61987CJ0212_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved dom af 8 . juli 1987, indgaaet til Domstolen den 10 . juli 1987, har tribunal de grande instance d' Agen i medfoer af EOEF-Traktatens artikel 177 forelagt to praejudicielle spoergsmaal vedroerende fortolkningen af EOEF-Traktatens artikler 39, 42, 85, stk . 1, og 95, samt Raadets forordning nr . 26 af 4 . april 1962 om anvendelse af visse konkurrenceregler inden for produktion og handel med landbrugsvarer ( EFT 1959-1962, s . 120 ).
2 Spoergsmaalene er blevet rejst under en sag mellem Union nationale interprofessionnelle des légumes de conserve ( herefter benaevnt "Unilec ") og Etablissements Larroche Frères, som er konservesfabrikant, men ikke tilsluttet Unilec . Sagen vedroerer Larroche' s naegtelse af at betale Unilec et beloeb, dels i kontingent for hoestaarene 1982-83 og 1983-84 vedroerende "store groensager" ( selleri ) og "smaa groensager" ( skorzoner eller havrerod ), dels en boede for forsinket betaling . Under sagen har Unilec ogsaa nedlagt paastand om afgifter for hoestaaret 1985-86 .
3 Den franske lov nr . 75-600 af 10 . juli 1975 om brancheorganisationer inden for landbruget ( JORF af 11.7.1975, s . 7124 ), som aendret ved lov nr . 80-502 af 4 . juli 1980 ( JORF af 5.7.1980, s . 1670 ) har oprettet brancheorganisationer inden for landbruget . Lovens artikel 2 bestemmer, at aftaler, indgaaet af en godkendt organisation, ved forvaltningsforskrift kan bringes i anvendelse uden for brancheorganisationen, naar de forskellige betingelser i bestemmelsen er opfyldt . Anvendes en aftale ogsaa uden for brancheorganisationen, bliver dens bestemmelser bindende for samtlige erhvervsdrivende i den paagaeldende sektor . Samme lovs artikel 3 bestemmer, at godkendte organisationer kan opkraeve kontingenter som foelge af, at aftalerne er blevet udvidet .
4 I medfoer af loven er brancheaftalerne om bladselleri og havrerod, bestemt til forarbejdning, ved udstedelse af en raekke ministerielle bekendtgoerelser udvidet til samtlige erhvervsdrivende i de brancher, der er repraesenteret i Association nationale interprofessionnelle des fruits et légumes transformés ( Anifelt ). Nogle af de aftaler, der var indgaaet inden for Unilec, vedroerte bl.a . kontrakter om dyrkning, prisen paa den paagaeldende dyrkning samt de afgifter, der skulle betales af henholdsvis producenterne og forarbejdningsvirksomhederne .
5 Larroche naegtede at betale de af Unilec kraevede afgifter, og gjorde for tribunal de grande instance d' Agen bl.a . gaeldende, at kontingenterne var i strid med bestemmelserne om den faelles landbrugspolitik og udgjorde en skjult told . Endvidere haevdede Larroche, at den franske ordning var i strid med bestemmelserne for Det Faelles Marked, saerlig EOEF-Traktatens artikler 42, og 85, stk . 1, for saa vidt som branceaftalerne har til formaal at fastsaette en mindsteindkoebspris for de paagaeldende produkter .
6 I betragtning af at sagen rejste et spoergsmaal om fortolkningen af faellesskabsretten, har den nationale ret besluttet at udsaette sagen og forelaegge Domstolen foelgende praejudicielle spoergsmaal :
"1 ) Kan det efter Rom-Traktatens artikler 39, 42 og 85, stk . 1, samt Raadets forordning nr . 26 af 4 . april 1962 anses for en samordnet praksis, der kan paavirke samhandelen mellem medlemsstater, og som har til formaal eller til foelge at hindre, begraense eller fordreje konkurrencen inden for faellesmarkedet, at der ved en brancheaftale fastsaettes en mindsteindkoebspris, som ved bekendtgoerelse udvides til at omfatte samtlige erhverv, der varetager produktion, emballering eller afsaetning af et landbrugsprodukt?
2 ) Er det i strid med EOEF-Traktatens artikel 95, naar en national lov indeholder hjemmel til ved indgaaelse af en brancheaftale at opkraeve afgifter paa varer fra andre medlemsstater, som ved bekendtgoerelse kan udvides til at omfatte samtlige beroerte erhverv?"
7 Vedroerende sagens retlige baggrund og hovedsagens faktiske omstaendigheder samt de skriftlige indlaeg, der er indgivet til Domstolen, henvises i oevrigt til retsmoederapporten . Disse omstaendigheder omtales derfor kun i det foelgende, saafremt det paa de enkelte punkter er noedvendigt for forstaaelsen af Domstolens argumentation .
8 I betragtning af sagens faktiske omstaendigheder, som de er fremstillet af den nationale ret, rejser sagen i det vaesentlige spoergsmaalene, om EF-retten er til hinder for, dels at medlemsstaterne udvider bestemmelser vedtaget af brancheorganisationer i form af aftaler om mindsteindkoebspriser for visse groensager til ogsaa at gaelde for producenter og forarbejdningsvirksomheder paa omraadet, der ikke er medlem af en brancheorganisation, dels at en brancheorganisation paalaegger forarbejdningsvirksomheder, der ikke er medlemmer, afgifter i forbindelse med indfoersel af produkter fra andre medlemsstater .
Det foerste spoergsmaal
9 Indledningsvis skal det fastslaas, hvilke faellesskabsretlige bestemmelser, der er relevante i naervaerende sag .
10 De i hovedsagen omhandlede landbrugsprodukter henhoerer under bestemmelserne i Raadets forordning nr . 1035/72 af 18 . maj 1972 om den faelles markedsordning for frugt og groensager ( EFT 1972 II, s . 423 ). Det skal endvidere fremhaeves, at Raadets forordning nr . 3284/83 af 14 . november 1983 om aendring af forordning nr . 1035/72 ( EFT L 325, s . 1 ) i faellesskabsretten har anerkendt princippet om at udvide anvendelsesomraadet for regler, vedtaget af en producentorganisation, til at omfatte samtlige producenter i en bestemt region . Artikel 15b, som er indsat i forordning nr . 1035/72 ved forordning nr . 3284/83, bemyndiger medlemsstaterne til at goere visse regler, vedtaget af producentorganisationer, bindende ogsaa for producenter, der ikke er medlemmer . Bemyndigelsen er dog underlagt visse afgraensede betingelser og begraensninger . I saerdeleshed kan bestemmelser om tilbagekoeb fra markedet kun udvides med hensyn til produkter anfoert i bilag II til forordning nr . 1035/72, der ikke omfatter de i hovedsagen omhandlede groensager . Det skal endelig bemaerkes, at i medfoer af Raadets forordning nr . 1489/84 af 15 . maj 1984 om fastsaettelse af ikrafttraedelsesdatoen for forordning nr . 3284/83 og nr . 3285/83 ( EFT L 143, s . 31 ), som aendret ved Raadets forordning nr . 1977/85 af 16 . juli 1985 ( EFT L 186, s . 2 ), traadte forordning nr . 3284/83, med hensyn til de omhandlede produkter, foerst i kraft den 1 . januar 1986 .
11 Unilec har imidlertid, stoettet af den franske regering, gjort gaeldende, at de relevante faellesskabsbestemmelser findes i Raadets forordning nr . 516/77 af 14 . marts 1977 om den faelles markedsordning for produkter forarbejdet paa basis af frugt og groensager ( EFT L 73, s . 1 ), og ikke i den faelles markedsordning for frugt og groensager . Unilec har navnlig haevdet, at naar en groensag er solgt til en forarbejdningsvirksomhed, henhoerer den ikke laengere under anvendelsesomraadet for forordning nr . 1035/72, men under forordning nr . 516/77 om forarbejdede frugter og groensager . Som foelge heraf regulerer sidstnaevnte forordning de forhold mellem producenter og forarbejdningsvirksomheder, som ligger til grund for hovedsagen .
12 Larroche har modsat sig den fortolkning; en holdning Kommissionen deler . Selskabet Larroche har isaer understreget, at det klart foelger af femte betragtning til forordning nr . 1035/72, at den normalisering af markedet, som er formaalet med den faelles markedsordning for frugt og groensager, kun faar fuld virkning, saafremt den anvendes i alle afsaetningsled .
13 Det bemaerkes indledningsvis, at de omtvistede foranstaltninger kun omhandler friske groensager . Endvidere skal det fastslaas, at den fortolkning, hvorefter et produkt, som er hoestet for at blive solgt til en forarbejdningsvirksomhed, ikke laengere henhoerer under ordningen for friske produkter, men ordningen for forarbejdede produkter, ikke tager hoejde for den ordning, som er indfoert ved de gaeldende bestemmelser for den faelles landbrugspolitik . Som det med foeje korrekt er blevet anfoert af Kommissionen, indebaerer maalsaetningerne for grundforordningen om markedsordningen for friske landbrugsprodukter, at ordningen kan have virkning efter, at frugterne og groensagerne er blevet hoestet, uanset disse produkters anvendelsesformaal . Producentorganisationernes indgriben paa markedet med henblik paa at samordne udbud og priser, hvilket udgoer den normaliseringsordning, der udtrykkeligt er omtalt i forordning nr . 1035/72' s femte betragtning, sker i afsaetningsleddet, dvs . i et i forhold til hoesten senere led .
14 Det foelger af ovennaevnte betragtninger, at for saa vidt angaar Unilec' s oprindelige paastand for hoestaarene 1982-83 og 1983-84 findes de gaeldende regler, forudsat de omstridte forhold har fundet sted foer den 1 . januar 1986, i forordning nr . 1035/72 om den faelles markedsordning for friske produkter i den version, der var gaeldende foer forordning nr . 3284/83' s ikrafttraeden . Med hensyn til hoestaaret 1985-86 tilkommer det den nationale ret at fastslaa, om de betingelser, som er fastsat i artikel 15b i forordning nr . 1035/72 - som aendret ved forordning nr . 3284/83 - i foreliggende tilfaelde er opfyldt for at medlemsstaterne fra den 1 . januar 1986 kan udvide de bestemmelser, som er indeholdt i aftaler, indgaaet af en producentorganisation eller en sammenslutning af producentorganisationer, til ogsaa at gaelde for ikke-medlemmer, og i givet fald om en saadan udvidelse ogsaa kan finde sted i hovedsagen .
15 Det skal for det andet bemaerkes, at det foelger af Domstolens faste praksis ( se isaer dommene af 29 . november 1978, Pigs Marketing Board, sag 83/78, Sml . s . 2347, 7 . februar 1984, Jongeneel Kaas, sag 237/82, Sml . s . 483 og 25 . november 1986, Le Campion, sag 218/85, Sml . s . 3513 ), at oprettelsen af en faelles markedsordning forpligter medlemsstaterne til ikke at goere undtagelser fra denne ordning eller i oevrigt tilsidesaette den .
16 Det fremgaar af sagen, at den omtvistede udvidelse af bestemmelser om en mindsteindkoebspris i brancheaftalerne til ogsaa at finde anvendelse paa forarbejdningsvirksomheder, der ikke er medlemmer af Unilec, har indfoert en ensartet ordning med garanterede priser for alle producenter paa det nationale marked . Ordningen traeder saaledes i stedet for ordningen med tilbagekoebspriser, som producentorganisationerne i medfoer af forordning nr . 1035/72 kun kan paalaegge deres medlemmer .
17 Herefter skal det med henblik paa besvarelsen af den nationale rets foerste spoergsmaal undersoeges, i hvilket omfang forordning nr . 1035/72 er til hinder for at indfoere en national ordning, der fungerer paa betingelser, som er fastsat i de paagaeldende faellesskabsretlige bestemmelser .
18 Det er i denne forbindelse tilstraekkeligt at konstatere, som Domstolen har gjort det i sin dom af 25 . november 1985, Le Campion : "forordning nr . 1035/72 (( afgoer )) paa udtoemmende maade ... spoergsmaalet, idet der i forordningen meget klart sondres mellem de interventionsforanstaltninger, producentorganisationerne kan ivaerksaette, og dem, der finder anvendelse paa samtlige producenter . Under disse omstaendigheder har en medlemsstat ikke kompetence til at udvide anvendelsen af de af producentorganisationerne vedtagne interventionsbestemmelser, saaledes at de kommer til at omfatte samtlige producenter ."
19 Under henvisning til ovenstaaende skal den nationale rets foerste spoergsmaal derfor besvares saaledes, at forordning nr . 1035/72 om den faelles markedsordning for frugt og groensager, i den version som var gaeldende foer Raadets forordning nr . 3284/83 traadte i kraft, skal fortolkes saaledes, at den ikke gav medlemsstaterne kompetence til ogsaa at lade de bestemmelser, som en brancheorganisation har fastsat i sine aftaler om mindsteindkoebspriser for visse groensager, finde anvendelse paa producenter og indenlandske forarbejdningsvirksomheder, som ikke er tilsluttet brancheorganisationen .
20 I betragtning af denne besvarelse er det ikke noedvendigt at undersoege, hvorvidt udvidelsen af visse regler til at gaelde for producenter, der ikke er medlemmer, er forenelig med Traktatens artikel 85 .
Det andet spoergsmaal
21 Det skal hertil bemaerkes, at Domstolen tidligere har fastslaaet, at det er retsstridigt at paalaegge producenter, som ikke er tilsluttet en producentorganisation en forpligtelse til at deltage i finansieringen af midler og fonde, som er oprettet af en producentorganisation, saafremt den tjener til at finansiere virksomhed, som i sig selv er i strid med faellesskabsretten ( se saerlig dom af 25 . november 1986, Le Campion ). Det tilkommer derfor den nationale ret at afgoere, i hvilket omfang de bidrag, som paalaegges udenforstaaende producenter, tjener til finansiering af en saadan virksomhed .
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
22 De udgifter, der er afholdt af Den Franske Republiks regering og af Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke godtgoeres . Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger .
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN ( Femte Afdeling )
vedroerende de spoergsmaal, som er forelagt af tribunal de grande instance d' Agen ved dom af 8 . juli 1987, for ret :
1 ) Forordning nr . 1035/72 om den faelles markedsordning for frugt og groensager, i den version som var gaeldende foer Raadets forordning nr . 3284/83 traadte i kraft, skal fortolkes saaledes, at den ikke gav medlemsstaterne kompetence til ogsaa at lade de bestemmelser, som en brancheorganisation har fastsat i sine aftaler om mindsteindkoebspriser for visse groensager, finde anvendelse paa producenter og indenlandske forarbejdningsvirksomheder, som ikke er tilsluttet brancheorganisationen .
2 ) Det tilkommer den nationale ret at fastslaa, om betingelserne i artikel 15b i forordning nr . 1035/72 - som aendret ved forordning nr . 3284/83 - er opfyldt, for at medlemsstaterne fra den 1 . januar 1986 har kunnet udvide bestemmelser i aftaler, indgaaet af en producentorganisation eller en sammenslutning af producentorganisationer, til ogsaa at gaelde for ikke-medlemmer, og i givet fald om en saadan udvidelse af bestemmelsernes anvendelsesomraade ogsaa kan finde sted i hovedsagen .
3 ) Det er retsstridigt at paalaegge producenter, som ikke er tilsluttet en producentorganisation, en forpligtelse til at deltage i finansieringen af midler og fonde, som er oprettet af en producentorganisation, saafremt den tjener til at finansiere virksomhed, som i sig selv er i strid med faellesskabsretten .