62018CJ0234_RES
Cauza C‑234/18
Komisia za protivodeystvie na koruptsiyata i za otnemane na nezakonno pridobitoto imushtestvo
împotriva
BP și alții
(cerere de decizie preliminară formulată de Sofiyski gradski sad)
Hotărârea Curții (Camera a treia) din 19 martie 2020
„Trimitere preliminară – Cooperare judiciară în materie penală – Procedură de confiscare a bunurilor dobândite în mod ilegal în lipsa unei condamnări penale – Directiva 2014/42/UE – Domeniu de aplicare – Decizia‑cadru 2005/212/JAI”
Cooperare judiciară în materie penală – Înghețarea și confiscarea instrumentelor și produselor infracțiunilor săvârșite în Uniunea Europeană – Directiva 2014/42 – Domeniu de aplicare – Faptă de deturnare de fonduri care nu constituie o infracțiune vizată de instrumentele juridice enumerate în mod exhaustiv în directiva menționată – Excludere
(Directiva 2014/42 a Parlamentului European și a Consiliului, art. 3)
(a se vedea punctele 47 și 48)
Cooperare judiciară în materie penală – Decizie‑cadru privind confiscarea produselor, a instrumentelor și a bunurilor având legătură cu infracțiunea – Domeniu de aplicare – Decizie jurisdicțională adoptată în cadrul unei proceduri de confiscare civilă – Excludere – Reglementare națională care prevede, fără o condamnare penală, confiscarea bunurilor dobândite ilegal – Admisibilitate
[art. 31 alin. (1) lit. (c) TUE; Decizia‑cadru 2005/212 a Consiliului]
(a se vedea punctele 53-57 și 60-62 și dispozitivul)
Rezumat
În Hotărârea „Agro In 2001” (C‑234/18), pronunțată la 19 martie 2020, Curtea a statuat că Decizia‑cadru 2005/212 privind confiscarea produselor, a instrumentelor și a bunurilor având legătură cu infracțiunea (
1
) nu se opune unei reglementări a unui stat membru care prevede că confiscarea bunurilor dobândite în mod ilegal este dispusă de o instanță națională la finalul unei proceduri care nu este condiționată nici de constatarea unei infracțiuni, nici, a fortiori, de condamnarea presupușilor autori ai unei astfel de infracțiuni.
Această hotărâre se înscrie în cadrul unui litigiu între comisia însărcinată, în Bulgaria, cu combaterea corupției și confiscarea bunurilor dobândite ilegal (denumită în continuare „comisia însărcinată cu confiscarea bunurilor”), pe de o parte, și BP, o persoană privată, precum și mai multe persoane fizice și morale asociate cu BP sau controlate de acesta, referitor la o cerere de confiscare a unor bunuri dobândite ilegal de BP și de aceste persoane. O procedură penală fusese inițiată împotriva lui BP, în calitatea sa de președinte al consiliului de supraveghere al unei bănci bulgare, pentru instigarea altor persoane la deturnarea unor fonduri ale acestei bănci între 2011 și 2014. La momentul efectuării trimiterii preliminare, această procedură penală nu condusese însă la nicio condamnare definitivă. În urma unei anchete care îl viza, printre alții, pe BP, din care rezulta că acesta din urmă dobândise bunuri pe care le finanțase cu resurse ilegale, comisia însărcinată cu confiscarea bunurilor a inițiat o procedură civilă în fața instanței de trimitere, solicitând printre altele să se dispună confiscarea bunurilor lui BP și ale membrilor familiei sale. Or, potrivit lui BP și celorlalte persoane vizate, o confiscare de bunuri nu ar putea interveni decât în temeiul unei condamnări definitive de natură penală.
Curtea a respins acest raționament în hotărârea sa. Pentru a ajunge la concluzia sa, Curtea a arătat că, ținând seama în special de obiectivele și de modul de redactare a dispozițiilor Deciziei‑cadru 2005/212, este necesar să se considere că decizia menționată este un act care urmărește să impună statelor membre să aplice norme minime comune de confiscare a instrumentelor și a produselor infracțiunilor, pentru a facilita recunoașterea reciprocă a deciziilor judiciare de confiscare adoptate în cadrul procedurilor penale. În consecință, Curtea a statuat că Decizia‑cadru 2005/212 nu reglementează confiscarea unor instrumente și a unor produse provenite din activități ilegale care este dispusă de o instanță a unui stat membru în cadrul unei proceduri care nu are legătură cu constatarea uneia sau mai multor infracțiuni. Apreciind că decizia pe care instanța de trimitere este chemată să o adopte în cauza principală nu se înscrie în cadrul unei proceduri care are legătură cu una sau cu mai multe infracțiuni, ci în cadrul unei proceduri de natură civilă care are legătură cu bunuri despre care se pretinde că au fost dobândite ilegal și se desfășoară independent de o astfel de procedură penală, Curtea a arătat că această decizie nu intră în domeniul de aplicare al Deciziei‑cadru 2005/212.
(
1
)	Decizia‑cadru 2005/212/JAI a Consiliului din 24 februarie 2005 privind confiscarea produselor, a instrumentelor și a bunurilor având legătură cu infracțiunea (JO 2005, L 68, p. 49, Ediție specială, 19/vol. 7, p. 147).