62024CJ0210
ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA (druhého senátu)
5. března 2026 (
*1
)
„Řízení o předběžné otázce – Zadávání veřejných zakázek – Směrnice 2014/24/EU – Trh služeb mimoústavní sociální péče – Zakázka o hodnotě nižší, než je prahová hodnota pro použití této směrnice – Článek 67 – Kritéria pro zadání zakázky sociální povahy – Ekonomicky nejvýhodnější nabídka – Zvýšení mezd zaměstnanců plnících zakázku nad úroveň mezd stanovených v odvětvové kolektivní smlouvě – Souvislost s předmětem zakázky – Proporcionalita a nediskriminace – Článek 28 Listiny základních práv Evropské unie – Právo na kolektivní vyjednávání“
Ve věci C‑210/24,
jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná na základě článku 267 SFEU rozhodnutím Órgano Administrativo de Recursos Contractuales de la Comunidad Autónoma de Euskadi (Přezkumný správní orgán pro veřejné zakázky autonomního společenství Baskicko, Španělsko) ze dne 14. března 2024, došlým Soudnímu dvoru téhož dne, v řízení
Asociación de Empresas de Servicios para la Dependencia (AESTE)
proti
Ayuntamiento de Ortuella
SOUDNÍ DVŮR (druhý senát),
ve složení: K. Jürimäe, předsedkyně senátu, K. Lenaerts, předseda Soudního dvora vykonávající funkci soudce druhého senátu, F. Schalin, M. Gavalec (zpravodaj) a Z. Csehi, soudci,
generální advokát: A. Biondi,
za soudní kancelář: R. Stefanova-Kamiševa, radová,
s přihlédnutím k písemné části řízení a po jednání konaném dne 9. dubna 2025,
s ohledem na vyjádření, která předložili:
–
za španělskou vládu: S. Núñez Silva, jako zmocněnec,
–
za Evropskou komisi: B.-R. Killmann, L. Malferrari, E. Sanfrutos Cano a G. Wils, jako zmocněnci,
po vyslechnutí stanoviska generálního advokáta na jednání konaném dne 3. července 2025,
vydává tento
Rozsudek
1
Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce se týká výkladu čl. 67 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/24/EU ze dne 26. února 2014 o zadávání veřejných zakázek a o zrušení směrnice 2004/18/ES (Úř. věst. 2014, L 94, s. 65), směrnice Evropského parlamentu a Rady 96/71/ES ze dne 16. prosince 1996 o vysílání pracovníků v rámci poskytování služeb (Úř. věst. 1996, L 18, s. 1; Zvl. vyd. 06/02, s. 43), článku 56 SFEU, jakož i článku 28 Listiny základních práv Evropské unie (dále jen „Listina“).
2
Tato žádost byla podána v rámci sporu mezi Asociación de Empresas de Servicios para la Dependencia (AESTE) a l’Ayuntamiento de Ortuella (obecní správa v Ortuelle, Španělsko) ohledně legality kritéria pro zadání zakázky uvedeného v zadávací dokumentaci veřejné zakázky na služby, kterou tato obecní správa zadala.
Právní rámec
Unijní právo
3
Body 89, 90, 92, 97, 98 a 114 odůvodnění směrnice 2014/24 stanoví:
„(89)
Kritéria pro zadání veřejné zakázky jsou zásadním pojmem této směrnice. Je proto důležité, aby příslušná ustanovení byla stručná a srozumitelná. Toho lze docílit použitím pojmu „ekonomicky nejvýhodnější nabídka“ jako základního pojmu, jelikož všechny vítězné nabídky by měly být s konečnou platností vybrány podle toho, co jednotlivý veřejný zadavatel považuje za ekonomicky nejlepší z nabízených řešení. […]
(90)
Veřejné zakázky by měly být zadávány na základě objektivních kritérií, která zajistí dodržení zásad transparentnosti, nediskriminace a rovného zacházení, a to s ohledem na zajištění objektivního srovnání relativní hodnoty nabídek s cílem určit v podmínkách skutečné hospodářské soutěže, která nabídka je ekonomicky nejvýhodnější. Je třeba výslovně stanovit, že ekonomicky nejvýhodnější nabídka by měla být posuzována na základě nejlepšího poměru mezi cenou a kvalitou, což by mělo vždy zahrnovat prvek související s cenou nebo náklady. Rovněž by mělo být upřesněno, že toto posouzení ekonomicky nejvýhodnější nabídky by bylo rovněž možné provést pouze na základě ceny či nákladové efektivnosti. Dále je vhodné připomenout, že veřejní zadavatelé mají možnost stanovit přiměřené kvalitativní standardy pomocí technických specifikací nebo podmínek plnění veřejné zakázky.
Za účelem podpory větší orientace na kvalitu v oblasti veřejných zakázek by členské státy měly mít možnost zakázat nebo omezit použití pouze cenového či pouze nákladového kritéria pro posouzení ekonomicky nejvýhodnější nabídky, považují-li to za vhodné.
Za účelem zajištění dodržování zásady rovného zacházení při zadávání veřejných zakázek by veřejní zadavatelé měli mít povinnost dosáhnout nezbytné transparentnosti, jež umožní všem uchazečům získat přiměřené informace o kritériích a podmínkách, jež se použijí při rozhodování o zadání veřejné zakázky. Veřejní zadavatelé by proto měli mít povinnost uvést kritéria pro zadání veřejné zakázky a relativní váhu každého z těchto kritérií. […]
[…]
(92)
Veřejní zadavatelé by měli při posuzování nejlepšího poměru mezi cenou a kvalitou vymezit ekonomická a kvalitativní kritéria spojená s předmětem veřejné zakázky, která za tímto účelem použijí. Tato kritéria by tudíž měla umožňovat srovnávací posouzení úrovně plnění, kterou jednotlivé nabídky nabízejí, s ohledem na předmět veřejné zakázky, jak je vymezen v technických specifikacích. V souvislosti s nejlepším poměrem mezi cenou a kvalitou tato směrnice stanoví demonstrativní výčet možných kritérií pro zadání, která zahrnují environmentální a sociální aspekty. Veřejní zadavatelé by měli být podněcováni k volbě kritérií, jež jim umožní pořídit stavební práce, dodávky a služby vysoké kvality, které dokonale vyhovují jejich potřebám.
Volbou kritérií pro zadání veřejné zakázky by zadavatel neměl získat neomezenou volnost a tato kritéria by měla zajišťovat možnost účinné a spravedlivé hospodářské soutěže a být doprovázena podmínkami, jež umožňují účinně ověřit informace, které uchazeči předložili.
Pro určení ekonomicky nejvýhodnější nabídky by rozhodnutí o zadání veřejné zakázky nemělo být založeno výhradně na jiných než nákladových kritériích. Kvalitativní kritéria by proto měla být doplněna o kritérium založené na nákladech, jímž by mohla být v závislosti na volbě veřejného zadavatele buď cena, nebo přístup vycházející z nákladové efektivnosti, jako například náklady životního cyklu. Kritéria pro zadání by nicméně neměla mít vliv na uplatňování vnitrostátních pravidel upravujících odměňování za určité služby nebo stanovujících pevné ceny za určité dodávky.
[…]
(97)
Dále by s ohledem na lepší začlenění sociálních a environmentálních aspektů při zadávání veřejných zakázek měli mít veřejní zadavatelé možnost využívat kritéria pro zadání nebo podmínky plnění veřejných zakázek v souvislosti se stavebními pracemi, dodávkami nebo službami, které mají být poskytnuty v rámci veřejné zakázky, ve všech ohledech a v kterékoli fázi jejich životního cyklu, od těžby surovin použitých v daném výrobku po fázi likvidace výrobku, včetně faktorů, které jsou spojeny s konkrétním výrobním procesem, poskytováním nebo obchodem a jeho podmínkami v případě těchto stavebních prací, dodávek nebo služeb nebo s konkrétním procesem v pozdější fázi jejich životního cyklu, a to i pokud tyto faktory nejsou součástí jejich věcné podstaty. […]
Podmínka spojení s předmětem veřejné zakázky nicméně vylučuje kritéria a podmínky týkající se obecné obchodní politiky společnosti, jež nelze považovat za faktor, který je příznačný pro daný proces výroby nebo poskytování nakupovaných stavebních prací, dodávek nebo služeb. Veřejní zadavatelé by proto neměli mít možnost požadovat od uchazečů existenci určité politiky sociální nebo environmentální odpovědnosti společnosti.
(98)
Je zásadní, aby se kritéria pro zadání nebo podmínky plnění veřejné zakázky v oblasti sociálních aspektů výrobního procesu týkala stavebních prací, dodávek nebo služeb, které mají být v rámci veřejné zakázky poskytnuty. Dále by se měla tato kritéria uplatnit v souladu se směrnicí [96/71], a to ve smyslu výkladu Soudního dvora Evropské unie, a neměla by být vybírána a uplatňována způsobem, který přímo či nepřímo diskriminuje hospodářské subjekty z jiných členských států nebo třetích zemí, jež jsou stranami [Dohody Světové obchodní organizace o vládních zakázkách (dále jen ‚dohoda o vládních zakázkách‘)] nebo dohod o volném obchodu, jejichž stranou je [Evropská] Unie. Proto by požadavky související se základními pracovními podmínkami upravenými ve směrnici [96/71], jako je minimální mzda, měly zůstat na úrovni stanovené vnitrostátními právními předpisy nebo kolektivními smlouvami uplatňovanými v souladu s právem Unie v souvislosti s uvedenou směrnicí.
[…]
(114)
Některé kategorie služeb mají i nadále ze své podstaty omezený přeshraniční rozměr, zejména služby známé pod označením osobní služby, jako jsou některé sociální, zdravotní a vzdělávací služby. Tyto služby jsou poskytovány v rámci určitého kontextu, který se v jednotlivých členských státech kvůli různým kulturním tradicím zásadním způsobem liší. Proto by měl být vytvořen zvláštní režim pro veřejné zakázky v této oblasti služeb s vyšším finančním limitem, než je finanční limit pro jiné služby.
Osobní služby v hodnotě nižší, než je tento finanční limit, obvykle pro poskytovatele z jiných členských států nebudou zajímavé, pokud neexistují konkrétní informace o opaku, například financování přeshraničních projektů z prostředků Unie.
Veřejné zakázky na osobní služby převyšující tento finanční limit by měly podléhat transparentnosti v rámci celé Unie. S ohledem na význam kulturního kontextu a citlivost těchto služeb by členské státy měly mít možnost organizovat výběr poskytovatelů služeb způsobem, který považují za nejvhodnější. Pravidla této směrnice tuto zásadu respektují tím, že u těchto služeb vyžadují pouze dodržování základních zásad transparentnosti a rovného zacházení a zajišťují, aby veřejní zadavatelé mohli používat specifická kritéria kvality pro výběr poskytovatelů služeb, jako jsou kritéria stanovená dobrovolným evropským rámcem pro zajišťování kvality v sociálních službách Výboru pro sociální ochranu. […]“
4
Článek 4 směrnice 2014/24, nadepsaný „Finanční limity“, zní takto:
Tato směrnice se vztahuje na veřejné zakázky, jejichž odhadovaná hodnota bez daně z přidané hodnoty (DPH) se rovná těmto finančním limitům nebo je vyšší:
[…]
d)
750000 [eur] u veřejných zakázek na sociální a jiné zvláštní služby uvedené v příloze XIV.“
5
Kapitola II této směrnice, nadepsaná „Obecná pravidla“ obsahuje článek 18, nadepsaný „Zásady zadávání veřejných zakázek“, který v odstavci 1 stanoví:
„Veřejní zadavatelé jednají s hospodářskými subjekty na základě zásady rovného zacházení a nediskriminace a postupují transparentním a přiměřeným způsobem.
Zadávací řízení na veřejné zakázky nelze koncipovat se záměrem vyloučit je z oblasti působnosti této směrnice nebo uměle zúžit hospodářskou soutěž. Hospodářská soutěž se považuje za uměle zúženou, pokud je zadávací řízení na veřejnou zakázku koncipováno se záměrem bezdůvodně zvýhodňovat nebo znevýhodňovat určité hospodářské subjekty.“
6
Článek 67 uvedené směrnice, nadepsaný „Kritéria pro zadání veřejné zakázky“, uvádí:
„1.   Aniž jsou dotčeny vnitrostátní právní a správní předpisy týkající se ceny některých dodávek nebo odměňování za určité služby, vycházejí veřejní zadavatelé při zadávání veřejných zakázek z ekonomicky nejvýhodnější nabídky.
2.   Ekonomicky nejvýhodnější nabídka z hlediska veřejného zadavatele se stanoví na základě ceny nebo nákladů prostřednictvím nákladové efektivnosti, například podle nákladů životního cyklu v souladu s článkem 68, a může zahrnovat nejlepší poměr mezi cenou a kvalitou, který je posuzován na základě kritérií, jež zahrnují kvalitativní, environmentální a sociální hlediska spojená s předmětem dané veřejné zakázky. Mezi tato kritéria může patřit například:
a)
kvalita, včetně technické úrovně, estetických a funkčních vlastností, přístupnosti, konceptu pro všechny uživatele, sociálních, environmentálních a inovačních vlastností, obchodu a jeho podmínek;
b)
organizace, kvalifikace a zkušenosti pracovníků pověřených realizací dané veřejné zakázky v případě, že na úroveň plnění veřejné zakázky může mít významný dopad kvalita zapojených pracovníků, nebo
c)
poprodejní služby a technická pomoc, podmínky dodání, jako je datum dodání, postup dodání, doba dodání nebo dokončení.
Prvek související s náklady může mít také podobu pevné ceny nebo nákladů, kdy hospodářské subjekty budou soutěžit pouze z hlediska kritérií kvality.
Členské státy mohou stanovit, že veřejní zadavatelé nemohou použít pouze cenové či pouze nákladové kritérium jakožto jediné kritérium pro zadání veřejné zakázky nebo omezit jejich použití na určité kategorie veřejných zadavatelů nebo na určité typy veřejných zakázek.
3.   Má se za to, že kritéria pro zadání jsou spojena s předmětem veřejné zakázky, pokud se týkají stavebních prací, dodávek nebo služeb, které mají být poskytnuty v rámci dané veřejné zakázky, v jakémkoli ohledu a v kterékoli fázi jejich životního cyklu, a to včetně faktorů ve spojitosti s:
a)
konkrétním procesem výroby, poskytování stavebních prací, dodávek nebo služeb či obchodování s nimi nebo
b)
konkrétním procesem pro jinou fázi jejich životního cyklu,
a to i v případě, že tyto faktory nejsou součástí jejich věcné podstaty.
4.   Kritéria pro zadání veřejné zakázky nesmějí ponechávat veřejnému zadavateli neomezenou volnost výběru. Musí zajistit možnost účinné hospodářské soutěže a být doplněna specifikacemi, které umožňují účinné ověření informací poskytovaných uchazeči, aby bylo možno posoudit, jakou měrou nabídky splňují kritéria pro zadání. V případě pochybností veřejní zadavatelé fakticky ověří správnost informací a dokladů, které uchazeči poskytli.
5.   Veřejný zadavatel upřesní v zadávací dokumentaci poměrnou váhu, kterou přikládá každému z kritérií zvolených pro stanovení ekonomicky nejvýhodnější nabídky, s výjimkou případů, kdy je stanovena pouze na základě ceny.
Tato váha může být vyjádřena stanovením rozmezí s přiměřeným maximálním rozpětím.
Pokud stanovení váhy není možné z objektivních důvodů, veřejný zadavatel uvede kritéria sestupně podle významu.“
7
Článek 74 téže směrnice, nadepsaný „Zadávání veřejných zakázek na sociální a jiné zvláštní služby“, stanoví:
„Veřejné zakázky na sociální a jiné zvláštní služby uvedené v příloze XIV musí být zadávány v souladu s touto kapitolou, pokud se hodnota veřejných zakázek rovná finančnímu limitu stanovenému v čl. 4 písm. d), nebo je vyšší.“
8
Článek 76 směrnice 2014/24, nadepsaný „Zásady zadávání veřejných zakázek“, stanoví:
„1.   Členské státy zavedou vnitrostátní pravidla pro zadávání veřejných zakázek, na které se vztahuje tato kapitola, aby bylo zajištěno, že veřejní zadavatelé dodržují zásady transparentnosti a rovného zacházení s hospodářskými subjekty. Členské státy mohou samy stanovit příslušná procesní pravidla, pokud tato pravidla umožní, aby veřejní zadavatelé zohlednili specifika dotčených služeb.
2.   Členské státy zajistí, aby veřejní zadavatelé mohli zohlednit potřebu zajištění kvality, návaznosti, přístupnosti, přijatelných cen, dostupnosti a komplexnosti služeb, zvláštní potřeby různých kategorií uživatelů, včetně znevýhodněných a zranitelných skupin, účast a posílení možností uživatelů a inovace. Členské státy mohou rovněž stanovit, že výběr poskytovatele služeb bude uskutečňován podle toho, která nabídka představuje nejlepší poměr mezi cenou a kvalitou, přičemž bude zohledněna kvalita a kritéria udržitelnosti sociálních služeb.“
9
Příloha XIV této směrnice obsahuje tabulku, nadepsanou „Služby podle článku 74“ a uvádí kód CPV 85312000‑9.
Španělské právo
10
Článek 1 Ley 9/2017de Contratos del Sector Público, por la que se transpone al ordenamiento jurídico español las Directivas del Parlamento Europeo y del Consejo 2014/23/UE y 2014/24/UE, de 26 de febrero de 2014 (zákon 9/2017 o veřejných zakázkách, kterým se do španělského právního řádu provádějí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/23/EU a [2014/24] ze dne 26. února 2014) ze dne 8. listopadu 2017 (BOE č. 272 ze dne 9. listopadu 2017, dále jen „zákon o veřejných zakázkách“), nadepsaný „Předmět a účel“ v odstavci 3 stanoví:
„Ve všech veřejných zakázkách jsou sociální a environmentální kritéria zahrnuta horizontálně a povinně, pokud souvisejí s předmětem zakázky, je-li pravda, že jejich zahrnutí umožňuje lepší poměr kvality a ceny smluvního plnění, jakož i větší a účinnější využívání veřejných prostředků. Přístup k veřejným zakázkám je rovněž usnadněn malým a středním podnikům a podnikům sociální ekonomiky.“
11
Článek 145 tohoto zákona, nadepsaný „Požadavky a druhy kritérií pro zadávání zakázek“, stanoví:
„1.   Zakázky se zadávají při využití více kritérií pro zadání zakázky na základě nejlepšího poměru mezi kvalitou a cenou.
Je-li to odůvodněno na základě spisu, mohou být veřejné zakázky zadávány na základě kritérií založených na nákladově nejefektivnějším přístupu, a to na základě ceny nebo nákladů, jako je výpočet nákladů životního cyklu v souladu s článkem 148.
2.   Nejlepší poměr mezi kvalitou a cenou se posuzuje na základě ekonomických a kvalitativních kritérií.
Kvalitativní kritéria stanovená veřejným zadavatelem pro posouzení nejlepšího poměru kvality a ceny mohou zahrnovat environmentální nebo sociální aspekty související s předmětem zakázky způsobem stanoveným v odstavci 6 tohoto článku, kterými mohou být mimo jiné:
1.
kvalita, včetně technické úrovně, estetických a funkčních vlastností, přístupnosti, universálního designu nebo designu pro všechny uživatele, sociálních, environmentálních a inovačních vlastností, jakož i obchod a jeho podmínky;
[…]
Sociální charakteristiky zakázky se týkají zejména těchto cílů: podpora sociálního začlenění osob se zdravotním postižením, znevýhodněných osob nebo osob patřících do zranitelných skupin z řad osob přidělených k plnění zakázky a obecně sociální a profesní začlenění osob se zdravotním postižením nebo osob, které jsou sociálně vyloučeny nebo jim to hrozí; subdodávky u zvláštních středisek pro zaměstnanost nebo podniků zaměřených na začleňování; plány rovnosti žen a mužů uplatňované při plnění zakázky a obecně rovnost žen a mužů; podpora zaměstnávání žen; sladění pracovního, osobního a rodinného života; zlepšení pracovních podmínek a mezd; stabilní zaměstnání; nábor většího počtu osob za účelem plnění zakázky; odborná příprava a ochrana zdraví a bezpečnosti při práci; uplatňování etických kritérií a kritérií sociální odpovědnosti při plnění zakázky; nebo kritéria týkající se dodávek nebo používání výrobků spravedlivého obchodu při plnění zakázky.
2.
Organizace, kvalifikace a zkušenosti zaměstnanců přidělených k plnění zakázky za předpokladu, že kvalita těchto pracovníků může významně ovlivnit nejlepší plnění zakázky.
[…]“
12
Čtyřicáté sedmé dodatkové ustanovení uvedeného zákona, nadepsané „Zásady vztahující se na zakázky na koncese na služby uvedené v příloze IV a na zakázky na sociální, vzdělávací a zdravotní služby uvedené v příloze IV“, stanoví:
„Aniž je dotčeno použití ustanovení tohoto zákona a mimo jiné ustanovení týkajících se vypracování technických specifikací, minimálních podmínek solventnosti, kritérií pro zadávání a zvláštních podmínek plnění, dbají veřejní zadavatelé ve všech fázích zadávacího řízení na koncese na služby uvedené v příloze IV a na zakázky sociální, vzdělávací nebo zdravotní povahy, které jsou rovněž uvedeny v příloze IV, na nezbytnost zajistit kvalitu, návaznost, přístupnost, přijatelné ceny, dostupnost a komplexnost služeb, řešit zvláštní potřeby různých kategorií uživatelů, včetně znevýhodněných a zranitelných skupin, a zajistit posílení možností uživatelů služeb, jakož i inovace při poskytování služby.
Kromě toho může veřejný zadavatel při stanovování kritérií pro zadávání zakázek uvedených v tomto dodatečném ustanovení zohlednit takové aspekty, jako jsou: zkušenosti zaměstnanců přidělených k plnění zakázky v oblasti poskytování služeb určených pro zvláště znevýhodněná odvětví nebo poskytování služeb obdobné povahy za podmínek stanovených v článku 145; opětovné investování zisků do zlepšování poskytovaných služeb, zavedení mechanismů pro účast, informování a směřování uživatelů.“
Spor v původním řízení a předběžné otázky
13
Dne 13. června 2023 podalo sdružení AESTE zvláštní opravný prostředek v oblasti veřejných zakázek k Órgano Administrativo de Recursos Contractuales de la Comunidad Autónoma de Euskadi (Přezkumný správní orgán pro veřejné zakázky autonomního společenství Baskicko, Španělsko), který je předkládajícím soudem, přičemž tento opravný prostředek směřuje proti zadávací dokumentaci týkající se „služeb domácí péče obecní správy v Ortuella“, které tato správa zadala (dále jen „sporná zakázka“).
14
Předmětem sporné zakázky je „plnění služeb domácí péče obecní správy v Ortuelle za účelem poskytování kolektivních služeb sociální povahy, v jejímž rámci jsou prostřednictvím připravených, vyškolených a dozorovaných pracovníků vykonávány preventivní, vzdělávací a podpůrné činnosti ve prospěch rodin nebo osob, které mají potíže se zachováním nebo udržením tělesného, sociálního nebo emocionálního blahobytu, s cílem umožnit uživatelům, aby mohli nadále žít ve svém domově a/nebo ve svém prostředí, pokud je to možné a vhodné“. Podle předkládajícího soudu se tato zakázka týká „služeb mimoústavní sociální péče“ (CPV 85312000–9) ve smyslu přílohy IV zákona o veřejných zakázkách, která odpovídá příloze XIV směrnice 2014/24.
15
Odhadovaná hodnota uvedené zakázky činí 166250 eur.
16
Svou žalobou se AESTE domáhá zrušení zadávacího kritéria, které je uvedeno v zadávací dokumentaci sporné zakázky a stanoví udělení maximálního počtu 40 bodů v případě zvýšení mzdových nákladů uchazeče (dále jen „sporné kritérium“). Toto kritérium zní následovně:
„Při zadávání zakázky se s ohledem na mzdy stanovené v odvětvové kolektivní dohodě zohlední vyšší mzdy (zvýšení mzdových nákladů), které podnik-uchazeč navrhuje uplatnit na osoby plnící zakázku.
Procento zvýšení mzdy se zohlední s přihlédnutím k základní mzdě a mzdovému příplatku stanovenému kolektivní smlouvou, které jsou vypláceny všem pracovníkům, kteří mají být převzati, přičemž se použije následující vzorec: body = P × A/B.
Body odpovídají celkovému počtu bodů přidělených návrhu.
P je maximální počet bodů, které mají být uděleny, a sice 40 bodů.
A je nejvyšším procentním podílem všech podaných nabídek.
B je procentní podíl stanovený v nabídce, která má být hodnocena.
Zohlední se nabídky, které navrhují procentní zvýšení, které se uplatní na osoby plnící zakázku. Nabídkám, které nenavrhují žádné zvýšení, bude přiděleno 0 bodů.
Nejpozději do jednoho měsíce od uzavření smlouvy a po jednání se zástupci zaměstnanců se upřesní složky odměny, na které se toto zvýšení mezd vztahuje. Stejně tak podnik, který je vybraným uchazečem, se bude snažit o uzavření smlouvy (kolektivní smlouva o službách domácí péče v Ortuelle), která upravuje pracovní podmínky zaměstnanců přidělených na zakázku.“
17
Předkládající soud má pochybnosti o slučitelnosti sporného kritéria s unijním právem.
18
Zaprvé si klade otázku, zda toto kritérium umožňuje určit „ekonomicky nejvýhodnější nabídku“ ve smyslu čl. 67 odst. 1 směrnice 2014/24. V tomto ohledu, zatímco veřejný zadavatel tvrdí, že cílem uvedeného kritéria je zvýšit odměnu zaměstnanců pověřených poskytováním služby, která je předmětem sporné zakázky, a tudíž zlepšit stabilitu a kontinuitu poskytování této služby, tento soud má podle všeho za to, že souvislost mezi takovým zvýšením mezd a zlepšením služby je příliš hypotetická, než aby mohla rozhodnout o zadání této zakázky.
19
Zadruhé uvedený soud zdůrazňuje, že z bodu 98 odůvodnění směrnice 2014/24 vyplývá, že sociální kritéria zvolená pro zadání veřejných zakázek musí být uplatňována v souladu se směrnicí 96/71. Sporné kritérium přitom může být diskriminační v rozsahu, v němž ukládá podniku, který chce zvýšit své šance na získání sporné zakázky, povinnost vyplácet pracovníkům, kteří mají provést tuto zakázku, vyšší mzdu, než jakou pobírali, což by mohlo představovat dodatečnou hospodářskou zátěž, která by mohla bránit podání nabídky.
20
Zatřetí se sporné kritérium může jevit jako nepřiměřené a diskriminační pro hospodářské subjekty, které nemají dostatečnou schopnost vyplácet vysoké mzdy, zatímco by tyto subjekty mohly předkládat konkurenceschopné nabídky s dobrým poměrem kvality a ceny díky nižším mzdovým nákladům.
21
Začtvrté si tentýž soud klade otázku, zda sporné kritérium nepředstavuje zásah do práva na kolektivní vyjednávání uznaného v článku 28 Listiny, jelikož kolektivní vyjednávání, které by bylo zahájeno po zadání sporné zakázky, by mohlo vést k vyloučení zaměstnanců pověřených plněním této zakázky z působnosti platné kolektivní smlouvy. Takové vyjednávání by rovněž mohlo vést k vytvoření mzdové nerovnosti mezi zaměstnanci téhož podniku, kteří vykonávají stejné úkoly, ale jejichž odměna by se lišila v závislosti na tom, komu svědčí tyto úkoly.
22
Zapáté by se sporné kritérium mohlo rovněž ukázat jako nepřiměřené s ohledem na účel, který sleduje, neboť nová kolektivní smlouva vyjednaná po zadání sporné zakázky by mohla mít za následek konsolidaci zvýšení mezd nad rámec plnění této zakázky, což by vedlo ke ztrátě souvislosti s předmětem této zakázky ve smyslu čl. 67 odst. 3 směrnice 2014/24.
23
Za těchto podmínek se Órgano Administrativo de Recursos Contractuales de la Comunidad Autónoma de Euskadi (Přezkumný správní orgán pro veřejné zakázky autonomního společenství Baskicko) rozhodl přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžné otázky:
„[1)]
Je kritérium pro zadání zakázky na služby, jako je výše popsaná zakázka, které:
–
hodnotí zvýšení mzdových nákladů nad rámec platné odvětvové dohody, které uchazeč navrhuje uplatnit na osoby, které plní zakázku,
a
–
zavazuje vybraného uchazeče, aby po kolektivním vyjednávání se zástupci zaměstnanců upřesnil formy, v nichž se zvýšení mezd projeví, a aby usiloval o uzavření kolektivní smlouvy, jejíž působnost se vztahuje na zaměstnance, kteří byli k zakázce přiděleni,
vhodné pro účely určení ekonomicky nejvýhodnější nabídky, jak požaduje čl. 67 odst. 1 směrnice [2014/24/EU]?
[2)]
Brání takové kritérium pro zadání zakázky volnému pohybu služeb nebo omezuje volnou hospodářskou soutěž v rozporu s článkem 56 SFEU a směrnicemi [2014/24] a [96/71]?
[3)]
Porušuje takové kritérium pro zadání zakázky právo na kolektivní vyjednávání uznané v článku 28 [Listiny]?“
K přípustnosti žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce
24
Je třeba nejprve zkoumat otázku, zda Órgano Administrativo de Recursos Contractuales de la Comunidad Autónoma de Euskadi (Přezkumný správní orgán pro veřejné zakázky autonomního společenství Baskicko, Španělsko) splňuje kritéria pro to, aby byl považován za vnitrostátní soud ve smyslu článku 267 SFEU.
25
V tomto ohledu je třeba připomenout, že podle ustálené judikatury pro posouzení toho, zda má předkládající orgán postavení „soudu“, což je otázka, která je upravena výlučně unijním právem, přihlíží Soudní dvůr k souboru faktorů, například zda je takový orgán zřízen zákonem, zda se jedná o stálý orgán, zda má obligatorní jurisdikci, zda má řízení před ním kontradiktorní povahu, zda uvedený orgán aplikuje právní předpisy a zda je nezávislý (rozsudek ze dne 20. září 2018, Montte, C‑546/16, EU:C:2018:752, bod 21 a citovaná judikatura).
26
V projednávané věci z předkládacího rozhodnutí zaprvé vyplývá, že Órgano Administrativo de Recursos Contractuales de la Comunidad Autónoma de Euskadi (Přezkumný správní orgán pro veřejné zakázky autonomního společenství Baskicko, Španělsko) je stálým a nezávislým orgánem, který je zřízen na základě zákonného ustanovení a přijímá rozhodnutí na základě výhradně právních kritérií ve sporném řízení. Co se týče konkrétně nezávislosti tohoto orgánu, toto rozhodnutí upřesňuje, že vzhledem k tomu, že tento orgán není vázán žádnými hierarchickými vztahy a nepřijímá pokyny od třetích stran, vykonává svou funkci objektivně, nestranně a zcela samostatně.
27
Zadruhé, pokud jde o závaznou povahu jeho jurisdikce ve smyslu judikatury Soudního dvora týkající se článku 267 SFEU, Soudní dvůr již rozhodl, že rozhodnutí orgánů autonomních společenství příslušných k rozhodování o opravných prostředcích ve věcech týkajících se veřejných zakázek, jejichž pravomoc nezávisí na ujednání mezi účastníky řízení, jsou pro tyto účastníky řízení závazná, i když je podání návrhu opravného prostředku fakultativní (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 20. září 2018, Montte, C‑546/16, EU:C:2018:752, body 23 a 24, jakož i citovaná judikatura).
28
Tyto úvahy nejsou zpochybněny judikaturou Soudního dvora vycházející z rozsudku ze dne 21. ledna 2020, Banco de Santander (C‑274/14, EU:C:2020:17), jelikož jak uvádí španělská vláda v písemném vyjádření, členové tohoto orgánu požívají záruky neodvolatelnosti, kterou provádí vnitrostátní právní úprava a od níž se lze odchýlit pouze z důvodů výslovně uvedených v této právní úpravě.
29
Z toho vyplývá, že Órgano Administrativo de Recursos Contractuales de la Comunidad Autónoma de Euskadi (Přezkumný správní orgán pro veřejné zakázky autonomního společenství Baskicko, Španělsko) splňuje kritéria pro to, aby byl považován za vnitrostátní soud ve smyslu článku 267 SFEU, a že otázky položené Soudnímu dvoru jsou přípustné.
K předběžným otázkám
K první otázce
30
Předně je třeba uvést, že jak vyplývá z bodu 14 tohoto rozsudku, předmětem sporné zakázky je poskytování služeb spadajících do kategorie služeb „[m]imoústavní sociální péče“ (kód CPV 8531 85312000–9), uvedených v příloze IV zákona o veřejných zakázkách, které podle předkládajícího soudu odpovídají příloze XIV směrnice 2014/24.
31
Podle čl. 4 písm. d) této směrnice se tato směrnice vztahuje na zakázky uvedené v této příloze XIV pouze tehdy, pokud se hodnota těchto zakázek rovná prahové hodnotě 750000 eur stanovené v tomto ustanovení nebo je vyšší.
32
V projednávané věci z předkládacího rozhodnutí vyplývá, že sporná zakázka má odhadovanou hodnotu 166250 eur, tedy nižší než uvedená prahová hodnota. Nicméně podle tohoto rozhodnutí, a jak potvrdila španělská vláda na jednání, španělský zákonodárce zamýšlel učinit ustanovení směrnice 2014/24 přímo a bezpodmínečně použitelnými na zakázky, jejichž hodnota nedosahuje uvedené prahové hodnoty. Konkrétně se tento zákonodárce při přijímání článku 145 zákona o veřejných zakázkách ve spojení se čtyřicátým sedmým dodatkovým ustanovením tohoto zákona, které provádí článek 67 směrnice 2014/24 týkající se kritérií pro zadání zakázky, rozhodl rozšířit použití posledně uvedeného ustanovení na zakázky, jejichž hodnota nedosahuje téže prahové hodnoty.
33
Přitom jak vyplývá z ustálené judikatury Soudního dvora, pokud vnitrostátní právní předpisy přímo a bezpodmínečně přizpůsobí řešení situací, na něž se akt unijního práva nevztahuje, řešením stanoveným tímto aktem, je dán nepochybný zájem Unie na tom, aby se ustanovením převzatým z unijního práva dostalo jednotného výkladu. To totiž umožňuje vyhnout se budoucím výkladovým rozdílům a zajistit rovné zacházení s těmito situacemi a se situacemi, které spadají do působnosti těchto ustanovení (rozsudky ze dne 18. října 1990, Dzodzi, C‑297/88 a C‑197/89, EU:C:1990:360, body 36 a 37, jakož i ze dne 16. června 2022, Obština Razlog, C‑376/21, EU:C:2022:472, bod 55 a citovaná judikatura).
34
Z toho vyplývá, že i když má sporná zakázka nižší hodnotu, než je hodnota stanovená v čl. 4 písm. d) směrnice 2014/24, existuje jasný zájem na tom, aby Soudní dvůr rozhodl o první položené otázce.
35
Podstatou této otázky předkládajícího soudu je, zda čl. 67 odst. 1 směrnice 2014/24 musí být vykládán v tom smyslu, že kritérium pro zadání veřejné zakázky na služby mimoústavní sociální péče, které nad rámec úrovně vyplývající z použití platné odvětvové kolektivní smlouvy zohledňuje zvýšení mzdových nákladů, jež uchazeč navrhuje uplatnit na zaměstnance plnící zakázku, umožňuje veřejnému zadavateli určit ekonomicky nejvýhodnější nabídku ve smyslu tohoto ustanovení.
36
Zaprvé čl. 67 odst. 1 směrnice 2014/24 ve spojení s bodem 89 odůvodnění této směrnice stanoví, že veřejní zadavatelé při zadávání veřejných zakázek vycházejí převážně z kritéria ekonomicky nejvýhodnější nabídky.
37
Podle odstavce 2 tohoto článku 67 musí být toto kritérium posouzeno z hlediska veřejného zadavatele na základě ceny nebo nákladů prostřednictvím nákladové efektivnosti a může zahrnovat nejlepší poměr mezi cenou a kvalitou, který je posuzován na základě kritérií, jež zahrnují kvalitativní, environmentální a sociální hlediska spojená s předmětem dané veřejné zakázky. Toto ustanovení ve spojení s body 90 a 92 odůvodnění směrnice 2014/24 vyjmenovává v písmenech a) až c) demonstrativní výčet možných kritérií pro zadání zakázky, která zahrnují environmentální a sociální aspekty.
38
Z toho vyplývá, že vzhledem k tomu, že čl. 67 odst. 2 této směrnice neobsahuje taxativní výčet kritérií pro zadání zakázky, umožňuje veřejnému zadavateli určit kritéria pro zadání, která zahrnují sociální aspekty, pokud kritéria týkající se těchto aspektů souvisejí s předmětem dotyčné veřejné zakázky.
39
V tomto ohledu je třeba připomenout, že Soudní dvůr rozhodl, že veřejní zadavatelé jsou oprávněni zvolit si kritéria pro zadání zakázky založená na sociálních faktorech, která se mohou týkat uživatelů nebo příjemců služeb, které jsou předmětem zakázky, ale i jiných osob (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 10. května 2012, Komise v. Nizozemsko, C‑368/10, EU:C:2012:284, bod 85).
40
Je tedy třeba určit, zda kritérium pro zadání zakázky, které stejně jako sporné kritérium zohledňuje nárůst mzdových nákladů zaměstnanců plnících veřejnou zakázku nad úroveň vyplývající z použití platné odvětvové kolektivní smlouvy, může spadat pod „sociální hlediska spojená s předmětem dané veřejné zakázky“.
41
Jak v podstatě uvedl generální advokát v bodech 36 a 37 svého stanoviska, vzhledem k tomu, že se kritérium pro zadání zakázky týká zvýšení mzdových nákladů, které uchazeč o zakázku navrhuje uplatnit na osoby plnící zakázku, ve srovnání s úrovní mezd vyplývající z použití odvětvové kolektivní smlouvy, je třeba mít za to, že se toto kritérium vzhledem ke své povaze týká jednoho ze „sociálních hledisek“ ve smyslu čl. 67 odst. 2 směrnice 2014/24, přičemž tento pojem musí být chápán v širokém smyslu.
42
Zadruhé je třeba zdůraznit, že aby veřejný zadavatel mohl určit ekonomicky nejvýhodnější nabídku prostřednictvím kritéria pro zadání týkajícího se „sociálního hlediska“, takové kritérium musí ještě splňovat ostatní podmínky stanovené v čl. 67 odst. 2 až 5 této směrnice ve spojení s body 90 a 92 odůvodnění této směrnice, a sice musí zejména souviset s předmětem zakázky a neposkytovat veřejnému zadavateli neomezenou volnost výběru.
43
V tomto ohledu je třeba uvést, že předkládající soud má pochybnosti pouze o existenci souvislosti mezi předmětem zakázky a sporným kritériem, které je příliš obecné na to, aby umožnilo zadání sporné zakázky, a zadruhé o případném porušení zásady rovného zacházení s uchazeči, které by toto kritérium mohlo způsobit.
44
V tomto kontextu, pokud jde zaprvé o podmínku týkající se souvislosti sporného kritéria s předmětem zakázky, z čl. 67 odst. 3 směrnice 2014/24 ve spojení s bodem 97 odůvodnění této směrnice vyplývá, že kritéria pro zadání jsou spojena s předmětem veřejné zakázky, pokud se týkají služeb, které mají být poskytnuty v rámci dané veřejné zakázky, v jakémkoli ohledu a v kterékoli fázi jejich životního cyklu, a to včetně faktorů ve spojitosti s konkrétním procesem poskytování těchto služeb, a to i v případě, že tyto faktory nejsou součástí jejich věcné podstaty.
45
Široké znění tohoto ustanovení tedy nevylučuje, aby veřejný zadavatel v dané situaci zohlednil prostřednictvím kritéria pro zadání zakázky na služby mimoústavní sociální péče zvýšení mzdových nákladů, které uchazeč navrhuje uplatnit na zaměstnance plnící zakázku, ve srovnání s úrovní mezd vyplývající z použití odvětvové kolektivní smlouvy.
46
Z bodu 44 tohoto rozsudku vyplývá, že existence souvislosti mezi sporným kritériem a předmětem sporné zakázky musí být posuzována s ohledem na zvláštnosti služby, která je předmětem zakázky. V projednávané věci, i když je na předkládajícím soudu, aby posoudil existenci takové souvislosti, je třeba uvést, že tato zakázka se zaprvé vyznačuje vysokou intenzitou pracovní síly, kterou vyžaduje, a zadruhé obtížemi, s nimiž se potýká veřejný zadavatel při nabízení nepřetržité a kvalitní služby osobám, které jsou příjemci této služby, a sice znevýhodněným osobám a osobám ve zranitelném postavení.
47
Jak přitom uvedl generální advokát v bodech 46 až 48 svého stanoviska, je třeba zaprvé mít za to, že odměna, kterou obdrží vybraný uchazeč za poskytnutou službu, je do značné míry určena mzdovými náklady na zaměstnance poskytující službu, takže sporné kritérium souvisí s předmětem zakázky. Zadruhé v případě zakázky takové povahy není nerozumné mít za to, že kritérium pro zadání, které zohledňuje příznivější odměnu zaměstnanců plnících zakázku, než je odměna stanovená platnou odvětvovou kolektivní smlouvou, může přispět k tomuto cíli zlepšením kvality, dostupnosti a kontinuity služby pro osoby, které jsou příjemci této služby, a sice znevýhodněné osoby a osoby ve zranitelném postavení, jelikož vyšší odměna by vedla k loajalitě zaměstnanců plnících zakázku a umožnění přijímat kvalifikovanější zaměstnance.
48
Tento výklad je ostatně podpořen čl. 76 odst. 2 směrnice 2014/24, který v případě sociálních služeb uvedených v příloze XIV této směrnice stanoví, že veřejní zadavatelé mohou zohlednit potřebu zajištění kvality, návaznosti, přístupnosti a dostupnosti služeb, jakož i zvláštní potřeby různých kategorií uživatelů, včetně znevýhodněných a zranitelných skupin.
49
Veřejný zadavatel tak tím, že nad úroveň vyplývající z použití platné odvětvové kolektivní smlouvy zohlední zvýšení mzdových nákladů, které uchazeč navrhuje uplatnit na zaměstnance plnící zakázku, může podporovat vyšší kvalitu, návaznost a dostupnost služeb mimoústavní sociální péče, které jsou předmětem sporné zakázky.
50
Zadruhé, pokud jde o pochybnosti předkládajícího soudu týkající se případného porušení zásady rovného zacházení s uchazeči, k němuž by vedlo sporné kritérium tím, že by znevýhodňovalo uchazeče, kteří mají menší schopnost vyplácet vyšší mzdy, než je stanoveno v platné odvětvové kolektivní smlouvě, jako jsou malé a střední podniky, které by však mohli předložit konkurenceschopné nabídky díky nižším mzdových nákladům, je třeba připomenout následující.
51
V souladu s čl. 67 odst. 4 směrnice 2014/24, vykládaným ve světle bodu 90 odůvodnění této směrnice, neponechávají kritéria pro zadání zakázky veřejnému zadavateli neomezenou volnost výběru. Musí totiž zajistit dodržování zásad transparentnosti, zákazu diskriminace a rovného zacházení při zadávání zakázek, aby bylo možné provést objektivní srovnání relativní hodnoty nabídek.
52
V tomto ohledu z čl. 18 odst. 1 prvního pododstavce směrnice 2014/24 vyplývá, že veřejní zadavatelé jednají s hospodářskými subjekty na základě zásad rovnosti a zákazu diskriminace. Cílem zásad rovného zacházení a zákazu diskriminace je podporovat rozvoj zdravé a účinné hospodářské soutěže mezi uchazeči, kteří se účastní zadávacího řízení. V souladu s těmito zásadami musí mít uchazeči rovné postavení jak při přípravě nabídek, tak při posuzování těchto nabídek veřejným zadavatelem (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 13. června 2024, BibMedia, C‑737/22, EU:C:2024:495, bod 30). Tyto zásady vyžadují, aby se srovnatelnými situacemi nebylo zacházeno odlišně a s odlišnými situacemi stejně, není-li takové zacházení objektivně odůvodněno (rozsudek ze dne 6. října 2021, Conacee, C‑598/19, Fries, EU:C:2021:810, bod 36).
53
Článek 18 odst. 1 druhý pododstavec této směrnice rovněž stanoví, že veřejný zadavatel nesmí přijmout kritéria pro zadání zakázky, která bezdůvodně zvýhodňují nebo znevýhodňují určité hospodářské subjekty z důvodu specifických vlastností nebo vytváří umělé překážky pro určité hospodářské subjekty.
54
V projednávaném případě je však nutno konstatovat, že Soudní dvůr nedisponuje poznatky umožňujícími určit, zda sporné kritérium může mít takový diskriminační účinek vůči určitým hospodářským subjektům, jako jsou malé a střední podniky.
55
Nicméně i když přísluší předkládajícímu soudu, aby tento přezkum provedl, je třeba připomenout, že tento přezkum musí být proveden s ohledem na dokumentaci, kterou měl veřejný zadavatel k dispozici při určování svých potřeb, jakož i s ohledem na případné konzultace s uživateli nebo příjemci služby a zaměstnanci plnícími zakázku, které mohl předem uskutečnit, jakož i na případné konzultace před zadáním zakázky, které mohl uskutečnit, nebo na jakýkoli jiný dokument, který by umožnil doložit existenci účinku vyloučení vyvolaného takovým kritériem pro zadání.
56
S ohledem na výše uvedené důvody je třeba na první položenou předběžnou otázku odpovědět tak, že čl. 67 odst. 1 směrnice 2014/24 musí být vykládán v tom smyslu, že kritérium pro zadání veřejné zakázky na služby mimoústavní sociální péče, které nad rámec úrovně vyplývající z použití platné odvětvové kolektivní smlouvy zohledňuje zvýšení mzdových nákladů, jež uchazeč navrhuje uplatnit na zaměstnance plnící zakázku, umožňuje veřejnému zadavateli určit ekonomicky nejvýhodnější nabídku ve smyslu tohoto ustanovení.
K druhé otázce
57
Podstatou druhé otázky předkládajícího soudu je, zda směrnice 96/71 a článek 56 SFEU musí být vykládány v tom smyslu, že brání kritériu pro zadání veřejné zakázky na služby mimoústavní sociální péče, které zohledňuje zvýšení mzdových nákladů, které uchazeč navrhuje uplatnit na zaměstnance plnící tuto zakázku, nad úroveň vyplývající z použití platné odvětvové kolektivní smlouvy.
58
Španělská vláda a Evropská komise namítají nepřípustnost této otázky, přičemž se dovolávají neexistence jakéhokoli přeshraničního prvku charakterizujícího spor v původním řízení, jelikož tento prvek je nezbytný pro výklad jak článku 56 SFEU, tak směrnice 96/71. Zaprvé se totiž žádný uchazeč usazený na území jiného členského státu, než je stát, v němž má sídlo veřejný zadavatel, neúčastnil zadávacího řízení na spornou zakázku, zadruhé služba, která je předmětem této zakázky, není přeshraničním poskytováním služeb zahrnujícím vysílání pracovníků, a zatřetí povaha zakázky, jakož i její nízká hodnota se nevyznačují existencí přeshraničního prvku.
59
V tomto ohledu je třeba uvést, jak vyplývá z bodů 14 a 15 tohoto rozsudku, že sporná zakázka je zakázkou na služby mimoústavní sociální péče, jejíž hodnota, která činí 166250 eur, nepřekračuje prahovou hodnotu stanovenou v čl. 4 písm. d) směrnice 2014/24. Jak přitom vyplývá z bodu 114 odůvodnění této směrnice, služby této povahy mají omezený přeshraniční rozměr, jelikož jsou poskytovány v rámci určitého kontextu, který se v jednotlivých členských státech kvůli různým kulturním tradicím zásadním způsobem liší, takže obvykle nezajímají poskytovatele z jiných členských států, pokud neexistují konkrétní informace o opaku, například financování přeshraničních projektů z prostředků Unie.
60
V tomto ohledu je třeba připomenout, že nepochybný přeshraniční význam nelze vyvodit hypoteticky z určitých skutečností, které posuzovány abstraktně mohou být indiciemi v tomto smyslu, nýbrž musí pozitivně vyplývat z konkrétního posouzení okolností dotčené zakázky. Konkrétně se předkládající soud nemůže omezit na to, že předloží Soudnímu dvoru skutečnosti, které umožňují nevyloučit existenci nepochybného přeshraničního významu, ale musí naopak poskytnout údaje, které mohou jeho existenci prokázat (rozsudek ze dne 6. října 2016, Tecnoedi Costruzioni, C‑318/15, EU:C:2016:747, bod 22).
61
Předkládající soud přitom v předkládacím rozhodnutí neuvádí žádný konkrétní údaj, který by prokazoval existenci přeshraničního prvku.
62
Dále je na předkládajícím soudu, aby Soudnímu dvoru v souladu s tím, co vyžaduje článek 94 jednacího řádu Soudního dvora, sdělil, jakou souvislost, kvůli níž je požadovaný výklad v rámci řízení o předběžné otázce nezbytný pro řešení sporu, který je před ním veden, má tento spor s ustanoveními unijního práva týkajícími se základních svobod i přes svou čistě vnitrostátní povahu (rozsudky ze dne 15. listopadu 2016Ullens de Schooten, C‑268/15, EU:C:2016:874, bod 55, a ze dne 14. července 2022, ASADE, C‑436/20, EU:C:2022:559, bod 47).
63
Přitom je třeba konstatovat, že předkládající soud nevysvětluje, proč je navzdory čistě vnitrostátní povaze sporu, který mu byl předložen, třeba vyložit článek 56 SFEU. Konkrétně pak tento soud výslovně neuvádí, že by se před ním jednalo o některý z případů uvedených v bodech 50 až 53 rozsudku ze dne 15. listopadu 2016, Ullens de Schooten (C‑268/15, EU:C:2016:874).
64
Druhá předběžná otázka je tedy nepřípustná.
K třetí otázce
65
Podstatou třetí otázky předkládajícího soudu je, zda musí být článek 28 Listiny vykládán v tom smyslu, že brání kritériu pro zadání veřejné zakázky na služby mimoústavní sociální péče, které nad úroveň vyplývající z použití platné odvětvové kolektivní smlouvy zohledňuje zvýšení mzdových nákladů, které uchazeč navrhuje uplatnit na zaměstnance plnící zakázku, a dále ukládá tomuto uchazeči povinnost, aby po kolektivním vyjednávání se zástupci těchto zaměstnanců upřesnil složky odměny, kterých se týká toto mzdového zvýšení, a aby se pokusil uzavřít kolektivní smlouvu, která se vztahuje na uvedené zaměstnance.
66
Předně je nutno uvést, že v souladu s čl. 51 odst. 1 Listiny jsou její ustanovení určena členským státům výhradně, pokud uplatňují právo Unie. Pojem „uplatňování práva Unie“ předpokládá existenci souvislosti mezi aktem unijního práva a dotčeným vnitrostátním opatřením, která jde nad rámec příbuznosti dotyčných oblastí nebo nepřímého dopadu jedné oblasti na druhou [rozsudek ze dne 28. listopadu 2024, PT (Dohoda mezi státním zástupcem a pachatelem trestného činu), C‑432/22, EU:C:2024:987, bod 35 a citovaná judikatura].
67
V tomto ohledu je třeba uvést, že z předkládacího rozhodnutí vyplývá, že zákon o veřejných zakázkách, který je použitelný na spor v původním řízení, je legislativním aktem, který provádí směrnici 2014/24 do vnitrostátního práva. Kromě toho, jak vyplývá z bodů 30 až 34 tohoto rozsudku, pokud hodnota sporné zakázky nedosahuje prahové hodnoty stanovené v čl. 4 písm. d) směrnice 2014/24, z článku 145 zákona o veřejných zakázkách ve spojení se čtyřicátým sedmým dodatkovým ustanovením tohoto zákona, a jak potvrdila španělská vláda na jednání, vyplývá, že vnitrostátní právní předpisy se při řešení situací, na které se tato směrnice nevztahuje, přímo a bezpodmínečně shodují s řešeními přijatými uvedenou směrnicí, takže se článek 28 Listiny použije, jak uvedl generální advokát v bodě 23 svého stanoviska.
68
Je třeba připomenout, že podle tohoto ustanovení mají pracovníci a zaměstnavatelé či jejich příslušné organizace v souladu s právem Unie a vnitrostátními právními předpisy a zvyklostmi právo zejména sjednávat a uzavírat na vhodných úrovních kolektivní smlouvy.
69
S ohledem na acquis Unie v této oblasti, a zejména na čl. 152 první pododstavec SFEU, který stanoví, že Unie „s přihlédnutím k různorodosti vnitrostátních systémů Unie uznává a podporuje úlohu sociálních partnerů na své úrovni“ a že „usnadňuje mezi nimi dialog, přičemž uznává jejich samostatnost“, je třeba uvést, že článek 28 Listiny předpokládá autonomii těchto partnerů. Tato autonomie znamená, že ve fázi vyjednávání dohody uvedenými partnery, která je jejich výlučnou záležitostí, mohou spolupracovat a jednat svobodně, aniž by od kohokoliv, a zejména od členských států nebo unijních orgánů, přijímali příkazy nebo pokyny (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 15. prosince 2022, TimePartner Personalmanagement, C‑311/21, EU:C:2022:983, bod 72 a citovaná judikatura).
70
Z toho vyplývá, že sociální partneři mají široký prostor pro uvážení nejen při volbě naplňování určitého cíle mezi jinými cíli v oblasti sociální politiky a politiky zaměstnanosti, ale i při vymezení opatření k dosažení tohoto cíle (rozsudek ze dne 15. prosince 2022, TimePartner Personalmanagement, C‑311/21, EU:C:2022:983, bod 73 a citovaná judikatura).
71
Pokud právo na kolektivní vyjednávání spadá pod ustanovení unijního práva, musí být v oblasti působnosti tohoto práva vykonáváno v souladu s ním. I když sociální partneři mají v rámci sjednávání a uzavírání kolektivních smluv široký prostor pro uvážení, je tento prostor pro uvážení omezen povinností zajistit dodržování unijního práva (rozsudek ze dne 15. prosince 2022, TimePartner Personalmanagement, C‑311/21, EU:C:2022:983, body 74 a 75, jakož i citovaná judikatura).
72
V projednávané věci z předkládacího rozhodnutí vyplývá, že sporné kritérium se omezuje na to, že od uchazeče vyžaduje, aby nejpozději do jednoho měsíce od uzavření smlouvy a po jednání se zástupci zaměstnanců upřesnil složky odměny, na které se vztahuje mzdové zvýšení, a dále ukládá vybranému uchazeči, aby usiloval o uzavření dohody upravující pracovní podmínky zaměstnanců pověřených plněním zakázky.
73
Ani jedna z obou částí tohoto kritéria přitom podle všeho nenarušuje autonomii sociálních partnerů při sjednávání kolektivní smlouvy.
74
Jak totiž uvedl generální advokát v bodě 70 svého stanoviska, cílem sporného kritéria je spíše, než by narušovalo právo na kolektivní vyjednávání vybraného uchazeče, který je zaměstnavatelem, na straně jedné a zástupců zaměstnanců pověřených plněním zakázky na straně druhé, usnadnit dialog mezi sociálními partnery, a tudíž podpořit výkon tohoto práva tím, že se omezí na uložení povinnosti vybranému uchazeči vynaložit veškeré úsilí k tomu, aby se snažil uzavřít kolektivní smlouvu se zástupci zaměstnanců přidělených k plnění zakázky, aniž by zasahovalo do jejich práva podílet se na určování složek mzdového zvýšení, jakož i pracovních podmínek. Požadavek vyplývající z kritéria pro zadání zakázky, který spočívá v tom, aby byl vybraný uchazeč povinen jednat o prvcích mzdového zvýšení se zástupci zaměstnanců přidělených k plnění veřejné zakázky na základě závazku vyjádřeného v jeho nabídce, totiž nemůže a priori nutit tyto zástupce zaměstnanců, aby přijali všechny návrhy uvedené v nabídce uchazeče ve lhůtě stanovené kritériem pro zadání zakázky, což však přísluší ověřit předkládajícímu soudu.
75
Konečně, pokud jde o otázku předkládajícího soudu týkající se okolnosti, že uzavření takové kolektivní smlouvy by mohlo vést k zavedení rozdílu v odměňování mezi zaměstnanci pověřenými plněním sporné zakázky a zaměstnanci, kteří by byli přiděleni k plnění jiné srovnatelné zakázky, jelikož prvně jmenovaní by měli prospěch z příznivějších složek odměny, je třeba konstatovat, že předkládací rozhodnutí neobsahuje žádnou informaci o konkrétních účincích sporného kritéria na odměňování zaměstnanců v rámci podniku, kterému bude tato zakázka zadána. Proto se Soudní dvůr nemůže dostatečně informovaným způsobem zabývat tímto aspektem otázek předkládajícího soudu.
76
S ohledem na výše uvedené důvody musí být článek 28 Listiny vykládán v tom smyslu, že nebrání kritériu pro zadání veřejné zakázky na služby mimoústavní sociální péče, které nad úroveň vyplývající z použití platné odvětvové kolektivní smlouvy zohledňuje zvýšení mzdových nákladů, které uchazeč navrhuje uplatnit na zaměstnance plnící zakázku, a dále ukládá tomuto uchazeči povinnost, aby po kolektivním vyjednávání se zástupci těchto zaměstnanců upřesnil složky odměny, kterých se týká toto mzdového zvýšení, a aby se pokusil uzavřít kolektivní smlouvu, která se vztahuje na uvedené zaměstnance.
K nákladům řízení
77
Vzhledem k tomu, že řízení má, pokud jde o účastníky původního řízení, povahu incidenčního řízení ve vztahu ke sporu probíhajícímu před předkládajícím soudem, je k rozhodnutí o nákladech řízení příslušný uvedený soud. Výdaje vzniklé předložením jiných vyjádření Soudnímu dvoru než vyjádření uvedených účastníků řízení se nenahrazují.
Z těchto důvodů Soudní dvůr (druhý senát) rozhodl takto:
1)
Článek 67 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/24/EU ze dne 26. února 2014 o zadávání veřejných zakázek a o zrušení směrnice 2004/18/ES
musí být vykládán v tom smyslu, že
kritérium pro zadání veřejné zakázky na služby mimoústavní sociální péče, které nad rámec úrovně vyplývající z použití platné odvětvové kolektivní smlouvy zohledňuje zvýšení mzdových nákladů, jež uchazeč navrhuje uplatnit na zaměstnance plnící zakázku, umožňuje veřejnému zadavateli určit ekonomicky nejvýhodnější nabídku ve smyslu tohoto ustanovení.
2)
Článek 28 Listiny základních práv Evropské unie musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání kritériu pro zadání veřejné zakázky na služby mimoústavní sociální péče, které nad úroveň vyplývající z použití platné odvětvové kolektivní smlouvy zohledňuje zvýšení mzdových nákladů, které uchazeč navrhuje uplatnit na zaměstnance plnící zakázku, a dále ukládá tomuto uchazeči povinnost, aby po kolektivním vyjednávání se zástupci těchto zaměstnanců upřesnil složky odměny, kterých se týká toto mzdového zvýšení, a aby se pokusil uzavřít kolektivní smlouvu, která se vztahuje na uvedené zaměstnance.
Podpisy
(
*1
) – Jednací jazyk: španělština.