62004TO0247_SV
Parter
Domskäl
Domslut
Parter
I mål T-247/04,
Asociación de exportadores españoles de productos farmacéuticos (Aseprofar), Madrid (Spanien),
Española de desarrollo e impulso farmacéutico, SA (Edifa),
Madrid,
företrädda av advokaten L. Ortiz Blanco,
sökande,
mot
Europeiska gemenskapernas kommission, företrädd av G. Valero Jordana, i egenskap av ombud, med delgivningsadress i Luxemburg,
svarande,
angående en talan om ogiltigförklaring av kommissionens beslut av den 30 mars 2004 om avskrivning av klagomål P/2002/4609 och av kommissionens beslut av den 30 mars 2004 om avskrivning av klagomål P/2003/5119 i den del det avser artikel 29 EG,
meddelar
FÖRSTAINSTANSRÄTTEN (fjärde avdelningen)
sammansatt av ordföranden H. Legal samt domarna P. Mengozzi och I. Wiszniewska-Białecka,
justitiesekreterare: H. Jung,
följande
Beslut
Domskäl
Tillämpliga bestämmelser
1. I artikel 226 första stycket EG föreskrivs att kommissionen, om den anser att en medlemsstat har underlåtit att uppfylla en skyldighet enligt EG-fördraget, skall avge ett motiverat yttrande i ärendet efter att ha gett den berörda staten tillfälle att inkomma med sina synpunkter. I artikel 226 andra stycket EG föreskrivs att kommissionen, om den berörda staten inte rättar sig efter yttrandet inom den tid som angetts av denna, får föra ärendet vidare till domstolen.
2. Meddelande 2002/C 244/03 från kommissionen till Europaparlamentet och Europeiska ombudsmannen om klagandens ställning i ärenden om överträdelser av gemenskapsrätten offentliggjordes i Europeiska gemenskapernas officiella tidning
den 10 oktober 2002 (EGT C 244, s. 5).
3. I femte och sjätte styckena i detta meddelande anges att detta har till syfte att ”offentliggöra samtliga interna föreskrifter om klagandens ställning i förfarandet vid fördragsbrott” och för detta ändamål ange ”de administrativa åtgärder till klagandens förmån som kommissionen åtar sig att iaktta i samband med handläggningen av klagomål och överträdelseförfaranden”.
4. I sjunde stycket i detta meddelande anges att ”[d]essa administrativa åtgärder inverkar dock inte på den tvåpartskaraktär som kännetecknar förfarandet vid fördragsbrott” som föreskrivs i artikel 226 EG, och att kommissionen ”efter eget skön” får avgöra om ett sådant förfarande skall inledas.
5. I punkt 1 i bilagan till meddelande 2002/C 244/03, vilken punkt har rubriken ”Definitioner och tillämpningsområde”, anges bland annat att ”[m]ed klagomål avses varje skriftlig hänvändelse till kommissionen som avser bestämmelser eller praxis som strider mot gemenskapsrätten”, och att ”[h]andläggningen av [klagomålet] kan leda till att kommissionen inleder ett överträdelseförfarande”. I denna punkt anges även att ”[m]ed överträdelseförfarande avses den administrativa fasen av ett förfarande vid fördragsbrott som inleds av kommissionen” med stöd av artikel 226 EG.
6. I punkt 2 i denna bilaga, vilken har rubriken ”Allmänna principer”, anges bland annat att ”[v]em som helst kan, utan avgift, vända sig till kommissionen med ett klagomål mot en medlemsstat” och att ”[k]ommissionen avgör själv om klagomålet skall leda till vidare åtgärder eller inte”.
7. Punkterna 3–6 i denna bilaga rör registrering av klagomål, mottagningsbevis för klagomål, formerna för att lämna in klagomål och skydd av klagandens identitet och personuppgifter.
8. I punkt 7 i denna bilaga, vilken har rubriken ”Kontakter med klaganden”, anges att, utom vid flera klagomål som avser samma grund, ”[k]ommissionens tjänsteavdelningar skall ta kontakt med klaganden och skriftligen informera denne om alla beslut som kommissionen fattar under ärendets gång (formell underrättelse, motiverat yttrande, väckande av talan vid domstolen eller avskrivning av ärendet)”.
9. I punkt 8 i denna bilaga, vilken har rubriken ”Handläggningstider för klagomål”, anges bland annat att ”[s]om huvudregel gäller att kommissionens tjänsteavdelningar skall handlägga klagomålet så att de kan besluta om en formell underrättelse eller avskrivning av ärendet inom ett år efter det att klagomålet har diarieförts”.
10. I punkt 9 i denna bilaga, vilken har rubriken ”Handläggningens resultat”, anges bland annat att ”[n]är handläggningen av klagomålet är klar, kan kommissionens tjänsteavdelningar föreslå att kommissionärskollegiet antingen skall utfärda en formell underrättelse, vilket innebär att ett överträdelseförfarande inleds mot den aktuella medlemsstaten, eller att ärendet skall avskrivas utan vidare åtgärder. Kommissionen skall besluta om förslaget inom ramen för sina befogenheter”. I denna punkt föreskrivs även att, utom vid flera klagomål som avser samma grund, ”[k]laganden skall underrättas skriftligen om kommissionens beslut i överträdelseärendet”.
11. I punkt 10 i denna bilaga, vilken har rubriken ”Avskrivning utan vidare åtgärder”, anges att ”[o]m en av kommissionens tjänsteavdelningar tänker föreslå att ett ärende skall avskrivas utan vidare åtgärder, skall den först underrätta klaganden skriftligen om detta … I skrivelsen skall tjänsteavdelningen ange skälen för avskrivningen och uppmana klaganden att lämna eventuella synpunkter inom fyra veckor”, enligt vissa närmare bestämmelser och med vissa förbehåll.
12. I punkt 11 i denna bilaga, vilken har rubriken ”Förenklat avskrivningsförfarande”, anges att, i vissa fall, ”[i] ärenden där ingen formell underrättelse har skickats kan ett förenklat avskrivningsförfarande användas som innebär att kommissionärskollegiet inte behöver pröva ärendet”.
13. Punkterna 12–14 i denna bilaga rör offentliggörande av kommissionens beslut och tillgång till handlingar i överträdelseärenden, samt hänvändelse till Europeiska ombudsmannen som klaganden, under de förutsättningar som föreskrivs i artiklarna 21 EG och 195 EG, kan utnyttja om den anser att det har förekommit missförhållanden i samband med handläggningen av klagomålet.
Bakgrund till tvisten
14. Sökandena, Asociación de exportadores españoles de productos farmacéuticos (nedan kallad Aseprofar) och Española de desarrollo e impulso farmacéutico, SA (nedan kallad Edifa), är två intresseorganisationer etablerade i Spanien. De företag vars intressen de företräder är bland annat verksamma inom partihandel och parallellhandel med läkemedel.
15. Den 31 oktober 2001 ingick det spanska ministeriet för hälsovårds- och konsumentfrågor ett avtal med en organisation som företräder i Spanien verksamma läkemedelföretags intressen (nedan kallat avtalet av den 31 oktober 2001). Detta avtal avser, som framgår av dess rubrik, ”utarbetande och genomförande av en fullständig plan för kontrollåtgärder avseende läkemedelskostnader och rationell användning av läkemedel”.
16. Genom skrivelse av den 28 november 2001 informerade Aseprofar kommissionen om de konsekvenser som den ansåg skulle kunna följa av avtalet av den 31 oktober 2001, och angav att detta avtal skulle kunna strida mot artikel 28 EG och eventuellt artikel 29 EG. Genom skrivelse av den 22 maj 2002 inkom European Association of Euro-Pharmaceutical Companies, en intresseorganisation i vilken Aseprofar är medlem, med ett klagomål i vilket den gjorde gällande att avtalet av den 31 oktober 2001 stred mot artiklarna 28–30 EG. Kommissionen registrerade detta klagomål under nummer P/2002/4609.
17. De spanska myndigheterna antog den 13 juni 2003 kungligt dekret nr 725/2003 om tillämpningsföreskrifter för artikel 100 i lag nr 25/1990 av den 20 december 1990 om läkemedel (BOE nr 152, av den 26 juni 2003, s. 24596).
18. Genom skrivelse av den 29 september 2003 ingav Aseprofar och Edifa ett klagomål i vilket de gjorde gällande att kungligt dekret nr 725/2003 stred mot dels artikel 29 EG, dels artiklarna 10 EG och 81 EG. Kommissionen registrerade detta klagomål under nummer P/2003/5119.
19. Kommissionens tjänsteavdelningar handlade klagomålen P/2002/4609 och P/2003/5119.
20. Kommissionsledamöternas kollegium beslutade, vid sitt sammanträde den 30 mars 2004, att dels avskriva klagomål P/2002/4609, dels avskriva klagomål P/2003/5119 i den del det avsåg artikel 29 EG.
21. Genom skrivelse av den 2 april 2004, som kom mottagaren tillhanda den 7 april samma år, delgav kommissionen Aseprofar och Edifa sitt beslut att avskriva klagomål P/2002/4609.
22. Genom skrivelse av den 6 maj 2004, som kom mottagaren tillhanda den 10 maj samma år, delgav kommissionen Aseprofar och Edifa sitt beslut att avskriva klagomål P/2003/5119 i den del det avsåg artikel 29 EG.
Förfarandet
23. Genom ansökan som inkom till förstainstansrättens kansli den 17 juni 2004 har Aseprofar och Edifa väckt förevarande talan.
24. Kommissionen har, genom en särskild handling som inkom till förstainstansrättens kansli den 27 juli 2004, begärt att förstainstansrätten skall meddela beslut i fråga om rättegångshinder utan att pröva själva sakfrågan, i enlighet med artikel 114.1 i förstainstansrättens rättegångsregler.
25. Aseprofar och Edifa har, genom handling som inkom till förstainstansrättens kansli den 1 oktober 2004, inkommit med yttrande angående denna begäran, i enlighet med artikel 114.2 i rättegångsreglerna.
26. Aseprofar och Edifa har, genom handling som inkom till förstainstansrättens kansli den 19 april 2005, åberopat en ny grund med stöd av artikel 48.2 i rättegångsreglerna. De har gjort gällande att denna grund föranleds av en rättslig omständighet som framkommit först under förfarandet. De har preciserat att denna omständighet utgörs av domstolens dom av den 22 februari 2005 i mål C-141/02, kommissionen mot T-Mobile Austria (REG 2005, s. I-0000).
27. Kommissionen har, genom handling som inkom till förstainstansrättens kansli den 6 juni 2005, yttrat sig över denna nya grund i enlighet med artikel 48.2 i rättegångsreglerna.
28. Aseprofar och Edifa har, genom handling som inkom till förstainstansrättens kansli den 1 september 2005, åberopat ytterligare en ny grund med stöd av artikel 48.2 i rättegångsreglerna. Denna grund föranleds av Tribunal Supremos (Spanien) dom av den 20 juni 2005, i vilken deras talan i förvaltningsmålet rörande kungligt dekret nr 725/2003 ogillades.
Parternas yrkanden
29. Aseprofar och Edifa har i den ansökan genom vilken talan anhängiggjorts yrkat att förstainstansrätten skall
– ogiltigförklara kommissionens beslut av den 30 mars 2004 om avskrivning av klagomål P/2002/4609,
– ogiltigförklara kommissionens beslut av den 30 mars 2004 om avskrivning av klagomål P/2003/5119 i den del det avser artikel 29 EG, och
– förplikta kommissionen att ersätta rättegångskostnaderna.
30. Kommissionen har yrkat att förstainstansrätten skall
– avvisa talan utan att pröva själva sakfrågan, och
– förplikta Aseprofar och Edifa att ersätta rättegångskostnaderna.
31. Aseprofar och Edifa har i sitt yttrande yrkat att förstainstansrätten skall ogilla invändningen om rättegångshinder.
Bedömning
32. I artikel 114.1 och 114.4 i rättegångsreglerna föreskrivs att om en part begär att rätten skall meddela beslut i fråga om rättegångshinder utan att pröva själva sakfrågan, skall rätten besluta i anledning av begäran eller låta beslutet anstå till den slutliga domen. I artikel 114.3 i rättegångsreglerna föreskrivs att om inte rätten bestämmer annat, skall återstoden av förfarandet avseende begäran vara muntligt.
33. Förstainstansrätten anser att den erhållit tillräckliga upplysningar av handlingarna i förevarande mål och att det saknas anledning att inleda det muntliga förfarandet.
Parternas argument
34. Kommissionen anser att talan skall avvisas av två anledningar. För det första är de beslut som talan avser inte rättsakter mot vilka talan kan väckas. För det andra är Aseprofar och Edifa inte behöriga att yrka att dessa skall ogiltigförklaras.
35. Aseprofar och Edifa har svarat att talan kan tas upp till sakprövning.
36. De har inledningsvis anfört att talan inte avser kommissionens vägran att inleda ett fördragsbrottsförfarande mot Konungariket Spanien, utan avser kommissionens två beslut av den 30 mars 2004 om avskrivning av dels klagomål P/2002/4609, dels klagomål P/2003/5119 i den del det avser artikel 29 EG.
37. Vidare är dessa beslut rättsakter mot vilka talan kan väckas. De har nämligen bindande rättsverkningar som kan påverka Aseprofars och Edifas rättsliga ställning väsentligt. Dessa beslut har således till följd att deras klagomål avslås, och de innehåller en bedömning som skulle kunna beaktas av den nationella domstolen – och som faktiskt har beaktats av Tribunal Supremo i dess dom av den 20 juni 2005 – och som hindrar Aseprofar och Edifa att begära att handläggningen av ärendet skall återupptas. Vidare innebär de slutet på ett förfarande skilt från det fördragsbrottsförfarande som föreskrivs i artikel 226 EG.
38. Slutligen är Aseprofar och Edifa behörig a att yrka ogiltigförklaring av dessa beslut, som är riktade till dem och som i vart fall berör dem direkt och personligen.
39. Aseprofar och Edifa har till stöd för sin uppfattning bland annat åberopat meddelande 2002/C 244/03. De har även hänvisat till rättspraxis rörande upptagande till sakprövning av talan om ogiltigförklaring av kommissionens vägran att vidta åtgärder enligt artikel 86.3 EG och av kommissionens beslut om avskrivning av klagomål som getts in med stöd av rådets förordning nr 17 av den 6 februari 1962, första förordningen om tillämpning av fördragets artiklar [81] och [82] (EGT 13, 1962, s. 204; svensk specialutgåva, område 8, volym 1, s. 8), och kommissionens förordning nr 99/63/EEG av den 25 juli 1963 om sådana förhör som avses i artikel 19.1 och 19.2 i förordning nr 17 (EGT 127, 1963, s. 2268; svensk specialutgåva, område 8, volym 1, s. 32). Slutligen har de åberopat principerna om god förvaltningssed och om rätt till ett verksamt rättsligt skydd.
Förstainstansrättens bedömning
40. Enskilda är inte behöriga att föra talan om ogiltigförklaring av kommissionens vägran att inleda ett fördragsbrottsförfarande mot en medlemsstat (domstolens beslut av den 12 juni 1992 i mål C-29/92, Asia Motor France mot kommissionen, REG 1992, s. I-3935, punkt 21, och förstainstansrättens beslut av den 15 mars 2004 i mål T-139/02, Institouto N. Avgerinopoulou m.fl. mot kommissionen, REG 2004, s. I-0000, punkt 76).
41. Aseprofar och Edifa är således inte behöriga att föra talan om ogiltigförklaring av kommissionens vägran att inleda ett fördragsbrottsförfarande mot Konungariket Spanien med motiveringen att avtalet av den 31 oktober 2001 strider mot artiklarna 28–30 EG och att kungligt dekret nr 725/2003 strider mot artikel 29 EG.
42. Aseprofar och Edifa har emellertid gjort gällande att de inte yrkar ogiltigförklaring av denna vägran, utan av kommissionens beslut av den 30 mars 2004 om avskrivning av deras klagomål.
43. Det skall således undersökas huruvida dessa beslut utgör rättsakter mot vilka talan kan väckas och, om så är fallet, huruvida Aseprofar och Edifa är behöriga att föra talan om ogiltigförklaring.
44. För att avgöra huruvida en åtgärd utgör en rättsakt mot vilken talan kan väckas i den mening som avses i artikel 230 första stycket EG, är det innehållet som är avgörande, medan dess form i princip saknar betydelse i det avseendet. Varje åtgärd som har tvingande rättsverkningar som kan påverka sökandens intressen genom att väsentligt förändra dennes rättsliga ställning utgör en rättsakt mot vilken talan kan väckas, i den mening som avses i denna bestämmelse (domstolens dom av den 11 november 1981 i mål 60/81, IBM mot kommissionen, REG 1981, s. 2639, punkt 9, svensk specialutgåva, volym 6, s. 225, och av den 11 november 2004 i mål C-249/02, Portugal mot kommissionen, REG 2004, s. I‑10717, punkt 35).
45. En jämförelse mellan femte och sjätte styckena i meddelande 2002/C 244/03, och av punkterna 1–12 i bilagan till detta, visar i förevarande fall att kommissionen har åtagit sig att, enligt vissa närmare bestämmelser och med vissa förbehåll, betrakta den person som underrättar kommissionen om en stats agerande som skulle kunna föranleda att ett fördragsbrottsförfarande inleds mot denna stat som ”klagande”, att den åtgärd som denne vidtar i detta syfte är ett ”klagomål” och att ”handläggningen” av klagomålet avslutas genom ett ”beslut om formell underrättelse” eller ett ”beslut om avskrivning”.
46. En jämförelse mellan sjunde stycket i meddelande 2002/C 244/03 och punkt 1 i bilagan till detta visar emellertid att dessa åtaganden har gjorts inom ramen för ett ”överträdelseförfarande”, med vilket avses den administrativa fasen av ett förfarande vid fördragsbrott som föreskrivs i artikel 226 EG, vars art kommissionen inte på något sätt har haft för avsikt att ändra.
47. Eftersom den administrativa fasen av det fördragsbrottsförfarande som föreskrivs i artikel 226 EG endast har till syfte att ge medlemsstaten tillfälle att frivilligt anpassa sig till fördragets krav eller, i förekommande fall, ge den möjlighet att motivera sin ståndpunkt (domstolens dom av den 18 mars 1986 i mål 85/85, kommissionen mot Belgien, REG 1986, s. 1149, punkt 11, och av den 29 september 1998 i mål C-191/95, kommissionen mot Tyskland, REG 1998, s. I‑5449, punkt 44), har ingen av de rättsakter som kommissionen antar inom ramen för denna fas någon bindande verkan (domstolens dom av den 1 mars 1996 i mål 48/65, Lütticke m.fl. mot kommissionen, REG 1966, s. 27, på s. 39; svensk specialutgåva, volym 1, s. 237).
48. Följaktligen har kommissionens beslut att avskriva ett klagomål, genom vilket den informeras om en stats agerande som skulle kunna föranleda att ett fördragsbrottsförfarande inleds, inte någon bindande verkan.
49. Inget av de av Aseprofar och Edifa framförda argumenten kan påverka denna bedömning.
50. Det saknar i synnerhet betydelse att besluten om avskrivning av klagomålen, i förevarande fall, har fattats med motiveringen att de påtalade agerandena inte stred mot gemenskapsrätten. Det framgår nämligen av domstolens rättspraxis att den åsikt som kommissionen har gett uttryck för i ett sådant beslut inte i sig medför att beslutet utgör en rättsakt mot vilken talan kan väckas (domen i det ovannämnda målet Lütticke m.fl. mot kommissionen, s. 38 och 39).
51. Vidare saknar det betydelse att denna åsikt, vilken kommissionen har gett uttryck för inom ramen för den administrativa fasen av fördragsbrottsförfarandet, kan komma att beaktas av den nationella domstolen. En sådan åsikt utgör nämligen en faktisk omständighet som inte är bindande för den nationella domstolen (domstolens beslut av den 17 juli 1998 i mål C-422/97 P, Sateba mot kommissionen, REG 1998, s. I-4913, punkt 38, och förstainstansrättens beslut av den 14 januari 2004 i mål T-202/02, Makedoniko Metro och Michaniki mot kommissionen, REG 2004, s. I-0000, punkt 47). Det förhållandet att Tribunal Supremo valde att beakta kommissionens åsikt i frågan angående kungligt dekret nr 725/2003 när den undersökte lagenligheten av detta dekret utgör således inte en rättsverkan som kan medföra att beslutet om avskrivning av klagomål P/2003/5119 skall anses utgöra en rättsakt mot vilken talan kan väckas. Den nya grund som åberopats av Aseprofar och Edifa i detta hänseende skall därför avvisas.
52. Det är dessutom utan verkan att åberopa rättspraxis angående de beslut genom vilka kommissionen har avskrivit ett klagomål som ingetts med stöd av förordning nr 17, vilken har ersatts av rådets förordning (EG) nr 1/2003 av den 16 december 2002 om tillämpning av konkurrensreglerna i artiklarna 81 och 82 i fördraget (EGT L 1, 2003, s. 1), och med stöd av förordning nr 99/63. Det fördragsbrottsförfarande som föreskrivs i artikel 226 EG och det administrativa förfarande som föreskrivs i dessa förordningar har nämligen olika ändamål och lyder under olika regler.
53. Den person som lämnar in ett klagomål till kommissionen, enligt vilket ett företags agerande strider mot artikel 81 EG eller artikel 82 EG, har, inom ramen för det administrativa förfarande som föreskrivs i förordningarna nr 17, nr 1/2003 och nr 99/63, processuella rättigheter som följer av bestämmelser i sekundärrätten. Denna person har även rätt att väcka talan vid gemenskapsdomstolen mot det beslut genom vilket kommissionen har avskrivit dennes klagomål, efter detta förfarande (domstolens dom av den 25 oktober 1977 i mål 26/76, Metro mot kommissionen, REG 1977, s. 1875, punkt 13, svensk specialutgåva, volym 3, s. 431, och av den 18 mars 1997 i mål C-282/95 P, Guérin automobiles mot kommissionen, REG 1997, s. I-1503, punkt 36).
54. Situationen är helt annorlunda för den person som underrättar kommissionen om en stats agerande som skulle kunna föranleda att ett fördragsbrottsförfarande inleds.
55. Kommissionen åtar sig visserligen enligt meddelande 2002/C 244/03 att ta kontakt med klaganden och skriftligen informera denne om ärendets gång (punkt 7 i bilagan till detta meddelande), och först underrätta klaganden om skälen till att kommissionens tjänsteavdelningar tänker föreslå att dennes klagomål skall avskrivas och uppmana denna att lämna eventuella synpunkter (punkt 10 i bilagan till meddelandet).
56. Dessa interna regler utgör emellertid inte några processuella garantier som föreskrivs i sekundärrättsliga bestämmelser utan, enligt lydelsen i dessa, administrativa åtgärder som kommissionen vidtagit i syfte att följa god förvaltningssed under den administrativa fasen av det fördragsbrottsförfarande som föreskrivs i artikel 226 första stycket EG (sjätte och sjunde styckena i meddelandet samt punkterna 1 och 14 i bilagan till meddelandet).
57. Det är även utan verkan att åberopa rättspraxis rörande skrivelser genom vilka kommissionen underrättar en enskild om att den inte avser att vidta åtgärder enligt artikel 86.3 EG. Artikel 86.3 EG och artikel 226 EG har nämligen olika ändamål och de förfaranden som föreskrivs i dessa lyder under olika regler. Dessutom medför sådana skrivelser inte några bindande rättsverkningar och utgör därför inte rättsakter mot vilka talan kan väckas i den mening som avses i artikel 230 första stycket EG (domen i det ovannämnda målet kommissionen mot T-Mobile Austria, punkt 70).
58. Följaktligen saknas det anledning att, i enlighet med artikel 48.2 i rättegångsreglerna, undersöka huruvida domen i det ovannämnda målet kommissionen mot T-Mobile Austria, som avser dessa skrivelser, utgör en rättslig omständighet som framkommit först under förfarandet och således huruvida talan kan prövas på den nya grund som Aseprofar och Edifa har åberopat med stöd av denna dom.
59. Slutligen är det utan verkan att åberopa principerna om god förvaltningssed och om rätt till ett verksamt rättsligt skydd. Principen om god förvaltningssed gör det nämligen inte möjligt att anse att en talan om ogiltigförklaring som inte avser en rättsakt mot vilken talan kan väckas, och som således inte uppfyller de villkor som föreskrivs i artikel 230 EG, kan tas upp till sakprövning (se analogt domen i det ovannämnda målet kommissionen mot T-Mobile Austria, punkt 72). Principen om rätt till ett verksamt rättsligt skydd gör på samma sätt det varken möjligt för rätten att bortse från kravet på talerätt som föreskrivs i artikel 230 fjärde stycket EG (se domstolens dom av den 25 juli 2002 i mål C-50/00 P, Unión de Pequeños Agricultores mot rådet, REG 2002, s. I-6677, punkt 44, och av den 30 mars 2004 i mål C-167/02 P, Rothley m.fl. mot parlamentet, REG 2004, s. I-3166, punkt 25), eller att underlåta att beakta kravet på att det skall vara fråga om en rättsakt mot vilken talan kan väckas, vilket följer av artikel 230 första stycket EG.
60. De beslut genom vilka kommissionen har avskrivit ett klagomål rörande en stats agerande som skulle kunna föranleda att ett fördragsbrottsförfarande inleds utgör följaktligen inte rättsakter mot vilka talan kan väckas och talan om ogiltigförklaring av dessa som väckts skall därför avvisas utan att det behöver prövas huruvida de övriga i artikel 230 EG föreskrivna villkoren är uppfyllda.
61. I förevarande fall skall således den talan som väckts mot kommissionens beslut av den 30 mars 2004 om avskrivning av klagomål P/2002/4609 och klagomål P/2003/5119 avvisas.
Rättegångskostnader
62. Enligt artikel 87.2 i rättegångsreglerna skall tappande part förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna, om detta har yrkats.
63. I förevarande fall har kommissionen yrkat att Aseprofar och Edifa skall förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna. Eftersom Aseprofar och Edifa har tappat målet, skall kommissionens yrkande bifallas.
Domslut
På dessa grunder fattar
FÖRSTAINSTANSRÄTTEN (fjärde avdelningen)
följande beslut:
1) Talan avvisas.
2) Asociación de exportadores españoles de productos farmacéuticos och Española de desarrollo e impulso farmacéutico, SA, skall ersätta rättegångskostnaderna.
Luxemburg den 19 september 2005