62008CJ0453_RO
Părţi
Motivele
Dizpozitiv
Părţi
În cauza C‑453/08,
având ca obiect o cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată în temeiul articolului 234 CE de Symvoulio tis Epikrateias (Grecia), prin decizia din 3 septembrie 2008, primită de Curte la 17 octombrie 2008, în procedura
Panagiotis I. M. Karanikolas și alții
împotriva
Ypourgos Agrotikis Anaptyxis kai Trofimon,
Nomarchiaki Aftodioikisi Dramas, Kavalas, Xanthis,
cu participarea:
Alieftikos Agrotikos Synetairismos gri‑gri nomou Kavalas (Makedonia),
Panellinia Enosi Ploioktiton Mesis Alieias (PEPMA),
CURTEA (Camera a doua),
compusă din domnul J. N. Cunha Rodrigues, președinte de cameră, doamna P. Lindh (raportor), domnii A. Rosas, A. Ó Caoimh și A. Arabadjiev, judecători,
avocat general: domnul J. Mazák,
grefier: doamna L. Hewlett, administrator principal,
având în vedere procedura scrisă și în urma ședinței din 19 noiembrie 2009,
luând în considerare observațiile prezentate:
– pentru domnul Karanikolas și alții, de A. Charokopou, dikigoros;
– pentru Alieftikos Agrotikos Synetairismos gri‑gri nomou Kavalas (Makedonia), de M. Filippidou, dikigoros;
– pentru guvernul elen, de domnul I. Chalkias și doamna A. Vasilopoulou, în calitate de agenți;
– pentru guvernul italian, de doamna I. Bruni, în calitate de agent, asistată de domnul F. Arena, avvocato dello Stato;
– pentru Comisia Comunităților Europene, de doamnele E. Tserepa-Lacombe și A. Szmytkowska, în calitate de agenți,
după ascultarea concluziilor avocatului general în ședința din 29 aprilie 2010,
pronunță prezenta
Hotărâre
Motivele
1. Cererea de pronunțare a unei hotărâri preliminare privește interpretarea articolului 1 alineatele (2) și (3) din Regulamentul (CE) nr. 1626/94 al Consiliului din 27 iunie 1994 de adoptare a unor măsuri tehnice de conservare a resurselor de pește în Marea Mediterană (JO L 171, p. 1, Ediție specială, 04/vol. 2, p. 202), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 2550/2000 al Consiliului din 17 noiembrie 2000 (JO L 292, p. 7, Ediție specială, 04/vol. 5, p. 255, denumit în continuare „Regulamentul nr. 1626/94”).
2. Această cerere a fost formulată în cadrul unui litigiu între domnul Karanikolas și alți 18 pescari, precum și Cooperativa pescarilor de coastă din Kavala, pe de o parte, și Ypourgos Agrotikis Anaptyxis kai Trofimon (Ministerul Dezvoltării Agricole și al Alimentației) și Nomarchiaki Aftodioikisi Dramas, Kavalas, Xanthis (Autoritatea prefectorală din Drama, Kavala și Xanthi), pe de altă parte, în legătură cu refuzul de eliberare a permiselor de pescuit întemeiat pe o reglementare națională care interzice eliberarea de permise pentru pescuitul cu năvoade turnante mici.
Cadrul juridic
Reglementarea Uniunii
Regulamentul (CE) nr. 2371/2002
3. Articolul 1 din Regulamentul (CE) nr. 2371/2002 al Consiliului din 20 decembrie 2002 privind conservarea și exploatarea durabilă a resurselor piscicole în conformitate cu politica comună în domeniul pescuitului (JO L 358, p. 59, Ediție specială, 04/vol. 6, p. 237), intitulat „Sfera de aplicare”, are următorul cuprins:
„(1) Politica comună în domeniul pescuitului cuprinde conservarea, gestionarea și exploatarea resurselor acvatice vii, acvacultura, precum și prelucrarea și comercializarea produselor pescărești și de acvacultură, în cazurile în care asemenea activități sunt practicate pe teritoriul statelor membre sau în apele comunitare sau de navele comunitare de pescuit sau, fără a aduce atingere responsabilității primare a statului de pavilion, de resortisanți ai statelor membre.
(2) Politica comună în domeniul pescuitului prevede măsuri coerente privind:
(a) conservarea, gestionarea și exploatarea resurselor acvatice vii;
(b) limitarea impactului pescuitului asupra mediului;
(c) condițiile de acces la ape și resurse;
(d) politica structurală și gestionarea capacității flotei;
(e) controlul și execuția;
(f) acvacultura;
(g) organizarea comună a piețelor și
(h) relațiile internaționale.”
4. Articolul 2 din acest regulament, intitulat „Obiectivele”, precizează:
„(1) Politica comună în domeniul pescuitului asigură exploatarea resurselor acvatice vii care oferă condiții economice, de mediu și sociale durabile.
În acest scop, Comunitatea adoptă o abordare atentă atunci când ia măsuri menite să protejeze și să conserve resursele acvatice vii, să asigure exploatarea durabilă a acestora și să reducă impactul activităților de pescuit asupra ecosistemelor marine. Se urmărește astfel o aplicare progresivă a unei metode de gestionare a zonelor piscicole, bazată pe ecosisteme. De asemenea, se dorește ca aceasta să contribuie la activități de pescuit eficiente în cadrul unui sector al pescuitului și acvaculturii competitiv și viabil din punct de vedere economic, asigurând astfel un nivel de trai decent pentru cei ce depind de activitățile de pescuit și ținând seama de interesele consumatorilor.
(2) Politica comună în domeniul pescuitului se ghidează după următoarele principii de bună guvernare:
(a) o clară definire a responsabilităților la nivel comunitar, național și local;
(b) o procedură decizională bazată pe recomandări științifice solide, care să ofere rezultate în timpul necesar;
(c) o largă implicare a operatorilor la toate nivelurile politice, de la concepere și până la punerea în aplicare;
(d) compatibilitate cu alte politici comunitare, în special politicile de mediu, sociale, regionale, de dezvoltare, de sănătate și protecție a consumatorului.”
5. Articolul 4 alineatul (1) din regulamentul menționat este redactat astfel:
„În vederea realizării obiectivelor menționate în articolul 2 alineatul (1), Consiliul adoptă măsuri comunitare de reglementare a accesului la ape și resurse, precum și a exercitării durabile a activităților de pescuit.”
Regulamentul nr. 1626/94
6. Al doilea, al patrulea și al optulea considerent ale Regulamentului nr. 1626/94 prevăd:
„întrucât a venit totuși momentul de a se aduce un remediu problemelor care afectează în prezent resursele din Mediterană prin introducerea unui sistem de administrare armonizată adaptat realității mediteraneene, ținând cont de reglementările naționale aflate deja în vigoare în regiune și aducându‑le într‑o manieră echilibrată și, după caz, progresivă, modificările necesare pentru protecția stocurilor;
[...]
întrucât trebuie interzise uneltele a căror utilizare în Mediterană contribuie într‑o manieră excesivă la degradarea mediului marin sau a stării stocurilor; întrucât o parte a zonei costiere trebuie rezervată uneltelor mai selective utilizate de micii pescari; […]
[…]
întrucât trebuie să rămână posibilă aplicarea măsurilor naționale care completează sau depășesc cerințele minimale ale sistemului instituit de prezentul regulament sau a măsurilor care reglementează relațiile dintre diferiții operatori din sectorul pescuitului; întrucât astfel de măsuri pot fi menținute sau instituite sub rezerva examinării de către Comisie a compatibilității lor cu dreptul comunitar și a conformității lor cu politica comună a pescuitului”.
7. Articolul 1 din acest regulament are următorul cuprins:
„(1) Prezentul regulament se aplică tuturor activităților pescărești sau conexe exercitate pe teritoriul și în apele maritime ale Mării Mediterane la est de meridianul 5°36′ longitudine vest aflate sub suveranitatea sau jurisdicția statelor membre, cu excepția lagunelor și heleșteielor. Este aplicabil de asemenea acestor activități exercitate în Mediterană în afara acestor ape de navele comunitare.
(2) Statele membre cu litoral mediteraneean pot legifera în domeniile vizate la alineatul (1), incluzând pescuitul necomercial, prin adoptarea măsurilor suplimentare sau care depășesc criteriile minime ale sistemului instituit de prezentul regulament, care sunt compatibile cu dreptul comunitar și în conformitate cu politica comună a pescuitului.
Prin adoptarea acestor măsuri, statele membre veghează la conservarea speciilor și a mediilor fragile sau amenințate [...]
(3) Comisia este informată [...] cu privire la orice proiect de introducere sau modificare a măsurilor naționale pentru conservarea și administrarea resurselor.”
8. Articolul 2 alineatul (3) din regulamentul amintit precizează:
„Utilizarea năvoadelor turnante și a năvoadelor remorcate lansate de la bordul unei ambarcațiuni și manevrate de pe mal (năvoade de plajă) este interzisă de la 1 ianuarie 2002, cu excepția cazului în care Consiliul decide altfel, hotărând cu majoritate calificată asupra propunerii Comisiei, în baza unor date științifice care demonstrează că utilizarea lor nu are un impact negativ asupra resurselor.”
9. Articolul 3 alineatele (1), (1a) și (4) din același regulament prevede:
„(1) Este interzisă utilizarea năvoadelor de formă conică, a talianelor și altor plase similare pe o rază de 3 mile nautice de coastă sau de la o izobată de 50 m atunci când această adâncime este atinsă la o distanță mai mică, indiferent de metoda de remorcare sau de halaj, cu excepția derogărilor prevăzute de legislația națională în cazul în care zona costieră de 3 mile nautice nu este cuprinsă în interiorul apelor teritoriale ale statelor membre.
Totuși, orice unealtă de pescuit folosită la o distanță de coastă mai mică decât cea stabilită la alineatul (1) în conformitate cu legislația națională în vigoare la 1 ianuarie 1994 poate fi utilizată până la 31 decembrie 2002, în afară de cazul în care Consiliul, pronunțându‑se cu majoritate calificată, la propunerea Comisiei, în lumina datelor științifice care demonstrează că utilizarea ei nu are o incidență negativă asupra resurselor, ia o altă decizie.
(1a) Se interzice utilizarea uneltelor de pescuit în condițiile prevăzute la alineatul (1) paragraful al doilea, cu excepția prostovoalelor, în afară de cazul în care respectivul stat membru a luat măsuri prin care garantează că, pentru aceste activități de pescuit:
– interdicția prevăzută la alineatul (3) nu este compromisă;
– pescuitul nu interferează cu activitățile vaselor care utilizează alte unelte decât cele de tip năvod, talian sau alte plase tractate;
– pescuitul este limitat la speciile țintă care nu sunt supuse unei dimensiuni minime la descărcare, în conformitate cu articolul 8;
– pescuitul este limitat în așa fel încât capturile din speciile menționate la anexa IV să fie minime;
– navele dispun de permise de pescuit speciale eliberate în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1627/94 al Consiliului din 27 iunie 1994 de stabilire a dispozițiilor generale cu privire la permisele de pescuit speciale [JO L 171, p. 7, Ediție specială, 04/vol. 2, p. 209].
Aceste măsuri trebuie comunicate Comisiei până la data de 31 decembrie 2000.
[...]
(4) Este interzisă instalarea oricărui tip de năvod turnant pe o rază de 300 m de coastă sau de la izobata de 30 m când această adâncime este atinsă la o distanță mai mică.”
10. Articolul 5 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1626/94 precizează:
„Statele membre stabilesc restricțiile privind caracteristicile tehnice ale principalelor unelte de pescuit în conformitate cu cerințele minime enunțate în anexa II.”
11. Potrivit anexei II la acest regulament, lungimea fâșiei de plasă este limitată la 800 m, iar înălțimea căderii la 120 m.
12. Articolul 6 alineatul (1) din regulamentul menționat prevede:
„Este interzisă utilizarea și păstrarea la bord a năvoadelor conice sau a plaselor remorcate similare, a năvoadelor drepte sau turnante, dacă mărimea ochiurilor din partea de plasă care prezintă dimensiunea cea mai mică nu este egală sau mai mare față de una din dimensiunile minime enumerate în anexa III.
[...]”
13. Anexa III la același regulament stabilește dimensiunea minimă a năvoadelor turnante la 14 mm.
14. Regulamentul (CE) nr. 1626/94 a fost abrogat prin Regulamentul (CE) nr. 1967/2006 al Consiliului din 21 decembrie 2006 (JO L 409, p. 9, Ediție specială, 04/vol. 10, p. 163).
Reglementarea națională
15. Potrivit instanței de trimitere, reglementarea națională în cauză în acțiunea principală a cunoscut mai multe etape succesive.
16. Decretul regal din 15 august 1958 de reglementare a pescuitului cu năvoade turnante mici (FEK A’ 132) permitea pescuitul cu năvoade turnante mici al tuturor speciilor prin impunerea unor dimensiuni maxime privind lungimea și înălțimea acestor năvoade, precum și a unor dimensiuni minime pentru mărimea ochiului năvoadelor. Acest decret preciza de asemenea perioadele din an, precum și plajele orare în care respectivele năvoade puteau fi utilizate.
17. Decretul prezidențial nr. 587/1984 (FEK A’ 210) a prevăzut că toate permisele de pescuit eliberate pentru aceste vase care folosesc năvoade turnante mici își pierd valabilitatea după 31 decembrie 1986.
18. Decretul prezidențial nr. 542/1985 (FEK A’ 191) a abrogat Decretul prezidențial nr. 587/1984 și a confirmat că permisele de pescuit cu năvoade turnante mici își pierd valabilitatea după 31 decembrie 1986. În plus, Decretul prezidențial nr. 542/1985 a interzis pentru viitor eliberarea unor permise de pescuit pentru vase care folosesc năvoade turnante mici.
19. Această măsură de interdicție a făcut obiectul unei excepții temporare. Astfel, Decretul prezidențial nr. 526/1988 (FEK A’ 237) a exceptat de la aplicarea dispozițiilor Decretului prezidențial nr. 542/1985 permisele pentru pescuitul cu năvoade de zărgan ( Belone belone ). Aceste permise nu erau eliberate decât pentru pescuitul zărganului și al zărganului de Atlantic ( Scomberesox saurus saurus ) și continuau să fie supuse condițiilor referitoare la caracteristicile năvodului și la perioadele de pescuit. Ulterior, Decretul prezidențial nr. 320/1997 (FEK A’ 224) a abrogat Decretul prezidențial nr. 526/1988 începând cu 31 decembrie 1998 și a dispus că, începând cu această dată, era interzisă eliberarea permiselor pentru pescuitul cu năvoade de zărgan și că toate permisele eliberate în acest temei încetau să mai fie valabile după această dată.
20. Potrivit instanței de trimitere, rezultă din această reglementare că acordarea de permise pentru utilizarea năvoadelor turnante mici a fost interzisă de la 1 ianuarie 1987 pentru toate speciile de pește și că eliberarea permiselor nu a fost posibilă pentru zărgan și zărgan de Atlantic decât între 26 octombrie 1988 și 31 decembrie 1998.
Acțiunea principală și întrebările preliminare
21. Unealta de pescuit în discuție în reglementarea națională este un năvod turnant mic. Acest tip de năvod este utilizat pentru pescuitul speciilor mici pelagice, precum macroul și sardinele. Tehnica respectivă constă în încercuirea bancului de pești cu năvodul și închiderea părții inferioare cu ajutorul unui colier pentru a‑l transforma în sac, cu scopul de a reține toți peștii încercuiți. În Grecia, se pare că pescarii utilizează mai multe tipuri de năvoade turnante mici, mai precis, cele pentru sardine și clupeide, precum și pentru zărgan și zărgan de Atlantic. Ultimele sunt mai puțin lungi, au înălțime mai mică și ochiurile mai mici. Pe de altă parte, există taliane mari, denumite „gri‑gri”, utilizate pentru pescuitul sardinelor, care nu sunt vizate de măsura de interdicție.
22. La 20 mai 2003, domnul Karanikolas și alți 18 pescari profesioniști și proprietari de vase de pescuit cu reședința în Kavala, precum și Cooperativa pescarilor de coastă din Kavala, ai căror membri sunt, au solicitat acordarea unor permise de pescuit cu năvoade turnante mici pentru sardine, sub rezerva restricțiilor și a caracteristicilor tehnice prevăzute de Regulamentul nr. 1626/94.
23. Această cerere a fost adresată Nomarchiaki Aftodioikisi Dramas, Kavalas, Xanthis, care s‑a informat la Ypourgos Agrotikis Anaptyxis kai Trofimon cu privire la posibilitatea de acordare a unor astfel de permise. Prin actul nr. 172603 din 8 august 2003, Direcția de pescuit maritim din cadrul acestui minister a răspuns că era imposibil să se admită cererea menționată, dată fiind măsura de interdicție în cauză în acțiunea principală, care constituia o măsură suplimentară privind pescuitul, potrivit Regulamentului nr. 1626/94.
24. Acest document a fost notificat reclamanților din acțiunea principală prin actul nr. 19/760 din 29 august 2003 al autorității prefectorale amintite.
25. Reclamanții din acțiunea principală au sesizat instanța de trimitere în scopul anulării actelor nr. 172603 și nr. 19/760.
26. Alieftikos Agrotikos Synetairismos gri‑gri nomou Kavalas (Makedonia) (Cooperativa agricolă de pescuit a proprietarilor de vase denumite „gri‑gri” din departamentul Kavala), precum și Panellinia Enosi Ploioktiton Mesis Alieias (PEPMA) (Uniunea panelenă a armatorilor de pescuit de coastă) au intervenit în această procedură.
27. Symvoulio tis Epikrateias consideră că statele membre pot impune măsuri suplimentare mai stricte decât cele prevăzute de Regulamentul nr. 1626/94 cu privire la zonele maritime supuse suveranității lor în vederea protejării speciilor de faună marină fragile sau amenințate. Aceste măsuri nu se limitează la adoptarea unor specificații tehnice mai stricte privind uneltele de pescuit sau perioadele în care pescuitul este permis, ci includ de asemenea interdicția absolută a utilizării anumitor tipuri de unelte de pescuit. Pe de altă parte, această instanță apreciază că interdicțiile utilizării unor unelte de pescuit impuse printr‑o dispoziție națională adoptată înainte de intrarea în vigoare a Regulamentului nr. 1626/94 nu sunt afectate de dispozițiile ulterioare ale acestui regulament și că aceste interdicții rămân valabile chiar dacă utilizarea acestor unelte nu este interzisă potrivit regulamentului menționat.
28. Totuși, Symvoulio tis Epikrateias, având dubii cu privire la interpretarea care trebuie dată Regulamentului nr. 1626/94, a hotărât să suspende judecarea cauzei și să adreseze Curții următoarele întrebări preliminare:
„1) Un stat membru poate, în sensul articolului 1 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1626/1994 [...], să adopte măsuri suplimentare constând în interdicția absolută de a utiliza unelte de pescuit a căror folosire este, în principiu, autorizată în conformitate cu prevederile [acestui] regulament [...]?
2) Este permisă utilizarea, în sensul prevederilor Regulamentului (CE) nr. 1626/1994, în zona maritimă a unui stat membru cu litoral mediteraneean, a uneltelor de pescuit care nu sunt cuprinse printre cele stabilite ca fiind, în principiu, interzise la articolul 2 alineatul (3) și la articolul 3 alineatele (1) și (1a) din acest regulament și a căror utilizare a fost interzisă înainte de intrarea în vigoare a regulamentului menționat printr‑o prevedere națională?”
Cu privire la întrebările preliminare
29. Prin intermediul întrebărilor preliminare, care trebuie examinate împreună, instanța de trimitere solicită, în esență, să se stabilească dacă articolul 1 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 1626/94 trebuie interpretat în sensul că se opune unei măsuri naționale, precum cea din acțiunea principală, care interzice folosirea de năvoade turnante mici în condițiile în care, pe de o parte, această măsură a fost adoptată înainte de intrarea în vigoare a acestui regulament și, pe de altă parte, regulamentul amintit nu interzice folosirea acestui tip de năvod.
30. Pentru a răspunde la aceste întrebări, trebuie să se cerceteze, în primul rând, dacă dispozițiile articolului 1 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 1626/94 permit menținerea „măsurilor suplimentare sau care depășesc criteriile minime ale sistemului” instituit prin acest regulament, potrivit articolului 1 alineatul (2) din acest regulament. În al doilea rând, și în caz afirmativ, ar trebuie să se verifice dacă măsura națională în cauză în acțiunea principală îndeplinește condițiile care figurează la articolul 1 alineatul (2) menționat anterior.
31. În primul rând, în ceea ce privește posibilitatea de a menține măsurile suplimentare după intrarea în vigoare a Regulamentului nr. 1626/94, articolul 1 alineatul (3) din acest regulament precizează că, în speță, Comisia este informată cu privire la orice proiect de introducere sau de modificare a măsurilor naționale pentru conservarea și administrarea resurselor. Rezultă dintr‑o interpretare literală a acestei dispoziții că obligația de informare a Comisiei nu privește decât măsurile naționale adoptate sau modificate după data intrării în vigoare a regulamentului amintit, iar nu pe cele care existau anterior acestei date.
32. Această interpretare se coroborează, astfel cum a arătat avocatul general la punctul 31 din concluzii, cu faptul că al doilea considerent al Regulamentului nr. 1626/94 precizează că trebuie introdus „un sistem de administrare armonizată adaptat realității mediteraneene, ținând cont de reglementările naționale aflate deja în vigoare în regiune”.
33. Desigur, rezultă din al optulea considerent al acestui regulament că măsurile naționale care completează sau depășesc cerințele minime ale sistemului instituit pot fi menținute, sub rezerva examinării de către Comisie a compatibilității lor cu dreptul Uniunii și a conformității lor cu politica comună în domeniul pescuitului.
34. Totuși, rezultă din observațiile Comisiei că, pe de o parte, atunci când a pregătit Regulamentul nr. 1626/94, aceasta a luat în considerare măsurile naționale existente și că, pe de altă parte, la data intrării în vigoare a acestui regulament, nu a fost afectată aplicarea măsurii de interdicție în cauză în acțiunea principală. Astfel cum a arătat avocatul general la punctul 32 din concluzii, rezultă din expunerea de motive la Propunerea de regulament (CEE) al Consiliului din 11 decembrie 1992 de armonizare a anumitor măsuri tehnice în cadrul pescuitului în Marea Mediterană [COM (92) 533 final, JO 1993, C 5, p. 6], care a condus la adoptarea Regulamentului nr. 1626/94, că, „pe baza a aproximativ 400 de texte juridice comunicate de cele patru state membre mediteraneene, Comisia a efectuat un studiu comparativ privind dispozițiile aplicate pescuitului în Marea Mediterană, în vederea extragerii unui corp normativ aplicabil la nivel comunitar”.
35. Prin urmare, articolul 1 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 1626/94 trebuie interpretat în sensul că intrarea în vigoare a acestui regulament nu produce efecte cu privire la validitatea unei măsuri naționale suplimentare adoptate înainte de această intrare în vigoare. Totuși, este necesar ca aceste măsuri să fie conforme cu cerințele prevăzute la articolul 1 alineatul (2) menționat anterior.
36. În al doilea rând, în ceea ce privește calificarea unui măsuri naționale ca „măsură suplimentară” în sensul articolului 1 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1626/94, rezultă din modul de redactare a acestei dispoziții că statele membre cu litoral mediteraneean pot adopta măsuri suplimentare sau care depășesc criteriile minime ale sistemului instituit prin acest regulament, care sunt compatibile cu dreptul Uniunii și în conformitate cu politica comună în domeniul pescuitului. Prin adoptarea acestor măsuri, statele membre veghează la conservarea speciilor și a mediilor fragile sau amenințate.
37. Pentru a stabili dacă măsura de interdicție a utilizării de năvoade turnante mici în cauză în acțiunea principală respectă cerințele articolului 1 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1626/94, trebuie să se cerceteze mai întâi dacă acest tip de năvod figurează sau nu figurează printre cele a căror folosire este interzisă prin acest regulament. Dacă nu figurează, trebuie să se verifice în continuare dacă această măsură de interdicție constituie o măsură care depășește cerințele instituite prin acest regulament. În caz afirmativ, ar fi necesar, potrivit articolului 1 alineatul (2) menționat, să se cerceteze dacă măsura amintită este compatibilă cu dreptul Uniunii, dacă aceasta este conformă cu politica comună în domeniul pescuitului și dacă, prin adoptarea acesteia, Republica Elenă a vegheat la conservarea speciilor și a mediilor fragile sau amenințate.
38. În ceea ce privește problema dacă năvodul turnant mic figurează sau nu printre uneltele de pescuit a căror utilizare este interzisă de Regulamentul nr. 1626/94, rezultă din modul de redactare a articolelor 3, 5 și 6 din regulamentul amintit, aceste ultime două articole fiind coroborate cu anexele II și III la același regulament, că năvoadele turnante nu fac obiectul unei interdicții absolute, ci a unor simple restricții de utilizare. Rezultă din aceasta că năvodul turnant mic nu figurează printre uneltele a căror utilizare este interzisă de Regulamentul nr. 1626/94.
39. Referitor la problema dacă interdicția utilizării năvodului turnant mic constituie o măsură care depășește cerințele minime ale regimului instituit prin Regulamentul nr. 1626/94, trebuie să se arate că rezultă din articolul 3 alineatul (4) din acest regulament că utilizarea acestor năvoade turnante este interzisă pe o rază de 300 m de coastă sau de la izobata de 30 m când această adâncime este atinsă la o distanță mai mică. Pe de altă parte, articolul 5 alineatul (1) din regulamentul amintit coroborat cu anexa II la același regulament precizează că, în ceea ce privește năvoadele turnante, lungimea maximă a fâșiei de plasă este de 800 m, iar înălțimea maximă a căderii de 120 m. În sfârșit, articolul 6 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1626/94 coroborat cu anexa III la același regulament interzice utilizarea și păstrarea la bord a năvoadelor turnante dacă mărimea ochiurilor de plasă este mai mică de 14 mm.
40. Rezultă din toate aceste considerații că, în temeiul Regulamentului nr. 1626/94, utilizarea năvoadelor turnante este permisă, cu condiția ca această unealtă să fie utilizată la mai mult de 300 m de coastă sau de la izobata de 30 m când această adâncime este atinsă la o distanță mai mică, ca lungimea maximă a fâșiei de plasă să fie de 800 m, ca înălțimea maximă a căderii să fie de 120 m și mărimea ochiurilor de plasă să fie mai mare de 14 mm. În consecință, interdicția eliberării permisului de utilizare a năvoadelor turnante mici, indiferent care ar fi locul lor de utilizare, lungimea fâșiei de plasă, înălțimea căderii sau mărimea ochiurilor de plasă, constituie o măsură care depășește cerințele instituite prin Regulamentul nr. 1626/94, în înțelesul articolului 1 alineatul (2) din acest regulament.
41. În ceea ce privește compatibilitatea măsurii de interdicție în cauză în acțiunea principală cu dreptul Uniunii, și în special conformitatea cu politica comună în domeniul pescuitului, reclamanții din acțiunea principală au invocat mai multe argumente. Mai întâi, aceștia susțin că sardinele pescuite cu ajutorul năvoadelor turnante mici nu reprezintă decât 6 până la 9 % din cantitatea de sardine pescuite în regiunea Kavala și că numai 30 de nave utilizează astfel de năvoade în această regiune. În continuare, interdicția utilizării năvoadelor turnante mici nu ar fi aplicabilă decât vaselor mici, iar nu și celor mari, adică acelora care măsoară mai mult de 14 m. Or, întrucât vasele mici nu pot utiliza decât năvoade turnante mici, măsura de interdicție menționată le‑ar priva de orice posibilitate de a pescui. Al patrulea considerent al Regulamentului nr. 1626/94 prevede că trebuie rezervată o parte a zonei de coastă pentru uneltele mai selective utilizate de micii pescari, precum năvodul turnant mic. Ar fi fost preferabile măsuri simple de restricție a utilizării. În sfârșit, această măsură nu ar fi limitată în timp, ar fi discriminatorie față de pescarii care utilizează năvoade turnante mici și ar avea influență negativă asupra activității lor.
42. Guvernul elen susține că năvoadele turnante mici sunt utilizate într‑o zonă de coastă care este o regiune de reproducere și de dezvoltare a anumitor organisme acvatice, precum și locul de hibernare al anumitor specii de pești, printre care sardinele. Or, năvoadele turnante mici ar distruge acest spațiu marin și locurile de reproducere, fapt ce ar afecta resursele piscicole. Anumite specii care trăiesc în aceste zone ar fi pe cale de dispariție, chiar dacă nu acesta este și cazul sardinelor. Acest guvern precizează că interdicția pescuitului cu ajutorul năvoadelor turnante mici nu împiedică dezvoltarea activității de pescuit, întrucât aceasta este posibilă cu alte unelte, pentru care se eliberează permise. În consecință, măsura de interdicție în cauză în acțiunea principală ar fi justificată, adecvată și proporțională.
43. Comisia susține că, pentru a se asigura că măsura de interdicție în cauză în acțiunea principală este compatibilă cu politica comună în domeniul pescuitului în Marea Mediterană, este necesar să se verifice dacă această măsură, prin caracterul său absolut, este proporțională și eficientă în ceea ce privește obiectivul de conservare și de gestionare a resurselor acvatice vii. Pentru acest motiv, ar trebui să se țină seama în mod egal de aspectele economice, sociale și de mediu. Ar trebui să se verifice dacă a fost constatată o penurie serioasă de pești de coastă în momentul adoptării măsurii de interdicție în cauză în acțiunea principală, dacă interdicția absolută reprezenta singura posibilitate sau dacă alte măsuri, precum prevenirea pescuitului fraudulos sau limitarea capturilor, ar fi fost de asemenea eficiente. În sfârșit, ar trebui să se verifice dacă operatorii economici, mai precis micii pescari de coastă și utilizatorii de „gri‑gri”, au beneficiat de un tratament egal. Ar fi de competența instanței naționale să efectueze aceste verificări în lumina elementelor de care dispune.
44. În cursul ședinței, Comisia a subliniat că i se pare disproporționată interdicția absolută, având în vedere numărul scăzut de vase care utilizează năvoadele turnante mici și valoarea redusă a procentului de capturi realizate cu acestea. Comisia apreciază că ar fi suficient să se limiteze utilizarea acestui tip de năvod la un număr mic de vase și la o anumită perioadă a anului. Ar părea incontestabil faptul că rezerva de sardine nu este în pericol, însă Comisia nu cunoaște dacă alte specii de pești nu sunt puse în pericol de pescuitul cu ajutorul năvodului turnant mic. În sfârșit, Comisia observă că măsura de interdicție în cauză în acțiunea principală datează din anul 1985 și că situația ar trebui examinată din nou, în lumina unor opinii științifice.
45. Trebuie amintit că, potrivit articolului 2 alineatul (1) din Regulamentul nr. 2371/2002, „politica comună în domeniul pescuitului asigură exploatarea resurselor acvatice vii care oferă condiții economice, de mediu și sociale durabile. În acest scop, Comunitatea adoptă o abordare atentă atunci când ia măsuri menite să protejeze și să conserve resursele acvatice vii, să asigure exploatarea durabilă a acestora și să reducă impactul activităților de pescuit asupra ecosistemelor marine”.
46. Potrivit instanței de trimitere, Decretul prezidențial nr. 587/1984 a fost adoptat pe baza avizului nr. 75 din 12 aprilie 1984 al Consiliului pentru pescuit. Ar rezulta din acest aviz că interdicția năvoadelor turnante mici este considerată necesară întrucât această unealtă de pescuit este folosită pe o rază de una sau două mile de coastă, care reprezintă o arie în care se dezvoltă și se reproduc organisme acvatice și în care se folosesc și alte unelte de pescuit, rezultând astfel o reducere a stocurilor. De asemenea, potrivit observațiilor prezentate de guvernul elen în cursul ședinței, în această arie se reproduc și se dezvoltă anumite organisme acvatice și hibernează anumiți pești, precum sardinele. Or, năvoadele turnante mici erau folosite pentru pescuitul acestei specii de pești în raza menționată și această utilizare ar fi avut drept efect distrugerea acestui spațiu marin. În consecință, interdicția acestor unelte ar fi avut drept obiectiv prevenirea distrugerii sau chiar a dispariției resurselor din această regiune de coastă.
47. Rezultă din aceste explicații că măsura de interdicție în cauză în acțiunea principală nu a fost adoptată în vederea protejării stocului de sardine, ci cu scopul de a proteja un mediu fragil și un ecosistem marin. Prin urmare, faptul că numai un procent redus din numărul total de sardine capturate în regiunea Kavala este realizat cu ajutorul năvoadelor turnante mici nu prezintă importanță pentru aprecierea validității acestei măsuri de interdicție.
48. În consecință, rezultă că măsura de interdicție în cauză în acțiunea principală răspunde abordării atente pe care Uniunea și statele membre trebuie să o aplice când iau măsuri menite să protejeze și să conserve resursele acvatice vii, să asigure exploatarea durabilă a acestora și să reducă impactul activităților de pescuit asupra ecosistemelor marine.
49. Totuși, pentru ca măsura de interdicție menționată să fie compatibilă cu dreptul Uniunii și în conformitate cu politica comună în domeniul pescuitului, aceasta trebuia să respecte principiile proporționalității și nediscriminării, care fac parte din principiile generale ale dreptului Uniunii și car e își găsesc expresie în domeniul agriculturii, inclusiv al pescuitului, prin articolul 34 alineatul (2) al doilea paragraf CE (se vedea Hotărârea din 23 martie 2006, Unitymark și North Sea Fishermen’s Organisation, C‑535/03, Rec., p. I‑2689, punctul 53).
50. În ceea ce privește principiului proporționalității, este necesar ca măsura de interdicție să fie aptă să realizeze obiectivul urmărit și să nu depășească ceea ce este necesar pentru atingerea acestuia (a se vedea Hotărârea Unitymark și North Sea Fishermen’s Organisation, citată anterior, punctul 56).
51. Este de competența instanței naționale să verifice dacă măsura de interdicție în cauză în acțiunea principală nu depășește ceea ce este necesar pentru realizarea obiectivului urmărit. Întrucât această măsură instituie o interdicție absolută, ar trebui să se cerceteze dacă altfel de măsuri, precum, în special, restricțiile privind utilizarea năvodului turnant mic în anumite anotimpuri sau la anumite ore din timpul zilei, precum și limitarea numărului de permise eliberate nu ar fi fost suficiente pentru a asigura protejarea ecosistemului zonei de coastă.
52. În ceea ce privește principiul nediscriminării, trebuie amintit că acest principiu impune ca situații comparabile să nu fie tratate în mod diferit și ca situații diferite să nu fie tratate în același mod, cu excepția cazului în care un astfel de tratament este justificat în mod obiectiv (a se vedea Hotărârea din 17 octombrie 1995, Fishermen’s Organisations și alții, C‑44/94, Rec., p. I‑3115, punctul 46).
53. Trebuie să se arate că măsura de interdicție în cauză în acțiunea principală privește permise de pescuit cu un anumit tip de plasă și nu face distincție între diferitele categorii de utilizatori ai acestui tip de unealtă de pescuit. În această privință, măsura menționată nu pare să conțină dispoziții direct discriminatorii.
54. S‑a susținut în cursul ședinței că micile vase de pescuit de coastă nu utilizează decât năvoade turnante mici și nicio altă unealtă și că măsura amintită le privează, în fapt, de orice posibilitate de a pescui.
55. Totuși, împrejurarea că un anumit grup este afectat mai mult decât un altul printr‑o măsură de reglementare nu înseamnă în mod necesar că aceasta este disproporționată sau discriminatorie, din moment ce această măsură are drept scop să reglementeze în mod global o problemă de interes general (a se vedea Hotărârea Unitymark și North Sea Fishermen’s Organisation, citată anterior, punctul 63).
56. În această privință, astfel cum a arătat avocatul general la punctul 47 din concluzii, faptul că al patrulea considerent al Regulamentului nr. 1626/94 prevede că este necesar ca o parte a zonei de coastă să fie rezervată uneltelor mai selective utilizate de micii pescari nu împiedică, în conformitate cu același considerent, interdicția uneltelor a căror utilizare contribuie în mod excesiv la degradarea mediului marin.
57. În măsura în care interdicția în cauză în acțiunea principală ar fi de natură să priveze o categorie de pescari de activitatea de pescuit, ar fi de competența instanței naționale să verifice dacă există diferențe obiective între „gri‑gri” și năvoadele turnante mici, în ceea ce privește caracteristicile și utilizarea lor, și dacă aceste diferențe au justificat interdicția ultimelor unelte menționate, dar și nu a primelor.
58. Rezultă din toate aceste considerente că trebuie să se răspundă la întrebările adresate că articolul 1 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 1626/94 trebuie interpretat în sensul că, pe de o parte, intrarea în vigoare a acestui regulament nu produce efecte cu privire la validitatea unei măsuri naționale suplimentare adoptate înainte de această intrare în vigoare și, pe de altă parte, nu se opune unei astfel de măsuri, cu condiția ca această interdicție să fie conformă cu politica comună în domeniul pescuitului, ca măsura amintită să nu depășească ceea ce este necesar pentru atingerea obiectivului urmărit și să nu aducă atingere principiului egalității de tratament, aspecte care trebuie verificate de instanța de trimitere.
Cu privire la cheltuielile de judecată
59. Întrucât, în privința părților din acțiunea principală, procedura are caracterul unui incident survenit la instanța de trimitere, este de competența acesteia să se pronunțe cu privire la cheltuielile de judecată. Cheltuielile efectuate pentru a prezenta observații Curții, altele decât cele ale părților menționate, nu pot face obiectul unei rambursări.
Dizpozitiv
Pentru aceste motive, Curtea (Camera a doua) declară:
Articolul 1 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1626/94 al Consiliului din 27 iunie 1994 de adoptare a unor măsuri tehnice de conservare a resurselor de pește în Marea Mediterană, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 2550/2000 al Consiliului din 17 noiembrie 2000, trebuie interpretat în sensul că, pe de o parte, intrarea în vigoare a acestui regulament nu produce efecte cu privire la validitatea unei măsuri naționale suplimentare de interdicție adoptate înainte de această intrare în vigoare și, pe de altă parte, nu se opune unei astfel de măsuri, cu condiția ca această interdicție să fie conformă cu politica comună în domeniul pescuitului, ca măsura amintită să nu depășească ceea ce este necesar pentru atingerea obiectivului urmărit și să nu aducă atingere principiului egalității de tratament, aspecte care trebuie verificate de instanța de trimitere.