62021CJ0472_RES
Sag C-472/21
Monz Handelsgesellschaft lnternational mbH & Co. KG
mod
Büchel GmbH & Co. Fahrzeugtechnik KG
(anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesgerichtshof)
Domstolens dom (Femte Afdeling) af 16. februar 2023
»Præjudiciel forelæggelse – intellektuel ejendomsret – design – direktiv 98/71/EF – artikel 3, stk. 3 og 4 – betingelser for at opnå beskyttelse af en komponent, der indgår i et sammensat produkt – begreberne »synlighed« og »normal brug« – synligheden af en komponent af et sammensat produkt under den endelige brugers normale brug af dette produkt«
Tilnærmelse af lovgivningerne – design – direktiv 98/71 – betingelser for beskyttelse – design, som udgør en komponent af et sammensat produkt – komponent, som er ny og har individuel karakter – komponenten skal fortsat være synlig under normal brug af produktet – komponentens synlighed – bedømmelseskriterier
(Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/71, art. 3, stk. 3)
(jf. præmis 38-46)
Tilnærmelse af lovgivningerne – design – direktiv 98/71 – betingelser for beskyttelse – design, som udgør en komponent af et sammensat produkt – komponent, som er ny og har individuel karakter – komponenten skal fortsat være synlig under normal brug af produktet – normal brug af produktet – begreb
(Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/71, art. 3, stk. 3 og 4)
(jf. præmis 49 og 52-55 samt domskonkl.)
Resumé
Monz, der er et tysk selskab, er indehaver af et design, som viser undersiden af en cykel- eller motorcykelsadel, og som siden 2011 har været registreret hos Deutsches Patent- und Markenamt (den tyske patent- og varemærkemyndighed, Tyskland, herefter »DPMA«).
Den 27. juli 2016 anmodede Büchel, der er et tysk selskab, DPMA om at erklære dette design ugyldigt, idet selskabet gjorde gældende, at designet ikke opfyldte betingelserne for opnåelse af retlig beskyttelse af design (
1
). Ved anvendelse på en cykelsadel, der er en komponent af et sammensat produkt såsom en cykel eller en motorcykel, ville designet nemlig ikke være synligt ved normal brug af dette produkt.
DPMA afslog ugyldighedsbegæringen med henvisning til, at der ikke forelå nogen grund til at udelukke det omhandlede design fra retlig beskyttelse som design. DPMA fandt, at den komponent, hvorpå designet anvendes, fortsat er synlig ved normal brug af det sammensatte produkt, der ligeledes omfatter afmontering og genmontering af sadlen til andre formål end vedligeholdelse og reparation.
Denne afgørelse blev indbragt for Bundespatentgericht (forbundsdomstol i patentretlige sager, Tyskland), som erklærede det omhandlede design ugyldigt med den begrundelse, at det ikke opfyldte kravene om nyhed og individuel karakter. Den var af den opfattelse, at en komponent, der kun er synlig, når den adskilles fra et sammensat produkt, ikke opfylder betingelsen om synlighed og derfor ikke kan være omfattet af den nævnte retlige beskyttelse. Den fandt desuden, at alene kørsel på cykel samt på- og afstigning kan anses for normal brug, og at sadlens underside ikke er synlig i forbindelse med disse anvendelser.
På denne baggrund anmodede Bundesgerichtshof (forbundsdomstol, Tyskland), der skulle træffe afgørelse i en appel iværksat af Monz, nærmere bestemt Domstolen om at oplyse for det første, om kravet om synlighed af design, der finder anvendelse på eller indgår i et produkt, som udgør en komponent af et sammensat produkt, skal vurderes under hensyntagen til bestemte betingelser for anvendelsen af det sammensatte produkt eller derimod alene under hensyntagen til den objektive mulighed for at genkende det design, der anvendes på komponenten, således som denne er inkorporeret i det sammensatte produkt. Den ønskede for det andet nærmere bestemt oplyst, hvilke kriterier der er relevante for, at den endelige brugers anvendelse af et sammensat produkt kan betegnes som normal brug.
Domstolen præciserede i sin præjudicielle dom dels det krav om synlighed, for at et design, der finder anvendelse på eller indgår i et produkt, som udgør en komponent af et sammensat produkt, kan være retligt beskyttet som design, dels kriterierne for begrebet »normal brug« af dette produkt som omhandlet i artikel 3, stk. 3 og 4, i direktiv 98/71.
Domstolens bemærkninger
Domstolen koncentrerede sig først om spørgsmålet om en komponents synlighed, når den først er blevet inkorporeret i et sammensat produkt. Den bemærkede indledningsvis, at artikel 3, stk. 3, i direktiv 98/71 fastsætter en særlig regel, der specifikt vedrører design, der finder anvendelse på eller indgår i et produkt, som udgør en komponent af et sammensat produkt. Den fremhævede i denne henseende, at det er et produkts eller en del af et produkts udseende, som er genstand for den retlige beskyttelse af design.
Hvad angår de krav, som skal være opfyldt, for at udseendet af en komponent af et sammensat produkt kan beskyttes som design, henviste Domstolen til sin tidligere praksis, hvorefter komponenten skal være synlig og afgrænset af elementer, der udgør produktets særlige udseende, hvilket forudsætter, at komponenten ikke udviskes fuldstændigt i produktet i dets helhed. Domstolen fremhævede, at denne retspraksis, som indgår i den beskyttelse af design, der er fastsat i forordning nr. 6/2002 (
2
), ligeledes finder anvendelse på ordningen for beskyttelse af design i direktiv 98/71.
Imidlertid skal komponenten for at være omfattet af den retlige beskyttelse af design, efter at være blevet inkorporeret i det sammensatte produkt, fortsat være synlig under normal brug af dette produkt. En abstrakt vurdering af synligheden af den komponent, der indgår i et sammensat produkt, uden sammenhæng med den konkrete anvendelse af dette produkt, er således ikke tilstrækkelig til, at en sådan komponent kan være retligt beskyttet. Artikel 3, stk. 3, i direktiv 98/71 kræver imidlertid ikke, at en komponent, som indgår i et sammensat produkt, fortsat er synlig i sin helhed ved hver anvendelse af dette produkt.
Følgelig kan synligheden af en komponent, der indgår i et sammensat produkt, ikke udelukkende vurderes ud fra dette produkts endelige brugers synsvinkel, men ligeledes ud fra en udenforstående iagttagers synsvinkel.
Dernæst undersøgte Domstolen begrebet »normal brug« af et sådant produkt foretaget af den endelige bruger som omhandlet i artikel 3, stk. 4, i direktiv 98/71. Hvad for det første angår spørgsmålet om, hvorvidt den normale brug af et sammensat produkt svarer til den brug, som er tilsigtet af producenten af komponenten, til den brug, som er tilsigtet af producenten af det sammensatte produkt, eller til den endelige brugers sædvanlige anvendelse af dette produkt, fastslog Domstolen, at denne bestemmelse vedrører den endelige brugers normale brug af det sammensatte produkt.
Domstolen præciserede i denne henseende, at den endelige brugers normale eller sædvanlige brug af et sammensat produkt som udgangspunkt svarer til en anvendelse, der er i overensstemmelse med det formål med det sammensatte produkt, som producenten eller designeren af produktet har tilsigtet. Det har imidlertid været EU-lovgivers hensigt at henvise til den endelige brugers sædvanlige brug af det sammensatte produkt for at udelukke anvendelser af dette produkt i andre handelsled og således undgå omgåelse af synlighedsbetingelsen. Vurderingen af, om der foreligger normal brug af et sammensat produkt, kan følgelig ikke udelukkende baseres på hensigten hos producenten af komponenten eller det sammensatte produkt.
Hvad for det andet angår spørgsmålet om, hvad der udgør »normal brug« af et sammensat produkt foretaget af den endelige bruger som omhandlet i artikel 3, stk. 4, i direktiv 98/71, fandt Domstolen, at den omstændighed, at denne bestemmelse hverken præciserer, hvilken type anvendelse af produktet der er omfattet af dette begreb, eller generelt henviser til den endelige brugers anvendelse af et sådant produkt, taler for en vid fortolkning af begrebet. I denne henseende fastslog Domstolen, at eftersom anvendelsen af et produkt til dets primære formål i praksis ofte kræver, at der udføres forskellige handlinger, før eller efter at produktet har opfyldt dette primære formål, omfatter normal brug af et sammensat produkt alle disse handlinger med undtagelse af dem, der udtrykkeligt er udelukket, nemlig handlinger i forbindelse med vedligeholdelse og reparation.
Begrebet »normal brug« skal derfor omfatte handlinger, der vedrører den sædvanlige anvendelse af et produkt, samt andre handlinger, der med rimelighed kan udføres i forbindelse med en sådan anvendelse, og som er sædvanlige ud fra den endelige forbrugers synsvinkel, herunder handlinger, der kan udføres før eller efter, at produktet har opfyldt sit primære formål, såsom opbevaring og transport af produktet.
Henset til disse betragtninger fastslog Domstolen, at det krav om synlighed af design, der finder anvendelse på eller indgår i et produkt, som udgør en komponent af et sammensat produkt, skal vurderes henset til en situation med normal anvendelse af det sammensatte produkt, således at den pågældende komponent, efter at være blevet inkorporeret i dette produkt, fortsat er synlig under en sådan anvendelse. Med henblik herpå skal synligheden af en komponent af et sammensat produkt under den endelige brugers normale brug af produktet vurderes ud fra denne brugers og en udenforstående iagttagers synsvinkel. Denne normale brug skal omfatte handlinger, der udføres i forbindelse med den primære anvendelse af et sammensat produkt, samt handlinger, der sædvanligvis skal udføres af den endelige bruger i forbindelse med en sådan anvendelse, med undtagelse af vedligeholdelse og reparation.
(
1
) – Som omhandlet i § 4 i Gesetz über den rechtlichen Schutz von Design (lov om retlig beskyttelse af design) af 24.2.2014 (BGBl. 2014 I, s. 122), der gennemfører Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/71/EF af 13.10.1998 om retlig beskyttelse af mønstre (EFT 1998, L 289, s. 28).
(
2
) – Rådets forordning (EF) nr. 6/2002 af 12.12.2001 om EF-design (EFT 2002, L 3, s. 1).