61984CJ0067_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved staevning, indgivet til Domstolens justitskontor den 13 . marts 1984, har selskabet Sideradria SpA ( herefter benaevnt Sideradria ), Adria ( Italien ), i medfoer af EKSF-traktatens artikel 36, stk . 2, anlagt sag, principalt med paastand om annullation af Kommissionens beslutning af 26 . januar 1984, hvorved sagsoegeren blev paalagt en boede i medfoer af EKSF-traktatens artikel 58, stk . 4, sammenholdt med artikel 12 i den generelle beslutning nr . 1831/81 af 24 . juni 1981 om indfoerelse af en overvaagningsordning og et nyt system for produktionskvotaer for visse produkter for virksomhederne i jern- og staalindustrien ( EFT L 180, s . 1 ), idet sagsoegeren subsidiaert har nedlagt paastand om nedsaettelse af boeden .
2 Det fremgaar af sagen, at Sideradria er en italiensk jern- og staalvirksomhed, der fremstiller armeringsstaal . Selskabet, der blev oprettet i 1971, kom i loebet af 1977 ud for saa alvorlige vanskeligheder, at det maatte indstille alle sine aktiviteter indtil april 1978 . Siden dette tidspunkt har selskabet genoptaget sine aktiviteter, dog i mindre omfang .
3 Ved den generelle beslutning nr . 1831/81 indfoerte Kommissionen en ny kvotaordning, der opstiller begraensninger, ikke alene med hensyn til alle virksomheders produktion, men ogsaa med hensyn til den del af produktionen, der kan afsaettes paa det faelles marked ( leveringskvotaer ). Ifoelge beslutningen fastsaettes kvotaerne paa grundlag af den enkelte virksomheds afsaetning i loebet af en referenceperiode .
4 For Sideradrias vedkommende faldt denne referenceperiode delvis sammen med den periode, hvor selskabet havde maattet indstille sine aktiviteter . Dette er aarsagen til, at de oplysninger om afsaetningen, som Sideradria meddelte Kommissionen, i det vaesentlige vedroerte aaret 1979 . Paa grundlag af disse oplysninger og under anvendelse af reglerne i den generelle beslutning nr . 1831/81 besluttede Kommissionen for 3 . kvartal 1981 at tildele Sideradria en produktionskvota paa 9 798 tons og en leveringskvota paa 4 254 tons, idet dette blev meddelt selskabet den 10 . august 1981 .
5 I oktober 1981 anmodede Sideradria imidlertid Kommissionen om en aendring af disse kvotaer . Selskabet anfoerte til stoette herfor, at dets produktionskvota var blevet beregnet paa grundlag af fejlagtige oplysninger . Hvad angaar leveringskvotaen, anfoertes denne at vaere blevet fastsat paa grundlag af oplysninger fra en periode, hvor selskabet havde eksporteret mere end 70% af sin produktion til lande uden for det faelles marked . Som foelge heraf kunne selskabet paa dette kun afsaette en meget lille del af den tildelte produktionskvota .
6 Kommissionen imoedekom ikke denne anmodning . Derimod meddelte den den 25 . februar 1982 Sideradria, at den havde konstateret, at selskabet i 3 . kvartal 1981 havde overskredet sin produktionskvota med 2 191 tons og sin leveringskvota med 6 107 tons .
7 Som svar herpaa anmodede Sideradria paa ny om en aendring af sine produktions- og leveringskvotaer .
8 Den 19 . august 1982 meddelte Kommissionen i denne anledning, at det af en grundig undersoegelse af selskabets forhold var fremgaaet, at dets produktionskvota for 3 . kvartal 1981 med urette var blevet fastsat for lavt . Kommissionen fastsatte en ny produktionskvota, som oversteg Sideradrias produktion i 3 . kvartal 1981, hvorefter den konstaterede overskridelse ikke laengere skulle betragtes som sket .
9 Endvidere fastslog Kommissionen i december 1982, at Sideradria opfyldte betingelserne i artikel 8, stk . 2, i den generelle beslutning nr . 2804/81 af 23 . september 1981 ( EFT L 278, s . 1 ), der var blevet vedtaget som et supplement til den generelle beslutning nr . 1831/81 . Ifoelge den naevnte bestemmelse kan Kommissionen under visse omstaendigheder aendre en leveringskvota, navnlig saafremt dennes stoerrelse har medfoert alvorlige vanskeligheder for den paagaeldende virksomhed . Der skete imidlertid ingen aendring af Sideradrias leveringskvota for 3 . kvartal 1981, hvorfor den hermed forbundne overskridelse fortsat maatte betragtes som sket .
10 Ved beslutning af 26 . januar 1984 paalagde Kommissionen paa grund af den naevnte overskridelse Sideradria en boede, som blev beregnet efter den hoejeste boedesats i artikel 12 i den generelle beslutning nr . 1831/81 og fastsat til 503 827 ECU .
11 Sagen, hvori der ikke er fremsat nogen formalitetsindsigelser, er anlagt til proevelse af denne beslutning om at paalaegge sagsoegeren den naevnte boede . Til stoette for sin paastand om annullation af beslutningen har sagsoegeren fremsat tre anbringender, nemlig at beslutningen maa anses for urimelig, at kvotaerne er blevet fastsat paa grundlag af fejlagtige oplysninger, og endelig, at der er sket en tilsidesaettelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning . Sagsoegeren har ogsaa anfaegtet stoerrelsen af den boede, selskabet er blevet paalagt .
Anbringendet om, at den anfaegtede beslutning maa anses for urimelig
12 Sagsoegeren har gjort gaeldende, at den beregningsmetode, der er blevet anvendt ved fastsaettelsen af kvotaer, i selskabets tilfaelde har foert til et urimeligt resultat . Forholdet mellem henholdsvis produktions- og leveringskvotaen svarer til forholdet mellem afsaetningen henholdsvis inden og uden for det faelles marked i referenceperioden . I sagsoegerens tilfaelde faldt referenceperioden imidlertid sammen med den periode, hvor selskabet eksporterede stoerstedelen af sin produktion til lande uden for det faelles marked . Resultatet af beregningsmetoden er derfor, at sagsoegeren har faaet en meget lille leveringskvota . Dette maa anses for urimeligt, da der ikke laengere er noget eksternt marked . Sagsoegerens leveringskvota er derfor blevet et alvorligt problem forselskabet, idet den er for lille, nu da sagsoegeren kun kan afsaette sin produktion paa det faelles marked . Under disse omstaendigheder er det urimeligt, at selskabet er blevet paalagt en boede .
13 Sagsoegeren goer endvidere gaeldende, at selskabet opfyldte alle betingelserne for at faa aendret sin leveringskvota i medfoer af artikel 8, stk . 2, i den generelle beslutning nr . 1831/81 . Paa trods af flere anmodninger herom har Kommissionen ikke villet aendre leveringskvotaen for 3 . kvartal 1981 med tilbagevirkende kraft .
14 Kommissionen har heroverfor blot anfoert, at den ved fastsaettelsen af sagsoegerens leveringskvota noeje har fulgt de gaeldende regler . Sagsoegeren anfaegtede ikke den beslutning, hvorved kvotaen blev fastsat, og kan ikke nu goere det til stoette for en paastand om annullation af en beslutning, hvorved selskabet er blevet paalagt en boede . Med hensyn til spoergsmaalet om anvendelse af artikel 8, stk . 2, i den generelle beslutning nr . 1831/81 anfoerer Kommissionen, at den i december 1982 accepterede at foretage en mindre aendring af sagsoegerens leveringskvota uden tilbagevirkende kraft . Saafremt sagsoegeren fandt denne aendring utilstraekkelig, burde selskabet have indbragt spoergsmaalet for Domstolen .
15 Det bemaerkes, at Kommissionens beslutninger fra august 1981 og december 1982 om henholdsvis fastsaettelse af sagsoegerens leveringskvota og aendring af denne ikke er blevet anfaegtet inden for de i traktaten fastsatte frister herfor og derfor er blevet endelige . Det fremgaar af Domstolens faste praksis, at en sagsoeger ikke i forbindelse med et annullationssoegsmaal rettet mod en individuel beslutning kan paaberaabe sig, at andre individuelle beslutninger rettet til sagsoegeren, som er blevet endelige, er ulovlige . For saa vidt sagsoegeren ved naervaerende anbringende maa antages at anfaegte den skete fastsaettelse af leveringskvotaen, kan anbringendet derfor ikke laegges til grund .
Anbringendet om, at fastsaettelsen af leveringskvotaen beroede paa en raekke fejltagelser
16 Ved dette anbringende har sagsoegeren gjort gaeldende, at de oplysninger, der blev meddelt Kommissionen med henblik paa fastsaettelsen af leveringskvotaen, var fejlagtige . Til stoette herfor anfoerer sagsoegeren at vaere blevet opmaerksom paa, at de kunder, selskabet havde afsat sine produkter til, havde betalt mervaerdiafgift . Der skulle ikke betales mervaerdiafgift, saafremt produkterne blev eksporteret til markeder uden for Italien . Produkterne maa derfor vaere blevet solgt i Italien, hvorfor der burde have vaeret fastsat en hoejere leveringskvota .
17 Kommissionen har gjort gaeldende, at ogsaa dette anbringende er udtryk for, at sagsoegeren indirekte anfaegter beslutningen om fastsaettelse af leveringskvotaen, som er blevet endelig . Endvidere anfoerer Kommissionen, at det ikke blot paa grundlag af fakturaer kan afgoeres, hvilke markeder produkterne endeligt er blevet afsat paa .
18 Dette anbringende fra sagsoegeren kan ikke laegges til grund . For saa vidt den endelige beslutning om fastsaettelse af leveringskvotaen derved anfaegtes, vil det nemlig ikke kunne tages i betragtning . Endvidere bemaerkes, at sagsoegeren under den mundtlige forhandling ikke har kunnet godtgoere, at den omstaendighed, at selskabets kunder har betalt mervaerdiafgift, med sikkerhed beviser, at produkterne er blevet endeligt afsat paa et bestemt marked, og derfor heller ikke, at der er sket fejl ved beregningen af de maengder, der blev afsat uden for det faelles marked . I henhold til den paagaeldende italienske lovgivning skal en koeber saaledes i visse tilfaelde betale mervaerdiafgift, selv om de paagaeldende produkter er endeligt bestemt til eksport .
Anbringendet om, at der er sket en tilsidesaettelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning
19 Sagsoegeren har herved gjort gaeldende, at Kommissionen ikke rettidigt advarede selskabet om, at det var i faerd med at overskride sin leveringskvota . Endvidere anfoeres det, at der fra det tidspunkt, hvor Kommissionen konstaterede, at overskridelsen var sket, og til den traf beslutningen om at paalaegge sagsoegeren en boede, forloeb saa lang tid, at selskabet med rette kunne forvente en fordelagtig loesning af spoergsmaalet . Under disse omstaendigheder maa det vaere i strid med princippet om beskyttelse af den berettigede forventning, at Kommissionen har paalagt sagsoegeren en boede .
20 Kommissionen har heroverfor gjort gaeldende, at den ikke har nogen pligt til at advare virksomhederne som anfoert, idet disse er fuldt ud klar over, hvilke forpligtelser der paahviler dem, og hvilke sanktioner de kan paalaegges, saafremt de ikke overholder dem . Endvidere anfoeres det, at der forud for beslutningen om at paalaegge sagsoegeren en boede blev afholdt moeder, hvoraf det fremgik, at sagsoegeren ikke skulle forvente ikke at blive paalagt en sanktion .
21 Dette sidste anbringende kan heller ikke laegges til grund, idet sagsoegeren grundloest paaberaaber sig princippet om beskyttelse af den berettigede forventning . En virksomhed, der har gjort sig skyldig i en aabenbar overtraedelse af gaeldende regler, kan ikke paaberaabe sig dette princip . Hertil kommer i det konkrete tilfaelde, at der i forbindelse med sagens behandling i Kommissionen er blevet afholdt moeder med selskabet . Det maa have staaet klart for sagsoegeren, at selskabet ville blive paalagt en boede .
Paastanden om boedens stoerrelse
22 Sagsoegeren har til stoette for sin paastand om nedsaettelse af den boede, selskabet er blevet paalagt, for det foerste gjort gaeldende, at de oplysninger, der blev meddelt Kommissionen med henblik paa fastsaettelsen af selskabets leveringskvota, var fejlagtige .
23 Selv hvis det antages, at fejlagtige oplysninger, der hidroerer fra den paagaeldende virksomhed selv, kan udgoere en formildende omstaendighed, kan det af sagsoegeren anfoerte ikke laegges til grund, idet sagsoegeren ikke har godtgjort, at det forholder sig som haevdet .
24 Under henvisning til Kommissionens beslutning fra december 1982, hvorved denne accepterede at aendre selskabets leveringskvota, har sagsoegeren til stoette for naervaerende paastand endvidere anfoert, at Kommissionen under den administrative procedure erkendte, at den tidligere leveringskvota var utilstraekkelig . Kommissionen burde have taget hensyn hertil ved fastsaettelsen af boedens stoerrelse .
25 Kommissionen har om dette spoergsmaal blot anfoert, at den anvendte boedesats er i overensstemmelse med de gaeldende bestemmelser . Det tilfoejes, at det var foerste gang, en saadan boede blev paalagt, og at der ikke var nogen fortilfaelde .
26 I henhold til artikel 12 i beslutning nr . 1831/81 fastsaettes boeden normalt til 75 ECU/ton overskridelse . Den kan dog forhoejes til 82,5 ECU/ton, saafremt den paagaeldende virksomhed har overskredet sin kvota med 10% eller mere, hvilket har vaeret tilfaeldet her . Kommissionen paalagde sagsoegeren en boede efter den hoejeste boedesats .
27 Sagsoegeren har ved at afsaette naesten hele sin produktionskvota paa det faelles marked gjort sig skyldig i en ganske saerlig grov overskridelse af sin leveringskvota . Kommissionen har imidlertid selv erkendt, at stoerrelsen af sagsoegerens leveringskvota skabte alvorlige vanskeligheder for selskabet . Kommissionen burde have taget hensyn hertil i forbindelse med afgoerelsen om, hvilken boedesats der burde anvendes . Domstolen finder paa denne baggrund, at boeden boer nedsaettes fra 503 827 ECU til 400 000 ECU, eller 548 920 000 LIT .
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
28 Ifoelge procesreglementets artikel 69, stk . 2, doemmes den part, der taber sagen, til at betale sagens omkostninger . Sagsoegeren har i det vaesentlige tabt sagen og boer derfor doemmes til at betale sagens omkostninger .
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN ( foerste afdeling )
1 ) Den boede, sagsoegeren er blevet paalagt, nedsaettes fra 503 827 ECU til 400 000 ECU, eller 548 920 000 LIT .
2)I oevrigt frifindes sagsoegte .
3)Sagsoegeren betaler sagens omkostninger .