62003CC0124_SK
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
1. V rámci konania týkajúceho sa rozhodnutia o odmietnutí dovozu tovaru zmesi cukru, práškového mlieka zbaveného smotany a kakaa do Európského spoločenstva, určeného na výrobu čokoládových mliečnych nápojov, položil College van Beroep voor het bedrijfsleven (obchodný a priemyselný správny súd) Súdnemu dvoru štyri prejudiciálne otázky týkajúce sa smernice Rady 92/46/EHS zo 16. júna 1992, ktorou sa stanovujú hygienické predpisy pre výrobu surového mlieka, tepelne ošetreného mlieka a mliečnych výrobkov a ich uvádzanie na trh(2) . Tieto otázky sa týkajú výkladu pojmov „mlieko určené na výrobu mliečnych výrobkov“ a „mliečne výrobky“, ktoré obmedzujú rozsah pôsobnosti smernice.
I – Právny rámec
A – Právna úprava Spoločenstva
2. Smernica 92/46 vo svojom článku 1 ods. 1 „stanovuje zdravotné predpisy pre výrobu a uvedenie na trh surového mlieka, konzumného tepelne ošetreného mlieka, mlieka určeného na výrobu mliečnych produktov a pre mliečne výrobky, ktoré sú určené na ľudskú spotrebu“.
3. Podľa článku 2 bodu 2 smernice 92/46 na účely tejto smernice „mlieko určené na výrobu mliečnych výrobkov“ predstavuje „buď mlieko surové, určené na spracovanie, alebo tekuté či zmrazené mlieko získané zo surového mlieka, ktoré buď bolo, alebo nebolo podrobené schválenej fyzikálnej úprave, ako je tepelné ošetrenie alebo termizácia, a u ktorého buď došlo, alebo nedošlo k zmene jeho zloženia pod podmienkou, že tieto modifikácie boli obmedzené na pridanie alebo odobratie prirodzených zložiek mlieka“. Článok 2 bod 4 definuje „mliečne výrobky“ ako „mliečne výrobky, t. j. výrobky odvodené výlučne z mlieka, pričom platí, že látky potrebné na ich výrobu sa môžu pridať, len ak sa tieto látky nepoužijú na účely nahradenia všetkých alebo častí ktorýchkoľvek zložiek mlieka, a výrobky zložené z mlieka, t. j. výrobky, u ktorých žiadna zložka nenahradzuje alebo nemá tendenciu nahradiť ktorúkoľvek zložku mlieka a ktorých je mlieko alebo mliečny výrobok podstatnou súčasťou, či už svojím množstvom, alebo svojím účinkom charakterizujúcim tieto výrobky“.
4. Článok 22 smernice 92/46, ktorý tvorí kapitolu III týkajúcu sa dovozov z tretích krajín, stanovuje, že „podmienky uplatňované na dovoz surového mlieka, tepelne ošetreného mlieka a mliečnych výrobkov z tretích krajín, ktoré sú uvedené v tejto smernici, musia byť aspoň rovnocenné s podmienkami uvedenými v kapitole II pre výrobu v spoločenstve“. Na účely jednotného uplatňovania tohto ustanovenia smernica stanovuje, že do Spoločenstva sa môže dovážať len mlieko alebo mliečne výrobky, ktoré „pochádzajú z tretích krajín, ktoré sú uvedené v zozname vyhotovenom v súlade s odsekom 3, písmenom a“ a „je k nim priložené zdravotné osvedčenie, ktoré je v súlade so vzorom, ktorý sa má vyhotoviť podľa postupu uvedeného v článku 31, podpísané kompetentným orgánom vyvážajúcej krajiny, a ktoré potvrdzuje, že mlieko a mliečne výrobky vyhovujú požiadavkám kapitoly II a spĺňajú prípadné dodatočné podmienky alebo poskytujú záruky rovnocenné s tými, ktoré sú opísané v odseku 3 a pochádzajú zo zariadení, ktoré poskytujú záruky uvedené v prílohe B“ [článok 23 ods. 2 písm. a) a b)].(3)
5. Nakoniec smernica Rady 97/78/ES z 18. decembra 1997 stanovuje zásady organizácie veterinárnych kontrol výrobkov, ktoré vstupujú do Spoločenstva z tretích krajín.(4)
B – Vnútroštátna právna úprava
6. Smernica 92/46 bola do holandskej právnej úpravy prebratá prostredníctvom Warenwetbesluit Zuivel (zákonné uznesenie o mliečnych výrobkoch)(5), ktorej článok 4 stanovuje, že výroba, spracovanie a uvedenie na trh mlieka určeného na výrobu mliečnych výrobkov, tepelne ošetreného mlieka a mliečnych výrobkov musí byť v súlade s hygienickými podmienkami.
7. Článok 16 Warenwetregeling Zuivelbereiding(6) (zákonné nariadenie týkajúce sa výroby mliečnych výrobkov) stanovuje, že do Holandska môže byť dovezené len to mlieko a mliečne výrobky, ktoré pochádzajú z tých tretích krajín, ktoré sú uvedené na zozname stanovenom v rozhodnutí 95/340 a je k nim priložené zdravotné osvedčenie, ktoré je v súlade so vzorom stanoveným v rozhodnutí 95/343.
8. V zmysle článku 4 Warenwetregeling Veterinaire controles (derde landen) [zákonné nariadenie o veterinárnych kontrolách (tretích krajín)] je Rijksdienst de keuring van Vee en Vlees (Úrad pre kontrolu dobytka a mäsa) príslušný na vykonávanie kontrol stanovených v smernici 97/78. Warenwetbesluit Invoer levensmiddelen uit derde landen (zákonné uznesenie o dovoze potravín s pôvodom v tretích krajinách)(7) sa nakoniec aplikuje na potraviny a nápoje pochádzajúce z tretích krajín, na ktoré sa nevzťahuje žiadna právna úprava Spoločenstva. Takýto tovar môže byť dovezený do Holandska len vtedy, ak je z hygienického hľadiska vhodný pre ľudskú spotrebu.
C – Skutkový stav, konanie vo veci samej a prejudiciálne otázky
9. V konaní vo veci samej vedie spor Artrada (Freezone) N.V. (ďalej len „Artrada“), Videmecum B.V. a Jac. Meisner Internationaal Expeditiebedrijf B.V. proti Rijksdienst voor de keuring van Vee en Vlees.
10. Spoločnosť Artrada má v Arube prevádzku, ktorá vyrába, okrem iného, zmesi cukru, mliečneho prášku a kakaa. Videmecum B.V. je 100 % dcérskou spoločnosťou spoločnosti Artrada a zodpovedá za prepravu neskôr menovaných výrobkov. Jac. Meisner Internationaal Expeditiebedrijf B.V. je colný zástupca, ktorý vybavuje deklarácie pre Videmecum B.V. v súvislosti s prepustením predmetného tovaru do voľného obehu v Európskom spoločenstve.
11. Dňa 26. januára 2001 podala Jac. Meisner Internationaal Expeditiebedrijf B.V. dve vyhlásenia o dovoze tovaru z Aruby na účely prepustenia zásielky 167 475 kg zmesi zloženej zo 75,75 % cukru, 15,15 % práškového mlieka zbaveného smotany a 9,1 % kakaa do voľného obehu. Zložky tejto zmesi nemožno od seba oddeliť a táto zmes slúži na výrobu čokoládového mlieka v továrňach v Nemecku a Belgicku.
12. Rozhodnutím z 23. februára 2001 odmietol Rijksdienst voor de keuring van Vee en Vlees prepustenie zásielky do voľného obehu z toho dôvodu, že obsahuje živočíšne zložky a nie je doložená veterinárnym certifikátom.
13. Proti tomuto rozhodnutiu bola podaná námietka pred VWS-commissie bezwaarschriften Awb, ktorý 2. augusta 2001 rozhodol, že námietka je neprípustná, pokiaľ ide o dva neskôr menované podniky uvedené v bode 10 a v prípade spoločnosti Artrada námietku zamietol. Vzhľadom na smernicu 92/46 VWS-commissie bezwaarschriften Awb rozhodol, že mliečny prášok obsiahnutý v zmesi sa má považovať za „mlieko určené na výrobu mliečnych výrobkov“ v zmysle článku 2 bodu 2 smernice 92/46 a musí spĺňať podmienky stanovené touto smernicou. Vzhľadom na to, že holandské Antily a Aruba sa nenachádzajú na zozname tretích krajín uvedenom v smernici, nemohol byť dovoz tejto zmesi povolený.
14. Proti tomuto rozhodnutiu bola podaná žaloba na Rechtbank te Rotterdam, ktorý rozsudkom zo 4. marca 2002 rozhodol, že žaloba je dôvodná a napadnuté rozhodnutie zrušil, pretože nebolo prijaté príslušným orgánom, no potvrdil právne účinky zrušeného rozhodnutia. Na základe pracovného dokumentu generálneho riaditeľstva Komisie pre poľnohospodárstvo (VI/8972/93), Rechtbank rozhodol, že vzhľadom na to, že zmes je polotovar, nie je možné považovať ju za „mliečny výrobok“ v zmysle článku 2 bodu 4 smernice 92/46, pretože toto ustanovenie sa týka len hotových výrobkov. Rechtbank napriek tomu rozhodol, že mliečny prášok obsiahnutý v tejto zmesi treba považovať za „mlieko určené na výrobu mliečnych výrobkov“ v zmysle článku 2 bodu 2 smernice. Podľa Rechtbank je toto stanovisko viac v súlade s hlavným cieľom smernice, ktorým je ochrana verejného zdravia. Rechtbank rozhodol, že vzhľadom na to, že zmes pochádza z krajiny, ktorá nie je na zozname tretích krajín, dovoz tejto zmesi nemožno povoliť.
15. Artrada, Videmecum B.V. a Jac. Meisner Internationaal Expeditiebedrijf B.V. podali proti rozsudku odvolanie na vnútroštátny súd, ktorý rozhodol, že odvolanie je neprípustné, pokiaľ ide o dva neskôr menované podniky z toho dôvodu, že nemajú vo veci oprávnený záujem, a po vypočutí a posúdení tvrdení účastníkov položil Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky:
„1a) Má sa pojem ‚mlieko určené na výrobu mliečnych výrobkov‘ uvedený v článku 2 bode 2 smernice 92/46/EHS vykladať v tom zmysle, že zahŕňa (rovnako) mliečne zložky výrobku, ktorý obsahuje aj iné, nemliečne zložky, pričom mliečnu zložku nemožno oddeliť od nemliečnych zložiek?
1b) V prípade kladnej odpovede na otázku 1a) má sa článok 22 smernice 92/46/EHS vykladať v tom zmysle, že v prípade dovozu s pôvodom v tretích krajinách sa táto smernica vzťahuje len na mliečne zložky výrobku, a nevzťahuje sa preto na výrobok, ktorého sú zložkou?
2a) Týka sa pojem ‚mliečne výrobky‘, uvedený v článku 2 bode 4 smernice 92/46/EHS, len hotových výrobkov alebo aj polotovarov, ktoré sa musia ešte spracovať pred tým, ako majú byť predané spotrebiteľovi?
2b) Ak sa článok 2 bod 4 smernice 92/46/EHS týka aj polotovarov, aké kritériá treba použiť na určenie, či mlieko alebo mliečny výrobok tvorí podstatnú súčasť výrobku buď svojím množstvom, alebo svojím účinkom v zmysle článku 2 bodu 4 smernice 92/46/EHS?“
16. Artrada, the Rijksdienst voor de keuring van Vee en Vlees, grécka vláda a Komisia predložili písomné pripomienky a zúčastnili sa na pojednávaní 24. júna 2004.
II – Posúdenie
A – Predbežné pripomienky
17. Predovšetkým je dôležité pripomenúť, že na účely uplatnenia smernice 92/46 je Aruba treťou krajinou, napriek tomu, že je jednou z pridružených „krajín a území“ uvedených v štvrtej časti Zmluvy o ES.(8)
18. Takisto je potrebné zdôrazniť, že položené otázky sa netýkajú pravidiel uplatniteľných na výrobky pochádzajúce z tretích krajín, ale že súvisia skôr s prejudiciálnou otázkou týkajúcou sa rozsahu pôsobnosti smernice 92/46, ktorá sa vzťahuje na výrobky zo Spoločenstva, ako aj na výrobky z tretích krajín. Výrobky, ktoré nespadajú do rozsahu pôsobnosti smernice, nemusia byť v súlade s jej ustanoveniami.(9) Predmetná zmes musí spĺňať podmienky smernice len vtedy, ak sa na ňu táto smernica vzťahuje.
B – Prvá prejudiciálna otázka
19. Vnútroštátny súd, Artrada, grécka vláda a Komisia zastávajú názor, že sporná zmes nie je „mliekom určeným na výrobu mliečnych výrobkov“ v zmysle článku 2 bodu 2 smernice 92/46. Rijksdienst voor de keuring van Vee en Vlees naopak tvrdí, že táto zmes spadá pod definíciu uvedenú v tomto ustanovení, pretože podľa jej názoru je mliečny prášok obsiahnutý v zmesi mliekom určeným na výrobu mliečnych výrobkov. Tvrdí, že jej výklad je z hľadiska ochrany verejného zdravia a ochrany pred podvodmi vhodnejší (mliečny prášok dovážaný oddelene je mliečnym výrobkom, ale stačí, aby bol obsiahnutý v zmesi a smernica sa neuplatňuje).
20. Podľa môjho názoru sa definícia „mlieka určeného na výrobu mliečnych výrobkov“, ako je uvedená v článku 2 bode 2 smernice 92/46, nevzťahuje na zmes, ktorá je predmetom konania vo veci samej. Toto ustanovenie predpokladá, že podstatné zloženie mlieka nebolo zmenené a zakazuje pridanie akýchkoľvek iných zložiek, ako to bolo urobené v danom prípade. Takýto široký výklad článku 2 bodu 2 by navyše postihol obsah definície „mliečne výrobky“ uvedenej v článku 2 bodu 4, ktorá vylučuje z rozsahu pôsobnosti smernice výrobky, v ktorých nie je mlieko alebo mliečny výrobok podstatnou súčasťou. Ak by bolo možné považovať zmes za mlieko určené na výrobu mliečnych výrobkov len z dôvodu, že obsahuje mliečny prášok, potom by sa definícia vzťahovala na akýkoľvek výrobok obsahujúci mlieko a obmedzenie uvedené v článku 2 bode 4 by bolo neúčinné.
21. Navyše neverím, že teleologické tvrdenie predložené Rijksdienst voor de keuring van Vee en Vlees je schopné vyvrátiť vyššie uvedené tvrdenia založené na znení a štruktúre smernice 92/46. Z článkov 1 a 2 smernice 92/46 je zrejmé, že zákonodarca nemal v úmysle zahrnúť do rozsahu jej pôsobnosti každý výrobok obsahujúci akékoľvek množstvo mlieka alebo mliečneho výrobku. Výklad predložený Rijksdienst možno zabezpečí väčšiu ochranu verejného zdravia, ale podľa znenia a štruktúry smernice je neplatný.
22. Na záver pojem „mlieko určené na výrobu mliečnych výrobkov“ uvedený v článku 2 bode 2 smernice 92/46 nezahŕňa mliečne zložky výrobku, ktorý obsahuje iné nemliečne zložky a v ktorých nie je možné mliečnu zložku oddeliť od nemliečnych zložiek.
23. Vzhľadom na túto odpoveď je skúmanie druhej otázky zbytočné.
C – Tretia prejudiciálna otázka
24. Grécka vláda a Komisia zastávajú názor, že článok 2 bod 4 smernice 92/46 sa vzťahuje na hotové výrobky, ako aj na polotovary. Rijksdienst voor de keuring van Vee en Vlees sa domnieva, že vzhľadom na širší výklad článku 2 bodu 2 smernice, ktorý predložil, sa ustanovenie vzťahuje len na hotové výrobky. Artrada tvrdí, že článok 2 bod 4 s mernice sa vzťahuje len na hotové výrobky a tvrdí, že je to v súlade so štruktúrou bodov 1 až 4 článku 2, ktoré odkazujú postupne na mlieko, mlieko určené na výrobu mliečnych výrobkov, konzumné mlieko a mliečne výrobky.
25. Podľa môjho názoru sa článok 2 bod 4 smernice 92/46 vzťahuje tiež na polotovary. Predovšetkým znenie ustanovenia takýto výklad nevylučuje, pretože polotovary sú mliečnymi výrobkami, aj napriek tomu, že spracovanie, ktoré podstúpili nie je ešte konečné. Smernica navyše nijakým spôsobom nenaznačuje, že by existoval úmysel vylúčiť takéto výrobky z rozsahu jej pôsobnosti, pričom ich zahrnutie je viac v súlade s jej hygienickými cieľmi. Súdny dvor rozhodol, že „smernica 92/46 upravuje všetky etapy v procese výroby mlieka, od výroby mlieka po prepravu výrobkov do rôznych predajní“.(10) To znamená, že polotovary v podstate spadajú do rozsahu pôsobnosti smernice.
26. Domnievam sa preto, že pojem „mliečne výrobky“ uvedený v článku 2 bode 4 smernice 92/46 zahŕňa takisto polotovary, ktoré sa musia ešte spracovať pred tým, ako majú byť predané spotrebiteľom.
D – Štvrtá prejudiciálna otázka
27. Komisia tvrdí, že mlieko je podstatnou súčasťou výrobku v zmysle článku 2 bodu 4 smernice 92/46, pretože je prítomné v určitom množstve (viac ako 50 % výrobku) alebo pretože charakterizuje konečný výrobok. Keďže predmetná zmes je určená na výrobu čokoládového mlieka, Komisia zastáva názor, že svojím účinkom charakterizuje výrobok. Grécka vláda tvrdí, že z hľadiska množstva je podstatnou súčasťou výrobku tá zložka, ktorej je najviac. Grécka vláda ďalej tvrdí, že charakterizujúcim prvkom výrobku je jeho chuť. Keďže zmes obsahuje veľké množstvo kakaa, bude chutiť skôr kakaovo, než mliečne, z čoho vyplýva, že táto zmes nezodpovedá definícii uvedenej v článku 2 bode 4. Artrada tvrdí, že práškové mlieko zbavené smotany nie je podstatnou súčasťou z hľadiska množstva a ani svojím účinkom necharakterizuje výrobok, pretože podstatnou súčasťou je sladené kakao. Premena výrobku na čokoládové mlieko potom, čo bolo dovezené na územie Spoločenstva, si vyžaduje iba pridanie mlieka a nie vody, ako to tvrdí Rijksdienst voor de keuring van Vee en Vlees. Rijksdienst voor de keuring van Vee en Vlees ďalej tvrdí, že mlieko svojím účinkom charakterizuje konečný výrobok, ktorý sa musí považovať za mliečny výrobok z toho dôvodu, že zmes sa použije na výrobu čokoládového mlieka.
28. Predovšetkým je potrebné zdôrazniť, že smernica 92/46 sa bude vzťahovať na polotovar, akým je predmetná sporná zmes, len vtedy, ak zodpovedá definícii uvedenej v článku 2 bode 4 smernice, inak povedané, ak mlieko alebo mliečny výrobok je „podstatnou súčasťou“ výrobku, „svojím množstvom, alebo svojím účinkom“. Táto otázka nie je ľahká z dôvodu nepresnej povahy kritérií zvolených zákonodarcom.
29. Pokiaľ ide o množstvo, nezastávam názor Komisie a gréckej vlády, ktoré tvrdia, že „podstatnou súčasťou“ je tá, ktorá predstavuje viac ako 50 % zloženia výrobku alebo tá, ktorá je z hľadiska množstva najvýznamnejšia. Mnoho jazykových verzií smernice 92/46 používa frázu „ nejaká
podstatná súčasť“ (francúzska, portugalská, talianska, nemecká a anglická verzia, pričom zo všetkých, ktoré som posúdil, len španielska verzia odkazuje na „ určitú
podstatnú súčasť“), čo predpokladá, že je možné, aby výrobok mal niekoľko podstatných súčastí. Pojem podstatná súčasť je preto potrebné stanoviť z hľadiska množstva negatívne a vo vzťahu k ostatným zložkám, a nie na základe absolútneho percentuálneho vyjadrenia. Napríklad ak zmes obsahuje 33 % mliečneho prášku, 33 % cukru, 33 % kakaa a 1 % mletých mandlí, z hľadiska množstva nebudú mleté mandle tvoriť podstatnú súčasť, zatiaľ čo ostatné tri zložky áno. Mliečnu zložku je potrebné preto považovať za podstatnú, ak nie je z hľadiska množstva vedľajšou vo vzťahu k ostatným zložkám výrobku. Tento výklad najviac vyhovuje hygienickými cieľom smernice. Aj keď na rozhodnutie vo veci samej je príslušný vnútroštátny súd, domnievam sa, že vo výrobku, ktorý obsahuje 75,75 % cukru, 15,15 % práškového mlieka zbaveného smotany a 9,1 % kakaa, nie je mliečna zložka zjavne vedľajšou. Navyše význam práškového mlieka vo vzťahu k ostatným zložkám určite narastie po pridaní tekutiny potrebnej na výrobu čokoládového mlieka.
30. Pokiaľ ide o charakterizujúci účinok, zastávam názor, že v prípade polotovarov je potrebné ho určiť vo vzťahu k ich konečnému použitiu, ktoré je dovozca povinný oznámiť príslušným orgánom. Hlavným cieľom smernice 92/46 je ochrana verejného zdravia, ale úmyslom zákonodarcu bolo z rozsahu pôsobnosti smernice vylúčiť výrobky, v ktorých mlieko nepredstavuje podstatnú súčasť, či už z hľadiska množstva alebo svojím účinkom charakterizujúcim tento výrobok. Použitie neskôr menovaného kritéria môže viesť k neúplným výsledkom, pretože nastoľuje otázku, či sa polotovar má alebo nemá považovať za mliečny výrobok v závislosti na použití výrobku. Tieto neúplné výsledky vyplývajú z kritéria uvedeného v smernici.(11) Polotovar bude mať charakterizujúce účinky konečného výrobku vtedy, ak konečný výrobok bude mliečnym výrobkom, z čoho vyplýva, že mliečna zložka polotovaru charakterizuje konečný výrobok. Konečný výrobok bude mliečnym výrobkom, či už z hľadiska množstva mliečnej zložky, alebo svojím charakterizujúcim účinkom, ktorý je potrebné určiť na základe celej škály kritérií, akými sú chuť, označenie, vzhľad a štruktúra. V prejednávanom prípade je zjavné, že čokoládové mlieko je nepochybne mliečnym výrobkom. Preto, bez ohľadu na to, či na jeho výrobu stačí pridať vodu, alebo je potrebné pridať aj mlieko, bude sa na spornú zmes vzťahovať článok 2 bod 4.
31. Na záver článok 2 bod 4 smernice 92/46 je potrebné vykladať v tom zmysle, že mlieko alebo mliečny výrobok sa má považovať za podstatnú súčasť polotovaru z hľadiska množstva, v ktorom mlieko alebo mliečny výrobok nie je zjavne vedľajším vo vzťahu k ostatným zložkám výrobku, a z hľadiska jeho charakterizujúceho účinku, ak konečný výrobok, na výrobu ktorého sa polotovar používa, je mliečnym výrobkom či už z hľadiska množstva mliečnej zložky, ktorú obsahuje, alebo svojím charakterizujúcim účinkom, ktorý je potrebné určiť na základe celej škály kritérií, akými sú chuť, označenie, vzhľad a štruktúra.
III – Návrh
32. Na základe vyššie uvedených úvah navrhujem, aby Súdny dvor na otázky položené College van Beroep voor het bedrijfsleven odpovedal takto:
1) Pojem „mlieko určené na výrobu mliečnych výrobkov“ uvedený v článku 2 bode 2 smernice Rady 92/46/EHS zo 16. júna 1992, ktorou sa stanovujú hygienické predpisy pre výrobu surového mlieka, tepelne ošetreného mlieka a mliečnych výrobkov a ich uvádzanie na trh, nezahŕňa mliečne zložky výrobku, ktorý obsahuje aj iné, nemliečne zložky, pričom mliečnu zložku nemožno oddeliť od nemliečnych zložiek.
2) Pojem „mliečne výrobky“ uvedený v článku 2 bode 4 smernice 92/46 zahŕňa takisto polotovary, ktoré sa musia ešte spracovať pred tým, ako majú byť predané spotrebiteľovi.
3) Článok 2 bod 4 smernice 92/46 je potrebné vykladať v tom zmysle, že mlieko alebo mliečny výrobok sa má považovať za podstatnú súčasť polotovaru z hľadiska množstva, v ktorom mlieko alebo mliečny výrobok nie je zjavne vedľajším vo vzťahu k ostatným zložkám výrobku, a z hľadiska jeho charakterizujúceho účinku, ak konečný výrobok, na výrobu ktorého sa polotovar používa, je mliečnym výrobkom či už z hľadiska množstva mliečnej zložky, ktorú obsahuje, alebo svojím charakterizujúcim účinkom, ktorý je potrebné určiť na základe celej škály kritérií, akými sú chuť, označenie, vzhľad a štruktúra.
(1) .
(2)
–	Ú. v. ES L 268, s. 1.
(3)
–	Zoznam tretích krajín a vzor zdravotného osvedčenia boli upravené v rozhodnutí Komisie 95/340/ES z 27. júla 1995, ktorým sa navrhuje predbežný zoznam tretích krajín, z ktorých členské štáty povoľujú dovozy mlieka a výrobkov na báze mlieka a ktorým sa zrušuje rozhodnutie 94/70/ES (Ú. v. ES L 200, s. 38) a rozhodnutie Komisie 95/343/ES z 27. júla 1995 o vzoroch zdravotného osvedčenia pri dovoze tepelne ošetreného mlieka, mliečnych výrobkov a surového mlieka pre ľudskú spotrebu z tretích krajín, s určením do zberného strediska, štandardizačného strediska, podniku na ošetrenie mlieka alebo podniku na spracovanie mlieka (Ú. v. ES L 200, s. 52).
(4)
–	Ú. v. ES L 24, 1998, s. 9.
(5)
–	Stbl. 1994, s. 813.
(6)
–	Stcrt. 1994, s. 243.
(7)
–	Stbl. 1993, s. 698.
(8)
–	Vyplýva to z rozsudku z 21. septembra 1999, DADI a Douane-Agenten, C‑106/97, Zb. s. I‑5983, body 30 až 46.
(9)
–	V súlade s už citovaným rozsudkom DADI a Douane-Agenten, sú „ustanovenia [smernice] určené na použitie pre všetky výrobky, ktoré sú vyrobené alebo uvedené na trh v Spoločenstve“ (bod 33).
(10)
–	Rozsudok z 13. novembra 2003, Granarolo, C‑294/01, zatiaľ neuverejnený v Zbierke, bod 42.
(11)
–	Zákonodarca mohol prijať presnejšie kritériá. Takisto je potrebné zdôrazniť, že smernice 92/46 sa neuplatňuje na vylúčené výrobky (napríklad pizza obsahujúca 2 % syra) z toho dôvodu, že mliečna zložka musí v každom prípade splniť kritériá uvedené v smernici, čo minimalizuje hygienické riziko. V prípade výrobkov z tretích krajín však nejestvuje záruka, že použité mlieko je v súlade s ustanoveniami smernice. V takýchto prípadoch je primerané použiť zvyškové vnútroštátne ustanovenia, hoci môžu narušiť obchod a v určitom rozsahu spôsobiť riziko rozštiepenia trhu. Zásah zákonodarcu Spoločenstva tak môže byť nevyhnutný na to, aby sa zaručilo, že hygienické podmienky pre výrobky z tretích krajín budú v každom ohľade rovnaké s podmienkami, ktoré sa vyžadujú pre výrobky zo Spoločenstva. Nakoniec je pochopiteľné, že zákonodarca nezahrnul všetky výrobky obsahujúce minimálne množstvo mlieka do rozsahu pôsobnosti smernice, pretože by to mohlo viesť k mnohým obchodným prekážkam a sporom. Kritériá uvedené v smernici, prostredníctvom ktorých sa určí, či výrobok je, alebo nie je mliečnym výrobkom, však môžu v praxi viesť k rozdielnym výsledkom a nezdajú sa byť založené na vedeckých štúdiách skutočných rizík pre verejné zdravie.