62021CO0035
TEISINGUMO TEISMO (dešimtoji kolegija) NUTARTIS
2022 m. vasario 9 d. (
*1
)
„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Teisingumo Teismo procedūros reglamento 99 straipsnis – Žemės ūkio ir maisto produktų kokybės sistemos – Reglamentas (ES) Nr. 1151/2012 – Kilmės vietos nuorodos ir geografinės nuorodos – 9 straipsnis – Laikina nacionalinė apsauga – Žemės ūkio produktą žyminti geografinė nuoroda, įregistruota pagal valstybės narės teisės aktus ir saugoma nacionaliniu lygmeniu“
Byloje C‑35/21
dėl Varhoven kasatsionen sad (Aukščiausiasis kasacinis teismas, Bulgarija) 2020 m. gruodžio 29 d. nutartimi, kurią Teisingumo Teismas gavo 2021 m. sausio 19 d., pagal SESV 267 straipsnį pateikto prašymo priimti prejudicinį sprendimą byloje
„Konservinvest“ OOD
prieš
„Bulkons Parvomay“ OOD
TEISINGUMO TEISMAS (dešimtoji kolegija),
kurį sudaro kolegijos pirmininkas I. Jarukaitis (pranešėjas), teisėjai M. Ilešič ir Z. Csehi,
generalinis advokatas N. Emiliou,
kancleris A. Calot Escobar,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį,
išnagrinėjęs pastabas, pateiktas:
–
„Konservinvest“ OOD, atstovaujamos advokati Y. Ivanova ir P. Angelov,
–
„Bulkons Parvomay“ OOD, atstovaujamos advokat M. Georgieva‑Tabakova,
–
Europos Komisijos, iš pradžių atstovaujamos M. Konstantinidis, I. Naglis ir G. Koleva, vėliau M. Konstantinidis ir G. Koleva,
atsižvelgęs į išklausius generalinį advokatą priimtą sprendimą išspręsti bylą motyvuota nutartimi pagal Teisingumo Teismo procedūros reglamento 99 straipsnį,
priima šią
Nutartį
1
Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl 2012 m. lapkričio 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1151/2012 dėl žemės ūkio ir maisto produktų kokybės sistemų (OL L 343, 2012, p. 1) 9 straipsnio išaiškinimo.
2
Šis prašymas pateiktas nagrinėjant „Konservinvest“ OOD ir „Bulkons Parvomay“ OOD (toliau – Bulkons) ginčą dėl to, kad Konservinvest naudojo prekių ženklus, kuriais pažeidžiamos Bulkons teisės į geografinę nuorodą „Lyutenitsa Parvomay“.
Teisinis pagrindas
Sąjungos teisė
Reglamentas (EB) Nr. 510/2006
3
2006 m. kovo 20 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 510/2006 dėl žemės ūkio produktų ir maisto produktų geografinių nuorodų ir kilmės vietos nuorodų apsaugos (OL L 93, 2006, p. 12), iš dalies pakeisto 2006 m. lapkričio 20 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1791/2006 (OL L 363, 2006, p. 1) (toliau – Reglamentas Nr. 510/2006), 5 straipsnio 8 dalies antroje pastraipoje buvo numatyta, kad Bulgarija ir Rumunija priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie įgyvendina šio 5 straipsnio 4–7 dalis, praėjus ne daugiau nei vieniems metams nuo įstojimo dienos.
4
Be to, Reglamento Nr. 510/2006 5 straipsnio 11 dalyje buvo numatyta:
„Bulgarijos ir Rumunijos atveju jų įstojimo dieną galiojančios nacionalinės nuostatos dėl geografinių nuorodų ir kilmės vietos nuorodų apsaugos gali toliau galioti dvylika mėnesių nuo jų įstojimo dienos.
Tais atvejais, kai įregistravimo paraiška pagal šį reglamentą pateikiama Komisijai iki pirmiau nurodyto termino pabaigos, apsauga baigiasi sprendimo dėl įregistravimo pagal šį reglamentą priėmimo dieną.
Už nacionalinės apsaugos pasekmes, kai pavadinimas neįregistruojamas pagal šį reglamentą, atsakomybė tenka tik atitinkamai valstybei narei.“
5
Šis reglamentas nuo 2013 m. sausio 3 d. panaikintas ir pakeistas Reglamentu Nr. 1151/2012.
Reglamentas Nr. 1151/2012
6
Reglamento Nr. 1151/2012 13–15, 17, 18, 20 ir 24 konstatuojamosiose dalyse nustatyta:
„(13)
<…> į vieną bendrą teisės aktą turėtų būti įtrauktos naujos arba atnaujintos reglamentų [2006 m. kovo 20 d. Tarybos] reglamentų (EB) Nr. 509/2006 [dėl žemės ūkio ir maisto produktų garantuotų tradicinių gaminių (OL L 93, 2006, p. 1)] ir (EB) Nr. 510/2006 nuostatas bei nekeičiamos reglamentų [Nr. 509/2006 ir Nr. 510/2006] nuostatos;
(14)
siekiant aiškumo ir skaidrumo, reglamentai [Nr. 509/2006 ir 510/2006] turėtų būti panaikinti ir pakeisti šiuo reglamentu;
(15)
šis reglamentas turėtų būti taikomas tik Sutarties I priede išvardytiems žmonėms vartoti skirtiems žemės ūkio produktams ir produktams, kurie neįtraukti į tą priedą, tačiau yra glaudžiai susiję su žemės ūkio produkcija arba kaimo ekonomika;
<…>
(17)
kilmės vietos nuorodos ir geografinės nuorodos turėtų būti taikomos tik tiems žemės ūkio ar maisto produktams, kuriems būdingų savybių sąsaja su geografine tų produktų kilme yra neabejotina. <…>
(18)
konkrečiais kilmės vietos nuorodų ir geografinių nuorodų apsaugos tikslais siekiama, kad ūkininkai ir gamintojai galėtų užsitikrinti deramą atlygį už atitinkamo produkto kokybę ir savybes arba už jų pagaminimo būdo ypatybes bei teikti aiškią informaciją apie specifinėmis su geografine kilme susijusiomis savybėmis pasižyminčius produktus, taip vartotojams suteikiant galimybę pagrįsčiau rinktis prekę;
<…>
(20)
Sąjungos kilmės vietos nuorodų ir geografinių nuorodų apsaugos sistema, pagal kurią numatomas tų nuorodų įtraukimas į registrą, sudaro sąlygas tas priemones plėtoti, nes, tokiu būdu laikantis vienodesnio požiūrio, tokia sistema užtikrinamos vienodos konkurencijos sąlygos tokiomis nuorodomis žymimų produktų gamintojams ir didinamas vartotojų pasitikėjimas tokiais produktais. <…>
<…>
(24)
kad atitiktų apsaugos valstybių narių teritorijoje reikalavimus, kilmės vietos nuorodos ir geografinės nuorodos turėtų būti registruojamos tik Sąjungos lygiu. Nuo tokios paraiškos dėl įregistravimo Sąjungos lygiu pateikimo dienos valstybėms narėms turėtų būti sudaryta galimybė taikyti pereinamojo laikotarpio apsaugą nacionaliniu lygiu nedarant poveikio Sąjungos vidaus ar tarptautinei prekybai. <…>“
7
Reglamento Nr. 1151/2012 1 straipsnio „Tikslai“ 1 dalyje numatyta:
„Šiuo reglamentu siekiama žemės ūkio ir maisto produktų gamintojams padėti pranešti pirkėjams ir vartotojams apie tų produktų savybes ir ūkininkavimo būdo nulemtus ypatumus, taip užtikrinant:
a)
sąžiningas konkurencijos sąlygas ūkininkams ir gamintojams, siūlantiems žemės ūkio ir maisto produktus, turinčius pridėtinės vertės suteikiančių savybių ir ypatumų;
<…>
Šiame reglamente nustatytomis priemonėmis ketinama remti žemės ūkio ir perdirbimo veiklą, taip pat su aukštos kokybės produktais siejamas ūkininkavimo sistemas, ir taip prisidėti prie kaimo plėtros politikos tikslų įgyvendinimo.“
8
Šio reglamento 2 straipsnio, kuriame patikslinama jo taikymo sritis, 1 dalies pirmoje pastraipoje nustatyta:
„Šis reglamentas taikomas žmonėms vartoti skirtiems žemės ūkio produktams, išvardytiems [SESV] I priede, ir kitiems žemės ūkio ir maisto produktams, išvardytiems šio reglamento I priede.“
9
Minėto reglamento II antraštinėje dalyje „Saugomos kilmės vietos nuorodos ir saugomos geografinės nuorodos“ yra 4–16 straipsniai. Jo 4 straipsnyje „Tikslas“ nurodyta:
„Saugomų kilmės vietos nuorodų ir saugomų geografinių nuorodų sistema nustatyta siekiant padėti su geografine vietove siejamų produktų gamintojams:
a)
užtikrinti deramą atlygį už jų produktų ypatybes;
b)
užtikrinti vienodą pavadinimų kaip intelektinės nuosavybės teisės apsaugą Sąjungos teritorijoje;
c)
užtikrinti, kad vartotojams būtų teikiama aiški informacija apie pridėtinės vertės suteikiančius produktų ypatumus.“
10
Reglamento Nr. 1151/2012 5 straipsnio „Kilmės vietos nuorodoms ir geografinėms nuorodoms taikomi reikalavimai“ 1 ir 2 dalyse nustatyta:
„1.   Šiame reglamente „kilmės vietos nuoroda“ – pavadinimas, kuriuo apibūdinamas produktas:
a)
kurio kilmės vieta yra konkreti vietovė, regionas arba, išimtiniais atvejais, šalis;
b)
kurio kokybę ar savybes iš esmės arba išimtinai nulėmė tam tikra geografinė aplinka su jai būdingais gamtos ir žmogaus veiklos veiksniais; ir
c)
kurio visi gamybos etapai vykdomi apibrėžtoje geografinėje vietovėje.
2.   Šiame reglamente „geografinė nuoroda“ – pavadinimas, kuriuo apibūdinamas produktas:
a)
kurio kilmės vieta yra konkreti vietovė, regionas arba šalis;
b)
kurio tam tikra kokybė, reputacija ar kita savybė iš esmės priskiriama jo geografinei kilmei; ir
c)
kurio bent vienas iš gamybos etapų vykdomas apibrėžtoje geografinėje vietovėje.“
11
Šio reglamento 9 straipsnyje „Laikina nacionalinė apsauga“ numatyta:
„Valstybė narė pagal šį reglamentą gali suteikti tik laikiną pavadinimo apsaugą nacionaliniu lygiu; tokia apsauga įsigaliotų nuo paraiškos pateikimo Komisijai dienos.
Tokia nacionalinė apsauga nustoja galioti sprendimo dėl registravimo pagal šį reglamentą priėmimo dieną arba paraiškos atsiėmimo dieną.
Kai pavadinimas nėra registruotas pagal šį reglamentą, visa atsakomybė už tokios nacionalinės apsaugos pasekmes tenka atitinkamai valstybei narei.
Priemonės, kurių valstybės narės imasi pagal pirmą pastraipą, turi poveikį tik nacionaliniu lygmeniu ir jos nedaro poveikio Sąjungos vidaus ar tarptautinei prekybai.“
12
Minėto reglamento 12 straipsnis „Pavadinimai, simboliai ir nuorodos“ suformuluotas taip:
„1.   Saugomas kilmės vietos nuorodas ir saugomas geografines nuorodas gali naudoti visi atitinkamą specifikaciją atitinkančiu produktu prekiaujantys veiklos vykdytojai.
<…>
3.   <…> Etiketėje gali būti pateikiamos nuorodos „saugoma kilmės vietos nuoroda“, „saugoma geografinė nuoroda“ <…>.
4.   Be to, etiketėje taip pat gali būti atvaizduojama geografinės kilmės vietovė, kaip nurodyta 5 straipsnyje, ir pateikiamos valstybės narės ir (arba) regiono, kuriame yra ta geografinė kilmės vietovė, tekstinės, grafinės ar simbolinės nuorodos.
<…>“
13
To paties reglamento V antraštinės dalies „Bendrosios nuostatos“ IV skyriuje nustatytos paraiškų dėl, be kita ko, kilmės vietos nuorodų ir geografinių nuorodų teikimo ir registravimo procedūros.
Bulgarijos teisė
Prekių ženklų ir geografinių pavadinimų įstatymas
14
Pagrindinei bylai taikomos redakcijos Zakon za markite i geografskite oznachenia (Prekių ženklų ir geografinių pavadinimų įstatymas) (DV, Nr. 81, 1999 m. rugsėjo 14 d., toliau – ZMGO) 51 straipsnio 1–3 dalyse buvo numatyta:
„1.   Geografinis pavadinimas – kilmės vietos nuoroda ir geografinė nuoroda.
2.   Kilmės vietos nuoroda yra šalies, regiono ar konkrečios vietovės šalyje pavadinimas, skirtas apibūdinti iš tos šalies, regiono ar konkrečios vietovės kilusiam produktui, kurio kokybė ar savybės yra iš esmės arba išimtinai sietinos su tam tikra geografine aplinka, įskaitant gamtos ir žmogaus veiklos veiksnius.
3.   Geografinė nuoroda – tai šalies, regiono ar konkrečios vietovės šalyje pavadinimas, skirtas apibūdinti iš tos šalies, regiono ar konkrečios vietovės kilusiam produktui, kurio kokybė, reputacija ar kita savybė gali būti susieta su ta geografine kilme.“
15
ZMGO 53 straipsnio 1 ir 2 dalyse buvo nurodyta:
„1.   Teisinė geografinio pavadinimo apsauga suteikiama įregistravus jį patentų biure.
2.   Teisinė apsauga apima draudimą:
1) prekyboje naudoti geografinį pavadinimą produktams, panašiems į tą, kuriam pavadinimas įregistruotas, jeigu toks naudojimas leidžia pasipelnyti iš saugomo pavadinimo reputacijos;
2) netinkamai naudoti ar imituoti geografinį pavadinimą, net jeigu nurodoma tikroji produkto kilmė ar kartu su pavadinimu pateikiamas vertimas arba nuorodos „rūšis“, „kategorija“, „tipas“, „imitacija“ ar pan.;
3) naudoti bet kokią kitą melagingą ar klaidinančią nuorodą į produkto šaltinį, kilmę, pobūdį ar esmines savybes ant išorinės ar vidinės pakuotės reklamoje arba su atitinkamu produktu susijusiuose dokumentuose, kai tokia nuoroda gali sukelti klaidingą įspūdį apie produkto kilmę;
4) imtis bet kokių kitų veiksmų, galinčių suklaidinti vartotoją dėl tikrosios produkto kilmės.“
16
ZMGO 76 straipsnyje numatyta:
„1.   Ieškiniai dėl teisių pažeidimo pagal šį įstatymą gali būti reiškiami siekiant:
1) nustatyti pažeidimo faktą;
2) nutraukiant pažeidimą;
3) gauti žalos atlyginimą;
4) konfiskuoti ir sunaikinti prekes, kurios yra pažeidimo dalykas, taip pat darant pažeidimą naudotas priemones.
2.   Kartu su 1 dalyje nurodytu ieškiniu ieškovas gali prašyti teismo:
<…>
3) atsakovo lėšomis paskelbti sprendimo rezoliucinę dalį teismo pasirinktuose dviejuose dienraščiuose ir vienoje nacionalinio radijo ir televizijos transliuotojo laidoje.“
17
2019 m. gruodžio 22 d. ZMGO buvo panaikintas (DV, Nr. 98, 2019 m. gruodžio 13 d.).
ZMGO pakeitimo ir papildymo įstatymo pereinamojo laikotarpio ir baigiamosios nuostatos
18
ZMGO pakeitimo ir papildymo įstatymo (DV, Nr. 61, 2018 m. liepos 24 d.) pereinamojo laikotarpio ir baigiamųjų nuostatų 8 straipsnyje numatyta:
„1.   Geografinių pavadinimų, įregistruotų žemės ūkio ar maisto produktams, kuriems taikomas Reglamentas [Nr. 1151/2012], savininkai negali reikšti ieškinių dėl pažeidimų, padarytų iki šio įstatymo įsigaliojimo.
2.   Bylos dėl administracinių nuobaudų skyrimo negali būti keliamos dėl teisių į geografinius pavadinimus, įregistruotus žemės ūkio ar maisto produktams, kuriems taikomas Reglamentas [Nr. 1151/2012], pažeidimų, padarytų iki šio įstatymo įsigaliojimo.“
Pagrindinė byla ir prejudicinis klausimas
19
Bendrovė Konservinvest, kurios buveinė yra Bulgarijoje, 1999 m. vasario 12 d. Bulgarijos Respublikos patentų biure (toliau – biuras) įregistravo sudėtinį prekių ženklą „K Konservinvest Parvomayska lyutenitsa“ produktui „lyutenitsa“ žymėti. Be to, 2005 m. gegužės 3 d. jos vardu buvo įregistruotas sudėtinis prekių ženklas „Parvomayska lyutenitsa Rachenitsa“, kurio paraiška buvo pateikta 2003 m. gegužės 15 d. tam pačiam produktui žymėti. Abiejuose prekių ženkluose esantys elementai „parvomayska lyutenitsa“ nėra saugomi.
20
2013 m. liepos 3 d. biuro pirmininko sprendimu bendrovė Bulkons, kuri taip pat turi buveinę Bulgarijoje, pagal tuo metu galiojusį ZMGO buvo įregistruota kaip geografinės nuorodos „Lyutenitsa Parvomay“ (toliau – ginčijama geografinė nuoroda), žyminčios produktą „lyutenitsa“ (Parvomay yra Bulgarijos savivaldybė), naudotoja. 2013 m. kovo 14 d.Bulkons pateikė paraišką įregistruoti šią geografinę nuorodą.
21
Konservinvest kreipėsi į administracinius teismus su skundu dėl šio sprendimo panaikinimo, motyvuodama tuo, kad biuro pirmininkas neturėjo kompetencijos registruoti geografinės nuorodos, žyminčios žemės ūkio produktą, nes tokią registraciją reglamentuoja Reglamentas Nr. 1151/2012 ir pagal jame numatytą procedūrą ji leidžiama tik Europos Sąjungos lygmeniu. 2017 m. liepos 12 d. sprendimu Varhoven administrativen sad (Vyriausiasis administracinis teismas, Bulgarija) atmetė šį skundą ir nusprendė, kad šis reglamentas netaikomas ginčui, nes ginčijama registracija nesiekta įgyti juo teikiamos apsaugos.
22
Bulkons taip pat kreipėsi į Sofiyski gradski sad (Sofijos miesto teismas, Bulgarija) su sujungtais ieškiniais Konservinvest pagal ZMGO 76 straipsnio 1 dalies 1–3 punktus, siejamus su ZMGO 76 straipsnio 1 dalies 4 punktu ir 2 dalies 3 punktu. Šiais ieškiniais ji, be kita ko, prašė: konstatuoti, kad Konservinvest pažeidė jos teisę į ginčijamą geografinę nuorodą, nes naudojo kelis prekių ženklus, tarp jų ir nurodytuosius šios nutarties 19 punkte, produktui „lyutenitsa“ žymėti, įpareigoti Konservinvest nutraukti pažeidimą, atlyginti 636284,16 Bulgarijos levų (BGN) (apie 325000 eurų) patirtą žalą, taip pat nurodyti konfiskuoti ir sunaikinti (išimti iš apyvartos) produktus, kurie yra pažeidimo dalykas.
23
2017 m. lapkričio 30 d. sprendimu Sofiyski gradski sad (Sofijos miesto teismas) atmetė šiuos ieškinius, motyvuodamas tuo, kad jie buvo susiję su produktu, kuriam tiesiogiai taikomas Reglamentas Nr. 1151/2012, ir kad pagal šį reglamentą reikalaujama, kad žemės ūkio produktų ir maisto produktų geografiniai pavadinimai būtų registruojami Europos Komisijoje.
24
2019 m. vasario 28 d. sprendimu Sofiyski Apelativen sad (Sofijos apeliacinis teismas, Bulgarija) patenkino Bulkons apeliacinį skundą dėl šio sprendimo; šis teismas visiškai patenkino šios bendrovės ieškinius. Jis nusprendė, kad ieškiniai priimtini, nes ZMGO pakeitimo ir papildymo įstatymo pereinamojo laikotarpio ir baigiamųjų nuostatų 8 straipsnio 1 dalis jo nagrinėjamam ginčui netaikoma, taip pat pagrįsti, nes ZMGO ir Reglamentas Nr. 1151/2012 reguliuoja skirtingus santykius ir užtikrina lygiagrečią skirtingų teisių apsaugą.
25
Konservinvest dėl šio sprendimo pateikė kasacinį skundą Varhoven kasatsionen sad (Aukščiausiasis kasacinis teismas, Bulgarija) – prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui. Šis teismas nurodo, kad turi įvertinti Bulkons pareikštų ieškinių priimtinumą ir šiuo tikslu nustatyti, ar ginčijamai geografinei nuorodai taikoma apsauga pagal Bulgarijos teisės aktus.
26
Šiuo klausimu jis patikslina, kad pagal šiuos teisės aktus geografinės nuorodos, įskaitant žemės ūkio ir maisto produktams, įregistravimas biure suteikia jai nacionalinę apsaugą, leidžiančią teismui taikyti sankcijas, jei šia nuorodą naudoja teisės tam neturintis subjektas. Tokia geografinė nuoroda suteikia vartotojams ja žymimo produkto aukštos kokybės garantiją ir apibūdina jo ypatumus. Be to, ji užkerta kelia šiai kokybei blogėti, jeigu tą patį produktą gamintų neregistruoti gamintojai.
27
Atsižvelgdamas į patobulintus tarptautinės ir Sąjungos teisės aktus, susijusius su žemės ūkio produktų ir maisto produktų, kurių kokybė ir išskirtinumas siejami su tam tikrais Sąjungos regionais, geografinių pavadinimų apsauga, ir į Reglamento Nr. 1151/2012 9 straipsnį bei 15 ir 24 konstatuojamąsias dalis, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas mano, kad šių produktų registracija ir teisinė apsauga nacionaliniu lygmeniu gali būti netaikoma. Vis dėlto jis mano, kad, kai ginčas kyla tarp to paties žemės ūkio produkto vietinių gamintojų dėl geografinės nuorodos, kuri buvo įregistruota tik nacionalinėje teritorijoje, ir kai nagrinėjami vienos valstybės narės teritorijoje padaryti pažeidimai, Sąjungos teisėje nėra aiškiai draudžiama tik nacionaliniu lygmeniu registruoti žemės ūkio ir maisto produktus, kuriems taikomas Reglamentas Nr. 1151/2012, ir naudotis konkrečia apsauga tik šios valstybės narės teritorijoje.
28
Šiomis aplinkybėmis Varhoven kasatsionen sad (Aukščiausiasis kasacinis teismas) nutarė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šį prejudicinį klausimą:
„Ar pagal [Reglamento Nr. 1151/2012] 9 straipsnį leidžiama nacionalinė žemės ūkio ir maisto produktų, kuriems taikomas šis reglamentas, geografinių nuorodų registravimo ir apsaugos sistema, nepatenkanti į šioje nuostatoje reglamentuojamus apsaugos pereinamuoju laikotarpiu atvejus, ir ar pagal šią nuostatą valstybėms narėms leidžiama taikyti kitas, lygiagrečiai nacionaliniu lygmeniu galiojančias nuostatas (panašiai, kaip lygiagrečios prekių ženklų apsaugos sistemos atveju), siekiant išspręsti į Reglamento Nr. 1151/2012 taikymo sritį patenkančius žemės ūkio ir maisto produktus valstybės narės teritorijoje, kurioje geografinė nuoroda buvo įregistruota, gaminančių ir jais prekiaujančių vietos verslininkų ginčus dėl teisės į tokią geografinę nuorodą pažeidimų?“
Dėl prejudicinio klausimo
29
Remiantis Teisingumo Teismo procedūros reglamento 99 straipsniu, jeigu atsakymą į pateiktą prejudicinį klausimą galima aiškiai nustatyti iš jurisprudencijos, Teisingumo Teismas, vadovaudamasis teisėjo pranešėjo siūlymu ir išklausęs generalinį advokatą, bet kada gali nuspręsti priimti sprendimą motyvuota nutartimi.
30
Ši nuostata turi būti taikoma šioje byloje.
31
Pirmiausia reikia konstatuoti, kad nors pateikto klausimo formuluotėje nurodytas tik Reglamento Nr. 1151/2012 9 straipsnis, iš nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad ją priėmusiam teismui kyla klausimas dėl visos šiame reglamente numatytos kilmės vietos nuorodų ir geografinių nuorodų apsaugos sistemos apimties.
32
Taigi reikia konstatuoti, kad savo klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Reglamentas Nr. 1151/2012 turi būti aiškinamas taip, kad juo draudžiami valstybės narės teisės aktai, kuriuose numatyta nacionalinė geografinių pavadinimų, skirtų žemės ūkio ir maisto produktams, patenkantiems į šio reglamento taikymo sritį, registravimo ir apsaugos sistema, skirta taikyti tik ginčams dėl teisių į šiuos pavadinimus pažeidimų, kylantiems tarp šios valstybės narės verslininkų, jos teritorijoje gaminančių produktus, kuriems nurodyti pavadinimai buvo įregistruoti pagal šiuos teisės aktus.
33
Šiuo klausimu pirmiausia reikia pažymėti, kad, kaip matyti iš Reglamento Nr. 1151/2012 13 ir 14 konstatuojamųjų dalių, šis reglamentas į vieną teisinį pagrindą sujungia, be kita ko, naujas arba atnaujintas Reglamento Nr. 510/2006 nuostatas bei nepakeistas šio reglamento nuostatas, ir pakeičia pastarąjį. Taigi Teisingumo Teismo jurisprudencija, susijusi su Reglamento Nr. 510/2006 nuostatomis, kurios iš esmės perkeltos į Reglamentą Nr. 1151/2012, neprarado svarbos aiškinant pastarajame reglamente esančias lygiavertes nuostatas. Be to, kadangi pačiu Reglamentu Nr. 510/2006 buvo panaikintas ir pakeistas 1992 m. liepos 14 d. Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 2081/92 dėl žemės ūkio produktų ir maisto produktų geografinių nuorodų ir kilmės vietos nuorodų apsaugos (OL L 208, 1992, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 3 sk., 13 t., p. 4), Teisingumo Teismo jurisprudencija, susijusi su pastarojo reglamento nuostatomis, kurios iš esmės perkeltos į Reglamentą Nr. 510/2006, o vėliau į Reglamentą Nr. 1151/2012, taip pat išlieka svarbi šiam aiškinimui.
34
Kalbant apie pateiktą klausimą, reikia pažymėti, pirma, kad, kaip matyti iš Reglamento Nr. 1151/2012 20 konstatuojamosios dalies pirmo sakinio, 24 konstatuojamosios dalies ir 4 straipsnio, juo, be kita ko, siekiama užtikrinti vienodą jame nurodytų kilmės vietos nuorodų ir geografinių nuorodų apsaugą Sąjungoje ir šiuo tikslu nustatyta pareiga jas registruoti Sąjungos lygiu, kad jos galėtų būti saugomos visose valstybėse narėse (pagal analogiją žr. 2009 m. rugsėjo 8 d. Sprendimo Budějovický Budvar, C‑478/07, EU:C:2009:521, 107 ir 108 punktus).
35
SESV 43 straipsnio 2 dalies pagrindu priimtas Reglamentas Nr. 1151/2012 yra bendrosios žemės ūkio politikos priemonė, kuria iš esmės siekiama vartotojams užtikrinti, kad pagal šį reglamentą įregistruota kilmės vietos nuoroda ar geografine nuoroda pažymėti žemės ūkio produktai dėl savo kilmės iš konkrečios geografinės vietovės turi tam tikrų specifinių savybių ir atitinkamai pasižymi su jų geografine kilme susijusia kokybe, siekiant žemės ūkio subjektams, įdėjusiems realių pastangų gerinti kokybę, už tai gauti didesnes pajamas bei užkirsti kelią tretiesiems asmenims neteisėtai gauti naudos iš šių produktų turimos reputacijos, įgytos dėl jų kokybės (pagal analogiją žr. 2009 m. rugsėjo 8 d. Sprendimo Budějovický Budvar, C‑478/07, EU:C:2009:521, 109–111 punktus ir juose nurodytą jurisprudenciją); tai ypač atsispindi šio reglamento 18 konstatuojamojoje dalyje ir 1 bei 4 straipsniuose.
36
Jeigu valstybės narės galėtų leisti, kad gamintojai jų nacionalinėje teritorijoje naudotų vieną iš nuorodų ar ženklų, kuriuos pagal Reglamento Nr. 1151/2012 12 straipsnį leidžiama naudoti tik pagal šį reglamentą įregistruotoms kilmės vietos nuorodoms ir geografinėms nuorodoms, ir tai darytų remdamiesi nacionaline apsauga, kurios reikalavimai galėtų būti švelnesni nei nurodytame reglamente atitinkamiems produktams keliami reikalavimai, kiltų pavojus, kad minėta kokybės garantija, kuri yra esminė šiuo reglamentu saugomu kilmės vietos nuorodų ir geografinių nuorodų funkcija, nebūtų užtikrinta, o tai savo ruožtu vidaus rinkoje galėtų pakenkti šiomis nuorodomis ar ženklais pažymėtų produktų gamintojų sąžiningos konkurencijos tikslui ir ypač pažeisti teises, kurios turi būti suteiktos vien gamintojams, įdėjusiems realių pastangų gerinti kokybę tam, kad galėtų naudoti pagal Reglamentą Nr. 1151/2012 įregistruotą kilmės vietos nuorodą ar geografinę nuorodą (pagal analogiją žr. 2009 m. rugsėjo 8 d. Sprendimo Budějovický Budvar, C‑478/07, EU:C:2009:521, 112 punktą).
37
Šis pavojus pagrindiniam tikslui užtikrinti atitinkamų žemės ūkio produktų kokybę yra dar didesnis dėl to, kad, skirtingai nei prekių ženklų atveju, lygiagrečiai nebuvo priimta jokios Sąjungos priemonės, suderinančios galimas nacionalines kilmės vietos nuorodų ir geografinių nuorodų apsaugos sistemas (pagal analogiją žr. 2009 m. rugsėjo 8 d. Sprendimo Budějovický Budvar, C‑478/07, EU:C:2009:521, 113 punktą).
38
Darytina išvada, kad Reglamento Nr. 1151/2012 tikslas nėra šalia toliau galiojančių nacionalinių taisyklių nustatyti papildomą saugotinų kilmės vietos nuorodų ir geografinių nuorodų, t. y. kilmės vietos nuorodų ir geografinių nuorodų, atitinkančių šio reglamento 5 straipsnyje nurodytus kriterijus, apsaugos sistemą; juo siekta nustatyti vienodą ir išsamią tokių nuorodų apsaugos sistemą (pagal analogiją žr. 2009 m. rugsėjo 8 d. Sprendimo Budějovický Budvar, C‑478/07, EU:C:2009:521, 114 punktą).
39
Reglamente Nr. 1151/2012 numatytos kilmės vietos nuorodų ir geografinių nuorodų apsaugos sistemos išsamų pobūdį patvirtina tai, kad šiame reglamente įtvirtinta registracijos procedūra grindžiama kompetencijos pasidalijimu tarp atitinkamos valstybės narės ir Komisijos. Iš tiesų pagal Reglamento Nr. 1151/2012 V antraštinės dalies IV skyriuje numatytą paraiškos ir registravimo procedūrą Komisija gali priimti sprendimą įregistruoti kilmės vietos nuorodą arba geografinę nuorodą, tik jeigu atitinkama valstybė narė jai pateikė paraišką šiuo tikslu, o tokia paraiška gali būti pateikta, tik jei ši valstybė narė patikrino jos pagrįstumą. Taigi nacionalinės registravimo procedūros yra integruotos į Sąjungos sprendimų priėmimo procedūrą ir sudaro esminę jos dalį. Jos negali egzistuoti atskirai nuo Sąjungos apsaugos sistemos (pagal analogiją žr. 2009 m. rugsėjo 8 d. Sprendimo Budějovický Budvar, C‑478/07, EU:C:2009:521, 116 ir 117 punktus ir juose nurodytą jurisprudenciją).
40
Šiomis aplinkybėmis svarbu pažymėti, pirma, kad Reglamento Nr. 1151/2012 9 straipsnyje iš esmės numatyta, jog valstybės narės gali savo atsakomybe suteikti laikiną nacionalinę apsaugą, kol bus priimtas sprendimas dėl registracijos paraiškos pagal šį reglamentą arba kol ši paraiška bus atsiimta. Tokio pobūdžio nuostata neturėtų jokios prasmės, jei valstybės narės bet kuriuo atveju galėtų išlaikyti savąsias kilmės vietos nuorodų ir geografinių nuorodų, kaip jos suprantamos pagal Reglamentą Nr. 1151/2012, apsaugos sistemas ir palikti jas galioti greta šio reglamento (pagal analogiją žr. 2009 m. rugsėjo 8 d. Sprendimo Budějovický Budvar, C‑478/07, EU:C:2009:521, 118 ir 120 punktus).
41
Kita vertus, priešingai, nei Teisingumo Teisme iš esmės teigia Bulkons, aplinkybė, kad Reglamente Nr. 1151/2012 neperimta Reglamento Nr. 510/2006 5 straipsnio 11 dalyje Bulgarijos Respublikai ir Rumunijai po jų įstojimo į Europos Sąjungą numatyta pereinamojo laikotarpio sistema, taikyta šio įstojimo dieną egzistavusioms nacionalinėms geografinėms nuorodoms ir kilmės vietos nuorodoms, visai nereiškia, kad Reglamente Nr. 1151/2012 grįžta prie anksčiau Reglamente Nr. 510/2006 buvusios išsamios kilmės vietos nuorodų ir geografinių nuorodų apsaugos sistemos.
42
Šioje nuostatoje numatyta pereinamojo laikotarpio tvarka iš esmės pakartojo ankstesnę pereinamojo laikotarpio tvarką, taikytą dešimtyje valstybių, į Sąjungą įstojusių 2004 m. gegužės 1 d., galiojusioms kilmės vietos nuorodoms ir geografinėms nuorodoms. Ši tvarka buvo laikoma ne Reglamente Nr. 510/2006 numatytos apsaugos sistemos išsamumą lemiančiu, o tik šį išsamumą patvirtinančiu požymiu (šiuo klausimu žr. 2009 m. rugsėjo 8 d. Sprendimo Budějovický Budvar, C‑478/07, EU:C:2009:521, 124–128 punktus).
43
Iš tiesų būtent pats Reglamente Nr. 510/2006 ir anksčiau Reglamente Nr. 2081/92 nustatytos apsaugos sistemos pobūdis, kylantis iš jo tikslo užtikrinti vienodą geografinių pavadinimų, kuriems jis taikomas, apsaugą Bendrijoje, o kartu ir vienodą šiais pavadinimais žymimų produktų gamintojų konkurenciją tiek šių gamintojų, tiek vartotojų naudai, paskatino Teisingumo Teismą padaryti išvadą, kad Reglamente Nr. 510/2006 buvo numatyta vienoda ir išsami tokių pavadinimų apsaugos sistema, užkertanti kelią lygiagrečiai egzistuoti nacionalinėms kilmės vietos nuorodų ir geografinių nuorodų, kaip jos suprantamos pagal pastarąjį reglamentą, apsaugos sistemoms (šiuo klausimu žr. 2009 m. rugsėjo 8 d. Sprendimo Budějovický Budvar, C‑478/07, EU:C:2009:521, 107–114 punktus). Kaip konstatuota šios nutarties 34–38 punktuose, Reglamentu Nr. 1151/2012 siekiama to paties tikslo, kiek tai susiję su žemės ūkio produktų ir maisto produktų kilmės vietos nuorodų ir geografinių nuorodų apsauga.
44
Taip pat reikia konstatuoti, kad pereinamojo laikotarpio nuostata, kuri buvo numatyta Reglamento Nr. 510/2006 5 straipsnio 11 dalyje, nebuvo perkelta į Reglamentą Nr. 1151/2012 tik dėl to, kad joje numatytas laikotarpis pasibaigė, todėl ši nuostata neteko prasmės, nes joje nurodytos valstybės narės pasibaigus šiam laikotarpiui buvo įpareigotos visiškai laikytis Reglamento Nr. 510/2006 nuostatų, kurios nuo šiol perkeltos į Reglamentą Nr. 1151/2012.
45
Šiuo klausimu, atsižvelgiant į prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo išreikštas abejones ir Bulkons Teisingumo Teismui pateiktas pastabas, reikia priminti, kad pagal SESV 288 straipsnio antrą pastraipą reglamentas, kaip antai Reglamentas Nr. 1151/2012, yra privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse. Be to, pagal Sąjungos teisės viršenybės principą, kuris įtvirtina šios teisės pirmumą valstybių narių teisės atžvilgiu, reikalaujama, kad visos valstybių narių institucijos užtikrintų visišką įvairių Sąjungos teisės normų veiksmingumą, o valstybių narių teisė negali pakenkti pripažintam šių įvairių normų poveikiui tų valstybių teritorijoje (pagal analogiją žr. 2020 m. balandžio 2 d. Sprendimo CRPNPAC ir Vueling Airlines, C‑370/17 ir C‑37/18, EU:C:2020:260, 74 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
46
Taigi, siekiant užtikrinti visų Sąjungos teisės nuostatų veiksmingumą, pagal šios teisės viršenybės principą reikalaujama, kad nacionaliniai teismai savo nacionalinę teisę aiškintų kiek įmanoma atsižvelgdami į Sąjungos teisę (2019 m. birželio 24 d. Sprendimo Popławski, C‑573/17, EU:C:2019:530, 57 punktas ir 2021 m. spalio 21 d. Sprendimo ZX (Kaltinamojo akto trūkumų pašalinimas), C‑282/20, EU:C:2021:874, 39 punktas).
47
Tik tuo atveju, kai nacionalinis teismas, įpareigotas taikyti Sąjungos teisės nuostatas, negali aiškinti nacionalinės teisės aktų atsižvelgdamas į Sąjungos teisės reikalavimus, jis turi pareigą užtikrinti visišką šių nuostatų veiksmingumą, prireikus savo iniciatyva netaikydamas bet kurios, net ir vėliau priimtos, joms prieštaraujančios nacionalinės teisės nuostatos, ir neprivalo prašyti, kad ši nacionalinė nuostata būtų panaikinta teisėkūros arba kitokiomis konstitucinėmis priemonėmis, arba laukti, kol tai bus padaryta (2019 m. birželio 24 d. Sprendimo Popławski, C‑573/17, EU:C:2019:530, 58 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija ir 2021 m. spalio 21 d. Sprendimo ZX (Kaltinamojo akto trūkumų pašalinimas), C‑282/20, EU:C:2021:874, 40 punktas).
48
Tuo atveju, kai neįmanoma aiškinti nacionalinės teisės taip, kad ji atitiktų Sąjungos teisę, kiekvienas nacionalinis teismas, nagrinėdamas jo jurisdikcijai priklausančią bylą, kaip valstybės narės institucija, privalo netaikyti jokios nacionalinės teisės nuostatos, prieštaraujančios Sąjungos teisės normai, kuri yra tiesiogiai veikianti jo nagrinėjamoje byloje (šiuo klausimu žr. 2019 m. birželio 24 d. Sprendimo Popławski, C‑573/17, EU:C:2019:530, 61 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją ir 2021 m. spalio 21 d. Sprendimo ZX (Kaltinamojo akto trūkumų pašalinimas), C‑282/20, EU:C:2021:874, 41 punktą).
49
Antra, dėl valstybės narės rinkoje taikytinos sistemos reikia pažymėti, kad nors Reglamentu Nr. 1151/2012 siekiama nustatyti vienodą ir išsamią į jo taikymo sritį patenkančių žemės ūkio produktų ir maisto produktų kilmės vietos nuorodų ir geografinių nuorodų apsaugos sistemą, šis išsamumas nedraudžia taikyti geografinių pavadinimų apsaugos sistemos, kuri nepatenka į jo taikymo sritį (pagal analogiją žr. 2014 m. gegužės 8 d. Sprendimo Assica ir Kraft Foods Italia, C‑35/13, EU:C:2014:306, 28 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
50
Šiuo klausimu iš Reglamento Nr. 1151/2012 17 konstatuojamosios dalies ir 5 straipsnio 1 ir 2 dalių matyti, kad šiame reglamente kilmės vietos nuorodoms ir geografinėms nuorodoms numatyta apsaugos sistema apima atitinkamai tik kilmės vietos nuorodas, susijusias su produktais, kurių atveju egzistuoja tiesioginis ryšys tarp jų kokybės ar savybių ir jų geografinės kilmės vietos, ir tik geografines nuorodas, susijusias su produktais, kurių atveju egzistuoja tiesioginis ryšys tarp patvirtintos jų kokybės, reputacijos ar kitos savybės ir jų geografinės kilmės (pagal analogiją žr. 2000 m. lapkričio 7 d. Sprendimo Warsteiner Brauerei, C‑312/98, EU:C:2000:599, 43 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją, taip pat 2014 m. gegužės 8 d. Sprendimo Assica ir Kraft Foods Italia, C‑35/13, EU:C:2014:306, 29 punktą).
51
Be to, geografiniai pavadinimai, kuriais tik pabrėžiama geografinė produkto kilmė, neatsižvelgiant į jo specifines savybes, nepatenka į Reglamento Nr. 1151/2012 taikymo sritį, kiek ji susijusi su kilmės vietos nuorodomis ir geografinėms nuorodomis (pagal analogiją žr. 2014 m. gegužės 8 d. Sprendimo Assica ir Kraft Foods Italia, C‑35/13, EU:C:2014:306, 30 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
52
Taigi apsaugos sistema, kuri prireikus valstybės narės rinkoje gali būti taikoma Sąjungoje neregistruotam geografiniam pavadinimui, atitinka sistemą, kuri numatyta geografiniams pavadinimams tų produktų, kurių savybės nėra labai susijusios su jų geografine kilme (2014 m. gegužės 8 d. Sprendimo Assica ir Kraft Foods Italia, C‑35/13, EU:C:2014:306, 31 punktas).
53
Vis dėlto tam, kad tokia sistema galėtų būti taikoma, ji turi atitikti Sąjungos teisėje nustatytus reikalavimus. Šiuo klausimu reikia, pirma, kad jos taikymas nepakenktų Reglamento Nr. 1151/2012 tikslams. Atsižvelgiant į šios reglamento taikymo sritį, tai reiškia, kad pagal atitinkamą nacionalinę teisę suteikiama apsauga turi ne garantuoti vartotojams, kad produktai, kuriems ji taikoma, turi konkrečią kokybę ar savybę, o tik užtikrinti, kad šie produktai yra pagaminti nurodytoje geografinėje vietovėje. Antra, būtina, kad šis taikymas neprieštarautų SESV nuostatoms dėl laisvo prekių judėjimo (šiuo klausimu žr. 2014 m. gegužės 8 d. Sprendimo Assica ir Kraft Foods Italia, C‑35/13, EU:C:2014:306, 33–35 punktus).
54
Nagrinėjamu atveju iš nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad pagal ZMGO 51 straipsnio 1 dalį žodžiai „geografinis pavadinimas“ apima tiek „kilmės vietos nuorodas“, tiek „geografines nuorodas“, kaip jos suprantamos pagal šį įstatymą, ir kad atitinkamai pagal šio 51 straipsnio 2 ir 3 dalis kiekviena iš šių pavadinimų rūšių skirta naudoti produktams, kurių atveju egzistuoja tiesioginis ryšys tarp jų kokybės, reputacijos ar kitos savybės ir jų geografinės kilmės. Beje, šių dviejų nuostatų formuluotė iš esmės atitinka Reglamento Nr. 1151/2012 5 straipsnio 1 dalies a ir b punktų ir 5 straipsnio 2 dalies a ir b punktų formuluotes.
55
Be to, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas patikslina, kad geografinė nuoroda, kaip ji suprantama pagal minėtą įstatymą, suteikia vartotojams aukštos ja žymimo produkto kokybės garantijas, apibūdina jo savybes ir užkerta kelią šiai kokybei blogėti, kai tą patį produktą gamina neįregistruoti gamintojai.
56
Taigi atrodo, kad pagrindinėje byloje nagrinėjami geografiniai pavadinimai yra ne paprasti geografiniai pavadinimai, kaip tai suprantama pagal šios nutarties 52 punkte primintą jurisprudenciją, o saugotini geografiniai pavadinimai, kaip tai suprantama pagal šios nutarties 38 punkte primintą jurisprudenciją, analogiški kilmės vietos nuorodoms ir geografinėms nuorodoms, kurių apsauga numatyta Reglamente Nr. 1151/2012, tačiau tai turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas.
57
Be to, iš nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą, visų pirma iš prejudicinio klausimo formuluotės, matyti, kad pagrindinėje byloje nagrinėjamų nacionalinės teisės aktų taikymo sritis apima „žemės ūkio ir maisto produktus“, patenkančius į Reglamento Nr. 1151/2012 taikymo sritį, patikslintą jo 15 konstatuojamojoje dalyje ir apibrėžtą jo 2 straipsnyje, ir tai, beje, matyti iš pagrindinės bylos, kurioje neginčijama, kad nagrinėjamas produktas patenka į šią taikymo sritį.
58
Šiomis aplinkybėmis ir atsižvelgiant į tai, kad savo vertinimą dar turi atlikti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, pažymėtina, kad tokia nacionalinė į Reglamento Nr. 1151/2012 taikymo sritį patenkančių žemės ūkio produktų ir maisto produktų geografinių pavadinimų registravimo ir apsaugos sistema negali egzistuoti kartu su šiame reglamente numatyta kilmės vietos nuorodų ir geografinių nuorodų apsaugos sistema.
59
Šiuo klausimu tai, kad tokia nacionalinė saugotinų geografinių pavadinimų registravimo ir apsaugos sistema skirta taikyti tik siekiant reglamentuoti atitinkamos valstybės narės verslininkų, šios valstybės teritorijoje gaminančių produktus, kuriems šie pavadinimai buvo įregistruoti pagal nacionalinės teisės aktus, santykius, todėl ji taikoma tik šios valstybės narės nacionalinėje rinkoje, neleidžia daryti išvados, kad toks koegzistavimas leidžiamas. Iš tiesų, kadangi šia sistema vartotojams faktiškai garantuojama ne tik tai, kad atitinkami produktai pagaminti nurodytoje geografinėje vietovėje, bet taip pat tai, kad šie produktai turi tam tikrą kokybę ar savybę, tokia sistema pažeidžia Reglamento Nr. 1151/2012 tikslus. Vadinasi, remiantis šios nutarties 53 punkte priminta jurisprudencija, tokia sistema negali būti laikoma atitinkančia Sąjungos teisėje nustatytus reikalavimus.
60
Atsižvelgiant į visa tai, kas išdėstyta, į pateiktą klausimą reikia atsakyti, kad Reglamentas Nr. 1151/2012 turi būti aiškinamas taip, kad juo draudžiami valstybės narės teisės aktai, kuriuose numatyta nacionalinė saugotinų geografinių pavadinimų, skirtų žemės ūkio ir maisto produktams, patenkantiems į šio reglamento taikymo sritį, registravimo ir apsaugos sistema, skirta taikyti tik ginčams dėl teisių į šiuos pavadinimus pažeidimų, kylantiems tarp šios valstybės narės verslininkų, jos teritorijoje gaminančių produktus, kuriems nurodyti pavadinimai buvo įregistruoti pagal šiuos teisės aktus.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
61
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Kitų šalių, kurios pateikė Teisingumo Teismui savo pastabas, bylinėjimosi išlaidos nėra atlygintinos.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (dešimtoji kolegija) nusprendžia:
2012 m. lapkričio 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1151/2012 dėl žemės ūkio ir maisto produktų kokybės sistemų turi būti aiškinamas taip, kad juo draudžiami valstybės narės teisės aktai, kuriuose numatyta nacionalinė saugotinų geografinių pavadinimų, skirtų žemės ūkio ir maisto produktams, patenkantiems į šio reglamento taikymo sritį, registravimo ir apsaugos sistema, skirta taikyti tik ginčams dėl teisių į šiuos pavadinimus pažeidimų, kylantiems tarp šios valstybės narės verslininkų, jos teritorijoje gaminančių produktus, kuriems nurodyti pavadinimai buvo įregistruoti pagal šiuos teisės aktus.
Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: bulgarų.