62020CJ0577_RES
Дело C‑577/20
A
(Преюдициално запитване, отправено от Korkein hallinto-oikeus (Финландия)
Решение на Съда (първи състав) от 16 юни 2022 година
„Преюдициално запитване — Признаване на професионалните квалификации — Директива 2005/36/ЕО — Член 2 — Приложно поле — Член 13, параграф 2 — Регламентирани професии — Условия за получаване на правото на достъп до званието психотерапевт в държава членка въз основа на диплома по психотерапия, издадена от университет, установен в друга държава членка — Членове 45 ДФЕС и 49 ДФЕС — Свободи на движение и установяване — Преценка на равностойността на разглежданото обучение — Член 4, параграф 3 ДЕС — Принцип на лоялно сътрудничество между държавите членки — Поставяне под въпрос от приемащата държава членка на нивото на знанията и квалификациите, които диплома, издадена в друга държава членка, позволява да се предположат — Условия“
Свободно движение на хора – Свобода на установяване – Работници – Признаване на професионалните квалификации – Приложно поле на Директива 2005/36 – Регламентирани професии – Неизпълнение на условието за упражняване на съответната професия в друга държава членка – Молба за признаване, подадена в приемащата държава членка – Изключване – Ограничения, произтичащи от правната уредба на приемащата държава членка във връзка с упражняването на определени дейности —Задължение на посочената държава членка да разгледа съответствието между изискваните съгласно националното право дипломи и квалификации и придобитите от молителя
(членове 45 ДФЕС и 49 ДФЕС; член 13, параграф 2 от Директива 2005/36 на Европейския парламент и на Съвета)
(вж. т. 34, 35, 37 и 40—44; т. 1 от диспозитива)
Свободно движение на хора – Свобода на установяване – Работници – Признаване на професионалните квалификации – Право да се упражнява регламентирана професия в приемащата държава членка – Компетентен орган на тази държава членка, който трябва да приеме за истинна диплома, издадена от орган на друга държава членка – Изпитани от този орган сериозни съмнения, основани на конкретни данни, относно нивото на знанията и квалификациите, които се предполагат за придобити от молителя – Право на съответния орган да поиска от издаващия орган да преразгледа основателността на издаването на дипломата – Данни, които могат да включват информация, получена от различни от организатора на съответното обучение лица или от органите на друга държава членка в рамките на техните функции – Свобода на преценка на органа, издаващ съответната диплома
(член 4, параграф 3 ДЕС; членове 45 ДФЕС и 49 ДФЕС)
(вж. т. 46—52, 54, 55 и 57; т. 2 от диспозитива)
Резюме
А, финландска гражданка, завършва обучение по психология, организирано във Финландия, и на фински език от университет в Обединеното кралство, в сътрудничество с финландско дружество, след което през ноември 2017 г. получава диплома за следдипломна квалификация от този университет. Тогава тя иска от Sosiaali- ja terveysalan lupa- ja valvontavirasto (Агенция за издаване на разрешения и упражняване на контрол в областта на социалното дело и здравеопазването, Финландия, наричана по-нататък „Valvira“) правото да ползва професионалното звание психотерапевт, което е защитено от финландската правна уредба. По-рано през годината бивши участници в това обучение се свързват с Valvira, като отбелязват възможни недостатъци във връзка с действителното съдържание на обучението.
През 2018 г. Valvira отхвърля молбата на A, като приема, че не може да се увери, че това обучение отговаря на изискванията, приложими за обучението по психотерапия във Финландия. През април 2019 г. Helsingin hallinto-oikeus (Административен съд Хелзинки, Финландия) отхвърля жалбата на A срещу това решение, като потвърждава възприетото от Valvira тълкуване.
Тогава A подава касационна жалба пред запитващата юрисдикция, Korkein hallinto-oikeus (Върховен административен съд, Финландия). Тази юрисдикция отбелязва, че професията психотерапевт не е регламентирана в Обединеното кралство и че заинтересованото лице, което не е упражнявало професията психотерапевт в друга държава членка, където професията не е регламентирана, както изисква член 13, параграф 2 от Директива 2005/36 (
1
), не може да претендира правото на достъп до тази професия във Финландия на основание на тази директива. Тя обаче иска да установи дали положението на А трябва да бъде разгледано и с оглед на принципите на свободно движение на работници (
2
) и на свобода на установяване (
3
) и при утвърдителен отговор — дали в рамките на проверката за равностойност на знанията и квалификациите компетентният орган на приемащата държава членка може да се основе на информация, различна от предоставената от университета, който е издал съответната диплома.
Съдът отговаря утвърдително на първия от тези въпроси, като приема, че заявление за достъп до регламентирана професия, което е подадено при тези условия, трябва да се преценява с оглед на членове 45 ДФЕС или 49 ДФЕС. Освен това той постановява, че компетентният орган на приемащата държава членка, сезиран с такова заявление, е длъжен да приеме за истинна диплома, издадена от орган на друга държава членка. Само когато изпитва сериозни съмнения, основани на определени конкретни данни, чийто обхват Съдът уточнява, този орган може да поиска от издаващия орган да преразгледа основателността на издаването на тази диплома и евентуално да я оттегли. Ако последната не бъде оттеглена, органът на приемащата държава членка може да поставя под въпрос основателността на издаването на посочената диплома само по изключение, ако обстоятелствата по случая очевидно показват неверността на съответната диплома.
Съображения на Съда
На първо място, Съдът уточнява, че разглежданото положение попада в приложното поле на Директива 2005/36, тъй като съответното удостоверение за професионална квалификация е издадено в държава членка, различна от приемащата държава членка. Изглежда обаче, че заинтересованото лице не отговаря на предвиденото в член 13, параграф 2 от Директива 2005/36 изискване да е упражнявало професията психотерапевт през посочения в тази разпоредба минимален период, поради което то не може да се позовава на нито една система за признаване на професионалните квалификации, установена с тази директива.
Като преценява положението на А от гледна точка на членове 45 ДФЕС и 49 ДФЕС, Съдът припомня, че осъществяването на свободното движение на хора означава, че държавите членки не могат да откажат ползването от свободите, признати в тези две разпоредби, на своите граждани, които са придобили професионални квалификации в друга държава членка. Освен това, когато разглеждат искане за разрешение да се упражнява регламентирана професия, органите на държавите членки са длъжни да вземат под внимание всички дипломи, удостоверения и други документи, както и релевантния опит на заинтересованото лице, като направят сравнение между, от една страна, удостоверената с тези документи и опит компетентност и от друга страна, знанията и квалификациите, изисквани от националното законодателство. Тъй като този принцип е присъщ на закрепените в Договора за функционирането на ЕС основни свободи, приемането на директиви относно взаимното признаване на дипломите, сред които е Директива 2005/36, не може да води до затрудняване на признаването на дипломи, удостоверения и други доказателства за официални квалификации в неуредените от тях случаи. Така в положение, при което не може да се направи позоваване на нито една от установените от Директива 2005/36 системи за признаване на професионалните квалификации, съответната приемаща държава членка трябва да изпълни задълженията си в областта на признаването на професионалните квалификации именно с оглед на членове 45 ДФЕС и 49 ДФЕС.
На второ място, Съдът посочва, че споменатата процедура по сравнително изследване на различните документи и опит трябва да позволи на властите на приемащата държава членка да се уверят обективно, че чуждестранната диплома удостоверява знания и квалификации на притежателя ѝ, които, ако не идентични, са поне равностойни на удостоверяваните с националната диплома. Тази преценка на равностойността на чуждестранната диплома трябва да се направи изключително въз основа на нивото на знанията и квалификациите, които тази диплома позволява да се предположат с оглед на естеството и продължителността на курса на обучение и на свързаната с него практическа подготовка на нейния притежател. Тъй като това сравнение предполага взаимното доверие между държавите членки в издадените документи, органът на приемащата държава членка по принцип е длъжен да приеме за истинна диплома, издадена от орган на друга държава членка. Само когато изпитва сериозни съмнения, основани на конкретни данни, съставляващи съвкупност от непротиворечиви улики, които навеждат на мисълта, че дипломата, на която се позовава заявителят, не отразява нивото на знанията и квалификациите, които тя позволява да се предположат за придобити от него, този орган може да поиска от издаващия орган да преразгледа в светлината на тези данни основателността на издаването на посочената диплома, като последният орган при необходимост трябва да я оттегли. Тези конкретни данни могат да включват по-специално информация, получена от лица, различни от организатора на съответното обучение. Когато издаващият орган е преразгледал в светлината на посочените данни основателността на издаването на тази диплома, без да я оттегли, органът на приемащата държава членка може да постави под въпрос основателността на издаването на посочената диплома само по изключение, ако обстоятелствата по случая очевидно показват неверността на съответната диплома.
(
1
)	Директива 2005/36/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 септември 2005 година относно признаването на професионалните квалификации (ОВ L 255, 2005 г., стр. 22; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 8, стр. 3).
(
2
)	Принципът на свободно движение на работници е предвиден в член 45 ДФЕС.
(
3
)	Принципът на свободата на установяване от своя страна е уреден в член 49 ДФЕС.