Predbežné znenie
NÁVRHY GENERÁLNEHO ADVOKÁTA
MACIEJ SZPUNAR
prednesené 13. novembra 2025(1)
Vec C‑298/23
Inter IKEA Systems BV
proti
Algemeen Vlaams Belang VZW,
S,
T,
U,
V,
Vrijheidsfonds VZW
[návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal
Nederlandstalige Ondernemingsrechtbank Brussel (Holandskojazyčný obchodný súd Brusel, Belgicko)]
„ Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Ochranné známky – Účinky ochrannej známky – Práva z ochrannej známky – Právo namietať proti používaniu zhodného alebo podobného označenia treťou osobou – Náležitý dôvod – Používanie takéhoto označenia treťou osobou v rámci politickej kampane “
I.      Úvod
1.        Slobodná politická diskusia je základným prvkom každej demokratickej spoločnosti. Politickí aktéri používajú rôzne formy prejavu, ako napríklad zveličovanie alebo humor, aby oslovili čo najširší okruh voličov, upozornili na problémy všeobecného záujmu, vyzdvihli svoju schopnosť riešiť ich alebo kritizovali svojich oponentov. Takéto diskusie však majú určité obmedzenia vzhľadom na pravidlá, ktoré sa na ne vzťahujú, a na práva iných. Ako však ukazuje prejednávaná vec, niekedy je ťažké tieto hranice stanoviť, keďže sú výsledkom kompromisu medzi rôznymi protichodnými právami a záujmami. Tento návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu ustanovení smernice (EÚ) 2015/2436(2) a nariadenia (EÚ) 2017/1001(3), a tak dáva Súdnemu dvoru príležitosť objasniť relevantné kritériá na vyváženie slobody prejavu a práv priznaných majiteľom ochranných známok s dobrým menom.
II.    Právny rámec
A.      Právo Únie
1.      Smernica 2015/2436
2.        Článok 10 smernice 2015/2436 s názvom „Práva z ochrannej známky“ znie:
„1.      Zápisom ochrannej známky nadobúda majiteľ výlučné práva k nej.
2.      Bez toho, aby boli dotknuté práva majiteľov nadobudnuté predo dňom podania alebo dňom práva prednosti zapísanej ochrannej známky, má majiteľ uvedenej zapísanej ochrannej známky právo zabrániť všetkým tretím osobám, ktoré nemajú jeho súhlas, aby v obchodnom styku používali v súvislosti s tovarmi alebo službami akékoľvek označenie, ak:
a)      označenie je zhodné s ochrannou známkou a používa sa v súvislosti s tovarmi alebo službami, ktoré sú zhodné s tými, pre ktoré je ochranná známka zapísaná;
b)      označenie je zhodné s ochrannou známkou alebo je jej podobné a používa sa v súvislosti s tovarmi alebo službami, ktoré sú zhodné s tovarmi alebo službami, pre ktoré je ochranná známka zapísaná, alebo sú im podobné, pokiaľ existuje pravdepodobnosť zámeny na strane verejnosti; pravdepodobnosť zámeny zahŕňa pravdepodobnosť asociácie označenia s ochrannou známkou;
c)      označenie je zhodné s ochrannou známkou alebo je jej podobné bez ohľadu na to, či sa používa v súvislosti s tovarmi alebo službami, ktoré sú zhodné s tovarmi alebo službami, pre ktoré je ochranná známka zapísaná, alebo sú im podobné alebo nepodobné, ak má táto ochranná známka v členskom štáte dobré meno a ak používanie tohto označenia bez náležitého dôvodu neoprávnene ťaží z rozlišovacej spôsobilosti alebo dobrého mena tejto ochrannej známky, alebo im je na ujmu.
3.      Podľa odseku 2 možno zakázať najmä:
a)      umiestňovať označenie na tovary alebo na ich obal;
b)      ponúkať tovary alebo ich uvádzať na trh alebo ich na tieto účely skladovať pod týmto označením alebo ponúkať či poskytovať takto označené služby;
c)      dovážať alebo vyvážať takto označený tovar;
d)      používať označenie ako obchodný názov, názov spoločnosti alebo ako súčasť obchodného názvu alebo názvu spoločnosti;
e)      používať označenie v obchodnej korešpondencii a v reklame;
f)      používať označenie v porovnávacej reklame spôsobom, ktorý je v rozpore so smernicou 2006/114/ES[(4)].
…
6.      Odseky 1, 2, 3 a 5 nemajú vplyv na ustanovenia členského štátu, ktoré sa týkajú ochrany proti inému používaniu označenia, než je používanie na účely rozlíšenia tovarov alebo služieb, ak používanie tohto označenia bez náležitého dôvodu neoprávnene ťaží z rozlišovacej spôsobilosti alebo dobrého mena ochrannej známky alebo im je na ujmu.“
2.      Nariadenie 2017/1001
3.        Článok 9 nariadenia 2017/1001, nazvaný „Práva z ochrannej známky EÚ“, stanovuje:
„1.      Zápisom ochrannej známky EÚ nadobúda majiteľ výlučné práva k nej.
2.      Bez toho, aby boli dotknuté práva majiteľov nadobudnuté pred dňom podania prihlášky alebo dňom práva prednosti ochrannej známky EÚ, má majiteľ uvedenej ochrannej známky EÚ právo zabrániť všetkým tretím osobám, ktoré nemajú jeho súhlas, aby v obchodnom styku používali v súvislosti s tovarmi alebo službami akékoľvek označenie, ak:
a)      označenie je zhodné s ochrannou známkou EÚ a používa sa v súvislosti s tovarmi alebo službami, ktoré sú zhodné s tými, pre ktoré je ochranná známka EÚ zapísaná;
b)      označenie je zhodné s ochrannou známkou EÚ alebo je jej podobné a používa sa v súvislosti s tovarmi alebo službami, ktoré sú zhodné s tovarmi alebo službami, pre ktoré je ochranná známka EÚ zapísaná, alebo sú im podobné, pokiaľ existuje pravdepodobnosť zámeny na strane verejnosti; pravdepodobnosť zámeny zahŕňa pravdepodobnosť asociácie označenia s ochrannou známkou;
c)      označenie je zhodné s ochrannou známkou EÚ alebo je jej podobné bez ohľadu na to, či sa používa v súvislosti s tovarmi alebo službami, ktoré sú zhodné s tovarmi alebo službami, pre ktoré je ochranná známka EÚ zapísaná, ktoré im sú podobné alebo ktoré im nie sú podobné, ak má ochranná známka EÚ v Únii dobré meno a ak používanie uvedeného označenia bez náležitého dôvodu neoprávnene ťaží z rozlišovacej spôsobilosti alebo dobrého mena ochrannej známky EÚ alebo im je na ujmu.
3.      Podľa odseku 2 možno zakázať najmä:
a)      umiestňovať označenie na tovary alebo na obal uvedených tovarov;
b)      ponúkať takto označené tovary, uvádzať ich na trh alebo ich na tieto účely skladovať, alebo ponúkať či poskytovať takto označené služby;
c)      dovážať alebo vyvážať takto označený tovar;
d)      používať označenie ako obchodný názov, názov spoločnosti alebo ako súčasť obchodného názvu alebo názvu spoločnosti;
e)      používať označenie v obchodnej korešpondencii a v reklame;
f)      používať označenie v porovnávacej reklame spôsobom, ktorý je v rozpore so [smernicou 2006/114].
…“
B.      Dohovor štátov Beneluxu
4.        Článok 2.20 Dohovoru štátov Beneluxu v oblasti duševného vlastníctva (ochranné známky a vzory)(5) (ďalej len „dohovor štátov Beneluxu“), nazvaný „Práva z ochrannej známky“, stanovuje:
„1.      Zápis ochrannej známky podľa článku 2.2 udeľuje jej majiteľovi výlučné právo k tejto ochrannej známke.
2.      Bez toho, aby boli dotknuté práva majiteľov nadobudnuté pred dňom podania alebo dňom práva prednosti zapísanej ochrannej známky a bez toho, aby bolo dotknuté prípadné uplatňovanie všeobecného práva občianskoprávnej zodpovednosti, majiteľ uvedenej zapísanej ochrannej známky má právo zabrániť všetkým tretím stranám, ktoré nemajú jeho súhlas, aby používali označenie, ak:
…
c.      označenie je zhodné s ochrannou známkou alebo je jej podobné bez ohľadu na to, či sa používa v súvislosti s tovarmi alebo službami, ktoré sú zhodné s tovarmi alebo službami, pre ktoré je ochranná známka zapísaná, alebo sú im podobné alebo nepodobné, ak má táto ochranná známka na území Beneluxu dobré meno a ak používanie tohto označenia v obchodnom styku bez náležitého dôvodu neoprávnene ťaží z rozlišovacej spôsobilosti alebo dobrého mena tejto ochrannej známky, alebo im je na ujmu.
d.      označenie sa používa na iné účely ako na účely rozlíšenia tovarov alebo služieb, ak by používanie tohto označenia bez riadneho dôvodu neprávom ťažilo z rozlišovacej spôsobilosti alebo dobrého mena ochrannej známky alebo by im škodilo.
…“
III. Skutkové okolnosti konania vo veci samej, prejudiciálna otázka a konanie na Súdnom dvore
5.        Spoločnosť Inter IKEA Systems BV (ďalej len „IKEA“), známa širokej verejnosti svojím nábytkom na samostatnú montáž, ktorý sa dodáva v podobe zostáv s návodom, je majiteľkou troch ochranných známok pre Benelux a jednej ochrannej známky EÚ, zapísaných pre viaceré triedy tovarov a služieb.
6.        Politická strana Vlaams Belang 14. novembra 2022 na tlačovej konferencii verejne predstavila svoj program reformy azylovej a prisťahovaleckej politiky v Belgicku s názvom „IKEA‑PLAN – Immigratie Kan Echt Anders“ („Plán IKEA – imigrácia sa môže naozaj zmeniť“), ktorý obsahoval pätnásť politických návrhov opísaných ako „pripravené na montáž“. Na ilustráciách k tejto prezentácii boli zobrazené ochranné známky, ktorých majiteľom je IKEA, ako aj postavičky podobné tým, ktoré sa nachádzajú v montážnych návodoch k tovarom tejto spoločnosti. Dokument obsahujúci podrobnejší politický plán, v ktorom sa spomína táto prezentácia, bol uverejnený na internetovej stránke. Okrem toho bola táto tlačová konferencia spomenutá na sociálnych médiách Vlaams Belang a následne zdieľaná zainteresovanými osobami.
7.        IKEA podala 22. novembra 2022 na Nederlandstalige Ondernemingsrechtbank Brussel (Holandskojazyčný obchodný súd Brusel, Belgicko), ktorý je vnútroštátnym súdom, žalobu pre porušenie práv proti Vrijheidsfonds a Algemeen Vlaams Belang, dvom neziskovým združeniam, ako aj proti fyzickým osobám zastupujúcim Vlaams Belang.(6) Vnútroštátny súd vyhlásil túto žalobu za prípustnú iba vo vzťahu k Vrijheidsfonds, ktoré viedlo kampaň Vlaams Belang v mene a na účet tejto politickej strany alebo jej vedúcich predstaviteľov.
8.        Vnútroštátny súd uvádza, že Vrijheidsfonds uznalo, že používalo ochranné známky, ktorých majiteľom je IKEA bez jej súhlasu, a zaviazalo sa, že ich nebude používať až do rozhodnutia vnútroštátneho súdu, ktorým sa skončí konanie vo veci samej. Vrijheidsfonds použilo dobré meno týchto ochranných známok na posilnenie svojho posolstva a zvýšenie jeho dosahu, čo predstavuje „náležitý dôvod“ v zmysle článku 9 ods. 2 písm. c) nariadenia 2017/1001, ako aj článku 10 ods. 2 písm. c) a článku 10 ods. 6 smernice 2015/2436.
9.        V tejto súvislosti sa vnútroštátny súd domnieva, že hoci výlučné právo majiteľa ochrannej známky je vlastníckym právom zaručeným v článku 17 ods. 2 Charty základných práv Európskej únie (ďalej len „Charta“), nie je absolútne.
10.      Výkon tohto práva je obmedzený na situácie, keď používanie ochrannej známky treťou osobou zasahuje do jej funkcií, najmä ak má ochranná známka dobré meno. Okrem toho funkcia ochrannej známky ako označenia pôvodu v rozsahu, v akom je spojená so zásadou špeciality, môže byť ohrozená len v prípade existencie pravdepodobnosti zámeny vo vnímaní spotrebiteľa, pokiaľ ide o pôvod tovaru označeného označením. Zásah do investičnej funkcie ochrannej známky prichádza do úvahy len vtedy, ak používanie treťou osobou označenia zhodného s ochrannou známkou pre tovary alebo služby zhodné alebo podobné s tými, pre ktoré je táto ochranná známka zapísaná, podstatným spôsobom obmedzuje používanie ochrannej známky jej majiteľom na získanie alebo zachovanie dobrej povesti spôsobilej prilákať alebo udržať spotrebiteľov. Podobne zásah do reklamnej funkcie by oprávňoval majiteľa zakázať používanie ochrannej známky len vtedy, ak toto používanie zasahuje do práv z ochrannej známky ako prvku podpory predaja alebo ako nástroja obchodnej stratégie jej majiteľa.
11.      Vnútroštátny súd uvádza, že ochrana proti používaniu iných druhov tovarov a služieb je okrem toho obmedzená možnosťou tretej osoby odvolávať sa na „náležitý dôvod“.
12.      Tento súd tvrdí, že pojem „náležitý dôvod“ sa má vykladať v súlade so základnou zásadou slobody prejavu chránenou článkom 10 Európskeho dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd, podpísaného v Ríme 4. novembra 1950 (ďalej len „EDĽP“), a článkom 11 Charty a že v dôsledku toho sa prejednávaná vec týka konfliktu medzi základnými právami rovnakého stupňa, a to slobodou prejavu a právom vlastniť majetok.
13.      V tejto súvislosti uvedený súd uvádza, že počas prípravných prác na smernici 2015/2436 mal Európsky parlament v úmysle zahrnúť parodické použitie ochrannej známky medzi výnimky z výlučného práva,(7) ako to stanovuje federálny zákon, ktorý upravuje ochranné známky v Spojených štátoch amerických, Lanham Act z roku 1946 (15 U.S.C.1125). Tento návrh však nebol prijatý a okolnosti, na ktoré sa môže vzťahovať pojem „náležitý dôvod“, ak ide o paródiu ochrannej známky, ešte nie sú definované.
14.      Podľa toho istého súdu však Súdny dvor v rozsudku Leidseplein Beheer a de Vries(8) upustil od reštriktívneho výkladu tohto pojmu a poskytol spresnenia, v ktorých uviedol, že tento pojem „môže zahŕňať len objektívne naliehavé dôvody, ale aj subjektívne záujmy tretích osôb používajúcich označenie, ktoré je zhodné s ochrannou známkou s dobrým menom alebo je jej podobné“.
15.      Vnútroštátny súd tiež zdôrazňuje, že pojem „náležitý dôvod“ sa v Holandsku a Belgicku vykladá rozdielne, pričom belgické súdy vykladajú tento pojem veľmi reštriktívne.
16.      Tento súd tiež poznamenáva, že Súdny dvor Beneluxu vo svojom rozsudku Moët Hennessy Champagne Service/Cedric Art(9) rozhodol, že „sloboda umeleckého výkonu predstavuje náležitý dôvod v zmysle [článku 2.20 ods. 2 písm. d) dohovoru štátov Beneluxu] na používanie označenia, ktoré je zhodné s ochrannou známkou alebo je jej podobné, na iné účely ako na účely odlíšenia tovarov alebo služieb, ak je umelecké vyjadrenie originálnym výsledkom tvorivej tvorby, ktorá nemá poškodiť ochrannú známku alebo jej majiteľa“.
17.      Znenie otázok výkladu, ktoré viedli k vydaniu tohto rozsudku, bolo takmer totožné so znením tejto prejudiciálnej otázky. Súdny dvor Beneluxu, bez toho, aby sa vyjadril k relevantnosti osobitných kritérií uvedených v týchto otázkach, prijal extenzívny výklad pojmu „náležitý dôvod“, keď zastával názor, že dôvod súvisiaci so slobodou prejavu by mohol byť vylúčený len vtedy, ak by tretia osoba mala v úmysle poškodiť majiteľa ochrannej známky.
18.      Za týchto okolností Nederlandstalige Ondernemingsrechtbank Brussel (Holandskojazyčný obchodný súd Brusel) rozhodnutím zo 4. mája 2023, ktoré bolo doručené Súdnemu dvoru 8. mája 2023, rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru túto prejudiciálnu otázku:
„Môže sloboda prejavu, ktorú zaručuje článok 10 [EDĽP] a článok 11 [Charty] vrátane zásady slobody politického prejavu a politickej paródie, predstavovať ‚náležitý dôvod‘ na použitie označenia, ktoré je zhodné s ochrannou známkou s dobrým menom alebo je jej podobné, v zmysle článku 9 ods. 2 písm. c) [nariadenia 2017/1001], ako aj článku 10 ods. 2 písm. c) a článku 10 ods. 6 [smernice 2015/2436]?
Aké kritériá musí vnútroštátny súd prípadne zohľadniť pri posúdení rovnováhy medzi týmito základnými právami a aký význam treba pripísať konkrétnym kritériám?
Môže vnútroštátny súd zohľadniť predovšetkým nasledujúce kritériá a/alebo existujú ešte ďalšie kritériá:
–        miera, v akej má prejav obchodnú povahu alebo obchodný účel,
–        miera, v akej zohrávajú úlohu dôvody súťaže medzi účastníkmi,
–        miera, do akej je prejav vo verejnom záujme spoločensky relevantný alebo vyvoláva diskusiu,
–        vzťah medzi uvedenými kritériami,
–        stupeň všeobecnej známosti uvádzanej ochrannej známky,
–        rozsah neoprávneného použitia, jeho intenzita a systematika, ako aj miera šírenia podľa územia, času a rozsahu, a to s prihliadnutím na rozsah, v akom to súvisí s posolstvom prejavu,
–        miera, do akej prejav a okolnosti s ním súvisiace, ako napríklad označenie prejavu a jeho propagácia, ovplyvňujú dobré meno, rozlišovaciu spôsobilosť a imidž uplatnených ochranných známok (‚reklamná funkcia‘),
–        miera, do akej prejav predstavuje vlastný originálny príspevok, a miera, do akej sa vynakladá snaha vyhnúť sa zámene alebo asociácii s dotknutými ochrannými známkami alebo dojmu, že medzi prejavom a vlastníkom ochrannej známky existuje obchodné alebo iné spojenie (‚funkcia označenia pôvodu‘), a to aj s ohľadom na spôsob, akým si majiteľ ochrannej známky vybudoval určitý imidž a dobré meno v oblasti reklamy a komunikácie.“
19.      Písomné pripomienky predložili IKEA, Vrijheidsfonds, ako aj Európska komisia. Tieto dotknuté subjekty boli zastúpené na pojednávaní, ktoré sa konalo 10. júna 2025.
IV.    Analýza
20.      Svojou prejudiciálnou otázkou sa vnútroštátny súd v podstate pýta Súdneho dvora, aké sú kritériá, ktoré treba zohľadniť pri posúdení existencie „náležitého dôvodu“ v zmysle článku 9 ods. 2 písm. c) nariadenia 2017/1001, ako aj článku 10 ods. 2 písm. c) a článku 10 ods. 6 smernice 2015/2436, pokiaľ ide o používanie označenia združením, ktoré koná v mene a na účet politickej strany s cieľom šíriť a propagovať svoj program.
21.      Pred začatím analýzy tejto otázky je potrebné preskúmať jej prípustnosť, ktorú IKEA spochybňuje.
A.      O prípustnosti
22.      IKEA vo svojich písomných pripomienkach uvádza, že podala odvolanie proti rozsudku, ktorý viedol k podaniu tohto návrhu na začatie prejudiciálneho konania, a že v dôsledku toho sa vnútroštátny súd musí vzdať právomoci vo veci samej z dôvodu devolutívneho účinku tohto odvolania, a preto už nie je potrebné o ňom rozhodovať. IKEA okrem toho s odkazom na uznesenie Nationale Loterij(10) tvrdí, že aj v prípade, že tento návrh na začatie prejudiciálneho konania nebol vzatý späť, nie je potrebné naň odpovedať, keďže zdôvodnením návrhu na začatie prejudiciálneho konania nie je formulovanie poradných názorov na všeobecné alebo hypotetické otázky, ale potreba spojená s efektívnym riešením sporu.
23.      V zmysle ustálenej judikatúry musí Súdny dvor vychádzať z rozhodnutia vnútroštátneho súdu, ktoré musí mať príslušné právne účinky, kým nebolo vzaté späť.(11) Vnútroštátny súd, ktorý uviedol, že odvolanie spoločnosti IKEA bolo zamietnuté ako neprípustné, má za to, že je na Súdnom dvore, aby rozhodol o prejudiciálnej otázke, a svoje rozhodnutie o podaní návrhu na začatie prejudiciálneho konania na Súdny dvor nevzal späť.
24.      Okrem toho na rozdiel od veci, v ktorej bolo vydané uznesenie Nationale Loterij(12), ktoré sa týkalo sporu, o ktorom rozhodol odvolací súd, ktorý tak prevzal zodpovednosť za zabezpečenie dodržiavania práva Únie,(13) spor v prejednávanej veci ešte nie je vyriešený, najmä pokiaľ ide o aspekty uvedené v prejudiciálnej otázke.
25.      Z uvedeného vyplýva, že prejudiciálna otázka je prípustná a treba o nej rozhodnúť.
B.      O veci samej
1.      Rozsah prejudiciálnej otázky
26.      Tento návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu ustanovení smernice 2015/2436 a nariadenia 2017/1001. Na jednej strane sa totiž na ochranné známky Beneluxu, ktorých majiteľom je IKEA, vzťahuje systém ochrany podľa dohovoru štátov Beneluxu, ktorý bol prijatý na základe smerníc o ochranných známkach,(14) takže smernica 2015/2436 určuje režim uplatniteľný na tieto ochranné známky, a na druhej strane sa na ochrannú známku Únie, ktorej majiteľom je Inter IKEA, vzťahuje nariadenie 2017/1001.
27.      Ako vyplýva z článku 10 ods. 1 smernice 2015/2436 a článku 9 ods. 1 nariadenia 2017/1001, zápis národnej ochrannej známky alebo ochrannej známky Únie priznáva jej majiteľovi výlučné právo k tejto ochrannej známke. Tieto dva právne nástroje však stanovujú, že výkon tohto práva podlieha určitým obmedzeniam.
28.      V tejto súvislosti výlučné právo umožňuje majiteľovi ochrannej známky chrániť jeho špecifické záujmy ako majiteľa ochrannej známky, teda zabezpečiť, aby mohla plniť svoje základné funkcie. Preto výkon tohto práva musí byť vyhradený pre prípady, v ktorých používanie označenia treťou osobou zasahuje alebo môže zasiahnuť do niektorej z funkcií ochrannej známky. Medzi tieto funkcie patrí základná funkcia ochrannej známky, ktorou je zaručiť spotrebiteľom pôvod predmetných tovarov alebo služieb, ako aj najmä funkcia, ktorá spočíva v zabezpečení kvality tohto tovaru alebo tejto služby, alebo komunikačnú, investičnú či reklamnú funkciu.(15)
29.      V dôsledku toho podľa článku 10 ods. 2 písm. a) a b) smernice 2015/2436 a článku 9 ods. 2 písm. a) a b) nariadenia 2017/1001 môže majiteľ národnej ochrannej známky alebo ochrannej známky Únie namietať proti používaniu zhodného označenia pre tovary alebo služby zhodné s tými, pre ktoré bola ochranná známka zapísaná, a ak existuje pravdepodobnosť zámeny, proti používaniu označenia, ktoré je zhodné s ochrannou známkou alebo je jej podobné, pre tovary alebo služby, ktoré sú zhodné alebo podobné s takýmito tovarmi alebo službami.
30.      V systéme práva národných a úniových ochranných známok je ochrana ochranných známok s dobrým menom širšia ako ochrana bežných ochranných známok.(16) Podľa článku 10 ods. 2 písm. c) smernice 2015/2436 a článku 9 ods. 2 písm. c) nariadenia 2017/1001 tak majiteľ ochrannej známky s dobrým menom môže namietať proti používaniu označenia treťou osobou aj v prípade neexistencie zhodnosti označenia s ochrannou známkou a pravdepodobnosti zámeny. Tieto ustanovenia tiež stanovujú, že majitelia ochranných známok, ktoré majú dobré meno, môžu zakázať tretím osobám používať v obchodnom styku označenia, ktoré sú zhodné s týmito ochrannými známkami, alebo sú im podobné, ak by takéto používanie neoprávnene získavalo prospech z rozlišovacej spôsobilosti alebo dobrého mena týchto ochranných známok („parazitovanie“ alebo „free‑riding“) alebo škodilo takejto rozlišovacej spôsobilosti („zníženie“, „spotrebovanie“ alebo „rušenie“) alebo takému dobrému menu („oslabenie“ alebo „zhoršenie“).(17)
31.      Cieľom smernice 2015/2436, ako aj nariadenia 2017/1001 je však všeobecným spôsobom vyrovnať na jednej strane záujem majiteľa ochrannej známky zabezpečiť jej základnú funkciu a na druhej strane záujem ostatných hospodárskych subjektov disponovať označeniami, ktoré môžu označiť ich tovary a služby.
32.      Záujem tretích osôb používať v obchodných veciach označenie podobné ochrannej známke s dobrým menom je zohľadnený prostredníctvom možnosti pre používateľa uvedeného označenia odvolať sa na „náležitý dôvod“.(18) Ak totiž majiteľ ochrannej známky s dobrým menom preukázal existenciu zásahov podľa článku 10 ods. 2 ods. 2 písm. c) smernice 2015/2436 a článku 9 ods. 2 písm. c) nariadenia 2017/1001, prináleží tretej osobe, ktorá používala označenie podobné ochrannej známke s dobrým menom, preukázať, že má na používanie takéhoto označenia náležitý dôvod v zmysle týchto ustanovení.(19)
33.      Pojem „náležitý dôvod“, ktorým sa vnútroštátny súd snaží zosúladiť právo vlastniť majetok a slobodu prejavu, je teda jadrom prejednávanej veci.
34.      Predtým,
ako pristúpim k výkladu tohto pojmu, považujem za užitočné uviesť stručné pripomenutie všeobecných podmienok uplatňovania ustanovení práva ochranných známok s cieľom – metaforicky povedané – „pripraviť pôdu“ na nasledujúcu analýzu.
35.      Používanie označenia, ktoré je zhodné s ochrannou známkou alebo je jej podobné, najmä ochrannej známky s dobrým menom, ktorému môže majiteľ brániť na základe článku 10 ods. 2 smernice 2015/2436 a článku 9 ods. 2 nariadenia 2017/1001, sa musí na jednej strane uskutočňovať „v obchodnom styku“ a na druhej strane sa musí uskutočňovať v súvislosti s „tovarmi alebo službami“. V tejto súvislosti treba poznamenať, že rozlišovanie medzi týmito dvoma podmienkami uplatnenia nie je jasné, a ako vysvetlím nižšie,(20) zdá sa, že sa v určitých kontextoch čiastočne prekrývajú.
36.      Hoci sa prejudiciálna otázka netýka všeobecných podmienok uplatňovania článku 10 ods. 2 smernice 2015/2436 a článku 9 ods. 2 nariadenia 2017/1001, tieto ustanovenia nie sú irelevantné pri hľadaní spravodlivej rovnováhy medzi právami vyplývajúcimi z ochrannej známky a slobodou prejavu. Autori právnej náuky totiž poznamenali, že v určitých situáciách, ktoré sa zrejme týkajú konfliktu medzi právom vlastniť majetok a slobodou prejavu, neexistuje konflikt, pretože označenie sa nepoužíva v obchodnom styku(21) alebo v súvislosti s tovarmi alebo službami.(22)
37.      Okrem toho preskúmanie týchto dvoch všeobecných podmienok by mohlo byť užitočné pre vnútroštátny súd, keďže žaloba, o ktorej rozhoduje, je založená tak na ustanoveniach práva ochranných známok týkajúcich sa výlučného práva majiteľa, ako aj na článku 2.20 ods. 2 písm. d) dohovoru štátov Beneluxu, ktorý sa týka zásahov uvedených v článku 10 ods. 6 smernice 2015/2436 a vyplývajúcich z používania označenia „na iné účely ako na účely odlíšenia tovarov alebo služieb“, ktorý nevyžaduje, aby k tomuto používaniu došlo v obchodnom styku.(23)
38.      V tejto súvislosti sa účastníci konania vo veci samej na pojednávaní nezhodli na tom, či sú v prejednávanej veci splnené obe uvedené podmienky. Podľa Vrijheidsfonds predmetné používanie nepatrí do súkromnej oblasti, ale do obchodného styku, keďže cieľom tohto používania bolo získať hospodársku výhodu. IKEA naopak tvrdí, že ochranné známky, ktorých je majiteľkou, neboli použité na odlíšenie tovarov a služieb, takže jej žaloba by sa mala posudzovať z hľadiska článku 2.20 ods. 2 písm. d) dohovoru štátov Beneluxu, ktorého znenie zodpovedá zneniu článku 10 ods. 6 smernice 2015/2436.
39.      Treba poznamenať, že prejudiciálna otázka sa týka aj tohto posledného uvedeného ustanovenia, ako aj pojmu „náležitý dôvod“, ktorý je v ňom uvedený.
40.      Článok 10 smernice 2015/2436 vo svojom odseku 6 najmä stanovuje, že jej odseky 1 a 2 nemajú vplyv na vnútroštátne ustanovenia, ktoré sa týkajú ochrany proti používaniu označenia na iné účely, než je používanie na účely rozlíšenia tovarov alebo služieb, ak takéto používanie bez náležitého dôvodu neoprávnene ťaží z rozlišovacej spôsobilosti alebo dobrého mena ochrannej známky alebo im je na ujmu.
41.      Normotvorca Únie tak chcel pripomenúť, že ochrana ochrannej známky proti používaniu označenia na iné účely ako na účely rozlíšenia tovarov alebo služieb nespadá do harmonizácie vykonanej právom Únie. Výklad článku 10 ods. 6 smernice 2015/2436 z hľadiska odôvodnenia 40 tejto smernice(24) a judikatúry týkajúcej sa podobného ustanovenia predchodcu tejto smernice tento výklad potvrdzuje.(25)
42.      V dôsledku toho, ak sa označenie nepoužíva na účely rozlíšenia tovarov alebo služieb, je potrebné odkázať na právne poriadky členských štátov na účely určenia rozsahu a prípadne obsahu ochrany priznanej majiteľom ochranných známok. V tejto oblasti sa členské štáty môžu rozhodnúť, či prijmú právne predpisy; ak si to za podmienok, ktoré stanovia, zavedú, môžu vyžadovať buď existenciu zhodnosti označenia a ochrannej známky, alebo existenciu podobnosti, alebo inej súvislosti,(26) a tiež rozhodnúť, či prevezmú alebo neprevezmú pojem „náležitý dôvod“.
43.      V tejto fáze je potrebné uviesť dve poznámky.
44.      V prvom rade smernica 2015/2436 nespája právne následky s používaním označenia – s náležitým dôvodom alebo bez neho – na iné účely ako na účely rozlíšenia tovarov alebo služieb. Okrem toho, keďže pojem „náležitý dôvod“ uvedený v článku 10 ods. 6 tejto smernice nemá a priori vlastný právny význam, určenie kritérií posúdenia existencie „náležitého dôvodu“ v zmysle tohto ustanovenia prostredníctvom výkladu práva Únie nie je možné. Preto navrhujem, aby sa uvedené ustanovenie nevykladalo.
45.      V druhom rade sa členský štát môže rozhodnúť zaviesť pojem „náležitý dôvod“ do svojej vnútroštátnej právnej úpravy týkajúcej sa ochrany ochranných známok proti používaniu označenia na iné účely, než je odlíšiť tovary alebo služby, a domnievať sa, že tento pojem sa používa v zmysle článku 10 ods. 2 písm. c) smernice 2015/2436. V takom prípade by výklad tohto ustanovenia mohol byť užitočný pre vnútroštátny súd, ktorý rozhoduje o žalobe založenej na tejto právnej úprave. Na jednej strane by však táto právna úprava nespadala do pôsobnosti tejto smernice a v prípade neexistencie iných uplatniteľných ustanovení práva Únie by nepatrila do pôsobnosti tohto práva. V tomto druhom prípade by Charta nebola uplatniteľná.(27) Na druhej strane pri preskúmaní existencie „náležitého dôvodu“ založeného na vyvážení slobody prejavu s inými právami musí vnútroštátny súd zohľadniť skutočnosť, že toto vyváženie sa nevykonáva v situáciách, keď sa označenie používa „v obchodnom styku“ a „pre tovary a služby“ v zmysle smernice 2015/2436. Výsledok tohto vyváženia teda nemusí byť totožný s výsledkom hľadania spravodlivej rovnováhy medzi slobodou prejavu a právami priznanými na základe tejto smernice. Ako vysvetlím nižšie(28), v súlade s judikatúrou ESĽP môže výkon tejto slobody spočívajúci v používaní označenia mimo obchodnej oblasti požívať širšiu ochranu, než je ochrana v tejto oblasti.
46.      Pre úplnosť a s cieľom poskytnúť vnútroštátnemu súdu užitočnú odpoveď preskúmam, či používanie označenia, ktoré je zhodné s ochrannou známkou alebo je jej podobné, v rámci politickej kampane, ktorú vedie združenie v mene a na účet politickej strany a jej vedúcich predstaviteľov, predstavuje používanie v obchodnom styku a pre tovary alebo služby v zmysle ustanovení práva ochranných známok.
2.      Používanie označenia v obchodnom styku a pre tovary alebo služby
47.      Z návrhu na začatie prejudiciálneho konania a z vyjadrení prednesených na pojednávaní vyplýva, že predmetom činnosti Vrijheidsfonds je finančná a materiálna podpora strany Vlaams Belang.(29) V tomto postavení Vrijheidsfonds viedlo predmetnú kampaň v mene a na účet tejto politickej strany. Okrem toho sa zdá, že žalovaní vo veci samej sa zhodujú na tom, že predmetné ochranné známky boli použité s cieľom posilniť posolstvo uvedenej politickej strany, „zvýšiť ich ohlas“ a šíriť ho.
48.      Na účely určenia, či používanie označenia, ktoré je zhodné s ochrannou známkou alebo je jej podobné, v rámci politickej kampane združením, ktoré viedlo túto kampaň v mene a na účet politickej strany, predstavuje používanie v obchodnom styku pre tovary alebo služby, proti ktorému môže majiteľ tejto ochrannej známky namietať na základe článku 10 ods. 2 písm. c) smernice 2015/2436 a článku 9 ods. 2 písm. c) nariadenia 2017/1001, treba analyzovať tieto okolnosti: v prvom rade skutočnosť, že označenie používa neziskové združenie; v druhom rade toto združenie koná v mene a na účet tretej osoby a v treťom rade koná s cieľom propagovať politické posolstvo v záujme tejto tretej osoby.
a)      Používanie označenia neziskovou organizáciou
49.      V judikatúre je ustálené, že k používaniu označenia v obchodnom styku dochádza vtedy, keď sa nevyskytuje v súkromnej oblasti, ale v kontexte obchodnej činnosti, ktorej cieľom je hospodárska výhoda.(30) Výlučných práv vyplývajúcich z ochrannej známky sa majiteľ tejto známky môže v zásade dovolávať len voči hospodárskym subjektom, a teda v kontexte obchodnej činnosti.(31) Ak uskutočnené transakcie prekročia z dôvodu svojho objemu, svojej početnosti alebo ďalších charakteristík oblasť súkromnej činnosti, subjekt, ktorý dané transakcie realizuje, ich vykonáva v rámci obchodného styku.(32)
50.      V tomto ohľade na jednej strane činnosť, ktorá je súčasťou politickej kampane, sa vzhľadom na svoju povahu nevykonáva v súkromnej oblasti. To určite platí pre tlačovú konferenciu organizovanú s cieľom zabezpečiť čo najväčšie rozšírenie oznámenia o novom politickom programe, ktorý sa následne sprístupní online.
51.      Na druhej strane by bolo možné položiť si otázku, či takáto činnosť napriek tomu, že prekračuje oblasť súkromnej činnosti, má hospodársky aspekt potrebný na to, aby sa považovala za činnosť spadajúcu do oblasti obchodného styku.
52.      Okolnosť, že účelom Vrijheidsfonds nie je dosiahnutie zisku, však nie je rozhodujúca pre určenie, či toto združenie používalo dotknuté ochranné známky v obchodnom styku.
53.      Hoci Súdny dvor ešte nemal príležitosť zaoberať sa otázkou používania ochranných známok neziskovými organizáciami v kontexte obchodného styku, proti ktorému môže majiteľ namietať na základe ustanovení uvedených v tejto prejudiciálnej otázke, poskytol v tejto súvislosti užitočné usmernenie v rozsudku Verein Radetzky‑Orden(33), ktorý sa týkal pojmu riadne používanie.
54.      S cieľom zohľadniť úvahy týkajúce sa tohto pojmu v ich kontexte treba pripomenúť, že ochranná známka môže byť zrušená, ak sa počas nepretržitého obdobia piatich rokov v členskom štáte riadne nepoužívala v súvislosti s tovarmi alebo službami, pre ktoré je zapísaná.(34)
55.      V tejto súvislosti Súdny dvor na jednej strane bez ohľadu na prípadný finančný aspekt činnosti neziskového združenia, ku ktorému sa vrátim neskôr,(35) spresnil, že ochranná známka je riadne používaná vo vzťahu k verejnosti, keď ju používa nezisková organizácia v oznamoch o podujatiach, obchodnej korešpondencii a v reklamných materiáloch a jej členovia používajú ochrannú známku pri zbieraní a rozdeľovaní darov takým spôsobom, že nosia odznaky znázorňujúce túto ochrannú známku.(36) V tejto súvislosti Súdny dvor zdôraznil, že okolnosť, že tovary alebo služby sú ponúkané bez úmyslu dosiahnuť zisk, nie je rozhodujúca. Okolnosť, že účelom charitatívnej organizácie nie je dosiahnutie zisku, totiž nevylučuje, že jej cieľom môže byť vytvorenie a následné zachovanie odbytu pre jej tovary alebo služby, v súvislosti s ktorými bola zapísaná.(37) Podľa Súdu nie je vylúčené, aby ochranné známky zapísané neziskovým združením mali svoje odôvodnenie na základe skutočnosti, že sú schopné chrániť združenie proti možnému používaniu zhodných alebo podobných označení zo strany tretích osôb v obchodnom styku.(38)
56.      Ak neziskové združenie môže, aby nestratilo svoje výlučné právo vyplývajúce zo svojej ochrannej známky, uplatňovať jej používanie na účely identifikácie a propagácie svojich tovarov alebo služieb – toto združenie a každý majiteľ ochrannej známky – by mali mať tiež možnosť dovolávať sa tohto výlučného práva, aby sa chránilo proti používaniu svojej ochrannej známky treťou osobou na neziskovom základe s cieľom identifikovať alebo propagovať jeho tovary alebo služby. Na tento účel sa teda aj takéto používanie označenia touto treťou osobou musí považovať za používanie, ku ktorému dochádza v obchodnom styku.
57.      Tento výklad je podporený všeobecnejšou judikatúrou Súdneho dvora týkajúcou sa podmienok posúdenia riadneho používania ochrannej známky. Toto posúdenie musí spočívať na súhrne skutočností a okolností týkajúcich sa určenia jej skutočného obchodného používania v obchodnom styku.(39) Pripomínam(40), že podľa Súdneho dvora používanie neziskovým združením na účely identifikácie alebo propagácie svojich tovarov alebo služieb na verejnosti a na ich odlíšenie od tovarov alebo služieb pochádzajúcich z iného zdroja predstavuje takéto obchodné využitie v obchodnom styku.
58.      Z predchádzajúcich úvah vyplýva, že neziskové združenie môže používať označenie aj v obchodnom styku, ak sa toto označenie používa verejne a na účely identifikácie a propagácie svojich tovarov alebo služieb.
59.      Pre úplnosť a v súvislosti s neziskovým cieľom Vrijheidsfonds na pojednávaní uviedlo, že belgický parlament poskytuje politickým stranám dotáciu na základe ich volebného úspechu. Existuje teda nepriama, ale identifikovateľná súvislosť medzi úsilím vynaloženým na politické kampane a finančnými prostriedkami poskytnutými danej politickej strane alebo subjektom, ktoré ju podporujú. To je ďalší dôvod, prečo sa domnievať, že Vrijheidsfonds používalo označenia v kontexte porovnateľnom s kontextom obchodného styku. Pokiaľ ide o podobnú situáciu, Súdny dvor v rozsudku Verein Radetzky‑Orden(41) upozornil na skutočnosť, že rôzne druhy neziskových združení, ktoré na prvý pohľad poskytujú svoje služby bezplatne, sú v skutočnosti financované subvenciami, resp. získavajú odmeny v rozličných formách.
60.      Vzhľadom na skutočnosť, že Vrijheidsfonds uznáva, že kampaň viedlo v mene a na účet Vlaams Belang, vzniká otázka, či sa za používanie v obchodnom styku považuje aj to, ak tretia osoba používa označenie, ktoré je zhodné s ochrannou známkou alebo je jej podobné, nie vo vlastnom záujme, ale v záujme inej osoby.
b)      Používanie označenia v mene a na účet tretej osoby
61.      Pokiaľ ide o otázku, či dotknutú osobu možno považovať za subjekt, ktorý sám používal označenie totožné s ochrannou známkou, hoci konal v hospodárskom záujme tretej osoby, Súdny dvor spresnil, že pre konštatovanie používania v obchodnom styku je irelevantné vlastníctvo tovaru označeného ochrannou známkou.(42)
62.      Hoci vzhľadom na úvahy, ktoré som uviedol v bode 57 vyššie, záujem tretej osoby, ktorý je kvalifikovaný ako „hospodársky“, môže spočívať vo vytváraní alebo zachovávaní odbytu pre tovary alebo služby bez cieľa dosiahnuť zisk, okolnosť, že Vrijheidsfonds používalo predmetné označenia na posilnenie posolstva politickej strany a na jeho odlíšenie od posolstva iných strán, sama osebe neumožňuje sa domnievať, že k tomuto používaniu nedošlo v obchodnom styku.
63.      Poznamenávam, že Súdny dvor sa riadil rovnakými úvahami, aké sú uvedené v bode 61 vyššie, na podporu výkladu, podľa ktorého sa používanie označenia treťou osobou uskutočňuje „pre tovary alebo služby“ v zmysle ustanovení práva ochranných známok, a to aj vtedy, keď tretia osoba koná na účet inej osoby, ktorej patria dotknuté tovary alebo služby.(43)
64.      To ma privádza k preskúmaniu podmienky uplatnenia článku 10 ods. 2 smernice 2015/2436 a článku 9 ods. 2 nariadenia 2017/1001 týkajúcej sa používania označenia pre tovary alebo služby. Možno si totiž položiť otázku, či sa označenie používa na šírenie politického posolstva „pre tovary alebo služby“ v zmysle ustanovení práva Európskej únie v oblasti ochranných známok.
c)      Používanie označenia na politické účely
65.      Používanie, proti ktorému môže majiteľ namietať na základe práva ochranných známok, sa musí uskutočňovať nielen v obchodnom styku, ale aj v súvislosti s tovarmi alebo službami.
66.      Podmienka týkajúca sa používania označenia pre tovary alebo služby je výslovne stanovená v úvodnej časti článku 10 ods. 2 smernice 2015/2436 a článku 9 ods. 2 nariadenia 2017/1001.(44) Vzhľadom na jej všeobecnú povahu sa táto podmienka uplatňuje aj na ochranné známky s dobrým menom a osobitosť ochrany priznanej takýmto ochranným známkam spočíva v skutočnosti, že majiteľ je oprávnený zakázať používanie označenia, ktoré je zhodné s ochrannou známkou alebo je jej podobné, aj pre tovary alebo služby úplne odlišné od tých, pre ktoré je táto ochranná známka zapísaná. Okrem toho uvedená podmienka vyplýva z porovnania pôsobnosti článku 10 ods. 2 písm. c) a článku 10 ods. 6 tejto smernice. Pôsobnosť týchto dvoch ustanovení totiž závisí od toho, či sa ochranná známka používa na účely rozlíšenia predmetných tovarov alebo služieb ako pochádzajúcich od určitého podniku, teda ako ochrannej známky, alebo či sa používa na iné účely.(45)
67.      Okrem toho, ako som už uviedol,(46) označenie sa používa „v obchodnom styku“ aj vtedy, keď ho verejne používa neziskové združenie na účely vytvorenia alebo zachovania odbytu pre tovar alebo službu tretej osoby. Pokiaľ teda ide o kvalifikáciu používania neziskovým subjektom, zdá sa, že obe podmienky uplatnenia stanovené v článku 10 ods. 2 smernice 2015/2436 a v článku 9 ods. 2 nariadenia 2017/1001 sa čiastočne prekrývajú.
68.      Pokiaľ ide o posúdenie, či k používaniu dochádza „pre tovary alebo služby“, z judikatúry uvedenej v bode 63 vyššie vyplýva, že používanie označenia, ktoré je zhodné s ochrannou známkou alebo je jej podobné, pre tovary alebo služby tretej osoby alebo osoby, na účet ktorej táto tretia osoba koná, predstavuje konanie, proti ktorému môže majiteľ ochrannej známky namietať podľa článku 10 ods. 2 smernice 2015/2436 a článku 9 ods. 2 nariadenia 2017/1001.(47)
69.      Okrem toho z rozsudku Google France a Google(48) vyplýva, že používania vymenované v článku 10 ods. 3 smernice 2015/2436 a v článku 9 ods. 3 nariadenia 2017/1001, proti ktorým môže majiteľ ochrannej známky namietať, predstavujú používanie „pre tovary alebo služby“. Tento rozsudok sa týka aktov, ktoré predchádzali uvedenej smernici a nariadeniu, ktoré medzi spôsobmi používania, proti ktorým môže majiteľ namietať, uvádzali len umiestnenie označenia na tovary alebo ich obal, ponuka na predaj tovarov alebo služieb pod týmto označením, dovoz alebo vývoz pod týmto označením a používanie označenia v obchodných dokumentoch a v reklame.
70.      Podľa v súčasnosti platných právnych aktov demonštratívny výpočet používania označenia, ktoré môže majiteľ zakázať, v súčasnosti zahŕňa aj používanie „ako obchodného mena alebo názvu spoločnosti“. Na prvý pohľad by doplnenie tohto používania mohlo naznačovať, že normotvorca chcel obmedziť relevantnosť podmienky týkajúcej sa používania označenia „pre tovary alebo služby“. Z odôvodnení týchto aktov však jasne vyplýva,(49) že toto doplnenie zakotvuje judikatúru Súdneho dvora, podľa ktorej používanie názvu spoločnosti, obchodného mena alebo značky, ktoré sa obmedzujú na identifikáciu spoločnosti alebo označenie obchodného majetku, nemožno považovať za používanie vykonávané „pre tovary alebo služby“. Naopak, ide o používanie „pre tovary alebo služby“, ak tretia osoba používa uvedené označenie takým spôsobom, že vzniká spojitosť medzi označením, ktoré predstavuje názov spoločnosti, obchodné meno alebo značku tretej osoby a tovarmi alebo službami uvádzanými treťou osobou na trh.(50) Značka sa teda používa „pre tovary alebo služby“ nielen vtedy, keď sa priamo a zreteľne používa na identifikáciu alebo propagáciu tovarov alebo služieb tretej strany, ale aj vtedy, keď sa používa v nepriamej súvislosti s takými tovarmi alebo službami.
71.      Z uvedeného vyvodzujem, že používanie označenia, ktoré nemá žiadnu súvislosť s tovarmi alebo službami inej osoby než majiteľa, nemožno považovať za používanie „pre tovar alebo službu“.(51) Na jednej strane, ak sa označenie, ktoré je zhodné s ochrannou známkou alebo je jej podobné, používa výlučne v súvislosti s tovarmi alebo službami majiteľa tejto ochrannej známky, a to aj na účely kritiky tohto majiteľa alebo jeho tovarov alebo služieb, toto používanie sa neuskutočňuje za okolností umožňujúcich tomuto majiteľovi namietať proti tomuto označeniu na základe ustanovení práva ochranných známok. Na druhej strane aj parodické používanie označenia, ktoré je zhodné s ochrannou známkou alebo je jej podobné, sa uskutočňuje „pre tovary alebo služby“, pokiaľ súvisí s tovarmi alebo službami inej osoby, než je majiteľ.
72.      V tomto prípade sa domnievam, ako IKEA poznamenala na pojednávaní, že neexistuje žiadna súvislosť medzi ochrannou známkou, ktorej majiteľom je IKEA, a jej používaním. Okrem toho sa mi zdá nepochybné, že dotknuté označenia neboli použité na začatie diskusie týkajúcej sa IKEA alebo jej tovarov, ale v záujme politickej strany s cieľom propagovať jej politické posolstvo a odlíšiť ju od iných belgických strán.
73.      Vzniká teda otázka, či Vrijheidsfonds používalo označenie pre tovar alebo službu.
74.      V tejto súvislosti je pravda, že organizácia politických stretnutí, definovaná ako „organizácia zhromažďovania osôb na rôzne politické účely alebo na diskusiu o relevantných otázkach“, predstavuje službu patriacu do triedy 45 v zmysle Niceskej dohody uvedenú ako položka 450238, pričom triedy tejto dohody opisujú tovary a služby, pre ktoré možno požadovať ochranu ochrannej známky v obchodnom styku. Všeobecnejšie, trieda 45 zahŕňa osobné a sociálne služby poskytované tretími osobami, ktoré sú určené na uspokojenie potrieb jednotlivcov, takže sa zdá, že položka 450238 sa týka služby týkajúcej sa logistiky politického stretnutia, poskytovanej osobe, ktorá ho chce organizovať alebo sa na ňom zúčastniť. V prejednávanej veci však ochranné známky, ktorých majiteľom je IKEA, neboli používané pre službu spočívajúcu v organizovaní tlačovej konferencie, ale v súvislosti s programom politickej strany, ktorý bol na takejto konferencii propagovaný pod označeniami zhodnými alebo podobnými s týmito ochrannými známkami.
75.      Politický program sám osebe nie je ani tovarom, ani službou. Plní len informatívnu úlohu, keďže stanovuje ciele a akčný plán subjektu, ktorý ho vypracoval alebo prijal. Okolnosť, že označenie, pod ktorým je tento program sprístupnený, môže byť v povedomí verejnosti spájaný s týmto subjektom, neznamená, že toto označenie sa používa „pre tovary alebo služby“.(52)
76.      Naopak, ak k používaniu označenia dochádza za okolností, ktoré vytvárajú súvislosť s tovarmi alebo službami uvedeného subjektu, treba ho kvalifikovať ako používanie „pre tovary alebo služby“. Napríklad používanie pre tovary môže spočívať v umiestnení označenia, pod ktorým sa program vysiela, na predmety distribuované priaznivcom politickej strany a používanie pre služby môže mať formu organizovania podujatia pod tým istým označením. Používanie označenia v reklame vykonávanej subjektom alebo pre subjekt, ktorý takéto predmety distribuuje alebo organizuje, predstavuje podľa môjho názoru tiež používanie „pre tovary alebo služby“.
77.      Vnútroštátnemu súdu prináleží overiť, či Vrijheidsfonds používalo označenia zhodné alebo podobné s ochrannými známkami s dobrým menom „v obchodnom styku“ a „pre tovary alebo služby“. V prípade kladnej odpovede by to znamenalo, že článok 10 ods. 2 písm. c) smernice 2015/2436 a článok 9 ods. 2 písm. c) nariadenia 2017/1001 sú v zásade uplatniteľné na spor vo veci samej. Naopak, ak tento súd dospeje k záveru, že toto používanie nespĺňa všeobecné podmienky uplatnenia týchto ustanovení, bude musieť preskúmať žalobu vo veci samej najmä z hľadiska ustanovenia dohovoru štátov Beneluxu týkajúceho sa zásahov uvedených v článku 10 ods. 6 tejto smernice.
78.      Vnútroštátnemu súdu ďalej prináleží overiť, či sa spoločnosti IKEA podarilo preukázať, že používanie ochranných známok, ktorých je majiteľkou, bez jej súhlasu zo strany Vrijheidsfonds prispieva k ich zníženiu, oslabeniu alebo predstavuje akt parazitovania.
79.      V tejto súvislosti sa tento súd nepýta Súdneho dvora na výklad článku 10 ods. 2 písm. c) smernice 2015/2436 a článku 9 ods. 2 písm. c) nariadenia 2017/1001 v rozsahu, v akom tieto ustanovenia spresňujú druhy zásahov, proti ktorým môže majiteľ ochrannej známky s dobrým menom namietať. Okrem toho z návrhu na začatie prejudiciálneho konania a z písomných pripomienok k nemu vyplýva, že Vrijheidsfonds sa na odôvodnenie používania ochranných známok, ktorých majiteľom je IKEA, odvoláva na slobodu prejavu ako na „náležitý dôvod“, pričom k posúdeniu existencie takéhoto dôvodu dochádza po konštatovaní niektorého zo zásahov uvedených v týchto ustanoveniach. Vzhľadom na to, že toto tvrdenie nemôže mať vplyv na toto konštatovanie, zameriam svoju analýzu na výklad pojmu „náležitý dôvod“.
80.      Bez ohľadu na záver, ku ktorému dospeje vnútroštátny súd, výklad pojmu „náležitý dôvod“ bude preň užitočný na účely rozhodnutia sporu, ktorý prejednáva, keďže tento pojem sa používa vo všetkých vyššie uvedených ustanoveniach.
3.      O existencii „náležitého dôvodu“
a)      Rozsah prejudiciálnej otázky
81.      Pokiaľ ide o prvú časť prejudiciálnej otázky, ktorá sa týka slobody prejavu, IKEA tvrdí, že je formulovaná veľmi všeobecne, a navrhuje jej preformulovanie tak, aby sa vzťahovala len na situáciu, keď tretia osoba používa ochrannú známku len s cieľom využiť jej dobré meno na posilnenie politického posolstva. Pokiaľ ide o druhú časť tejto otázky, IKEA sa domnieva, že ju treba preformulovať aj z dôvodu, že sa týka určitých kritérií posúdenia existencie „náležitého dôvodu“, ktoré sú irelevantné, zatiaľ čo iné relevantné kritériá sú v nej opomenuté.
82.      V tejto súvislosti treba pripomenúť, že možnosť určiť otázky, ktoré sa majú položiť Súdnemu dvoru, je vyhradená iba vnútroštátnemu súdu a účastníci konania nemôžu meniť ich obsah.(53)
83.      Okrem toho prvá časť prejudiciálnej otázky je bez ohľadu na jej všeobecnú povahu relevantná vzhľadom na odpoveď na druhú časť prejudiciálnej otázky. Nie je totiž jasné, či – a ak áno, v akom rozsahu – by sa mali pri posudzovaní existencie „náležitého dôvodu“ zohľadniť argumenty založené na výkone slobody prejavu.
84.      Vzhľadom na druhú časť prejudiciálnej otázky s cieľom poskytnúť vnútroštátnemu súdu užitočnú odpoveď zameriam svoju analýzu na používanie označenia na šírenie a propagáciu politického programu. Tento súd sa totiž pýta, aké sú relevantné kritériá na zosúladenie práva vlastniť majetok a slobody prejavu – v rámci posúdenia existencie „náležitého dôvodu“ – a navyše, ako ukážem, okolnosť, že táto sloboda sa vykonáva v politickom kontexte, nie je irelevantná z hľadiska vyváženia dotknutých základných práv.
b)      Právo ochranných známok a sloboda prejavu
85.      Prvou časťou svojej prejudiciálnej otázky sa vnútroštátny súd pýta, či použitie pojmu „náležitý dôvod“ v zmysle článku 9 ods. 2 písm. c) nariadenia 2017/1001 a článku 10 ods. 2 písm. c) smernice 2015/2436 môže slúžiť ako mechanizmus na splnenie požiadaviek ochrany slobody prejavu zaručenej v článku 11 Charty v oblasti práva ochranných známok.
86.      V tejto súvislosti akty práva Únie v oblasti ochranných známok nedefinujú pojem „náležitý dôvod“, a preto ho treba vykladať podľa všeobecnej systematiky a cieľov systému, do ktorého je zaradený.(54)
87.      Súdny dvor mal za to, že tento pojem je vyjadrením všeobecného cieľa právnych aktov v oblasti ochranných známok, ktorým je vyvážiť na jednej strane záujmy majiteľa ochrannej známky zabezpečiť jej základnú funkciu a na druhej strane záujmy tretej osoby používať v obchodnom styku takéto označenie na účely označenia tovarov a služieb, ktoré uvádza na trh.(55)V dôsledku toho uvedený pojem nezahŕňa len objektívne naliehavé dôvody, ale aj subjektívne záujmy tretích osôb.(56)
88.      Vzniká otázka, či používanie označenia na účely posilnenia politického posolstva môže predstavovať „náležitý dôvod“ a či sloboda prejavu poskytuje vhodný analytický rámec na konštatovanie existencie takéhoto dôvodu.
89.      Táto otázka súvisí so skutočnosťou, že tak ochrana práv spojených s ochrannou známkou, ako aj zohľadnenie záujmu tretej osoby ako „náležitého dôvodu“ majú obchodný rozmer. Treba poznamenať, že právny rámec v oblasti ochranných známok nie je a priori najvhodnejší na riešenie napätia medzi slobodnou politickou diskusiou a právami inej osoby, ktorá si neželá byť zapojená do procesu výmeny názorov. Tento právny rámec sa však musí uplatniť, ak je činnosť tretej osoby založená na používaní označenia zodpovedajúceho ochrannej známke s dobrým menom a zasahuje do tohto používania.
90.      V tejto súvislosti sú práva majiteľa ochrannej známky chránené článkom 17 Charty, ktorý vo svojom odseku 2 výslovne uvádza duševné vlastníctvo. Podobne článok 1 Protokolu č. 1 k EDĽP zaručuje právo na ochranu majetku a táto ochrana sa vzťahuje aj na práva duševného vlastníctva vrátane ochranných známok.(57)
91.      Okrem toho článok 10 EDĽP a článok 11 Charty zaručujú slobodu prejavu „každému“ bez toho, aby rozlišovali podľa toho, či je sledovaný cieľ ziskový, alebo nie. Tieto ustanovenia sa teda vzťahujú nielen na určité druhy informácií, myšlienok alebo spôsobov prejavu politickej povahy, ale aj na informácie obchodnej povahy.(58) Bez ohľadu na to, či sa označenie používa v rámci politickej kampane ako ochranná známka, nevidím dôvod domnievať sa, že správanie smerujúce k šíreniu a propagácii politického posolstva nemôže požívať ochranu zaručenú týmito ustanoveniami. Okrem toho, pokiaľ ide o vyjadrené myšlienky a informácie, článok 11 Charty chráni okrem svojej podstaty aj spôsob ich prejavu, takže výber určitého štýlu alebo symboliky v politickom živote patrí do pôsobnosti tohto ustanovenia.
92.      Ak sú dotknuté viaceré základné práva, treba pristúpiť k ich vyváženiu s ohľadom na požiadavky stanovené v článku 52 ods. 1 Charty.(59)
93.      Snaha o dosiahnutie takejto rovnováhy je tiež zakotvená v mechanizme ochrany slobody prejavu stanovenom EDĽP, ktorého článok 10 ods. 2 stanovuje, že výkon tejto slobody môže podliehať obmedzeniam stanoveným zákonom, ktoré sú v demokratickej spoločnosti nevyhnutnými opatreniami, najmä „na ochranu dobrej povesti alebo práv iných“. ESĽP uznáva, že pri skúmaní nevyhnutnosti zásahu v demokratickej spoločnosti s ohľadom na „ochranu povesti alebo práv iných“ môže byť potrebné overiť, či vnútroštátne orgány zabezpečili spravodlivú rovnováhu pri ochrane dvoch hodnôt zaručených týmto dohovorom, ktoré sa môžu v niektorých prípadoch javiť ako protichodné.(60)
94.      Aby teda právo Únie spĺňalo požiadavky ochrany základných práv, musí zabezpečiť spravodlivú rovnováhu medzi dotknutými právami a slobodami. Právo ochranných známok však výslovne nestanovuje možnosť obmedziť práva z ochrannej známky v záujme tretích osôb, ktoré chcú vykonávať svoju slobodu prejavu.
95.      Článok 10 smernice 2015/2436 a článok 9 nariadenia 2017/1001 v podstate opisujú správanie tretích osôb, proti ktorému môže majiteľ ochrannej známky namietať, a vymedzujú tak výlučné právo majiteľa, zatiaľ čo ich články 14 stanovujú obmedzenia účinkov ochrannej známky.
96.      Počas prípravných prác na smernici 2015/2436(61) a nariadení 2017/1001(62) bola navrhnutá myšlienka doplniť zoznam obmedzení účinkov ochrannej známky stanovením obmedzenia v prospech určitých foriem výkonu slobody prejavu, ale tento návrh nebol prijatý. Na rozdiel od autorského práva, teda oblasti, v ktorej článok 5 ods. 3 písm. k) smernice 2001/29/ES(63) stanovuje výnimku zo zásady ochrany diela z dôvodov karikatúry, paródie a koláže, právny rámec uplatniteľný na ochranné známky za súčasného stavu práva Únie podobné ustanovenie neobsahuje.
97.      Na úvod treba poznamenať, že samotné vymedzenie rozsahu výlučného práva vyplývajúceho z ochrannej známky, najmä ochrannej známky s dobrým menom, prostredníctvom všeobecných podmienok uplatňovania článku 10 ods. 2 smernice 2015/2436 a článku 9 ods. 2 nariadenia 2017/1001, je zamerané na dosiahnutie spravodlivej rovnováhy medzi právami majiteľov ochranných známok a právami iných osôb, vrátane slobody prejavu. Z tohto hľadiska všeobecné podmienky, ktoré stanovujú, že monopol majiteľa sa vzťahuje len na používanie označenia „v obchodnom styku“ a „pre tovary a služby“, umožňujú vylúčiť z pôsobnosti práva ochranných známok určité používanie označenia, v rámci ktorého ide o slobodu prejavu. Vzhľadom na tendenciu vykladať tieto podmienky funkčným spôsobom(64) však existuje mnoho situácií, v ktorých ide o slobodu prejavu a ktoré patria do tejto pôsobnosti.
98.      A priori by sa dalo tiež tvrdiť, že argumenty týkajúce sa výkonu slobody prejavu nemožno uplatniť na účely odôvodnenia používania ochranných známok s dobrým menom, pretože normotvorca Únie tým, že už priznal týmto ochranným známkam zvýšenú ochranu, ktorá je prísne obmedzená na tri druhy dotknutých zásahov, vyvážil práva majiteľov týchto ochranných známok a slobodu prejavu.
99.      V prvom rade však treba konštatovať, že to tak nie je, pretože pojem „náležitý dôvod“ umožňuje reagovať na subjektívne záujmy tretích osôb v každom jednotlivom prípade, čo ešte viac posilňuje jeho poslanie chrániť základné práva.
100. V druhom rade smernica 2015/2436 a nariadenie 2017/1001 uznávajú potrebu vyvážiť pri ich uplatňovaní práva priznané ochrannou známkou so základnými právami a slobodami, najmä slobodou prejavu.(65) V tomto duchu Súdny dvor výslovne odmietol myšlienku, že „v oblasti umenia, kultúry a literatúry existuje trvalá snaha o zachovanie slobody prejavu, ktorá neexistuje v oblasti ochranných známok“(66), a rozhodol, že sloboda prejavu musí byť zohľadnená pri uplatňovaní jedného z dôvodov zamietnutia zápisu ochrannej známky.
101. V treťom rade okrem pojmu „náležitý dôvod“ právo Európskej únie v oblasti ochranných známok neobsahuje mechanizmus, ktorý by zodpovedal potrebe vyvážiť práva vyplývajúce z ochrannej známky s dobrým menom a slobodu prejavu.
102. Článok 14 ods. 1 písm. c) smernice 2015/2436 a nariadenia 2017/1001 totiž medzi obmedzeniami účinkov ochrannej známky uvádzajú obmedzenie, ktoré sa týka používania ochrannej známky v obchodnom styku na účely identifikácie alebo uvádzania tovarov alebo služieb ako tovarov alebo služieb majiteľa tejto ochrannej známky. Okrem toho z odseku 2 týchto článkov vyplýva, že majiteľ nemôže zakázať takéto používanie za predpokladu, že sa uskutočňuje v súlade s čestným konaním v priemysle alebo obchode.
103. V tejto súvislosti je dôležité poznamenať, že podľa autorov právnej vedy môžu určité formy výkonu slobody prejavu podliehať tomuto obmedzeniu.(67) Na prvý pohľad, keďže argumenty súvisiace s výkonom tejto slobody môžu byť použité na uplatnenie uvedeného obmedzenia, nie je potrebné umožniť tretím stranám, aby tieto argumenty použili ako „náležitý dôvod“.
104. V tejto súvislosti sa článok 14 ods. 1 písm. c) smernice 2015/2436 a nariadenia 2017/1001 týkajú referenčného používania ochrannej známky („na účely identifikácie alebo uvádzania tovarov alebo služieb ako tovarov alebo služieb majiteľa“) bez toho, aby sa vzťahovali na širšiu škálu iných druhov správania spočívajúcich v používaní označenia výlučne v súvislosti s tovarmi alebo službami tretej osoby.
105. Pokiaľ ide o takéto konanie, zdá sa, že neexistencia ustanovenia obmedzujúceho práva z ochrannej známky s cieľom zabezpečiť dodržiavanie slobody prejavu nevyvoláva osobitné pochybnosti, pokiaľ ide o bežné ochranné známky, ktorých ochrana závisí najmä od dvojitej zhodnosti alebo pravdepodobnosti zámeny, pretože tieto požiadavky vymedzujú rozsah výlučného práva majiteľa a ponechávajú dostatočný priestor na zosúladenie protichodných práv. Uvedené požiadavky sú však vzhľadom na zvýšenú ochranu ochranných známok s dobrým menom irelevantné. Odmietnutie výkladu, podľa ktorého tvrdenia založené na výkone slobody prejavu môžu predstavovať „náležitý dôvod“, by teda vylúčilo akúkoľvek možnosť vyvážiť túto slobodu a práva majiteľov ochranných známok s dobrým menom.
106. V prípade neexistencie iných ustanovení umožňujúcich zosúladiť práva z ochrannej známky s dobrým menom so slobodou prejavu, keď sa ochranná známka nepoužíva na označenie tovarov alebo služieb svojho majiteľa, musí použitie pojmu „náležitý dôvod“ slúžiť ako mechanizmus umožňujúci splniť požiadavky ochrany dotknutých základných práv.
107. V tejto súvislosti musím spresniť, že výkon slobody prejavu sám osebe nepredstavuje „náležitý dôvod“. Naopak, za takýto dôvod možno oprávnene považovať rovnaké dôvody, ako sú tie, ktoré vedú k uprednostneniu ochrany tejto slobody pri jej vyvážení s právami iných.
108. Navrhujem teda odpovedať na prvú časť prejudiciálnej otázky tak, že použitie pojmu „náležitý dôvod“ v zmysle článku 9 ods. 2 písm. c) nariadenia 2017/1001 a článku 10 ods. 2 písm. c) smernice 2015/2436 môže slúžiť ako mechanizmus na splnenie požiadaviek ochrany slobody prejavu zaručenej v článku 11 Charty v oblasti práva ochranných známok.
109. Táto úvaha ma privádza k preskúmaniu kritérií posúdenia existencie „náležitého dôvodu“ založeného na slobode prejavu.
c)      Kritériá posúdenia existencie „náležitého dôvodu“
110. Druhou časťou svojej prejudiciálnej otázky sa vnútroštátny súd v podstate pýta Súdneho dvora na kritériá umožňujúce konštatovať existenciu „náležitého dôvodu“ v zmysle článku 9 ods. 2 písm. c) nariadenia 2017/1001 a článku 10 ods. 2 písm. c) smernice 2015/2436, ktorý by mohol prinútiť majiteľa ochrannej známky s dobrým menom strpieť jej neoprávnené používanie treťou osobou na šírenie a propagáciu politického programu.
111. Osem kritérií na posúdenie existencie „náležitého dôvodu“ uvedených v prejudiciálnej otázke je podľa všetkého uvedených ako príklad, pretože niektoré z nich nezodpovedajú skutkovým okolnostiam sporu vo veci samej(68) a prejudiciálna otázka má otvorenú formuláciu („existujú dodatočné kritériá“). Zameriam sa teda na kritériá, ktoré sú najrelevantnejšie a najpotrebnejšie na vyriešenie dilemy, ktorej čelí vnútroštátny súd.
112. V prvom rade judikatúra Súdneho dvora poskytuje užitočné usmernenia, pokiaľ ide o kritériá posúdenia existencie „náležitého dôvodu“.
113. V rozsudku Interflora a Interflora British Unit(69) Súdny dvor po preskúmaní používania kľúčových slov na účely odkazov na internete rozhodol, že ak reklama zobrazená na internete na základe kľúčového slova zodpovedajúceho ochrannej známke, ktorá má dobré meno, ponúka alternatívu k tovarom alebo službám majiteľa tejto ochrannej známky bez toho, aby ponúkla jednoduchú napodobeninu tovarov alebo služieb majiteľa tejto ochrannej známky, bez toho, aby poškodzovala dobré meno ochrannej známky alebo jej rozlišovaciu spôsobilosť, a navyše bez zásahu do funkcií uvedenej ochrannej známky, takéto použitie v zásade patrí do medzí zdravej a spravodlivej hospodárskej súťaže v odvetví dotknutých tovarov alebo služieb, a teda sa vykonáva z „náležitého dôvodu“.
114. V tejto súvislosti Súdny dvor v rozsudku Leidseplein Beheer a de Vries, zdôraznil, že pri určení, či staršie používanie, ktoré predchádza podaniu prihlášky ochrannej známky s dobrým menom, označenia podobného tejto ochrannej známke treťou osobou možno označiť za „náležitý dôvod“, je potrebné zohľadniť najmä zámer používateľa uvedeného označenia a určiť, či bolo označenie používané v dobrej viere.(70) V tejto súvislosti Súdny dvor konštatoval, že je potrebné určiť, či používanie označenia nepredstavuje snahu o prospech z dobrého mena príslušnej dotknutej známky, ale je nevyhnutné v rámci skutočného rozšírenia škály tovarov tretej osoby, ktorá toto označenie používala už skôr.(71)
115. Z týchto úvah vyplývajúcich z judikatúry možno vyvodiť dva závery.
116. V prvom rade úmysel tretej osoby dosiahnuť výsledok, ktorý zakazujú ustanovenia, ktorých výklad požaduje vnútroštátny súd, a to používanie označenia s cieľom „neoprávnene ťažiť“ z rozlišovacej spôsobilosti ochrannej známky alebo jej dobrého mena, alebo ich „poškodzovať“, nemôže predstavovať „náležitý dôvod“. Konštatovanie existencie jedného z týchto zásahov totiž podmieňuje uplatniteľnosť uvedených ustanovení, a preto nemôže tretia osoba vylúčiť ochranu, ktorú tieto ustanovenia poskytujú. Používanie označenia s úmyslom nadviazať na ochrannú známku s dobrým menom tak nemôže bez ďalšieho platného odôvodnenia predstavovať náležitý dôvod.
117. V druhom rade existenciu takéhoto platného odôvodnenia možno pripustiť najmä vtedy, ak je používanie označenia odôvodnené objektívne naliehavými dôvodmi alebo subjektívnymi záujmami tretej osoby vrátane hospodárskeho a obchodného významu tohto používania. Nesmie však ísť o absolútnu nevyhnutnosť, ale o dôvod, ktorý v porovnaní so záujmami majiteľa a s ohľadom na všeobecne uznávané štandardy správania v odvetví, v ktorom pôsobí tretia osoba, odôvodňuje prinútenie tohto majiteľa strpieť používanie označenia, ktoré je zhodné s jeho ochrannou známkou alebo je jej podobné.
118. Rovnako, ako som už uviedol,(72) posúdenie existencie „náležitého dôvodu“, ktorý je tiež založený na výkone slobody prejavu, znamená nájsť rovnováhu medzi touto slobodou a právami majiteľa ochrannej známky s dobrým menom.
119. Podľa judikatúry ESĽP týkajúcej sa vyváženia vlastníckeho práva a slobody prejavu je osobitne relevantným kritériom to, či a v akom rozsahu predmetný prejav prispieva k diskusii vo verejnom záujme.(73) ESĽP vo svojej judikatúre týkajúcej sa oblasti prejavu a politickej diskusie upriamuje pozornosť aj na formu prejavu a jeho prípadnú satirickú povahu.(74)
120. V tejto súvislosti prejudiciálna otázka uvádza najmä slobodu vyjadrovať politické názory, ako aj politickú paródiu, čo môže naznačovať, že Vrijheidsfonds použilo tieto formy prejavu.
121. Z ustálenej judikatúry ESĽP vyplýva, že hoci článok 10 ods. 2 EDĽP neponecháva nijaký priestor pre obmedzenia slobody prejavu v oblasti politického prejavu a v oblasti otázok všeobecného záujmu, zmluvné štáty disponujú širokou mierou voľnej úvahy pri úprave slobody prejavu v obchodnej oblasti, pričom jej rozsah treba relativizovať, ak nejde výlučne o „obchodný“ prejav jednotlivca, ale o jeho účasť na diskusii, ktorá sa týka všeobecného záujmu.(75)
122. V tomto ohľade je pravda, že politický program vysielaný s použitím ochranných známok IKEA sa týka veľmi citlivej témy, a to azylovej a prisťahovaleckej politiky v jednom z členských štátov, ktorá je predmetom legitímneho záujmu verejnosti.
123. Žaloba IKEA sa však netýka obsahu politického programu, ale šírenia tohto programu pod jej ochrannými známkami. Posúdenie, ktoré musí vnútroštátny súd vykonať na účely preukázania existencie „náležitého dôvodu“ v spore vo veci samej, sa teda netýka politického programu ako takého, ale použitia označenia zodpovedajúceho ochranným známkam s dobrým menom na zvýšenie viditeľnosti tohto programu a politickej strany, ktorá ho ponúka.
124. Z tohto hľadiska a s výhradou overení, ktoré má vykonať vnútroštátny súd, používanie ochranných známok, ktorých majiteľom je IKEA, nebolo odôvodnené jej príspevkom do diskusie vo verejnom záujme. Diskusia o azylovej a prisťahovaleckej politike sa totiž vôbec netýka predmetných ochranných známok, ich majiteľa alebo jeho tovarov. Navyše sa zdá, že táto diskusia sa týka témy, ktorá, ako IKEA tvrdila na pojednávaní, je v rozpore s jej politickou neutralitou. V tejto súvislosti treba zdôrazniť, že tretej osobe, ktorá sa chce dovolávať „náležitého dôvodu“, prináleží preukázať, že prejav, ktorý spočíva v používaní označenia v oblasti politického dialógu a diskusie, smeruje proti ochrannej známke, majiteľovi alebo jeho tovarom alebo službám, alebo že samotný majiteľ sa svojím predchádzajúcim správaním do predmetnej diskusie verejného záujmu zapojil.
125. Pokiaľ ide o konkurenčný vzťah medzi majiteľom ochrannej známky s dobrým menom a treťou osobou, ktorá používa označenie, ktoré je zhodné s touto ochrannou známkou alebo je jej podobné, ktorý je jedným z kritérií uvedených vnútroštátnym súdom, domnievam sa, že obmedzenia slobody prejavu v kontexte diskusie medzi rôznymi aktérmi na politickej scéne treba vnímať s najväčšou opatrnosťou. Hospodárska súťaž medzi politickými stranami je totiž prirodzená a zahŕňa kritiku výrokov oponentov. Na druhej strane považujem za ťažšie poskytnúť rovnakú úroveň ochrany správaniu politického subjektu, ktorý sa snaží zapojiť do diskusie politicky neutrálny subjekt s cieľom posilniť svoje vlastné posolstvo.
126. Všeobecná známosť uvádzanej ochrannej známky, ktorú tiež uvádza vnútroštátny súd, nemôže túto úvahu spochybniť. Je pravda, že podľa judikatúry ESĽP, na ktorú Vrijheidsfonds odkazuje, veľké podniky sa nevyhnutne a vedome vystavujú pozornému preskúmaniu svojho konania a hranice prípustnej kritiky sú vo vzťahu k nim širšie. Na jednej strane sa však táto judikatúra týka situácie, keď sú niektoré vyjadrenia namierené na daný veľký podnik. Na druhej strane ESĽP uznáva aj existenciu protichodného záujmu na ochrane obchodného úspechu a životaschopnosti podnikov v prospech jednotlivcov a hospodárskeho prospechu v širšom zmysle.(76) Preto nemožno všeobecnú známosť ochrannej známky, ktorá je výsledkom obchodného úsilia jej majiteľa, použiť ako argument oslabujúci ochranu priznanú tejto ochrannej známke.
127. Za týchto okolností akýkoľvek príspevok do diskusie vo verejnom záujme prostredníctvom prejavu založeného na používaní označení zodpovedajúcich známym ochranným známkam na účely šírenia politického programu, ktorý sa netýka týchto ochranných známok, ich majiteľa alebo jeho tovarov a služieb, nemôže vzhľadom na záujem tohto majiteľa prevážiť nad skutočnosťou, že toto použitie treba chápať ako pokus využiť ochrannú známku s dobrým menom na presadenie vlastných záujmov. Na takúto formu prejavu sa nemôže vzťahovať zvýšená ochrana priznaná výkonu slobody, ktorý prispieva k diskusii vo verejnom záujme, a pri neexistencii iného platného odôvodnenia ju nemožno považovať za používanie, ktoré má náležitý dôvod.
128. Napokon, aby som sa vrátil k pojmu „politická paródia“ a k relevantnosti prípadnej satirickej povahy používania označenia, treba spresniť, že tento pojem má opisný charakter a nemá vlastný právny význam. Zdá sa totiž, že pojem „politická paródia“ sa týka používania označenia jednak vo forme paródie a jednak v kontexte politickej diskusie.
129. V tomto zmysle je v prvom rade z judikatúry Európskeho súdu pre ľudské práva v súvislosti so slobodou prejavu(77) a judikatúry Súdneho dvora v súvislosti s autorským právom(78) zrejmé, že základnými znakmi paródie sú: jednak odkaz na existujúce dielo, od ktorého sa paródia musí zjavným spôsobom líšiť, a jednak vyjadrenie humoru alebo výsmechu. Vnútroštátnemu súdu teda prináleží overiť, či sa označenia používané združením Vrijheidsfonds citeľne odlišujú od ochranných známok spoločnosti IKEA a či ich humorná povaha vyplýva z úsilia tohto združenia alebo z kontextu, do ktorého ich toto združenie zaradilo, alebo či Vrijheidsfonds vyjadrilo satirický názor na túto spoločnosť alebo jej tovary.
130. V druhom rade treba zohľadniť skutočnosť, že vzhľadom na dotknuté konkurenčné práva musia aj prejavy, ktoré prispievajú k diskusii vo verejnom záujme, spĺňať požiadavku primeranosti. Parodická povaha týchto vyjadrení však môže odôvodniť použitie zveličovania alebo skresľovania skutočnosti. Z tohto hľadiska je kritérium týkajúce sa potenciálne satirickej povahy použitia označenia podriadené kritériu týkajúceho sa príspevku do diskusie vo verejnom záujme: parodická forma prejavu založená na použití označenia, ktoré prispieva k takejto diskusii, môže legitimizovať určitú prehnanosť tohto prejavu.
131. Pre úplnosť by som chcel poznamenať, že ostatné kritériá uvedené vnútroštátnym súdom, a to rozsah používania označenia a stupeň jeho škodlivosti, sa netýkajú existencie „náležitého dôvodu“, ale existencie porušenia práv z ochrannej známky, a teda sa zohľadňujú v predchádzajúcich štádiách analýzy.
132. Vzhľadom na vyššie uvedené navrhujem odpovedať na druhú časť prejudiciálnej otázky tak, že majiteľ ochrannej známky s dobrým menom nemôže byť na základe „náležitého dôvodu“ nútený strpieť, pokiaľ neexistuje iné platné odôvodnenie, používanie označenia, ktoré je zhodné s jeho ochrannou známkou alebo je jej podobné, treťou osobou, pokiaľ prípadný príspevok tejto ochrannej známky do diskusie vo verejnom záujme neprevažuje nad tým, že toto používanie treba chápať ako pokus využiť ochrannú známku s dobrým menom na účely šírenia a propagácie politického programu. Tak je to v prípade, ak tento program nevyvoláva otázky týkajúce sa tejto ochrannej známky, jej majiteľa alebo jeho tovarov alebo služieb.
V.      Návrh
133. Vzhľadom na všetky predchádzajúce úvahy navrhujem, aby Súdny dvor odpovedal na prejudiciálnu otázku, ktorú položil Nederlandstalige Ondernemingsrechtbank Brussel (Holandskojazyčný obchodný súd Brusel, Belgicko), takto:
Použitie pojmu „náležitý dôvod“ v zmysle článku 10 ods. 2 písm. c) smernice Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2015/2436 zo 16. decembra 2015 o aproximácii právnych predpisov členských štátov v oblasti ochranných známok, ako aj článku 9 ods. 2 písm. c) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001 zo 14. júna 2017 o ochrannej známke Európskej únie môže slúžiť ako mechanizmus na splnenie požiadaviek ochrany slobody prejavu zaručenej v článku 11 Charty základných práv Európskej únie v oblasti práva ochranných známok.
Majiteľ ochrannej známky s dobrým menom nemôže byť na základe „náležitého dôvodu“ nútený strpieť, pokiaľ neexistuje iné platné odôvodnenie, používanie označenia, ktoré je zhodné s jeho ochrannou známkou alebo je jej podobné, treťou osobou, pokiaľ prípadný príspevok tejto ochrannej známky do diskusie vo verejnom záujme neprevažuje nad tým, že toto používanie treba chápať ako pokus využiť ochrannú známku s dobrým menom na účely šírenia a propagácie politického programu. Tak je to v prípade, ak tento program nevyvoláva otázky týkajúce sa tejto ochrannej známky, jej majiteľa alebo jeho tovarov alebo služieb.
1      Jazyk prednesu: francúzština.
2      Smernica Európskeho parlamentu a Rady zo 16. decembra 2015 o aproximácii právnych predpisov členských štátov v oblasti ochranných známok (Ú. v. EÚ L 336, 2015, s. 1).
3      Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady zo 14. júna 2017 o ochrannej známke Európskej únie (Ú. v. EÚ L 154, 2017, s. 1).
4      Smernica Európskeho parlamentu a Rady z 12. decembra 2006 o klamlivej a porovnávacej reklame (Ú. v. EÚ L 376, 2006, s. 21).
5      Dohovor z 25. februára 2005, ktorý podpísali v Haagu Belgické kráľovstvo, Luxemburské veľkovojvodstvo a Holandské kráľovstvo.
6      Z písomných pripomienok Vrijheidsfonds vyplýva, že táto politická strana predstavuje de facto združenie bez právnej subjektivity, a preto bola žaloba vo veci samej podaná okrem iného proti fyzickým osobám, ktoré zastupujú všetkých členov tohto de facto združenia.
7      Hoci vnútroštátny súd neuviedol odkaz na dokument, v ktorom sa spomína tento návrh, poznamenávam, že z legislatívneho uznesenia Európskeho parlamentu z 25. februára 2014 o návrhu smernice Európskeho parlamentu a Rady o aproximácii právnych predpisov členských štátov v oblasti ochranných známok (Ú. v. EÚ C 285, 2017, s. 262) vyplýva, že Parlament v prvom čítaní navrhol zmeniť článok 14 s názvom „Obmedzenie účinkov ochrannej známky“ tak, aby medzi výnimky z výlučného práva majiteľa ochrannej známky zahrnul jej použitie treťou osobou „na účely paródie, umeleckého prejavu, kritiky alebo komentára“.
8      Rozsudok zo 6. februára 2014, Leidseplein Beheer a de Vries (C‑65/12, EU:C:2014:49, body 45 a 46).
9      Rozsudok zo 14. októbra 2019 (vec A 2018/1).
10      Uznesenie z 24. marca 2009 (C‑525/06, EU:C:2009:179, body 10 a 11).
11      Pozri najmä rozsudok zo 16. decembra 2008, Cartesio (C‑210/06, EU:C:2008:723, bod 89 a citovaná judikatúra).
12      Uznesenie z 24. marca 2009 (C‑525/06, EU:C:2009:179, body 10 a 11).
13      Uznesenie z 24. marca 2009, Nationale Loterij (C‑525/06, EU:C:2009:179, body 8 a 9).
14      Pozri v tomto zmysle rozsudok zo 6. februára 2014, Leidseplein Beheer a de Vries (C‑65/12, EU:C:2014:49, bod 43).
15      Pozri v tomto zmysle rozsudok z 22. septembra 2011, Interflora a Interflora British Unit (C‑323/09, EU:C:2011:604, body 37 a 38).
16      Pozri rozsudok zo 6. februára 2014, Leidseplein Beheer a de Vries (C‑65/12, EU:C:2014:49, bod 39).
17      Pozri v tomto zmysle rozsudok z 18. júna 2009, L’Oréal a i. (C‑487/07, EU:C:2009:378, body 39 až 41).
18      Pozri v tomto zmysle rozsudok zo 6. februára 2014, Leidseplein Beheer a de Vries (C‑65/12, EU:C:2014:49, body 41 až 43).
19      Pozri rozsudok zo 6. februára 2014, Leidseplein Beheer a de Vries (C‑65/12, EU:C:2014:49, bod 44).
20      Pozri body 63 a 67 nižšie.
21      Pozri BOCHACZEWSKI, M.: Conflicts Between Trade Mark Rights and Freedom of Expression Under EU Trade Mark Law: Reality or Illusion? In: International Review of Intellectual Property and Competition Law, 2020, s. 858. Pozri tiež v tomto zmysle TODORSKI, T.:  The Concept of „due Cause“ and its Role in Safeguarding Fundamental Rights under EU Trade Mark Law: How Should the CJEU rule in IKEA, C‑298/23? In: Journal of Intellectual Property Law and Practice, 2024, vol. 19, no 11, s. 814. Tento autor bez toho, aby spochybňoval skutočnosť, že podmienka uplatnenia týkajúca sa používania označenia v obchodnom styku môže prispieť k vyváženiu vlastníckych práv a slobody prejavu, považuje tento príspevok za nedostatočný.
22      Pozri BOCHACZEWSKI, M.: Conflicts Between Trade Mark Rights and Freedom of Expression Under EU Trade Mark Law: Reality or Illusion? In: c. d., s. 861 až 867, a JACQUES, S.: The EU Trade Mark System’s lost Sense of humour. In: Intellectual Property Quaterly, 2024, no 1, s. 20.
23      Z návrhu na začatie prejudiciálneho konania vyplýva, že táto žaloba je založená aj na vnútroštátnych ustanoveniach týkajúcich sa občianskoprávnej zodpovednosti a nekalej súťaže, ako aj na článku 9 ods. 2 písm. c) a článku 17 ods. 2 nariadenia 2017/1001. Podľa tohto posledného uvedeného ustanovenia uvedené nariadenie nevylučuje, aby žaloby týkajúce sa ochrannej známky EÚ boli podané na základe práva členských štátov týkajúceho sa najmä občianskoprávnej zodpovednosti a nekalej súťaže.
24      Podľa tohto odôvodnenia „[smernica 2015/2436] by nemala vylúčiť možnosť uplatniť na ochranné známky ustanovenia iných právnych predpisov členských štátov, než sú právne predpisy o ochranných známkach, ako napríklad ustanovenia týkajúce sa nekalej súťaže, občianskoprávnej zodpovednosti alebo ochrany spotrebiteľa“.
25      Pozri v tomto zmysle rozsudok z 21. novembra 2002, Robelco (C‑23/01, EU:C:2002:706, bod 31). Pozri tiež návrhy, ktoré predniesol generálny advokát Ruiz‑Jarabo Colomer vo veci Robelco (C‑23/01, EU:C:2002:212, bod 34).
26      Pozri v tomto zmysle rozsudok z 21. novembra 2002, Robelco (C‑23/01, EU:C:2002:706, body 34 a 35).
27      Pozri v tomto zmysle rozsudok z 19. novembra 2019, TSN a AKT (C‑609/17 a C‑610/17, EU:C:2019:981, bod 53).
28      Pozri bod 121 nižšie.
29      Pozri tiež, pokiaľ ide o toto združenie a túto politickú stranu, rozsudok z 3. septembra 2014, Deckmyn a Vrijheidsfonds (C‑201/13, EU:C:2014:2132, bod 7).
30      Rozsudok zo 16. júla 2015, TOP Logistics a i. (C‑379/14, EU:C:2015:497, bod 43).
31      Rozsudok z 30. apríla 2020, A (Porušenie spôsobené dovozom guľôčkových ložísk) (C‑772/18, EU:C:2020:341, bod 23).
32      Rozsudky z 12. júla 2011, L’Oréal a i. (C‑324/09, EU:C:2011:474, bod 54), ako aj z 30. apríla 2020, A (Porušenie spôsobené dovozom guľôčkových ložísk) (C‑772/18, EU:C:2020:341, bod 23).
33      Rozsudok z 9. decembra 2008 (C‑442/07, EU:C:2008:696).
34      Pozri článok 19 ods. 1 smernice (EÚ) 2015/2436 a článok 18 ods. 1 nariadenia 2017/1001.
35      Pozri bod 59 nižšie.
36      Rozsudok z 9. decembra 2008, Verein Radetzky‑Orden (C‑442/07, EU:C:2008:696, bod 24).
37      Rozsudok z 9. decembra 2008, Verein Radetzky‑Orden (C‑442/07, EU:C:2008:696, body 16 a 17).
38      Rozsudok z 9. decembra 2008, Verein Radetzky‑Orden (C‑442/07, EU:C:2008:696, bod 19).
39      Pozri v tomto zmysle rozsudok z 19. decembra 2012, Leno Merken (C‑149/11, EU:C:2012:816, bod 29).
40      Pozri bod 55 vyššie.
41      Pozri v tomto zmysle rozsudok z 9. decembra 2008, Verein Radetzky‑Orden (C‑442/07, EU:C:2008:696, bod 18).
42      Pozri rozsudok z 30. apríla 2020, A (Porušenie spôsobené dovozom guľôčkových ložísk) (C‑772/18, EU:C:2020:341, bod 27).
43      Pozri uznesenie z 19. februára 2009, UDV North America (C‑62/08, EU:C:2009:111, body 47 až 51), ako aj rozsudky z 12. júla 2011, L’Oréal a i. (C‑324/09, EU:C:2011:474, bod 91) a z 15. decembra 2011, Frisdranken Industrie Winters (C‑119/10, EU:C:2011:837, bod 32).
44      Hoci táto podmienka nebola výslovne stanovená v aktoch, ktoré predchádzali smernici 2015/2436 a nariadeniu 2017/1001, a bola zavedená v súčasnej podobe nariadením 2015/2424, bola uplatniteľná aj na základe týchto aktov. Pozri v tejto súvislosti najmä uznesenie z 19. februára 2009, UDV North America (C‑62/08, EU:C:2009:111, bod 42).
45      Rozsudok z 23. februára 1999, BMW (C‑63/97, EU:C:1999:82, bod 20).
46      Pozri bod 58 vyššie.
47      Pozri tiež v tomto zmysle rozsudok z 12. júna 2008, O2 Holdings a O2 (UK) (C‑533/06, EU:C:2008:339, bod 34).
48      Pozri rozsudok z 23. marca 2010 (C‑236/08 až C‑238/08, EU:C:2010:159, body 61 a 65).
49      Pozri odôvodnenie 19 smernice 2015/2436 a odôvodnenie 13 nariadenia 2017/1001.
50      Pozri najmä rozsudok z 11. septembra 2007, Céline (C‑17/06, EU:C:2007:497, body 22 a 23).
51      Takúto situáciu nemožno prirovnať k situácii, keď inzerent používa v porovnávacej reklame propagujúcej svoje tovary alebo služby označenie, ktoré je zhodné s ochrannou známkou súťažiteľa alebo je jej podobné, na účely identifikácie tovarov alebo služieb ponúkaných týmto súťažiteľom. Táto situácia sa totiž považuje za používanie pre samotné tovary alebo služby inzerenta. Pozri rozsudok z 12. júna 2008, O2 Holdings a O2 (UK) (C‑533/06, EU:C:2008:339, body 35 a 36).
52      Pozri bod 70 vyššie.
53      Pozri v tomto zmysle rozsudok zo 6. októbra 2015, T‑Mobile Czech Republic a Vodafone Czech Republic (C‑508/14, EU:C:2015:657, bod 28).
54      Pozri rozsudok zo 6. februára 2014, Leidseplein Beheer a de Vries (C‑65/12, EU:C:2014:49, bod 28).
55      Pozri rozsudok z 30. mája 2018, Tsujimoto/EUIPO (C‑85/16 P a C‑86/16 P, EU:C:2018:349, bod 90).
56      Pozri rozsudok zo 6. februára 2014, Leidseplein Beheer a de Vries (C‑65/12, EU:C:2014:49, bod 45).
57      Rozsudok ESĽP, 11. januára 2007, Anheuser‑Busch Inc. v. Portugalsko (CE:ECHR:2007:0111JUD007304901).
58      Pozri najmä rozsudok ESĽP, 24. februára 1994, Coca v. Španielsko (CE:ECHR:1994:0224JUD001545089, bod 35).
59      Pozri v tomto zmysle rozsudok z 19. decembra 2019, Deutsche Umwelthilfe (C‑752/18, EU:C:2019:1114, bod 45). Nie je jasné, či okrem súvislosti medzi majiteľom a jeho ochrannou známkou sú dobré meno ochrannej známky a jej rozlišovacia spôsobilosť chránené aj článkom 17 ods. 2 Charty. Z článku 10 ods. 2 EDĽP však vyplýva, že pri vyvážení dotknutých záujmov je potrebné zosúladiť slobodu prejavu s „právami iných“, ktoré nemusia byť nevyhnutne chránené ako základné práva.
60      Pozri najmä rozsudok ESĽP, 7. februára 2012, Axel Springer AG v. Nemecko (CE:ECHR:2012:0207JUD003995408, body 78 až 84).
61      Z legislatívneho uznesenia z 25. februára 2014 vyplýva, že Parlament na konci svojho prvého čítania navrhol zmeniť článok 14 s názvom „Obmedzenie účinkov ochrannej známky“ tak, aby sa medzi výnimky z výlučného práva majiteľa ochrannej známky zahrnulo jej používanie treťou osobou „na účely paródie, umeleckého prejavu, kritiky alebo komentára“.
62      Pozri legislatívne uznesenie Európskeho parlamentu z 25. februára 2014 o návrhu smernice Európskeho parlamentu a Rady o aproximácii právnych predpisov členských štátov v oblasti ochranných známok (prepracované znenie) [COM(2013)161 – C7‑0087/2013 – 2013/0088(COD)]. Toto obmedzenie sa týkalo používania ochrannej známky na účely identifikácie alebo uvádzania tovarov alebo služieb ako tovarov alebo služieb majiteľa ochrannej známky, najmä ak sa toto používanie „uskutočňuje na účely paródie, umeleckého prejavu, kritiky alebo komentára“.
63      Smernica Európskeho parlamentu a Rady z 22. mája 2001 o zosúladení niektorých aspektov autorských práv a s nimi súvisiacich práv v informačnej spoločnosti (Ú. v. ES L 167, 2001, s. 1; Mim. vyd. 17/001, s. 230).
64      Pozri body 58 a 70 vyššie.
65      Pozri odôvodnenie 21 nariadenia 2017/1001 a odôvodnenie 27 smernice (EÚ) 2015/2436.
66      Pozri rozsudok z 27. februára 2020, Constantin Film Produktion/EUIPO (C‑240/18 P, EU:C:2020:118, bod 56).
67      Pozri najmä SOSNITZA, O. In: HILDEBRANDT, U.: SOSNITZA, O. (eds.): EU Trade Mark Regulation:
Article‑by‑Article Commentary. Mníchov,
Beck‑Hart, 2023, s. 316.
68      Na ilustráciu, pokiaľ ide o kritérium, ktoré sa týka „vlastného originálneho príspevku“, označenia používané Vrijheidsfonds nevykazujú žiadne viditeľné rozdiely vo vzťahu k ochranným známkam, ktorých majiteľom je IKEA.
69      Rozsudok z 22. septembra 2011, Interflora a Interflora British Unit(C‑323/09, EU:C:2011:604, bod 91).
70      Pozri rozsudok zo 6. februára 2014, Leidseplein Beheer a de Vries (C‑65/12, EU:C:2014:49, body 53 až 56 a 60).
71      Pozri v tomto zmysle rozsudok zo 6. februára 2014, Leidseplein Beheer a de Vries (C‑65/12, EU:C:2014:49, body 58 a 59).
72      Pozri bod 92 vyššie.
73      Pozri rozsudok ESĽP, 10. januára 2013, Ashby Donald a i. v. Francúzsko (CE:ECHR:2013:0110JUD003676908, body 39 až 42), a rozsudok ESĽP, 19. februára 2013, Neij a Sunde Kolmisoppi v. Švédsko (CE:ECHR:2013:0219DEC004039712). Pozri v tomto zmysle, pokiaľ ide o túto judikatúru, SPIELMANN, D.: Copyright in a ‘human rights context’.
In: EDWARD, D., KOMNINOS, A., MacLENNAN, J.,
FORRESTER, Ian S. – A Scot without Borders – Liber Amicorum.
Vol. 1, New York: Concurrences Review, 2015, s. 264 až 267 a 269.
74      Klasifikácia formy prejavu ako paródie zohráva dôležitú úlohu v judikatúre ESĽP týkajúcej sa prijateľných obmedzení slobody prejavu. Podľa tohto súdu sú karikatúra a paródia formami umeleckého vyjadrenia a spoločenského komentára, ktorých prirodzeným cieľom je zveličovaním a skresľovaním skutočnosti provokovať a burcovať. Preto je potrebné venovať osobitnú pozornosť každému zásahu do práva umelca – alebo akejkoľvek inej osoby – vyjadriť sa prostredníctvom nich. Pozri v tomto zmysle rozsudok ESĽP, 14. marca 2013, Eon v. Francúzsko (ECLI:CE:ECHR:2013:0314JUD002611810, body 58 až 60), a rozsudok ESĽP, 22. novembra 2016, Grebneva and Alisimchik v. Rusko (CE:ECHR:2016:1122JUD000891805, bod 64).
75      Pozri rozsudok ESĽP, 10. januára 2013, Ashby Donald a i. v. Francúzsko (CE:ECHR:2013:0110JUD003676908, bod 39).
76      Pozri rozsudok ESĽP, 15. februára 2005, Steel a Morris v. Spojené kráľovstvo (CE:ECHR:2005:0215JUD006841601, bod 94).
77      Na ilustráciu v rozsudku z 3. decembra 2024, Yevstifeyev v. Rusko (CE:ECHR:2024:1203JUD000022618, body 55 a 56), ESĽP kvalifikoval formu prejavu, ktorá preberá dôležité kompozičné prvky videa a prostredníctvom satiry sa opiera o posolstvo tohto videa, ako „paródiu“.
78      Pozri rozsudok z 3. septembra 2014, Deckmyn a Vrijheidsfonds (C‑201/13, EU:C:2014:2132, bod 20).