62022CJ0246
PRESUDA SUDA (sedmo vijeće)
14. rujna 2023. (
*1
)
„Zahtjev za prethodnu odluku – Promet – Kombinirani prijevoz robe između država članica – Direktiva 92/106/EEZ – Međunarodni cestovni prijevoz robe – Uredba (EZ) br. 1072/2009 – Prijevoz praznih kontejnera prije utovara ili nakon istovara robe u okviru kombiniranog prijevoza – Neprimjenjivost odredbi o kabotaži”
U predmetu C‑246/22,
povodom zahtjeva za prethodnu odluku na temelju članka 267. UFEU‑a, koji je uputio Amtsgericht Köln (Općinski sud u Kölnu, Njemačka), odlukom od 25. ožujka 2022., koju je Sud zaprimio 8. travnja 2022., u postupku
BW,
uz sudjelovanje:
Staatsanwaltschaft Köln,
Bundesamt für Güterverkehr,
SUD (sedmo vijeće),
u sastavu: M. L. Arastey Sahún (izvjestiteljica), predsjednica vijeća, F. Biltgen i N. Wahl, suci,
nezavisni odvjetnik: J. Richard de la Tour,
tajnik: A. Calot Escobar,
uzimajući u obzir pisani dio postupka,
uzimajući u obzir očitovanja koja su podnijeli:
–
za Bundesamt für Güterverkehr, M. Schleifenbaum, Rechtsanwalt,
–
za Europsku komisiju, P. Messina, G. von Rintelen i G. Wilms, u svojstvu agenata,
saslušavši mišljenje nezavisnog odvjetnika na raspravi održanoj 20. travnja 2023.,
donosi sljedeću
Presudu
1
Zahtjev za prethodnu odluku odnosi se na tumačenje Direktive Vijeća 92/106/EEZ od 7. prosinca 1992. o utvrđivanju zajedničkih pravila za određene vrste kombiniranog prijevoza robe između država članica (SL 1992., L 368, str. 38.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 2., str. 31.) i Uredbe (EZ) br. 1072/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 21. listopada 2009. o zajedničkim pravilima za pristup tržištu međunarodnog cestovnog prijevoza tereta (SL 2009., L 300, str. 72.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 5., str. 235.).
2
Zahtjev je upućen u okviru spora između osobe BW, direktorice društva za prijevoz (u daljnjem tekstu: zainteresirana stranka) i Bundesamta für Güterverkehr (Savezna uprava za prijevoz robe, Njemačka, u daljnjem tekstu: BAG) u pogledu upravne novčane kazne koja je izrečena zbog povrede odredbi o kabotaži.
Pravni okvir
Pravo Unije
Uredba 92/106
3
U trećoj i šestoj uvodnoj izjavi Direktive 92/106 navodi se:
„budući da sve veći problemi vezani uz zagušenje cesta, okoliš i sigurnost cesta, zahtijevaju u javnom interesu daljnji razvoj kombiniranog prijevoza kao alternative cestovnom prijevozu;
[…]
budući da bi se, kako bi metode kombiniranog prijevoza rezultirale stvarnim smanjenjem cestovnog zagušenja, takva liberalizacija trebala odnositi na cestovna putovanja ograničenih udaljenosti”.
4
Člankom 1. te direktive predviđa se:
„Ova se Direktiva primjenjuje na postupanje u kombiniranom prijevozu, ne dovodeći u pitanje Uredbu Vijeća (EEZ) br. 881/92 [o pristupu tržištu cestovnog prijevoza tereta u Zajednici koji se obavlja prema ili iz područja države članice ili prelaskom preko državnog područja jedne ili više država članica (SL 1992., L 95, str. 1.)].
U smislu ove Direktive, ‚kombinirani prijevoz’ je prijevoz robe između država članica, pri čemu se kamion, prikolica, poluprikolica, s vučnim vozilom ili bez njega, izmjenjivi sanduk ili kontejner od 20 stopa ili više, koristi na cesti pri početnoj ili završnoj dionici putovanja, a u drugoj dionici, željezničkim ili unutarnjim plovnim putom ili pomorskim prijevozom, ako je ta dionica dulja od 100 km zračne linije i čini početnu ili završnu dionicu cestovnog prijevoza na tom putovanju:
–
između točke utovara robe i najbliže odgovarajuće utovarne željezničke postaje pri početnoj dionici te između najbliže odgovarajuće istovarne željezničke postaje i točke istovara pri završnoj dionici, ili
–
unutar promjera koji nije veći od 150 km zračne linije od luke unutarnjeg plovnog puta ili pomorske luke utovara ili istovara”.
5
Člankom 3. navedene direktive određuje se:
„U slučaju kombiniranog prijevoza za najam ili naknadu, u putnoj ispravi koja ispunjava barem zahtjeve predviđene člankom 6. Uredbe Vijeća br. 11 od 27. lipnja 1960. o ukidanju diskriminacije u cijenama i uvjetima prijevoza, u provedbi članka 79. stavka 3. Ugovora o [EEZ‑u] [(SL 1960., 52, str. 1121.)], također se navode željezničke utovarne i istovarne postaje koje se odnose na tu željezničku dionicu ili utovarne i istovarne luke unutarnjeg plovnog puta koje se odnose na tu dionicu unutarnjeg plovnog puta ili pomorske utovarne ili istovarne luke koje se odnose na pomorski dio tog putovanja. […]”
6
Članak 4. te direktive glasi kako slijedi:
„Svi prijevoznici s poslovnim nastanom u državi članici, koji zadovoljavaju uvjete poslovanja i pristupa tržištu prijevoza robe između država članica, moraju imati pravo obavljanja, u okviru kombiniranog prijevoza između država članica, početnih i/ili završnih dionica cestovnog prijevoza koje su sastavni dio kombiniranog prijevoza i koje mogu ili ne moraju uključivati prelazak granice”.
Uredba br. 1072/2009
7
U uvodnim izjavama 4., 5., 13., 15. i 16. Uredbe br. 1072/2009 navodi se:
„(4)
Uspostava zajedničke prometne politike podrazumijeva uklanjanje svih ograničenja u pogledu pružatelja usluga prijevoza, na temelju njegova državljanstva ili činjenice da mu se poslovni nastan nalazi u državi članici koja nije država članica u kojoj će se usluge pružati.
(5)
Kako bi se taj cilj postigao na nesmetan i fleksibilan način, dok se ne okonča usklađivanje tržišta cestovnoga prijevoza, trebalo bi predvidjeti prijelazni režim kabotaže.
[…]
(13)
Cestovnim prijevoznicima koji imaju licenciju Zajednice predviđenu ovom Uredbom i cestovnim prijevoznicima koji imaju dozvolu za obavljanje određenih kategorija međunarodnog prijevoza tereta trebalo bi se dopustiti da privremeno obavljaju prijevoz tereta u unutarnjem prometu u državi članici, u skladu s ovom Uredbom, bez obveze da u njoj imaju registrirano sjedište ili drugi oblik poslovnog nastana. […]
[…]
(15)
Ne dovodeći u pitanje odredbe [UFEU‑a] o pravu poslovnog nastana, kabotaža podrazumijeva pružanje usluga od strane cestovnih prijevoznika u državi članici u kojoj ti prijevoznici nemaju poslovni nastan; ona ne bi trebala biti zabranjena ako se ne obavlja na način koji podrazumijeva stalnu ili trajnu djelatnost u toj državi članici. Kako bi se taj zahtjev lakše ispunio, trebalo bi jasnije odrediti učestalost kabotaže i razdoblje u kojemu se kabotaža obavlja. U prošlosti, takve nacionalne usluge prijevoza bile su dopuštene samo na privremenoj osnovi. U praksi je bilo teško ustvrditi koje su usluge dopuštene. Stoga su potrebna jasna i lako provediva pravila.
(16)
Ova Uredba ne dovodi u pitanje odredbe o dolaznom ili odlaznom cestovnom prijevozu tereta kao jednom dijelu kombiniranog prijevoza, kako je određeno Direktivom [92/106]. Unutarnji cestovni prijevozi u državi članici koja je domaćin, koji nisu dio kombiniranog prijevoza, kako je određeno Direktivom [92/106], spadaju pod definiciju kabotaže te bi za njih, stoga, morali vrijediti zahtjevi iz ove Uredbe.”
8
Člankom 1. te uredbe, naslovljenim „Područje primjene”, određuje se:
„1.   Ova se Uredba primjenjuje na međunarodni cestovni prijevoz tereta uz naknadu, za vožnje koje se obavljaju na području [Europske] zajednice.
[…]
4.   Ova se Uredba primjenjuje na unutarnji cestovni prijevoz tereta koji privremeno obavlja strani cestovni prijevoznik, kako je predviđeno u poglavlju III.
5.   Za sljedeće vrste prijevoza i prazne vožnje koje se obavljaju u vezi s takvim prijevozom ne zahtijeva se licencija Zajednice i za njih nije potrebna prijevozna dozvola:
[…]”
9
Člankom 2. navedene uredbe, naslovljenim „Definicije”, predviđa se:
„Za potrebe ove Uredbe:
[…]
2.
‚međunarodni prijevoz’ znači:
(a)
vožnja koja se obavlja natovarenim vozilom, pri čemu se polazno i odredišno mjesto nalaze u dvije različite države članice, s tranzitom ili bez tranzita, kroz jednu državu članicu ili treću zemlju, odnosno više država članica ili trećih zemalja;
(b)
vožnja koja se obavlja natovarenim vozilom iz države članice u treću zemlju i obratno, s tranzitom ili bez tranzita, kroz jednu državu članicu ili treću zemlju, odnosno više država članica ili trećih zemalja;
(c)
vožnja koja se obavlja natovarenim vozilom među trećim zemljama, s tranzitom preko državnog područja jedne ili više država članica; ili
(d)
prazna vožnja u vezi s prijevozom iz točaka (a), (b) i (c);
3.
‚država članica domaćin’ znači država članica u kojoj cestovni prijevoznik obavlja djelatnost, a koja nije država članica u kojoj prijevoznik ima poslovni nastan;
4.
‚strani cestovni prijevoznik’ znači poduzeće koje obavlja cestovni prijevoz tereta u državi članici domaćinu;
[…]
6.
‚kabotaža’ znači prijevoz uz naknadu u nacionalnom cestovnom prijevozu, koji se privremeno obavlja u državi članici domaćinu, u skladu s ovom Uredbom;
[…]”
10
Poglavlje III. te uredbe, naslovljeno „Kabotaža”, obuhvaća članak 8., koji u stavcima 1. i 2. predviđa:
„1.   Svaki cestovni prijevoznik koji obavlja prijevoz tereta kao javnu uslugu i ima licenciju Zajednice i čiji vozač, ako je državljanin treće zemlje, ima potvrdu za vozače, ovlašten je pod uvjetima utvrđenim u ovome poglavlju obavljati kabotažu.
2.   Jednom kada je teret koji se prevozi u okviru dolaznog međunarodnog prijevoza iz druge države članice ili treće zemlje u državu članicu koja je domaćin dostavljen, cestovni prijevoznici iz stavka 1. imaju pravo obaviti do tri kabotaže istim vozilom ili, u slučaju skupa vozila, motornim vozilom toga istoga vozila. Zadnji istovar u okviru kabotaže prije napuštanja države članice koja je domaćin obavlja se u roku od sedam dana od zadnjeg istovara u državi članici domaćinu u okviru dolaznog međunarodnog prijevoza.
[…]”
11
Iz članka 18. Uredbe br. 1072/2009 proizlazi da je ona stavljena izvan snage i zamijenjena, među ostalim, Uredbom br. 881/92.
Njemačko pravo
12
Člankom 13. Verordnunga über grenzüberschreitenden Güterkraftverkehr und den Kabotageverkehr (Uredba o međunarodnom cestovnom prijevozu robe i kabotaži) od 28. prosinca 2011. (BGBl. 2012. I, str. 42.) u verziji primjenjivoj na glavni postupak (u daljnjem tekstu: GüKGrKabotageV) predviđa se:
„Međunarodni kombinirani prijevoz uz naknadu znači prijevoz robe pri kojem se
1.
motorno vozilo, prikolica, podvozje, izmjenjivi sanduk ili kontejner duljine najmanje šest metara upotrebljavaju na cesti pri jednoj dionici putovanja, a druga dionica se obavlja željeznicom ili riječnim ili morskim plovilom (s pomorskom dionicom koja je dulja od 100 km zračne linije),
2.
dionice cijelog putovanja dijelom nalaze unutar zemlje, a dijelom u inozemstvu i
3.
cestovni prijevoz unutar zemlje obavlja samo između točke utovara ili istovara i
(a)
najbliže odgovarajuće željezničke postaje ili
(b)
luke unutarnjeg plovnog puta ili pomorske luke koja se nalazi unutar promjera koji nije veći od 150 km zračne linije (utovar ili istovar)”.
13
Člankom 15. stavkom 1. GüKGrKabotageV‑a određuje se:
„Poduzetnik s poslovnim nastanom u državi članici Europske unije ili u drugoj državi koja je stranka Sporazuma o europskom gospodarskom prostoru [od 2. svibnja 1992. (SL 1994., L 1, str. 3.)] može u okviru kombiniranog prijevoza u smislu članka 13. obaviti utovar ili istovar na državnom području ako ispunjava uvjete pristupa profesiji i pristupa tržištu cestovnog prijevoza robe između država članica”.
Glavni postupak i prethodno pitanje
14
BAG je 22. siječnja i 6. veljače 2020., u okviru nadzora poslovanja provedenog nad društvom Contargo Rhein‑Neckar GmbH, iznio prigovore protiv 60 usluga prijevoza koje je za to društvo u razdoblju od 6. svibnja do 27. svibnja 2019. obavilo društvo TIM‑Trans Impex SRL, društvo sa sjedištem u Rumunjskoj.
15
BAG prigovara zainteresiranoj osobi koja je direktorica društva TIM‑Trans Impex da je ono u barem 57 navrata prevezlo prazne kontejnere koji nisu bili obuhvaćeni povlasticom kombiniranog prijevoza na temelju članaka 13. i sljedećih GüKGrKabotageV‑a i koji je stoga predstavljao kabotažni prijevoz. Zainteresirana osoba je kao direktorica povrijedila ograničenje od tri kabotaže u roku od sedam dana predviđeno člankom 8. Uredbe br. 1072/2009.
16
Na raspravi zainteresirana je osoba tvrdila da je prijevoz praznih kontejnera dio prijevoza natovarenih kontejnera, koji spada u okvir povlastice koja je kombiniranom prijevozu dodijeljena Direktivom 92/106. Navela je da se njezina komercijalna djelatnost sastoji u prijevozu punih kontejnera, prethodno preuzetih praznih kontejnera u kontejnerskom terminalu, do luke radi otpreme morem, kao i u prijevozu, nakon njihova istovara, praznih kontejnera do kontejnerskog terminala. Stoga je, prema njezinu mišljenju, pravilno da se prijevoz praznih kontejnera ne razmatra zasebno, nego kao sastavni dio jedinstvenog ugovora o prijevozu i da mu se na taj način omogući da bude obuhvaćen povlasticom kombiniranog prijevoza.
17
BAG je odlukom od 30. listopada 2020. zainteresiranoj osobi izrekao upravnu novčanu kaznu u iznosu od 8625 eura zbog povrede odredbi o kabotaži. Prema mišljenju društva BAG prijevoz praznog kontejnera prije utovara ili nakon istovara podliježe ograničenjima kabotaže predviđenima u članku 8. Uredbe br. 1072/2009.
18
Razmatrajući žalbu dotične osobe protiv te odluke, Amtsgericht Köln (Općinski sud u Kölnu, Njemačka), sud koji je uputio zahtjev, smatra da rješenje spora u glavnom postupku ovisi o tome je li prijevoz takvog praznog kontejnera dio prijevoza natovarenog kontejnera u okviru kombiniranog prijevoza ili se u pravnom smislu smatra odvojenim prijevozom. Prema mišljenju suda koji je uputio zahtjev, Uredba br. 1072/2009 i Direktiva 92/106 ne sadržavaju odredbe koje bi dale jasan odgovor u tom pogledu.
19
Što se tiče Uredbe br. 1072/2009, iz uvodne izjave 16. ne može se utvrditi jesu li prijevozi o kojima je riječ u glavnom postupku dio kombiniranog prijevoza ili ne.
20
Što se tiče Direktive 92/106, njezina treća uvodna izjava ide u prilog širokom tumačenju pojma „kombinirani prijevoz”. Suprotno tomu, vrlo detaljna pravila predviđena u članku 1. te direktive idu u prilog drugačijem tumačenju kojim se u svakom slučaju zabranjuje da se smatra da je prijevoz praznih kontejnera prije utovara ili nakon istovara dio kombiniranog prijevoza. Naime, taj prijevoz praznih kontejnera mogao bi se ne samo u iznimnim slučajevima, nego i općenito, obavljati na udaljenostima većim od 100 ili 150 kilometara, kao i između država članica. Prema mišljenju suda koji je uputio zahtjev, nije sigurno ispunjava li to svrhu koja opravdava povlasticu dodijeljenu kombiniranom prijevozu, odnosno borbu protiv rastućih problema koji se posebno odnose na okoliš i zagušenje cesta u Uniji. Članku 3. navedene direktive također se protivi široko tumačenje s obzirom na to da se njime ne predviđa obveza da se u prijevoznoj ispravi navedu podaci koji se odnose na cestovni prijevoz praznog kontejnera.
21
U tim je okolnostima Amtsgericht Köln (Općinski sud u Kölnu) odlučio prekinuti postupak i uputiti Sudu sljedeće prethodno pitanje:
„Je li prijevoz praznih kontejnera [na utovar], odnosno s [istovara], neodvojivi dio prijevoza natovarenih kontejnera, tako da je prijevoz praznih kontejnera obuhvaćen povlasticom prijevoza punih kontejnera u dijelu u kojem su ti kontejneri u kombiniranom prijevozu izuzeti od odredbi o kabotaži?”
Prethodno pitanje
22
Svojim pitanjem sud koji je uputio zahtjev u biti pita treba li članak 1. Direktive 92/106 tumačiti na način da cestovni prijevoz praznih kontejnera između kontejnerskog terminala i točke utovara ili istovara robe potpada pod pojam „kombinirani prijevoz” u smislu tog članka, tako da ima koristi od liberaliziranog režima predviđenog za početna i/ili završna cestovna putovanja koja čine sastavni dio kombiniranog prijevoza, u smislu članka 4. te direktive, i koja su izuzeta od primjene odredbi o kabotaži iz Uredbe br. 1072/2009.
23
Kako bi se odgovorilo na to pitanje, prvo valja napomenuti da iz članka 1. drugog stavka Direktive 92/106, u vezi s njezinom šestom uvodnom izjavom, proizlazi da je ‚kombinirani prijevoz’ prijevoz robe između država članica, pri čemu se kamion, prikolica, poluprikolica, s vučnim vozilom ili bez njega, izmjenjivi sanduk ili kontejner od 20 stopa ili više, koristi na cesti pri početnoj ili završnoj dionici putovanja, a u drugoj dionici, željezničkim ili unutarnjim plovnim putom ili pomorskim prijevozom, ako je ta dionica dulja od 100 km zračne linije i čini početnu ili završnu dionicu cestovnog prijevoza na tom putovanju kako bi se osiguralo da je to putovanje ograničeno u pogledu udaljenosti.
24
Osim toga, u skladu s člankom 4. te direktive, svi prijevoznici s poslovnim nastanom u državi članici koji zadovoljavaju uvjete poslovanja i pristupa tržištu prijevoza robe između država članica moraju imati pravo obavljanja, u okviru kombiniranog prijevoza između država članica, početnih i/ili završnih dionica cestovnog prijevoza koje su sastavni dio kombiniranog prijevoza i koje mogu ili ne moraju uključivati prelazak granice.
25
Kao drugo, u skladu s člankom 2. točkama 3. i 6. Uredbe br. 1072/2009 kabotaža znači posebni prijevoz u unutarnjem cestovnom prijevozu, koji se privremeno obavlja u državi članici domaćinu, u skladu s tom uredbom, pri čemu je država članica domaćin ona u kojoj cestovni prijevoznik obavlja djelatnost, a koja nije država članica u kojoj prijevoznik ima poslovni nastan.
26
U onoj mjeri u kojoj, u skladu s uvodnom izjavom 5. navedene uredbe, potonja ima za cilj uspostaviti prijelazni režim kabotaže, države članice nisu obvezne u potpunosti otvoriti nacionalna tržišta za nerezidentne cestovne prijevoznike (presuda od 12. travnja 2018., Komisija/Danska, C‑541/16, EU:C:2018:251, t. 52.), odnosno prijevoznike s nastanom u drugoj državi članici.
27
Stoga članak 4. Direktive 92/106 vodi prema liberalizaciji cestovnog prometa jačoj od one koja proizlazi iz režima kabotaže predviđenog Uredbom br. 1072/2009.
28
Naime, člankom 8. te uredbe utvrđuju se ograničenja kabotaže. Konkretnije, što se tiče uvjeta pod kojima prijevoznici s poslovnim nastanom u drugoj državi članici mogu obavljati kabotažu u državi članici domaćinu, iz članka 8. stavka 2. te uredbe proizlazi da takve operacije moraju slijediti nakon međunarodnog cestovnog prijevoza robe izvršenog u državi članici ili trećoj zemlji s odredištem u državi članici domaćinu. U potonjoj državi članici dotični prijevoznik može obaviti najviše tri kabotaže unutar sedam dana od posljednjeg istovara obavljenog tijekom međunarodnog prijevoza.
29
Nadalje, u uvodnim izjavama 13. i 15. Uredbe br. 1072/2009 naglašava se privremenost kabotaže i posebno upućuje na to da se kabotaža ne bi trebala obavljati na takav način da stvara stalnu ili kontinuiranu aktivnost unutar države članice domaćina (presuda od 12. travnja 2018., Komisija/Danska, C‑541/16, EU:C:2018:251, t. 52., vidjeti u tom smislu također presudu od 8. srpnja 2021., Staatsanwaltschaft Köln i Bundesamt für Güterverkehr, C‑937/19, EU:C:2021:555, t. 51.).
30
U ovom slučaju, iz zahtjeva za prethodnu odluku razvidno je da se komercijalna djelatnost prijevozničke tvrtke o kojoj je riječ u glavnom postupku sastoji od preuzimanja praznog kontejnera u kontejnerskom terminalu, njegova prijevoza do točke utovara dotične robe i, nakon što je utovaren, prijevoza tog kontejnera do morske luke kako bi se mogao nastaviti dio kombiniranog prijevoza koji se ne obavlja cestom, čineći tako početnu dionicu cestovnog putovanja, u smislu članka 1. Direktive 92/106. Na sličan način, u slučaju početne dionice cestovnog putovanja, u smislu tog članka, to društvo preuzima pun kontejner u morskoj luci, prevozi taj kontejner do točke istovara te robe i, nakon istovara, vraća navedeni prazan kontejner do kontejnerskog terminala.
31
Sud koji je uputio zahtjev ima dvojbe o tome je li takav prijevoz praznih kontejnera dio kombiniranog prijevoza, pri čemu bi stoga imao koristi od liberaliziranog režima uspostavljenog Direktivom 92/106, ili, suprotno tomu, predstavlja autonoman prijevoz koji podliježe ograničenjima kabotaže predviđenima Uredbom br. 1072/2009.
32
U tom pogledu što se tiče odnosa između tih dvaju akata prava Unije, treba napomenuti, s jedne strane, da članak 1. prvi stavak Direktive 92/106 upućuje na to da se potonja primjenjuje na postupanje u kombiniranom prijevozu, ne dovodeći u pitanje Uredbu br. 881/92. Potonja je stavljena izvan snage i zamijenjena Uredbom br. 1072/2009.
33
S druge strane, u skladu s uvodnom izjavom 16. Uredbe br. 1072/2009, ona se primjenjuje a da se pritom ne dovode u pitanje odredbe o dolaznom ili odlaznom cestovnom prijevozu robe kao jednom dijelu kombiniranog prijevoza, kako je to određeno Direktivom 92/106. U toj uvodnoj izjavi 16. pojašnjava se da unutarnji cestovni prijevozi u državi članici koja je domaćin, koji nisu dio kombiniranog prijevoza, kako je to određeno Direktivom 92/106, spadaju pod definiciju kabotaže te bi za njih stoga morali vrijediti zahtjevi iz te uredbe.
34
Iz toga slijedi da je, kako bi se utvrdilo spada li ili ne putovanje koje unutar države članice obavlja prijevozničko društvo osnovano u drugoj državi članici pod pojam „kabotaže”, potrebno je ispitati je li to putovanje dio kombiniranog prijevoza kako je on definiran u Direktivi 92/106.
35
Mora se napomenuti da se tom direktivom ne pojašnjava je li prijevoz praznih kontejnera koji neposredno prethodi prijevozu robe obuhvaćenim kombiniranim prijevozom ili slijedi neposredno nakon tog prijevoza dio potonjeg.
36
Međutim, prema ustaljenoj sudskoj praksi Suda, prilikom tumačenja odredbe prava Unije valja uzeti u obzir ne samo njezin tekst nego i kontekst u kojemu se nalazi te ciljeve propisa čiji je dio (presuda od 28. listopada 2022., Generalstaatsanwaltschaft München (Izručenje i načelo ne bis in idem), C‑435/22 PPU, EU:C:2022:852, t. 67. i navedena sudska praksa).
37
Točno je da iz teksta članka 1. Direktive 92/106 proizlazi da postupanja u kombiniranom prijevozu iz tog članka jesu postupanja „prijevoza robe”. Međutim, time se ne može isključiti to da se dio tih postupanja odvija s praznim kontejnerom, pod uvjetom da se ta prazna vožnja provodi u neposrednoj vezi s prijevozom robe. Naime, kao što to Europska komisija u biti navodi u svojim pisanim očitovanjima, prijevoz praznih kontejnera između kontejnerskog terminala i točke utovara ili istovara robe predstavlja pomoćnu, ali bitnu vožnju za obavljanje glavnog prijevoza, tj. prijevoza robe, čiji je sastavni dio.
38
To utvrđenje poduprto je ciljevima Direktive 92/106. U tom pogledu, iz treće uvodne izjave te direktive proizlazi da sve veći problemi vezani uz zagušenje cesta, okoliš i sigurnost cesta zahtijevaju, u javnom interesu, daljnji razvoj kombiniranog prijevoza kao alternative cestovnom prijevozu.
39
Kada početnu ili konačnu dionicu cestovnog putovanja kombiniranog prijevoza, u smislu te direktive, obavlja, unutar države članice, prijevoznik s poslovnim nastanom u drugoj državi članici, jedina stvar koja bi mogla olakšati cilj promicanja korištenja kombiniranog prijevoza jest tumačenje da prijevoz praznog kontejnera koji prethodi prijevozu same robe ili slijedi nakon takvog prijevoza robe čini dio tog kombiniranog prijevoza. Naime, kao što je to nezavisni odvjetnik u biti naveo u točkama 41. i 42. svojeg mišljenja, svako drugo tumačenje zahtijevalo bi korištenje nacionalnog prijevoznika za prijevoz tog praznog kontejnera između točke utovara ili istovara i kontejnerskog terminala, što bi uključivalo dodatne financijske i administrativne troškove te bi stoga navedeni kombinirani prijevoz moglo učiniti manje konkurentnim.
40
Zaključak iz točke 37. ove presude također je potkrijepljen Uredbom br. 1072/2009 koja, kao i Direktiva 92/106, ulazi u okvir zajedničke prometne politike, pri čemu ta dva akta prava Unije imaju, štoviše, međusobne poveznice, kako to proizlazi iz odredbi navedenih u točkama 32. i 33. ove presude.
41
Naime, članak 1. stavak 1. te uredbe predviđa da se potonja primjenjuje „na međunarodni prijevoz robe”, dok članak 2. točka 2. podtočka (d) navedene uredbe kao dio „međunarodnog prijevoza” definira prazne vožnje u vezi s određenim vožnjama koje se obavljaju natovarenim vozilom. Slično, članak 1. stavak 5. te uredbe izuzima od zahtjeva za licencijom Zajednice i bilo kojim drugim ovlaštenjem za prijevoz određeni broj vrsta prijevoza robe kao i „prazne vožnje koje se obavljaju u vezi s takvim prijevozom”. Te odredbe stoga svjedoče o volji zakonodavca Unije da prizna da se za određene prazne vožnje može smatrati da imaju koristi od odredaba primjenjivih na prijevoz robe, pod uvjetom da se te prazne vožnje obavljaju u vezi s prijevozom natovarenim vozilom.
42
S obzirom na sva prethodna razmatranja, na postavljeno pitanje valja odgovoriti na način da članak 1. Direktive 92/106 treba tumačiti na način da cestovni prijevoz praznih kontejnera između kontejnerskog terminala i točke utovara ili istovara robe potpada pod pojam „kombinirani prijevoz” u smislu tog članka, tako da ima koristi od liberaliziranog režima predviđenog za početne i/ili završne dionice cestovnog putovanja koje čine sastavni dio kombiniranog prijevoza, u smislu članka 4. te direktive, i koje su izuzete od primjene odredbi koje se odnose na kabotažu iz Uredbe br. 1072/2009.
Troškovi
43
Budući da ovaj postupak ima značaj prethodnog pitanja za stranke glavnog postupka pred sudom koji je uputio zahtjev, na tom je sudu da odluči o troškovima postupka. Troškovi podnošenja očitovanja Sudu, koji nisu troškovi spomenutih stranaka, ne nadoknađuju se.
Slijedom navedenog, Sud (sedmo vijeće) odlučuje:
Članak 1. Direktive Vijeća 92/106/EEZ od 7. prosinca 1992. o utvrđivanju zajedničkih pravila za određene vrste kombiniranog prijevoza roba između država članica
treba tumačiti na način da:
cestovni prijevoz praznih kontejnera između kontejnerskog terminala i točke utovara ili istovara robe potpada pod pojam „kombinirani prijevoz” u smislu tog članka, tako da ima koristi od liberaliziranog režima predviđenog za početne i/ili završne dionice cestovnog putovanja koje čine sastavni dio kombiniranog prijevoza, u smislu članka 4. te direktive, i koje su izuzete od primjene odredbi koje se odnose na kabotažu iz Uredbe (EZ) br. 1072/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 21. listopada 2009. o zajedničkim pravilima za pristup tržištu međunarodnog cestovnog prijevoza tereta.
Potpisi
(
*1
)	Jezik postupka: njemački