Recurs introdus la 19 mai 2011 de World Wide Tobacco España, S.A. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) pronunțate la 8 martie 2011 în cauza T-37/05, World Wide Tobacco España/Comisia
(Cauza C-240/11 P)
Limba de procedură: spaniola
Părțile
Recurentă: World Wide Tobacco España, S.A. (reprezentanți: M Odriozola și A Vide, avocați)
Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană
Concluziile recurentei
Anularea în parte a Hotărârii Tribunalului pronunțate în cauza T-37/05;
reducerea cuantumului amenzii impuse recurentei;
obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.
Motivele și principalele argumente
În primul rând, recurenta consideră că principiul egalității de tratament a fost încălcat de Comisie prin faptul că a impus WWTE (World Wide Tobacco España, S.A.) un coeficient de descurajare mai strict decât altor întreprinderi de procesare. Comisia a impus WWTE un coeficient de descurajare în considerarea apartenenței sale la un grup multinațional cu o putere economică și financiară semnificativă. Împrejurarea că WWTE a acționat, quod non, sub influența determinantă a societăților sale mamă a fost considerată numai drept un factor suplimentar.
În al doilea rând, cu titlu subsidiar, se impune recalcularea de către Curte a coeficientului de multiplicare în măsura în care aceasta ar considera că una dintre societățile-mamă nu răspunde pentru comportamentul WWTE. Tribunalul nu ar fi trebuit să respingă susținerile WWTE pentru motivul că aceasta nu a inclus în cerere susținerile societăților sale mamă, întrucât sarcina de a contesta răspunderea imputată societăților-mamă revine acestora, iar nu filialei. În orice caz, hotărârile pronunțate și cele care urmează a fi pronunțate în acțiunile formulate de societățile-mamă, inclusiv hotărârea pronunțată în cauza T-24/05, au autoritate de lucru judecat între persoanele obligate în solidar.
În al treilea rând, Tribunalul nu ar fi trebuit să declare inadmisibilă pentru lipsă de claritate susținerea recurentei potrivit căreia, având în vedere că societățile-mamă nu sunt responsabile, Comisia a impus o amendă care nu respecta limita de 10 % din cifra de afaceri. Motivele sunt identice cu cele prezentate în paragraful anterior: numai societățile-mamă se pot apăra pentru a nu le fi atribuită răspunderea, iar hotărârea pronunțată are autoritate de lucru judecat între persoanele obligate în solidar.
În sfârșit, neținând seama de faptul că în perioada 1996-1997 WWTE nu a respectat acordurile, Comisia încalcă Liniile directoare privind metoda de stabilire a amenzilor. De asemenea, recurenta consideră că, având în vedere că nu s-a referit în mod expres la circumstanța atenuantă menționată în decizia atacată, Comisia nu poate pretinde că a ținut seama de aceasta.
____________