61991TO0010_DA
Dommens præmisser
Afgørelse
Dommens præmisser
Faktiske omstaendigheder
1 Ved staevning, indleveret til Rettens Justitskontor den 7. februar 1991, har sagsoegeren anlagt sag med paastand om annullation af Europa-Parlamentets beslutning, hvorved det blev afslaaet at indplacere sagsoegeren i en egentlig stilling, og om, at Europa-Parlamentet tilpligtes at betale sagsoegeren 100 ECU om dagen med virkning fra den 31. januar 1991, og indtil sagsoegeren paa ny indplaceres i en egentlig stilling.
2 Ved saerskilt processkrift, indleveret til Rettens Justitskontor samme dag, har sagsoegeren under henvisning til EOEF-Traktatens artikel 185 og artikel 83, stk. 2, i Domstolens procesreglement fremsat begaering om, at han fritages fra samtlige de forpligtelser, der ifoelge vedtaegten paahviler tjenestemaend i aktiv tjeneste, indtil han indplaceres i en egentlig stilling.
3 Europa-Parlamentet har indgivet indlaeg den 20. februar 1991.
4 Inden undersoegelsen af, hvorvidt begaeringen om foreloebige forholdsregler kan tages til foelge, findes det hensigtsmaessigt kort at redegoere for de faktiske omstaendigheder, der ligger til grund for hovedsagen.
5 Sagsoegeren, der er tjenestemand i Europa-Parlamentet, blev i 1980 stillet til raadighed for Sygeforsikringsordningens Afregningskontor i Luxembourg, hvis administration henhoerer under Kommissionen. Den 20. december 1988 ophoerte sagsoegeren med at staa til raadighed for Afregningskontoret, og med virkning fra den 1. januar 1989 genindtraadte han i Europa-Parlamentets tjeneste.
6 Sagsoegeren fik overdraget forskellige opgaver i Europa-Parlamentet, men da han fandt, at han trods en lang raekke anmodninger om at blive indplaceret i en stilling svarende til hans loenklasse og faglige erfaring fra den 5. februar 1990 ikke var indplaceret i nogen stilling, indbragte han i medfoer af artikel 90, stk. 2, i vedtaegten for tjenestemaend i De Europaeiske Faellesskaber (herefter benaevnt "vedtaegten") en klage over, at Europa-Parlamentet havde undladt at indplacere ham i nogen egentlig stilling.
7 Ved skrivelse af 18. juli 1990 meddelte Europa-Parlamentets generalsekretaer sagsoegeren, at han fandt dennes klage formelt og materielt begrundet, for saa vidt sagsoegeren under henvisning til vedtaegtens artikel 7 klagede over, at han med virkning fra den 5. februar 1990 ikke laengere var indplaceret i nogen stilling. Parlamentets generalsekretaer anfoerte endvidere, at han havde givet de kompetente tjenestegrene de fornoedne instrukser med henblik paa, at sagsoegeren kunne indplaceres i en stilling, idet han dog i denne forbindelse fremhaevede, at dette ogsaa fra sagsoegerens side forudsatte, at denne var fleksibel og samarbejdsvillig over for administrationen.
8 Da sagsoegeren fortsat var af den opfattelse, at han ikke herefter var blevet indplaceret i nogen ny stilling, indbragte han den 23. januar 1991 en ny klage over, at Parlamentet stiltiende havde besluttet ikke at indplacere ham i en egentlig stilling. Den 1. februar indbragte sagsoegeren en uddybende klage, hvori han forlangte at faa udbetalt 100 ECU om dagen som erstatning for det tab, som han mener at lide som foelge af sin administrative situation.
Retlig vurdering
9 I henhold til artikel 83, stk. 2, i Domstolens procesreglement, der finder tilsvarende anvendelse ved retsforhandlingerne for Retten, skal sagsoegeren godtgoere, at der foreligger omstaendigheder, som medfoerer uopsaettelighed, samt de faktiske og retlige grunde til, at den begaerede foreloebige forholdsregel umiddelbart forekommer berettiget.
10 Hvad angaar spoergsmaalet om, hvorvidt der foreligger grunde til, at den begaerede foreloebige forholdsregel umiddelbart forekommer berettiget, har sagsoegeren gjort gaeldende, at denne betingelse er opfyldt, idet Parlamentets generalsekretaer har erkendt, at der foreligger en tilsidesaettelse af vedtaegtens artikel 7 derved, at sagsoegeren fra den 5. februar 1990 ikke laengere har vaeret indplaceret i nogen egentlig stilling.
11 Hvad angaar spoergsmaalet om, hvorvidt der foreligger uopsaettelighed, har sagsoegeren gjort gaeldende, at Parlamentets manglende imoedekommelse af hans anmodninger om bistand og om at blive indplaceret i en egentlig stilling har alvorlige foelger for hans helbred. Sagsoegeren anfoerer herved, at den permanente tilstand af bekymring og usikkerhed med hensyn til hans karriere, som han befinder sig i, medfoerer et uudholdeligt nervepres, der i vaesentlig grad oeger risikoen for en akut hjerte-kar-sygdom. For at nedsaette denne risiko boer der i afventning af, at sagsoegte opfylder sine forpligtelser over for sagsoegeren, ske en begraensning af de konfliktsituationer, som sagsoegeren kan blive udsat for, og navnlig af dem, der foelger af en overholdelse af de forpligtelser, som i henhold til vedtaegten paahviler tjenestemaend i aktiv tjeneste.
12 Sagsoegte har nedlagt paastand om, at begaeringen om foreloebige forholdsregler ikke tages til foelge. Sagsoegte har bestridt rigtigheden af de af sagsoegeren angivne faktiske omstaendigheder, men ikke droeftet disse naermere. Sagsoegte goer dog navnlig gaeldende, at der ingen logisk sammenhaeng er mellem sagsoegerens fremstilling af de faktiske omstaendigheder og begaeringen om foreloebige forholdsregler.
13 Europa-Parlamentet goer endvidere gaeldende, at sagsoegerens begaering som begaering om foreloebige forholdsregler ikke kan realitetsbehandles, idet den for det foerste ikke opfylder betingelserne i artikel 83 i Domstolens procesreglement, og idet sagsoegeren for det andet ikke kan godtgoere, at han har nogen interesse i at fremsaette begaering om den paagaeldende foreloebige forholdsregel. Tages begaeringen til foelge, aendrer dette saaledes fuldstaendigt indholdet af hovedsagen, idet formaalet med den begaerede foreloebige forholdsregel er i modstrid med de i hovedsagen nedlagte paastande.
14 Hvad angaar spoergsmaalet om, hvorvidt der foreligger uopsaettelighed, goer sagsoegte gaeldende, at selv om man strakte det af sagsoegeren anfoerte saa vidt, at det blev anset for godtgjort, at det er uopsaetteligt at indplacere sagsoegeren i en egentlig stilling, er der under ingen omstaendigheder nogen sammenhaeng mellem de paaberaabte omstaendigheder og sagsoegerens begaering om at blive fritaget fra enhver forpligtelse i henhold til vedtaegten.
15 Det bemaerkes, at mens sagsoegeren i hovedsagen har nedlagt paastand om annullation af en angivelig beslutning fra Parlamentet om ikke at indplacere ham i nogen stilling, er formaalet med begaeringen om foreloebige forholdsregler derimod, at sagsoegeren, indtil han paa ny indplaceres i en egentlig stilling, fritages fra samtlige de forpligtelser, der i henhold til vedtaegten paahviler tjenestemaend i aktiv tjeneste.
16 Det bemaerkes endvidere, at begaeringen om foreloebige forholdsregler er udtryk for en ny anmodning, der gaar ud over de klager, som sagsoegeren indbragte for ansaettelsesmyndigheden, og som var rettet mod dennes beslutning om ikke at indplacere ham i nogen egentlig stilling.
17 Ved begaeringen om foreloebige forholdsregler soeger sagsoegeren i realiteten i form af en afgoerelse fra Retten at opnaa et resultat, som han burde have forsoegt at opnaa i henhold til proceduren efter vedtaegtens artikel 90. Ifoelge vedtaegtens artikel 90, stk. 1, burde sagsoegeren saaledes i foerste raekke have forelagt ansaettelsesmyndigheden en ansoegning om, at han blev fritaget fra sine forpligtelser i henhold til vedtaegten, og foerst herefter i givet fald have indbragt en klage i medfoer af artikel 90, stk. 2, over en eventuel beslutning om ikke at imoedekomme hans ansoegning. Som det fremgaar af vedtaegtens artikel 91, stk. 4, er det kun, saafremt en saadan klage var blevet indbragt for ansaettelsesmyndigheden, at en begaering om, at Retten traeffer bestemmelse om en udsaettelse af gennemfoerelsen af en anfaegtet beslutning eller om foreloebige forholdsregler, ville kunne realitetsbehandles, selv om der ikke forelaa noget stiltiende eller udtrykkeligt afslag.
18 Det bemaerkes endvidere om spoergsmaalet, hvorvidt der foreligger en risiko for en alvorlig og uoprettelig skade, og navnlig om de af sagsoegeren angivne helbredsgrunde, som anfoeres at kunne begrunde, at han fritages fra sine forpligtelser i henhold til vedtaegten, indtil Retten har truffet afgoerelse i hovedsagen, at vedtaegtens artikel 59 indeholder bestemmelse om, at "saafremt en tjenestemand godtgoer, at han som foelge af sygdom ... er forhindret i at goere tjeneste, har han uden videre ret til sygeorlov". Antages det, at der foreligger en risiko for, at sagsoegerens helbred skades paa alvorlig og uoprettelig maade, maa denne risiko kunne imoedegaas paa grundlag af en anvendelse af de relevante bestemmelser i vedtaegten.
19 Det maa herefter laegges til grund, at den for Retten indgivne begaering om foreloebige forholdsregler er udtryk for procedurefordrejning, hvorfor begaeringen vil vaere at afvise fra realitetsbehandling.
Afgørelse
Af disse grunde
bestemmer
Rettens praesident
foer endelig afgoerelse traeffes:
1) Begaeringen om foreloebige forholdsregler afvises fra realitetsbehandling.
2) Afgoerelsen om sagens omkostninger udsaettes.
Saaledes bestemt i Luxembourg den 11. marts 1991.