Дело C‑541/22 P
Araceli García Fernández и др.
срещу
Европейска комисияиЕдинен съвет за преструктуриране
Решение на Съда (първи състав) от 4 октомври 2024 година
„ Обжалване — Икономическа и парична политика — Банков съюз — Регламент (ЕС) № 806/2014 — Единен механизъм за преструктуриране на кредитни институции и на някои инвестиционни посредници — Процедура за преструктуриране, приложима в случай на субект, който е проблемен или има вероятност да стане проблемен — Приемане на схема за преструктуриране на Banco Popular Español SA — Член 14 — Цели на преструктурирането — Член 18, параграф 1 — Условия за приемането на схема за преструктуриране — Задължения на Единния съвет за преструктуриране (ЕСП) и Европейската комисия — Член 20 — Оценки за целите на преструктурирането — Изисквания — Членове 88 — 91 — Задължение за поверителност — Право на достъп до преписката — Изявления в медиите “
1.        Жалба за отмяна — Актове, подлежащи на обжалване — Понятие — Актове, които произвеждат задължително правно действие — Подготвителни актове — Решение, с което Единният съвет за преструктуриране (ЕСП) приема схема за преструктуриране — Влизане в сила — Непораждане на задължителни правни последици — Изключване — Одобрително решение на Комисията, съответно на Съвета на Европейския съюз, с което окончателно се определя съдържанието на тази схема — Включване
(член 263 ДФЕС)
(вж. т. 97, 98 и 168)
2.        Основни права — Харта на основните права — Право на добра администрация — Право на всяко лице да получи достъп до документите, които се отнасят до него — Обхват — Приемане на схема за преструктуриране — Право да бъде получена цялата преписка по схемата за преструктуриране след приемането на последната от Единния съвет за преструктуриране (ЕСП) — Предел — Наличие на поверителни данни в документите по посочената преписка
(член 339 ДФЕС; член 41, параграф 2, буква б) и член 52, параграф 1 от Хартата на основните права на Европейския съюз; член 88, параграфи 1 и 5 и член 90, параграф 4 от Регламент № 806/2014 на Европейския парламент и на Съвета)
(вж. т. 113—115)
3.        Основни права — Харта на основните права — Право на ефективни правни средства за защита и на справедлив съдебен процес — Право на всяко лице да получи достъп до документите, които се отнасят до него — Обхват — Приемане на схема за преструктуриране — Право да бъде получена цялата преписка по схемата за преструктуриране след приемането на последната от Единния съвет за преструктуриране (ЕСП) — Наличие на поверителни данни в пълния текст на документите по посочената преписка — Изключване
(член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз; Регламент № 806/2014 на Европейския парламент и на Съвета)
(вж. т. 119 и 120)
4.        Основни права — Европейска конвенция за правата на човека — Акт, който не е формално интегриран в правния ред на Съюза — Контрол за законосъобразност на актовете на Съюза — Обхват — Ограничаване до гарантираните в Хартата основни права
(член 6, параграф 3 ДЕС; член 52, параграф 3 от Хартата на основните права на Европейския съюз)
(вж. т. 123)
5.        Обжалване — Основания — Допустимост — Условия — Представяне на доводи, изложени и пред Общия съд
(член 256 ДФЕС; член 58, първа алинея от Статута на Съда; член 168, параграф 1, буква г) и член 169, параграф 2 от Процедурния правилник на Съда)
(вж. т. 140 и 141)
6.        Актове на институциите — Мотивиране — Задължение — Обхват — Преценка на задължението за мотивиране с оглед на обстоятелствата по случая — Необходимост от уточняване на всички релевантни фактически и правни обстоятелства — Липса
(член 296 ДФЕС)
(вж. т. 149)
7.        Икономическа и парична политика — Икономическа политика — Единен механизъм за преструктуриране на кредитни институции и някои инвестиционни посредници — Приемане на схема за преструктуриране — Условия — Отчитане на обстоятелствата, в резултат на които субектът е проблемен или има вероятност да стане проблемен — Изключване
(съображение 58 и член 18, параграфи 1 и 4 от Регламент № 806/2014 на Европейския парламент и на Съвета)
(вж. т. 189—191)
8.        Икономическа и парична политика — Икономическа политика — Единен механизъм за преструктуриране на кредитни институции и някои инвестиционни посредници — Приемане на схема за преструктуриране — Условия — Критерий за обществения интерес — Претегляне на обществения интерес от преструктуриране и правата на акционерите и кредиторите на кредитната институция в режим на преструктуриране — Изключване
(член 14, параграф 1, първа алинея и член 18, параграфи 1 и 5 от Регламент № 806/2014 на Европейския парламент и на Съвета)
(вж. т. 232—234)
9.        Икономическа и парична политика — Икономическа политика — Единен механизъм за преструктуриране на кредитни институции и някои инвестиционни посредници — Приемане на схема за преструктуриране — Условия — Кредитна институция, която е проблемна или има вероятност да стане проблемна — Оценка с цел да се установи дали кредитната институция е проблемна — Приоритетна компетентност на Европейската централна банка (ЕЦБ) — Обезсилване на оценка, предхождаща тази на ЕЦБ
(член 18, параграф 1, втора алинея от Регламент № 806/2014 на Европейския парламент и на Съвета)
(вж. т. 264 и 265)
10.      Икономическа и парична политика — Икономическа политика — Единен механизъм за преструктуриране на кредитни институции и някои инвестиционни посредници — Приемане на схема за преструктуриране — Оценки на кредитна институция, извършени с оглед на приемането на посочената схема — Принцип на независимост на оценителя — Граници — Невъзможност да бъде извършена независима оценка — Компетентност на Единния съвет за преструктуриране (ЕСП) да извърши посочената оценка
(член 20, параграфи 1 и 3 от Регламент № 806/2014 на Европейския парламент и на Съвета)
(вж. т. 297 и 298)
11.      Икономическа и парична политика — Икономическа политика — Единен механизъм за преструктуриране на кредитни институции и някои инвестиционни посредници — Процедура за преструктуриране — Оценка за целите на преструктурирането — Временна оценка — Понятие — Оценка, която не отговаря на всички изисквания, предвидени в приложимия регламент — Валидност на посочената оценка за предприемане на действия по преструктуриране — Допустимост
(член 20, параграфи 10, 11 и 13 от Регламент № 806/2014 на Европейския парламент и на Съвета)
(вж. т. 303)
12.      Икономическа и парична политика — Икономическа политика — Единен механизъм за преструктуриране на кредитни институции и някои инвестиционни посредници — Процедура за преструктуриране — Действия по преструктуриране, основани на временна оценка — Липса на последваща окончателна оценка след приемането на схемата за преструктуриране — Допустимост
(член 20, параграфи 11, 12 и 13 от Регламент № 806/2014 на Европейския парламент и на Съвета)
(вж. т. 325, 327 и 328)
13.      Икономическа и парична политика — Икономическа политика — Единен механизъм за преструктуриране на кредитни институции и някои инвестиционни посредници — Единен съвет за преструктуриране (ЕСП) — Задължение на членовете и служителите на ЕСП за поверителност — Поверителна информация — Понятие — Институция под надзора на ЕСП в сътрудничество с ЕЦБ — Изключване
(член 339 ДФЕС; членове 88 и 90 от Регламент № 806/2014 на Европейския парламент и на Съвета)
(вж. т. 369)
Резюме
Сезиран с жалба срещу решение Eleveté Invest Group и др./Комисия и ЕСП(1), с което Общият съд отхвърля жалба за отмяна на решението на Единния съвет за преструктуриране (ЕСП) за приемане на схема за преструктуриране на Banco Popular Español, SA(2) (наричана по-нататък „Banco Popular“) и на Решение 2017/1246 за одобряване на посочената схема(3), Съдът отхвърля жалбата и дава разяснения относно достъпа до документите по преструктурирането от лица, различни от адресатите, относно задължението за мотивиране на решението за одобряване на преструктурирането, относно отчитането на интересите на акционерите и кредиторите, относно оценката на активите и задълженията на проблемната институция, както и относно задължението на членовете на ЕСП за поверителност в хода на процедура за преструктуриране.
Жалбоподателите са били акционери и кредитори на испанската кредитна институция Banco Popular преди приемането на схема за преструктуриране на последната.
Преди приемането на схемата за преструктуриране се извършва оценка на Banco Popular, която включва два доклада, приложени към схемата за преструктуриране, а именно първа оценка (наричана по-нататък „оценка 1“) от 5 юни 2017 г., изготвена от ЕСП, и втора оценка (наричана по-нататък „оценка 2“) от 6 юни 2017 г., изготвена от независим експерт. Оценка 2 има по-специално за цел да се оценят активите и задълженията на Banco Popular и да се предоставят данните, позволяващи да се вземе решението относно подлежащите на прехвърляне акции и инструменти на собственост, и тези, даващи възможност на ЕСП да определи търговските условия за целите на инструмента за продажба на стопанска дейност. Отново на 6 юни 2017 г. Европейската централна банка (ЕЦБ), след консултация с ЕСП, извършва оценка дали Banco Popular е проблемна или има вероятност да стане проблемна, като приема, че предвид проблемите на Banco Popular с ликвидността тази кредитна институция вероятно няма да може в близко бъдеще да плати дълговете си или други задължения на техния падеж. Същия ден управителният съвет на Banco Popular уведомява ЕЦБ, че е стигнал до извода, че има вероятност институцията да стане проблемна.
Успоредно с това, на 3 юни 2017 г. ЕСП приема Решение SRB/EES/2017/06 относно предлагането на Banco Popular на пазара, адресирано до Fondo de Reestructuración Ordenada Bancaria (Фонд за организирано преструктуриране на банките, Испания) (наричан по-нататък „FROB“), с което ЕСП одобрява незабавното започване на процедурата за продажба на тази институция и дава указания относно изискванията за предлагане на пазара. Освен това той посочва, че петимата потенциални купувачи в процедурата за частна продажба трябва да бъдат поканени да подадат оферта. От тях само двама остават, и след като подписват споразумение за неоповестяване на информация, на 5 юни 2017 г. получават достъп до виртуалната зала за данни. След това, на 6 юни 2017 г. FROB изготвя писмо, в което се съдържа информация относно процедурата за продажба и се определя крайният срок за подаване на офертите, а именно полунощ на 6 юни 2017 г. В този момент един от двамата останали потенциални купувачи на Banco Popular уведомява FROB, че няма да подаде оферта.
С писмо от 7 юни 2017 г. FROB информира ЕСП, че Banco Santander, SA е подала твърда оферта за изкупуване на акциите на Banco Popular срещу цена от 1 евро и че я е одобрил като оферент, спечелил процедурата за продажба на Banco Popular. При това положение той предлага на ЕСП да обяви Banco Santander за купувач в решението си за приемане на схема за преструктуриране на Banco Popular. В схемата за преструктуриране на Banco Popular ЕСП приема, че тази институция отговаря на условията за предприемане на действие по преструктуриране, а именно че е проблемна или има вероятност да стане проблемна, че няма алтернативни мерки за предотвратяване в разумен срок на неизпълнението на задълженията от нейна страна и че е необходимо в обществен интерес да се предприеме действие по преструктуриране под формата на инструмент за продажба на стопанска дейност. ЕСП упражнява правомощието си за обезценяване и преобразуване на капиталовите инструменти на Banco Popular и разпорежда, че произтичащите от това нови акции трябва да бъдат прехвърлени на Banco Santander на цена от 1 евро.
Съображения на Съда
Като начало Съдът припомня(4), че за разлика от разглежданото в случая решение на Европейската комисия за одобрение, спорната схема за преструктуриране не представлява обжалваем акт, срещу който може да бъде предявена жалба за отмяна(5), поради което жалбата е недопустима в частта относно тази схема. Въпреки това в рамките на жалба за отмяна на това решение за одобрение засегнатите физически или юридически лица могат да се позоват на незаконосъобразността на схемата за преструктуриране и това да им гарантира достатъчна съдебна защита. Освен това се смята, че с такова решение за одобрение, което придава задължителни правни последици на тази схема, Комисията възприема елементите и мотивите, съдържащи се в посочената схема, поради което трябва евентуално да отговаря за тях пред съдилищата на Европейския съюз.
На първо място, що се отнася до въпроса дали задължението на ЕСП за поверителност може да бъде пречка за достъпа до пълния текст на спорната схема за преструктуриране, оценка 2 и други подготвителни документи, Съдът припомня най-напред, че Регламент № 806/2014(6) предвижда, че лицата, по отношение на които се прилага дадено решение на ЕСП, имат право на достъп до съответната преписка на ЕСП, като същевременно уточнява, от една страна, че тези лица разполагат с това право при зачитане на законния интерес на други лица за опазване на техните търговски тайни, и от друга страна, че посоченото право не включва достъп до поверителна информация или вътрешни подготвителни документи на ЕСП. Освен това той припомня задължението на всяка институция да упражнява правомощията си в съответствие с общите принципи на правото на Съюза, и конкретно с принципа на добра администрация, закрепен в член 41 от Хартата на основните права на Европейския съюз (наричана по-нататък „Хартата“), чийто параграф 2, буква б) гарантира правото на достъп при зачитане на легитимните интереси, свързани с поверителността и професионалната и служебна тайна.
Съответно съгласно самия текст на тези разпоредби правото на достъп до преписката е ограничено от необходимостта от защита на поверителната информация — ограничения, които отразяват задължението за поверителност, закрепено в член 339 ДФЕС. В това отношение Съдът вече е постановил, че институциите, органите, службите и агенциите на Съюза по принцип са длъжни в приложение на принципа на защита на търговската тайна, който е общ принцип на правото на Съюза, да не разкриват пред конкурентите на частен оператор предоставената от него поверителна информация. Регламентът за ЕМП внася уточнения относно опазването на професионалната тайна, предвидено в член 339 ДФЕС(7), като забранява на ЕСП да разкрива информацията, за която се прилагат тези изисквания, на друг частен или публичен субект, освен ако разкриването ѝ е необходимо за целите на съдебно производство.
При това положение Съдът смята, че Общият съд не е допуснал грешка при прилагане на правото, като е приел, че жалбоподателите не могат да се позовават на право на достъп до пълния текст на съответните документи, тъй като в пълния им текст се съдържа поверителна информация.
На следващо място, Съдът отбелязва, че макар от постоянната съдебна практика да следва, че ефективността на съдебния контрол, гарантиран в член 47 от Хартата, изисква заинтересованото лице да може да се запознае с основанията за взетото спрямо него решение, за да може да защити правата си и да реши евентуално да сезира компетентния съд, както и за да се предостави на този съд възможност да упражни контрол за законосъобразност на разглежданото решение, той също така е постановил, че мотивите на акт, пораждащ неблагоприятни последици за правен субект, които се основават на преценка на относителното положение на частни оператори, могат да бъдат ограничени с оглед на търговската тайна, без обаче опазването на тази тайна да лиши от съдържание задължението за мотивиране. При това положение такъв акт безспорно може с оглед на задължението за опазване на търговската тайна да бъде мотивиран в достатъчна степен, без да съдържа по-специално всички цифрови данни, на които се основават съображенията. Въпреки това от мотивите трябва все пак по ясен и недвусмислен начин да личат тези съображения, както и използваната методология. Следователно при наличието на поверителна информация член 47 от Хартата не предоставя на съответното лице право на пълен достъп до преписката, стига да са спазени посочените по-горе условия.
На последно място, Съдът постановява, че правото на собственост, закрепено в член 17 от Хартата(8), не може да се тълкува в смисъл, че предоставя на съответното лице достъп до съдържащата се в преписката информация, който би надхвърлил изискванията, произтичащи от съдебната практика.
На второ място, що се отнася до задължението за мотивиране на решението на Комисията за одобрение, Съдът припомня, че се смята, че с одобрението си Комисията възприема елементите и мотивите, съдържащи се в спорната схема за преструктуриране(9), поради което причините, по които ЕСП е приел тази схема, са неразделна част от решението за одобрение и поради това могат да мотивират и това одобрение. При това положение Общият съд правилно приема, че не може да се изисква от Комисията да представя допълнителна обосновка на одобрението си, тъй като тази обосновка може да е само повторение на вече посоченото в схемата за преструктуриране. Съдът отбелязва, че Комисията не е длъжна да извършва втори анализ спрямо извършения от ЕСП, а само да одобри или да не одобри решението на ЕСП. Освен това, що се отнася до обстоятелството, че Общият съд е взел предвид много краткия срок, в който Комисията е трябвало да одобри схемата за преструктуриране, Съдът припомня, че степента на точност на мотивите на едно решение трябва да бъде съразмерна с действителните възможности, техническите условия и сроковете, при които то трябва да бъде прието.
На трето място, що се отнася до отчитането на интересите на акционерите и кредиторите в рамките на процедурата за преструктуриране, Съдът отбелязва, че макар при разглеждането на третото условие за предприемане на действие по преструктуриране, а именно то да е необходимо в обществен интерес, да трябва(10) да се вземат предвид целите на преструктурирането, посочени в Регламента за ЕМП(11), той констатира, че защитата на интересите на акционерите и кредиторите не е сред тези цели, нито впрочем ограничаването на разходите за преструктуриране или предотвратяването на излишната загуба на стойност. Всъщност ЕСП и Комисията трябва само да се стремят да вземат предвид последните два аспекта при преследването на посочените цели(12), без да имат такова задължение за резултат, що се отнася до защитата на интересите на акционерите и кредиторите. Освен това Съдът отбелязва, че Общият съд правилно подчертава, че излишната загуба на стойност по смисъла на Регламента за ЕМП не се отнася само до имуществените интереси на акционерите и на притежателите на капиталови инструменти на субекта, а и до тези на неговите вложители, служители и други кредитори. По-специално от Регламента за ЕМП следва, че ЕСП и Комисията трябва само да се стремят да сведат до минимум разходите за преструктурирането и да избегнат излишната загуба на стойност, освен ако това не се изисква за постигането на посочените цели. При това положение Съдът смята, че Общият съд не е допуснал грешка при прилагане на правото, като е приел, че прилагането на условието за необходимост от преструктурирането в обществен интерес не изисква специално претегляне на обществения интерес от преструктуриране на съответния субект и правата на акционерите и кредиторите.
На четвърто място, що се отнася до оценката на субекта в режим на преструктуриране, Съдът припомня като начало, че Регламентът за ЕМП(13) предвижда, че преди да вземе решение за предприемане на действие по преструктуриране или за упражняване на правомощието за обезценяване или преобразуване на съответните капиталови инструменти, ЕСП гарантира, че активите и задълженията на съответния субект се оценяват справедливо, консервативно и реалистично от независимо лице. От този регламент е видно и разграничение между окончателните оценки, а именно тези, които отговарят на всички изисквания, определени в член 20, параграфи 1 и 4—9 от него, и временните оценки, които не отговарят на всички тези изисквания. Въпреки това съгласно Регламента за ЕМП(14) временната оценка(15) е валидно основание за ЕСП да вземе решение за предприемане на действия по преструктуриране или за обезценяване или преобразуване на съответните капиталови инструменти.
Най-напред, що се отнася до оценка 1, Съдът припомня, че Регламентът за ЕМП предоставя приоритетна компетентност на ЕЦБ да извършва тази оценка, като се има предвид експертизата, с която разполага като надзорен орган. Всъщност ЕЦБ най-добре може да определи — с оглед на определението за наличие на проблеми или вероятност от възникването на проблеми, което се позовава на елементи, свързани с пруденциалното положение, дали това условие е изпълнено. В случая Съдът добавя, че оценката на ЕЦБ се основава и на по-нови данни от оценка 1. Поради това той смята, че Общият съд правилно е приел, че оценката на ЕЦБ за това дали субектът е проблемен, или има вероятност да стане проблемен, е обезсилила оценка 1, отнасяща се до същия въпрос.
На следващо място, що се отнася до оценка 2, Съдът счита, че Общият съд правилно е приел, че изразените от независимия експерт резерви в рамките на тази оценка не означават, че тя не е справедлива, консервативна и реалистична. Той констатира, че Общият съд не отбелязва само, че оценката на съответния субект трябва да се основава на справедливи, разумни и реалистични допускания, а подчертава, че оценителят трябва да вземе предвид и различни фактори и обстоятелства. Това произтича от фактическите констатации на Общия съд, който посочва, че оценка 2 се основава на допускания и взема предвид множество фактори, като същевременно се основава на прогнозни оценки и изчисления. Освен това Общият съд правилно отбелязва, че предвид времевите ограничения и наличната информация известна несигурност и приблизителност са присъщи на всяка временна оценка.
Освен това, що се отнася до изискванията във връзка с оценката на активите и задълженията, Съдът отбелязва, че за целите на оценката на стойността на активите и задълженията Регламентът за ЕМП гласи, че те трябва да бъдат оценявани „справедливо, консервативно и реалистично“, без обаче да изисква изчерпателно определяне на всички части на активите и задълженията. При все това, макар при неотложни обстоятелства временната оценка да трябва да включва оценка на активите и задълженията, тя трябва да отговаря на изискването да е справедлива, консервативна и реалистична само доколкото това е практически осъществимо. Всъщност изчерпателното определяне на всички части на активите и задълженията може да се окаже невъзможно при неотложни обстоятелства. Освен това проектът за регулаторни технически стандарти(16) предвижда, че оценителят се съсредоточава върху областите, свързани със значителна несигурност при оценката на посочените части, което оказва значително въздействие върху цялостната оценка. При това положение Съдът смята, че Общият съд правилно е приел, че предвид краткото налично време оценителят е можел да разгледа с категорично предимство наличната информация, като се съсредоточи единствено върху ключовите части от активите и задълженията, чиято оценка е изключително несигурна.
Освен това, що се отнася до независимостта на оценката, извършена от самия ЕСП, Съдът припомня, че Регламентът за ЕМП уточнява целите, които трябва да се преследват при оценката на активите и задълженията. Макар да е предвидено, че тази оценка трябва да бъде извършена от лице, което е независимо от публични органи, включително ЕСП и националния орган за преструктуриране, и от съответния субект, също така се посочва, че когато не е възможно извършването на независима оценка, ЕСП може да направи временна оценка на активите и задълженията(17). Ето защо Съдът смята, че Общият съд правилно е приел, че анализът на данните за определяне на условията за започване на процедура по преструктуриране или за преобразуване/обезценяване на капиталови инструменти(18) не трябва винаги да се извършва от независим експерт.
Освен това, що се отнася до неотчитането на целта на оценката, предвидена в член 20, параграф 5 от Регламента за ЕМП, Съдът констатира, че в този регламент(19) се уточнява, че макар в случай на неотложност някои от изискванията за оценка да трябва да бъдат изпълнени, други трябва да бъдат изпълнени само доколкото е възможно. Сред тези два вида изисквания обаче в член 20, параграф 10 от Регламента за ЕМП не се споменава анализът на целите на оценката, предвидени в член 20, параграф 5 от посочения регламент. Освен това Съдът подчертава, че същият регламент изрично предвижда, че оценката, която не отговаря на всички изисквания, се счита за временна, докато независимо лице не извърши оценка, която съответства напълно на посочените изисквания. Такава временна оценка е валидно основание за ЕСП да вземе решение за предприемане на действия по преструктуриране. Така твърдяното неотчитане на съответната цел не води до незаконосъобразност на оценката, а само до това, че тя е временна.
Накрая, що се отнася до неприемането на последваща окончателна оценка, вярно е, че някои от съдържащите се в Регламента за ЕМП текстове(20) навеждат на мисълта, че временните оценки могат да бъдат валидно основание за предприемане на действие по преструктуриране само при определени условия, сред които е извършването на последваща окончателна оценка. Този регламент обаче предвижда, че оценка, която не отговаря на всички изисквания, се счита за временна, докато независимо лице не извърши последваща окончателна оценка веднага щом е практически осъществимо(21). От самия този текст, и по-специално от наречието „докато“ следва, че извършването на последваща окончателна оценка не е условие, за да може дадена оценка да се счита за временна. Съответно Съдът постановява, че последващата окончателна оценка има за цел, от една страна, да гарантира, че всички понесени от съответния субект загуби са напълно признати в счетоводните му книги, и от друга страна, да предостави данни за вземането на решение за намаляване на вземанията или за увеличаване на размера на заплатената насрещна престация. Освен това, като се има предвид, че последващата окончателна оценка неминуемо се извършва след приемането на схема за преструктуриране, Съдът припомня, че съгласно постоянната съдебна практика законосъобразността на акта на Съюза трябва да се преценява въз основа на фактическите и правните обстоятелства, които са съществували към датата на приемането му. Следователно той смята, че Общият съд не е допуснал грешка при прилагане на правото, като е приел, че неизвършването на последваща окончателна оценка не може да засегне валидността на спорната схема за преструктуриране.
На последно място, колкото до задължението за поверителност, Съдът припомня, че за членовете на ЕСП се прилагат разпоредбите в тази област относно членовете на институциите на Съюза и длъжностните лица и служителите на Съюза(22). Следователно те са длъжни, дори и след като са престанали да изпълняват задълженията си, да не разкриват информация, включена в обхвата на професионалната тайна, освен ако тази информация се разкрива при упражняването на техните функции или е в съкратена или обобщена форма, така че съответните субекти да не могат да бъдат идентифицирани(23). В това отношение от текста на съображение 116 от Регламента за ЕМП следва, че дори само информацията, че ЕСП и националните органи за преструктуриране проверяват конкретен субект в рамките на или с оглед на процедура или действие по преструктуриране, би могла да доведе до настъпването на отрицателни последици за този субект и поради това трябва да се счита, че попада в обхвата на задължението за поверителност, предвидено в същия регламент. За сметка на това този регламент(24) показва тясната връзка, която съществува между надзорните задачи, възложени в рамките на единния надзорен механизъм (ЕНМ), по-специално на ЕЦБ, и задачата, възложена на ЕСП с Регламента за ЕМП. От това следва, че за да се оптимизира ефективността на ЕМП, Регламентът за ЕМП предвижда, че по-специално, но не само, на етапите на планиране на преструктурирането, на ранна намеса и на преструктуриране ЕСП и ЕЦБ са длъжни да си сътрудничат тясно и да обменят цялата информация, необходима за изпълнението на техните задачи. Съответно ЕСП е длъжен в същата степен като ЕЦБ да следи развитието на финансовите пазари, и по-специално да упражнява надзор над обхванатите от този регламент институции, за да може намесата му, в случай че дадена кредитна институция е проблемна или има вероятност да стане проблемна, да бъде ефективна и бърза. Следователно единствено информацията, че ЕСП наблюдава съвместно с ЕЦБ дадена кредитна институция, наред с други институции, обхванати от Регламента за ЕМП, по принцип не може да се счита за попадаща в обхвата на задължението за поверителност при липсата на допълнителни данни, които да сочат, че ЕСП действа в рамките или с оглед на процедура или действие по преструктуриране.
1      Решение от 1 юни 2022 г., Eleveté Invest Group и др./Комисия и ЕСП (T‑523/17, EU:T:2022:313).
2      Решение SRB/EES/2017/08 на изпълнителната сесия на Единния съвет за преструктуриране (ЕСП) от 7 юни 2017 година за приемане на схема за преструктуриране на Banco Popular Español, SA (наричано по-нататък „спорната схема за преструктуриране“).
3      Решение (ЕС) 2017/1246 на Комисията от 7 юни 2017 година за одобряване на схемата за преструктуриране на Banco Popular Español SA (ОВ L 178, 2017 г., стр. 15, и поправка в ОВ L 320, 2017 г., стр. 31).
4      Решение от 18 юни 2024 г., Комисия/ЕСП (C‑551/22 P, EU:C:2024:520, т. 102 и 103).
5      По смисъла на член 263, четвърта алинея ДФЕС.
6      Член 90, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 806/2014 на Европейския парламент и на Съвета от 15 юли 2014 година за установяването на еднообразни правила и еднообразна процедура за преструктурирането на кредитни институции и някои инвестиционни посредници в рамките на Единния механизъм за преструктуриране и Единния фонд за преструктуриране и за изменение на Регламент (ЕС) № 1093/2010 (ОВ L 225, 2014 г., стр. 1, наричан по-нататък „Регламентът за ЕМП“).
7      Тези уточнения се правят не само с условието, посочено в член 90, параграф 4 от Регламента за ЕМП, но и в член 88, параграф 1, втора алинея от същия регламент.
8      Във връзка с член 51, параграф 1 от Хартата.
9      Решение от 18 юни 2024 г., Комисия/ЕСП (C‑551/22 P, EU:C:2024:520, т. 96).
10      Съгласно член 18, параграф 1, първа алинея, буква в) и параграф 5 от Регламента за ЕМП.
11      Член 14, параграф 1, първа алинея от Регламента за ЕМП.
12      Член 14, параграф 1, втора алинея от Регламента за ЕМП.
13      Член 20, параграф 1 от Регламента за ЕМП.
14      Член 20, параграф 13 от Регламента за ЕМП.
15      Извършена в съответствие с член 20, параграфи 10 и 11 от Регламента за ЕМП.
16      Проект за регулаторни технически стандарти на Европейския банков орган относно оценката за целите на преструктурирането (EBA/RTS/2017/05) от 23 май 2017 г.
17      Член 20, параграфи 1 и 3 от Регламента за ЕМП.
18      Целта е предвидена в член 20, параграф 5, буква а) от Регламента за ЕМП.
19      Член 20, параграф 10 от Регламента за ЕМП.
20      Член 20, параграф 13 от Регламента за ЕМП.
21      Член 20, параграф 11 от Регламента за ЕМП.
22      Съгласно член 339 ДФЕС.
23      Член 88, параграф 1 от Регламента за ЕМП.
24      Съображения 15 и 89 от Регламента за ЕМП.