RETTENS DOM (Første Afdeling)
29. marts 2007
Sag T-368/04
Luc Verheyden
mod
Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
»Personalesag – ansøgning om overførsel af feriedage – tjenstlige grunde – sygeorlov – princippet om beskyttelse af den berettigede forventning«
Angående: For det første en påstand om annullation af de af sagsøgerens kontorchef trufne afgørelser af 4., 24. og 27. februar 2004
vedrørende sagsøgerens ansøgning om at overføre årlige feriedage, der ikke var afholdt, ud over loftet på 12 dage, fra 2003
til 2004, samt om annullation af administrationens afgørelse af 1. juni 2004, modtaget den 14. juni 2004, om afvisning af
sagsøgerens klage og, for det andet en påstand om, at det pålægges Kommissionen at betale en godtgørelse som kompensation
for de 32 årlige feriedage, som ikke var afholdt eller betalt, med tillæg af en rente på 5,25% fra datoen for anlæggelse af
dette søgsmål, samt at betale erstatning for ikke-økonomisk skade, indgreb i sagsøgerens karriere og krænkelsen af hans gode
navn og rygte.
Udfald: Afgørelsen vedtaget af sagsøgerens hierarkisk overordnede af 27. februar 2004, hvorved denne afviste at underskrive sagsøgerens
ansøgning om overførsel af årlig ferie fra 2003 til 2004, annulleres, for så vidt som der herved, ud over de tolv dage, der
kan overføres uden videre, nægtes overførsel af de otte dage, hvortil direktøren for Det Fælles Forskningscenter henviste
i dennes elektroniske post af 11. februar 2003. Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber betaler sagsøgeren et beløb svarende
til otte tredivtedele af dennes månedlige vederlag på tidspunktet, hvor denne fratrådte tjenesten, med tillæg af morarenter
fra den 13. september 2004. Morarenterne beregnes på grundlag af den af Den Europæiske Centralbank fastsatte rentesats for
de vigtigste refinansieringstransaktioner i den pågældende periode, forhøjet med to procentpoint. I øvrigt frifindes Kommissionen.
Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler sagsøgerens omkostninger.
Sammendrag
1.      Tjenestemænd – ferie – årlig ferie – overførte feriedage
(Tjenestemandsvedtægten, art. 57; bilag V, art. 4)
2.      Tjenestemænd – ferie – årlig ferie – tjenestemænds udtræden af tjenesten – kompensation for ikke afholdt ferie
(Tjenestemandsvedtægten, art. 59, stk. 1, første afsnit; bilag V, art. 4)
3.      Tjenestemænd – ferie – årlig ferie – tjenestemænds udtræden af tjenesten – kompensation for ikke afholdt ferie
(Tjenestemandsvedtægten, bilag V, art. 4)
1.      Administrationen har ved sin prøvelse af en ansøgning om at overføre årlige feriedage til det efterfølgende år, som er fremsat
efter udløbet af den frist, der er fastsat i dens interne procedureregler, og ved herunder at have accepteret at bortse fra
denne formfejl, og når der ikke foreligger noget, som kan indicere, at fristen ikke under nogen omstændigheder kan fraviges,
handlet i overensstemmelse med principperne om omsorg og god forvaltningsskik, som er vejledende principper for administrationens
relationer med personalet. Inden for rammerne af en sag anlagt til prøvelse af et afslag på en sådan ansøgning kan administrationen
derfor ikke ændre den indstilling, den har fremført i de afgørelser, der er truffet under den administrative procedure, ved
først for retten at gøre gældende, at tjenestemandens ansøgning blev fremsat for sent. Herved anmoder administrationen Fællesskabets
retsinstanser om at prøve lovligheden af en omstændighed, som administrationen ikke selv har taget stilling til i den anfægtede
afgørelse, og herved ændre en situation, som administrationen allerede har accepteret.
(jf. præmis 41 og 42)
2.      Det følger af artikel 4, stk. 1, i bilag V til vedtægten, at kun såfremt en tjenestemand ved det løbende kalenderårs udgang
ikke har afholdt hele sin årlige ferie af grunde, der kan betegnes som tjenstlige, kan overførslen af ferie til det følgende
år overstige 12 feriedage. På samme måde er det kun inden for rammerne af de årlige feriedage, der ikke er blevet afholdt
af grunde, der kan betegnes som tjenstlige, at en tjenestemand i henhold til artikel 4, stk. 2, i bilag V til vedtægten ved
fratræden fra tjenesten kan tildeles den kompensation, der er fastsat i nævnte bestemmelse. Begrebet »grunde, der kan betegnes
som tjenstlige«, skal fortolkes således, at de omfatter tjenstlig virksomhed, der forhindrer tjenestemanden i, på grund af
sine pligter, at afholde de årlige feriedage, som han har ret til.
Begrebet kan ikke fortolkes således, at det omfatter det tilfælde, hvor tjenestemanden tager sygeorlov, heller ikke i tilfælde
af langvarig sygdom. Som det nemlig fremgår af bestemmelserne i vedtægtens artikel 59, stk. 1, første afsnit, hvorefter en
tjenestemand har ret til sygeorlov, hvis han »godtgør, at han som følge af sygdom eller ulykke er forhindret i at gøre tjeneste«,
er tjenestemanden i en sådan situation nemlig pr. definition fritaget for tjeneste og er således ikke til rådighed for tjenesten
som omhandlet i artikel 4, stk. 1, i bilag V til vedtægten.
En tjenestemand kan desuden som begrundelse for en ansøgning om overførsel af feriedage heller ikke henvise til sin arbejdsbyrde,
når administrationen har vurderet, at denne byrde ikke forhindrede ham i at afholde sin ferie. Det tilkommer ikke tjenestemanden
at vurdere, om tjenestens interesse kræver, at han ikke afholder ferie for at afslutte visse opgaver og overføre de tilsvarende
dage til det efterfølgende år, hvilken vurdering alene tilkommer hans hierarkiske overordnede. Administrationen råder herved
over et vidt skøn, og Fællesskabets retsinstansers kontrol er begrænset til en vurdering af, om administrationen har holdt
sig inden for rimelighedens grænser og ikke har anvendt denne skønskompetence åbenbart fejlagtigt, idet Fællesskabets retsinstanser
ikke må sætte sit eget skøn i stedet for administrationens.
(jf. præmis 56, 61, 63 og 70-72)
Henvisning til: Domstolen, 12. februar 1987, sag 233/85, Bonino mod Kommissionen, Sml. s. 739, præmis 5; Retten, 16. december
1999, sag T-143/98, Cendrowicz mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 273, og II, s. 1341, præmis 61; Retten, 9. juni 2005,
sag T-80/04, Castets mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 161, og II, s. 729, præmis 28-30 og 33.
3.      Administrationen kan i løbet af året på forhånd bestemme, hvorledes den ved årets afslutning har til hensigt at afgøre, om
der foreligger »grunde, der […] kan betegnes som tjenstlige« som omhandlet i artikel 4 i bilag V til vedtægten, og som kan
begrunde ansøgninger om overførsel af årlige feriedage fra et år til det næste. Administrationen har en klar interesse i denne
mulighed, i form af en såkaldt »plan for afholdelse af feriedage«, fordi den gør det muligt at oplyse en tjenestemand, som
har for mange feriedage, om, hvorledes administrationen vil forholde sig til hans fremtidige ansøgninger om overførsel af
feriedage. Tjenestemanden og hans chef bliver således også på forhånd og på forunderlig vis gjort bekendt med de forholdsregler,
de derfor skal træffe i løbet af året. Tjenestemanden kan nemlig således afholde sin ferie uden at frygte, at han i kraft
af sit fravær skader tjenestens interesse, og hans chef kan lettere forudse de problemer, der er knyttet til en af hans underordnedes
fravær.
En sådan plan for afholdelse af feriedage er hverken i strid med tjenestens interesse eller de gældende bestemmelser i vedtægten.
De oplysninger, som planen indeholder, udgør, for så vidt angår administrationens skøn med hensyn til de »grunde, der kan
betegnes som tjenstlige«, for det kommende år og følgelig de feriedage, som administrationen mener kan overføres, præcise
garantier, der skaber en berettiget forventning hos adressaten.
(jf. præmis 88-90)