Laikina versija
GENERALINĖS ADVOKATĖS
JULIANE KOKOTT IŠVADA,
pateikta 2026 m. gegužės 21 d.(1)
Byla C‑189/25
Umweltorganisation VIRUS – Verein Projektwerkstatt für Umwelt und Soziales ir kt.
(Bundesverwaltungsgericht (Federalinis administracinis teismas, Austrija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą)
„ Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Aplinka – Direktyva 2001/42/EB – Tam tikrų planų ir programų poveikio aplinkai vertinimas – Taikymo sritis – Planas ar programa transporto srityje – Tolesnio projektų vystymo pagrindai – Pirmasis oficialus parengtinis aktas – Leidimo dėl kelių statybos projekto išdavimas keliais etapais – Plano ar programos poveikio aplinkai vertinimo nebuvimo pasekmės vėlesniems leidimams – Federalinių greitkelių sąrašas – Vienos išorinis aplinkkelis S 1 “
I.      Įvadas
1.        Iškart po SPAV direktyvos (SPAV reiškia strateginį poveikio aplinkai vertinimą)(2) perkėlimo į nacionalinę teisę termino pasibaigimo Austrija pakeitė planuojamo greitkelio, kuriuo iš rytinės pusės bus aplenkiama Viena, tarpinius taškus. Vykstant ginčui dėl teisinių leidimų, susijusių su vandens tvarkymu vienoje aplinkkelio atkarpoje, kilo klausimas, ar dėl šio tarpinių taškų pakeitimo turėjo būti atliktas poveikio aplinkai vertinimas. Todėl Austrijos Bundesverwaltungsgericht (Federalinis administracinis teismas) prašo Teisingumo Teismo atsakyti:
–        ar dėl tokio pakeitimo reikia atlikti poveikio aplinkai vertinimą,
–        ar ši pareiga taikytina ratione temporis,
–        ar pareigos atlikti vertinimą pažeidimas turėtų poveikį su vandens tvarkymu susijusio teisinio leidimo teisėtumui.
2.        Būtent pastarasis klausimas gali turėti didelę praktinę reikšmę, nes juo siekiama išsiaiškinti, ar neatlikus poveikio aplinkai vertinimo net ir po ilgo laiko gali būti ginčijamas vėliau priimtų sprendimų galiojimas.
II.    Teisinis pagrindas
3.        SPAV direktyvos tikslai pirmiausia nurodyti 1 straipsnyje:
„Šios direktyvos tikslas – sukurti aukštą aplinkos apsaugos lygį ir padėti į rengiamus ir priimamus planus bei programas integruoti aplinkos apsaugos klausimus, kad būtų skatinama tvari plėtra, užtikrinant, kad laikantis šios direktyvos būtų atliekamas tam tikrų planų ir programų, kurių pasekmės gali būti reikšmingos aplinkai, aplinkos [poveikio aplinkai] vertinimas.“
4.        Planai ir programos apibrėžti SPAV direktyvos 2 straipsnio a punkte:
„Šioje direktyvoje:
a)      „planai ir programos“ – tai planai ir programos, įskaitant tuos, prie kurių finansavimo prisideda Europos bendrija, taip pat visi jų daliniai pakeitimai:
–        kuriuos turi parengti ir (arba) priimti valdžios institucija nacionaliniu, regioniniu arba vietiniu lygiu arba kuriuos parengia valdžios institucija ir kuriuos vėliau priima Parlamentas arba Vyriausybė laikantis įstatymų leidimo procedūros, ir
–        kurių reikia pagal įstatymų ir kitų teisės aktų nuostatas.“
5.        SPAV direktyvos 3 straipsnyje nustatyta, kokių planų ir programų poveikio aplinkai vertinimas turi būti atliekamas:
„1.      2–4 dalyse nurodytų planų ir programų, kurių pasekmės gali būti reikšmingos aplinkai, aplinkos [poveikio aplinkai] vertinimas atliekamas pagal šios direktyvos 4–9 straipsnius.
2.      Laikantis 3 dalies nuostatų, atliekamas toliau išvardytų planų ir programų aplinkos [poveikio aplinkai] vertinimas:
a)      kurie rengiami žemės ūkiui, miškininkystei, žuvininkystei, energetikai, pramonei, transportui, atliekų tvarkymui, vandentvarkai, telekomunikacijoms, turizmui, miestų ir kaimų planavimui ar žemės naudojimui ir kurie nustato tolesnio projektų, išvardytų [PAV direktyvos(3)] I ir II prieduose, vystymo pagrindus, arba
b)      <...>“
6.        Remiantis PAV direktyvos 4 straipsnio 1 dalimi ir I priedo 7 punkto b papunkčiu, privaloma atlikti „automagistralių ir greitkelių tiesimo“ projektų poveikio aplinkai vertinimą.
7.        SPAV direktyvos 4 straipsnyje nustatomi bendrieji įpareigojimai, susiję su aplinkosauginio vertinimo atlikimu:
„1.      3 straipsnyje nurodytas aplinkosauginis vertinimas atliekamas rengiant planą ar programą ir prieš juos priimant ar pateikiant svarstyti pagal įstatymų leidimo procedūrą.
2.      <...>
3.      Tais atvejais, kai planai ir programos yra hierarchijos dalis, valstybės narės, siekdamos išvengti dvigubo vertinimo, atsižvelgia į tai, kad remiantis šia direktyva vertinimas atliekamas skirtingais hierarchijos lygiais. Be kita ko, kad būtų išvengta dvigubo vertinimo, valstybės narės taiko 5 straipsnio 2 ir 3 dalis.“
8.        SPAV direktyvos 13 straipsnio 1 ir 3 dalyse apibrėžtas jos taikymas ratione temporis:
„1.      Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję iki 2004 m. liepos 21 d., įgyvendina šią direktyvą. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.
2.      <...>
3.      4 straipsnio 1 dalyje nurodytas įsipareigojimas galioja planams ir programoms, kuriems pirmasis oficialus parengtinis aktas priimamas po 1 dalyje nurodytos dienos. Planams ir programoms, kuriems pirmasis parengtinis aktas yra priimamas iki minėtos dienos ir kurie priimami arba pateikiami svarstyti pagal įstatymų procedūrą praėjus daugiau nei 24 mėnesiams, taikomas 4 straipsnio 1 dalyje nurodytas įsipareigojimas, nebent valstybės narės kiekvienu konkrečiu atveju nuspręstų, jog tai netikslinga, ir informuotų visuomenę apie savo sprendimą.“
III. Faktinės aplinkybės ir prašymas priimti prejudicinį sprendimą
9.        Austrijos nacionalinį federalinių kelių tinklą sudaro keliai, įtraukti į 1971 m.
Bundesstraßengesetz (Federalinių kelių įstatymas, toliau – BStG) 1 (automagistralės) ir 2 (greitkeliai) sąrašus. Sąrašuose šie keliai apibūdinami nurodant topografinius nustatytuosius taškus, vadinamuosius tarpinius taškus, kuriuos jungia federalinis kelias. Šie abu BStG sąrašai sudaro privalomą planą transporto srityje.
10.      Prieš pasibaigiant SPAV direktyvos perkėlimo į nacionalinę teisę terminui, 2002 m. kovo 29 d., Vienos išorinis aplinkkelis S 1 buvo įtrauktas į BStG 2 sąrašą su tokiu kelio trasos aprašymu: „Vezendorfo mazgas (A 2, A 21) – Švechato mazgas (A 4) – Viena (Albernas – Lobau / naftos uostas (A 22)) – Grosebersdorfas (A 5) – Kornoiburgas (A 22)“.
11.      Pasibaigus SPAV direktyvos perkėlimo į nacionalinę teisę terminui, 2006 m. gegužės 9 d. Vienos išorinio aplinkkelio S 1 kelio trasa BStG 2 sąraše buvo iš naujo aprašyta taip: „Vezendorfo mazgas (A 2, A 21) – Rothneusiedl mazgas (A 24) – Rustenfeldo mazgas – Švechato mazgas (A 4) – Mazgas prie Raasdorf (A 23) – Mazgas prie Raasdorf (S 8) – Vienos / Süßenbrunn mazgas (S 2) – Eibesbruno mazgas (A 5) – Kornoiburgo / West mazgas (A 22), įskaitant Rustenfeldo – Leopoldsdorfo mazgą (B 16)“. Visgi dėl šių BStG pakeitimų nebuvo atliktas nei poveikio aplinkai vertinimas, nei atranka, t. y. pirminis vertinimas dėl būtinumo atlikti poveikio aplinkai vertinimą.
12.      2009 m. kovo 26 d. projekto rengėja, Austrijos Autobahnen- und Schnellstraßen-Finanzierungs-Aktiengesellschaft (ASFINAG), pateikė (tuometiniam) federaliniam transporto, inovacijų ir technologijų ministrui paraišką dėl projekto „S 1 Vienos išorinis aplinkkelis, Švechato–Süßenbrunn atkarpa“, ketinamo vykdyti Vienos ir Žemutinės Austrijos federalinėse žemėse. Federalinis transporto, inovacijų ir technologijų ministras atliko šio projekto poveikio aplinkai vertinimą (PAV) ir leidimų išdavimo procedūrą. 2015 m. kovo 26 d. sprendimu jis išdavė leidimą pagal Umweltverträglichkeitsprüfungsgesetz 2000 (2000 m. Įstatymas dėl poveikio aplinkai vertinimo; toliau – UVP‑G 2000) ir Forstgesetz 1975 (1975 m. Miškų ūkio įstatymas). Tame leidime ministras nustatė kelio trasą pagal BStG, išdavė leidimą dėl preliminaraus tunelio projekto pagal Straßentunnel-Sicherheitsgesetz (Kelių tunelių saugos įstatymas) ir leidimą pagal Luftfahrtgesetz (Aviacijos įstatymas) (toliau – PAV leidimas).
13.      2018 m. gegužės 18 d.
Bundesverwaltungsgericht (Federalinis administracinis teismas) pakeitė PAV leidimą, nustatė naujų papildomų sąlygų ir performulavo esamas papildomas sąlygas. Į klausimą, ar dėl 2006 m. gegužės 9 d. trasos pakeitimų turėjo būti atliekamas strateginis poveikio aplinkai vertinimas arba atrankos procedūra pagal SPAV direktyvą ir, jeigu taip, ar tai turėtų poveikį leidimui, teismas šiame sprendime dėl PAV leidimo atsakė neigiamai, nurodęs, kad pakeitimai buvo tik redakcinio pobūdžio ir nėra tinklo pakeitimai, kaip jie suprantami pagal SPAV direktyvą. PAV leidimas yra galiojantis.
14.      Vėliau buvo išduoti kiti leidimai pagal vandentvarkos teisės aktus ir gamtos apsaugos teisės aktus, skirti 1-ajai įgyvendinimo atkarpai nuo Süßenbrunn iki Groß-Enzersdorf. Šie leidimai taip pat yra galiojantys.
15.      Vienos federalinės žemės ministras pirmininkas ir Žemutinės Austrijos federalinės žemės ministrė pirmininkė išdavė pagrindinėje byloje ginčijamus su vandens tvarkymu susijusius leidimus 2-ajai įgyvendinimo atkarpai nuo Švechato iki Groß-Enzersdorf.
16.      Kelios aplinkosaugos organizacijos ir pavieniai asmenys (apeliantai) pagrindinėje byloje užginčijo šiuos leidimus teisme.
17.      Apeliantai, be kita ko, prieštarauja S 1 įtraukimui į BStG 2 sąrašą su visais pakeitimais, kuriuo remiantis išduotas projekto leidimas. Jų teigimu, nebuvo atliktas nei strateginis šio plano poveikio aplinkai vertinimas, nei atranka pagal SPAV direktyvą.
18.      ASFINAG, priešingai, laikosi nuomonės, kad pirmasis oficialus parengtinis aktas dėl pakeitimų, susijusių su S 1 įtraukimu, buvo priimtas prieš pasibaigiant SPAV direktyvos perkėlimo į nacionalinę teisę terminui, todėl ji netaikytina. Pasak ASFINAG, nuo 2003 m. kovo 31 d. šie pakeitimai buvo aptariami daugybėje ekspertų posėdžių, o 2004 m. kovo 8 d. jiems buvo pritarta dalyvaujančių federalinių žemių vyriausybių ir ekspertų grupės posėdyje. Šio posėdžio protokole aiškiai užfiksuota, kad nebus jokio mazgo prie naftos uosto. Be to, šiame posėdyje, dalyvaujant valdžios institucijoms ir ekspertams, buvo nuspręsta toliau svarstyti tunelio variantą, atsisakant jungties su greitkeliu A 22. ASFINAG taip pat remiasi galiojančiu PAV leidimu su Bundesverwaltungsgericht (Federalinis administracinis teismas) padarytais pakeitimais.
19.      Taigi Bundesverwaltungsgericht (Federalinis administracinis teismas)
pateikė Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
1.      Ar Sąjungos teisė, visų pirma SPAV direktyvos 2 straipsnio a punktas ir 3 straipsnio 2 dalies a punktas, turi būti aiškinama taip, kad nacionalinės teisės akto priedu (sąrašu) (kuriame kelio ruožai priskiriami prie „federalinių kelių“ nustatant tam tikrus (pradžios, tarpinius, galutinius) geografinius taškus, o tokiu jų nustatymu privalomai apibrėžiama teisė pateikti paraišką nustatyti kelio trasą konkrečiam projektui, kuriam ateityje turi būti gautas leidimas, vystyti ir leidimus išduodančios institucijos kompetencija) nustatomas PAV direktyvos I ir II prieduose nurodytų projektų „tolesnio vystymo pagrindas“ ir, nors šiame teisės akte ir numatytos konkrečios leidimui vykdyti projektą taikomos sąlygos, visų pirma dėl eismo saugumo, funkcinės svarbos ar poveikio aplinkai, vis dėlto toliau jose nėra daroma nuoroda į kelio ruožo nustatymą geografiniais taškais?
Jeigu į pirmąjį klausimą būtų atsakyta teigiamai:
2.      Ar SPAV direktyvos 13 straipsnio 3 dalis turi būti aiškinama taip, kad pirmasis oficialus parengtinis aktas, kaip jis suprantamas pagal šią nuostatą, laikomas priimtu jau tuo atveju, jei dokumentai, kurie turi būti parengti pagal atitinkamus galiojančius specialiuosius valstybės narės teisės aktus iki plano pakeitimo, buvo rengiami ir rengiant
pakartotinai pristatyti susijusioms vietos valdžios institucijoms, savivaldybėms ir leidimus išduodančioms institucijoms, o konsultavo patariamoji ekspertų grupė?
3.      Ar SPAV direktyvos 3 straipsnio 2 dalies a punktas turi būti aiškinamas taip, kad tuo atveju, kai konkretaus projekto leidimas pagal PAV direktyvą yra tvirtinamas keliais etapais, planas, kurio kriterijai ir taisyklės tiesiogiai sudaro tik pirmojo leidimo pagrindą, kartu nustato pagrindą ir visiems kitiems projektui įgyvendinti būtiniems leidimams?
20.      VIRUS, ASFINAG, Austrijos Respublika ir Europos Komisija pateikė Teisingumo Teismui rašytines pastabas. Dar dvi asociacijos pateikė rašytinius pareiškimus, kuriuose pritarė VIRUS argumentams, tačiau nepateikė esminių savo pastabų. Teisingumo Teismas, remdamasis Procedūros reglamento 76 straipsnio 2 dalimi, nusprendė nerengti posėdžio, nes mano, kad turi pakankamai informacijos.
IV.    Teisinis vertinimas
21.      Prejudiciniai klausimai susiję su tuo, ar tarpinių taškų nustatymas patenka į SPAV direktyvoje nustatytos pareigos atlikti vertinimą materialinę taikymo sritį, nes juo nustatomi tolesnio projektų vystymo pagrindai (šiuo klausimu žr. A dalį), ir, jei taikoma, ar pareiga atlikti vertinimą taikytina taip pat ratione temporis (šiuo klausimu žr. B dalį). Jei buvo pareiga atlikti vertinimą, kyla tolesnis klausimas, ar tokio vertinimo neatlikimas yra kliūtis išduoti kitus su šiuo projektu susijusius leidimus (šiuo klausimu žr. C dalį).
A.      Pirmasis klausimas: būtinumas atlikti strateginį poveikio aplinkai vertinimą nustatant kelio taškus
22.      Pirmuoju klausimu Bundesverwaltungsgericht (Federalinis administracinis teismas) siekia išsiaiškinti, ar 2006 m. gegužės 9 d. kelio taškų pakeitimas pateko į pareigos atlikti strateginį poveikio aplinkai vertinimą materialinę taikymo sritį.
23.      Pagal SPAV direktyvos 2 straipsnio a punktą sąvoka „planai ir programos“ apima ir jų pakeitimus, kuriuos parengia valdžios institucija ir kuriuos vėliau priima parlamentas, laikydamasis įstatymų leidimo procedūros, ir kurių reikia pagal įstatymų ir kitų teisės aktų nuostatas.
24.      Taigi dėl planų ir programų pakeitimų gali reikėti atlikti poveikio aplinkai vertinimą(4). Taip pat turi būti įvykdytos kitos šios nuostatos sąlygos. Valdžios institucija parengė kelio taškų pakeitimą, kad parlamentas jį priimtų laikydamasis įstatymų leidimo procedūros. Nors nėra aiškaus įpareigojimo atlikti pakeitimą, vis dėlto, remiantis Teisingumo Teismo jurisprudencija, pakanka, kad jų priėmimas būtų reglamentuotas nacionaliniuose įstatymuose ir kituose teisės aktuose, kuriuose nurodomos juos priimti kompetentingos valdžios institucijos ir jų parengimo procedūra(5). Taip buvo ir ginčijamo pakeitimo atveju.
25.      Pagal SPAV direktyvos 3 straipsnio 2 dalies a punktą atliekamas visų planų ir programų, kurie yra rengiami, be kita ko, transporto srityje ir kurie nustato tolesnio projektų, išvardytų PAV direktyvos I ir II prieduose, vystymo pagrindus, poveikio aplinkai vertinimas.
26.      Neginčijama, kad aptariamas greitkelis priklauso transporto sričiai ir yra projektas, kaip tai suprantama pagal PAV direktyvos I priedo 7 punkto b papunktį.
27.      Bundesverwaltungsgericht (Federalinis administracinis teismas) abejonės labiau susijusios su tuo, ar jau pats sprendimas dėl šių kelio taškų nustatymo reiškia, jog jis apima pakankamai išsamias taisykles dėl tokio projekto turinio, rengimo ir įgyvendinimo, kad galėtų būti laikomas pagrindu.
28.      Teisingumo Teismas yra patikslinęs sąlygas, kuriomis teisės akte nustatomi tolesnio projektų vystymo pagrindai. Tam jame, apibrėžiant atitinkamam sektoriui taikytinas kontrolės taisykles ir procedūras, turi būti nustatyta reikšminga visuma kriterijų ir taisyklių, taikomų išduodant leidimus vienam ar keliems projektams, galintiems turėti didelę įtaką aplinkai, ir juos įgyvendinant(6). Tokiu aiškinimu siekiama užtikrinti, kad būtų atliktas reikalavimų, kurie gali turėti didelę įtaką aplinkai, poveikio aplinkai vertinimas(7). Taigi sąvoka „reikšminga visuma kriterijų ir taisyklių“ turi būti suprantama kokybiškai, bet ne kiekybiškai(8). Todėl svarbiausia – ne tai, kiek yra reikalavimų, o kokį poveikį jie gali turėti aplinkai.
29.      Tuo remdamasis Teisingumo Teismas padarė išvadą, jog laikoma, kad pagrindai nustatyti, jei priemonėje nustatomi kriterijai ir taisyklės, visų pirma susiję su šių projektų vieta, pobūdžiu, dydžiu ir veiklos sąlygomis arba išteklių išsidėstymu(9).
30.      Vis dėlto pagal nacionalinę teisę bendrai įtvirtintas siekiamas saugomos teritorijos apsaugos tikslas, iš esmės atitinkantis teisinį apsaugos reikalavimą, Teisingumo Teismo nuomone, nepasiekė šios ribos, nes galėjo turėti tik tam tikrą įtaką projektų vietos pasirinkimui, t. y. jos pasirinkimas saugomoje teritorijoje yra sudėtingesnis ir, atvirkščiai, jis paprastesnis už šios teritorijos ribų(10).
31.      Bundesverwaltungsgericht (Federalinis administracinis teismas), visų pirma atsižvelgdamas į šią išvadą dėl apibrėžtos saugomos teritorijos, abejoja, ar sprendimas dėl greitkelio tarpinių taškų nustatymo apima pakankamai reikšmingą visumą kriterijų ir taisyklių, kurių reikia laikytis išduodant projekto leidimą ir jį įgyvendinant. Su kelio taškais taip pat nėra susieti jokie konkretūs reikalavimai, kurie turi būti įvykdyti išduodant kelio projekto leidimą ir jį įgyvendinant.
32.      Kaip matyti iš prašymo priimti prejudicinį sprendimą, kelio taškai žymi koridorių, kuriuo turi būti tiesiamas kelias. Tai esminis reikalavimas, susijęs su vieta. Turi būti parengtos tolesnės projekto šiame koridoriuje detalės, kad būtų galima įgyvendinti visą projektą, apibrėžtą kelio taškais.
33.      Vis dėlto didžiausias šio projekto (neigiamo) poveikio aplinkai potencialas susijęs su greitkelio trasos pasirinkimu. Šis poveikis vėliau bus sukonkretintas, tačiau kur kas svarbiau yra tai, kokio tipo kelias bus tiesiamas, per kur jis eis ir atitinkamai kur kils jo poveikis aplinkai.
34.      Kaip pažymi pats Bundesverwaltungsgericht (Federalinis administracinis teismas), projektas, be kita ko, turės poveikį biologinei įvairovei, dirvožemiui ir žemės naudojimui trasos zonoje. Be to, kelių aplinkai būdingas triukšmas ir oro tarša. Kadangi kalbama apie greitkelį, t. y. didelį projektą, pagal kurį numatomi intensyvūs eismo srautai, tikėtinas didelis neigiamas poveikis aplinkai.
35.      Kaip pripažįsta ir Austrija, konkrečių kelių tiesimo projekto kelio taškų nustatymas, kuriuo remiantis galima pateikti paraišką nustatyti kelio trasą pagal konkretų projektą, dėl kurio bus prašoma išduoti leidimą ateityje, reiškia, kad nustatomi tolesnio projektų vystymo pagrindai, kaip tai suprantama pagal SPAV direktyvos 3 straipsnio 2 dalies a punktą.
36.      Visgi, Austrijos ir ASFINAG teigimu, 2006 m. kovo mėn. kelio taškų pakeitimas, palyginti su nustatytais pradiniais taškais, buvo toks nereikšmingas, kad dėl jo nereikėjo atlikti poveikio aplinkai vertinimo.
37.      Šiuo aspektu visų pirma reikia pažymėti, kad šis klausimas nėra prašymo priimti prejudicinį sprendimą dalykas. Todėl Teisingumo Teismas gali savo nuožiūra nuspręsti, ar jį nagrinėti, kad prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui būtų duotas naudingas atsakymas(11).
38.      Austrija įtikinamai argumentuoja, kad ir pakeitimų atveju poveikio aplinkai vertinimas reikalingas tik tada, kai jais kokybiniu požiūriu nustatoma kriterijų ir taisyklių, galinčių turėti reikšmingą
poveikį aplinkai, visuma(12). Kita vertus, tai išplaukia ir iš SPAV direktyvos 3 straipsnio 3 dalies(13).
39.      Vis dėlto iš prašymo priimti prejudicinį sprendimą neaišku, ar dėl pakeistų kelio taškų galėtų atsirasti reikšmingas poveikis aplinkai. Viena vertus, Austrijos ir ASFINAG teigimu, šie pakeitimai yra tik redakcinio pobūdžio. Iš prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad jį pateikęs teismas ankstesniame sprendime padarė panašią išvadą(14). Kita vertus, buvo įtraukti ne tik kelio taškai, bet ir mazgai, t. y. susikirtimo su kitais keliais taškai. Visgi kelio taškas „Viena (Albernas – Lobau / naftos uostas (A 22))“, kuris, kaip nurodyta prašyme priimti prejudicinį sprendimą, buvo pašalintas, yra susijęs su itin jautriu kelio aspektu. Būtent toje vietoje kelias pagal projektą kerta Dunojų ir Dunojaus-Aueno nacionalinį parką. Regis, šio tarpinio taško pašalinimas susijęs su reikšmingais šios perėjos planavimo pakeitimais. Todėl prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas turi išnagrinėti, ar pakeitimų poveikis aplinkai gali būti reikšmingas.
40.      Tik papildomai pažymėtina, kad būtent ši Dunojaus perėja koridoriuje tarp kelio taškų „Švechato mazgas (A 4) – mazgas prie Raasdorf (A 23)“ prima facie galėtų turėti reikšmingą poveikį „Natura 2000“ teritorijoms. Kaip minėta, toje vietoje yra Dunojaus-Aueno nacionalinis parkas (Vienos dalis) (AT1301000), taigi taip pat gali būti daromas poveikis Dunojaus-Aueno teritorijai į rytus nuo Vienos (AT1204000 ir AT1204V00). Jei kelio taškų pakeitimas būtų turėjęs įtakos šios perėjos poveikiui, atitinkamai pagal Buveinių direktyvos(15) 6 straipsnio 3 dalį būtų reikėję atlikti galimo poveikio teritorijoms įvertinimą atsižvelgiant į šių teritorijų apsaugos tikslus. Tokiu atveju pagal SPAV direktyvos 3 straipsnio 2 dalies b punktą, keičiant kelio taškus, poveikio aplinkai vertinimas būtų buvęs privalomas.
B.      Antrasis klausimas: pirmasis oficialus parengtinis aktas
41.      Kadangi kelio taškų nustatymas galimai patenka į pareigos atlikti poveikio aplinkai vertinimą materialinę taikymo sritį, reikia išnagrinėti antrąjį klausimą. Jis susijęs su pareigos atlikti poveikio aplinkai vertinimą taikymu ratione temporis.
42.      Kelio taškų nustatymo pakeitimai buvo priimti 2006 m. gegužės 9 d., t. y. pasibaigus direktyvos perkėlimo į nacionalinę teisę terminui (2004 m. liepos 21 d.).
43.      Vis dėlto ASFINAG atkreipia dėmesį į aplinkybę, kad jau nuo pat projekto pradinio aptarimo 2003 m. kovo 31 d. šie kelio taškų pakeitimai buvo nagrinėjami daugybėje konsultacijų su ekspertais. Visų pirma tam tikri sprendimai buvo priimti 2004 m. kovo 8 d. dalyvaujančių federalinių žemių vyriausybių ir ekspertų grupės posėdyje.
44.      Šiuo argumentu galėtų būti užginčyta pareiga atlikti poveikio aplinkai vertinimą, nes ji taikoma ne visiems planams ir programoms, priimtiems pasibaigus perkėlimo į nacionalinę teisę terminui. Pagal SPAV direktyvos 13 straipsnio 3 dalį planų ir programų poveikio aplinkai vertinimas turi būti atliktas, jei pirmasis oficialus parengtinis aktas tiems planams ir programoms priimtas po perkėlimo į nacionalinę teisę termino pabaigos. Jei pirmasis oficialus parengtinis aktas buvo priimtas iki šios dienos, priemonei ši pareiga taikoma tik tuo atveju, jeigu ji buvo priimta arba pateikta svarstyti pagal įstatymų leidybos procedūrą praėjus daugiau kaip 24 mėnesiams. Visgi nagrinėjamu atveju taip nėra, nes pakeitimai buvo padaryti jau 2006 m. gegužės 9 d., t. y. nepraėjus 24 mėnesiams nuo perkėlimo į nacionalinę teisę termino pabaigos.
45.      ASFINAG teigimu, kelio taškų pakeitimai buvo rengiami tiek per projekto pradinį aptarimą, tiek vėlesnėse ekspertų konsultacijose ir 2004 m. kovo 8 d. posėdyje.
46.      Vis dėlto abejotina, ar tai galima laikyti „oficialiais parengtiniais aktais“. Apeliantai pagrindinėje byloje tokiu aktu veikiau laiko tik 2005 m. ministerijos pateiktą kelio taškų pakeitimo projektą.
47.      ASFINAG savo nuomonę grindžia Komisijos gairėmis. Pagal jas žodis „oficialus“ nebūtinai reiškia, kad akto rengimas turi būti nustatytas nacionalinės teisės aktuose. Šis žodis neturi jokios reikšmės akto teisinei galiai pagal nacionalinę teisę. Kiekvienas atvejis turi būti vertinamas individualiai. Tai darant reikia atsižvelgti į tokius veiksnius kaip atitinkamo akto pobūdis, ankstesnių priemonių pobūdis ir tai, kad pereinamojo laikotarpio nuostata siekiama užtikrinti teisinį saugumą ir gerą valdymą(16).
48.      Nors į tokias gaires gali būti atsižvelgiama aiškinant SPAV direktyvą, jos nėra privalomos(17).
49.      Minėtiems Komisijos teiginiams reikia pritarti tuo aspektu, kad aiškinant sąvoką „pirmasis oficialus parengtinis aktas“ labai svarbus yra teisinis saugumas(18). Tai rodo SPAV direktyvos 13 straipsnio 3 dalies priešistorė, sąvokos „oficialus“ vartojimas ir sisteminis ryšys vartojant šią sąvoką.
50.      SPAV direktyvos 13 straipsnio 3 dalyje atsižvelgiama į Teisingumo Teismo jurisprudenciją, kuria remiantis į pradinę PAV direktyvą(19) buvo įtraukta panaši pereinamojo laikotarpio nuostata. Tuo metu Teisingumo Teismas nusprendė, kad vykdant leidimų išdavimo procedūrą nėra pareigos atlikti poveikio aplinkai vertinimą, jei oficiali paraiška pateikiama iki perkėlimo į nacionalinę teisę termino pabaigos(20). Tokią išvadą jis pagrindė tuo, kad ši direktyva daugiausia taikoma didelės apimties projektams, kurių įgyvendinimas labai dažnai užtrunka ilgą laiką. Šios procedūros jau nacionaliniu lygmeniu yra sudėtingos. Nebūtų tinkama jas dar labiau apsunkinti ir vilkinti dėl šioje direktyvoje nustatytų specifinių reikalavimų, jeigu jos buvo oficialiai pradėtos prieš pasibaigiant direktyvos perkėlimo į nacionalinę teisę terminui. PAV direktyvos taikymas šiuo atveju galėtų turėti neigiamą poveikį esamoms teisinėms situacijoms(21). Todėl įstatymų leidėjas į kai kuriuos(22), bet ne visus(23) PAV direktyvos pakeitimus įtraukė panašias pereinamojo laikotarpio nuostatas.
51.      Vis dėlto Teisingumo Teismas yra nusprendęs, kad neoficialūs kontaktai ir derybos tarp kompetentingos institucijos ir projekto rengėjo, vykę iki perkėlimo į nacionalinę teisę termino pabaigos, negali būti laikomi leidimų išdavimo procedūros pradžia. Tokie kontaktai negali būti laikomi patikimu kriterijumi nustatant laiką, kada pradėta procedūra įgyvendinant šią direktyvą. Jie būtų susiję su paraiškos dėl projekto leidimo išdavimo turiniu ir planuojamu pateikimu. Vis dėlto vienintelis priimtinas kriterijus yra paraiškos oficialaus pateikimo data. Šis kriterijus atitinka teisinio saugumo principą ir leidžia išsaugoti praktinį direktyvos veiksmingumą(24).
52.      Jau vien dėl to, kad SPAV direktyvos 13 straipsnio 3 dalis akivaizdžiai grindžiama šia jurisprudencija, oficialus parengtinis aktas, kaip tai suprantama pagal šią nuostatą, turi būti panašios kokybės kaip ir oficiali paraiška, kuria pradedama leidimų išdavimo procedūra. Dėl teisinio saugumo ir siekiant išvengti pareigų apėjimo taip pat turi būti taikomi aiškūs kriterijai, pagal kuriuos nustatoma pareigos atlikti poveikio aplinkai vertinimą taikymo pradžia.
53.      Šį kokybės reikalavimą atitinka kiti SPAV direktyvos 13 straipsnio 3 dalies taikymui reikšmingi kriterijai, t. y. perkėlimo į nacionalinę teisę termino pabaiga, 24 mėnesių laikotarpis po jos ir plano ar programos priėmimas arba pateikimas svarstyti pagal įstatymų leidybos procedūrą. Jie susiję su aiškiai nustatomais momentais, apie kuriuos paprastai paskelbiama viešai. Todėl nederėtų paskutiniam kriterijui, t. y. parengtinam aktui, kuris turi būti aiškiai „oficialaus“ pobūdžio, taikyti ne tokius griežtus reikalavimus.
54.      Tai patvirtina ir SPAV direktyvos 2 straipsnio a punkto antra įtrauka. Pagal ją planai ir programos, kurių vertinimą privaloma atlikti, rengiami pagal įstatymų ir kitų teisės aktų nuostatas. Taigi priemonės priėmimas yra reglamentuotas nacionaliniuose įstatymuose ir kituose teisės aktuose, kuriuose nustatomos priimti šią priemonę kompetentingos institucijos ir jos parengimo procedūra(25). Jei tokių nuostatų nėra, vadinasi, nėra ir plano ar programos, kurių vertinimą reikėtų atlikti(26). Vis dėlto, jei rengimo procedūra yra nustatyta, turi būti ir parengtinis aktas, kuriuo ši procedūra oficialiai pradedama.
55.      Taigi pirmasis oficialus parengtinis aktas turi būti „oficialios“ procedūros dalis. Tokia procedūra apima tam tikrus nustatytos formos etapus, ypač pirmąjį etapą, kuris aiškiai žymi procedūros pradžią.
56.      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas turi nuspręsti, ar pagal šiuos kriterijus kuris nors iš antrajame klausime nurodytų parengiamųjų veiksmų laikytinas oficialiu parengtiniu aktu.
57.      Visų pirma jis turi išnagrinėti, ar šie veiksmai pagal taikytiną nacionalinę teisę yra oficialios kelių tiesimo projekto taškų pakeitimų rengimo procedūros dalis.
58.      Tokios procedūros atveju nepakanka, kad dalyvaujančios institucijos veiktų pagal įstatymus ir kad parengiamieji veiksmai iš esmės patektų į jų atsakomybės sritį. Taip yra todėl, kad net ir teisės aktuose numatytos institucijos, vykdydamos savo funkcijas, gali veikti neoficialiai.
59.      Atvirkščiai, aplinkybė, kad kelio taškų pakeitimas buvo nustatytas taikant įstatymų leidybos procedūrą, patvirtina teiginį, jog teisėkūros projekto pateikimas turėtų būti laikomas pirmuoju oficialiu parengtiniu aktu, jei nacionalinėje teisėje tokiam pakeitimui nenumatyti jokie ankstesni oficialūs parengtiniai aktai.
60.      Taigi pirmuoju oficialiu parengtiniu aktu, kaip tai suprantama pagal SPAV direktyvos 13 straipsnio 3 dalį, pagal nacionalinius įstatymus ir kitus teisės aktus turi būti pradedama joje numatyta atitinkamo plano ar programos rengimo procedūra.
C.      Trečiasis klausimas: padariniai neatlikus poveikio aplinkai vertinimo
61.      Trečiuoju klausimu Bundesverwaltungsgericht (Federalinis administracinis teismas) klausia, ar pagal SPAV direktyvos 3 straipsnio 2 dalies a punktą planas, kuriame numatyti kriterijai ir taisyklės tiesiogiai sudaro tik projekto, kuris pagal PAV direktyvą tvirtinamas keliais etapais, pirmojo leidimo išdavimo pagrindą, taip pat sudaro pagrindą visiems kitiems leidimams, kurių reikia projektui vykdyti, išduoti.
62.      Šiuo klausimu siekiama išsiaiškinti, ar SPAV direktyvos taikymo klaidos, susijusios su kelio taškų keitimu, taip pat turi poveikį pagrindinėje byloje nagrinėjamų vandens tvarkymo leidimų teisėtumui.
63.      Šių leidimų išdavimas yra paskutinis daugelio sprendimų, kurie visi yra būtini kelio tiesimui pradėti, etapas. Pirmiausia Austrijos parlamentas įstatymu nustatė arba iš dalies pakeitė kelio taškus; vėliau Austrijos transporto ministras, remdamasis 2015 m. kovo 26 d. PAV leidimu su 2018 m. gegužės 18 d.
Bundesverwaltungsgericht (Federalinis administracinis teismas) padarytais pakeitimais, nustatė tikslią trasą; galiausiai dvi Austrijos federalinės žemės išdavė projektui reikalingus vandens tvarkymo leidimus.
64.      Taigi šiuo prejudiciniu klausimu siekiama išsiaiškinti, ar skundas, susijęs su šiais paskutiniais leidimais, dėl pirmajame etape padarytos klaidos gali sukelti vadinamąjį domino efektą, kuris užkirstų kelią pasinaudoti visais iki šiol pritariant projektui priimtais sprendimais.
65.      Atsakant į šį klausimą atspirties taškas yra ESS 4 straipsnio 3 dalyje įtvirtintas lojalaus bendradarbiavimo principas. Pagal jį valstybės narės privalo panaikinti Sąjungos teisės pažeidimo pasekmes(27). Todėl tuo atveju, jei SPAV direktyva buvo pažeista, nes nebuvo atliktas pagal ją privalomas strateginis plano ar programos poveikio aplinkai vertinimas, toks planas ar programa turi būti sustabdyti arba panaikinti(28), kad būtų galima atlikti vertinimą(29).
66.      Tuo remdamasis Teisingumo Teismas yra nusprendęs, kad nacionaliniai teismai privalo imtis nacionalinėje teisėje numatytų priemonių, kurios galėtų užkirsti kelią tam, kad toks planas arba programa, įskaitant projektus, kurie turi būti vykdomi pagal šią programą, būtų įgyvendinti neatlikus aplinkosauginio vertinimo(30). Iš to jis padarė išvadą, kad nacionalinis teismas paprastai privalo panaikinti arba sustabdyti leidimą, išduotą remiantis planu arba programa, kurie patys buvo priimti pažeidžiant pareigą atlikti poveikio aplinkai vertinimą(31).
67.      Bundesverwaltungsgericht (Federalinis administracinis teismas) paaiškina, kad vandens tvarkymo leidimų išdavimas pagal Austrijos teisę nėra tiesiogiai grindžiamas kelio taškų nustatymu. Šie taškai yra tik pagrindas išduoti PAV leidimą. Šiam galiojančiam sprendimui vandens tvarkymo leidimai poveikio neturi.
68.      Šį požiūrį atspindi ir ASFINAG argumentas, kad Teisingumo Teismas sprendime dėl vėjo jėgainių Alteryje ir Nevelėje reikalavo panaikinti tik tą leidimą, kuris buvo išduotas remiantis atitinkamu planu ar programa(32). Vis dėlto šiame sprendime pateikti paaiškinimai paremti faktinėmis bylos aplinkybėmis, kurios iš tikrųjų buvo susijusios su leidimu, išduotu remiantis atitinkamu planu ar programa.
69.      Visgi Teisingumo Teismo požiūris yra gerokai platesnis. Juo nesusitelkiama vien į klausimą, ar pažeidžiant SPAV direktyvą priimtas planas arba programa pagal nacionalinę teisę yra sprendimo, leidžiančio įgyvendinti planą ar programą, teisinis pagrindas. Priešingai, Teisingumo Teismas reikalauja, kad teismai imtųsi tinkamų priemonių, kurios užkirstų kelią plano ar programos įgyvendinimui(33).
70.      Taip siekiama veiksmingai užtikrinti, kad klaidos, padarytos priimant planą ar programą, pasekmės būtų iš tikrųjų panaikintos. Arba kompetentingoms institucijoms neleidžiama įgyvendinti plano ar programos, arba jos ištaiso klaidą prieš įgyvendindamos, t. y. atlieka poveikio aplinkai vertinimą(34).
71.      Pagrindinėje byloje ginčijami vandens tvarkymo leidimai yra būtini, kad būtų galima įgyvendinti planą, apimantį kelio taškus, t. y. nutiesti greitkelį. Iš esmės tai ir yra vienintelė leidimų paskirtis. Todėl dėl klaidos priimant šį planą išnyksta vandens tvarkymo leidimų „faktinis pagrindas“. O leidimų panaikinimas arba galiojimo sustabdymas būtų tinkama priemonė užkirsti kelią plano įgyvendinimui.
72.      Sprendimus, kurie patenka į plano ar programos taikymo sritį, bet kuriais nesiekiama jų įgyvendinti, galbūt reikėtų vertinti kitaip. Visgi šioje byloje šis klausimas nenagrinėjamas.
73.      Priešingai, nei teigia ASFINAG, PAV leidimo įsigaliojimas neprieštarauja įpareigojimui panaikinti vandens tvarkymo leidimus arba sustabdyti jų galiojimą. Pastarieji leidimai dar neturi res judicata galios, o jų panaikinimas ar sustabdymas neturėtų tiesioginio poveikio įsigaliojusiam PAV leidimui.
74.      Tik dėl išsamumo reikia pažymėti, kad pareiga panaikinti arba sustabdyti vėlesnius įgyvendinimo sprendimus gali būti netaikoma. Tam reikia, kad priimant planą ar programą padaryta klaida būtų ištaisyta jau atliekant vėlesnį vertinimą. Šis vertinimas turėtų apimti visus aspektus, kurie taip pat turėjo būti įtraukti į plano ar programos aplinkosauginį vertinimą, šiuo atveju – kelio taškų keitimą(35).
75.      ASFINAG ir Austrija informavo Teisingumo Teismą, kad toks vertinimas jau atliktas. Be to, nagrinėjamu atveju galėtų būti atsižvelgiama į poveikio aplinkai vertinimą, kuris, kaip nurodyta prašyme priimti prejudicinį sprendimą, buvo atliktas dėl 2015 m. kovo 26 d. PAV leidimo(36). Austrija taip pat mini 2001–2003 m.
poveikio aplinkai vertinimą, kurį Vienos miestas atliko savo iniciatyva remdamasis SPAV direktyva. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas turi nuspręsti, ar kuris nors iš šių vertinimų atitiko SPAV direktyvos reikalavimus.
76.      Dėl išdėstytų priežasčių, atsižvelgdami į sąlygą dėl klaidos ištaisymo, nacionaliniai teismai privalo imtis nacionalinėje teisėje numatytų priemonių, kurios veiksmingai sukliudytų tokio plano arba programos (įskaitant projektus, kurie turi būti vykdomi pagal šį planą arba pagal šią programą)
įgyvendinimui neatlikus pagal SPAV direktyvą būtino to plano arba programos aplinkosauginio vertinimo. Šiuo tikslu teismai prireikus turi panaikinti arba sustabdyti vėlesnius sprendimus dėl plano ar programos įgyvendinimo, nors planas ar programa stricto sensu nebuvo nei teisinis pagrindas, nei sąlyga šiems sprendimams priimti.
V.      Išvada
77.      Taigi siūlau Teisingumo Teismui taip atsakyti į Bundesverwaltungsgericht (Federalinis administracinis teismas, Austrija) prašymą priimti prejudicinį sprendimą:
1.      Sprendimu dėl konkrečių kelių tiesimo projekto kelio taškų nustatymo, kuriuo remiantis galima pateikti paraišką nustatyti kelio trasą pagal konkretų projektą, dėl kurio bus prašoma išduoti leidimą ateityje, nustatomi tolesnio projektų vystymo pagrindai, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 2001/42/EB dėl tam tikrų planų ir programų pasekmių aplinkai vertinimo 3 straipsnio 2 dalies a punktą.
2.      Pirmuoju oficialiu parengtiniu aktu, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 2001/42 13 straipsnio 3 dalį, pagal nacionalinius įstatymus ir kitus teisės aktus turi būti pradedama joje numatyta atitinkamo plano ar programos rengimo procedūra.
3.      Atsižvelgdami į sąlygą dėl klaidos ištaisymo, nacionaliniai teismai privalo imtis nacionalinėje teisėje numatytų priemonių, kurios veiksmingai sukliudytų tokio plano arba programos (įskaitant projektus, kurie turi būti vykdomi pagal šį planą arba pagal šią programą)
įgyvendinimui neatlikus pagal Direktyvą 2001/42 būtino to plano arba programos aplinkosauginio vertinimo. Šiuo tikslu teismai prireikus turi panaikinti arba sustabdyti vėlesnius sprendimus dėl plano ar programos įgyvendinimo, nors planas ar programa stricto sensu nebuvo nei teisinis pagrindas, nei sąlyga šiems sprendimams priimti.
1      Originalo kalba: vokiečių.
2      2001 m. birželio 27 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2001/42/EB dėl tam tikrų planų ir programų pasekmių aplinkai vertinimo (OL L 197, 2001, p. 30; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 15 sk., 6 t., p. 157).
3      2011 m. gruodžio 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2011/92/ES dėl tam tikrų valstybės ir privačių projektų poveikio aplinkai vertinimo (OL L 26, 2012, p. 1) su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 2014/52/ES (OL L 124, 2014, p. 1).
4      2012 m. kovo 22 d. Sprendimas Inter-Environnement Bruxelles ir kt. (C‑567/10, EU:C:2012:159, 36–43 punktai), 2015 m. rugsėjo 10 d. Sprendimas Dimos Kropias Attikis (C‑473/14, EU:C:2015:582, 44 punktas) ir 2020 m. birželio 25 d. Sprendimas A ir kt. (Vėjo jėgainės Alteryje ir Nevelėje) (C‑24/19, EU:C:2020:503, 43 punktas).
5      2020 m. birželio 25 d. Sprendimas A ir kt. (Vėjo jėgainės Alteryje ir Nevelėje) (C‑24/19, EU:C:2020:503, 52 punktas).
6      2020 m. birželio 25 d. Sprendimas A ir kt. (Vėjo jėgainės Alteryje ir Nevelėje) (C‑24/19, EU:C:2020:503, 67 ir 68 punktai) ir 2022 m. vasario 22 d. Sprendimas Bund Naturschutz in Bayern (C‑300/20, EU:C:2022:102, 60 punktas).
7      2020 m. birželio 25 d. Sprendimas A ir kt. (Vėjo jėgainės Alteryje ir Nevelėje) (C‑24/19, EU:C:2020:503, 68 punktas) ir 2022 m. vasario 22 d. Sprendimas Bund Naturschutz in Bayern (C‑300/20, EU:C:2022:102, 60 ir 61 punktai).
8      2018 m. birželio 7 d.
sprendimai
Inter-Environnement Bruxelles ir kt. (C‑671/16, EU:C:2018:403, 55 punktas) ir
Thybaut ir kt. (C‑160/17, EU:C:2018:401, 55 punktas), taip pat 2020 m. birželio 25 d. Sprendimas A ir kt. (Vėjo jėgainės Alteryje ir Nevelėje) (C‑24/19, EU:C:2020:503, 70 punktas).
9      2022 m. vasario 22 d. Sprendimas Bund Naturschutz in Bayern (C‑300/20, EU:C:2022:102, 62 punktas).
10      2022 m. vasario 22 d. Sprendimas Bund Naturschutz in Bayern (C‑300/20, EU:C:2022:102, 66–69 punktai).
11      Žr. 1990 m. gruodžio 12 d. Sprendimą SARPP (C‑241/89, EU:C:1990:459, 8 punktas), 2014 m. gruodžio 18 d. Sprendimą Centre public d'action sociale d'Ottignies-Louvain-La-Neuve (C‑562/13, EU:C:2014:2453, 37 punktas) ir 2026 m. balandžio 16 d. Sprendimą Nitrogénművek (C‑519/24, EU:C:2026:297, 20 punktas).
12      2019 m. gegužės 8 d. Sprendimas Verdi Ambiente e Società (VAS) – Aps Onlus ir kt. (C‑305/18, EU:C:2019:384, 52 punktas) ir 2019 m. birželio 12 d. Sprendimas CFE (C‑43/18, EU:C:2019:483, 71 punktas).
13      2023 m. kovo 9 d. Sprendimas An Bord Pleanála ir kt. (St Teresa’s Gardens teritorija) (C‑9/22, EU:C:2023:176, 40 punktas).
14      Remiantis prašymo priimti prejudicinį sprendimą 9 punktu, tai yra 2018 m. gegužės 18 d.
Bundesverwaltungsgericht (Federalinis administracinis teismas) sprendimas.
15      1992 m. gegužės 21 d. Tarybos direktyva 92/43/EEB dėl natūralių buveinių ir laukinės faunos bei floros apsaugos (OL L 206, 1992, p. 7; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 15 sk., 2 t., p. 102).
16      Gairės dėl Direktyvos 2001/42/EB dėl tam tikrų planų ir programų pasekmių aplinkai vertinimo įgyvendinimo (2003 m.), 3.65 punktas.
17      Žr. 2024 m. vasario 22 d. Sprendimą PO ir Moesgaard Meat 2012 (C‑311/22, EU:C:2024:145, 55 punktas).
18      Žr. mano išvadą byloje Nomarchiaki Aftodioikisi Aitoloakarnanias ir kt. (C‑43/10, EU:C:2011:651, 162 punktas).
19      1985 m. birželio 27 d. Tarybos direktyva 85/337/EEB dėl tam tikrų valstybės ir privačių projektų poveikio aplinkai vertinimo (OL L 175, 1985, p. 40; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 15 sk., 1 t., p. 248).
20      1998 m. birželio 18 d. Sprendimas Gedeputeerde Staten van Noord-Holland (C‑81/96, EU:C:1998:305, 23 punktas).
21      1998 m. birželio 18 d. Sprendimas Gedeputeerde Staten van Noord-Holland (C‑81/96, EU:C:1998:305, 24 punktas).
22      1997 m. kovo 3 d. Tarybos direktyvos 97/11/EB (OL L 73, 1997, p. 5; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 15 sk., 3 t., p. 151) 3 straipsnio 2 dalis ir 2014 m. balandžio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2014/52/ES (OL L 124, 2014, p. 1) 3 straipsnis.
23      Šiuo klausimu žr. 2013 m. lapkričio 7 d. Sprendimą Gemeinde Altrip ir kt. (C‑72/12, EU:C:2013:712, 21–31 punktai).
24      1995 m. rugpjūčio 11 d. Sprendimas Komisija / Vokietija (Groskrocenburgas) (C‑431/92, EU:C:1995:260, 32 punktas).
25      2012 m. kovo 22 d. Sprendimas Inter-Environnement Bruxelles ir kt. (C‑567/10, EU:C:2012:159, 31 punktas) ir 2020 m. birželio 25 d. Sprendimas A ir kt. (Vėjo jėgainės Alteryje ir Nevelėje) (C‑24/19, EU:C:2020:503, 52 punktas).
26      2024 m. spalio 4 d. Sprendimas Friends of the Irish Environment (Project Ireland 2040) (C‑727/22, EU:C:2024:825, 29 ir 32 punktai).
27      2012 m. vasario 28 d. Sprendimas Inter-Environnement Wallonie ir Terre wallonne (C‑41/11, EU:C:2012:103, 43 punktas) ir 2020 m. birželio 25 d. Sprendimas A ir kt. (Vėjo jėgainės Alteryje ir Nevelėje) (C‑24/19, EU:C:2020:503, 83 punktas).
28      2012 m. vasario 28 d. Sprendimas Inter-Environnement Wallonie ir Terre wallonne (C‑41/11, EU:C:2012:103, 46 punktas).
29      2020 m. birželio 25 d. Sprendimas A ir kt. (Vėjo jėgainės Alteryje ir Nevelėje) (C‑24/19, EU:C:2020:503, 83 punktas).
30      2012 m. vasario 28 d. Sprendimas Inter-Environnement Wallonie ir Terre wallonne (C‑41/11, EU:C:2012:103, 47 punktas).
31      2020 m. birželio 25 d. Sprendimas A ir kt. (Vėjo jėgainės Alteryje ir Nevelėje) (C‑24/19, EU:C:2020:503, 83, 88 ir 89 punktai).
32      2020 m. birželio 25 d. Sprendimas A ir kt. (Vėjo jėgainės Alteryje ir Nevelėje) (C‑24/19, EU:C:2020:503, 88 punktas).
33      2012 m. vasario 28 d. Sprendimas Inter-Environnement Wallonie ir Terre wallonne (C‑41/11, EU:C:2012:103, 47 punktas).
34      Žr. 2020 m. birželio 25 d. Sprendimą A ir kt. (Vėjo jėgainės Alteryje ir Nevelėje) (C‑24/19, EU:C:2020:503, 83 punktas).
35      2011 m. rugsėjo 22 d. Sprendimas Valčiukienė ir kt. (C‑295/10, EU:C:2011:608, 62 punktas) ir 2015 m. rugsėjo 10 d. Sprendimas Dimos Kropias Attikis (C‑473/14, EU:C:2015:582, 58 punktas).
36      Žr. šios išvados 12 punktą.