TRIBUNALENS DOM (fjärde avdelningen i utökad sammansättning)
den 19 november 2025 (*)
” Ekonomisk och monetär politik – Tillsyn över kreditinstitut – Direktiv 2013/36/EG – Förordning (EU) nr 1024/2013 – Särskilda tillsynsuppgifter som tilldelats ECB – Bedömning av förvärv av kvalificerade innehav – Invändningar mot förvärv av ett kvalificerat innehav – Rätten att yttra sig – Begreppet kvalificerat innehav – Den tilltänkta förvärvarens anseende och yrkeskompetens – Rättigheter som skyddas av stadgan – Proportionalitet ”
I mål T‑366/23,
YH, företrädd av advokaterna J. Lehnhardt, R. Hübner och A. Walter
sökande,
mot
Europeiska centralbanken (ECB), företrädd av E. Yoo, R. Bax och V. Hümpfner, samtliga i egenskap av ombud,
svarande,
meddelar
TRIBUNALEN (fjärde avdelningen i utökad sammansättning)
sammansatt av ordföranden R. da Silva Passos samt domarna N. Półtorak, I. Reine, T. Pynnä (referent) och H. Cassagnabère,
justitiesekreterare: handläggaren A. Marghelis,
efter den skriftliga delen av förfarandet
med beaktande av tribunalens skriftliga frågor till sökanden och ECB och deras svar som inkom till tribunalens kansli den 6 december 2024,
efter förhandlingen den 16 januari 2025,
följande
Dom
1        Sökanden, YH, har med stöd av artikel 263 FEUF väckt talan om ogiltigförklaring av Europeiska centralbankens (ECB) beslut av den 5 maj 2023 att motsätta sig sökandens förvärv av ett kvalificerat innehav i M.M. Warburg & Co (AG & Co.) KGaA (nedan kallat målföretaget), M.M. Warburg & CO Hypothekenbank AG (nedan kallat målföretaget Hyp) och Marcard, Stein & Co AG (nedan kallat målföretaget MS) (nedan kallat det angripna beslutet).
Bakgrund till tvisten
2        Målföretaget är ett ”mindre betydande” kreditinstitut som står under direkt tillsyn av Bundesanstalt für Finanzdienstleistungsaufsicht (BaFin, den federala tillsynsmyndigheten för finansiella tjänster, Tyskland) och indirekt av ECB.
3        Målföretaget tillhör sökandens makes familj. År 2013 ville han organisera överföringen av sin andel i målföretagets kapital till sina barn.
4        För att göra detta överförde sökandens make först 87,5 procent av kapitalet i bolag 1. Max Warburg Beteiligungsgesellschaft mbH (nedan kallat MWB 1) till Familie Max Warburg Vermögensverwaltung KG (nedan kallat FMWV) till förmån för sina barn. Han behöll 12,5 procent av resterande kapital i MWB 1 och i synnerhet en aktie med utvidgad rösträtt som gav honom 51 procent av rösterna i MWB 1. FMWV och sökandens make har åtagit sig att utöva sina rösträtter på ett enhetligt sätt (nedan kallat poolingavtalet) och den sistnämnde har under hela sin livstid gratis nyttjanderätt till de andelar som överförts till FMWV.
5        MWB 1 innehar 40,24 procent av kapitalet i det finansiella holdingbolaget i koncernen MMWarburg & CO, det vill säga MMWarburg & CO Gruppe GmbH (nedan kallat Warburg Gruppe). Warburg Gruppe ägs även av en annan majoritetsaktieägare, till 41,25 procent, samt av sju minoritetsaktieägare, däribland familjemedlemmar till sökandens make.
6        Warburg Gruppe äger i sin tur 100 procent av målföretagets kapital, som vid tidpunkten för det angripna beslutet ägde 100 procent respektive 60 procent av kapitalet i målföretagen MS respektive Hyp, som också är kreditinstitut. Målföretaget Hyp överläts den 3 november 2022 och avyttringen trädde i kraft den 1 juni 2023.
7        Genom Warburg Gruppe ägde MWB 1 således indirekt en andel i målföretaget Hyp och målföretaget MS (nedan gemensamt kallade målföretagen).
8        Därefter skulle sökanden erhålla sin makes aktie med utökad rösträtt och därigenom förvärva 0,01 procent av kapitalet i MWB 1 och 51 procent av rösterna i MWB 1 (nedan kallat det tilltänkta förvärvet). Bolaget skulle även bli part i poolingavtalet avseende MWB 1. Hennes make skulle för sin del behålla 12,49 procent av kapitalet i MWB 1 och 6 procent av rösterna i detta bolag, medan FMWV skulle behålla 87,5 procent av kapitalet och 43 procent av de återstående rösterna. Strukturen på det tilltänkta förvärvet presenteras i följande schema:
9        Genomförandet av det andra steget sköts upp på grund av en utredning som de tyska myndigheterna genomförde av de börstransaktioner som kallades ”com/ex” som målföretaget hade genomfört mellan åren 2007 och 2011, medan sökandens make var verkställande direktör. I samband med ett omprövningsförfarande som BaFin genomförde år 2019 i samband med de anklagelser om skatteundandragande till vilket sökanden hade gjort sig skyldig till följd av nämnda börstransaktioner ”com/ex”, kom MWB 1 överens med BaFin om att dess röster i Warburg Gruppe skulle utövas genom två ombud, vilka var verksamma sedan februari 2020.
10      Den 12 november 2021 anmälde sökanden det tilltänkta förvärvet till BaFin i enlighet med tillämplig lagstiftning om kontroll av kvalificerade innehav. Denna anmälan mottogs av BaFin den 16 november 2021.
11      Den 16 augusti 2022 bekräftade BaFin att det hade mottagit anmälan om det tilltänkta förvärvet.
12      Den 14 september 2022 begärde BaFin kompletterande upplysningar om det tilltänkta förvärvet och begärde att sökanden skulle inkomma med ytterligare två anmälningar om sitt indirekta förvärv av andelar i målföretaget MS och i målföretaget Hyp.
13      Sökanden besvarade begäran den 29 september och den 14 oktober 2022. Sökanden gjorde även en anmälan avseende målföretagen MS och Hyp den 12 december 2022 respektive den 19 januari 2023.
14      För att kunna förklara att anmälan om det tilltänkta förvärvet var fullständig skickade BaFin den 27 januari 2023 ett e‑postmeddelande till sökanden med en begäran om att sökanden skulle inkomma med vissa handlingar och besvara kompletterande frågor.
15      Genom e‑postmeddelande av den 1 februari 2023 besvarade sökanden de frågor som BaFin hade formulerat i sitt e‑postmeddelande av den 27 januari 2023 och översände de begärda handlingarna genom att bifoga dem till sitt e‑postmeddelande och preciserade att denna försändelse hade skett ”i förväg genom e‑postmeddelande”. Sökanden besvarade även denna begäran per post.
16      Den 3 februari 2023 mottog BaFin den svarsskrivelse från sökanden som nämns i punkt 15 ovan.
17      Den 21 februari 2023 bekräftade BaFin att det hade mottagit de uppgifter som gjorde anmälan fullständig den 3 februari 2023. Myndigheten informerade sökanden om att bedömningsperioden på 60 arbetsdagar hade börjat löpa den 8 februari 2023 och att den skulle löpa ut den 5 maj 2023.
18      Den 3 april 2023 träffade sökanden och vederbörandes ombud företrädare för ECB, däribland tillsynsnämndens ordförande, för att ta upp de svårigheter som det tilltänkta förvärvet gav upphov till.
19      Den 4 april 2023 föreslog BaFin att ECB inte skulle motsätta sig det tilltänkta förvärvet.
20      Den 5 april 2023 föreslog sökanden per post att MWB 1 skulle utöva sin rösträtt i Warburg Gruppe med ett av de två ombuden under ett år, för att bemöta de farhågor som ECB hade uttryckt vid mötet den 3 april 2023. Som svar på denna skrivelse underrättade ordföranden för ECB:s tillsynsnämnd den 12 april 2023 sökanden om att hon snart skulle få ett utkast till beslut att motsätta sig det tilltänkta förvärvet.
21      Den 12 april 2023 översände ECB ett förslag till beslut om att motsätta sig det tilltänkta förvärvet till sökanden, med motiveringen att sökanden inte uppfyllde de lagstadgade kraven för att förvärva ett kvalificerat innehav i ett kreditinstitut. Sökanden ingav en begäran om att få ta del av handlingarna i akten och en begäran om förlängning av fristen för att inkomma med synpunkter. Den 14 april 2023 biföll ECB dessa ansökningar.
22      Sökanden inkom med skriftliga yttranden över detta förslaget till beslut den 21 april 2023.
23      Genom e‑postmeddelande av den 5 maj 2023 delgav ECB sökanden det angripna beslutet och bekräftade i sak det ovan i punkt 21 nämnda utkastet till beslut. Efter att ha dragit slutsatsen att sökanden genom MWB 1 förvärvade ett kvalificerat innehav i målföretaget motsvarande 100 procent av rösterna och 100 procent av kapitalet, angav ECB skälen till att den ansåg att sökanden inte uppfyllde de rättsliga kriterierna för att förvärva ett sådant kvalificerat innehav. ECB ansåg för det första att sökanden inte uppfyllde kravet på gott anseende genom att slå fast dels att sökanden var under inflytande av sin make, som institutionen ansåg sakna gott anseende, dels att hon inte hade tillräcklig yrkeskompetens. För det andra påpekade ECB att sökanden inte hade den finansiella soliditet som krävdes för att tillföra det kapital som krävdes för målföretaget. För det tredje fann ECB att det tilltänkta förvärvet inte möjliggjorde en effektiv tillsyn över målföretaget.
24      Den 8 maj 2023, efter att ECB den 5 maj 2023 flera gånger påmint om att sökandens ombud skulle bekräfta att det hade mottagit det angripna beslutet, svarade sökanden ECB och bestred giltigheten av den gjorda delgivningen.
25      Genom e‑postmeddelande av den 12 maj 2023 upprepade sökanden sitt bestridande av giltigheten av delgivningen av det angripna beslutet och begärde att få ta del av den bedömningsrapport som var åtskild från synpunkterna på utkastet till beslut (nedan kallat den separata bedömningsrapporten), vilket omnämndes i det angripna beslutet.
26      Den 15 maj 2023 översände ECB den separata bedömningsrapporten till sökanden.
Parternas yrkanden
27      Sökanden har yrkat att tribunalen ska
–        ogiltigförklara det angripna beslutet, och
–        förplikta ECB att ersätta rättegångskostnaderna.
28      ECB har yrkat att tribunalen ska
–        ogilla talan, eftersom den är ogrundad, och
–        förplikta sökanden att ersätta rättegångskostnaderna.
Rättslig bedömning
29      Sökanden har åberopat sju grunder. Den första grunden avser åsidosättande av reglerna för förfarandet för bedömning av kvalificerade innehav. Den andra grunden avser åsidosättande av rätten att yttra sig och motiveringsskyldigheten. Den tredje grunden avser underlåtenhet att pröva de relevanta faktiska omständigheterna och åsidosättande av skyldigheten att anta beslutet enbart på grundval av faktiska omständigheter som utgör ett tillräckligt underlag för ett sådant beslut. Den fjärde grunden avser ECB:s felaktiga tolkning och tillämpning av begreppet kvalificerat innehav. Den femte grunden avser felaktig tolkning och felaktig tillämpning av kriterierna för bedömning av den tilltänkta förvärvaren. Den sjätte åsidosättande av Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna (nedan kallad stadgan) och den sjunde åsidosättande av proportionalitetsprincipen.
Första grunden: Åsidosättande av reglerna för förfarandet för bedömning av kvalificerat innehav.
30      Sökanden har delat upp den första grunden i tre delar. Den första delen avser underlåtenhet att bekräfta mottagandet av anmälan om det tilltänkta förvärvet, den andra att det angripna beslutet inte hade delgetts och den tredje att fristen för utvärderingsförfarandet hade löpt ut.
Den första delgrunden: Underlåtenhet att bekräfta mottagandet av anmälan om det tilltänkta förvärvet
31      Sökanden har hävdat att enligt artikel 22.2 första stycket i Europaparlamentets och rådets direktiv 2013/36/EU av den 26 juni 2013 om behörighet att utöva verksamhet i kreditinstitut och om tillsyn av kreditinstitut, om ändring av direktiv 2002/87/EG och om upphävande av direktiven 2006/48/EG och 2006/49/EG (EUT L 176, 2013, s. 338) (nedan kallat kapitaltäckningsdirektivet), och § 2c första punkten nionde meningen i Gesetz über das Kreditwesen (Kreditwesengesetz) (kreditmarknadslagen), av den 9 september 1998 (BGBl. 1998 I, s. 2776), i dess lydelse enligt lag av den 22 februari 2023 (BGBl. 2023 I Nr. 51) (nedan kallad KWG) som införlivar den, skulle BaFin och ECB ha bekräftat mottagandet av anmälan om det tilltänkta förvärvet inom två arbetsdagar, det vill säga den 19 november 2021. I förevarande fall lät BaFin en period på åtta månader förflyta innan BaFin begärde kompletterande upplysningar, för att bekräfta mottagandet av den fullständiga anmälan först den 21 februari 2023, med retroaktiv verkan från och med den 8 februari 2023.
32      Sökanden har gjort gällande att tidsfristen på två arbetsdagar ska börja löpa från och med anmälan av det tilltänkta förvärvet, oavsett om anmälan är fullständig eller inte. Detta fullständighetskriterium återfinns inte i artikel 22.2 första stycket i kapitaltäckningsdirektivet, i vilken det endast hänvisas till den anmälan som avses i artikel 22.1 i direktivet, utan att alla de handlingar som krävs för bedömningen anges. Enligt samma direktiv är det dessutom förbjudet för medlemsstaterna att införa strängare krav för anmälan än de som föreskrivs i direktivet. § 2c punkt 1 nionde meningen KWG ska således tolkas på detta sätt, och kan följaktligen inte kräva att anmälan är fullständig för att tvådagarsfristen ska kunna löpa, såsom bekräftas i punkt 9.2 i de gemensamma riktlinjerna från Europeiska bankmyndigheten (EBA), Europeiska försäkrings- och tjänstepensionsmyndigheten (Eiopa) och Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten (Esma) om tillsynsbedömning av förvärv och ökningar av kvalificerade innehav i enheter i den finansiella sektorn, vilka offentliggjordes den 20 december 2016 (JC/GL/2016/01) (nedan kallade de gemensamma riktlinjerna).
33      Sökanden anser vidare att denna tolkning är förenlig med de särskilda regler som gäller för begäran om kompletterande uppgifter, vilka syftar till att förhindra omotiverade dröjsmål från de behöriga myndigheternas sida, med iakttagande av rättssäkerhetsprincipen. Denna tolkning skyddar de tilltänkta förvärvarna mot betydande förseningar i ett anmält tilltänkt förvärv, i enlighet med de mål som eftersträvas med såväl kapitaltäckningsdirektivet som Europeiska centralbankens förordning (EU) nr 468/2014 av den 16 april 2014 om upprättande av ramen för samarbete inom den gemensamma tillsynsmekanismen mellan Europeiska centralbanken och nationella behöriga myndigheter samt med nationella utsedda myndigheter (ramförordning om den gemensamma tillsynsmekanismen (EUT L 141, 2014, s. 1) (nedan kallad SSM- ramförordningen).
34      Sökanden har slutligen gjort gällande att tillsynens effektivitet inte påverkas av den tolkning som sökanden förespråkar, eftersom de behöriga myndigheterna kunde motsätta sig ett förvärv om de uppgifter som lämnats av den tilltänkte förvärvaren var ofullständiga. Denna tolkning skulle inte heller leda till en ökad arbetsbörda för de behöriga myndigheterna. Sökanden anser att de tydliga regler om tidsfrister som föreskrivs i samband med kontrollen av kvalificerade innehav ska iakttas av de behöriga myndigheterna, eftersom de annars skulle kunna skjuta upp sitt beslut på obestämd tid. Sökanden drar slutsatsen att anmälan bör anses vara fullständig om den behöriga myndigheten inte svarar inom den föreskrivna tidsfristen på två arbetsdagar.
35      ECB har bestritt sökandens argument.
36      Tribunalen erinrar inledningsvis om att enligt artikel 4.1 c i rådets förordning (EU) nr 1024/2013 av den 15 oktober 2013 om tilldelning av särskilda uppgifter till ECB i fråga om politiken för tillsyn över kreditinstitut (EUT L 287, 2013, s. 63) (nedan kallad SSM-förordningen), jämförd med artikel 15.3 i samma förordning och artikel 87 i SSM-ramförordningen, är ECB ensam behörig att besluta om huruvida det planerade förvärvet ska godkännas, efter det förfarande som föreskrivs i bland annat artikel 15 i SSM-förordningen, och i artiklarna 85 och 86 i SSM-ramförordningen (se, för ett liknande resonemang, dom av den 19 december 2018, Berlusconi och Fininvest, C‑219/17, EU:C:2018:1023, punkt 54).
37      Inom ramen för förhållanden som regleras av principen om lojalt samarbete enligt artikel 6.2 i SSM-förordningen har de nationella myndigheterna, såsom framgår av denna bestämmelse, artikel 15.1 och 2 i samma förordning och artiklarna 85 och 86 i SSM-ramförordningen, till uppgift att registrera ansökningar om tillstånd, bistå ECB, som är den enda som har befogenhet att fatta beslut, bland annat genom att förse ECB med all information som är nödvändig för att den ska kunna fullgöra sina uppgifter, genom att pröva dessa ansökningar och därefter överlämna ett förslag till beslut till ECB som inte är bindande för ECB (dom av den 19 december 2018, Berlusconi och Fininvest, C‑219/17, EU:C:2018:1023, punkt 55).
38      Det ankommer följaktligen på unionsdomstolen att, med stöd av sin exklusiva behörighet granska lagenligheten av unionens rättsakter enligt artikel 263 FEUF, avgöra huruvida ECB:s slutliga beslut är lagenligt, samt, för att tillförsäkra de berörda personerna ett effektivt domstolsskydd, pröva huruvida förberedande åtgärder eller förslag som härrör från nationella myndigheter är behäftade med oegentligheter som kan påverka giltigheten av det slutliga beslutet (se, för ett liknande resonemang, dom av den 19 december 2018, Berlusconi och Fininvest, C‑219/17, EU:C:2018:1023, punkt 44).
39      Enligt artikel 22.1 i kapitaltäckningsdirektivet ska medlemsstaterna kräva att den tilltänkta förvärvaren skriftligen före förvärvet underrättar de behöriga myndigheterna för det kreditinstitut i vilket de avser att förvärva eller ytterligare öka ett kvalificerat innehav om storleken på det tilltänkta innehavet samt lämnar relevanta uppgifter i enlighet med artikel 23.4 i det direktivet. I artikel 22.2 i samma direktiv föreskrivs att de behöriga myndigheterna utan dröjsmål och under alla omständigheter inom två arbetsdagar efter mottagandet skriftligen ska bekräfta mottagandet av underrättelsen till den tilltänkte förvärvaren. De behöriga myndigheterna ska göra bedömningen inom 60 arbetsdagar från datum för det skriftliga mottagningsbeviset för underrättelsen och alla de bifogade handlingar som medlemsstaten kräver enligt förteckningen i artikel 23.4 i kapitaltäckningsdirektivet.
40      I artikel 23.4 i kapitaltäckningsdirektivet föreskrivs att medlemsstaterna ska offentliggöra en förteckning med de uppgifter som krävs för att göra bedömningen och som måste lämnas till de behöriga myndigheterna vid den tidpunkt för anmälan som avses i artikel 22.1 i detta direktiv.
41      Artikel 22.1 och 2 samt artikel 23.4 i kapitaltäckningsdirektivet har införlivats med tysk rätt genom § 2c punkterna 1 och 1a KWG.
42      Enligt § 2c punkt 1 andra meningen KWG ska den tilltänkte förvärvaren i sin anmälan ange dels de omständigheter och handlingar som är väsentliga för att fastställa omfattningen av innehavet och det stora inflytandet, bedömningen av förvärvarens tillförlitlighet och prövningen av andra grunder för invändning enligt § 2c punkt 1b första meningen KWG, vilka enligt § 23 punkt 4 KWG ska preciseras genom beslut, dels de personer och företag från vilka förvärvaren avser att förvärva motsvarande andelar.
43      Enligt § 2c punkt 1 nionde meningen KWG ska BaFin därefter, utan dröjsmål och senast två arbetsdagar efter mottagandet, skriftligen bekräfta för den person som omfattas av anmälningsskyldigheten att en fullständig anmälan har mottagits.
44      I § 2c punkt 1a första meningen KWG föreskrivs att BaFin ska göra sin bedömning inom 60 arbetsdagar räknat från den dag då BaFin skriftligen bekräftade mottagandet av den fullständiga anmälan. I § 2c punkt 1a andra meningen KWG anges att det mottagningsbevis som utfärdas av BaFin ska innehålla uppgift om den dag då bedömningsperioden löper ut.
45      Det framgår av ordalydelsen i de tyska bestämmelser som nämnts i punkterna 42–44 ovan, dels att BaFin ska bekräfta mottagandet av en fullständig anmälan utan dröjsmål och senast två arbetsdagar efter mottagandet, dels att bedömningsperioden på 60 arbetsdagar börjar löpa först från och med dagen för utfärdandet av detta mottagningsbevis, i vilket det ska anges när bedömningsperioden löper ut.
46      Det ska vidare understrykas att för att skapa en enhetlig praxis i medlemsstaterna antog de europeiska tillsynsmyndigheterna år 2016 gemensamma riktlinjer för bedömning av förvärv och ökningar av kvalificerade innehav i den finansiella sektorn.
47      När det gäller banker finns den rättsliga grunden för de gemensamma riktlinjerna i artikel 16.1 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1093/2010 av den 24 november 2010 om inrättande av en europeisk tillsynsmyndighet (Europeiska bankmyndigheten), om ändring av beslut 716/2009/EG och om upphävande av kommissionens beslut 2009/78/EG (EUT L 331, 2010, s. 12), enligt vilken Europeiska bankmyndigheten, i syfte att upprätta en konsekvent, ändamålsenlig och effektiv tillsynspraxis inom det europeiska systemet för finansiell tillsyn (ESFS) och säkerställa en gemensam, enhetlig och konsekvent tillämpning av unionsrätten, ska utfärda riktlinjer och rekommendationer riktade till behöriga myndigheter eller finansinstitut.
48      Även om de gemensamma riktlinjerna är icke-bindande rättsakter, framgår det av artikel 16.3 i förordning nr 1093/2010 att behöriga myndigheter och finansinstitut ska göra sitt yttersta för att följa dem (förslag till avgörande av generaladvokaten Campos Sánchez-Bordona i målet Berlusconi och Fininvest, C‑219/17, EU:C:2018:502, punkterna 84 och 85). I denna bestämmelse preciseras emellertid att dessa myndigheter ska ange om de följer eller avser att följa riktlinjerna och, om så inte är fallet, underrätta Europeiska bankmyndigheten om sitt val och motivera sitt beslut (dom av den 15 juli 2021, FBF, C‑911/19, EU:C:2021:599, punkt 43). ECB åtog sig således att iaktta dessa gemensamma riktlinjer, såsom den har preciserat i sina inlagor. Det klargjordes också att BaFin hade uttryckt sin avsikt att följa de gemensamma riktlinjerna.
49      I punkt 9.1 i de gemensamma riktlinjerna upprepas principen att de behöriga myndigheterna skriftligen ska bekräfta mottagandet från den tilltänkte förvärvaren utan dröjsmål och under alla omständigheter inom två arbetsdagar efter mottagandet av underrättelsen. I punkt 9.2 i de gemensamma riktlinjerna, som sökanden själv har åberopat inom ramen för den första grundens första del, anges att ett mottagningsbevis ska utfärdas inom två arbetsdagar, oavsett om anmälan är fullständig eller inte. I denna punkt föreskrivs nämligen att om anmälan är ofullständig ska den behöriga myndigheten bekräfta mottagandet inom två arbetsdagar och inom rimlig tid underrätta den tilltänkte köparen om de uppgifter som saknas.
50      En ofullständig anmälan har emellertid varken räckvidden eller verkningarna av en fullständig anmälan, såsom anges i punkt 9.1 i de gemensamma riktlinjerna. Det framgår av andra meningen i samma punkt att anmälan endast ska anses vara fullständig om den innehåller alla de uppgifter som den berörda medlemsstaten kräver. I punkt 9.1 tredje meningen anges vidare att mottagningsbeviset endast bör utgöra ett procedursteg för att fastställa att anmälan formellt sett är fullständig, vilket innebär att den frist på 60 arbetsdagar för att genomföra bedömningen börjar löpa och inte en prövning i sak, genom målbankens tillsynsmyndighets försorg, av ingivna handlingar.
51      Genom att föreskriva att ett mottagningsbevis endast kan medföra att bedömningsperioden på 60 arbetsdagar börjar löpa under förutsättning att anmälan är fullständig, erinrar dessa riktlinjer endast om den regel som föreskrivs i artikel 22.1 och 2 i kapitaltäckningsdirektivet, enligt vilken 60-dagarsfristen inte börjar löpa förrän anmälan tillsammans med ”alla de bifogade handlingar som medlemsstaten kräver” och efter det att den behöriga myndigheten har bekräftat mottagandet inom två arbetsdagar efter mottagandet.
52      Av det ovan anförda följer, för det första, att en ofullständig anmälan inte medför att den frist på 60 arbetsdagar som föreskrivs i artikel 22.2 i kapitaltäckningsdirektivet börjar löpa, för det andra, att den behöriga myndigheten, när en anmälan är ofullständig, inte är skyldig att ange de uppgifter som saknas i bekräftelsen på mottagandet av den ofullständiga anmälan, utan endast ska göra detta inom rimlig tid och, för det tredje, att, såsom för övrigt föreskrivs § i 2c punkt 1a KWG, bedömningsperioden på 60 arbetsdagar börjar löpa från och med dagen för den skriftliga bekräftelsen av mottagandet av den fullständiga anmälan.
53      Sökanden har emellertid i huvudsak gjort gällande att BaFin, genom att inte bekräfta mottagandet av meddelandet av den 12 november 2021 och genom att inte inom rimlig tid tillställa sökanden förteckningen över de uppgifter som saknades, otillbörligen fördröjt ECB:s bedömning av det tilltänkta förvärvet.
54      Det framgår av handlingarna i målet att BaFin inte reagerade på anmälan av den 12 november 2021 förrän nio månader senare, det vill säga efter en relativt lång tid. Denna omständighet fördröjde de facto inledandet av ECB:s bedömning av det tilltänkta förvärvet.
55      Enligt tribunalens praxis kan emellertid ett åsidosättande av en tvingande formföreskrift medföra att den berörda institutionens slutliga beslut blir rättsstridigt endast om det är tillräckligt betydande och har en negativ inverkan på den rättsliga och faktiska situationen för den part som har åberopat ett sådant fel (se, för ett liknande resonemang, dom av den 21 december 2022, Vialto Consulting/kommissionen, T‑537/18, ej publicerad, EU:T:2022:852, punkt 183 och där angiven rättspraxis).
56      Mot bakgrund av de bestämmelser som det redogjorts för i punkterna 39–52 ovan har den omständigheten att BaFin inte utfärdade något mottagningsbevis när den mottog anmälan av den 12 november 2021, som då var ofullständig, inte påverkat vare sig innehållet i det angripna beslutet eller bedömningsfristen på 60 arbetsdagar.
57      Enligt ECB förklaras dessutom BaFins niomånadersfrist för att reagera på underrättelsen om det tilltänkta förvärvet av att BaFin fram till ett telefonsamtal med sökanden ansåg att sökandens anmälan endast avsåg en del av förslaget till fusion mellan Warburg Gruppe och målföretaget.
58      Tribunalen påpekar i detta avseende att sökanden, vid tidpunkten för ingivandet av anmälan om det tilltänkta förvärvet, angav att en sådan anmälan gjordes ”i samband med” fusionsplanen för Warburg Gruppe och målföretaget. Under dessa omständigheter hade BaFin fog för att, såsom ECB har gjort gällande, anse att anmälan av den 12 november 2021 skulle bedömas mot bakgrund av ett annat projekt i ett vidare sammanhang.
59      Det kan således konstateras att sökanden inte har visat på vilket sätt underlåtenheten att sända mottagningsbeviset för den ofullständiga anmälan var tillräckligt betydande. Sökanden har inte heller åberopat några omständigheter som visar att avsaknaden av ett sådant mottagningsbevis har kunnat påverka dess rättsliga och materiella ställning, i enlighet med den rättspraxis som det erinrats om i punkt 55 ovan.
60      Av detta följer att talan inte kan vinna bifall på den första grundens första del.
Den tredje delgrunden: Bedömningsperiodens utgång
61      Sökanden har gjort gällande att den behöriga myndigheten enligt artikel 22.2 och 6 i kapitaltäckningsdirektivet, såsom det införlivats med tysk rätt, ska göra sin bedömning inom en strikt tidsfrist på högst 60 arbetsdagar, i avsaknad av en begäran om ytterligare uppgifter. Om den behöriga myndigheten inte motsätter sig det tilltänkta förvärv som den har underrättats om inom en sådan tidsfrist, ska detta förvärv anses vara godkänt.
62      Sökanden har för det första anfört att anmälan av det tilltänkta förvärvet av den 12 november 2021 togs emot av BaFin den 16 november 2021, vilket borde ha lett till att bedömningsperioden började löpa den 19 november 2021.
63      Sökanden har hävdat att den omständigheten att den behöriga myndigheten åläggs begränsade tidsfrister innebär att bedömningsförfarandet är klart och förutsägbart, samtidigt som det säkerställer att ett snabbt beslut fattas.
64      Sökanden har tillagt att enligt artikel 41 i stadgan och förarbetena till införlivandet med tysk rätt av Europaparlamentets och rådets direktiv 2007/44/EG av den 5 september 2007 om ändring av direktiv 92/49/EEG och direktiven 2002/83/EG, 2004/39/EG, 2005/68/EG och 2006/48/EG vad gäller förfaranderegler och utvärderingskriterier för bedömning av förvärv och ökning av innehav inom finanssektorn (EUT L 247, 2007, s. 1), ska 2c § punkt 1 nionde meningen KWG tolkas så, att bedömningsperioden, oberoende av en fullständig bekräftelse, börjar löpa två dagar efter det att BaFin mottagit underrättelsen.
65      För det andra och i andra hand har sökanden gjort gällande att bedömningsperioden, med hänsyn till mottagningsbeviset från BaFin av den 16 augusti 2022, borde ha börjat den 19 augusti 2022.
66      För det tredje, och i tredje hand, anser sökanden att bedömningsperioden, även i avsaknad av mottagningsbevis, borde ha börjat den 19 januari 2023 genom att sökanden lämnat in de sista anmälningarna för målföretagen MS och Hyp den 23 januari 2023. Eftersom BaFin begärde ytterligare upplysningar den 27 januari 2023, det vill säga efter utgången av den obligatoriska tidsfristen på två arbetsdagar, borde bedömningsperioden ha löpt ut senast den 19 april 2023.
67      För det fjärde beräknade BaFin bedömningsperioden på ett felaktigt sätt genom att utgå från antagandet att BaFin hade mottagit de sista upplysningarna från sökanden den 3 februari 2023, eftersom sökanden hade lämnat de sista begärda uppgifterna den 1 februari 2023. ECB saknar grund för sitt påstående att underrättelsen och den åtföljande informationen ska inges skriftligen, eftersom denna ståndpunkt inte bara står i strid med den omständigheten att ECB själv väljer de medel för elektronisk anmälan som den anser vara lämpliga, utan även är rättsstridig, eftersom detta delgivningssätt varken krävs enligt artikel 22 i kapitaltäckningsdirektivet eller enligt § 2c punkt 1a KWG.
68      Sökanden drar slutsatsen att ECB under bedömningsperioden inte motsatte sig det tilltänkta förvärvet, vilket innebär att det ska anses vara godkänt.
69      ECB har bestritt sökandens argument.
70      Det föreskrivs det i artikel 22.6 i kapitaltäckningsdirektivet att om de behöriga myndigheterna inom bedömningsperioden inte skriftligen motsätter sig det tilltänkta förvärvet, ska förslaget anses vara godkänt.
71      Införlivandet av denna bestämmelse med tysk rätt återfinns i § 2c punkt 1b åttonde meningen KWG, i vilken det föreskrivs att om tillsynsmyndigheten under bedömningsperioden inte skriftligen motsätter sig förvärvet eller ökningen av aktieinnehavet, får förvärvet eller ökningen genomföras.
72      Såsom framgår av prövningen av den första grundens första del börjar bedömningsperioden på 60 arbetsdagar att löpa först efter bekräftelsen av mottagandet av den fullständiga anmälan (se punkt 45 ovan).
73      Det framgår dessutom av artikel 22.1 i kapitaltäckningsdirektivet att anmälan av ett kvalificerat innehav ska göras skriftligen, utan att denna skriftliga form anges. I tysk rätt föreskrivs följaktligen i § 2c punkt 1 första meningen KWG att anmälan av ett kvalificerat innehav ska ske skriftligen i enlighet med andra meningen i samma bestämmelse. I den andra meningen anges att den tilltänkte förvärvaren i sin anmälan ska ange de väsentliga omständigheterna och handlingarna, vilka bland annat ska preciseras genom beslut i enlighet med § 24 punkt 4 KWG.
74      Att sökanden lämnade de begärda upplysningarna var följaktligen ett nödvändigt villkor för att BaFin skulle skicka en bekräftelse på mottagandet av den fullständiga anmälan, vilket gjorde det möjligt för bedömningsperioden att börja löpa.
75      I förevarande fall begärde BaFin den 27 januari 2023 upplysningar om sökandens ekonomiska situation. Dessa uppgifter avsåg bland annat fastställandet av priset för dess andel i målföretaget, företagets skattedeklarationer och en beskrivning av dess inkomstkällor.
76      Dessa uppgifter anges i § 13 punkt 3 i Verordnung über die Anzeigen nach § 2c des Kreditwesengesetzes und § 17 des Versicherungsaufsichtsgesetzes Inhaberkontrollverordnung (förordning om kontroll av andelsinnehavare) av den 20 mars 2009 (BGBl. 2009 i, s. 562) (nedan kallad InhKontrollV), i vilken det anges vilka uppgifter som krävs för att anmäla ett förvärv av ett kvalificerat innehav i enlighet med § 24 punkt 4 KWG.
77      Av detta följer att anmälan inte var fullständig innan dessa uppgifter mottogs och att fristen för bedömningsperioden således inte kunde börja löpa.
78      Den 1 februari 2023 skickade sökanden ett e‑postmeddelande till BaFin med anledning av BaFins begäran av den 27 januari 2023. Detta e‑postmeddelande innehöll, i bilagor, en skannad version av den undertecknade svarsskrivelsen avseende sökandens namn, med anteckningen ”i förväg per e‑post”, samt fyra bilagor i pdf-version. Sökanden skickade även denna skrivelse och dessa bilagor per post.
79      Genom mottagningsbevis av den 21 februari 2023 informerade BaFin sökanden om att dess svarsskrivelse av den 1 februari 2023 hade mottagits den 3 februari 2023 och att anmälan ansågs vara fullständig. BaFin angav i samma skrivelse uttryckligen för sökanden att bedömningsperioden följaktligen skulle löpa från den 8 februari till den 5 maj 2023.
80      Det ska i detta hänseende understrykas att sökanden, fram till dess att hon ingav sin ansökan, inte hade yttrat sig över denna skrivelse, i vilken BaFin hade ansett att utgångspunkten för bedömningsperioden inte var mottagandet av e‑postmeddelandet av den 1 februari 2023, utan mottagandet av handlingarna i pappersform av den 3 februari 2023.
81      Mot bakgrund av detta mottagningsbevis kunde bedömningsperioden således inte börja löpa före den 8 februari 2023 eller löpa ut före den 5 maj 2023, i enlighet med § 2c punkt 1a KWG, jämförd med och tolkad mot bakgrund av artikel 22.2 andra stycket i kapitaltäckningsdirektivet.
82      ECB gjorde sig inte skyldig till felaktig rättstillämpning och åsidosatte i synnerhet inte artikel 41 i stadgan när den fann att bedömningsperioden löpte från den 8 februari 2023 till den 5 maj 2023.
83      Sökanden har emellertid gjort gällande att hon lämnade de sista begärda uppgifterna den 1 februari 2023 och inte den 3 februari 2023, såsom BaFin har hävdat. ECB har inte fog för att hävda att de uppgifter som åtföljer anmälan ska inges skriftligen och att således betrakta den fullständiga anmälan först från och med den 3 februari 2023. Sökanden har således hävdat att det inte krävdes att de uppgifter som BaFin begärde den 27 januari 2023 skulle ha lämnats i skriftlig form.
84      Tribunalen konstaterar att sökanden har iakttagit den skriftliga form som BaFin och ECB kräver för den ursprungliga anmälan av det tilltänkta förvärvet av den 12 november 2021.
85      Frågan är således huruvida samma form ska krävas för att tillhandahålla de uppgifter som BaFin begärde den 27 januari 2023 för att kunna förklara anmälan av det tilltänkta förvärvet fullständig.
86      Såsom framgår av punkterna 73–77 ovan skulle dessa uppgifter, som avsåg sökandens ekonomiska situation och bland annat fastställandet av priset för dess andel i målföretaget, dess skattedeklarationer och beskrivningen av dess inkomstkällor, översändas till BaFin för att anmälan av det tilltänkta förvärvet skulle anses vara fullständig. Därför skulle även sådana uppgifter lämnas till BaFin i den form som var tillämplig på den ursprungliga anmälan.
87      Det är emellertid utrett att sökandens e‑postmeddelande av den 1 februari 2023, vilket översändes som svar på BaFins begäran av den 27 januari 2023, inte uppfyller kraven i den skriftliga form som krävs för den ursprungliga anmälan. Även om sökanden i sina inlagor har bestritt att § 126 första meningen i Bürgerliches Gesetzbuch (den tyska civillagen) är tillämplig i förevarande fall, framgår det av handlingarna i målet att anmälan av den 12 november 2021 gjordes per post. Sökanden godtog därigenom att den skriftliga form som krävs enligt § 2c punkt1 första meningen KWG krävde att den ovannämnda anmälan översändes i fysisk form och var undertecknad av sökanden.
88      I detta avseende anmodade tribunalen, genom en åtgärd för processledning av den 13 november 2024, parterna att precisera definitionen av skriftlig form i den bestämmelse som nämns i punkt 87 ovan, mot bakgrund av tysk nationell rätt. Frågan diskuterades även vid förhandlingen.
89      Det framgår av parternas skriftliga svar, liksom deras yttranden vid förhandlingen, att varken tysk lagstiftning eller förvaltningsdomstolarnas praxis har definierat den skriftliga form som krävs enligt § 2c punkt 1 första meningen KWD, genom vilken artikel 22.1 i kapitaltäckningsdirektivet införlivades med tysk rätt. Såsom ECB har förklarat är även § 126 första meningen BGB relevant vid tillämpningen av § 2c punkt 1 första meningen KWG. I denna bestämmelse föreskrivs att om skriftlig form föreskrivs i lag, ska den berörda handlingen undertecknas av emittenten med dennes eget namn eller med initialer som bestyrkts av notarius publicus.
90      I förevarande fall har sökanden själv angett följande i sitt e‑postmeddelande av den 1 februari 2023: ”i förväg per e‑post”. Sökanden förklarade även vid förhandlingen att den hade skickat de handlingar som bifogats e‑postmeddelandet i fysisk form för att undvika en situation där fristen inte skulle börja löpa före mottagandet av handlingarna i denna form.
91      Genom att göra detta har sökanden inte bestritt att skyldigheten att anmäla det tilltänkta förvärvet, som skulle göras ”skriftligen”, innebar en försändelse i pappersform, utan den tycks själv ha medgett detta.
92      Elektronisk form, på de villkor som föreskrivs i § 3a punkt 2 i Verwaltungsverfahrensgesetz (förvaltningsprocesslagen) av den 23 januari 2003 (BGBl. I s. 102) (nedan kallad den tyska förvaltningsprocesslagen) kan ersätta skriftlig form. Enligt denna bestämmelse är nämligen överföring av elektroniska handlingar endast tillåten ”i den mån mottagaren ger tillgång till dem” eller om de berörda handlingarna innehåller en kvalificerad elektronisk underskrift i den mening som avses i artikel 3.12 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 910/2014 av den 23 juli 2014 om elektronisk identifiering och betrodda tjänster för elektroniska transaktioner på den inre marknaden och om upphävande av direktiv 1999/93/EG (EUT L 257, 2014, s. 73). Inget av dessa två villkor är emellertid uppfyllt i förevarande fall.
93      Som svar på en muntlig fråga från tribunalen och som komplement till sitt svar på den åtgärd för processledning som nämns i punkt 88 ovan, förklarade ECB, utan att motsägas av sökanden på denna punkt, att BaFin i sina e‑postmeddelanden angav de specifika e‑postadresser som handlingarna skulle skickas till i elektronisk form. Kommissionen har även förklarat att det även på BaFins webbplats uttryckligen angavs att alla elektroniska handlingar endast skulle sändas till dessa två adresser, vilket sökanden inte heller bestred vid förhandlingen.
94      Det kan emellertid konstateras att sökanden, efter det e‑postmeddelande som BaFin skickade till sökanden den 27 januari 2023 och i vilket dessa funktionsadresser angavs, inte skickade e‑postmeddelandet av den 1 februari 2023 till en av dem, och att de handlingar som ursprungligen var försedda med en handskriven underskrift inte innehöll någon elektronisk underskrift.
95      Av detta följer att de handlingar som sökanden skickade den 1 februari 2023 inte kan anses ha anmälts på ett giltigt sätt på elektronisk väg och följaktligen inte anses ha kompletterat anmälan av det tilltänkta förvärvet av den 12 november 2023 på ett giltigt sätt.
96      Mot bakgrund av bestämmelserna i § 3a punkt 2 i den tyska förvaltningsprocesslagen underkänner tribunalen påståendet att sökanden kunde svara på BaFins e‑postmeddelande av den 27 januari 2023 genom ett e‑postmeddelande till samma adress.
97      Det ska under alla omständigheter även understrykas att varje part i förfarandet måste följa de bestämmelser som är tillämpliga på dem. Om anmälan av det tilltänkta förvärvet omfattas av villkoren i § 2c punkt 1 första meningen KWG, måste ECB:s delgivning av ett tillsynsbeslut vara förenlig med de bestämmelser som anges i punkterna 123–126 nedan, vilken kommer att prövas inom ramen för den första grundens andra del.
98      Härav följer att BaFin, med beaktande av de tillämpliga bestämmelserna och de faktiska omständigheterna i förevarande fall, i den mån sökanden skickade de begärda uppgifterna via e‑post till en adress som inte var avsedd för detta ändamål, samtidigt som hon tillkännagav sin avsikt att skicka uppgifterna och också skickade dem i fysiskt format, inte gjorde sig skyldig till felaktig rättstillämpning när den fann att den skriftliga underrättelsen var fullständig samma dag som den mottog de uppgifter som sökanden hade lämnat på ett fysiskt medium, det vill säga den 3 februari 2023.
99      Av det ovan anförda följer att talan inte kan bifallas på den första grundens tredje del.
Den andra delgrunden: Avsaknad av skriftlig form och delgivning av det angripna beslutet
100    Sökanden har för det första gjort gällande att det angripna beslutet är rättsstridigt, eftersom det inte delgavs sökanden i enlighet med artikel 35.1 och 10 och artikel 88.1 b i SSM-ramförordningen.
101    Det angripna beslutet var riktat till sökanden i form av en bilaga till ett e‑postmeddelande, trots att ECB inte fattade något beslut om kriterierna för elektronisk delgivning i enlighet med artikel 35.10 i SSM-ramförordningen.
102    Sökanden har även anfört att artikel 35.10 i SSM-ramförordningen inte ger ECB möjlighet att välja det elektroniska kommunikationsmedel som den anser lämpligt för att delge ett beslut. Enligt denna artikel ska ECB anta kriterier för elektronisk delgivning som är förenliga med rättssäkerhetsprincipen och som gör det möjligt för den som beslutet riktar sig till att kontrollera dess äkthet och den exakta tidpunkten för delgivningen. Klaganden har i detta avseende som exempel hänvisat till artikel 100.3 i tribunalens rättegångsregler.
103    För det andra har sökanden tillagt att den inte har kunnat ta del av det angripna beslutet, eftersom den separata bedömningsrapporten, som utgör en integrerad del av ECB:s resonemang, inte delgavs sökanden som en del av eller bilaga till nämnda beslut.
104    För det tredje har sökanden, utöver sina svar på åtgärden för processledning av den 13 november 2024, gjort gällande att det framgår av      § 2c punkt 1b femte och åttonde meningarna KWG och artikel 22.6 i kapitaltäckningsdirektivet att ett beslut om invändning mot ett tilltänkt förvärv av kvalificerade innehav ska antas och delges skriftligen. Enligt § 37 punkterna 2 och 3 i den tyska förvaltningsprocesslagen krävs enligt denna skriftliga form att förvaltningsbeslutet har en fysisk form.
105    Den skriftliga formen kan visserligen ersättas med elektronisk form i enlighet med §§ 3a punkt 2 och 37 punkt 3 i den tyska förvaltningsprocesslagen. Det angripna beslutet uppfyller emellertid inte denna form, eftersom det inte har undertecknats med hjälp av en kvalificerad anordning för elektroniska underskrifter, i den mening som avses i artikel 3 led 12 i förordning nr 910/2014.
106    Sökanden anser även att det angripna beslutet inte är bestyrkt och att det enbart därför ska ogiltigförklaras.
107    ECB har bestritt sökandens påståenden.
108    Genom sin tredje anmärkning har sökanden, i sina svar på åtgärden för processledning av den 13 november 2024, gjort gällande att det angripna beslutet varken iakttar den skriftliga formen, eftersom det inte har konkretiserats i fysisk form, eller den elektroniska formen, i avsaknad av en kvalificerad elektronisk underskrift.
109    Giltigheten av delgivningen av det angripna beslutet kan emellertid inte ifrågasättas mot bakgrund av nationell processrätt.
110    Såsom har påpekats i punkterna 36 och 37 ovan är förfarandet för kontroll av kvalificerade innehav ett sammansatt förfarande som äger rum först vid den nationella behöriga myndigheten och därefter vid ECB. ECB är i detta sammanhang skyldig att tillämpa ”all relevant unionsrätt, och där sådan unionsrätt består av direktiv, nationell rätt i den mån den införlivar dessa direktiv”, i enlighet med artikel 4.3 i SSM-förordningen. I detta avseende anges i skäl 34 i samma förordning att ”ECB bör tillämpa de materiella reglerna om tillsyn av kreditinstitut”.
111    Följaktligen ska § 3a och § 37 i den tyska förvaltningsprocesslagen, som inte omfattas av den materiella tillsynsrätten, inte tillämpas av ECB.
112    För det andra, även om det antas att delgivningen inte har skett skriftligen eller på elektronisk väg, i den mening som avses i tysk rätt, ska det erinras om att det, för att delgivningen av ett beslut ska anses ha skett på ett korrekt sätt, räcker att beslutet delges den som det riktar sig till och att denne ges möjlighet att få kännedom om det, varvid det dessutom ska preciseras att eventuella oegentligheter som påverkar formerna för delgivning inte medför att själva den delgivna rättsaktens lagenlighet eller rättsenlighet påverkas (dom av den 12 mars 2020, LL-Carpenter/kommissionen, T‑531/18, ej publicerad, EU:T:2020:91, punkt 110 och där angiven rättspraxis).
113    I förevarande fall underrättades sökanden om det angripna beslutet genom e‑postmeddelande av den 5 maj 2023. I detta beslut angavs uttryckligen att ECB motsatte sig det tilltänkta förvärvet och det innehöll även grunderna för invändningen.
114    Den 5 maj 2023 begärde ECB även, genom e‑postmeddelande, bekräftelse av mottagandet av det angripna beslutet. Den 8 maj 2023 besvarade sökandens ombud detta e‑postmeddelande och angav att hon bestred meddelandets giltighet och begärde upplysningar om vilka kriterier som skulle vara uppfyllda för en elektronisk anmälan.
115    Sökanden har således inte bestritt att den mottog det angripna beslutet och kunde ta del av det den 5 maj 2023. Denna kännedom bekräftas under alla omständigheter av den omständigheten att sökanden den 12 maj 2023 begärde att få ta del av den separata bedömningsrapporten, genom att uttryckligen hänvisa till det som angavs i det angripna beslutet.
116    Den påstådda underlåtenheten att iaktta den skriftliga och den elektroniska formen kan således i förevarande fall inte på ett skadligt sätt påverka sökandens rättsliga och materiella ställning, i den mening som avses i den rättspraxis som anges i punkt 55 ovan. Eftersom underlåtenheten att iaktta bestämmelserna om delgivning av det angripna beslutet under alla omständigheter inte kan påverka beslutets lagenlighet, konstaterar tribunalen att sökandens invändning är verkningslös.
117    Sökandens påståenden kan följaktligen inte godtas.
118    Sökanden har slutligen gjort gällande att det angripna beslutet inte har bestyrkts, bland annat på grund av att det inte innehåller någon kvalificerad elektronisk underskrift. Detta bestyrkande utgör ett väsentligt formkrav vars åsidosättande kan medföra att den berörda rättsakten ogiltigförklaras och åsidosättandet härav kan även prövas ex officio av domstolarna (se, för ett liknande resonemang och analogt, dom av den 15 juli 2021, kommissionen/Landesbank Baden-Württemberg och SRB, C‑584/20 P och C‑621/20 P, EU:C:2021:601, punkt 152).
119    Det framgår av rättspraxis att bestyrkandet av en rättsakt har till syfte att säkerställa rättssäkerheten genom att fastställa den text som antagits av rättsaktens upphovsman. Kontrollen av att formkravet för bestyrkande iakttas innebär således en kontroll av rättsaktens tillförlitlighet (se, för ett liknande resonemang, dom av den 28 november 2019, Banco Cooperativo Español/SRB, T‑323/16, EU:T:2019:822, punkterna 75 och 77).
120    I förevarande fall återger det angripna beslutet, såsom sökanden har påpekat i sin ansökan, exakt det förslag till beslut som delgavs sökanden under det administrativa förfarandet, med undantag för vissa smärre formella ändringar. Sökanden har inte påstått att det angripna beslutet har ändrats efter det att det undertecknades och har inte heller bestritt undertecknarens identitet eller auktoritet. Sökanden har endast gjort gällande att underskriften är formellt felaktig, utan att bestrida dess bevisvärde.
121    Följaktligen, och i avsaknad av andra omständigheter som kan ge upphov till tvivel om huruvida det angripna beslutet är tillförlitligt, kan bestyrkandet av detta beslut inte ifrågasättas.
122    När det gäller sökandens argument att den inte delgavs det angripna beslutet i enlighet med artikel 35.1 och 10 och artikel 88.1 b i SSM-ramförordningen, ska följande påpekas.
123    Enligt artikel 35.1 och 10 i SSM-ramförordningen får ECB delge en part ett ECB-tillsynsbeslut, bland annat på elektronisk väg. Enligt artikel 35.10 i ramförordningen om SSM får ECB fastställa kriterierna för att överlämna ett ECB-tillsynsbeslut på elektronisk eller annan jämförbar väg.
124    Det är ostridigt att ECB inte har fastställt några sådana kriterier. Ordalydelsen i artikel 35 i ovannämnda ramförordning villkorar emellertid inte ECB:s möjlighet att delge ett tillsynsbeslut på elektronisk väg av att dessa kriterier först har fastställts. I artikel 35.10 i SSM-ramförordningen föreskrivs nämligen endast en möjlighet för ECB att fastställa de kriterier enligt vilka ett tillsynsbeslut får meddelas med hjälp av elektroniska kommunikationsmedel eller andra jämförbara kommunikationsmedel. Denna artikel utgjorde således inte hinder för att ECB delgav sökanden det angripna beslutet per e‑post.
125    Enligt artikel 88.1 b i SSM-ramförordningen ska ECB dessutom så snart som möjligt, i enlighet med artikel 35 i samma ramförordning, underrätta parterna om beslut om förvärv av ett kvalificerat innehav i ett kreditinstitut.
126    I artikel 22.5 i kapitaltäckningsdirektivet föreskrivs slutligen att om de behöriga myndigheterna beslutar att motsätta sig ett förvärv, ska de inom två arbetsdagar efter det att bedömningen slutförts, och inom bedömningsperioden, underrätta den tilltänkte förvärvaren och ange skälen för beslutet.
127    Ett beslut ska enligt rättspraxis anses som delgivet när den person till vilken det riktas har underrättats och är i stånd att ta del av beslutet. Ett delgivningssätt anses således lämpligt om det gör det möjligt att med säkerhet fastställa när fristen för att väcka talan börjar löpa (se, för ett liknande resonemang, dom av den 6 april 1995, BASF m.fl./kommissionen, T‑80/89, T‑81/89, T‑83/89, T‑87/89, T‑88/89, T‑90/89, T‑93/89, T‑95/89, T‑97/89 – T‑99/89, T‑101/89, T‑103/89, T‑105/89 och T‑107/89, EU:T:1995:61, punkt 59).
128    Tribunalen konstaterar att ECB, genom att i ett e‑postmeddelande av den 5 maj 2023 underrätta sökanden om sitt beslut att motsätta sig det tilltänkta förvärvet och skälen till detta beslut, på villkor som är förenliga med artikel 22.5 i kapitaltäckningsdirektivet, inte åsidosatte bestämmelserna i artikel 35.1, 10 och artikel 88.1 b i SSM-ramförordningen.
129    Sökandens argument kan följaktligen inte godtas.
130    Sökanden kan för övrigt inte med framgång göra gällande att den omständigheten att den separata bedömningsrapporten skickades för sent inte gjorde det möjligt för sökanden att få kännedom om det angripna beslutet.
131    Det är visserligen ostridigt att den separata bedömningsrapporten på sökandens begäran delgavs sökanden först den 15 maj 2023, det vill säga tio dagar efter delgivningen av det angripna beslutet. ECB har gjort gällande att denna senare försändelse beror på ett internt fel.
132    Detta efterföljande översändande av den separata bedömningsrapporten påverkar emellertid inte beräkningen av den tidsfrist inom vilken ECB skulle slutföra sin bedömning, eftersom det angripna beslutet, såsom angetts i punkterna 112–115 ovan, tydligt markerade ECB:s invändning mot det tilltänkta förvärvet, vilket sökanden har bestritt inom ramen för sin talan.
133    ECB:s invändning mot det tilltänkta förvärvet är nämligen föremål för en motivering i det angripna beslutet. ECB konstaterade att det förelåg ett samordnat agerande och följaktligen att sökanden hade förvärvat ett kvalificerat innehav. Sökanden har även redogjort för skälen till att sistnämnda bolag inte uppfyller de kriterier som en aktieägare som önskar förvärva ett kvalificerat innehav ska uppfylla, såsom anges i punkt 23 ovan.
134    Detta argument som sökanden har anfört ska följaktligen underkännas.
135    Mot bakgrund av det ovan anförda kan talan således inte vinna bifall såvitt avser den första grundens andra del och följaktligen inte på någon del av den första grunden.
Den andra grunden: Åsidosättande av rätten att yttra sig och motiveringsskyldigheten
136    Sökanden har delat upp den andra grunden i två delar. Den första delen avser åsidosättande av sökandens rätt att yttra sig och den andra åsidosättande av motiveringsskyldigheten.
Den första delgrunden: åsidosättande av rätten att yttra sig
137    Sökanden har gjort gällande att ECB, mot bakgrund av artikel 41.2 a i stadgan, artikel 31 i SSM-ramförordningen och artikel 22.1 första stycket i SSM-förordningen, har åsidosatt sökandens rätt att yttra sig.
138    ECB antog nämligen det angripna beslutet på grundval av omständigheter som angavs för första gången i en separat bedömningsrapport som delgavs sökanden tio dagar efter antagandet av det angripna beslutet, vilket följaktligen ska underkännas. Dessa omständigheter föranledde emellertid ECB att dra slutsatsen att det förelåg ett samordnat agerande mellan aktieägarna i Warburg Gruppe. ECB fann då att det tilltänkta förvärvet avsåg ett kvalificerat innehav på 100 procent av rösterna och målföretagets kapital samt ett förvärv av kontroll över målföretagen MS och Hyp.
139    ECB har således berövat sökanden möjligheten att yttra sig över dessa omständigheter och således att visa att aktieägarna i Warburg Gruppe inte agerade i samförstånd, bland annat vad gäller det tilltänkta förvärvet. I avsaknad av ett samordnat agerande mellan aktieägarna i Warburg Gruppe skulle sökandens kvalificerade innehav inte motsvara 100 procent av rösterna och målföretagets kapital, och ECB skulle i ett sådant fall ha kunnat tillämpa mindre stränga bedömningskriterier på det tilltänkta förvärvet.
140    Sökanden har tillagt att den separata bedömningsrapporten innehåller en felaktig analys, eftersom ECB felaktigt grundade sig på samma faktiska omständigheter för att fastställa att det förelåg ett samordnat agerande såväl för MWB 1 som för Warburg Gruppe. ECB har även felaktigt beaktat anmälan på grundval av ett samordnat agerande i samband med den planerade fusionen mellan Warburg Gruppe och målföretaget när den drog slutsatsen att det förelåg ett principiellt samordnat agerande mellan aktieägarna i Warburg Gruppe. Denna anmälan följde nämligen av § 2c punkt 1 första meningen KWG, enligt vilken det krävs en gemensam anmälan om aktieägarna agerar tillsammans för att genomföra den planerade transaktionen. Sökanden anser även att ECB inte har lagt fram de faktiska omständigheter som visar att det fanns ett röstningsmönster mellan aktieägarna i Warburg Gruppe.
141    Sökanden har hävdat att även om aktieägarna i Warburg Gruppe inte hade agerat i samförstånd, kunde sökanden inte tilldelas en andel på 40,24 procent i målföretagets kapital, eftersom detta resonemang grundar sig på § 5 punkt 1 andra meningen i InhKontrollV, vilket är rättsstridigt.
142    Under alla omständigheter anser sökanden att det inte kan uteslutas att utgången av förfarandet hade kunnat bli en annan om sökanden hade getts tillfälle att framföra sina synpunkter, vilket innebär att förfarandet är felaktigt.
143    ECB har bestritt sökandens påståenden.
144    Sökanden har i huvudsak kritiserat ECB för att inte ha fått yttra sig om de omständigheter som ECB grundade sig på för att slå fast att det förelåg ett samordnat agerande mellan aktieägarna i Warburg Gruppe, eftersom dessa omständigheter endast återfinns i den separata bedömningsrapporten som delgavs efter delgivningen av det angripna beslutet.
145    Tribunalen erinrar om att enligt artikel 41.2 a i stadgan innebär rätten till god förvaltning att var och en har rätt att yttra sig innan en enskild åtgärd som skulle beröra honom eller henne negativt vidtas mot honom eller henne.
146    Rätten att yttra sig innebär särskilt att var och en garanteras en möjlighet att på ett meningsfullt och effektivt sätt framföra sin ståndpunkt under det administrativa förfarandet och innan ett beslut fattas som kan påverka vederbörandes intressen på ett ogynnsamt sätt. Det följer dessutom av fast rättspraxis att rätten att yttra sig har två syften. Den tjänar dels till att utreda ärendet och fastställa de faktiska omständigheterna på ett så precist och korrekt sätt som möjligt, dels till att säkerställa ett effektivt skydd för den berörde. Rätten att yttra sig syftar särskilt till att säkerställa att varje beslut som går någon emot fattas med kännedom om alla omständigheter och har bland annat till ändamål att den behöriga myndigheten ska kunna rätta till fel eller att den berörda personen ska kunna göra gällande uppgifter angående sin personliga situation, som ger stöd för att beslutet ska fattas eller att det inte ska fattas, eller att det ska ges ett visst innehåll (se dom av den 22 november 2023, Del Valle Ruíz m.fl./SRB, T‑302/20, T‑303/20 och T‑307/20, EU:T:2023:735, punkt 141 och där angiven rättspraxis).
147    Såsom framgår av själva ordalydelsen är artikel 41.2 a i stadgan allmänt tillämplig. Av detta följer att rätten att yttra sig ska iakttas i varje förfarande som kan leda till att det antas en rättsakt som går någon emot, även när den tillämpliga lagstiftningen inte uttryckligen föreskriver en sådan formföreskrift (se dom av den 22 november 2023, Del Valle Ruíz m.fl./SRB, T‑302/20, T‑303/20 och T‑307/20, EU:T:2023:735, punkt 142 och där angiven rättspraxis).
148    Med hänsyn till att principen om rätten till försvar, i vilken rätten att yttra sig ingår, utgör en grundläggande och allmän unionsrättslig princip, är det följaktligen inte möjligt att vare sig utesluta eller begränsa tillämpningen av principen genom lagstiftning. Att principen iakttas ska följaktligen säkerställas såväl när särskilda bestämmelser helt och hållet saknas som när det föreligger bestämmelser vilka i sig inte tar någon hänsyn till nämnda princip (se dom av den 22 november 2023, Del Valle Ruíz m.fl./SRB, T‑302/20, T‑303/20 och T‑307/20, EU:T:2023:735, punkt 143 och där angiven rättspraxis).
149    Det framgår av artikel 31.1 i SSM-ramförordningen att innan ECB antar ett tillsynsbeslut som kan påverka en parts rättigheter negativt, och utom i brådskande fall, ska denna part ha haft möjlighet att skriftligen framföra sina synpunkter till ECB om de sakförhållanden, skäl och rättsliga grunder som är relevanta för ECB:s tillsynsbeslut, varvid det ska preciseras att den underrättelse genom vilken ECB ger parterna möjlighet att yttra sig ska innehålla uppgift om det materiella innehållet i det planerade tillsynsbeslutet, de viktigaste fakta, skäl och rättsliga grunder som den avser att lägga till grund för sitt beslut.
150    I artikel 22.1 första stycket i SSM-förordningen föreskrivs dessutom att ECB, utom i brådskande fall, endast ska grunda sina beslut om bedömning av ett kvalificerat innehav på invändningar som de berörda parterna har fått tillfälle att yttra sig över.
151    I de förslag till beslut som ECB och BaFin har upprättat preciseras de väsentliga faktiska och rättsliga omständigheter som ligger till grund för det angripna beslutet. I dessa förslag konstaterades bland annat att aktieägarna i Warburg Gruppe agerade i samförstånd. Med hänsyn till detta samordnade agerande analyserar dessa projekt det tilltänkta förvärvet och drar slutsatsen att detta leder till att sökanden förvärvar ett kvalificerat innehav i målföretaget.
152    I enlighet med artikel 31.1 i SSM-ramförordningen delgav ECB sökanden förslaget till det angripna beslutet, i vilket det i punkterna 1.1 och 2.1 uttryckligen hänvisas till den analys som BaFin gjort i sitt förslag till beslut. 14 april 2023 fick sökanden tillgång till handlingarna. Sökanden har således kunnat ta del av BaFins förslag till beslut.
153    I sitt yttrande av den 21 april 2023 över ECB:s förslag till beslut kunde sökanden således framföra sina synpunkter på förekomsten av ett samordnat agerande mellan aktieägarna i Warburg Gruppe, för att bestrida slutsatsen att sökanden skulle förvärva ett kvalificerat innehav i målföretaget. Sökanden hävdade bland annat att aktieägarna i Warburg Gruppe inte agerade i samförstånd och gjorde gällande att ECB:s konstaterande i detta avseende var godtyckligt, eftersom det saknade stöd.
154    Det framgår av den separata bedömningsrapporten att ECB beaktade sökandens synpunkter och besvarade dem. ECB preciserade således de omständigheter som enligt dess uppfattning visade att det förelåg ett samordnat agerande mellan aktieägarna i Warburg Gruppe.
155    Av detta följer att sökanden har utövat sin rätt att yttra sig angående denna aspekt av det angripna beslutet innan det antogs.
156    Överklagandet kan således inte vinna bifall på den andra grundens första del.
Den andra delgrunden: Otillräcklig motivering av det angripna beslutet
157    Sökanden har för det första gjort gällande att det angripna beslutet inte är tillräckligt motiverat mot bakgrund av artikel 296.2 FEUF, artikel 33.1 och 2 i SSM-ramförordningen och artikel 22.1 första stycket andra meningen och 2 andra stycket i SSM-förordningen.
158    För det andra anser sökanden att motiveringen i det angripna beslutet ska vara tillräcklig i sig själv, utan att behöva hänvisa till den separata bedömningsrapporten, vilken inte utgör en integrerad del av detta, eftersom det inte har bifogats det. Denna bedömningsrapport upprättades även efter det att det angripna beslutet hade antagits. De omständigheter som ECB stöder sig på för att slå fast att det förelåg ett samordnat agerande på Warburg Gruppens nivå framgår emellertid endast av den separata bedömningsrapporten. Bevis för detta är att den separata bedömningsrapporten är nästan dubbelt så lång som det angripna beslutet och att ECB vid flera tillfällen har hänvisat till denna i sina inlagor.
159    Sökanden har, utöver sina svar på åtgärden för processledning av den 13 november 2024, tillagt att den separata bedömningsrapporten, som utgör en väsentlig del av det angripna beslutet, inte är oupplösligt förbunden med beslutet och att det inte finns någon kvalificerad elektronisk underskrift som är knuten till rapporten. Det är inte möjligt att fastställa den version av denna handling som lagts fram för ECB-rådet för antagande. Dess äkthet har således inte styrkts.
160    Sökanden har även påpekat att det saknar betydelse att sökanden, när den väl mottagit den separata bedömningsrapporten, förfogade över en tillräcklig tidsfrist för att väcka talan. För det första var det först på sökandens begäran som ECB översände den separata bedömningsrapporten till sökanden. Vidare är det inte möjligt att på något sätt förkorta talefristerna, vilka utgör tvingande rätt. Slutligen anser sökanden att det enligt rättspraxis krävs att motiveringen av ett beslut av en institution meddelas samtidigt som beslutet i fråga delges, i synnerhet när antagandet av ett sådant beslut måste ske inom en föreskriven tidsfrist, såsom i förevarande fall.
161    För det tredje anser sökanden att ECB under förfarandets gång ändrade och kompletterade motiveringen i det angripna beslutet, vilket strider mot rättspraxis. Sökanden anser närmare bestämt att ECB inte kan vinna framgång med sina argument avseende sökandens påstådda bristande anseende och bristande yrkeskompetens, vilka har utvecklats på nytt såväl med hänsyn till innehållet i ansökan som till skriftväxlingen med BaFin. Sökanden har även understrukit att ECB inte kan åberopa det beslut som antagits inom ramen för 2022 års tillsyns- och utvärderingsförfarande (nedan kallat SREP-beslutet), eftersom detta beslut antogs efter det angripna beslutet. Det framgår inte heller av den icke-konfidentiella versionen av 2021 års beslut SREP att sökandens make har medfört betydande risker för målföretaget.
162    Sökanden har slutligen understrukit att den analys enligt vilken hon under alla omständigheter skulle förvärva 40,24 procent av målföretagets kapital enligt § 5.1 andra meningen InhKontrollV helt saknas i det angripna beslutet och således inte kan beaktas.
163    ECB har bestritt dessa argument.
164    För det första ska det erinras om att det i artikel 296 andra stycket FEUF föreskrivs att unionsinstitutionernas rättsakter ska motiveras och att rätten till god förvaltning, som stadfästs i artikel 41 i stadgan, innebär en skyldighet för unionens institutioner, organ och byråer att motivera sina beslut (dom av den 15 juli 2021, kommissionen/Landesbank Baden-Württemberg och SRB, C‑584/20 P och C‑621/20 P, EU:C:2021:601, punkt 102).
165    Motiveringen av ett beslut av en av unionens institutioner, ett av dess organ eller en av dess byråer är av särskild betydelse, eftersom den ger den som berörs av beslutet möjlighet att med kännedom om samtliga omständigheter avgöra huruvida det finns anledning att väcka talan mot beslutet och gör det möjligt för den behöriga domstolen att utföra sin prövning och således utgör en av förutsättningarna för att den i artikel 47 i stadgan garanterade domstolsprövningen ska vara effektiv (se, dom av den 15 juli 2021, kommissionen/Landesbank Baden-Württemberg och SRB, C‑584/20 P och C‑621/20 P, EU:C:2021:601, punkt 103 och där angiven rättspraxis).
166    Av domstolens praxis framgår även att en sådan motivering ska vara anpassad till den aktuella rättsaktens beskaffenhet och till det sammanhang i vilket rättsakten antagits. Det krävs inte att samtliga faktiska och rättsliga omständigheter anges i motiveringen, eftersom bedömningen av huruvida en motivering är tillräcklig inte ska ske endast utifrån rättsaktens ordalydelse, utan även utifrån sammanhanget och samtliga rättsregler på det ifrågavarande området samt utifrån det intresse av att få förklaringar som de till vilka rättsakten är riktad kan ha. En rättsakt som går någon emot ska följaktligen anses vara tillräckligt motiverad om den har tillkommit i ett sammanhang som är känt för den berörda personen och som gör att denna person har möjlighet att förstå innebörden av den åtgärd som vidtas gentemot vederbörande (se, dom av den 15 juli 2021, kommissionen/Landesbank Baden-Württemberg och SRB, C‑584/20 P och C‑621/20 P, EU:C:2021:601, punkt 104 och där angiven rättspraxis).
167    I förevarande fall anges de faktiska omständigheterna avseende det tilltänkta förvärvet och slutsatsen att detta skulle leda till att sökanden förvärvade ett kvalificerat innehav i målföretaget, med hänsyn till att aktieägarna i Warburg Gruppe hade agerat i samförstånd, närmare i punkterna 1.1–1.5 och 2.1 i det angripna beslutet.
168    De kriterier som motiverar att ECB motsätter sig det tilltänkta förvärvet, vilka det erinrats om i punkt 23 ovan, prövas dessutom tydligt i det angripna beslutet i punkterna 2.3–2.12, vad gäller sökandens anseende, i punkt 2.12 c vad gäller dess solvens, och i punkterna 2.13–2.15, vad gäller iakttagandet av målföretagets tillsynskrav. Det angripna beslutet har dessutom tillkommit i ett sammanhang som är känt för sökanden, eftersom hon själv anmälde uppgifterna om det tilltänkta förvärvet och eftersom det rådfrågades under det administrativa förfarandet, innan nämnda beslut antogs.
169    Av detta följer att det angripna beslutet preciserar de relevanta faktiska och rättsliga omständigheter som ligger till grund för beslutet, utan att det är nödvändigt att använda sig av den separata bedömningsrapporten eller senare förklaringar från ECB.
170    Detta beslut är således tillräckligt motiverat, varvid ska påpekas att motiveringsskyldigheten utgör en väsentlig formföreskrift som ska särskiljas från frågan huruvida skälen i beslutet är välgrundade, vilken ska hänföras till frågan huruvida den omtvistade rättsakten är lagenlig i materiellt hänseende (dom av den 12 december 2012, Electrabel/kommissionen, T‑332/09, EU:T:2012:672, punkt 179).
171    Vad för det andra gäller den separata bedömningsrapporten har sökanden i huvudsak hävdat att denna inte utgör en integrerad del av det angripna beslutet, trots att det utgör en väsentlig del av detta, och att det upprättades efter delgivningen av detta beslut. Den ska således inte beaktas vid bedömningen av huruvida det angripna beslutet är lagenligt.
172    Det har slagits fast att eftersom ECB:s svar på de tilltänkta förvärvarnas synpunkter på ett förslag till beslut hade meddelats samma dag som delgivningen av detta beslut, utgjorde dessa svar, på samma sätt som den skriftväxling som BaFin skickade till de tilltänkta förvärvarna under det administrativa förfarandet och BaFins förslag till beslut, en del av det angripna beslutets sammanhang och skulle beaktas vid bedömningen av motiveringen av detta beslut (se, för ett liknande resonemang, dom av den 10 juli 2024, PH m.fl./ECB, T‑323/22, EU:T:2024:460, punkt 20 och punkterna 85 och 86 (ej publicerad)). Detsamma gäller bland annat de uppgifter som fanns tillgängliga på den aktuella institutionens webbplats vid tidpunkten för det angripna beslutet (se, för ett liknande resonemang, dom av den 15 juli 2021, kommissionen/Landesbank Baden-Württemberg och SRB, C‑584/20 P och C‑621/20 P, EU:C:2021:601, punkt 168).
173    I förevarande fall delgavs sökanden den separata bedömningsrapporten tio dagar efter delgivningen av det angripna beslutet.
174    I punkt 1.12 i det angripna beslutet anges följande vad avser denna rapport: ”[Sökandens] kommentarer har bedömts och behandlats i en separat bedömningsrapport som den tilltänkte förvärvaren upplysts om samt i punkterna 1.10 och 2.10 i detta beslut.” Denna formulering betecknar inte den separata bedömningsrapporten som en bilaga till det angripna beslutet från vilken den inte kan särskiljas.
175    Den separata bedömningsrapporten angavs emellertid uttryckligen däri. Mot bakgrund av den rättspraxis som det erinrats om i punkt 172 ovan kan således den separata bedömningsrapporten anses utgöra en del av det angripna beslutets sammanhang och beaktas vid bedömningen av motiveringen av nämnda beslut.
176    Den berörde ska visserligen i princip underrättas om skälen för ett beslut samtidigt som denne underrättas om det beslut som går denne emot (se, dom av den 29 september 2011, Elf Aquitaine/kommissionen, C‑521/09 P, EU:C:2011:620, punkt 149 och där angiven rättspraxis). Under exceptionella omständigheter kan emellertid motiveringen av en rättsakt följa av förklaringar i efterhand (se, för ett liknande resonemang, dom av den 15 juni 2005, Corsica Ferries France/kommissionen, T‑349/03, EU:T:2005:221, punkt 287).
177    I förevarande fall beror det sena översändandet av den separata bedömningsrapporten på ett internt fel inom ECB. Icke desto mindre nämns uttryckligen denna bedömningsrapport i det angripna beslutet, i vilken det hänvisades till den motivering som fanns tillgänglig när det angripna beslutet antogs, varför sökanden informerades om dess existens redan vid delgivningen av det angripna beslutet och således kunde begära att få ta del av den så snart den mottagit detta beslut. Sökanden begärde således att få tillgång till denna handling fredagen den 12 maj 2023, det vill säga fem arbetsdagar efter att ha mottagit det angripna beslutet. ECB verkställde sina skyldigheter inom kort, eftersom den skickade nämnda handling till ECB påföljande arbetsdag, det vill säga måndagen den 15 maj 2023.
178    De omständigheter som det erinrats om i punkt 177 ovan ledde således till att ECB skickade den separata bedömningsrapporten till sökanden senare, utan att sökanden för den skull fråntogs möjligheten att få kännedom om den. Det konstateras även att sökanden inte har visat, eller ens påstått, att det sena översändandet av den separata bedömningsrapporten skulle ha påverkat sökandens rättigheter negativt (se, för ett liknande resonemang och analogt, dom av den 7 april 1987, SISMA/kommissionen, 32/86, EU:C:1987:187, punkt 4). Sökanden har i synnerhet inte gjort gällande att detta skulle ha inverkat menligt på dess möjlighet att väcka talan inom den frist som föreskrivs i artikel 263 FEUF eller att denna frist borde ha förlängts.
179    Sökanden har hävdat att den separata bedömningsrapport som sökanden delgavs upprättades efter delgivningen av det angripna beslutet, vilket framgår av metadata i denna handling.
180    Det ska i detta hänseende påpekas att detta påstående ifrågasätts av de omständigheter som ECB har åberopat. ECB har nämligen förklarat att de metadata som sökanden har åberopat, om de antas vara styrkta, följer av att den separata bedömningsrapporten laddades ned från ECB:s interna lagringssystem och omvandlades till PDF-format, strax innan den skickades till sökanden. ECB har dessutom företett en skärmdump av Wordversionen av den separata bedömningsrapporten, såsom den registrerats i det ovannämnda lagringssystemet. I avsaknad av datering framgår det av denna skärmdump att Wordversionen av den separata bedömningsrapporten skapades redan den 25 april 2023, långt innan det angripna beslutet delgavs.
181    Mot bakgrund av dessa omständigheter har det inte visats att den separata bedömningsrapporten upprättades efter delgivningen av det angripna beslutet.
182    Mot bakgrund av de särskilda omständigheterna i förevarande fall utgör den omständigheten att den separata bedömningsrapporten skickades för sent inte hinder för att uppgifterna i denna beaktas vid prövningen av det angripna beslutets lagenlighet.
183    För det tredje har klaganden kritiserat ECB för att ha kompletterat motiveringen i det angripna beslutet vid tribunalen för att visa att det tilltänkta förvärvet skulle leda till ett förvärv av ett kvalificerat innehav i målföretaget och för att motivera sin invändning mot detta förvärv mot bakgrund av de lagstadgade bedömningskriterierna.
184    Det framgår av rättspraxis att motiveringen inte kan förklaras för första gången och i efterhand inför domstolen, utom i undantagsfall (dom av den 18 oktober 2023, Clariant och Clariant International/kommissionen, T‑590/20, EU:T:2023:650, punkt 175).
185    Alla skäl som ECB har anfört för första gången vid tribunalen, eftersom de inte kan motiveras av exceptionella omständigheter, kan inte beaktas vid bedömningen av motiveringen av det angripna beslutet, vilken under alla omständigheter har ansetts vara tillräcklig, i enlighet med punkt 170 ovan.
186    Härav följer att tribunalen, inom ramen för prövningen av den fjärde och den femte grunden, till vilka det hänvisas, inte kan beakta eventuella nya skäl som inte är motiverade av exceptionella omständigheter.
187    Talan kan således inte bifallas såvitt avser den andra grundens andra del och den kan följaktligen inte vinna bifall på någon del av den andra grunden.
Tredje grunden: Underlåtenhet att undersöka de relevanta omständigheterna och underlåtenhet att anta beslutet på grundval av tillräckligt väl underbyggda fakta.
188    Sökanden har gjort gällande att ECB inte omsorgsfullt och opartiskt prövade de omständigheter som låg till grund för det angripna beslutet och har bestritt deras riktighet.
189    Sökanden anser att ECB felaktigt beaktade det tillsynsförfarande som avsåg hennes makes möjlighet att utöva sin rösträtt i målföretaget, som genomfördes av BaFin år 2019. Enligt sökanden borde ECB ha kontrollerat riktigheten av BaFins slutsatser och i detta sammanhang beaktat att hennes make inte fälldes till ansvar efter sju års utredning avseende misstankar om skatteundandragande och, i synnerhet, domen från Landgericht Bonn (Regionala domstolen i Bonn, Tyskland) av den 13 december 2022, i vilken det slogs fast att det saknades tillräckliga bevis för att han uppsåtligen hade deltagit i skatteundandragandet.
190    ECB:s slutsatser avseende de samordnade åtgärder som vidtagits av aktieägarna i Warburg Gruppe och integreringen av målföretagen i ett företagsnätverk grundar sig på föråldrad information, trots att sökanden under det administrativa förfarandet upplyste ECB om att de uppgifter som den förfogade över inte längre var aktuella. Sökanden har tillagt att den gemensamma anmälan av fusionsplanen mellan Warburg Gruppe och målföretaget, vilken för första gången nämndes i den separata bedömningsrapporten, förklaras av att aktieägarna i Warburg Gruppe agerar gemensamt för denna specifika transaktion, men inte visar att det förekommit en principiell samverkan mellan dem. Sökanden har även understrukit att 2021 års SREP-beslut inte beaktade de tillsynsåtgärder som skulle genomföras av målföretaget och att 2022 års SREP-beslut ännu inte hade antagits vid tidpunkten för det angripna beslutet.
191    ECB har bestritt sökandens påståenden.
192    Det ska inledningsvis påpekas att det omtvistade beslutet är en rättsakt om tillsyn av ett kreditinstitut som antagits av ECB, som har ett stort utrymme för skönsmässig bedömning i detta avseende, eftersom de tillsynsuppgifter som tilldelas ECB, såsom anges i skäl 55 i SSM-förordningen, ger ECB ett betydande ansvar för att upprätthålla den finansiella stabiliteten i unionen och för att dess tillsynsbefogenheter används så effektivt och proportionerligt som möjligt (se, för ett liknande resonemang, dom av den 8 maj 2019, Landeskreditbank Baden-Württemberg/ECB, C‑450/17 P, EU:C:2019:372, punkt 86).
193    ECB:s stora utrymme för skönsmässig bedömning följer även av den omständigheten att det angripna beslutet innebär en bedömning av komplicerade ekonomiska och finansiella omständigheter (se, för ett liknande resonemang och analogt, dom av den 10 november 2022, kommissionen/Valencia Club de Fútbol, C‑211/20 P, EU:C:2022:862, punkt 34, och dom av den 22 juni 2023, Tyskland och Estland/Pharma Mar och kommissionen, C‑6/21 P och C‑16/21 P, EU:C:2023:502, punkt 52).
194    Under dessa omständigheter får den prövning som unionsdomstolen ska göra av huruvida skälen till ett sådant beslut som det angripna beslutet är välgrundade inte föranleda unionsdomstolen att ersätta ECB:s bedömning med sin egen, utan syftar till att kontrollera att beslutet inte är fattat på grundval av materiellt oriktiga uppgifter om de faktiska omständigheterna, att det inte har gjorts en felaktig rättstillämpning, att det gjorts en uppenbart oriktig bedömning eller att det förekommit maktmissbruk (se, för ett liknande resonemang, dom av den 2 september 2021, EPSU/kommissionen, C‑928/19 P, EU:C:2021:656, punkt 96, och dom av den 4 maj 2023, ECB/Crédit lyonnais, C‑389/21 P, EU:C:2023:368, punkt 55).
195    Unionsdomstolen ska inte bara pröva huruvida de bevis som åberopats är materiellt riktiga, tillförlitliga och samstämmiga, utan även huruvida dessa bevis utgör samtliga relevanta uppgifter som ska beaktas för att bedöma en komplicerad situation och huruvida de kan ligga till grund för de slutsatser som dragits (dom av den 4 maj 2023, ECB/Crédit lyonnais, C‑389/21 P, EU:C:2023:368, punkt 56).
196    Dessa skyddsregler omfattar institutionens skyldighet att omsorgsfullt och opartiskt pröva alla omständigheter som är relevanta i det enskilda fallet (dom av den 4 maj 2023, ECB/Crédit lyonnais, C‑389/21 P, EU:C:2023:368, punkt 57 och där angiven rättspraxis).
197    I förevarande fall har sökanden dels bestritt de faktiska omständigheter som ECB beaktade vid prövningen av hennes makes anseende, dels gjort gällande att förekomsten av ett samordnat agerande mellan aktieägarna i Warburg Gruppe och integreringen av målföretagen i ett företagsnätverk grundar sig på föråldrad information.
198    Vad gäller sökandens första anmärkning understryks i det angripna beslutet att ECB, på grund av BaFins omprövning år 2019 med avseende på sökandens make, hyser ”mycket allvarliga tvivel” om dennes anseende.
199    Inom ramen för detta förfarande som genomfördes år 2019 hade BaFin för avsikt att införa tillsynsåtgärder för sökandens make i syfte att begränsa hans inflytande över målföretaget, vilket BaFin inte gjorde med beaktande av sökandens makes åtaganden. BaFin har därigenom inte ifrågasatt sin bedömning av sökandens makes inflytande över målföretaget.
200    Såsom ECB för övrigt har gjort gällande i det angripna beslutet bekräftar BaFins önskan att bibehålla den ovan i punkt 9 nämnda delegeringslösningen avseende MWB 1:s rösträtt i Warburg Gruppe till två ombud, även efter det att det tilltänkta förvärvet eventuellt genomförts, att BaFin förhöll sig konstant i sin analys av sökandens make, även under bedömningsperioden.
201    I punkt 1.8 i det angripna beslutet anges även, som en redogörelse för de faktiska omständigheterna, att även BaFins beslut SREP från år 2021, som antogs av BaFin, angav att målföretagets indirekta ägare var olämpliga och att de fortsatte att utöva inflytande över målföretaget, trots att sökandens make hade fullgjort sina åtaganden gentemot BaFin. Målföretaget tilldelades således betyget 4 [motsvarande det lägsta resultat som kunde tilldelas i detta sammanhang]. Detta SREP-beslut, som vann laga kraft utan att någon talan väcktes, stöder bedömningen att sökandens make saknade gott anseende. Såsom ECB har förklarat i sina inlagor var detta beslut en följd av den senat tillgängliga tillsynsbedömningen av målföretaget under bedömningsfasen.
202    Klaganden anser emellertid att dessa bedömningar grundar sig på föråldrade omständigheter, eftersom Landgericht Bonn (Regionala domstolen i Bonn), i den dom som meddelades den 13 december 2022, fann att det saknades tillräckliga bevis för att hennes make uppsåtligen hade deltagit i det skatteundandragande som låg till grund för BaFins omprövningsförfarande år 2019.
203    Såsom ECB har gjort gällande i sina inlagor och i den separata bedömningsrapporten avsåg den dom som nämns i punkt 202 ovan dels frågan huruvida en utomstående person var skyldig och inte huruvida sökandens make var skyldig, dels var den brottsutredning som avsåg den sistnämnde fortfarande anhängig, en omständighet som sökanden inte hade förnekat.
204    Det ska dessutom påpekas att bedömningen av en persons straffrättsliga ansvar inom ramen för ett domstolsförfarande inte är av samma slag som bedömningen av en tilltänkt förvärvares anseende inom ramen för ett administrativt förfarande avseende banktillsyn, såsom det som är aktuellt i förevarande mål. Följaktligen kan den dom som Landgericht Bonn (Regionala domstolen i Bonn) meddelade den 13 december 2022 i ett brottmål under alla omständigheter inte medföra att BaFins och ECB:s bedömning av sökandens makes anseende blir ogiltig.
205    Mot bakgrund av det ovan anförda är sökandens påståenden inte tillräckliga för att bestrida riktigheten av de faktiska omständigheter som ECB beaktade vid prövningen av hennes makes anseende.
206    Den tredje grundens första anmärkning kan således inte godtas.
207    Vad gäller den andra anmärkningen, genom vilken sökanden har gjort gällande att ECB grundade sig på föråldrade uppgifter om integreringen av målföretagen i ett företagsnätverk och om att aktieägarna i Warburg Gruppe agerat i samförstånd, konstaterar tribunalen att sökanden inte har preciserat vilka relevanta omständigheter, som bifogats talan, som ska beaktas, om de omständigheter som ECB har åberopat i det angripna beslutet är obsoleta.
208    Inom ramen för denna anmärkning har sökanden dessutom hänvisat till de argument som anförts inom ramen för den fjärde grunden, vad gäller det samordnade agerandet mellan aktieägarna i Warburg Gruppe som ECB fastställde i det angripna beslutet.
209    Sökandens påståenden om att målföretagen har integrerats i ett företagsnätverk kan således inte godtas och tribunalen ska inom ramen för den fjärde grunden pröva sökandens påståenden om att aktieägarna i Warburg Gruppe agerat i samförstånd.
210    Av det ovan anförda följer att talan inte kan vinna bifall såvitt avser den tredje grundens andra del och därmed inte på någon del av den tredje grunden.
Den fjärde grunden: ECB:s felaktiga tolkning och tillämpning av begreppet ”kvalificerat innehav”
211    Sökanden har bestritt förvärvet av ett kvalificerat innehav i målföretaget, vare sig det gäller rösträtt eller kapital.
212    Genom den fjärde grundens första del har sökanden bestritt förvärvet av ett kvalificerat innehav i form av rösträtt.
213    Sökanden anser att hon endast kan förvärva ett kvalificerat innehav indirekt om hon tilldelas rösträtter i MWB 1 och i Warburg Gruppe. Varken individuellt eller tillsammans med Warburg Gruppes övriga aktieägare genom ett samordnat agerande kontrollerar MWB 1 Warburg Gruppe.
214    ECB har godtyckligt hävdat att MWB 1 och de övriga aktieägarna i Warburg Gruppe har agerat i samförstånd, eftersom det inte finns några faktiska omständigheter som stöder en sådan slutsats i det angripna beslutet eller i handlingarna i målet. De omständigheter som anges i den separata bedömningsrapporten till stöd för att det föreligger ett samordnat agerande är föråldrade, felaktiga eller irrelevanta, oavsett om det rör sig om aktieägaravtalet i Warburg Gruppe, de påstådda familjebanden mellan aktieägarna i Warburg Gruppe, banden mellan bolagen i Warburg-koncernen, finansieringskällorna för Warburg Gruppes aktieägare eller deras tidigare röstningsmönster. Sådana omständigheter kan således inte visa att det förelåg ett samordnat agerande mellan aktieägarna i Warburg Gruppe.
215    ECB har bestritt sökandens argument.
216    Det ska inledningsvis erinras om att artikel 4.1 led 36 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 575/2013 av den 26 juni 2013 om tillsynskrav för kreditinstitut och värdepappersföretag och om ändring av förordning (EU) nr 648/2012 (EUT L 176, 2013, s. 1), till vilken det hänvisas i artikel 3.1 led 33 i kapitaltäckningsdirektivet, definierar kvalificerat innehav som direkt eller indirekt ägande i ett företag, där innehavet representerar 10 procent eller mer av kapitalet eller samtliga röster eller möjliggör ett väsentligt inflytande över ledningen av detta företag.
217    Begreppet ”förvärv av ett kvalificerat innehav” i ett kreditinstitut är ett självständigt unionsrättsligt begrepp. Detta följer av den omständigheten att det varken i definitionen av ”kvalificerat innehav” i artikel 4.1 led 36 i förordning nr 575/2013, i artikel 15 i SSM-förordningen eller i artikel 22 i kapitaltäckningsdirektivet, i vilken villkoren för kontroll av förvärv av ett sådant innehav fastställs, hänvisas till nationell rätt. Detta framgår även av det av unionslagstiftaren eftersträvade målet, såsom det följer av bland annat skäl 11 och artikel 1 i SSM-förordningen, att införa en harmoniserad tillsyn över det finansiella systemet, särskilt, såsom anges i skäl 22 i förordningen, över förvärv av väsentliga innehav – så kallade kvalificerade innehav – i ett kreditinstitut (dom av den 19 september 2024, Fininvest m.fl./ECB m.fl., C‑512/22 P och C‑513/22 P, EU:C:2024:774, punkt 48).
218    I detta sammanhang kan begreppet kvalificerat innehav inte tolkas restriktivt, eftersom det skulle göra det möjligt att kringgå bedömningsförfarandet genom att vissa former av förvärv av kvalificerade innehav undgår ECB:s kontroll och därmed äventyra de eftersträvade målen. Det ska i detta hänseende även erinras om att det framgår av skäl 22 i SSM-förordningen att en förhandsbedömning av lämpligheten hos varje person som avser att förvärva ett kvalificerat innehav i ett kreditinstitut är nödvändig för att fortlöpande säkerställa att ägarna till dessa institut är lämpliga och finansiellt sunda.
219    I förevarande fall anges i punkt 2.1 i det angripna beslutet att det tilltänkta förvärvet skulle leda till att sökanden skulle förvärva 100 procent av rösterna i målföretaget, med hänvisning bland annat till 1 § punkt 9 andra meningen KWG, tolkad mot bakgrund av de gemensamma riktlinjerna.
220    Såsom det har erinrats om i punkt 192 ovan har ECB ett stort utrymme för skönsmässig bedömning vid utövandet av sina tillsynsuppgifter, däribland dess uppgift att kontrollera förvärvet av kvalificerade innehav.
221    Tribunalen ska följaktligen i förevarande fall kontrollera att det angripna beslutet, i den del det däri fastställs att det förekommit ett samordnat agerande mellan aktieägarna i Warburg Gruppe, inte grundar sig på materiellt oriktiga uppgifter om de faktiska omständigheterna och att beslutet inte är behäftat med en uppenbart oriktig bedömning, såsom sökanden har påstått.
222    I detta sammanhang ankommer det bland annat på sökanden att inkomma med tillräckliga uppgifter för att de bedömningar av omständigheterna som återges i den angripna unionsrättsakten ska förlora sin trovärdighet, för att visa att den institution som utfärdat rättsakten har gjort en sådan uppenbart oriktig bedömning som kan motivera att nämnda rättsakt ogiltigförklaras (se, för ett liknande resonemang och analogt, dom av den 11 september 2014, Gold East Paper och Gold Huasheng Paper/rådet, T‑444/11, EU:T:2014:773, punkt 62).
223    I förevarande fall har ECB i det angripna beslutet anfört att aktieägarna i Warburg Gruppe agerar i samförstånd och att de tillsammans indirekt innehar 100 procent av aktierna i målföretaget och rösterna i målföretaget. ECB har tillagt att det på grund av poolingavtalet även presumeras att MWB 1 ingår i ett agerande i samförstånd. ECB drar slutsatsen att sökanden kommer att förvärva 100 procent av aktierna i målföretaget och rösterna i detta målföretag, som sökanden kommer att kunna kontrollera indirekt.
224    I den separata bedömningsrapporten granskas de kriterier som räknas upp i punkt 4.6 i de gemensamma riktlinjerna för bedömningen av huruvida det föreligger ett samordnat agerande, innan slutsatsen dras att rösterna, med beaktande av denna gemensamma åtgärd, i sin helhet ska anses tillhöra den tilltänkte förvärvaren. Därvid beaktas det avtal som ingåtts mellan aktieägarna i Warburg Gruppe, förhållandena inom målföretagets koncern, finansieringskällorna för aktieägarna i Warburg Gruppe och de sistnämndas tidigare röstningsmönster.
225    Sökanden har bestritt att MWB 1 och de övriga delägarna i Warburg Gruppe har agerat i samförstånd. Sökanden har i detta avseende gjort gällande att de omständigheter som nämns i den separata bedömningsrapporten inte gör det möjligt att fastställa att det föreligger ett sådant samförstånd.
226    Vad gäller aktieägaravtalet i Warburg Gruppe har sökanden gjort gällande att detta inte längre var i kraft när det ifrågasatta beslutet antogs, eftersom nya bolagsordningar antogs år 2021. I punkt 4.6 i de gemensamma riktlinjerna föreskrivs dessutom uttryckligen att denna typ av försäljningsbegränsningar inte är tillräckliga för att fastställa att det föreligger ett samordnat agerande.
227    Såsom ECB har gjort gällande är den bedömning som den redovisade i den separata bedömningsrapporten emellertid inte obsolet, eftersom det i Warburg Gruppes nya bolagsordning, liksom i det aktieägaravtal som nämns i punkt 226 ovan, föreskrivs att överlåtelse av bolagsandelar till personer utanför de familjer som är aktieägare ska kräva ett förhandsgodkännande från ”bolaget” genom ett beslut av bolagsstämman.
228    Sökandens påståenden kan således inte visa att ECB:s beslut grundar sig på felaktiga faktiska omständigheter eller medföra att bedömningen av dessa omständigheter förlorar sin trovärdighet.
229    Såsom ECB har gjort gällande utesluter punkt 4.6 i de gemensamma riktlinjerna inte heller denna typ av avtal från dess tillämpningsområde, till skillnad från rena avtal om aktieköp, klausuler om gemensamt utträde och tvångsöverlåtelse samt rena förköpsrättigheter.
230    När det gäller den av ECB konstaterade omständigheten att två andra medlemmar i hennes makes familj innehar andelar i Warburg Gruppe, har sökanden gjort gällande att dessa, som är mycket avlägsna släktingar med vilka hon inte har kontakt, endast innehar andelar på 0,58 procent som, i kombination med MWB 1, under alla omständigheter inte gör det möjligt för sökanden att inneha mer än 50 procent av kapitalet i Warburg Gruppe.
231    Tribunalen konstaterar att sökanden genom dessa påståenden inte har bestritt de omständigheter som ECB har åberopat, det vill säga att två andra medlemmar av familjen Warburg innehar andelar i Warburg Gruppe. Sökanden har inte heller lagt fram någon bevisning som skulle kunna ifrågasätta ECB:s bedömning av familjeförhållandena.
232    När det gäller förhållandet mellan företagen i samma koncern förklarade ECB i den separata bedömningsrapporten att sökandens make och A företräder en stiftelse som bär deras två namn. De var även verkställande direktörer för den största delägaren i MWB 1 i Warburg Gruppe och MWB 1. Klagandens make, A, MWB 1 och den största delägaren i MWB 1 i Warburg Gruppe har också samma företrädare i domstol.
233    Sökanden har gjort gällande att den stiftelse som nämns i punkt 232 ovan är en välgörenhetsorganisation som endast innehade 0,02 procent av kapitalet i Warburg Gruppe fram till februari 2022, varför den inte kan beaktas inom ramen för förhållandena mellan bolagen i samma koncern.
234    Tribunalen konstaterar att sökanden inte har ifrågasatt de faktiska omständigheter som ECB har redogjort för, eftersom denna stiftelses andel i Warburg Gruppes kapital inte ingår bland de omständigheter som ECB beaktade. Dessa påståenden är inte tillräckliga för att ECB:s bedömning att förhållandet mellan sökandens make och A kan beaktas som band mellan företag i den mening som avses i punkt 4.6 b 3 i de gemensamma riktlinjerna, ska förlora sin trovärdighet. När det gäller beaktandet av en enda finansieringskälla har ECB angett att delägarna i Warburg Gruppe tidigare har velat finansiera förvärvet av målföretaget Hyp genom en särskild utdelning av ej utdelad vinst.
235    Sökanden har hävdat att när det i de gemensamma riktlinjerna föreskrivs att användningen av en och samma finansieringskälla kan utgöra ett indicium på att det rör sig om ett samordnat agerande, rör det sig om externa finansieringskällor och inte om interna källor, såsom utdelning från målföretaget.
236    Såsom ECB med rätta har påpekat stöds detta påstående inte av punkt 4.6 b 4 i de gemensamma riktlinjerna, enligt vilken den omständigheten ”att olika personer använder samma finansieringskälla för förvärv eller ökning av innehav i målföretaget” utgör en indikator på ett samordnat agerande, utan att det görs någon åtskillnad mellan ”externa” och ”interna” källor.
237    Härav följer att sökandens argument ska underkännas.
238    När det gäller tidigare omröstningsmönster anges det i den separata bedömningsrapporten att BaFin har granskat aktieägarnas tidigare röstningar, vilka inte visar på olika röstningsmönster. I rapporten angavs att komplexa resolutioner antogs enhälligt, utan någon ingående diskussion och inom en mycket kort tidsperiod, vilket tyder på en tidigare överenskommelse om omröstningsmönstren. Minoritetsaktieägare var också ofta representerade.
239    Sökanden har hävdat att den inte känner till de tidigare omröstningsmönster som ECB har hänvisat till, i vilka sökanden inte har deltagit, och att den inte har för avsikt att samordna sitt beteende med de övriga aktieägarna i Warburg Gruppe. Sökanden har tillagt att ECB stöder sig på rena spekulationer och att det inte ankommer på sökanden att förebringa negativ bevisning för att skälen till beslutet inte är välgrundade.
240    Tribunalen konstaterar att sökanden inte har lagt fram några uppgifter som motsäger ECB:s ståndpunkt, såsom exempel på beslut som aktieägarna i Warburg Gruppe antagit på ett icke samordnat sätt. Sökanden har inte heller motiverat varför den var oförmögen att lägga fram sådana uppgifter.
241    När det gäller sökandens avsikter framgår det dessutom av en skrivelse från sökanden daterad den 29 september 2022, som citeras i repliken, att sökanden inte har för avsikt att avstå från att rådfråga sin make, som tidigare var huvudaktieägare i MWB 1, på samma sätt som hon skulle lyssna på andra rådgivare. I samma skrivelse angav sökanden även att hon regelbundet kommunicerade med de ombud som utövade rösträtterna i MWB 1 i Warburg Gruppe.
242    Av detta följer att sökandens påståenden varken kan ifrågasätta de faktiska omständigheter som ECB har åberopat eller medföra att ECB:s bedömning förlorar sin trovärdighet.
243    ECB fann följaktligen att MWB 1 och de andra aktieägarna i Warburg Gruppe hade agerat i samförstånd på grundval av relevanta omständigheter och utan att göra någon uppenbart oriktig bedömning. Härav följer att sökandens argument inte kan godtas och att talan således inte kan vinna bifall såvitt avser någon del av den fjärde grundens första del.
244    Sökandens bestridande av förvärvet av ett kvalificerat innehav i form av rösträtt ska således inte godtas. Eftersom förvärv av röster och i kapital anges alternativt i artikel 22.1 i kapitaltäckningsdirektivet och i artikel 4.1 led 36 i förordning nr 575/2013 för att fastställa förvärvet av ett kvalificerat innehav, är det inte nödvändigt att pröva den fjärde grundens andra del, som avser förvärv av ett kvalificerat innehav i form av andelar i kapitalet, eller frågorna om huruvida tysk rätt och punkt 6.6 i de gemensamma riktlinjerna är förenliga med den tillämpliga unionsrättsliga ramen.
245    Talan kan således inte vinna bifall på den fjärde grunden.
Den femte grunden: ECB:s felaktiga tolkning och felaktiga tillämpning av bedömningskriterierna för den tilltänkta förvärvaren
246    Sökanden har delat upp sin femte grund i tre delar, vilka avser en felaktig tolkning och tillämpning av kriteriet avseende ”den tilltänkta förvärvarens goda anseende”, begreppet den tilltänkta förvärvarens ekonomiska ställning och begreppet uppfyllande av tillsynskrav.
247    Vad gäller den första delgrunden, avseende en felaktig tolkning och tillämpning av kriteriet avseende ”den tilltänkta förvärvarens anseende”, har sökanden gjort gällande att det angripna beslutet strider mot artikel 23.1 och 2 i kapitaltäckningsdirektivet och dess införlivande med tysk rätt i § 2c punkt 1b första meningen led 1 KWG, eftersom det däri anges att kriteriet om gott anseende inte är uppfyllt. Det angripna beslutet grundar sig dessutom varken på tillförlitlig bevisning eller på rimliga skäl och ger uttryck för en uppenbart oriktig bedömning från ECB:s sida.
248    Det ska inledningsvis erinras om att det i artikel 23.1 i kapitaltäckningsdirektivet föreskrivs att de behöriga myndigheterna, i syfte att säkerställa sund och ansvarsfull ledning av det kreditinstitut som förvärvet gäller och med beaktande av den tilltänkta förvärvarens sannolika påverkan på kreditinstitutet, ska bedöma om den tilltänkta förvärvaren är lämplig och om det tilltänkta förvärvet är ekonomiskt sunt, i enlighet med en icke uttömmande förteckning över kriterier. Bland dessa kriterier återfinns bland annat kriteriet avseende den tilltänkta förvärvarens anseende.
249    Kriteriet om den tilltänkte förvärvarens anseende i artikel 23 i kapitaltäckningsdirektivet har införlivats med tysk rätt genom § 2c punkt 1b första meningen led 1 KWG. I denna bestämmelse föreskrivs närmare bestämt att ett förvärv kan förbjudas om ”den person som omfattas av anmälningsskyldigheten… inte är tillförlitlig eller av andra skäl inte uppfyller kraven för att säkerställa en sund och ansvarsfull ledning av institutet”.
250    Genom sin första anmärkning har sökanden gjort gällande att § 2c punkt 1b KWG inte gör den tilltänkte förvärvarens yrkeskompetens till ett kriterium om den tilltänkta förvärvarens anseende. Sökanden har tillagt att varje motsatt tolkning, förutom att vara diskriminerande, strider mot artikel 22.8 i kapitaltäckningsdirektivet, i vilken det föreskrivs att medlemsstaterna inte får införa strängare krav än de som föreskrivs i detta direktiv. Sökanden anser slutligen att punkt 10.1 i de gemensamma riktlinjerna, enligt vilken yrkeskompetens är ett kriterium för att bedöma de tilltänkta förvärvarnas anseende, inte är tillämplig, eftersom den strider mot § 2c punkt 1b KWG.
251    Det ska i detta hänseende påpekas att varken artikel 23.1 i kapitaltäckningsdirektivet eller § 2c punkt 1b första meningen led 1 KWG innehåller någon definition av kriteriet gott anseende eller en förteckning över beteenden som kan omfattas av tillämpningsområdet för nämnda begrepp. Det innebär att de behöriga myndigheterna i varje enskilt fall måste undersöka om kriteriet om gott anseende uppfylls av en tilltänkt förvärvare av ett kvalificerat aktieinnehav i ett kreditinstitut, och härvid beakta de relevanta omständigheterna, de skäl som ligger till grund för detta kriterium och de mål som kriteriet är avsett att säkerställa.
252    Enligt fast rättspraxis ska vid tolkningen av bestämmelser i en unionsrättsakt inte bara bestämmelsernas lydelse beaktas, utan också sammanhanget och de mål som eftersträvas med denna rättsakt (se, för ett liknande resonemang, dom av den 7 juni 2005, VEMW m.fl., C‑17/03, EU:C:2005:362, punkt 41 och där angiven rättspraxis).
253    Ordet anseende betyder i sin vanliga betydelse ”värdig aktning” eller ”av välkänt anseende”. En sådan definition, som bland annat hänvisar till allmänhetens uppfattning, utesluter inte att en persons anseende är beroende av dennes yrkeskompetens (dom av den 10 juli 2024, PH m.fl./ECB, T‑323/22, EU:T:2024:460, punkt 363).
254    När det gäller det sammanhang i vilket detta kriterium ingår, ska det beaktas att det i skäl 8 i direktiv 2007/44 anges att ”den tilltänkta förvärvarens anseende” inte bara ska ta hänsyn till den tilltänkta förvärvarens integritet, utan även till dennes yrkeskompetens. Denna omständighet är relevant i förevarande fall, eftersom artikel 5.3 i direktiv 2007/44 införde artikel 19a.1 i direktiv 2006/48, vilken bestämmelse därefter blivit artikel 23.1 i kapitaltäckningsdirektivet. Denna dubbla bedömning, av anseende och yrkeskompetens möjliggör genomförandet av de två syften som avses i artikel 23.1 i kapitaltäckningsdirektivet, nämligen att utvärdera den tilltänkte förvärvarens lämplighet för att säkerställa en sund och ansvarsfull ledning av kreditinstitutet.
255    I punkt 10.1 i de gemensamma riktlinjerna förklaras också att bedömningen av en tilltänkt förvärvares anseende bör omfatta dennes integritet och yrkeskompetens.
256    Kriteriet om gott anseende i artikel 23.1 i kapitaltäckningsdirektivet ska således tolkas så, att det omfattar en bedömning av den tilltänkte förvärvarens yrkeskompetens (dom av den 10 juli 2024, PH m.fl./ECB, T‑323/22, EU:T:2024:460, punkt 368).
257    Härav följer att den dubbla bedömning som ECB gjorde i det angripna beslutet är förenlig med de bestämmelser som är tillämpliga i förevarande fall.
258    Den omständigheten att detta kriterium inte uttryckligen nämns i KWG innebär inte att ECB har gjort sig skyldig till felaktig rättstillämpning genom att göra en dubbel bedömning av sökandens yrkeskompetens och integritet.
259    Det följer nämligen av fast rättspraxis att de nationella domstolarna vid tillämpningen av nationell rätt är skyldiga att i den utsträckning det är möjligt tolka denna mot bakgrund av direktivets ordalydelse och syfte så att det resultat som avses i direktivet uppnås. Denna skyldighet att göra en direktivkonform tolkning av nationell rätt följer nämligen av EUF-fördragets systematik, eftersom den gör det möjligt för de nationella domstolarna att inom ramen för sin behörighet säkerställa att unionsrätten ges full verkan när de avgör tvister som anhängiggjorts vid dem (se dom av den 19 januari 2010, Kücükdeveci, C‑555/07, EU:C:2010:21, punkt 48 och där angiven rättspraxis, och dom av den 24 januari 2012, Dominguez, C‑282/10, EU:C:2012:33, punkt 24 och där angiven rättspraxis; se även, analogt, dom av den 24 juni 2019, Popławski, C‑573/17, EU:C:2019:530, punkterna 55, 57 och 58). Samma skyldighet gäller enligt artikel 4.3 första stycket i SSM-förordningen i princip för ECB och, inom ramen för prövningen av lagenligheten av dess handlande, för tribunalen, vilka i möjligaste mån ska tolka och tillämpa nationell rätt som införlivar ett direktiv på ett sätt som är förenligt med detta direktiv (se, för ett liknande resonemang, dom av den 15 juli 2025, ECB och kommissionen/Corneli, C‑777/22 P och C‑789/22 P, EU:C:2025:580, punkterna 135 och 137).
260    Tolkad på detta sätt strider KWG inte mot de gemensamma riktlinjerna. Ordalydelsen i § 2c punkt 1b första meningen led 1 KWG gör det nämligen inte möjligt att utesluta att dennes yrkeskompetens beaktas vid prövningen av den tilltänkta förvärvarens anseende (dom av den 10 juli 2024, PH m.fl./ECB, T‑323/22, EU:T:2024:460, punkt 367). Tribunalen underkänner följaktligen sökandens första anmärkning.
261    Genom sin andra anmärkning har sökanden bestritt ECB:s bedömning av sökandens yrkeskompetens.
262    Det ska inledningsvis erinras om att det omtvistade beslutet är en rättsakt om tillsyn av ett kreditinstitut som antagits av ECB som har ett stort utrymme för skönsmässig bedömning i detta avseende. Den domstolsprövning som unionsdomstolen ska göra av huruvida skälen till ett sådant beslut som det angripna beslutet är välgrundade syftar bland annat till att kontrollera att beslutet inte är fattat på grundval av materiellt oriktiga uppgifter om de faktiska omständigheterna, att det inte är behäftat med en felaktig rättstillämpning eller en uppenbart oriktig bedömning (se punkterna 192 och 194 ovan).
263    Det framgår av punkt 2.12 i–v i det angripna beslutet att sökanden inte uppfyller kriteriet avseende yrkesmässig kompetens, i den av ECB valda utformningen av ett övertagande av kontrollen över målföretaget.
264    I de gemensamma riktlinjerna anges vad kriteriet yrkesmässig kompetens omfattar.
265    Enligt punkt 10.3 i de gemensamma riktlinjerna bör man vid bedömningen av yrkeskompetensen beakta den tilltänkta förvärvarens inflytande på målföretaget. Detta innebär att behörighetskraven, i enlighet med proportionalitetsprincipen, bör vara lägre för tilltänkta förvärvare som inte kan utöva eller åtar sig att inte utöva ett stort inflytande över målföretaget.
266    Enligt punkt 10.23 i de gemensamma riktlinjerna avses med den tilltänkta förvärvarens yrkeskompetens kompetens inom ledning (ledningskompetens) och inom området för den finansiella verksamhet som bedrivs i målföretaget (teknisk kompetens).
267    I punkt 10.24 i de gemensamma riktlinjerna preciseras dessutom att ledningskompetensen kan bygga på den tilltänkta förvärvarens tidigare erfarenhet av att förvärva och förvalta innehav i företag. Förvärvaren bör kunna visa tillräckliga färdigheter, omsorg, noggrannhet och att han eller hon följer gällande normer.
268    I punkt 10.25 i de gemensamma riktlinjerna preciseras att teknisk kompetens kan bygga på den tilltänkta förvärvarens tidigare erfarenhet av att driva och leda finansinstitut som majoritetsaktieägare eller som den som i praktiken leder verksamheten i ett finansiellt företag.
269    I punkt 10.29 i de gemensamma riktlinjerna anges att kraven på teknisk kompetens är viktigare vid stort inflytande.
270    I förevarande fall preciseras i det angripna beslutet de kriterier som använts för att analysera sökandens yrkeskompetens. Således nämns ledningskompetens och teknisk kompetens samt deras definitioner (punkt 2.12 ii i det angripna beslutet) och den omständigheten att kraven på teknisk kompetens är viktigare vid stort inflytande (punkt 2.12 iii i det angripna beslutet).
271    Det framgår av punkt 1.10 i det angripna beslutet att sökanden har styrkt universitetsstudier och doktorsexamen i företagsledning samt en arbetslivserfarenhet på tretton år inom fastighetsbranschen som avbröts år 2006 av familjeskäl. Sedan 2014 arbetar hon frivilligt för välgörenhetsorganisationer, men har ingen yrkeserfarenhet inom banksektorn.
272    I punkt 2.12 iv i det angripna beslutet påpekade ECB bland annat att sökanden inte har den yrkeskompetens som krävs för en person som förvärvar ett kvalificerat kontrollerande innehav i ett kreditinstitut. Sökanden har ingen erfarenhet av bank- och finanssektorn, som är mycket reglerad, har inte haft någon yrkeserfarenhet under de senaste sexton åren och har inte lagt fram några bevis för att hon skulle ha den kompetens som krävs för att bedriva verksamhet som avser förvärv eller förvaltning av andelar.
273    I punkt 2.12 v i det angripna beslutet har ECB även understrukit att sökandens bristande yrkeskompetens fortfarande är problematisk, trots att det finns två ombud med ansvar för utövandet av rösträtterna i MWB 1 i Warburg Gruppe. Även om BaFin för närvarande har för avsikt att behålla dessa ombuden, även om det tilltänkta förvärvet skulle genomföras, har ECB understrukit att sökanden har för avsikt att överta makens hela innehav i MWB 1 och att det i ett sådant fall inte kan garanteras att ombuden kommer att bibehållas.
274    Sökanden har gjort gällande att ECB inte kan slå fast att sökanden skulle förvärva kontroll över målföretaget och följaktligen kräva ökad teknisk kompetens. Utan att göra sig skyldig till diskriminering kan ECB inte anse att sökanden inte kan förvalta sitt deltagande med stöd av direktionen, tillsynsnämnden och externa rådgivare.
275    Tribunalen konstaterar att sökanden inte har bestritt de faktiska omständigheter avseende hennes kompetens som ECB har redogjort för.
276    Sökanden har bestritt nivån på ECB:s krav och anser att sökanden inte kommer att förvärva kontroll över målföretaget.
277    ECB ansåg emellertid att sökanden skulle förvärva ett kvalificerat innehav och kontroll över målföretaget, vilken bedömning inte var uppenbart oriktig. Det var på denna grund som ECB, i punkt 2.12 iii i det angripna beslutet, fann att kravet på teknisk kompetens vid förvärv av kontroll var högre, utan att för den skull vara likvärdigt med det krav som gäller för en verkställande direktör för ett kreditinstitut. ECB underströk följaktligen därefter att en innehavare av ett kvalificerat innehav, som inte är ansvarig för den dagliga ledningen av ett kreditinstitut, måste ha tillräcklig kännedom om de rättigheter och rättsliga skyldigheter som en kontrollerande aktieägare har i ett kreditinstitut enligt bolagsrätten och banktillsynsrätten.
278    Härav följer att den kompetensnivå som ECB kräver inte är felaktig, med hänsyn till de tillämpliga bestämmelserna, tolkade mot bakgrund av de gemensamma riktlinjerna.
279    ECB gjorde inte heller någon uppenbart oriktig bedömning när den fann att sökanden, trots sina tidigare studier och sin tidigare yrkeserfarenhet, inte hade den kompetensnivå som krävdes, bland annat med hänsyn till att sökanden inte var yrkesverksam under de senaste sexton åren och att hon aldrig hade varit verksam inom banksektorn.
280    Sökandenas andra anmärkning kan därför inte godtas.
281    Eftersom sökandens argument som syftar till att vederlägga ECB:s bedömning av hennes yrkeskompetens har underkänts, är ECB:s slutsats om sökandens anseende fortfarande giltig, oberoende av tribunalens svar på sökandens anmärkningar avseende integritetskriteriet. För att uppnå en god rättskipning anser tribunalen emellertid att det är lämpligt att pröva kriteriet avseende sökandens integritet.
282    Genom sin tredje anmärkning har sökanden ifrågasatt det angripna beslutet i den del det däri fastställs att sökanden inte uppfyller integritetskriteriet. Sökanden har hävdat att bedömningen av hennes redbarhet ska göras mot bakgrund av hennes tidigare beteende och inte mot bakgrund av hennes makes beteende, och hon har bestritt slutsatsen om makens inflytande på henne. Kravet på gott anseende i artikel 23 i kapitaltäckningsdirektivet har införlivats med tysk rätt genom § 2c punkt 1b första meningen punkt 1 KWG (se punkterna 248 och 249 ovan).
283    Enligt punkt 10.10 i de gemensamma riktlinjerna innebär integritetskraven att det inte finns några ”negativa omdömen”.
284    I punkt 10.13 i de gemensamma riktlinjerna anges vilka faktorer som särskilt bör beaktas, inbegripet dom eller lagföring för en lagöverträdelse (i synnerhet överträdelser enligt de lagar som styr bankverksamhet, finansiell verksamhet, värdepappers- och försäkringsverksamhet eller som berör värdepappersmarknader eller värdepapper eller betalningsinstrument), överträdelser i form av ohederlighet, bedrägeri eller finansiell brottslighet, däribland penningtvätt och finansiering av terrorister, otillbörlig marknadspåverkan, insiderbrott, ocker och korruption, samtliga skattebrott, andra överträdelser av bolags-, konkurs-, insolvens- eller konsumentskyddslagstiftning), relevanta resultat av kontroller på plats och på andra ställen, av utredningar eller verkställighetsåtgärder, i den mån de berör den tilltänkta förvärvaren direkt eller indirekt, relevanta pågående eller tidigare utredningar och/eller verkställighetsåtgärder från andra tillsynsorgans eller yrkesorganisationers sida till följd av bristande efterlevnad av relevanta bestämmelser samt andra upplysningar från trovärdiga och tillförlitliga källor som är relevanta i sammanhanget.
285    I punkt 10.14 i de gemensamma riktlinjerna anges att de behöriga myndigheterna inte bör betrakta avsaknaden av domar eller åtal i brottmål, administrativa åtgärder och verkställighetsåtgärder i sig som tillräckliga bevis på en tilltänkt förvärvares integritet, framför allt inte om det kvarstår anklagelser om kriminellt beteende.
286    Enligt § 2c punkt 1b första meningen punkt 1 KWG är det i detta avseende möjligt att förbjuda förvärv av kvalificerade innehav om en tilltänkt förvärvare ”av andra skäl [än att den inte är tillförlitlig] inte uppfyller kraven för att säkerställa en sund och ansvarsfull ledning av institutet”.
287    Såsom framgår av skäl 22 i SSM-förordningen och av artikel 23.1 i kapitaltäckningsdirektivet syftar bedömningen av kreditinstitutens aktieägares anseende till att säkerställa en sund och ansvarsfull ledning av kreditinstituten, kvaliteten och den finansiella sundheten hos kreditinstitutens ägare och därigenom säkerställa att det finansiella systemet upprätthålls och sundhet inom unionen och i varje medlemsstat.
288    Det ska även understrykas att varje bedömning som grundar sig på artikel 23 i kapitaltäckningsdirektivet är framåtblickande (se, analogt, dom av den 7 december 2022, PNB Banka/ECB, T‑330/19, EU:T:2022:775, punkt 114) och ska göra det möjligt att förebygga hot mot kreditinstitutens sundhet och, mer allmänt, mot det finansiella systemet inom unionen och i varje medlemsstat.
289    I detta lagstiftningssammanhang betonas i punkt 10.21 i de gemensamma riktlinjerna att den behöriga myndigheten får beakta integriteten och anseendet för varje person som har anknytning till den tilltänkta förvärvaren, det vill säga varje person som har eller förefaller ha en nära familje- eller affärsförbindelse med den tilltänkte förvärvaren. Slutligen framgår det av rättspraxis att kapitaltäckningsdirektivet, såsom det införlivats med tysk rätt, inte utesluter att den tilltänkta förvärvarens bristande anseende kan bero på dennes förhållande till tredje man. Det är nämligen inte uteslutet att den tilltänkta förvärvarens val av yrkesmässiga eller personliga relationer kan ge upphov till tvivel om dennes integritet och få negativa konsekvenser för målet att säkerställa en sund och ansvarsfull ledning av det berörda kreditinstitutet, såsom tribunalen nyligen har slagit fast (dom av den 10 juli 2024, PH m.fl./ECB, T‑323/22, EU:T:2024:460, punkterna 325 och 326 (ej publicerade)).
290    Det är mot bakgrund av detta rättsliga sammanhang som det ska fastställas huruvida ECB gjorde en felaktig rättstillämpning eller en uppenbart oriktig bedömning i sin bedömning av sökandens integritet.
291    I förevarande fall framgår det av punkt 2.6 i det angripna beslutet att ECB, efter att ha redogjort för de bestämmelser på vilka den grundade sin bedömning, angav att förfarandena för kvalificerat innehav syftade till att säkerställa en sund förvaltning av instituten och den övergripande finansiella stabiliteten. Dålig förvaltning av kreditinstitut kan skapa finansiell instabilitet och få allvarligare konsekvenser för och utanför finansmarknaderna. De risker som är förknippade med bankverksamhet måste hanteras med försiktighet och kräver därför högre standarder när det gäller kvalificerade aktieägares lämplighet. Enligt ECB är syftet med förfarandet för kvalificerat innehav nämligen att säkerställa att endast lämpliga aktieägare kan utöva ett stort inflytande över förvaltningen av en bank och att de således ska bedömas mot bakgrund av de relevanta kriterierna. Den omständigheten att en olämplig tredje part tillåts utöva inflytande motiverar slutsatsen att den tilltänkta förvärvaren själv inte vill eller kan skapa förutsättningar för en sund och ansvarsfull ledning av målföretaget.
292    ECB har även, i punkt 2.7 i det angripna beslutet, erinrat om att bedömningen av den tilltänkta förvärvarens anseende är en förhandsbedömning och med nödvändighet innebär en prognos för den tilltänkte förvärvarens framtida beteende. Fakta måste tyda på en abstrakt risk, det vill säga sannolikheten för en framtida överträdelse.
293    På grundval av dessa överväganden angav ECB, i punkt 2.8 i det angripna beslutet, för det första, att sökandens make hade omvärderats av BaFin år 2019, varför ECB hyste mycket allvarliga tvivel beträffande hennes anseende, för det andra, att sökanden föreföll vara ekonomiskt beroende av sin make, för det tredje, att sökanden inte hade någon bankerfarenhet och, för det fjärde, att sökanden öppet hade medgett att hon även hade begärt råd från sin make, med vilken hon ingick i ett poolingavtal. ECB har härav dragit slutsatsen att det föreligger allvarliga tvivel om huruvida sökandens make, som inte har ett gott anseende, efter det tilltänkta förvärvet utövar ett inflytande över målföretaget, genom sökanden.
294    Sökanden har för det första gjort gällande att det vid bedömningen av integritetskriteriet ska tas hänsyn till den tilltänkte förvärvarens tidigare beteende. Ett familjeband till en person vars anseende har bestritts är inte tillräckligt för att motivera att åtgärderna tillämpas oberoende av den berörda personens personliga beteende. ECB antog det angripna beslutet endast med beaktande av sökandens makes anseende, utan att försöka bedöma sökanden individuellt.
295    Sökanden har tillbakavisat ECB:s bedömning att sökanden är ekonomiskt beroende av sin make, eftersom en sådan analys är felaktig. Att rådfråga sin make innebär inte att sökanden inte kan fatta ett självständigt beslut med iakttagande av lag och moraliska principer. Sökanden anser att det även var fel av ECB att inte beakta hennes makes önskan att gå i pension eller hennes vilja att agera självständigt.
296    När det gäller sökandens argument avseende möjligheten att beakta hennes makes anseende, konstaterar tribunalen att ECB, på grundval av de gemensamma riktlinjerna och den rättspraxis som anges i punkt 289 ovan, vid bedömningen av en tilltänkt förvärvares anseende, kan beakta integriteten och anseendet hos en person som har en nära familjerelation med denna förvärvare, såsom i förevarande fall sökandens make.
297    Härav följer att bedömningen av sökandens makes anseende kan ingå i bedömningen av hennes integritet. De argument som sökanden har anfört för att visa motsatsen kan således inte godtas.
298    När det gäller de argument som sökanden har anfört för att visa att äktenskapet mellan henne och hennes make inte innebär att maken skulle påverka henne, ska följande framhållas.
299    För det första nämns nära familjerelationer uttryckligen i de gemensamma riktlinjerna i punkt 10.21 som en faktor som kan användas för att definiera de personer vars integritet och rykte ska beaktas vid bedömningen av den tilltänkte förvärvaren.
300    Sökanden har emellertid inte förnekat detta samband och har inte påstått att det inte utgör ett nära samband i den mening som avses i de gemensamma riktlinjerna.
301    För det andra grundade sig ECB på omständigheter som inte enbart begränsade sig till äktenskapet mellan sökanden och hennes make.
302    I punkt 2.10 i det angripna beslutet understryks att sökanden endast skulle förvärva 0,01 procent av kapitalet i MBW 1 och därför inte skulle bidra till dess kommersiella framgång. Sökandens make, som innehar 12,49 procent av kapitalet i MWB 1 och har nyttjanderätt till FMWV:s andel på 87,5 procent i MWB 1, kommer att erhålla eventuell utdelad vinst. Det framgår av samma punkt att sökanden inte har några regelbundna inkomster. Förutom likvida medel vid försäljning av fast egendom härrör en stor del av dess nettotillgångar från en andel som finansieras av ett bolag vars verkställande direktör är hennes make.
303    ECB anser att detta ekonomiska band, i kombination med att sökanden inte har några regelbundna inkomster, visar att sökanden är ekonomiskt beroende av sin make. ECB har tillagt att det inte finns något som tyder på att sökandens ekonomiska situation skulle kunna förändras i framtiden om det exempelvis krävdes ytterligare kapitaltillskott. Den har slutligen tillagt att det kan antas att den person som tillhandahåller de ekonomiska medlen även kommer att försöka behålla ett inflytande över de beslut som fattas avseende denna investering. Enligt ECB ger dessa skäl upphov till allvarliga tvivel om huruvida sökandens make kommer att avstå från att försöka påverka henne på vilket sätt hon kan utöva sin rösträtt.
304    I punkt 2.11 i det angripna beslutet preciserade ECB att sökanden hade för avsikt att beakta makens råd. ECB har även understrukit att sökanden, trots att hon är utbildad, inte har arbetat under de senaste sexton åren, inte har någon bankerfarenhet och inte tidigare har varit inblandad i förvaltningen av målföretaget eller i dess aktieinnehav. Slutligen anser ECB att sökandens make kommer att försöka påverka sökanden i samband med de diskussioner som ägde rum inom ramen för poolingavtalet, som sökanden skulle ansluta sig till efter det tilltänkta förvärvet, med hänsyn till de intressen som han fortfarande har i målföretaget och sökandens bristande bankerfarenhet.
305    I punkt 2.12 i det angripna beslutet anser ECB att närvaron av ombud inte heller leder till någon annan slutsats. De senare utövar rösträtterna i Warburg Gruppe på grundval av avtal, men de är varken juridiska eller ekonomiska ägare till aktierna i fråga. Den juridiska och ekonomiska ägaren till aktierna är fortfarande MWB 1, som kommer att kontrolleras av sökanden. ECB har dessutom gjort gällande att en av dessa två ombud utsågs till ensam verkställande direktör för MWB 1 av sökandens make, till vilken han uteslutande rapporterar. Ombudets oberoende i förhållande till sökandens make vid utövandet av rösträtterna i MWB 1 i Warburg Gruppe är således inte säkerställt.
306    Sökanden har för det tredje gjort gällande att hon inte är beroende av sin make, eftersom hon har personliga tillgångar och lätt skulle kunna hitta ett arbete.
307    Tribunalen konstaterar att dessa påståenden syftar till att visa att hon har möjlighet att försörja sig själv.
308    ECB:s analys i det angripna beslutet syftar emellertid till att visa att sökanden är beroende av sin make för att tillföra ytterligare kapital till målföretaget. Sökanden har inte ifrågasatt denna bedömning.
309    Dessa argument kan således inte godtas.
310    Vidare har sökanden hävdat att hon inte enbart kommer att rådfråga sin make och att hon kommer att kunna fatta självständiga beslut. ECB har förvrängt de uttalanden som hon gjort under det administrativa förfarandet, vilka det hänvisats till i repliken, angående hennes avsikt att samråda med sin make.
311    Tribunalen konstaterar att sökanden inte har ifrågasatt vare sig de faktiska omständigheter som ECB har redogjort för eller ECB:s slutsatser, genom att först göra gällande att samtalen inom poolingavtalet inte visade på något ”otillbörligt inflytande”, vidare att det inte fanns något som tydde på att hon inte skulle utnyttja MWB 1 och sin rösträtt i Warburg Gruppe i enlighet med lag, tillsynskrav och moraliska principer och slutligen att hennes make hade för avsikt att pensionera sig med hänsyn till hans höga ålder.
312    Sökandens uttalanden under det administrativa förfarandet vederlägger inte heller ECB:s bedömning, eftersom det framgår av dessa att sökanden inte har uteslutit att rådfråga sin make, eftersom hon endast tillkännagav sin avsikt att även lyssna på övriga berörda parter för att bilda sig en uppfattning.
313    Sökandens argument att ECB har missuppfattat BaFins slutsats att ombudens oberoende inte kan ifrågasättas, om det antas att det finns fog för detta argument, kan inte vederlägga ECB:s resonemang avseende sökandens makes inflytande över sökanden. Under alla omständigheter kan utnämningen av dessa två ombud, såsom ECB har gjort gällande, inte bibehållas på obestämd tid, bland annat för det fall att sökanden förvärvar hela sin makes andel i MWB 1, vilket är hennes avsikt.
314    De argument som sökanden har anfört ska följaktligen underkännas.
315    Sökanden har för det andra gjort gällande att ECB:s allvarliga tvivel beträffande hennes makes anseende inte är relevanta och har åberopat oskuldspresumtionen, enligt vilken enbart en anklagelse inte kan ifrågasätta en tilltänkt förvärvares anseende. En bedömning av en tilltänkt förvärvares dåliga anseende bör grundas på konkreta bevis. ECB beaktade en enda brottsutredning mot hennes make, vilken för övrigt inte ledde till en fällande dom.
316    Det angripna beslutet grundar sig dessutom på föråldrade uppgifter som BaFin samlat in år 2019, utan hänsyn till BaFins tillsynsbedömning år 2022.
317    I förevarande fall anges i punkt 2.8 i det angripna beslutet att sökandens make omprövades av BaFin år 2019.
318    I punkt 1.7 i det angripna beslutet förklaras att BaFin år 2019 inledde ett tillsynsförfarande för att upphäva rösträtterna för sökandens make i målföretaget, på grund av sitt ansvar för bolagets deltagande i ”com/ex” -transaktioner mellan åren 2007 och 2011. BaFin utvärderade, inom ramen för sin fortlöpande tillsyn, sökandens makes och A:s inblandning i målföretagets påstådda deltagande i nämnda transaktioner. BaFin ansåg att de sistnämnda hade ett dåligt rykte och förberedde år 2019 tillsynsåtgärder i syfte att återkalla deras mandat att sitta i målföretagets styrelse och begränsa deras inflytande över målföretaget, bland annat genom att upphäva deras rösträtt i Warburg Gruppe, vilka hade anförtrotts ombud. Under utfrågningen gick sökandens make och A med på att frivilligt avgå från sina uppdrag som ledamöter i målföretagets tillsynsnämnd och utsåg ombud för att utöva sin rösträtt i Warburg Gruppe. BaFin ansåg att utnämningen av dessa ombud var tillräcklig för att begränsa inflytandet från dessa två huvudsakliga indirekta aktieägare i målföretaget och fortsatte inte genomförandet av ovannämnda tillsynsåtgärder.
319    I punkt 1.8 i det angripna beslutet anges även att det i 2021 års SREP-beslut, som BaFin antog, angavs att målföretagets indirekta ägare var olämpliga och att de fortsatte att utöva inflytande över målföretaget, trots inrättandet av ombud. Inom ramen för denna bedömning ansågs det dessutom att det fanns omständigheter som motiverade antagandet att inkluderandet av målföretaget i en grupp av företag som var knutna till sökandens make och A hade hindrat en effektiv övervakning i det förflutna, genom att nämna intressekonflikter, misstänkt verksamhet inom koncernen och risken för potentiell koncentration.
320    Det framgår av analysen av det angripna beslutet att ECB beaktade relevanta faktiska omständigheter, mot bakgrund av artikel 23.1 i kapitaltäckningsdirektivet, § 2c punkt 1b första meningen led 1 KWG och de gemensamma riktlinjerna. I det angripna beslutet hänvisas nämligen till ”negativa omdömen” avseende sökandens make, i den mening som avses i punkt 10.10 i nämnda riktlinjer.
321    Sökandens argument kan inte påverka ECB:s bedömning.
322    Sökanden har för det första åberopat oskuldspresumtionen och gjort gällande att enbart en brottsutredning, som inte ledde till en fällande dom, inte räcker för att anse att hennes make inte hade gott anseende.
323    För det första grundar sig det angripna beslutet, såsom ECB har gjort gällande, inte enbart på den brottsutredning som avser sökandens make.
324    Vidare framgår det av punkt 10.14 i de gemensamma riktlinjerna att de behöriga myndigheterna inte bör betrakta avsaknaden av domar eller åtal i brottmål, administrativa åtgärder och verkställighetsåtgärder i sig som tillräckliga bevis på en tilltänkt förvärvares integritet.
325    Slutligen kan det inte anses att ECB har åsidosatt oskuldspresumtionen för sökandens make, dels eftersom ECB inte har gjort gällande att sökandens make är skyldig i det straffrättsliga förfarandet, dels eftersom ECB inte har grundat sin bedömning på sökandens eventuella straffrättsliga ansvar.
326    De argument som sökanden har anfört ska följaktligen underkännas.
327    Sökanden har för det andra gjort gällande att det angripna beslutet grundar sig på föråldrade uppgifter som BaFin samlat in år 2019, utan att ta hänsyn till att hennes make har bemött BaFins farhågor och önskat vidarebefordra målföretaget till sina barn och sin hustru. Sökanden har bestritt att ECB inte beaktade de åtgärder som hennes make vidtog i målföretagets intresse. Sökanden har slutligen understrukit att ECB inte beaktade den tillsynsbedömning som BaFin gjorde år 2022, av vilken det inte framgår att hennes make direkt kunde påverka ombuden eller åsidosätta åtagandet att inte ge dem röstningsinstruktioner.
328    Tribunalen konstaterar att sökanden, genom de argument som anges i punkt 327 ovan, inte har ifrågasatt de faktiska omständigheter som ECB beaktade, utan har åberopat nya omständigheter som skulle kunna tyda på att hennes make inte längre saknar gott anseende. I punkt 10.10 i de gemensamma riktlinjerna anges att ECB ska beakta förekomsten av ”negativa omdömen”. Den ska göra en helhetsbedömning av den berörda personens beteende, eftersom förekomsten av nya omständigheter eller beteenden som vittnar om den berörda personens vilja att återställa sitt goda anseende inte nödvändigtvis innebär att ECB måste dra slutsatsen att denna person faktiskt har gott anseende.
329    För det andra kan de omständigheter som sökanden har nämnt inom ramen för detta argument inte påverka de omständigheter som ECB beaktade inom ramen för sin prövning. I BaFins förslag till beslut av den 4 april 2023 hänvisas dessutom till en tillsynsbedömning som genomfördes år 2022, utan närmare precisering. Tribunalen erinrar om att 2022 års SREP-beslut antogs efter det angripna beslutet, vilket innebär att det inte ska beaktas vid bedömningen av beslutets lagenlighet. BaFin har under alla omständigheter vidhållit att sökandens makes fortfarande ska presumeras ha dåligt anseende.
330    Sökandens argument är således inte tillräckliga för att visa att det angripna beslutet är fattat på grundval av materiellt oriktiga uppgifter om de faktiska omständigheterna eller att det är behäftat med en felaktig rättstillämpning eller en uppenbart oriktig bedömning.
331    Härav följer att sökandens argument ska underkännas.
332    Talan kan följaktligen inte heller vinna bifall såvitt avser den femte grundens första del, avseende sökandens integritet.
333    Det ska påpekas att den behöriga myndigheten får motsätta sig det tilltänkta förvärvet om det finns rimlig anledning att göra detta på grundval av ett eller flera av de kriterier som avses i artikel 23.1 i kapitaltäckningsdirektivet.
334    Eftersom det har fastställts att det tilltänkta förvärvet kan vara förbjudet med hänsyn till kriteriet gott anseende, såsom framgår av prövningen av den femte grundens första del, ska de övriga delarna av denna grund, vilka avser de andra bedömningskriterier som ECB har åberopat i det angripna beslutet, inte prövas av tribunalen.
Den sjätte grunden: Åsidosättande av stadgan
335    Sökanden har gjort gällande att det angripna beslutet innebär flera åsidosättanden av stadgan.
336    För det första innebär det angripna beslutet ett åsidosättande av artikel 7 (om respekt för privatlivet och familjelivet), artikel 9 (om rätten att ingå äktenskap och rätten att bilda familj) och artikel 33 (familjeliv och yrkesliv) i stadgan, genom att fastställa att sökanden saknar gott anseende enbart på grund av sitt äktenskap och på grund av att hon är helt beroende av sin make. Vidare har det angripna beslutet, genom att inte beakta de mål som sökanden eftersträvade vid tidpunkten för det tilltänkta förvärvet och genom att grunda sig på en förutfattad mening, även åsidosatt artikel 21 (avseende icke-diskriminering) i stadgan. ECB åsidosatte dessutom artikel 48 (avseende oskuldspresumtionen och rätten till försvar) i stadgan genom att dra slutsatsen att sökandens make inte hade något gott anseende, vilket fick till följd att hon själv ansågs sakna gott anseende. Slutligen innebär det angripna beslutet ett åsidosättande av artikel 17 (om rätten till egendom) i stadgan, genom att det leder till att målföretaget avyttras utanför familjen Warburg, såvida det inte antas att sökandens make avlidit.
337    ECB har bestritt att stadgan har åsidosatts.
338    Vad gäller det påstådda åsidosättandet av artikel 21 i stadgan ska det erinras om att enligt artikel 21 första stycket i stadgan för Europeiska unionens domstol, som enligt artikel 53 första stycket i samma stadga är tillämplig på förfarandet vid tribunalen, och artikel 76 d i rättegångsreglerna, ska ansökan innehålla uppgifter om saken, de grunder och argument som åberopas samt en kortfattad framställning av dessa grunder. Dessa uppgifter ska vara så klara och precisa att svaranden kan förbereda sitt försvar och att tribunalen kan pröva talan, i förekommande fall utan att ha tillgång till andra uppgifter. För att garantera rättssäkerheten och en god rättskipning krävs, för att en talan ska kunna tas upp till sakprövning, att de väsentligaste faktiska och rättsliga omständigheter på vilka talan grundas på ett konsekvent och begripligt sätt framgår av innehållet i själva ansökan (se beslut av den 17 november 2020, González Calvet/SRB, T‑257/20, ej publicerat, EU:T:2020:541, punkt 9 och där angiven rättspraxis).
339    Sökanden har hävdat att det angripna beslutet grundar sig på en förutfattad mening som sökanden betecknar som ”uppenbar” och som har diskriminerat sökanden. Sökanden har således inte preciserat vad denna förutfattade bedömning består i och inte heller vilket kriterium som ligger till grund för den diskriminering som hon anser sig ha utsatts för mot bakgrund av artikel 21 i stadgan.
340    ECB:s invändning om rättegångshinder enligt artikel 76 d i rättegångsreglerna ska följaktligen bifallas och talan kan inte vinna bifall såvitt avser den delgrund som avser åsidosättande av artikel 21 i stadgan.
341    Vad gäller det påstådda åsidosättandet av artiklarna 7, 9 och 33 i stadgan har sökanden gjort gällande att ECB uteslutande grundade sig på hennes familjeband till sin make för att dra slutsatsen att hon inte uppfyllde kriteriet om gott anseende. Sökanden har, i repliken, tillagt att ECB ansåg att hon var underordnad hennes make på grund av hennes ställning som kvinna, vilket grundats på fördomar.
342    Tribunalen konstaterar att sökandens påståenden saknar grund, med hänsyn till de omständigheter som ECB beaktade i sin bedömning av kriteriet om gott anseende.
343    ECB har nämligen för det första dragit slutsatsen att sökanden inte har den yrkeskompetens som krävs, oberoende av det äktenskapliga band som förenar sökanden med hennes make, såsom framgår av punkterna 270–280 ovan. ECB har vidare anfört att sökandens make kan påverka sökandens beslut med hänsyn till de särskilda omständigheterna i det aktuella fallet, såsom framgår av punkterna 301–304 ovan.
344    Sökanden har således inte visat att det angripna beslutet innebär ett åsidosättande av artiklarna 7, 9 och 33 i stadgan.
345    När det gäller sökandens argument att ECB har åsidosatt oskuldspresumtionen och hennes makes rätt till försvar, som skyddas i artikel 48 i stadgan, ska det erinras om att ett åsidosättande av en subjektiv rättighet endast kan åberopas av den person vars rättighet påstås ha åsidosatts, men inte av tredje man (se, för ett liknande resonemang, dom av den 1 mars 2023, Jushi Egypt for Fiberglass Industry/kommissionen, T‑540/20, EU:T:2023:91, punkt 35 (ej publicerad) och där angiven rättspraxis).
346    Eftersom oskuldspresumtionen och rätten till försvar är subjektiva rättigheter, kan sökanden inte åberopa att dessa rättigheter har åsidosatts i förhållande till hennes make, som inte själv är part i målet.
347    Under alla omständigheter framgår det av prövningen av den femte grunden att ECB beaktade sökandens egen situation, och i synnerhet hennes yrkeskompetens, för att motsätta sig det tilltänkta förvärvet.
348    Sökandens påstående att oskuldspresumtionen och rätten till försvar har åsidosatts kan således inte godtas.
349    När det gäller sökandens argument att det angripna beslutet tvingar familjen Warburg att avyttra målföretaget och hindrar att den överförs till nästa generation, trots att målföretaget sedan länge har tillhört familjen, vilket utgör ett åsidosättande av artikel 17 i stadgan, ska det påpekas att rätten till egendom är en subjektiv rättighet. Den som sökanden har åberopat i förevarande fall är sökandens make, som inte är part i målet. I enlighet med den rättspraxis som det erinrats om i punkt 345 ovan kan sökanden följaktligen inte med framgång göra gällande att artikel 17 i stadgan har åsidosatts.
350    Under alla omständigheter anges det i artikel 17.1 i stadgan att var och en har rätt att besitta lagligen förvärvad egendom, att nyttja den, att förfoga över den och att testamentera bort den.
351    Den rätt till egendom som garanteras i denna bestämmelse i stadgan är inte en absolut rättighet och dess utövande kan bli föremål för inskränkningar för att tillgodose mål av allmänintresse som eftersträvas av unionen (se dom av den 20 september 2016, Ledra Advertising m.fl./kommissionen och ECB, C‑8/15 P-C‑10/15 P, EU:C:2016:701, punkt 69 och där angiven rättspraxis).
352    Såsom framgår av artikel 52.1 i stadgan kan rätten till egendom följaktligen inskränkas, under förutsättning att inskränkningarna faktiskt tillgodoser de allmänintressen som eftersträvas och att de, mot bakgrund av det eftersträvade målet, inte medför ett oproportionerligt och oacceptabelt ingrepp som påverkar själva innehållet i den på detta sätt garanterade rättigheten (se dom av den 20 september 2016, Ledra Advertising m.fl./kommissionen och ECB, C‑8/15 P-C‑10/15 P, EU:C:2016:701, punkt 70 och där angiven rättspraxis).
353    Det ska i detta hänseende påpekas att kontrollen av kvalificerade innehav svarar mot ett mål av allmänintresse som eftersträvas av unionen, nämligen att bidra till att bevara stabiliteten i unionens banksystem, såsom framgår av punkterna 192 och 287 ovan.
354    I förevarande fall utgör det angripna beslutet hinder för det tilltänkta förvärvet, eftersom sökanden inte uppfyller åtminstone ett av de bedömningskriterier som anges i artikel 23 i kapitaltäckningsdirektivet och i § 2c punkt 1b första meningen led 1 KWG.
355    Med hänsyn till målet att säkerställa stabiliteten i banksystemet i unionen och med hänsyn till att det tilltänkta förvärvet inte kunde garantera en sund och ansvarsfull ledning av målföretaget, utgör det angripna beslutet inte ett oproportionerligt och oacceptabelt ingripande som påverkar själva kärnan i den rätt till egendom som sökanden har gjort gällande. Åtgärderna kan följaktligen inte anses utgöra omotiverade inskränkningar i denna rättighet (se, analogt, dom av den 20 september 2016, Ledra Advertising m.fl./kommissionen och ECB, C‑8/15 P-C‑10/15 P, EU:C:2016:701, punkterna 71–74 och där angiven rättspraxis).
356    Mot bakgrund av dessa omständigheter kan sökandens argument avseende ett påstått åsidosättande av artikel 17.1 i stadgan inte godtas.
357    Av det ovan anförda följer att talan inte kan vinna bifall på någon del av den sjätte grunden.
Den sjunde grunden: Åsidosättande av proportionalitetsprincipen
358    Sökanden har gjort gällande att det angripna beslutet innebär ett åsidosättande av proportionalitetsprincipen, som utgör en grundläggande unionsrättslig princip i artikel 5.4 FEUF.
359    Sökanden anser att ECB gjorde fel när den varken identifierade de skador som kunde uppstå till följd av det tilltänkta förvärvet eller gjorde en avvägning mellan dessa skador och de allvarliga tvivel som den hyste.
360    Sökanden har även anfört att ECB inte övervägde mindre ingripande åtgärder än förbudet mot det tilltänkta förvärvet, trots att ECB hade möjlighet att göra detta enligt § 2c punkt 1b första meningen led 1 KWG. Sökanden anser att det hade varit lämpligare att godkänna det tilltänkta förvärvet, samtidigt som detta tillstånd åtföljdes av tillsynsåtgärder med avseende på målföretaget.
361    Sökanden har även gjort gällande att ECB inte tillämpade en lämplig och proportionerlig bedömningsstandard, genom att felaktigt slå fast att sökanden skulle förvärva en majoritetsandel i målföretaget. BaFin och ECB hade således inte fog för att kräva att sökanden skulle tillhandahålla dem en affärsplan eller en kompletterande plan avseende kapitalunderskottet. ECB kunde inte heller göra en strikt bedömning av sökandens finansiella soliditet.
362    Sökanden har slutligen gjort gällande att ECB har gjort sig skyldig till maktmissbruk genom att tvinga familjen Warburg att avyttra målföretaget med hänsyn till misstankarna om skatteundandragande mot hennes make, som därför saknar gott anseende.
363    ECB har bestritt sökandens påståenden.
364    Proportionalitetsprincipen kräver att unionsinstitutionerna i sitt handlande inte får gå utöver vad som är ändamålsenligt och nödvändigt för att uppnå de legitima mål som eftersträvas med de aktuella bestämmelserna, vilket innebär att när det finns flera ändamålsenliga åtgärder att välja mellan ska den åtgärd väljas som är minst ingripande och de vållade olägenheterna får inte vara orimliga i förhållande till de eftersträvade målen (dom av den 29 juli 2024, Koiviston Auto Helsinki/kommissionen, C‑697/22 P, EU:C:2024:641, punkt 77).
365    Bedömningen av huruvida en åtgärd är proportionerlig ska ske med beaktande av det utrymme för skönsmässig bedömning som unionens institutioner kan ha haft när det beslutades om åtgärden (dom av den 8 maj 2019, Landeskreditbank Baden-Württemberg/ECB, C‑450/17 P, EU:C:2019:372, punkt 53 och där angiven rättspraxis). Såsom anges i punkterna 192 och 193 ovan har ECB ett stort utrymme för skönsmässig bedömning. Denna omständighet ska således beaktas vid prövningen av huruvida det angripna beslutet är proportionerligt.
366    I förevarande fall innehåller punkt 2.16 i det angripna beslutet en proportionalitetsbedömning. I denna punkt preciseras för det första de mål som eftersträvas med kontrollen av kvalificerade innehav, det vill säga att bidra till att säkerställa stabiliteten i banksystemet genom att säkerställa att endast sunda och välfungerande kreditinstitut fungerar korrekt för att skydda insättarna och skydda nämnda kreditinstitut från det skadliga inflytande som varje framtida kvalificerad aktieägare utövar, vilket kan snedvrida efterlevnaden av reglerna. I samma punkt anges vidare att sökanden inte uppfyller kriterierna i § 2c punkt 1b KWG.
367    ECB tillade dessutom, i punkt 2.16 i det angripna beslutet, att frågan huruvida en annan transaktion kan göra det möjligt att uppnå syftet med det tilltänkta förvärvet, det vill säga att bevara målföretagen inom familjen Warburg, går utöver ramen för den aktuella transaktionen.
368    Det ankommer nämligen på sökanden att undanröja de tvivel som ECB uttryckt under bedömningsperioden, i förekommande fall genom att omstrukturera den planerade transaktionen. Det är emellertid ostridigt att sökanden inte har föreslagit någon alternativ transaktion till den planerade.
369    Slutligen underkände ECB, i punkt 2.16 i det angripna beslutet, det enda förslag som sökanden lade fram under utvärderingsförfarandet. Detta förslag innebar att klaganden skulle utöva sin rösträtt i Warburg Gruppe tillsammans med ett av ombuden för MWB 1 under ett år.
370    ECB anser emellertid för det första att BaFin avsåg att bibehålla utnämningen av de två ombuden med uppgift att utöva rösträtterna i MWB 1 i Warburg Gruppe, även efter det tilltänkta förvärvet. Denna omständighet utgör således hinder för att sökanden, enskilt eller tillsammans med ett ombud, kan utöva sin rösträtt i Warburg Gruppe. För det andra anser ECB att ombudens utövande av rösträtterna i MWB 1 i Warburg Gruppe inte är en varaktig lösning. För det tredje har ECB angett att den hyser allvarliga tvivel om oberoendet hos ett av de två ombuden, av de skäl som anges i punkt 2.12 i det angripna beslutet.
371    ECB beaktade därvid sökandens förslag, men motsatte sig det och ansåg att det var olämpligt. Sökanden lyckades således inte undanröja de tvivel som ECB uttryckte under bedömningsperioden genom att omstrukturera den planerade transaktionen.
372    Sökanden har emellertid gjort gällande att ECB hade kunnat godkänna det tilltänkta förvärvet samtidigt som den därefter vidtog lämpliga tillsynsåtgärder med avseende på målföretaget. Dessa argument saknar emellertid relevans.
373    För det första har sökanden inte identifierat någon bestämmelse i unionsrätten eller i nationell rätt som föreskriver en möjlighet för ECB att anta ett villkorat tillståndsbeslut (se, för ett liknande resonemang och analogt, dom av den 25 juni 2015, CO Sociedad de Gestión y Participación m.fl., C‑18/14, EU:C:2015:419, punkterna 34, 37, 38 och 46).
374    För det andra strider, såsom ECB har gjort gällande, ett godkännande av det tilltänkta förvärvet under förutsättning att senare tillsynsåtgärder vidtas mot de mål, bland annat förebyggande, som eftersträvas med kontrollen av kvalificerade innehav och som det bland annat erinrats om i punkt 248 ovan.
375    Slutligen anser sökanden att det angripna beslutet är oproportionerligt, eftersom ECB tillämpade en ”felaktig bedömningsnorm” genom att slå fast att sökanden kunde utöva ett avgörande inflytande över målföretagen.
376    Såsom har påpekats inom ramen för prövningen av den fjärde grunden, beaktade ECB emellertid inte faktiska omständigheter som var materiellt oriktiga eller gjorde en uppenbart oriktig bedömning när den drog slutsatsen att sökanden skulle förvärva kontroll över målföretaget efter det tilltänkta förvärvet.
377    Av det ovan anförda följer att talan inte kan vinna bifall såvitt avser den sjunde grunden.
378    Eftersom talan inte kan vinna bifall på någon av de grunder som sökanden har åberopat, ska talan ogillas.
Rättegångskostnader
379    Enligt artikel 134.1 i rättegångsreglerna ska tappande part förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna, om detta har yrkats.
380    Sökanden har tappat målet och ska därför bära sina rättegångskostnader och ersätta ECB:s rättegångskostnader, i enlighet med dess yrkanden.
Mot denna bakgrund beslutar
TRIBUNALEN (fjärde avdelningen i utökad sammansättning)
följande:
1)      Talan ogillas.
2)      YH ska bära sina rättegångskostnader och ersätta de kostnader som uppkommit för Europeiska centralbanken (ECB).
da Silva Passos
Półtorak
Reine
Pynnä
Cassagnabère
Avkunnad vid offentligt sammanträde i Luxemburg den 19 november 2025.
Underskrifter
*      Rättegångsspråk: engelska.