62020TJ0064_RES
Mål T‑64/20
Deutsche Telekom AG
mot
Europeiska kommissionen
Tribunalens dom (sjunde avdelningen i utökad sammansättning) den 13 november 2024
”Konkurrens – Koncentrationer – Tyska marknader för tv-tjänster och telekommunikationstjänster – Beslut i vilket en koncentration förklaras förenlig med den inre marknaden och EES-avtalet – Åtaganden – Bedömning av transaktionens horisontella och vertikala effekter på konkurrensen – Konkurrensförhållandet mellan parterna i koncentrationen – Ändring som beror specifikt på koncentrationen – Uppenbart oriktig bedömning”
Talan om ogiltigförklaring – Beslut om att tillämpa reglerna om företagskoncentrationer – Komplicerad ekonomisk bedömning – Domstolsprövning – Räckvidd och gränser – Kontroll av tillämpningen av reglerna på omständigheterna – Kontroll av bedömningen av koncentrationens effekter på konkurrensen – Kontrollen är begränsad till en kontroll av den materiella riktigheten i omständigheterna och avsaknaden av uppenbart oriktig bedömning – Domstolsprövning av kommissionens tolkning av unionsrättsliga begrepp som kräver en ekonomisk analys vid genomförandet – Omfattas
(Artikel 263 FEUF; rådets förordning nr 139/2004, artikel 2)
(se punkterna 51–54)
Företagskoncentrationer – Bedömning av förenligheten med den inre marknaden – Kommissionens undersökning – Framåtblickande analys – Beviskrav – Beviskrav – Bedömning av troligt framtida beteende hos den sammanslagna enheten och dess konkurrenter – Bedömning av hur troliga olika förutsebara konsekvenser av den aktuella koncentrationen är – Bevisbördans omfattning – Bevisbörda som vilar på kommissionen avseende att styrka påståendet om överträdelse som gjorts avseende denna koncentration genom tillräckligt betydande och samstämmiga uppgifter för att kunna dra slutsatsen att de analyserade konsekvenserna är mer sannolika än osannolika
(Rådets förordning nr 139/2004, artikel 2.2 och 2.3)
(se punkterna 55–59)
Företagskoncentrationer – Bedömning av förenligheten med den inre marknaden – Kommissionens undersökning – Bedömning av konkurrenshämmande effekter – Horisontella effekter – Konkurrenstryck som utövas av parterna i koncentrationen – Bedömningen av förekomsten av direkt konkurrens
(Rådets förordning nr 139/2004)
(se punkterna 80–82)
Företagskoncentrationer – Kommissionens undersökning – Kommissionens beslut att förklara en koncentration förenlig med den inre marknaden – Bedömning av koncentrationens konkurrenshämmande effekter – Bevisbördan vilar på den part som bestrider kommissionens bedömning i detta hänseende
(Rådets förordning nr 139/2004)
(se punkterna 90, 115, 156, 167, 172, 184, 201, 223, 245, 251, 295, 337, 359 och 424)
Företagskoncentrationer – Bedömning av förenligheten med den inre marknaden – Kommissionens undersökning – Bedömning av konkurrenshämmande effekter – Horisontella effekter – Konkurrenstryck som utövas av parterna i koncentrationen – Bedömningen av förekomsten av indirekt konkurrens – Kriterier
(Rådets förordning nr 139/2004)
(se punkterna 102–114)
Företagskoncentrationer – Bedömning av förenligheten med den inre marknaden – Kommissionens undersökning – Bedömning av konkurrenshämmande effekter – Horisontella effekter – Konkurrenstryck som utövas av parterna i koncentrationen – Bedömning av förekomsten av potentiell konkurrens – Kriterium – Verkliga och konkreta möjligheter att träda in på marknaden – Relevanta delar – Beaktande av berörda konkurrerande konkurrenters synpunkter – Räckvidd
(Rådets förordning nr 139/2004)
(se punkterna 134–154)
Företagskoncentrationer – Kommissionens undersökning – Nödvändighet av att beakta nationella myndigheters beslut – Föreligger inte
(Rådets förordning nr 139/2004)
(se punkt 155)
Företagskoncentrationer – Bedömning av förenligheten med den inre marknaden – Skapande eller förstärkande av en dominerande ställning – Omständighet som inte i sig räcker för att känneteckna ett betydande hinder för en effektiv konkurrens
(Rådets förordning nr 139/2004, artikel 2.2 och 2.3)
(se punkterna 191–197)
Företagskoncentrationer – Bedömning av förenligheten med den inre marknaden – Kommissionens undersökning – Bedömning av konkurrenshämmande effekter – Vertikala effekter – Bedömning av sannolikheten av en situation med konkurrensbegränsande avskärmning av marknaden för insatsprodukter – Kriterier – Kapacitet att i betydande mån avskärma tillgången till insatsprodukter – Incitament att avskärma marknaden för insatsprodukter – Betydande negativ påverkan av avskärmningen på konkurrensen i efterföljande led – Kumulativa villkor
(Rådets förordning nr 139/2004, artikel 2; kommissionens meddelande nr 2008/C 265/07, punkterna 31 och 32)
(se punkterna 275–294, 318–327, 331–336 och 341–358)
Företagskoncentrationer – Kommissionens undersökning – Antagande av ett beslut i vilket en koncentration förklaras förenlig med den inre marknaden – Åtaganden av de berörda företagen som kan göra den anmälda transaktionen förenlig med den inre marknaden – Huruvida såväl beteendemässiga som strukturella åtaganden kan godtas – Institutionernas utrymme för skönsmässig bedömning
(Rådets förordning nr 139/2004, skäl 30 och artikel 2.2; kommissionens meddelande nr 2008/C 267/01, punkt 16)
(se punkterna 370–379)
Företagskoncentrationer – Kommissionens undersökning – Antagande av ett beslut i vilket en koncentration förklaras förenlig med den inre marknaden – Åtaganden av de berörda företagen som kan göra den anmälda transaktionen förenlig med den inre marknaden – Beaktande av åtaganden som ingetts efter sista datum – Villkor
(Rådets förordning nr 139/2004, skäl artikel 8.2; kommissionens förordning nr 802/2004, artikel 19.2; kommissionens meddelande 2008/C 267/01, punkt 94)
(se punkterna 415–421)
Resumé
Genom domar av samma dag ogillar tribunalen talan i tre mål om ogiltigförklaring av Europeiska kommissionens beslut att godkänna en koncentration inom sektorn för tv-tjänster och telekommunikationstjänster avseende Vodafone Group plc:s förvärv av vissa tillgångar i Liberty Global plc som förenlig med den inre marknaden. (
1
) Tribunalen finner därmed att kommissionen inte kan kritiseras för att den, vid den prövning av koncentrationens förenlighet med den inre marknaden som åligger kommissionen enligt artikel 2.2 i förordning nr 139/2004 (
2
), har gett företräde åt kriteriet om att den effektiva konkurrensen påtagligt ska hämmas framför kriteriet om dominans.
Vodafone och Liberty Group är två operatörer som är verksamma inom sektorn för tv-tjänster och telekommunikationstjänster i flera EU-länder, bland annat Tyskland. I Tyskland är Liberty Group verksamt genom sitt dotterbolag Unitymedia GmbH.
År 2018 anmälde Vodafone en föreslagen koncentration till kommissionen i enlighet med EG:s koncentrationsförordning i syfte att göra det möjligt för Vodafone att förvärva ensam kontroll över Liberty Globals telekommunikationsverksamhet i flera medlemsstater, däribland Tyskland. Transaktionen bestod av ett avtal om försäljning och köp enligt vilket Vodafone planerade att förvärva 100 procent av aktierna i Unitymedia (nedan kallad den aktuella koncentrationen).
Kommissionen ansåg att denna koncentration gav anledning till allvarliga tvivel beträffande dess förenlighet med den inre marknaden och beslutade därför att inleda ett förfarande för fördjupad granskning. Efter detta förfarande förklarades koncentrationen förenlig med den inre marknaden och med avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) under förutsättning att Vodafone uppfyllde vissa åtaganden. (
3
)
I det angripna beslutet bedömde kommissionen inledningsvis koncentrationens horisontella, och vertikala effekter samt konglomerateffekter, bland annat i Tyskland. Efter sin analys fann kommissionen att det inte förelåg något betydande hinder för en effektiv konkurrens på detaljistmarknaden för tillhandahållande av överföring av tv-signaler, marknaden för detaljisttillhandahållande av flertjänstutbud och detaljistmarknaden för tillhandahållande av tv-tjänster, men den konstaterade att det förelåg ett betydande hinder för en effektiv konkurrens på marknaden för fast internetanslutning och på marknaden för inmatning av tv-signaler.
Därefter kontrollerade kommissionen huruvida de åtaganden som Vodafone hade föreslagit var av sådan art att de kunde göra transaktionen förenlig med den inre marknaden, särskilt med avseende på de två marknader där konkurrensproblem hade identifierats.
Sökandena, Deutsche Telekom AG, Tele Columbus AG och NetCologne Gesellschaft für Telekommunikation mbH, är bolag i Tyskland som tillhandahåller tv-tjänster, internettjänster och telefonitjänster. De har alla tre väckt talan vid tribunalen vad gäller det som berör var och en och yrkat att det angripna beslutet ska ogiltigförklaras.
Sökandena har i sin respektive talan bland annat gjort gällande att kommissionen gjorde en oriktig bedömning av de horisontella effekterna av den aktuella koncentrationen, bland annat på detaljistmarknaden för tillhandahållande av tv-signaler och på marknaden för inmatning av tv-signaler, samt de vertikala effekterna på den mellanliggande marknaden för överföring av tv-signaler. Vidare har sökandena bestritt att de åtaganden som gjordes bindande genom det angripna beslutet är tillräckliga och lämpliga för att göra koncentrationen förenlig med den inre marknaden.
Tribunalens bedömning
Tribunalen erinrar inledningsvis om tillgängliga principer i rättspraxis, såväl vad gäller omfattningen av den domstolsprövning som ankommer på den att göra som vad gäller bevisningen för den avsaknad av betydande hinder för en effektiv konkurrens som det ankommer på kommissionen att styrka.
Tribunalen preciserar härvidlag om att när det gäller koncentrationer ger EG:s koncentrationsförordning kommissionen ett visst handlingsutrymme, bland annat vad gäller ekonomiska bedömningar. I detta sammanhang ankommer det visserligen inte på tribunalen att ersätta kommissionens ekonomiska bedömning med sin egen. Tribunalen ska dock inte bara pröva huruvida de bevis som åberopats är materiellt riktiga, tillförlitliga och samstämmiga, utan även pröva huruvida dessa bevis utgör samtliga relevanta uppgifter som ska beaktas för att bedöma en komplicerad situation och huruvida de kan ligga till grund för de slutsatser som dragits.
När det gäller de beviskrav som ställs på kommissionen för att visa att en anmäld koncentration påtagligt skulle hämma en effektiv konkurrens och således förklaras oförenlig eller förenlig med den inre marknaden, påpekar tribunalen att det, med hänsyn till att den ekonomiska analys som krävs är framåtblickande, räcker att kommissionen med hjälp av tillräckligt väsentliga och samstämmiga uppgifter, visar att det är mer sannolikt än osannolikt att koncentrationen i fråga påtagligt skulle - eller inte skulle - hämma den effektiva konkurrensen inom den inre marknaden eller en väsentlig del av den.
Det är mot bakgrund av dessa överväganden som tribunalen först analyserar koncentrationens effekter på den tyska marknaden och därefter de åtaganden som gjorts bindande genom det angripna beslutet.
Bedömningen av koncentrationens effekter
Koncentrationens horisontella icke-samordnade effekter på detaljistmarknaden för tjänster för överföring av tv-signaler till kunder som bor i flerbostadshus
Tribunalen prövar inledningsvis de uppenbart oriktiga bedömningar och den uppenbart felaktiga rättstillämpning som kommissionen påstås ha gjort sig skyldig till i sin analys av de horisontella effekterna på marknaden för tillhandahållande av tv-signaler i detaljistledet till kunder som bor i flerbostadshus (multi dwelling units), nedan kallad fastighetsägarmarknaden).
När det gäller det ömsesidiga konkurrenstrycket från parterna i koncentrationen anser tribunalen för det första att kommissionen, med hänsyn till att det inte förelåg någon betydande överlappning mellan deras verksamheter, inte gjorde en uppenbart oriktig bedömning när den fann att dessa inte var direkta konkurrenter före koncentrationen, trots de ovanliga situationer med överlappning som kommissionen beaktade, vars försumbara karaktär inte har ifrågasatts genom bevisning. Härav följer att de produkter som salufördes av parterna i koncentrationen i praktiken inte konkurrerade med varandra.
För det andra gjorde kommissionen inte någon uppenbart oriktig bedömning när den fann att det inte förelåg någon indirekt konkurrens mellan parterna i koncentrationen. Härvidlag preciserar tribunalen att företag befinner sig i ett indirekt konkurrensförhållande, bland annat när de utsätts för liknande konkurrenstryck från andra företag som vart och ett av dem direkt konkurrerar med eller när andra faktorer, såsom de krav som kunderna ställer, på ett jämförbart sätt begränsar deras möjligheter att fastställa sina priser och affärsvillkor.
Vad i förevarande fall gäller den omständigheten att parterna i koncentrationen övervakade varandras verksamhet och jämförde varandras produkterbjudanden, konstaterar tribunalen att dessa jämförande analyser inte går utöver enkla jämförande kommersiella analyser som syftar till att övervaka och eventuellt imitera bästa praxis inom sektorn. Denna form av jämförelse, som består av en analys av resultat på marknaden eller bästa praxis inom sektorn, inbegripet i andra medlemsstater eller tredjeländer, kan inte kvalificeras som indirekt konkurrenstryck. Det framgår för övrigt av det angripna beslutet att de avtal som ingicks med ägarna av flerbostadshusen (nedan kallade fastighetsägarkunderna) är ett resultat av förhandlingar, konkurrensutsättningar eller formella anbudsförfaranden. De är således inte standardavtal som hade kunnat bli föremål för en jämförande analys enbart på grundval av en iakttagelse av branschens praxis.
Vad vidare gäller konkurrensen i fråga om infrastruktur mellan parterna i koncentrationen, konstaterade kommissionen att de investerings- och innovationsverksamheter i nätet som respektive part i koncentrationen genomförde inte hade någon direkt inverkan på den andra partens innovations- och investeringsstrategi i den andra partens nät och att varje parts övervakning av den andra partens verksamhet i detta sammanhang var enkla jämförande affärsanalyser, vilket inte motsvarar en form av indirekt konkurrenstryck.
För det tredje har sökandena inte heller visat att det föreligger en potentiell konkurrens mellan parterna i koncentrationen, vilket innebär att de inte har haft fog för att kritisera kommissionen för att den ansåg att det var föga troligt att dessa parter, utan koncentrationen i fråga, skulle ha utvidgat sin verksamhet till den andra partens kabelnäts täckningsområde så att en potentiell konkurrens undanröjdes, och därmed ha gett upphov till ett betydande hinder för en effektiv konkurrens.
Vad för det fjärde gäller påståendet att det förelåg en kollektiv dominerande ställning före koncentrationen till följd av ett tyst samförstånd mellan parterna i koncentrationen, som förklarar avsaknaden av verklig eller potentiell konkurrens mellan parterna på fastighetsägarmarknaden, påpekar tribunalen att även om detta argument syftar till att avslöja en konkurrensbegränsande samverkan, är detta argument verkningslöst, eftersom det inte är ett argument som avser föremålet för det angripna beslutet, utan snarare förfaranden som potentiellt omfattas av tillämpningsområdet för artiklarna 101 eller 102 FEUF. Det saknar under alla omständigheter betydelse för kontrollen av en koncentration att efterforska orsakerna, i förekommande fall på grund av en överträdelse av unionens konkurrensregler, till avsaknaden av konkurrens mellan parterna i koncentrationen.
Även om detta argument syftar till att påtala förekomsten av en kollektiv dominerande ställning, bekräftades inte dessa påståenden av en undersökning av nämnda parters interna handlingar och motsades av skälen, som potentiellt strider mot unionens konkurrensrätt, till att parterna i koncentrationen inte har försökt konkurrera med varandra före koncentrationen.
Vad för det femte gäller invändningen att kommissionen inte beaktade den ökning av resurser som följer av koncentrationen, som skulle göra det möjligt för parterna i koncentrationen att tränga ut sina konkurrenter genom bland annat underprissättning, påpekar tribunalen att en sådan ökning, även om den visar sig vara riktig, inte i sig är tillräcklig för att förklara koncentrationen oförenlig med den inre marknaden. Kommissionen kan nämligen endast förklara en koncentration oförenlig med den inre marknaden om den konstaterar att det föreligger ett betydande hinder för en effektiv konkurrens som är en direkt och omedelbar följd av koncentrationen. Ett sådant betydande hinder för en effektiv konkurrens, som följer av den sammanslagna enhetens framtida beslut, kan anses utgöra en direkt och omedelbar konsekvens av koncentrationen om det framtida beteendet görs möjligt och blir ekonomiskt rationellt genom att koncentrationen medför en förändring av den relevanta marknadens struktur. I förevarande fall hade parterna i koncentrationen redan makt att i betydande omfattning uppträda oberoende i förhållande till sina konkurrenter och sina fastighetsägarkunder, oberoende av den eventuella ökningen av resurserna till följd av koncentrationen.
Av samma skäl underkänner tribunalen argumentationen om att koncentrationen i fråga avsevärt skulle minska konkurrenstrycket från konkurrenterna på fastighetsägarmarknaden, vilket skulle kunna ge upphov till ett betydande hinder för en effektiv konkurrens. Närmare bestämt gjorde den sammanslagna enhetens finansiella styrka det möjligt för denna att hindra dessa konkurrenter från att utvecklas. Även om det är riktigt att det minskade konkurrenstrycket från konkurrenterna till följd av en koncentration kan ge upphov till en ett betydande hinder för en effektiv konkurrens, kan konstaterandet att den sammanslagna enhetens finansiella styrka har ökat inte i sig leda till slutsatsen att det föreligger ett sådant hinder. Kommissionen ska nämligen, när den bedömer huruvida en koncentration är förenlig med den inre marknaden, ta hänsyn till flera faktorer såsom strukturen på alla de berörda marknaderna, den faktiska eller potentiella konkurrensen från företag, de berörda företagens marknadsställning och deras ekonomiska och finansiella styrka, leverantörernas och konsumenternas valmöjligheter, hinder för inträde på marknaden och utvecklingen av tillgång och efterfrågan.
När det gäller invändningen att kommissionen inte beaktade Vodafones skapande av en dominerande ställning på fastighetsägarmarknaden, vilket skulle ge upphov till en effektiv konkurrens, erinrar tribunalen om att kommissionen vid kontrollen av koncentrationer, enligt EG:s koncentrationsförordning, (
4
) ska bedöma huruvida en koncentration påtagligt kan hämma den effektiva konkurrensen på den inre marknaden eller en väsentlig del av den. Den omständigheten att en koncentration skapar eller förstärker en dominerande ställning är härvidlag inte i sig tillräcklig för att anse att koncentrationen är oförenlig med den inre marknaden. En sådan prognos utgör således en prövning av hur en koncentration kan ändra de faktorer som är avgörande för konkurrensen på en viss marknad. Kommissionen kan således inte klandras för att i förevarande fall ha gjort en framåtblickande analys av bland annat koncentrationens horisontella icke-samordnade effekter på fastighetsägarmarknaden. Eftersom kommissionen inom ramen för denna bedömning drog slutsatsen att det inte förelåg något betydande hinder för en effektiv konkurrens, eftersom koncentrationen i fråga inte skulle undanröja konkurrenstrycket mellan parterna och inte ytterligare skulle försvaga konkurrenstrycket från de kvarvarande konkurrenterna, var den inte skyldig att undersöka huruvida koncentrationen skulle skapa eller förstärka en dominerande ställning, bland annat på grund av den nationella täckningen, till följd av koncentrationen av kabelnät som skulle kombineras av parterna i koncentrationen.
Omfattningen av kabelnäten hos parterna i koncentrationen kan inte heller anses vara en avgörande faktor för koncentrationens tillstånd på fastighetsägarmarknaden, vars ändring skulle leda till ett betydande hinder för en betydande konkurrens. Enbart den omständigheten att den sammanslagna enhetens kabelnät utvidgas geografiskt, leder således inte, oavsett om den beror specifikt på koncentrationen eller ej, nödvändigtvis till en ändring av en faktor som är avgörande för konkurrenssituationen på fastighetsägarmarknaden och därmed till ett betydande hinder för en effektiv konkurrens.
Koncentrationens vertikala effekter
Vad därefter gäller bedömningen av koncentrationens vertikala effekter, vilken föranledde kommissionen att särskilt undersöka sannolikheten för att detaljistleverantörer av tjänster för överföring av tv-signaler till fastighetsägarkunder skulle trängas ut, påpekar tribunalen att kommissionen, vid bedömningen av sannolikheten för en konkurrensbegränsande avskärmning av marknaden för insatsprodukter, i enlighet med riktlinjerna för icke-horisontella koncentrationer, (
5
) undersöker följande. För det första undersöker den om den sammanslagna enheten efter koncentrationen kan ha kapacitet att avskärma tillgången till insatsprodukter på ett betydande sätt. För det andra kontrollerar kommissionen om den kan uppmuntras att göra detta. För det tredje prövar kommissionen om en avskärmningsstrategi kan ha en betydande negativ inverkan på konkurrensen i efterföljande led. Dessa tre villkor är kumulativa. Det innebär att det är tillräckligt att ett av dem inte är uppfyllt för att risken för avskärmning av insatsprodukter ska kunna uteslutas.
Vad särskilt gäller det tredje villkoret hade kommissionen dragit slutsatsen att en eventuell strategi för avskärmning av marknaden som den sammanslagna enheten infört i vart fall inte skulle ha någon betydande negativ inverkan på konkurrensen i efterföljande led, eftersom koncentrationen i fråga inte skulle leda till någon särskild förändring av de berörda marknadernas struktur, vare sig i föregående eller i efterföljande led. Närmare bestämt skulle koncentrationen i fråga inte medföra någon förändring av parternas kapacitet och incitament att tränga ut leverantörer i detaljistledet av tv-signaler, särskilt Tele Columbus, från fastighetsägarkunder i Tyskland. Eftersom sökandena inte har visat att kommissionens ovannämnda bedömning är uppenbart oriktig, är den omständigheten att det tredje villkoret inte är uppfyllt tillräcklig för att utesluta risken för konkurrensbegränsande avskärmning av insatsprodukter.
Horisontella icke-samordnade effekter på marknaden för inmatning av tv-signaler
Slutligen anser tribunalen att Tele Columbus inte har haft fog för att göra gällande att kommissionen vid sin prövning gjorde en uppenbart oriktig bedömning av de horisontella icke-samordnade effekterna på marknaden för inmatning av tv-signaler, vilka skulle ha varit en följd av att den sammanslagna enheten hade ingått avtal om ensamrätt med programföretagen.
För det första, i den mån kommissionen klandras för att inte ha genomfört alla undersökningar som sökanden önskade eller ansåg vara användbara, såsom vissa tekniska funktioner och vissa kommersiella aspekter, har sökanden men har inte på något sätt förklarat på vilket sätt dessa skulle kunna påverkas av koncentrationen. Närmare bestämt har sökanden inte förklarat skälen till att, och på vilket sätt, den sammanslagna enheten skulle ha möjlighet, och i synnerhet intresse, att försämra dessa funktioner och kommersiella aspekter vid sina förhandlingar med programföretagen, på vilket sätt detta, särskilt med hänsyn till deras betydelse, skulle kunna leda till att den effektiva konkurrensen påtagligt skulle kunna hämmas på marknaden för inmatning av tv-signaler, och på vilket sätt en sådan sannolik försämring av dessa funktioner och kommersiella aspekter skulle bero specifikt på koncentrationen.
Vad för det andra gäller påståendet att kommissionen inte beaktade att den sammanslagna enheten hade förmåga och incitament att få till stånd partiell ensamrätt för att förbjuda spridning av innehåll via vissa av sina konkurrenter, såsom sökanden, har sökanden inte visat att en sådan strategi skulle ha en betydande negativ påverkan på konkurrensen i föregående led. Det var dessutom föga troligt att den sammanslagna enheten skulle ha incitament att ingå avtal om fullständig eller partiell ensamrätt med ett programföretag, med hänsyn till att ifrågavarande beteenden i strid med konkurrensrätten eventuellt var rättsstridiga.
Vad för det tredje gäller påståendet att den sammanslagna enheten på fastighetsägarmarknaden skulle kunna utnyttja de fördelar som den skulle få på marknaden för inmatning av tv-signaler, det vill säga uttag av inmatningsavgifter och förvärv av innehåll på villkor som är mer fördelaktiga än de mindre kabeloperatörernas villkor, ska det erinras om att även om dessa fördelar gjorde det möjligt att erbjuda fastighetsägarkunderna fördelaktigare priser, visade detta på positiva effekter för konsumenterna, eftersom det var sannolikt att en sådan prissänkning skulle återspeglas månadshyrorna för hyresgästerna i de berörda fastigheterna, snarare än som ett betydande hinder för en effektiv konkurrens. Sökanden har inte heller visat att dessa fördelar berodde specifikt på koncentrationen.
Åtaganden som gjorts bindande genom det angripna beslutet
I det angripna beslutet slog kommissionen fast att det förelåg ett betydande hinder för en effektiv konkurrens på marknaden för fast internetanslutning och prövade därefter de åtaganden som Vodafone föreslagit. Kommissionen drog slutsatsen att den aktuella koncentrationen, såsom den ändrats genom nämnda åtaganden, inte påtagligt skulle hämma den effektiva konkurrensen på dessa marknader.
Tribunalen anser att kommissionens bedömning på denna punkt inte kan kritiseras vad gäller påståendet att åtagandena avseende marknaden för inmatning av tv-signaler (
6
) var otillräckliga och olämpliga eller mot påståendet att Vodafones åtagande avseende marknaden för tillträde (åtagandet om bredbandstillträde för grossistledet) till internet var ineffektivt.
I detta avseende underkänner tribunalen invändningen att dessa åtaganden endast är beteendeinriktade och följaktligen otillräckliga för att komma till rätta med horisontella konkurrensproblem. Även om kommissionen i tillkännagivandet om korrigerande åtgärder föredrar strukturella åtaganden, särskilt på grund av att de kan genomföras på ett enkelt sätt, är det framför allt huruvida åtagandena är lämpliga och tillräckliga för att lösa det identifierade konkurrensproblemet samt vissheten om att åtagandena kan genomföras, som styr godtagandet av åtagandena.
Vad närmare bestämt gäller åtagandena avseende marknaden för inmatning av tv-signaler, kan inte påståendet att den terminologi som kommissionen använde i det angripna beslutet visade att kommissionen inte hade någon visshet om att dessa åtaganden skulle ha varit tillräckliga och effektiva för att avhjälpa ett konstaterat betydande hinder för en effektiv konkurrens på marknaden för inmatning av tv-signaler godtas. Även om kommissionen måste vara säker på att de föreslagna åtagandena kommer att kunna genomföras och att de kommer att vara tillräckligt livskraftiga och varaktiga, kan den förklara en koncentration förenlig om det är tillräckligt sannolikt att åtagandena kommer att vara tillräckliga och effektiva för att undanröja det konstaterade betydande hindret för en effektiv konkurrens.
Vad vidare gäller det sena ingivandet av åtagandet avseende inmatningsavgifterna kan kommissionen godta sena åtaganden, för det första om dessa klart och utan att det behövs någon ytterligare undersökning löser de tidigare identifierade konkurrensproblemen och för det andra om det finns tillräckligt med tid för att samråda med medlemsstaterna om dessa åtaganden. Eftersom dessa två kumulativa villkor var uppfyllda i förevarande fall, kunde kommissionen beakta åtagandet avseende inmatningsavgifter trots att det hade lämnats in för sent.
Vad gäller åtagandet om bredbandstillträde för grossistledet, underkänner tribunalen invändningen om att åtagandet var ineffektivt på grund av att detta åtagande inte kunde kompensera för att det konkurrenstryck som Unitymedia utövade med hjälp av infrastruktur och innovationer före koncentrationen upphörde.
Syftet med detta åtagande, som föreskriver att en utomstående operatör ska träda in på marknaden, nämligen Telefónica, är nämligen att åtgärda det konkurrensproblem som följer av att en operatör (Vodafone) försvinner i täckningsområdet för Unitymedias kabelnät, och inte att kompensera för försvinnandet av det konkurrenstryck genom infrastruktur och innovationer som Unitymedia utövade före koncentrationen. Dessutom har det under alla omständigheter inte visats att den sammanslagna enheten skulle upphöra att investera och komma med innovationer i det gamla täckningsområdet för Unitymedias kabelnät, med följden att det konkurrenstryck som sådana investeringar och innovationer ger upphov till skulle försvinna.
När det gäller Telefónicas påstådda oförmåga att utöva ett starkt konkurrenstryck på marknaden för fast internetanslutning, konstaterar tribunalen att detta påstående följer av vissa konstateranden som kommissionen gjorde i det angripna beslutet angående Telefónicas situation utan det aktuella åtagandet och att dessa således inte beaktade samtliga de skyldigheter som Vodafone hade åtagit sig inom ramen för nämnda åtagande. Dessa konstateranden gör det följaktligen inte möjligt att dra några slutsatser om Telefónicas förmåga och incitament att verka som en livskraftig och aktiv konkurrensstyrka när åtagandet väl har genomförts.
Vad gäller argumentationen om att åtagandet om bredbandstillträde för grossistledet skulle skada marknaden och förstärka dess oligopolitiska struktur genom att Telefónica skulle ges tillträde i grossistledet till förmånliga villkor, förklarade kommissionen i det angripna beslutet att detta avhjälpande skulle stärka denna operatör, men att detta inte skulle ge upphov till konkurrensproblem, eftersom Telefónica inte var en stark konkurrent särskilt på marknaderna för fast internetanslutning.
Tribunalen underkänner även invändningen om att kommissionens granskning av åtagandet om bredbandstillträde för grossistledet är otillräcklig och att det angripna beslutet är otillräckligt motiverat med avseende på detta åtagande, eftersom kommissionen väl har kontrollerat att åtagandet helt och hållet skulle undanröja de konstaterade konkurrensproblemen och att det inte skulle få några negativa effekter, inbegripet på investeringarna i fiber eller på detaljistmarknaden för flertjänstserbjudanden. Kommissionen redogjorde även i detalj för skälen till att den ansåg att så inte var fallet.
Mot bakgrund av det ovan anförda ogillar tribunalen talan i dess helhet.
(
1
)	Beslut C(2019) 5187 final av den 18 juli 2019 i vilket koncentrationen avseende Vodafone Group plc:s förvärv av vissa av Vodafone Liberty Global plc:s tillgångar (ärende COMP/M.8864-/Certain Liberty Global Assets) (nedan kallat det angripna beslutet) förklaras förenlig med den inre marknaden och EES-avtalet.
(
2
)	Rådets förordning (EG) nr 139/2004 av den 20 januari 2004 om kontroll av företagskoncentrationer (, EUT L 24, 2004, s. 1).
(
3
)	Dessa åtaganden omfattar bland annat följande: Åtagandet om bredbandstillträde för grossistledet (Wholesale Cable Broadband Access), som föreskrev att en utomstående operatör skulle ges tillträde till den sammanslagna enhetens kabelnät för att göra det möjligt för denna operatör att erbjuda tjänster för fast internetanslutning i detaljistledet och även egna OTT-tjänster (over the top) eller tredje parts OTT-tjänster; OTT-åtagandet, som hindrade den sammanslagna enheten från att begränsa möjligheten för programföretag vars innehåll sändes på dess plattform att distribuera detta innehåll via en OTT-tjänst och som för detta ändamål garanterade dem tillräcklig direkt sammanlänkningskapacitet; HbbTV-åtagandet (Hybrid Broadcast Broadband TV), som tvingade den sammanslagna enheten att fortsätta att sända HbbTV-signalen från programföretag som sänder gratis tv-program; och åtagandet avseende inmatningsavgifter, som hindrade den sammanslagna enheten från att höja de inmatningsavgifter som betalades av de programföretag som sänder gratis tv-program.
(
4
)	Artikel 2.2 och 2.3 i EG:s koncentrationsförordning.
(
5
)	Riktlinjer för bedömning av horisontella koncentrationer enligt rådets förordning om kontroll av företagskoncentrationer (EUT C 265, 2008, s. 6).
(
6
)	Dessa åtaganden omfattar OTT-åtagandet, åtagandet avseende inmatningsavgifter och åtagandet om HbbTV.