62005CC0273_SL
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
1. To pritožbo je vložil Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (v nadaljevanju: UUNT) zoper sodbo Sodišča prve stopnje v zadevi Celltech R & D Ltd proti UUNT(2), s katero je bila razveljavljena odločba drugega odbora za pritožbe UUNT (v nadaljevanju: odbor za pritožbe). Pritožba se zlasti nanaša na pravilno razlago in uporabo konceptov razlikovalnega učinka in opisnosti v smislu člena 7(1)(b) in (c) Uredbe Sveta (ES) št. 40/94 z dne 20. decembra 1993 o znamki Skupnosti (v nadaljevanju: Uredba).(3)
Uredba
2. Člen 7(1) Uredbe našteva razloge za zavrnitev registracije znamke, ki veljajo za „absolutne“. Absolutni razlogi samodejno preprečijo registracijo, medtem ko „relativni“ razlogi (kot na primer podobnost med predlagano znamko in že veljavno znamko) lahko preprečijo registracijo ali pa ne, odvisno od okoliščin.
3. Člen 7(1) v ustreznem delu določa:
„Kot znamka se ne registrirajo:
[…]
(b) znamke, ki so brez slehernega razlikovalnega učinka;
(c) znamke, ki jih sestavljajo izključno znaki ali podatki, ki lahko v gospodarskem prometu označujejo vrsto, kakovost, količino, namen, vrednost, geografski izvor ali čas proizvodnje proizvodov ali opravljanja storitve ali druge lastnosti proizvodov ali storitve.“
4. Znake ali podatke iz člena 7(1)(c) bom štela za „opisne“.
5. Pri razlagi člena 7(1)(b) in (c) Uredbe je treba upoštevati tudi sodno prakso Sodišča v zvezi z razlago identičnega besedila člena 3(1)(b) in (c) Direktive o blagovnih znamkah.(4)
6. Člen 73 Uredbe določa, da je treba v odločbah UUNT „navesti razloge, na katerih odločbe temeljijo“.
Dejansko stanje
7. Družba Celltech R & D Ltd (v nadaljevanju: prijaviteljica znamke ali pritožnica) je junija 2000 vložila zahtevo za registracijo besedne znamke CELLTECH kot znamko Skupnosti. Zahteva za registracijo je bila vložena za, prvič, farmacevtske, veterinarske in sanitarne proizvode, sestavine in snovi, ki sodijo v razred 5 Nicejskega aranžmaja o mednarodni klasifikaciji blaga in storitev zaradi registracije znamk z dne 15. junija 1957, kot je bil revidiran in spremenjen, drugič, kirurške, medicinske, zobozdravstvene in veterinarske aparate in instrumente, ki sodijo v razred 10 navedenega aranžmaja ter, tretjič, raziskovalne in razvojne storitve ter svetovanje na področju bioloških, medicinskih in kemijskih znanosti, ki sodijo v razred 42.
8. Preizkuševalka UUNT (v nadaljevanju: preizkuševalka) je junija 2002 na podlagi člena 7(1)(b) in (c) Uredbe zavrnila zahtevo za registracijo. Menila je, da je zadevni znak sestavljen iz slovnično pravilne sestave izrazov „cell“ (celica) in „tech“ (okrajšava za „technical“ (tehničen) ali „technology“ (tehnologija)). Posledično je ugotovila, da uporabljeni znak ne more biti označba porekla za proizvode in storitve, za katere je bila zahtevana registracija, saj zajema celotno področje celične tehnologije.
9. Odbor za pritožbe je maja 2003 zavrnil pritožbo prijaviteljice. Po njegovem mnenju bi besedo CELLTECH „upoštevni potrošnik takoj in nedvoumno razumel kot izraz, ki označuje dejavnosti s področja celične tehnologije ter proizvode, naprave in material, ki se uporabljajo pri teh dejavnostih ali ki iz teh dejavnosti izhajajo“. Zveza med proizvodi, zajetimi v zahtevi za registracijo, ter znamko zato ni bila dovolj posredna, da bi znamki lahko dala minimalen razlikovalni učinek, ki se zahteva na podlagi člena 7(1)(b) Uredbe št. 40/94. Odbor za pritožbe je dodal, da ni bilo treba ugotavljati, ali se uporablja tudi člen 7(1)(c), ker je že člen 7(1)(b) prepovedoval registracijo.
10. Prijaviteljica znamke je zoper to odločbo (v nadaljevanju: izpodbijana odločba) vložila tožbo na Sodišče prve stopnje. Podala je „en tožbeni razlog, in sicer kršitev člena 7(1)(b) Uredbe št. 40/94“.(5)
Sodba Sodišča prve stopnje
11. Sodišče prve stopnje je dopustilo tožbo.
12. Ker so zadevni deli sodbe v celoti navedeni v naslednjih odstavkih, se bom v tej fazi presoje omejila le na njihov povzetek.
13. Prvič, Sodišče prve stopnje je povzelo sodno prakso Sodišča in Sodišča prve stopnje o osnovni funkciji znamke in pravilni razlagi različnih razlogov za zavrnitev registracije iz člena 7(1) Uredbe.(6) Zlasti je opozorilo, da je besedna znamka, ki opisuje lastnosti proizvodov ali storitev v smislu člena 7(1)(c), zaradi tega nujno brez slehernega razlikovalnega učinka glede na enake proizvode ali storitve v smislu člena 7(1)(b).(7)
14. Sodišče prve stopnje je dalje povzelo točke od 10 do 12 izpodbijane odločbe in ugotovilo, da je odbor za pritožbe „v bistvu presodil, da znak CELLTECH ni razlikovalen v smislu člena 7(1)(b) Uredbe št. 40/94 zato, ker naj bi ga upoštevna javnost dojemala kot izraz, ki opisuje vrsto zadevnih proizvodov in storitev“.(8) Zato je menilo, da je treba presoditi, ali je odbor za pritožbe dokazal, da znamka opisuje proizvode in storitve, ki so predmet zahteve. Če je odgovor pritrdilen, bi bilo treba izpodbijano odločbo potrditi na podlagi sodne prakse,(9) po kateri je vsak opisni znak nujno brez razlikovalnega učinka. Če je odgovor nikalen, bi bilo treba, sledeč sodbi SAT.1,(10) preveriti, ali je odbor za pritožbe podal druge razloge, iz katerih je mogoče sklepati, da je znak brez razlikovalnega učinka.(11)
15. Sodišče prve stopnje se je tako najprej lotilo vprašanja, ali je odbor za pritožbe dokazal, da je znamka opisna. Potrdilo je njegovo ugotovitev,(12) da so bili ciljna javnost ne le specializirani potrošniki v medicini, ki poznajo angleške znanstvene izraze s področja, na katerem delajo, in to ne glede na njegov materni jezik, temveč tudi povprečni potrošniki.(13) Po preizkusu izpodbijane odločbe je Sodišče prve stopnje ugotovilo, da odbor za pritožbe ni dokazal, da znamka opisuje zadevne proizvode in storitve.(14)
16. Drugič, Sodišče prve stopnje je presojalo, ali je odbor za pritožbe podal druge razloge, ki bi dokazovali, da je znamka brez slehernega razlikovalnega učinka. Ugotovilo je, da odboru za pritožbe ni uspelo dokazati, da znamka, kot celota, ne bi omogočala ciljni javnosti razlikovanja med proizvodi in storitvami pritožnice in tistimi, ki imajo drugačen trgovski izvor.(15)
17. Sodišče prve stopnje je zato odločilo, da odbor za pritožbe ni dokazal, da znamke ni bilo mogoče registrirati, ker je bila opisna in zato prepovedana s členom 7(1)(c) Uredbe. Ker ni navedel nobenih drugih razlogov, zaradi katerih bi bila znamka kljub temu brez slehernega razlikovalnega učinka v smislu člena 7(1)(b), je napačno odločil, da je registracijo znamke prepovedoval člen 7(1)(b). Sodišče prve stopnje je zato razveljavilo izpodbijano odločbo.(16)
18. UUNT se je pritožil zoper sodbo Sodišča prve stopnje iz petih pritožbenih razlogov in trdi, da je sodba „kršila člen 7(1)(b) in (c) [...] in da ni obrazložena“.
Dopustnost pritožbe
19. Prijaviteljica znamke trdi, da je pritožba nedopustna v delu, ki se nanaša na člen 7(1)(c) Uredbe. Navaja, da odbor za pritožbe ni izhajal iz te določbe, ampak je zavrnil znamko CELLTECH le na podlagi člena 7(1)(b) Uredbe. Poleg tega UUNT ni trdil pred Sodiščem prve stopnje, da znamke ni bilo mogoče registrirati na podlagi člena 7(1)(c); nasprotno je navedel, da CELLTECH „zato ni razlikovalen glede proizvodov in storitev in ni primeren za registracijo na podlagi člena 7(1)(b) “.(17) V nasprotju s tem se skoraj vse pritožbe UUNT pri Sodišču osredotočajo na člen 7(1)(c).
20. Na obravnavi je pravni zastopnik pritožnice te navedbe dopolnil. Skliceval se je na sodno prakso Sodišča, po kateri je vsak razlog za zavrnitev registracije iz člena 7(1) neodvisen od drugih in zahteva ločen preizkus,(18) obstaja jasno prekrivanje med področji uporabe razlogov za zavrnitev iz pododstavkov od (b) do (d) člena 7(19) in je besedna znamka, ki opisuje lastnosti proizvodov ali storitev v smislu člena 7(1)(c) zaradi tega nujno brez slehernega razlikovalnega učinka glede enakih proizvodov ali storitev v smislu člena 7(1)(b).(20) Potreba po natančnem razlikovanju med 7(1)(b) in 7(1)(c) je bila najjasneje obravnavana v zadevi BioID,(21) v kateri je Sodišče razveljavilo sodbo Sodišča prve stopnje, ker to ni povsem upoštevalo razlike med tema določbama.
21. Zastopnik pritožnice je poudaril, da je bila odločba Sodišča prve stopnje v obravnavanem primeru izdana 14. aprila 2005 in da je Sodišče v zadevi BioID odločilo 15. septembra 2005. Trdil, je, da „če bi bila ta pritožba danes pred [Sodiščem prve stopnje], bi se [to] nedvomno osredotočilo na člen 7(1)(b) in sploh ne bi zašlo v člen 7(1)(c) in bi navedlo: „preizkušamo ugovor, ki temelji na členu 7(1)(b) na osnovi tega, da znamka ni sporna na podlagi člena 7(1)(c)“.
22. Ta trditev ali, splošneje, utemeljitev, da pritožba ni dopustna, me ne prepriča.
23. Zdi se mi, da je v zadevi BioID Sodišče le uporabilo načela, ki jih je določilo točno leto prej v zadevi SAT.1.(22) V obeh primerih je Sodišče razveljavilo sodbo Sodišča prve stopnje, ker je to sodišče razlagalo člen 7(1)(b) z uporabo merila (po katerem ni mogoče registrirati znamk, ki jih je mogoče na splošno uporabljati v gospodarskem prometu za predstavljanje zadevnih proizvodov ali storitev), ki je pomembno v zvezi s členom 7(1)(c).(23) Zato menim, da so datumi izdaje sodb Sodišča v zadevi BioID in Sodišča prve stopnje v obravnavanem primeru nebistveni.
24. Natančneje, Sodišče je razveljavilo sodbo Sodišča prve stopnje v zadevi BioID, ker je ugotovitev, da je znamka sodila na področje uporabe člena 7(1)(b), oprlo zlasti na dejstvo, da bi se verjetno lahko splošno uporabljala v gospodarskem prometu. Sodišče je odločilo, da je to merilo upoštevno v okviru člena 7(1)(c), vendar ni tisto, v skladu s katerim je treba razlagati člen 7(1)(b).(24) Nasprotno se v obravnavanem primeru odbor za pritožbe ni oprl na merilo verjetne splošne uporabe v gospodarskem prometu.
25. Po mojem mnenju je pomembnejše dejstvo, da je bila sodba Sodišča v zadevi SAT.1 izdana po izdaji izpodbijane odločbe, vendar pred sodbo Sodišča prve stopnje v obravnavanem primeru. Sodišče prve stopnje je preizkusilo izpodbijano odločbo ob upoštevanju sodbe Sodišča v zadevi SAT.1. V tej sodbi je Sodišče menilo, da če UUNT odloči, da je znamka, ki ni v nasprotju s členom 7(1)(c) (ker ni v celoti opisna), kljub temu brez razlikovalnega učinka v smislu člena 7(1)(b), mora utemeljiti razloge te odločitve.(25)
26. Sodišče prve stopnje je uporabljajoč ta dictum
v obravnavanem primeru menilo, da je odbor za pritožbe v izpodbijani odločbi v bistvu ugotovil, da znak CELLTECH ni razlikovalen v smislu člena 7(1)(b), ker naj bi ga upoštevna javnost dojemala kot izraz, ki opisuje vrsto proizvodov in storitev.(26) Zato je Sodišče prve stopnje presodilo, da je bilo treba najprej preučiti, ali je odbor za pritožbe dokazal, da je znak opisoval te proizvode in storitve.(27)
27. Izpodbijana odločba temelji na ugotovitvi odbora za pritožbe, da bi upoštevni potrošnik dojemal znamko izključno kot navedbo vrste proizvodov in storitev, ki jih znak označuje (torej kot v celoti opisnega).(28) Odbor za pritožbe je iz tega sklepal, da je registracijo prepovedoval člen 7(1)(b). Enako bi lahko – in morda bi bilo to bolje – ugotovil, da je registracijo prepovedoval člen 7(1)(c).(29) Morda, kot je na obravnavi priznal pravni zastopnik pritožnice, bi se lahko v teh okoliščinah Sodišče prve stopnje vzdržalo obravnavanja člena 7(1)(c). Vendar sta se odbor za pritožbe in preizkuševalka dejansko ukvarjala le z opisnostjo. Ob upoštevanju sodne prakse, ki določa, da je besedna znamka, ki opisuje lastnosti proizvodov ali storitev v smislu člena 7(1)(c), zaradi tega nujno brez slehernega razlikovalnega učinka glede enakih proizvodov ali storitev v smislu člena 7(1)(b),(30) se dejstvo, da se je Sodišče prve stopnje osredotočilo na člen 7(1)(c), ne zdi nelogično in neprimerno. Tudi če sprejmemo stališče, da Sodišče prve stopnje tega ne bi smelo storiti, bi to predvsem odprlo vprašanje pravilnosti sodbe tega sodišča – kar se ne zdi namen pritožnice – namesto dopustnosti pritožbe zoper njo.
28. Sodišče prve stopnje je točke od 27 do 40 sodbe dejansko posvetilo presoji ugotovitev odbora za pritožbe, da je bil znak CELLTECH opisen. V točki 41 je presodilo, da „odbor za pritožbe ni dokazal, da besedni znak CELLTECH opisuje proizvode in storitve, za katere je bila zahtevana registracija“. Nasprotno je presoji, „ali je odbor za pritožbe v izpodbijani odločbi podal druge razloge, ki dokazujejo, da je zadevni besedni znak brez slehernega razlikovalnega učinka“ (člen 7(1)(b)), posvetilo le dve točki (43 in 44).(31) Nazadnje, točka 45 sodbe izraža splošen sklep Sodišča prve stopnje, da „odbor za pritožbe ni dokazal, da zahtevana znamka sodi pod razlog za zavrnitev, določen v členu 7(1)(c)“.
29. Zato se po mojem mnenju zdi neprimerno zavrniti pritožbo kot nedopustno, ker se osredotoča na vprašanje, ali je Sodišče prve stopnje pravilno preučilo opisnost. To bi UUNT dejansko odvzelo možnost izpodbijanja sodbe ravno iz razlogov, na katerih temelji.
30. Zato je po mojem mnenju pritožba dopustna.
Pritožbeni razlogi
31. UUNT navaja pet bistvenih pritožbenih razlogov. Menim, da jih je koristno presojati po vrstnem redu točk sodbe, na katere se nanašajo.
Točke od 35 do 37 sodbe Sodišča prve stopnje: prvi in (deloma) drugi pritožbeni razlog
32. Prvi pritožbeni razlog se nanaša na točki 36 in 37 sodbe Sodišča prve stopnje, medtem ko se drugi nanaša deloma na točko 35. Jasno je, da točke od 35 do 37 skupaj pomenijo samostojen niz trditev. Zdi se nenaravno, da bi jih ločevali. Zato bom prvi in drugi(32) pritožbeni razlog preučila skupaj.
33. Ker točke od 35 do 37 izhajajo iz točk od 32 do 34 in se točka 34 sklicuje na točko 12 izpodbijane odločbe, je primerno začeti s to točko obrazložitve odbora za pritožbe:
„Po mnenju odbora za pritožbe bo upoštevni potrošnik izraz ‚CELLTECH‘‚ takoj in nedvoumno razumel kot izraz, ki označuje dejavnosti s področja celične tehnologije ter proizvode, naprave in material, ki se uporabljajo pri teh dejavnostih ali ki iz teh dejavnosti izhajajo. Zato odbor za pritožbe meni, da zveza med proizvodi ter znamko ni bila dovolj posredna, da bi znamki lahko dala minimalen razlikovalni učinek, ki se zahteva na podlagi člena 7(1)(b) Uredbe št. 40/94.“
34. Točke od 32 do 37 sodbe Sodišča prve stopnje pojasnjujejo naslednje:
„32 […] CELLTECH je sestavljen iz dveh angleških samostalnikov, od katerih je drugi v okrajšani obliki. Sestavina ‚cell‘ se na področju biologije nesporno nanaša na najmanjšo enoto organizma, ki je sposobna neodvisno delovati. Sestavina ‚tech‘ je običajna okrajšava besede ‚technology‘ (tehnologija) in se, razen kot okrajšava, torej ne oddalji od leksikografskih pravil angleškega jezika (glej v tem smislu sodbo SAT.1, točka 31).
33 Zato je treba meniti, da je vsaj en pomen besedne znamke CELLTECH ‚cell technology‘ (celična tehnologija).
34 Glede narave razmerja med besednim znakom CELLTECH in zadevnimi proizvodi in storitvami je odbor za pritožbe v točki 12 izpodbijane odločbe menil, da je izraz označeval dejavnosti na področju celične tehnologije in proizvode, naprave in material, uporabljene v okviru teh dejavnosti ali izhajajoče iz njih.
35 Tako je treba presoditi, ali je odbor za pritožbe dokazal, da besedna znamka CELLTECH, razumljena kot ‚cell technology‘, opisuje zadevne proizvode in storitve na farmacevtskem področju.
36 V tem pogledu je treba omeniti, da niti odbor za pritožbe niti UUNT nista predstavila znanstvenega pomena celične tehnologije. UUNT je v prilogi k odgovoru na tožbo predložil le izvleček iz slovarja Collins English Dictionary
z opredelitvami izrazov ‚cell‘ in ‚tech‘.
37 Niti odbor za pritožbe niti UUNT torej nista razložila, kako ta izraza dajeta podatek o namenu in naravi proizvodov in storitev, zajetih v zahtevi za registracijo, še posebej o načinu, kako naj bi se ti proizvodi in storitve uporabljali v celični tehnologiji ali kako naj bi iz nje izhajali.“
Drugi pritožbeni razlog (točka 35)
35. UUNT z drugim pritožbenim razlogom navaja, da je Sodišče prve stopnje ob presoji, ali besedo CELLTECH sestavljajo izključno znaki ali podatki, ki lahko označujejo lastnosti zadevnih proizvodov ali storitev, naredilo napako, ker ni upoštevalo posameznega pomena besed „cell“ in „tech“. Namesto tega se je osredotočilo le na pomen znaka CELLTECH ali „celična tehnologija“. S tem je naredilo napako, ker ni upoštevalo načela, da sama sestava elementov, ki vsak zase opisujeta lastnosti zadevnih proizvodov ali storitev, brez vsakršne neobičajne spremembe z vidika skladnje ali semantike, še vedno opisuje te lastnosti v smislu člena 7(1)(c) Uredbe.
36. Znamka CELLTECH je sestavljena iz opisnega izraza („cell“) in običajne okrajšave drugega opisnega izraza („tech“).
37. Jasno je, da če je znamka sestavljena iz neologizma, ki je ustvarjen s kombinacijo elementov, in jo je zato treba šteti za opisno v smislu člena 7(1)(c) Uredbe (ki je enak členu 3(1)(c) Direktive(33) ), ne zadostuje ugotovitev, da je vsaka izmed teh sestavin opisna; sama beseda mora biti ugotovljena kot opisna.(34)
38.
Sicer, kot splošno pravilo, sama kombinacija elementov, od katerih vsak opisuje lastnosti proizvodov ali storitev, še vedno opisuje te lastnosti v smislu teh določb, čeprav ustvari neologizem. Le združitev teh elementov brez neobičajne spremembe, predvsem z vidika skladnje ali semantike, bo običajno pripeljala le do znamke, ki jo sestavljajo izključno znaki ali podatki, ki lahko v gospodarskem prometu označujejo lastnosti zadevnih proizvodov ali storitev.(35)
39. Vendar je Sodišče pojasnilo, da če taka kombinacija ustvarja vtis, ki je dovolj drugačen od vtisa, ki ga ustvarja preprosta združitev teh posameznih elementov, namreč kadar obstaja zaznavna razlika med samim nelogizmom in preprosto vsoto njegovih elementov, rezultat ne bo opisen v smislu zakonodaje.(36)
40. Zato je jasno, da je odločilen celoten vtis, ki ga ustvarja znamka. To ne preseneča. Kot je Sodišče razsodilo v prvi sodbi glede Direktive o blagovnih znamkah (v zvezi s presojo „verjetnosti zmede“ med podobnimi znamkami v smislu člena 4(1)(b) Direktive, ki se kljub temu šteje(37) za splošno uporabno): „povprečni potrošnik navadno zaznava znamko kot celoto in ne preverja posameznih podrobnosti.“(38)
41. Zaradi tega se strinjam s prijaviteljico znamke, da je Sodišče prve stopnje pravilno presojalo, ali je bila znamka CELLTECH opisna kot celota.
42. Zato bi zavrnila drugi pritožbeni razlog v delu, v katerem se nanaša na točko 35 sodbe Sodišča prve stopnje.
Prvi pritožbeni razlog: točki 36 in 37
43. UUNT s prvim pritožbenim razlogom navaja, da čeprav je Sodišče prve stopnje spoznalo, da je „vsaj eden izmed pomenov besedne znamke CELLTECH ‚celična tehnologija‘“,(39) je nepravilno uporabilo pravo, s tem da je od odbora za pritožbe, kot pogoj za zavrnitev registracije izraza CELLTECH na temelju tega, da je bil opisen, zahtevalo, da „predstavi znanstveni pomen celične tehnologije“ (točka 36) in da zlasti razloži „kako naj bi ta izraza označevala namen in naravo proizvodov in storitev, zajetih v zahtevi za registracijo, še posebej način, kako naj bi se ti proizvodi in storitve uporabljali v celični tehnologiji ali kako naj bi iz nje izhajali“ (točka 37).
44. UUNT sprejema, da mora dati zadostno podlago, ki presega golo trditev, da je izraz opisen, zato da opraviči zavrnitev registracije na temelju člena 7(1)(c). Vendar šteje, da ni dolžan podati njegove znanstvene razlage.
45. Prijaviteljica znamke navaja, da je logično zahtevati od odbora za pritožbe, da razloži pomen „celične tehnologije“ preden zavrne predlagano znamko kot opisno. Če šteje, da je izraz opisen, mora razložiti, kaj opisuje. Pritožnica sprejema, da UUNT ni dolžan v vsakem primeru predložiti dokazov o pomenu. Vendar kadar šteje, da je sestavljeni izraz opisen (kar bi preprečilo njegovo registracijo v skladu s členom 7(1)(c)) in da ne gre za običajen opis, morajo obstajati dokazi o tem, kako se uporablja opisno.
46. Po mojem mnenju je jasno, da je Sodišče prve stopnje v točki 37 sodbe odločilo o točki 12 izpodbijane odločbe.
47. Pri ugotavljanju, ali je Sodišče prve stopnje napačno očitalo odboru za pritožbe UUNT, da „ni predstavil znanstvenega pomena celične tehnologije“ ali razložil „kako naj bi ta izraza označevala [...] način, kako naj bi se [zadevni] proizvodi in storitve uporabljali v celični tehnologiji ali kako naj bi iz nje izhajali“, je treba upoštevati obseg dolžnosti urada za znamke navesti razloge za zavrnitev zahteve za registracijo znamke.
48. Člen 73 Uredbe zahteva, da se v odločbah UUNT navedejo razlogi, na katerih odločbe temeljijo. Sodišče je odločilo, da ima ta obveznost obrazložitve enako področje uporabe kot obveznost iz člena 253 ES. Po ustaljeni sodni praksi mora obrazložitev, zahtevana v členu 253 ES, jasno in nedvoumno izkazovati sklepanje avtorja predpisa, tako da zainteresiranim omogoči, da se seznanijo z razlogi za sprejeti ukrep, pristojnim sodiščem pa, da izvršijo nadzor nad tem ukrepom. Ne zahteva se, da obrazložitev obsega vse upoštevne elemente dejanskega stanja in pravna vprašanja, ker je treba vprašanje o tem, ali obrazložitev predpisa izpolnjuje zahteve iz člena 253 ES, presojati ne le glede na njegovo besedilo, temveč tudi glede na sobesedilo in celoto pravnih pravil, ki urejajo zadevno področje.(40)
49. Sodišče je uporabljajoč ta načela razsodilo, da je UUNT dolžan „presojo popolno in natančno obrazložiti“ za zavrnitev registracije znamke.(41) Priznalo je, da je lahko obrazložitev take odločbe kljub temu kratka, pod pogojem, da pritožniku omogoča seznanitev z razlogi za zavrnitev njegove zahteve in učinkovito izpodbijanje odločbe.(42)
50. To zahtevo potrjuje sodna praksa Sodišča, po kateri mora obstajati pravica do sodnega nadzora vsake odločbe, s katero nacionalni urad za znamke zavrne pravico, priznano s pravom Skupnosti. Ker se učinkovit sodni nadzor nanaša na zakonitost razlogov izpodbijane odločbe, mora nacionalni urad za znamke navesti razloge za zavrnitev registracije znamke. Kot izhaja iz ustaljene sodne prakse Sodišča, ki se uporablja tudi na področju znamk, mora obrazložitev jasno in nedvoumno izražati sklepanje institucije, ki je zadevni akt izdala, tako da se lahko stranke seznanijo z utemeljitvijo sprejetega ukrepa, pristojno sodišče pa izvrši nadzor.(43)
51. Kadar predlagana besedna znamka ni sestavljena le iz nedvoumnega opisa njenih lastnosti, kot ga določa člen 7(1)(c) Uredbe, tako da opis ni samoumeven, gola trditev UUNT, da je znamka opisna, jasno ne bo zadostila tej zahtevi. Tako je v zadevi SAT.1 Sodišče razveljavilo odločitev UUNT iz razloga, med drugim, da je „ v izpodbijani odločbi le navedel, da sta sestavna dela ‚SAT‘ in ‚2‘ opisna […] ne da bi navedel, kako besedna zveza ‚SAT.2‘ kot celota nima značilnosti, da bi ločila storitve pritožnika od storitev drugih podjetij.(44)
52. Menim, da mora UUNT za izpolnitev obveznosti, da navede razloge, kadar zavrača registracijo znamke, zgoščeno predstaviti, kaj razume z izrazom, za katerega se zahteva registracija. V obravnavanem primeru je Sodišče prve stopnje naložilo UUNT precej strožjo dolžnost, s tem da je od odbora za pritožbe kot pogoj za zavrnitev registracije izraza CELLTECH na temelju tega, da je bil opisen, zahtevalo, da „predstavi znanstveni pomen celične tehnologije“ (točka 36) in zlasti, da „razloži, kako naj bi ta izraza [‚cell‘ in ‚tech‘] označevala namen in naravo proizvodov in storitev, zajetih v zahtevi za registracijo, zlasti način, kako naj bi se ti proizvodi in storitve uporabljali v celični tehnologiji ali kako naj bi iz nje izhajali“ (točka 37).
53. Zato menim, da je prvi pritožbeni razlog UUNT utemeljen.
Točka 39 sodbe Sodišče prve stopnje: tretji pritožbeni razlog
54. Tretji pritožbeni razlog zadeva točko 39 sodbe Sodišča prve stopnje, ki jo je treba brati v povezavi s točko 38:
„38 Gotovo je res, da so proizvodi in storitve, zajeti v zahtevi za registracijo, na splošno farmacevtski proizvodi in storitve ter imajo zato zvezo s snovmi, sestavljenimi iz celic. Vendar odbor za pritožbe ni dokazal, da bo upoštevna javnost takoj in brez dodatnega premisleka vzpostavila konkretno in neposredno zvezo med farmacevtskimi proizvodi in storitvami, ki so predmet zahteve, ter pomenom besednega znaka CELLTECH (v tem smislu glej sodbo Sodišča prve stopnje z dne 7. junija 2001 v zadevi DKV proti UUNT (EuroHealth ), T-359/99, Recueil, str. II-1645, točka 35).
39 Poleg tega tudi ob predpostavki, da se zadevni proizvodi in storitve lahko uporabljajo v funkcionalnem okviru, ki vključuje celično tehnologijo, to dejstvo ne zadošča za sklep, da bi lahko besedni znak CELLTECH označeval njihov namen. Taka uporaba bi namreč pomenila kvečjemu eno od več področij uporabe, ne pa tehnične funkcionalnosti (sodba [Sodišča prve stopnje z dne 20. marca 2002 v zadevi DaimlerChrysler proti UUNT (CARCARD), T-356/00, Recueil, str. II-1963,] točka 40).“
55. UUNT navaja, da je Sodišče prve stopnje nepravilno uporabilo pravo, ko je navedlo, da presoja opisnosti ali neobstoja razlikovalnega učinka zahteva opis „namena“ proizvodov in storitev. Čeprav je Sodišče prve stopnje priznalo, da je „celična tehnologija“ „področje uporabe“ zadevnih proizvodov ali storitev, je napačno štelo, da opis takega „področja uporabe“ ne bi zadoščal za ugotovitev, da je bil znak CELLTECH opisen in zato b rez razlikovalnega učinka.
56. Sodišče prve stopnje je zlasti nepravilno uporabilo pravo, ko je presodilo, da uporaba proizvodov in storitev v povezavi s „celično tehnologijo“ ni bila posledica njim lastne funkcije, ampak le enega mogočega „področja uporabe“ med mnogimi. Po njegovem mnenju tako „področje uporabe“ ne sodi na področje uporabe člena 7(1)(c). Tako je razlikovalo nekatere lastnosti, kot sta „namen“ ali „tehnična funkcionalnost“, katerih opis sodi na področje člena 7(1)(c), od drugih lastnosti, kot je „področje uporabe“, katerega opis ne upravičuje uporabe navedenega člena.
57. Prijaviteljica znamke navaja, da je Sodišče prve stopnje le povedalo, da odbor za pritožbe ni dokazal, da bi bil izraz CELLTECH, čeprav pomeni celično tehnologijo, takoj in nedvoumno razumljen kot izraz, ki označuje lastnosti zadevnih proizvodov ali storitev.
58. Menim, da številni dejavniki podpirajo široko razlago lastnosti, ki sodijo na področje uporabe člena 7(1)(c) in katerih (sama) prisotnost pelje do ugotovitve opisnosti ter samodejne zavrnitve registracije.
59. Prvič, besedilo same določbe je jasno bolj vključujoče kot izključujoče, tako da prepoveduje registracijo „znamk, ki jih sestavljajo izključno znaki ali podatki, ki lahko v gospodarskem prometu označujejo vrsto, kakovost, količino, namen, vrednost, geografski izvor ali čas proizvodnje blaga ali opravljanja storitve ali druge lastnosti blaga ali storitve“. To razlago podpirajo formulacija „ki lahko označujejo “,(45) daljši niz lastnosti, katerih večina so bolj splošni kot specifični pojmi, in „splošni izraz“ „druge lastnosti“.
60. Drugič, kot izhaja iz ustaljene sodne prakse, člen 3(1)(c) Direktive in po dopolnitvi člen 7(1)(c) Uredbe(46) zasledujeta cilj, ki je v javnem interesu, namreč da lahko opisne znake ali podatke, ki se nanašajo na kategorije proizvodov ali storitev, glede katerih se zahteva registracija, prosto uporabljajo vsi, vključno kot kolektivne znamke ali kot del sestavljenih ali grafičnih znamk. Ti določbi zato preprečujeta, da bi bili taki znaki in podatki pridržani enemu samemu podjetju, ker bi bili registrirani kot znamka.(47) Javni interes, na katerem temeljita, pomeni, da mora biti vsaka znamka, ki je sestavljena izključno iz znakov ali podatkov, ki lahko označujejo lastnosti proizvodov ali storitve v smislu te določbe, prosto dostopna vsem in je ni mogoče registrirati.(48) Iz razlage mora ob upoštevanju javnega interesa zagotovo izhajati, da je treba mogočo(-e) „uporabo(-e) v funkcionalnem okviru“ ali „področje uporabe“ zadevnih proizvodov in storitev šteti za take znake ali podatke.
61. Sodišče vedno daje precejšnjo težo javnemu interesu in na tej osnovi široko razlaga člen 3(1)(c) Direktive. Tako je pred kratkim razsodilo, da javni interes, na katerem temelji ta določba, zahteva, da vsi znaki ali podatki, s katerimi se lahko označujejo lastnosti proizvodov ali storitev, glede katerih je zahtevana registracija, ostanejo dostopni vsem podjetjem, tako da jih lahko uporabljajo, kadar opisujejo enake lastnosti svojih proizvodov. Ni treba, da bi bili znaki in podatki, ki sestavljajo znamko, dejansko v uporabi ob vložitvi zahteve za registracijo na način, ki opisuje proizvode ali storitve, ko so tisti, za katere je zahtevana registracija ali ima lastnosti tistih proizvodov ali storitev; zadostuje, da bi jih bilo mogoče uporabiti za take namene. Zato je treba zavrniti registracijo besedne znamke v skladu s členom 3(1)(c), če vsaj eden izmed njenih mogočih pomenov označuje lastnosti zadevnih proizvodov ali storitev. Ni pomembno niti, ali so lastnosti proizvodov ali storitev, ki so lahko predmet opisa, bistvene ali le pomožne za trgovino. Ni razlikovanja na temelju lastnosti, ki jih lahko opisujejo znaki ali podatki, iz katerih je sestavljena znamka. Bolje je, ob upoštevanju javnega interesa, na katerem temelji člen 3(1)(c), vsakemu podjetju omogočiti, da prosto uporablja take znake ali podatke za opisovanje katere koli lastnosti svojih proizvodov, ne glede na pomen te lastnosti na trgovskem področju.(49)
62. Zgornja presoja po mojem mnenju potrjuje široko interpretacijo „lastnosti“, ki sodijo na področje uporabe člena 7(1)(c) Uredbe ali člena 3(1)(c) Direktive.
63. Sodišče prve stopnje se je v utemeljitev svojega stališča, da „področje uporabe“ proizvoda ali storitve ni taka „lastnost“, v točki 39 sodbe v obravnavani zadevi sklicevalo na zadevo DaimlerChrysler proti UUNT (CARCARD).(50) V njej je navedlo:
„Zdi se, da z besedo CARCARD ni mogoče označevati kakršne koli kakovosti teh proizvodov, ki sodijo v kategorije, navedene kot nepremična in premična oprema za obdelavo podatkov; programi na nosilcih podatkov za obdelavo podatkov in/ali besedil in/ali slik, ki sodijo v razred 9. Poleg tega, tudi če bi se proizvode lahko uporabilo na način, ki vključuje kartico, povezano z avtomobilom, to ne zadostuje za sklep, da lahko CARCARD služi označevanju namena proizvodov. Taka uporaba proizvodov kvečjemu pomeni enega izmed mnogih mogočih področij uporabe, vendar ne tehnične funkcionalnosti.“
64. Ne prepriča me trditev, ki očitno izhaja iz te sodbe, da naj področje uporabe proizvodov, ki naj bi jih pokrivala predlagana znamka, ne bi pomenilo lastnosti teh proizvodov v smislu člena 7(1)(c). Zanimivo se je Sodišče prve stopnje poskusilo oddaljiti od te točke v edini naslednji zadevi, ki jo navaja.(51)
65. Glede na zgoraj navedeno menim, da je v obravnavanem primeru Sodišče prve stopnje naredilo napako, ko je razlikovalo med nekaterimi lastnostmi, kot sta „namen“ ali „tehnična funkcionalnost“, katerih opis sodi na področje uporabe člena 7(1)(c), in drugimi lastnostmi, kot je „področje uporabe“, katerega opis ne upravičuje uporabe navedenega člena. Zato menim, da bi bilo treba tretji pritožbeni razlog dopustiti.
Točka 40 sodbe Sodišča prve stopnje: četrti in peti pritožbeni razlog
66. Četrti in peti pritožbeni razlog se nanašata na točko 40 sodbe Sodišča prve stopnje:
„Iz zgoraj navedenega izhaja, da odbor za pritožbe ni dokazal, da bi bil izraz ‚celltech‘ – tudi če bi pomenil celično tehnologijo – lahko takoj in nedvoumno razumljen kot izraz, ki označuje dejavnosti na področju celične tehnologije in proizvode, naprave in material, ki se uporabljajo pri teh dejavnostih ali ki iz teh dejavnosti izhajajo. Dokazal ni niti, da ga bo ciljna javnost razumela izključno kot označitev vrste proizvodov in storitev, ki jih znak označuje.“
Četrti pritožbeni razlog
67. Četrti pritožbeni razlog se mi zdi precej nejasen. UUNT navaja hkrati, da je Sodišče prve stopnje, prvič, nepravilno ugotovilo, da opis postopka izdelave zadevnih proizvodov ali zagotavljanja zadevnih storitev ne sodi na področje uporabe člena 7(l)(c) Uredbe; drugič, kršilo to določbo, ko je zavrnilo trditev, da „celična tehnologija“ opisuje znanstveni postopek izdelave zadevnih proizvodov ali zagotavljanja zadevnih storitev; tretjič, ni ugotavljalo, ali, kot je trdil odbor za pritožbe, bi se „CELLTECH“ ali „cell technology“ lahko razumelo kot izraza, ki „označujeta dejavnosti s področja celične tehnologije ter proizvode, naprave in material, [...] ki iz teh dejavnosti izhajajo “;(52) četrtič, ni preverilo, ali „CELLTECH“ ali „cell technology“ dovolj določno in neposredno opisujeta postopek izdelave ali zagotavljanja zadevnih proizvodov in storitev in, petič, neupravičeno zanikalo, da je označba znanstvene metode, s katero se zagotovijo zadevni proizvodi in storitve, „opisna“ v smislu člena 7(1)(c).
68. Vendar se mi zdi, da Sodišče prve stopnje v točki 40 sodbe ni storilo ničesar od tega. Preprosto ugotavlja, da odbor za pritožbe ni dokazal, da bi se CELLTECH „takoj in nedvoumno razumel kot izraz, ki označuje dejavnosti s področja celične tehnologije ter proizvode, naprave in material, ki se uporabljajo pri teh dejavnostih ali ki iz teh dejavnosti izhajajo“. Imam pomisleke glede take presoje Sodišča prve stopnje, ki v bistvu zadeva ugotovitev dejanskega stanja odbora za pritožbe.(53) Vendar ne vidim, kako bi bilo mogoče izpodbijati to ugotovitev Sodišča prve stopnje iz razlogov, ki jih je navedel UUNT.
69. Zato bi četrti pritožbeni razlog zavrnila kot neutemeljenega.
Peti pritožbeni razlog
70. UUNT kot peti pritožbeni razlog navaja, da je treba sodbo razveljaviti, ker ne vsebuje nobene utemeljitve, ki bi UUNT in tretjim osebam omogočila razumeti, zakaj izraza „CELLTECH“ ali „celična tehnologija“ ne opisujeta lastnosti, ki zajemajo znanstveno metodo, s katero se zagotovijo zadevni proizvodi in storitve.
71. Točka 40 sodbe Sodišča prve stopnje izraža zaključek njegovega sklepanja (ki se začne z „iz zgoraj navedenega izhaja“, kar jasno vključuje točke od 36 do 39). Navaja, da „odbor za pritožbe ni dokazal, da bi bil izraz ‚celltech‘ lahko takoj in nedvoumno razumljen […]“ itd. Menim, da se ta trditev nanaša na presojo odbora za pritožbe. Kot sem navedla, nisem prepričana, da je bilo Sodišče prve stopnje pristojno poseči v to presojo. Vendar to vprašanje ni bilo izpostavljeno. V vsakem primeru in kot navaja prijaviteljica znamke, je Sodišče prve stopnje navedlo razloge (v točkah od 36 do 39), s katerimi je obrazložilo svoj sklep v točki 40. Zato menim, da je treba peti pritožbeni razlog zavrniti kot neutemeljenega.
Točka 43 sodbe Sodišča prve stopnje: (deloma) drugi pritožbeni razlog
72. Drugi del drugega pritožbenega razloga se nanaša na točko 43 sodbe Sodišča prve stopnje, ki jo je treba preučiti v njenem kontekstu:
„41 Zato(54) je treba ugotoviti, da odbor za pritožbe ni dokazal, da besedni znak CELLTECH opisuje proizvode in storitve, za katere je bila zahtevana registracija.
42 Preizkusiti je torej treba, ali je odbor za pritožbe v izpodbijani odločbi podal druge razloge, ki dokazujejo, da je zadevni besedni znak brez slehernega razlikovalnega učinka.
43 V tem pogledu je treba opozoriti, da se lahko, ker gre za znamko, sestavljeno iz besed, preveri mogoč razlikovalni učinek za vsak njegov izraz ali del posebej, vendar mora biti v vsakem primeru odvisen od preučitve celote, ki jo sestavlja. Sama okoliščina, da je vsak od teh delov, gledan ločeno, brez kakršnega koli razlikovalnega učinka, ne izključuje, da bi lahko imela kombinacija, ki jo sestavlja, razlikovalni učinek (glej v tem smislu sodbo SAT.1, točka 28).“
73. UUNT navaja, da sta točka 43 in v njej vsebovano sklicevanje na sodbo SAT.1 (55) napačna. Trdi, da dictum
Sodišča prve stopnje v tem primeru, na katerega se je oprlo Sodišče prve stopnje, zadeva postavitev opisnega elementa poleg elementa brez razlikovalnega učinka, tako da celotna kombinacija ni opisovala zadevnih proizvodov in storitev. Zato ni pomemben za obravnavani primer, ki se nanaša na kombinacijo dveh opisnih elementov.
74. Menim, da sodba SAT.1
dejansko utemeljuje trditev, v podporo katere je navedena. Vendar Sodišče prve stopnje v točki 43 očitno(56) presoja, ali je odbor za pritožbe v izpodbijani odločbi podal druge razloge, ki dokazujejo, da je zadevni besedni znak brez slehernega razlikovalnega učinka. Sodišče prve stopnje je že zaključilo razpravo o tem, ali je bila znamka opisna.(57) Zato je bilo sklicevanje na sodbo SAT.1 v tem besedilu brez dvoma ustrezno.
75. Zato menim, da je treba drugi pritožbeni razlog zavrniti kot neutemeljenega v delu, v katerem se nanaša na točko 43 sodbe Sodišča prve stopnje.
Predlog glede pritožbe
76. Iz zgoraj navedenih razlogov menim, da je treba sodbo Sodišča prve stopnje razveljaviti. Prvič, s tem ko je Sodišče prve stopnje zahtevalo od odbora za pritožbe, kot pogoj za zavrnitev registracije izraza CELLTECH na temelju tega, da je bil opisen, naj „predstavi znanstveni pomen celične tehnologije“ (točka 36 sodbe) in zlasti naj razloži, „kako naj bi ta izraza označevala namen in naravo proizvodov in storitev, zajetih v zahtevi za registracijo, zlasti način, kako naj bi se ti proizvodi in storitve uporabljali v celični tehnologiji ali kako naj bi iz nje izhajali“ (točka 37 sodbe), je naložilo strožjo obveznost od tiste, ki izhaja iz člena 73 Uredbe. Drugič, s tem ko je odločilo (v točki 39 sodbe), da opis „področja uporabe“ proizvodov ali storitev ni bil opis „lastnosti“ teh proizvodov ali storitev v smislu člena 7(1)(c) Uredbe, je napačno razlagalo to določbo.
Predmet tožbe na prvi stopnji
77. Člen 61 Statuta Sodišča določa, da če Sodišče razveljavi odločitev Sodišča prve stopnje, lahko samo dokončno odloči o zadevi, če stanje postopka to dovoljuje. V obravnavanem primeru je ta pogoj izpolnjen.
78. Prijaviteljica znamke v tožbi zoper izpodbijano odločbo trdi, da je presoja odbora za pritožbe zahtev iz člena 7(1)(b) Uredbe, ki zadevajo razlikovalni učinek, nepravilna in da je izpodbijano odločbo zato treba v celoti ali, podredno, deloma razveljaviti.(58)
79. Glavna trditev pritožnice je, da odbor za pritožbe ni pravilno presodil znamke kot celote.
80. V ustreznih točkah izpodbijane odločbe je odbor za pritožbe, potem ko je najprej opozoril, da je treba znamko presojati kot celoto, ugotovil, da je bila kombinacija angleške besede „cell“ in angleške okrajšave „tech“ – od katerih nobena sama zase nima razlikovalnega učinka – le vsota elementov, ker iz njune povezave ni izhajal noben element z razlikovalnim učinkom.(59)
81. Zdi se mi, da ta trditev pravilno odseva sodno prakso Sodišča. Jasno je, da čeprav ima razlikovalni učinek posameznih elementov sestavljene znamke lahko vlogo pri presoji razlikovalnega učinka znamke kot celote, mora ta presoja v vsakem primeru temeljiti na celovitem dojemanju te znamke pri upoštevni javnosti.(60)
82. V sodbi BioID je Sodišče pritrdilo sklepanju Sodišča prve stopnje, po katerem je, ko ne kaže, da obstajajo konkretni indici, kot je na primer način, na katerega so različni elementi sestavljeni, ki kažejo na to, da je sestavljena znamka, upoštevana v celoti, več kot seštevek elementov, iz katerih je sestavljena, taka znamka brez razlikovalnega učinka.(61) Podobno je v sodbi SAT.1 Sodišče nakazalo, da bi lahko bile okoliščine, kot je domišljijska sestavina, pomembne za presojo, ali ima znamka, ki je sestavljena iz elementov brez razlikovalnega učinka, sama po sebi razlikovalni učinek,(62) in tako pritrdilo stališču, da je potrebno nekaj več za spremembo kombinacije dveh sestavin brez razlikovalnega učinka v celoto z razlikovalnim učinkom.
83. Ta pristop je tudi v skladu s sodno prakso o presoji opisnosti sestavljene besedne znamke, ki je sestavljena le iz podobnih elementov brez razlikovalnega učinka.(63) Sodišče je razsodilo, da taka znamka ni opisna, če ustvarja vtis, ki je dovolj oddaljen od vtisa, ki ga ustvarja preprosta kombinacija njenih elementov . Obstajati mora zaznavna razlika med znamko in vsoto njenih delov, kar pomeni, da zaradi neobičajne kombinacije
za proizvode ali storitve znamka ustvarja vtis, ki je dovolj oddaljen od vtisa, ki ga ustvarja preprosta kombinacija pomenov elementov, ki ga sestavljajo .(64)
84. V obravnavanem primeru je odbor za pritožbe, potem ko je ugotovil, da se je seznam proizvodov in storitev v zahtevi nanašal na strokovne in nestrokovne potrošnike,(65) navedel, da „bi po mnenju odbora za pritožbe upoštevni potrošnik kombinacijo ‚CELLTECH‘ tako j in nedvoumno razumel kot izraz, ki označuje dejavnosti s področja celične tehnologije ter proizvode, naprave in material, ki se uporabljajo pri teh dejavnostih ali ki iz teh dejavnosti izhajajo“.(66)
85. Sodišče je pred kratkim razsodilo, da „konkretna presoja učinka znamke na potrošnika, jasno opredeljene v odnosu do proizvodov in storitev, za katere je bila zahtevana registracija znaka, pomeni ugotovitev dejstva“.(67) Čeprav je bila ta izjava dana v okviru odločanja o pristojnosti Sodišča, da nadzoruje ugotovitve dejanskega stanja Sodišča prve stopnje, potrjuje moje stališče, da pritožbeno sodišče ne sme brez utemeljenega razloga posegati v tako ugotovitev odbora za pritožbe (ki že sam odloča o pritožbi zoper odločbo preizkuševalca UUNT(68) ).
86. Ta pristop potrjuje tudi besedilo člena 63(2) Uredbe, ki določa, da se tožba zoper odločbe odbora za pritožbe „lahko vloži zaradi kršitve pravil o pristojnosti, kršitve bistvenih določb postopka, kršitve Pogodbe, te uredbe ali katerega koli pravnega pravila v zvezi z njihovo uporabo ali zaradi zlorabe pooblastil“. Po mojem mnenju iz tega besedila jasno izhaja, da je pristojnost Sodišča prve stopnje ob preverjanju take odločbe omejena na pravna vprašanja. Iz tega bi sledilo, da nadzor tega sodišča glede odločbe odbora za pritožbe UUNT „ne sme preseči preverjanja zakonitosti te odločbe in ni namenjen ponovnemu preverjanju dejstev, ki so jih presojale instance UUNT“.(69) Vendar sprejemam, da ta trditev ne odraža dosedanje ustaljene sodne prakse Sodišča prve stopnje glede pritožb zoper odločbe odbora za pritožbe UUNT.
87. V obravnavanem primeru se mi zdi, da je ugotovitev odbora za pritožbe, da bi upoštevni potrošnik izraz CELLTECH dojel kot izraz, ki označuje dejavnosti s področja celične tehnologije, ugotovitev dejanskega stanja, ki je ni mogoče izpodbijati s pritožbo zoper izpodbijano odločbo. Splošneje, zdi se mi, da iz te odločbe jasno izhaja, da odbor za pritožbe ni opustil presoje znamke kot celote. Zato je treba zavrniti glavno trditev prijaviteljice znamke v pritožbi zoper izpodbijano odločbo.
88. Dojemanje upoštevne javnosti je vendar le eno izmed meril za ugotovitev, ali ima znamka razlikovalni učinek. Poleg tega je treba razlikovalni učinek presojati glede proizvodov ali storitev, za katere je zahtevana registracija.(70) To je bistvo trditve prijaviteljice znamke, navedene podredno, v pritožbi zoper izpodbijano odločbo. Pritožnica navaja, da odbor za pritožbe ni ugotavljal, ali bi znamka CELLTECH imela razlikovalni učinek glede proizvodov ali storitev, za katere je zahtevana registracija. Opozarja, da ti proizvodi vključujejo „farmacevtske, veterinarske in sanitarne proizvode, sestavine in snovi“ ter „kirurške, medicinske, zobozdravstvene in veterinarske aparate in instrumente“. Meni, da se izraza „cell“ in/ali „tech“, tudi posamično, običajno ne uporabljata ali ne bi uporabljala za opisovanje takih proizvodov, ter trdi, da odbor za pritožbe tega ni upošteval.
89. Zdi se mi, da ima ta trditev določeno težo.
90. Ker se registracijo znamke vedno zahteva glede proizvodov ali storitev, opisanih v zahtevi za registracijo, je treba vprašanje, ali se za znamko uporablja kateri izmed absolutnih razlogov za zavrnitev, posebej presojati glede teh proizvodov ali storitev.(71) Ta presoja mora biti poglobljena in popolna.(72) Kadar je zahtevana registracija znamke za večje število proizvodov in storitev, menim, da ni treba, da bi odločba o zavrnitvi registracije na temelju absolutnih razlogov za zavrnitev vsebovala ugotovitve za vsakega izmed teh posameznih proizvodov in storitev posebej. Vendar, kadar se na tej osnovi zavrne registracija celotne skupine ali kategorije proizvodov ali storitev, mora odločba vsebovati ustrezno obrazložitev o tem, zakaj znamka ne more biti predmet registracije za skupino ali kategorijo kot tako.(73)
91. Po mojem mnenju točka 12 izpodbijane odločbe ne vsebuje take obrazložitve. Kot sem navedla, menim, da odbor za pritožbe ni bil dolžan „predstaviti znanstvenega pomena celične tehnologije“ ali razložiti, kako naj bi izraza „cell“ in „tech“ „označevala namen in naravo proizvodov in storitev, zajetih v zahtevi za registracijo, zlasti način, kako naj bi se ti proizvodi in storitve uporabljali v celični tehnologiji ali kako naj bi iz nje izhajali“.(74) Vendar menim, da bi moral razložiti, zakaj (kot se očitno zdi) šteje, da so „farmacevtski, veterinarski in sanitarni proizvodi, sestavine in snovi“ ter „kirurški, medicinski, zobozdravstveni in veterinarski aparati in instrumenti“ „proizvodi, naprave in material, ki se uporabljajo pri [dejavnostih s področja celične tehnologije]“. Izpodbijana odločba ne vsebuje take razlage. Zato menim, da bi jo bilo treba razveljaviti.
Stroški
92. Sodišče v skladu s členom 122 Poslovnika Sodišča, če je pritožba utemeljena in če samo dokončno odloči v sporu, odloči tudi o stroških. V skladu s členom 69(2) tega poslovnika, ki se uporablja za pritožbe na podlagi člena 118, se neuspeli stranki naloži plačilo stroškov, če so bili ti priglašeni. Na prvi stopnji je prijaviteljica znamke predlagala, naj se UUNT naloži plačilo stroškov, ta pa po mojem mnenju ni uspel. V pritožbi je pritožnik UUNT predlagal, naj se prijaviteljici znamke, zoper katero je bila vložena pritožba, naloži plačilo stroškov, ta pa po mojem mnenju ni uspela. Zato menim, da je treba UUNT naložiti plačilo stroškov postopka na prvi stopnji, prijaviteljici znamke pa plačilo stroškov pritožbenega postopka.
Predlog
93. Zato menim, da bi moralo Sodišče:
– razveljaviti sodbo Sodišča prve stopnje v zadevi T-260/03 ;
– razveljaviti odločbo drugega odbora za pritožbe z dne 19. maja 2003;
– naložiti plačilo stroškov Uradu za usklajevanje na notranjem trgu na prvi stopnji in družbi Celltech R & D Ltd v pritožbi.
(1) .
(2)  –	Sodba z dne 14. aprila 2005 (T-260/03, ZOdl., str. I-1215).
(3)  –	UL 1994, L 11, str. 1.
(4)
–	Prva direktiva Sveta 89/104/EGS z dne 21. decembra 1988 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z blagovnimi znamkami (UL 1989, L 40, str. 1). Sodišče je v okviru drugih bistveno identičnih določb Direktive o blagovnih znamkah in Uredbe pojasnilo, da se morajo njegove razlage ene določbe uporabiti tudi za drugo: sodba z dne 22. junija 2000 v zadevi Marca Mode (C-425/98, Recueil, str. I‑4861, točke od 26 do 28).
(5)  –	Točka 9 sodbe Sodišča prve stopnje.
(6)  –	Točke od 19 do 24.
(7)  –	Glej sodbo z dne 12. februarja 2004 v zadevi Koninklijke KPN Nederland (C-363/99, Recueil, str. I‑1619, točka 86) in Campina Melkunie (C-265/00, Recueil, str. I-1699, točka 18).
(8)  –	Točki 25 in 26.
(9)  –	Navedena v opombi 7.
(10)  –	Sodba z dne 16. septembra 2004 (C-329/02 P, ZOdl., str. I-8317). Navaja se bodisi kot SAT.1 bodisi kot SAT.2; slednji izraz je znamka, za katero je bila zahtevana registracija. Sama jo bom navajala kot SAT.1.
(11)  –	Točka 27.
(12)  –	Kar se zdi, da med strankama ni sporno.
(13)  –	Točke od 28 do 31.
(14)  –	Točke od 32 do 42, na večino katerih se osredotočajo prvi štirje pritožbeni razlogi.
(15)  –	Točke od 42 do 44; točka 43 je predmet petega pritožbenega razloga.
(16)  –	Točki 45 in 46.
(17)  –	Pritožničin poudarek.
(18)  –	Glej sodbi							Koninklijke KPN Nederland, točki 67 in 85, in Campina Melkunie, točka 18, navedeni v opombi 7. Dejansko je bila ta trditev prvič navedena v sodbi z dne 4. oktobra 2001 v zadevi Merz & Krell (C‑517/99, Recueil, str. I-6959, točka 35).
(19)  –	Glej navedeni sodbi							Koninklijke KPN Nederland, točki 67 in 85, ter Campina Melkunie, točka 18.
(20)  –	Glej navedeni sodbi							Koninklijke KPN Nederland, točka 86, in Campina Melkunie, točka 19.
(21)  –	Sodba z dne 15. septembra 2005 (C-37/03 P, ZOdl., str. I-7975).
(22)  –	Navedena v opombi 10.
(23)  –	Glej točko 36 sodbe SAT.1, ki jo Sodišče v sodbi BioID navaja v točki 62, in točko 63 sodbe							BioID.
(24)  –	Točke od 61 do 65.
(25)  –	Točka 42.
(26)  –	Točke od 24 do 26.
(27)  –	Točka 27.
(28)  –	Točka 11 izpodbijane odločbe.
(29)  –	Vendar je treba opozoriti, da Sodišče ni sprejelo tega pristopa v zadevi BioID, s tem da je odločilo, da okrajšave BioID, prevladujočega elementa znaka, za katerega se je zahtevala registracija („BioID ▪ ®“ ), ni bilo mogoče razločevati od proizvodov in storitev, na katere se nanaša (ki so sodili na področje biometrične identifikacije), da pri upoštevni javnosti ni imela učinka, ki bi lahko zagotavljal potrošniku ali uporabniku identiteto izvora proizvoda ali storitve, označenega z znamko, in da je bila zato brez slehernega razlikovalnega učinka v smislu člena 7(1)(b); točke od 70 do 75. V tem primeru člen 7(1)(c) ni bil predmet presoje in ugotovitev Sodišča, čeprav je bila ta določba (skupaj s členom 7(1)(b)) podlaga odločbam preizkuševalke UUNT in odbora za pritožbe ter tožbi pri Sodišču prve stopnje.
(30)  –	Glej sodbi, navedeni v opombi 7.
(31)  –	To morda ne preseneča. V okoliščinah primera Sodišče prve stopnje ni potrebovalo veliko časa, da bi preizkusilo izpodbijano odločbo in ugotovilo, ali je odbor za pritožbe ugotovil druge
razloge od gole opisnosti, kar bi pripeljalo do sklepa, da je bila znamka brez razlikovalnega učinka, in ugotovitve, da izpodbijana odločba ni vsebovala takih dodatnih razlogov.
(32)  –	V delu, v katerem se nanaša na točko 35. Točka 43 sodbe Sodišča prve stopnje je v ustreznem delu obravnavana v točkah od 72 do 75 spodaj.
(33)  –	Glej opombo 4.
(34)  –	Glej sodbo Campina Melkunie, navedeno v opombi 7, točka 37.
(35)  –	Ibidem, točka 39, moj poudarek.
(36)  –	Ibidem, točki 40 in 41. Točka 37 in točke od 39 do 41 sodbe Campina Melkunie ponavljajo s skoraj enakimi izrazi to, kar je bilo povedano v točki 96 in točkah od 98 do 100 sodbe KPN, ki je bila izdana istega dne. Po mojem mnenju je sodba Campina Melkunie tu bolj upoštevna. Nanašala se je na neologizem (BIOMILD), ki je bil sestavljen iz elementov, za katere je bilo ugotovljeno, da so opisovali lastnosti zadevnih proizvodov in storitev, medtem ko je bila v sodbi KPN zadevna besedna znamka („postkantoor“ ali poštni urad) samostojna beseda.
(37)  –	Glej na primer sodbo BioID, navedeno v opombi 21, točka 29.
(38)  –	Glej sodbo z dne 11. novembra 1997 v zadevi SABEL (C-251/95, Recueil, str. I-6191, točka 23).
(39)  –	Točka 33 sodbe.
(40)  –	Glej sodbo z dne 21. oktobra 2004 v zadevi KWS Saat proti UUNT
(C-447/02 P, ZOdl., str. I-10107, točke od 63 do 65).
(41)  –	Ibidem, točka 67.
(42)  –	Glej sodbo z dne 13. julija 2005 v zadevi Sunrider proti UUNT (TOP) (T-242/02, ZOdl., str. II‑2793, točke od 72 do 75).
(43)  –	Glej točko 40 mojih sklepnih predlogov z dne 6. julija 2006 v zadevi C-239/05, BVBA Management, Training en Consultancy (C-239/05, teče pred Sodiščem).
(44)  –	Točka 43.
(45)  –	Moj poudarek. Ta izraz je mogoče zaslediti tudi v drugih jezikovnih različicah: na primer v francoski „pouvant servir“ in v nemški „dienen können“.
(46)  –	Glej opombo 4.
(47)  –	Glej sodbo z dne 4. maja 1999 v zadevi Windsurfing Chiemsee (C-108/97 in C‑109/97, Recueil, str. I-2779, točka 25).
(48)  –	Glej sodbo z dne 8. aprila 2003 v zadevi Linde in drugi (od C-53/01 do C-55/01, Recueil, str. I‑3161, točki 74 in 75).
(49)  –	Glej sodbo Koninklijke KPN Nederland, navedeno v opombi 7, točke 55, 97 in 102.
(50)  –	Glej točko 54 zgoraj.
(51)  –	Glej sodbo z dne 26. novembra 2003 v zadevi HERON Robotunits proti UUNT (T-222/02, Recueil, str. II‑4995, točka 47).
(52)  –	Moj poudarek.
(53)  –	Glej točko 85 spodaj.
(54)  –	Namreč ob upoštevanju točk od 35 do 40.
(55)  –	Navedena v opombi 10.
(56)  –	Glej točko 42.
(57)  –	Točka 41.
(58)  –	Pritožnica podredno navaja, da bi morala biti registracija znamke glede proizvodov, ki sodijo v razred 5, in dalje podredno v razred 5 in 10, dovoljena in izpodbijana odločba glede tega blaga razveljavljena.
(59)  –	Točka 10 izpodbijane odločbe.
(60)  –	Glej sodbo SAT.1, navedeno v opombi 10, točka 28, in sodbo							BioID, navedeno v opombi 21, točka 29.
(61)  –	Točka 34.
(62)  –	Točka 35.
(63)  –	Glej sodbo SAT.1, točka 28, v potrditev, da gre za podobne položaje.
(64)  –	Glej sodbo Campina Melkunie, navedeno v opombi 7, točki 40 in 41 (moj poudarek).
(65)  –	Zdi se, da prijaviteljica znamke ne izpodbija presoje odbora za pritožbe glede upoštevnega potrošnika.
(66)  –	Točki 11 in 12.
(67)  –	Točka 42 sodbe BioID, navedene v opombi 21.
(68)  –	Čigar odločitev se, ob predlogu za zavrnitev registracije na temelju absolutnih razlogov za zavrnitev, šteje za dokončno šele potem, ko je prijavitelju znamke dana možnost predlagati stališča: člen 38(3) Uredbe.
(69)  –	Glej sodbo z dne 18. julija 2006 v zadevi Rossi proti UUNT (C-214/05							P, ZOdl., str. I-7057, točka 50).
(70)  –	Glej sodbo z dne 6. maja 2003 v zadevi Libertel							(C-104/01, ZOdl., str. I-3793, točka 75).
(71)  –	Glej sodbo Koninklikje KPN Nederland, navedena v opombi 7, točka 33.
(72)  –	Ibidem, Koninklikje KPN Nederland, točka 123.
(73)  –	Glej točke od 39 do 41 mojih sklepnih predlogov v zadevi BVA Management, Training en Consultancy, navedena v opombi 43.
(74)  –	Glej točke od 47 do 52 zgoraj.