Неокончателна редакция
ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА ГЕНЕРАЛНИЯ АДВОКАТ
A. RANTOS
представено на 5 февруари 2026 година(1)
Дело C‑232/25 [Idziski](i)
Z.R.,
Ś.
срещу
U.,
Z.,
при участието на
Prokurator Regionalny w Krakowie
(Преюдициално запитване, отправено от
Sąd Najwyższy (Върховен съд, Полша)
„ Преюдициално запитване — Съдебно сътрудничество по гражданскоправни въпроси — Регламент
(ЕО) № 44/2001 — Компетентност, признаване и изпълнение на съдебни решения по граждански и търговски дела — Член 5, точка 3 — Специална компетентност по дела относно деликтна или квазиделиктна отговорност — Място, където е настъпило или може да настъпи вредоносното събитие — Физически и юридически лица, които твърдят, че са накърнени техни личностни права вследствие на излъчването на сериал по телевизията и в интернет — Международна компетентност на юрисдикциите на държава членка, различна от държавата членка, в която е създаден този сериал — Място на настъпване на вредата — Център на интересите на тези лица — Индивидуално идентифициране — Исканe да бъде поправена изцяло претърпяната неимуществена вреда — Искане за разпореждания за представяне на извинения и за поместване на подходящо изявление преди всяко излъчване на посочения сериал “
I.      Въведение
1.        Z.R., физическо лице, и
Ś., сдружение
(наричани по-нататък „ищците“), установени в Полша, сезират полските съдилища с иск срещу U. и Z. (наричани по-нататък „ответниците“), установени в Германия, като изтъкват накърняване на техните личностни права, произтичащо от излъчването по телевизията в Полша и в други държави членки, както и по интернет, на сериал, чиито копродуценти са ответниците. Ищците искат, от една страна, поправяне на неимуществената вреда, произтичаща от излъчването на този сериал във всички тези държави членки, и от друга страна, осъждането на ответниците да представят извинения по всички засегнати телевизионни канали и интернет сайтове, както и всяко излъчване на посочения сериал, независимо от мястото, да се предшества от подходящо изявление.
2.        Предоставя ли член 5, точка 3 от Регламент
(ЕО) № 44/2001(2), който предвижда правило за специална компетентност по дела относно деликтна или квазиделиктна отговорност, международна компетентност на полските съдилища да се произнесат по иска в неговата цялост, а не единствено по настъпилото в Полша накърняване на личностните права? Това е по същество основният въпрос, поставен от Sąd Najwyższy (Върховен съд, Полша), който е запитващата юрисдикция.
3.        С настоящото дело се изисква Съдът да уточни обхвата на решенията Shevill(3) и eDate(4) в контекста на излъчване, както по телевизията, така и в интернет, на съдържания, накърняващи личностните права, в историческия контекст на Втората световна война и отношенията между Полша и Германия. Тези решения са предизвикали множество обсъждания в рамките на Съда(5) и в доктрината(6).
II.    Правна уредба
А.      Правото на Съюза
1.      Регламент № 44/2001
4.        Съгласно съображения
2, 11, 12 и 15 от Регламент № 44/2001:
„(2)      Някои различия между националните норми, които са приложими по отношение на компетентността и признаването на съдебни решения, затрудняват гладкото функциониране на вътрешния пазар. Затова от съществено значение са разпоредбите за уеднаквяване на правилата за конфликт на юрисдикции по граждански и търговски дела и за опростяване на формалностите с оглед бързо и опростено признаване и изпълнение на съдебни решения от държавите членки, които са обвързани по настоящия регламент.
[…]
(11)      Правилата за компетентността трябва да са във висока степен предвидими и основани на принципа, че компетентността по правило се основава на местоживеенето на ответника и винаги трябва да е налице на това основание, освен в няколко ясно определени ситуации, когато основанието на спора или автономията на страните изисква или предполага различен свързващ фактор. Местоживеенето на правния субект трябва да се определи автономно, така че общите правила да се направят по-прозрачни и да се избегнат конфликти на юрисдикции.
(12)      Наред с местоживеенето на ответника трябва да съществуват алтернативни основания за компетентност, които са основани на тясна връзка между съда и процесуалното действие или с оглед да се улесни доброто упражняване на правосъдие.
[…]
(15)      В интерес на хармоничното упражняване на правосъдие е необходимо да се минимизира възможността от едновременни производства и да се гарантира, че в две държави членки няма да се произнасят противоречащи си съдебни решения. Трябва да съществува ясен и ефективен механизъм за решаване на висящи дела (lis pendens) и свързани с тях производства и за отстраняване на проблемите, които произтичат от национални различия като тези във връзка с определянето на времето, към което едно дело се счита за висящо. За целите на настоящия регламент това време трябва да се определи автономно“.
5.        В глава I, озаглавена „Обхват“, член 1, параграф 1 от този регламент е гласял:
„Настоящият регламент се прилага по граждански и търговски дела, независимо от естеството на съда или правораздавателния орган. Той не обхваща, по специално, данъчни, митнически или административни дела“.
6.        Глава II от посочения регламент, озаглавена „Компетентност“, е съдържала по-специално раздел 1, озаглавен „Общи разпоредби“, и раздел 2, озаглавен „Специална компетентност“.
7.        Член 2, параграф 1 от същия регламент, включен в раздел 1, е предвиждал:
„При условията на настоящия регламент, искове срещу лицата, които имат местоживеене в държава членка, независимо от тяхното гражданство, се предявяват пред съдилищата на тази държава членка“.
8.        Член 5, точка 3 от Регламент № 44/2001, който е бил включен в раздел 2, е предвиждал:
„Срещу лице, което има местоживеене в държава членка, може да бъде предявен иск в друга държава членка:
[…]
3.      по дела относно гражданска отговорност, delict или quasi delict — в съдилищата на мястото, където е настъпило или може да настъпи вредоносното събитие“.
2.      Регламент (ЕС) № 1215/2012
9.        Член 7, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1215/2012(7), включен в раздел 2 „Специална компетентност“ от глава II от този регламент, озаглавена „Компетентност“, има следното съдържание:
„Срещу лице, ко[e]то има местоживеене в държава членка, могат да бъдат предявявани искове в друга държава членка:
[…]
2)      по дела относно непозволено увреждане, деликт или квазиделикт — в съдилищата на мястото, където е настъпило или може да настъпи вредоносното събитие“.
10.      Член 66, параграф 2, включен в глава VI от същия регламент, озаглавена „Преходни разпоредби“, гласи:
„Независимо от член 80, разпоредбите на [Регламент № 44/2001] продължават да се прилагат към съдебни решения, постановени в рамките на образувани съдебни производства, към автентични актове, формално съставени или вписани, и съдебни спогодби, одобрени или сключени преди 10 януари 2015 г., включени в приложното поле на посочения регламент“.
11.      В глава VIII от Регламент № 1215/2012, озаглавена „Заключителни разпоредби“, член 80 предвижда, че Регламент № 44/2001 се отменя.
Б.      Полското право
1.      Гражданският кодекс
12.      Член 23 от Ustawa —
Kodeks cywilny (Закон — Граждански кодекс) от 23 април 1964 г.(8), в редакцията, приложима към спора в главното производство (наричан по-нататък „Гражданският кодекс“), предвижда:
„Независимо от защитата, предвидена в други закони, личностните права на лицата, и по-специално здравето, свободата, честта, свободата на съвестта, името или псевдонимът, репутацията, тайната на кореспонденцията, неприкосновеността на жилището, научното, художественото, новаторското и рационализаторското творчество, са защитени от гражданското право“.
13.      Член 24, параграфи
1 и
2 от Гражданския кодекс гласят следното:
„1.      Лицето, чиито личностни права са застрашени от действието на други лица, може да поиска прекратяване на това действие, освен ако не е незаконосъобразно. В случай на накърняване на личностните му права то може също да изиска от извършителя да извърши необходимите действия за отстраняване на последиците от накърняването, по-специално да направи изявление с подходящо съдържание и форма. Съгласно предвидените в Кодекса принципи притежателят на личностните права може да изиска и парично обезщетение или плащане на определена парична сума в полза на определена социална цел.
2.      Ако накърняването на личностно право е причинило имуществена вреда, увреденото лице може да поиска поправянето ѝ в съответствие с общите принципи“.
14.      Съгласно член 43 от Гражданския кодекс:
„Правилата относно защитата на личностните права на физическите лица се прилагат mutatis mutandis по отношение на юридическите лица“.
2.      Гражданският процесуален кодекс
15.      Член 39813, параграфи
1 и 2 от Ustawa Kodeks postępowania cywilnego (Закон — Граждански процесуален кодекс) от 17 ноември 1964 г.(9), в редакцията, приложима към спора в главното производство (наричан по-нататък „Гражданският процесуален кодекс“), гласят следното:
„1.      При разглеждане на касационната жалба Върховният съд е ограничен от петитума и основанията за обжалване; в рамките на петитума обаче той се произнася служебно по валидността на производството.
2.      В касационното производство не се допуска позоваване на нови факти и нови доказателства, като Върховният съд е обвързан от направените фактически констатации, които са правното основание на обжалваното решение“.
16.      Член 1099 от Гражданския процесуален кодекс гласи:
„1.      Сезираният съд се произнася служебно по липсата на международна компетентност на всеки етап от производството. Ако се установи, че националните съдилища не разполагат с международна компетентност, сезираният съд отхвърля обжалването или молбата […]
2.      Липсата на международна компетентност е основание за установяване на нищожността на производството“.
III. Спорът в главното производство, преюдициалните въпроси и производството пред Съда
17.      Z.R., с местожителство в Полша, е бил капитан от полската армия. На шестнадесетгодишна възраст е бил депортиран в лагера Аушвиц-Биркенау, след това е участвал активно в Związek Walki Zbrojnej (Съюз за въоръжена борба) и е служил като войник във войсково формирование [X] (наричано по-нататък „войсковото формирование X“). Z.R. е участвал в операции по спасяване или укриване на лица от еврейската общност и в боевете по време на Варшавското въстание (Полша). След Втората световна война е арестуван от Urząd Bezpieczeństwa (Бюро по сигурността) и осъден на 12 години лишаване от свобода за укриване на член на полските специални части. Z.R. никога лично не се е сблъсквал с антисемитско поведение на войници от войсковото формирование X. Той е отдаден на съхраняването на паметта на войниците от това формирование, както и почитането на приноса на полските граждани за спасяването на еврейската общност.
18.      Ś., установено в Полша, е сдружение с юридическа правосубектност, обединяващо бивши войници от войсковото формирование X, което според устава си има за предмет на дейност, наред с другото, да защитава достойнството, доброто име и паметта на това войсково формирование и войниците от него. Понастоящем Ś. наброява около 5000 членове.
19.      На 19 ноември 2013 г.(10) ищците предявяват иск пред Sąd Okręgowy w Krakowie (Окръжен съд Краков, Полша) срещу
ответниците, като се позовават на накърняване на личностните им права, произтичащо от определени сцени, представени в телевизионен сериал (наричан по-нататък „телевизионният сериал“), чиито копродуценти са ответниците. В подкрепа на иска си ищците твърдят, че този сериал е бил излъчен по полската телевизия, а след това и по другите телевизионни канали, посочени в иска им. Поддържат, че въпросният сериал — изцяло или на части, е бил достъпен в интернет. Според ищците сериалът представя войниците от войсковото формирование X като предполагаеми антисемити, националисти, сътрудничещи на германците по време на Холокоста, като с това се накърняват личностните им права, като например правото на национална гордост, правото на развиване на национална идентичност, правото на неподправена история, правото на достойнство и добро име, както и правото на знака, представен чрез символа X.
20.      В иска си ищците предявяват, първо, на ответниците да бъде разпоредено да излъчат подходящо изявление (извинение) по посочения канал на полската телевизия, като текстът на това извинение бъде прочетен в ефир; второ, съгласно Гражданския кодекс да им бъде разрешено самите те да публикуват извиненията, ако такива не бъдат излъчени в определения срок; трето, на ответниците да бъде разпоредено да излъчат подходящо изявление (извинение) на немски език на двата посочени интернет сайта; четвърто, на ответниците да бъде разпоредено да направят подходящо изявление (извинение) по другите посочени телевизионни канали, на които телевизионният сериал е бил излъчен, а именно германската, ирландската, испанската, нидерландската, австрийската и норвежката телевизия, на езика на съответната държава; пето, на ответниците да бъде разпоредено да прекратят използването в сериала на символа X (лента с графичен елемент, в чийто център са разположени хоризонтално националните цветове); шесто, на ответниците да бъде разпоредено да престанат да накърняват личностните им права, като поставят определени уводни надписи преди всяко излъчване на телевизионния сериал, независимо къде се извършва излъчването; и, седмо, ответниците да бъдат осъдени in solidum да платят на Z.R. сумата от 25 000 полски злоти (PLN) (около 5750 евро) като обезщетение за вредата, произтичаща от накърняването на личностните му права.
21.      Пред Sąd Okręgowy w Krakowie (Окръжен съд Краков) ответниците правят възражение за липса на компетентност на полските съдилища, като изтъкват, че с международна компетентност да разгледат исканията на ищците разполагат германските съдилища. С определение от 18 юли 2016 г. посоченият съд отхвърля оплакването, изведено от липсата на компетентност на полските съдилища. С определение от 16 май 2017 г. Sąd Apelacyjny w Krakowie (Апелативен съд Краков, Полша) отхвърля подадената жалба срещу това определение.
22.      След събиране на доказателства и като разглежда случая по същество, с решение от 28 декември 2018 г. Sąd Okręgowy w Krakowie (Окръжен съд Краков) уважава иска на ищците в значителна част както по отношение на паричните, така и на непаричните претенции. След като и двете страни по спора го обжалват, решението е изменено с решение от 23 март 2021 г. на Sąd Apelacyjny w Krakowie (Апелативен съд Краков), който се произнася по следния начин. Първо, тази юрисдикция разпорежда на ответниците да поместят извинение, чието съдържание е уточнено в диспозитива на решението, като текстът трябва да бъде прочетен изцяло — на полски език по посочения канал на полската телевизия и на немски език по трите упоменати канала на германската телевизия, като уточнява техническите условия, свързани с изявлението. Второ, юрисдикцията разрешава на Ś., ако извинението не бъде публикувано в определения срок и при условията, посочени по-горе, самото сдружение да го публикува по посочения канал на полската телевизия. Трето, разпорежда на ответниците да публикуват горепосоченото изявление на немски език на своя интернет сайт, като уточнява техническите подробности, свързани с публикуването. Въпросната юрисдикция отхвърля исканията на Ś. в останалата им част, както и изцяло тези на Z.R. Тя също така отхвърля въззивната жалба на ответниците.
23.      В това отношение същата юрисдикция приема, че сюжетът на телевизионния сериал накърнява личностните права на Z.R., и по-специално националната му идентичност. С оглед на историческите познания обаче това накърняване не било незаконосъобразно по смисъла на член 24 от Гражданския кодекс, съгласно който ответниците имат право да разглеждат спорните теми от телевизионния сериал по начина, по който са го направили. Следователно съдържанието на сериала се вмествало в границите на свободата на творческо изразяване. От друга страна, не било налице накърняване на честта на Z.R., тъй като той не е бил индивидуализиран като лицето, за което се отнасят клеветническите сцени от посочения сериал. Що се отнася до Ś., Sąd Apelacyjny w Krakowie (Апелативен съд Краков) счита, че е имало накърняване на личностни права, свързано с доброто име на тази организация и това на членуващите в нея бивши войници от посоченото войсково формирование X. Тази юрисдикция подчертава, че в същия този сериал на членовете на формированието се приписват явно антисемитски черти, които не били обосновани от историческите познания, като по този начин се надхвърлят границите на свободата на творческо изразяване.
24.      Ищците и ответниците подават касационни жалби срещу решението на Sąd Apelacyjny w Krakowie (Апелативен съд Краков) пред Sąd Najwyższy (Върховен съд) — запитващата юрисдикция. Освен останалите основания, приведени в касационната жалба, ответниците изтъкват нищожността на производството, тъй като делото е било разгледано въпреки липсата на международна компетентност на полските съдилища в това отношение съгласно член 1099, параграф 2 от Гражданския процесуален кодекс във връзка по-специално с член 5, точка 3 от Регламент № 44/2001.
25.      Запитващата юрисдикция подчертава, че настоящото дело поражда съмнение относно тълкуването на понятието „мястото, където е настъпило […] вредоносното събитие“ по смисъла на посочения член 5, точка 3. Всъщност възниква въпросът дали практиката на Съда, изведена от решение eDate(11), може да се транспонира към положение, при което евентуалното накърняване на личностни права произтича не от публикуването онлайн в интернет на определено съдържание, а от производството на сериал, който е излъчен по телевизията в различни държави. Все още няма установен отговор на този въпрос, доколкото практиката на Съда, свързана с накърняването на личностни права, се отнася изключително до съдържание, разпространявано чрез печатни издания или в интернет.
26.      В това отношение, макар излъчването на филмово произведение с помощта на традиционни средства, като телевизия или кино, да се различава от разпространение в интернет, доколкото то не предполага a priori толкова универсална достъпност на разпространеното съдържание както при интернет, от една страна, развитието на технологиите за стрийминг, както и на аудио-визуалните медийни услуги по заявка било аргумент срещу разграничаването въз основа на формите на разпространение за целите на определянето на международната компетентност на съдилищата. Всъщност това произведение било достъпно едновременно или след известно време и в интернет. Освен това излъчването на филм по традиционните канали често е предшествано или придружено от рекламна и информационна кампания в интернет. От друга страна, понастоящем локализирането на дадено произведение в интернет вече не излизало изцяло извън контрола на разпространителя, тъй като благодарение на технологиите за геоблокиране и геолокализиране, първо, излъчването може да бъде ограничено до определена зона, и второ, съдържанието на произведението може да се различава в зависимост от мястото, на което то се гледа. Нещо повече, ако се приеме, че иск за поправяне на цялата вреда може да се предяви единствено в държавата членка, където е центърът на интересите на ищеца, във връзка с публикуването на сериал в интернет, това би довело, при наличието на едновременно онлайн и офлайн разпространение, до фрагментиране на спора, което е трудно съвместимо с изискванията за добро правораздаване.
27.      При тези обстоятелства разграничаването в зависимост от това дали даден филм е бил излъчен чрез традиционните средства за телевизионно излъчване, което лишава юрисдикцията на държава членка от международна компетентност да се произнесе по иска за отговорност за цялата причинена вреда, докато тя би разполагала с такава компетентност, ако филмът е бил достъпен онлайн в тази държава, не е убедително, а критерият, изведен от техническата форма на разпространение, на който се основава това разграничаване, не представлява достатъчно основание, нито има подходяща степен на надеждност. В това отношение запитващата юрисдикция отбелязва, че възприетото в решение Shevill разрешение, утвърждаващо подхода, наричан „подход на мозайката“(12), е разработено в специфичния контекст на печатните издания преди повече от 20 години, т.е. в период, когато техническите възможности за разпространение от разстояние са се различавали съществено от тези, които са на разположение понастоящем.
28.      Тази юрисдикция посочва, че дори в такъв контекст да е възможно по принцип да се признае пълна международна компетентност на полските съдилища, следва да се провери дали в настоящия случай са изпълнени условията, поставени в решение Mittelbayerischer Verlag(13). Ако с оглед на това решение идентифицирането на увреденото лице трябва да бъде „индивидуално“, то сюжетът на телевизионния сериал не позволява такова идентифициране да се направи за никой от ищците, при положение че става въпрос за фикция, в която не се сочат нито пряко, нито непряко каквито и да било реални съвременни или исторически личности. Тази фикция a fortiori позволявала в още по-малка степен индивидуалното идентифициране на Ś., доколкото сдружението било учредено десетилетия след края на Втората световна война. Освен това не била изключена възможността центровете на интересите на лицата, принадлежащи към група, каквато е групата на бившите войници от войсковото формирование X, да се намират в която и да е държава — членка на Европейския съюз. В това отношение седалището на сдружение, което има предмет на дейност, подобен или идентичен с предмета на дейност на сдружението ищец, може също да се намира във всяка от тези държави. Въпреки това, за разлика от обстоятелствата, довели до решение Mittelbayerischer Verlag, в телевизионния сериал се описва поведението на по-тясна, затворена група от хора, а именно войниците от формированието X, идентифицирайки това формирование еднозначно и несъмнено, а Z.R. е един от живите членове на тази група. Към днешна дата по-голямата част от тази група може да бъде индивидуално идентифицирана, още повече че броят на членовете ѝ постепенно намалява с времето.
29.      Тълкуването, според което индивидуалната идентификация на конкретни лица е задължителна, за да може да се предяви иск за поправяне изцяло на вредата, би довело до неоправдано привилегироване на авторите на оскърбителни послания, които са несправедливо обобщаващи и стигматизиращи по отношение на дадена група. Всъщност срещу тези лица могат да бъдат предявени искове за поправяне изцяло на вредата единствено на мястото, където е настъпило вредоносното събитие, което обикновено съвпада с мястото по местоживеене на причинителя на вредата. Подобно тълкуване би могло да лиши forum delicti commissi от характера му на реална алтернатива на общата международна компетентност, произтичаща от член 2, параграф 1 от Регламент № 44/2001.
30.      Освен това прилагането на подхода на „мозайката“ би могло да доведе до системен риск от множество паралелни съдебни производства в няколко държави членки между едни и същи страни, като съответно се увеличава опасността от постановяване на противоречащи си съдебни актове, което е в нарушение на съображение 15 от същия регламент. Рискът би бил още по-очевиден по отношение на накърняването на личностни права поради липсата на хармонизирани стълкновителни норми в тази област(14) и предвид необходимостта от претегляне на основни ценности, които са в конфликт, като честта, доброто име, неприкосновеността на личния живот и свободата на изразяване, като резултатът може да се различава значително според приложимото материално право и чувствителността на съдилищата в различните държави членки.
31.      Запитващата юрисдикция сочи също, че изискването за индивидуално, поне непряко, идентифициране на ищеца има структурната слабост, че тази преценка често може да се окаже деликатна, и най-вече е тясно свързана с разглеждането по същество на делото. Тази юрисдикция изтъква, че на този етап от производството тя не може да разгледа по-подробно по същество въпросите, свързани с възможността ищците да се позоват на личностните си права, и по-специално на „националната идентичност“, съществуването на която все още е широко обсъждано в доктрината на полското гражданско право, без до настоящия момент да е закрепено в съдебната практика.
32.      Според посочената юрисдикция при липсата на индивидуално идентифициране на определени лица би било уместно като показател за предвидимостта на международната компетентност да се разглежда не само местоположението на центъра на интересите на засегнатите лица, но и значимостта на съдържанието на посланието, което може да накърни личностни права, както и мястото, където посланието придобива „обективно значителна важност“. Затова би следвало да се извърши цялостна преценка, с цел да се определи мястото, където посланието, отнасящо се до конкретна група — като се отчетат по-специално релевантните географски, исторически, културен и обществен контекст — първо, има обективно значителна важност, второ, може да възбуди най-силни реакции, включително отрицателни, и трето, може да намери най-голям отклик в публичния дебат. В това отношение не намерението на извършителя на твърдяното вредоносно действие е определящо, а въпросът дали, като се вземат предвид обективните признаци, извлечени от тези различни видове контекст, ответникът би могъл в разумна степен да предвиди, че на определено място срещу него ще бъде подаден иск за поправяне изцяло на евентуалната вреда, причинена от спорното послание.
33.      Същата юрисдикция подчертава, че с оглед на фактическото положение, което е предмет на исторически консенсус, на началото на Втората световна война, германската окупация на полските територии, нейния ход и характер, броя на полските жертви в тази война и трагичните демографски, социални и политически последици за Полша и нейното население, няма никакво съмнение, че сюжетът, очертан в телевизионния сериал, и по-специално „полската“ линия в него, има обективно
значителна важност в Полша и за полската публика с оглед на възприетата германска перспектива и ретроспективния характер на сериала. При тези условия поради факта, че в посочения сериал на войниците от формированието X се приписват определено поведение и характеристики, международната компетентност на полските съдилища явно е в съответствие с принципа на предвидимост и отговаря на критерия за близост между съда и правния спор.
34.      Запитващата юрисдикция добавя, че иска да се установи дали някои от непаричните претенции на ищците биха могли да попаднат в обхвата на международната компетентност на полските съдилища в рамките на подхода на „мозайката“. Всъщност в настоящия случай ищците не искат телевизионният сериал да бъде премахнат от интернет или да не бъде излъчван по телевизията, а желаят, от една страна, да се предотврати по-нататъшно накърняване на личностните им права чрез посочване на конкретна информация, която да предхожда излъчването на сериала, и от друга страна, да бъдат отстранени последиците от накърняването посредством публикуването на подходящо изявление не само на съответните интернет сайтове, но и по германските и полските телевизионни канали, на които сериалът е бил излъчен. Ако разпореждането ответниците да публикуват изявление с извинения на посочените интернет сайтове, независимо от тяхното съдържание, или разпореждането да бъде посочвана определена информация преди всяко излъчване на телевизионния сериал, независимо от мястото, където той се излъчва, надхвърля границите на компетентност на полските съдилища, определени от подхода на „мозайката“, същото не се отнася непременно например за искането да се представи извинение по телевизионния канал на полски обществен радио- и телевизионен оператор или за посочването на определена информация, която предхожда излъчването на сериала, при условие че става въпрос за излъчване в Полша.
35.      Освен това според запитващата юрисдикция вредоносното събитие — в разглеждания формат и според самостоятелното му значение, не включва само производството на телевизионния сериал, а и излъчването му в конкретна държава членка. В този контекст съдилищата на държавата членка, където сериалът е бил излъчен, биха могли да разполагат с международна компетентност, основана първоначално на констатацията, че вредоносното събитие е настъпило в тази държава, и едва второстепенно, на констатацията, че вредата се е материализирала в тази държава. Въпреки това съмненията относно приложимостта на подобно разсъждение в настоящото дело се обясняват с факта, че сериалът е бил произведен в Германия, както и че единствените ответници пред полския съд са продуцентите на този сериал, въпреки че той е бил излъчен в Полша от полски обществен радио- и телевизионен оператор, който не е страна в главното производство.
36.      В случая освен това възниква въпросът дали обстоятелството, че ответниците са предоставили на трета страна пълен лиценз за разпространение на правата за използване на телевизионния сериал, като по този начин мълчаливо са приели, че той може да бъде излъчван и в други държави членки, включително Полша, може да обоснове приравняването на поведението им с действие във всяка държава членка, в която сериалът е излъчен с тяхно съгласие. Ако това е така, следва да се провери дали изведената от това международна компетентност на полските съдилища би могла да се разшири, така че да обхване и вредите, произтичащи от излъчването на този сериал в други държави членки.
37.      При това положение Sąd Najwyższy (Върховен съд, Полша) решава да спре производството и да постави на Съда следните преюдициални въпроси:
„1)      Трябва ли член 5, точка 3 във връзка с съображения 11 и 12 от Регламент [№ 44/2001] да се тълкува в смисъл, че по дело за накърняване на личностни права чрез съдържанието на филмово произведение съдилищата на държава членка, в която филмът е излъчен, различна от държавата членка, в която филмът е произведен, разполагат с международна компетентност да разгледат иск с предмет:
а)      непарична престация с цел отстраняване на последиците от накърняването на личностните права, включително разпореждане да се направи съдържащо извинение изявление по телевизионните канали, на които филмът е излъчен, независимо от мястото на излъчване, и на интернет сайтове, а също и разпореждане преди всяко излъчване на филма, без значение от мястото на излъчване, да се помества изявление с подходящо съдържание, или
б)      присъждане на парична сума (обезщетение) с цел поправяне изцяло на вредата, претърпяна във връзка с накърняването на личностните права, включително с разпространението (излъчването) на филма в други държави членки,
като се има предвид, че:
–        центърът на интересите и местоживеенето (седалището) на ищците са в тази държава членка [на излъчване],
–        ищците свързват накърняването на своите личностни права с начина на представяне във филма на войниците [от войсково формирование Х] на тази държава членка, тъй като единият от ищците е бивш войник от това войсково формирование, а другият е сдружение, което обединява бивши войници от същото войсково формирование и чиято цел по устав по-специално е съхраняването на паметта и историческата истина за формированието, както и на достойнството му,
–        съдържанието на филма, включително начинът на представяне на войниците от посоченото войсково формирование [Х], в историческия, културния и обществения контекст има обективно значителна важност на територията на тази държава членка [на излъчване]?
2)      При отрицателен отговор на първия въпрос, трябва ли член 5, точка 3 във връзка със съображения 11 и 12 от Регламент [№ 44/2001] да се тълкува в смисъл, че по дело за накърняване на личностни права чрез съдържанието на филмово произведение съдилищата на държава членка, в която филмът е излъчен, различна от държавата, в която филмът е произведен, разполагат с международна компетентност да разгледат иск с предмет:
а)      непарична престация с цел отстраняване на последиците от накърняването на личностните права, извършено чрез излъчването на филма на територията на държавата членка, в която е предявен искът, включително разпореждане да се представи извинение в тази държава членка, както и разпореждане преди всяко излъчване на филма в тази държава да се помества изявление с подходящо съдържание, или
б)      присъждане на парична сума (обезщетение) с цел поправяне на вредата, претърпяна във връзка с накърняването на личностните права вследствие на разпространението (излъчването) на филма в държавата членка, в която е предявен искът,
при отчитане, ако е необходимо, на обстоятелствата, посочени в първо, второ и трето тире от първия въпрос?“.
38.      Запитващата юрисдикция е поискала делото по настоящото производство да се разгледа по реда на спешното преюдициално производство по член 107 от Процедурния правилник на Съда. На 10 април 2025 г., по предложение на съдията докладчик и след изслушване на генералния адвокат, втори състав на Съда решава да не уважи искането.
39.      Запитващата юрисдикция е поискала също така делото по настоящото производство да се разгледа по реда на бързото производство по член 105 от Процедурния правилник на Съда. С определение на председателя на Съда от 22 май 2025 г.(15) това искане е отхвърлено. С оглед на естеството на делото и на значението на повдигнатите от него въпроси със същото решение председателят на Съда е постановил то да бъде разгледано с предимство съгласно член 53, параграф 3 от Процедурния правилник на Съда.
40.      Писмени становища пред Съда представят Z.R. и Ś., U. и Z., полското правителство и Европейската комисия.
IV.    Анализ
А.      По първия преюдициален въпрос
41.      С първия си въпрос запитващата юрисдикция по същество иска да се установи дали член 5, точка 3 от Регламент № 44/2001 трябва да се тълкува в смисъл, че съдилищата на държава членка, в която е бил излъчен по телевизията и в интернет сериал, накърняващ личностните права на физическо лице и юридическо лице, различна от държавата членка, в която сериалът е бил произведен, разполагат с международна компетентност да разгледат изцяло иск с предмет, от една страна, непарична престация с цел отстраняване на всички последици от накърняването на личностни права, включително разпореждане да се направи съдържащо извинение изявление по телевизионните канали, по които сериалът е бил излъчен в различните държави членки, и да се публикува извинението на споменатите интернет сайтове, както и да се помества изявление с подходящо съдържание преди всяко излъчване на телевизионния сериал, независимо от мястото на излъчване, и от друга страна, присъждане на парична сума с цел поправяне изцяло на неимуществената вреда, произтичаща от накърняването на личностни права, включително поради излъчването на сериала в други държави членки.
42.      Най-напред ще припомня, че ищците са предявили иска си пред Sąd Okręgowy w Krakowie (Окръжен съд Краков) на 19 ноември 2013 г. Поради това, както посочва запитващата юрисдикция, Регламент № 44/2001 остава приложим към спора в главното производство. Всъщност въпреки отмяната на този регламент съгласно член 80 от Регламент № 1215/2012, в член 66, параграф 2 от същия се уточнява, че разпоредбите на Регламент № 44/2001 продължават да се прилагат, по-специално към съдебни решения, постановени в рамките на съдебни производства, образувани преди 10 януари 2015 г., които попадат в приложното поле на този регламент.
43.      В това отношение според постоянната практика на Съда от съображения
2 и
11 от Регламент № 44/2001 е видно, че той има за цел да уеднакви стълкновителните норми за установяване на подсъдността по граждански и търговски дела чрез правила за компетентност, които са във висока степен предвидими. По този начин посоченият регламент преследва цел за правна сигурност, която се изразява в укрепване на правната защита на установените в Европейския съюз лица, като едновременно позволява на ищеца лесно да определи съда, който може да сезира, а на ответника — разумно да предвиди пред кой съд може да бъде призован(16).
44.      В този смисъл системата на предоставяне на общите правомощия, предвидени в глава II от посочения регламент, се основава на принципното правило, установено в член 2, параграф 1 от него, че искове срещу лицата, които имат местоживеене в държава членка, се предявяват пред съдилищата на тази държава независимо от гражданството на страните. Единствено като изключение от принципното правило за компетентност на съдилищата по седалището или местоживеенето на ответника глава II, раздел 2 от Регламента предвижда някои правила за специална компетентност, между които и предвидената по член 5, точка 3 от Регламент № 44/2001(17). Според тази разпоредба срещу лице, което има местоживеене в държава членка, могат да бъдат предявявани искове в друга държава членка по дела относно деликтна или квазиделиктна отговорност в съдилищата на мястото, където е настъпило или може да настъпи вредоносното събитие.
45.      Освен това от съображение 34(18) от Регламент № 1215/2012, доколкото той отменя и заменя Регламент № 44/2001, който от своя страна заменя Брюкселската конвенция, следва, че даденото от Съда тълкуване на разпоредбите на един от тези правни актове се отнася и за разпоредбите на останалите, когато тези разпоредби могат да се квалифицират като „еквивалентни“. Такава еквивалентност обаче съществува между член 5, точка 3 от Брюкселската конвенция, член 5, точка 3 от Регламент № 44/2001 и член 7, точка 2 от Регламент № 1215/2012(19). Поради това практиката на Съда, отнасяща се до някоя от тези разпоредби, се прилага по същия начин по отношение на другите разпоредби.
1.      По практиката на Съда относно тълкуването на член 5, точка 3 от Регламент № 44/2001
46.      От постоянната практика на Съда е видно, че правилото за специална компетентност, предвидено в член 5, точка 3 от Регламент № 44/2001, трябва да се тълкува самостоятелно и стриктно. Това правило за специална компетентност се основава на наличието на особено тясна връзка между спора и съдилищата по мястото, където е настъпило вредоносното събитие, която обосновава предоставянето на компетентност на тези съдилища за целите на доброто правораздаване и надлежната организация на производството(20). Освен това с изискването за такава връзка трябва да се гарантира правната сигурност и да се избягва възможността срещу ответника да бъде подаден иск в съд на държава членка, която той не би могъл разумно да предвиди, а това е важно особено при спорове относно извъндоговорни задължения, породени от нарушения на правото на личен живот и на правата, свързани с личността, включително клеветата(21). По дела относно непозволено увреждане, деликт или квазиделикт съдът по мястото, където е настъпило или може да настъпи вредоносното събитие, по принцип е най-подходящият да се произнесе, по-специално поради близостта на спора и улесненото събиране на доказателства(22).
47.      Освен това понятието „място, където е настъпило вредоносното събитие“ се отнася едновременно до мястото на настъпване на вредата и до мястото на настъпване на събитието, причинило тази вреда, поради което ищецът може по свой избор да предяви иск срещу ответника пред съда в едното или другото място. Тези две места могат да създадат съществена връзка от гледна точка на съдебната компетентност, тъй като всяко от тях може, в зависимост от обстоятелствата, да бъде източник на особено полезна за доказването и организацията на процеса информация(23).
48.      В настоящото дело са заложени правилата, свързани с личностните права, първоначално установени в решение Shevill, впоследствие адаптирани към специфичния случай на интернет в решение eDate, след което уточнени в следващи решения на Съда.
49.      В решение Shevill Съдът е постановил, че в случай на клевета във вестникарска статия, разпространявана в няколко държави членки, мястото на настъпване на вредоносното събитие може да бъде единствено мястото, където е установен издателят на въпросния вестник, тъй като това е мястото, където е възникнало вредоносното събитие, и следователно съдът по мястото, където издателят е установен, трябва да е компетентен да се произнесе по иска за поправяне изцяло на причинената от незаконното действие вреда(24). Освен това следва да се признае възможността ищецът да предяви иска си и на мястото, където вредата е настъпила(25). Така в случай на международна клевета чрез пресата посегателството върху честта, доброто име и уважението на физическо или юридическо лице се осъществява в местата, в които публикацията е разпространена, ако пострадалият е известен там, поради което юрисдикциите на всяка държава членка, в която клеветническата публикация е била разпространена и където пострадалото лице твърди, че е било засегнато доброто му име, са компетентни да установят вредите, причинени в съответната държава(26). В това отношение Съдът уточнява, че със сигурност разглеждането на различните аспекти на един и същи спор от различни съдилища има неудобства, но ищецът все пак винаги има възможност да предяви целия си иск пред съда или по седалището или местоживеенето на ответника, или по мястото на установяване на издателя на клеветническата публикация(27). Докато на първо време Съдът счита за абсолютно необходимо да се избегне множествеността на компетентните юрисдикции, с която се увеличават рисковете от несъвместимост на решенията(28), впоследствие той следователно адаптира практиката си в решение Shevill с оглед на логиката на Регламент № 44/2001(29).
50.      Напоследък с решение eDate се потвърждава съдебната практика Shevill, като се уточнява, че изводите, съдържащи се в това решение и припомнени в предходната точка от настоящото заключение, могат да се приложат и към други медии и носители на информация и да обхванат широк диапазон от познати на различните правни системи нарушения на правата на личността(30). Съдът по-специално добавя, че публикуването на информация в уебсайт се различава от регионалното разпространение на медия като печатната, тъй като по принцип е насочено към повсеместното разпространение на информацията, която може да се разгледа незабавно от неограничен брой интернет потребители навсякъде по света, независимо дали лицето, което разпространява информацията, е имало намерение тя да бъде видяна извън държавата членка, в която това лице е установено, и извън неговия контрол, и следователно критериите за привръзка трябва да се адаптират в смисъл, че пострадалият от извършено чрез интернет нарушение на право на личността, може да сезира съда — в зависимост от мястото на материализиране на вредата, причинена в рамките на Европейския съюз чрез посоченото нарушение — с иск за цялата вреда. Като се има предвид, че отражението на публикуваната в интернет информация върху личните права на съответното лице може да се прецени най-добре от юрисдикцията по мястото, където се намира центърът на интересите на предполагаемия пострадал, предоставянето на компетентност на тази юрисдикция е в съответствие с целта за добро правораздаване(31). Мястото, където се намира центърът на интереси на съответното лице, поначало съвпада с обичайното му местопребиваване(32). Ето защо от това решение следва, че лицето, което счита, че е увредено, може да сезира с иск за отговорност за цялата причинена вреда или юрисдикциите на държавата членка по мястото на установяване на лицето, което публикува информацията, или юрисдикциите на държавата членка, в която се намира центърът на неговите интереси. Това лице може също така да предяви иска си пред юрисдикциите на всяка държава членка, на чиято територия е достъпна или е била достъпна публикуваната в интернет информация, като те са компетентни да се произнесат единствено по вредата, причинена на територията на държавата членка на сезираната юрисдикция(33).
2.      По изводите от практиката на Съда в контекста на делото в главното производство
51.      С първия си въпрос запитващата юрисдикция иска да се установи дали, на първо място, съдебната практика eDate, вписваща се в контекста на интернет и основана на центъра на интересите на засегнатото лице, може да се транспонира към положение, при което евентуалното накърняване на личностните права е породено от производството и разпространението на сериал по телевизията в няколко държави членки. Ето защо тази юрисдикция иска да се установи дали делото в главното производство трябва да бъде разгледано само с оглед на съдебната практика eDate, или и с оглед на съдебната практика Shevill.
52.      В това отношение посочената юрисдикция привежда няколко довода в подкрепа на становището, че е приложима само съдебната практика eDate, съгласно която следва да се признае международна компетентност на полските съдилища относно иска за отговорност на ищците за цялата вреда. Тя съответно изтъква, че разрешението, възприето в решение Shevill, относно тълкуването на член 5, точка 3 от Регламент № 44/2001, е било разработено в контекста на печатните издания преди повече от 20 години, т.е. в период, когато техническите възможности за разпространение от разстояние са се различавали съществено от съществуващите понастоящем, а развитието на технологиите за стрийминг, както и на аудио-визуалните медийни услуги по заявка е аргумент срещу разграничаването въз основа на формите на разпространение при определянето на международната компетентност на съдилищата. Освен това благодарение на технологии като тези за геоблокиране или геолокализиране, от една страна, излъчването може да бъде ограничено до определена зона и от друга страна, съдържанието на произведението може да се различава в зависимост от мястото, където то се гледа. Също така, ако искът за поправяне изцяло на вредата във връзка с излъчването на филм в интернет бъде ограничен само до държавата, в която се намира центърът на интереси на ищеца, това би довело до трудно приемливо фрагментиране на спора в случай на едновременно разпространение както онлайн, така и офлайн на спорното съдържание.
53.      В това отношение ще припомня, че съдебната практика Shevill е постоянно потвърждавана от Съда, включително в по-новите му решения(34). Ето защо следва да се направи позоваване на тази съдебна практика, а не само на съдебната практика eDate, за да се определи дали по отношение на делото в главното производство полските съдилища разполагат с международна компетентност да се произнесат относно всички причинени вреди. Освен това тълкуването на правото на Съюза трябва да се извърши към датата на настъпване на фактите в главното производство, а именно преди 2015 г. Следователно технологичните развития, настъпили впоследствие, явно не са релевантни в контекста на настоящото дело.
54.      Както следва от решение eDate, публикуването на информация в уебсайт се различава от регионалното разпространение на медия, тъй като по принцип е насочено към повсеместното разпространение на информацията извън контрола на лицето, което я разпространява(35). Следва обаче да се констатира, че излъчването на сериал по телевизията(36) не отговаря на нито едно от тези две условия. Всъщност, от една страна, това разпространение, независимо от използваните средства, като наземната цифрова, кабелна или сателитна телевизия,
е по принцип регионално, а именно ограничено до географския район, в който се излъчва телевизионният канал, тоест дадена национална зона (местна, регионална или национална станция). От акта за преюдициално запитване е видно, че телевизионният сериал е бил излъчен в различни държави по „национални“ телевизионни канали, а именно по полската, германската, ирландската, испанската, нидерландската, австрийската и норвежката телевизия. От друга страна, посоченото разпространение не е извън контрола на самите притежатели на авторските права, а именно продуцентите, които могат да определят границите, по-специално географски, в които се излъчва произведението им. От акта за преюдициално запитване следва, че в случая ответниците са изключителни притежатели на авторските права върху телевизионния сериал и са прехвърлили частично на B. правото да го използва на определени територии, и освен това са му предоставили за срок от 12 месеца изключителен лиценз за разпространение на правата на използване на сериала на други територии.
55.      Следователно излъчването на сериал по телевизията не би могло да попада единствено в приложното поле на съдебната практика eDate. В този смисъл в това решение се посочва, че съображенията, съдържащи се в решение Shevill, отнасящи се до статия в пресата, могат да се приложат и към други медии и носители на информация(37). В това отношение в точка 44 от решение eDate Съдът се позовава на заключението на генерален адвокат Cruz Villalón(38), който отбелязва, че обхватът на съдебната практика Shevill е широк и не се ограничава с печатните вестници, защото приложното му поле може да включва и други носители на информация, каквито са телевизионната и радио информация.
56.      Самият факт, че даден сериал се излъчва едновременно по телевизионен канал и в интернет, не променя това тълкуване. Всъщност в съответствие с практиката на Съда правилото за специална компетентност, предвидено в член 5, точка 3 от Регламент № 44/2001, трябва да се тълкува самостоятелно и стриктно(39). Тъй като разпространението в интернет ясно се отличава от излъчване по телевизията, няма основание възприетото разрешение относно интернет да се разширява, така че да включи и телевизията, когато условията, определени в решение eDate, не са изпълнени. Освен това подобен подход би довел до положение на несигурност, доколкото в зависимост от избора на продуцентите не може да се счита за даденост, че всяко телевизионно излъчване непременно се придружава и от достъп до същото в интернет, което би наложило разглеждане на всеки отделен случай, за да се проверят условията за излъчване на това съдържание, които могат също да се изменят във времето.
57.      Що се отнася до геоблокирането или геолокализирането в рамките на разпространение в интернет, те биха могли да доведат до извода, че посоченото в решение eDateусловие за повсеместно разпространение на съдържанието
не е изпълнено, поради което в такъв случай следва да се приложи съдебната практика Shevill, което не означава, че тази съдебна практика не е приложима за телевизионен сериал.
58.      Колкото до фрагментирането на спора, този довод е взет предвид в решение Shevill. Всъщност Съдът уточнява, че със сигурност разглеждането на различните аспекти на един и същи спор от различни съдилища има неудобства, но ищецът все пак винаги има възможност да предяви целия си иск пред съда или по седалището или местоживеенето на ответника, или по мястото на установяване на издателя на клеветническата публикация(40). В това отношение припомням, че в съответствие с принципното правило, посочено в член 2, параграф 1 от Регламент № 44/2001, искове срещу лица, които имат местоживеене в държава членка, се предявяват пред съдилищата на тази държава членка. Правилото за специална компетентност, установено в член 5, точка 3 от същия регламент, има само дерогиращ характер, то не може да се превърне в принципно правило, тъй като това би поставило под въпрос правилата за компетентност, определени в този регламент.
59.      Следователно в контекста на делото в главното производство следва да се направи разграничение между излъчването на сериала по телевизията, което попада в приложното поле на съдебната практика Shevill, и разпространението в интернет, към което е приложима съдебната практика eDate, според която засегнатото лице може да сезира с иск за отговорност за цялата причинена вреда юрисдикциите на държавата членка, в която се намира центърът на неговите интереси.
60.      На второ място, що се отнася до съдебната практика eDate, запитващата юрисдикция иска да се установи дали условията, установени в решение Mittelbayerischer Verlag(41), са изпълнени в настоящия случай. В това решение Съдът уточнява, че само принадлежността на дадено лице към голяма група, която може да бъде идентифицирана, не позволява да се постигнат тези цели за предвидимост на правилата за компетентност и за правна сигурност, тъй като центровете на интересите на членовете на такава група евентуално могат да се намират в която и да е държава — членка на Съюза(42).
61.      В случая запитващата юрисдикция изтъква по-специално, че сюжетът на телевизионния сериал не позволява да се направи идентифициране за никой от ищците, тъй като той е измислен и в посланието му не се сочат нито пряко, нито непряко каквито и да били съвременни или исторически личности. Още по-малко е възможно индивидуалното идентифициране a fortiori на Ś., доколкото сдружението е учредено десетилетия след края на Втората световна война. Въпреки това тази юрисдикция е на мнение, че в телевизионния сериал се описва поведението на по-тясна, затворена група от хора, а именно войниците от формированието X, идентифицирайки това формирование еднозначно и несъмнено, а Z.R. е един от живите членове на тази група.
62.      Въпреки това, подобно на Комисията считам, че що се отнася до Z.R., критерият за непряко „индивидуално“ идентифициране означава, че лицето може да бъде разпознато поради определени лични характеристики, които ясно се отнасят до конкретно лице(43). Тази съдебна практика впрочем отразява съдебната практика Shevill, според която пострадалото лице трябва да бъде известно(44). В този смисъл Съдът признава наличието на индивидуализиране в положения, при които лицата, за които се твърди, че са пострадали от нарушение на техните права, свързани с личността, са пряко посочени в публикуваното в интернет съдържание, тъй като са упоменати поименно в него(45). В случая обаче героите в телевизионния сериал са измислени, което означава, че Z.R. не е идентифициран индивидуално, дори и непряко. Освен това, както е видно от акта за преюдициално запитване, понастоящем Ś. наброява около 5000 членове, което според мен представлява голяма група, и следователно самата принадлежност на дадено лице към групата не позволява да се постигнат целите за предвидимост на правилата за компетентност и за правна сигурност(46). При всички положения ще припомня, че случаят трябва да се разглежда към датата на
настъпване на фактите по главното производство, тоест в период, в който оцелелите от войсковото формирование X може да са били повече, отколкото са понастоящем.
63.      В по-общ план, в случай че критерият за индивидуализиране бъде тълкуван широко, лицето, което публикува посланието, накърняващо личностни права, не може да установи кои са центровете на интереси на лицата, до които то се отнася, които могат да се намират в различни държави членки(47). Освен това подобно тълкуване би могло да доведе до противоречиви решения на сезираните юрисдикции в различните държави членки. По този начин това ще породи същите критики като тези, които запитващата юрисдикция отправя по отношение на подхода на „мозайката“, в смисъл че той би могъл да доведе до системен риск от множество паралелни съдебни производства между едни и същи страни в няколко държави членки.
64.      Според запитващата юрисдикция в отсъствието на индивидуализиране forum delicti commissi е лишен от характера си на реална алтернатива на общата международна компетентност, произтичаща от член 2, параграф 1 от Регламент № 44/2001. При това положение тази юрисдикция явно изхожда от предпоставката, че правилата относно международната компетентност трябва да бъдат благоприятни за ищеца. От една страна обаче, съгласно практиката на Съда възможността да се сезира с иск за отговорност за цялата причинена вреда юрисдикцията по мястото, където се намира центърът на интереси, е обоснована в интерес на доброто правораздаване, а не за да се защити специално ищецът(48). От друга страна, съгласно съдебната практика Shevill ищецът винаги има възможност да предяви целия си иск пред един-единствен съд, тоест съда по седалището на продуцентите на телевизионния сериал, намиращ се в Германия.
65.      Що се отнася до Ś., от практиката на Съда е видно, че не е от решаващо значение въпросът дали ищецът е физическо или юридическо лице(49). Следователно юридическо лице, което твърди, че неговите права, свързани с личността, са били нарушени чрез публикуването на отнасящи се до него неверни данни в интернет и чрез незаличаването на коментари за него, може да предяви пред юрисдикциите на държавата членка, в която се намира центърът на неговите интереси, иск за поправяне на данните, за заличаване на коментарите и за обезщетение за цялата претърпяна вреда(50). В случая обаче, както е видно от акта за преюдициално запитване, тъй като сдружението е създадено десетилетия след края на Втората световна война, в телевизионния сериал не се съдържа никаква информация по отношение на него, която да позволява прякото или непрякото му идентифициране. Единствено обстоятелството, че посоченото сдружение има за предмет на дейност, наред с другото, да защитава достойнството, доброто име и паметта на това войсково формирование и войниците от него, не е достатъчно за неговото индивидуално идентифициране по смисъла на член 5, точка 3 от Регламент № 44/2001(51). Освен това, както е посочила запитващата юрисдикция, седалището на сдружение, което по устав преследва сходна или идентична цел с тази на Ś., би могло да се намира в някоя друга държава членка на Съюза, което би довело до същите неудобства като тези, произтичащи от съдебната практика Shevill.
66.      На трето място, запитващата юрисдикция сочи, че за изискването за индивидуално идентифициране, поне непряко, на ищеца, е характерна структурна слабост, тъй като тази преценка често се оказва деликатна, и най-вече, тъй като тя е тясно свързана с разглеждането на делото по същество. При все това Съдът е приел, че на етапа на проверката на международната компетентност сезираният със спора съд не преценява нито допустимостта, нито основателността на иска съгласно правилата на националното право, а само установява привръзката с държавата на този съд, обосноваваща компетентността му по силата на тази разпоредба. Макар обаче целта за правна сигурност да изисква сезираният национален съд да може лесно да се произнесе по собствената си компетентност, без да се налага да се произнася по съществото на спора, задължението, още на този етап на производството да се извършат действия по пълно събиране на доказателства във връзка с фактите, които са релевантни както за въпроса за компетентността, така и за спора по същество, рискува да предопредели проверката на основателността на жалбата. Освен това Съдът уточнява също, че както целта за добро правораздаване, така и дължимото зачитане на самостоятелността на съда при упражняването на неговите правомощия изискват сезираният съд да може да прецени международната си компетентност в светлината на цялата информация, с която разполага, включително, ако е необходимо, с оглед на предоставената от ответника(52).
67.      Вследствие на това запитващата юрисдикция следва да се произнесе въз основа на информацията, с която разполага. В случай че от тази информация не става ясно, че ищците могат да бъдат идентифицирани „индивидуално“, тази юрисдикция не би могла да се произнесе изцяло по вредата, произтичаща от разпространението на телевизионния сериал в интернет. В конкретния случай, с оглед на представените от тази юрисдикция данни, от практиката на Съда следва, че телевизионният сериал не позволява те да бъдат идентифицирани, нито пряко, нито непряко. Освен това, що се отнася до съображението на същата юрисдикция, че правилата за международна компетентност не могат да предшестват бъдещото решение по съществото на делото, разглеждането на въпроса дали е възможно ищците да се идентифицират индивидуално по никакъв начин не налага решаване на делото по същество, което означава да се определи дали е било допуснато накърняване на личностните права.
68.      На четвърто място, според запитващата юрисдикция, когато съдържанието, което може да накърни личностни права, не позволява индивидуалното идентифициране на конкретни лица, би било уместно като показател за предвидимостта на международната компетентност да се разглежда не само местоположението на центровете на интересите на засегнатите лица, но да се отдаде и значение на съдържанието на посланието, което може да накърни личностни права, както и на мястото, от където това послание, в исторически, културен и социален контекст, придобива „обективно значителна важност“ на територията на държавата членка на излъчване. Запитващата юрисдикция счита, че подобен подход, който поставя на преден план по-скоро предмета на спора и неговата значимост за конкретно място, а не лицата, които могат евентуално да действат в качеството на ищци, и мястото на центъра на интересите на тези лица, изглежда съобразен в по-голяма степен с правилното разбиране на принципа на предвидимост на международната компетентност.
69.      Въпреки това в съответствие с практиката на Съда понятието „място, където е настъпило вредоносното събитие“ по смисъла на член 5, точка 3 от Регламент № 44/2001 може да означава мястото, където е настъпила вредата, същото може да бъде схващано само като означаващо място, където причинилият вредата факт, за който се търси отговорност при деликт или квазиделикт, е имал преки вредоносни последици по отношение на непосредствено пострадалото от него лице(53). Вследствие на това в тази хипотеза международната компетентност на юрисдикция предполага да се разгледа мястото, където вредата се е материализирала конкретно, що се отнася до ищеца, физическо или юридическо лице, за чиито личностни права се твърди, че са били нарушени. Възприемането на предложения от запитващата юрисдикция подход би било равнозначно на създаване на нова компетентност за националните юрисдикции, без връзка с лицето, за което се твърди, че е пострадало, и която би могла да бъде неблагоприятна за него. Всъщност, както е посочила Комисията, следването на този подход би довело до това бивш войник, чийто център на интереси се намира в Полша, да може да сезира полските юрисдикции за цялата претърпяна вреда, с оглед на обективно значителната важност на сериала в Полша, докато бивш войник, чийто център на интереси е в друга държава членка, не би могъл да го направи в тази държава(54).
70.      Предвид всичко гореизложено предлагам на първия въпрос да се отговори, че член 5, точка 3 от Регламент № 44/2001 трябва да се тълкува в смисъл, че юрисдикциите на държава членка, в която е бил излъчен по телевизията и в интернет сериал, накърняващ личностни права на физическо лице и на юридическо лице, различна от държавата членка, в която този сериал е бил произведен, не разполагат с международна компетентност, що се отнася до телевизията, да разгледат иска в неговата цялост с предмет, от една страна, непарична престация с цел отстраняване на всички последици от накърняването на личностните права, включително разпореждане да се направи съдържащо извинение изявление по телевизионните канали, по които сериалът е бил излъчен в други засегнати държави членки, както и да се помества изявление с подходящо съдържание преди всяко излъчване на същия сериал, независимо от мястото, и от друга страна, присъждане на парична сума с цел поправяне на неимуществената вреда, претърпяна във връзка с накърняването на личностните права, включително поради излъчването на телевизионния сериал в други държави членки. Що се отнася до интернет, юрисдикциите на държавата членка, където се намира центърът на интересите на физическо или юридическо лице, са компетентни да разгледат подобен иск в неговата цялост само ако спорното съдържание включва обективни и проверими елементи, позволяващи прякото или непряко идентифициране на това лице в лично качество.
Б.      По втория преюдициален въпрос
71.      С втория си въпрос запитващата юрисдикция по същество иска да се установи дали при отрицателен отговор на първия въпрос член 5, точка 3 от Регламент № 44/2001 трябва да се тълкува в смисъл, че юрисдикциите на държава членка, в която е бил излъчен по телевизията сериал, накърняващ на личностни права, различна от държавата членка, в която сериалът е бил произведен, разполагат с международна компетентност да разгледат иск срещу продуцента с предмет, от една страна, непарична престация с цел отстраняване на последиците от накърняването на личностните права, включително разпореждане да се направи съдържащо извинение изявление по телевизионните канали, по които сериалът е бил излъчен, както и да се помества изявление с подходящо съдържание преди всяко излъчване на същия сериал в тази държава членка, и от друга страна, присъждане на парична сума с цел поправяне на неимуществената вреда, претърпяна поради излъчването на телевизионния сериал в тази държава членка.
72.      От практиката на Съда, на която се позовава запитващата юрисдикция, следва, че предвид повсеместния характер на публикуваните онлайн данни и съдържание, както и обстоятелството, че по принцип обхватът на тяхното разпространение е универсален, искане за поправяне или за заличаване на публикуваната в интернет информация е едно и неделимо и следователно може да бъде отправяно само до една юрисдикция, компетентна да разгледа искане за поправяне на цялата вреда, а не до юрисдикция, която няма такава компетентност(55).
73.      Запитващата юрисдикция посочва, че ищците не искат телевизионният сериал да бъде премахнат от интернет или да не бъде излъчван по телевизията, а желаят, от една страна, да се предотврати по-нататъшно накърняване на личностните им права чрез посочване на точна информация, която да предхожда излъчването на сериала, и от друга страна, да бъдат отстранени последиците от накърняването посредством публикуването на подходящо изявление не само на съответните интернет сайтове, но и по германските и полските телевизионни канали, по които сериалът е бил излъчен. Според тази юрисдикция обаче искане за премахване на определено съдържание от интернет има неделим характер, ако ищецът иска да постигне цялостно премахване на съдържанието, накърняващо личностните му права.
74.      Както бе посочено в отговор на първия преюдициален въпрос, съдебната практика eDate, в рамките на която се вписва съдебната практика, цитирана в точка 72 от настоящото заключение, не се отнася за излъчването на съдържание по телевизията, към което е приложима съдебната практика Shevill. От последната съдебна практика следва, че съгласно подхода на „мозайката“ юрисдикцията на държава членка, в която е било допуснато накърняването на правата на личността, е компетентна да разгледа исковете във връзка с вредите, причинени в тази държава. Ако националната правна уредба допуска това, тази юрисдикция може да разпореди на ответника да публикува подходящо изявление преди излъчването на сериал, стига това публикуване да може да се направи единствено на националната територия. В конкретния случай запитващата юрисдикция подчертава, че в съответствие с член 24 от Гражданския кодекс непарични претенции могат да бъдат конструирани така, че разглеждането им да попадне в съдебна компетентност, сведена до преценката на последиците от накърняването, извършено на територията на държавата на сезирания съд.
75.      Що се отнася до разпространението в интернет, съгласен съм с доводите на запитващата юрисдикция, че ако това разпространение се придържа към съдебната практика Shevill при липсата на индивидуализиране на ищците, сезираната юрисдикция, тук също доколкото националната правна уредба позволява това, би могла да разпореди на ответника да бъде публикувана конкретна информация относно спорното съдържание в други медии със зона на влияние, ограничена до територията на засегнатата държава членка, като пресата или националната телевизия, или още тази информация да се отнася само до последиците от накърняването на личностните права на територията на тази държава.
76.      Освен това според запитващата юрисдикция вредоносното събитие не се свежда само производството на филма, а включва и разпространението му в конкретна държава членка. Подобен подход предполага, че на съдилищата на държавата членка, където филмът е бил излъчен, би могла да се признае международна компетентност въз основа първостепенно, на факта, че вредоносното събитие е настъпило на тяхната територия, и едва второстепенно, на факта, че вредата се е материализирала в тази държава. При все това припомням, че в решение Shevill в хипотезата на клевета посредством статия в пресата, разпространена на територията на няколко държави членки, Съдът е постановил, че мястото на настъпване на вредоносното събитие може да бъде единствено мястото на установяване на издателя на спорната публикация, тъй като това е мястото, където е възникнало вредоносното събитие(56).
77.      В случая запитващата юрисдикция сочи, че телевизионният сериал е бил произведен в Германия и че единствените ответници пред полския съд са продуцентите на този сериал, излъчен в Полша от полски обществен радио- и телевизионен оператор, който не е страна в производството. При това положение мястото на установяване на продуцентите на посочения сериал трябва да се счита за място на настъпване на вредоносното събитие, което е причинило тази вреда. Освен това, както споменава тази юрисдикция, съгласно практиката на Съда при обстоятелства, при които само срещу един от няколко предполагаеми причинители на твърдяна вреда е предявен иск пред съд, в чийто съдебен район той не е действал, не може да се счита, че събитието, причинило тези вреди, е настъпило в съдебния район на този съд по смисъла на член 5, точка 3 от Регламент № 44/2001(57).
78.      Освен това от акта за преюдициално запитване е видно, че ответниците са изключителни носители на авторските права върху телевизионния сериал и че те са прехвърлили частично на B. правото за използване на същия на определени територии и са предоставили на същия изключителен лиценз за разпространение на правата на използване на този сериал на други територии(58). Подобен договор, за който в акта за преюдициално запитване не се посочва да е бил сключен в Полша, не е от естество да измени мястото на възникване на вредоносното събитие, доколкото той не може да бъде приравнен на действие на ответниците във всяка страна, в която посоченият сериал е бил разпространен с тяхно съгласие. При това положение в съответствие с този член 5, точка 3 полските юрисдикции не разполагат с международна компетентност да разгледат в неговата цялост искането на ищците единствено поради факта на разпространение на същия сериал в Полша.
79.      При тези условия предлагам на втория въпрос да се отговори, че член 5, точка 3 от Регламент № 44/2001 трябва да се тълкува в смисъл, че юрисдикциите на държава членка, в която е бил излъчен по телевизията сериал, накърняващ личностни права, различна от държавата членка, в която сериалът е бил произведен, разполагат с международна компетентност да разгледат иск срещу продуцента с предмет, от една страна, непарична престация с цел отстраняване на последиците от накърняването на личностните права, включително разпореждане да се направи съдържащо извинение изявление по телевизионните канали, по които сериалът е бил излъчен, както и да се помества изявление с подходящо съдържание преди всяко излъчване на същия сериал в тази държава членка, доколкото националната правна уредба допуска това, и от друга страна, присъждане на парична сума с цел поправяне на неимуществената вреда, претърпяна поради излъчването на телевизионния сериал в тази държава членка.
80.      Бих искал да добавя, че подобно на запитващата юрисдикция считам, че подходът на „мозайката“ създава трудности за физическите или юридическите лица, твърдящи накърняване на техните личностни права(59). В това отношение доводите на тази юрисдикция относно риска от фрагментиране на спора, което може да доведе до противоречиви решения на сезираните юрисдикции в различните държави членки, не са лишени от релевантност. Настоящата практика на Съда обаче е трайно установена и разширителното тълкуване на дерогираща разпоредба, тоест член 5, точка 3 от Регламент № 44/2001, би могло да доведе до повече проблеми, отколкото същата е предназначена да разреши. Поради това считам, че в рамките на настоящото дело тази съдебна практика не следва да се поставя под въпрос.
V.      Заключение
81.      С оглед на гореизложеното предлагам на Съда да отговори на преюдициалните въпроси, поставени от Sąd Najwyższy (Върховен съд, Полша), по следния начин:
„1)      Член 5, точка 3 от Регламент (ЕО) № 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела
трябва да се тълкува в смисъл, че
юрисдикциите на държава членка, в която е бил излъчен по телевизията и в интернет сериал, накърняващ личностни права на физическо лице и на юридическо лице, различна от държавата членка, в която този сериал е бил произведен, не разполагат с международна компетентност, що се отнася до телевизията, да разгледат иска в неговата цялост с предмет, от една страна, непарична престация с цел отстраняване на всички последици от накърняването на личностните права, включително разпореждане да се направи съдържащо извинение изявление по телевизионните канали, по които сериалът е бил излъчен в други засегнати държави членки, както и да се помества изявление с подходящо съдържание преди всяко излъчване на същия сериал, независимо от мястото, и от друга страна, присъждане на парична сума с цел поправяне на неимуществената вреда, претърпяна във връзка с накърняването на личностните права, включително поради излъчването на телевизионния сериал в други държави членки. Що се отнася до интернет, юрисдикциите на държавата членка, където се намира центърът на интересите на физическо или юридическо лице, са компетентни да разгледат подобен иск в неговата цялост само ако спорното съдържание включва обективни и проверими елементи, позволяващи прякото или непряко идентифициране на това лице в лично качество.
2)      Член 5, точка 3 от Регламент № 44/2001
трябва да се тълкува в смисъл, че
юрисдикциите на държава членка, в която е бил излъчен по телевизията сериал, накърняващ личностни права, различна от държавата членка, в която сериалът е бил произведен, разполагат с международна компетентност да разгледат иск срещу продуцента с предмет, от една страна, непарична престация с цел отстраняване на последиците от накърняването на личностните права, включително разпореждане да се направи съдържащо извинение изявление по телевизионните канали, по които сериалът е бил излъчен, както и да се помества изявление с подходящо съдържание преди всяко излъчване на същия сериал в тази държава членка, доколкото националната правна уредба допуска това, и от друга страна, присъждане на парична сума с цел поправяне на неимуществената вреда, претърпяна поради излъчването на телевизионния сериал в тази държава членка“.
1      Език на оригиналния текст: френски.
i      Името на настоящото дело е измислено. То не съвпада с истинското име на никоя от страните в производството.
2      Регламент на Съвета от 22 декември 2000 г. относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (ОВ L 12, 2001 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 74).
3      Решение от 7 март 1995 г., Shevill и
др. (C‑68/93, наричано по-нататък „решение Shevill“ или „съдебната практика Shevill“, EU:C:1995:61).
4      Решение от 25 октомври 2011 г., eDate Advertising и
др. (C‑509/09 и
C‑161/10, наричано по-нататък „решение eDate“ или „съдебната практика eDate“, EU:C:2011:685).
5      Вж. в подкрепа на запазването на съдебната практика Shevill заключението на генерален адвокат Cruz Villalón по свързани дела eDate Advertising и др. (C‑509/09 и C‑161/10, EU:C:2011:192, т. 33—41) и на генерален адвокат Hogan по дело Gtflix Tv (C‑251/20, EU:C:2021:745, т. 42—94). Вж. в подкрепа на противното становище заключението на генерален адвокат Bobek по дело Bolagsupplysningen и Ilsjan (C‑194/16, EU:C:2017:554, т. 73—90).
6      Вж. по-конкретно, Lutzi, T. „Shevill is dead, long live Shevill ! —
Law Quarterly Review, 2018, vol. 134, p. 208—213.
7      Регламент на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2012 г. относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (ОВ L 351, 2012 г., стр. 1).
8      Dz. U. 1964 г., бр. 16, позиция 93.
9      Dz. U. 1964 г., № 43, позиция 296.
10      Въпреки че в акта за преюдициално запитване се посочва датата 19 ноември 2023 г., от предоставената на Съда преписка е видно, че в действителност искът е предявен на 19 ноември 2013 г.
11      Съгласно тази съдебна практика в случай на твърдяно нарушение на правата на личността чрез публикуване на информация в уебсайт лицето, което счита, че е увредено, може да сезира с иск за отговорност за цялата причинена вреда юрисдикциите на държавата членка, в която се намира центърът на неговите интереси.
12      Съгласно този подход юрисдикциите на всяка държава членка, в която клеветническата публикация е била разпространена и където пострадалото лице твърди, че е била засегната репутацията му, са компетентни да се произнесат по вредите, причинени в тази държава. Вж. по-конкретно точка 49 от настоящото заключение.
13      Решение от 17 юни 2021 г. (C‑800/19, наричано по-нататък „решение Mittelbayerischer Verlag“, т. 46), в което Съдът е постановил, че съдът по мястото, където се намира центърът на интересите на лице, което претендира, че неговите права, свързани с личността, са нарушени от публикувано на уебсайт съдържание, е компетентен да разгледа предявен от това лице иск за отговорност във връзка с цялата твърдяна вреда само ако това съдържание включва обективни и проверими елементи, позволяващи прякото му или непряко идентифициране в лично качество.
14      Във връзка с това запитващата юрисдикция се позовава на член 1, параграф 2, буква ж) от Регламент (ЕО) № 864/2007 на Европейския парламент и на Съвета от 11 юли 2007 година относно приложимото право към извъндоговорни задължения (Рим II) (ОВ L 199, 2007 г., стр. 40).
15      Определение Idziski (C‑232/25, EU:C:2025:389).
16      Решение от 9 декември 2021 г., HRVATSKE ŠUME (C‑242/20, т. 30 и цитираната съдебна практика).
17      Вж.
решение от 14 юли 2016 г., Granarolo (C‑196/15, EU:C:2016:559, т. 17 и цитираната съдебна практика).
18      Съгласно това съображение „[с]ледва да се гарантира приемственост между Брюкселската конвенция от [27 септември 1968 година относно компетентността и изпълнението на съдебните решения по граждански и търговски дела (OB L 299, 1972 г., стр. 32; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 10, стр. 3, наричана по-нататък „Брюкселската конвенция“)], [Регламент № 44/2001] и настоящия регламент и за тази цел следва да се установят преходни разпоредби. Същата приемственост трябва да се осигури и по отношение на тълкуването от Съда на Европейския съюз на [Брюкселската конвенция] и на регламентите, които я заменят“.
19      Вж. в този смисъл решения от 18 юли 2013 г., ÖFAB (C‑147/12, EU:C:2013:490, т. 29 и цитираната съдебна практика), както и от 10 юли 2025 г., Chmieka (C‑99/24, EU:C:2025:563, т. 43 и цитираната съдебна практика).
20      Вж. в този смисъл решение от 2 декември 2025 г., Stichting Right to Consumer Justice и Stichting App Stores Claims (C‑34/24, наричано по-нататък „решение Stichting Right to Consumer Justice“, EU:C:2025:936, т. 44 и 45 и цитираната съдебна практика).
21      Вж.
в този смисъл решение от 21 декември 2021 г., Gtflix Tv (C‑251/20, наричано по-нататък „решение Gtflix“, EU:C:2021:1036, т. 25 и цитираната съдебна практика).
22      Вж.
в този смисъл решение Stichting Right to Consumer Justice (т. 46 и цитираната съдебна практика).
23      Вж.
в този смисъл решение Stichting Right to Consumer Justice (т. 47 и цитираната съдебна практика).
24      Вж.
решение Shevill (т. 24 и 25).
25      Вж.
решение Shevill (т. 27).
26      Вж.
решение Shevill (т. 29 и 30).
27      Вж.
решение Shevill (т. 32).
28      Вж. решение от 11 януари 1990 г., Dumez France и Tracoba (C‑220/88, EU:C:1990:8, т. 18).
29      В заключението си по съединени дела eDate Advertising и др. (C‑509/09 и C‑161/10, EU:C:2011:192, т. 38) генерален адвокат Cruz Villalón подчертава, че с разрешението, изведено от решение Shevill, се избягва възможността специалната съдебна компетентност по член 5, точка 3 от Регламент № 44/2001 да се приравни на общата, отдаваща предимство на съда по седалището или местоживеенето на ответника и се позволява да се изключи критерият forum actoris.
30      Вж.
решение eDate (т. 44).
31      Вж.
решение eDate (т. 45 и 48).
32      Вж. решение eDate (т. 49).
33      Вж.
решение eDate (т. 52).
34      Вж.
по-специално решения на големия състав на Съда от 17 октомври 2017 г., Bolagsupplysningen и Ilsjan (C‑194/16, наричано по-нататък „решение Bolagsupplysningen и Ilsjan“, EU:C:2017:766, т. 31), и Gtflix (т. 29).
35      Вж.
точка 50 от настоящото заключение.
36      Съгласно член 1, параграф 1, буква д) от Директива 2010/13/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 10 март 2010 година за координирането на някои разпоредби, установени в закони, подзаконови и административни актове на държавите членки, отнасящи се до предоставянето на аудиовизуални медийни услуги (Директива за аудиовизуалните медийни услуги) (ОВ L 95, 2010 г., стр. 1), „[з]а целите на настоящата директива се прилагат следните определения: „телевизионно излъчване“ (т.е. линейна аудиовизуална медийна услуга) означава аудиовизуална медийна услуга, предоставена от доставчик на медийни услуги за едновременно гледане на предавания въз основата на програмна схема“.
37      Вж.
точка
50 от настоящото заключение.
38      Заключение по съединени дела eDate Advertising и др. (C‑509/09 и C‑161/10, EU:C:2011:192, т. 39).
39      Вж. точка 46 от настоящото заключение.
40      Вж.
точка 49 от настоящото заключение.
41      Вж. относно тези условия точка 28 от настоящото заключение.
42      Вж.
решение Mittelbayerischer Verlag (т. 43).
43      В заключението си по дело Mittelbayerischer Verlag (C‑800/19, EU:C:2021:124, т. 51 - 57) генерален адвокат
Bobek е предложил на Съда да приеме по-широк подход, какъвто обаче не е възприет в постановеното по това дело решение.
44      Решение Shevill (т. 29).
45      Вж.
решение Mittelbayerischer Verlag (т. 35).
46      Вж.
съдебната практика, цитирана в точка 60 от настоящото заключение.
47      Вж.
в този смисъл решение Mittelbayerischer Verlag (т. 34 и цитираната съдебна практика).
48      Вж. в този смисъл решение Mittelbayerischer Verlag (т. 32 и цитираната съдебна практика).
49      Вж.
решение Bolagsupplysningen и Ilsjan (т. 38).
50      Вж.
в този смисъл решение Bolagsupplysningen и Ilsjan (т. 44).
51      От стриктното изискване за индивидуализиране на лицето, твърдящо нарушение на неговите личностни права, следва, че съдебната практика относно конкурентното право, съгласно която сдружение, натоварено със защитата на колективните интереси на някои предприятия, може да подаде жалба за отмяна на основание член 263, четвърта алинея ДФЕС, само ако може да се позове на собствен интерес или ако предприятията, които представлява, или някои от тях са лично процесуално легитимирани (вж. решение от 21 септември 2023 г., China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products и др./Комисия, C‑478/21 P, EU:C:2023:685, т. 80 и цитираната съдебна практика), не може да се прилага по аналогия.
52      Вж. в този смисъл решение от 13 февруари 2025 г., Athenian Brewery и Heineken (C‑393/23, EU:C:2025:85, т. 41—43 и цитираната съдебна практика).
53      Вж. в този смисъл решение от 11 януари 1990 г., Dumez France и
Tracoba (C‑220/88, EU:C:1990:8, т. 20).
54      Добавям, че делото, по което е постановено решение Mittelbayerischer Verlag, се отнася до използването на израза „полски лагер на смъртта Треблинка“, който в историческия, културен и социален контекст на Полша, има обективно значителна важност. При все това Съдът е приел, че ищецът трябва да бъде идентифициран индивидуално, което не е било така в случая. Вследствие на това обективно значителната важност на дело в дадена държава членка не представлява достатъчно обстоятелство за предоставяне на международната компетентност на юрисдикциите на тази държава членка във връзка с цялата вреда.
55      Вж. решения Bolagsupplysningen и Ilsjan (т. 48) и Gtflix (т. 32).
56      Вж. точка 49 от настоящото заключение.
57      Вж. решение от 3 април 2014 г., Hi Hotel HCF (C‑387/12, EU:C:2014:215, т. 31 и цитираната съдебна практика).
58      Вж. точка 54 от настоящото заключение.
59      Що отнася до тези трудности, вж. заключението на генерален адвокат Bobek по дело Bolagsupplysningen и Ilsjan (C‑194/16, EU:C:2017:554).