62024CJ0742
ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA (desiata komora)
z 15. januára 2026 (
*1
)
„Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Hraničné kontroly, azyl a prisťahovalectvo – Azylová politika – Smernica 2013/33/EÚ – Článok 15 ods. 1 – Prístup na trh práce ako žiadateľ o medzinárodnú ochranu – Zamietnutie žiadosti o prístup na trh práce – Dôvod zamietnutia – Omeškanie pri vybavovaní žiadosti o medzinárodnú ochranu čiastočne zavinené žiadateľom“
Vo veci C‑742/24 [Havvitt] (
i
),
ktorej predmetom je návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 267 ZFEÚ, podaný rozhodnutím Supreme Court (Najvyšší súd, Írsko) z 23. októbra 2024 a doručený Súdnemu dvoru 24. októbra 2024, ktorý súvisí s konaním:
International Protection Appeals Tribunal,
Minister for Justice,
Ireland,
Attorney General
proti
LK,
SÚDNY DVOR (desiata komora),
v zložení: predseda desiatej komory J. Passer (spravodajca), sudcovia D. Gratsias a B. Smulders,
generálny advokát: J. Richard de la Tour,
tajomník: A. Calot Escobar,
so zreteľom na písomnú časť konania,
so zreteľom na pripomienky, ktoré predložili:
–
Írsko, Minister for Justice a Attorney General, v zastúpení: M. Browne, Chief State Solicitor, C. Aherne, A Burke a A. Joyce, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci N. J. Travers, SC, a P. Leonard, BL,
–
LK, v zastúpení: C. Power, SC, H. Burgess, BL, a G. Daly, solicitor,
–
Európska komisia, v zastúpení: A. Azéma a M. Debieuvre, splnomocnené zástupkyne,
so zreteľom na rozhodnutie prijaté po vypočutí generálneho advokáta, že vec bude prejednaná bez jeho návrhov,
vyhlásil tento
Rozsudok
1
Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu článku 15 ods. 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2013/33/EÚ z 26. júna 2013, ktorou sa stanovujú normy pre prijímanie žiadateľov o medzinárodnú ochranu (Ú. v. EÚ L 180, 2013, s. 96).
2
Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi LK, žiadateľom o medzinárodnú ochranu, na jednej strane a International Protection Appeals Tribunal (Odvolací súd pre medzinárodnú ochranu, Írsko), Minister for Justice and Equality (minister spravodlivosti, Írsko), Ireland (Írskom) a Attorney General (generálny advokát) na druhej strane vo veci zákonnosti rozhodnutia, ktorým bola zamietnutá žiadosť LK o prístup na trh práce z dôvodu, že omeškanie pri prijímaní prvostupňového rozhodnutia o jeho žiadosti o medzinárodnú ochranu (ďalej len „prvostupňové rozhodnutie“) bolo zavinené týmto žiadateľom.
Právny rámec
Právo Únie
Smernica 2013/32/EÚ
3
Článok 6 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2013/32/EÚ z 26. júna 2013 o spoločných konaniach o poskytovaní a odnímaní medzinárodnej ochrany (Ú. v. EÚ L 180, 2013, s. 60), nazvaný „Prístup ku konaniu“, v odseku 4 stanovuje:
„… žiadosť o medzinárodnú ochranu sa považuje za podanú predložením tlačiva žiadateľom, alebo, ak tak vyžaduje vnútroštátne právo, okamihom, keď príslušné orgány dotknutého členského štátu dostanú úradnú správu“.
Smernica 2013/33
4
Článok 3 smernice 2013/33, nazvaný „Rozsah pôsobnosti“, v odseku 1 stanovuje:
„Táto smernica sa vzťahuje na štátnych príslušníkov tretích krajín a osoby bez štátnej príslušnosti, ktoré podali žiadosť o medzinárodnú ochranu na územní členského štátu…“
5
Článok 15 tejto smernice s názvom „Zamestnanie“ v odseku 1 stanovuje:
„Členské štáty zabezpečia, aby žiadatelia najneskôr do 9 mesiacov odo dňa podania žiadosti o medzinárodnú ochranu získali prístup na trh práce, ak ešte nebolo prijaté prvostupňové rozhodnutie príslušného orgánu a omeškanie nebolo zavinené žiadateľom.“
Írske právo
6
European Communities (Reception Conditions) Regulations 2018 [vyhláška z roku 2018 vykonávajúca právnu úpravu Európskych spoločenstiev (podmienky prijímania)] (S.I. no 230/2018, ďalej len „vyhláška z roku 2018“) prebrala do írskeho právneho poriadku ustanovenia smernice 2013/33 s účinnosťou od 30. júna 2018.
7
Ustanovenie § 11 ods. 3 a 4 tejto vyhlášky, ktorým sa vykonáva článok 15 ods. 1 smernice 2013/33, stanovuje:
„3.   Žiadateľ môže podať žiadosť o povolenie na prístup na trh práce:
…
b)
najskôr osem mesiacov od jeho podania žiadosti [o medzinárodnú ochranu].
4.   Minister [for Justice and Equality [minister spravodlivosti a rovnosti, Írsko] môže po prijatí žiadosti podanej v súlade s odsekom 3 udeliť žiadateľovi povolenie [na prístup na trh práce], ak:
a)
s výhradou odseku 6, uplynulo odo dňa podania žiadosti [o medzinárodnú ochranu] deväť mesiacov a prvostupňové rozhodnutie o žiadosti o ochranu podanej žiadateľom nebolo k tomuto dátumu prijaté, a
b)
situácia uvedená v písm. a) nebola úplne alebo čiastočne zavinená žiadateľom.“
Spor vo veci samej a prejudiciálne otázky
8
Dňa 2. septembra 2019 požiadal LK, gruzínsky štátny príslušník, o medzinárodnú ochranu v Írsku na základe toho, že ak by bol vrátený do svojej krajiny pôvodu, čelil by reálnemu riziku utrpenia vážneho bezprávia.
9
Pohovor s LK bol naplánovaný International Protection Office (Úrad pre medzinárodnú ochranu, Írsko) (ďalej len „IPO“) na 16. septembra 2019, avšak LK o tom nebol informovaný. LK sa obrátil na svojho sociálneho pracovníka, ktorý mu dohodol pohovor s IPO na 12. decembra 2019. Počas tohto pohovoru dostal LK dotazník na účely medzinárodnej ochrany (ďalej len „dotazník IPO 2“) v gruzínčine, ktorý mal vyplniť a odovzdať do 6. januára 2020.
10
IPO poskytol LK štyri predĺženia lehoty, a to do 24. augusta 2020, aby mu uľahčil odovzdanie jeho odpovede na dotazník IPO 2. Prvé predĺženie bolo povolené 7. januára 2020, s termínom do 5. februára 2020, za okolností, keď LK ešte nemal advokáta, ktorý by mu pomohol. O druhú sériu predĺžení lehôt požiadal stanovený advokát na účely prijatia pokynov a tieto predĺženia boli poskytnuté 5. a 20. februára 2020. Z dôvodu, že LK nehovoril po anglicky, boli na vyplnenie dotazníka IPO 2 potrebné služby gruzínskeho prekladateľa, pričom mu pomáhal advokát. Tretej žiadosti o predĺženie lehoty, ktorá bola pôvodne zamietnutá, sa 16. marca 2020 vyhovelo, a teda lehota bola predĺžená do 1. mája 2020 z dôvodu vypuknutia pandémie ochorenia COVID‑19 a súvisiacich ťažkostí so zabezpečením prekladateľských služieb za fyzickej prítomnosti prekladateľa. Toto predĺženie lehoty sa poskytlo všetkým žiadateľom o medzinárodnú ochranu. O štvrté a posledné predĺženie bolo požiadané 17. júla 2020 a lehota bola predĺžená do 24. augusta 2020. LK sa 5. augusta 2020 zúčastnil na schôdzke so svojím advokátom v prítomnosti prekladateľa a vyplnený dotazník IPO 2 bol IPO predložený 25. augusta 2020.
11
LK súčasne požiadal 20. júna 2020 o povolenie na prístup na trh práce na Labour Market Access Unit (Úrad pre prístup na trh práce, Írsko) (ďalej len „LMAU“) na základe § 11 ods. 3 vyhlášky z roku 2018.
12
LMAU zamietol túto žiadosť 28. augusta 2020 z dôvodu, že omeškanie pri prijímaní prvostupňového rozhodnutia bolo zavinené žiadateľom. LMAU tiež uviedol, že LK neodovzdal dotazník IPO 2.
13
LK 11. septembra 2020 požiadal o opätovné preskúmanie tohto zamietnutia. Rozhodnutím z 2. decembra 2020 príslušný orgán ministerstva spravodlivosti potvrdil uvedené zamietnutie, pričom zastával názor, že omeškanie vydania prvostupňového rozhodnutia zavinil LK, pretože sa nedostavil na pohovor 16. septembra 2019 a v primeranej lehote neodovzdal dotazník IPO 2.
14
LK podal odvolanie na International Protection Appeals Tribunal (Odvolací súd pre medzinárodnú ochranu), ktoré bolo rozhodnutím z 3. marca 2021 zamietnuté.
15
LK tak podal žalobu proti tomuto rozhodnutiu na High Court (Vrchný súd, Írsko). Rozsudkom z 9. júna 2022 tento súd rozhodol, že záveru International Protection Appeals Tribunal (Odvolací súd pre medzinárodnú ochranu), že omeškanie pri vydaní prvostupňového rozhodnutia zavinil LK, alebo že LK nespolupracoval pri vybavovaní žiadosti, chýba logika a koherencia, a uvedené rozhodnutie zrušil.
16
Proti uvedenému rozsudku bolo podané odvolanie na Supreme Court (Najvyšší súd, Írsko), ktorý je súdom, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania.
17
Tento súd sa domnieva, že LK nemožno pripísať nijaké omeškanie za obdobie od 2. septembra 2019, keď požiadal o medzinárodnú ochranu, až do uplynutia primeranej lehoty po 28. januári 2020, keď mu Legal Aid Board (Rada pre právnu pomoc, Írsko) pridelila advokáta, aby mu pomohol s prípravou odpovede na dotazník IPO 2.
18
Poznamenáva však, že hoci 5. a 20. februára 2020 bola LK znovu predĺžená lehota na vyplnenie tohto dotazníka, 4. marca 2020 nebol dotazník stále vyplnený. Vnútroštátny súd uvádza, že iba z dôvodu vypuknutia pandémie ochorenia COVID‑19 a obmedzení, ktoré s tým súviseli, bola 16. marca 2020 všetkým žiadateľom o medzinárodnú ochranu predĺžená lehota, čím sa LK poskytla dodatočná lehota do 1. mája 2020. LK však k tomuto dátumu stále nepredložil dotazník IPO 2 a až 17. júla 2020 požiadal o nové predĺženie lehoty.
19
Tento súd sa domnieva, že skutočnosť, že IPO súhlasil s tým, že lehota bude viackrát predĺžená, je irelevantná, keďže vzhľadom na to, že LK neposkytol potrebné informácie v riadne vyplnenom dotazníku IPO 2, žiadosť o medzinárodnú ochranu nemohla byť vybavená.
20
Domnieva sa, že omeškanie LK pri predložení dotazníka IPO 2 nie je uspokojivo vysvetlené ani pri zohľadnení pandémie ochorenia COVID‑19.
21
Pokiaľ ide o žiadosť o povolenie na prístupu na trh práce, ktorú LK podal 20. júna 2020, vnútroštátny súd zdôrazňuje, že LK k tomuto dátumu neposkytol IPO informácie potrebné na vybavenie jeho žiadosti o medzinárodnú ochranu. V tejto súvislosti sa domnieva, že ak by bol dotazník IPO 2 predložený včas, nič nenasvedčuje tomu, že by žiadosť LK o medzinárodnú ochranu nemohla byť posúdená v lehote deviatich mesiacov, ako je uvedená v článku 15 ods. 1 smernice 2013/33, ktorá začala plynúť 2. septembra 2019.
22
Tento súd sa domnieva, že je možné tvrdiť, že omeškanie pri vybavovaní žiadosti LK o medzinárodnú ochranu bolo v celom rozsahu zavinené LK, keďže bez jeho spolupráce s IPO nemohla byť jeho žiadosť vybavená. Podľa tohto súdu to však nič nemení na tom, že časť omeškania, ku ktorému došlo od 2. septembra 2019, nemožno pripísať LK.
23
Za týchto podmienok sa uvedený súd pýta, akým spôsobom sa majú pripísať jednotlivé faktory, ktoré spôsobili omeškanie pri vybavovaní žiadosti LK o medzinárodnú ochranu. V tejto súvislosti uvádza, že v smernici 2013/33 sa neposkytujú usmernenia o tom, aké konanie môže predstavovať omeškanie zavinené žiadateľom o medzinárodnú ochranu.
24
Vnútroštátny súd sa tiež pýta, či a v akom rozsahu znamená zahrnutie výrazu „čiastočne zavinená“ do vyhlášky z roku 2018, že Írsko nesprávne prebralo smernicu 2013/33 do vnútroštátneho právneho poriadku vzhľadom na mieru voľnej úvahy, ktorou disponujú členské štáty pri vykonávaní tejto smernice.
25
Za týchto okolností Supreme Court (Najvyšší súd) rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky:
„1.
V rozsudku zo 14. januára 2021, The International Protection Appeals Tribunal a i. (C‑322/19 a C‑385/19, EU:C:2021:11), Súdny dvor konštatoval, že v smernici [2013/33] sa neuvádzajú žiadne usmernenia týkajúce sa toho, aké konanie môže predstavovať omeškanie zavinené žiadateľom o medzinárodnú ochranu v zmysle článku 15 ods. 1 tejto smernice. Je vhodné pri posudzovaní toho, aké konanie môže predstavovať omeškanie zavinené žiadateľom, zohľadniť skutočnosť, že žiadateľ, akým je [LK], neposkytol žiadne informácie (vo forme odpovede na dotazník) počas obdobia dlhšieho ako deväť mesiacov, ktoré je stanovené v článku 15 tejto smernice?
2.
Zahŕňa pojem omeškanie na účely článku 15 ods. 1 smernice [2013/33] len omeškanie v celom rozsahu a výlučne zavinené žiadateľom o medzinárodnú ochranu, alebo zahŕňa každé významnejšie omeškanie zavinené žiadateľom alebo ktoré možno považovať za ‚neposkytnutie spolupráce‘ zo strany žiadateľa?
3.
Za okolností, keď došlo k značnému a nevysvetliteľnému omeškaniu zo strany žiadateľa o medzinárodnú ochranu a k omeškaniu došlo aj na strane samotného štátu, spolu s omeškaním spôsobeným vonkajšími faktormi, ako sú faktory vyplývajúce z pandémie ochorenia COVID‑19, možno časť celkového omeškania považovať za ‚zavinenú žiadateľom‘ na účely smernice [2013/33], alebo musí byť akékoľvek omeškanie pri vybavovaní žiadosti výlučne zavinené zo strany žiadateľa?
4.
Znamená zahrnutie výrazu ‚čiastočne zavinená‘ v § 11 ods. 4 písm. b) [vyhlášky z roku 2018], že Írsko netransponovalo smernicu [2013/33] správne, aj so zreteľom na mieru voľnej úvahy, ktorú má štát k dispozícii, keď sa rozhoduje, ako smernicu implementovať, a za okolností, keď sa nezdá, že by [zahrnutie] tohto výrazu v praxi znemožňovalo alebo nadmerne sťažovalo výkon práv priznaných právnym poriadkom Únie?“
O prejudiciálnych otázkach
26
Vnútroštátny súd sa svojimi štyrmi otázkami pýta Súdneho dvora na výklad pojmov „omeškanie[, ktoré] nebolo zavinené žiadateľom“ v zmysle článku 15 smernice 2013/33.
O prvej až tretej otázke
27
Svojimi prvými tromi otázkami, ktoré treba preskúmať spoločne, sa vnútroštátny súd v podstate pýta Súdneho dvora, či sa má článok 15 ods. 1 smernice 2013/33 vykladať v tom zmysle, že na jednej strane skutočnosť, že žiadateľ o medzinárodnú ochranu neposkytol žiadne informácie, ktoré by príslušným orgánom umožnili posúdiť jeho žiadosť o medzinárodnú ochranu, počas obdobia, ktoré je dlhšie než lehota deviatich mesiacov stanovená v uvedenom ustanovení, predstavuje omeškanie zavinené žiadateľom v zmysle tohto ustanovenia, a na druhej strane, či toto omeškanie zavinené žiadateľom zahŕňa len omeškanie alebo časť omeškania, ktoré zavinil výlučne tento žiadateľ, alebo aj omeškanie so zmiešanými príčinami, t. j. zavinené správaním tohto žiadateľa a zároveň členským štátom a/alebo vonkajšími faktormi.
28
Treba pripomenúť, že podľa ustálenej judikatúry prináleží iba vnútroštátnemu súdu, ktorý spor prejednáva a ktorý musí vziať na seba zodpovednosť za následné súdne rozhodnutie, aby zhodnotil vzhľadom na osobitosti veci tak potrebu prejudiciálneho rozhodnutia na vydanie rozsudku, ako aj relevantnosť otázok, ktoré kladie Súdnemu dvoru. V dôsledku toho, ak sa položené otázky týkajú výkladu práva Únie, Súdny dvor je v zásade povinný rozhodnúť (rozsudok zo 6. októbra 2021, Sumal, C‑882/19, EU:C:2021:800, bod 27 a citovaná judikatúra).
29
V tejto súvislosti vzhľadom na to, že lehota deviatich mesiacov stanovená v článku 15 ods. 1 smernice 2013/33 plynie od podania žiadosti o medzinárodnú ochranu, tento návrh na začatie prejudiciálneho konania nevyhnutne vychádza z predpokladu, že LK podal 2. septembra 2019 žiadosť o medzinárodnú ochranu v zmysle článku 6 ods. 4 smernice 2013/32. Je potrebné, aby Súdny dvor preskúmal prvú až tretiu prejudiciálnu otázku na základe tohto skutkového predpokladu, ktorého správnosť musí overiť vnútroštátny súd.
30
Podľa článku 15 ods. 1 smernice 2013/33 v prípade, že príslušný orgán neprijal prvostupňové rozhodnutie do deviatich mesiacov od podania žiadosti o medzinárodnú ochranu, musí mať žiadateľ s výnimkou prípadov, keď je oneskorené vybavenie tejto žiadosti zavinené týmto žiadateľom, možnosť bez ďalšieho odkladu získať povolenie na prístup na trh práce hostiteľského členského štátu. Ako vyplýva z odôvodnenia 23 smernice 2013/33, cieľom prístupu žiadateľov na trh práce je podporiť sebestačnosť žiadateľov a obmedziť značné rozdiely medzi členskými štátmi.
31
Na účely výkladu tohto ustanovenia treba pripomenúť, že Súdny dvor už rozhodol, že je potrebné zohľadniť spoločné procesné pravidlá na udelenie medzinárodnej ochrany zavedené smernicou 2013/32 a že z článku 31 ods. 3 tejto smernice vyplýva, že omeškanie pri posudzovaní jeho žiadosti o medzinárodnú ochranu možno pripísať žiadateľovi, ak si neplní povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku 13 tejto smernice. Tento posledný uvedený článok pritom stanovuje, že žiadateľ má povinnosť spolupracovať s príslušnými orgánmi na účely stanovenia jeho totožnosti a iných údajov uvedených v článku 4 ods. 2 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2011/95/EÚ z 13. decembra 2011 o normách pre oprávnenie štátnych príslušníkov tretej krajiny alebo osôb bez štátneho občianstva mať postavenie medzinárodnej ochrany, o jednotnom postavení utečencov alebo osôb oprávnených na doplnkovú ochranu a o obsahu poskytovanej ochrany (Ú. v. EÚ L 337, 2011, s. 9), a to jeho veku, minulosti, vrátane informácií o príslušných príbuzných, ktoré sa majú zohľadniť, jeho alebo ich štátnej príslušnosti, miesta alebo miest predchádzajúceho pobytu, jeho predchádzajúcich žiadostí o azyl, cestovnej trasy, cestovných dokladov, ako aj dôvodov žiadosti o medzinárodnú pomoc. Súdny dvor tiež spresnil, že povinnosť žiadateľa spolupracovať znamená, že predloží, pokiaľ je to možné, požadované doklady, a prípadne poskytne požadované vysvetlenia a informácie (rozsudok zo 14. januára 2021, The International Protection Appeals Tribunal a i., C‑322/19 a C‑385/19, EU:C:2021:11, body 76 a 77, ako aj citovaná judikatúra).
32
Súdny dvor navyše rozhodol, že článok 13 smernice 2013/32 tiež umožňuje členským štátom uložiť žiadateľovi ďalšie povinnosti potrebné na vybavenie jeho žiadosti, okrem iného požadovať od neho ohlásiť sa príslušným orgánom alebo sa osobne dostaviť v určený čas a na určené miesto, informovať orgány o svojom mieste pobytu alebo ho prehľadať, odfotografovať a zaznamenať jeho výpovede (rozsudok zo 14. januára 2021, The International Protection Appeals Tribunal a i., C‑322/19 a C‑385/19, EU:C:2021:11, bod 78).
33
Omeškanie pri vybavovaní žiadosti o medzinárodnú ochranu tak možno pripísať žiadateľovi, ak nespolupracoval s príslušnými vnútroštátnymi orgánmi (rozsudok zo 14. januára 2021, The International Protection Appeals Tribunal a i., C‑322/19 a C‑385/19, EU:C:2021:11, bod 79).
34
Skutočnosť, že žiadateľ neposkytne žiadne informácie, ktoré by príslušným orgánom umožnili posúdiť jeho žiadosť o medzinárodnú ochranu počas obdobia, ktoré je dlhšie, než je lehota deviatich mesiacov od podania tejto žiadosti, tak predstavuje úplné neposkytnutie spolupráce, ktoré odôvodňuje, aby tento žiadateľ nemohol po uplynutí tejto doby získať prístup na trh práce podľa článku 15 ods. 1 smernice 2013/33. Toto úplné neposkytnutie spolupráce má teda za následok, že maximálna deväťmesačná lehota uvedeného ustanovenia nemohla začať plynúť.
35
Na rozdiel od úplného neposkytnutia spolupráce počas maximálnej lehoty deviatich mesiacov, ako je uvedená v článku 15 ods. 1 smernice 2013/33, však takýto dôsledok nemôže mať nedostatočná spolupráca zo strany žiadateľa počas časového úseku tejto lehoty.
36
V takejto situácii musí totiž omeškanie pri vybavovaní jeho žiadosti mať za následok len predĺženie tej istej lehoty deviatich mesiacov o dĺžku časového úseku, počas ktorého nedostatočná spolupráca uvedeného žiadateľa viedla k tomuto omeškaniu, na účely určenia dátumu, od ktorého má tento žiadateľ v prípade neprijatia prvostupňového rozhodnutia právo získať povolenie na prístup na trh práce. Naproti tomu časové úseky tejto lehoty, počas ktorých bolo uvedené omeškanie spôsobené výlučne inými príčinami, než je správanie uvedeného žiadateľa, nemožno pri predĺžení dotknutej lehoty zohľadniť.
37
V prejednávanej veci sa však vnútroštátny súd pýta, či možno žiadateľovi o medzinárodnú ochranu pripísať omeškanie, ktorého príčiny sú zmiešané, teda pripísateľné tak žiadateľovi, ako aj hostiteľskému členskému štátu, alebo vonkajším faktorom, ako je pandémia.
38
V tejto súvislosti zo spisu predloženého Súdnemu dvoru vyplýva, že skutkové okolnosti vo veci samej zahŕňajú takéto situácie, najmä pokiaľ ide o obdobie po 28. januári 2020, keď Legal Aid Board (Rada pre právnu pomoc) pridelila LK advokáta, aby mu pomohol s prípravou odpovede na formulár IPO 2, a s ohľadom na ktoré sa vnútroštátny súd domnieva, že uplynutie času pred týmto dátumom nie je v žiadnom prípade zavinené LK.
39
Okrem toho, pokiaľ ide o obdobie po 28. januári 2020, vnútroštátny súd poznamenáva, že hoci nemožno pripísať LK omeškanie, pokiaľ ide o primerané časové obdobie potrebné na to, aby mohol vyplniť dotazník IPO 2, nebol tento dotazník 4. marca 2020 však stále odovzdaný IPO, hoci LK boli 5. a 20. februára 2020 poskytnuté dodatočné lehoty. Tento súd navyše uvádza, že všetkým žiadateľom o medzinárodnú ochranu bola 16. marca 2020 znova predĺžená lehota výlučne z dôvodu vypuknutia pandémie ochorenia COVID‑19, čím sa LK poskytlo ďalšie predĺženie lehoty do 1. mája 2020. Poznamenáva však, že k tomuto dátumu nebol uvedený dotazník stále odovzdaný IPO a že o nové predĺženie lehoty bolo požiadané až 17. júla 2020, teda o dva a pol mesiaca neskôr, a lehota bola predĺžená do 24. augusta 2020. LK sa následne 5. augusta 2020 zúčastnil na stretnutí so svojím advokátom a prekladateľom a 25. augusta 2020 predložil vyplnený dotazník IPO 2.
40
V tejto súvislosti treba uviesť, že pripísanie omeškania žiadateľovi o medzinárodnú ochranu predpokladá, že na základe všetkých relevantných okolností prejednávanej veci sa preukáže existencia príčinnej súvislosti medzi správaním žiadateľa a zisteným omeškaním, v dôsledku čoho žiadateľ môže byť zodpovedný len za omeškania, ktoré sú výsledkom jeho konania. Z uvedeného vyplýva, že v prípade omeškania, ktorého príčiny sú preukázateľne zmiešané, musí byť možné určiť, aká časť tohto omeškania je zavinená uvedeným žiadateľom.
41
V prípade, že je takéto určenie možné, príslušnému orgánu hostiteľského členského štátu prináleží, aby zohľadnil nie celý časový úsek, ktorého uplynutie možno vysvetliť zmiešanými príčinami, ale časť toho časového úseku, ktorá zodpovedá podielu zodpovednosti žiadateľa o medzinárodnú ochranu, aby o dĺžku tohto časového úseku predĺžil lehotu deviatich mesiacov uvedenú v článku 15 ods. 1 smernice 2013/33, po ktorej uplynutí má tento žiadateľ právo na prístup na trh práce, a členský štát by porušil svoje povinnosti, keby mu príslušné povolenie odmietol udeliť.
42
Takýto výklad umožňuje zabezpečiť rovnováhu medzi právom žiadateľa na prístup na trh práce, pokiaľ nebolo v lehote deviatich mesiacov stanovenej v článku 15 ods. 1 smernice 2013/33 prijaté prvostupňové rozhodnutie na jednej strane, a záujmami hostiteľského členského štátu, ktorému nemožno vytýkať, že po uplynutí tejto lehoty tento prístup neposkytol, ak je tento žiadateľ čiastočne zodpovedný za neprijatie prvostupňového rozhodnutia v uvedenej lehote, na druhej strane.
43
Za týchto podmienok treba na prvú až tretiu otázku odpovedať tak, že článok 15 ods. 1 smernice 2013/33 sa má vykladať v tom zmysle, že omeškanie, ktoré je zavinené žiadateľom o medzinárodnú ochranu v zmysle tohto ustanovenia, sa týka nielen omeškania alebo časti omeškania, ktoré je zavinené výlučne týmto žiadateľom, ale aj v prípade časového úseku, ktorého uplynutie možno vysvetliť zmiešanými príčinami, to znamená, ktorých pôvod je pripísateľný tak správaniu tohto žiadateľa, ako aj hostiteľskému členskému štátu a/alebo vonkajším faktorom, ako je najmä pandémia, zahŕňa tiež časť toho časového úseku, ktorá sa vzhľadom na všetky okolnosti prejednávanej veci javí ako zodpovedajúca podielu zodpovednosti, ktorý je pripísateľný uvedenému žiadateľovi.
O štvrtej otázke
44
Svojou štvrtou otázkou sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či sa má článok 15 ods. 1 smernice 2013/33 vykladať v tom zmysle, že bráni právnej úprave členského štátu, podľa ktorej vnútroštátny orgán príslušný na udeľovanie povolení na prístup na trh práce v tomto členskom štáte môže odmietnuť udeliť takéto povolenie žiadateľovi o medzinárodnú ochranu, ktorého žiadosť podaná najmenej pred deviatimi mesiacmi v tom istom členskom štáte stále nebola predmetom prvostupňového rozhodnutia z dôvodov, ktoré možno „čiastočne“ pripísať tomuto žiadateľovi.
45
Z odpovede na prvú až tretiu otázku pritom vyplýva, že v prípade oneskoreného prijatia prvostupňového rozhodnutia článok 15 ods. 1 smernice 2013/33 oprávňuje tento členský štát určiť, či existuje príčinná súvislosť medzi správaním žiadateľa o medzinárodnú ochranu a týmto omeškaním, a to aj vtedy, ak je toto omeškanie zavinené žiadateľom len čiastočne, aby koniec lehoty, po ktorej uplynutí je uvedený členský štát povinný poskytnúť uvedenému žiadateľovi prístup na trh práce, odložil nad rámec deviatich mesiacov stanovených v tomto ustanovení o časový úsek, pre ktorý bola táto príčinná súvislosť preukázaná, alebo v prípade omeškania so zmiešanými príčinami o časť toho časového úseku, ktorá zodpovedá podielu zodpovednosti pripísateľnému tomuto žiadateľovi.
46
Na štvrtú otázku preto treba odpovedať tak, že článok 15 ods. 1 smernice 2013/33 sa má vykladať v tom zmysle, že nebráni právnej úprave členského štátu, podľa ktorej vnútroštátny orgán príslušný na udeľovanie povolení na prístup na trh práce môže odmietnuť takéto povolenie žiadateľovi o medzinárodnú ochranu, ktorého žiadosť podaná v tomto členskom štáte najmenej pred deviatimi mesiacmi stále nebola predmetom prvostupňového rozhodnutia z dôvodov, ktoré možno „čiastočne“ pripísať tomuto žiadateľovi, pokiaľ sa na odôvodnenie tohto odmietnutia zohľadní len časový úsek, pre ktorý bola zistená príčinná súvislosť medzi správaním tohto žiadateľa a vznikom tohto omeškania, alebo v prípade časového úseku, ktorého uplynutie je spôsobené zmiešanými príčinami, časť toho časového úseku, ktorá zodpovedá podielu zodpovednosti pripísateľnému uvedenému žiadateľovi.
O trovách
47
Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.
Z týchto dôvodov Súdny dvor (desiata komora) rozhodol takto:
1.
Článok 15 ods. 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2013/33/EÚ z 26. júna 2013, ktorou sa stanovujú normy pre prijímanie žiadateľov o medzinárodnú ochranu,
sa má vykladať v tom zmysle, že:
omeškanie, ktoré je zavinené žiadateľom o medzinárodnú ochranu v zmysle tohto ustanovenia, sa týka nielen omeškania alebo časti omeškania, ktoré je zavinené výlučne týmto žiadateľom, ale aj v prípade časového úseku, ktorého uplynutie možno vysvetliť zmiešanými príčinami, to znamená, ktorých pôvod je pripísateľný tak správaniu tohto žiadateľa, ako aj hostiteľskému členskému štátu a/alebo vonkajším faktorom, ako je najmä pandémia, zahŕňa tiež časť toho časového úseku, ktorá sa vzhľadom na všetky okolnosti prejednávanej veci javí ako zodpovedajúca podielu zodpovednosti, ktorý je pripísateľný uvedenému žiadateľovi.
2.
Článok 15 ods. 1 smernice 2013/33
sa má vykladať v tom zmysle, že:
nebráni právnej úprave členského štátu, podľa ktorej vnútroštátny orgán príslušný na udeľovanie povolení na prístup na trh práce môže odmietnuť takéto povolenie žiadateľovi o medzinárodnú ochranu, ktorého žiadosť podaná v tomto členskom štáte najmenej pred deviatimi mesiacmi stále nebola predmetom prvostupňového rozhodnutia z dôvodov, ktoré možno „čiastočne“ pripísať tomuto žiadateľovi, pokiaľ sa na odôvodnenie tohto odmietnutia zohľadní len časový úsek, pre ktorý bola zistená príčinná súvislosť medzi správaním tohto žiadateľa a vznikom tohto omeškania, alebo v prípade časového úseku, ktorého uplynutie je spôsobené zmiešanými príčinami, časť toho časového úseku, ktorá zodpovedá podielu zodpovednosti pripísateľnému uvedenému žiadateľovi.
Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: angličtina.
(
i
)	Názov tejto veci je fiktívny. Nezodpovedá skutočnému menu ani názvu žiadneho z účastníkov konania.