62021CO0307
ORDONANȚA CURȚII (Camera a opta)
27 septembrie 2022 (
*1
)
„Trimitere preliminară – Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții – Transporturi aeriene – Regulamentul (CE) nr. 261/2004 – Norme comune în materie de compensare și asistență a pasagerilor în eventualitatea anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor – Articolul 5 alineatul (1) litera (c) – Drept de compensare în eventualitatea anulării zborurilor – Contract de transport încheiat prin intermediul unei agenții de turism online – Informații cu privire la anularea zborurilor comunicate prin intermediul adresei de e‑mail generate automat de agenția de turism – Lipsa unor informații efective ale pasagerului”
În cauza C‑307/21,
având ca obiect o cerere de decizie preliminară formulată în temeiul articolului 267 TFUE de Landgericht Kleve (Tribunalul Regional din Kleve, Germania), prin decizia din 25 martie 2021, primită de Curte la 14 mai 2021, în procedura
AB și alții
împotriva
Ryanair DAC,
CURTEA (Camera a opta),
compusă din domnul N. Jääskinen, președinte de cameră, și domnii M. Safjan (raportor) și N. Piçarra, judecători,
avocat general: domnul P. Pikamäe,
grefier: domnul A. Calot Escobar,
având în vedere procedura scrisă,
luând în considerare observațiile prezentate:
–
pentru AB și alții, de C. Jansen, Rechtsanwalt;
–
pentru Ryanair DAC, de S. Hensel, Rechtsanwältin;
–
pentru Comisia Europeană, de G. Braun, K. Simonsson și G. Wilms, în calitate de agenți;
având în vedere decizia, luată după ascultarea avocatului general, de a se pronunța prin ordonanță motivată, conform articolului 99 din Regulamentul de procedură al Curții,
dă prezenta
Ordonanță
1
Cererea de decizie preliminară privește interpretarea articolului 5 alineatul (l) litera (c) și a articolului 7 din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 (JO 2004, L 46, p. 1, Ediție specială, 07/vol. 12, p. 218, rectificare în JO 2016, L 94, p. 17).
2
Această cerere a fost formulată în cadrul unui litigiu între AB și mai mulți pasageri, pe de o parte, și operatorul de transport aerian Ryanair DAC, pe de altă parte, în legătură cu refuzul acestuia din urmă de a plăti acestor pasageri o compensație ca urmare a anulării zborului lor.
Cadrul juridic
3
Considerentele (1), (7) și (12) ale Regulamentului nr. 261/2004 au următorul cuprins:
„(1)
Măsurile adoptate de [Uniunea Europeană] în domeniul transportului aerian ar trebui, între altele, să urmărească asigurarea unui înalt nivel de protecție a pasagerilor. De asemenea, ar trebui să se ia în considerare cerințele legate de protecția consumatorilor în general.
[…]
(7)
În scopul asigurării aplicării efective a prezentului regulament, obligațiile aferente rămân în sarcina operatorului de transport aerian care efectuează sau intenționează să efectueze un zbor fie cu o aeronavă aflată în proprietatea sa, pe baza unui contract de închiriere de tip aeronavă goală (dry lease) sau tip aeronavă cu echipaj (wet lease), fie în orice alt regim.
[…]
(12)
Dificultățile și neplăcerile cauzate pasagerilor de anularea zborurilor ar trebui să fie minime. Acest obiectiv ar trebui atins prin informarea pasagerilor, de către transportatori, cu privire la anulări înaintea orei de plecare prevăzute și, în plus, prin oferirea de posibilități de redirecționare, astfel încât pasagerii să poată face alte rezervări. În cazul în care acest lucru nu este posibil, operatorii de transport ar trebui să despăgubească pasagerii, cu excepția cazurilor în care anularea survine în circumstanțe excepționale, care nu pot fi evitate în pofida tuturor măsurilor rezonabile adoptate.”
4
Articolul 2 din acest regulament, intitulat „Definiții”, prevede:
„În înțelesul prezentului regulament:
[…]
(b)
«operator efectiv de transport aerian» înseamnă un operator de transport aerian care execută sau intenționează să execute un zbor în temeiul unui contract cu un pasager sau în numele unei alte persoane, juridice sau fizice, care a încheiat un contract cu pasagerul respectiv;
[…]”
5
Articolul 3 din regulamentul menționat, intitulat „Domeniu de aplicare”, prevede la alineatul (5):
„Prezentul regulament se aplică tuturor operatorilor de transport aerian care asigură transportul pasagerilor menționați la alineatele (1) și (2). În cazul în care un operator de transport aerian care nu are un contract cu pasagerul își execută obligațiile în conformitate cu prezentul regulament, atunci se consideră că acesta acționează astfel în numele persoanei care are un contract cu pasagerul respectiv.”
6
Articolul 5 din același regulament, intitulat „Anularea zborului”, prevede la alineatele (1) și (4):
„(1)   În cazul anulării unui zbor, pasageri[i] în cauză trebuie:
[…]
(c)
să primească o compensație din partea operatorului de transport aerian, în conformitate cu articolul 7, cu excepția în care intervine oricare din următoarele:
(i)
în cazul în care sunt informați despre această anulare cu cel puțin două săptămâni înainte de ora de plecare prevăzută;
[…]
(4)   Sarcina dovedirii faptului că pasagerul a fost într‑adevăr informat despre anularea zborului, cu indicarea momentului precis, revine operatorului de transport aerian.”
7
Articolul 7 din Regulamentul nr. 261/2004, intitulat „Dreptul la compensație”, prevede la alineatul (1):
„Când se face trimitere la prezentul articol, pasagerii primesc o compensație în valoare de:
[…]
(b)
400 de euro pentru toate zborurile intracomunitare de peste 1500 [de] kilometri și pentru toate zborurile cuprinse între 1500 și 3500 [de] kilometri;
[…]”
8
Articolul 13 din același regulament, intitulat „Dreptul la reparații”, prevede:
„În cazul în care un operator de transport aerian plătește compensații sau se achită de alte obligații care îi revin în conformitate cu prezentul regulament, niciuna din dispozițiile prezentului regulament nu poate fi interpretată ca o limitare a dreptului său de a pretinde compensații de la orice persoană, inclusiv părți terțe, în conformitate cu dreptul intern aplicabil. În special, prezentul regulament nu limitează în niciun fel dreptul operatorului de transport aerian de a solicita o rambursare de la un tour operator sau de la o altă persoană cu care operatorul de transport aerian a încheiat un contract. În mod similar, niciuna din dispozițiile prezentului regulament nu poate fi interpretată ca o limitare a dreptului unui tour operator sau al unei părți terțe, alta decât pasagerul, cu care operatorul de transport aerian a încheiat un contract, de a solicita o rambursare sau reparații operatorului de transport aerian, în conformitate cu legislația aplicabilă în materie.”
Litigiul principal și întrebarea preliminară
9
AB și ceilalți reclamanți din litigiul principal solicită Ryanair, operatorul efectiv de transport aerian, o compensație în cuantum de 400 de euro pentru fiecare reclamant, plus dobândă, în temeiul articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 261/2004, ca urmare a anulării zborului lor efectuat de acest operator de transport aerian.
10
Acești reclamanți au rezervat prin intermediul agenției de turism kiwi.com un zbor efectuat de operatorul de transport menționat, prevăzut pentru data de 6 aprilie 2019, de la Düsseldorf‑Weeze (Germania) către Tanger (Maroc).
11
La rezervarea zborului au fost comunicate operatorului de transport aerian un număr de telefon și o adresă de e‑mail, la care reclamanții menționați nu aveau acces și care era probabil generată în mod automat de agenția de turism kiwi.com. La această adresă de e‑mail, operatorul efectiv de transport aerian a transmis, la 14 decembrie 2018, un e‑mail în care se indica anularea zborului în cauză.
12
În primă instanță, reclamanții au afirmat că au indicat cu ocazia rezervării propria adresă de e‑mail, precum și un număr de telefon. Ei nu ar fi avut cunoștință de faptul că agenția a comunicat operatorului efectiv de transport aerian o altă adresă de e‑mail.
13
Întrucât agenția de turism nu a transmis reclamanților niciun mesaj al operatorului efectiv de transport aerian, aceștia au luat cunoștință de anularea zborului abia la 5 aprilie 2019, când au încercat să se înregistreze online.
14
Prin hotărârea pronunțată la 29 iulie 2020, Amtsgericht Geldern (Tribunalul Districtual din Geldern, Germania) a respins acțiunea reclamanților menționați pentru motivul că operatorul efectiv de transport aerian și‑a îndeplinit în mod suficient obligația de informare prevăzută la articolul 5 alineatul (1) litera (c) punctul (i) din Regulamentul nr. 261/2004, prin transmiterea informației privind anularea zborului la adresa de e‑mail indicată cu ocazia rezervării.
15
Reclamanții au formulat apel împotriva acestei hotărâri la Landgericht Kleve (Tribunalul Regional din Kleve, Germania), iar instanța de trimitere ridică problema dacă, într‑o situație precum cea din litigiul principal, operatorul efectiv de transport aerian și‑a îndeplinit obligația de informare în temeiul Regulamentului nr. 261/2004. Mai precis, această instanță se întreabă dacă, pentru a îndeplini condițiile prevăzute la articolul 5 alineatul (1) din acest regulament, este pertinentă întrebarea dacă operatorul de transport aerian a ignorat sau nu prezența unui intermediar sau dacă această dispoziție prevede mai curând un sistem de răspundere obiectivă pentru operatorul de transport aerian.
16
În aceste condiții, Landgericht Kleve (Tribunalul Regional din Kleve) a hotărât să suspende judecarea cauzei și să adreseze Curții următoarea întrebare preliminară:
„Articolul 5 alineatul (1) litera (c) și articolul 7 din Regulamentul [nr. 261/2004] trebuie interpretate în sensul că, în cazul anulării unui zbor despre care pasagerul nu a fost informat cu cel puțin două săptămâni înainte de ora de plecare prevăzută, operatorul efectiv de transport aerian este obligat să plătească compensația chiar dacă operatorul de transport aerian a transmis informația în timp util la singura adresă de e‑mail care i‑a fost comunicată în cadrul rezervării, înainte de expirarea celor două săptămâni, fără a ști însă că rezervarea a fost efectuată prin intermediul unei agenții, respectiv prin platforma de internet a acesteia, și că, prin intermediul adresei de e‑mail comunicate de platforma de rezervări, a putut fi contactată, în orice caz, agenția, iar nu în mod direct pasagerul?”
Cu privire la întrebarea preliminară
17
În temeiul articolului 99 din Regulamentul de procedură al Curții, atunci când răspunsul la întrebarea formulată cu titlu preliminar poate fi în mod clar dedus din jurisprudență sau atunci când răspunsul la întrebarea formulată cu titlu preliminar nu lasă loc niciunei îndoieli rezonabile, Curtea, la propunerea judecătorului raportor și după ascultarea avocatului general, poate oricând să decidă să se pronunțe prin ordonanță motivată.
18
Se impune aplicarea acestei dispoziții în prezenta cauză.
19
Prin întrebarea sa preliminară, instanța de trimitere întreabă în esență dacă articolul 5 alineatul (1) litera (c) și articolul 7 din Regulamentul nr. 261/2004 trebuie interpretate în sensul că, în cazul anulării unui zbor despre care pasagerul nu a fost informat cu cel puțin două săptămâni înainte de ora de plecare prevăzută, operatorul efectiv de transport aerian este obligat să plătească compensația prevăzută de aceste dispoziții chiar dacă operatorul de transport aerian a trimis informația în timp util la singura adresă de e‑mail care i‑a fost comunicată cu ocazia rezervării, fără a ști însă că prin această adresă de e‑mail putea fi contactată doar agenția prin intermediul căreia a fost efectuată rezervarea, iar nu în mod direct pasagerul, și că această agenție nu a transmis informația în timp util pasagerului.
20
În această privință, articolul 5 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 261/2004 prevede că, în cazul anulării unui zbor, pasagerii în cauză au dreptul la o compensație din partea operatorului efectiv de transport aerian, în conformitate cu articolul 7 din acest regulament, cu excepția cazului în care sunt informați despre anularea zborului în condițiile prevăzute la litera (c).
21
Potrivit articolului 5 alineatul (4) din regulamentul respectiv, sarcina dovedirii faptului că pasagerul a fost într‑adevăr informat despre anularea zborului, cu indicarea momentului precis, revine operatorului efectiv de transport aerian.
22
Din modul de redactare clar al acestor dispoziții rezultă că, din moment ce operatorul efectiv de transport aerian nu este în măsură să dovedească faptul că pasagerul în cauză a fost informat despre anularea zborului său cu cel puțin două săptămâni înainte de ora de plecare prevăzută, acesta este obligat să plătească o compensație în conformitate cu articolul 7 din Regulamentul nr. 261/2004 (Hotărârea din 21 decembrie 2021, Airhelp, C‑263/20, EU:C:2021:1039, punctul 51).
23
În această privință, Curtea a statuat deja că o asemenea interpretare este valabilă nu numai atunci când contractul de transport a fost încheiat direct între pasagerul respectiv și operatorul de transport aerian, ci și atunci când acest contract a fost încheiat prin intermediul unui terț, cum este o platformă online, la fel ca în cauza principală (Hotărârea din 11 mai 2017, Krijgsman, C‑302/16, EU:C:2017:359, punctul 26, și Hotărârea din 21 decembrie 2021, Airhelp, C‑263/20, EU:C:2021:1039, punctul 52).
24
Astfel, după cum reiese atât din articolul 3 alineatul (5) din Regulamentul nr. 261/2004, cât și din considerentele (7) și (12) ale acestuia, operatorul efectiv de transport aerian care efectuează sau intenționează să efectueze un zbor este singurul obligat să despăgubească pasagerii ca urmare a încălcării obligațiilor care decurg din regulamentul menționat, printre care în special obligația de informare prevăzută la articolul 5 alineatul (1) litera (c) din acesta (Hotărârea din 11 mai 2017, Krijgsman, C‑302/16, EU:C:2017:359, punctul 27, și Hotărârea din 21 decembrie 2021, Airhelp, C‑263/20, EU:C:2021:1039, punctul 53).
25
O asemenea interpretare este singura în măsură să îndeplinească obiectivul de asigurare a unui înalt nivel de protecție a pasagerilor prevăzut în considerentul (1) al Regulamentului nr. 261/2004, garantând că pasagerul al cărui zbor a fost rezervat prin intermediul unui terț înainte de a fi anulat este în măsură să identifice debitorul compensației prevăzute la articolul 5 alineatul (1) litera (c) și la articolul 7 din acest regulament (Hotărârea din 11 mai 2017, Krijgsman, C‑302/16, EU:C:2017:359, punctul 28).
26
Această interpretare nu poate fi contrazisă de faptul că operatorul efectiv de transport aerian nu știa că la momentul trimiterii informației privind anularea zborului în cauză nu comunica în mod direct cu pasagerul. Astfel, ceea ce contează este că pasagerul nu a fost informat despre anularea zborului său în timp util. Într‑o asemenea situație și așa cum s‑a arătat la punctele 24 și 25 din prezenta ordonanță, operatorul efectiv de transport aerian este singurul obligat la plata compensației datorate pasagerului ca urmare a neîndeplinirii obligației de informare.
27
Numai în cazul în care pasagerul autorizează în mod expres intermediarul să primească informarea transmisă de operatorul efectiv de transport aerian, iar această autorizare este cunoscută de operatorul respectiv se va putea considera ca fiind îndeplinite condițiile prevăzute la articolul 5 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 261/2004 atunci când operatorul efectiv de transport aerian transmite intermediarului informația privind modificările zborului fără ca acest intermediar să o transmită apoi mai departe pasagerului (a se vedea în acest sens Hotărârea din 21 decembrie 2021, Airhelp, C‑263/20, EU:C:2021:1039, punctul 44). Or, din decizia de trimitere reiese că o asemenea autorizare lipsește în cauza principală.
28
În aceste condiții, trebuie arătat că, așa cum prevede articolul 13 din Regulamentul nr. 261/2004, în cazul în care operatorul efectiv de transport aerian se achită de obligațiile care îi revin în temeiul regulamentului menționat, acest lucru nu aduce atingere dreptului său de a pretinde compensații, în conformitate cu dreptul intern aplicabil, de la orice persoană, inclusiv părți terțe, care se află la originea încălcării de către acest operator de transport a obligațiilor sale (Hotărârea din 11 mai 2017, Krijgsman, C‑302/16, EU:C:2017:359, punctul 29 și jurisprudența citată, precum și Hotărârea din 21 decembrie 2021, Airhelp, C‑263/20, EU:C:2021:1039, punctul 54).
29
Din moment ce acest articol 13 menționează în mod explicit terții, rezultă că Regulamentul nr. 261/2004 nu condiționează dreptul operatorului efectiv de transport aerian de a solicita reparații de existența unui contract încheiat între acesta din urmă și intermediarul la care a apelat pasagerul aerian pentru a‑și rezerva zborul (Hotărârea din 21 decembrie 2021, Airhelp, C‑263/20, EU:C:2021:1039, punctul 55).
30
Având în vedere cele de mai sus, este necesar să se răspundă la întrebarea preliminară că articolul 5 alineatul (1) litera (c) și articolul 7 din Regulamentul nr. 261/2004 trebuie interpretate în sensul că, în cazul anulării unui zbor despre care pasagerul nu a fost informat cu cel puțin două săptămâni înainte de ora de plecare prevăzută, operatorul efectiv de transport aerian este obligat să plătească compensația prevăzută de aceste dispoziții chiar dacă operatorul de transport aerian a trimis informația în timp util la singura adresă de e‑mail care i‑a fost comunicată cu ocazia rezervării, fără a ști însă că prin această adresă de e‑mail putea fi contactată doar agenția prin intermediul căreia a fost efectuată rezervarea, iar nu în mod direct pasagerul, și că această agenție nu a transmis informația în timp util pasagerului.
Cu privire la cheltuielile de judecată
31
Întrucât, în privința părților din litigiul principal, procedura are caracterul unui incident survenit la instanța de trimitere, este de competența acesteia să se pronunțe cu privire la cheltuielile de judecată. Cheltuielile efectuate pentru a prezenta observații Curții, altele decât cele ale părților menționate, nu pot face obiectul unei rambursări.
Pentru aceste motive, Curtea (Camera a opta) declară:
Articolul 5 alineatul (1) litera (c) și articolul 7 din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91,
trebuie să fie interpretate în sensul că:
în cazul anulării unui zbor despre care pasagerul nu a fost informat cu cel puțin două săptămâni înainte de ora de plecare prevăzută, operatorul efectiv de transport aerian este obligat să plătească compensația prevăzută de aceste dispoziții chiar dacă operatorul de transport aerian a trimis informația în timp util la singura adresă de e‑mail care i‑a fost comunicată cu ocazia rezervării, fără a ști însă că prin această adresă de e‑mail putea fi contactată doar agenția prin intermediul căreia a fost efectuată rezervarea, iar nu în mod direct pasagerul, și că această agenție nu a transmis informația în timp util pasagerului.
Semnături
(
*1
)	Limba de procedură: germana.