62018CJ0385_RES
Mål C‑385/18
Arriva Italia Srl m.fl.
mot
Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti,
(begäran om förhandsavgörande från Consiglio di Stato)
Domstolens dom (andra avdelningen) av den 19 december 2019
”Begäran om förhandsavgörande – Statligt stöd – Begrepp – Offentligt järnvägsföretag i svårigheter – Stödåtgärder – Beviljande av finansiellt stöd – Mål – Den verksamhet som det offentliga järnvägsföretaget bedriver kan fortsättas – Kapitaltillskott till och ägande av aktier i detta offentliga företag – Avyttring till ett annat offentligt företag – 'Privat investerare'-kriteriet – Skyldighet att förhandsanmäla nytt stöd”
Stöd som ges av en medlemsstat – Begrepp – Gynnande med hjälp av statliga medel som kan tillskrivas staten – Godkännande i lag av budgetutgift till ett offentligt företag i svårigheter – Omfattas – Statliga medel har inte omedelbart och rent faktiskt tagits i anspråk – Saknar betydelse
(Artikel 107.1 FEUF)
(se punkterna 33–41)
Stöd som ges av en medlemsstat – Påverkan på handeln mellan medlemsstaterna – Skadlig inverkan på konkurrensen – Bedömningskriterier – Stöd som är ägnat att påverka handeln och snedvrida konkurrensen – Begrepp
(Artikel 107.1 FEUF)
(se punkterna 42–45)
Stöd som ges av en medlemsstat – Begrepp – Bedömning med utgångspunkt från ”privat investerare”-kriteriet – Staten är aktieägare i ett företag – Kapitaltillskott till ett offentligt företag i svårigheter som lämnas för att företaget ska kunna fortsätta sin verksamhet – Staten agerar i egenskap av offentlig myndighet – Åtskillnad utifrån ”privat investerare”-kriteriet – Bedömningsfaktorer
(Artikel 107.1 FEUF)
(se punkterna 46–51)
Stöd som ges av en medlemsstat – Påverkan på handeln mellan medlemsstaterna – Skadlig inverkan på konkurrensen – Bedömningskriterier – Stöd som gör det möjligt för ett offentligt företag i svårigheter att fortsatta vara verksamt på marknaden – Stöd som är ägnat att snedvrida konkurrensvillkoren – Offentligt företag som har lagstadgat monopol undanröjer inte all potentiell konkurrens – Saknar betydelse
(Artikel 107.1 FEUF; kommissionens tillkännagivande 2016/C 262/01, punkterna 188 och 219)
(se punkterna 52–61)
Stöd som ges av en medlemsstat – Begrepp – Förmån till mottagarna – Överlåtelse utan vederlag till ett annat offentligt företag av statens aktier i ett offentligt företag i svårigheter – Fastställande av stödmottagare – Kriterier
(Artikel 107.1 FEUF)
(se punkt 64)
Konkurrens – Tillämpning av konkurrensreglerna – Likabehandling av offentliga och privata företag – Offentlig egendomsordning – Saknar betydelse
(Artiklarna 106.1, 107.1 och 345 FEUF)
(se punkterna 66 och 67)
Stöd som ges av en medlemsstat – Begrepp – Bedömning med utgångspunkt från ”privat investerare”-kriteriet – Staten är aktieägare i ett företag – Överlåtelse utan vederlag till ett annat offentligt företag av statens aktier i ett offentligt företag i svårigheter – Avyttring i utbyte mot att det förvärvande företaget åter sig att bringa den finansiella situationen i företaget i svårigheter i balans – Bedömningsfaktorer
(Artikel 107.1 FEUF)
(se punkterna 70–75)
Stöd som ges av en medlemsstat – Stöd som beviljats utan iakttagande av handläggningsreglerna i artikel 108.3 FEUF – Nationella domstolars skyldigheter – Skyldighet att vidta alla åtgärder av detta åsidosättande enligt nationell rätt – Skyldighet att förordna att olagligt stöd ska gå åter
(Artikel 108.3 FEUF)
(se punkterna 81–89 samt punkt 2 i domslutet)
Resumé
Åtgärder som en medlemsstat vidtar för att ett offentligt järnvägsföretag i svårigheter ska kunna vara fortsatt verksamt på marknaden, omfattas av de unionsrättsliga reglerna om statligt stöd
I domen i målet Arriva Italia m.fl. (C‑385/18), meddelad den 19 december 2019, preciserade EU-domstolen hur de unionsrättsliga reglerna om statligt stöd ska tillämpas på nationella statliga åtgärder som vidtagits och genomförts med anledning av finansiella svårigheter som ett offentligt järnvägsföretag ställts inför.
Målet vid Consiglio di Stato (Högsta förvaltningsdomstolen, Italien) avser två åtgärder som vidtogs av italienska staten under åren 2015 och 2016. Dessa åtgärder vidtogs med anledning av finansiella svårigheter som uppkommit för ett företag som ombesörjer drift och förvaltning av lokal järnvägsinfrastruktur och som även ombesörjer passagerartrafik. Åtgärderna utgjordes dels av ett godkännande av ett tillskott av budgetmedel på 70 miljoner euro som skulle täcka företagets finansiella behov (nedan kallad den finansiella åtgärden), dels en avyttring av statens samtliga aktier i nämnda företag till en offentligägd koncern som ombesörjer drift och förvaltning av det nationella järnvägsnätet och som även ombesörjer passagerartrafik; denna avyttring genomfördes utan vederlag och utan att något auktionsförfarande anordnades, men i utbyte mot att nämnda offentligägda koncern åtog sig att bringa det aktuella företagets finansiella ställning i balans (nedan kallad avyttringsåtgärden).
Consiglio di Stato har att ta ställning till en dom där aktuell domstol har ogillat överklaganden som getts in av olika järnvägsoperatörer gentemot ett ministerdekret angående avyttringsåtgärden. Klagandena gjorde gällande att dekretet var rättsstridigt i det att de båda åtgärderna inte först hade anmälts till kommissionen i egenskap av statligt stöd.
Consiglio di Stato ställde tolkningsfrågor till EU-domstolen om hur man skulle tillämpa kriterierna för statligt stöd i artikel 107.1 FEUF med avseende på nationella åtgärder. EU-domstolen erinrade om att såvitt gäller den finansiella åtgärden är det fråga om användning av statliga medel då mottagaren fått en rätt till det aktuella beloppet, varvid det inte krävs att medlen faktiskt har överförts. Enligt EU-domstolen ankommer det emellertid på den hänskjutande domstolen att företa denna prövning. EU-domstolen anförde vidare att italienska staten måste styrka att den agerat i egenskap av aktieägare i företaget i svårigheter och med beaktande av om den finansiella åtgärden kan komma att bli lönsam, för att det inte ska vara fråga om en selektiv förmån. EU-domstolen fann slutligen att det räcker att det stödmottagande företaget kunnat fortsätta vara verksamt tack vare den finansiella åtgärden för att det ska anses vara fråga om en risk för snedvridning av konkurrensen, även då företagets verksamhet tidigare inte varit konkurrensutsatt.
Vad för det andra gäller kvalificeringen av avyttringsåtgärden, fann EU-domstolen följande. Utifrån vad som exakt kännetecknar åtgärden kan det inte uteslutas att avyttringsåtgärden kan gynna antingen det förvärvande offentliga företaget, eller företaget i svårigheter, eller båda dessa företag. EU-domstolen preciserade att det i artikel 345 FEUF föreskrivna iakttagandet av egendomsordningar inte innebär något undantag för offentliga egendomsordningar och därmed de ändringar som är en följd av den aktuella åtgärden från reglerna om statligt stöd. Vad avser frågan om avyttringen utgör en selektiv förmån, påpekade EU-domstolen att italienska staten inte hade företagit någon lönsamhetsanalys innan åtgärden vidtogs. Således framgår det inte av utredningen i målet att det stödmottagande företaget med tillämpning av ”privat investerare”-kriteriet hade kunnat få samma fördel som den som företaget fått genom statliga medel under förhållanden som motsvarar normala marknadsvillkor; det ankommer emellertid på den hänskjutande domstolen att pröva detta.
Slutligen tog EU-domstolen ställning till vilka åtgärder som ska vidtas med anledning av att en åtgärd kvalificerats som statligt stöd; detta spörsmål var föremålet för den andra tolkningsfrågan från Consiglio di Stato. EU-domstolen erinrade om att för det fall de aktuella åtgärderna kvalificeras som statligt stöd ankommer det på den hänskjutande domstolen att vidta samtliga åtgärder med anledning av att någon förhandsanmälan av åtgärderna inte getts in till kommissionen i strid med artikel 108.3 FEUF och med anledning av att åtgärderna därmed är att anses som olagliga.