61980T0267
RETSMØDERAPPORT
i sag 267/80 TI (
*1
)
I — Faktiske omstændigheder og retsforhandlinger
1.
Ved dom af 13. november 1984 i de forenede sager 256, 257, 265, 267/80, 5 og 51/81 og 282/82 tog De europæiske Fællesskabers Domstol (femte afdeling) de sagsøgende selskabers påstande til følge. Sagsøgerne, Birra Wührer m. fl., havde nedlagt påstand om erstatning for det tab, de hævdede at have lidt som følge af, at produktionsrestitutionerne for majsgritz og brudris retsstridigt blev afskaffet ved Rådets forordninger nr. 665/75 og 668/75 af 4. marts 1975 for perioden fra 1. august, henholdsvis 1. september 1975 til den 19. oktober 1977, hvor de blev genindført, idet Rådet og Kommissionen dog blev frifundet i sag 267/80, som var anlagt af Riseria Modenese.
Frifindelsen i den sag, som var anlagt af Riseria Modenese, der producerer brudris, skete med følgende begrundelse:
»7.
Det må imidlertid fastslås, at sagsøgeren i sag 267/80, selskabet Riseria Modenese, der har nedlagt påstand om erstatning for det tab, det skulle have lidt som følge af, at det ikke fik udbetalt restitutioner for brudris i perioden 25. november 1975 — 31. august 1977 — ifølge de beregninger, selskabet selv har opstillet i et svar på et spørgsmål fra Domstolen, udgør tabene i udeblevne restitutioner i alt 59954,5598 ECU — i replikken og i ovennævnte svar på Domstolens spørgsmål formelt har bekrcefiet, at det har overdraget sine rettigheder til de pågældende restitutioner til selskabet Birra Peroni, der er sagsøger i sag 282/82. Da selskabet herved har givet afkald på sin ret til restitutionerne, kan det følgelig ikke længere kræve erstatning for de tab, det har lidt som følge af, at det ikke har fået udbetalt de pågældende restitutioner. Sagsøgte vil derfor være at frifinde for denne sagsøgers pastand om erstatning.«
Birra Dreher har gjort gældende, at sagsøgeren i sag 267/80, Riseria Modenese, ikke blot havde overdraget sine rettigheder til de omtvistede restitutioner til Birra Peroni, men også til Birra Dreher. Sagsøgeren har derfor nedlagt påstand om en ændring af konklusionen i dommen af 13. november 1984, således at det anerkendes, at Riseria Modenese har krav på erstatning for den manglende udbetaling af de restitutioner, selskabet havde overdraget Birra Dreher.
2.
Stævningen er indført i Domstolens register den 4. februar 1985.
Skriftvekslingen er forløbet forskriftsmæssigt, idet Rådet og Riseria Modenese dog ikke har indgivet duplik.
På grundlag af den refererende dommers rapport og efter at have hørt generaladvokaten har Domstolen besluttet at indlede den mundtlige forhandling uden forudgående bevisførelse.
II — Parternes påstande
1.
Birra Dreher, der har fremsat tredjemandsindsigelse, har nedlagt påstand om, at tredjemandsindsigelsen tages til følge, idet enhver herimod stridende påstand og indsigelse forkastes, og dommen af 13. november 1984 i de forenede sager 256, 257, 265, 267/80, 5 og 51/81 og 282/82 ændres, således at Riseria Modenese anerkendes at være berettiget til erstatning for sit tab ved, at produktionsrestitutionerne blev afskaffet ved forordning (EØF) nr. 668/75 af 4. marts 1975, og ved, at de nævnte restitutioner ikke blev genindført for Riseria Modenese's leverancer af brudris til Birra Dreher i perioden indtil den 19. oktober 1977; selskabet har desuden nedlagt påstand om, at det fastsættes, hvilke kriterier der skal lægges til grund ved beregningen, ligesom de sagsøgte påstås tilpligtet dels at betale renter fra de datoer, hvor hver enkelt restitution skulle have været udbetalt, dels at betale sagens omkostninger.
2.
Riseria Modenese har nedlagt påstand om, at dommen af 13. november 1984 i sagerne 256, 257, 265, 267/80, 5 og 51/81 og 282/82 ændres — idet enhver herimod stridende påstand og indsigelse forkastes — således at selskabet anerkendes at være berettiget til erstatning for sit tab ved, at produktionsrestitutionerne blev afskaffet ved forordning (EØF) nr. 668/75 af 4. marts 1975, og ved, at de nævnte restitutioner ikke blev genindført for selskabets leverancer af brudris til Birra Dreher SpA i perioden indtil den 19. oktober 1977; selskabet har endvidere nedlagt påstand om, at det fastsættes, hvilke kriterier der skal lægges til grund ved beregningen, og at de sagsøgte tilpligtes dels at betale renter med virkning fra de datoer, hvor hver enkelt restitution skulle have været udbetalt, dels at betale sagens omkostninger.
3.
Rådet har nedlagt følgende påstande: Den af det sagsøgende selskab Birra Dreher fremsatte tredjemandsindsigelse afvises fra påkendelse; subsidiært tages den ikke til følge; sagsøgeren tilpligtes at betale sagens omkostninger.
4.
Kommissionen har nedlagt følgende påstande: Den af Birra Dreher fremsatte tredjemandsindsigelse afvises fra påkendelse; subsidiært tages den ikke til følge; Birra Dreher tilpligtes at betale sagens omkostninger.
III — Parternes anbringender og argumenter
Formaliteten
1.
Birra Dreher, der har fremsat tredjemandsindsigelse, har gjort gældende, at begæringen kan tages under realitetspåkendelse, idet den opfylder de to betingelser i artikel 97, stk. 1, i Domstolens procesreglement, hvorefter »indsigelsen skal... angive: ... b) på hvilke punkter den anfægtede dom gør indgreb i tredjemands rettigheder; c) årsagen til, at tredjemand ikke har kunnet deltage i hovedsagen«.
Selskabet har i den forbindelse for det første anført, at den anfægtede dom af 13. november 1984 gør indgreb i dets rettigheder, idet frifindelsen af de sagsøgte i den af Riseria Modenese anlagte sag med den begrundelse, at Riseria Modenese havde overdraget alle sine rettigheder til selskabet Birra Peroni, har bevirket, at selskabet ikke over for Riseria Modenese og Kommissionen har kunnet gøre sine rettigheder gældende med hensyn til udbetalingen af de restitutioner, som Riseria Modenese havde overdraget det.
Selskabet har for det andet forklaret, at det ikke kunne deltage i hovedsagen af den gyldige grund, at det først fik kendskab til tvisten, da den anfægtede dom blev offentliggjort i EFT C (C 323 af 4.12.1984), og at Riseria Modenese ikke havde underrettet selskabet om hovedsagen; desuden havde Riseria Modenese forsikret Birra Dreher om, at det påhvilede selskabet selv at kræve beløbet udbetalt af Fællesskabet og siden overføre det til Riseria Modenese. Birra Dreher har fremhævet, at dette måtte antages at være i overensstemmelse med Domstolens praksis, idet Domstolen i dommen af 4. oktober 1979 i sag 238/78 fastslog, at erhververe af rettigheder kun kan gøre dem gældende i det specielle tilfælde, hvor overdrageren og erhververen hører til samme koncern, og hvor overdragelsen var sket i forbindelse med en omstrukturering inden for koncernen.
2.
Sagsøgeren i hovedsagen, Riseria Modenese, har anført, at tredjemandsindsigelsen bør tages under realitetspåkendelse.
Selskabet har først bemærket, at når det i dommen blev lagt til grund, at rettighederne til restitutionerne i det hele var overdraget Birra Peroni, var den til hinder for, at Birra Dreher kunne gøre sine rettigheder gældende over for Riseria Modenese og Kommissionen, ligesom der henvises til, at Birra Dreher, der har fremsat tredjemandsindsigelsen, først fik kendskab til tvisten, da den anfægtede dom blev offentliggjort i De europæiske Fællesskabers Tidende.
3.
Ifølge Rådet bør tredjemandsindsigelsen afvises fra påkendelse.
Rådet har gjort gældende, at dommen af 13. november 1984 ikke gør indgreb i Birra Dreher's rettigheder, idet dets krav på udbetaling af restitutionerne var forældede på det tidspunkt, da dommen blev offentliggjort (der lægges herved vægt dels på den periode, hvor transaktioner gav ret til restitutioner: 1. september 1975 — 18. oktober 1977, dels på den femårige forældelse, jfr. artikel 43 i statutten for Domstolen, som indtrådte den 19. oktober 1982).
Rådet har desuden bemærket, at den omstændighed, at Riseria Modenese ikke gav Birra Dreher meddelelse om hovedsagen, i sig selv hverken kan begrunde den påståede uvidenhed om tvisten, idet stævningen blev offentliggjort i EFT C 340 af 31.12.1980, eller begrunde Birra Dreher's passivitet, som angiveligt skyldtes selskabets tvivl med hensyn til, om et søgsmål, det kunne have anlagt i sin egenskab af erhverver af rettigheder, kunne tages under realitetspåkendelse, eftersom Domstolen ifølge Rådet har anerkendt, at andre erhververe af rettigheder til restitutioner har søgsmålskompetence.
4.
Kommissionen har anført, at tredjemandsindsigelsen bør afvises fra påkendelse.
Den har først understreget, at da de sagsøgte ved den anfægtede dom blev frifundet for Riseria Modenese's påstand med den begrundelse, at Riseria Modenese havde overdraget sine rettigheder og derfor ikke kunne få medhold, kan dommen ikke antages at tilføje Birra Dreher skade, idet sidstnævnte selskab var indehaver af de overdragne rettigheder og følgelig kunne anlægge sag ved Domstolen.
Kommissionen har dernæst anført, at hovedsagen allerede inden offentliggørelsen af den anfægtede dom af 13. november 1984 ved flere lejligheder havde været genstand for offentliggørelse (Riseria Modenese's sagsanlæg blev offentliggjort den 31. december 1980, og dommen af 27. februar 1982, som vedrørte sagens formalitet, blev offentliggjort i EFT C 57 af 5.3.1982). Ifølge Kommissionen kunne Birra Dreher herved have skaffet sig underretning om hovedsagen. Kommissionen har desuden fremhævet, at Birra Dreher har indrømmet at have haft kendskab til hovedsagen, idet selskabet netop har hævdet, at Riseria Modenese havde forsikret det om, at det påhvilede Birra Dreher at gøre fordringen gældende mod Fællesskabet og siden tilstille Riseria Modenese beløbet.
Realiteten
1.
Birra Dreher, der har fremsat tredjemandsindsigelsen, har gjort gældende, at Domstolen ved pådømmelsen af den anfægtede dom har svævet i en faktisk vildfarelse, idet den frifandt de sagsøgte i den af Riseria Modenese anlagte sag med den begrundelse, at Riseria Modenese havde overdraget alle sine rettigheder til selskabet Birra Peroni, mens sidstnævnte selskab i virkeligheden kun havde fået overdraget rettigheder til restitutioner svarende til 2343,460 tons brudris, mens de øvrige rettigheder til restitutioner, svarende til 2108,234 tons brudris, som var købt i perioden 1975 — 1977, var overdraget Birra Dreher.
2.
Sagsøgeren i hovedsagen, Riseria Modenese, har også anført, at den anfægtede dom er behæftet med en faktisk vildfarelse, når det i dommen er lagt til grund, at Birra Peroni havde erhvervet alle de rettigheder, som Riseria Modenese havde med hensyn til udbetaling af de omtvistede restitutioner.
3.
Rådet har ikke udtalt sig om realiteten.
4.
Kommissionen har i det væsentlige gjort gældende, at når tredjemandsindsigelsen efter Kommissionens opfattelse må afvises på grund af, at den anfægtede dom ikke gør indgreb i rettighederne for Birra Dreher, som har fremsat tredjemandsindsigelsen, kan Domstolen, såfremt den tager begæringen under realitetspåkendelse, alene fastslå, at Riseria Modenese og Birra Dreher begge erkendte, at Riseria Modenese havde overdraget sine rettigheder til Birra Dreher, hvorfor førstnævnte selskab ikke længere retligt kunne gøre dem gældende. Ifølge Kommissionen kan det konkrete resultat af tredjemandsindsigelsen derfor kun blive, at den anfægtede dom stadfæstes af de i dommen anførte grunde. Kommissionen har desuden fremhævet, at Riseria Modenese under retsforhandlingerne i hovedsagen (s. 17 i replikken, s. 4-5 i Riseria Modenese's svar på Domstolens spørgsmål, og mundtlig forhandling af 30. maj 1984) ikke havde oplyst, at der var andre erhververe af selskabets rettigheder end Birra Peroni.
C.Kakouris
Refererende dommer
(
*1
) – Processprog: Italiensk.