62021TJ0402_RES
Predmet T-402/21
UniCredit Bank AG
protiv
Jedinstvenog sanacijskog odbora
(osmo prošireno vijeće) od 17. srpnja 2024.
„Ekonomska i monetarna unija – Bankovna unija – Jedinstveni mehanizam za sanaciju kreditnih institucija i određenih investicijskih društava (SRM) – Jedinstveni fond za sanaciju (SRF) – Odluka SRB-a o izračunu ex ante doprinosâ za 2021. – Obveza obrazlaganja – Pravo na saslušanje – Načelo pravne sigurnosti – Pravo na djelotvornu sudsku zaštitu – Prigovor nezakonitosti – Vremensko ograničenje učinaka presude”
Akti institucija – Obrazloženje – Obveza – Doseg – Odluka Jedinstvenog sanacijskog odbora (SRB) o utvrđivanju ex ante doprinosa u Jedinstveni fond za sanaciju (SRF) – Neuzimanje u obzir pokazatelja i potpokazatelja rizika u izračunu tih doprinosa – Dopuštenost
(Uredba Komisije 2015/63, čl. 20. st. 1.)
(t. 97., 98., 100.)
Ekonomska i monetarna politika – Ekonomska politika – Jedinstveni mehanizam za sanaciju kreditnih institucija i određenih investicijskih društava – Ex ante doprinosi u Jedinstveni fond za sanaciju – Neuzimanje u obzir pokazatelja i potpokazatelja rizika u izračunu tih doprinosa – Uvjeti
(Uredba Komisije br. 680/2014; Uredba Komisije 2015/63, čl. 6., 7., 14. i čl. 20. st. 1.; Uredba Komisije 2021/451; Uredba Komisije 2021/763; Direktiva 2014/59 Europskog parlamenta i Vijeća)
(t. 254.- 258., 263., 264., 269., 271., 275.- 278., 283., 285.)
Kratak prikaz
Opći sud, kojem je podnesena tužba za poništenje koju je prihvatio, poništava odluku Jedinstvenog sanacijskog odbora (u daljnjem tekstu: SRB) o utvrđivanju ex ante doprinosa Jedinstvenom fondu za sanaciju (u daljnjem tekstu: SRF) za 2021. godinu, u dijelu u kojem se odnosi na tužitelja, odnosno društvo UniCredit Bank, zbog toga što je SRB povrijedio svoju obvezu obrazlaganja u pogledu određivanja godišnje ciljne razine.
Opći je sud u svojoj presudi utvrdio opseg SRB-ove obveze u pogledu iznošenja razloga zbog kojih pokazatelji rizika „omjer neto stabilnih izvora financiranja” (u daljnjem tekstu: pokazatelj ONSIF) i „regulatorni kapital i prihvatljive obveze koje institucija drži iznad [minimalnog zahtjeva za regulatorni kapital i prihvatljive obveze]” (u daljnjem tekstu: pokazatelj MREL i MREL), kao i potpokazatelji rizika „složenost” i „mogućnost sanacije” nisu bili primijenjeni za izračun ex ante doprinosa na temelju podataka prikupljenih na razini Unije i na nacionalnoj razini (
1
). Isto tako, Opći sud prvi put odlučuje o usklađenosti neprimjene tih pokazatelja i potpokazatelja rizika s člancima 6., 7. i 20. Delegirane uredbe 2015/63 (
2
).
Tužitelj je kreditna institucija sa sjedištem u Njemačkoj. SRB je 14. travnja 2021. donio odluku u kojoj je utvrdio (
3
) ex ante doprinose SRF-u za 2021. za kreditne institucije i određena investicijska društva, među kojima je i tužitelj (u daljnjem tekstu: pobijana odluka) (
4
).
Ocjena Općeg suda
Kao prvo, kad je riječ o obrazloženju SRB-ove neprimjene pokazatelja rizika ONSIF i MREL, kao i potpokazatelja rizika i „složenost” i „mogućnost sanacije” iz Delegirane uredbe 2015/63 (
5
), u svrhu izračuna ex ante doprinosâ za razdoblje doprinosa 2021., Opći sud utvrđuje da članak 20. stavak 1. Delegirane uredbe 2015/63 predviđa da, kada informacije koje se zahtijevaju na temelju posebnog pokazatelja rizika iz Priloga II. toj uredbi nisu uključene u primjenjivi zahtjev za nadzorno izvješćivanje iz njezina članka 14. za referentnu godinu, taj se pokazatelj rizika ne primjenjuje dok zahtjev za nadzorno izvješćivanje ne postane primjenjiv.
U ovom slučaju, SRB je u pobijanoj odluci naveo da nije primijenio pokazatelje ONSIF i MREL, kao ni potpokazatelje „složenost” i „mogućnost sanacije” jer u trenutku donošenja te odluke informacije koje se zahtijevaju na temelju tih pokazatelja i potpokazatelja rizika nisu bile dostupne u usklađenom obliku za sve institucije.
Konkretnije, kad je riječ o pokazatelju ONSIF, SRB je istaknuo da se u Uniji ne primjenjuje nikakav usklađeni obvezujući standard u području ONSIF-a te da on stoga nije mogao utvrditi pokazatelje na nacionalnoj razini. Kad je riječ o pokazatelju MREL, SRB je pojasnio da s obzirom na to da su se zahtjevi koji se odnose na MREL u cjelini postupno primjenjivali, on nije raspolagao podacima koji bi mu omogućili primjenu tog pokazatelja na razini svake institucije koja doprinosi SRF-u. Kad je riječ o potpokazateljima „složenost” i „mogućnost sanacije”, SRB je naveo da podaci potrebni za te potpokazatelje nisu bili dostupni u usklađenom obliku za sve institucije država članica sudionica za referentnu godinu 2019.
Stoga, Opći sud smatra da takvo obrazloženje omogućuje tužitelju da razumije razloge zbog kojih SRB nije primijenio pokazatelje i potpokazatelje rizika o kojima je riječ te stoga ispunjava zahtjeve navedene u sudskoj praksi.
Kad je riječ o razlozima zbog kojih SRB nije primijenio pokazatelje ONSIF i MREL za potrebe izračuna postotka ex ante doprinosa utvrđenog na temelju podataka prikupljenih na nacionalnoj razini, Opći sud smatra da je SRB pružio dostatne elemente u obrazloženju kojima se objašnjava da podaci potrebni za primjenu tih pokazatelja nisu bili dostupni na nacionalnoj razini. Kao prvo, kad je riječ o pokazatelju ONSIF, SRB je objasnio da nije mogao utvrditi pokazatelje na nacionalnoj razini jer je smatrao da su zahtjevi za nadzorno izvješćivanje koji se odnose na taj pokazatelj neprimjereni. Kao drugo, kad je riječ o pokazatelju MREL, iz pobijane odluke proizlazi da SRB nije raspolagao podacima prikupljenima na nacionalnoj razini koji bi mu omogućili da primijeni taj pokazatelj zbog toga što su nacionalna sanacijska tijela postupno provodila zahtjeve koji se odnose na navedeni pokazatelj.
Kad je riječ o razlozima zbog kojih se potpokazatelji „složenost” i „mogućnost sanacije” nisu primijenili u svrhu izračuna postotka ex ante doprinosa utvrđenog na nacionalnoj razini, Opći sud smatra da je tužitelj, kao oprezan gospodarski subjekt, mogao razumjeti, s obzirom na tekst pobijane odluke i njezin kontekst, da zbog nepostojanja planova sanacije za sve njemačke institucije, SRB nije raspolagao odgovarajućim podacima prikupljenima na nacionalnoj razini u svrhu primjene potpokazatelja rizika „složenost” i „mogućnost sanacije”.
Kao drugo, kad je riječ o usklađenosti neprimjene tih pokazatelja i potpokazatelja rizika s odredbama Delegirane uredbe 2015/63, Opći sud najprije ističe da ta delegirana uredba mogućnost neprimjene pokazatelja rizika podvrgava dvama uvjetima, s jedne strane, ako informacije potrebne za takav pokazatelj nisu uključene u primjenjive zahtjeve za nadzorno izvješćivanje navedene u članku 14. te delegirane uredbe i, s druge strane, ako se taj pokazatelj navodi u Prilogu II. navedenoj delegiranoj uredbi naslovljenom „Podaci koji se dostavljaju sanacijskim tijelima”.
Kad je riječ o prvom uvjetu, Opći sud ističe da, kako bi se utvrdilo jesu li (
6
) informacije potrebne za određeni pokazatelj rizika uključene u primjenjive zahtjeve za nadzorno izvješćivanje, na SRB-u je da provjeri jesu li institucije bile dužne dostaviti te informacije u bonitetne svrhe nadležnom tijelu za referentnu godinu o kojoj je riječ u skladu s Provedbenom uredbom br. 680/2014 (
7
) ili u skladu s nacionalnim pravom. Ta referentna godina (
8
) jest godina na koju se odnose odobreni godišnji financijski izvještaji dostupni 31. prosinca godine koja prethodi razdoblju doprinosa, odnosno, u ovom slučaju, 2019. (u daljnjem tekstu: relevantna referentna godina).
Kad je riječ o drugom uvjetu, Opći sud ističe da se članak 20. stavak 1. Delegirane uredbe 2015/63 primjenjuje ne samo kada podaci navedeni u Prilogu II. toj delegiranoj uredbi sami po sebi predstavljaju pokazatelje rizika, nego i kada taj prilog upućuje na podatke koji su, iako sami po sebi nisu pokazatelji rizika, odlučujući za izračun takvih pokazatelja rizika, a koji nisu navedeni u tom prilogu. Pokazatelj rizika može se stoga ne primijeniti ako se podaci nužni za njegov izračun nalaze u navedenom prilogu.
U tom pogledu Opći sud podsjeća na to da prilikom tumačenja odredbe prava Unije valja uzeti u obzir ne samo njezin tekst nego i kontekst u kojemu se nalazi te ciljeve propisa kojeg je dio kao i njezin koristan učinak. Kad je riječ o toj odredbi, uzima u obzir činjenicu da je postupak utvrđivanja odgovarajućih bonitetnih zahtjeva te zahtjeva za izvješćivanje progresivnog karaktera koji se razvija tijekom vremena. Nadalje, Opći sud utvrđuje da je Delegirana uredba 2015/63 donesena u trenutku kada ti zahtjevi još nisu bili konačno utvrđeni ili su još bili predmet prilagodbi. Iz toga slijedi da takvi podaci potrebni za izračun određenih pokazatelja rizika mogu biti nedostupni za sve dotične institucije ili bar za sve institucije koje imaju sjedište u državi članici tijekom najmanje jednog dijela početnog razdoblja, pri čemu se precizira da se ti podaci ne mogu prijaviti na temelju razumnih informacija prema pravu Unije ili, ako je primjenjivo, nacionalnom pravu.
U tom kontekstu, člankom 20. stavkom 1. Delegirane uredbe 2015/63 nastoji se izbjeći da se, ako je potrebno, institucijama nametnu neproporcionalna ili diskriminatorna opterećenja prilikom izračuna ex ante doprinosa upravo zbog te postupne provedbe bonitetnih zahtjeva i s njima povezanih zahtjeva obavješćivanja. Takav rizik ne postoji ne samo kada predmetni podaci sami po sebi predstavljaju pokazatelje rizika, nego i kada su ti podaci, iako sami po sebi ne predstavljaju pokazatelje rizika, ipak potrebni za izračun potonjih.
Nadalje, s obzirom na ta razmatranja, Opći sud razmatra je li SRB prilikom izračuna ex ante doprinosa za razdoblje doprinosa 2021. mogao ne primijeniti dva pokazatelja rizika, odnosno pokazatelje NSFR i MREL te dva potpokazatelja, odnosno potpokazatelje „složenost” i „mogućnost sanacije”, a da pritom ne povrijedi odredbe Delegirane uredbe 2015/63.
Kad je riječ o pokazatelju NSFR, s jedne strane, iz Provedbene uredbe 2021/451 (
9
) proizlazi da institucije moraju nadležnom tijelu dostaviti podatke za pokazatelj NSFR u bonitetne svrhe i na usklađenoj osnovi tek nakon 28. lipnja 2021., odnosno nakon relevantne referentne godine. Usto, a da pritom nije potrebno odlučiti o tome obvezuje li eventualno postojanje obveze dostave podataka koji se zahtijevaju za pokazatelj NSFR u svrhu nadzornog izvješćivanja u nacionalnom pravu SRB da ih uzme u obzir za utvrđivanje tog pokazatelja, barem u okviru izračuna ex ante doprinosa na nacionalnoj osnovi, SRB je objasnio da takva obveza ni u kojem slučaju ne proizlazi iz prava države članice u kojoj tužitelj ima sjedište u odnosu na relevantnu referentnu godinu. Stoga Opći sud navodi da nijedan element u spisu kojim on raspolaže ne dokazuje da su za relevantnu referentnu godinu podaci koji se odnose na pokazatelj NSFR bili dio zahtjevâ za nadzorno izvješćivanje na temelju prava države članice. S druge strane, pokazatelj NSFR dio je podataka izričito navedenih u Prilogu II. Delegiranoj uredbi 2015/63. Opći sud iz toga zaključuje da SRB nije povrijedio odredbe Delegirane uredbe 2015/63 time što u izračunu ex ante doprinosâ za razdoblje doprinosa 2021. nije uzeo u obzir pokazatelj NSFR.
Kad je riječ o pokazatelju MREL, nijednom se odredbom Provedbene uredbe br. 680/2014 ne zahtijeva od institucija da nadležnom tijelu dostave informacije o svojim prihvatljivim obvezama u svrhu nadzornog izvješćivanja za relevantnu referentnu godinu. Takva je obveza uvedena tek od 28. lipnja 2021. Provedbenom uredbom 2021/763 (
10
). Članak 45. stavak 1. Direktive 2014/59 (
11
) ne dovodi u pitanje to utvrđenje jer ne sadržava obvezu izvješćivanja o prihvatljivim obvezama u svrhu nadzornog izvješćivanja tijekom relevantne referentne godine. Usto, a da pritom nije potrebno odlučiti obvezuje li eventualno postojanje obveze dostave podataka o prihvatljivim obvezama u svrhu nadzornog izvješćivanja u nacionalnom pravu SRB da ih uzme u obzir za utvrđivanje pokazatelja MREL, barem kad je riječ o izračunu ex ante doprinosa na nacionalnoj osnovi, SRB je objasnio da takva obveza u svakom slučaju ne proizlazi iz prava države članice u pogledu relevantne referentne godine. Stoga nijedan element u spisu kojim raspolaže Opći sud ne dokazuje da su, na temelju njemačkog prava, informacije koje se odnose na pokazatelj MREL bile predmet zahtjeva za nadzorno izvješćivanje tijekom relevantne referentne godine. Osim toga, iako pokazatelj MREL kao takav nije naveden u Prilogu II. Delegiranoj uredbi 2015/63, u tom se prilogu ipak navode „prihvatljive obveze” među podacima koji se dostavljaju sanacijskim tijelima. Te obveze uostalom predstavljaju podatke koji su odlučujući za izračun tog pokazatelja rizika koji se temelji na podacima kao što su, među ostalim, regulatorni kapital, prihvatljive obveze i MREL, pri čemu SRB u svrhu izračuna tog pokazatelja mora utvrditi višak regulatornog kapitala i prihvatljivih obveza u odnosu na MREL.
U tim se okolnostima SRB mogao suzdržati od primjene pokazatelja MREL, a da pritom ne povrijedi Delegiranu uredbu 2015/63.
Kad je riječ o potpokazateljima rizika „složenost” i „mogućnost sanacije” iz Delegirane uredbe 2015/63 (
12
) proizlazi da je SRB, kada određuje potpokazatelj rizika „složenost”, dužan uzeti u obzir u kojoj se mjeri poslovni model i organizacijska struktura institucije o kojoj je riječ smatraju složenima (
13
). Isto tako, kada SRB određuje potpokazatelj rizika „mogućnost sanacije”, na njemu je da uzme u obzir u kojoj se mjeri ta institucija može sanirati brzo i bez pravnih prepreka. U skladu s Direktivom 2014/59 (
14
) procjenu mogućnosti sanacije institucije provodi sanacijsko tijelo u isto vrijeme i za potrebe izrade i ažuriranja plana sanacije u skladu s člankom 10. navedene direktive. Osim toga, kako bi se procijenila mogućnost sanacije institucije, potrebno je uzeti u obzir složenost njezine strukture. U tim okolnostima ocjena složenosti provodi se i prilikom izrade sanacijskog plana, koji je stoga preduvjet za SRB ovo utvrđivanje potpokazatelja rizika „složenost” i „mogućnost sanacije”. Usto, sanacijsko tijelo pri izradi plana sanacije institucija uzima u obzir barem elemente navedene u toj direktivi (
15
). Među tim elementima ono mora uzeti u obzir iznos prihvatljivih obveza za sanaciju institucije vlastitim sredstvima kao i njihovu vrstu. Međutim, navedene obveze odgovaraju „prihvatljivim obvezama”, u smislu te Delegirane uredbe 2015/63, koje su nužan podatak kako bi SRB mogao utvrditi potpokazatelje rizika „složenost” i „mogućnost sanacije”.
U tom pogledu, s jedne strane, proizlazi da institucije nisu bile dužne dostaviti podatke o prihvatljivim obvezama u svrhu nadzornog izvješćivanja nadležnom tijelu za relevantnu referentnu godinu na temelju Provedbene uredbe br. 680/2014. S druge strane, a da pritom nije potrebno odlučiti o tome bi li eventualno postojanje takve obveze dostave podataka o prihvatljivim obvezama obvezivalo SRB da ih uzme u obzir za utvrđivanje potpokazatelja rizika „složenost” i „mogućnost sanacije”, barem kad je riječ o izračunu ex ante doprinosa na nacionalnoj osnovi, nijedan element kojim raspolaže Opći sud ne dokazuje da je takva obveza postojala u nacionalnom pravu.
Slijedom toga, prvi uvjet predviđen člankom 20. stavkom 1. Delegirane uredbe 2015/63 ispunjen je kad je riječ o potpokazateljima rizika. U pogledu drugog uvjeta predviđenog istim člankom, iako se potpokazatelji rizika kao takvi ne navode u Prilogu II. Delegiranoj uredbi 2015/63, prihvatljive obveze, koje su nužan podatak za njihovo utvrđivanje, u njemu su izričito navedene.
Stoga Opći sud smatra da SRB nije povrijedio članke 6., 7. i 20. Delegirane uredbe 2015/63 time što u izračunu ex ante doprinosâ za razdoblje doprinosa 2021. nije uzeo u obzir potpokazatelje rizika „složenost” i „mogućnost sanacije”.
(
1
)	„Nacionalna razina” znači na temelju podataka koje su dostavile institucije s odobrenjem za rad na državnom području predmetne države članice sudionice. Kad je riječ o „razini bankovne unije”, radi se o podacima koje su dostavile sve institucije s odobrenjem za rad na državnim područjima svih država članica sudionica u Jedinstvenom sanacijskom mehanizmu (SRM).
(
2
)	Delegirana uredba Komisije (EU) 2015/63 оd 21. listopada 2014. o dopuni Direktive 2014/59/EU Europskog parlamenta i Vijeća u vezi s ex ante doprinosima aranžmanima financiranja sanacije (SL 2015., L 11, str. 44. i ispravak SL 2017., L 156, str. 38.)
(
3
)	U skladu s člankom 70. stavkom 2. Uredbe (EU) br. 806/2014 Europskog parlamenta i Vijeća od 15. srpnja 2014. o utvrđivanju jedinstvenih pravila i jedinstvenog postupka za sanaciju kreditnih institucija i određenih investicijskih društava u okviru jedinstvenog sanacijskog mehanizma i jedinstvenog fonda za sanaciju te o izmjeni Uredbe (EU) br. 1093/2010 (SL 2014., L 225, str. 1.)
(
4
)	Odluka Jedinstvenog sanacijskog odbora SRB/ES/2021/22 od 14. travnja 2021. o izračunu ex ante doprinosa Jedinstvenom fondu za sanaciju za 2021.
(
5
)	Članak 6. stavak 5. prvi podstavak točka (a) Uredbe 2015/63
(
6
)	U skladu s člankom 20. stavkom 1. Delegirane uredbe 2015/63
(
7
)	Provedbena uredba Komisije (EU) br. 680/2014 оd 16. travnja 2014. o utvrđivanju provedbenih tehničkih standarda o nadzornom izvješćivanju institucija u skladu s Uredbom (EU) br. 575/2013 Europskog parlamenta i Vijeća (SL 2014., L 191, str. 1. i ispravci SL 2016., L 189, str. 59. i SL 2017., L 40, str. 78.)
(
8
)	Članak 4. stavak 1. u vezi s člankom 14. stavcima 1. do 4. Delegirane uredbe (EU) 2015/63
(
9
)	Provedbena uredba Komisije (EU) 2021/451 оd 17. prosinca 2020. o utvrđivanju provedbenih tehničkih standarda za primjenu Uredbe br. 575/2013 u pogledu nadzornog izvješćivanja institucija i stavljanju izvan snage Provedbene uredbe br. 680/2014 (SL 2021., L 97, str. 1. i ispravci SL 2021., L 136, str. 328.; SL 2021., L 158, str. 23.; SL 2021., L 430, str. 43.; SL 2022., L 96, str. 49. i SL 2023., L 39, str. 67.)
(
10
)	Provedbena uredba Komisije (EU) 2021/763 оd 23. travnja 2021. o utvrđivanju provedbenih tehničkih standarda za primjenu Uredbe br. 575/2013 i Direktive 2014/59 u pogledu nadzornog izvješćivanja i javne objave MREL-a (SL 2021., L 168, str. 1.)
(
11
)	Direktiva 2014/59/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 15. svibnja 2014. o uspostavi okvira za oporavak i sanaciju kreditnih institucija i investicijskih društava te o izmjeni Direktive Vijeća 82/891/EEZ i direktiva 2001/24/EZ, 2002/47/EZ, 2004/25/EZ, 2005/56/EZ, 2007/36/EZ, 2011/35/EU, 2012/30/EU i 2013/36/EU te uredbi (EU) br. 1093/2010 i (EU) br. 648/2012 Europskog parlamenta i Vijeća (SL 2014., L 173, str. 190. i ispravak SL 2015., L 216, str. 9.)
(
12
)	U skladu s člankom 6. stavkom 6. točkom (a) podtočkom (iv.) Delegirane uredbe 2015/63
(
13
)	U skladu s glavom II. poglavljem II. Direktive 2014/59.
(
14
)	Na temelju članka 15. stavka 3. Direktive 2014/59
(
15
)	Kako je navedeno u odjeljku C Priloga Direktivi 2014/59.