62022CC0602
GENERALINIO ADVOKATO
ANDREA BIONDI IŠVADA,
pateikta 2025 m. gegužės 13 d. (
1
)
Byla C-602/22 P
ABLV Bank AS (likviduojama)
prieš
Bendrą pertvarkymo valdybą (SRB arba BPV)
„Apeliacinis skundas – Ekonominė ir pinigų politika – Bankų sąjunga – Reglamentas (ES) Nr. 806/2014 – 7 ir 18 straipsniai – Bendras pertvarkymo mechanizmas – Bendros pertvarkymo valdybos sprendimas nepradėti pertvarkymo procedūros – Bendros pertvarkymo valdybos įgaliojimai – Diskrecija – Teisminės kontrolės apimtis“
I. Įžanga
1.
Pagrindinis šio apeliacinio skundo dalykas – Bendros pertvarkymo valdybos („Single Resolution Board“; toliau – SRB arba BPV) įgaliojimų ir prerogatyvų apibrėžimas ir apribojimas. Klausimas, dėl kurio Teisingumo Teismas turi priimti sprendimą, visų pirma susijęs su SRB kompetencija priimti oficialų neigiamą sprendimą dėl kredito įstaigos pertvarkymo schemos patvirtinimo pagal Bendrą pertvarkymo mechanizmą („Single Resolution Mechanism“; toliau – SRM) (
2
).
2.
Šiuo apeliaciniu skundu ABLV Bank AS (toliau – ABLV Bank) prašo panaikinti 2022 m. liepos 6 d. Europos Sąjungos Bendrojo Teismo sprendimą ABLV Bank / SRB (T-280/18, EU:T:2022:429; toliau – skundžiamas sprendimas), kuriuo šis teismas atmetė jos ieškinį dėl dviejų SRB sprendimų (
3
). Apibendrinant (
4
) galima teigti, kad šiais sprendimais SRB nusprendė nepatvirtinti pertvarkymo schemos ABLV Bank ir jos patronuojamosios bendrovės ABLV Bank Luxembourg SA (toliau – ABLV Bank Luxembourg) atžvilgiu. SRB laikėsi nuomonės, kad šiuo atveju buvo įvykdytos dvi SRM reglamento 18 straipsnio 1 dalies a ir b punktuose nustatytos pertvarkymo schemos patvirtinimo sąlygos, t. y. atitinkamo subjekto žlugimas arba galimas žlugimas ir alternatyvių pertvarkymo priemonių nebuvimas. Vis dėlto SRB galiausiai priėmė neigiamą sprendimą ir nusprendė, kad šios nuostatos c punkte numatyta trečioji sąlyga, t. y. kad pertvarkymo veiksmai yra būtini atsižvelgiant į viešąjį interesą, nagrinėjamu atveju nebuvo įvykdyta.
3.
Skundžiamu sprendimu Bendrasis Teismas atmetė kaip nepriimtiną ABLV Bank pareikštą ieškinį tiek, kiek jis buvo nukreiptas prieš SRB sprendimą, susijusį su jos patronuojamąja bendrove ABLV Bank Luxembourg, ir iš esmės atmetė visus pagrindus, kuriais buvo grindžiamas ieškinys, nukreiptas prieš SRB sprendimą, susijusį su ABLV Bank.
II. Dėl apeliacinio skundo
4.
ABLV Bank prašo Teisingumo Teismo panaikinti skundžiamą sprendimą, ginčijamus sprendimus, priteisti iš SRB bylinėjimosi išlaidas, patirtas abiejose instancijose, ir, jei Teisingumo Teismas negalėtų priimti sprendimo dėl apeliacinio skundo, grąžinti bylą nagrinėti Bendrajam Teismui.
5.
SRB ir Europos Centrinis Bankas (ECB), įstoję į bylą pirmojoje instancijoje, iš esmės prašo Teisingumo Teismo atmesti apeliacinį skundą ir priteisti iš ABLV Bank bylinėjimosi išlaidas.
6.
Grįsdama savo apeliacinį skundą, ABLV Bank nurodo keturis pagrindus, kuriuos visus ginčija SRB ir ECB. Šioje išvadoje daugiausia dėmesio bus skiriama apeliacinio skundo pirmajam pagrindui, kuriame pateiktas pagrindinis teisės klausimas, trumpai išdėstytas šios išvados 1 punkte. Vis dėlto preliminariai reikia išnagrinėti SRB pateiktą apeliacinio skundo nepriimtinumo pagrindą.
A. Dėl apeliacinio skundo priimtinumo
7.
SRB teigia, kad apeliacinis skundas yra nepriimtinas. Jis yra neaiškus ir nenuoseklus, jame nėra pateikta motyvų, kuriais remiamasi, santrauka ir daugeliu atvejų nėra nurodyti skundžiamo sprendimo skundžiami punktai, taip pat nėra nurodyti teisiniai argumentai, pagrindžiantys nurodytus motyvus. Taigi sunku nustatyti Bendrojo Teismo padarytas klaidas.
8.
Šiuo klausimu pagal suformuotą jurisprudenciją apeliaciniame skunde turi būti tiksliai nurodytos ginčijamos skundžiamo sprendimo dalys ir teisiniai argumentai, kuriais konkrečiai šis prašymas grindžiamas, nes priešingu atveju apeliacinis skundas arba atitinkamas pagrindas gali būti pripažintas nepriimtinu (
5
).
9.
Nagrinėjamu atveju apeliacinis skundas ne visada aiškus ir nuoseklus, jame nėra išsamiai nurodytos ginčijamos skundžiamo sprendimo dalys. Vis dėlto jame yra pakankamai nuorodų, padedančių nustatyti sprendimo punktus, kurie ginčijami kiekvieno iš pagrindų atžvilgiu, ir pakankamai tiksliai išdėstyti dauguma pateiktų argumentų. Vadinasi, mano nuomone, apeliacinis skundas nėra nepriimtinas visa apimtimi. Vis dėlto konkretūs ABLV Bank argumentai turi būti atmesti kaip nepriimtini dėl jų neaiškumo.
B. Dėl apeliacinio skundo esmės
1.
Dėl apeliacinio skundo pirmojo pagrindo
10.
Apeliacinio skundo pirmuoju pagrindu ABLV Bank ginčija skundžiamo sprendimo 73–86 punktus. ABLV Bank teigia, kad neteisingai aiškinamas SRM reglamento 18 straipsnis ir padaryta keletas kitų susijusių klaidų.
11.
Šiuose skundžiamo sprendimo punktuose Bendrasis Teismas pirmiausia (73–78 punktai) atmetė ABLV Bank apeliacinio skundo pagrindą, susijusį su SRB kompetencijos priimti sprendimą dėl jos likvidavimo nebuvimu, padaręs išvadą, kad ginčijamuose sprendimuose SRB nenurodė likviduoti ABLV Bank. Antra (79–86 punktai), Bendrasis Teismas atmetė ABLV Bank ieškinio pagrindą dėl SRB kompetencijos priimti oficialius neigiamus sprendimus, kaip antai ginčijamus sprendimus, nebuvimo. Bendrasis Teismas padarė išvadą, kad SRB yra kompetentinga priimti tokio pobūdžio sprendimus, remiantis trimis pagrindais: a) poreikiu išvengti teisminės gynybos spragos ECB vertinant tikrą arba galimą žlugimą (skundžiamo sprendimo 82 punktas); b) teisiniu pagrindu pagal SRM reglamento 18 straipsnį, visų pirma darant nuorodą į Direktyvos 2014/59 (
6
) 82 straipsnio 2 dalį (skundžiamo sprendimo 83 punktas); c) rizika, kad atitinkamos įstaigos ir galbūt finansų rinkų stabilumui gali kilti pavojus tuo atveju, jei SRB neturėtų kompetencijos priimti oficialų neigiamą sprendimą (skundžiamo sprendimo 84 punktas).
12.
Apeliacinio skundo pirmojo pagrindo teisinę analizę sudaro trys dalys: a) pirmoji susijusi su priekaištu dėl SRB kompetencijos priimti oficialius neigiamus sprendimus, kaip antai ginčijamus sprendimus, nebuvimo; b) antroji susijusi su priekaištu dėl Bendrojo Teismo aiškinimo suderinamumo su jurisprudencija dėl įgaliojimų perdavimo agentūroms; c) trečioji susijusi su kitais priekaištais, kuriais grindžiamas apeliacinio skundo pirmasis pagrindas.
a)
Dėl apeliacinio skundo pirmojo pagrindo pirmosios dalies, susijusios su SRB kompetencija priimti ginčijamus sprendimus
1) ABLV Bank argumentai
13.
ABLV Bank teigia, kad skundžiamo sprendimo 79–86 punktuose Bendrasis Teismas neteisingai išaiškino SRM reglamento 18 straipsnį, nes padarė išvadą, kad SRB turėjo kompetenciją priimti oficialų neigiamą sprendimą dėl pertvarkymo schemos (ne)patvirtinimo.
14.
ABLV Bank teigimu, pagal Bendrojo Teismo pateiktą aiškinimą SRB suteikiami SRM reglamento 18 straipsnyje nenumatyti įgaliojimai, ir jis visiškai nepagrįstas šios nuostatos formuluote. Jis grindžiamas numanomu nuostatų, kuriomis reglamentuojamas pertvarkymo schemos patvirtinimas, taikymu pagal analogiją.
15.
Pagal Bendrojo Teismo aiškinimą SRB suteikiami įgaliojimai priimti sprendimą, sukeliantį teisinių padarinių išorėje, net jei tenkinamos tik dvi iš trijų 18 straipsnio 1 dalyje nustatytų sąlygų, todėl pertvarkymo schema nepatvirtinama. Vis dėlto, ABLV Bank teigimu, jei SRB priėjo prie išvados, kad pertvarkymo veiksmas nėra būtinas dėl viešojo intereso, ji turėtų susilaikyti nuo sprendimo priėmimo.
16.
Neseniai priimtame Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) Sprendime Komisija / SRB (
7
) patvirtinama, kad pagal SRM reglamento 18 straipsnį SRB nesuteikiami įgaliojimai priimti aktą, sukeliantį nepriklausomų teisinių padarinių.
17.
ABLV Bank toliau ginčija skundžiamo sprendimo 83 punktą: pirma, jame nurodyta Direktyvos 2014/59 82 straipsnio 2 dalis, kurioje numatyta galimybė priimti neigiamus sprendimus dėl pertvarkymo, susijusi tik su nacionalinėmis pertvarkymo institucijomis, todėl negalėtų būti taikoma SRB; antra, tai, kad SRM reglamente nėra nuostatos, tapačios minėtame straipsnyje įtvirtintai nuostatai, nėra netyčinis Sąjungos teisės aktų leidėjo aplaidumas. ABLV Bank taip pat ginčija skundžiamo sprendimo 84 punktą, kuris grindžiamas SRM reglamente nenumatytu motyvu.
2) Teisinis vertinimas
18.
Siekiant atsakyti į priekaištą dėl SRM reglamento 18 straipsnio 1 dalies klaidingo aiškinimo, šią nuostatą reikia aiškinti remiantis Teisingumo Teismo naudojamais įprastais aiškinimo kriterijais.
19.
Pagal suformuotą jurisprudenciją aiškinant Sąjungos teisės nuostatą reikia atsižvelgti ne tik į jos formuluotę, bet taip pat į kontekstą ir teisės akto, kuriame ji įtvirtinta, tikslus (
8
).
20.
Taigi toliau tęsiu pažodinę, kontekstinę ir teleologinę SRM reglamento 18 straipsnio 1 dalies analizę, kad įsitikinčiau, ar, kaip teigia ABLV Bank, Bendrasis Teismas skundžiamame sprendime, pripažindamas SRB kompetenciją priimti oficialius neigiamus sprendimus dėl pertvarkymo schemos patvirtinimo sąlygų (ne)buvimo, neteisingai išaiškino šią nuostatą.
21.
Pirmiausia pažymiu, kad, nors ABLV Bank savo priekaištą grindžia tik SRM reglamento 18 straipsnio 1 dalies pažeidimu, kita SRM reglamento nuostata yra svarbi vertinant, ar Bendrojo Teismo išvada dėl SRB kompetencijos priimti tokius sprendimus, kaip antai ginčijami sprendimai, yra teisinga. Remiuosi 7 straipsnio 2 dalimi, pagal kurią SRB atsako už „visų pertvarkymo sprendimų priėmimą“ jos kompetencijai priklausančių subjektų atžvilgiu (
9
). Iš tiesų, būtent šia nuostata, mano nuomone, SRB aiškiai suteikiami įgaliojimai priimti sprendimus, atsižvelgiant į SRM reglamentu nustatytą užduočių pasidalijimą.
22.
Taigi, siekiant įvertinti ABLV Bank pateikto priekaišto pagrįstumą, reikia pereiti prie šių dviejų nuostatų aiškinimo kartu su minėtais įprastais aiškinimo kriterijais.
23.
Šiuo klausimu, aiškinant pažodžiui, SRM reglamento 7 straipsnio 2 dalies formuluotė, kurioje vartojami bendriniai apibūdinimai „visi“ ir „pertvarkymo sprendimai“ (
10
), atskleidžia teisės aktų leidėjo ketinimą numatyti visa apimančią formuluotę, pagal kurią SRB suteikiama kompetencija priimti bet kokį su pertvarkymu susijusį sprendimą kaip subjektui, kuriam taikomi Sąjungos pertvarkymo įgaliojimai (
11
).
24.
Tuo tarpu SRM reglamento 18 straipsnio 1 dalyje numatyta SRB kompetencija patvirtinti pertvarkymo schemą, jei tenkinamos trys a, b ir c punktuose išvardytos sąlygos.
25.
Sprendimai (kaip antai ginčijami sprendimai), kuriais nustatoma, kad pertvarkymo schemos patvirtinimo sąlygos neįvykdytos, yra „pertvarkymo“ sprendimai, todėl jie patenka į SRM reglamento 7 straipsnio 2 dalies nuostatos plačiąją formuluotę.
26.
Taigi SRM reglamento 7 straipsnio 2 dalies pažodinė formuluotė, aiškinama kartu su to paties reglamento 18 straipsnio 1 dalimi, patvirtina abiejų nuostatų aiškinimą, kad SRB turi kompetenciją priimti oficialų neigiamą sprendimą dėl trijų pastarojoje nuostatoje nurodytų sąlygų.
27.
Tai patvirtina kontekstinis ir teleologinis šių nuostatų aiškinimas.
28.
Kalbant apie teisinį pagrindą, taigi ir apie SRM reglamento nuostatų visumą, kompetencija priimti oficialų neigiamą sprendimą dėl pertvarkymo yra būtina pagal SRM užduočių pasidalijimo sistemą, kaip numatyta reglamento 7 straipsnyje. Iš tiesų SRB sprendimas nepradėti taikyti Sąjungos pertvarkymo priemonės reiškia, kad nacionalinės valdžios institucijos turi imtis priemonių. Taigi nacionalinėms institucijoms būtina pranešti, kad SRB nutraukė Sąjungos lygmeniu vykdytą procedūrą ir kad Sąjunga neketina naudotis savo pertvarkymo įgaliojimais. Kitoks atitinkamų nuostatų aiškinimas sukurtų neaiškumą dėl SRM, ir tai būtų nesuderinama su SRM reglamente įtvirtinta kompetencijos pasidalijimo sistema.
29.
Be to, kontekstiniu požiūriu kompetencijos priimti oficialų neigiamą sprendimą dėl pertvarkymo suteikimas SRB taip pat atitinka poreikį išvengti atitinkamo subjekto teisminės gynybos spragos (
12
). Iš tiesų, jei SRB negalėtų priimti oficialaus neigiamo sprendimo, kuris galėtų būti apskųstas Sąjungos teismams, nebūtų galima atlikti teisminės kontrolės dėl ECB atlikto subjekto žlugimo ar galimo žlugimo vertinimo (kaip tai suprantama pagal minėto 18 straipsnio 1 dalies a punktą), kuris, kaip parengiamasis aktas, pagal procedūrą nėra skundžiamas (
13
).
30.
Galiausiai teleologiniu požiūriu siūlomas aiškinimas atitinka SRM reglamento tikslą užtikrinti veiksmingą kredito įstaigų krizių ir žlugimo aplinkybių valdymą ir paties SRM veiksmingumą, minimą SRM reglamento 89 ir 123 konstatuojamosiose dalyse (
14
). Iš tiesų tokiomis aplinkybėmis dažnai lemiamą reikšmę turi intervencinių veiksmų sparta (
15
). Nesant oficialaus sprendimo, kuriuo paaiškinama, kad Sąjunga nesinaudos savo pertvarkymo įgaliojimais, kiltų pavojus, kad dėl netikrumo, ar Sąjunga pasinaudos tais įgaliojimais subjekto atžvilgiu, gali kilti pavojus sparčiam priemonių priėmimui, taigi ir jų veiksmingumui.
31.
Šiuo klausimu pirmiau pateiktas aiškinimas taip pat atitinka SRM reglamento tikslus išlaikyti finansinį stabilumą, užtikrinti pagrindinių finansinių paslaugų tęstinumą ir apsaugoti indėlininkus, nurodytus SRM reglamento 58 konstatuojamojoje dalyje (
16
). Neapibrėžtumas, kylantis dėl to, kad nėra oficialaus neigiamo sprendimo, ir keliantis abejonių dėl sprendimų ir priemonių, kurių bus imtasi to subjekto atžvilgiu po to, kai ECB įvertins jo žlugimą ar galimą žlugimą, padidintų riziką tam subjektui, taigi ir poveikio plitimą (
17
).
32.
Aiškinimas, kad SRB yra kompetentinga priimti oficialius neigiamus sprendimus dėl SRM reglamento 18 straipsnio 1 dalies sąlygų įvykdymo, mano nuomone, nėra ginčijamas Sprendime Komisija / SRB. Šiame sprendime Teisingumo Teismas nusprendė, kad SRB priimta pertvarkymo schema nėra skundžiamas aktas. Iš tiesų minėta schema nėra galutinis pertvarkymo procedūros, kuri vykdoma tik tuo atveju, kai ją patvirtina Komisija, rezultatas (
18
). Visų pirma Sprendimo Komisija / SRB 83 punkte Teisingumo Teismas konstatavo, kad nors šio reglamento 7 ir 18 straipsniuose numatyta, kad SRB turi parengti ir priimti pertvarkymo schemą, vis dėlto „pagal juos jai nesuteikiami įgaliojimai priimti aktą, sukeliantį nepriklausomų teisinių padarinių“.
33.
Vis dėlto iš ginčo, dėl kurio buvo priimtas Sprendimas Komisija / SRB, dalyko matyti, kad Teisingumo Teismas tam sprendime aptarė tik patvirtintą pertvarkymo schemą, t. y. oficialų teigiamą SRB sprendimą, kuris nesukelia nepriklausomų teisinių padarinių. Kita vertus, oficialus neigiamas sprendimas nepatvirtinti pertvarkymo schemos yra baigiamasis procedūros SRB aktas. Taigi šis sprendimas yra aktas, kuris neišvengiamai sukelia nepriklausomus teisinius padarinius ir gali būti skundžiamas pagal SESV 263 straipsnį.
34.
Galiausiai ABLV Bank argumentai, kuriais ji ginčija skundžiamo sprendimo 83 punktą, neleidžia abejoti Bendrojo Teismo išvada dėl SRB kompetencijos priimti oficialų neigiamą sprendimą dėl pertvarkymo teisingumo. Iš tikrųjų šiuo klausimu Bendrasis Teismas nenusprendė, kad šioje byloje taikytina Direktyvos 2014/59 82 straipsnio 2 dalis. Bendrasis Teismas šią nuostatą nurodė analizuodamas platesnį reglamentavimo kontekstą, į kurį patenka SRM reglamento 18 straipsnis.
35.
Iš to, kas išdėstyta, mano nuomone, darytina išvada, kad pirmojo pagrindo pirmąją dalį reikia atmesti.
b)
Dėl apeliacinio skundo pirmojo pagrindo antrosios dalies, susijusios su jurisprudencija dėl įgaliojimų delegavimo agentūroms
1) „ABLV Bank“ argumentai
36.
ABLV Bank teigia, kad SRM reglamento 18 straipsnio 1 dalies aiškinimas, kuriam skundžiamame sprendime pritarė Bendrasis Teismas, yra nesuderinamas su jurisprudencija dėl įgaliojimų perdavimo agentūroms, suformuota Sprendime Meroni / Vyriausioji valdyba (
19
). ABLV Bank pabrėžia, kad SRB yra agentūra, kurios įgaliojimai turi būti griežtai apibrėžti. Ji teigia, kad SRM reglamente aiškiai pripažįstama būtinybė apriboti SRB įgaliojimus, 26 konstatuojamojoje dalyje darant nuorodą į minėtą jurisprudenciją. Vis dėlto, priešingai šiam reikalavimui, pagal Bendrojo Teismo pateiktą aiškinimą SRB būtų suteikti labai platūs įgaliojimai visam laikui be Komisijos ir Tarybos įsikišimo ir netaikant jokių procedūrinių ar materialinių apribojimų nulemti atitinkamo banko likimą.
2) Analizė
37.
Iš pradžių norėčiau pažymėti, kad neseniai priimtame sprendime Komisija / SRB Teisingumo Teismas išnagrinėjo SRB pagal SRM reglamento 18 straipsnį suteiktų įgaliojimų suderinamumą, atsižvelgdamas į jurisprudenciją, suformuotą Sprendime Meroni / Vyriausioji valdyba, ir analizuodamas priešingą situaciją nei šioje byloje, t. y. pertvarkymo schemos patvirtinimą. Tame sprendime Teisingumo Teismas padarė išvadą, kad šio straipsnio nuostatos, pagal kurias SRB gali patvirtinti pertvarkymo schemą, leidžia išvengti „atsakomybės perkėlimo“, kaip tai suprantama pagal minėtą jurisprudenciją (
20
). Teisingumo Teismas savo argumentus grindė tuo, kad, nors šiomis nuostatomis SRB suteikiami įgaliojimai įvertinti, ar konkrečiu atveju tenkinamos pertvarkymo schemos patvirtinimo sąlygos, ir nustatyti tokiai schemai įgyvendinti būtinas priemones, jomis Komisijai arba prireikus Tarybai numatyta atsakomybė įvertinti pertvarkymo schemos diskrecinius aspektus, kurie priskiriami Sąjungos kredito įstaigų pertvarkymo politikai (
21
).
38.
ABLV Bank prieštaravimas, pateiktas apeliacinio skundo pirmojo pagrindo antroje dalyje, grindžiamas klaidinga prielaida, nes juo siekiama sutapatinti du visiškai skirtingus scenarijus. Iš esmės tai reiškia, kad Teisingumo Teismo Sprendime Komisija / SRB pateikti argumentai, susiję su SRB įgaliojimais patvirtinti pertvarkymo schemą, turėtų būti taikomi ir jos įgaliojimams priimti neigiamą sprendimą. Institucijoms nedalyvaujant tokio pobūdžio sprendimų priėmimo procedūroje, įgaliojimų priimti tokius sprendimus priskyrimas SRB būtų nesuderinamas su jurisprudencija dėl įgaliojimų delegavimo agentūroms (
22
).
39.
Vis dėlto šioje byloje nagrinėjamas įgaliojimas priimti neigiamus sprendimus dėl pertvarkymo schemos patvirtinimo iš esmės skiriasi nuo įgaliojimo, kuriuo naudojamasi atvirkštiniu pertvarkymo schemos patvirtinimo atveju, dėl kurio buvo priimtas Sprendimas Komisija / SRB.
40.
Priimdama neigiamą sprendimą, SRB nusprendžia, kad nėra tenkinamos SRM reglamento 18 straipsnio 1 dalyje nustatytos sąlygos, pateisinančios Sąjungos naudojimąsi pertvarkymo įgaliojimais. Priėmus neigiamą sprendimą, pertvarkymo procedūra Sąjungos lygmeniu nutraukiama. Prireikus veiksmų bus imamasi nacionaliniu lygmeniu, jei bus įvykdytos taikytinos nacionalinės teisės sąlygos.
41.
Taigi neigiamas sprendimas yra sprendimas nesinaudoti Sąjungos pertvarkymo politikos įgaliojimais. Priešingai, (teigiamas) sprendimas patvirtinti pertvarkymo schemą reiškia, kad pradedama tikra pertvarkymo procedūra ir visapusiškai įgyvendinami pertvarkymo įgaliojimai pagal Sąjungos pertvarkymo politiką, kurią gali nustatyti tik Sąjungos institucijos (
23
).
42.
Šiomis aplinkybėmis vertinimų, kuriuos SRB turi atlikti priimdama neigiamą sprendimą, apimtis taip pat yra labiau ribota. Priėmus neigiamą sprendimą, vertinimai, kuriuos turi atlikti SRB, apsiriboja nustatymu, kad nėra įvykdytos trys SRM reglamento 18 straipsnio 1 dalies sąlygos. Vis dėlto jie neapima, kaip pertvarkymo schemos patvirtinimo atveju, pertvarkymo priemonių nustatymo arba poreikio naudoti Bendrą pertvarkymo fondą pagal SRM reglamento 18 straipsnio 6 dalies c punktą.
43.
Dėl vertinimo, ar tenkinamos trys SRM reglamento 18 straipsnio 1 dalyje nustatytos sąlygos, pobūdžio Teisingumo Teismas nurodė, kad SRB turi diskrecijos teisę (
24
) ir nepriklausomai nuo to, ar šios analizės rezultatas yra teigiamas, ar neigiamas sprendimas (
25
). Vis dėlto Teisingumo Teismas taip pat pripažino, kad pagal SRM reglamento 18 straipsnio 1, 4 ir 5 dalis ši diskrecija ribojama objektyviais kriterijais ir sąlygomis, kuriais apibrėžiama SRB veiklos sritis (
26
).
44.
Vertinant, ar tenkinamos trys SRM reglamento 18 straipsnio 1 dalyje nustatytos sąlygos, reikia priimti techninio pobūdžio sprendimus (
27
) ir atlikti sudėtingus ekonominius ir rizikos ribojimu pagrįstus vertinimus (
28
). Kita vertus, minėtas vertinimas nereiškia „politinio“ pobūdžio sprendimų, kurie paliekami išimtinai Sąjungos politinėms institucijoms.
45.
Taigi vertindama, ar šios sąlygos tenkinamos, SRB naudojasi „techninio“, o ne „politinio“ pobūdžio diskrecija (
29
).
46.
Iš to, kas išdėstyta pirmiau, matyti, kad neigiamo sprendimo priėmimo atveju įgaliojimų delegavimas SRB, kiek tai apima tik įgaliojimus remiantis iš esmės techninio pobūdžio vertinimais nustatyti, kad nėra tenkinamos sąlygos Sąjungai imtis pertvarkymo veiksmų, yra daug siauresnės apimties nei pertvarkymo schemos patvirtinimo atveju. Įgaliojimų delegavimas ir dėl to įgyvendinama diskrecija yra kitokios apimties nei pertvarkymo schemos patvirtinimo atveju: kadangi nėra įgyvendinama politinio pobūdžio diskrecija, „politinių“ institucijų dalyvavimas priimant tokius neigiamus sprendimus nėra būtinas.
47.
Be to, SRM reglamento 24 ir 26 konstatuojamosiose dalyse nurodytos priežastys, dėl kurių Komisija ir Taryba turi įsikišti pertvarkymo schemos patvirtinimo atveju, nepateisina jų dalyvavimo neigiamo sprendimo priėmimo procedūroje.
48.
Kalbant konkrečiau apie Komisijos dalyvavimą, neigiamo sprendimo priėmimo atveju, kadangi Sąjunga nesiima jokių pertvarkymo veiksmų, netgi negali būti kontroliuojami su diskrecija susiję pertvarkymo schemos aspektai (
30
).
49.
Kalbant apie Tarybos dalyvavimą, neigiamo sprendimo priėmimo atveju, kadangi nebuvo pasinaudota Fondu, nereikia kontroliuoti nei panaudotinų išteklių sumos, nei kokį poveikį pertvarkymas turėtų valstybių narių ir visos Sąjungos finansiniam stabilumui, taip pat valstybių narių biudžetiniam suverenumui. Taigi, jei nebus imtasi pertvarkymo veiksmų Sąjungos lygmeniu, įvairūs susiję tikslai ir interesai prireikus bus derinami nacionaliniu lygmeniu, kaip numatyta pagal kompetencijos pasidalijimo sistemą, įtvirtintą SRM reglamente.
50.
Apibendrinant tai, kas išdėstyta pirmiau, darytina išvada, kad įgaliojimų priimti neigiamus sprendimus sprendžiant, ar įvykdytos SRM reglamento 18 straipsnio 1 dalyje nustatytos sąlygos, suteikimas SRB nereiškia, kad SRB deleguojami įgaliojimai priimti aktą, susijusį su ekonomine politika, kuri yra Sąjungos kompetencijos išraiška, o tik įgaliojimai atlikti vertinimus, kurie yra techninio pobūdžio diskrecijos išraiška; taigi dėl to neatsiranda „tikro atsakomybės perkėlimo“, nesuderinamo su Teisingumo Teismo jurisprudencija dėl įgaliojimų delegavimo agentūroms, suformuota Sprendime Meroni / Vyriausioji valdyba.
51.
Taigi, mano nuomone, reikia atmesti ir apeliacinio skundo pirmojo pagrindo antrąją dalį.
c)
Dėl apeliacinio skundo pirmojo pagrindo trečiosios dalies, susijusios su kitais prieštaravimais
52.
Apeliacinio skundo pirmajame pagrinde ABLV Bank pateikia keletą kitų prieštaravimų dėl skundžiamo sprendimo 73–86 punktų.
53.
Pirma, ABLV Bank pažymi, kad vėlesnė praktika, kuria vadovaujasi SRB, rodo, kad ji pati nesutinka su SRM reglamento 18 straipsnio aiškinimu, kurį pateikė Bendrasis Teismas.
54.
Šis argumentas, mano nuomone, yra nepriimtinas visų pirma dėl to, kad nėra nurodytos ginčijamos skundžiamo sprendimo dalys, kuriose tariamai padaryta teisės klaidų (
31
). Bet kokiu atveju, kiek tai susiję su bylos esme, tai nėra svarbu. Iš tikrųjų, netgi darant prielaidą, kad SRB pakeitė savo praktiką, o tai ginčija pati SRB, toks pokytis šioje byloje būtų nesvarbus, nes jis neturi jokios įtakos Bendrojo Teismo pateikto SRM reglamento 18 straipsnio aiškinimo teisėtumui.
55.
Antra, ABLV Bank teigia, kad Bendrasis Teismas neteisingai nustatė ginčijamų sprendimų teisinius padarinius. Šie sprendimai, kuriuose privalomai nustatomos dvi iš SRM reglamento 18 straipsnio 1 dalyje nurodytų sąlygų, būtų padarę neigiamą poveikį ABLV Bank teisinei padėčiai, net jeigu dėl jų ji nebūtų tiesiogiai likviduota. Bendrasis Teismas, prieš analizuodamas šių sprendimų teisėtumą, turėjo suprasti jų pobūdį ir teisinius padarinius. Bendrasis Teismas nustatė, kad SRB gali duoti nurodymus nacionalinėms pertvarkymo institucijoms, tačiau nenurodė nurodymų rūšies.
56.
Labai abejoju ir šio prieštaravimo priimtinumu. Ir šiuo atveju ABLV Bank nenurodo skundžiamo sprendimo ginčijamų dalių. Bet kuriuo atveju šis prieštaravimas taip pat nepagrįstas. Skundžiamo sprendimo 34 ir 49 punktuose Bendrasis Teismas aiškiai pripažino, kad su ABLV Bank susijęs ginčijamas sprendimas daro tiesioginį poveikį jos teisinei padėčiai. Tai yra priežastis, dėl kurios šis bankas yra tiesiogiai susijęs su šiuo sprendimu ir turi teisę jį ginčyti, nors jis nėra jo adresatas. Taigi Bendrasis Teismas išanalizavo ir atsižvelgė į ginčijamų sprendimų pobūdį ir jų teisinius padarinius. Be to, Bendrasis Teismas skundžiamame sprendime nenustatė, kad SRB duoda nurodymus nacionalinėms valdžios institucijoms.
57.
Trečia, ABLV Bank teigia, kad nepripažindamas, jog ginčijamuose sprendimuose reikalaujama likviduoti ABLV Bank ir ABLV Bank Luxembourg, Bendrasis Teismas iškraipė jų turinį. Pirma, pagal ginčijamų sprendimų formuluotes nacionalinės pertvarkymo institucijos įpareigotos įgyvendinti šiuos sprendimus ir nekyla abejonių dėl likvidavimo būtinumo. Antra, Bendrasis Teismas klaidingai prilygino akto, kurį galima ginčyti, sąvoką, kaip ji suprantama pagal SESV 263 straipsnį, konkrečiam materialiniam dokumentui. Ši sąvoka susijusi su ginčijamų sprendimų turiniu. Taigi, atsižvelgdamas į 2018 m. vasario 24 d. SRB paskelbtą pranešimą spaudai (
32
), Bendrasis Teismas turėjo padaryti išvadą, kad ginčijamais sprendimais buvo reikalaujama likviduoti ABLV Bank ir ABLV Bank Luxembourg.
58.
Šiuo klausimu argumentai, susiję su tariamu likvidavimo taikymu ginčijamuose sprendimuose, yra nepagrįsti. Iš tiesų iš 2022 m. vasario 24 d. Sprendimo Bernis ir kt. / SRB (C-364/20 P, nepaskelbtas Rink., EU:C:2022:115) aiškiai matyti, kad ginčijamais sprendimais nereikalauta likviduoti dviejų nagrinėjamų subjektų (
33
). Be to, kaip Bendrasis Teismas pažymėjo skundžiamo sprendimo 75 punkte, iš Sprendimo ABLV Bank 49 punkto matyti, kad šis bankas buvo likviduotas dėl šios bendrovės akcininkų priimto sprendimo.
59.
Argumentai, susiję su 2018 m. vasario 24 d. SRB paskelbtu pranešimu spaudai, irgi nėra pagrįsti. Netgi darant prielaidą, kad tarp ginčijamų sprendimų ir pranešimo spaudai teksto yra neatitikimas, Bendrasis Teismas nepadarė teisės klaidos, skundžiamo sprendimo 77 punkte nusprendęs, kad toks informavimo aktas, kaip antai pranešimas spaudai, negali pakeisti oficialaus sprendimo turinio.
60.
Ketvirta, ABLV Bank teigia, kad Bendrasis Teismas netiesiogiai iškraipė teisės akto „adresato“ sąvoką, kaip ji suprantama pagal SESV 263 straipsnį ir 297 straipsnio 2 dalį. Jis turėjo atsižvelgti į tai, kad teisės akto adresatas yra asmuo, kurio teisinė padėtis pasikeitė, o ne už jo įgyvendinimą atsakinga institucija. Vadinasi, ABLV Bank ir ABLV Bank Luxembourg turėtų būti laikomos ginčijamų sprendimų adresatėmis.
61.
Šis prieštaravimas yra nepagrįstas. Iš jurisprudencijos matyti, kad akto adresato sąvoka, kaip ji suprantama pagal SESV 263 straipsnio ketvirtą pastraipą, formaliai turi būti suprantama kaip nuoroda į subjektą, kuris akte nurodytas kaip jo adresatas. Aplinkybė, kad akto turinys gali turėti įtakos kitam subjektui, kuris nėra oficialus akto adresatas, neabejotinai gali reikšti jo teisę pareikšti ieškinį, tačiau nesuteikia šiam asmeniui atitinkamo akto adresato statuso (
34
).
62.
Penkta, teigiama, kad ginčijamuose sprendimuose yra rimtų procedūrinių trūkumų. Per procedūrą, kuriai vykstant buvo priimtas skundžiamas sprendimas, nebuvo užtikrinta teisė būti išklausytam ir teisė susipažinti su ABLV Bank bylos medžiaga. Be to, apie šį sprendimą nebuvo tinkamai pranešta ABLV Bank ir nebuvo pateikta jokių motyvų.
63.
Manau, kad prieštaravimai, susiję su tariamais procedūriniais trūkumais, taip pat yra nepriimtini. ABLV Bank vėlgi nenurodo nė vienos skundžiamo sprendimo ginčijamos dalies. Visų pirma, prieštaravimas, susijęs su tariamu pareigos motyvuoti pažeidimu, nėra pagrįstas jokiu argumentu.
64.
Iš to, kas išdėstyta, mano nuomone, darytina išvada, kad reikia atmesti visą apeliacinio skundo pirmąjį pagrindą.
2.
Dėl apeliacinio skundo antrojo pagrindo
65.
Apeliacinio skundo antruoju pagrindu ABLV Bank ginčija skundžiamo sprendimo dalį (
35
), kurioje Bendrasis Teismas atmetė ieškinio motyvus, susijusius su galimo žlugimo aplinkybių, kaip tai suprantama pagal SRM reglamento 18 straipsnio 1 dalies a punktą, buvimo vertinimu. SRB ir ECB ginčija visus su apeliacinio skundo antruoju pagrindu susijusius argumentus.
66.
Pirmiausia reikia atmesti SRB pateiktą nepriimtinumu grindžiamą prieštaravimą, pagal kurį visas šis pagrindas yra nepriimtinas. Iš tikrųjų tiesa, kad kai kuriose vietose ABLV Bank argumentų išdėstymas yra neaiškus. Vis dėlto daugeliu atvejų iš apeliacinio skundo galima nustatyti skundžiamo sprendimo ginčijamas dalis ir suprasti ABLV Bank argumentus, todėl Teisingumo Teismas gali atlikti teisėtumo kontrolę.
a)
Dėl teisminės kontrolės apimties
67.
ABLV Bank teigia, kad skundžiamo sprendimo 90–96 punktuose Bendrasis Teismas pernelyg siaurai suprato teisminės kontrolės, kurią Sąjungos teismai turėtų atlikti vertindami, ar egzistuoja žlugimo ar galimo žlugimo aplinkybės, kaip tai suprantama pagal SRM reglamento 18 straipsnio 1 dalies a punktą, apimtį. Taigi Bendrasis Teismas pažeidė Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsnį, taip pat Teisingumo Teismo ir Europos Žmogaus Teisių Teismo jurisprudenciją. Bendrasis Teismas klaidingai nusprendė, kad šis vertinimas turi būti labiau ribotas nei tas, kurį atlieka nacionaliniai nemokumo bylas nagrinėjantys teismai.
68.
Šiuo klausimu iš šios išvados 43 punkte nurodytos jurisprudencijos darytina išvada, kad vertindama, ar tenkinamos SRM reglamento 18 straipsnio 1 dalyje nustatytos sąlygos, SRB turi atitinkamą diskreciją. Tiksliau, iš šios išvados 44 punkte nurodytos jurisprudencijos darytina išvada, kad vertindama, ar yra kredito įstaigos žlugimo arba galimo žlugimo aplinkybės, SRB turi priimti techninio pobūdžio sprendimus ir atlikti sudėtingas ekonomines prognozes ir vertinimus.
69.
Šiuo klausimu Teisingumo Teismas nusprendė, kad, atsižvelgiant į šią diskreciją, Sąjungos teismas, turintis vykdyti pertvarkymo schemos motyvų pagrįstumo teisminę kontrolę, kuri apima analizę, susijusią su žlugimo arba galimo žlugimo aplinkybių buvimu, negali SRB vertinimo pakeisti savuoju, bet siekia patikrinti, ar tas sprendimas nėra grindžiamas iš esmės netiksliais faktais ir ar jame nepadaryta jokios akivaizdžios vertinimo klaidos arba nepiktnaudžiauta įgaliojimais (
36
).
70.
Iš to darytina išvada, kad Bendrasis Teismas skundžiamame sprendime nepadarė jokių teisės klaidų, susijusių su Europos Sąjungos teismų atliekamo vertinimo dėl žlugimo arba galimo žlugimo aplinkybių buvimo nustatymo apimtimi.
71.
Šiuo klausimu vis dėlto pažymiu, kad būtent atsižvelgiant į tai, jog SRB pripažįstama techninio pobūdžio diskrecija nustatyti, ar tenkinami SRM reglamento 18 straipsnio 1 dalies kriterijai, griežta teisminė kontrolė, nors ir neperžengiant pirmiau nurodytų ribų, yra ypač svarbi (
37
).
72.
Pagal suformuotą jurisprudenciją, tuo atveju, kai institucija turi techninio pobūdžio diskreciją, labai svarbu paisyti procedūrinių garantijų, įskaitant Sąjungos institucijų pareigą rūpestingai ir nešališkai išnagrinėti visus svarbius nagrinėjamos situacijos aspektus. Šiomis aplinkybėmis Sąjungos teismas turi patikrinti ne tik nurodytų įrodymų faktinį teisingumą, patikimumą ir nuoseklumą, bet ir tai, ar šie įrodymai apima visus reikšmingus duomenis, į kuriuos reikia atsižvelgti vertinant sudėtingą situaciją, ir ar jie gali pagrįsti jais remiantis padarytas išvadas (
38
).
73.
Konkrečiai kalbant, pertvarkymo institucijų atliktų ekonominių vertinimų sudėtingumas neturi kliudyti teismams išnagrinėti, ar duomenys, kuriais rėmėsi pertvarkymo institucija, faktiškai teisingi, patikimi ir nuoseklūs, ar tie duomenys apima visą svarbią informaciją, į kurią turėtų būti atsižvelgta siekiant įvertinti sudėtingas aplinkybes, ar remiantis tais duomenimis iš esmės galima daryti jais paremtas išvadas (
39
). Taigi iš SRB turėtų būti reikalaujama, kad ji priimtų sprendimus remdamasi tvirtais, tiksliais, patikimais ir nuosekliais duomenimis ir visapusiškai pagrįstų savo sprendimą, aiškiai nurodydama įvairius loginius veiksmus, kuriais jis grindžiamas (
40
). Šiuos duomenis ir motyvus Sąjungos teismas turi griežtai patikrinti. Juo labiau kad SRM reglamente nenumatyta galimybė apskųsti sprendimus, priimtus pagal SRM reglamento 18 straipsnį, Apeliacinei komisijai, įsteigtai pagal šio reglamento 85 straipsnį (
41
).
b)
Dėl kitų apeliacinio skundo antrajame pagrinde pateiktų prieštaravimų
74.
Apeliacinio skundo antrajame pagrinde ABLV Bank pateikia dar keletą argumentų dėl skundžiamo sprendimo 97–146 punktų.
75.
Pirma, ABLV Bank teigia, kad Bendrasis Teismas iškreipė bylos medžiagą, nes nustatė, jog ginčijamame sprendime, susijusiame su ABLV Bank, buvo pateiktas numanomas SRB atliktas šio banko žlugimo ar galimo žlugimo vertinimas, nors SRB savo atsiliepime į ieškinį nurodė, kad ECB šį vertinimą atliko pats, o su SRB buvo tik konsultuojamasi.
76.
Šis prieštaravimas grindžiamas akivaizdžiai klaidingu skundžiamo sprendimo 103–108 punktų aiškinimu. Šiuose punktuose Bendrasis Teismas nenustatė numanomo vertinimo atlikimo. Bendrasis Teismas tik padarė klaidingą išvadą, kad pagal jurisprudenciją SRB galėjo atlikti savo vertinimą, kartu remdamasi ECB vertinimu dėl SRM reglamento 18 straipsnio 1 dalies a punkte nustatytos sąlygos įvykdymo.
77.
Antra, ABLV Bank teigia, kad Bendrasis Teismas iškreipė faktines aplinkybes, nes neatsižvelgė į 2018 m. kovo 9 d.Tribunal d’arrondissement de Luxembourg (Liuksemburgo apygardos teismas) sprendimą ir kitus vėlesnius įvykius, dėl kurių tariamai kilo abejonių dėl SRB vertinimų, kuriais grindžiami ginčijami sprendimai.
78.
Šiuo atveju Liuksemburgo teismo sprendimas šiomis aplinkybėmis yra akivaizdžiai nereikšmingas jau vien dėl to, kad jis susijęs ne su ABLV Bank, o su ABLV Bank Luxembourg, todėl ABLV Bank apeliacinis skundas buvo pripažintas nepriimtinu. Kiek tai susiję su nuoroda į kitas vėlesnes aplinkybes, ABLV Bank visų pirma neprieštarauja skundžiamo sprendimo 97–99 punktuose nurodytiems argumentams, kuriais Bendrasis Teismas atmetė argumentą dėl vėlesnių įvykių, susijusių su ABLV Bank likvidumo situacija. Bet kuriuo atveju apeliaciniame skunde pateikta nuoroda į tokias vėlesnes aplinkybes nėra pagrįsta jokiais įrodymais.
79.
Trečia, ABLV Bank teigia, kad Bendrasis Teismas tinkamai neatsakė į tam tikrus pirmojoje instancijoje pateiktus argumentus. ABLV Bank nurodo šiuos aspektus: moratoriumą, indėlių apsaugos mechanizmą ir prašymą konvertuoti savo likvidųjį turtą Euroclear banke į likvidųjį turtą Latvijos centriniame banke.
80.
Šiuo klausimu, jei šis prieštaravimas būtų suprantamas kaip siekis ginčyti Bendrojo Teismo išvadų dėl šių aspektų turinį, jis yra akivaizdžiai nepriimtinas, nes ABLV Bank visiškai nenurodo, dėl kokių klaidų skundžiamas sprendimas yra ydingas. Kadangi šis argumentas turi būti suprantamas taip, kad, ABLV Bank manymu, skundžiamame sprendime trūksta motyvų, kiek tai susiję su Bendrojo Teismo atlikta analize, jis yra nepagrįstas. Iš tikrųjų Bendrasis Teismas į šiuos argumentus atsakė skundžiamo sprendimo 125–144 punktuose.
81.
Galiausiai, ketvirta, ABLV Bank teigia, kad skundžiamas sprendimas grindžiamas klaidingu bankų likvidumo sąvokos, kaip ji suprantama pagal SRM reglamento 18 straipsnį, suvokimu. Bendrasis Teismas neatsižvelgė į tai, kad Sąjungos teisėje įtvirtintas likvidumo režimas būtų iškreiptas, jei krizės atveju kredito įstaigai būtų nustatyti papildomi likvidumo reikalavimai.
82.
Šiuo klausimu pažymiu, kad ABLV Bank, siekdama pagrįsti savo argumentą dėl „likvidumo“ sąvokos, tik teigia, kad likvidumo atsargos būtų sukurtos laiku ir būtų tikslingai naudojamos ir sumažintos krizės atveju. Vis dėlto ji niekaip nepaneigia Bendrojo Teismo motyvų, išdėstytų skundžiamo sprendimo 111–115 punktuose. Be to, teiginys dėl papildomų likvidumo reikalavimų nustatymo nepagrįstas jokiais įrodymais.
83.
Iš visų pirmiau išdėstytų argumentų darytina išvada, kad, mano nuomone, apeliacinio skundo antrasis pagrindas taip pat turi būti atmestas.
3.
Dėl apeliacinio skundo trečiojo pagrindo
84.
Apeliacinio skundo trečiajame pagrinde ABLV Bank teigia, kad Bendrasis Teismas skundžiamame sprendime neatsižvelgė ir (arba) iškreipė arba netinkamai išnagrinėjo keletą pirmojoje instancijoje pateiktų argumentų. ABLV Bank nurodo: pirma, savo argumentą dėl to, kad ECB ir SRB nepaisė Latvijos valdžios institucijų kompetencijos kovos su pinigų plovimu srityje ir nepripažįsta, kad šiuo klausimu yra priimtas sprendimas; antra, argumentą dėl JAV Kovos su finansiniais nusikaltimais tinklo (FinCEN) nuomonės, kuri tariamai buvo trečiosios šalies mėginimas daryti spaudimą Latvijos Respublikai, kad ši pakeistų savo teisės aktus; trečia, argumentą, susijusį su abejonėmis dėl SRB ir ECB nešališkumo. Be to, Bendrasis Teismas nepakankamai atsižvelgė į įvairius ABLV Bank pateiktus įrodymus.
85.
Šiuo klausimu, aptariant pirmuosius du argumentus, iš jurisprudencijos darytina išvada, kad pagal SRM reglamento 18 straipsnio 1 dalies a punktą nereikalaujama nagrinėti banko žlugimo ar galimo žlugimo aplinkybių; be to, tai būtų nesuderinama su šio reglamento tikslais (
42
). Taigi darytina išvada, kad Bendrasis Teismas skundžiamo sprendimo 101 punkte galėjo, nepadarydamas klaidos, atmesti visus su šiomis bylomis susijusius argumentus, įskaitant minėtus du argumentus, laikydamas juos nesusijusiais su ginčijamo sprendimo dėl ABLV Bank teisėtumu.
86.
Dėl trečiojo argumento, kiek jis turi būti suprantamas taip, kad ABLV Bank ketina ginčyti pirmojoje instancijoje iškeltą jos teisės į nešališką SRB bylų nagrinėjimą pažeidimą, Bendrasis Teismas į jį atsakė skundžiamo sprendimo 179–186 punktuose. Taigi ABLV Bank negali teigti, kad Bendrasis Teismas ignoravo šį argumentą. Vis dėlto ji apeliaciniame skunde neginčija šioje skundžiamo sprendimo dalyje pateiktų motyvų.
87.
Galiausiai dėl argumentų, susijusių su Bendrojo Teismo atliktu įrodymų vertinimu, pažymėtina, kad pagal suformuotą jurisprudenciją faktinių aplinkybių ir įrodymų vertinimas, jeigu jie nebuvo iškraipyti, nėra teisės klausimas, kurį apeliacine tvarka gali peržiūrėti Bendrasis Teismas (
43
). Dėl to šie argumentai nepriimtini.
88.
Iš to, kas išdėstyta pirmiau, darytina išvada, kad apeliacinio skundo trečiasis pagrindas, mano nuomone, taip pat turi būti atmestas.
4.
Dėl apeliacinio skundo ketvirtojo pagrindo
89.
Apeliacinio skundo ketvirtajame pagrinde ABLV Bank teigia, kad Bendrasis Teismas padarė keletą klaidų nagrinėdamas ieškinio dėl sprendimo, susijusio su ABLV Bank Luxembourg, priimtinumą.
90.
Pirma, ginčijami sprendimai turi būti aiškinami pagal 2018 m. vasario 24 d. SRB paskelbtą pranešimą spaudai. Antra, Bendrasis Teismas, neigdamas, kad ginčijamais sprendimais reikalaujama likviduoti ABLV Bank ir ABLV Bank Luxembourg, iškreipė jų turinį. Trečia, ABLV Bank, remdamasis SRB priimtais pertvarkymo sprendimais dėl kitų subjektų, teigia, kad pertvarkymo sprendimas gali pakeisti akcininkų teisinę padėtį. Vadinasi, tas pats pasakytina ir apie sprendimą nepatvirtinti pertvarkymo schemos.
91.
Šiuo klausimu manau, kad skundžiamo sprendimo 40–45 punktuose išdėstytuose Bendrojo Teismo motyvuose nėra teisės klaidų. Iš tikrųjų Bendrasis Teismas teisingai taikė jurisprudenciją (
44
) nuspręsdamas, kad ABLV Bank, kaip ABLV Bank Luxembourg akcininkei, ginčijamas sprendimas dėl pastarojo subjekto neturėjo tiesioginio poveikio, nes jos teisei gauti dividendus ir dalyvauti ABLV Bank Luxembourg valdyme neturėjo įtakos sprendimas nepradėti šio subjekto pertvarkymo procedūros.
92.
ABLV Bank pateiktuose argumentuose ši išvada neginčijama. Išvados 90 punkte paminėti pirmasis ir antrasis argumentai jau buvo atmesti šios išvados 58 ir 59 punktuose. Trečiasis argumentas, susijęs su SRB priimtais pertvarkymo sprendimais dėl kitų subjektų, taip pat turi būti atmestas, nes šie sprendimai nėra svarbūs siekiant nustatyti ABLV Bank tiesioginį suinteresuotumą ginčijamu sprendimu, susijusiu su jos patronuojamąja įmone.
93.
Darytina išvada, kad apeliacinio skundo ketvirtasis pagrindas taip pat turi būti atmestas, todėl turi būti atmestas visas apeliacinis skundas.
III. Dėl bylinėjimosi išlaidų
94.
Kadangi ABLV Bank apeliacinis skundas nebuvo patenkintas, o SRB ir ECB prašė priteisti bylinėjimosi išlaidas iš ABLV Bank, laikausi nuomonės, kad ABLV Bank turi būti nurodyta padengti jų bylinėjimosi išlaidas pagal Teisingumo Teismo procedūros reglamento 138 straipsnio 1 dalį, taikomą apeliacinėse bylose pagal jo 184 straipsnio 1 dalį.
IV. Išvada
95.
Atsižvelgdamas į išdėstytus argumentus, siūlau Teisingumo Teismui priimti tokį sprendimą:
–
atmesti šį apeliacinį skundą;
–
priteisti iš ABLV Bank AS atlyginti Bendros pertvarkymo valdybos ir Europos Centrinio Banko patirtas bylinėjimosi išlaidas.
(
1
)	Originalo kalba: italų.
(
2
)	SRM buvo sukurtas 2014 m. liepos 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) Nr. 806/2014, kuriuo nustatomos kredito įstaigų ir tam tikrų investicinių įmonių pertvarkymo vienodos taisyklės ir vienoda procedūra, kiek tai susiję su bendru pertvarkymo mechanizmu ir Bendru pertvarkymo fondu, ir iš dalies keičiamas Reglamentas (ES) Nr. 1093/2010 (OL L 225, 2014, p. 1) (toliau – SRM reglamentas).
(
3
)	Atitinkamai 2018 m. vasario 23 d. Sprendimai SRB/EES/2018/09 ir SRB/EES/2018/10 (toliau – ginčijami sprendimai).
(
4
)	Dėl išsamesnio šios bylos faktinių aplinkybių išdėstymo žr. skundžiamo sprendimo 2–20 punktus.
(
5
)	Pagal SESV 256 straipsnį ir Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 58 straipsnio pirmąją pastraipą, taip pat Teisingumo Teismo procedūros reglamento 168 straipsnio 1 dalies d punktą ir 169 straipsnį. Žr., ex multis, 2016 m. gruodžio 14 d. Sprendimą SV Capital / EBI (C‑577/15 P, EU:C:2016:947, 69 punktas ir jame nurodytą jurisprudenciją).
(
6
)	2014 m. gegužės 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2014/59/ES, kuria nustatoma kredito įstaigų ir investicinių įmonių gaivinimo ir pertvarkymo sistema ir iš dalies keičiamos Tarybos direktyva 82/891/EEB, direktyvos 2001/24/EB, 2002/47/EB, 2004/25/EB, 2005/56/EB, 2007/36/EB, 2011/35/ES, 2012/30/ES bei 2013/36/ES ir Europos Parlamento ir Tarybos reglamentai (ES) Nr. 1093/2010 bei (ES) Nr. 648/2012 (OL L 173, 2014, p. 190).
(
7
)	2024 m. birželio 18 d. Sprendimas Komisija / SRB (C‑551/22 P, EU:C:2024:520; toliau – Sprendimas Komisija / SRB; žr. visų pirma 83 punktą).
(
8
)	Žr., ex multis, 2025 m. sausio 9 d. Sprendimą Communes de Schaerbeek ir de Linkebeek (C‑627/23, EU:C:2025:9, 28 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
(
9
)	T. y. finansų įstaigų ir grupių, kurios laikomos svarbiomis Sąjungos finansiniam stabilumui, taip pat kitų tarpvalstybinių grupių. Šiuo klausimu žr. Sprendimo Komisija / SRB 75 punktą.
(
10
)	Išanalizavus aptariamos nuostatos versijas įvairiomis kalbomis matyti, kad italų kalba vartojama formuluotė vartojama ir daugumoje kitų kalbų (pavyzdžiui, anglų kalba „all decisions relating to resolution“, vokiečių kalba „alle Beschlüsse im Zusammenhang mit einer Abwicklung“, ispanų kalba „todas las decisiones relacionadas con la resolución“). Panašios formuluotės yra portugalų, graikų, latvių, vengrų, rumunų, danų, švedų, suomių ir bulgarų kalbų versijose. Kitų kalbų versijose yra šiek tiek kitokios formuluotės, vartojant žodžius „visi pertvarkymo sprendimai“ (pavyzdžiui, versijoje prancūzų kalba „toutes les décisions de résolution“ ir versijoje olandų kalba „alle afwikkelingsbesluiten“). Vis dėlto netgi ir ši formuluotė, kuri, atrodo, vartojama mažiau kalbinių versijų, atitinka tolesniuose šios išvados punktuose siūlomą nuostatos aiškinimą.
(
11
)	Vienintelis apribojimas yra to paties reglamento 31 straipsnio 1 dalyje numatyta pareiga bendradarbiauti su nacionalinėmis pertvarkymo institucijomis.
(
12
)	Kaip Bendrasis Teismas teisingai pažymėjo skundžiamo sprendimo 82 punkte.
(
13
)	Bendrasis Teismas nurodė 2021 m. gegužės 6 d. Sprendimą ABLV Bank / ECB (C‑551/19 P ir C‑552/19 P, EU:C:2021:369, žr. visų pirma 56 ir 73 punktus; toliau – Sprendimas ABLV Bank).
(
14
)	Šiuo klausimu taip pat žr. Direktyvos 2014/59 1 ir 120 konstatuojamąsias dalis.
(
15
)	Dėl būtinybės sparčiai imtis intervencinių veiksmų krizinėmis aplinkybėmis žr. SRM reglamento 10, 16, 26 ir 31 konstatuojamąsias dalis ir Direktyvos 2014/59 4 ir 5 konstatuojamąsias dalis.
(
16
)	Taip pat žr. 2024 m. spalio 4 d. sprendimus Aeris Invest Sàrl / Komisija ir SRB (C‑535/22 P, EU:C:2024:819; 164 punktas; toliau – Sprendimas Aeris Invest) ir Araceli García Fernández ir kt. / Komisija ir SRB (C‑541/22 P, EU:C:2024:820, 190 punktas; toliau – Sprendimas García Fernández).
(
17
)	Tai Bendrasis Teismas teisingai pažymėjo skundžiamo sprendimo 84 punkte. Iš šių aplinkybių matyti, kad negalima sutikti su ABLV Bank pozicija, kad tuo atveju, jeigu SRB padaro išvadą, jog pertvarkymo veiksmas nėra būtinas dėl viešojo intereso, ji turėtų susilaikyti tout court nuo sprendimo priėmimo.
(
18
)	Žr. SRM reglamento 18 straipsnio 1, 6 ir 7 dalis. Žr. Sprendimo Komisija / SRB 94 punktą.
(
19
)	1958 m. birželio 13 d. Sprendimas Meroni / Vyriausioji valdyba (9/56, EU:C:1958:7)
(
20
)	Žr. 2014 m. sausio 22 d. Sprendimą Meroni / Vyriausioji valdyba, p. 41, 2014 m. sausio 22 d. Sprendimą Jungtinė Karalystė / Parlamentas ir Europos Sąjungos Taryba (C‑270/12, EU:C:2014:18, 42 punktas; toliau – Sprendimas ESMA) ir 2014 m. sausio 22 d. Sprendimą Komisija / SRB, 71 punktas.
(
21
)	Žr. Sprendimo Komisija / SRB 81 punktą.
(
22
)	Šiuo klausimu atkreipiu dėmesį į tai, kad apeliaciniame skunde ABLV Bank ginčija tik Bendrojo Teismo pateikto aiškinimo suderinamumą su minėta jurisprudencija, nepateikdama aiškaus prieštaravimo dėl bet kurios SRM reglamento nuostatos neteisėtumo pagal SESV 277 straipsnį.
(
23
)	SRM reglamento 24 konstatuojamoji dalis ir Sprendimo Komisija / SRB 69 punktas.
(
24
)	Žr. Sprendimo Komisija / SRB 75 ir 77 punktus ir Sprendimo Aeris 266 punktą.
(
25
)	Šios išvados pakanka, kad būtų atmestas per teismo posėdį SRB pateiktas argumentas, kad tuo atveju, jeigu ji priimtų neigiamą sprendimą dėl SRM reglamento 18 straipsnio 1 dalies kriterijų, priešingai nei teigiamo sprendimo atveju, ji šiuo klausimu neturėtų jokios diskrecijos. Be to, SRB argumentas yra logiškai nepagrįstas. Iš tiesų logiškai neįmanoma įsivaizduoti, kad įgaliojimai vertinti tam tikrų sąlygų buvimą, atsižvelgiant į įgyvendinamą diskreciją, kinta priklausomai nuo analizės rezultato (teigiamo ar neigiamo). Diskrecijos elementas susijęs su pačia analize ir negali priklausyti nuo jos rezultato.
(
26
)	Žr. Sprendimo Komisija / SRB 77 punktą.
(
27
)	Sprendimo Aeris Invest 266 ir paskesni punktai, Sprendimo García Fernández 275 punktas. Taip pat žr. 2018 m. gruodžio 11 d. Sprendimą Weiss ir kt. (C‑493/17, EU:C:2018:1000).
(
28
)	Galiausiai kalbama apie sudėtingus faktinių aplinkybių vertinimus, panašius į tuos, kuriuos Teisingumo Teismas atliko Sprendime ESMA. Visų pirma žr. šio sprendimo 52 punktą. Pirmųjų dviejų sąlygų analizė suponuoja grynai techninius vertinimus. Trečioji sąlyga dėl viešojo intereso buvimo reikalauja bendro pobūdžio diskrecinių vertinimų, susijusių su SRM reglamento 14 straipsnio 2 dalyje nustatytų pertvarkymo tikslų įgyvendinimu. Visų pirma pertvarkymo veiksmų proporcingumo vienam ar keliems iš šių tikslų pasiekti analizė reikalauja didelės vertinimo laisvės. Vis dėlto SRB, nagrinėdama šią sąlygą, nors ir privalo atlikti perspektyvines analizes, grindžiamas vertybinėmis nuostatomis ir spekuliatyviomis prognozėmis, visada atlieka techninio pobūdžio kriterijais grindžiamus vertinimus. SRB negali priimti sprendimo remdamasi politiniais sumetimais, viršijančiais tokių techninių kriterijų buvimo nustatymą.
(
29
)	Dėl šių diskrecijos kategorijų atskyrimo visų pirma žr. generalinio advokato Philippe Léger išvadą byloje Rica Foods / Komisija (C‑40/03 P, EU:C:2005:93, 46 punktas). Taip pat žr. neseniai priimtą generalinio advokato Nicholas Emiliou išvadą byloje Europos Centrinis Bankas (ECB) / Crédit lyonnais (C‑389/21 P, EU:C:2022:844).
(
30
)	Šiuo klausimu taip pat reikėtų pažymėti, kad SRM reglamente numatytas Komisijos dalyvavimas SRB darbe, taigi ir priimant neigiamus sprendimus, pvz., ginčijamus sprendimus (žr. SRM reglamento 43 straipsnio 3 dalį ir Sprendimo Komisija / SRB 78 punktą).
(
31
)	Žr., ex multis, 2019 m. sausio 23 d. Sprendimą Deza / ECHA (C‑419/17 P, EU:C:2019:52, 93 ir 94 punktai ir nurodyta jurisprudencija).
(
32
)	Žr. skundžiamo sprendimo 17 punktą.
(
33
)	Žr. šio sprendimo 50 ir paskesnius punktus.
(
34
)	Žr. 2016 m. sausio 21 d. Sprendimą SACBO / Komisija ir INEA (C‑281/14 P, nepaskelbtas Rink., EU:C:2016:46, 34 punktas).
(
35
)	Skundžiamo sprendimo 90–146 punktai.
(
36
)	Žr. Sprendimo Aeris Invest 266 punktą, Sprendimo García Fernández 275 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją.
(
37
)	Šiuo klausimu žr. generalinio advokato Karl Roemer argumentus, išdėstytus jo išvadoje byloje Meroni / Vyriausioji valdyba (9-56, EU:C:1958:4, p. 108).
(
38
)	2023 m. gegužės 4 d. Sprendimas ECB / Crédit Lyonnais (C‑389/21 P, EU:C:2023:368, 56 ir 57 punktai ir juose nurodyta jurisprudencija).
(
39
)	Šiuo klausimu žr. Direktyvos 2014/59 89 konstatuojamąją dalį.
(
40
)	Šiuo klausimu žr. generalinio advokato Antonio Tizzano išvadą byloje Komisija / Tetra Laval (C‑12/03 P, EU:C:2004:318, 87 ir 88 punktai).
(
41
)	Žr., inter alia, Apeliacinės komisijos sprendimus bylose 3/17, 7/17, 27/17, 28/17 ir 5/22. Dėl būtinybės griežtai tikrinti techninio ir ekonominio pobūdžio vertinimus pagal analogiją žr. Teisingumo Teismo argumentus, išdėstytus 2023 m. kovo 9 d. Sprendime ACER / Aquind (C‑46/21 P, EU:C:2023:182, 53–75 punktai), susijusiame su ACER apeliacinės komisijos atliekamos kontrolės intensyvumu. Kadangi Apeliacinė komisija nevykdo kontrolės, šie reikalavimai turi įtakos teisminei kontrolei.
(
42
)	Sprendimo Aeris Invest 163 ir 164 punktai.
(
43
)	Sprendimo García Fernández 211 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija.
(
44
)	2019 m. lapkričio 5 d. Sprendimas ECB ir kt. / Trasta Komercbanka ir kt. (C‑663/17 P, C‑665/17 P ir C‑669/17 P, EU:C:2019:923, 110 ir 111 punktai). Taip pat žr. 2022 m. vasario 24 d. Sprendimą Bernis ir kt. / SRB (C‑364/20 P, nepaskelbtas Rink., EU:C:2022:115, 69 ir 80 punktai).