62023TJ0096_RES
Дело T‑96/23
Uniper Global Commodities SE
срещу
Агенция на Европейския съюз за сътрудничество между регулаторите на енергия
Решение на Общия съд (трети разширен състав) от 25 юни 2025 година
„Енергетика — Вътрешен пазар на електроенергия — Регламент (ЕС) 2017/2195 — Решение на ACER за изменение на методиката за ценообразуване на балансиращата енергия — Налагане на временно ограничение на цената — Жалба, подадена пред апелативния съвет на ACER — Специфични условия и правила относно исковете и жалбите — Член 28, параграф 1 и член 29 от Регламент (ЕС) 2019/942 — Недопустимост поради липса на процесуална легитимация пред апелативния съвет — Възражение за незаконосъобразност — Равенство пред закона и ефективна съдебна защита — Липса на лично засягане — Непосочени качества и фактически положения — Срок за обжалване — Липса на извинима грешка“
Съдебно производство — Искова молба или жалба — Изисквания за форма — Определяне на предмета на спора — Определяне на основанията по същество, а не чрез правната им квалификация
(Статут на Съда, член 21; Процедурен правилник на Общия съд, член 76, буква г)
(вж. т. 23 и 25)
Възражение за незаконосъобразност — Искане в хода на производството — Имплицитно, но ясно излагане в жалбата — Допустимост
(член 277 ДФЕС)
(вж. т. 24, 26 и 27)
Право на Европейския съюз — Тълкуване — Методи — Разпоредба с ясен и точен текст — Задължение да се гарантира полезното действие на разпоредбата
(вж. т. 31—34)
Право на Европейския съюз — Тълкуване — Методи — Задължение за тълкуване на вторичното право на Съюза в съответствие с норма от по-горен ранг — Граници — Тълкуване contra legem — Недопустимост
(вж. т. 35—37, 79 и 80)
Жалба за отмяна — Физически или юридически лица — Подзаконови актове — Актове, които не включват мерки за изпълнение и засягат пряко жалбоподателя — Решение на Агенцията на Европейския съюз за сътрудничество между регулаторите на енергия (ACER), с което се изменя методиката за ценообразуване на балансиращата енергия — Включване
(член 263, четвърта алинея ДФЕС; Регламент на Европейския парламент и на Съвета 2019/942)
(вж. т. 42)
Жалба за отмяна — Физически или юридически лица — Условия за допустимост — Решение на Агенцията на Европейския съюз за сътрудничество между регулаторите на енергия (ACER), с което се изменя методиката за ценообразуване на балансиращата енергия — Вътрешен способ за защита срещу решението на ACER, предвиден в акта за създаване на ACER — Жалба за отмяна, подадена срещу решението на ACER без изчерпване на вътрешния способ за защита — Допустимост — Условие — Жалбоподател, който не е изпълнил условията за допустимост за упражняване на вътрешния способ за защита — Изпълнено условие — Нарушение на принципите на равенство и на ефективна съдебна защита — Липса
(член 263, пета алинея ДФЕС; Харта на основните права на Европейския съюз, членове 20 и 41; Регламент на Европейския парламент и на Съвета 2019/942, съображение 34, член 28, параграф 1 и член 29)
(вж. т. 43—45, 48 и 54—75)
Жалба за отмяна — Физически или юридически лица — Актове, които ги засягат пряко и лично — Лично засягане — Критерии — Решение на Агенцията на Европейския съюз за сътрудничество между регулаторите на енергия (ACER), с което се изменя методиката за ценообразуване на балансиращата енергия — Жалба от предприятие, което извършва дейност на пазара, за който се отнася посоченото решение — Предприятие, което не е доказало, че положението му на пазара е съществено засегнато — Недопустимост
(член 263, четвърта алинея ДФЕС)
(вж. т. 92—111)
Агенции на Европейския съюз — Агенция на Европейския съюз за сътрудничество между регулаторите на енергия (ACER) — Решение на ACER — Вътрешна процедура по обжалване пред апелативния съвет — Обжалване пред съда на Съюза — Компетентност — Контрол за законосъобразност на решенията на апелативния съвет — Отчитане само на онези обстоятелства от фактическа и правна страна, които са представени пред апелативния съвет
(член 263 ДФЕС; Регламент на Европейския парламент и на Съвета 2019/942, член 29)
(вж. т. 115 и 122)
Съдебно производство — Срокове за обжалване — Преклудиране — Извинима грешка — Понятие — Обхват
(член 263, шеста алинея ДФЕС)
(вж. т. 128—136)
Резюме
Общият съд потвърждава валидността на решенията на апелативния съвет на Агенцията на Европейския съюз за сътрудничество между регулаторите на енергия (ACER), с които се отхвърлят като недопустими жалбите, подадени от две дружества срещу решението на ACER за изменение на методиката за ценообразуване на балансиращата енергия. По този начин Общият съд се произнася, от една страна, по процесуалната легитимация на физически или юридически лица пред апелативния съвет на ACER на основание член 28, параграф 1 от Регламент 2019/942 (
1
). От друга страна, той внася уточнения относно преценката на личното засягане на физически или юридически лица, когато става въпрос за решения, приети от ACER.
С решението си от 24 януари 2020 г. по предложение на операторите на преносни системи ACER приема методика за ценообразуване за балансиращата енергия, която предвижда по-специално, че цените за доставка на балансираща енергия не трябва да бъдат по-високи или по-ниски от техническо ограничение на цената с около 99999 евро за мегаватчас (MWh).
С решение от 25 февруари 2022 г. (наричано по-нататък „първоначалното решение“) ACER временно изменя посочената методика, като заменя въпросното техническо ограничение на цената с ограничение на цената в размер на около15 000 евро/MWh, което се прилага изключително за обмена на балансираща енергия на европейските платформи PICASSO и MARI за срок от 48 месеца, считано от 1 юли 2022 г.
Жалбоподателите RWE Supply & Trading GmbH и Uniper Global Commodities SE са двама доставчици на балансираща енергия, извършващи дейност на германския пазар, на който функционират европейските платформи PICASSO и MARI.
Тъй като считат, че са претърпели вреди вследствие на първоначалното решение, жалбоподателите подават поотделно жалби пред апелативния съвет на ACER (наричан по-нататък „апелативният съвет“). С две решения от 9 декември 2022 г. (наричани по-нататък „обжалваните решения“) този съвет ги отхвърля като недопустими поради липса на процесуална легитимация на основание член 28, параграф 1 от Регламент 2019/942.
Съгласно тази разпоредба всяко физическо или юридическо лице може да обжалва решение на ACER, на което то е адресат, или решение, което го засяга пряко и лично. Тъй като жалбоподателите не са адресати на първоначалното решение, апелативният съвет приема, че последното несъмнено ги засяга пряко, но не и лично.
Именно в този контекст жалбоподателите сезират Общия съд с искане за отмяна на обжалваните решения и при условията на евентуалност — на първоначалното решение.
Съображения на Общия съд
В подкрепа на жалбите си жалбоподателите изтъкват по-специално, че в обжалваното решение апелативният съвет е нарушил член 263, четвърта алинея ДФЕС (
2
), като е приел, че те не са имали необходимата процесуална легитимация да подадат жалба срещу първоначалното решение. Това решение обаче представлява подзаконов акт, който ги засяга пряко и не включва мерки за изпълнение. Следователно то подлежи на обжалване пред съдилищата на Съюза на основание член 263, четвърта алинея ДФЕС.
Според жалбоподателите, за да бъде в съответствие с принципа на ефективна съдебна защита, прогласен в член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз (наричана по-нататък „Хартата“), както е приложен с член 263, четвърта алинея ДФЕС, както и с принципа на равенство пред закона, закрепен в член 20 от Хартата, член 28, параграф 1 от Регламент 2019/942 е трябвало да бъде тълкуван в смисъл, че им позволява да подадат жалби пред апелативния съвет срещу първоначалното решение.
Най-напред, Общият съд констатира, че това първо основание по същество обхваща две оплаквания, първото от които - за тълкуване на член 28, параграф 1 от Регламент 2019/942, което не съответства на принципите на ефективна съдебна защита и на равенство пред закона, прогласени в членове 20 и 47 от Хартата, а второто — във връзка с имплицитно възражение за незаконосъобразност на член 28, параграф 1 от Регламент 2019/942 поради несъответствие на членове от Хартата със същите принципи.
Що се отнася до първото оплакване, от постоянната съдебна практика е видно, че тълкуването на разпоредба от правото на Съюза не може да има за резултат да лиши ясния и точен текст на тази разпоредба от всякакво полезно действие. Поради това, след като смисълът на такава разпоредба следва недвусмислено от самия ѝ текст, съдилищата на Съюза не могат да се отклоняват от това тълкуване.
В случая от ясния и точен текст на член 28, параграф 1 от Регламент 2019/942 следва, че в качеството си на юридически лица, които не са адресати на първоначалното решение, жалбоподателите могат да обжалват посоченото решение само ако то ги засяга не само пряко, но и лично. Макар да е вярно, че така прогласеното в тази разпоредба условие за лично засягане трябва да се тълкува с оглед на общите принципи на правото на Съюза, гарантирани от Хартата, широкото тълкуване е възможно само ако е съвместимо с текста на разглежданата разпоредба и ако не води до тълкуване contra legem.
От това следва, че в обжалваните решения апелативният съвет е имал основание да тълкува член 28, параграф 1 от Регламент 2019/942 в смисъл, че разрешава на жалбоподателите в качеството си на юридически лица да подадат жалби пред него срещу първоначалното решение само ако те са не само пряко, но и лично засегнати от посоченото решение.
Що се отнася до второто оплакване, Общият съд отбелязва, че съгласно член 263, пета алинея ДФЕС актовете за създаване на органи, служби и агенции на Съюза могат да предвиждат специфични условия и правила относно исковете, заведени от физически или юридически лица срещу актове на тези органи, служби или агенции, предназначени да произведат правно действие спрямо тях.
По този начин законодателят на Съюза е предвидил в членове 28 и 29 от Регламент 2019/942, че физическите или юридическите лица, адресати на актовете на ACER или засегнати пряко и лично от тях, трябва по съображения за опростяване на процедурата да имат право на обжалване пред апелативния съвет. В този контекст той е решил да не включи сред физическите или юридическите лица, които могат да сезират пряко апелативния съвет, тези, които попадат в категорията, за която се отнася третата хипотеза по член 263, четвърта алинея ДФЕС. Последните могат да сезират пряко Общия съд с жалба за отмяна, когато ACER приеме подзаконов акт, какъвто е настоящият случай.
В този контекст Общият съд изключва възможността член 29 от Регламент 2019/942, който изисква изчерпване на вътрешноправните средства за защита, преди да може да се сезира съдът на Съюза, да попречи на жалбоподателите да сезират пряко Общия съд с жалба за отмяна. Всъщност тази разпоредба трябва да се тълкува в смисъл, че се прилага само за категориите физически или юридически лица, които имат процесуална легитимация пред апелативния съвет по смисъла на член 28 от посочения регламент.
От това следва, че физическите или юридическите лица от категорията, за която се отнася третата хипотеза по член 263, четвърта алинея ДФЕС, не попадат в приложното поле на задължителната предварителна процедура по обжалване, въведена с членове 28 и 29 от Регламент 2019/942, поради което те трябва да подадат жалбите си направо пред Общия съд.
Именно с оглед на тези съображения Общият съд анализира, на първо място, въпроса дали въведената с член 28 от Регламент 2019/942 разлика в третирането между физическите или юридическите лица, които попадат в третата хипотеза по член 263, четвърта алинея ДФЕС, и физическите или юридическите лица, които могат да сезират пряко апелативния съвет и попадат в първата и втората хипотеза по член 263, четвърта алинея ДФЕС, е съвместима с принципа на равенство пред закона, закрепен в член 20 от Хартата.
Най-напред, Общият съд припомня, че създаването на апелативен съвет се вписва в общ подход, целящ да снабди агенциите на Съюза с органи по обжалване, когато са им предоставени правомощия да вземат решения по сложни технически или научни въпроси. Тези органи по обжалване са подходящо средство за защита на правата на засегнатите страни в контекст, в който, след като органите на Съюза разполагат с широко право на преценка, по-специално с оглед на много сложни фактически обстоятелства от научен и технически характер, контролът на съда на Съюза трябва да се ограничава до проверката дали упражняването на това право е опорочено от явна грешка или от злоупотреба с власт или още дали тези органи не са надхвърлили явно пределите на правото си на преценка.
По този начин, като не позволява на физическите или юридическите лица, които попадат в третата хипотеза по член 263, четвърта алинея ДФЕС, да сезират апелативния съвет, член 28 от Регламент 2019/942 установява разлика в третирането между, от една страна, физическите или юридическите лица, които подобно на жалбоподателя ще могат да се ползват само от ограничен контрол върху решенията на ACER, упражняван от Общия съд по-специално по отношение на свързаните с енергетиката сложни научни, технически или икономически преценки, и от друга страна, тези, които могат да сезират пряко апелативния съвет и така да се ползват от пълен контрол спрямо решенията на ACER по отношение на посочените преценки.
Такава разлика в третирането обаче се обосновава от повече или по-малко интензивната връзка между различните категории физически или юридически лица, засегнати от решенията на ACER. Всъщност тези, които имат право да сезират пряко апелативния съвет, са индивидуализирани с посочените решения, доколкото са техни адресати или тези решения ги засягат по аналогичен начин, по който би бил засегнат техен адресат. Това обаче не е така спрямо физическите или юридическите лица, които попадат в категорията, за която се отнася третата хипотеза по член 263, четвърта алинея ДФЕС.
Освен това от съдебната практика следва, че за да може да се твърди, че законодателят на Съюза е нарушил принципа на равно третиране, той трябва да е третирал по различен начин сходни положения, с което да е поставил някои лица в по-неблагоприятно положение по отношение на други. Извършваният от Общия съд пряк контрол върху акт на ACER обаче не може да се счита за неблагоприятен за физически или юридически лица, които не могат да сезират пряко апелативния съвет на ACER. Всъщност това средство за упражняване на контрол може да се счита за подходящо за защита на правата на физическите или юридическите лица, които имат по-малко интензивна връзка със същия акт.
От това следва, че в член 28, параграф 1 от Регламент 2019/942 законодателят на Съюза е въвел обоснована разлика в третирането на физически или юридически лица, които не са в идентично или сходно положение с оглед на решенията на ACER. Ето защо те не следва да бъдат обвързани с едни и същи специфични условия или правила, що се отнася до подадените от тях жалби срещу посочените решения, така че тази разлика в третирането не нарушава принципа на равенство пред закона, закрепен в член 20 от Хартата.
На второ място, що се отнася до твърдяното нарушение на принципа на ефективна съдебна защита и на член 47 от Хартата (
3
) поради невъзможността на физическите или юридическите лица, попадащи в категорията, за която се отнася третата хипотеза по член 263, четвърта алинея ДФЕС, да сезират апелативния съвет, Общият съд отбелязва, че доколкото жалбата за отмяна пред Общия съд остава достъпна, не може да се приеме, че законодателят на Съюза е нарушил посочения принцип при приемането на членове 28 и 29 от Регламент 2019/942.
Общият съд добавя, че евентуалните процесуални усложнения, произтичащи от тази система за обжалване, по-специално евентуалното успоредно подаване на жалби срещу едни и същи решения на ACER пред апелативния съвет и Общия съд, както и сложността на понятието „лично засягане“, от което зависи съответната компетентност на апелативния съвет и на Общия съд, не са достатъчни, за да се констатира, че тази система сама по себе си противоречи на принципа на ефективна съдебна защита.
По-нататък в анализа си по жалбата Общият съд отхвърля и основанието за нарушение на член 28, параграф 1 от Регламент 2019/942, изразяващо се в това, че апелативният съвет не е констатирал в обжалваните решения, че жалбоподателите са лично засегнати от първоначалното решение поради присъщи за тях качества, които ги разграничават от всички останали лица.
Първо, Общият съд уточнява, че за да се прецени личното засягане на жалбоподателите на основание член 28, параграф 1 от Регламент 2019/942, следва да се вземе предвид практиката на съда на Съюза по втората хипотеза по член 263, четвърта алинея ДФЕС.
Всъщност специфичните условия и правила за обжалване, установени с Регламент 2019/942 на основание член 263, пета алинея ДФЕС, трябва да останат изцяло съвместими с общия режим, предвиден в член 263 ДФЕС по отношение на компетентността на съда на Съюза да разглежда възложените му жалби. От това следва, че когато в общия режим, предвиден в член 263 ДФЕС, съществуват едни и същи условия за допустимост и при специфичните условия и правила, приети на основание пета алинея от този член, те по принцип трябва да се тълкуват еднакво.
Второ, що се отнася до качествата или фактическите положения, на които жалбоподателите се позовават пред Общия съд, за да докажат личното си засягане, Общият съд ограничава проверката си до тези, които са изтъкнати и пред апелативния съвет и са анализирани от него в обжалваните решения. Несъмнено Общият съд трябва да прецени законосъобразността на тези решения, като провери как апелативният съвет е приложил правото на Съюза по-конкретно към изложените пред него факти. В замяна на това той не може да извърши такава проверка, като вземе предвид новопосочени или новопредставени пред него фактически обстоятелства.
С оглед на тези уточнения Общият съд констатира, че що се отнася до качествата и фактическите положения, които жалбоподателите изтъкват пред апелативния съвет, а именно факта, че осъществяват дейност на германския пазар на балансираща енергия и че са сред най-големите доставчици на този пазар, и впоследствие развиват в рамките на настоящото производство по обжалване, като посочват, че положението им на този пазар е съществено засегнато от първоначалното решение, жалбоподателите препращат към практиката на съда на Съюза в областта на държавните помощи и концентрациите.
При все това, от една страна, жалбоподателите не могат надлежно да се позоват на тази съдебна практика, за да твърдят, че положението им на този пазар е съществено засегнато от посоченото решение. Всъщност тази съдебна практика се основава, поне отчасти, на наличието на настоящо или потенциално конкурентно отношение между получателите по оспорваното решение на засегнатия от него пазар и съответния жалбоподател, за чието положение на съответния пазар или на съседни пазари нагоре или надолу по веригата е конкретно установено, че е отрицателно и евентуално съществено засегнато от посоченото решение.
В настоящия случай жалбоподателите не твърдят, нито a fortiori доказват, че са в настоящо или потенциално конкурентно отношение с адресатите и според тях действителните получатели по първоначалното решение на германския пазар на балансираща енергия, на който те извършват дейност и за който се отнася това решение.
От друга страна и при всички положения, изтъкнатите от жалбоподателите качества и фактически положения не могат да ги индивидуализират по отношение на всяко друго лице.
Тъй като изтъкнатите от жалбоподателите основания са отхвърлени, Общият съд отхвърля жалбата за отмяна на обжалваните решения.
Що се отнася до исканията за отмяна на първоначалното решение, направени при условията на евентуалност, те трябва да се отхвърлят като недопустими, тъй като са подадени след изтичане на срока за обжалване, определен в член 263, шеста алинея ДФЕС. В това отношение Общият съд отбелязва, че при обстоятелствата в конкретния случай жалбоподателите не се позовават валидно на извинима грешка, която би позволила да се отклонят от задължението за спазване на определения срок за обжалване.
Поради това Общият съд отхвърля изцяло жалбата.
(
1
)	Регламент (ЕС) 2019/942 на Европейския парламент и на Съвета от 5 юни 2019 година за създаване на Агенция на Европейския съюз за сътрудничество между регулаторите на енергия (ОВ L 158, 2019 г., стр. 22).
(
2
)	Съгласно член 263, четвърта алинея ДФЕС всяко физическо или юридическо лице може да заведе иск срещу решенията, които са адресирани до него (първа хипотеза) или които го засягат пряко и лично (втора хипотеза), както и срещу подзаконови актове, които го засягат пряко и които не включват мерки за изпълнение (трета хипотеза).
(
3
)	Приведен в действие с член 263, четвърта алинея ДФЕС.