62020TJ0371_RES
Forenede sager T-371/20 og T-554/20
Pollinis France
mod
Europa-Kommissionen
Rettens dom (Sjette Udvidede Afdeling) af 14. september 2022
»Aktindsigt – forordning (EF) nr. 1049/2001 – Den Stående Komité for Planter, Dyr, Fødevarer og Foder – EFSA’s vejledning om risikovurderingen af plantebeskyttelsesmidler for så vidt angår bier – de enkelte medlemsstaters holdning – afslag på aktindsigt – artikel 4, stk. 3, i forordning nr. 1049/2001 – undtagelse vedrørende beskyttelsen af beslutningsprocessen«
EU-institutioner – offentlighedens ret til aktindsigt – forordning nr. 1049/2001 – undtagelser fra retten til aktindsigt – beskyttelse af beslutningsprocessen – betingelser – konkret, faktisk og alvorligt indgreb i denne proces
(Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 1049/2001, art. 4, stk. 3, første afsnit)
(jf. præmis 40-42, 116, 117 og 135)
EU-institutioner – offentlighedens ret til aktindsigt – forordning nr. 1049/2001 – undtagelser fra retten til aktindsigt – beskyttelse af beslutningsprocessen – beskyttelse af de dokumenter, som er udarbejdet under en allerede afsluttet procedure – rækkevidde
(Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 1049/2001, art. 4, stk. 3, første og andet afsnit)
(jf. præmis 56-60)
EU-institutioner – offentlighedens ret til aktindsigt – forordning nr. 1049/2001 – undtagelser fra retten til aktindsigt – beskyttelse af beslutningsprocessen – rækkevidde – dokumenter forbundet med komitologiudvalgenes arbejde – aktindsigt i dokumenter, hvoraf fremgår de enkelte medlemsstaters holdning – lovlighed – grænser
(Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 1049/2001, art. 4, stk. 3, første afsnit, og nr. 182/2011, 19. betragtning og art. 9, stk. 1 og 2)
(jf. præmis 93-107)
Resumé
Sagsøgeren, Pollinis France, er en fransk ikke-statslig organisation, der arbejder for miljøbeskyttelse, og som har til formål at beskytte vilde og almindelige bier og at fremme bæredygtigt landbrug med henblik på at bidrage til at bevare bestøverne.
Den 27. januar og den 8. april 2020 indgav sagsøgeren to begæringer til Europa-Kommissionen om aktindsigt (
1
) i visse dokumenter vedrørende vejledningen fra Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet (EFSA) om risikovurderingen af plantebeskyttelsesmidler for så vidt angår bier, vedtaget af sidstnævnte den 27. juni 2013 (herefter »vejledningen om bier af 2013«).
Ved to afgørelser af 19. juni 2020 og 21. juli 2020 (
2
) gav Kommissionen sagsøgeren afslag på aktindsigt i visse dokumenter og delvis aktindsigt i visse andre dokumenter vedrørende vejledningen om bier fra 2013 (herefter »de anfægtede afgørelser«). Afslaget på aktindsigt var baseret på undtagelsen vedrørende beskyttelse af privatlivets fred og den enkeltes integritet (
3
) og undtagelsen vedrørende beskyttelse af den igangværende beslutningsproces, som begge er fastsat i forordning nr. 1049/2001 (
4
).
Sagsøgeren anlagde herefter to sager ved Retten med påstand om annullation af de anfægtede afgørelser.
Ved dom afsagt i udvidet afdeling annullerede Retten disse afgørelser, for så vidt som de gav afslag på aktindsigt i de ønskede dokumenter på grundlag af undtagelsen om beskyttelse af den igangværende beslutningsproces. I denne forbindelse udtalte Retten sig om kvalificeringen af en beslutningsproces som værende i gang eller afsluttet og om aktindsigt i dokumenter, der henviser til de enkelte medlemsstaters holdninger, som er kommet til udtryk i et komitologiudvalg.
Rettens bemærkninger
Forud for realitetsbehandlingen af sagerne præciserede Retten indledningsvis, at genstanden for søgsmålet var annullationen af Kommissionens afgørelse af 19. juni 2020.
I det foreliggende tilfælde erstattede denne afgørelse den stiltiende afgørelse om afslag, idet den gav et udtrykkeligt svar på den genfremsatte begæring, som sagsøgeren indgav den 25. marts 2020. Sagsøgeren havde indgivet en anmodning om tilpasning af stævningen (
5
) med henblik på, at søgsmålet fremover ansås for at indeholde en påstand om annullation af denne udtrykkelige afgørelse.
Retten bemærkede, at anmodningen om tilpasning ikke fuldt ud skal erstatte stævningen, men skal indeholde de tilpassede påstande og, hvis det er relevant, de tilpassede anbringender og argumenter samt de beviser, der er knyttet til tilpasningen af påstandene (
6
). I det foreliggende tilfælde supplerede anmodningen om tilpasning stævningen, hvilket svarede til parternes fælles forståelse. Retten fandt således, at genstanden for den pågældende sag var en påstand om annullation af Kommissionens afgørelse af 19. juni 2020.
Hvad angår realiteten undersøgte Retten for det første, om Kommissionen havde anvendt undtagelsen om beskyttelse af den igangværende beslutningsproces korrekt. Retten anførte i denne henseende, at den beslutningsproces, som de begærede dokumenter vedrørte, ikke kunne anses for igangværende på tidspunktet for vedtagelsen af de anfægtede afgørelser. Retten bemærkede således, at der på det pågældende tidspunkt ikke var nogen beslutningsproces, der tilsigtede at gennemføre vejledningen om bier fra 2013, og at Kommissionen tværtimod implicit, men nødvendigvis havde besluttet ikke længere at gennemføre vejledningen om bier fra 2013 og endda udtrykkeligt havde anmodet EFSA om at foretage en revision heraf. Retten fandt, at denne revision, der stadig var i gang på tidspunktet for vedtagelsen af de anfægtede afgørelser, og som i øvrigt indebar, at det ikke var muligt at fastlægge indholdet af den eventuelle reviderede vejledning, formen for den eventuelle vedtagelse og den procedure, der eventuelt ville blive fulgt i denne henseende, indebar, at selve genstanden for Kommissionens beslutningsproces ikke fandtes på tidspunktet for vedtagelsen af de anfægtede afgørelser.
Retten fremhævede i øvrigt, at denne revision imidlertid syntes at være blevet overvejet, idet det var umuligt at vedtage vejledningen om bier fra 2013 og idet det var ønsket at muliggøre en hurtig godkendelse af en »revideret vejledning om bier«.
Ifølge Retten fulgte det heraf, at Kommissionens beslutningsproces vedrørende vejledningen om bier fra 2013 var blevet afsluttet på tidspunktet for vedtagelsen af de anfægtede afgørelser, og at Kommissionen derfor ikke gyldigt kunne basere de anfægtede afgørelser på undtagelsen om beskyttelse af institutionens beslutningsproces vedrørende et spørgsmål, som denne endnu ikke har truffet afgørelse om.
Retten undersøgte for det andet, for det tilfælde, at den nævnte undtagelse fandt anvendelse, de begrundelser, som Kommissionen havde anført i de anfægtede afgørelser. For så vidt som Kommissionen i de anfægtede afgørelser havde anført, at visse bestemmelser i standardforretningsordenen (
7
) udtrykkeligt udelukker de enkelte medlemsstaters holdninger fra aktindsigt, bemærkede Retten i den forbindelse, at udvalgene er underlagt de samme regler som Kommissionen for så vidt angår aktindsigt i dokumenter, nemlig forordning nr. 1049/2001, og at der ikke findes særlige regler om aktindsigt i dokumenter vedrørende udvalgenes arbejde (
8
). De bestemmelser i standardforretningsordenen, som Kommissionen påberåbte sig i de anfægtede afgørelser, gør det således ikke muligt at beskytte de enkelte medlemsstaters holdninger ud over, hvad der er fastsat i forordning nr. 1049/2001 (
9
).
Det følger endvidere af retspraksis (
10
), at adfærdskodeksen, således som Kommissionen har vedtaget den i afgørelse 94/90, ikke kan begrunde, at en institution principielt nægter aktindsigt i dokumenter, der vedrører dens forhandlinger, med henvisning til, at de indeholder oplysninger om de holdninger, som medlemsstaternes repræsentanter har indtaget. Det følger heraf, at for så vidt angår offentlighedens adgang til de dokumenter, der er forbundet med komitologiudvalgenes arbejde, kan Kommissionen ikke antage, at den relevante retlige ramme principielt udelukker offentlighedens adgang til de enkelte medlemsstaters holdninger.
Retten bemærkede desuden, at de bestemmelser i standardforretningsordenen, som Kommissionen påberåbte sig i de anfægtede afgørelser, ikke kan fortolkes således, at de udelukker offentlighedens adgang, efter anmodning, til de enkelte medlemsstaters holdninger. Retten præciserede, at den omstændighed, at mødeprotokollen for arbejdet i udvalgene i henhold til standardforretningsordenen ikke nævner de enkelte medlemsstaters holdning, er uden betydning for aktindsigten og derfor ikke er til hinder for, at offentligheden efter begæring kan få aktindsigt i dokumenter, der henviser til de nævnte holdninger.
Retten konkluderede således, at komitologiprocedurerne, og navnlig standardforretningsordenen, i modsætning til, hvad Kommissionen gjorde gældende i de anfægtede afgørelser, ikke som sådan kræver, at aktindsigt i dokumenter, der henviser til de enkelte medlemsstaters holdning, afslås for at beskytte dette udvalgs beslutningsproces (
11
), hvilket på ingen måde er til hinder for, at Kommissionen i behørigt begrundede tilfælde kan afslå at give aktindsigt i dokumenter, der vedrører de enkelte medlemsstaters holdning ved det nævnte udvalg, for så vidt som offentliggørelsen medfører en risiko for at gøre konkret skade på de interesser, der er beskyttet af undtagelserne i forordning nr. 1049/2001 (
12
).
Efter at have undersøgt de øvrige begrundelser, som Kommissionen havde anført i de anfægtede afgørelser, fandt Retten, at de ikke kunne godtgøre, at der var sket en sådan skade, og følgelig støtte påberåbelsen af undtagelsen i artikel 4, stk. 3, første afsnit, i forordning nr. 1049/2001, selv hvis det blev antaget, at den fandt anvendelse i den foreliggende sag.
Retten fastslog således, at Kommissionen i de anfægtede afgørelser havde tilsidesat artikel 4, stk. 3, første afsnit, i forordning nr. 1049/2001 ved at afslå udbredelsen af de ønskede dokumenter med den begrundelse, at dette ville være til alvorlig skade for den igangværende beslutningsproces.
(
1
) – I henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1049/2001 af 30.5.2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter (EFT 2001, L 145, s. 43) og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1367/2006 af 6.9.2006 om anvendelse af Århus-konventionens bestemmelser om adgang til oplysninger, offentlig deltagelse i beslutningsprocesser samt adgang til klage og domstolsprøvelse på miljøområdet på Fællesskabets institutioner og organer (EUT 2006, L 264, s. 13).
(
2
) – Kommissionens afgørelse C(2020) final af 19.6.2020 og C(2020) 5120 final af 21.7.2020.
(
3
) – Artikel 4, stk. 1, litra b), i forordning nr. 1049/2001
(
4
) – Artikel 4, stk. 3, første afsnit, i forordning nr. 1049/2001.
(
5
) – I henhold til artikel 86, stk. 1 og 2, i Rettens procesreglement kan sagsøgeren, når en retsakt, der påstås annulleret, bliver erstattet af en anden retsakt med samme genstand, inden retsforhandlingernes mundtlige del afsluttes, eller inden Rettens afgørelse om at træffe afgørelse, uden at retsforhandlingerne omfatter en mundtlig del, tilpasse stævningen for at tage hensyn til dette nye forhold ved at indføre den nævnte tilpasning ved særskilt retsakt inden for den frist, der er fastsat i artikel 263, stk. 6, TEUF, hvorunder der kan nedlægges påstand om annullation af den retsakt, som begrunder tilpasningen af stævningen.
(
6
) – Artikel 86, stk. 4, i Rettens procesreglement.
(
7
) – Standardforretningsordenen for udvalg (EUT 2011, C 206, s. 11, herefter »standardforretningsordenen«), vedtaget af Kommissionen.
(
8
) – Jf. 19. betragtning og artikel 9, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 af 16.2.2011 om de generelle regler og principper for, hvordan medlemsstaterne skal kontrollere Kommissionens udøvelse af gennemførelsesbeføjelser (EUT 2011, L 55, s 13).
(
9
) – Artikel 4, stk. 3, første afsnit, i forordning nr. 1049/2001.
(
10
) – Jf. i denne retning dom af 10.10.2001, British American Tobacco International (Investments) mod Kommissionen (T-111/00, EU:T:2001:250, præmis 52 og den deri nævnte retspraksis).
(
11
) – Som omhandlet i artikel 4, stk. 3, første afsnit, i forordning nr. 1049/2001.
(
12
) – Artikel 4 i forordning nr. 1049/2001.