61992CJ0075_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved staevning indleveret til Domstolens Justitskontor den 11. marts 1992 har Gao Yao (Hongkong) Hua Fa Industrial Co. Ltd, Hongkong (herefter benaevnt "Gao Yao, Hongkong") i medfoer af EOEF-traktatens artikel 173, stk. 2, anlagt sag med paastand om annullation af artikel 1, 2 og 3 i Raadets forordning (EOEF) nr. 3433/91 af 25. november 1991 om indfoerelse af en endelig antidumpingtold paa importen af lommetaendere med fyrsten, med gas som braendstof, ikke til genopfyldning, med oprindelse i Japan, Den Kinesiske Folkerepublik, Republikken Korea og Thailand og om endelig opkraevning af den midlertidige antidumpingtold (EFT L 326, s. 1), for saa vidt som disse bestemmelser beroerer selskabet.
2 Gao Yao, Hongkong, er et selskab oprettet den 22. april 1987 i henhold til de i Hongkong gaeldende lovbestemmelser. En udskrift af Hongkong' s selskabsregister, benaevnt "The Companies Ordinance", bekraefter, at selskabet er registreret deri under nummer 189024. Denne udskrift er fremlagt sammen med et moedereferat fra bestyrelsesmoedet den 9. december 1988.
3 I november 1989 blev der indgivet klage af Fédération européenne des fabricants de briquets, der anmodede om, at der blev indledt en antidumpingprocedure over for import til Faellesskabet af lommelightere med fyrsten, med gas som braendstof, ikke til genopfyldning, med oprindelse i Den Kinesiske Folkerepublik, Republikken Korea og Thailand. Klagen var saerligt rettet mod virksomheden Gao Yao, Den Kinesiske Folkerepublik (herefter benaevnt "Gao Yao, Kina") som producent.
4 Den 7. april 1990 bekendtgjorde Kommissionen, at den havde indledt den i Raadets forordning (EOEF) nr. 2423/88 af 11. juli 1988 om beskyttelse mod dumpingimport eller subsidieret import fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab, (EFT L 209, s. 1) omhandlede procedure. I meddelelsen om indledning af proceduren (EFT 1990 C 89, s. 3) opfordrede Kommissionen de interesserede parter til at tilkendegive deres mening, specielt ved at besvare et spoergeskema vedroerende antidumping. Et af disse spoergeskemaer blev fremsendt til virksomheden Gao Yao Hua Fa Industrial, Guangdong, Den Kinesiske Folkerepublik.
5 Den 25. maj 1990 modtog Kommissionen en besvarelse af dette spoergeskema, hvori ovennaevnte virksomhed oplyste om sin struktur og sin produktion. Den angav endvidere sin adresse (Guangdong Province, Zhaoging City, Gao Yao County, Jing Dao, Den Kinesiske Folkerepublik) og oplyste samtidig, at den havde et "Sales Office" (dvs. et salgskontor) i Hillwood Road, Tsim Sha Tsui, Kowloon, Hongkong. I besvarelsen af spoergeskemaet anmodede virksomheden om, at korrespondance for nemheds skyld blev stilet til C. K. Chu, Representative Office, Gao Yao (HK) Hua Fa Industrial Co. Ltd, Hongkong.
6 Den 19. februar 1991 fremlagde Kommissionen resultatet af sine undersoegelser for repraesentanterne for de virksomheder, der havde afgivet oplysninger. For Gao Yao, Kinas vedkommende paapegede Kommissionen, at den kun havde set paa den kinesiske virksomheds salg til Faellesskabet og havde set bort fra salget paa hjemmemarkedet i Hongkong. Kommissionen fastsatte dumpingmargenen for Kina til 18,0%.
7 Den 26. marts 1991 fremlagde sagsoegeren en rapport for Kommissionen ledsaget af dokumenter, som indeholdt oplysninger, der ifoelge sagsoegeren maatte medfoere en aendring af beregningsmetoden for normalvaerdien af det paagaeldende produkt og give en dumpingmargen paa 0,6%.
8 I Kommissionens forordning (EOEF) nr. 1386/91 af 23. maj 1991 om indfoerelse af en midlertidig antidumpingtold paa importen af lommetaendere med fyrsten, med gas som braendstof, ikke til genopfyldning, med oprindelse i Japan, Den Kinesiske Folkerepublik, Republikken Korea og Thailand (EFT L 133, s. 20) fastsattes antidumpingtolden for varer med oprindelse i Den Kinesiske Folkerepublik til 17,8%.
9 Den 19. juni 1991 gjorde sagsoegeren under et moede med Kommissionen gaeldende, at Gao Yao, Kina, ikke kunne anses for eksportoer i henhold til artikel 2, stk. 6, i naevnte forordning nr. 2423/88, eftersom alle lommelightere, der fremstilles i Kina og saelges af Gao Yao, Hongkong, eksporteres fra Hongkong, der er et land med markedsoekonomi. Efter sagsoegerens opfattelse burde den normale vaerdi derfor vaere den sammenlignelige pris, der faktisk blev betalt for et lignende produkt paa eksportlandets hjemmemarked, dvs. Hongkong.
10 Den 2. august 1991 meddelte Kommissionen sagsoegeren de forhold, den ville laegge til grund for sin endelige afgoerelse og paalaegge en antidumpingtold paa 16,9%.
11 Den 28. oktober 1991 forelagde Kommissionen Raadet et forslag til forordning om paalaeggelse af en antidumpingtold paa 16,9% for varer med oprindelse i Den Kinesiske Folkerepublik. Denne sats blev da ogsaa opretholdt i naevnte forordning nr. 3433/91.
12 Gao Yao, Hongkong, har anlagt naervaerende sag til anfaegtelse af denne forordning.
13 Raadet har gjort gaeldende, at sagen ikke kan antages til realitetsbehandling. Sagsoegeren praesenterer sig som en kinesisk virksomhed, dvs. ° for at fremtraede som en eksportvirksomhed, der formelt er uafhaengig af produktionsselskabet ° dels som et salgskontor for det kinesiske produktionsselskab, dels som et Hongkong-selskab.
14 Raadet har forklaret, at dette produktionsselskab er et "joint venture" oprettet i Kina for at producere dér og drage fordel af betingelserne i et land, der endnu ikke har markedsoekonomi. Dette "joint venture" driver handel med Faellesskabet fra Hongkong, der er et land med markedsoekonomi, som fuldt ud er integreret i verdenshandelen.
15 Raadet har konkluderet, at sagen drejer sig om, at et land, der alene anvendes som udgangssted for eksporten (Hongkong), ikke er omfattet af undersoegelsen eller af den anfaegtede forordning og heller ikke fremstiller den paagaeldende vare.
16 Sagsoegeren har anfoert, at det er en eksportvirksomhed, der ikke er uafhaengig, men er en integreret del af producentselskabet. Saavel kapitalstrukturen som den eksklusive salgsaftale, hvorved sagsoegeren bemyndiges til at saelge den kinesiske virksomheds samlede produktion, godtgoer, at selskabet og den kinesiske producent er indbyrdes afhaengige.
17 Sagsoegeren har endvidere anfoert, at faellesskabsmyndighederne blev oplyst om, at virksomheden, der var oprettet i henhold til kinesisk ret, i Kina forestod fremstillingen af lommelightere for selskabet i Hongkong, som paa sin side varetog baade salget af disse lommelightere paa hjemmemarkedet i Hongkong og eksporten til Faellesskabet. Producentvirksomheden, der er oprettet i henhold til kinesisk ret, udfoerer intet salgsarbejde og eksporterer ikke til Faellesskabet. Alt salg forestaas af et selskab, der er reguleret af de gaeldende lovbestemmelser i Hongkong. Der indgaas ingen aftaler om salg med uafhaengige tredjemaend.
18 Ifoelge det sagsoegende selskab blev det inddraget i den administrative procedure i Kommissionen, naevnt i den endelige forordning og er beroert af de forberedende akter. Hvis selskabet alene var en mellemhandler, og hvis virksomheden Gao Yao, Kina, var den eneste beroerte af forordningen, ville Gao Yao, Kina, ikke have vaeret i stand til at angive andet i spoergeskemaet end, at dens samlede produktion blev sendt til Hongkong.
19 Kommissionen, der ved kendelse af 7. september 1992 fik tilladelse til at intervenere, har gjort gaeldende, at sagsoegeren er et selskab reguleret af gaeldende lovbestemmelser i Hongkong, der anlaegger sag med paastand om annullation af en forordning vedroerende varer med oprindelse i Den Kinesiske Folkerepublik.
20 Med hensyn til inddragelsen af Gao Yao, Hongkong, i den administrative procedure har Kommissionen anfoert, at det er dens pligt under en antidumpingundersoegelse at indhente alle noedvendige oplysninger til sagens behandling, og at alle har ret til at forelaegge den saadanne oplysninger. Hvem der forelaegger oplysningerne er uden betydning, naar blot oplysningerne er trovaerdige og relevante. Kommissionen ser sig derfor normalt ikke foranlediget til at undersoege den retlige identitet af den, der fremlaegger oplysningerne. Den behoever ikke sikre sig, at de formkrav, som stilles med hensyn til antagelse til realitetsbehandling af en staevning ved Domstolen, er opfyldt, naar det alene drejer sig om at indhente oplysninger til brug for en antidumpingundersoegelse.
21 Kommissionen har anfoert, at besvarelsen af spoergeskemaet og de andre oplysninger vedroerende de omtvistede lommelightere blev indgivet af eller for en kinesisk producent/eksportoer. Selv om det sagsoegende selskab deltog i den administrative undersoegelse, idet det afgav oplysninger, opfylder dets soegsmaal ikke de betingelser for antagelse til realitetsbehandling, som stilles ifoelge Domstolens faste praksis.
22 Ifoelge Kommissionen paahviler det sagsoegeren at godtgoere, at selskabet er direkte og individuelt beroert paa anden maade end ved sin deltagelse i den administrative undersoegelse, eller i mindste, at det burde have faaet en saerbehandling og var blevet paalagt en individuel antidumpingtold.
23 Kommissionen har paapeget, at en antidumpingprocedure for et land uden markedsoekonomi normalt ° modsat antidumpingprocedurer for andre lande ° foerer til, at der fastsaettes en enkelt antidumpingtold for hele landet. Dette beror dels paa, at den normale vaerdi for et saadant land fastsaettes paa grundlag af en saerlig beregning, idet denne normale vaerdi skal finde anvendelse paa hele landet, dels paa, at eksportpriserne under hensyn til den centrale styring af eksporten maa antages at vaere samordnede. Konsekvensen af fastsaettelsen af en enkelt antidumpingtold for et saadant land er, at kun staten eller det statslige organ, der er ansvarlig for eksporten af den paagaeldende vare, er direkte og individuelt beroert af antidumpingforanstaltningerne. Saerbehandling af de individuelle eksportoerer, dvs. fastsaettelse af saerlig antidumpingtold for hver erhvervsdrivende i et saadant land, er derfor kun mulig, hvis det kan godtgoeres, at eksportoererne handler indbyrdes uafhaengigt.
24 Fédération européenne des fabricants de briquets, der ved kendelse af 19. februar 1993 fik tilladelse til at intervenere, er af den opfattelse, at et selskab i Hongkong ikke er berettiget til at anlaegge sag med paastand om annullation af forordning nr. 3433/91, der vedroerer varer med oprindelse i Den Kinesiske Folkerepublik.
25 Da Raadet, Kommissionen og Fédération européenne des fabricants de briquets alle har bestridt, at sagen kan antages til realitetsbehandling, skal dette spoergsmaal undersoeges foerst.
26 Selv om forordningerne om indfoerelse af antidumpingtold i forhold til betingelserne i traktatens artikel 173, stk. 2, altsaa efter deres art og raekkevidde maa siges at vaere almengyldige, idet de finder anvendelse paa de paagaeldende erhvervsdrivende i al almindelighed, kan det ikke udelukkes, at bestemmelserne deri kan beroere visse erhvervsdrivende individuelt (jf. dom af 21.2.1984, forenede sager 239/82 og 275/82, Allied Corporation m.fl. mod Kommissionen, Sml. s. 1005, praemis 11, og dom af 23.5.1985, sag 53/83, Allied Corporation m.fl. mod Raadet, Sml. s. 1621, praemis 4).
27 Domstolen har anerkendt, at dette i almindelighed var tilfaeldet for producent- og eksportvirksomheder, der kan godtgoere, at Kommissionens eller Raadets retsakter retter sig til dem, eller som har vaeret beroert af de forudgaaende akter, samt importoerer, hvis videresalgspris for de paagaeldende varer anvendes til fastsaettelse af eksportprisen.
28 Det bemaerkes, at sagsoegeren ikke er blevet beroert af de forberedende akter, idet det er et selskab, der er oprettet i Hongkong, og som Kommissionen ikke har paalagt at betale antidumpingtold, og som ikke er omfattet af undersoegelsen (jf. ovennaevnte meddelelse om indledning af proceduren).
29 Det skal ligeledes bemaerkes, at ifoelge sagsoegerens eget udsagn har selskabet optraadt som et rent forsendelseskontor placeret i Hongkong for at lette korrespondancen mellem Kommissionens tjenestegrene og Gao Yao, Kina. Sagsoegeren har saaledes besvaret Kommissionens spoergeskema som repraesentant for denne virksomhed.
30 En saadan fremgangsmaade er i oevrigt i overensstemmelse med de principper, der gaelder for oplysning af dumpingsager, eftersom der i bestemmelserne i forordning nr. 2423/88 stilles krav om, at Kommissionen skaffer alle de oplysninger, der er noedvendige for undersoegelsen, fra en hvilken som helst kilde. Den omstaendighed, at korrespondance til Gao Yao, Kina, stiles til en adresse i Hongkong betyder saaledes ikke, at Gao Yao, Hongkong, fordi det er det kontor, der er ansvarlig for forsendelse af dokumenter, af Kommissionen er anerkendt som adressat med hensyn til undersoegelsens realitet.
31 Det foelger heraf, at sagsoegeren ikke ved sin mellemkomst som det kontor, der var ansvarlig for oversendelse af dokumenter, var beroert af de forberedende akter i den betydning, der fremgaar af ovennaevnte retspraksis.
32 Sagen skal derfor afvises.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
33 Da det sagsoegende selskab har tabt sagen, tilpligtes det i henhold til procesreglementets artikel 69, stk. 2, til at betale sagens omkostninger, herunder dem, som er afholdt af intervenienten Fédération européenne des fabricants de briquets. I henhold til artikel 69, stk. 4, baerer Kommissionen sine egne omkostninger.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN (Sjette Afdeling)
1) Sagen afvises.
2) Det sagsoegende selskab betaler sagens omkostninger, herunder dem, som er afholdt af Fédération européenne des fabricants de briquets. Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber baerer sine egne omkostninger.