61969J0074
DOMSTOLENS DOM
AF 18. JUNI 1970
Hauptzollamt Bremen-Freihafen
mod Waren-Import-Gesellschaft Krohn & Co.
(anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesfinanzhof)
Sag 74/69
Processprog: Tysk
Angående:
En anmodning, som i henhold til EØF-traktatens artikel 177 af Bundesfinanzhof München er forelagt Domstolen for i en sag. der verserer mellem Hauptzollamt Bremen-Freihafen og Waren-Import-Gesellschaft Krohn & Co, Hamburg, at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af visse bestemmelser i Rådets forordning nr. 19 af 4. april 1962.
Domskonklusion:
1.
Artikel 23. stk. 1 i EØF-Rådets forordning nr. 19/62 skal fortolkes således, at medlemslandene ikke er berettiget til at træffe interne dispositioner, der påvirker rækkevidden af selve forordningen og især af de der forekommende varebeskrivelser.
2.
Selv i mangel af en klar fællesskabsfortolkning bemyndiger artikel 1 i EØF-Rådets forordning nr. 19/62. der opregner de af den fælles toldtarif omfattede varer, ikke medlemsstaternes kompetente myndigheder til at udstede bindende regler for fortolkningen af de nævnte beskrivelser.
3.
Udtrykket »formalet maniok« i betydningen af artikel 1, litra d) i forordning nr. 19/62 sammenholdt med position 11.06 i den fælles toldtarif, der omtales i bilaget til forordningen, skal forstås som omfattende alle melholdige stoffer hidrørende fra maniokrødder uden hensyn- til den behandling, som disse rødder måtte have undergået, når blot produktet indeholder mere end 40 % stivelse.
Generaladvokatens forslag til afgørelse:
Se sag 72/69.
Sammendrag
1.
EØF-normative beføjelser — overladelse fra medlemsstaterne, der indebærer afkald på disse beføjelser — forbud for medlemsstaterne mod at ændre rækkevidden af fællesskabsforordningerne eller gøre tilføjelser til deres bestemmelser
(EØF-traktaten, artikel 189)
2.
Landbrug — fæ fælles markedsordning — korn — EØF-Rådets forordning nr. 19 — forbud for medlemsstaterne mod at udstede regler, der pavirker rækkevidden af forordningen. især af varebeskrivelserne.
(Forordning nr. 19, artikel 23)
3.
Landbrug — fælles markedsordning — fællesskabsforordninger — varebeskrivelse — rækkevidde inden for fællesmarkedet — respekt af fællesskabsbeføjelserne — forbud for medlemsstaterne mod at udstede bindende fortolkningsregler
4.
EØF-traktalen — fælles bestemmelser — forordninger — fællesskabsadministrationens halvofficielle fortolkning — ingen bindende karakter — ensartet og gyldig anvendelse kun sikret ved formelle retsakter
(EØF-traktaten, artikel 189)
5.
Fælles toldtarif — fortolkning af en toldposition i forhold til en anden — kriterier
1.
I det omfang medlemsstaterne har overladt Fællesskabet normative beføjelser i toldspørgsmål af hensyn til at sikre det fælles landbrugsmarkeds korrekte funktion, har de ikke længere beføjelse til at fastsætte autonome bestemmelser på området. Da fællesskabsforordningerne ér direkte anvendelige i alle medlemsstaterne, er det således, medmindre der er truffet bestemmelse om det modsatte, udelukket, at disse, for at sikre forordningernes anvendelse, kan træffe forholdsregler til at ændre deres rækkevidde eller gøre tilføjelser til deres bestemmelser.
2.
Artikel 23, stk. 2 i EØF-Rådets forordning nr. 19 skal fortolkes således, at medlemsstaterne ikke må udstede regler, der påvirker rækkevidden af selve forordningen og især af varebeskrivelserne heri.
3.
De bestemmelser, der er forbundet med den fælles landbrugsordning, skal anvendes ens i alle medlemsstaterne. Denne ordnings varebeskrivelser skal således have samme rækkevidde i alle medlemsstaterne og fortolkes med respekt af Fællesskabets beføjelser. Heraf følger, at medlemsstaterne i tilfælde af vanskeligheder ved tariferingen af en vare ikke selv ved fortolkning kan fastsætte den nævnte rækkevidde. Selv om den nationale administration i sådanne tilfælde kan være nødsaget til at træffe gennemførelsesforanstaltninger og herved løse tvivlsspørgsmål vedrørende beskrivelsen af en vare, kan den kun gøre dette med respekt af fællesskabsretten, og uden at de nationale myndigheder er beføjet til at udstede bindende fortolkningsregler.
4.
En forordnings halvofficielle fortolkning ved en uformel akt fra Kommissionen har ikke karakter af gyldig fællesskabsret. Slige akter har ingen bindende virkning og kan altså ikke sikre, at de bestemmelser, de omhandler, får samme rækkevidde i alle medlemsstaterne. Den ensartede anvendelse af fællesskabsretten sikres kun ved formelle retsakter inden for traktatens rammer.
5.
Ved fortolkningen af en toldposition i forhold til en anden skal der i tvivlstilfælde tages hensyn såvel til toldtariffens funktion med henblik på markedsordningernes behov som til dens rent toldmæssige funktion.