62023TJ0295_RES
Zadevi T‑295/23 in T‑1176/23
WUprotiAgenciji Evropske unije za pravosodno sodelovanje v kazenskih zadevah
Sodba Splošnega sodišča (deveti senat) z dne 15. oktobra 2025 (odlomki)
„Javni uslužbenci – Začasni uslužbenci – Upravna preiskava – Člen 12a Kadrovskih predpisov – Psihično nasilje – Prošnja za pomoč – Zavrnitev prošnje – Člen 24 Kadrovskih predpisov – Dolžnost skrbnega ravnanja – Odgovornost“
Uradniki – Obveznost uprave, da zagotovi pomoč – Obseg – Dolžnost uprave, da preuči pritožbe v zvezi z nasiljem – Zahtevi po skrbnem ravnanju in hitrosti – Obveznost obveščanja prosilca o odločitvi v zvezi z njegovo prošnjo
(Kadrovski predpisi za uradnike, člena 12a in 24)
(Glej točke od 37 do 42.)
Uradniki – Psihično nasilje – Pojem – Celovita preučitev več dogodkov
(Kadrovski predpisi za uradnike, člen 12a)
(Glej točko 44.)
Uradniki – Obveznost uprave, da zagotovi pomoč – Obseg – Dolžnost uprave, da preuči pritožbe v zvezi z nasiljem – Zahtevi po skrbnem ravnanju in hitrosti – Imenovanje zunanjih preiskovalcev, ki nimajo pooblastil za odločanje, da podajo mnenje o odgovornosti domnevnega nadlegovalca – Nedopustnost
(Kadrovski predpisi, člena 12a in 24)
(Glej točko 47.)
Uradniki – Obveznost uprave, da zagotovi pomoč – Obseg – Dolžnost uprave, da preuči pritožbe v zvezi z nasiljem – Zahtevi po skrbnem ravnanju in hitrosti – Razdelitev pritožbe na dele, ki so za preučitev očitkov zaupani različnim organom – Neobstoj celovite presoje očitanih dejanj – Nedopustnost – Posledice – Razglasitev ničnosti
(Kadrovski predpisi za uradnike, člena 12a in 24)
(Glej točke od 48 do 54.)
Uradniki – Nepogodbena odgovornost institucij – Pogoji – Nezakonitost – Pojem – Uporaba v okviru sporov iz Kadrovskih predpisov – Merila
(členi 268, 270 in 340, drugi odstavek, PDEU; Kadrovski predpisi za uradnike, člena 90 in 91)
(Glej točke od 60 do 63.)
Uradniki – Nepogodbena odgovornost institucij – Pogoji – Nezakonitost – Elementi, ki jih je treba upoštevati – Obseg diskrecijske pravice uprave
(člen 270 PDEU)
(Glej točko 64.)
Uradniki – Obveznost uprave, da zagotovi pomoč – Obseg – Dolžnost uprave, da preuči pritožbe v zvezi z nasiljem – Spoštovanje razumnega roka – Obseg
(Kadrovski predpisi za uradnike, člena 12a in 24)
(Glej točke od 70 do 77.)
Uradniki – Obveznost uprave, da zagotovi pomoč – Obseg – Dolžnost uprave, da preuči pritožbe v zvezi z nasiljem – Obveznost zaupnosti – Obseg
(Kadrovski predpisi, člena 12a in 24)
(Glej točke 82, 85, 86 in 88.)
Povzetek
Splošno sodišče je ugodilo tožbama, ki ju je začasni uslužbenec Agencije Evropske unije za pravosodno sodelovanje v kazenskih zadevah (Eurojust) vložil zoper odločbi o zavrnitvi njegove prošnje za pomoč, in pojasnilo vsebino dolžnosti skrbnega ravnanja, ki jo ima uprava pri izvajanju svoje obveznosti pomoči na podlagi člena 24 Kadrovskih predpisov za uradnike Evropske unije (v nadaljevanju: Kadrovski predpisi).
Tožeča stranka je maja 2021 vložila prošnjo za pomoč na podlagi člena 24 Kadrovskih predpisov, v kateri je trdila, da je deset članov osebja agencije Eurojust nad njo izvajalo ponavljajoča se dejanja psihičnega nasilja, pri čemer naj bi vse izviralo iz ravnanja upravnega direktorja te agencije. Ta direktor glede osebja agencije Eurojust izvaja pooblastila organa za imenovanja (v nadaljevanju: OI) in organa za sklepanje pogodb o zaposlitvi (v nadaljevanju: OPSP). Upravni direktor se je na zahtevo tožeče stranke iz postopka obravnave prošnje za pomoč izločil.
Po tej izločitvi je agencija Eurojust obravnavo prošnje za pomoč razdelila na dva dela, tako da je pooblastila OPSP zaupala dvema različnima organoma. Kolegij agencije Eurojust, ki je bil imenovan za obravnavo očitkov zoper upravnega direktorja (v nadaljevanju: del 1), je svoja pooblastila OPSP prenesel na tri nacionalne člane, ki so ga sestavljali. Izvršni odbor agencije Eurojust pa je bil imenovan za obravnavo očitkov zoper preostalih devet članov osebja (v nadaljevanju: del 2).
Junija 2021 so nacionalni pooblaščeni člani in izvršni odbor začeli upravno preiskavo za zgoraj navedena dela 1 in 2, za izvedbo katere so pooblastili zunanja preiskovalca. Na podlagi poročila o preiskavi, ki sta ga pripravila ta preiskovalca, sta se kolegij in izvršni odbor odločila, da bosta to preiskavo v zvezi s svojima deloma zaključila brez nadaljnjih ukrepov. Nato sta zavrnila pritožbi, ki ju je tožeča stranka vložila zoper ti odločbi.
Tožeča stranka s tožbama pred Splošnim sodiščem predlaga razglasitev ničnosti odločb o zavrnitvi pritožb in povrnitev škode, ki naj bi jo utrpela.
Presoja Splošnega sodišča
Splošno sodišče je najprej opozorilo, da člen 24 Kadrovskih predpisov institucijam, organom, uradom in agencijam Unije nalaga obveznost pomoči pri zaščiti uradnikov Unije pred napadi in slabim ravnanjem ne le tretjih oseb, ampak tudi drugih uradnikov ali uslužbencev Unije, ne glede na njihov hierarhični položaj, ali članov institucije. V primeru očitkov o psihičnem nasilju ta obveznost pomoči zajema predvsem dolžnost uprave, da resno, hitro in popolnoma zaupno preuči prošnjo za pomoč, v kateri se zatrjuje psihično nasilje, in prosilca obvesti o ukrepih, ki jih je sprejela v zvezi z njegovo prošnjo.
Pravica do dobrega upravljanja, določena v členu 41 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, poleg tega vključuje dolžnost skrbnega ravnanja uprave Unije, ki mora ravnati skrbno in preudarno.
Splošno sodišče v zvezi s tem poudarja, da je psihično nasilje, ki je del neprekinjenega procesa, lahko po definiciji posledica skupka različnih ravnanj, ki – upoštevana ločeno – ne bi nujno pomenila psihičnega nasilja, ampak bi jih bilo mogoče, če bi se presojala celovito in kontekstualno, tudi zaradi njihovega kopičenja skozi čas obravnavati kot taka. Ta dejanja je torej treba preučiti – tako ločeno kot skupaj – kot elemente splošnega delovnega okolja.
Ob upoštevanju teh preudarkov je Splošno sodišče ugotovilo, da je v obravnavani zadevi izvršilni odbor od zunanjih preiskovalcev zahteval, naj raziščejo zgolj dejanja iz dela 2, in ne vseh dejanj, zatrjevanih v prošnji za pomoč. Šele pozneje so nacionalni pooblaščeni člani kolegija nalogo, ki je bila prvotno zaupana zunanjima preiskovalcema, razširili na dejanja iz dela 1.
Vendar po eni strani to, da zunanji preiskovalci pripravijo enotno poročilo o preiskavi, tudi če se šteje, da so bili nepristranski, ne zadostuje za izpolnitev vseh zahtev, ki so bile agenciji Eurojust naložene na podlagi njene obveznosti zagotavljanja pomoči. Ti preiskovalci namreč niso imeli pooblastil OI ali OPSP in so bili pristojni le za pripravo poročila o preiskavi in po potrebi za izdajo mnenja o odgovornosti oseb, na katere se ta preiskava nanaša.
Po drugi strani, ker je psihično nasilje, zatrjevano v prošnji za pomoč, lahko izvajalo več oseb, ki opravljajo naloge v agenciji Eurojust in ki so delovale usklajeno ali vsaj sočasno, je bila preučitev nekaterih očitkov s strani enega OPSP in preostalih očitkov s strani drugega OPSP v nasprotju z obveznostjo uprave, da skrbno in preudarno preuči vse upoštevne elemente obravnavane zadeve, o kateri odloča. Taka preučitev lahko namreč ovira celovito in kontekstualno presojo vseh dejanj, prijavljenih, kot da izkazujejo obstoj zatrjevanega psihičnega nasilja, ter omogoča, da se pri presoji teh dejanj ne upoštevajo interakcije, ki so lahko obstajale med osebami, ki se jim ta dejanja pripisujejo, in med ravnanji, ki se jim očitajo.
Splošno sodišče meni, da agencija Eurojust s tem, da je prošnjo za pomoč razdelila na dva dela, ki sta bila zaupana dvema ločenima OPSP, ne da bi tema omogočila, da celovito in kontekstualno presodila vsa dejanja, očitana v tej prošnji, ni izpolnila dolžnosti skrbnega ravnanja, ki je neločljivo povezana z načelom dobrega upravljanja, ob upoštevanju katerega mora izvajati obveznost pomoči, ki ji je naložena na podlagi člena 24 Kadrovskih predpisov.
Kar zadeva posledice postopkovnih nepravilnosti in nespoštovanja načela dobrega upravljanja za zakonitost izpodbijanih odločb, je Splošno sodišče ugotovilo, da je bil obstoj interakcij med različnimi akterji in vsemi očitanimi dejanji bistveni element, na katerem je temeljila prošnja za pomoč. Agencija Eurojust pa s tem, da je prošnjo za pomoč razdelila na dva dela, zaupana dvema ločenima OPSP, tistemu od dveh OPSP, ki je bil pristojen, ni dala možnosti, da preuči interakcije, ki so lahko obstajale med upravnim direktorjem in drugimi osebami, na katere se prošnja za pomoč nanaša.
Tako ni mogoče izključiti, da bi bila brez kršitve dolžnosti skrbnega ravnanja vsebina odločbe, ki bi jo zakonito sprejel pristojni OPSP, lahko drugačna in bi lahko privedla do priznanja obstoja nasilja. Zato je Splošno sodišče izpodbijani odločbi razglasilo za nični in tožbi v preostalem zavrnilo.