62020TJ0469_RES
Lieta T‑469/20
Nīderlandes Karaliste
pret
Eiropas Komisiju
Vispārējās tiesas (septītā palāta paplašinātā sastāvā) 2022. gada 16. novembra spriedums
Valsts atbalsts – Nīderlandes likums, ar ko aizliedz ogļu izmantošanu elektroenerģijas ražošanai – Ar oglēm darbināmas elektrostacijas priekšlaicīga slēgšana – Kompensācijas piešķiršana – Lēmums neizteikt iebildumus – Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par saderīgu ar iekšējo tirgu – Skaidras klasifikācijas par “valsts atbalstu” neesamība – Atcelšanas prasība – Apstrīdams tiesību akts – Pieņemamība – Regulas (ES) 2015/1589 4. panta 3. punkts – Tiesiskā drošība
Atcelšanas prasība – Pārsūdzami akti – Jēdziens – Tiesību akti, kas rada saistošas tiesiskās sekas – Lēmums, ar kuru konstatēta valsts pasākuma saderība ar iekšējo tirgu, iepriekš nekvalificējot šo pasākumu par valsts atbalstu – Iekļaušana
(LESD 263. pants)
(skat. 27.–34. punktu)
Valstu piešķirts atbalsts – Novērtējums, ko veic Komisija – Kompetence – Lēmuma, ar kuru konstatēta valsts pasākuma saderība ar iekšējo tirgu, iepriekš nekvalificējot šo pasākumu par valsts atbalstu, pieņemšana – Lēmums, kas pārsniedz Komisijas pilnvaras
(LESD 107. panta 3. punkts; Padomes Regulas 2015/1589 4. panta 3. punkts)
(skat. 51.–53., 55., 58.–62., 64., 70., 71. punktu)
Rezumējums
Vispārējā tiesa atceļ Eiropas Komisijas lēmumu, ar kuru ir apstiprināta kompensācija par tādas elektrostacijas slēgšanu, kura darbināma ar oglēm un kura darbojas Nīderlandē. Komisija nevarēja lemt par valsts pasākuma saderību ar iekšējo tirgu, ja tā nebija iepriekš konstatējusi, ka šis pasākums ir valsts atbalsts.
2019. gada 11. decembrī Nīderlandes Karaliste pieņēma likumu, ar kuru aizliedza ogļu izmantošanu elektroenerģijas ražošanai vēlākais no 2030. gada 1. janvāra.
Pēc šī likuma stāšanās spēkā četrām no piecām ar oglēm darbināmām elektrostacijām, kas darbojās Nīderlandē, tika piešķirts pārejas periods no pieciem līdz desmit gadiem, lai dotu tām iespēju atgūt izdarītos ieguldījumus, pielāgoties citai izejvielai vai sagatavoties slēgšanai. Savukārt Hemweg 8 spēkstacija, kura nededzināja biomasu, neražoja nekādu atjaunojamo enerģiju un kuras efektivitāte tātad bija mazāka nekā četrām citām ar oglēm darbināmām elektrostacijām, bija jāslēdz 2019. gada beigās.
Šajos apstākļos Nīderlandes valdība nolēma piešķirt kompensāciju 52,5 miljonus EUR elektrostacijas Hemweg 8 apsaimniekotājai sabiedrībai kā kompensāciju par kaitējumu, kas nodarīts priekšlaicīgas slēgšanas dēļ (turpmāk tekstā – “attiecīgais pasākums”), atbilstoši iespējai, kas šajā ziņā paredzēta 2019. gada 11. decembra likumā.
Ar 2020. gada 12. maija lēmumu (
1
) Eiropas Komisija attiecīgo pasākumu atzina par saderīgu ar iekšējo tirgu saskaņā ar LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunktu, tomēr nepārbaudīja, vai ar šo pasākumu tiek piešķirta priekšrocība centrāles Hemweg 8 apsaimniekotājai sabiedrībai un vai tātad tas ir uzskatāms par valsts atbalstu.
Nīderlandes Karaliste cēla prasību atcelt šo lēmumu, un Vispārējās tiesas septītā palāta paplašinātā sastāvā to apmierināja. Šajā ziņā Vispārējā tiesa precizē, ka Komisija nevar lemt par valsts pasākuma saderību ar iekšējo tirgu, ja tā iepriekš nav konstatējusi, ka šis pasākums ir valsts atbalsts LESD 107. panta 1. punkta izpratnē.
Vispārējās tiesas vērtējums
Vispirms Vispārējā tiesa noraida Komisijas iebildi par nepieņemamību, kas pamatota ar to, ka no apstrīdētā lēmuma Nīderlandes Karalistei neizrietot nekādas saistošas tiesiskās sekas.
Saskaņā ar pastāvīgo judikatūru lēmums, kas ir pamatots ar LESD 107. panta 1. un 3. punktu un kurā attiecīgais pasākums, kaut arī tas ir kvalificēts par valsts atbalstu, ir atzīts par saderīgu ar kopējo tirgu, ir jāuzskata par apstrīdamu aktu LESD 263. panta izpratnē.
Tomēr, lai gan apstrīdētajā lēmumā netika lemts par jautājumu, vai attiecīgais valsts pasākums ir valsts atbalsts, tā rezultātā tas tika atļauts. Tādējādi, pieņemot šo lēmumu, Komisija nolēma izbeigt tās uzsākto iepriekšējās izskatīšanas procedūru un netieši atteicās uzsākt LESD 108. panta 2. punktā paredzēto formālo izmeklēšanas procedūru. Tādējādi tā pieņēma galīgo nostāju par attiecīgā pasākuma saderību ar iekšējo tirgu, kas rada saistošas tiesiskās sekas.
Tāpēc Vispārējā tiesa atzīst prasību par pieņemamu, nepārbaudot, vai apstrīdētā lēmuma radītās obligātās tiesiskās sekas varēja ietekmēt Nīderlandes Karalistes intereses.
Pēc tam Vispārējā tiesa izvērtē Nīderlandes Karalistes iebildumus par to, ka, atzīdama attiecīgo pasākumu par saderīgu ar iekšējo tirgu, nelemjot par jautājumu par tā kvalificēšanu par valsts atbalstu, Komisija esot pārsniegusi savas pilnvaras un pārkāpusi tiesiskās drošības principu.
Šajā ziņā Vispārējā tiesa vispirms atgādina, ka Komisija apstrīdēto lēmumu ir pieņēmusi, pamatojoties uz Regulas 2015/1589 (
2
)4. panta 3. punktu, tā rezolutīvajā daļā secinot, ka attiecīgais pasākums ir saderīgs ar iekšējo tirgu atbilstoši LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunktam.
Atbilstoši pēdējai minētajai tiesību normai “atbalstu”, kas veicina konkrētu saimniecisko darbību vai konkrētu tautsaimniecības jomu attīstību, var uzskatīt par saderīgu ar iekšējo tirgu, ja šādam atbalstam nav tāds nelabvēlīgs iespaids uz tirdzniecības apstākļiem, kas ir pretrunā kopīgām interesēm. Jēdziena “atbalsts” lietošana nozīmē, ka valsts pasākuma saderība ar iekšējo tirgu var tikt izvērtēta tikai pēc tam, kad šis pasākums ir kvalificēts par atbalstu.
Turklāt no pastāvīgās judikatūras izriet: ja Komisija pēc iepriekšējas izskatīšanas nevar gūt pārliecību, ka pasākums vai nu nav “atbalsts” LESD 107. panta 1. punkta izpratnē, vai arī tas, lai gan ir atzīstams par atbalstu, tomēr ir saderīgs ar LESD, vai, ja šī procedūra nav tai ļāvusi pārvarēt visas grūtības, ko rada attiecīgā pasākuma saderības vērtējums, šai iestādei ir pienākums uzsākt LESD 108. panta 2. punktā paredzēto procedūru un tai šajā ziņā nav rīcības brīvības.
No minētā izriet, kā uzskata Vispārējā tiesa, ka Komisija var uzskatīt par saderīgu ar iekšējo tirgu tikai tādu pasākumu, kas ietilpst LESD 107. panta 1. punkta piemērošanas jomā, proti, pasākumu, kas kvalificēts par valsts atbalstu.
Šo secinājumu turklāt apstiprina atbilstošie Regulas 2015/1589 noteikumi, kuru 4. pantā ir ieviests atbalsta pasākumu iepriekšējas izskatīšanas posms, kura mērķis ir ļaut Komisijai formulēt savu pirmo viedokli par tās pārbaudīto pasākumu. Šī posma beigās Komisija konstatē, ka attiecīgais valsts pasākums vai nu nav atbalsts LESD 107. panta 1. punkta izpratnē, vai arī ietilpst šīs tiesību normas piemērošanas jomā. Pēdējā minētajā gadījumā minētais pasākums var neradīt šaubas attiecībā uz tā saderību ar iekšējo tirgu vai – tieši otrādi – radīt. Ja pēc iepriekšējas izskatīšanas Komisija konstatē, ka paziņotais pasākums, ciktāl tas ietilpst LESD 107. panta 1. punkta piemērošanas jomā, nerada šaubas par tā saderību ar iekšējo tirgu, tā saskaņā ar Regulas 2015/1589 4. panta 3. punktu pieņem lēmumu necelt iebildumus.
No tā izriet, ka Regulas 2015/1589 4. pantā ir ietverts izsmeļošs to lēmumu saraksts, kurus Komisija var pieņemt pēc attiecīgā valsts pasākuma iepriekšējas izskatīšanas, un starp šiem lēmumiem nav minēta iespēja pieņemt lēmumu, ar kuru valsts pasākums tiek atzīts par saderīgu ar iekšējo tirgu, ja tā iepriekš nav lēmusi par šī valsts pasākuma kvalifikāciju par valsts atbalstu.
Tādējādi Vispārējā tiesa nospriež, ka, apstrīdētajā lēmumā atzīdama attiecīgo pasākumu par saderīgu ar iekšējo tirgu, iepriekš nelemjot par jautājumu, vai šāds pasākums ir atbalsts, Komisija ir pārsniegusi savas pilnvaras. Turklāt, tā kā apstrīdētais lēmums neļāva Nīderlandes Karalistei precīzi zināt tās tiesības un pienākumus, Komisija ir pārkāpusi arī tiesiskās drošības principu.
Šo iemeslu dēļ Vispārējā tiesa prasību apmierina un atceļ apstrīdēto lēmumu, nelemjot par citiem Nīderlandes Karalistes izvirzītajiem pamatiem.
(
1
)	Komisijas 2020. gada 12. maija Lēmums C(2020) 2998 final par valsts atbalstu SA. 54537 (2020/NN) – Nīderlande, Aizliegums izmantot ogles elektroenerģijas ražošanai Nīderlandē (turpmāk tekstā – “pārsūdzētais lēmums”).
(
2
)	Padomes Regula (ES) 2015/1589 (2015. gada 13. jūlijs), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus [LESD] 108. panta piemērošanai (OV 2015, L 248, 9. lpp.). Minētajā tiesību normā ir paredzēts: “Ja Komisija pēc sākotnējas izskatīšanas konstatē, ka nav šaubu par to, ka paziņotais pasākums, ciktāl uz to attiecas LESD 107. panta 1. punktu, ir saderīgs ar iekšējo tirgu, tā nolemj, ka pasākums ir saderīgs ar iekšējo tirgu [..]. Lēmumā norāda, kuru no LESD paredzētajiem izņēmumiem piemēro”.