62018CC0445
MIŠLJENJE NEZAVISNOG ODVJETNIKA
GERARDA HOGANA
od 27. lipnja 2019. (
1
)
Predmet C‑445/18
Vaselife International BV,
Chrysal International BV
protiv
College voor de toelating van gewasbeschermingsmiddelen en biociden
(zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Žalbeni sud za upravne sporove u gospodarstvu, Nizozemska))
„Zahtjev za prethodnu odluku – Stavljanje sredstava za zaštitu bilja na tržište – Paralelna trgovina – Promjena roka valjanosti odobrenja za paralelnu trgovinu – Istovjetnost sredstva za zaštitu bilja i referentnog sredstva – Uvjeti”
I. Uvod
1.
Predmetni zahtjev za prethodnu odluku odnosi se na tumačenje članka 52. Uredbe (EZ) br. 1107/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 21. listopada 2009. o stavljanju na tržište sredstava za zaštitu bilja i stavljanju izvan snage direktiva Vijeća 79/117/EEZ i 91/414/EEZ (
2
).
2.
Zahtjev je upućen u okviru postupka između Vaselife International BV (u daljnjem tekstu: Vaselife), Chrysal International BV (u daljnjem tekstu: Chrysal) i College voor de toelating van gewasbeschermingsmiddelen en biociden (Odbor za odobrenje za sredstva za zaštitu bilja i biocide, Nizozemska, u daljnjem tekstu: Ctgb) i u biti se odnosi na odbijanje Ctgb‑a da produlji odobrenje za paralelnu trgovinu, koje je prethodno bilo odobreno Vaselifeu, nakon što je odobrio izdavanje novog odobrenja za referentno sredstvo u korist Chrysala.
II. Pravni okvir
3.
Uvodne izjave 8., 9., 24., 29. i 33. Uredbe br. 1107/2009 glase:
„8.
Svrha ove Uredbe jest osigurati visoku razinu zaštite zdravlja ljudi i životinja, kao i okoliša, te istodobno zajamčiti konkurentnost poljoprivrede Zajednice. Posebna se pozornost treba posvetiti zaštiti ranjivih skupina stanovništva, uključujući trudnice, dojenčad i djecu. Potrebno je primjenjivati načelo predostrožnosti te se ovom Uredbom treba osigurati da industrija dokazuje da tvari ili sredstva proizvedena ili stavljena na tržište nemaju štetno djelovanje na zdravlje ljudi ili životinja ili bilo kakve neprihvatljive učinke na okoliš.
9.
Kako bi se zbog različitih razina zaštite u državama članicama što je najviše moguće otklonile prepreke u trgovini sredstvima za zaštitu bilja, ovom je Uredbom također potrebno propisati usklađena pravila za odobravanje aktivnih tvari i stavljanje na tržište sredstava za zaštitu bilja, uključujući i propise za uzajamno priznavanje odobrenja, te o paralelnoj trgovini. Svrha je ove Uredbe, dakle, poboljšati slobodno kretanje takvih proizvoda i opskrbljivanje tim sredstvima u državama članicama.
[…]
24.
Odredbama za izdavanje odobrenja mora se jamčiti visoka razina zaštite. Posebno, kod izdavanja odobrenja za sredstva za zaštitu bilja prednost mora imati cilj zaštite zdravlja ljudi i životinja te okoliša pred ciljem poboljšanja uzgoja bilja. […]
[…]
29.
Načelo uzajamnog priznavanja je jedno od sredstava kojima se jamči slobodno kretanje roba unutar Zajednice. Kako bi se izbjeglo udvostručenje rada, smanjio administrativni teret za industriju i za države članice te osigurala usklađena opskrba sredstvima za zaštitu bilja, odobrenja koja je izdala jedna država članica trebaju prihvatiti ostale države članice u kojima vladaju usporedivi poljoprivredni uvjeti, uvjeti zdravstvenog stanja bilja i okoliša (uključujući klimatske) uvjete. Stoga je potrebno Zajednicu podijeliti u zone s takvim usporedivim uvjetima s ciljem olakšanja uzajamnog priznavanja. Međutim, zbog ekoloških ili poljoprivrednih okolnosti specifičnih za područje jedne ili više država članica, može se pokazati potrebnim da, na zahtjev, države članice priznaju ili izmjene odobrenje izdano od strane neke druge države članice, ili da odbiju odobriti sredstvo za zaštitu bilja na svome području, kad to opravdavaju posebne ekološke ili poljoprivredne okolnosti ili ako se ne može postići visoka razina zaštite kako zdravlja ljudi i životinja tako i okoliša propisana ovom Uredbom. […]
[…]
(33)
Pravnim propisima Zajednice o sjemenu predviđeno je slobodno kretanje sjemena unutar Zajednice, ali u odredbama nije obuhvaćeno sjeme tretirano sredstvima za zaštitu bilja. Takve se odredbe stoga trebaju uključiti u ovu Uredbu. Ako tretirano sjeme predstavlja ozbiljan rizik za zdravlje ljudi ili životinja ili za okoliš, države članice trebaju imati mogućnost poduzimanja zaštitnih mjera.”
4.
Članak 1. Uredbe br. 1107/2009 utvrđuje njezin predmet i svrhu. Članak 1. stavak 3. glasi:
„Svrha je ove Uredbe osigurati visoku razinu zaštite kako zdravlja ljudi i životinja tako i okoliša te poboljšati funkcioniranje unutarnjeg tržišta usklađivanjem pravila o stavljanju na tržište sredstava za zaštitu bilja poboljšavajući time poljoprivrednu proizvodnju.”
5.
Članak 28. Uredbe br. 1107/2009 naslovljen je „Odobrenje za stavljanje na tržište i uporabu”. Njime se predviđa:
„1.   Sredstvo za zaštitu bilja ne smije se staviti na tržište ili upotrebljavati ako nije odobreno u dotičnoj državi članici u skladu s ovom Uredbom.
2.   Odstupajući od stavka 1., odobrenje nije potrebno u sljedećim slučajevima:
[…]
(e)
stavljanju na tržište i uporabi sredstava za zaštitu bilja za koje je izdano odobrenje za paralelnu trgovinu u skladu s člankom 52.”
6.
Članak 43. Uredbe br. 1107/2009, naslovljen „Produljenje odobrenja”, predviđa:
„1.   Odobrenje se produljuje na zahtjev vlasnika odobrenja ako su još uvijek ispunjeni uvjeti iz članka 29.
[…]
5.   Države članice odlučuju o produljenju odobrenja za pojedino sredstvo za zaštitu bilja najkasnije 12 mjeseci nakon produljenja odobrenja za aktivnu tvar, safener ili sinergist koje ono sadrži.
6.   Kad zbog razloga koji su izvan kontrole vlasnika odobrenja prije njegovog isteka nije donesena odluka o produljenju odobrenja, dotična država članica produljuje rok trajanja odobrenja za razdoblje potrebno za dovršenje razmatranja i donošenje odluke o produljenju.”
7.
Članak 44. Uredbe br. 1107/2009, naslovljen „Povlačenje ili izmjena odobrenja”, propisuje:
„1.   Države članice mogu u svakom trenutku preispitati odobrenje ako ima naznaka da pojedini zahtjev iz članka 29. više nije ispunjen.
[…]
2.   Ako država članica namjerava povući ili izmijeniti neko odobrenje, ona obavještava vlasnika odobrenja i daje mu mogućnost da podnese primjedbe ili daljnje informacije.
3.   Država članica povlači ili izmjenjuje odobrenje, prema potrebi, ako:
(a)
zahtjevi iz članka 29. nisu ispunjeni ili više nisu ispunjeni;
[…]”
8.
Članak 45. stavak 1. Uredbe br. 1107/2009 predviđa da se „[o]dobrenje […] može povući ili izmijeniti na zahtjev vlasnika odobrenja, koji obrazlaže razloge svog zahtjeva”.
9.
Članak 52. Uredbe br. 1107/2009, naslovljen „Paralelna trgovina”, propisuje:
„1.   Sredstvo za zaštitu bilja odobreno u jednoj državi članici (državi članici podrijetla) može se, ovisno o dobivanju odobrenja za paralelnu trgovinu, uvesti i staviti na tržište ili upotrebljavati u drugoj državi članici (državi članici uvoznici), ako ta država članica utvrdi da je to sredstvo za zaštitu bilja po svome sastavu istovjetno nekom sredstvu za zaštitu bilja već odobrenom na njezinu području (referentno sredstvo). Zahtjev se podnosi nadležnome tijelu države članice uvoznice.
2.   Odobrenje za paralelnu trgovinu izdaje se prema pojednostavljenom postupku u roku 45 dana od primitka cjelovite dokumentacije, ako je sredstvo za zaštitu bilja koje se uvozi istovjetno u smislu stavka 3. Države članice, na zahtjev, jedna drugoj u roku od 10 radnih dana od primitka zahtjeva dostavljaju informacije potrebne za procjenu jesu li proizvodi istovjetni. Postupak izdavanja odobrenja za paralelnu trgovinu prekida se danom kad je zahtjev za dostavu informacija poslan nadležnom tijelu države članice podrijetla sve do dostave cjelovitih zatraženih informacija nadležnom tijelu države članice uvoznice.
3.   Sredstva za zaštitu bilja smatraju se identičnima referentnim sredstvima ako:
(a)
ih proizvodi isto poduzeće ili pridruženo poduzeće ili se proizvodi prema licenci u skladu s istim proizvodnim postupkom;
(b)
proizvodi imaju identičnu specifikaciju i količinu aktivnih tvari, safenera i sinergista, kao i vrstu formulacije; i
(c)
su isti ili ekvivalentni u odnosu na sadržane koformulante, veličinu, materijal ili oblik pakiranja, te u smislu mogućih štetnih učinaka sredstva na sigurnost s obzirom na zdravlje ljudi i životinja ili na okoliš.
[…]
6.   Odobrenje za paralelnu trgovinu važi za razdoblje trajanja odobrenja za referentno sredstvo. Ako vlasnik odobrenja referentnog sredstva zatraži povlačenje odobrenja u skladu s člankom 45. stavkom 1., a zahtjevi prema članku 29. su još uvijek ispunjeni, važenje odobrenja za paralelnu trgovinu istječe danom kad bi odobrenje referentnog sredstva normalno isteklo.
7.   Ne dovodeći u pitanje posebne odredbe ovog članka, na sredstvo za zaštitu bilja koje se prodaje paralelnom trgovinom primjenjuju se na odgovarajući način članci 44., 45., 46., 55. i 56. stavak 4. te poglavlja VI. do X.
8.   Ne dovodeći u pitanje članak 44., odobrenje za paralelnu trgovinu može se povući ako je odobrenje uvezenog sredstva za zaštitu bilja povučeno u državi članici podrijetla zbog sigurnosti ili učinkovitosti.
9.   Kad u smislu stavka 3. sredstvo nije identično referentnom sredstvu, država članica uvoznica može izdati odobrenje potrebno za stavljanje na tržište i uporabu u skladu s člankom 29.
[…]”
III. Činjenice glavnog postupka
10.
Vaselife ima odobrenje za paralelnu trgovinu sredstvima za zaštitu bilja Vaselife Universal Bulb PHT (u daljnjem tekstu: Vaselife UB). To sredstvo uvezeno je iz Italije gdje je registrirano i odobreno pod nazivom Promalin. Istovjetno je sredstvu VBC‑476 koje proizvodi Valent Biosciences, dio Sumitomoa, a koje je odobreno u Nizozemskoj. To su sredstva za reguliranje rasta. Prvo se upotrebljava za jabuke i kruške, a drugo za rezano cvijeće. Ctgb dodijelio je predmetno odobrenje za razdoblje koje istječe 31. prosinca 2016.
11.
Nakon Sumitomova zahtjeva za izdavanje novog odobrenja za sredstvo za zaštitu bilja VBC‑476, Ctgb odobrio je to sredstvo odlukom od 23. prosinca 2015. Tom odlukom zamijenjen je identitet vlasnika odobrenja za ovo sredstvo sa Valent Biosciencesa na Sumitomoa, a kao datum isteka određen je 1. prosinca 2025.
12.
Ctgb je odlukom od 19. veljače 2016. na Sumitomov zahtjev odlučio promijeniti sastav odobrenoga sredstva za zaštitu bilja VBC 476. Promjena je bila klasificirana kao neznatna. Odobrenje je međutim zadržalo isti broj i kao datum isteka određen je 1. prosinca 2025. Ctgb je daljnjom odlukom od istog dana odobrenje sredstva VBC 476 prenio također i Chrysalu. To se sredstvo kasnije preimenovalo u Chrysal BVB u skladu s odlukom Ctgb‑a od 3. lipnja 2016.
13.
Ctgb odlučio je odlukom od 1. ožujka 2016. produljiti odobrenje za paralelnu trgovinu od 12. lipnja 2015. za sredstvo za zaštitu bilja Vaselife UB do 1. prosinca 2025. U tu se svrhu Ctgb pozvao na članak 52. Uredbe br. 1107/2009 s obzirom na to da je sredstvo Vaselife UB proizvodio Valent Biosciences te stoga potječe od istog društva kao i referentno sredstvo.
14.
Chrysal je podnio prigovor protiv odluke od 1. ožujka 2016. Ctgb je odlukom od 26. travnja 2017. proglasio taj prigovor dopuštenim i djelomično osnovanim. Povukao je svoju odluku od 1. ožujka 2016. i odbio Vaselifeov zahtjev za obnovu odluke od 12. lipnja 2015. na temelju činjenice da Chrysal nije bilo pridruženo poduzeće Valent Biosciencesa ili poduzeće koje proizvodi prema licenci koju je dodijelio Valent Biosciences te da se promijenilo mjesto proizvodnje. Ctgb je u skladu s time odlučio da Vaselife više ne ispunjava uvjete iz članka 52. Uredbe br. 1107/2009. Međutim, Ctgb dodijelio je Vaselifeu razdoblje odgode.
15.
Vaselife je pred sudom koji je uputio zahtjev podnio žalbu protiv odluke Ctgb‑a od 26. travnja 2017. S druge strane, Chrysal je također podnio žalbu protiv odluke Ctgb‑a od 20. srpnja 2017. o produljenju razdoblja odgode koje se dodjeljuju Vaselifeu odlukom od 26. travnja 2017. Oba su poduzeća stoga istodobno i podnositelji zahtjeva i treće stranke u postupku koji je drugi pokrenuo pred sudom koji je uputio zahtjev, a koji s njima postupa kao povezanim predmetima.
16.
Spor u glavnom postupku odnosi se na pitanje koje se odnosi na rok valjanosti odobrenja za paralelnu trgovinu sredstva za zaštitu bilja kad je referentno sredstvo u zemlji odredišta na koje se odnosilo odobrenje za paralelnu trgovinu bilo „ponovno odobreno” i na povezani postupak. Također se odnosi i na procjenu uvjeta istovjetnosti predmetnog sredstva i referentnog sredstva u smislu članka 52. stavka 3. Uredbe br. 1107/2009 te naposljetku na teret dokazivanja u slučaju spora o istovjetnosti sredstva i referentnog sredstva.
IV. Zahtjev za prethodnu odluku i postupak pred Sudom
17.
U tim je okolnostima College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Žalbeni sud za upravne sporove u gospodarstvu, Nizozemska) odlukom od 3. srpnja 2018., koju je Sud zaprimio 9. srpnja 2018., odlučio prekinuti postupak i uputiti Sudu sljedeća pitanja radi donošenja prethodne odluke:
„1.
Je li nadležno tijelo [Ctgb] ovlašteno nakon izdavanja novog odobrenja za referentno sredstvo promijeniti rok valjanosti odobrenja za paralelnu trgovinu iz članka 52. Uredbe br. 1107/2009 koje je dodijeljeno prije odluke o izdavanju novog odobrenja, po službenoj dužnosti ili ne, u skladu s – kasnijim – datumom roka valjanosti koji je povezan s odlukom o izdavanju novog odobrenja za referentno sredstvo?
2.
Ako je odgovor na prvo pitanje potvrdan: Je li promjena roka valjanosti odobrenja za paralelnu trgovinu automatska posljedica izdavanja novog odobrenja za referentno sredstvo koja sama proizlazi iz Uredbe br. 1107/2009? Prema tome, je li unos novog datuma koji se odnosi na rok valjanosti paralelnog odobrenja u bazu podataka nadležnog tijela samo administrativna radnja ili se njemu mora odlučiti po službenoj dužnosti ili na zahtjev?
3.
Ako je odgovor na drugo pitanje takav da je nužno donošenje odluke, primjenjuje li se na to članak 52. Uredbe br. 1107/2009, posebno stavak 3. toga članka?
4.
Ako je odgovor na treće pitanje niječan: koji propis(i) se tada primjenjuje(u)?
5.
Može li se smatrati da sredstvo za zaštitu bilja nije istovjetno u smislu članka 52. Uredbe br. 1107/2009 već onda ako referentno sredstvo (više) ne potječe od istog poduzeća? Od Suda se traži da odgovarajući na ovo pitanje istodobno razmotri i pitanje može li se pridruženim poduzećem ili poduzećem koje proizvodi prema licenci smatrati i poduzeće koje proizvod proizvodi s pristankom nositelja prava prema istoj recepturi. U tom smislu, je li važno odvija li se postupak proizvodnje u kojem se proizvode referentno sredstvo i proizvod koja se paralelno uvodi, s obzirom aktivne tvari, u istom poduzeću?
6.
Je li sama promjena mjesta proizvodnje referentnog sredstva relevantna za ocjenu pitanja je li proizvod istovjetan?
7.
Ako je odgovor na peto i/ili šesto pitanje potvrdan: Može li na zaključak koji se iz toga izvlači (proizvod nije istovjetan) utjecati to da je nadležno tijelo već utvrdilo da sastav proizvoda nije promijenjen ili da su promjene bile neznatne?
8.
Tko i u kojem obujmu snosi teret dokazivanja da su ispunjene pretpostavke iz članka 52. stavka 3. Uredbe br. 1107/2009, ako nositelj odobrenja za paralelni proizvod i nositelj odobrenja za referentno sredstvo u pogledu toga nisu istog mišljenja?”
18.
Vaselife, Chrysal, nizozemska vlada i Europska komisija podnijeli su pisana očitovanja. Osim toga, Vaselife, nizozemska vlada i Europska komisija saslušani su na raspravi održanoj 13. svibnja 2019.
V. Analiza
A.
Prva četiri pitanja
19.
Prva se četiri pitanja odnose na posljedice odluke nadležnog tijela o izdavanju novog odobrenja za referentno sredstvo na valjanost odobrenja za paralelnu trgovinu.
20.
S tim pitanjima sud koji je uputio zahtjev pita:
–
može li nadležno tijelo, na vlastitu inicijativu ili na zahtjev, prilagoditi rok valjanosti odobrenja za paralelnu trgovinu kasnijem datumu isteka ponovno odobrenog sredstva (prvo pitanje);
–
ako je to slučaj, proizlazi li takva prilagodba automatski iz odluke o izdavanju novog odobrenja za referentno sredstvo ili treba donijeti zasebnu odluku (drugo pitanje);
–
u slučaju da je potrebna zasebna odluka, mora li nadležno tijelo provesti preispitivanje s obzirom na uvjete iz članka 52. stavka 3. Uredbe br. 1107/2009 (treće pitanje) ili koje druge odredbe (četvrto pitanje).
21.
S obzirom na to da ta pitanja predstavljaju aspekte istoga problema, predlažem da se ispitaju zajedno.
1. Uvodne napomene o nužnosti davanja odgovora s obzirom na Uredbu br. 1107/2009
22.
Produljenje odobrenja za sredstvo za zaštitu bilja uređeno je člankom 43. Uredbe br. 1107/2009. Kao prvo, članak 43. stavak 1. Uredbe br. 1107/2009 glasi „[o]dobrenje [sredstva za zaštitu bilja] se produljuje na zahtjev vlasnika odobrenja ako su još uvijek ispunjeni uvjeti iz članka 29.”. Članak 43. stavak 5. dodatno navodi da „[d]ržave članice odlučuju o produljenju odobrenja za pojedino sredstvo za zaštitu bilja najkasnije 12 mjeseci nakon produljenja odobrenja za aktivnu tvar, safener ili sinergist koje ono sadrži”. Naposljetku, članak 43. stavak 6. dodaje da „[k]ad zbog razloga koji su izvan kontrole vlasnika odobrenja prije njegovog isteka nije donesena odluka o produljenju odobrenja, dotična država članica produljuje rok trajanja odobrenja za razdoblje potrebno za dovršenje razmatranja i donošenje odluke o produljenju”.
23.
Iz tih je odredbi stoga jasno da nadležna tijela država članica moraju donijeti odluku o produljenju odobrenja sredstva za zaštitu bilja i da sredstvo za zaštitu bilja mora ispunjavati uvjete iz članka 29. Uredbe br. 1107/2009.
24.
S druge strane, ta uredba ne sadržava niti jednu odredbu koja se odnosi na pitanje produljenja odobrenja za paralelnu trgovinu. Članak 52. stavak 6. Uredbe br. 1107/2009 samo navodi da „[o]dobrenje za paralelnu trgovinu važi za razdoblje trajanja odobrenja za referentno sredstvo. Ako vlasnik odobrenja referentnog sredstva zatraži povlačenje odobrenja u skladu s člankom 45. stavkom 1., a zahtjevi prema članku 29. su još uvijek ispunjeni, važenje odobrenja za paralelnu trgovinu istječe danom kad bi odobrenje referentnog sredstva normalno isteklo”.
25.
Međutim, kao što je Sud istaknuo u odnosu na prethodno zakonodavstvo koje se odnosilo na stavljanje sredstava za zaštitu bilja na tržište (
3
) – koje tada, čini se, nije odredilo uvjete za odobrenje sredstva za zaštitu bilja koje je obuhvaćeno odobrenjem za stavljanje na tržište koje je izdano u skladu s njegovim odredbama i uvezeno paralelno sa sredstvom za zaštitu bilja koje je već obuhvaćeno odobrenjem za stavljanje na tržište u državi članici uvoznici – takva bi situacija mogla imati utjecaja na slobodno kretanje predmetne robe (
4
).
26.
U tim okolnostima čini mi se da pitanje utjecaja produljenja odobrenja za referentno sredstvo na odobrenje za paralelnu trgovinu unutar Europske unije treba riješiti na jedinstven način u smislu Uredbe br. 1107/2009, ne uzimajući u obzir samo njezin tekst već i kontekst te ciljeve tog zakonodavstva (
5
).
2. Potreba donošenja nove odluke i provjera uvjeta iz članka 52. stavka 3. Uredbe br. 1107/2009
27.
Članak 52. Uredbe br. 1107/2009 predviđa pojednostavljeni postupak za sredstva za zaštitu bilja koja su već odobrena u drugoj državi članici.
28.
Naime, kao što je Sud već odlučio u odnosu na Direktivu 91/414 – koja, kao što je navedeno, nije omogućila takav postupak – kad se postupak paralelnog uvoza „odnosi na sredstvo za zaštitu bilja koje je već bilo odobreno u skladu s Direktivom 91/414 u državi članici izvoza i u državi članici uvoznici, to se sredstvo ne može smatrati kao da je prvi put stavljeno na tržište u državi članici uvoznici. Stoga nije nužno, za potrebe zaštite zdravlja ljudi i životinja te okoliša, paralelne uvoznike podvrgnuti postupku izdavanja odobrenja za stavljanje na tržište koje je predviđeno tom direktivom s obzirom na to da nadležna tijela u državi članici uvoznici već imaju sve informacije koje su potrebne za provedbu nadzora. Podvrgavanje uvezenog sredstva postupku odobrenja za stavljanje na tržište prelazilo bi ono što je potrebno da se postignu ciljevi Direktive 91/414 u odnosu na zaštitu javnog zdravlja i zdravlja životinja te okoliša te bi neopravdano moglo biti protivno načelu slobodnog kretanja robe koje je propisano u članku 34. UFEU” (
6
). Međutim, Sud je neovisno o tome odredio da „sredstvo za zaštitu bilja koje se unosi na područje države članice paralelnim uvozom ne smije niti automatski niti apsolutno i bezuvjetno imati korist od odobrenja za stavljanje na tržište koje je već izdano sredstvu za zaštitu bilja na tržištu te države. […] Države članice dužne su sredstva za zaštitu bilja, koja se namjeravaju uvesti na njihovo područje kao paralelni uvoz, podvrgnuti postupku provjere koji može […] biti i, pojednostavljeni postupak” (
7
).
29.
Iz te sudske prakse jasno proizlazi da je ključni element za tumačenje zakonodavstva o stavljanju sredstava za zaštitu bilja na tržište postizanje ravnoteže između dva cilja koji mogu biti proturječni, to jest slobodnog kretanja robe s jedne strane i zaštite javnog zdravlja, zdravlja životinja i okoliša s druge.
30.
Međutim, u tom kontekstu valja napomenuti da je zakonodavac Unije – iz potpuno razumljivih razloga – drugi cilj smatrao najvažnijim. To proizlazi iz sudske prakse – u kojoj je Sud odredio zaštitu zdravlja ljudi i životinja te okoliša kao „glavni cilj zakonodavstva Unije” (
8
) – ali i iz teksta Uredbe br. 1107/2009. Stoga uvodna izjava 24. Uredbe br. 1107/2009 glasi „[o]dredbama za izdavanje odobrenja mora se jamčiti visoka razina zaštite. Posebno, kod izdavanja odobrenja za sredstva za zaštitu bilja prednost mora imati cilj zaštite zdravlja ljudi i životinja te okoliša pred ciljem poboljšanja uzgoja bilja” (
9
).
31.
U tim okolnostima, ako je nakon potpune procjene uvjeta iz članka 29. Uredbe br. 1107/2009 referentno sredstvo predmet novog odobrenja, jasno je da bi automatska prilagodba roka valjanosti odobrenja za paralelnu trgovinu olakšala slobodno kretanje predmetne robe. Međutim, s obzirom na to da Uredba br. 1107/2009 izričito ne predviđa automatsko produljenje valjanosti odobrenja za paralelnu trgovinu koje je „povezano” s referentnim sredstvom koje je predmet novog odobrenja, glavni cilj zaštite zdravlja ljudi i životinja te okoliša ne omogućava da se takvo produljenje odobrenja za paralelnu trgovinu jednostavno automatski pretpostavi (
10
).
32.
S druge strane, s obzirom na to da referentno sredstvo podliježe novom preispitivanju, cilj zaštite zdravlja ljudi i životinja te okoliša treba prema tome prevagnuti. U tim okolnostima pravo Unije predviđa da se nova odluka donosi nakon pojednostavljenog postupka kako bi se provjerilo je li referentno sredstvo, koje je predmet novog odobrenja, i dalje istovjetno sredstvu za zaštitu bilja koje je predmet odobrenja za paralelnu trgovinu. U tom su smislu uvjeti iz članka 52. stavka 3. Uredbe br. 1107/2009 dostatni te poštuju granice onoga što je nužno da bi se ostvario legitimno postavljeni cilj zaštite okoliša i zdravlja ljudi i životinja.
33.
To tumačenje Uredbe br. 1107/2009 također je u skladu s potrebom da se osigura učinkovitost mehanizma kontrole kojim države članice moraju upravljati i na kojem se temelji zakonodavstvo o stavljanju sredstava za zaštitu bilja na tržište (
11
).
34.
To je tumačenje također naglašeno u kontekstu Uredbe br. 1107/2009. Naime, članak 52. stavak 7. Uredbe br. 1107/2009 propisuje da se članci 44. i 45. te uredbe trebaju primjenjivati mutatis mutandis na sredstva za zaštitu bilja kojima se paralelno trguje. S obzirom na to da se članak 44. stavak 1. i članak 45. stavak 2. Uredbe br. 1107/2009 odnose na zahtjeve utvrđene u članku 29. te Uredbe – koji se posebno odnosi na odobrenja za referentno sredstvo – moraju se uzeti u obzir odgovarajući uvjeti za paralelnu trgovinu, to jest uvjeti navedeni u članku 52. Uredbe br. 1107/2009.
35.
U tim okolnostima, s jedne strane, članak 44. omogućava državama članicama preispitivanje odobrenja u bilo kojem trenutku ako postoje naznake da uvjet iz članka 52. stavka 3. Uredbe br. 1107/2009 više nije ispunjen. S druge strane, članak 45. predviđa da se odobrenje može izmijeniti na zahtjev vlasnika odobrenja ako je utvrđeno da su uvjeti iz članka 52. stavka 3. Uredbe br. 1107/2009 neovisno o tome i dalje ispunjeni.
36.
Osim toga, iz tih odredaba proizlazi da, iako vlasnik odobrenja za paralelnu trgovinu, očito, može zatražiti produljenje njegova odobrenja na njegovu ili njezinu vlastitu inicijativu, nadležna tijela države članice mogu također sami pokrenuti postupak. U tom slučaju ona moraju u skladu s člankom 44. stavkom 2. Uredbe br. 1107/2009 obavijestiti vlasnika odobrenja za paralelnu trgovinu i njemu ili njoj pružiti mogućnost podnošenja primjedbi ili daljnjih informacija.
3. Zaključak o prvim četirima pitanjima
37.
S obzirom na prethodna razmatranja, zaključio sam da promjena roka valjanosti odobrenja za paralelnu trgovinu, koje je dodijeljeno na temelju članka 52. Uredbe br. 1107/2009, ne proizlazi automatski iz odluke o izdavanju novog odobrenja za referentno sredstvo. Naprotiv, takvo produljenje mora biti predmet odluke nadležnog tijela nakon postupka u kojem provjerava je li sredstvo za koje je izdano odobrenje o paralelnoj trgovini i dalje istovjetno referentnom sredstvu u skladu sa uvjetima iz članka 52. stavka 3. Uredbe br. 1107/2009. Ta se odluka može donijeti na prijedlog nadležnih tijela ili na zahtjev vlasnika odobrenja za paralelnu trgovinu.
B.
Peto, šesto i sedmo pitanje
38.
Peto, šesto i sedmo pitanje odnose se na uvjete iz članka 52. stavka 3. Uredbe br. 1107/2009 kako bi se razmotrilo je li sredstvo za zaštitu bilja istovjetno referentnom sredstvu i, konkretnije, obvezu sredstava za zaštitu bilja da „ih proizvodi isto poduzeće ili pridruženo poduzeće ili se proizvod[e] prema licenci u skladu s istim proizvodnim postupkom”. Stoga ću ta pitanja razmotriti zajedno.
1. Kontekst nastanka članka 52. stavka 3. točke (a) Uredbe br. 1107/2009
39.
Kao što je već navedeno u ovom mišljenju, za potrebe tumačenja odredbe prava Unije, ne mora se razmotriti samo njezin tekst, već i kontekst i ciljevi zakonodavstva kojeg je ona dio te kontekst nastanka tog zakonodavstva (
12
).
40.
U tom smislu jasno je iz teksta članka 52. stavka 3. Uredbe br. 1107/2009 da su uvjeti iz te odredbe kumulativne naravi. O tome svjedoči uporaba veznika „i” između uvjeta iz članka 52. stavka 3. točke (b) i članka 52. stavka 3. točke (c) ove uredbe. Jasno je također da je sredstvo za zaštitu bilja samo po sebi (ili kao takvo) – odnosno cijelo sredstvo – „proizv[elo] isto poduzeće ili pridruženo poduzeće ili se proizvodi prema licenci u skladu s istim proizvodnim postupkom”.
41.
Kao drugo, kao što sam objasnio u odnosu na prva četiri pitanja, Uredbom br. 1107/2009 žele se postići dva cilja: osigurati visoka razina zaštite zdravlja ljudi i životinja, kao i okoliša, i poboljšati funkcioniranje unutarnjeg tržišta (
13
). Međutim, prvi uvjet iz članka 52. stavka 3. točke (a) ima specifičan cilj čiji je kontekst nastanka povezan za sudskom praksom Suda, dok primjenjivo zakonodavstvo nije sadržavalo nikakvu odredbu o uvjetima za izdavanje odobrenja za stavljanje na tržište u slučaju paralelnih uvoza (
14
).
42.
Naime, Sud je i prije donošenja Uredbe br. 1107/2009 već utvrdio da kako bi se ostvarile koristi odobrenja za stavljanje na tržište, koje je odobreno u državi članici uvoznici, sredstvo za zaštitu bilja treba, među ostalim, sa već odobrenim sredstvom u državi članici uvoznici dijeliti najmanje zajedničko podrijetlo, u smislu da je uvezeno sredstvo za zaštitu bilja „prema istoj formuli proizv[elo] isto poduzeće ili pridruženo poduzeće ili se proizvodi prema licenci u skladu s istim proizvodnim postupkom” (
15
). Neovisno o tome, iz iste ustaljene prakse suda proizlazi da ta sredstva ne moraju biti istovjetna u svim pogledima (
16
). U tim je okolnostima Sud presudio da sličan uvjet, koji je predviđen zakonodavstvom države članice, ne predstavlja nužno prepreku trgovini koja je zabranjena u skladu s člankom 34. UFEU‑a (
17
).
43.
Prema mišljenju Suda, „taj uvjet, koji se odnosi na zajedničko podrijetlo relevantnih sredstava, omogućuje da se slučajevi paralelnog uvoza prepoznaju i razlikuju od drugih povezanih situacija u kojima uvoz sredstva zahtijeva odobrenje za stavljanje na tržište i također predstavlja važnu naznaku da su uvezeno i referentno sredstvo identični” (
18
).
44.
Stoga mi se čini da se taj uvjet, koji je sad formalno utvrđen u članku 52. stavku 3. točki (a) Uredbe br. 1107/2009, ne može tumačiti na način koji prelazi granice onoga što je potrebno za dokazivanje zajedničkog podrijetla referentnog sredstva i sredstva za zaštitu bilja, pod prijetnjom suprotstavljanja jednom od općih ciljeva ove uredbe, na način da stvara prepreku slobodnom kretanju sredstava u pitanju.
2. Tumačenje članka 52. stavka 3. točke (a) u odnosu na ovaj predmet
45.
Svojim petim pitanjem sud koji je uputio zahtjev pita može li se smatrati da sredstvo za zaštitu bilja nije istovjetno u smislu članka 52. Uredbe br. 1107/2009 ako referentno sredstvo (više) ne potječe od istog poduzeća i ako pojam pridruženog poduzeća ili poduzeća koje djeluje na temelju licence može također uključivati i poduzeće koje proizvodi sredstvo prema istoj recepturi i s dozvolom nositelja prava.
46.
Naime, iz teksta članka 52. stavka 3. točke (a) Uredbe br. 1107/2009 proizlazi da dva sredstva mogu biti istovjetna čak i ako ne potječu od istog poduzetnika s obzirom na to da ta odredba izričito predviđa druge dvije mogućnosti prema kojima se podrazumijeva da se samo kada su te proizvode „dva konkurentska poduzetnika proizveli paralelno, uvezeno sredstvo mora, na prvi pogled, smatrati odvojenim od referentnog sredstva” (
19
).
47.
Smatram da se riječi „prema licenci u skladu s istim proizvodnim postupkom” iz članka 52. stavka 3. točke (a) Uredbe br. 1107/2009 mogu, a da si ne uzmem previše slobode, tumačiti na način da uključuju one okolnosti u kojima drugi subjekt proizvodi sredstva za zaštitu bilja uporabom istih proizvodnih postupaka uz pristanak nositelja prava, čak i ako taj sporazum nije kao takav u skladu s formalnim sporazumom o licenci kojeg su stranke dogovorile. Međutim, kao što je Komisija primijetila na raspravi održanoj 13. svibnja 2019., točno je da mora postojati određeni stupanj stabilnosti u odnosu između stranaka. Izolirana ili u potpunosti promjenjiva transakcija vjerojatno ne bi bila dovoljna za tu svrhu.
48.
U tim okolnostima i s obzirom na prethodna razmatranja smatram da ako je referentno sredstvo – osobito, cijelo sredstvo – poduzeće proizvelo uporabom jednakog proizvodnog procesa kao i za uvezeno sredstvo za zaštitu bilja uz pristanak proizvođača tog sredstva, oba sredstva treba smatrati kao da imaju isto podrijetlo u smislu članka 52. stavka 3. točke (a) Uredbe br. 1107/2009.
49.
Isto tako, sama promjena mjesta proizvodnje referentnog sredstva ili promjena imena sredstva ili neznatna promjena u sastavu referentnog sredstva bez ikakvih značajnih posljedica u odnosu na učinke sredstva nije relevantna ako se cijelo sredstvo i dalje proizvodi s pristankom proizvođača uvezenog sredstva za zaštitu bilja.
50.
Svako drugo tumačenje članka 52. stavka 3. točke (a) Uredbe br. 1107/2009 bi prema mojem mišljenju prelazilo ono što je potrebno kako bi se jamčilo zajedničko podrijetlo tih dvaju sredstava – što je poseban cilj ove odredbe – i time bi bilo u suprotnosti s općim ciljevima Uredbe br. 1107/2009, a to su zaštita zdravlja i okoliša, ali također i slobodno kretanje robe.
51.
S druge strane, ako je, međutim, postupak proizvodnje bio znatno ili čak i neznatno izmijenjen – no ta izmjena ima znatne posljedice u pogledu učinaka sredstva – ili više nema pristanak proizvođača uvezenog sredstva za zaštitu bilja za korištenje, sredstva se moraju smatrati zasebnima. Naime, u tom se slučaju smatra da sredstva više nemaju zajedničko podrijetlo, već da ih paralelno proizvode dva konkurentska poduzeća.
3. Zaključak o petom, šestom i sedmom pitanju
52.
Stoga s obzirom na prethodna razmatranja smatram da ako je referentno sredstvo – osobito cijeli proizvod – proizvelo poduzeće uporabom istog proizvodnog procesa kao i za uvezeno sredstvo za zaštitu bilja, uz pristanak proizvođača tog sredstva kao dijela stabilnog poslovnog odnosa, oba se sredstva moraju smatrati kao da imaju isto podrijetlo u smislu članka 52. stavka 3. točke (a) Uredbe br. 1107/2009. S obzirom na to, sama promjena mjesta proizvodnje referentnog sredstva ili promjena imena sredstva ili neznatna promjena sastava referentnog sredstva bez značajnih posljedica u odnosu na učinke sredstva nije relevantna ako se sredstvo i dalje proizvodi s pristankom proizvođača uvezenog sredstva za zaštitu bilja.
C.
Osmo pitanje
53.
Sud koji je uputio zahtjev u svojem osmom pitanju pita Sud tko i u kojem obujmu snosi teret dokazivanja da su ispunjene pretpostavke iz članka 52. stavka 3. Uredbe (EZ) br. 1107/2009, ako nositelj odobrenja za paralelni proizvod i nositelj odobrenja za referentno sredstvo u pogledu toga nisu istog mišljenja.
54.
S obzirom na to da sam zaključio da je potrebno donijeti novu odluku kad je referentno sredstvo predmet novog odobrenja, iz članka 52. stavka 2. te uredbe proizlazi da vlasnik odobrenja paralelnog sredstva treba podnijeti novu „cjelovitu dokumentaciju” (na svoju inicijativu ili na zahtjev nadležnog tijela) (
20
) kako bi se dokazalo da su dotična sredstva i dalje istovjetna.
55.
U tom pogledu, članak 52. stavak 4. Uredbe br. 1107/2009 navodi informacije koje mora sadržavati zahtjev za odobrenje za paralelnu trgovinu. Osim toga, u skladu s člankom 52. stavkom 2. Uredbe br. 1107/2009 nadležno tijelo može zahtijevati od države članice podrijetla uvezenog proizvoda informacije potrebne za procjenu jesu li proizvodi istovjetni.
56.
U nedostatku pravila Unije koja se odnose na postupovne zahtjeve u vezi s teretom dokazivanja u ispitivanju zahtjeva za odobrenje za paralelnu trgovinu, na nacionalnom je pravnom sustavu svake države članice, u skladu s ustaljenom praksom suda, da za ostale odredi te zahtjeve u skladu s načelom procesne autonomije koji, međutim, nisu manje povoljni od onih koji uređuju slične situacije na nacionalnoj razini (načelo ekvivalentnosti) i da u praksi ne čine nemogućim ili iznimno teškim ostvarivanje prava dodijeljenih pravnim poretkom Unije (načelo djelotvornosti) (
21
).
57.
Kad je riječ o načelu djelotvornosti, ako vlasnik odobrenja za referentno sredstvo osporava zahtjev vlasnika odobrenja za paralelnu trgovinu ili odluku nadležnog tijela, njegova je odgovornost potkrijepiti te tvrdnje. U suprotnom bi takav podnositelj zahtjeva za odobrenje za paralelnu trgovinu potencijalno bio prisiljen pružiti dokaze o elementima koje njegova sredstva ne sadržavaju u odnosu na referentno sredstvo. Stoga bi u tim okolnostima ostvarivanje prava na dobivanje odobrenja za paralelnu trgovinu dodijeljenog pravom Unije bilo iznimno teško, a možda i nemoguće.
58.
Treba se u tom smislu podsjetiti da nadležno tijelo države članice uvoznice mora na raspolaganju imati zakonodavna i upravna sredstva kojima može prisiliti proizvođača, njegova ovlaštenog zastupnika ili imatelja licence za sredstvo za zaštitu bilja, za koje je već izdano odobrenje za stavljanje na tržište, da dostavi informacije kojima raspolaže i koje nadležno tijelo smatra potrebnima (
22
).
59.
Prema tome, podnositelj zahtjeva za odobrenje za paralelnu trgovinu dužan je dostaviti informacije iz članka 52. stavka 4. Uredbe br. 1107/2009 kako bi dokazao da sredstvo za zaštitu bilja ispunjava uvjete iz članka 52. stavka 3. Uredbe br. 1107/2009. To naravno ne dovodi u pitanje mogućnost nadležnih tijela da od države članice podrijetla prikupe informacije koje su potrebne za ocjenu istovjetnosti predmetnih proizvoda i provjere jesu li ti uvjeti ispunjeni. S druge strane, u slučaju mogućeg podnošenja pritužbe ili žalbe protiv odluke o izdavanju odobrenja za paralelnu trgovinu nositelj odobrenja za referentno sredstvo treba, u skladu s načelom postupovne autonomije, opravdati zašto su njegovi prigovori osnovani.
VI. Zaključak
60.
Prema tome predlažem Sudu da na prethodna pitanja koja je postavio College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Žalbeni sud za upravne sporove u gospodarstvu, Nizozemska) odgovori kako slijedi:
1.
Promjena roka valjanosti odobrenja za paralelnu trgovinu koje je dodijeljeno na temelju članka 52. Uredbe (EZ) br. 1107/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 21. listopada 2009. o stavljanju na tržište sredstava za zaštitu bilja i stavljanju izvan snage direktiva Vijeća 79/117/EEZ i 91/414/EEZ ne proizlazi automatski iz odluke o izdavanju novog odobrenja za referentno sredstvo. Naprotiv, takvo produljenje mora biti predmet odluke nadležnog tijela nakon postupka u kojem ono provjerava je li sredstvo za koje je izdano odobrenje o paralelnoj trgovini i dalje istovjetno referentnom sredstvu u skladu s uvjetima iz članka 52. stavka 3. Uredbe br. 1107/2009. Ta se odluka može donijeti na prijedlog nadležnih tijela ili na zahtjev vlasnika odobrenja za paralelnu trgovinu.
2.
Ako je referentno sredstvo – odnosno cijelo sredstvo – poduzeće proizvelo uporabom jednakog proizvodnog procesa kao i za uvezeno sredstvo za zaštitu bilja uz pristanak proizvođača tog sredstva, kao dijela stabilnog poslovnog odnosa, oba sredstva treba smatrati kao da imaju isto podrijetlo u smislu članka 52. stavka 3. točke (a) Uredbe br. 1107/2009. S obzirom na to, sama promjena mjesta proizvodnje referentnog sredstva ili promjena imena sredstva ili neznatna promjena sastava referentnog sredstva bez značajnih posljedica na učinke sredstva nije relevantna ako se sredstvo i dalje proizvodi s pristankom proizvođača uvezenog sredstva za zaštitu bilja.
3.
Podnositelj zahtjeva za paralelno odobrenje dužan je dostaviti informacije iz članka 52. stavka 4. Uredbe br. 1107/2009 kako bi dokazao da sredstvo za zaštitu bilja ispunjava uvjete iz članka 52. stavka 3. Uredbe br. 1107/2009 ne dovodeći pritom u pitanje mogućnost nadležnog tijela da od države članice podrijetla prikupi informacije potrebne za ocjenu istovjetnosti predmetnih sredstava i provjeri jesu li ti uvjeti ispunjeni. S druge strane, u slučaju moguće pritužbe ili žalbe protiv odluke o izdavanju odobrenja za paralelnu trgovinu nositelj odobrenja za referentno sredstvo treba, u skladu s načelom postupovne autonomije, opravdati zašto su njegovi prigovori osnovani.
(
1
)	Izvorni jezik: engleski
(
2
)	SL 2009., L 309, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 61., str. 52.)
(
3
)	Direktiva Vijeća 91/414/EEZ od 15. srpnja 1991. o stavljanju sredstava za zaštitu bilja na tržište (SL 1991., L 230, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 55., str. 32.)
(
4
)	Vidjeti u tom smislu presudu od 6. studenoga 2014., Mac (C‑108/13, EU:C:2014:2346, t. 27. i navedena sudska praksa).
(
5
)	Za nedavne zahtjeve vidjeti presude od 17. travnja 2018., Egenberger (C‑414/16, EU:C:2018:257, t. 44.) i od 26. veljače 2019., Rimšēvičs i ECB/Latvija (C‑202/18 i C‑238/18, EU:C:2019:139, t. 45.).
(
6
)	Presuda od 6. studenoga 2014., Mac (C‑108/13, EU:C:2014:2346, t. 27. i navedena sudska praksa)
(
7
)	Presuda od 6. studenoga 2014., Mac (C‑108/13, EU:C:2014:2346, t. 29. i 30.) Vidjeti također presudu od 8. studenoga 2007., Escalier i Bonnarel (C‑260/06 i C‑261/06, EU:C:2007:659, t. 30. i 32.).
(
8
)	„Iako nacionalna tijela moraju osigurati strogo poštovanje temeljnog cilja zakonodavstva Unije, to jest zaštite zdravlja ljudi i životinja te okoliša, načelo proporcionalnosti neovisno o tome zahtijeva da se u svrhu zaštite slobodnog kretanja robe zakonodavstvo u pitanju primjenjuje u granicama onoga što je potrebno za postizanje legitimno postavljenog cilja zaštite okoliša te zdravlja ljudi i životinja” (presuda od 6. studenoga 2014., Mac, C‑108/13, EU:C:2014:2346, t. 39., moje isticanje).
(
9
)	Moje isticanje. Vidjeti također uvodne izjave 8., 25., 29. ili 33.
(
10
)	S druge strane, članak 52. stavak 6. Uredbe 1107/2009 predviđa da „[a]ko vlasnik odobrenja referentnog sredstva zatraži povlačenje odobrenja u skladu s člankom 45. stavkom 1., a zahtjevi prema članku 29. su još uvijek ispunjeni, važenje odobrenja za paralelnu trgovinu istječe danom kad bi odobrenje referentnog sredstva normalno isteklo” (moje isticanje).
(
11
)	Vidjeti u tom smislu presudu od 8. studenoga 2007., Escalier i Bonnarel (C‑260/06 i C‑261/06, EU:C:2007:659, t. 35.).
(
12
)	Vidjeti za nedavne zahtjeve presude od 17. travnja 2018., Egenberger(C‑414/16, EU:C:2018:257, t. 44.) i od 26. veljače 2019., Rimšēvičs i ECB/Latvija (C‑202/18 i C‑238/18, EU:C:2019:139, t. 45.).
(
13
)	Vidjeti članak 1. stavak 3. Uredbe br. 1107/2009.
(
14
)	Vidjeti u tom smislu presude od 11. ožujka 1999., British Agrochemicals Association (C‑100/96, EU:C:1999:129, t. 33. i 40.); od 21. veljače 2008., Komisija/Francuska (C‑201/06, EU:C:2008:104, t. 39. i 43.) i od 6. studenoga 2014., Mac (C‑108/13, EU:C:2014:2346, t. 24.).
(
15
)	Vidjeti u tom smislu presude koje su navedene u prethodnoj bilješci.
(
16
)	Vidjeti u tom smislu presude od 11. ožujka 1999., British Agrochemicals Association (C‑100/96, EU:C:1999:129, t. 33. i 40.) i od 21. veljače 2008., Komisija/Francuska (C‑201/06, EU:C:2008:104, t. 39.).
(
17
)	Vidjeti u tom smislu presudu od 21. veljače 2008., Komisija/Francuska (C‑201/06, EU:C:2008:104, t. 42.).
(
18
)	Presuda od 21. veljače 2008., Komisija/Francuska (C‑201/06, EU:C:2008:104, t. 43.)
(
19
)	Presuda od 21. veljače 2008., Komisija/Francuska (C‑201/06, EU:C:2008:104, t. 43.)
(
20
)	Vidjeti iznad tijek u odnosu na prva četiri pitanja.
(
21
)	Vidjeti u tom smislu presudu od 22. veljače 2018., INEOS Köln (C‑572/16, EU:C:2018:100, t. 42.).
(
22
)	Vidjeti u tom smislu presudu od 11. ožujka 1999., British Agrochemicals Association (C‑100/96, EU:C:1999:129, t. 34.).