PIRMĀS INSTANCES TIESAS RĪKOJUMS (apelācijas palāta)
2009. gada 28. septembrī
Lieta T‑46/08 P
Luigi Marcuccio
pret
Eiropas Kopienu Komisiju
Apelācija – Civildienests – Ierēdņi – Lūgums sniegt informāciju par personīgajām mantām, kas nosūtītas no darba vietas valsts uz dzīvesvietas valsti – Apelācijas sūdzība, kas daļēji ir acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami nepamatota
Priekšmets Apelācijas sūdzība, kas iesniegta par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2007. gada 6. decembra rīkojumu
lietā F‑40/06 Marcuccio/Komisija (Krājums‑CDL, I‑A‑1‑0000. un II‑A‑1‑0000. lpp.) un ar kuru tiek lūgts atcelt šo rīkojumu
Nolēmums Apelācijas sūdzību noraidīt. Luigi Marcuccio sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina tos, kas šajā tiesvedībā radušies Komisijai.
Kopsavilkums
1.      Apelācija – Pamati – Kļūdains faktu vērtējums – Nepieņemamība – Pierādījumu vērtējuma pārbaude Tiesā – Izslēgšana, izņemot
sagrozīšanas gadījumu
(EKL 225. pants; Tiesas Statūtu 58. panta pirmā daļa)
2.      Prasība atcelt tiesību aktu – Interese celt prasību – Zudums tāda apstākļa dēļ, kas iestājies pēc prasības celšanas – Tiesvedības
izbeigšana
3.      Ierēdņi – Iestāžu ārpuslīgumiskā atbildība – Nosacījumi – Prettiesiskums – Zaudējumi – Cēloņsakarība
(EKL 288. panta 2. punkts)
4.      Apelācija – Pamati – Pamats, kas vērsts pret Civildienesta tiesas lēmumu par tiesāšanās izdevumiem
(Tiesas Statūtu I pielikuma 11. panta 2. punkts)
1.      Civildienesta tiesa ir vienīgā, kuras kompetencē ir, pirmkārt, konstatēt faktus, izņemot gadījumus, kad no tai iesniegtajiem
lietas materiāliem izriet būtiska tās konstatējumu neprecizitāte, un, otrkārt, izvērtēt šos faktus. Izņemot gadījumus, kad
šai tiesai iesniegtie pierādījumi ir sagrozīti, faktu izvērtēšana tādējādi nav tiesību jautājums, kas ir jāizskata Pirmā instances
tiesai kā apelācijas instances tiesai. Lai nebūtu jāveic atkārtots faktu un pierādījumu vērtējums, šādai faktu sagrozīšanai
ir acīmredzami jāizriet no lietas materiāliem.
(skat. 44. un 45. punktu)
Atsauces: Tiesa, 1998. gada 28. maijs, C‑8/95 P New Holland Ford/Komisija, Recueil, I‑3175. lpp., 72. punkts; 2001. gada 2. oktobris, C‑449/99 P EIB/Hautem, Recueil, I‑6733. lpp., 44. punkts; 2006. gada 10. janvāris, C‑240/03 P Comunità montana della Valnerina/Komisija, Krājums, I‑731. lpp., 63. punkts; 2006. gada 6. aprīlis, C‑551/03 P General Motors/Komisija, Krājums, I‑3173. lpp., 54. punkts; 2006. gada 21. septembris, C‑167/04 P JCB Service/Komisija, Krājums, I‑8935. lpp., 108. punkts.
2.      Pareizas tiesvedības interesēs Civildienesta tiesa pēc savas iniciatīvas var konstatēt, ka tiesvedība ir jāizbeidz gadījumā,
ja prasītājs, kam sākotnēji bija interese celt prasību, ir zaudējis jebkādu personīgu interesi apstrīdētā lēmuma atcelšanā
sakarā ar apstākli, kas ir iestājies pēc minētās prasības celšanas. Faktiski, lai prasītājs varētu uzturēt prasību par lēmuma
atcelšanu, tam ir jābūt personīgi ieinteresētam apstrīdētā lēmuma atcelšanā arī pēc minētās prasības iesniegšanas.
No secinājuma, ka ir jāizbeidz tiesvedība saistībā ar Civildienesta tiesā iesniegto prasību, izriet, ka tā nevar pēc būtības
pieņemt nolēmumu par attiecīgo prasību.
(skat. 50.–52. punktu)
Atsauces: Tiesa, 2007. gada 7. jūnijs, C‑362/05 P Wunenburger/Komisija, Krājums, I‑4333. lpp., 39. punkts; Pirmās instances tiesa, 2005. gada 17. oktobris, T‑28/02 First Data u.c./Komisija, Krājums, II‑4119. lpp., 36. un 37. punkts; 2007. gada 7 februāris, T‑339/03 Clotuche/Komisija, Krājums, I‑0000. lpp., 39. punkts un tajā minētā judikatūra.
3.      Tas, ka lēmums ir prettiesisks, jo tajā nav norādīts pamatojums, nav pietiekošs iemesls, lai rastos Kopienas ārpuslīgumiskā
atbildība par tās iestāžu prettiesiskiem aktiem, jo, lai iestātos šāda atbildība, ir jābūt izpildītiem vairākiem kumulatīviem
nosacījumiem saistībā ar atbildētājai iestādei pārmestās rīcības prettiesiskumu, zaudējumu patieso esamību un cēloņsakarības
starp attiecīgo rīcību un zaudējumiem esamību.
4.      Iespējamo zaudējumu morālais un šķietami “būtiskais” raksturs nav pamats, lai mainītu subjektu, kam ir pienākums pierādīt
zaudējuma esamību un apmēru, kurš ir noteikts prasītājam. Faktiski Kopienu atbildība iestājas tikai tad, ja prasītājs ir pierādījis
tam nodarītā kaitējuma esamību.
(skat. 66. un 67. punktu)
Atsauces: Pirmās instances tiesa, 2004. gada 9. novembris, T‑116/03 Montalto/Padome, Krājums‑CDL, I‑A‑339. un II‑1541. lpp., 126. punkts un tajā minētā judikatūra; 2006. gada 8. jūnijs, T‑156/03 Pérez‑Díaz/Komisija, Krājums‑CDL, I‑A‑2‑135. un II‑A‑2‑649. lpp., 72. punkts un tajā minētā judikatūra.
5.      No Tiesas Statūtu I pielikuma 11. panta 2. punkta izriet, ka apelāciju nevar iesniegt tikai par to, kuram lietas dalībniekam
ir jāsedz tiesāšanās izdevumi, vai par tiesāšanās izdevumu apmēru. Līdz ar to, ja visi citi par Civildienesta tiesas nolēmumu
iesniegtās apelācijas sūdzības pamati tiek noraidīti, prasījumi par Civildienesta tiesas lēmuma par tiesāšanās izdevumiem
iespējamo nelikumību ir jāatzīst par acīmredzami nepieņemamiem.
(skat. 84. punktu)
Atsauce: Tiesa, 2005. gada 26. maijs, C‑301/02 P Tralli/ECB, Krājums, I‑4071. lpp., 88. punkts un tajā minētā judikatūra.