61995CJ0059_DA
Parter
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Parter
I sag C-59/95,
angaaende en anmodning, som Sozialgericht Nuernberg (Tyskland) i medfoer af EF-traktatens artikel 177 har indgivet til Domstolen for i den for naevnte ret verserende sag,
Francisco Bastos Moriana, Cristóbal Aguilera Reyes, Cristóbal Gordo Valle, Fernando Romero Ramos, Rosa Moscato, Ana Muñoz Abato
mod
Bundesanstalt fuer Arbeit,
at opnaa en praejudiciel afgoerelse vedroerende fortolkningen af artikel 77, stk. 2, litra b), artikel 78, stk. 2, litra b), og artikel 79, stk. 1, i Raadets forordning (EOEF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger paa arbejdstagere, selvstaendige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Faellesskabet, som aendret og ajourfoert ved Raadets forordning (EOEF) nr. 2001/83 af 2. juni 1983 (EFT L 230, s. 6),
har
DOMSTOLEN
sammensat af praesidenten, G.C. Rodríguez Iglesias, afdelingsformaendene J.C. Moitinho de Almeida, J.L. Murray og L. Sevón samt dommerne P.J.G. Kapteyn, C. Gulmann (refererende dommer), D.A.O. Edward, J.-P. Puissochet, G. Hirsch, P. Jann og M. Wathelet,
generaladvokat: N. Fennelly
justitssekretaer: ekspeditionssekretaer H.A. Ruehl,
efter at der er indgivet skriftlige indlaeg af:
- Francisco Bastos Moriana, Cristóbal Aguilera Reyes, Cristóbal Gordo Valle, Fernando Romero Ramos og Ana Muñoz Abato ved Antonio Pérez Garrido, chef for den sociale afdeling ved Spaniens Generalkonsulat i Duesseldorf
- den tyske regering ved afdelingschef Ernst Roeder og sekretaer Gereon Thiele, begge Forbundsoekonomiministeriet, som befuldmaegtigede
- den spanske regering ved direktoer Alberto Navarro González, Direktoratet for EF-spoergsmaal, Udenrigsministeriet, og statens advokat, Miguel Bravo-Ferrer Delgado, Sekretariatet for EF-ret, som befuldmaegtigede
- Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber ved Maria Patakia, Kommissionen Juridiske Tjeneste, og Horstpeter Kreppel, der er udstationeret som national ekspert ved Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuldmaegtigede,
paa grundlag af retsmoederapporten,
efter at der i retsmoedet den 10. september 1996 er afgivet mundtlige indlaeg af Francisco Bastos Moriana, Cristóbal Aguilera Reyes, Cristóbal Gordo Valle, Fernando Romero Ramos og Ana Muñoz Abato ved Antonio Pérez Garrido, af den tyske regering ved ekspeditionssekretaer Bernd Kloke, Forbundsoekonomiministeriet, som befuldmaegtiget, af den spanske regering ved statens advokat, Luis Pérez de Ayala Becerril, Sekretariatet for EF-ret, som befuldmaegtiget, og af Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber ved juridisk konsulent Juergen Grunwald, som befuldmaegtiget,
og efter at generaladvokaten har fremsat forslag til afgoerelse den 24. oktober 1996,
afsagt foelgende
Dom
Dommens præmisser
1 Ved kendelse af 16. januar 1995, indgaaet til Domstolen den 7. marts 1995, har Sozialgericht Nuernberg i medfoer af EF-traktatens artikel 177 stillet Domstolen en raekke praejudicielle spoergsmaal vedroerende fortolkningen af artikel 77, stk. 2, litra b), artikel 78, stk. 2, litra b), og artikel 79, stk. 1, i Raadets forordning (EOEF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger paa arbejdstagere, selvstaendige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Faellesskabet, som aendret og ajourfoert ved Raadets forordning (EOEF) nr. 2001/83 af 2. juni 1983 (EFT L 230, s. 6, herefter »forordningen«).
2 Disse spoergsmaal er blevet rejst under en raekke retssager, som Francisco Bastos Moriana, Cristóbal Aguilera Reyes, Cristóbal Gordo Valle, Fernando Romero Ramos samt Rosa Moscato og Ana Muñoz Abato (herefter »sagsoegerne«) har anlagt mod Bundesantalt fuer Arbeit, den tyske institution, som det paahviler at anvende loven om boernetilskud (Bundeskindergeldgesetz). Retssagerne vedroerer rettigheder til tillaeg til familieydelser.
3 De fire foerstnaevnte sagsoegere, som er spanske statsborgere, har i perioder arbejdet i Tyskland, hvor de har betalt obligatoriske bidrag til pensionsforsikringen for arbejdstagere. Nogle aar efter at de var vendt tilbage til Spanien, blev de ramt af invaliditet. De fik derefter tilkendt ret til en tysk pension ved uarbejdsdygtighed i henhold til forordningens artikel 45 efter sammenlaegning af de perioder, der var tilbagelagt i Tyskland og i andre medlemsstater.
4 Med hensyn til de to sidstnaevnte sagsoegere er den ene italiensk statsborger og bosat i Italien, mens den anden er spansk statsborger og bosat i Spanien. De er enker efter henholdsvis en italiensk og en spansk statsborger, som har arbejdet i Tyskland, hvor de har betalt obligatoriske bidrag til pensionsforsikringen for arbejdstagere, inden de vendte tilbage til deres eget land. De modtager tyske enkepensioner i henhold til forordningens artikel 45 efter sammenlaegning af perioder, der er tilbagelagt i Tyskland og i andre medlemsstater. Derimod blev deres boern ikke tilkendt tyske ydelser til efterladte boern.
5 Sagsoegerne har indgivet ansoegninger til Bundesanstalt fuer Arbeit om tyske boernetilskud for deres boern, da disse tilskud gives for laengere perioder eller er hoejere end de tilskud, som deres bopaelsstat yder. Sagsoegerne har derfor ansoegt om et tillaeg svarende til forskellen mellem det tyske tilskud og deres bopaelsstats tilskud (herefter »tillaegsydelse«).
6 Sagsoegerne har anfoert, at deres ansoegninger er berettiget i henhold til forordningens artikel 77 og 78, som fortolket af Domstolen i dom af 12. juni 1980 (sag 733/79, Laterza, Sml. s. 1915), af 9. juli 1980 (sag 807/79, Gravina, Sml. s. 2205) og senest af 11. juni 1991 (sag C-251/89, Athanasopoulos m.fl., Sml. I, s. 2797). Det foelger af denne retspraksis, at pensionister eller rentemodtagere skal tilkendes tillaegsydelser, selv om de kun er berettiget hertil i henhold til forordningens bestemmelser om sammenlaegning af perioder tilbagelagt i forskellige medlemsstater.
7 Bundesanstalt fuer Arbeit afslog disse ansoegninger. Den fandt nemlig, at Domstolens paaberaabte praksis ikke kunne finde anvendelse paa de foreliggende tilfaelde, da der kun skal udbetales tillaegsydelse i henhold til forordningens artikel 77 og 78, hvis retten til pension eller rente eller ydelser til efterladte boern alene er erhvervet paa grundlag af forsikringsperioder tilbagelagt i Tyskland. Sagsoegerne opfyldte ikke denne betingelse.
8 Ifoelge forordningens artikel 77, stk. 2, litra b), nr. i), udbetales ydelser til boern, der forsoerges af pensionister eller rentemodtagere, til »en person, der har ret til pension eller rente efter lovgivningen i flere medlemsstater:
i) efter lovgivningen i den af disse stater, paa hvis omraade han er bosat, saafremt han dér har opnaaet ret til en af de ... ydelser i medfoer af denne stats lovgivning, i givet fald under iagttagelse af bestemmelserne i artikel 79, stk. 1, litra a)«.
9 Ligeledes bestemmer forordningens artikel 78, stk. 2, litra b), nr. i), at ydelser til efterladte boern, herunder boernetilskud, udredes »for saa vidt angaar et barn af en afdoed arbejdstager eller selvstaendig erhvervsdrivende, som har vaeret omfattet af lovgivningen i flere medlemsstater:
i) efter lovgivningen i den af disse stater, paa hvis omraade barnet er bosat, saafremt der dér er erhvervet ret til en af de ... ydelser i medfoer af denne stats lovgivning, i givet fald under iagttagelse af bestemmelserne i artikel 79, stk. 1, litra a)«.
10 Artikel 79, stk. 1, i forordning nr. 1408/71 bestemmer foelgende:
»Ydelserne efter artikel 77 og 78 skal udredes efter den paa grundlag af reglerne i de naevnte artikler bestemte lovgivning af den institution, som det paahviler at anvende naevnte lovgivning, og for denne institutions regning, som om pensionisten (rentemodtageren) eller den afdoede kun havde vaeret omfattet af lovgivningen i den kompetente stat.
Herved skal dog foelgende iagttages:
a) Saafremt erhvervelse, bevarelse eller generhvervelse af ret til ydelser efter denne lovgivning er afhaengig af laengden af forsikrings-, beskaeftigelses- eller bopaelsperioder eller af perioderne med selvstaendig virksomhed, fastsaettes denne laengde i givet fald under iagttagelse af bestemmelserne i artikel 45 eller 72, alt efter omstaendighederne.
...«
11 Sozialgericht Nuernberg, som Bundesanstalt fuer Arbeit's afgoerelser blev indbragt for, besluttede at udsaette sagen og stille Domstolen foelgende praejudicielle spoergsmaal:
»1) Skal artikel 77, stk. 2, litra b), sammenholdt med artikel 79, stk. 1, i forordning (EOEF) nr. 1408/71 fortolkes saaledes, at boernetilskud for boern, der forsoerges af pensionister eller rentemodtagere, der ikke har opnaaet ret til pension eller rente i en medlemsstat alene i henhold til lovgivningen i samme medlemsstat, men derimod i medfoer af samordningsbestemmelserne i den europaeiske socialret, skal betales af den medlemsstat, hvor pensionisten eller rentemodtageren ikke har bopael, i form af en tillaegsydelse, der bestaar i forskellen mellem det beloeb, der i denne medlemsstat er fastsat for disse ydelser, og det, som i bopaelsstaten udbetales eller er fastsat?
2) Skal artikel 78, stk. 2, litra b), sammenholdt med artikel 79, stk. 1, i forordning (EOEF) nr. 1408/71 fortolkes saaledes, at boernetilskud for efterladte boern af en afdoed arbejdstager eller selvstaendig erhvervsdrivende, som har vaeret omfattet af lovgivningen i flere medlemsstater, skal betales af den medlemsstat, hvor de efterladte boern ikke har bopael, i form af en tillaegsydelse, der bestaar i forskellen mellem det beloeb, der i denne medlemsstat er fastsat for disse ydelser, og det, som i bopaelsstaten udbetales eller er fastsat, naar forholdet er, at der ikke bestaar en ret til boernepension i en medlemsstat, hvis lovgivning har vaeret gaeldende, hverken i henhold til medlemsstatens lovgivning alene eller i henhold til samordningsbestemmelserne i den europaeiske socialret?
3) Saafremt spoergsmaal 1 og 2 besvares bekraeftende, saaledes at der bestaar en ret til boernetilskud, skal tillaegsydelsen da nedsaettes svarende til forholdet mellem forsikringsperioderne i medlemsstaten og forsikringsperioder af samme art i bopaelsstaten (eller en anden medlemsstat)?
4) Er det forhold, at en pensions- eller renteydelse, der er tildelt i henhold til en overenskomst om social sikring, ikke er blevet fastsat paa ny i medfoer af artikel 94, stk. 5, i forordning (EOEF) nr. 1408/71, til hinder for, at der bestaar en ret til tillaegsydelser?«
12 Ved kendelse af 9. november 1995, indgaaet til Domstolens Justitskontor den 16. november 1995, har Sozialgericht Nuernberg trukket det fjerde praejudicielle spoergsmaal tilbage, fordi det var blevet afgjort til fordel for de paagaeldende arbejdstagere.
De to foerste spoergsmaal
13 Med de to foerste spoergsmaal oensker den nationale ret isaer at faa oplyst, om forordningens artikel 77, stk. 2, litra b), nr. i), og artikel 78, stk. 2, litra b), nr. i), skal fortolkes saaledes, at en medlemsstats kompetente institution er forpligtet til at tildele pensionister eller rentemodtagere eller efterladte boern, som bor paa en anden medlemsstats omraade, et tillaeg til boernetilskud, naar de boernetilskud, der udbetales af bopaelsmedlemsstaten, er lavere end de boernetilskud, der er fastsat i den foerste medlemsstats lovgivning, selv naar retten til pension eller til rente eller det efterladte barns ret ikke udelukkende er erhvervet paa grundlag af forsikringsperioder tilbagelagt i denne stat.
14 Ifoelge sagsoegerne, den spanske regering og Kommissionen kraever princippet om arbejdstagernes frie bevaegelighed, som er fastslaaet i EF-traktatens artikel 48 og 51, at dette spoergsmaal besvares bekraeftende, saaledes at der ogsaa skal udbetales tillaeg til boernetilskud, hvis retten til den tyske pension eller rente eller det efterladte barns ret kun er erhvervet i henhold til bestemmelserne i forordningen om sammenlaegning af perioder tilbagelagt i forskellige medlemsstater. I modsat fald ville arbejdstageren kunne blive forhindret i at etablere sig i en anden medlemsstat af frygt for at miste de boernetilskud, som han ville have haft ret til, hvis han forblev i samme stat. De har saaledes anfoert, at det ikke er beskyttelsen af rettigheder, som alene er erhvervet i henhold til national ret, der er afgoerende for fortolkningen af forordningens artikel 77 og 78. De har herved henvist til Domstolens praksis, hvorefter maalet for traktatens artikel 48-51 ikke ville blive naaet, hvis arbejdstagerne ved at udoeve deres ret til fri bevaegelighed skulle miste fordele i form af social sikring (jf. bl.a. dom af 28.11.1991, sag C-186/90, Durighello, Sml. I, s. 5773, praemis 15 og 16, og i sagen Athanasopoulos m.fl., praemis 35 og 37).
15 Hertil bemaerkes, at bestemmelserne i artikel 77 og 78 har til formaal at bestemme, hvilken medlemsstats lovgivning der gaelder for udbetaling af ydelser til boern, der forsoerges af pensionister eller rentemodtagere, samt til boern, der har mistet begge foraeldre eller en af dem, saaledes at ydelserne i princippet alene udbetales i henhold til lovgivningen i denne medlemsstat. Det fremgaar af disse to artiklers stk. 2, litra b), nr. i), at naar pensionisten eller rentemodtageren eller den afdoede arbejdstager har vaeret omfattet af lovgivningen i flere medlemsstater, udbetales de paagaeldende ydelser i henhold til lovgivningen i den stat, paa hvis omraade pensionisten eller rentemodtageren eller den afdoede arbejdstagers efterladte barn er bosat.
16 Domstolen har imidlertid praeciseret, at disse bestemmelser skal fortolkes saaledes, at en ret til boernetilskud, som skal udredes af den medlemsstat, paa hvis omraade en invalidepensionist eller en pensionist eller et efterladt barn har bopael, ikke medfoerer, at retten til stoerre og tidligere erhvervede boernetilskud, som det paahviler en anden medlemsstat at udrede, bortfalder. Under disse omstaendigheder skal den sidstnaevnte stat udbetale en tillaegsydelse, som svarer til forskellen mellem de to ydelser (jf. navnlig de naevnte domme i sagerne Laterza og Gravina).
17 Denne fortolkning af forordningens artikel 77 og 78 er baseret paa det princip, som Domstolen gentagne gange har fastslaaet, og hvorefter maalet med traktatens artikel 48-51 ikke ville blive naaet, hvis arbejdstagerne som foelge af udoevelsen af deres ret til fri bevaegelighed skulle miste de fordele i form af social sikring, som de under alle omstaendigheder sikres, hvis kun en enkelt medlemsstats lovgivning finder anvendelse (jf. bl.a. dom af 21.10.1975, sag 24/75, Petroni, Sml. s. 1149, praemis 13). Heraf foelger, at forordningens bestemmelser ikke kan finde anvendelse, hvis dette medfoerer en nedsaettelse af de ydelser, den paagaeldende kan goere krav paa i henhold til en enkelt medlemsstats lovgivning alene paa grundlag af de forsikringsperioder, der er tilbagelagt efter denne lovgivning (jf. herved den naevnte dom i Petroni-sagen, praemis 16).
18 En anvendelse af bestemmelserne i forordningens artikel 77 og 78, som udpeger bopaelsmedlemsstaten som enekompetent til at udrede de paagaeldende boernetilskud, kan imidlertid have til foelge, at de paagaeldende beroeves deres ret til ydelser, som bestaar alene i henhold til en anden medlemsstats lovgivning. Derfor har Domstolen i de naevnte domme i sagerne Laterza og Gravina fortolket disse bestemmelser saaledes, at der ved boernetilskud gaelder en undtagelse fra princippet om, at kun en enkelt stat skal udrede ydelserne, som indebaerer, at den anden medlemsstat er forpligtet til at udbetale en tillaegsydelse.
19 I betragtning af den begrundelse, der ligger bag denne undtagelse, kan dens anvendelsesomraade ikke udvides saaledes, at der ogsaa skal udredes en tillaegsydelse, naar pensionistens eller rentemodtagerens eller det efterladte barns rettigheder kun bestaar i henhold til de i forordningen fastsatte bestemmelser om sammenlaegning. I denne situation beroerer anvendelsen af artikel 77 og 78 nemlig ikke de paagaeldende ydelser, som alene udredes i henhold til en anden medlemsstats lovgivning.
20 Hverken dommen i sagen Athanasopoulos m.fl. eller dommen i sagen Durighello kan paaberaabes til stoette for en modsat fortolkning.
21 I den foerstnaevnte af disse domme skulle Domstolen praecisere sin foernaevnte praksis vedroerende tillaegsydelser. Det drejede sig navnlig om spoergsmaalet, om disse tillaegsydelser kun skulle udredes, hvis rettighederne til pension eller rente i den medlemsstat, hvis institution blev ansoegt om tillaegsydelserne, var blevet erhvervet, foer den paagaeldende skiftede bopael, og hvis de boern, som pensionisten eller rentemodtageren forsoergede, var foedt, foer bopaelsskiftet. Den begrundelse, som foranledigede Domstolen til at besvare disse to spoergsmaal benaegtende, paavirker ikke indholdet i Domstolens praksis vedroerende tillaegsydelser, hvorefter retten til et saadant tillaeg forudsaetter en ret til pension eller rente eller en ret for et efterladt barn, som er erhvervet alene i henhold til national lovgivning.
22 Det samme gaelder for Durighello-dommen, som angik en anden situation end den her foreliggende, navnlig for saa vidt der heri rejstes spoergsmaal om, hvilken indflydelse artikel 77, 78 og 79 har paa anvendelse af en lovgivning i en medlemsstat, hvor den vandrende arbejdstager boede. I denne dom blev en vandrende arbejdstager, som oppebar pension, i sit bopaelsland naegtet familieydelser for en aegtefaelle, som han forsoergede, i henhold til den nationale pensionslovgivning, med den begrundelse, at han havde erhvervet ret til den naevnte pension i henhold til forordningens bestemmelser. Under disse omstaendigheder kunne Domstolen begraense sig til at besvare det praejudicielle spoergsmaal ved at kende for ret, at forordningens artikel 77, 78 og 79 ikke var til hinder for, at en lovgivning som den i sagen omhandlede anvendes paa en person, der har ret til alderspension paa grundlag af forordningen.
23 Paa baggrund af disse betragtninger maa de to foerste spoergsmaal besvares med, at forordningens artikel 77, stk. 2, litra b), nr. i), og artikel 78, stk. 2, litra b), nr. i), skal fortolkes saaledes, at en medlemsstats kompetente institution ikke er forpligtet til at udrede en tillaegsydelse til boernetilskud til pensionister eller rentemodtagere eller til efterladte boern, der er bosat i en anden medlemsstat, naar de boernetilskud, der udbetales af bopaelsmedlemsstaten, er lavere end de ydelser, der er fastsat i den foerste medlemsstats lovgivning, saafremt retten til pension eller rente eller det efterladte barns ret ikke udelukkende er erhvervet paa grundlag af forsikringsperioder tilbagelagt i denne stat.
Det tredje spoergsmaal
24 I betragtning af besvarelsen af de to foerste praejudicielle spoergsmaal, er det ufornoedent at besvare det tredje spoergsmaal.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
25 De udgifter, der er afholdt af den tyske og den spanske regering samt af Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke erstattes. Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN
vedroerende de spoergsmaal, der er forelagt af Sozialgericht Nuernberg ved kendelse af 16. januar 1995, for ret:
Artikel 77, stk. 2, litra b), nr. i), og artikel 78, stk. 2, litra b), nr, i), i Raadets forordning (EOEF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger paa arbejdstagere, selvstaendige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Faellesskabet, som aendret og ajourfoert ved Raadets forordning (EOEF) nr. 2001/83 af 2. juni 1983, skal fortolkes saaledes, at en medlemsstats kompetente institution ikke er forpligtet til at udrede en tillaegsydelse til boernetilskud til pensionister eller rentemodtagere eller til efterladte boern, der er bosat i en anden medlemsstat, naar de boernetilskud, der udbetales af bopaelsmedlemsstaten er lavere end de tilskud, der er fastsat i den foerste medlemsstats lovgivning, saafremt retten til pension eller rente eller det efterladte barns ret ikke udelukkende er erhvervet paa grundlag af forsikringsperioder tilbagelagt i denne stat.