YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS (viides jaosto)
6 päivänä toukokuuta 2004
Asia T-34/03
André Hecq
vastaan
Euroopan yhteisöjen komissio
Julkishallinto – Virkamiehelle vastainen toimi – Asiavaltuus – Virkamies, joka toimii omissa nimissään eikä ammattijärjestön puolesta – Tutkimatta jättäminen
Täydellinen teksti ranskan kielellä II - 0000
Aihe:         Kanne, jossa vaaditaan yhtäältä komission 4.10.2002 tekemän sen päätöksen kumoamista, jolla hylättiin A. Hecqin sekä omissa
nimissään että ammattijärjestö Syndicat des fonctionnaires internationaux et européensin puheenjohtajan ominaisuudessa tekemä
valitus komission useista päätöksistä, jotka koskevat henkilöstön edustusta ja komission sen käyttöön antamia resursseja,
ja toisaalta korvausta vahingosta, jonka komission väitetään aiheuttaneen.
Ratkaisu:         Kanne jätetään tutkimatta. Kantaja vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan ja hänet velvoitetaan korvaamaan komission oikeudenkäyntikulut.
Tiivistelmä
1.     Henkilöstö – Kanne – Kannetta edeltävä hallinnollinen valitus – Kanteen kohteen ja perusteen samanlaisuus – Kanneperusteet
ja perustelut, jotka eivät sisälly valitukseen mutta liittyvät siihen läheisesti – Tutkittavaksi ottaminen
(Henkilöstösääntöjen 90 ja 91 artikla)
2.     Henkilöstö – Kanne – Asiavaltuus – Virkamiehen omissa nimissään nostama kanne, joka koskee päätöstä, jolla irtisanottiin toimielimen
ammatillisten järjestöjen kanssa tekemä sopimus, jolla säädellään vain kollektiivisia työsuhteita – Tutkimatta jättäminen
(Henkilöstösääntöjen 90 ja 91 artikla)
3.     Henkilöstö – Kanne – Kanne, jolla riitautetaan yleisesti sovellettava toimi virkamiehelle vastaisen päätöksen puuttuessa –
Tutkimatta jättäminen
(Henkilöstösääntöjen 90 ja 91 artikla)
4.     Henkilöstö – Kanne – Kumoamisvaatimukseen liittyvä vahingonkorvausvaatimus – Kumoamisvaatimuksen tutkimatta jättäminen, josta
aiheutuu korvausvaatimuksen tutkimatta jättäminen
(Henkilöstösääntöjen 90 ja 91 artikla)
1.     Oikeudenkäyntiä edeltävän menettelyn tarkoituksena on mahdollistaa sovinto virkamiesten tai toimihenkilöiden ja hallinnon
välillä syntyneissä erimielisyyksissä. Jotta tällainen menettely voisi savuttaa tarkoituksensa, nimittävällä viranomaisella
on oltava riittävän täsmällisesti tiedossaan, miltä osin asianomaiset arvostelevat riidanalaista päätöstä. Lisäksi henkilöstökanteissa
yhteisöjen tuomioistuimille esitettyjen vaatimusten kohteen on oltava sama kuin hallinnollisessa valituksessa ja ne voivat
sisältää vain sellaisia riitauttamisperusteita, joiden kohde on sama kuin hallinnollisessa valituksessa esitettyjen riitauttamisperusteiden
kohde. Näihin riitauttamisperusteisiin voidaan tässä tuomioistuimessa tehdä lisäyksiä esittämällä oikeudellisia perusteita
ja perusteluita, joita ei välttämättä ole esitetty hallinnollisessa valituksessa, mutta jotka liittyvät siihen läheisesti.
Lopuksi, koska oikeudenkäyntiä edeltävä menettely on luonteeltaan epävirallinen ja koska asianomaiset toimivat yleensä tässä
vaiheessa ilman asianajajan avustusta, hallintoviranomaisen ei pidä tulkita valituksia suppeasti, vaan päinvastoin avoimin
mielin.
(ks. 21 kohta)
Viittaukset: asia 133/88, Del Amo Martinez v. parlamentti, 14.3.1989 (Kok. 1989, s. 689, 9–11 kohta) ja asia T-127/00, Nevin
v. komissio, 11.9.2002 (Kok. H. 2002, s. I-A-149 ja II-781, 28 kohta).
2.     Toimielimen ja ammattijärjestöjen välinen puitesopimus, jonka tarkoitus on määritellä näiden väliset suhteet, on yleisesti
sovellettava toimenpide ja sen tarkoitus on vain säädellä kollektiivisesti työsuhteita yhtäältä asianomaisen toimielimen ja
toisaalta ammattijärjestöjen välillä. Sillä ei luoda jokaiselle erilliselle virkamiehelle, yhtäkään velvollisuutta tai oikeutta,
eikä se kuulu yksittäisten työnantajan ja virkamiehen välisten työsuhteiden yhteyteen, vaan toimielimen ja ammattijärjestöjen
välisten suhteiden laajempaan asiayhteyteen. Tällaisen sopimuksen irtisanominen ei ole toimenpide, jolla on sitovia oikeusvaikutuksia,
jotka vaikuttaisivat suoraan ja erikseen ammattijärjestöön kuuluvan virkamiehen etuihin muuttaen tämän oikeusasemaa virkamiehenä
selvästi, ja josta virkamies voisi tällä perusteella nostaa kanteen.
(ks. 33–35 kohta)
Viittaukset: yhdistetyt asiat T-576/93–T‑582/93, Browet ym. v. komissio, 15.7.1994 (Kok. 1994, s. II-677, 44 kohta).
3.     Henkilöstösääntöjen 90 ja 91 artiklassa säädetyssä oikeussuojakeinojen järjestelmässä virkamies voi riitauttaa vain hänelle
vastaisen toimen, joka koskee häntä erikseen ja virkamiehellä on vain tässä yhteydessä mahdollisuus vedota lainvastaisuusväitteellä
yleisesti sovellettavan toimen soveltamatta jättämiseen.
(ks. 39 ja 57 kohta)
Viittaukset: asia 153/79, Bowden ym. v. komissio, 16.7.1981 (Kok. 1981, s. 2111, 13 kohta) ja yhdistetyt asiat T-97/92 ja
T-111/92, Rijnoudt et Hocken v. komissio, 22.6.1994 (Kok. H. 1994, s. I-A-159 ja II-511, 41 kohta).
4.     Kun kantaja nostaa kanteen, jolla samanaikaisesti vaaditaan toimielimen tekemän toimen kumoamista ja kyseisestä toimesta aiheutuneen
vahingon korvaamista, vaatimukset ovat niin kiinteästi yhteydessä toisiinsa, että kumoamisvaatimuksen tutkimatta jättäminen
aiheuttaa myös vahingonkorvausvaatimuksen tutkimatta jättämisen.
(ks. 64 kohta)
Viittaukset: asia T-11/90, H. S. v. neuvosto, 24.6.1992 (Kok. 1992, s. II-1869, 25 kohta ja asia T-213/99, Verheyden v. komissio,
14.12.2000 (Kok. H. 2000, s. I‑A-297 ja II-1355, 35 kohta).