Predbežné znenie
NÁVRHY
GENERÁLNEJ
ADVOKÁTKY
JULIANE
KOKOTT
prednesené
12. februára
2026(1)
Vec C‑837/24
NOVA IBEROMOLDES – SGPS, S. A.,
proti
Autoridade Tributária e Aduaneira
<Návrh
na
začatie
prejudiciálneho
konania,
ktorý
podal
Tribunal
Arbitral Tributário (Centro de
Arbitragem Administrativa)
[Arbitrážny
súd
pre
daňové
spory
(Centrum
správnej
arbitráže),
Portugalsko]>
„ Návrh
na
začatie
prejudiciálneho
konania – Nepriame
dane z navyšovania
kapitálu – Vklad
podielov
na
základnom
imaní spoločnosti – Zlučiteľnosť
dane z nadobudnutia
nehnuteľností
so
smernicou
2008/7 – Daň z prevodu
majetku – Nepriamy
prevod
nehnuteľnosti
prostredníctvom
prevodu
aspoň
75 %‑ného podielu
na
základnom
imaní
spoločnosti,
ktorá
vlastní
nehnuteľnosť “
I.      Úvod
1.        V tomto
prejudiciálnom
konaní
sa
musí
Súdny
dvor
zaoberať
pomerne
málo
známou
smernicou
2008/7/ES o nepriamych
daniach z navyšovania
kapitálu(2) (ďalej
len
„smernica o navyšovaní
kapitálu“).
Táto
smernica
zakazuje
členským
štátom
vyberať
nepriame
dane z kapitálových
vkladov.
2.        Výkladová
otázka,
na
ktorú
treba
odpovedať,
sa
pritom
zdá
nezvyčajná,(3) keďže
vnútroštátny
súd
pochybuje o prípustnosti
dane z nadobudnutia
nehnuteľností,
ktorá
sa
obvykle
vyberá
nielen z priameho
nadobudnutia
nehnuteľnosti,
ale
aj z nepriameho
nadobudnutia
nehnuteľnosti
prostredníctvom
nadobudnutia
spoločnosti,
ktorá
vlastní
túto
nehnuteľnosť.
Tak z dôvodov
rovnakého
zaobchádzania,
ako
aj z dôvodov
týkajúcich
sa
zabránenia
mechanizmom
na
obchádzanie
daňových
predpisov
je
to z hľadiska
daňového
práva
vlastne
nevyhnutné.
Ak
by
neexistovala
taká
právna
úprava,
všetky
nehnuteľnosti
by
sa
zrejme
vložili
do
kapitálových
spoločností a podiely
na
základnom
imaní
týchto
spoločností
by
sa
následne
predali,
aby
sa
dosiahol z ekonomického
hľadiska
totožný
výsledok – prechod
oprávnenia
nakladať s nehnuteľnosťou – bez
daňového
zaťaženia.
3.        Daň z nadobudnutia
nehnuteľností,
ktorá
je
splatná v súvislosti s kapitálovým
vkladom
podľa
práva
obchodných
spoločností
(v tomto
prípade
vo
forme
nepeňažného
vkladu
podielov
na
základnom
imaní
ďalšej
spoločnosti,
ktorá
vlastní
nehnuteľnosť),
je
však
obzvlášť
problematická v prípade
reštrukturalizačných
operácií.
To
vysvetľuje
pokus
spochybniť
ju
prostredníctvom
práva
Únie
(v tomto
prípade
smernice o navyšovaní
kapitálu).
4.        Súdny
dvor
má v prejednávanej
veci
príležitosť
objasniť
pôsobnosť
smernice o navyšovaní
kapitálu.
Táto
smernica – čo
zrejme
nie
je
sporné – síce
nezakazuje
členským
štátom
zaviesť
vnútroštátnu
daň z nadobudnutia
nehnuteľností.
Vzniká
však
otázka,
či
rozšírenie,
ktoré
je
nevyhnutné
podľa
predpisov
týkajúcich
sa
dane z nadobudnutia
nehnuteľností,
na
prevod
podielov
na
základnom
imaní
spoločností,
ktoré
sú
vlastníkmi
nehnuteľnosti,
môže
porušovať
túto
smernicu.
Ak
áno,
potom
by
sa
daň z nadobudnutia
nehnuteľností
možno
už
vôbec
nemohla
vyberať.
Vnútroštátne
právo
by
totiž – pokiaľ,
ako
to
často
býva,
stanovuje
zásadu
rovnakého
zaobchádzania
porovnateľnú s článkom 20
Charty – spravidla
nedovoľovalo
rozdielne
zaobchádzanie s transakciami,
ktoré
sú z ekonomického
hľadiska v konečnom
dôsledku
rovnaké.
Preto
je
opäť(4) úlohou
Súdneho
dvora
rozhodnúť o ďalšej
platnosti
vnútroštátnych
(neharmonizovaných)
daňových
predpisov
členských
štátov – v tomto
prípade
predpisov
týkajúcich
sa
dane z nadobudnutia
nehnuteľností.
II.    Právny rámec
A.      Právo Únie
5.        V odôvodneniach
2 a 7
smernice o navyšovaní
kapitálu
sa
uvádza:
„(2)      Nepriame
dane z navyšovania
kapitálu,
menovite
kapitálová
daň
(poplatky z kapitálových
vkladov
do
spoločností),
kolkové
poplatky z cenných
papierov,
ako
aj
daň z reštrukturalizačných
operácií
bez
ohľadu
na
to,
či v dôsledku
týchto
operácií
došlo k navýšeniu
kapitálu,
umožňujú
vznik
diskriminácie,
dvojitého
zdanenia a rozdielností,
ktoré
sú v rozpore s voľným
pohybom
kapitálu.
To
isté
platí v prípade
iných
nepriamych
daní s rovnakými
vlastnosťami
ako
kapitálová
daň a kolkové
poplatky z cenných
papierov.
…
(7)      Z koncepcie
vnútorného
trhu,
vyplýva,
že
daň z navyšovania
kapitálu
spoločnosti
by
sa v rámci
vnútorného
trhu
nemala
platiť
viac
ako
raz. V prípade,
že
členský
štát,
ktorý
má
právo
zdanenia,
neuplatňuje
kapitálovú
daň
na
niektoré
alebo
všetky
transakcie,
na
ktoré
sa
vzťahuje
táto
smernica,
nesmie
na
dané
transakcie
uplatňovať
právo
zdanenia
žiaden
iný
členský
štát.“
6.        Článok 1 písm. a) a b)
smernice o navyšovaní
kapitálu
upravuje
jej
pôsobnosť
takto:
„Touto
smernicou
sa
upravuje
ukladanie
nepriamych
daní,
pokiaľ
ide
o:
a)      kapitálové
vklady
do
kapitálových
spoločností;
b)      reštrukturalizačné
operácie,
ktoré
sa
týkajú
kapitálových
spoločností;“
7.        Článok 3 písm. a)
smernice o navyšovaní
kapitálu
znie:
„Na
účely
tejto
smernice a s výhradou článku 4 sa
za
‚kapitálové
vklady‘
považujú
tieto
transakcie:
a)      založenie
kapitálovej
spoločnosti“.
8.        Článok 5 ods. 1 písm. a) a e)
smernice o navyšovaní
kapitálu
stanovuje:
„1.      Členské
štáty
neuplatňujú
na
kapitálové
spoločnosti
žiadnu
formu
nepriamej
dane,
pokiaľ
ide
o:
a)      kapitálové
vklady;
…
e)      reštrukturalizačné
operácie
uvedené v článku 4.“
9.        Článok 6 ods. 1
smernice o navyšovaní
kapitálu
znie:
„1.      Bez
ohľadu
na článok 5 môže
členský
štát
uplatňovať
tieto
dane:
a)      dane z prevodu
cenných
papierov,
bez
ohľadu
na
to,
či
ide o paušálnu
sadzbu
alebo
nie;
b)      dane z prevodu
majetku
vrátane
katastrálnych
daní,
ktoré
sa
vyberajú
pri
prevode
podnikateľskej
činnosti
alebo
nehnuteľného
majetku
na
kapitálovú
spoločnosť
uskutočneného v rámci
ich
územia;
…
f)      daň z pridanej
hodnoty.“
10.      V článku 7 ods. 1
smernice o navyšovaní
kapitálu
sa
uvádza:
„1.      Bez
ohľadu
na článok 5 ods. 1 písm. a)
členský
štát,
ktorý k 1. januáru
2006
uplatňoval
daň z kapitálových
vkladov
do
kapitálových
spoločností,
ďalej
len
‚kapitálová
daň‘,
môže
túto
daň
naďalej
uplatňovať,
pokiaľ
je v súlade s článkami 8 až
14.“
11.      Článok 8 smernice o navyšovaní
kapitálu
stanovuje:
„1.      Je
len
jedna
sadzba
kapitálovej
dane.
2.      Sadzba
kapitálovej
dane,
ktorú
členský
štát
uplatňuje,
nesmie
byť
vyššia
ako
sadzba,
ktorú
tento
členský
štát
uplatňoval k 1. januáru
2006. V prípade,
že
členský
štát
po
tomto
dátume
zníži
uplatňovanú
sadzbu,
nemôže
opätovne
zaviesť
vyššiu
sadzbu.
3.      Sadzba
kapitálovej
dane
nesmie
byť v žiadnom
prípade
vyššia
ako
1 %.“
B.      Portugalské právo
12.      Imposto Municipal sobre [as
Transmissões Onerosas de]
Imóveis (obecná
daň z odplatných
prevodov
nehnuteľností)
bola
zavedená
do
portugalského
právneho
poriadku v roku
2003
prostredníctvom
zákonného
dekrétu č. 287/2003 z 12. novembra
2003
(ďalej
len
„zákon o IMT“).
13.      V čase
skutkových
okolností
(rok
2019)
upravoval článok 2 zákona o IMT
vecnú a územnú
pôsobnosť
takto:
„1.      IMT
sa
vyberá z odplatných
prevodov
vlastníckeho
práva
alebo
spoluvlastníckych
podielov k nehnuteľnostiam,
ktoré
sa
nachádzajú v tuzemsku.
2.      Na
účely
odseku
1
pojem
prevod
nehnuteľností
zahŕňa
navyše:
…
d)      nadobudnutie
podielov
na
základnom
imaní
alebo
obchodných
podielov
vo
verejných
obchodných
spoločnostiach,
jednoduchých
komanditných
spoločnostiach
alebo
spoločnostiach s ručením
obmedzeným,
ak
sú
tieto
spoločnosti
vlastníkmi
nehnuteľností a ak
týmto
nadobudnutím,
splatením
alebo
akoukoľvek
inou
skutočnosťou
niektorý
zo
spoločníkov
získa
aspoň
75 %‑ný podiel
na
základnom
imaní
alebo
sa
počet
spoločníkov
zníži
na
manžela a manželku
alebo
druha a družku.“
14.      Článok 12
zákona o IMT
upravuje
základ
dane:
„1      IMT
sa
uplatní
na
hodnotu
uvedenú v listine
alebo
zmluve
alebo
na
referenčnú
hodnotu
nehnuteľností
na
daňové
účely,
pokiaľ
je
vyššia.
…
4      Ustanoveniami
predchádzajúcich
odsekov
však
nie
sú
dotknuté
nasledujúce
pravidlá:
…
(19)      Ak
dôjde k prevodom
uvedeným v článku 2 ods. 2 písm. d) a e),
daň
sa
zaplatí
takto:
a)      z referenčnej
hodnoty
nehnuteľností
na
daňové
účely,
ktorá
zodpovedá
väčšinovému
obchodnému
podielu
alebo
podielu
na
základnom
imaní
alebo
prípadne
celkovej
hodnote
nehnuteľností; v oboch
prípadoch
sa
zohľadní
účtovná
hodnota
podľa
súvahy,
pokiaľ
je
vyššia;
…“.
15.      Daňové
sadzby
stanovené v článku 17
zákona o IMT
siahajú
od
1 % do
8 % v závislosti
od
hodnoty
nehnuteľnosti.
III. Skutkový stav
16.      Východiskom
je
rozhodcovská
žaloba,
ktorú
podala
NOVA
IBEROMOLDES – SGPS, S. A.,
so
sídlom v Lisabone
(ďalej
len
„NOVA“)
proti
Autoridade Tributária e Aduaneira (daňový a colný
úrad,
Portugalsko;
ďalej
len
„daňový
úrad“).
17.      NOVA
je
holdingová
spoločnosť
(sociedade gestora
de
participações sociais – SGPS),
ktorá
bola
založená
28. marca 2019
ako
akciová
spoločnosť.
Základné
imanie
spoločnosti
NOVA
bolo v celom
rozsahu
splatené
prostredníctvom
nepeňažných
vkladov
(akcií a obchodných
podielov),
ktoré
vlastnil
jej
jediný
akcionár
Iberomoldes,
SGPS, S. A. V rozsahu
relevantnom
pre
prejednávanú
vec
išlo o dva
obchodné
podiely v spoločnosti
„Edilásio Carreira da
Silva Lda.“,
ktoré
predstavovali
celé
jej
základné
imanie.
18.      Ku
dňu
vzniku
daňovej
povinnosti
spoločnosť
„Edilásio Carreira da
Silva Lda.“
vlastnila
dva
pozemky s referenčnou
hodnotou
na
daňové
účely
(ďalej
len
„referenčná
hodnota“)
140 900,00 a 358 296,50
eura.
19.      Z odplatných
prevodov
vlastníckeho
práva
(alebo
spoluvlastníckych
podielov) k nehnuteľnostiam,
ktoré
sa
nachádzajú
na
území
Portugalska,
sa
vo
všeobecnosti
vyberá
daň z nadobudnutia
nehnuteľností
[Imposto Municipal sobre (as
Transmissões Onerosas de)
Imóveis – obecná
daň z odplatných
prevodov
nehnuteľností
(ďalej
len
„IMT“)].
Podľa článku 2 ods. 2 písm. d)
zákona o IMT
(v znení
účinnom v roku
2019)
pod
pojem
prevod
nehnuteľností
patrí
aj
nadobudnutie
podielov
na
základnom
imaní
spoločností,
ak
sú
tieto
spoločnosti
vlastníkmi
nehnuteľností a ak v dôsledku
tejto
skutočnosti
niektorý
zo
spoločníkov
získa
aspoň
75 %‑ný podiel
na
základnom
imaní
tejto
spoločnosti.
20.      Daňový
úrad
[Direção de
Finanças de
Leiria (Finančné
riaditeľstvo
Leiria,
Portugalsko)]
vykonal
daňovú
kontrolu
týkajúcu
sa
IMT
za
rok
2019,
určil k 31.
marcu
2019
čisté
účtovné
hodnoty
nehnuteľností a stanovil
základy
dane
na
účely
IMT.
Pokiaľ
ide
konkrétne o nehnuteľnosti,
ktorých
vlastníkom
bola
spoločnosť
„Edilásio Carreira Silva Lda.“,
daňový
úrad
dospel k záveru,
že
je
splatná
IMT
vo
výške
68 855,61
eura s úrokmi
vo
výške
11 024,45
eura.
21.      Dňa
22. septembra
2023
podala
NOVA
rozhodcovskú
žalobu,
na
základe
ktorej
sa
začalo
konanie v prejednávanej
veci, a napadla
sumu
IMT
pripadajúcu
na
nehnuteľnosti,
ktorých
vlastníkom
bola
spoločnosť
„Edilásio Carreira Silva Lda.“.
22.      Prejednávaná
vec
sa
týka
podľa
názoru
spoločnosti
NOVA
založenia
kapitálovej
spoločnosti
(konkrétne
samotnej
spoločnosti
NOVA)
formou
kapitálového
vkladu v zmysle článku 3 písm. a)
smernice o navyšovaní
kapitálu,
na
ktorý
sa
podľa článku 5 ods. 1 písm. a)
tejto
smernice
nemá
vzťahovať
žiadna
nepriama
daň.
Prevod
obchodných
podielov v spoločnosti
„Edilásio Carreira da
Silva Lda.“,
prostredníctvom
ktorého
sa
uskutočnil
majetkový
vklad a ktorý
viedol k vyrubeniu
predmetnej
IMT,
nespadá
pod
výnimku
stanovenú v článku 6 smernice o navyšovaní
kapitálu,
lebo
„obchodné
podiely“
nie
sú
cenné
papiere
[na
účely článku 6 ods. 1 písm. a)
tejto
smernice] a IMT
nepredstavuje
„daň z prevodu
majetku“
[na
účely článku 6 ods. 1 písm. b)
tejto
smernice].
23.      Podľa
názoru
daňového
úradu
smernica o navyšovaní
kapitálu
naopak
podľa
jej článku 6 dovoľuje
predmetné
zdanenie.
Zákon o IMT
zaraďuje
medzi
prevody, z ktorých
sa
vyberá
táto
daň,
určité
transakcie, s ktorými
je
priamo
alebo
nepriamo
spojený
prevod
nehnuteľností,
najmä
nadobudnutie
podielov
na
základnom
imaní.
Cieľom
tohto
zákona
je
totiž
práve
zabrániť
tomu,
aby
nadobudnutím
podielov
na
základnom
imaní
alebo
obchodných
podielov v spoločnostiach,
ktoré
vlastnia
nehnuteľnosti,
bolo
možné
nepriamo
nadobudnúť
vlastníctvo
takých
nehnuteľností
bez
príslušného
zdanenia.
IV.    Prejudiciálne konanie
24.      Tribunal
Arbitral Tributário (Centro de
Arbitragem Administrativa)
[Arbitrážny
súd
pre
daňové
spory
(Centrum
správnej
arbitráže),
Portugalsko],
ktorý
má
právomoc
rozhodnúť o rozhodcovskej
žalobe,
prerušil
konanie a predložil
Súdnemu
dvoru
týchto
šesť
otázok:
1.      Má
sa
daň z odplatných
prevodov
vlastníckeho
práva
alebo
spoluvlastníckych
podielov k nehnuteľnostiam,
podľa
ktorej
sa
za
prevod
nehnuteľností
považuje
akákoľvek
skutočnosť,
na
základe
ktorej
spoločník
získa
aspoň
75 %‑ný podiel
na
základnom
imaní
spoločnosti,
ktorá
vlastní
nehnuteľnosti
(ako
je
IMT, o ktorú
ide v prejednávanej
veci),
považovať
za
„nepriamu
daň“ z navyšovania
kapitálu
na
účely
smernice
Rady 2008/7/ES z 12. februára
2008?
2.      V prípade,
ak
je
odpoveď
na
prvú
prejudiciálnu
otázku
kladná,
má
sa
na
účely
uvedenej
smernice
považovať
za
kapitálový
vklad
(na
účely
článku 3
smernice)
alebo
za
reštrukturalizačnú
operáciu
(na
účely
článku 4
smernice)
operácia,
aká
je
predmetom
prejednávanej
veci,
prostredníctvom
ktorej
sa
založí
kapitálová
spoločnosť v zmysle
článku 2
smernice
Rady 2008/7 z 12. februára
2008
na
vykonávanie
činnosti
správy
podielov
na
základnom
imaní a celé
základné
imanie
sa
splatí
prostredníctvom
vkladu
podielov
na
základnom
imaní,
ktoré
spoločnosť,
ktorá
je
vkladateľom
(ktorá
tiež
vykonáva
činnosť
správy
podielov
na
základnom
imaní),
vlastnila v iných
spoločnostiach,
pričom
sa
neprevedie
žiadny
iný
prvok
ani
prostriedok a ani
všetky
nástroje
vlastného
imania, a pri
ktorej
spoločnosť,
ktorá
je
vkladateľom,
ako
protiplnenie
získa
celé
základné
imanie
prijímajúcej
spoločnosti?
3.      V prípade,
ak
je
odpoveď
na
prvú
prejudiciálnu
otázku
kladná,
bráni
článok 5
ods. 1 písm. a)
alebo
e)
smernice
Rady 2008/7 z 12. februára
2008
tomu,
aby
sa
predmetná
operácia
zdanila
na
základe
článku 2
ods. 2 písm. d)
zákona o IMT,
podľa
ktorého
sa
za
prevod
nehnuteľností
považuje
prevod
podielov,
ktoré
predstavujú
aspoň
75 % základného
imania
spoločnosti,
ktorá
je
vlastníkom
nehnuteľností?
4.      V prípade,
ak
je
odpoveď
na
tretiu
prejudiciálnu
otázku
kladná,
má
sa
na
účely
článku 6
ods. 1 písm. a)
smernice
Rady 2008/7 z 12. februára
2008
konštatovať,
že
prevedené
„podiely“
predstavujú
„cenné
papiere“?
5.      V prípade,
ak
je
odpoveď
na
tretiu
prejudiciálnu
otázku
kladná,
má
sa
na
účely
článku 6
ods. 1 písm. b)
alebo
c)
smernice
Rady 2008/7 z 12. februára
2008
IMT
považovať
za
„daň z prevodu
majetku“?
6.      V prípade,
ak
sa
článok 2
ods. 2 písm. d)
zákona o IMT
považuje
za
zlučiteľný
so
smernicou
Rady 2008/7 z 12. februára
2008,
bránia
článok 8
ods. 3 a článok 11
tejto
smernice
pravidlám
stanoveným v článku 12
ods. 4
bode 19 písm. a) a článku 17
zákona o IMT,
podľa
ktorých
sa
uplatní
sadzba
dane
vo
výške
od
1 % do
8 % v závislosti
od
hodnoty
základu
dane,
ktorý
sa
určí s prihliadnutím
na
referenčnú
hodnotu
nehnuteľností
na
daňové
účely
alebo
účtovnú
hodnotu
podľa
súvahy,
pokiaľ
je
vyššia?
25.      Písomné
pripomienky v konaní
na
Súdnom
dvore
predložili
NOVA,
Portugalsko,
Spolková
republika
Nemecko a Európska
komisia.
Súdny
dvor
podľa článku 76 ods. 2
rokovacieho
poriadku
rozhodol,
že
vo
veci
nenariadi
pojednávanie.
V.      Právne posúdenie
A.      O pôsobnosti smernice o navyšovaní kapitálu
26.      Prvou
zo
šiestich
otázok
sa
žiada o výklad
pôsobnosti
smernice o navyšovaní
kapitálu. Článok 5 ods. 1 písm. a)
smernice o navyšovaní
kapitálu v tejto
súvislosti
stanovuje,
že
členské
štáty
neuplatňujú
na
kapitálové
spoločnosti
žiadnu
formu
nepriamej
dane,
pokiaľ
ide o kapitálové
vklady.
Za
kapitálový
vklad
sa
podľa článku 3 písm. a)
tejto
smernice
považuje
aj
založenie
kapitálovej
spoločnosti. K tomu
došlo v tomto
prípade.
27.      Na
to,
aby
sa
uplatnila
smernica o navyšovaní
kapitálu,
je
potrebné – ako
vyplýva z názvu
tejto
smernice
–,
aby
vnútroštátna
daň z nadobudnutia
nehnuteľností
(v tomto
prípade
IMT)
predstavovala
„nepriamu
daň z navyšovania
kapitálu“.
Podľa článku 1 smernice o navyšovaní
kapitálu
sa
táto
smernica
vzťahuje
okrem
iného
na
nepriame
dane z kapitálových
vkladov
do
kapitálových
spoločností.
Ak
by
IMT
nebola
takou
nepriamou
daňou,
všetky
ďalšie
otázky
by
boli
irelevantné.
1.      IMT ako daň z navyšovania kapitálu?
28.      Z odôvodnenia
7
smernice o navyšovaní
kapitálu
vyplýva,
že
predmetom
jej
úpravy
sú dane z navyšovania
kapitálu
spoločnosti.
29.      V tomto
prípade
ide
naopak o daň z nadobudnutia
nehnuteľností.
Táto
daň
sa
vyberá
zo
zmeny
oprávnenia
nakladať s nehnuteľnosťou,
zvyčajne
prostredníctvom
prevodu
vlastníctva
na
inú
osobu,(5) a v zásade
sa
určuje
podľa
ceny
zaplatenej
za
nehnuteľnosť.
Nie
je
podstatné,
či
sa
má
taká
daň z nadobudnutia
nehnuteľností z dogmatického
hľadiska
považovať
za
transakčnú
daň
(to
zrejme
vyplýva z historického
chápania)
alebo
podobne
ako
daň z pridanej
hodnoty
(ktorá
je
všeobecnou
spotrebnou
daňou)
za
osobitnú
spotrebnú
daň
(zdanenie
nadobudnutia
konkrétneho
spotrebného
tovaru
vo
forme
nehnuteľnosti).
Daň z nadobudnutia
nehnuteľností
ako
taká v každom
prípade
nijako
nesúvisí
so
zdanením
navýšeného
kapitálu
alebo s vkladom
kapitálu.
Daň z nadobudnutia
nehnuteľností
teda
nie
je
zakázanou
daňou z kapitálových
vkladov v zmysle článku 5 smernice o navyšovaní
kapitálu.
2.      Zdanenie nepriameho nadobudnutia nehnuteľnosti ako daň z kapitálových vkladov?
30.      Preto
je
potrebné
objasniť,
či
by
vyššie
uvedený
záver
mohol
byť
iný,
ak
by
sa
daň z nadobudnutia
nehnuteľností – ako v tomto
prípade – vyberala v súvislosti
so
založením
kapitálovej
spoločnosti a vkladom
podielov
na
základnom
imaní
spoločnosti.
31.      Už
vzhľadom
na
daňovú
suverenitu
členských
štátov a len
obmedzené
právomoci
Únie v oblasti
daňového
práva
nemôže
byť
prípustný
extenzívny
výklad,
podľa
ktorého
každá
daň
súvisiaca s kapitálovými
vkladmi
do
spoločnosti
patrí
do
pôsobnosti
zákazu
stanoveného v článku 5 smernice o navyšovaní
kapitálu.
Aj
keď
Súdny
dvor
so
zreteľom
na
smernicu o materských a dcérskych
spoločnostiach
rozhodol
inak,(6) toto
veľmi
široké
konštatovanie
je
obmedzené
na
poslednú
uvedenú
smernicu a nemožno
ho
uplatniť
aj
na
smernicu o navyšovaní
kapitálu.
Ako
totiž
Súdny
dvor
už v tejto
súvislosti
správne
uviedol,
harmonizácia
stanovená v smernici o navyšovaní
kapitálu
sa
nevzťahuje
na
priame
dane,
ktoré
patria
do
právomoci
členských
štátov,(7) ako
je
daň z nadobudnutia
nehnuteľností.
32.      Preto
je
potrebné
rozlišovať,
či
sa
má
IMT
považovať
za
inú
daň s rovnakými
vlastnosťami
ako
kapitálová
daň a kolkové
poplatky z cenných
papierov – ako
sa
výslovne
uvádza v odôvodnení
2
smernici o navyšovaní
kapitálu
–,
ktorá
sa
skutočne
vyberá z navyšovania
kapitálu,
alebo
či k zdaneniu
dochádza
iba
na
základe
založenia
kapitálovej
spoločnosti,
ale
predmet
zdanenia
je
iný.
Smernica o navyšovaní
kapitálu
totiž
zakazuje
len
také
dane,
ktoré
majú
rovnaké
vlastnosti,
teda
rovnaký
predmet
dane,
ako
kapitálová
daň.(8)
33.      V konkrétnom
prípade
teda
treba
identifikovať
skutočný
predmet
zdanenia
IMT a preskúmať,
či
povinnosť
zaplatiť
IMT
vzniká
aj
vtedy,
keď
dôjde
len k prevodu
podielov
na
základnom
imaní
spoločnosti,
ktorá
vlastní
nehnuteľnosť,
pričom
to
nevedie k založeniu
spoločnosti,
resp. k vkladu
do
zakladanej
spoločnosti. V takom
prípade
totiž
nejde
primárne o navyšovanie
kapitálu,
ale o iný
predmet
zdanenia.
34.      V tomto
zmysle
treba
chápať
aj
rozhodnutie
Súdneho
dvora
týkajúce
sa
právneho
predpisu,
ktorý
predchádzal
smernici o navyšovaní
kapitálu
(smernica
69/335/EHS(9)), v súvislosti s daňou z obchodovania s cennými
papiermi. V predmetnom
prípade
Španielsko
zdaňovalo
prevod
cenných
papierov
(v akomkoľvek
rozsahu)
spoločností,
ktorých
majetok
tvorili v rozsahu
viac
ako
50 % nehnuteľnosti
nachádzajúce
sa v tuzemsku.
Súdny
dvor
správne
odmietol
námietku
Španielska,
že v tomto
prípade
nešlo o prevod
cenných
papierov,
ale
vlastne o prevod
nehnuteľností,(10) a vychádzal
zo
skutočnej
okolnosti,
ktorá
viedla k vzniku
daňovej
povinnosti
(prevod
cenných
papierov).
35.      V uvedenom
prípade
nešlo o ekonomický
prevod
nehnuteľností,
ale
len o prevod
podielov
na
základnom
imaní
spoločnosti,
ktorá
vlastnila
nehnuteľnosť.
Preto
bola
veľkosť
nadobudnutých
podielov
na
základnom
imaní
spoločnosti
irelevantná.
Daň
sa
navyše
určovala
podľa
hodnoty
podielov, a nie
podľa
hodnoty
nehnuteľnosti. V prípade,
ktorého
sa
týkalo
uvedené
rozhodnutie,
teda
išlo
primárne o akýkoľvek
prevod
podielov
na
základnom
imaní
určitých
spoločností
(s určitým
majetkom).
Súdny
dvor
preto
preskúmal
túto
daň z obchodovania s cennými
papiermi
na
základe
právneho
predpisu,
ktorý
predchádzal
smernici o navyšovaní
kapitálu,
pričom
však
konštatoval,
že
táto
daň
je v súlade
so
smernicou.(11)
36.      Rovnaký
záver
vyplýva z rozhodnutia
Súdneho
dvora,
podľa
ktorého
sa
(vtedy platná) smernica o navyšovaní
kapitálu
nevzťahuje
na
zdaňovanie
nárastu
hodnoty
nehnuteľnosti v súvislosti s vkladom
do
majetku
spoločnosti,
keďže
nejde o kapitálovú
daň.(12) Súdny
dvor
podobne
neskôr
vychádzal z predmetu
dane a uviedol,
že
daň,
ktorá
predstavuje
skôr
priamu
daň z príjmu,
nepatrí
do
pôsobnosti
smernice o navyšovaní
kapitálu, a preto
nepredstavuje
zakázanú
daň.(13) Rovnaký
záver
vyplýva z rozhodnutia
týkajúceho
sa
registračného
poplatku,
ktorý
museli
platiť
podnikatelia.
Keďže
sa
tento
poplatok
síce
týkal
všetkých
kapitálových
spoločností,
ktoré
sa
zo
zákona
mali
považovať
za
podnikateľov,
avšak
vzťahoval
sa
aj
na
iné
právne
formy
(podniky
spravované
fyzickými
osobami),
Súdny
dvor
rozhodol,
že
smernica o navyšovaní
kapitálu
nebráni
tomuto
poplatku.(14)
37.      Situácii, o ktorú
ide v prejednávanej
veci,
by
sa
pritom
mohlo
najviac
podobať
rozhodnutie
Súdneho
dvora o prípustnosti
dane z registrácie
motorových
vozidiel
vo Francúzsku(15).
Táto
daň
nepatrila
do
pôsobnosti
smernice o navyšovaní
kapitálu,
hoci
sa
vyberala
pri
zlúčení
dvoch
kapitálových
spoločností,
keďže
to
bol
len
dôvod, a nie
predmet
zdanenia.
Daň
sa
totiž
vyberala
za
uvedenie
motorového
vozidla
do
prevádzky
inou
osobou
(vzniknutou
pri
zlúčení), a nie
za
vklad
do
kapitálovej
spoločnosti.(16)
38.      Pri
bližšom
preskúmaní
portugalskej
právnej
úpravy
možno – s výhradou
posúdenia
vnútroštátnym
súdom – konštatovať,
že v tomto
prípade
nejde
primárne o prevod
cenných
papierov
alebo
podielov
na
základom
imaní
spoločnosti.
Predmetom
zdanenia
prostredníctvom
IMT
je – ako
tvrdia
Nemecko
aj
Portugalsko – prevod
vlastníckeho
práva k nehnuteľnosti.
Za
toto
priame
nadobudnutie
vlastníctva
sa
považuje
aj
nepriame
nadobudnutie
prostredníctvom
nadobudnutia
aspoň
75 %‑ného podielu
na
základom
imaní
spoločnosti,
ktorá
vlastní
nehnuteľnosť.
39.      Dôvodom
tohto
rovnakého
posudzovania
by
mohlo
byť,
že
pri
nadobudnutí
viac
ako
75 %‑ného podielu
na
základom
imaní
spoločnosti
sa
prevádza
na
inú
osobu
ekonomické
dispozičné
oprávnenie
týkajúce
sa
nielen
spoločnosti,
ale
aj
nehnuteľnosti v jej
vlastníctve.
Zdaňuje
sa
teda
prechod
ekonomického
oprávnenia
nakladať s nehnuteľnosťou z jednej
osoby
na
inú
osobu, a nie
akýkoľvek
druh
navyšovania
kapitálu.
Keďže
ekonomické
oprávnenie
nakladať s nehnuteľnosťou
sa
môže
previesť z jednej
osoby
na
inú
osobu
tak
prostredníctvom
priameho
nadobudnutia
(tzv.
asset deal),
ako
aj
prostredníctvom
nepriameho
nadobudnutia
(tzv.
share deal),
je
pochopiteľné,
že
Portugalsko
zaobchádza s oboma
spôsobmi
prevodu
dispozičného
oprávnenia z hľadiska
daňových
predpisov
rovnako.
40.      Záver,
že
cieľom
IMT
nie
je
zdaniť
kapitál
navýšený
prostredníctvom
vkladu
alebo
vložené
podiely
na
základnom
imaní
spoločnosti,
jednoznačne
vyplýva
aj z toho,
že
základom
dane
nie
je
hodnota
vloženej
spoločnosti
ani
hodnota
vložených
podielov
na
základnom
imaní
spoločnosti,
ale
len
hodnota
nehnuteľnosti,(17) s ktorou
už
môže z ekonomického
hľadiska
nakladať
iná
osoba
(nadobúdajúca
spoločnosť – v tomto
prípade
NOVA).
To
tiež
nasvedčuje
záveru,
že
predmet
dane
nie
je
porovnateľný s predmetom
kapitálovej
dane
alebo
kolkových
poplatkov z cenných
papierov.
Potvrdzuje
to
skutočnosť,
že
povinnosť
zaplatiť
túto
daň z nadobudnutia
nehnuteľností
vzniká
nielen v prípade
vkladu
do
kapitálovej
spoločnosti,
ale
aj v prípade,
keď
napríklad
fyzická
osoba
nadobudne
75 %‑ný podiel
na
základnom
imaní
spoločnosti.
41.      Dokonca
sa
prikláňam k názoru,
že
povinnosť
zaplatiť
daň z nadobudnutia
nehnuteľností v súvislosti
so
share deal je
vzhľadom
na
jednotnosť
zdaňovania
daňovníkov a zdaňovanie
podľa
schopnosti
platiť
daň
nevyhnutná. V opačnom
prípade
by
sa
povinnosť
zaplatiť
daň z nadobudnutia
nehnuteľností
pri
prevodoch
nehnuteľností
dala
pomerne
ľahko
obísť
tak,
že
nehnuteľnosť
sa
pred
plánovaným
predajom
vloží
do
kapitálovej
spoločnosti a v budúcnosti
sa
už
len
prevedú
všetky
podiely
na
jej
základom
imaní.
42.      V tomto
smere
predstavuje
daňovo-právne zahrnutie
prevodu
kontrolnej
väčšiny
podielov
na
základnom
imaní
spoločnosti,
ktorá
vlastní
nehnuteľnosť,
nevyhnutný
doplnok
dane z nadobudnutia
nehnuteľností.
Ak
však
daň z nadobudnutia
nehnuteľností
ako
taká
nie
je
nepriamou
daňou z kapitálových
vkladov,
potom
nemožno
ani s nevyhnutným
doplnkom
tejto
dane
zaobchádzať
inak.
Taký
nevyhnutný
doplnok,
ktorý
je
spojený s nepriamym
prevodom
nehnuteľnosti
prostredníctvom
prevodu
podielov
na
základnom
imaní
spoločnosti,
ktoré
zabezpečujú
kontrolu, a tým
zaručuje
jednotnosť
zdaňovania a uskutočňuje
zásadu
schopnosti
platiť
daň,
ktorá
platí v daňovom
práve,
preto
tiež
nemôže
predstavovať
daň z kapitálových
vkladov.
3.      Predbežný záver
43.      Na
prvú
otázku
preto
treba
odpovedať
tak,
že
IMT
nie
je
„nepriamou
daňou z navyšovania
kapitálu“ v zmysle
smernice o navyšovaní
kapitálu,
takže článok 5 ods. 1
ju
nezakazuje.
B.      O pôsobnosti ustanovení článku 6 smernice o navyšovaní kapitálu
44.      Tento
záver
potvrdzuje
výnimka
pre
dane z prevodu
majetku
stanovená v článku 6 ods. 1 písm. b)
smernice o navyšovaní
kapitálu,
ktorá
má – tak
ako
výnimka
stanovená v článku 6 ods. 1 písm. f) – len
deklaratórny
charakter.
Táto
druhá
výnimka
objasňuje,
že
členské
štáty
môžu
vyberať
daň z pridanej
hodnoty.
Daň z pridanej
hodnoty
sa
totiž
tiež
nevyberá z navyšovania
kapitálu
ako
kapitálová
daň
(daň z vkladov
do
spoločností),
ale
všeobecne z dodania
tovaru
alebo
poskytovania
služieb.
45.      To
isté
platí
pre
dane z prevodu
majetku
uvedené v článku 6 ods. 1 písm. b)
smernice o navyšovaní
kapitálu.
Tieto
dane
sa
vyberajú v súvislosti s niektorými
transakciami
prevodu
nehnuteľností
podľa
všeobecných a objektívnych
kritérií.(18) V tomto
prípade
je
to
tak.
IMT
sa – ak
som
ju
pochopila
správne – vyberá v súvislosti s prevodom
právneho
alebo
ekonomického
vlastníctva
nehnuteľnosti
podľa
všeobecných a objektívnych
kritérií,
len
čo
ekonomické
oprávnenie
nakladať s nehnuteľnosťou
prejde
na
inú
osobu.
46.      Na
rozdiel
od
názoru
spoločnosti
NOVA a Komisie(19) je
daň z nadobudnutia
nehnuteľností,
ktorá
je
spojená s prevodom
oprávnenia
nakladať s nehnuteľnosťou,
stále
daňou z prevodu
majetku v zmysle článku 6 ods. 1 písm. b)
smernice o navyšovaní
kapitálu
aj
vtedy,
keď
sa
zdaňuje
iba
nepriamy
prevod
vlastníctva
(share deal) k nehnuteľnosti.
Ako
už
bolo
vysvetlené v bodoch
40 a 41,
požiadavka
jednotného
zdaňovania
by
dokonca
mohla
vyžadovať
zdanenie
nepriameho
prevodu
vlastníctva.
47.      Napokon
by
tiež
mohol
vzniknúť
výkladový
rozpor s článkom 6 tzv.
smernice
ATAD(20),
ktorý
výslovne
vyžaduje,
aby
členské
štáty
bránili
mechanizmom
na
obchádzanie
daňových
predpisov a zaviedli
všeobecnú
právnu
úpravu
proti
zneužívaniu v (neharmonizovanej)
oblasti
právnych
predpisov
týkajúcich
sa
dane z príjmov
právnických
osôb.
Bolo
by
protirečivé,
ak
by
sa
smernica o navyšovaní
kapitálu
mala
vykladať v tom
zmysle,
že
členským
štátom
zakazuje
zdaniť
nepriamy
prevod
nehnuteľnosti s cieľom
zabrániť
obchádzaniu
dane z nadobudnutia
nehnuteľností
prostredníctvom
prevodu
spoločnosti,
ktorá
vlastní
nehnuteľnosť.
48.      Preto
sa článok 6 ods. 1 písm. b)
smernice o navyšovaní
kapitálu
vzťahuje
aj
na
nepriamu
daň z prevodu
majetku,
akou
je v tomto
prípade
IMT, a deklaratórne
ju
vylučuje z pôsobnosti
tejto
smernice. V dôsledku
toho
sú
všetky
ostatné
prejudiciálne
otázky – a v konečnom
dôsledku
aj
šiesta
otázka
–irelevantné.
C.      Šiesta otázka: prekročenie povolenej daňovej sadzby?
49.      Šiestou
otázkou
sa
vnútroštátny
súd
pýta,
či v prípade,
že
IMT
je
zlučiteľná
so
smernicou o navyšovaní
kapitálu, z článku 8 smernice o navyšovaní
kapitálu
vyplýva
obmedzenie
daňovej
sadzby
IMT.
50.      Nazdávam
sa,
že
táto
otázka
vychádza z už
vyvráteného
predpokladu,
že
IMT
patrí
do
pôsobnosti
smernice o navyšovaní
kapitálu a vzťahuje
sa
na
ňu
zákaz
stanovený v článku 5.
Keďže
to
nie
je
tak, článok 8 nemôže
ovplyvniť
daňovú
sadzbu
IMT. V dôsledku
toho
môže
daň z nadobudnutia
nehnuteľností – ktorá
sa
vzťahuje
na
(priamy
alebo
nepriamy)
prechod
oprávnenia
využívať
nehnuteľnosť – stanovovať
vyššiu
daňovú
sadzbu.
VI.    Návrh
51.      Preto
navrhujem
odpovedať
na
prejudiciálne
otázky,
ktoré
položil
Tribunal
Arbitral Tributário (Centro de
Arbitragem Administrativa)
[Arbitrážny
súd
pre
daňové
spory
(Centrum
správnej
arbitráže),
Portugalsko],
takto:
1.      Daň z odplatných
prevodov
vlastníckeho
práva
alebo
spoluvlastníckych
podielov k nehnuteľnostiam
sa
nemá
považovať
za
„nepriamu
daň z navyšovania
kapitálu“ v zmysle
smernice
Rady 2008/7/ES z 12. februára 2008 o nepriamych daniach z navyšovania kapitálu.
To
platí
aj
vtedy,
keď
sa
za
prevod
nehnuteľností
považuje
akákoľvek
skutočnosť,
na
základe
ktorej
spoločník
získa
aspoň
75 %‑ný podiel
na
základnom
imaní
spoločnosti,
ktorá
vlastní
nehnuteľnosti.
2.      Článok 6 ods. 1 písm. b)
smernice
2008/7
objasňuje,
že
na
„dane z prevodu
majetku“ – ako
je
daň z nadobudnutia
nehnuteľností – sa
táto
smernica
nevzťahuje.
Daň z prevodu
majetku
sa
vyberá
aj v prípade
zdaňovania nepriameho
prevodu
vlastníctva
(prechod
oprávnenia
využívať
nehnuteľnosť v dôsledku
väčšinového
podielu
na
základnom
imaní
spoločnosti,
ktorá
vlastní
nehnuteľnosť). Z článku 8 smernice
2008/7
preto
nevyplýva
nijaké
obmedzenie
daňovej
sadzby
stanovenej
daňou z nadobudnutia
nehnuteľností.
1      Jazyk
prednesu:
nemčina.
2      Smernica Rady z 12. februára 2008 (Ú. v. EÚ L 46, 2008, s. 11).
3      Bundesfinanzhof (Spolkový
finančný
súd,
Nemecko;
ďalej
len
„BFH“)
považuje
odpoveď
za
natoľko
jasnú,
že
nepodal
návrh
na
začatie
prejudiciálneho
konania
na
Súdny
dvor – pozri
rozsudok
BFH z 19. decembra
2007,
II R 65/06,
BStBl.
II
2008,
489, bod 24, v ktorom
sa
odkazuje
na
rozsudok z 11. decembra
1997,
Locamion (C‑8/96,
EU:C:1997:601).
4      Ak
vychádzame z nedávneho
rozhodnutia
[rozsudok z 19. decembra
2024,
Credit
Suisse Securities (Europe)
(C‑601/23,
EU:C:2024:1048)],
Súdny
dvor
práve
zrušil
celosvetové
odlíšenie
neobmedzenej a obmedzenej
daňovej
povinnosti v neharmonizovanej
oblasti
právnych
predpisov
týkajúcich
sa
dane z príjmu
vo
vzťahu k členským
štátom
EÚ.
Nie
je
však
úplne
jasné,
či
išlo o úmyselné
rozhodnutie
alebo
skôr o „náhodu“,
ktorá
by
sa
mala
čo
najrýchlejšie
napraviť
na
základe
nového
návrhu
na
začatie
prejudiciálneho
konania – podobne
ako v prípade
Tarrico [rozsudok z 8. septembra
2015,
Taricco a i., C‑105/14,
EU:C:2015:555, bod 58)] a následnej
opravy
prostredníctvom
rozsudku z 5. decembra
2017, M. A. S. a M. B. (C‑42/17,
EU:C:2017:936, bod 62).
5      V Nemecku
je
to
predstaviteľné
napríklad
aj
bez
prevodu
vlastníctva,
keďže
dani z nadobudnutia
nehnuteľností
tam
podliehajú
aj
právne
úkony,
ktoré
nezakladajú
nárok
na
prevod
vlastníckeho
práva,
avšak
umožňujú
inej
osobe z právneho
alebo
ekonomického
hľadiska
využívať
na
vlastný
účet
nehnuteľnosť,
ktorá
sa
nachádza v tuzemsku
[pozri § 1 ods. 2
nemeckého
Grunderwerbsteuergesetz (zákon o dani z nadobudnutia
nehnuteľností)].
6      Rozsudok z 1. augusta
2025,
Banca
Mediolanum
(C‑92/24
až C‑94/24,
EU:C:2025:599, bod 41 – „každú
daň“).
Pozri v tejto
súvislosti
tiež
návrhy,
ktoré
som
predniesla v spojených
veciach
Banca
Mediolanum
(C‑92/24
až C‑94/24,
EU:C:2025:223, bod 37 a nasl.).
7      Rozsudky z 18. januára
2001, P. P. Handelsgesellschaft (C‑113/99,
EU:C:2001:32, bod 24), a z 26. septembra
1996,
Frederiksen (C‑287/94,
EU:C:1996:354, bod 21).
8      Podobne
rozsudky z 28. júna
2007,
Albert
Reiss Beteiligungsgesellschaft (C‑466/03,
EU:C:2007:385, bod 48); z 18. januára
2001, P. P. Handelsgesellschaft (C‑113/99,
EU:C:2001:32, bod 27); z 11. decembra
1997,
Locamion (C‑8/96,
EU:C:1997:601, bod 26); z 26. septembra
1996,
Frederiksen (C‑287/94,
EU:C:1996:354, bod 20), a z 11. júna
1996,
Denkavit Internationaal a i. (C‑2/94,
EU:C:1996:229, bod 23).
Podobne
rozsudok z 1. októbra
2009,
HSBC
Holdings a Vidacos Nominees (C‑569/07,
EU:C:2009:594, bod 29).
9      Smernica
Rady
zo
17. júla
1969 o nepriamych
daniach z tvorby a navyšovania
základného
imania
(Ú. v. ES L 249,
1969, s. 25;
Mim.
vyd.
09/001,
s. 11).
10      Uznesenie
zo
6. októbra
2010,
INMOGOLF
(C‑487/09,
EU:C:2010:586, bod 17).
11      Uznesenie
zo
6. októbra
2010,
INMOGOLF
(C‑487/09,
EU:C:2010:586,
výrok).
12      Rozsudok z 11. decembra
1997,
Immobiliare SIF
(C‑42/96,
EU:C:1997:602, bod 24).
13      Rozsudok z 10. marca 2005,
Optiver a i. (C‑22/03,
EU:C:2005:143, body 33 a 34).
14      Rozsudok z 19. apríla
2012,
Grillo Star Fallimento (C‑443/09,
EU:C:2012:213, bod 43).
Podobne
predtým
rozsudok z 13. februára
1996,
Bautiaa a Société
française maritime (C‑197/94 a C‑252/94,
EU:C:1996:47, body 33 a 38),
ktorý
sa
zameriava
na
to,
že
daň
sa
vyberala
zo
zlúčení,
na
ktorých
sa
podieľajú
výlučne
právnické
osoby
alebo
právnické
osoby
podliehajúce
kapitálovej
dani.
15      Rozsudok z 11. decembra
1997,
Locamion (C‑8/96,
EU:C:1997:601).
16      Rozsudok z 11. decembra
1997,
Locamion (C‑8/96,
EU:C:1997:601, body 30 a 31).
17      Tento
bod
sa
obzvlášť
zdôrazňuje v rozsudku z 11. decembra
1997,
Locamion (C‑8/96,
EU:C:1997:601, bod 32).
18      Rozsudky z 15. júna
2006,
Badischer Winzerkeller (C‑264/04,
EU:C:2006:402, bod 32), a z 11. decembra
1997,
Immobiliare SIF
(C‑42/96,
EU:C:1997:602, bod 34).
19      Komisia
však
vychádza z paušálne
vyberanej
dane z prevodu
cenných
papierov,
ktorá
je
povolená
podľa článku 6 ods. 1 písm. a)
smernice o navyšovaní
kapitálu, a na
tento
účel
sa
odvoláva
na
uznesenie
zo
6. októbra
2010,
INMOGOLF
(C‑487/09,
EU:C:2010:586).
To
sa
však
týkalo
osobitnej
dane z obchodovania s cennými
papiermi, o ktorú v tomto
prípade
nejde.
20      Smernica Rady (EÚ) 2016/1164 z 12. júla 2016, ktorou sa stanovujú pravidlá proti praktikám vyhýbania sa daňovým povinnostiam, ktoré majú priamy vplyv na fungovanie vnútorného trhu (Ú. v. EÚ L 193, 2016, s. 1).
Pokiaľ
ide o otázky
týkajúce
sa
právomoci,
pozri
návrhy,
ktoré
som
predniesla
vo
veci
Komisia/Belgicko
(Smernica
2016/1164 – Dvojité
zdanenie)
(C‑524/23,
EU:C:2025:381, bod 25 a nasl.).