62021CJ0391
PRESUDA SUDA (četvrto vijeće)
19. rujna 2024. (
*1
)
„Žalba – Institucionalno pravo – Jedinstveni status europskog zastupnika – Europski zastupnici izabrani u talijanskim izbornim jedinicama – Odluka u području mirovina koju je donio talijanski Zastupnički dom – Izmjena iznosa mirovina talijanskih nacionalnih zastupnika – Posljedična izmjena iznosa mirovina bivšeg europskog zastupnika izabranog u Italiji koju je proveo Europski parlament – Povlačenje i zamjene odluka Parlamenta – Postojanje pravnog interesa za ukidanje presude Općeg suda Europske unije”
U predmetu C‑391/21 P,
povodom žalbe na temelju članka 56. Statuta Suda Europske unije, podnesene 24. lipnja 2021.,
Enrico Falqui, sa stalnom adresom u Firenci (Italija), kojeg zastupaju F. Sorrentino i A. Sandulli, avvocati,
tužitelj,
a druga stranka u postupku je:
Europski parlament, koji zastupaju S. Alves i S. Seyr, u svojstvu agenata,
tuženik u prvostupanjskom postupku,
SUD (četvrto vijeće),
u sastavu: C. Lycourgos, predsjednik vijeća, O. Spineanu‑Matei, J.-C. Bonichot, S. Rodin (izvjestitelj) i L. S. Rossi, suci,
nezavisna odvjetnica: J. Kokott,
tajnik: A. Calot Escobar,
uzimajući u obzir pisani dio postupka,
saslušavši mišljenje nezavisne odvjetnice na raspravi održanoj 11. siječnja 2024.,
donosi sljedeću
Presudu
1
Svojom žalbom E. Falqui zahtijeva ukidanje presude od 5. svibnja 2021., Falqui/Parlament (T‑695/19, u daljnjem tekstu: pobijana presuda, EU:T:2021:242), kojom je Opći sud odbio njegovu tužbu za poništenje, kao prvo, obavijesti od 8. srpnja 2019. koju je sastavio Europski parlament (u daljnjem tekstu: sporna odluka) o prilagodbi iznosa mirovine na koju žalitelj ima pravo nakon što je 1. siječnja 2019. stupila na snagu Odluka br. 14/2018 Ufficia di Presidenza della Camera dei deputati (Ured predsjedništva Zastupničkog doma, Italija) od 12. srpnja 2018. (u daljnjem tekstu: Odluka br. 14/2018), kao drugo, obavijesti od 11. travnja 2019. koju je sastavio načelnik Odjela za plaće i socijalna prava zastupnika Glavne uprave za financije Parlamenta (u daljnjem tekstu: načelnik odjela) u pogledu primjene mirovine na koju ima pravo nakon što je 1. siječnja 2019. stupila na snagu Odluka br. 14/2018 i, kao treće, mišljenja Pravne službe Parlamenta br. SJ-0836/18 od 11. siječnja 2019. (u daljnjem tekstu: mišljenje pravne službe).
Pravni okvir
Pravo Unije
Pravilnik PEAM
2
Člankom 1. Priloga III. Pravilniku o isplati troškova i naknada zastupnicima u Europskom parlamentu, u verziji koja je bila na snazi do 14. srpnja 2009. (u daljnjem tekstu: Pravilnik PEAM), propisivalo se:
„1.   Svi članovi Europskog parlamenta imaju pravo na starosnu mirovinu.
2.   Dok se ne uspostavi konačni zajednički mirovinski sustav za sve članove Europskog parlamenta i u slučaju da nacionalni sustav ne predviđa mirovinu, ili u slučaju da iznos i/ili uvjeti predviđene mirovine nisu istovjetni onima koji se primjenjuju za članove nacionalnog parlamenta države članice za koju je izabran dotični član Parlamenta, isplaćuje se privremena starosna mirovina, na zahtjev dotičnog člana, iz proračuna Europske unije, dijela koji se odnosi na Parlament.”
3
U članku 2. Priloga III. Pravilniku PEAM propisivalo se:
„1.   Iznos i uvjeti privremene mirovine istovjetni su onima mirovine koju primaju članovi donjeg doma države članice za koju je izabran dotični član Parlamenta.
2.   Svaki član na kojeg se primjenjuju odredbe članka 1. stavka 2. dužan je, pristupanjem tom sustavu, uplatiti u proračun Europske unije doprinos koji se izračunava na takav način da plaća jednak doprinos koji plaća član donjeg doma države članice u kojoj je izabran, u skladu s nacionalnim odredbama.”
4
U skladu s člankom 3. stavcima 1. i 2. Priloga III. Pravilniku PEAM:
„1.   Zahtjev za pristupanje tom privremenom mirovinskom sustavu treba podnijeti u roku od 12 mjeseci od početka mandata dotične osobe.
Nakon što taj rok istekne, datum od kojeg pristupanje mirovinskom sustavu proizvodi učinke utvrđuje se na prvi dan mjeseca u kojem je zahtjev zaprimljen.
2.   Zahtjev za mirovinu treba podnijeti u roku od šest mjeseci od stjecanja prava.
Nakon što taj rok istekne, datum od kojeg pravo na mirovinu proizvodi učinke utvrđuje se na prvi dan mjeseca u kojem je zahtjev zaprimljen.”
Statut zastupnika
5
Članak 25. stavci 1. i 2. Odluke Europskog parlamenta 2005/684/EZ, Euratom od 28. rujna 2005. o donošenju Statuta članova Europskog parlamenta (SL 2005., L 262, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 16., str. 181., u daljnjem tekstu: Statut zastupnika), koji je stupio na snagu 14. srpnja 2009., glasi kako slijedi:
„1.   Članovi koji su prije stupanja na snagu ovog Statuta bili u Parlamentu te su bili ponovno izabrani mogu se odlučiti za nacionalni sustav koji se odnosi na naknadu, prijelaznu naknadu i mirovinu za vrijeme cjelokupnog trajanja mandata u Europskom parlamentu.
2.   Ova plaćanja izvršavaju se iz proračuna države članice.”
6
Člankom 28. stavkom 1. Statuta zastupnika predviđa se:
„Svako pravo na mirovinu koju je član stekao u skladu s nacionalnim rješenjima u vrijeme primjene ovog Statuta u cijelosti se zadržava.”
Provedbene mjere
7
Uvodna izjava 7. Odluke 2009/C 159/01 Predsjedništva Europskog parlamenta od 19. svibnja i 9. srpnja 2008. o provedbenim mjerama Statuta zastupnika (SL 2009., C 159, str. 1.), kako je izmijenjena Odlukom 2010/C 340/06 Predsjedništva Europskog parlamenta od 13. prosinca 2010. (SL 2010., C 340, str. 6.) (u daljnjem tekstu: Provedbene mjere), glasi:
„[…] važno je u prijelaznim odredbama osigurati da osobe koje imaju pravo na određena davanja dodijeljena na temelju Pravilnika PEAM mogu nastaviti ostvarivati to pravo nakon stavljanja izvan snage tog pravilnika, u skladu s načelom [zaštite] legitimnih očekivanja. Valja također zajamčiti poštovanje prava na mirovinu stečenih na temelju Pravilnika PEAM prije stupanja na snagu Statuta [zastupnika].”
8
Člankom 49. stavkom 1. Provedbenih mjera određuje se:
„Zastupnici koji su izvršavali mandat tijekom najmanje jedne cijele godine imaju pravo, nakon isteka mandata, na doživotnu starosnu mirovinu koja se isplaćuje od prvog dana mjeseca nakon onog mjeseca u kojem su navršili 63 godine.
Bivši članovi ili njihovi pravni zastupnici, osim u slučaju više sile, podnose zahtjeve za isplatu starosne mirovine u roku od šest mjeseci od stjecanja prava na mirovinu. Nakon tog roka, datum početka isplate starosne mirovine je prvi dan mjeseca u kojem je zahtjev primljen.”
9
U skladu s njihovim člankom 73., Provedbene mjere stupile su na snagu na dan stupanja na snagu Statuta zastupnika, to jest 14. srpnja 2009.
10
U članku 74. Provedbenih mjera predviđa se da, u skladu s prijelaznim odredbama predviđenima u njihovoj glavi IV. i osobito njihovim člankom 75., Pravilnik PEAM prestaje vrijediti na dan stupanja na snagu Statuta zastupnika.
11
U skladu s člankom 75. Provedbenih mjera:
„1.   Mirovina za nadživjele osobe, invalidska mirovina, dodatna invalidska mirovina za uzdržavanu djecu i starosna mirovina koje su dodijeljene na temelju priloga I., II. i III. Pravilniku PEAM nastavljaju se isplaćivati u skladu s tim prilozima osobama koje su na njih imale pravo prije stupanja na snagu Statuta [zastupnika].
Ako bivši zastupnik koji prima invalidsku mirovinu umre nakon 14. srpnja 2009., mirovina za nadživjele osobe isplaćuje se njegovom bračnom drugu, stalnom izvanbračnom partneru ili uzdržavanoj djeci u skladu s uvjetima utvrđenima Prilogom I. Pravilniku PEAM.
2.   Prava na starosnu mirovinu koja su stečena do datuma stupanja na snagu Statuta [zastupnika] zadržavaju se u skladu sa spomenutim Prilogom III. Osobe koje su stekle prava u tom mirovinskom sustavu imaju pravo na mirovinu koja se izračunava na temelju njihovih prava stečenih u skladu s prethodno navedenim Prilogom III. ako ispunjavaju uvjete koji se u tu svrhu predviđaju nacionalnim zakonodavstvom dotične države članice i ako podnesu zahtjev iz članka 3. stavka 2. prethodno navedenog Priloga III.”
Talijansko pravo
12
Prema članku 1. stavcima 1., 2. i 3. Odluke br. 14/2018:
„1.   Od 1. siječnja 2019. iznosi doživotnih naknada, onih izravnih i onih za nadživjele osobe, i proporcionalnog dijela doživotne naknade iz mirovinskih prava, one izravne i one za nadživjele osobe, na koje su prava stečena na temelju pravilnika koji je bio na snazi 31. prosinca 2011., izračunavaju se u skladu s novim uvjetima predviđenim ovom odlukom.
2.   Novi izračun iz prethodnog stavka izvršava se množenjem iznosa osobnog doprinosa faktorom pretvorbe koji se odnosi na dob zastupnika u trenutku stjecanja prava na doživotnu naknadu ili proporcionalni dio naknade iz mirovinskih prava.
3.   Primjenjuju se faktori pretvorbe iz tablice 1. u Prilogu ovoj odluci.”
Okolnosti spora
13
Okolnosti spora iznesene su u točkama 13. do 23. pobijane presude. One se za potrebe ove žalbe mogu sažeti kako slijedi.
14
Žalitelj, E. Falqui, bivši je član Parlamenta, izabran u Italiji. Ima pravo na starosnu mirovinu.
15
U napomeni dodanoj obračunskoj ispravi o mirovini za siječanj 2019. Parlament je upozorio žalitelja na činjenicu da se iznos njegove starosne mirovine može revidirati primjenom Odluke br. 14/2018 i da bi taj novi izračun eventualno mogao dovesti do povrata neopravdano isplaćenih iznosa.
16
Parlament je od 1. siječnja 2019. primjenom te odluke na temelju članka 2. stavka 1. Priloga III. Pravilniku PEAM smanjio iznos žaliteljeve starosne mirovine.
17
U nedatiranoj obavijesti načelnika odjela, priloženoj žaliteljevoj obračunskoj ispravi o mirovini za veljaču 2019., Parlament ga je najprije obavijestio da je njegova pravna služba potvrdila da se Odluka br. 14/2018 automatski primjenjuje na njegovu situaciju. Nadalje, čim primi potrebne informacije od Camere dei deputati (Zastupnički dom, Italija), Parlament će obavijestiti žalitelja o novom iznosu njegove starosne mirovine i izvršiti povrat eventualne razlike u sljedećih 12 mjeseci. Naposljetku, obavijestio je žalitelja da će se konačni iznos njegove mirovine odrediti formalnim aktom protiv kojeg se može podnijeti pritužba ili tužba za poništenje.
18
Obaviješću od 11. travnja 2019. načelnik odjela je, kao prvo, obavijestio žalitelja da će se, kao što je to najavio u svojoj napomeni iz veljače 2019. priloženoj obračunskoj ispravi o žaliteljevoj mirovini, iznos njegove starosne mirovine smanjiti, u skladu s člankom 2. stavkom 1. Priloga III. Pravilniku PEAM, do iznosa na koji su smanjene slične mirovine koje se u Italiji isplaćuju bivšim nacionalnim zastupnicima Zastupničkog doma u skladu s Odlukom br. 14/2018. Kao drugo, iznos žaliteljeve starosne mirovine izmijenit će se od travnja 2019., s retroaktivnim učinkom od 1. siječnja 2019., u skladu s planom za utvrđivanje novog iznosa mirovine dostavljenim u prilogu toj obavijesti. Kao treće, obaviješću od 11. travnja 2019. žalitelju je dodijeljen rok od 30 dana od njezina primitka da podnese svoje primjedbe. Ako ne podnese takve primjedbe, učinci te obavijesti smatrat će se konačnima i podrazumijevat će, među ostalim, povrat neopravdano isplaćenih iznosa za razdoblje od siječnja do ožujka 2019.
19
Žalitelj je porukom elektroničke pošte od 23. svibnja 2019. podnio svoje primjedbe Parlamentu.
20
Žalitelj je 10. lipnja 2019. protiv obavijesti od 11. travnja 2019. Općem sudu podnio tužbu za poništenje koja je upisana pod brojem T‑347/19. Ta je tužba rješenjem od 3. srpnja 2020., Falqui i Poggiolini/Parlament (T‑347/19 i T‑348/19, EU:T:2020:303) odbačena kao očito nedopuštena. Žalitelj nije podnio žalbu protiv tog rješenja.
21
Spornom odlukom načelnik odjela naveo je da primjedbe koje je žalitelj podnio ne sadržavaju elemente koji mogu opravdati reviziju stajališta Parlamenta, koje je izneseno u nacrtu odluke. Posljedično, iznos starosne mirovine i plan povrata neopravdano isplaćenih iznosa koji iz toga proizlazi, koji su ponovno izračunani i dostavljeni u prilogu nacrtu odluke, postali su konačni na datum dostave sporne odluke.
22
Žalitelj najprije nije primio obavijest o spornoj odluci jer ju je talijanska pošta vratila belgijskoj pošti. Žalitelj je za spornu odluku saznao tek 29. kolovoza 2019., kada je Parlament podnio svoj prigovor nedopuštenosti istaknut protiv tužbe podnesene u predmetu T‑347/19. Međutim, Parlament je zatim, nakon podnošenja navedenog prigovora nedopuštenosti, drugi put pravodobno dostavio spornu odluku.
Postupak pred Općim sudom i pobijana presuda
23
Tužbom koju je 11. listopada 2019. dostavio tajništvu Općeg suda žalitelj je pokrenuo postupak radi poništenja sporne odluke, obavijesti od 11. travnja 2019. i mišljenja pravne službe.
24
U prilog svojem zahtjevu za poništenje žalitelj je istaknuo tri tužbena razloga. Prvi tužbeni razlog temeljio se na povredi provedbenih mjera. Drugi tužbeni razlog temeljio se na tome da je, s obzirom na navodnu nezakonitost Odluke br. 14/2018 s obzirom na talijansko pravo, Parlament trebao odbiti primijeniti tu odluku na žaliteljevu situaciju. Treći tužbeni razlog temeljio se na povredi načelâ nadređenosti, pravne sigurnosti, zaštite legitimnih očekivanja i proporcionalnosti.
25
Opći sud je pobijanom presudom odbio ta tri tužbena razloga i tako odbio tu tužbu.
Postupak i zahtjevi stranaka pred Sudom
26
Žalitelj od Suda zahtijeva da:
–
ukine pobijanu presudu;
–
poništi mišljenje pravne službe, nacrt odluke i spornu odluku te
–
naloži Parlamentu snošenje troškova obaju postupaka.
27
Parlament od Suda zahtijeva da:
–
odbije žalbu i
–
naloži žalitelju snošenje troškova, uključujući troškove nastale u prvostupanjskom postupku.
28
E. Falqui je 12. siječnja 2022. tajništvu Suda podnio presliku presude br. 4/2021 Consiglia di giurisdizione della Camera dei deputati (Pravosudno vijeće Zastupničkog doma, Italija) od 23. prosinca 2021. (u daljnjem tekstu: presuda br. 4/2021), kojom je poništena Odluka br. 14/2018. Taj dokument, u toj fazi, nije bio priložen spisu.
29
Žalitelji u predmetu Santini i dr./Parlament (C‑198/21 P) su tajništvu Suda 9. ožujka 2022. podnijeli istu presudu.
30
U ovom predmetu, kao i u predmetima Coppo Gavazzi i dr./Parlament (C‑725/20 P) i Santini i dr./Parlament (C‑198/21 P), tajništvo je 16. ožujka 2022. stranke u tim predmetima obavijestilo o mjeri upravljanja koju su na temelju članka 62. Poslovnika Suda donijeli sudac izvjestitelj i nezavisna odvjetnica, prema kojoj se od njih tražilo da podnesu sve dokumente koji bi mogli utjecati na predmet postupka koji se na njih odnosi, a osobito presudu br. 4/2021.
31
Žalitelj je 23. ožujka 2022. podnio više dokumenata, među kojima i presudu br. 4/2021. Parlament je 29. ožujka 2022. također podnio nekoliko dokumenata, među kojima i presudu br. 4/2021 i dokument naslovljen „Nova pravila za izračun mirovina koja je donio talijanski Zastupnički dom”. Ta je institucija također obavijestila Sud da će, nakon što primi dodatna pojašnjenja koja je u pogledu konkretne primjene tih pravila zatražila od Zastupničkog doma, provesti novi izračun žaliteljeve starosne mirovine i dostaviti mu novi nacrt odluke o utvrđivanju njegovih mirovinskih prava, o kojem će on moći iznijeti svoje primjedbe prije donošenja konačne odluke.
32
Parlament je 21. rujna 2022. donio konačnu odluku kojom se utvrđuje novi iznos žaliteljeve starosne mirovine s nepodmirenim zaostacima (u daljnjem tekstu: nova odluka Parlamenta).
33
Odlukom od 25. listopada 2022. predsjednik Suda pozvao je stranke da pojasne smatraju li, s jedne strane, da je novom odlukom Parlamenta ex tunc zamijenjena sporna odluka i, s druge strane, da nakon donošenja te nove odluke i dalje postoji predmet žalbe.
34
Parlament je 29. studenoga 2022. pojasnio da smatra da je nova odluka Parlamenta spornu odluku zamijenila s učinkom ex tunc, ali da predmet žalbe i dalje postoji. Naime, u interesu je stranaka i dobrog sudovanja da Sud odluči o osnovanosti žalbe kako bi pojasnio sadržava li pobijana presuda pogrešku koja se tiče prava i može li Parlament na temelju članka 2. stavka 1. tog priloga III. Pravilniku PEAM ponovno izračunati žaliteljevu mirovinu u slučaju kada je u mjerodavnom nacionalnom propisu došlo do promjene.
35
Dopisom podnesenim 29. studenoga 2022. žalitelj je naveo da smatra da i dalje ima interes da Sud odluči o tumačenju članka 75. stavka 2. Provedbenih mjera. Naime, novom bi se odlukom Parlamenta ta institucija i dalje automatski oslanjala na nacionalna pravila radi izmjene načina izračuna iznosa starosne mirovine koja se isplaćuje na temelju Pravilnika PEAM, što bi za posljedicu imalo to da bi dotični bivši europski zastupnik bio izložen, u tom pogledu, riziku da nacionalno političko tijelo mijenja odluke.
Žalba
36
U prilog svojoj žalbi, kojom u biti želi dovesti u pitanje činjenicu da je Opći sud potvrdio osnovanost tumačenja članka 75. Provedbenih mjera, u vezi s člankom 2. stavkom 1. Priloga III. Pravilniku PEAM (u daljnjem tekstu: unutarnja pravila Parlamenta), žalitelj ističe pet žalbenih razloga. Prvi žalbeni razlog sastoji se, u biti, od triju dijelova. Prvi se temelji na pogrešnom tumačenju članka 1. stavka 2. i članka 2. stavka 1. Priloga III. Pravilniku PEAM i članka 75. Provedbenih mjera, drugi na povredi članka 28. Statuta zastupnika i treći na pogrešnoj ocjeni učinaka Odluke br. 14/2018. Drugi žalbeni razlog, koji se sastoji od dvaju dijelova, temelji se na povredi načelâ zaštite legitimnih očekivanja i pravne sigurnosti. Svojim trećim žalbenim razlogom žalitelj tvrdi da je Opći sud pogrešno presudio da Parlament može automatski primijeniti nacionalni mirovinski sustav na svoje bivše zastupnike a da ta institucija ne mora provjeriti zakonitost tog nacionalnog sustava. Četvrti žalbeni razlog temelji se na pogrešci koju je Opći sud počinio jer nije uzeo u obzir učinke sudske odluke donesene nakon Odluke br. 14/2018. Peti žalbeni razlog, koji se sastoji od triju dijelova, temelji se na pogreškama koje se tiču prava koje je počinio Opći sud jer je, kao prvo, pogrešno odbio drugi i treći tužbeni razlog iz prvostupanjske tužbe kao nedopuštene, kao drugo, proglasio se nenadležnim za odlučivanje o povratu neopravdano isplaćenih iznosa u slučaju prihvaćanja tužbe i, kao treće, naložio žalitelju snošenje vlastitih troškova i troškova Parlamenta.
Uvodna razmatranja o tome postoji li i dalje žaliteljev pravni interes
37
Iz točke 32. ove presude proizlazi da je cilj nove odluke Parlamenta, donesene tijekom postupka pred Sudom, utvrditi novi iznos starosne mirovine koja će se žalitelju isplatiti s dugovanim zaostacima.
38
U tom pogledu valja podsjetiti na to da, prema ustaljenoj sudskoj praksi Suda, predmet spora kao i pravni interes moraju postojati do proglašenja sudske odluke, pod prijetnjom obustave postupka, što pretpostavlja da žalba svojim ishodom može donijeti korist stranci koja ju je podnijela (presuda od 4. rujna 2018., ClientEarth/Komisija, C‑57/16 P, EU:C:2018:660, t. 43. i navedena sudska praksa).
39
Međutim, žaliteljev pravni interes nije nužno prestao jer je akt koji pobija tijekom postupka prestao proizvoditi pravne učinke (vidjeti u tom smislu presudu od 28. svibnja 2013., Abdulrahim/Vijeće i Komisija, C‑239/12 P, EU:C:2013:331, t. 62.).
40
U određenim okolnostima žalitelj može sačuvati interes da zatraži poništenje akta koji je stavljen izvan snage tijekom postupka, kako bi naveo autora akta da u budućnosti učini prikladne izmjene i tako izbjegne opasnost od ponavljanja nezakonitosti kojom je taj akt navodno zahvaćen (presuda od 6. rujna 2018., Bank Mellat/Vijeće i Komisija, C‑430/16 P, EU:C:2018:668, t. 64. i navedena sudska praksa).
41
U ovom slučaju iz odgovora Parlamenta od 29. studenoga 2022., sažetog u točki 34. ove presude, nedvojbeno proizlazi da ta institucija želi i u budućnosti ponovno izračunavati mirovine bivših europskih zastupnika u slučaju da dođe do promjene u nacionalnom propisu iz članka 2. stavka 1. Priloga III. Pravilniku PEAM (u daljnjem tekstu: dinamički sustav).
42
Iako je Parlament spornu odluku zamijenio novom odlukom, ona se i dalje temelji na tumačenju unutarnjih pravila Parlamenta prema kojem on mora primijeniti dinamički sustav na bivše zastupnike u Europskom parlamentu koji imaju pravo na starosnu mirovinu, a koji su, poput žalitelja, obuhvaćeni područjem primjene Priloga III. Pravilniku PEAM (u daljnjem tekstu: dotični bivši europski zastupnici).
43
Žalitelj u okviru ove žalbe dovodi u pitanje upravo to tumačenje. Iz toga proizlazi da, neovisno o zamjeni ex tunc sporne odluke, žalitelj i dalje ima interes da se utvrdi da je Opći sud počinio pogrešku koja se tiče prava time što je potvrdio osnovanost tog tumačenja, s obzirom na to da ga Parlament može provesti prilikom donošenja, u budućnosti, odluka sličnih spornoj odluci ili novoj odluci Parlamenta, tako da ne postoji samo opasnost od ponavljanja navodne nezakonitosti, u smislu sudske prakse navedene u točki 40. ove presude, nego i opasnost da u slučaju tužbe za poništenje takvih sličnih odluka Opći sud ponovno počini navodne pogreške koje se tiču prava koje su ga navele da potvrdi osnovanost navedenog tumačenja.
44
Iz toga slijedi da valja smatrati da žalitelj zadržava pravni interes pred Sudom u dijelu u kojem je ova žalba usmjerena protiv obrazloženja pobijane presude koje je nužna potpora ocjeni Općeg suda prema kojoj iz unutarnjih pravila Parlamenta proizlazi da je potonji na žalitelja morao primijeniti dinamički sustav.
Prvi žalbeni razlog
Argumentacija stranaka
45
Prvi žalbeni razlog sastoji se, u biti, od triju dijelova.
46
Prvim dijelom žalitelj tvrdi da je Statutom zastupnika, suprotno onomu što je Opći sud presudio u točki 49. pobijane presude, Pravilnik PEAM stavljen izvan snage i proglašen neprimjenjivim u budućnosti.
47
Naime, u skladu s člankom 1. stavkom 2. Priloga III. Pravilniku PEAM, mirovinski sustav uspostavljen tim pravilnikom samo je privremen. Međutim, provedbenim mjerama pojašnjava se da, kako bi se zaštitila legitimna očekivanja dotičnih bivših europskih zastupnika, već dodijeljena prava na starosnu mirovinu ili, u svakom slučaju, ona već stečena na temelju pravila iz Pravilnika PEAM ostaju nepromijenjena.
48
Iz uvodne izjave 7. Provedbenih mjera i njihova članka 75., u vezi s načelom zaštite legitimnih očekivanja, proizlazi da se ne može dirati u davanja koja su dodijeljena ili stečena na temelju Pravilnika PEAM tijekom razdoblja u kojem je on bio na snazi, suprotno onomu što je Opći sud smatrao u točki 57. pobijane presude. Upućivanje na nacionalno pravo iz Priloga III. Pravilniku PEAM trebalo bi stoga shvatiti kao upućivanje na nacionalno zakonodavstvo koje je bilo primjenjivo u trenutku stjecanja prava na mirovinu.
49
Suprotno onomu što je Opći sud utvrdio, činjenica da se u Pravilniku PEAM određuje da je mirovinski sustav uspostavljen tim propisom „privremen”, „dok se ne uspostavi konačni zajednički mirovinski sustav za sve članove Europskog parlamenta”, ne može se tumačiti na način da se taj sustav treba zadržati nakon stupanja na snagu Statuta zastupnika. Upotrebom indikativa prezenta samo se odražava priroda pravila u trenutku njegova uvođenja do njegova stavljanja izvan snage.
50
Člankom 75. Provedbenih mjera ne predviđa se da će već dodijeljene mirovine ili već stečena mirovinska prava i dalje u budućnosti biti uređeni pravilom prema kojem iznos mirovine dotičnih bivših europskih zastupnika mora u svakom trenutku biti povezan s onim na koji imaju pravo nacionalni zastupnici, nego da se mirovine koje su u prošlosti već dodijeljene na temelju tog pravila „nastavljaju isplaćivati” i da već stečena mirovinska prava „nastavljaju vrijediti”.
51
Ako davanja dodijeljena ili stečena na temelju Pravilnika PEAM ne bi bila nepromjenjiva na temelju Provedbenih mjera, njima se ne bi poštovala njihova svrha zaštite legitimnih očekivanja jer bi dotični bivši europski zastupnici bili izloženi promjenama pravila za izračun iznosa njihove starosne mirovine zbog novih nacionalnih pravila u tom području, dok bi zastupnici u Europskom parlamentu koji obnašaju mandat od saziva 2009. – 2014. imali pravo na starosnu mirovinu čiji je iznos izvjestan i nepromjenjiv.
52
Drugim dijelom svojeg prvog žalbenog razloga žalitelj prigovara Općem sudu da je u točki 62. pobijane presude smatrao da njegovo tumačenje unutarnjih pravila Parlamenta iz točke 57. te presude – prema kojem ta institucija u svakom trenutku mora primjenjivati ista pravila o visini i uvjetima starosnih mirovina dotičnih bivših europskih zastupnika, poput onih utvrđenih pravom države članice u kojoj su izabrani – nije u suprotnosti s člankom 28. Statuta zastupnika jer se ta odredba primjenjuje samo na mirovinska prava koja su zastupnici stekli u okviru nacionalnih sustava, dok su žaliteljeva mirovinska prava stečena na temelju odredbi Priloga III. Pravilniku PEAM.
53
Iz članka 1. stavka 2. i članka 2. stavka 1. Priloga III. Pravilniku PEAM proizlazi da je njegov cilj bio izbjeći svaku razliku u postupanju prema, s jedne strane, europskim zastupnicima izabranima u državama članicama u kojima se, na vlastiti trošak, jamči mirovina jednaka onoj nacionalnih zastupnika i, s druge strane, europskim zastupnicima izabranima u državama članicama koje, poput Talijanske Republike, u pogledu njih nisu predviđale mirovine jednake onima članova nacionalnog parlamenta.
54
Stoga, čak i ako bi valjalo smatrati, kao što je to učinio Opći sud, da se članak 28. Statuta zastupnika odnosi samo na europske zastupnike koji su stekli pravo na mirovinu „na temelju nacionalnih sustava”, cilju kojim se žele izjednačiti dvije kategorije europskih zastupnika navedene u prethodnoj točki protivilo bi se to da prijelazni sustav koji se odnosi na bivše zastupnike koji već primaju starosnu mirovinu u trenutku stupanja na snagu Statuta zastupnika može, u suštini, biti različit ovisno o tome dodjeljuje li tu mirovinu država članica ili Parlament, na temelju Priloga III. Pravilniku PEAM.
55
Trećim dijelom prvog žalbenog razloga žalitelj prigovara Općem sudu to što je smatrao da je Odluka br. 14/2018 utjecala samo na iznos starosnih mirovina bivših zastupnika talijanskog parlamenta, iako je ona utjecala na njihovo pravo na mirovinu kao takvo, i to retroaktivno.
56
Naime, tom je odlukom predviđena zamjena mirovinskih prava koja su već stečena i obračunana na temelju talijanskog sustava iz razdoblja prije 2012., koji je predviđao da se na temelju doprinosnog mirovinskog sustava dodjeljuju mješovita davanja za mirovinu i osiguranje. Iz toga proizlazi da Parlament primjenom Odluke br. 14/2018 na situaciju dotičnih bivših europskih zastupnika ne mijenja samo iznos njihove starosne mirovine nego i njihovo stečeno pravo na mirovinu time što s retroaktivnim učinkom ukida to pravo i zamjenjuje ga drugim, čija su priroda i uvjeti dodjele različiti.
Ocjena Suda
– Uvodna razmatranja
57
Prvim dijelom prvog žalbenog razloga žalitelj tvrdi da je Pravilnik PEAM Statutom zastupnika stavljen izvan snage i proglašen neprimjenjivim u budućnosti, tako da se ne može dirati u iznos davanja dodijeljenih ili stečenih na temelju Pravilnika PEAM tijekom razdoblja u kojem je bio na snazi.
58
Takvim prigovorom tužitelj u biti osporava osnovanost tumačenja unutarnjih pravila Parlamenta prema kojem on na dotične bivše europske zastupnike mora primijeniti dinamički sustav.
59
Isto vrijedi i za drugi dio jer je tumačenje članka 28. Statuta zastupnika koje je Opći sud iznio u točki 62. pobijane presude, prema kojem se ta odredba primjenjuje samo na mirovinska prava koja su zastupnici stekli na temelju nacionalnih sustava, jedan od razloga zbog kojih je Opći sud presudio da se članak 75. stavak 2. prva rečenica Provedbenih mjera ne može tumačiti na način da dotičnim bivšim zastupnicima jamči pravo na fiksan i nepromjenjiv iznos starosne mirovine.
60
Trećim dijelom tog žalbenog razloga žalitelj tvrdi da je Odluka br. 14/2018 utjecala na njegovo pravo na mirovinu. Stoga tim dijelom žalitelj ne osporava osnovanost tumačenja unutarnjih pravila Parlamenta prema kojem on na dotične bivše europske zastupnike mora primijeniti dinamički sustav.
61
Iz toga slijedi da treba ispitati samo prvi i drugi dio prvog žalbenog razloga.
– Meritum
62
Žalitelj u biti prigovara Općem sudu da je u točki 67. pobijane presude presudio da se Parlament mogao valjano osloniti na njegova unutarnja pravila kako bi na dotične bivše europske zastupnike primijenio dinamički sustav.
63
Najprije valja utvrditi da su, u skladu s člankom 2. stavkom 1. Priloga III. Pravilniku PEAM, „iznosi i uvjeti privremene mirovine istovjetni onima mirovine koju primaju članovi donjeg doma države članice u kojoj je izabran dotični član Parlamenta”.
64
Kao što je to Opći sud u biti naveo u točki 54. pobijane presude, iz izraza „iznosi i uvjeti privremene mirovine istovjetni” proizlazi da Parlament na dotične bivše europske zastupnike mora primijeniti pravila o izračunu mirovina koja se primjenjuju na članove parlamenta države članice u kojoj su ti bivši europski zastupnici izabrani. Drugim riječima, ta institucija na dotične bivše europske zastupnike mora primijeniti dinamički sustav.
65
To tumačenje članka 2. stavka 1. Priloga III. Pravilniku PEAM u skladu je s ciljem te odredbe, kakav proizlazi iz članka 1. stavka 2. tog priloga.
66
Naime, potonjom odredbom predviđa se da pravo na mirovinu iz članka 2. stavka 1. navedenog priloga imaju samo bivši europski zastupnici čiji mirovinski sustav države članice u kojoj su izabrani ne predviđa mirovinski sustav ili čija visina i/ili način izračuna mirovine na koju imaju pravo nisu istovjetni onima koji se primjenjuju na članove nacionalnog parlamenta.
67
Stoga je glavni cilj članka 2. stavka 1. Priloga III. Pravilniku PEAM omogućiti bivšim europskim zastupnicima koji se nalaze u situaciji iz članka 1. stavka 2. tog priloga da se prema njima postupa jednako kao prema europskim zastupnicima u čijem se nacionalnom mirovinskom sustavom predviđalo pravo na mirovinu čija su visina i/ili načini izračuna bili istovjetni onima koji se primjenjuju na članove njihovog nacionalnog parlamenta.
68
Stoga je posljedica tumačenja te odredbe na način da se njome Parlamentu nalaže da na dotične bivše europske zastupnike primijeni dinamički sustav ta da se na njih, kao i na druge bivše europske zastupnike, primjenjuju izmjene pravila o izračunu iznosa mirovina članova njihova nacionalnog parlamenta.
69
Taj sustav koji se temelji na Prilogu III. Pravilniku PEAM zadržao se na snazi, na temelju članka 75. Provedbenih mjera, nakon stupanja na snagu Statuta zastupnika u pogledu, među ostalim, starosnih mirovina bivših europskih zastupnika.
70
Točno je da se člankom 74. Provedbenih mjera predviđa da Pravilnik PEAM prestaje važiti na dan stupanja na snagu Statuta zastupnika. Međutim, kao što je to izričito navedeno u toj odredbi, taj prestanak važenja Pravilnika PEAM podliježe prijelaznim odredbama predviđenima u glavi IV. tih mjera. Među tim prijelaznim odredbama nalazi se članak 75. navedenih mjera.
71
Na temelju članka 75. stavka 1. Provedbenih mjera, koji se, kao što je to Opći sud utvrdio u točki 51. pobijane presude, primjenjuje na žalitelja, starosne mirovine dodijeljene na temelju Priloga III. Pravilniku PEAM i dalje se na temelju tog priloga isplaćuju osobama koje su primale ta davanja prije datuma stupanja na snagu Statuta zastupnika.
72
Kao što je to Opći sud pravilno istaknuo u točki 56. pobijane presude, iz teksta te odredbe i, konkretnije, iz obvezujuće prirode izraza „nastavljaju se isplaćivati na temelju [Priloga III. Pravilniku PEAM]” kao i iz upotrebe indikativa prezenta u tom izrazu treba zaključiti da se na dotične bivše europske zastupnike nakon stupanja na snagu Statuta zastupnika i dalje primjenjuje dinamički sustav.
73
Prema tome, Opći sud nije počinio nikakvu pogrešku koja se tiče prava, suprotno onomu što tvrdi žalitelj u okviru ovog prvog dijela, time što je u točki 49. pobijane presude utvrdio da nakon stupanja na snagu Statuta zastupnika odredbe Priloga III. Pravilniku PEAM nisu stavljene izvan snage.
74
Tumačenje članka 75. stavka 1. Provedbenih mjera prema kojem se na dotične bivše europske zastupnike nakon stupanja na snagu Statuta zastupnika i dalje primjenjuje dinamički sustav ne dovodi se u pitanje, suprotno onomu što tvrdi žalitelj, ni stavkom 2. te odredbe, ni uvodnom izjavom 7. tih provedbenih mjera, ni člankom 28. Statuta zastupnika.
75
Što se tiče, kao prvo, članka 75. stavka 2. prve rečenice Provedbenih mjera, njime se predviđa da se „[p]rava na starosnu mirovinu koja su stečena do datuma stupanja na snagu Statuta [zastupnika] zadržavaju […] u skladu s […] Prilogom III. [Pravilniku PEAM]”.
76
Međutim, iz te se odredbe ne može izvesti nikakvo jamstvo, suprotno onomu što tvrdi žalitelj, u pogledu isplate starosne mirovine izračunane na temelju pravila o izračunu nacionalnih mirovina primjenjivih na dan stupanja na snagu Statuta zastupnika.
77
U tom pogledu valja istaknuti da su Statutom zastupnika i provedbenim mjerama uspostavljena dva uzastopna mirovinska sustava koji uključuju dvije vrste prava na mirovinu, to jest, s jedne strane, prava na starosnu mirovinu stečena do 14. srpnja 2009., dana stupanja na snagu navedenog statuta, na temelju unutarnjih pravila Parlamenta i, s druge strane, prava na starosnu mirovinu stečena od tog datuma, na temelju članka 49. Provedbenih mjera.
78
U tom kontekstu, članak 75. stavak 1. Provedbenih mjera primjenjuje se, kao što je to Opći sud utvrdio u točki 50. pobijane presude, na bivše europske zastupnike, među kojima je i žalitelj, koji su u proračun Unije uplaćivali doprinose na temelju članka 2. stavka 2. Priloga III. Pravilniku PEAM i koji su počeli primati mirovinu na temelju tog priloga prije stupanja na snagu Statuta zastupnika, dok se članak 75. stavak 2. Provedbenih mjera primjenjuje na bivše europske zastupnike koji, iako su također uplaćivali takve doprinose, još nisu počeli primati starosnu mirovinu na dan stupanja na snagu Statuta zastupnika.
79
Naime, u skladu s drugom rečenicom članka 75. stavka 2. Provedbenih mjera „[o]sobe koje su stekle prava [primjenom Priloga III. Pravilniku PEAM] imaju pravo na mirovinu koja se izračunava na temelju njihovih prava stečenih u skladu s [tim prilogom] ako ispunjavaju uvjete koji se u tu svrhu predviđaju nacionalnim zakonodavstvom dotične države članice i ako podnesu zahtjev iz članka 3. stavka 2. prethodno navedenog Priloga III.”.
80
Budući da se člankom 75. stavkom 2. drugom rečenicom Provedbenih mjera predviđaju uvjeti koje bivši europski zastupnici moraju ispuniti kako bi ostvarili pravo na mirovinu izračunanu na temelju njihovih prava stečenih u skladu s Prilogom III. Pravilniku PEAM, ta se odredba ne primjenjuje na bivše europske zastupnike koji su počeli primati mirovinu u skladu s tim prilogom prije stupanja na snagu Statuta zastupnika, kao što je žalitelj.
81
Osim toga, s obzirom na to da je drugom rečenicom članka 75. stavka 2. Provedbenih mjera predviđeno da dotični bivši europski zastupnici imaju pravo na starosnu mirovinu u skladu s Prilogom III. Pravilniku PEAM na osnovi prava stečenih na temelju tog pravilnika, pojam „prava na starosnu mirovinu koja su stečena” u smislu tog članka 75. stavka 2. treba tumačiti tako da se odnosi na mirovinska prava koja proizlaze iz doprinosa koje je uplaćivao svaki dotični bivši europski zastupnik i koji čine osnovu za izračun starosne mirovine koja mu se isplaćuje na temelju članka 2. stavka 1. Priloga III. Pravilniku PEAM. Taj se pojam stoga ne može shvatiti na način da upućuje na navodno pravo na primanje fiksnog i nepromjenjivog iznosa starosne mirovine, izračunanog na osnovi nacionalnih pravila koja su bila na snazi u trenutku stupanja na snagu Statuta zastupnika ili prilikom pristupanja sustavu uvedenom tom odredbom.
82
Nadalje, što se tiče uvodne izjave 7. Provedbenih mjera, u njoj se, s jedne strane, navodi da bi trebalo osigurati da „osobe koje imaju određene prednosti prema Pravilniku PEAM nastave koristiti te prednosti i nakon opoziva tih članaka u skladu s načelom [zaštite] legitimnih očekivanja” i, s druge strane, da bi također „trebalo poduzeti korake kojima bi se jamčilo zadržavanje prava na mirovinu temeljem Pravilnika PEAM prije no što Statut stupi na snagu”.
83
Iz te uvodne izjave proizlazi da se njome pojašnjava da se davanja dodijeljena na temelju tog pravilnika i dalje isplaćuju a da se iz toga ne može zaključiti da se taj propis prestaje primjenjivati nakon navedenog datuma.
84
Stoga pojam „prava na mirovinu koja su stečena” ima isti doseg u toj uvodnoj izjavi kao i onaj u članku 75. stavku 2. Provedbenih mjera, kako je pojašnjeno u točki 81. ove presude.
85
Jamstvom predviđenim člankom 75. Provedbenih mjera prema kojem dotični bivši europski zastupnici koji su uplaćivali doprinose u okviru mirovinskog sustava utvrđenog Pravilnikom PEAM i dalje imaju pravo na mirovine iz tog sustava i pravo da se iznos njihove starosne mirovine odredi u skladu s dinamičkim sustavom pridonosi se postizanju cilja zaštite legitimnih očekivanja.
86
U tom je kontekstu ispitivanja unutarnjih pravila Parlamenta Opći sud u točki 57. pobijane presude mogao utvrditi, a da pritom ne počini pogrešku koja se tiče prava, da unutarnja pravila Parlamenta izričito zahtijevaju da Parlament u svakom trenutku primjenjuje ista pravila o visini i uvjetima mirovina kao što su ona utvrđena pravom dotične države članice.
87
Naposljetku, što se tiče članka 28. Statuta zastupnika, valja utvrditi da u točki 62. pobijane presude Opći sud nije počinio nikakvu pogrešku koja se tiče prava kada je presudio da se ta odredba primjenjuje samo na mirovinska prava koja su bivši europski zastupnici stekli na temelju nacionalnih mirovinskih sustava, a ne na temelju Priloga III. Pravilniku PEAM, kao što to proizlazi iz samog teksta te odredbe. Potonja, kao takva, ne utječe, suprotno onomu što tvrdi žalitelj, na tumačenje članka 75. stavka 1. provedbenih mjera.
88
Usto, činjenicom da se prava stečena na temelju nacionalnih mirovinskih sustava zadržavaju na temelju članka 28. Statuta zastupnika na dan primjene tog statuta ne uvodi se, suprotno onomu što tvrdi žalitelj, različito postupanje na štetu dotičnih bivših europskih zastupnika u pogledu čijih se starosnih mirovina iznos može izmijeniti na temelju dinamičkog sustava. Naime, iz članka 28. Statuta zastupnika samo proizlazi da donošenje tog statuta ne utječe na mirovinska prava koja su bivši europski zastupnici stekli na temelju nacionalnih mirovinskih sustava, a ne da je državama članicama zabranjeno izmijeniti pravila za izračun starosnih mirovina koje se isplaćuju na temelju tih sustava.
89
Dakle, iz teksta, konteksta i svrhe unutarnjih pravila Parlamenta proizlazi da je Opći sud u točki 67. pobijane presude mogao presuditi, a da pritom ne počini pogrešku koja se tiče prava, da se Parlament mogao valjano osloniti na svoja unutarnja pravila kako bi na dotične bivše europske zastupnike primijenio dinamički sustav.
90
Prvi žalbeni razlog tako valja odbiti kao djelomično neosnovan i djelomično bespredmetan.
Drugi žalbeni razlog
Argumentacija stranaka
91
Drugi žalbeni razlog sastoji se, u biti, od dvaju dijelova.
92
Prvim dijelom žalitelj tvrdi da je Opći sud, zbog razloga koje je iznio u okviru prvog žalbenog razloga, u točkama 94. do 98. pobijane presude pogrešno presudio da Parlament nije povrijedio načelo zaštite legitimnih očekivanja jer žalitelju nije pružio nikakva druga jamstva osim onih sadržanih u članku 75. Provedbenih mjera i članku 2. stavku 1. Priloga III. Pravilniku PEAM.
93
U okviru drugog dijela žalitelj tvrdi da je Opći sud u točkama 100. do 110. pobijane presude povrijedio načelo proporcionalnosti.
94
Kao prvo, Opći sud je u točki 110. pobijane presude pogrešno provjeravao je li sporna odluka u skladu s tim načelom s obzirom na cilj Talijanske Republike da smanji javne troškove zbog teške gospodarske krize, umjesto s obzirom na načelo zaštite legitimnih očekivanja, koje proizlazi iz provedbenih mjera. Prema žaliteljevu mišljenju, s obzirom na to da njegova mirovina tereti proračun Unije, a ne proračun te države članice, ne može se pozivati na takav cilj kako bi se smanjio iznos njegove mirovine.
95
Kao drugo, Opći sud pogrešno je presudio da je proporcionalnost sporne odluke zajamčena činjenicom da Odluka br. 14/2018 sadržava „određen broj odredbi koje jamče njezinu proporcionalnost, a to su konkretno članak 1. stavci 6. i 7. te [potonje] odluke”. Presudom pravosudnog vijeća Zastupničkog doma poništen je članak 1. stavak 7. Odluke br. 14/2018 uz obrazloženje da se tom odredbom ne nadoknađuju dovoljno neproporcionalna zadiranja koja ta odluka podrazumijeva.
96
Kao treće, žalitelj tvrdi da je jasno da je smanjenje iznosa njegove starosne mirovine neproporcionalno i prekomjerno, s obzirom na to da je spornom odlukom ta mirovina smanjena s 3108,58 eura na 1644 eura.
97
Parlament ističe da drugi žalbeni razlog treba odbiti kao neosnovan.
Ocjena Suda
– Uvodna razmatranja
98
Prvim dijelom svojeg drugog žalbenog razloga žalitelj u biti tvrdi da primjena novih pravila za izračun iznosa njegove starosne mirovine nije u skladu s načelom zaštite legitimnih očekivanja jer se unutarnjim pravilima Parlamenta nastoji zajamčiti nepromjenjivost pravila o izračunu mirovina dotičnih bivših europskih zastupnika.
99
Takvim prigovorom žalitelj u biti osporava osnovanost tumačenja unutarnjih pravila Parlamenta prema kojem ta institucija na dotične bivše europske zastupnike mora primijeniti dinamički sustav.
100
Drugim dijelom tog žalbenog razloga žalitelj osporava mogućnost da se prilikom ispitivanja zakonitosti sporne odluke uzmu u obzir ciljevi Odluke br. 14/2018 i jamstva koja ta odluka sadržava u pogledu proporcionalnosti smanjenja iznosa starosne mirovine.
101
Taj se prigovor odnosi na osnovanost tumačenja Općeg suda unutarnjih pravila Parlamenta u smislu da ta pravila trebaju dovesti do prilagodbe mirovina bivših europskih zastupnika uzimajući u obzir ciljeve nacionalnih mirovinskih sustava kao i jamstva koja ti sustavi pružaju.
102
Iz toga slijedi da valja ispitati osnovanost drugog žalbenog razloga.
– Meritum
103
Najprije valja podsjetiti na to da se, prema općem načelu tumačenja, akt Unije mora tumačiti, u najvećoj mogućoj mjeri, tako da se ne dovede u pitanje njegova valjanost i u skladu s cjelokupnim primarnim pravom i osobito odredbama Povelje Europske unije o temeljnim pravima (u daljnjem tekstu: Povelja). Dakle, kada tekst sekundarnog prava Unije može imati više od jednog tumačenja, prednost valja dati tumačenju koje odredbu čini sukladnom s primarnim pravom, a ne tumačenju koje bi je učinilo neusklađenom s njime (presuda od 21. lipnja 2022., Ligue des droits humains, C‑817/19, EU:C:2022:491, t. 86. i navedena sudska praksa).
104
Stoga valja ispitati je li tumačenje unutarnjih pravila Parlamenta prema kojem on na dotične bivše europske zastupnike mora primijeniti dinamički sustav, koje je dovelo do donošenja sporne odluke, u skladu s načelom zaštite legitimnih očekivanja.
105
Prema sudskoj praksi Suda, nitko se ne može pozivati na povredu tog načela ako mu uprava nije dala konkretna jamstva. Mogućnost pozivanja na načelo zaštite legitimnih očekivanja ima svaka osoba kod koje je institucija stvorila utemeljena očekivanja. U tom su smislu precizne, bezuvjetne i usklađene informacije iz ovlaštenih i pouzdanih izvora jamstva koja mogu stvoriti takva očekivanja, neovisno o obliku u kojem su priopćene (vidjeti, u tom smislu, presudu od 23. siječnja 2019., Deza/ECHA, C‑419/17 P, EU:C:2019:52, t. 69. i 70. te navedenu sudsku praksu).
106
Suprotno tomu, kada je oprezna i razborita osoba u mogućnosti predvidjeti usvajanje Unijine mjere koja je takve prirode da utječe na njezine interese, ona se ne može pozivati na načelo zaštite legitimnih očekivanja kad se ta mjera usvoji (vidjeti u tom smislu presudu od 23. siječnja 2019., Deza/ECHA, C‑419/17 P, EU:C:2019:52, t. 71. i navedenu sudsku praksu).
107
U tom pogledu, s jedne strane, valja istaknuti da iz točaka 63. do 89. ove presude proizlazi da unutarnja pravila Parlamenta dotičnim bivšim europskim zastupnicima jamče samo pravo na mirovinu čija su visina i uvjeti istovjetni onima mirovine koju primaju članovi parlamenta države članice u kojoj su izabrani.
108
S druge strane, u točki 96. pobijane presude Opći sud utvrdio je da žalitelj nije ni dokazao ni tvrdio da mu je Parlament pružio druga jamstva osim onih sadržanih u tim odredbama.
109
Činjenicom da je žalitelj pristupio mirovinskom sustavu uspostavljenom člankom 2. stavkom 1. Priloga III. Pravilniku PEAM ipak mu nije nastalo pravo da u trenutku kada pristupi tom sustavu prima predvidljiv, fiksan i nepromjenjiv iznos starosne mirovine. Naime, kao što je to Opći sud pravilno presudio u točki 97. pobijane presude, jedino precizno i bezuvjetno jamstvo koje mu je Parlament bio u mogućnosti dati je ono da će, u skladu s njegovim unutarnjim pravilima, primati starosnu mirovinu čija su visina i uvjeti istovjetni onima koji se primjenjuju na članove parlamenta države članice u kojoj su izabrani, u skladu s dinamičkim sustavom.
110
Iz toga slijedi da je tumačenje unutarnjih pravila Parlamenta prema kojem on na dotične bivše europske zastupnike mora primijeniti dinamički sustav u skladu s načelom zaštite legitimnih očekivanja.
111
Prema tome, prvi dio drugog žalbenog razloga treba odbiti kao neosnovan.
112
Što se tiče drugog dijela tog žalbenog razloga, valja istaknuti da, s obzirom na to da tumačenje unutarnjih pravila Parlamenta prema kojem on na dotične bivše europske zastupnike mora primijeniti dinamički sustav može dovesti do smanjenja iznosa mirovine koje utječe na kvalitetu života dotične osobe, to tumačenje može dovesti do ograničenja prava vlasništva iz članka 17. Povelje (vidjeti po analogiji ESLJP, 1. rujna 2015., Da Silva Carvalho Rico protiv Portugala, CE:ECHR:2015:0901DEC001334114, t. 33.).
113
Međutim, pravo vlasništva nije apsolutno i njegovo ostvarenje stoga može biti predmet ograničenja pod uvjetom da su, među ostalim, opravdana ciljevima u općem interesu koje Unija slijedi (vidjeti u tom smislu presudu od 13. lipnja 2017., Florescu i dr., C‑258/14, EU:C:2017:448, t. 51. i navedenu sudsku praksu).
114
Naime, na temelju članka 52. stavka 1. Povelje, svako ograničenje prava vlasništva zajamčenog njezinim člankom 17. u skladu je s potonjom odredbom ako je predviđeno zakonom, ako se njime poštuje bit prava vlasništva te ako je ono, uz poštovanje načela proporcionalnosti, nužno i zaista odgovara ciljevima u općem interesu koje priznaje Unija ili potrebi zaštite prava i sloboda drugih osoba.
115
Valja smatrati da primjena dinamičkog sustava na bivše europske zastupnike koji se nalaze u situaciji iz članka 1. stavka 2. Priloga III. Pravilniku PEAM ima cilj u općem interesu koji priznaje Unija jer se njome želi, kao što to proizlazi iz točke 53. ove presude, jednako postupati, s jedne strane, prema europskim zastupnicima čiji mirovinski sustav države članice u kojoj su izabrani nije predviđao mirovinu, ili čija visina i/ili načini izračuna mirovine nisu bili istovjetni onima koji su se primjenjivali na članove nacionalnog parlamenta i, s druge strane, prema europskim zastupnicima čiji je nacionalni mirovinski sustav predviđao takvu visinu i/ili načine izračuna mirovine istovjetne onima koji se primjenjuju na članove nacionalnog parlamenta.
116
Suprotno tomu, ciljevi koji se nastoje postići Odlukom br. 14/2018, koja se na dotične bivše europske zastupnike primjenjuje na temelju dinamičkog režima, isključivo su nacionalni. Stoga se njima kao takvima ne može opravdati smanjenje iznosa mirovina, s obzirom na to da se ti iznosi isplaćuju iz mirovinskog sustava uspostavljenog na temelju prava Unije, a ne na temelju nacionalnog prava, i da terete proračun Unije.
117
Dakle, Opći je sud u točkama 102. do 108. pobijane presude pogrešno uzeo u obzir ciljeve te nacionalne odluke kako bi ispitao je li povreda žaliteljeva prava vlasništva, do koje je došlo zbog sporne odluke, bila opravdana.
118
Ipak valja podsjetiti na to da, ako obrazloženje presude Općeg suda upućuje na povredu prava Unije, ali je njezina izreka osnovana zbog drugih pravnih razloga, takva povreda ne može dovesti do ukidanja te presude te je obrazloženje potrebno izmijeniti, a žalbu odbiti (presuda od 14. prosinca 2023., Komisija/Amazon.com i dr., C‑457/21 P, -EU:C:2023:985, t. 51. i navedena sudska praksa).
119
Stoga valja provjeriti je li odbijanje prigovora koji se temelji na povredi prava vlasništva iz članka 17. Povelje osnovano zbog pravnih razloga različitih od onih koji sadržavaju pogrešku utvrđenu u točki 117. ove presude.
120
U tom pogledu valja istaknuti da primjena dinamičkog sustava na dotične bivše europske zastupnike stvarno odgovara cilju jednakog postupanja utvrđenom u točki 115. ove presude jer se njome na dvije kategorije europskih zastupnika navedene u toj točki u svakom trenutku primjenjuju nacionalna pravila o izračunu starosnih mirovina članova parlamenta dotične države članice.
121
Usto, ta je primjena bila nužna za postizanje navedenog cilja, s obzirom na to da se jednako postupanje prema navedenim kategorijama europskih zastupnika može postići samo usklađivanjem visine i/ili načina izračuna mirovine, kako je predviđeno člankom 2. stavkom 1. Priloga III. Pravilniku PEAM u vezi s člankom 1. stavkom 2. tog priloga.
122
Tako je, neovisno o pogrešci koja se tiče prava utvrđenoj u točki 117. ove presude, odbijanje prigovora koji se temelji na povredi prava vlasništva iz članka 17. Povelje osnovano, s obzirom na to da predmetno ograničenje prava vlasništva ispunjava sve uvjete iz članka 52. stavka 1. Povelje.
123
Iz prethodno navedenog proizlazi da je drugi žalbeni razlog neosnovan.
Treći žalbeni razlog
Argumentacija stranaka
124
Svojim trećim žalbenim razlogom žalitelj prigovara Općem sudu da je u točki 43. pobijane presude utvrdio da ocjena zakonitosti Odluke br. 14/2018 nije u nadležnosti suda Unije. Prema žaliteljevu mišljenju, s obzirom na to da unutarnja pravila Parlamenta upućuju na nacionalne sustave, Parlament takav sustav ne može primijeniti bez prethodne provjere njegove zakonitosti.
125
Samo takva provjera zakonitosti nacionalnog sustava na razini Unije jamči poštovanje prava na djelotvoran pravni lijek, s obzirom na to da žalitelj u Italiji, kao bivši europski zastupnik koji nikada nije bio član talijanskog Zastupničkog doma, nema mogućnost osporavati tu zakonitost jer se nacionalni sustav na njega formalno ne primjenjuje.
126
Usto, iz određenog broja publikacija nacionalnih stručnjaka proizlazi da je posljednja reforma mirovina članova talijanskog parlamenta dovela do sustava koji nije matematički utemeljen i kojim se ugrožavaju njihova legitimna očekivanja i stabilnost iznosa njihove starosne mirovine, protivno načelu zaštite legitimnih očekivanja.
127
Parlament tvrdi da treći žalbeni razlog treba djelomično odbaciti kao nedopušten, a djelomično odbiti kao neosnovan.
Ocjena Suda
– Uvodna razmatranja
128
Svojim trećim žalbenim razlogom žalitelj tvrdi da se unutarnja pravila Parlamenta ne mogu tumačiti na način da Parlament na svoje bivše zastupnike može automatski primijeniti nacionalni mirovinski sustav a da ta institucija ne mora provjeriti zakonitost tog nacionalnog sustava.
129
Taj se žalbeni razlog stoga odnosi na tumačenje unutarnjih pravila Parlamenta te ga slijedom toga treba meritorno ispitati.
– Meritum
130
Kao što to proizlazi iz ispitivanja prvog žalbenog razloga ove žalbe, Opći sud je u točkama 54. i 57. pobijane presude pravilno mogao presuditi da je Parlament morao na žalitelja primijeniti ista pravila o visini i uvjetima mirovina kao što su ona utvrđena talijanskim pravom.
131
Opći je sud u istim točkama također pravilno naveo da Parlament može izbjeći tu obvezu ako bi takva primjena dovela do povrede pravnog pravila Unije više pravne snage, kao što su opće načelo tog prava ili odredba Povelje.
132
Naime, Parlament mora osigurati da primjena njegovih unutarnjih pravila, koja se sastoje od prilagodbe mirovina njegovih bivših zastupnika promjenama u nacionalnim sustavima, nije protivna općim načelima prava Unije ili Povelji. Ta se institucija stoga mora suzdržati od takve prilagodbe ako se pokaže da ona nije u skladu s pravom Unije.
133
Iako iz prethodno navedenog proizlazi da Parlament na svoje bivše zastupnike nije mogao automatski primijeniti Odluku br. 14/2018 a da pritom ne uzme u obzir opća načela prava Unije i Povelju, iz toga ipak ne proizlazi da je ta institucija morala ispitati zakonitost te odluke.
134
U tom je pogledu Opći sud u točki 73. pobijane presude pravilno utvrdio da zakonitost te odluke talijanskog prava mogu ispitivati samo nadležna talijanska tijela. Obveza Parlamenta, navedena u prethodnoj točki, ne sastoji se u ispitivanju zakonitosti nacionalnih mirovinskih sustava, nego u jamčenju usklađenosti s pravom Unije primjene njegovih unutarnjih pravila kojima se mirovine bivših europskih zastupnik prilagođavaju na temelju takvog nacionalnog sustava.
135
Iz toga slijedi da je treći žalbeni razlog neosnovan.
Četvrti žalbeni razlog
Argumentacija stranaka
136
Četvrtim žalbenim razlogom žalitelj tvrdi da, nakon presude pravosudnog vijeća Zastupničkog doma iz točke 95. ove presude, bivši član nacionalnog parlamenta može, među ostalim, zatražiti izmjenu iznosa njegove starosne mirovine u posebnim, ali prilično nepreciznim situacijama, to jest u slučaju invalidnosti dotične osobe, kada mora uzimati lijekove nužne za njegovo preživljavanje, ako nema drugih znatnih sredstava ili ako uspije dokazati da je izmjena iznosa njegove starosne mirovine primjenom Odluke br. 14/2018 dovela do ozbiljnog pogoršanja njegovih životnih uvjeta. Takav sustav, koji pretpostavlja provođenje istrage o osobnoj situaciji dotične osobe, ne može se prenijeti na razinu Unije, što Opći sud nije uzeo u obzir.
137
Parlament ističe da je četvrti žalbeni razlog nedopušten.
Ocjena Suda
138
U prilog svojem četvrtom žalbenom razlogu žalitelj ističe prigovor koji se odnosi samo na spornu odluku i koji ne utječe na osnovanost tumačenja unutarnjih pravila Parlamenta prema kojem ta institucija na dotične bivše europske zastupnike mora primijeniti dinamički sustav.
139
Stoga nije potrebno ispitati četvrti žalbeni razlog.
Peti žalbeni razlog
Argumentacija stranaka
140
Peti žalbeni razlog podijeljen je na tri dijela.
141
Prvim dijelom žalitelj tvrdi da, suprotno onomu što je Opći sud presudio u točkama 112. do 119. pobijane presude, nacrt odluke i mišljenje pravne službe treba poništiti jer je riječ o aktima koji se mogu pobijati i koji na njega negativno utječu.
142
Drugim dijelom žalitelj tvrdi da se, suprotno onomu što je Opći sud presudio u točkama 120. do 122. pobijane presude, povrat neopravdano neisplaćenih iznosa u slučaju prihvaćanja tužbe ne može izjednačiti s nalogom institucijama Unije za koji Opći sud nije nadležan.
143
Trećim dijelom tog žalbenog razloga žalitelj osporava odluku Općeg suda o troškovima.
Ocjena Suda
144
Nijednim dijelom petog žalbenog razloga koji je istaknuo žalitelj ne kritizira se, pa makar i neizravno, osnovanost tumačenja unutarnjih pravila Parlamenta prema kojem ta institucija na dotične bivše europske zastupnike mora primijeniti dinamički sustav.
145
Stoga nije potrebno ispitati peti žalbeni razlog.
146
Budući da su svi žalbeni razlozi koje je žalitelj istaknuo u prilog svojoj žalbi odbijeni, potonju valja u cijelosti odbiti.
Troškovi
147
Na temelju članka 184. stavka 2. Poslovnika, kad žalba nije osnovana, Sud odlučuje o troškovima. U skladu s člankom 138. stavkom 1. tog poslovnika, koji se na temelju njegova članka 184. stavka 1. primjenjuje na žalbeni postupak, stranka koja ne uspije u postupku dužna je, na zahtjev protivne stranke, snositi troškove.
148
Budući da žalitelj nije uspio u postupku i da je Parlament postavio zahtjev da mu se naloži snošenje troškova, valja mu naložiti da, osim vlastitih, snosi i troškove Parlamenta.
Slijedom navedenog, Sud (četvrto vijeće) proglašava i presuđuje:
1.
Žalba se odbija.
2.
Enricu Falquiju nalaže se da, uz vlastite troškove, snosi i troškove Europskog parlamenta.
Potpisi
(
*1
)	Jezik postupka: talijanski