SKLEP
Višje sodišče v Ljubljani je v senatu, ki so ga sestavljale višje sodnice Irena  
Balažic  kot  predsednica,  Magda  Gombač  Gluhak  kot  poročevalka  in  Tjaša  
Potparič Janežič kot članica,
v izvršilni zadevi upnika: S., d.o.o., ..., ki ga zastopa Odvetniška družba Ž., o.p.  
d.o.o. v M., zoper dolžnike: 1. P. B., ..., 2. M. Š. ..., 3. R. G., …,
zaradi izterjave 600.000,00 EUR s pripadki,
o pritožbi upnika zoper sklep Okrajnega sodišča v Ljubljani opr. št. 0956 I  
2667/2017 z dne 22. 11. 2017,
na seji 10. januarja 2018
1
I Ip 3664/2017
SKLENILO:
I. Pritožba se zavrne in sklep potrdi.
II. Upnik sam krije svoje pritožbene stroške.
OBRAZLOŽITEV:
1. Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje predlog za izvršbo z dne 1.  
9. 2017 zavrnilo (1. točka izreka sklepa) in sklenilo, da upnik sam nosi  
svoje stroške postopka (2. točka izreka sklepa).
2. Zoper sklep se po pooblaščencu pravočasno pritožuje upnik. Navaja, da je  
predlogu za izvršbo priložil potrdilo o izvršljivosti notarskega zapisa, iz  
katerega izhaja, da notarski zapis ustreza predpisom o notarskih listinah in  
da  je  notarska  listina  postala  izvršljiva.  Materialna  podlaga  za  presojo  
utemeljenosti  predloga  za izvršbo ni 57. člen Uredbe Bruselj I, temveč  
Uredba Bruselj I bis, po kateri je javna listina, ki je izvršljiva v državi  
članici izvora, izvršljiva tudi v drugih državah članicah, ne da se zahteva  
razglasitev izvršljivosti. Iz predložene posojilne pogodbe pa jasno izhaja, da 
je notarski zapis izvršljiv v državi članici izvora, zato je izvršljiv tudi v  
Republiki Sloveniji. Priglaša pritožbene stroške.
3. Pritožba ni utemeljena.
4. Višje sodišče je izpodbijani sklep preizkusilo v okviru pritožbenih razlogov  
in  razlogov,  na  katere  je  dolžno  paziti  po  uradni  dolžnosti  po  drugem  
odstavku 350. člena v zvezi s 366. členom Zakona o pravdnem postopku  (v 
nadaljevanju ZPP)  v  zvezi  z  določbo  15.  člena  Zakona  o  izvršbi  in  
zavarovanju (v nadaljevanju ZIZ).
5. Sodišče prve stopnje je predlog za izvršbo zavrnilo z obrazložitvijo, da  
notarski zapis, sestavljen pri notarju na Hrvaškem, ne predstavlja podlage  
za izvršbo, saj gre za tujo javno listino, ki sama po sebi ni izvršljiva v  
Republiki Sloveniji, ampak morajo biti za priznanje izvršljivosti izpeljani  
ustrezni postopki po 57. členu Uredbe Sveta ES št. 44/2001 z dne 22. 12.  
2000 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih  
in gospodarskih zadevah (v nadaljevanju Uredba Bruselj I), česar upnik ni  
2
zatrjeval niti izkazal. Prav tako ni mogoče uporabiti (bilateralne) Pogodbe o  
pravni pomoči v civilnih in kazenskih zadevah z dne 7. 2. 1994, sklenjene z  
Republiko  Hrvaško,  saj  ta  predvideva  le  priznanje  sodnih  odločb  in  
poravnav in z njimi izenačenih odločb drugih organov, notarski zapis pa ni  
ne sodna odločba, ne poravnava, ne odločba drugega organa. Glede na  
navedeno je sodišče prve stopnje predlog za izvršbo zavrnilo ter sklenilo,  
da upnik sam krije svoje stroške predloga za izvršbo. Odločitev sodišča  
prve stopnje je pravilna.
6. Upnikovo stališče, da je v danem primeru treba uporabiti Uredbo (EU) št.  
1215/2012 Evropskega parlamenta in sveta z dne 12. 12. 2012 o pristojnosti 
in  priznavanju  in  izvrševanju  sodnih  odločb  v  civilnih  in  gospodarskih 
zadevah  (prenovitev,  v nadaljevanju Uredba  Bruselj  I bis), ni  pravilno.  
Notarski  zapis,  na  podlagi  katerega  je  upnik  predlagal  izvršbo,  je  bil  
sklenjen 2. 10. 2013, 66. člen Uredbe Bruselj I bis pa določa, da se ta  
uredba uporablja samo za sodne postopke, ki so bili začeti, za javne listine,  
ki so bile uradno sestavljene ali registrirane, in za sodne poravnave, ki so  
bile potrjene ali sklenjene na dan 10. 1. 2015 ali po tem (prvi odstavek),  
medtem  ko  se  Uredba  Bruselj  I  še  naprej  uporablja  za  sodne  odločbe, 
izdane v sodnih postopkih, ki so bili začeti, za javne listine, ki so bile  
uradno  sestavljene  ali  registrirane,  in  za  sodne  poravnave,  ki  so  bile  
potrjene  ali  sklenjene  pred  10.  januarjem  2015,  ki  sodijo  na  področje  
uporabe navedene uredbe (drugi odstavek navedenega člena).
7. Prav tako ne drži, da je predloženi  notarski zapis izvršljiv v Republiki  
Sloveniji brez postopka za razglasitev izvršljivosti, ker je notarski zapis  
izvršljiv v državi članici izvora. Ker je za dani notarski zapis treba uporabiti 
Uredbo  Bruselj  I  (Republika  Hrvaška  je z  dnem  1. 7. 2013 vstopila  v  
Evropsko unijo in od tedaj zanjo velja pravo Evropske unije, glej tudi že  
citirani  drugi  odstavek  66.  člena  Uredbe  Bruselj  I  bis),  pa  je  pravilno  
stališče  sodišča  prve  stopnje,  da  bi  upnik  moral  sprožiti  postopek  za  
razglasitev izvršljivosti notarskega zapisa. Skladno s 57. členom te uredbe  
se namreč listina, ki je bila uradno sestavljena ali registrirana kot javna  
listina in je izvršljiva v eni od držav članic, razglasi za izvršljivo v drugi  
državi članici na podlagi zahteve, vložene v skladu s postopkom iz 38. in  
nadaljnjih členov. Skladno z 38. členom se sodna odločba in tako tudi javna 
listina izvrši v drugi državi članici, ko je na zahtevo zainteresirane stranke  
razglašena za izvršljivo v tej državi, skladno z 39. členom pa se zahteva  
vloži pri sodišču ali pristojnem organu iz seznama v Prilogi II. Republika  
3
Slovenija je v zvezi s tem notificirala pristojnost okrožnih sodišč, določena  
pa je v 42. b členu ZIZ, ki določa, da je, če je za izvršitev tuje odločbe  
oziroma  tuje  javne  listine  v  Republiki  Sloveniji  po  določbah  zakona,  
ratificirane in objavljene mednarodne pogodbe ali pravnega akta Evropske  
unije,  ki  se  v  Republiki  Sloveniji  uporablja  neposredno,  treba  izvesti  
postopek priznanja in izvršitve tuje odločbe oziroma tuje javne listine, za  
izvedbo  postopka  pristojno  okrožno  sodišče,  na  območju  katerega  ima  
dolžnik stalno ali začasno prebivališče.  
8. Višje sodišče torej pritrjuje stališču sodišča prve stopnje, da bi upnik moral  
doseči razglasitev izvršljivosti predloženega tujega notarskega zapisa, šele  
nato pa bi lahko na podlagi le-tega tudi predlagal izvršbo (primerjaj sklepe  
VSC I Ip 391/2011 z dne 12. 1. 2012, VSL II Ip 9/2009 z dne 11. 3. 2009 in 
VSM I Ip 438/2015 z dne 19. 10. 2015). Potrdilo o izvršljivosti v danem  
notarskem  zapisu  je  zgolj  potrdilo,  ki  ga  v  petem  odstavku  38.  člena  
predvideva hrvaški „Ovršni zakon“, in sicer skladno s to določbo notar sam  
izda potrdilo o izvršljivosti svojih listin ali odločb, ni pa upnik izkazal, da je 
sprožil  postopek za razglasitev  izvršljivosti (eksekvatura) ter razglasitev  
izvršljivosti tudi dosegel.
9. Ker je sodišče prve stopnje predlog za izvršbo tako pravilno zavrnilo, je  
pravilno sklenilo tudi, da upnik sam krije svoje stroške predloga za izvršbo.
10. Pritožba ni utemeljena in ker višje sodišče tudi ni našlo kršitev, na katere  
pazi po uradni dolžnosti, jo je zavrnilo ter sklep potrdilo (2. točka 365.  
člena ZPP v zvezi s 15. členom ZIZ).
11. Upnik s pritožbo ni uspel, zato sam krije svoje pritožbene stroške (prvi  
odstavek 154. člena ZPP v zvezi s 15. členom ZIZ).
Ljubljana, 10. januar 2018
Predsednica senata:
Irena Balažic 
4