62022CJ0518_RES
Predmet C-518/22
J.M.P.
protiv
AP Assistenzprofis GmbH
(zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesarbeitsgericht)
Presuda Suda (drugo vijeće) od 7. prosinca 2023.
„Zahtjev za prethodnu odluku – Socijalna politika – Jednako postupanje pri zapošljavanju i obavljanju zanimanja – Direktiva 2000/78/EZ – Članak 2. stavak 5. – Zabrana diskriminacije na temelju dobi – Konvencija Ujedinjenih naroda o pravima osoba s invaliditetom – Članak 19. – Neovisno življenje i uključenost u zajednicu – Povelja Europske unije o temeljnim pravima – Članak 26. – Društvena i profesionalna uključenost osoba s invaliditetom – Usluga osobne pomoći za osobe s invaliditetom – Oglas za radno mjesto u kojem se navode najniža i najviša dob tražene osobe – Uzimanje u obzir želja i interesa osobe s invaliditetom – Opravdanje”
Socijalna politika – Jednako postupanje pri zapošljavanju i obavljanju zanimanja – Direktiva 2000/78 – Zabrana diskriminacije na temelju dobi – Pružanje usluga osobne pomoći – Zapošljavanje koje podliježe uvjetu dobi – Uzimanje u obzir želja i interesa osobe s invaliditetom – Različito postupanje koje proizlazi iz nacionalnog zakonodavstva za zaštitu samoodređenja osoba s invaliditetom – Dopuštenost – Uvjet
(Povelja Europske unije o temeljnim pravima, čl. 26.; Direktiva Vijeća 2000/78, čl. 2. st. 5.; Odluka Vijeća 2010/48)
(t. 54.-66., 68. i izreka)
Kratak prikaz
Društvo AP Assistenzprofis GmbH, koje osobama s invaliditetom pruža usluge osobne pomoći i savjetovanja, objavilo je u srpnju 2018. oglas za radno mjesto u kojem je navelo da 28-godišnja studentica A. traži osobne asistentice ženskog spola za pomoć u svim područjima svakodnevnog života, a koje su trebale biti „po mogućnosti u dobi od 18 do 30 godina”.
Osoba J. M. P., rođena 1968., javila se na taj oglas i dobila niječan odgovor od društva AP Assistenzprofis.
Smatrajući da je bila diskriminirana na temelju dobi, osoba J. M. P. podnijela je tužbu protiv društva AP Assistenzprofis Arbeitsgerichtu Köln (Radni sud u Kölnu, Njemačka) radi naknade štete koja iz toga proizlazi. Taj je sud prihvatio navedenu tužbu.
Nakon presude Landesarbeitsgerichta Köln (Zemaljski radni sud u Kölnu, Njemačka), kojom je prihvaćena žalba koju je podnijelo društvo AP Assistenzprofis, osoba J. M. P. podnijela je protiv te presude reviziju sudu koji je uputio zahtjev, Bundesarbeitsgerichtu (Savezni radni sud, Njemačka).
Budući da je dvojio u pogledu opravdanosti, na temelju Direktive 2000/78 (
1
), izravne diskriminacije na temelju dobi koju je pretrpjela osoba J. M. P., a želeći dobiti pojašnjenja u pogledu usklađivanja, s obzirom na tu direktivu, prava na učinkovitu zaštitu od diskriminacije na temelju dobi s pravom osobe s invaliditetom na djelotvornu zaštitu od diskriminacije na temelju njezina invaliditeta, potonji je sud odlučio uputiti Sudu zahtjev za prethodnu odluku.
Sud je u svojoj presudi odgovorio da se Direktivi 2000/78, u vezi s člankom 26. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, koji se odnosi na integraciju osoba s invaliditetom, i člankom 19. Konvencije Ujedinjenih naroda o pravima osoba s invaliditetom (
2
), naslovljenim „Neovisno življenje i uključenost u zajednicu”, ne protivi to da zapošljavanje osobe koja pruža osobnu pomoć bude podvrgnuto uvjetu dobi, na temelju nacionalnog zakonodavstva u predmetnom slučaju, ako je takva mjera potrebna radi zaštite prava i sloboda drugih ljudi.
Ocjena Suda
Sud je analizirao različito postupanje na temelju dobi o kojem je riječ u glavnom postupku kako bi utvrdio je li ono opravdano s obzirom na članak 2. stavak 5. Direktive 2000/78 (
3
).
Najprije je utvrdio da to različito postupanje proizlazi iz mjere predviđene nacionalnim zakonodavstvom (
4
), u skladu s navedenim člankom 2. stavkom 5.
Zatim je ispitao nastoji li se tom mjerom postići cilj „zaštite prava i sloboda drugih ljudi”, koji se navodi u toj odredbi.
U tom je pogledu Sud smatrao da predmetno nacionalno zakonodavstvo nastoji ostvariti cilj zaštite samoodređenja osoba s invaliditetom time što jamči pravo na izražavanje želja i na slobodu izbora navedenih osoba prilikom donošenja odluka o pružanju usluga osobne pomoći i prilikom njihova pružanja, s obzirom na to da se te usluge odnose na sva područja života i duboko prožimaju privatni i intimni život osoba koje ih primaju, što je cilj koji je obuhvaćen člankom 2. stavkom 5. Direktive 2000/78.
Naime, to pravo na izražavanje želja i na slobodu izbora konkretizira pravo na integraciju osoba s invaliditetom sadržano u članku 26. Povelje o temeljnim pravima. Usto, poštovanje samoodređenja osoba s invaliditetom predstavlja cilj utvrđen u članku 19. Konvencije UN-a, na čije se odredbe može pozivati u svrhu tumačenja odredaba Direktive 2000/78.
Naposljetku, Sud je provjerio proizlazi li različito postupanje o kojem je riječ u glavnom postupku iz mjere potrebne za zaštitu navedenog prava na samoodređenje.
Sud je u tom pogledu istaknuo da se, u situaciji poput one o kojoj je riječ u glavnom postupku, uzimanjem u obzir preferencije koju je u odnosu na određenu dobnu skupinu izrazila osoba s invaliditetom može promicati poštovanje prava na samoodređenje te osobe prilikom pružanja usluga osobne pomoći, u mjeri u kojoj je razumno očekivati da se osoba koja pripada istoj dobnoj skupini kao i osoba s invaliditetom lakše uključi u njezino osobno, društveno i sveučilišno okruženje.
Stoga je Sud zaključio da, podložno provjerama koje mora izvršiti sud koji je uputio zahtjev uzimajući u obzir sve okolnosti glavnog predmeta, različito postupanje na temelju dobi u predmetnom slučaju proizlazi iz mjere koja je potrebna radi zaštite prava i sloboda drugih ljudi u smislu članka 2. stavka 5. Direktive 2000/78 te se, slijedom toga, može opravdati s obzirom na tu odredbu.
(
1
)	Direktiva Vijeća 2000/78/EZ od 27. studenoga 2000. o uspostavi općeg okvira za jednako postupanje pri zapošljavanju i obavljanju zanimanja (SL 2000., L 303, str. 16.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 1., str. 69. i ispravak SL 2020., L 63., str. 9.)
(
2
)	Odobrena u ime Europske unije Odlukom Vijeća 2010/48/EZ od 26. studenoga 2009. (SL 2010., L 23, str. 35.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 11., svezak 66., str. 55.) (u daljnjem tekstu: Konvencija UN-a).
(
3
)	U skladu s tom odredbom, direktiva ne utječe na mjere koje proizlaze iz nacionalnog zakonodavstva, a koje su u demokratskom društvu potrebne zbog očuvanja javne sigurnosti, održanja javnog reda i prevencije kaznenih djela, radi zaštite zdravlja te zaštite prava i sloboda drugih ljudi.
(
4
)	Riječ je o članku 8. stavku 1. Sozialgesetzbucha, Neuntes Buch (Zakonik o socijalnoj sigurnosti, knjiga IX.) od 23. prosinca 2016. (BGBl. 2016 I, str. 3234., u daljnjem tekstu: SGB IX), u vezi s člankom 33. Sozialgesetzbucha, Erstes Buch (I) (Zakonik o socijalnoj sigurnosti, knjiga I.), od 11. prosinca 1975. (BGBl. 1975 I, str. 3015., u daljnjem tekstu: SGB I), kojim se predviđa da se, prilikom donošenja odluke o uslugama osobne pomoći i prilikom pružanja tih usluga radi poticanja sudjelovanja osobe s invaliditetom u društvu, poštuju opravdane želje ovlaštenika tih usluga, u mjeri u kojoj su one razumne i uzimajući u obzir osobne životne okolnosti, dob, spol, obitelj te vjerske i svjetonazorske potrebe navedenih ovlaštenika.