Presuda Suda (peto vijeće) od 8. lipnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Monomeles Protodikeio Athinon - Grčka) – OL protiv PQ
(predmet C-111/17 PPU)1
(Zahtjev za prethodnu odluku – Pravosudna suradnja u građanskim stvarima – Nadležnost, priznavanje i izvršenje sudskih odluka u bračnim sporovima i u stvarima povezanim s roditeljskom odgovornošću – Međunarodna otmica djece – Haška konvencija od 25. listopada 1980. – Uredba (EZ) br. 2201/2003 – Članak 11. – Zahtjev za predaju – Pojam ‚uobičajeno boravište’ dojenčeta – Dijete rođeno sukladno želji njegovih roditelja u državi članici koja nije ona u kojoj oni imaju uobičajeno boravište – Neprekidni boravak djeteta tijekom prvih mjeseci njegova života u državi članici njegova rođenja – Odluka majke da se ne vrati u državu članicu u kojoj se nalazilo uobičajeno boravište para)
Jezik postupka: grčki
Sud koji je uputio zahtjev
Monomeles Protodikeio Athinon
Stranke glavnog postupka
Tužitelj: OL
Tuženik: PQ
Izreka
Članak 11. stavak 1. Uredbe Vijeća (EZ) br. 2201/2003 od 27. studenoga 2003. o nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u bračnim sporovima i u stvarima povezanim s roditeljskom odgovornošću, kojom se stavlja izvan snage Uredba (EZ) br. 1347/2000, treba tumačiti na način da u situaciji poput one u glavnom postupku, u kojoj je dijete rođeno i neprekidno boravi sa svojom majkom više mjeseci, sukladno zajedničkoj želji svojih roditelja, u državi članici koja nije ona u kojoj su oni imali svoje uobičajeno boravište prije njegova rođenja, prvotna namjera roditelja u odnosu na vraćanje majke zajedno s djetetom u potonju državu članicu ne dopušta zaključak da je to dijete ondje imalo svoje „uobičajeno boravište” u smislu te uredbe.
Slijedom toga, u takvoj situaciji odbijanje majke da se vrati u istu državu članicu zajedno s djetetom ne može se smatrati „nezakonitim odvođenjem ili zadržavanjem” djeteta u smislu navedenog članka 11. stavka 1.
____________
1 SL C 144, 8. 5. 2017.