62017TJ0571(01)_RES
Mål T‑571/17 RENV
UG
mot
Europeiska kommissionen
Tribunalens dom (sjunde avdelningen i utökad sammansättning) av den 21 juni 2023
”Personalmål – Kontraktsanställda – Tillsvidareanställning – Uppsägning av kontraktet – Artikel 47 c i) i anställningsvillkoren för övriga anställda i Europeiska unionen – Bristande arbetsinsats – Uppförande i tjänsten och inställning till arbetet oförenliga med tjänstens intresse – Motiveringsskyldighet – Rätt att yttra sig – Rätt till föräldraledighet – Artikel 42a i tjänsteföreskrifterna – Tillämpning på tjänstemän och övriga anställda i unionen av minimikraven i direktiven 2010/18/EU och 2002/14/EG – Artiklarna 27, 30 och 33 i stadgan om de grundläggande rättigheterna – Arbetstagarnas rätt till information och samråd – Artikel 24b i tjänsteföreskrifterna – Uppenbart oriktig bedömning – Skydd mot uppsägning utan saklig grund – Bestridande genom anslutningsöverklagande av lagakraftvunna beslut – Avvisning – Proportionalitetsprincipen – Maktmissbruk – Skadeståndsansvar”
Tjänstemän – Kontraktsanställda – Uppsägning av kontrakt avseende tillsvidareanställning – Motiveringsskyldighet och iakttagande av rätten till försvar – Räckvidd
(Artikel 296 FEUF; Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, artikel 41.2 a och c; tjänsteföreskrifterna, artikel 25; anställningsvillkoren för övriga anställda, artikel 47 c i))
(se punkterna 35, 36, 50, 51, 62, 63, 69, 70)
Tjänstemän – Kontraktsanställda – Uppsägning av kontrakt avseende tillsvidareanställning – Motivering avseende bristande arbetsinsats – Skyldighet att först tillämpa det förfarande för bristande arbetsinsats som gäller för tjänstemän – Föreligger inte – Krav på disciplinärt fel eller försummelse i utövandet av arbetsuppgifterna – Föreligger inte
(Tjänsteföreskrifterna, artikel 51; anställningsvillkoren för övriga anställda, artikel 47 c i))
(se punkterna 58, 376, 379)
Tjänstemän – Kontraktsanställda – Ledighet – Föräldraledighet – Ändrat ramavtal om föräldraledighet (BUSINESSEUROPE, UEAPME, ECPE och EFS) – Direktiv 2010/18 – Skydd mot mindre förmånlig behandling eller uppsägning på grund av ansökan om eller uttag av föräldraledighet – Unionsdomstolens beaktande vid tolkning av bestämmelser i tjänsteföreskrifterna
(Artikel 288 tredje stycket FEUF; Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, artikel 33.2; tjänsteföreskrifterna, artiklarna 1e.2 och 42a; anställningsvillkoren för övriga anställda, artiklarna 16 och 80.4; rådets direktiv 2010/18, bilaga, klausul 5.4)
(se punkterna 77–88, 118–121)
Tjänstemän – Kontraktsanställda – Uppsägning av kontrakt avseende tillsvidareanställning – Motivering avseende anställds bristande arbetsinsats eller allvarlig disciplinär överträdelse – Föräldraledig anställd – Uppsägning utan att invänta anställds återgång till arbetet – Tillåtet – Gränser – Förbud mot uppsägning på grund av ansökan om eller uttag av föräldraledighet
(Tjänsteföreskrifterna, artikel 42a; anställningsvillkoren för övriga anställda, artiklarna 3a, 16 och 47 b ii) och c i); rådets förordning nr 723/2004, skäl 2; rådets direktiv 96/34, bilaga, klausul 2.4 och rådets direktiv 2010/18, bilaga, klausul 5.4)
(se punkterna 93–113, 117, 122–126, 142)
Tjänstemän – Kontraktsanställda – Uppsägning av kontrakt avseende tillsvidareanställning – Samlat konstaterande av bristande arbetsinsats som vilar på flera skäl – Rättsstridigheter i vissa skäl i det angripna beslutet – Ogiltigförklaring – Gränser – Förekomst av andra skäl som är lagenliga eller inte har bestritts och som är tillräckligt betydelsefulla för att motivera det angripna beslutet
(se punkterna 145, 352, 360)
Institutionernas rättsakter – Direktiv – Direktiv 2002/14 om inrättande av en allmän ram för information till och samråd med arbetstagare – Förvaltningens skyldighet att iaktta minimikraven i direktivet
(Artikel 288 FEUF; Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, artikel 27; tjänsteföreskrifterna, artikel 9.3; Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/14, artiklarna 1.1, 2 f och g och 4)
(se punkterna 150–156)
Tjänstemän – Representation – Skydd för personalrepresentanter – Räckvidd
(Tjänsteföreskrifterna, artikel 24b; Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/14, artikel 7)
(se punkterna 158–162)
Tjänstemän – Representation – Skydd för personalrepresentanter – Uppsägning av en kontraktsanställd – Anställds fackliga arbete motsvarande 50 procent av tjänsten – Motivering mot bakgrund av den anställdes underlåtenhet att iaktta skyldigheten att i god tid underrätta sina överordnade om sitt deltagande i fackliga möten – Tillåtet
(Tjänsteföreskrifterna, artikel 60 och bilaga II, artikel 1 sjätte stycket; Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/14, artikel 7)
(se punkterna 171–175, 313, 314)
Tjänstemän – Förvaltningsbeslut – Giltighetspresumtion – Bestridande – Bevisbörda
(se punkterna 190, 191)
Talan väckt av en tjänsteman – Grunder – Grund avseende alltför långvarigt förfarande vid unionsdomstolarna – Domstolens upphävande av ett beslut av tribunalen med återförvisning av målet till tribunalen – Den sammansättning av tribunalen som ska pröva det återförvisade målet saknar behörighet
(Artikel 256.1 FEUF; Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, artikel 47 andra stycket; domstolens stadga, artikel 61)
(se punkterna 200–202)
Tjänstemän – Arbetsvillkor – Deltidsarbete – Tillstånd – Den berördes möjlighet att begära att tillståndet att arbeta deltid återkallas före utgången av den avtalade perioden
(Tjänsteföreskrifterna, artikel 55a och bilaga IVa, artikel 2 första stycket; anställningsvillkoren för övriga anställda, artiklarna 16 och 91)
(se punkterna 210–212)
Tjänstemän – Kontraktsanställda – Uppsägning av ett kontrakt avseende tillsvidareanställning – Motivering avseende bristande arbetsinsats – Förvaltningens konstaterande – Möjlighet att grunda sig på omständigheter som konstaterats under de tre föregående åren – Skyldighet att grunda sig enbart på upprepade brister som antecknats i den anställdes bedömningsrapporter – Föreligger inte
(Tjänsteföreskrifterna, artikel 51.1 a, anställningsvillkoren för övriga anställda, artikel 47 c i))
(se punkterna 222–228, 364, 372)
Talan väckt av en tjänsteman – Tidsfrister – Utgör tvingande rätt – Bestridande genom anslutningsöverklagande av ett tidigare beslut som inte bestreds i tid – Utgången frist – Återupptagande – Villkor – Ny faktisk omständighet
(Tjänsteföreskrifterna, artikel 90.2)
(se punkterna 234, 235)
Talan väckt av en tjänsteman – Tidsfrister – Bestridande genom anslutningsöverklagande av ett tidigare beslut som inte bestreds i tid – Grund avseende uppenbart oriktig bedömning som anförts i syfte att bestrida slutsatser som förvaltningen dragit av ett tidigare beslut som inte bestreds i tid – Upptagande till prövning
(Tjänsteföreskrifterna, artiklarna 90 och 91)
(se punkterna 236, 260)
Tjänstemän – Kontraktsanställda – Uppsägning av ett kontrakt avseende tillsvidareanställning – Motivering avseende upprepad och omotiverad underlåtenhet att iaktta fristen för översändande av styrkande handlingar avseende frånvaro från arbetet – Tillåtet
(Tjänsteföreskrifterna, artiklarna 57 andra stycket och 60 samt bilaga V, artikel 6; anställningsvillkoren för övriga anställda, artiklarna 16, 47 c i) och 91)
(se punkterna 251–255)
Tjänstemän – Kontraktsanställda – Uppsägning av ett kontrakt avseende tillsvidareanställning – Motivering avseende åsidosättande av skyldigheten att lyda en överordnad – Tillåtet – Gränser – Instruktioner som är uppenbart olagliga eller strider mot gällande säkerhetsnormer
(Tjänsteföreskrifterna, artiklarna 21 första stycket och 21a; anställningsvillkoren för övriga anställda, artiklarna 11 och 81)
(se punkterna 292–295)
Tjänstemän – Kontraktsanställda – Uppsägning av ett kontrakt avseende tillsvidareanställning – Motivering avseende fel som begåtts avsiktligt eller genom försummelse – Förvaltningens stora utrymme för skönsmässig bedömning – Ensidig uppsägning – Tillåtet – Skyldighet att inleda ett disciplinärt förfarande – Föreligger inte – Undantag – Uppsägning utan uppsägningstid vid allvarligt fel
(Tjänsteföreskrifterna, bilaga IX; anställningsvillkoren för övriga anställda, artiklarna 47 b och c samt 49–50a)
(se punkterna 388–390)
Resumé
Sökanden, UG, är en tidigare kontraktsanställd vid kommissionen. Hennes avtal om tillsvidareanställning sades upp på grund av att hennes arbetsinsats och uppförande i tjänsten under flera års tid hade varit otillfredsställande.
Sökanden var föräldraledig då kommissionen fattade beslutet om uppsägning av hennes kontrakt (nedan kallat det angripna beslutet). Vid samma tidpunkt hade hon sedan flera år haft ett fackligt uppdrag och varit befriad från sina arbetsuppgifter på halvtid.
Sökanden yrkade i sin talan vid tribunalen att det angripna beslutet skulle ogiltigförklaras och att hon skulle ersättas för den ekonomiska och ideella skada som hon påstod sig ha lidit. Tribunalen biföll talan (
1
) och ogiltigförklarade beslutet.
Efter kommissionens överklagande upphävde domstolen (
2
) tribunalens dom i den del tribunalen för det första ogiltigförklarade det angripna beslutet, för det andra konstaterade att det förelåg en rättsstridighet som kunde medföra ansvar för kommissionen och för det tredje avvisade sökandens yrkande om ersättning för ideell skada. Domstolen återförvisade också målet till tribunalen.
Tribunalen, som dömer i utökad sammansättning, ogillar talan mot det angripna beslutet och klargör den behöriga myndighetens skyldighet att då den fattar ett sådant beslut, beakta minimikraven i klausul 5.4 i det ändrade ramavtalet om föräldraledighet, (
3
) vilket blev tillämpligt genom direktiv 2010/18, (
4
) och minimikraven i artikel 7 i direktivet 2002/14, (
5
) i enlighet med artiklarna 33 och 27 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna (nedan kallad stadgan), vilka garanterar den grundläggande rätten till föräldraledighet respektive arbetstagares grundläggande rätt till information och samråd.
Tribunalens bedömning
Tribunalen erinrar inledningsvis om att det ankommer på tribunalen att ge företräde åt en tolkning av bestämmelserna i tjänsteföreskrifterna för tjänstemän i Europeiska unionen (nedan kallade tjänsteföreskrifterna) och anställningsvillkoren för övriga anställda i Europeiska unionen som gör det möjligt att garantera att bestämmelserna överensstämmer med de principer i unionens socialrätt som är uttryckligen stadfästa i stadgan och att i tjänsteföreskrifterna och anställningsvillkoren för övriga anställda integrera innehållet i de bestämmelser i unionens sekundärrätt som utgör regler för minimiskydd i syfte att i förekommande fall komplettera de övriga bestämmelserna i tjänsteföreskrifterna.
Minimikraven i klausul 5.4 i ramavtalet
Minimikraven i klausul 5.4 i ramavtalet, vilka återspeglar och förtydligar den grundläggande rätten till föräldraledighet enligt artikel 33.2 i stadgan, i den del de garanterar varje arbetstagare skydd mot mindre förmånlig behandling eller uppsägning på grund av en ansökan av eller uttag av föräldraledighet, ska betraktas som en integrerad del av tjänsteföreskrifterna och ska, med förbehåll för förmånligare bestämmelser i tjänsteföreskrifterna, tillämpas på tjänstemän och övriga anställda vid unionens institutioner.
Bestämmelserna i tjänsteföreskrifterna och anställningsvillkoren för övriga anställda innebär inte, mot bakgrund av dessa minimikrav, att den behöriga myndigheten inte får anta ett beslut om uppsägning av en tjänsteman eller om uppsägning av anställningsavtalet för en kontraktsanställd eller tillfälligt anställd, till exempel på grund av bristande arbetsinsats, även om arbetstagaren då beslutet fattas är föräldraledig och i princip ska återgå till sin tjänst eller till sina arbetsuppgifter vid föräldraledighetens slut.
Klausul 5.4 i ramavtalet har nämligen varken till syfte eller till verkan att hindra en arbetsgivare från att besluta att säga upp en arbetstagare, även om arbetstagaren då beslutet fattas är föräldraledig, förutsatt att uppsägningen inte motiveras av en ansökan om eller uttag av föräldraledigheten, i synnerhet av skäl som rör tidpunkten då ledigheten inleds eller upphör eller längden på den ledighet som anges i ansökan, och att den uppfyller övriga villkor i gällande lag eller bestämmelser.
Minimikraven i artikel 7 i direktiv 2002/14
Inrättandet av en allmän ram för information till och samråd med arbetstagare genom direktiv 2002/14 utgör ett uttryck för de allmänna unionsrättsliga principer som fastställs i artikel 27 i stadgan som institutionerna måste iaktta. I detta direktiv fastställs närmare bestämt minimikrav på information till och samråd med arbetstagarna, utan att det påverkar bestämmelser som är förmånligare för arbetstagarna, dels att informationen till och samrådet med arbetstagarna ska ske via de företrädare för personalen som fastställs i nationell lagstiftning, nationella föreskrifter eller nationell praxis.
Unionsinstitutionerna måste således godta att fackföreningar och yrkessammanslutningar utför sitt representations- och samrådsuppdrag i alla frågor som rör personalen, och de får inte på något sätt bestraffa tjänstemän eller andra anställda på grund av deras fackliga verksamhet.
En tjänsteman eller annan anställd som beviljats betald ledighet för fackligt arbete på 50 procent ska, i enlighet med artikel 60 i tjänsteföreskrifterna, emellertid inhämta sin överordnades förhandsgodkännande av frånvaro för deltagande i möten som han eller hon kallas till för sitt fackliga uppdrag eller för sitt uppdrag som personalföreträdare. Den berördes överordnade kan i förekommande fall besluta att den berörde inte får delta i dessa möten genom ett skriftligt och motiverat beslut. Undantag från skyldigheten enligt artikel 60 i tjänsteföreskrifterna att inhämta förhandsgodkännande medges endast vid sjukdom eller olycksfall, inte vid deltagande i facklig personalrepresentation eller i möten i ett representativt organ.
Det angripna beslutet kunde följaktligen, utan att minimikraven i artikel 7 i direktiv 2002/14 åsidosattes, grunda sig på skälet att sökanden inte hade iakttagit skyldigheten att underrätta sin överordnade i god tid före sammanträdena i personalkommittéerna som hon var medlem av, om sitt deltagande i dessa sammanträden, i och med att ett sådant skäl inte grundar sig på sökandens utövande av uppdraget som personalrepresentant, utan på att hon inte uppfyllde de organisatoriska villkor som var nödvändiga för att utöva det uppdrag hon hade tilldelats.
Omfattningen av unionsdomstolens prövning
Förvaltningen förfogar över ett stort utrymme för skönsmässig bedömning vad avser uppsägning, med beaktande av den uppsägningstid som anges i avtalet, av en tillfälligt anställd eller kontraktsanställd med tillsvidareanställning i enlighet med artikel 47 c i anställningsvillkoren för övriga anställda. Unionsdomstolarnas prövning ska således begränsas till en kontroll av att det inte är fråga om en uppenbart oriktig bedömning eller maktmissbruk.
Principen om att rättsakter som antagits av unionens institutioner ska presumeras vara giltiga innebär också att det ankommer på en tillfälligt anställd eller kontraktsanställd som är föremål för ett beslut om uppsägning och som väcker talan vid unionsdomstolarna att visa att ett sådant beslut är rättsstridigt.
Det är följaktligen inte möjligt att ur artikel 30 i stadgan, enligt vilken alla arbetstagaren har rätt till skydd mot uppsägning utan saklig grund, härleda en skyldighet för tribunalen att göra en mer ingående prövning än en prövning med avseende på uppenbart oriktig bedömning, och inte heller någon skyldighet att ålägga den berörda institutionen att bevisa att ett sådant beslut är lagenligt.
Den dömande sammansättning av tribunalen som ska pröva ett yrkande om ogiltigförklaring, i förekommande fall åtföljt av ett skadeståndsyrkande, efter det att domstolen har återförvisat ett mål i enlighet med artikel 61 i stadgan för Europeiska unionens domstol, är inte heller behörig att bedöma huruvida ett domstolsförfarande har pågått alltför länge och kan följaktligen inte försöka avhjälpa detta, bland annat genom att ändra omfattningen av sin lagenlighetsprövning av skälen till det beslut som avses med talan om ogiltigförklaring.
Huruvida uppsägningen är motiverad med hänvisning till bristande arbetsinsats
Ett beslut om uppsägning av en tillfälligt anställd eller en kontraktsanställd enligt artikel 47 c i) i anställningsvillkoren för övriga anställda, vilket i sak är en följd av bristande arbetsinsats som läggs den berörde till last, kan motiveras med hänvisning till en rad precisa och samstämmiga faktiska omständigheter, i förekommande fall med stöd av flera årliga bedömningsrapporter av vilka framgår att arbetsinsatsen har varit otillfredsställande, även om var och en av dessa faktiska omständigheter i sig inte framstår som tillräckligt allvarlig för att motivera en sådan åtgärd.
Bristande arbetsinsats av en tjänsteman eller av en tillfälligt anställd eller kontraktsanställd ska nämligen bedömas mot bakgrund av i synnerhet hans eller hennes kompetens, prestationer och uppträdande i tjänsten.
I detta avseende kan det förhållandet att en tjänsteman, en tillfälligt anställd eller en kontraktsanställd inte respekterar en fastställd frist för översändande av handlingar som styrker frånvaro från arbetet, i synnerhet om det sker upprepade gånger, utgöra ett olämpligt uppförande av den berörde tjänstemannen eller anställde.
I och med att artikel 51 i tjänsteföreskrifterna inte ens analogt är tillämplig på kontraktsanställda finns det ingen bestämmelse i anställningsvillkoren för övriga anställda som förpliktar förvaltningen att enbart grunda sig på upprepade brister som ska ha antecknats i den kontraktsanställdes bedömningsrapporter när den beslutar om uppsägning av en kontraktsanställd på grund av bristande arbetsinsats.
Slutligen är det visserligen riktigt att fel eller försummelse i fullgörandet av en tillfälligt anställds eller en kontraktsanställds huvudsakliga arbetsuppgifter i förekommande fall kan ge upphov till en disciplinåtgärd, men förvaltningen får emellertid även i avsaknad av sådant fel eller försummelse säga upp en tillfälligt anställd eller en kontraktsanställd på grund av bristande arbetsinsats om den berörde anställdes allmänna uppträdande har varit olämpligt och under flera år i rad har inverkat negativt på en väl fungerande verksamhet vid den institution där vederbörande är anställd.
Rättsstridiga skäl i ett beslut om uppsägning på grund av bristande arbetsinsats uppvägs av andra skäl i beslutet
Även om en av grunderna för den angripna rättsakten är bristfällig, kan denna brist inte leda till att rättsakten ogiltigförklaras om den är tillräckligt motiverad av ett eller flera av de andra skälen, oberoende av de rättsstridiga skälen.
När tribunalen ska pröva lagenligheten av ett beslut om uppsägning på grund av ett konstaterande av bristande arbetsinsats som vilar på flera skäl, ankommer det på tribunalen att fastställa huruvida det angripna beslutet ska ogiltigförklaras på grund av de rättsstridigheter som tribunalen påtalar vid prövningen av vissa grunder eller om de skäl som inte har bestritts eller vars rättsstridighet inte är styrkt är tillräckligt betydelsefulla för att ge stöd för det samlade konstaterandet att arbetsinsatsen varit bristande och att beslutet ska anses motiverat, oberoende av de skäl vars rättsstridighet har fastställts av tribunalen.
(
1
)	Dom av den 2 april 2020, UG/kommissionen (T‑571/17, ej publicerad, EU:T:2020:141).
(
2
)	Dom av den 25 november 2021, kommissionen/UG (C‑249/20 P, ej publicerad, EU:C:2021:964).
(
3
)	Ändrat ramavtal om föräldraledighet som ingicks den 18 juni 2009 av de branschövergripande arbetsmarknadsparterna på europeisk nivå (BUSINESSEUROPE, UEAPME, ECPE och EFS) (nedan kallat ramavtalet).
(
4
)	Rådets direktiv 2010/18/EU, av den 8 mars 2010, om genomförandet av det ändrade ramavtal som föräldraledighet som ingåtts av BUSINESSEUROPE, UEAPME, ECPE och EFS och om upphävande av direktiv 96/34/EG (EUT L 68, 2010, s. 13).
(
5
)	Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/14/EG av den 11 mars 2002 om inrättande av en allmän ram för information till och samråd med arbetstagare i Europeiska gemenskapen – Gemensamt uttalande av Europaparlamentet, rådet och kommissionen om arbetstagarrepresentation (EGT L 80, 2002, s. 29).