61983CJ0143_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved staevning, indgivet til Domstolens justitskontor den 18 . juli 1983, har Kommissionen for De europaeiske Faellesskaber i henhold til EOEF-traktatens artikel 169 anlagt sag med paastand om, at det statueres, at kongeriget Danmark har undladt at opfylde de forpligtelser, der paahviler det i medfoer af EOEF-traktaten, ved ikke inden for den foreskrevne tidsfrist at have truffet de noedvendige foranstaltninger til opfyldelse af Raadets direktiv 75/117 af 10 . februar 1975 om indbyrdes tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivninger om gennemfoerelse af princippet om lige loen til maend og kvinder ( EFT L 45, s . 19 ).
2 Det naevnte direktiv, der er vedtaget med hjemmel i traktatens artikel 100, praeciserer i visse henseender artikel 119 ' s saglige anvendelsesomraade og indeholder herudover forskellige bestemmelser, som i det vaesentlige skal forbedre retsbeskyttelsen for de arbejdstagere, som maatte blive kraenket ved tilsidesaettelsen af ligeloensprincippet . I den forbindelse bestemmes det i direktivets artikel 1, stk . 1, at »det i artikel 119 i traktaten omhandlede princip om lige loen til maend og kvinder ... indebaerer, at for samme arbejde eller for arbejde, som tillaegges samme vaerdi, afskaffes enhver forskelsbehandling med hensyn til koen for saa vidt angaar alle loenelementer og loenvilkaar« .
3 Direktivets artikel 2 forpligter medlemsstaterne til i deres nationale retsorden at indfoere »de noedvendige bestemmelser til, at enhver arbejdstager, der foeler sig kraenket ved tilsidesaettelse af ligeloensprincippet, kan goere sine rettigheder gaeldende for retslige instanser efter eventuelt at have indbragt sagen for andre kompetente instanser« .
4 Direktivet skulle efter dets artikel 8 gennemfoeres inden for en frist paa et aar fra dets meddelelse . Denne frist udloeb den 12 . februar 1976 for kongeriget Danmark, der forinden havde gennemfoert lov nr . 32 af 4 . februar 1976 om lige loen til maend og kvinder ( Lovtidende A, s . 64 ), hvis § 1 bestemmer, at
»enhver arbejdsgiver, som har ansat maend og kvinder paa samme arbejdsplads, skal yde dem lige loen for samme arbejde i medfoer af denne lov, hvis han ikke i medfoer af kollektiv overenskomst er forpligtet hertil over for dem« .
5 Det er Kommissionens opfattelse, at denne lov ikke fuldt ud opfylder de forpligtelser, der foelger af direktiv 75/117, dels derved at den kun forpligter arbejdsgiveren til at yde maend og kvinder lige loen for samme arbejde og ikke tillige for arbejde, som tillaegges samme vaerdi, dels derved at den ikke hjemler retsmidler, hvormed arbejdstagere, der kraenkes ved tilsidesaettelse af ligeloensprincippet for arbejde af samme vaerdi, kan goere deres rettigheder gaeldende .
6 Den danske regering er derimod af den opfattelse, at dansk rets materielle indhold fuldt ud er i overensstemmelse med direktivet . Dansk ret sikrer saaledes lige loen ikke alene for samme arbejde, men tillige for arbejde af samme vaerdi .
7 I den forbindelse har den danske regering i foerste raekke gjort gaeldende, at foernaevnte lov af 4 . februar 1976 alene udgoer en subsidiaer garanti for ligeloensprincippet, nemlig i det omfang princippet ikke allerede er sikret i medfoer af kollektive overenskomster . De kollektive overenskomster, der regulerer de fleste arbejdsforhold i Danmark, giver klart udtryk for, at ligeloensprincippet ogsaa gaelder for arbejde af samme vaerdi . Denne fortolkning stoettes blandt andet paa 1971-overenskomsten mellem hovedorganisationerne paa arbejdsmarkedet, der udtrykkeligt fastslaar, at »ved ligeloen forstaas at for arbejde af samme vaerdi uafhaengigt af koen betales samme loen« . Denne opfattelse findes desuden bekraeftet i en opmandskendelse af 8 . december 1977 afsagt af formanden for Statens forligsinstitution i arbejdsstridigheder . Her anvendte opmanden ligeloensprincippet paa arbejder »af samme vaerdi for og i produktionen paa arbejdspladsen« .
8 Det maa fastslaas, at medlemsstaterne som udgangspunkt kan overlade gennemfoerelsen af ligeloensprincippet til arbejdsmarkedets parter . Denne mulighed fritager imidlertid ikke medlemsstaterne fra forpligtelsen til ved egnede administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser at sikre, at alle Faellesskabets arbejdstagere i fuld udstraekning kan nyde godt af direktivets beskyttelse . En saadan sikring skal ydes i ethvert tilfaelde, hvor en effektiv beskyttelse ikke er sikret paa anden maade, uanset aarsagen hertil, herunder naar de paagaeldende arbejdstagere ikke er organiserede, naar det paagaeldende omraade ikke er daekket af kollektive overenskomster, eller naar en saadan overenskomst ikke sikrer ligeloensprincippet i dettes fulde udstraekning .
9 I saa henseende er den omtvistede danske lov ikke tilstraekkelig klar og praecis til at beskytte de paagaeldende arbejdstagere . Selv naar det i overensstemmelse med den danske regerings anbringende laegges til grund, at princippet om lige loen til maend og kvinder i den af direktivet tilsigtede vide betydning er sikret inden for rammerne af de kollektive overenskomster, er det ikke godtgjort, at en tilsvarende anvendelse af princippet er sikret arbejdstagere, hvis rettigheder ikke er fastlagt i saadanne overenskomster .
10 Da disse arbejdstagere ikke er fagligt organiserede og er beskaeftigede i smaa eller mellemstore virksomheder, er der anledning til saerligt og omhyggeligt at tilsikre dem de rettigheder, de kan udlede af direktivet . Hensynet til retssikkerheden og retsbeskyttelsen kraever saaledes en utvetydig formulering, der saetter de beroerte personer i stand til paa tilstraekkelig klar og tydelig maade at kende deres rettigheder og forpligtelser, og domstolene i stand til at sikre iagttagelsen heraf .
11 I det foreliggende tilfaelde forekommer den danske lovs ordlyd, som ikke omtaler arbejde af samme vaerdi og derved giver ligeloensprincippet en i forhold til direktivet snaevrere raekkevidde, ikke at opfylde naevnte krav . Den omstaendighed, at regeringen i bemaerkningerne til lovforslaget har erklaeret, at udtrykket »samme arbejde« i Danmark er blevet fortolket saa bredt, at en tilfoejelse af udtrykket »arbejde, som tillaegges samme vaerdi« ikke ville indebaere nogen reel udvidelse, er ikke tilstraekkelig til at sikre en hensigtsmaessig information af de beroerte personer .
12 Det er for det anfoerte uden betydning, at den danske regering under arbejdet forud for vedtagelsen af direktiv 75/117 foranledigede optaget en erklaering i Raadets forhandlingsprotokol, hvorefter »Danmark er af den opfattelse, at udtrykket ' samme arbejde ' fortsat kan anvendes i danske arbejdsretlige regler.«
13 Efter Domstolens faste praksis kan saadanne ensidige erklaeringer ikke paaberaabes ved fortolkningen af faellesskabsbestemmelser, da den objektive raekkevidde af regler, der er vedtaget af de faelles institutioner, ikke kan aendres gennem forbehold eller indvendinger, som medlemsstaterne maatte formulere under deres udarbejdelse .
14 Det maa derfor fastslaas, at kongeriget Danmark har tilsidesat de forpligtelser, der paahviler det i medfoer af artikel 1, stk . 1, i direktiv 75/117, ved ikke i bestemmelserne i lov nr . 32 af 4 . februar 1976 at udstraekke ligeloensprincippet til arbejde af samme vaerdi . Da dette indebaerer, at den naevnte lov ikke har sikret arbejdstagere, der foeler sig kraenket ved tilsidesaettelse af ligeloensprincippet i tilfaelde af arbejde af samme vaerdi, effektiv mulighed for i overensstemmelse med direktivets artikel 2 at goere deres rettigheder gaeldende for retslige instanser, er der ikke anledning for Domstolen til at tage saerskilt stilling til dette klagepunkt .
15 Det tilfoejes, at der under den mundtlige forhandling er rejst tvivl om den i den omtvistede danske lovs § 1 fastsatte betingelse, hvorefter princippet om lige loen for samme arbejde kun gaelder »paa samme arbejdsplads« . Da Kommissionen imidlertid ikke har gjort et saadant klagepunkt gaeldende, er der ikke anledning til at tage stilling hertil .
16 Af samtlige anfoerte grunde maa det konstateres, at kongeriget Danmark, ved ikke inden for den fastsatte tidsfrist at vedtage alle noedvendige foranstaltninger til gennemfoerelse af Raadets direktiv 75/117 af 10 . februar 1975 om indbyrdes tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivninger om gennemfoerelse af princippet om lige loen til maend og kvinder, har tilsidesat de forpligtelser, der paahviler det i henhold til EOEF-traktaten .
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
17 I henhold til procesreglementets artikel 69, stk . 2, doemmes den part, der taber sagen, til at afholde sagens omkostninger ; sagsoegte, der har tabt sagen, maa derfor betale sagens omkostninger .
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN
1 ) Ved ikke inden for den fastsatte tidsfrist at vedtage alle noedvendige foranstaltninger til gennemfoerelse af Raadets direktiv 75/117 af 10 . februar 1975 om indbyrdes tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivninger om gennemfoerelse af princippet om lige loen til maend og kvinder, har kongeriget Danmark tilsidesat de forpligtelser, der paahviler det i henhold til EOEF-traktaten .
2 ) Kongeriget Danmark betaler sagens omkostninger .