62022CJ0518_RES
Zadeva C‑518/22
J. M. P.
proti
AP Assistenzprofis GmbH
(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesarbeitsgericht)
Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 7. decembra 2023
„Predhodno odločanje – Socialna politika – Enako obravnavanje pri zaposlovanju in delu – Direktiva 2000/78/ES – Člen 2(5) – Prepoved diskriminacije na podlagi starosti – Konvencija Združenih narodov o pravicah invalidov – Člen 19 – Samostojno življenje in vključenost v skupnost – Listina Evropske unije o temeljnih pravicah – Člen 26 – Družbeno in poklicno vključevanje invalidnih oseb – Storitev osebne asistence za invalidne osebe – Objava prostega delovnega mesta z navedbo najnižje in najvišje starosti osebe, ki bo zaposlena – Upoštevanje želja in interesov invalidne osebe – Upravičitev“
Socialna politika – Enako obravnavanje pri zaposlovanju in delu – Direktiva 2000/78 – Prepoved diskriminacije na podlagi starosti – Opravljanje storitev osebne asistence – Zaposlitev, za katero je določen starostni pogoj – Upoštevanje želja in interesov invalidne osebe – Različno obravnavanje, ki izhaja iz nacionalne zakonodaje za varstvo samoodločanja invalidnih oseb – Dopustnost – Pogoj
(Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, člen 26; Direktiva Sveta 2000/78, člen 2(5); Sklep Sveta 2010/48)
(Glej točke od 54 do 66 in 68 ter izrek.)
Povzetek
Družba AP Assistenzprofis GmbH, ki izvaja storitve asistence in svetovanja invalidnim osebam, je julija 2018 objavila prosto delovno mesto, v tej objavi pa je bilo navedeno, da oseba A., 28-letna študentka, išče osebne asistentke za pomoč na vseh področjih vsakdanjega življenja, ki naj bi bile „po možnosti stare med 18 in 30 let“.
Oseba J. M. P., ki je rojena leta 1968, se je prijavila na to objavo prostega delovnega mesta in od družbe AP Assistenzprofis prejela zavrnilni odgovor.
Ker je oseba J. M. P. menila, da je bila diskriminirana zaradi starosti, je pri Arbeitsgericht Köln (delovno sodišče v Kölnu, Nemčija) vložila tožbo zoper družbo AP Assistenzprofis zaradi plačila odškodnine za škodo, nastalo zaradi te diskriminacije. Navedeno sodišče je tej tožbi ugodilo.
Oseba J. M. P. je po izdaji sodbe Landesarbeitsgericht Köln (deželno delovno sodišče, Nemčija), s katero je bilo ugodeno pritožbi družbe AP Assistenzprofis, zoper to sodbo vložila revizijo pri Bundesarbeitsgericht (zvezno delovno sodišče, Nemčija), ki je predložitveno sodišče.
Ker je navedeno sodišče dvomilo, ali je neposredna diskriminacija zaradi starosti, ki naj bi jo utrpela oseba J. M. P., upravičena na podlagi Direktive 2000/78 (
1
), in ker je želelo pridobiti pojasnila glede uskladitve pravice do učinkovitega varstva pred diskriminacijo zaradi starosti s pravico invalidne osebe do učinkovitega varstva pred diskriminacijo zaradi njene invalidnosti glede na to direktivo, se je odločilo, da Sodišču predloži zadevo v predhodno odločanje.
Sodišče je s sodbo odgovorilo, da Direktiva 2000/78 ob upoštevanju člena 26 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, ki se nanaša na vključenost invalidov, in člena 19 Konvencije Združenih narodov o pravicah invalidov (
2
), naslovljenega „Samostojno življenje in vključenost v skupnost“, ne nasprotuje temu, da je za zaposlitev osebe, ki zagotavlja osebno asistenco, določen starostni pogoj na podlagi nacionalne zakonodaje v postopku v glavni stvari, če je tak ukrep nujen za varstvo pravic in svoboščin drugih.
Presoja Sodišča
Sodišče je analiziralo različno obravnavanje zaradi starosti iz postopka v glavni stvari, da bi ugotovilo, ali je upravičeno glede na člen 2(5) Direktive 2000/78 (
3
).
Najprej je ugotovilo, da to različno obravnavanje izhaja iz ukrepa, ki je določen z nacionalno zakonodajo (
4
), v skladu z navedenim členom 2(5).
Dalje je preučilo, ali ta ukrep sledi cilju „varstva pravic in svoboščin drugih“, ki je določen s to določbo.
V zvezi s tem je Sodišče ugotovilo, da zadevna nacionalna zakonodaja sledi cilju varstva samoodločanja invalidnih oseb s tem, da zagotavlja njihovo pravico do izražanja želja in svobode izbire pri sprejemanju odločitev o storitvah osebne asistence in pri izvajanju teh storitev, saj te storitve zadevajo vsa področja življenja in globoko posegajo v zasebno in intimno sfero oseb, ki jih prejemajo, kar je cilj, ki spada na področje uporabe člena 2(5) Direktive 2000/78.
Ta pravica do izražanja želja in do svobode izbire namreč konkretizira pravico do vključenosti invalidnih oseb, ki je določena v členu 26 Listine o temeljnih pravicah. Poleg tega je spoštovanje samoodločanja invalidnih oseb cilj, ki je določen v členu 19 Konvencije OZN, na določbe katere se je mogoče sklicevati pri razlagi določb Direktive 2000/78.
Nazadnje je Sodišče preverilo, ali različno obravnavanje iz postopka v glavni stvari izhaja iz ukrepa, ki je nujen za varstvo navedene pravice do samoodločanja.
Sodišče je glede tega navedlo, da v položaju, kakršen je ta v postopku v glavni stvari, upoštevanje preference za določeno starostno skupino, ki jo izrazi invalidna oseba, lahko spodbuja spoštovanje pravice te osebe do samoodločanja pri izvajanju storitev osebne asistence, ker je razumno pričakovati, da bi se oseba, ki pripada isti starostni skupini kot invalidna oseba, lažje vključila v njeno osebno, družbeno in akademsko okolje.
Sodišče je tako sklenilo, da s pridržkom preverjanj, ki jih mora predložitveno sodišče opraviti ob upoštevanju vseh okoliščin iz postopka v glavni stvari, različno obravnavanje zaradi starosti iz postopka v glavni stvari izhaja iz ukrepa, ki je nujen za varstvo pravic in svoboščin drugih v smislu člena 2(5) Direktive 2000/78 in ga je zato mogoče upravičiti glede na to določbo.
(
1
)	Direktiva Sveta 2000/78/ES z dne 27. novembra 2000 o splošnih okvirih enakega obravnavanja pri zaposlovanju in delu (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 4, str. 79).
(
2
)	V imenu Evropske skupnosti odobrena s Sklepom Sveta 2010/48/ES z dne 26. novembra 2009 (UL 2010, L 23, str. 35, v nadaljevanju: Konvencija OZN).
(
3
)	Na podlagi te določbe ta direktiva ne vpliva na ukrepe, izhajajoče iz nacionalne zakonodaje, ki so v demokratični družbi nujni zaradi javne varnosti, vzdrževanja javnega reda in preprečevanja kaznivih dejanj, za zaščito zdravja ter varstvo pravic in svoboščin drugih.
(
4
)	Gre za člen 8(1) Sozialgesetzbuch, Neuntes Buch (IX) (zakonik o socialni varnosti, knjiga IX), z dne 23. decembra 2016 (BGBl. 2016 I, str. 3234, v nadaljevanju: SGB IX) v povezavi s členom 33 Sozialgesetzbuch, Erstes Buch (I) (zakonik o socialni varnosti, knjiga I), z dne 11. decembra 1975 (BGBl. 1975 I, str. 3015, v nadaljevanju: SGB I), ki določa, da se pri odločanju o storitvah osebne asistence in pri izvajanju teh storitev, s katerimi se želi spodbuditi sodelovanje invalidne osebe v družbi, ugodi legitimnim željam upravičencev do teh storitev, če so razumne, pri tem pa se upoštevajo osebni položaj, starost, spol, družina ter verske in filozofske potrebe navedenih upravičencev.