61997CJ0423_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved kendelse af 11. november 1997, indgaaet til Domstolen den 15. december 1997, har Juzgado de Primera Instancia de Valencia i medfoer af EF-traktatens artikel 177 forelagt seks praejudicielle spoergsmaal vedroerende fortolkningen af Raadets direktiv 85/577/EOEF af 20. december 1985 om forbrugerbeskyttelse i forbindelse med aftaler indgaaet uden for fast forretningssted (EFT L 372, s. 31).
2 Spoergsmaalene er blevet stillet under en sag mellem Travel Vac SL (herefter »Travel Vac«), Valencia, og M.J. Antelm Sanchis, som har bopael i Valencia. Sagen drejer sig om, hvorvidt Antelm Sanchis har ret til at traede tilbage fra en aftale, der var indgaaet mellem de to parter, og hvorefter Antelm Sanchis erhvervede en brugsret til en fast ejendom paa timeshare-basis, som ogsaa omfattede et vist antal tjenesteydelser.
3 Artikel 1, stk. 1, i direktiv 85/577 bestemmer:
»Dette direktiv gaelder for aftaler indgaaet mellem en erhvervsdrivende, der leverer varer eller tjenesteydelser, og en forbruger:
- under en udflugt arrangeret af den erhvervsdrivende uden for dennes faste forretningssted, eller
- i forbindelse med den erhvervsdrivendes besoeg:
i) hos forbrugeren eller en anden forbruger,
ii) paa forbrugerens arbejdsplads,
saafremt besoeget ikke sker efter udtrykkelig anmodning fra forbrugeren.«
4 Artikel 3, stk. 2, i direktiv 85/577 bestemmer:
»Dette direktiv gaelder ikke for:
a) aftaler om opfoerelse, salg eller udlejning af fast ejendom eller aftaler om stiftelse af andre rettigheder over fast ejendom.
...«
5 Artikel 5 i direktiv 85/577 har foelgende ordlyd:
»1. Forbrugeren har ret til at traede tilbage fra aftalen ved i overensstemmelse med den fremgangsmaade og de betingelser, der gaelder i henhold til national ret, at give meddelelse herom inden for en frist paa mindst syv dage at regne fra det tidspunkt, hvor forbrugeren har modtaget de i artikel 4 omtalte oplysninger. Det er dog tilstraekkeligt, at meddelelsen er afsendt inden fristens udloeb.
2. Denne meddelelse har den virkning, at forbrugeren frigoeres fra enhver forpligtelse i henhold til den aftale, som forbrugeren er traadt tilbage fra.«
6 Artikel 7 i direktiv 85/577 bestemmer: »Benytter forbrugeren sig af denne fortrydelsesret, bestemmes retsvirkningerne af den nationale lovgivning, navnlig med hensyn til tilbagebetaling af indbetalte beloeb for varer eller tjenesteydelser samt returnering af de modtagne varer.«
7 Direktiv 85/577 blev gennemfoert i spansk ret ved lov 26/1991 af 21. november 1991 (Boletín Oficial del Estado af 26.11.1991, herefter »den spanske lov«).
8 Den 26. oktober 1994 vedtog Europa-Parlamentet og Raadet direktiv 94/47/EF om beskyttelse af koeber i forbindelse med visse aspekter ved kontrakter om brugsret til fast ejendom paa timeshare-basis (EFT L 280, s. 83). Den i direktivet fastsatte frist, inden for hvilken medlemsstaterne skulle saette de noedvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme direktivet, udloeb den 29. april 1997.
9 Det fremgaar af forelaeggelseskendelsen, at i henhold til den aftale, der blev indgaaet den 14. september 1996 i Denia (Spanien), overdrog Travel Vac til Antelm Sanchis 1/51 af den ideelle anpart af en moebleret lejlighed i ejendomskomplekset Parque Denia, hvilket i henhold til timeshare-ordningen gav ham en eksklusiv brugsret til den paagaeldende lejlighed i uge 19 hvert aar.
10 I henhold til aftalen var Travel Vac i oevrigt forpligtet til at levere Antelm Sanchis naermere angivne tjenesteydelser, som f.eks. vedligeholdelse af ejendommen, administration og drift af timeshare-ordningen, anvendelse af faelles tjenesteydelser i bebyggelsen og medlemskab af den internationale organisation Resort Condominium International, hvorved koeberen kan bytte sine ferieophold i henhold til den paagaeldende organisations regler.
11 I henhold til aftalen skulle koeberen betale 1 090 000 ESP. Heraf udgjorde de 285 000 ESP vaerdien af den ideelle anpart af den faste ejendom, mens resten af beloebet var til daekning af mervaerdiafgift, medejendomsret til indboet i henhold til en opgoerelse, ovennaevnte tjenesteydelser og medlemskab af Resort Condominium International.
12 I aftalen var det endvidere fastsat, at koeber havde ret til at opsige aftalen inden for en frist paa syv dage, regnet fra hans underskrivelse af aftalen, mod forudgaaende underretning af saelgeren gennem retsgyldigt dokument og betaling af 25% af den samlede pris som en udtrykkeligt aftalt erstatning.
13 Det fremgaar ligeledes af forelaeggelseskendelsen, at parterne havde aftalt, at Antelm Sanchis skulle give moede i banken med henblik paa at underskrive bekraeftelsen senest tre dage efter underskrivelsen af aftalen, dvs. senest den 17. september 1996. Antelm Sanchis henvendte sig imidlertid ikke i banken inden for denne frist, men begav sig den 17. september 1996 til saelgers kontor i Valencia, hvor han mundtligt erklaerede, at alt var uden retsvirkning, og at de dokumenter, som han havde underskrevet, skulle leveres tilbage til ham.
14 Den 22. november 1996 indgav Travel Vac for Juzgado de Primera Instancia de Valencia begaering om fuldbyrdelse af et krav over for Antelm Sanchis som foelge af manglende indfrielse af en veksel paa 90 000 ESP, som Sanchis havde afgivet ved aftalens underskrivelse.
15 Juzgado de Primera Instancia de Valencia var i tvivl om, hvorvidt direktiv 85/577 fandt anvendelse paa den sag, der var indbragt for den, og om retten i saa fald kunne give Antelm Sanchis medhold i hans modkrav om ophaevelse af aftalen.
16 Retten udsatte herefter sagen og har forelagt Domstolen foelgende praejudicielle spoergsmaal:
»1) Skal en aftale om 'timesharing' i almindelighed og den i sagen omtvistede aftale i saerdeleshed anses for at vaere omfattet af de undtagelser med hensyn til anvendelse af direktivet, der er anfoert i dets artikel 3, stk. 2, litra a)?
2) Selv om det antages, at den omtvistede aftale paa grund af, at der er tale om en 'timeshare'-aftale, i medfoer af ovennaevnte artikel er undtaget fra direktivets anvendelsesomraade, er det da til hinder for en saadan eventuel udelukkelse, at aftalen ikke kun omhandler en fast ejendom, men ogsaa omfatter tjenesteydelser og andre rent obligationsretlige forpligtelser (aftalens artikel 3), der har en hoejere vaerdi end ejendommen (vaerdien af den faste ejendom udgoer 285 000 ESP, mens det samlede aftalebeloeb udgoer 1 090 000 ESP)?
3) Er det ferielejlighedskompleks paa 'timeshare'-basis i byen Denia, hvortil forbrugeren var inviteret, omfattet af ovennaevnte direktivs artikel 1, stk. 1, foerste led, naar henses til, at forretningsstedet for virksomheden Travel Vac, SL, er beliggende paa adressen Calle Profesor Beltrán Báguena, 5-6, Valencia?
4) Kan den i direktivets artikel 5, stk. 1, fastsatte ret for forbrugeren til at traede tilbage begrundes ud fra en formodning om, at koeberens/forbrugerens vilje er blevet paavirket eller manipuleret under de i direktivets artikel 1 angivne omstaendigheder? I hvilket omfang er en saadan ret til at traede tilbage, der er beskyttet i henhold til direktivet, i givet fald forbundet med svig fra saelgerens side, naar 'en af kontrahenterne [anvender] lumske formuleringer eller beskrivelser, som forleder medkontrahenten til at indgaa en aftale, som han ellers ikke ville have indgaaet' (artikel 1269 i den spanske lov om borgerlig retspleje) og, generelt, med den noedvendige ret til frit at kunne indgaa aftaler (artikel 1254, 1258 og 1261 ff. i den spanske lov om borgerlig retspleje)?
5) Skal den i direktivets artikel 5, stk. 1, omhandlede meddelelse vaere udtrykkelig, eller kan den eventuelt udgoeres af entydige handlinger, som f.eks. i den foreliggende sag derved, at forbrugeren ikke kom til stede paa det tidspunkt, der var fastsat og aftalt med henblik paa underskrivelsen af bekraeftelsen i banken, nemlig den 17. september 1996, dvs. tre dage efter underskrivelsen af den paa s. 76 i sagens akter gengivne aftale, hvilket forbrugeren personligt bekraeftede og uddybede i saelgerens forretningslokaler i Valencia samme dag, nemlig den 17. september 1996, idet han mundtligt erklaerede, 'at alt er uden retsvirkning, og at de dokumenter, som han havde underskrevet, skulle leveres tilbage til ham'?
6) Er de tilbagebetalinger, returneringer og retsvirkninger i oevrigt, der i direktivets artikel 7 udgoer kompensation for saelgeren, saafremt forbrugeren udnytter sin ret til at traede tilbage i henhold til direktivets artikel 5, forenelige med et aftalevilkaar om, at 'saelgeren skal holdes skadesloes for sit tab', hvilken skadesloesholdelse kan udgoere op til 25% af transaktionens samlede vaerdi, saaledes som det naermere er fastsat i aftalens artikel 4 (bagsiden af s. 76 i sagens akter)?«
Det foerste og andet spoergsmaal
17 Med det foerste og andet spoergsmaal, som behandles under et, oensker den nationale ret naermere bestemt oplyst, om direktiv 85/577 finder anvendelse paa en aftale om brugsret til fast ejendom paa timeshare-basis og om levering af tjenesteydelser, hvis vaerdi er hoejere end vaerdien af brugsretten til den faste ejendom.
18 Travel Vac har anfoert, at direktiv 85/577 ikke finder anvendelse paa timeshare-aftaler, hverken for saa vidt angaar erhvervelsen af en tinglig ret eller erhvervelsen af en fordringsret vedroerende de omhandlede goder. Ifoelge Travel Vac er saadanne aftaler omfattet af direktiv 94/47.
19 Antelm Sanchis har anfoert, at der ved en timeshare-aftale ikke stiftes rettigheder vedroerende fast ejendom, idet en saadan aftale vedroerer levering af tjenesteydelser med henblik paa, at forbrugeren kan anvende en eller flere faste ejendomme ved koeb af en »anpart«, som om han var medlem af en klub eller en sammenslutning. I henhold til saadanne aftaler maa enhver forbruger kunne forlange, at den erhvervsdrivende leverer visse tjenesteydelser, saaledes at forbrugeren i afgraensede tidsrum og med mellemrum kan bebo en eller flere faste ejendomme.
20 Den spanske regering har paapeget, at en timeshare-aftale i almindelighed maa betragtes som et af de tilfaelde, som direktiv 85/577 ikke finder anvendelse paa, jf. artikel 3, stk. 2, litra a), idet der ved aftalen overdrages en tinglig ret vedroerende en fast ejendom. Eftersom vaerdien af de rettigheder, der vedroerer andet end fast ejendom, i hovedsagen er hoejere end vaerdien af de rettigheder, der vedroerer fast ejendom, er aftalen imidlertid omfattet af direktiv 85/577.
21 Ifoelge Kommissionen finder direktiv 85/577 anvendelse paa den aftale, der omtvistes i hovedsagen, eftersom brugen af ejendommen paa timeshare-basis kun er en del af aftalen, der omfatter levering af en helhed af turistmaessige ydelser.
22 Det bemaerkes for det foerste, at selv om timeshare-aftaler er omhandlet i direktiv 94/47, er dette ikke til hinder for, at en aftale, der indeholder et timeshare-element, ogsaa kan vaere omfattet af direktiv 85/577, saafremt betingelserne for anvendelsen af sidstnaevnte direktiv i oevrigt er opfyldt.
23 Ingen af de to direktiver indeholder saaledes bestemmelser, som udelukker, at det andet direktiv kan finde anvendelse. I oevrigt ville det vaere i strid med formaalet med direktiv 85/577 at fortolke det saaledes, at beskyttelse i henhold til direktivet ville vaere udelukket, blot fordi en aftale i princippet er omfattet af direktiv 94/47. En saadan fortolkning ville indebaere, at forbrugerne ikke var omfattet af beskyttelsesbestemmelserne i direktiv 85/577, selv hvis aftalen var indgaaet uden for et fast forretningssted.
24 Det bemaerkes endvidere, at i henhold til artikel 3, stk. 2, litra a), i direktiv 85/577 gaelder direktivet ikke for aftaler om opfoerelse, salg eller udlejning af fast ejendom eller aftaler om stiftelse af andre rettigheder over fast ejendom.
25 Som Kommissionen har paapeget, maa det imidlertid fastslaas, at naar en aftale som den, der omtvistes i hovedsagen, ikke alene vedroerer brugsret til en fast ejendom paa timeshare-basis, men ogsaa levering af saerskilte tjenesteydelser, hvis vaerdi er hoejere end vaerdien af brugsretten til den faste ejendom, er en saadan aftale ikke omfattet af udelukkelsesbestemmelsen i artikel 3, stk. 2, litra a), i direktiv 85/577.
26 Det foerste og andet spoergsmaal skal derfor besvares med, at direktiv 85/577 finder anvendelse paa en aftale om brugsret til fast ejendom paa timeshare-basis og om levering af tjenesteydelser, hvis vaerdi er hoejere end vaerdien af brugsretten til den faste ejendom.
Det tredje spoergsmaal
27 Med det tredje spoergsmaal oensker den nationale ret naermere bestemt oplyst, om en aftale skal anses for at vaere indgaaet under en udflugt arrangeret af den erhvervsdrivende uden for dennes faste forretningssted, jf. artikel 1, stk. 1, i direktiv 85/577, saafremt aftalen er underskrevet i et kompleks bestaaende af ferielejligheder paa timeshare-basis, der ligger i en by, hvortil forbrugeren blev inviteret, og som ikke er den by, hvor den erhvervsdrivende har hjemsted.
28 Antelm Sanchis har for det foerste anfoert, at udtrykket »udflugt« forudsaetter, at forbrugeren forlader den by, hvor han bor. I den foreliggende sag er aftalen blevet indgaaet under en udflugt. Den erhvervsdrivende havde inviteret ham til byen Denia, der ligger 100 km fra Valencia, hvor han bor. Udflugten var arrangeret af den erhvervsdrivende, som havde oplyst ham om, at han en bestemt dag paa et bestemt tidspunkt skulle begive sig til en naermere angiven by.
29 Antelm Sanchis har for det andet anfoert, at aftalen blev indgaaet i Denia og i lokaler, der var indrettet med henblik paa at praesentere produktet for forskellige forbrugere, dvs. uden for saelgerens faste forretningssted, der ligger i Valencia.
30 Ifoelge den spanske regering finder direktivet anvendelse, allerede fordi den erhvervsdrivende har taget initiativet til forhandlingerne, uanset om kontrakten er blevet indgaaet paa hans faste forretningssted.
31 Kommissionen har for det foerste understreget, at det fremgaar af hovedsagen, at Antelm Sanchis ved flere lejligheder havde modtaget skrivelser, som foranledigede ham til at begive sig til Denia for at afhente en af de flotte gaver, som han ville faa, hvis han moedte frem, uden at dette i oevrigt indebar forpligtelser for ham. Skrivelserne blev fulgt op af talrige telefonopringninger, hvorunder han blev opfordret til at deltage i salgsmoeder, som Travel Vac afholdt i det ferielejlighedskompleks, hvor forbrugerne blev opholdt i timevis og gang paa gang fik serveret alkoholholdige drikkevarer.
32 Ifoelge Kommissionen finder direktiv 85/577 anvendelse paa en aftale, der indgaas i et ferielejlighedskompleks mellem en erhvervsdrivende, hvis faste forretningssted er beliggende et andet sted end det, hvor aftalen indgaas, og en forbruger, som den paagaeldende erhvervsdrivende har inviteret til personligt at begive sig til det paagaeldende sted med henblik paa at praesentere sine produkter og tjenesteydelser, saafremt invitationen omfatter biydelser, der ikke har noget at goere med de praesenterede produkter og tjenesteydelser, men som tilbydes forbrugeren, blot fordi han er kommet, og som klart har tilskyndet ham til at tage af sted.
33 Det bemaerkes for det foerste, at i henhold til artikel 1, stk. 1, foerste led, i direktiv 85/577 er en aftale omfattet af direktivet, saafremt den er indgaaet under en udflugt arrangeret af den erhvervsdrivende uden for dennes faste forretningssted.
34 Det bemaerkes endvidere, at det i fjerde betragtning til direktiv 85/577 anfoeres, at det er et typisk traek ved aftaler, der indgaas uden for den erhvervsdrivendes faste forretningssted, at det er den erhvervsdrivende, der tager initiativet til forhandlingerne.
35 For saa vidt angaar spoergsmaalet om, hvorvidt en aftale er blevet indgaaet under en udflugt arrangeret af den erhvervsdrivende, maa det for det foerste fastslaas, at en aftale, der indgaas i en anden by end den, hvor forbrugeren bor, og som ligger i en vis afstand herfra, saaledes at forbrugeren har maattet tilbagelaegge en vis straekning for at begive sig til den paagaeldende by, maa anses for at vaere indgaaet under en udflugt som omhandlet i direktiv 85/577.
36 For det andet bemaerkes, at saafremt det er den erhvervsdrivende, der har taget initiativet til en saadan udflugt, i den forstand, at han har inviteret forbrugeren til et bestemt sted gennem skrivelser og/eller telefonopringninger med angivelse af datoen, tidspunktet og stedet for deres moede, maa udflugten betragtes som arrangeret af den erhvervsdrivende som omhandlet i direktiv 85/577.
37 For saa vidt angaar spoergsmaalet om, hvorvidt aftalen er indgaaet uden for den erhvervsdrivendes faste forretningssted, maa det fastslaas, at dette begreb omhandler de steder, hvor den erhvervsdrivende normalt udoever virksomhed, og som klart er udsalgssteder.
38 Det tredje spoergsmaal skal derfor besvares med, at en aftale, som indgaas i en situation, hvor en erhvervsdrivende har inviteret en forbruger til personligt at begive sig til et bestemt sted, som ligger i en vis afstand fra det sted, hvor forbrugeren bor, og som er et andet sted end det, hvor den paagaeldende erhvervsdrivende normalt udoever virksomhed og ikke klart er et udsalgssted, med henblik paa at praesentere sine produkter og tjenesteydelser, skal anses for at vaere indgaaet under en udflugt arrangeret af den erhvervsdrivende uden for fast forretningssted som omhandlet i direktiv 85/577.
Det fjerde spoergsmaal
39 Med det fjerde spoergsmaal oensker den nationale ret naermere bestemt oplyst, om det er tilstraekkeligt til, at forbrugeren kan udoeve sin ret til at traede tilbage fra aftalen, jf. artikel 5, stk. 1, i direktiv 85/577, at aftalen er indgaaet under omstaendigheder som de i direktivets artikel 1 beskrevne, eller om det desuden skal godtgoeres, at forbrugeren er blevet paavirket eller manipuleret af den erhvervsdrivende.
40 Den spanske regering har anfoert, at det maa tages i betragtning, at formaalet med den ret til at traede tilbage fra aftalen, der er tillagt forbrugeren, er at opveje risikoen for urimelige forretningsmetoder. Den paagaeldende ret er saaledes baseret paa den blotte omstaendighed, at han er forbruger, og at aftalen er omfattet af direktivet, og forbrugeren skal ikke bevise, at saadanne urimelige metoder har eksisteret og slet ikke, at de faktisk har vaeret anvendt.
41 Kommissionen har anfoert, at retten til at traede tilbage fra aftalen er ubetinget, idet udoevelsen af retten ikke er betinget af, at den erhvervsdrivende eventuelt har handlet svigagtigt, og heller ikke af, at han har haft til hensigt at manipulere forbrugeren med henblik paa at aftvinge en beslutning, som er i den erhvervsdrivendes egen interesse. Retten til at traede tilbage er forudsaetningsvis forbundet med alle aftaler, der er omfattet af direktiv 85/577.
42 Hertil bemaerkes, at det i fjerde betragtning til direktiv 85/577 anfoeres, at naar en aftale indgaas uden for den erhvervsdrivendes faste forretningssted, er forbrugeren slet ikke forberedt paa forhandlingerne og bliver overrumplet, ligesom forbrugeren ofte ikke kan sammenligne tilbuddets kvalitet og pris med andre tilbud. Forbrugeren boer derfor, som det fremgaar af femte betragtning til direktivet, have en frist paa mindst syv dage til at traede tilbage fra aftalen, saaledes at han har mulighed for at vurdere de forpligtelser, aftalen medfoerer.
43 Det er saaledes tilstraekkeligt til, at forbrugeren kan udoeve den i direktiv 85/577 fastsatte ret til at traede tilbage fra aftalen, at han befinder sig i en af de objektive situationer, der er beskrevet i direktivets artikel 1. Det kraeves derimod ikke, at den erhvervsdrivende har udvist en bestemt adfaerd eller har haft til hensigt at manipulere forbrugeren. Dette skal derfor heller ikke bevises.
44 Det fjerde spoergsmaal skal derfor besvares med, at forbrugeren kan udoeve sin ret til at traede tilbage fra aftalen, jf. artikel 5, stk. 1, i direktiv 85/577, saafremt aftalen er indgaaet under omstaendigheder som de i direktivets artikel 1 beskrevne, uden at det skal godtgoeres, at forbrugeren er blevet paavirket eller manipuleret af den erhvervsdrivende.
Det femte spoergsmaal
45 Med det femte spoergsmaal oensker den nationale ret naermere bestemt oplyst, om direktiv 85/577 er til hinder for, at en medlemsstat vedtager bestemmelser, hvorefter der med hensyn til den i direktivets artikel 5, stk. 1, omhandlede meddelelse om, at forbrugeren traeder tilbage fra aftalen, ikke gaelder nogen formkrav.
46 Antelm Sanchis har anfoert, at udtrykket »ved ... at give meddelelse herom« i artikel 5, stk. 1, i direktiv 85/577 skal forstaas saaledes, at tilbagetraedelsen over for den erhvervsdrivende skal ske i overensstemmelse med den enkelte medlemsstats nationale bestemmelser. I udtrykket »ved ... at give« maa der saaledes ligge, at meddelelsen ogsaa kan ske »mundtligt«. Han har tilfoejet, at der i spansk ret ikke gaelder saerlige formkrav med hensyn til afgivelse af en saadan underretning.
47 Den spanske regering har paapeget, at den spanske lovs artikel 5, stk. 2, der gennemfoerer artikel 5, stk. 1, i direktiv 85/577, bestemmer, at »der med hensyn til tilbagetraedelse ikke gaelder nogen formkrav«.
48 Kommissionen har fremhaevet, at direktiv 85/577 ikke indeholder nogen formforskrifter for eller naermere regler om, hvorledes den i direktivets artikel 5, stk. 1, omhandlede meddelelse skal gives. Henset til, at bestemmelsen er beskyttende, maa den ifoelge Kommissionen fortolkes vidt, dvs. at forbrugeren ikke skal overholde saerlige formforskrifter, naar det staar fast, at han vil traede tilbage fra aftalen, og dette utvetydigt er meddelt den erhvervsdrivende inden for den fastsatte frist.
49 Det bemaerkes for det foerste, at i henhold til artikel 5, stk. 1, i direktiv 85/577 har forbrugeren ret til at traede tilbage fra aftalen ved i overensstemmelse med den fremgangsmaade og de betingelser, der gaelder i henhold til national ret, at give meddelelse herom inden for en frist paa mindst syv dage at regne fra det tidspunkt, hvor forbrugeren har modtaget de i artikel 4 omtalte oplysninger.
50 Heraf foelger, at direktiv 85/577 ikke er til hinder for, at en medlemsstat vedtager bestemmelser, hvorefter der med hensyn til meddelelsen om, at forbrugeren traeder tilbage fra aftalen, ikke gaelder nogen formkrav. Meddelelsen kan saaledes bl.a. udgoeres af akter, der er utvetydige. Henset til, at direktivets formaal er at beskytte forbrugerne, kan en medlemsstat saaledes netop vedtage saadanne bestemmelser med henblik paa at goere det lettere for forbrugeren at udoeve retten til at traede tilbage fra aftalen.
51 Ganske vist bestemmes det med hensyn til overholdelsen af fristen i artikel 5, stk. 1, sidste punktum, at det er tilstraekkeligt, at meddelelsen er afsendt inden fristens udloeb. Heraf kan det imidlertid ikke udledes, at meddelelsen skal ske skriftligt. Den naevnte bestemmelse omhandler saaledes alene beregningen af minimumsfristen paa syv dage, saafremt forbrugeren har meddelt skriftligt, at han traeder tilbage fra aftalen.
52 Det femte spoergsmaal skal derfor besvares med, at direktiv 85/577 ikke er til hinder for, at en medlemsstat vedtager bestemmelser, hvorefter der med hensyn til den i direktivets artikel 5, stk. 1, omhandlede meddelelse om, at forbrugeren traeder tilbage fra aftalen, ikke gaelder nogen formkrav.
Det sjette spoergsmaal
53 Med det sjette spoergsmaal oensker den nationale ret naermere bestemt oplyst, om direktiv 85/577 er til hinder for, at en aftale indeholder en bestemmelse, hvorefter forbrugeren skal betale et fast beloeb som godtgoerelse for den skade, der forvoldes den erhvervsdrivende, blot fordi forbrugeren har udoevet sin ret til at traede tilbage fra aftalen.
54 Antelm Sanchis har gjort gaeldende, at aftalen foerst kan anses for tilblevet efter udloebet af den frist paa mindst syv dage, der er omhandlet i artikel 5, stk. 1, i direktiv 85/577. Naar de ved lov fastsatte godtgoerelser ikke skal erlaegges, eftersom forbrugeren har udoevet sin ret til at traede tilbage fra aftalen inden for den i direktivet fastsatte frist, kan de i aftalen fastsatte godtgoerelser heller ikke skulle erlaegges, idet de er ulovlige.
55 Den spanske regering har anfoert, at naar forbrugeren udoever sin ret til at traede tilbage fra aftalen, bliver den ugyldig, og parterne er forpligtet til gensidigt at betragte sig som frigjort for at erlaegge deres ydelser, uden at der kan ivaerksaettes nogen sanktioner.
56 Ifoelge Kommissionen er en bestemmelse som den, der er beskrevet i naervaerende doms praemis 53, i strid med de praeceptive bestemmelser i artikel 5, stk. 2, i direktiv 85/577. Naar forbrugerens meddelelse om, at han traeder tilbage fra aftalen, har den virkning, at han frigoeres fra enhver forpligtelse i henhold til aftalen, kan saelgeren ikke ved aftale forpligte forbrugeren til at betale erstatning, blot fordi han har udoevet den ret til at traede tilbage fra aftalen, han er tillagt ved direktiv 85/577.
57 Det bemaerkes, at det i artikel 5, stk. 2, i direktiv 85/577 er fastsat, at saafremt forbrugeren traeder tilbage fra aftalen, frigoeres han fra enhver forpligtelse i henhold til den aftale, han er traadt tilbage fra.
58 Heraf foelger, at efter at forbrugeren er traadt tilbage fra aftalen, bortfalder hans forpligtelse til at betale erstatning, saafremt aftalen ikke gennemfoeres. Som generaladvokaten har anfoert i punkt 59 i forslaget til afgoerelse, ville en saadan erstatning vaere ensbetydende med, at forbrugeren ifalder sanktioner for at have udoevet sin ret til at traede tilbage fra aftalen. Dette er i strid med det beskyttelsesformaal, der ligger bag direktiv 85/577, og som netop bestaar i at forhindre, at forbrugeren paatager sig oekonomiske forpligtelser uden at vaere forberedt herpaa.
59 Ganske vist henvises der i artikel 7 i direktiv 85/577 til national lovgivning med hensyn til bestemmelsen af retsvirkningerne af denne fortrydelsesret, navnlig med hensyn til tilbagebetaling af indbetalte beloeb for varer eller tjenesteydelser samt returnering af de modtagne varer. Den naevnte bestemmelse omhandler imidlertid ikke spoergsmaalet om godtgoerelse i tilfaelde af, at forbrugeren har udoevet sin fortrydelsesret, men kun de retsvirkninger af en saadan tilbagetraeden i relation til parterne, der i den paagaeldende lovgivning maatte vaere fastsat med hensyn til tilbagebetaling eller returnering af indbetalte beloeb eller allerede foretagne leverancer.
60 Det sjette spoergsmaal skal derfor besvares med, at direktiv 85/577 er til hinder for, at en aftale indeholder en bestemmelse, hvorefter forbrugeren skal betale et fast beloeb som godtgoerelse for den skade, der forvoldes den erhvervsdrivende, blot fordi forbrugeren har udoevet sin ret til at traede tilbage fra aftalen.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
61 De udgifter, der er afholdt af den spanske regering og af Kommissionen, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke erstattes. Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN
(Tredje Afdeling)
vedroerende de spoergsmaal, der er forelagt af Juzgado de Primera Instancia de Valencia ved kendelse af 11. november 1997, for ret:
1) Raadets direktiv 85/577/EOEF af 20. december 1985 om forbrugerbeskyttelse i forbindelse med aftaler indgaaet uden for fast forretningssted finder anvendelse paa en aftale om brugsret til fast ejendom paa timeshare-basis og om levering af tjenesteydelser, hvis vaerdi er hoejere end vaerdien af brugsretten til den faste ejendom.
2) En aftale, som indgaas i en situation, hvor en erhvervsdrivende har inviteret en forbruger til personligt at begive sig til et bestemt sted, som ligger i en vis afstand fra det sted, hvor forbrugeren bor, og som er et andet sted end det, hvor den paagaeldende erhvervsdrivende normalt udoever virksomhed og ikke klart er et udsalgssted, med henblik paa at praesentere sine produkter og tjenesteydelser, skal anses for at vaere indgaaet under en udflugt arrangeret af den erhvervsdrivende uden for fast forretningssted som omhandlet i direktiv 85/577.
3) Forbrugeren kan udoeve sin ret til at traede tilbage fra aftalen, jf. artikel 5, stk. 1, i direktiv 85/577, saafremt aftalen er indgaaet under omstaendigheder som de i direktivets artikel 1 beskrevne, uden at det skal godtgoeres, at forbrugeren er blevet paavirket eller manipuleret af den erhvervsdrivende.
4) Direktiv 85/577 er ikke til hinder for, at en medlemsstat vedtager bestemmelser, hvorefter der med hensyn til den i direktivets artikel 5, stk. 1, omhandlede meddelelse om, at forbrugeren traeder tilbage fra aftalen, ikke gaelder nogen formkrav.
5) Direktiv 85/577 er til hinder for, at en aftale indeholder en bestemmelse, hvorefter forbrugeren skal betale et fast beloeb som godtgoerelse for den skade, der forvoldes den erhvervsdrivende, blot fordi forbrugeren har udoevet sin ret til at traede tilbage fra aftalen.