62024CJ0284_RES
Predmet C-284/24
LD
protiv
Criminal Injuries Compensation Tribunal i dr.
(zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio High Court, Irska)
Presuda Suda (peto vijeće) od 2. listopada 2025.
„Zahtjev za prethodnu odluku – Pravosudna suradnja u kaznenim stvarima – Direktiva 2004/80/EZ – Članak 12. stavak 2. – Naknada žrtvama nasilnih kaznenih djela počinjenih s namjerom – Pravična i primjerena naknada – Nacionalni propis kojim se isključuje naknada za pretrpljene bol i patnju”
Pravosudna suradnja u kaznenim stvarima – Direktiva 2004/80 – Naknada žrtvama nasilnih kaznenih djela počinjenih s namjerom – Obveza država članica da uspostave sustave naknade žrtvama – Pravična i primjerena naknada štete žrtvama – Nacionalni sustav naknade žrtvama kojim se u pogledu neimovinske štete isključuje svaka naknadu za bol i patnju koje su pretrpjele te žrtve – Nedopuštenost
(Direktiva 2012/29 Europskog parlamenta i Vijeća, čl. 2. st. 1. t. (a); Direktiva Vijeća 2004/80, uvodne izjave 2., 10. i 14., čl. 12. st. 2. i čl. 18. st. 2.)
(t. 20.-32., 34.-39. i izreka)
Kratak prikaz
Postupajući povodom zahtjeva za prethodnu odluku Sud odlučuje o usklađenosti s Direktivom 2004/80 (
1
) sustava pravila o naknadi žrtvama nasilnih kaznenih djela počinjenih s namjerom, poput irskog, kojim se u pogledu neimovinske štete isključuje svaka naknada za bol i patnju koje su pretrpjele te žrtve.
Dana 12. srpnja 2015. osoba LD bila je žrtva nasilnog kriminalnog napada koji je počinila grupa osoba pred njezinim prebivalištem u Dublinu (Irska). Dana 1. listopada 2015. osoba LD podnijela je Criminal Injuries Compensation Tribunalu (Sud za naknadu žrtvama kaznenih djela, Irska) zahtjev za naknadu na temelju irskog sustava pravila o naknadi žrtvama. U tom je zahtjevu ona navela da je zbog tog napada zadobila tešku ozljedu oka koja je dovela do trajnog djelomičnog gubitka vida. Osim toga, ona je zbog toga patila i od psiholoških smetnji i tjeskobe. Nakon što je Sud za naknadu žrtvama kaznenih djela utvrdio da je osoba LD kao žrtva pretrpjela tjelesne ozljede i imovinsku štetu prouzročenu nasilnim kaznenim djelom počinjenim s namjerom, on joj je dodijelio iznos od 645,62 eura za troškove koji su joj izravno nastali zbog tog kaznenog djela.
Dana 2. kolovoza 2019. osoba LD podnijela je pravno sredstvo High Courtu (Visoki sud, Irska), odnosno sudu koji je uputio zahtjev, navodeći, među ostalim, da irski sustav pravila o naknadi žrtvama nije usklađen s Direktivom 2004/80 jer se njime ne predviđa pravična i primjerena naknada s obzirom na to da je isključena opća šteta, uključujući pretrpljene bol i patnju (
2
).
Dvojeći o tome kako treba tumačiti članak 12. stavak 2. te direktive, nacionalni sud uputio je Sudu zahtjev za prethodnu odluku.
Ocjena Suda
Što se tiče naknade neimovinske štete koju su pretrpjele žrtve nasilnih kaznenih djela počinjenih s namjerom, Sud pojašnjava da iako je točno da članak 12. stavak 2. Direktive 2004/80 ne sadržava izričito upućivanje na takvu štetu, široka formulacija navedene odredbe ni na koji način ne ograničava doseg naknade koja je njome predviđena u pogledu šteta čijem popravljanju ta naknada može pridonijeti.
Kao što to proizlazi iz sudske prakse Suda, ne može se utvrditi nikakvo razlikovanje s obzirom na vrste štete koje žrtve počinjenih kaznenih djela mogu pretrpjeti ili posljedice kojima one mogu biti izložene. Čak i pod pretpostavkom da tekst članka 18. stavka 2. Direktive 2004/80 – koji se osobito u verzijama na francuskom i rumunjskom jeziku odnosi samo na „tjelesne ozljede” – može upućivati na postojanje takve razlike, valja istaknuti da u brojnim drugim jezičnim verzijama te odredbe pojam „šteta” nije popraćen nikakvim pridjevom kojim bi se ograničio njezin doseg. Doista, iz ustaljene sudske prakse proizlazi da odredbe prava Europske unije treba tumačiti i primjenjivati ujednačeno uzimajući u obzir verzije sastavljene na svim jezicima Unije, a u slučaju neslaganja između tih različitih verzija predmetnu odredbu treba tumačiti s obzirom na opću strukturu i cilj propisa kojeg je ona dio.
U tom pogledu Sud primjećuje, s jedne strane, da na temelju nijedne druge odredbe Direktive 2004/80 nije moguće zaključiti da se mora uspostaviti razlikovanje između vrsta gubitaka ili šteta koje su pretrpjele žrtve koje su obuhvaćene njezinim područjem primjene. S druge strane, on navodi da bi mjere za olakšavanje ostvarivanja naknade žrtvama kaznenih djela trebale biti sastavni dio cilja osiguranja zaštite integriteta dotičnih osoba (
3
). Usto, tom se direktivom poštuju temeljna prava i načela koja su ponovno potvrđena osobito Poveljom Europske unije o temeljnim pravima (
4
). Doista, kao što to proizlazi iz članka 3. stavka 1. Povelje, integritet osobe mora se shvatiti na način da obuhvaća i fizički i duševni integritet. Stoga se naknadom predviđenom člankom 12. stavkom 2. Direktive 2004/80 mora moći, ovisno o slučaju, doprinijeti naknadi svake neimovinske štete, uključujući štetu zbog pretrpljene boli i patnje.
Stoga Sud navodi da se članku 12. stavku 2. Direktive 2004/80 protivi nacionalni sustav pravila o naknadi žrtvama nasilnih kaznenih djela počinjenih s namjerom kojim se u pogledu neimovinske štete načelno isključuje svaka naknada za bol i patnju koje su pretrpjele te žrtve. Neovisno o potrebi osiguranja financijske održivosti nacionalnih sustava pravila o naknadi, u smislu da države članice ne moraju nužno predvidjeti potpunu naknadu imovinske i neimovinske štete koju su pretrpjele navedene žrtve, pravična i primjerena naknada u smislu te odredbe zahtijeva da se prilikom njezina određivanja uzme u obzir ozbiljnost posljedica koje za navedene žrtve imaju počinjena kaznena djela koja su one pretrpjele kao i naknada koju takve žrtve mogu dobiti na temelju deliktne odgovornosti počinitelja kaznenog djela.
(
1
)	Direktiva Vijeća 2004/80/EZ od 29. travnja 2004. o naknadi žrtvama kaznenih djela (JO 2004., L 261, str. 15.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 16., str. 76.). Konkretno, u skladu s člankom 12. stavkom 2. te direktive, sve države članice osiguravaju da njihova nacionalna pravila sadrže odredbe o naknadi žrtvama nasilnih kaznenih djela počinjenih s namjerom, na njihovom državnom području, koja jamče pravičnu i primjerenu naknadu žrtvama.
(
2
)	Irski sustav pravila o naknadi žrtvama, uspostavljen 1974., predviđao je u svojoj izvornoj verziji plaćanje za takozvanu „opću” štetu (general damages), uključujući za pretrpljene bol i patnju (pain and suffering). Nakon što je taj sustav pravila izmijenjen 1. travnja 1986., nikakva se naknada za pretrpljene bol i patnju na ime opće štete ne dodjeljuje s obzirom na to da je doseg predmetnih odredbi prije njihove izmjene imao ozbiljne posljedice na financije irske države, koja je u to vrijeme prolazila razdoblje duboke gospodarske recesije.
(
3
)	Vidjeti uvodnu izjavu 2. Direktive 2004/80.
(
4
)	Vidjeti uvodnu izjavu 14. Direktive 2004/80.