62019CC0186
HENRIK SAUGMANDSGAARD ØE
FŐTANÁCSNOK INDÍTVÁNYA
Az ismertetés napja: 2020. április 2. (
1
)
C‑186/19. sz. ügy
Supreme Site Services GmbH,
Supreme Fuels GmbH & Co KG,
Supreme Fuels Trading Fze
kontra
Supreme Headquarters Allied Powers Europe
(a Hoge Raad der Nederlanden [Hollandia legfelsőbb bírósága] által benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem)
„Előzetes döntéshozatal – Polgári ügyekben folytatott igazságügyi együttműködés – Joghatóság és a határozatok végrehajtása a polgári és kereskedelmi ügyekben – 1215/2012/EU rendelet – Hatály – Az 1. cikk (1) bekezdése – A »polgári és kereskedelmi ügyek« fogalma – Ideiglenes vagy biztosítási intézkedések – Zárlatot elrendelő biztosítási intézkedés megszüntetésére irányuló eljárás – Nemzetközi szervezet által indított kereset – A közhatalmi jogosítványok gyakorlása során végrehajtott intézkedések vagy mulasztások – Fogalom – Szerződésből eredő követelés elismerésére irányuló érdemi eljárás – Üzemanyag szállítása békefenntartó misszió keretében – E nemzetközi szervezet végrehajtás alóli mentessége”
I. Bevezetés
1.
A Hoge Raad der Nederlanden (Hollandia legfelsőbb bírósága) által előterjesztett jelen előzetes döntéshozatal iránti kérelem a polgári és kereskedelmi ügyekben a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról szóló 1215/2012/EU rendelet (
2
) 1. cikke (1) bekezdésének és 24. cikke 5. pontjának értelmezésére vonatkozik.
2.
E kérelmet a Supreme Headquarters Allied Powers Europe (a továbbiakban: SHAPE) nemzetközi szervezet által indított ideiglenes intézkedés iránti eljárás keretében terjesztették elő, amelyet letéti számlája tekintetében hozott zárlatot elrendelő biztosítási intézkedés megszüntetése és ugyanazon tényállás alapján további zárlati intézkedések foganatosításának megtiltása céljából kezdeményezett a svájci Supreme Site Services GmbH, a németországi Supreme Fuels GmbH & Co KG és az egyesült arab emirátusokbeli Supreme Fuels Trading Fze társaságokkal (a továbbiakban együttesen: Supreme) szemben. A zárlatot elrendelő biztosítási intézkedést a Supreme kérelmére szintén az ideiglenes intézkedésről határozó bíróság engedélyezte, az Észak‑atlanti Szerződés Szervezete (NATO) által, egy Afganisztánban végrehajtott békefenntartási művelet céljából szállított üzemanyag kifizetésével kapcsolatban, a SHAPE‑pel szemben folyamatban lévő szerződéses jogvitája elbírálásáig.
3.
Ezzel összefüggésben a kérdést előterjesztő bíróság több kérdést intézett a Bírósághoz. Kérdéseivel e bíróság különösen azt kívánja megtudni, hogy arra tekintettel, hogy a zárlatot elrendelő biztosítási intézkedéssel érintett letéti számlát egy belgiumi banknál nyitották, az 1215/2012 rendelet 24. cikkének 5. pontja (
3
) alapján kizárólagos joghatósággal rendelkeznek‑e a belga bíróságok a zárolás megszüntetésének elrendelésére.
4.
E kérdés annak előzetes eldöntését feltételezi, hogy az olyan ideiglenes intézkedés iránti kérelem, mint amelyről az alapügyben szó van, a „polgári vagy kereskedelmi ügyek” körébe, és ily módon az 1215/2012 rendelet 1. cikkének (1) bekezdésében meghatározott tárgyi hatálya alá tartozik‑e. A kérdést előterjesztő bíróság ezzel kapcsolatos kétségei abból erednek, hogy a SHAPE ideiglenes intézkedés iránti kérelmének alátámasztására a nemzetközi jog alapján fennálló végrehajtás alóli mentességére hivatkozott.
5.
A Bíróság kérésének megfelelően a jelen indítvány a kérdést előterjesztő bíróságnak az 1215/2012 rendelet 1. cikke (1) bekezdésének értelmezésére vonatkozó kérdésére fog összpontosítani.
6.
Indítványom végén annak megállapítását javaslom a Bíróságnak azon kérdésre vonatkozóan, hogy a zárlatot elrendelő biztosítási intézkedés megszüntetése iránti kérelem, mint amelyről az alapügyben szó van, a hivatkozott rendelet 1. cikke (1) bekezdésének értelmében vett „polgári és kereskedelmi ügyek” körébe tartozik‑e, hogy az azon jog természetétől függ, amelynek biztosítására e zárlati intézkedés irányul, valamint attól, hogy e jog közhatalmi magatartásból vagy közhatalmi megnyilvánulással jellemzett jogviszonyból ered‑e, amelyet a kérdést előterjesztő bíróságnak kell megvizsgálnia az említett rendelkezésben foglalt „a közhatalmi jogosítvány[ok] gyakorlása során végrehajtott intézkedése[k]re vagy mulasztás[ok]ra” vonatkozó kizárás tekintetében.
7.
Különösen azt fogom kifejteni, hogy véleményem szerint az a tény, hogy egy nemzetközi szervezet mentességre hivatkozik, amellyel – állítása szerint – a nemzetközi jog alapján rendelkezik, miért nem meghatározó ezen elemzés szempontjából, és miért nem képezheti akadályát annak, hogy a nemzeti bíróság megállapítsa joghatóságát az 1215/2012 rendelet alapján.
II. Jogi háttér
A.
Az 1215/2012 rendelet
8.
Az 1215/2012 rendelet (10) preambulumbekezdése kimondja:
„E rendelet hatályának ki kell terjednie valamennyi jelentős polgári és kereskedelmi ügytípusra, eltekintve egyes, pontosan meghatározott ügyektől […]”
9.
E rendelet 1. cikkének (1) bekezdése így rendelkezik:
„E rendeletet polgári és kereskedelmi ügyekben kell alkalmazni a bíróság jellegére való tekintet nélkül. Ez a rendelet nem terjed ki különösen az adó‑, vám‑ vagy közigazgatási ügyekre, vagy az államnak a közhatalmi jogosítványai gyakorlása (acta iure imperii) során végrehajtott intézkedéseire vagy mulasztásaira vonatkozó felelősségre.”
B.
A holland jog
10.
A Nederlandse Wetboek van Burgerlijke Rechtsvordering (holland polgári perrendtartás, a továbbiakban: polgári perrendtartás) 700. cikke a következőképpen rendelkezik:
„(1)   Zárlatot elrendelő biztosítási intézkedés elrendeléséhez azon bíróság ideiglenes intézkedésekről határozó bírójának az engedélye szükséges, amelynek illetékességi területén az érintett vagyontárgy vagy vagyontárgyak található(k), illetve amennyiben a biztosítási intézkedés nem vagyontárgyra vonatkozik, azon bíróság bírájának engedélye, amelynek illetékességi területén az adós vagy azon személy, illetve azon személyek egyikének lakóhelye található, akivel szemben a biztosítási intézkedést el kell rendelni.
[…]”
11.
A polgári perrendtartás 705. cikkének (1) bekezdése szerint:
„Az az ideiglenes intézkedésről határozó bíró, aki elrendelte a biztosítási intézkedést, bármely érdekelt fél kérelmére – a rendes bírói hatáskör sérelme nélkül – hatályon kívül helyezheti azt.”
III. Az alapeljárás, az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések és a Bíróság előtti eljárás
12.
A SHAPE egy nemzetközi szervezet, amelyet az Észak‑atlanti Szerződés alapján felállított nemzetközi katonai parancsnokságok jogállásáról szóló, Párizsban, 1952. augusztus 28‑án aláírt jegyzőkönyv (
4
) (a továbbiakban: párizsi jegyzőkönyv) hozott létre. A SHAPE irányítása alatt álló egyik regionális parancsnokság, nevezetesen az Allied Joint Force Command Brunssum (a brunssumi összhaderőnemi kötelékparancsnokság, a továbbiakban: JFCB) Brunssumban (Hollandia) található.
13.
Két általános megrendelésre vonatkozó megállapodás (Basic Ordering Agreements, a továbbiakban: BOA) alapján a Supreme üzemanyagot szállított a SHAPE‑nek a NATO által vezetett Nemzetközi Biztonsági Támogató Erő (a továbbiakban: ISAF) egy afganisztáni küldetéséhez.
14.
2013 novemberében a JFCB és a Supreme letéti megállapodást írt alá, amelyben egy belgiumi banknál letéti számla nyitásáról rendelkeztek annak érdekében, hogy fedezzék a Supreme részéről az engedélyezett NATO‑partnerekkel szemben esetlegesen felmerülő kártalanítás vagy egyéb árkiigazítás iránti igényeket.
15.
2015 végén a Supreme keresetet indított a SHAPE és a JFCB ellen a rechtbank Limburg (limburgi bíróság, Hollandia) előtt, amelyben különböző összegek levonását kérte a letéti számlán elhelyezett pénzeszközökből (a továbbiakban: érdemi eljárás). A Supreme kérelmének alátámasztására előadta, hogy a BOA alapján üzemanyagot szállított a SHAPE‑nek az ISAF afganisztáni küldetéséhez, a SHAPE és a JFCB pedig nem teljesítették a rájuk háruló fizetési kötelezettségeket.
16.
A SHAPE és a JFCB közbenső jelleggel joghatósági kifogást emeltek, amelyben a joghatóság alóli mentességükre hivatkoztak, amely nemzetközi szervezetként a nemzetközi jog alapján megilleti őket. 2017. február 8‑i határozatában a rechtbank Limburg (limburgi bíróság) megállapította joghatóságát a Supreme kérelmeinek elbírálására. 2017. május 4‑én a SHAPE fellebbezést nyújtott be e határozat ellen.
17.
A rechtbank Limburg (limburgi bíróság) előtt az érdemi eljárással párhuzamosan két eljárást indítottak, elsőként a Supreme, majd a SHAPE.
18.
Először is a Supreme kérelmére a rechtbank Limburg (limburgi bíróság) ideiglenes intézkedésről határozó bírája 2016. április 14‑i határozatával a polgári perrendtartás 700. §‑a alapján engedélyezte a Supreme számára, hogy pénzkövetelését a letéti számlán elhelyezett pénzeszközök terhére biztosítsa. A zárlatot elrendelő biztosítási intézkedést 2016. április 18‑án foganatosították.
19.
Másodszor, 2017. március 17‑én a SHAPE ugyanezen bíróság előtt ideiglenes intézkedés iránti kérelmet terjesztett elő annak érdekében, hogy letéti számlájának zárolását megszüntessék, és a Supreme‑nek megtiltsák, hogy ugyanazon tényállás alapján további zárolásokat foganatosíthasson. Kérelmeinek alátámasztására a SHAPE végrehajtási mentességre hivatkozott a párizsi jegyzőkönyv XI. cikkének (2) bekezdése alapján, amely lényegében azt mondja ki, hogy semmilyen végrehajtási intézkedés nem hozható az Észak‑atlanti Szerződés alapján létrehozott parancsnoksággal szemben.
20.
2017. június 12‑i határozatával a rechtbank Limburg (limburgi bíróság) helyt adott a SHAPE kérelmeinek.
21.
E határozatot a Gerechtshof’s‑Hertogenbosch (’s‑hertogenboschi fellebbviteli bíróság, Hollandia) 2017. június 27‑én helybenhagyta.
22.
2017. augusztus 21‑én a Supreme fellebbezést nyújtott be ezen ítélettel szemben a Hoge Raad der Nederlandenhez (Hollandia legfelsőbb bírósága), amely hivatalból felvetette azt a kérdést, hogy az 1215/2012 rendelet alapján van‑e joghatósága a holland bíróságoknak a SHAPE ideiglenes intézkedés iránti kérelmének elbírálására.
23.
E körülmények között a Hoge Raad der Nederlanden (Hollandia legfelsőbb bírósága) úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjeszti a Bíróság elé:
„1)
a)
Úgy kell‑e értelmezni a [1215/2012] rendeletet, hogy a jelen ügyhöz hasonló olyan ügy, amelyben egy nemzetközi szervezet
i.
az ellenérdekű fél által egy másik tagállamban harmadik személynél foganatosított zárolás megszüntetését, és
ii.
az azonos tényállás alapján történő ismételt zárolás tilalmának az ellenérdekű féllel szembeni elrendelését kéri,
minek során e kérelmek alapját a végrehajtás alóli mentességgel kapcsolatos kifogás képezi, teljes egészében vagy részben az e rendelet 1. cikkének (1) bekezdése értelmében vett polgári és kereskedelmi ügynek minősül?
b)
Jelentőséggel bír‑e az 1(a) kérdésre adandó válasz szempontjából, és ha igen, milyen jelentőséggel bír az a körülmény, hogy egy tagállami bíróság a zárolást az ellenérdekű felet – annak álláspontja szerint – a nemzetközi szervezettel szemben megillető olyan igény miatt engedélyezte, amely ebben a tagállamban az ügy érdemére vonatkozó eljárásban függőben van, és olyan üzemanyagok megfizetésével kapcsolatos szerződéses vitára vonatkozik, amelyeket egy, a nemzetközi szervezettel kapcsolatban álló nemzetközi szervezet által végrehajtott békefenntartó misszió részére szállítottak?
2)
a)
Az 1(a) kérdésre adandó igenlő válasz esetén: Úgy kell‑e értelmezni az 1215/2012 rendelet 24. cikkének 5. pontját, hogy olyan esetben, amikor egy tagállami bíróság engedélyezte a harmadik személynél történő zárolást, és e zárolást ezt követően egy másik tagállamban foganatosították, annak a tagállamnak a bíróságai, amelyben a harmadik személynél történő zárolást foganatosították, kizárólagos joghatósággal rendelkeznek az e zárolás megszüntetése iránti kérelem elbírálására?
b)
Jelentőséggel bír‑e a 2(a) kérdésre adandó válasz szempontjából, és ha igen, milyen jelentőséggel bír az a körülmény, hogy a nemzetközi szervezet a harmadik személynél történő zárolás megszüntetése iránti kérelme keretében végrehajtás alóli mentességgel kapcsolatos kifogást terjesztett elő?
3)
Amennyiben az azon kérdésre adandó válasz szempontjából, hogy fennáll‑e az 1215/2012 rendelet 1. cikkének (1) bekezdése értelmében vett polgári vagy kereskedelmi ügy, illetve hogy az e rendelet 24. cikke 5. pontjának hatálya alá tartozó kérelemről van‑e szó, jelentőséggel bír az a körülmény, hogy a nemzetközi szervezet a kérelmei keretében a végrehajtás alóli mentességgel kapcsolatos kifogásra hivatkozott, mennyiben köteles az eljáró bíróság annak vizsgálatára, hogy e kifogást jogosan terjesztették‑e elő, és ennek során érvényes‑e az a szabály, hogy a bíróságnak a rendelkezésére álló összes információt értékelnie kell, ideértve adott esetben az ellenérdekű fél kifogásait is, vagy másik szabály érvényes?”
24.
A Supreme, a SHAPE, a holland, a belga, a görög, az olasz és az osztrák kormány, valamint az Európai Bizottság terjesztett írásbeli észrevételeket a Bíróság elé.
25.
A Supreme, a SHAPE, a holland, a belga, a görög és az osztrák kormány, valamint a Bizottság jelent meg a 2019. december 12‑én tartott tárgyaláson.
IV. Elemzés
A.
Előzetes megfontolások
26.
Előzetes döntéshozatalra előterjesztett első kérdésével, amely két részre oszlik, a kérdést előterjesztő bíróság azt kívánja megtudni, hogy a SHAPE által benyújtott ideiglenes intézkedés iránti kérelem az 1215/2012 rendelet 1. cikkének (1) bekezdése értelmében vett „polgári és kereskedelmi ügyek” körébe, és ily módon e rendelet tárgyi hatálya alá tartozik‑e.
27.
Pontosabban, e bíróság lényegében arra kíván választ kapni, hogy attól függ‑e, hogy az ilyen kérelem az 1215/2012 rendelet tárgyi hatálya alá tartozik‑e, hogy maga az érdemi eljárás is e rendelet tárgyi hatálya alá tartozik (az első kérdés b) pontja). Ezenfelül a bíróság azt is tisztázni kívánja, hogy amikor valamely nemzetközi szervezet a nemzetközi jog alapján őt megillető végrehajtási mentességre hivatkozik, e mentesség hivatalból akadályát képezi‑e annak, hogy kérelme e rendelet tárgyi hatálya alá tartozzon, vagy legalábbis azzal a következménnyel jár, hogy arra az említett rendelet 1. cikkének (1) bekezdése értelmében vett, „a közhatalmi jogosítvány[ok] gyakorlása során végrehajtott intézkedése[k]re vagy mulasztás[ok]ra” vonatkozó kizárás vonatkozik (az első kérdés a) pontja).
28.
E problémakörök egymás után történő elemzése előtt néhány rövid észrevételt teszek a jelen előzetes döntéshozatal iránti kérelem elfogadhatóságával kapcsolatban.
B.
Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem elfogadhatóságáról
29.
Írásbeli észrevételeiben a SHAPE arra hivatkozik, hogy a jelen előzetes döntéshozatal iránti kérelem, pontosabban a kérdést előterjesztő bíróság által feltett első és második kérdés elfogadhatatlan annyiban, amennyiben a Supreme által a letéti számlára foganatosított zárolás megszüntetése iránti kérelmére vonatkozik. E kérdések részben hipotetikussá váltak, mivel a belga bíróság már engedélyezte a rechtbank Limburg (limburgi bíróság) 2017. június 12‑i és a Gerechtshof’s‑Hertogenbosch (’s‑hertogenboschi fellebbviteli bíróság) 2017. június 27‑i határozatának végrehajtását egy Belgium és Hollandia között létrejött egyezmény (
5
) alapján, és mivel a Supreme által a letéti számlán foganatosított zárolást már egyszer megszüntették.
30.
E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy az állandó ítélkezési gyakorlat értelmében a nemzeti bíróság által saját felelősségére meghatározott jogszabályi és ténybeli háttér alapján – amelynek helytállóságát a Bíróság nem vizsgálhatja – az uniós jog értelmezésére vonatkozóan előterjesztett kérdések releváns voltát vélelmezni kell. (
6
) A Bíróság egyebek mellett akkor tagadhatja meg a döntést a nemzeti bíróság által előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés tekintetében, ha nyilvánvaló, hogy azon adott uniós jogszabály értelmezése vagy érvényességének vizsgálata, amelyet a nemzeti bíróság kért, nem függ össze az alapügy tényállásával vagy tárgyával, illetve ha a szóban forgó probléma elméleti jellegű.
31.
A jelen ügyben véleményem szerint nem ez a helyzet. E tekintetben elegendő megjegyezni, hogy az előtte folyamatban lévő ideiglenes intézkedés iránti eljárás keretében a kérdést előterjesztő bíróságnak felül kell vizsgálnia a fent említett két határozatot, amelyek végrehajtása során a Supreme által a letéti számlán foganatosított zárolást megszüntették. Ebben az összefüggésben az a kérdés, hogy a holland bíróságok az 1215/2012 rendelet alapján joghatósággal rendelkeznek‑e a zárolás megszüntetéséről való döntésre, véleményem szerint nem hipotetikus, és az sem nyilvánvaló, hogy nem függ össze az alapeljárás tényállásával vagy tárgyával.
32.
Ennek megállapítását követően felmerül az a kérdés is, hogy az előzetes döntéshozatal iránti kérelmet elfogadhatatlannak kell‑e tekinteni, figyelemmel arra, hogy az alapeljárás okafogyottá vált a Gerechtshof’s‑Hertogenbosch (’s‑hertogenboschi fellebbviteli bíróság) 2019. december 10‑i ítéletét követően, amelyet a felek a tárgyaláson jeleztek.
33.
Pontosítom, hogy ebben az ítéletben e bíróság az érdemi eljárás keretében megerősítette a rechtbank Limburg (limburgi bíróság) joghatóságát, megállapítva, hogy amennyiben a SHAPE és a JFCB által hivatkozott joghatóság alóli mentesség hivatali feladataik ellátására vonatkozik, ezt a mentességet feltétlennek kell tekinteni. Túl azon a tényen, hogy a letéti számla zárolását már megszüntették, felmerülhet tehát a kérdés, hogy a holland bíróságok a jövőben engedélyezhetik‑e a letéti számla újabb zárolását.
34.
E tekintetben való igaz, hogy maga a Bíróság állapította meg néhány ügyben, hogy a nemzeti bíróság előtt folyamatban lévő jogvita okafogyottá vált, és ezzel az indokkal az elé terjesztett előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdéseket elfogadhatatlannak nyilvánította. (
7
)
35.
A jelen ügyben azonban a felek által a tárgyaláson előadott információkból kitűnik, hogy a Gerechtshof’s‑Hertogenbosch (’s‑hertogenboschi fellebbviteli bíróság) 2019. december 10‑i ítélete a Hoge Raad der Nederlanden (Hollandia legfelsőbb bírósága) előtt folyamatban lévő fellebbezési eljárás tárgyát képezi. Mivel a SHAPE az ideiglenes intézkedés iránti kérelmében kifejezetten kérte a holland bíróságoktól, hogy tiltsák meg a Supreme számára a letéti számla ismételt zárolásának foganatosítását, kétlem, hogy ameddig e bíróság nem dönti el véglegesen azt a kérdést, hogy a SHAPE megalapozottan hivatkozik‑e joghatóság alóli mentességére az érdemi eljárásban, és hogy ez a mentesség önmagában akadályát képezi‑e annak, hogy a letéti számla újabb zárolását rendeljék el, az alapeljárást okafogyottnak lehetne tekinteni.
36.
E körülmények között a jelen előzetes döntéshozatal iránti kérelmet véleményem szerint elfogadhatónak kell nyilvánítani.
C.
Az érdemi eljárás hatásáról (az első kérdés b) pontja)
37.
Első kérdésének b) pontjában a kérdést előterjesztő bíróság lényegében arra keresi a választ, hogy annak meghatározása során, hogy az olyan ideiglenes intézkedés iránti eljárás, mint amelyet a SHAPE is kezdeményezett, a „polgári és kereskedelmi ügyek” körébe, és ily módon az 1215/2012 rendelet tárgyi hatálya alá tartozik‑e, figyelembe kell‑e vennie azt a kérdést, hogy maga az érdemi eljárás is e tárgyi hatály alá tartozik‑e.
38.
Emlékeztetek arra, hogy a kérdést előterjesztő bíróság által szolgáltatott információk szerint a zárolás, amelynek megszüntetését a SHAPE az ideiglenes intézkedés iránti kérelmében kérte, egy olyan követelés alapján történt, amelynek fennállására a Supreme a SHAPE‑pel szemben az ügy érdemére vonatkozó szerződéses jogvita keretében hivatkozik.
39.
E tekintetben a Bíróság pontosította, hogy „biztosítási vagy ideiglenes intézkedések” azok az intézkedések, amelyek célja a ténybeli vagy jogi helyzet fenntartása azon jogok védelme érdekében, amelyek elismerését az ügy érdemében eljáró bíróságtól kérték. (
8
)
40.
Véleményem szerint nem kétséges, hogy ez a meghatározás magában foglalja az olyan biztosítási intézkedést, mint amelyet az alapeljárás körülményei között a Supreme foganatosított, valamint minden olyan zárolást, amelynek elrendelését a jövőben ugyanazon tények alapján kérhetné a holland bíróságok előtt.
41.
Ennek pontosítását követően úgy vélem, hogy az olyan ideiglenes intézkedés iránti eljárást, mint amelyet a SHAPE is kezdeményezett, úgy kell tekinteni, mint amely „ideiglenes vagy biztosítási intézkedésekre” vonatkozik, mivel a Supreme által foganatosított zárolás megszüntetésére és annak megtiltására irányul, hogy ugyanezen tények alapján ugyanez a fél további zárolást foganatosíthasson. (
9
)
42.
Az annak meghatározására szolgáló módszert illetően, hogy az alapügy tárgyát képezőhöz hasonló, „ideiglenes vagy biztosítási intézkedésekre” irányuló kérelem az 1215/2012 rendelet tárgyi hatálya alá tartozik‑e, megállapítom, hogy a tárgyaláson három eltérő álláspontot fogalmaztak meg.
43.
Először is, az e kérdés tekintetében a görög kormány által támogatott Supreme lényegében azt állította, hogy az 1215/2012 rendeletnek az olyan ideiglenes intézkedés iránti eljárásra való alkalmazása, mint amelyet a SHAPE is kezdeményezett, attól függ, hogy maga az érdemi eljárás e rendelet hatálya alá tartozik‑e, és ennélfogva ezen eljárás jellemzőitől. (
10
)
44.
Másodszor, a SHAPE arra hivatkozott, hogy az olyan kérelem polgári vagy kereskedelmi jellege, amely az övéhez hasonlóan ideiglenes vagy biztosítási intézkedésekre vonatkozik, nem határozható meg az érdemi eljárás polgári vagy kereskedelmi jellege alapján, és azt ez utóbbi eljárástól függetlenül kell értékelni.
45.
Harmadszor, a holland és a belga kormány, valamint a Bizottság úgy vélte, hogy bár az érdemi eljárás jellemzői és minősítése nem meghatározó, meg kell vizsgálni, hogy az ezen eljárás keretében a biztosítási intézkedéssel biztosítani kívánt jogok az 1215/2012 rendelet 1. cikkének (1) bekezdése értelmében vett „polgári és kereskedelmi ügyek” körébe tartoznak‑e.
46.
Ez utóbbi állásponttal értek egyet.
47.
Emlékeztetek ugyanis arra, hogy az 1215/2012 rendeletet megelőző jogszabályok, különösen a Brüsszeli Egyezmény (
11
) értelmezését illetően a Bíróság úgy ítélte meg, hogy mivel az ideiglenes vagy biztosítási intézkedések igen változatos jogok védelmére alkalmasak, az ezen egyezmény hatálya alá tartozásukat nem jellegük, hanem azon jogok jellege alapján kell meghatározni, amelyek védelmét biztosítják, és amelyek az érdemi eljárás tárgyát képezik. (
12
)
48.
E szabálytól (
13
) való eltérés nélkül a Bíróságnak alkalma nyílt pontosítani, hogy a Supreme és a görög kormány véleményével ellentétben, annak célja nem az, hogy az ideiglenes vagy biztosítási intézkedések iránti kérelem sorsát az érdemi eljáráshoz kapcsolja. (
14
)
49.
Cavel II ítéletében (
15
) a Bíróság ily módon emlékeztetett arra, hogy a Cavel I ítéletében (
16
) kimondta, hogy a házasság felbontására irányuló eljárás keretében előterjesztett, zár elhelyezése iránti kérelem nem tartozik a Brüsszeli Egyezmény hatálya alá, mégpedig nem járulékos jellege folytán, hanem amiatt, hogy tárgya alapján a házassági vagyonjog körébe tartozik. Ezenkívül a Bíróság megállapította, hogy ugyanahhoz az érdemi eljáráshoz kapcsolódó más ideiglenes intézkedés eshet eltérő elbírálás alá, amennyiben az a házastárs szükségleteinek biztosítását célozza, és ennélfogva a tartási kötelezettségek területére tartozik, amelyre pedig kiterjed az egyezmény hatálya. (
17
)
50.
Ezt követően a Bíróság azt is kimondta, hogy mivel az ideiglenes intézkedés iránti kérelem tárgya a Brüsszeli Egyezmény tárgyi hatálya alá tartozó kérdésre vonatkozik, ez utóbbit akkor is alkalmazni kell, ha az ügy érdemére vonatkozó eljárást már megindították vagy meg lehetett volna indítani, még akkor is, ha ezen eljárást választottbíróság előtt kell lefolytatni, és ennek alapján ki kell zárni ezen egyezmény hatálya alól. (
18
)
51.
Az ezen ítélkezési gyakorlatból (
19
) kirajzolódó általános tendenciának megfelelően számomra úgy tűnik, hogy meghatározó azon jogok jellege, amelyek elismerését az érdemi eljárás keretében kérik, és amelyek biztosítását a kért ideiglenes vagy biztosítási intézkedések célozzák. Különösen nem állapítható meg, hogy valamennyi „ideiglenes vagy biztosítási intézkedés” iránti kérelmet – attól függően, hogy az érdemi eljárás az 1215/2012 rendelet hatálya alá tartozik‑e, vagy sem – önmagában járulékos jellege miatt automatikusan a rendelet hatálya alá kell vonni, vagy ki kell‑e zárni alóla. (
20
) Azt is meg kell még vizsgálni, hogy ezen intézkedések tárgya, vagyis azon jogok, amelyek biztosítására szolgálnak, az e hatály alá tartozó „polgári és kereskedelmi ügyek” körébe tartoznak‑e, vagy sem.
52.
Hozzáteszem, hogy az ilyen megközelítés álláspontom szerint összhangban áll azzal az ítélkezési gyakorlattal, amely szerint a Brüsszeli Egyezmény 24. cikkére (jelenleg az 1215/2012 rendelet 35. cikke) – amely rendelkezés lehetővé teszi a szerződő tagállamok bíróságainak, hogy ideiglenes vagy biztosítási intézkedés iránti kérelemről határozzanak, jóllehet a jogvita érdemi elbírálására nem rendelkeznek joghatósággal – csak az ezen egyezmény 1. cikkében meghatározott tárgyi hatály alá tartozó területeken lehet hivatkozni ilyen intézkedések meghozatala érdekében. (
21
)
53.
Az alapügy körülményei között, mivel a kérdést előterjesztő bíróság által szolgáltatott információk szerint a zárolást egy olyan követelés alapján rendelték el, amelynek fennállására a Supreme a SHAPE‑pel szemben az érdemi eljárás tárgyát képező szerződéses jogvita keretében hivatkozik, úgy vélem, hogy a zárolással biztosítani kívánt követelés jellegére tekintettel kell meghatározni, hogy az említett zárolás megszüntetését célzó, olyan ideiglenes intézkedés iránti eljárás, amelyet a SHAPE indított, a 1215/2012 rendelet hatálya alá tartozik‑e, vagy sem.
D.
A mentességekre vonatkozó nemzetközi jog hatásáról (az első kérdés a) pontja)
54.
Első kérdésének a) pontjában a kérdést előterjesztő bíróság lényegében annak meghatározását kéri a Bíróságtól, hogy az a tény, hogy valamely nemzetközi szervezet az alapügyben szóban forgóhoz hasonló ideiglenes intézkedés iránti eljárás keretében kérelmei alátámasztása érdekében végrehajtás alóli mentességre hivatkozik, hivatalból akadályát képezi‑e az 1215/2012 rendelet alkalmazásának, vagy legalábbis azzal a következménnyel jár‑e, hogy az ilyen eljárásra a „a közhatalmi jogosítvány[ok] gyakorlása során végrehajtott intézkedése[k]re vagy mulasztás[ok]ra” alkalmazandó kizárás vonatkozik.
55.
Konkrétan úgy tűnik számomra, hogy a kérdést előterjesztő bíróság problémája többek között abból ered, hogy az 1215/2012 rendelet 1. cikkének (1) bekezdésében megfogalmazott, „a közhatalmi jogosítvány[ok] gyakorlása során végrehajtott intézkedése[k]re vagy mulasztás[ok]ra” vonatkozó kizárás az „acta iure imperii” fogalmához kapcsolódik, amely fogalmat a nemzetközi jog az államok mentességének elve tekintetében is használja.
56.
Először is általános észrevételeket teszek az „acta iure imperii” fogalmát, valamint a nemzetközi jog alapján az államok mentességei és a nemzetközi szervezetek mentességei közötti különbségtételt illetően. Másodszor megvizsgálom, hogy e különbségtételnek azzal a következménnyel kell‑e járnia, hogy a nemzetközi szervezeteket érintő jogvitákat hivatalból az 1215/2012 rendelet hatályán kívül esőnek kell tekinteni. Erre nemleges választ fogok adni, hangsúlyozva harmadszor, hogy a nemzetközi szervezetek által elkövetett cselekmények és mulasztások véleményem szerint e rendelet 1. cikkének (1) bekezdése alapján „a közhatalmi jogosítvány[ok] gyakorlása során végrehajtott intézkedése[k]re vagy mulasztás[ok]ra” vonatkozó kizárás körébe tartozhatnak. Végül pontosítom az ítélkezési gyakorlat által az annak megállapításához előírt kritériumokat, hogy valamely cselekmény vagy mulasztás a közhatalom gyakorlásából ered, majd kifejtem azokat az okokat, amelyek miatt úgy vélem, hogy az a tény, hogy valamely nemzetközi szervezet a joghatóság vagy a végrehajtás alóli mentességre hivatkozik, nem meghatározó e kritériumok értékelése szempontjából.
57.
Elöljáróban megjegyzem, hogy írásbeli észrevételeiben a Supreme azt állítja, hogy a SHAPE által az ideiglenes intézkedés iránti kérelmének alátámasztására hivatkozott végrehajtási mentesség nem releváns. Ezzel szemben felveti azt a kérdést, hogy mivel az 1215/2012 rendeletnek a SHAPE által indítotthoz hasonló keresetekre való alkalmazhatósága attól függ, hogy maga az érdemi eljárás is e rendelet tárgyi hatálya alá tartozik‑e, az ezen eljárás keretében hivatkozott joghatóság alóli mentesség akadálya lehet‑e annak, hogy az ilyen kereset az említett rendelet 1. cikkének (1) bekezdése értelmében vett „polgári és kereskedelmi ügyek” körébe tartozzon.
58.
E tekintetben pontosítom, hogy a mentességekre vonatkozó nemzetközi jognak az 1215/2012 rendelet tárgyi hatályára gyakorolt hatása véleményem szerint nem függ attól, hogy e nemzetközi szervezet a végrehajtási vagy bírósági mentességre hivatkozik. Egyébként éppen ezt a kérdést próbálom majd megvilágítani az e problémakörre vonatkozó elemzésem keretében.
1. A mentességek nemzetközi jogára vonatkozó észrevételek
59.
Írásbeli észrevételeiben a holland, a belga és az osztrák kormány úgy véli, hogy az „acta iure imperii” fogalma, amely lehetővé teszi a nemzetközi jogban a közhatalom gyakorlása során elkövetett cselekményeknek az irányítási aktusoktól (acta iure gestionis) való megkülönböztetését, kizárólag akkor releváns, ha az államok mentességére hivatkoznak. E kormányok különösen úgy vélik, hogy a nemzetközi szervezetek mentessége az általuk végzett valamennyi cselekményre érvényes, feltéve hogy azok szorosan kapcsolódnak az általuk követett célokhoz, illetve a feladataik ellátásához szükségesek.
60.
Az államok mentességét illetően emlékeztetek arra, hogy a Bíróság a Mahamdia ítéletben (
22
) megállapította, hogy a nemzetközi gyakorlat aktuális állapotában az a joghatóság alóli mentesség, amely annak megakadályozására irányul, hogy valamely állam ellen egy másik állam bírósága előtt lehessen peres eljárást indítani, nem abszolút érvényű, és kizárható abban az esetben, ha a bírósági kereset olyan, iure gestionis aktusokra vonatkozik, amelyek nem tartoznak a közhatalom körébe.
61.
Amint azt Szpunar főtanácsnok a Rina ügyre (
23
) vonatkozó indítványában helytállóan megjegyezte, a Bíróság ezáltal hallgatólagosan elfogadta a nemzetközi szokásjogban már rögzített azon elvet, amely szerint az államok relatív joghatóság alóli mentességet élveznek, amely a iure imperii és a iure gestionis cselekmények közötti különbségtételen alapul, amelyek fennállása esetén a joghatóság alóli mentesség általában nem fejti ki hatásait.
62.
Egyébiránt megjegyzem, hogy az államok végrehajtási mentességét a jogtudomány és a nemzetközi jog is árnyalta. Ily módon, míg az állami szuverenitással összefüggő tevékenységekhez kötődő vagyont és követelést védik a másik állam hatóságai által történő végrehajtástól, addig a kereskedelmi célokra felhasznált vagy felhasználásra szánt vagyont és követelést illetően más a helyzet. (
24
)
63.
Ezzel szemben, a nemzetközi szervezetek mentességét illetően a iure imperii és a iure gestionis cselekmények közötti különbségtétel csupán korlátozott jelentőséggel bír. (
25
)
64.
Ugyanis, amint arra a holland, a belga és az osztrák kormány helyesen rámutat, a nemzetközi szervezetek mentességei az állami mentességektől eltérő logikát követnek. Ellentétben az államokkal, amelyek mentességeiket az in parem non habet imperium elvéből (
26
) vezetik le, a nemzetközi szervezetek mentességeit főszabály szerint az e szervezeteket létrehozó szerződések vagy az adott szervezet tagállamai által megkötött többoldalú egyezmények, illetve kétoldalú megállapodások biztosítják. (
27
) E mentességek funkcionális jellegűek, amennyiben céljuk annak biztosítása, hogy e szervezetek teljes függetlenséggel teljesíthessék azon feladatokat, amelyekre létrehozták őket. (
28
)
2. A nemzetközi szervezeteket érintő jogvitáknak az 1215/2012 rendelet tárgyi hatálya alól hivatalból történő kizárása szükségességének hiányáról
65.
Figyelembe véve azt a tényt, hogy a nemzetközi szervezetek mentességei eltérnek az államok mentességeitől, és funkcionális jellegűek – ami azt jelenti, hogy elméletileg kiterjedhetnek az e szervezetek által feladataik ellátása során végzett valamennyi cselekményre – fel kell tenni a kérdést, hogy – amint azt az osztrák kormány állítja – valamely nemzetközi szervezet jogvitában való részvételének mindig annak megállapításához kell‑e vezetnie, hogy az ilyen jogvita kívül esik az 1215/2012 rendelet hatályán.
66.
Bevallom, nehezen tudom elképzelni, mely elvek vagy kötelezettségek lennének azok, amelyek alapján a nemzetközi szervezeteket érintő jogvitákat – amint azt e kormány javasolja – hivatalból ki kellene zárni az 1215/2012 rendelet hatálya alól. Főként az e rendeletnek az ilyen jogvitákra való alkalmazhatóságát illetően nem gondolom, hogy az veszélyeztetné az Uniónak a jogi aktus elfogadásakor fennálló, a nemzetközi jog egészének tiszteletben tartására vonatkozó, az EUSZ 3. cikk (5) bekezdésében előírt kötelezettségét. (
29
)
67.
Ami ugyanis, amint az alapügyben is, a valamely nemzetközi szervezet és magánjogi személyek közötti jogvitákat illeti, úgy vélem, hogy önmagában az a tény, hogy a nemzeti bíróság megállapítja joghatóságát azon az alapon, hogy az ilyen jogvita az 1215/2012 rendelet tárgyi hatálya alá tartozik, nem sértheti az e jogvitában részt vevő nemzetközi szervezet által a nemzetközi jog alapján hivatkozott mentesség védelmét.
68.
A joghatóság alóli mentesség tiszteletben tartásának biztosítása érdekében a nemzeti bíróságnak ezzel szemben meg kell tagadnia az e rendeletből eredő joghatóság gyakorlását, amennyiben az ilyen mentesség azt megköveteli. (
30
) Egyébiránt, a jogvita érdemi eldöntése vagy ideiglenes intézkedés meghozatala érdekében végzett vizsgálatát követően meg kell tagadnia a nemzetközi szervezet végrehajtási intézkedések alá vonását, amennyiben ez szükséges, tekintettel ezen szervezet végrehajtási mentességére. (
31
)
69.
E tekintetben hozzáteszem, hogy – amint arra a Supreme, a holland kormány és a Bizottság az írásbeli észrevételeiben és a tárgyaláson hivatkozott – az a kérdés, hogy a valamely nemzetközi szervezet által hivatkozott mentesség akadályát képezi‑e annak vagy sem, hogy az ilyen szervezettel szemben bírósági eljárást folytassanak vagy végrehajtási intézkedést fogadjanak el, véleményem szerint nem merül fel a joghatóság 1215/2012 rendelet szerinti meghatározásának szakaszában, és csak a joghatóság megállapítását követően kap jelentőséget. (
32
)
70.
E kérdés ugyanis megköveteli a joghatóság vagy a végrehajtás alóli azon mentesség körvonalainak meghatározását, amellyel a nemzetközi szervezet rendelkezik, és értékelni kell a felek erre vonatkozó állításainak megalapozottságát. Konkrétan, meg kell vizsgálni, hogy az állítólagos mentesség fennáll‑e. Különbözik tehát attól a kérdéstől, hogy a jogvita a polgári vagy kereskedelmi ügyek körébe tartozik‑e, és az 1215/2012 rendelet tárgyi hatálya alá tartozik‑e, amelyet előzetesen kell eldönteni, anélkül hogy a nemzeti bíróság köteles lenne az ügy érdemi vizsgálatára. (
33
)
71.
Az alapügy körülményei között az osztrák kormány által megfogalmazott aggályokra válaszolva: úgy vélem, hogy önmagában az 1215/2012 rendelet alkalmazása ily módon nem akadályozza a SHAPE ideiglenes intézkedés iránti kérelme ügyében eljáró holland bíróságokat – többek között – abban, hogy megtiltsák olyan ideiglenes vagy biztosítási intézkedések elfogadását, amelyek adott esetben befolyással lehetnek a SHAPE végrehajtási mentességére.
72.
A fenti megfontolások alapján arra a következtetésre jutottam, hogy a valamely nemzetközi szervezet által a nemzetközi jog alapján hivatkozott mentesség hivatalból nem képezi akadályát az 1215/2015 rendelet alkalmazásának. Annak meghatározása érdekében, hogy valamely nemzetközi szervezetet érintő jogvita e rendelet tárgyi hatálya alá tartozik‑e, vagy sem, azt kell megvizsgálni, hogy e jogvitára az említett rendelet 1. cikkében előírt valamely kizárás vonatkozik‑e.
3. Annak lehetőségéről, hogy a nemzetközi szervezeteket érintő jogviták „a közhatalmi jogosítvány[ok] gyakorlása során végrehajtott intézkedése[k]re vagy mulasztás[ok]ra” vonatkozó kizárás körébe tartozhatnak
73.
Emlékeztetek arra, hogy az 1215/2012 rendeletet – 1. cikkének (1) bekezdése értelmében – a polgári és kereskedelmi ügyekben kell alkalmazni. Ezzel szemben, e rendelet nem terjed ki többek között „az államnak a közhatalmi jogosítványai gyakorlása (acta iure imperii) során végrehajtott intézkedéseire vagy mulasztásaira vonatkozó felelősségre”.
74.
Amint arra a kérdést előterjesztő bíróság rámutat, felmerül a kérdés, hogy e kizárás kizárólag az államokra vonatkozik‑e, vagy a SHAPE‑hez hasonló nemzetközi szervezetek által elkövetett cselekményekre vagy mulasztásokra is kiterjedhet.
75.
E tekintetben, véleményem szerint hasznos emlékeztetni arra, hogy a Bíróság ítélkezési gyakorlatában a Brüsszeli Egyezmény égisze alatt kialakított „közhatalom” fogalma már magában foglalta azokat a helyzeteket, amikor valamely nemzetközi szervezet közhatalmat gyakorol. (
34
)
76.
Jelzem továbbá, hogy az ítélkezési gyakorlatban eredetileg megfogalmazott „közhatalom” fogalma nem korlátozódik az „állami felelősség” körére – mint ahogy a későbbiekben az 1215/2012 rendelet 1. cikkének (1) bekezdése alapján –, hanem általánosságban utal azokra a helyzetekre, amikor „a közjogi hatóság” közhatalmat gyakorol. (
35
)
77.
Ezzel kapcsolatban kiemelem, hogy az „az államnak a közhatalmi jogosítványai gyakorlása (acta iure imperii) során végrehajtott intézkedéseire vagy mulasztásaira vonatkozó felelősségre” való hivatkozásnak az e rendelet 1. cikkének (1) bekezdésébe való beiktatása, az egyetlen módosítás, amelyet e rendelet a 44/2001 rendelet 1. cikke (1) bekezdésének szövegéhez képest a hivatkozott rendelet 1. cikkének (1) bekezdésében hozott, csupán a „polgári és kereskedelmi ügyek” fogalmának tisztázására irányult. (
36
)
78.
Ezenkívül az 1215/2012 rendelet 1. cikkének (1) bekezdésében szereplő felsorolást megelőzi a „különösen” kifejezés. Véleményem szerint e rendelkezésben az „állam felelősségére” való hivatkozást ennélfogva úgy lehet értelmezni, hogy nem kimerítő jelleggel szemlélteti azon helyzetek típusát, amelyeket közhatalom gyakorlása kísérhet. (
37
)
79.
Ezzel kapcsolatban pontosítom, hogy e rendelet (10) preambulumbekezdése, amely szerint a jogalkotó szándéka az volt, hogy az említett rendelet hatálya alá vonja „a polgári és kereskedelmi ügyek lényeges részét, egyes jól meghatározott ügyek kivételével”, úgy tűnik számomra, hogy inkább az ugyanezen rendelet 1. cikkének (2) bekezdésében előírt kizárásokra utal, mintsem az (1) bekezdésében felsorolt területekre, amelyekre – mindenesetre – az 1215/2012 rendelet hatálya nem terjed ki, mivel nem tartoznak „a polgári és kereskedelmi ügyek” körébe.
80.
E tényezőkre tekintettel úgy vélem, hogy az 1215/2012 rendelet 1. cikkének (1) bekezdésében szereplő „közhatalom” fogalma kiterjedhet a nemzetközi szervezetek által elkövetett cselekményekre vagy mulasztásokra. Ebben az esetben az ilyen cselekmények vagy mulasztások nem tartoznak a „polgári és kereskedelmi ügyek” körébe, és így ki vannak zárva e rendelet tárgyi hatálya alól.
81.
Elemzésem további részében először is pontosítom azokat a kritériumokat, amelyeket a Bíróság ítélkezési gyakorlata állapított meg annak meghatározására, hogy valamely cselekményt vagy mulasztást a közhatalom gyakorlása során követtek‑e el. Ezt követően kifejtem azokat az okokat, amelyek miatt úgy vélem, hogy a SHAPE‑hez hasonló nemzetközi szervezet által hivatkozott mentesség nem meghatározó annak megállapítása szempontjából, hogy alkalmazandó‑e „a közhatalmi jogosítvány[ok] gyakorlása során végrehajtott intézkedése[k]re vagy mulasztás[ok]ra” vonatkozó kizárás.
4. A Bíróságnak „a közhatalmi jogosítvány[ok] gyakorlása során végrehajtott intézkedése[k]re vagy mulasztás[ok]ra” fogalmára vonatkozó ítélkezési gyakorlatáról
82.
Emlékeztetek arra, hogy a Bíróság állandó ítélkezési gyakorlatának megfelelően azt a kérdést, hogy valamely kereset ki van‑e zárva az 1215/2012 rendelet hatálya alól, a peres felek közötti jogviszony jellegére vagy a jogvita tárgyára jellemző tényezőkre tekintettel kell értékelni. (
38
)
83.
A Bíróság ily módon megállapította, hogy bár egyes olyan jogviták, amelyekben valamely hatóság áll szemben egy magánszeméllyel, az 1215/2012 rendelet tárgyi hatálya alá tartozhatnak, ez nem vonatkozik arra az esetre, amikor a hatóság közhatalmat gyakorol. (
39
) Ugyanis a peres felek valamelyike közhatalmi jogosítványainak megnyilvánulása a magánszemélyek közötti viszonyokban alkalmazandó szabályokkal kapcsolatos hatalmi túlkapások miatt kizárja azt, hogy az ilyen jogvita az e rendelet 1. cikkének (1) bekezdése értelmében vett polgári és kereskedelmi ügyek területére tartozzon. (
40
)
84.
Annak eldöntése során, hogy ez a helyzet áll‑e fenn, a Bíróság kimondta, hogy meg kell határozni a peres felek között fennálló jogviszonyt, továbbá vizsgálni kell az előterjesztett kereset alapját és megindításának módját. (
41
) Ezen ítélkezési gyakorlatra tekintettel úgy tűnik, hogy e három kritériumot – „a felek között fennálló jogviszonyt”, a „kereset alapját” és a „kereseti szabályokat” – együttesen kell megvizsgálni. Egyes ítéletek azonban nem tesznek említést a jogvitában részt vevő felek közötti jogviszony kritériumáról. (
42
) Egyébiránt más ítéletekben a Bíróság az indított kereset jogalapjára és a felek közötti jogviszonyra vonatkozó kritériumokat egymást átfedő szempontokként kezelte. (
43
) Ily módon számomra úgy tűnik, hogy a Bíróság nem különbözteti meg szisztematikusan „a felek között fennálló jogviszonyt”, „az előterjesztett kereset alapjától” és az „eljárás tárgyától”. (
44
)
85.
A Bíróság által ezekben az ítéletekben elfogadott indokolás részletein túl álláspontom szerint végső soron az a meghatározó, hogy a kereset olyan jogon alapul, amely közhatalmi magatartásból vagy a közhatalom megnyilvánulásával jellemzett jogviszonyból ered. (
45
)
86.
Ugyanis a Bíróság kimondta, hogy „az, hogy az ügyintéző hivatalnok a […] költségek visszatéríttetése során olyan követelés ügyében jár el, amely közhatalmi aktusból ered, elegendő ahhoz, hogy a felperes keresete – a nemzeti jog által a felperes részére biztosított eljárás jellegétől függetlenül – a Brüsszeli Egyezmény hatálya alól kizártnak minősüljön.” (
46
)
87.
Véleményem szerint ez az ítélkezési gyakorlat arra is rávilágít, hogy a keresetindítás módjaira vonatkozó kritérium nem releváns minden esetben. (
47
)
88.
Ily módon számomra úgy tűnik, hogy az a tény, hogy a kereset klasszikus polgári jogi formát ölt, nem akadálya annak, hogy ki lehessen zárni az 1215/2012 rendelet hatálya alól, amennyiben más tényezők alapján megállapítható, hogy a kereset közhatalmi magatartásból vagy közhatalmi megnyilvánulással jellemzett jogviszonyból eredő jogon alapul. (
48
)
89.
E tekintetben szükségesnek tartom kiemelni, hogy a kereset megindításának módjaira vonatkozó kritériumot a Baten (
49
) ítélet vezette be, amelyet többek között a Sapir, (
50
) a Sunico, (
51
) a Pula Parking (
52
) és a Gradbeništvo Korana (
53
) ítélet is átvett, olyan jogviták sajátos összefüggésében, amelyek esetében az egyéb tényezők alapján nem tűnt úgy, hogy a kereset olyan jogon alapult volna, amely közjogi magatartásból vagy közhatalmi megnyilvánulással jellemzett jogviszonyból eredt, annak kiküszöbölése érdekében, hogy az olyan helyzeteket, amelyekben az állami szervnek lehetősége van végrehajtható közjogi aktus meghozatalára, és ily módon olyan közhatalmi jogosítványokkal rendelkezik, amelyek segítségével kibújhat az általános jogi szabályok alól, mindezek ellenére az 1215/2012 rendelet hatálya alá vonják.
90.
A fentiekre figyelemmel azt a következtetést vonom le, hogy általában véve annak meghatározásához, hogy valamely jogvitát ki kell‑e zárni az 1215/2012 rendelet hatálya alól azzal az indokkal, hogy az „a közhatalmi jogosítvány[ok] gyakorlása során végrehajtott intézkedése[k]re vagy mulasztás[ok]ra” vonatkozik, meg kell vizsgálni, hogy a kereset olyan jogon alapul‑e, amely közhatalmi magatartásból vagy közhatalmi megnyilvánulással jellemzett jogviszonyból ered. E tekintetben különösen erre utaló jel lehet, hogy a hatóságnak lehetősége van arra, hogy olyan közjogi aktust fogadjon el, amely önmagában végrehajtható, és így kikerül az előterjesztett kereset megindításának módjait szabályozó általános jogi szabályok alól. Ezzel szemben az a tény, hogy a keresetet rendes jogorvoslatként terjesztették elő, nem döntő jelentőségű.
5. A nemzetközi szervezetek mentességének „a közhatalmi jogosítvány[ok] gyakorlása során végrehajtott intézkedése[k] vagy mulasztás[ok]” fogalmára gyakorolt hatásáról
91.
Az elemzés e szakaszában hasznosnak tartom a görög kormány és a SHAPE azon érveinek megválaszolását, amelyek szerint a nemzetközi szervezetek joghatóság vagy végrehajtás alóli mentessége azon kiváltságok közé tartozik, amelyek eltérnek a magánjogi személyek közötti kapcsolatokat szabályozó szokásos szabályoktól, és ezzel vitathatatlan erőfölénybe hozzák őket a szerződéses partnereikkel szemben. Egy olyan jogvita, mint az alapeljárás tárgyát képező jogvita, amelyben valamely nemzetközi szervezet a joghatóság vagy végrehajtás alóli mentességére hivatkozik, szerintük így a „közhatalom gyakorlására” vonatkozó kivétel körébe tartozik.
92.
E tekintetben emlékeztetek arra, hogy – amint az a fenti 90. pontból következik – az a kérdés, hogy valamely közjogi intézmény az előterjesztett kereset megindításának módjait szabályozó általános szabályokhoz képest eltérő jogi helyzetben van‑e, attól függ, hogy van‑e lehetősége végrehajtható közjogi aktust elfogadni. Másként fogalmazva, meg kell vizsgálni, hogy e szerv rendelkezik‑e olyan közhatalmi jogosítványokkal, amelyek lehetővé teszik számára, hogy a rendes jogi úton kívül magánszemélyekkel szemben kötelező erejű határozatokat hozzon.
93.
Márpedig sem a végrehajtási mentességnek, sem a joghatóság alóli mentességnek nem célja ilyen közhatalmi jogosítványok biztosítása. Ugyanis, amint azt a jelen indítvány 68. pontjában megállapítottam, a joghatóság alóli mentesség kizárólag a nemzeti bíróságtól követeli meg, hogy az 1215/2012 rendeletből vagy más jogi eszközökből eredő joghatóság gyakorlását megtagadja. Konkrétabb és plasztikusabb hasonlattal élve, a kedvezményezett számára „pajzsként” szolgál annak megakadályozása érdekében, hogy bíróság előtt pereljék, de semmilyen saját döntéshozatali jogkört nem biztosít számára. Ugyanez vonatkozik a végrehajtási mentességre is, amely kizárólag annak megtagadására kötelezi a bíróságot, hogy e mentesség kedvezményezettjét végrehajtási intézkedéseknek vesse alá.
94.
Következésképpen – hacsak nem tévedek – az, hogy a peres felek egyike a joghatóság vagy a végrehajtás alóli mentességre hivatkozik, nem jelenti azt, hogy a köztük fennálló jogviszonyt szükségképpen közhatalmi megnyilvánulás jellemzi. Az alapügy körülményei között önmagában abból a tényből, hogy a SHAPE a joghatóság vagy a végrehajtás alóli mentességre hivatkozik a holland bíróságok előtt, nem vonható le az a következtetés, hogy a SHAPE és a Supreme közötti szerződéses kötelezettségeket ne szabadon kötötték volna meg, és azokat egyoldalú döntéshozatal (
54
) vagy hatalmi túlkapás (
55
) jellemezné.
95.
Nem osztom tehát a görög kormány és a SHAPE álláspontját. Véleményem szerint önmagában az a tény, hogy valamely nemzetközi szervezet mentességre hivatkozik, nem jelenti azt, hogy a magánszemélyek közötti viszonyokban alkalmazandó szabályoknál lényegesen több jogosítvánnyal rendelkezik.
96.
Egyébiránt, még ha azt is feltételezzük, hogy valamely állam által hivatkozott mentesség arra utal, hogy az állam közhatalom gyakorlásával (
56
) járt el, semmiképpen nem ez a helyzet akkor, ha valamely nemzetközi szervezet a joghatóság vagy a végrehajtás alóli mentességére hivatkozik. Mivel e mentességek nem korlátozódnak az acta iure imperiire, véleményem szerint semmilyen segítséget nem nyújtanak azon kérdést illetően, hogy e szervezet közhatalmat gyakorolt‑e, vagy sem.
E.
Arról a kérdésről, hogy az alapügyben szóban forgóhoz hasonló kérelem az 1215/2012 rendelet tárgyi hatálya alá tartozik‑e
97.
Emlékeztetek egyrészt arra – amint az a jelen indítvány 90. pontjában is szerepel –, hogy annak meghatározása során, hogy valamely jogvitát ki kell‑e zárni az 1215/2012 rendelet hatálya alól azzal az indokkal, hogy az „a közhatalmi jogosítvány[ok] gyakorlása során végrehajtott intézkedése[k]re vagy mulasztás[ok]ra” vonatkozik, meg kell vizsgálni, hogy a kereset olyan jogon alapul‑e, amely közhatalmi magatartásból vagy közhatalmi megnyilvánulásból eredő jogviszonyból ered. Másrészt az „ideiglenes vagy biztosítási intézkedésekre” vonatkozó kérelmeknek az e rendelet hatálya alá tartozása, amint azt a jelen indítvány 47. pontjában kifejtettem, azon jogok jellegétől függ, amelyek biztosítását ezen intézkedések célozzák.
98.
E két kritérium együttvéve az alapügy körülményei között annak vizsgálatát teszi szükségessé, hogy a SHAPE ideiglenes intézkedés iránti eljárásának tárgyát képező zárolás olyan jog védelmének biztosítására irányult‑e, amely közhatalmi magatartásból vagy közhatalmi cselekményből eredő jogviszonyból származik.
99.
E tekintetben emlékeztetek arra, hogy a kérdést előterjesztő bíróság maga is jelezte, hogy e zárolás célja azon szerződéses követelés védelmének biztosítása volt, amelyre a Supreme állítása szerint a SHAPE‑pel kötött BOA‑k alapján jogosult.
100.
Hacsak nem bizonyítják, hogy a vitatott szerződési feltételek a magánszemélyek közötti viszonyokban alkalmazandó szabályokhoz képest túlzó hatalomgyakorlást tükröznek, amit a kérdést előterjesztő bíróságnak kell megvizsgálnia, véleményem szerint e szerződéses viszonyt nem jellemzi közhatalmi megnyilvánulás.
101.
A Supreme ugyanis maga is elismeri, hogy a felek közötti kötelezettségeket szabadon vállalták. Ezenkívül a felek nem vitatják, hogy a BOA‑k a piaci feltételeket tükröző megállapodások, amelyeket pályázati eljárást követően kötöttek meg.
102.
E megállapításokat álláspontom szerint nem kérdőjelezi meg az a tény, hogy a Supreme ezen egyezmények alapján üzemanyagot szállított a SHAPE részére az Afganisztánban a béke és biztonság fenntartása érdekében a NATO által irányított katonai művelet ellátásának biztosítása céljából.
103.
Amint azt a Bizottság helytállóan megjegyzi, a szállított üzemanyagok SHAPE általi későbbi felhasználása nem befolyásolja a felek szerződéses jogviszonyát. Ez a háttér lehetővé teszi annak az összefüggésnek a megértését, amelyben e jogviszony keletkezett, azonban önmagában nem teszi lehetővé annak megállapítását, hogy azt a magánszemélyek közötti viszonyokban alkalmazandó szabályokhoz képest hatalmi túlkapások jellemzik‑e.
104.
E körülményekre tekintettel úgy vélem, hogy a SHAPE által indítotthoz hasonló, zárlatot elrendelő biztosítási intézkedés megszüntetése iránti eljárást az 1215/2012 rendelet 1. cikkének (1) bekezdése értelmében vett „polgári és kereskedelmi ügyek” körébe tartozónak kell tekinteni, amennyiben e biztosítási intézkedés olyan szerződéses jogviszonyból származó jog biztosítására irányul, amelyet nem a közhatalom megnyilvánulása jellemez, aminek vizsgálata a bíróság feladata.
V. Végkövetkeztetés
105.
A fenti megfontolások fényében azt javasolom a Bíróságnak, hogy a Hoge Raad der Nederlanden (Hollandia legfelsőbb bírósága) által előzetes döntéshozatalra előterjesztett első kérdésre a következő válaszokat adja:
1)
A polgári és kereskedelmi ügyekben a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról szóló, 2012. december 12‑i 1215/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet 1. cikkének (1) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy az a kérdés, hogy a zárolás megszüntetésére irányuló ideiglenes intézkedés iránti kérelem az e rendelkezés értelmében vett „polgári és kereskedelmi ügyek” körébe tartozik‑e, azon jog természetétől függ, amelynek biztosítására e zárolás irányul, valamint attól, hogy e jog közhatalmi magatartásból vagy közhatalmi megnyilvánulással jellemzett jogviszonyból ered‑e, melyet a kérdést előterjesztő bíróságnak kell megvizsgálnia az említett rendelkezésben foglalt, „közhatalmi jogosítvány[ok] gyakorlása során végrehajtott intézkedése[k]re vagy mulasztás[ok]ra” vonatkozó kizárásra figyelemmel.
2)
Az a tény, hogy a nemzetközi szervezet olyan mentességre hivatkozik, amellyel állítása szerint a nemzetközi jog alapján rendelkezik, nem meghatározó ezen elemzés szempontjából, és nem képezheti akadályát annak, hogy a nemzeti bíróság az 1215/2012 rendelet alapján megállapítsa joghatóságát.
(
1
)	Eredeti nyelv: francia.
(
2
)	2012. december 12‑i európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2012. L 351., 1. o.).
(
3
)	Emlékeztetőül, az 1215/2012 rendelet 24. cikkének 5. pontja lényegében azt írja elő, hogy a határozatok végrehajtása során kizárólag a végrehajtás helye szerinti tagállam bíróságai rendelkeznek joghatósággal, a felek lakóhelyére való tekintet nélkül.
(
4
)	A szöveg a következő internetes címen érhető el: https://www.nato.int/cps/fr/natolive/official_texts_17300.htm
(
5
)	Egyezmény Belgium és Hollandia között a joghatóságról, a csődről, valamint a bírósági határozatok, választottbírósági határozatok és közokiratok elismeréséről és végrehajtásáról, kelt Brüsszelben, 1925. március 28‑án (Stb. 1929, 405).
(
6
)	Lásd ebben az értelemben: 2008. május 22‑icitiworks ítélet (C‑439/06, EU:C:2008:298, 32. pont); 2018. június 27‑iAltiner és Ravn ítélet (C‑230/17, EU:C:2018:497, 22. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
(
7
)	Lásd ebben az értelemben: 1998. március 12‑iDjabali ítélet (C‑314/96, EU:C:1998:104, 20. és 21. pont); 2005. január 20‑iGarcía Blanco ítélet (C‑225/02, EU:C:2005:34, 29–31. pont).
(
8
)	Lásd ebben az értelemben: 1992. március 26‑iReichert és Kockler ítélet, (C‑261/90, EU:C:1992:149, 34. pont); 2005. április 28‑iSt. Paul Dairy ítélet (C‑104/03, EU:C:2005:255, 13. pont). Hangsúlyozom, hogy amint az az előkészítő munkálatokból kitűnik, az 1215/2012 rendelet célja többek között az ideiglenes és védelmi intézkedések Unión belüli mozgására vonatkozó feltételek tisztázása volt (lásd még e rendelet (33) preambulumbekezdését). Ezzel szemben semmi nem utal arra, hogy az uniós jogalkotó szándéka az lett volna, hogy módosítsa az „ideiglenes és biztosítási intézkedések” Bíróság ítélkezési gyakorlata által adott meghatározását. Ezzel kapcsolatban megjegyzem, hogy bár az említett rendelet (25) preambulumbekezdése meghatároz bizonyos eseteket, amelyeket e fogalomnak tartalmaznia kell, nem határozza meg pontosan azt.
(
9
)	E tekintetben emlékeztetek arra, hogy a polgári perrendtartás 705. cikkének (1) bekezdése alapján „[a]z az ideiglenes intézkedésről határozó bíró, aki elrendelte a biztosítási intézkedést, bármely érdekelt fél kérelmére – a rendes bírói hatáskör sérelme nélkül – hatályon kívül helyezheti azt”. Ily módon számomra úgy tűnik, hogy az olyan eljárás, mint amelyet e rendelkezés alapján a SHAPE indított, nemcsak közvetlenül azon eljárás következménye, amelynek végén a zárolás foganatosítását elrendelték, hanem azt úgy is kell tekinteni, mint amely szorosan kapcsolódik ez utóbbi eljáráshoz. Véleményem szerint e két eljárástípusnak ugyanazon „ideiglenes és biztosítási intézkedések” képezik a tárgyát: az egyik a zárolás foganatosításának elrendelésére, míg a másik a zárolás megszüntetésére, valamint annak megtiltására irányul, hogy ugyanazon tények alapján újabb zárolást foganatosítsanak.
(
10
)	A teljesség kedvéért pontosítom, hogy írásbeli észrevételeiben a Supreme emlékeztet arra, hogy az 1215/2012 rendelet akkor alkalmazandó az ideiglenes és biztosítási intézkedésekkel kapcsolatos keresetekre, ha ezen intézkedések a rendelet tárgyi hatálya alá tartozó jogok védelmét szolgálják. Álláspontja szerint ebből az következik, hogy meghatározó jelentőségű, hogy maga az érdemi eljárás az e rendelet 1. cikkének (1) bekezdése értelmében vett „polgári és kereskedelmi ügyek” körébe tartozik‑e.
(
11
)	A polgári és kereskedelmi ügyekben a joghatóságról, valamint a bírósági határozatok végrehajtásáról szóló, 1968. szeptember 27‑i egyezmény (HL 1972. L 299., 32. o.; a továbbiakban: Brüsszeli Egyezmény). E tekintetben kiemelem, hogy az ítélkezési gyakorlat szerint a Bíróság által ezen egyezmény rendelkezéseire vonatkozóan adott értelmezés a polgári és kereskedelmi ügyekben a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról szóló, 2000. december 22‑i 44/2001/EK tanácsi rendelet (HL 2001. L 12., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás. 19. fejezet, 4. kötet, 42. o.; helyesbítések: HL 2006. L 242., 6. o.; HL 2011. L 124., 47. o.) rendelkezéseire is érvényes, mivel a rendelkezések egyenértékűnek tekinthetők (lásd: 2011. október 18‑iRealchemie Nederland ítélet, C‑406/09, EU:C:2011:668, 38. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat). Ez a helyzet e rendelet 1. cikkének (1) bekezdése és az említett egyezmény 1. cikkének első bekezdése esetében. Hasonlóképpen, az említett rendelet és az 1215/2012 rendelet 1. cikkének (1) bekezdése egyenértékűnek tekinthető (lásd: 2018. november 15‑iKuhn ítélet, C‑308/17, EU:C:2018:911, 31. és 32. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat). Ennélfogva a jelen indítványban a későbbiekben csak az 1215/2012 rendeletre fogok hivatkozni, idézve ugyanakkor a korábbi jogszabályokra vonatkozó ítélkezési gyakorlatot.
(
12
)	Lásd: 1979. március 27‑ide Cavel ítélet (143/78, EU:C:1979:83, 8. pont).
(
13
)	Lásd többek közt: 1992. március 26‑iReichert és Kockler ítélet (C‑261/90, EU:C:1992:149, 32. pont); 1998. november 17‑iVan Uden ítélet (C‑391/95, EU:C:1998:543, 33. pont); 2011. október 18‑iRealchemie Nederland ítélet (C‑406/09, EU:C:2011:668, 40. pont).
(
14
)	Lásd: 1980. március 6‑ide Cavel ítélet (120/79, EU:C:1980:70, 8. és 9. pont).
(
15
)	1979. március 27‑ide Cavel ítélet (143/78, EU:C:1979:83). Emlékeztetek arra, hogy az 1215/2012 rendelet 1. cikke (2) bekezdésének a) pontja értelmében – többek között – a természetes személyek személyi állapota, jog‑ és cselekvőképessége, valamint házassági vagyonjoga ki van zárva e rendelet hatálya alól.
(
16
)	1980. március 6‑ide Cavel ítélet (120/79, EU:C:1980:70).
(
17
)	Lásd: 1980. március 6‑ide Cavel ítélet (120/79, EU:C:1980:70, 11. és 12. pont).
(
18
)	1998. november 17‑iVan Uden ítélet (C‑391/95, EU:C:1998:543). Megjegyzem, hogy az ezen ügyre vonatkozó indítványában (C‑391/95, EU:C:1997:288, 62. pont) Léger főtanácsnok jelezte, hogy az ideiglenes intézkedésről határozó bíróhoz benyújtott ideiglenes intézkedés iránti kérelem tárgya egyáltalán nem a választottbírósági ügyre vonatkozott, sokkal inkább kötelmi jogi igényről volt szó, abban az értelemben, hogy „egy szerződéses kötelezettség megsértésén” alapult. Ezenkívül emlékeztetek arra, hogy az 1215/2012 rendelet 1. cikke (2) bekezdésének d) pontja értelmében a választottbíráskodás nem tartozik e rendelet tárgyi hatálya alá.
(
19
)	Tudomásom szerint a Bíróság csak az 1982. március 31‑iW. ítéletben (25/81, EU:C:1982:116, 8. pont) tért el kifejezetten ezen általános tendenciától, amelyben hangsúlyozta, hogy az olyan ideiglenes intézkedés iránti kérelem, amely egy dokumentum annak megakadályozása érdekében történő bemutatására irányul, hogy az abban szereplő nyilatkozatokat a nő vagyontárgyainak férje általi kezelésével kapcsolatos jogvita során bizonyítékként felhasználják, járulékos jellege miatt a Brüsszeli Egyezmény értelmében vett házassági vagyonjoghoz kapcsolódónak tekintendő.
(
20
)	Ami azt az általánosabb kérdést illeti, hogy a Brüsszeli Egyezmény rendelkezései az egyezmény hatálya tekintetében a járulékos kérelmek sorsát a fő kérelmek sorsához kötik‑e, megjegyzem, hogy a Cavel I (de Cavel, 143/78, nem tették közzé, EU:C:1979:50) ügyre vonatkozó indítványában Warner főtanácsnok nevezetesen az Egyezmény 5. cikkének (4) bekezdésére (jelenleg az 1215/2012 rendelet 7. cikkének 3. pontja) hivatkozott, amely büntetőeljárás alapjául szolgáló cselekményen alapuló polgári jogi kártérítés vagy az eredeti állapot helyreállítása iránti igény tekintetében a büntetőeljárásban eljáró bíróság számára joghatóságot biztosít, hozzáfűzve, hogy az említett egyezmény „kifejezetten alkalmazandó a járulékos eljárásokra, jóllehet az alapeljárás nyilvánvalóan a hatályán kívül esik”.
(
21
)	Lásd ebben az értelemben: 2005. április 28‑iSt. Paul Dairy ítélet (C‑104/03, EU:C:2005:255, 10. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
(
22
)	Lásd: 2012. július 19‑i ítélet (C‑154/11, EU:C:2012:491, 54 és 55. pont).
(
23
)	Lásd: Szpunar főtanácsnok Rina ügyre vonatkozó indítványát (C‑641/18, EU:C:2020:3, 35–38. pont). Ebben az ügyben még nem született ítélet. Lásd még: Lalive, J‑F „L’immunité de juridiction des États et des organisations international” (Az államok és a nemzetközi szervezetek joghatóság alóli mentessége), R. C. A. D.I, t. 84, 1953‑III., 215. o.
(
24
)	Lásd többek között: Fox, H., Webb, P., The Law of State immunity, Oxford University Press, Oxford, 2013., 509. és azt követő oldalak.
(
25
)	Lásd Fox, H., Webb, P., i. m., 570. és azt követő oldalak. Egyes szerzők szerint a iure imperii és a iure gestionis cselekmények közötti különbségtételt ki kellene terjeszteni a nemzetközi szervezetekre is. Mindazonáltal a nemzeti bíróságok ítélkezési gyakorlata e tekintetben nem meggyőző (lásd különösen: Gaillard, E., Pingel‑Lenuzza, I., „Inter association and immunity from jurisdiction: to restrict or to bypass”, I. C. L.Q, 51. kötet, 1. kötet, 2002. kötet, 9. o.)
(
26
)	Lásd: 2012. július 19‑iMahamdia ítélet (C‑154/11, EU:C:2012:491, 54. pont). Ezen elv szerint egyetlen szuverén állam sem vethet más szuverén államot a joghatósága alá.
(
27
)	Lásd: Dominicé, C., „L’immunité de juridiction et d’ exécution des organismes internationales” (A nemzetközi szervezetek joghatóság és végrehajtás alóli mentessége), R. C. A. D.I, t.187, 1984‑IV, 163. o.
(
28
)	Lásd El Sawah, S., „Chapitre 3 – Les immunités des organisations internationales”, Les immunités des États et des organisations internationales („3. fejezet – A nemzetközi szervezetek mentességei”, Az államok és a nemzetközi szervezetek mentességei), Brüsszel, Éd. Larcier, 2011., 210–211. o. Lásd még Fox, H., Webb, P., i. m., 571. és azt követő oldalak, valamint Blokker, N., „International Organizations: the Untouchables?”, International Organizations Law Review, 10. kötet, 2013, 260. o. Ezzel kapcsolatban megjegyzem, hogy az Emberi Jogok Európai Bíróságának már volt alkalma pontosítani, hogy „a kiváltságok és mentességek nemzetközi szervezetek részére történő biztosítása e szervezetek megfelelő működésének elengedhetetlen eszköze” (EJEB, 1999. február 18., Waite és Kennedy kontra Németország, CE:ECHR:1999:0218JUD002608394, 63. §).
(
29
)	Lásd: 2011. december 21‑iAir Transport Association of America és társai ítélet (C‑366/10, EU:C:2011:864, 101. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
(
30
)	Itt jelzem, hogy a Gerechtshof’s‑Hertogenbosch (’s‑hertogenboschi fellebbviteli bíróság) által a 2019. december 10‑i ítéletében követett megközelítésről van szó, amely az érdemi eljárásra vonatkozott. E bíróság először is megállapította, hogy az a tény, hogy a SHAPE és a JFCB joghatóság alóli mentességre hivatkozott, nem elegendő annak megállapításához, hogy vitatták a holland bíróságok joghatóságát, még az 1215/2012 rendelet alapján sem (6.5.3.4 pont). Ezt követően, amint az a jelen indítvány 33. pontjában már megállapításra került, a Bizottság jelezte, hogy mivel ez a mentesség hivatalos feladatok ellátásához kapcsolódik, azt abszolútnak kell tekinteni (6.7.9.1 pont).
(
31
)	Mengozzi főtanácsnok a Mahamdia ügyre vonatkozó indítványában (C‑154/11, EU:C:2012:309, 28. pont) hangsúlyozta, hogy a végrehajtás alóli mentesség célja éppen az, hogy az érintett felet mentesítse minden olyan közigazgatási vagy bírósági kényszer alól, amely valamely ítélet alkalmazásából eredhet.
(
32
)	Lásd analógia útján az államok által hivatkozott joghatóság alóli mentességet illetően: Szpunar főtanácsnok Rina ügyre vonatkozó indítványa (C‑641/18, EU:C:2020:3, 42. pont), amelyben rámutatott, hogy eleve meg kell különböztetni azt a kérdést, hogy a 44/2001 rendelet ratione materiae alkalmazható‑e egy olyan jogvitában, amelyben valamely állam a joghatóság alóli mentességre hivatkozik, attól a kérdéstől, hogy a bíróság gyakorolhatja‑e az e rendeletre alapított joghatóságát e jogvitában, vagy a mentesség akadályát képezi.
(
33
)	Lásd: 2015. január 28‑iKolassa ítélet (C‑375/13, EU:C:2015:37, 61. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
(
34
)	Lásd: 1976. október 14‑iLTU‑ítélet (29/76, EU:C:1976:137), amelyben a Bíróság kizárta a Brüsszeli Egyezmény hatálya alól a valamely magánjogi személy által egy nemzetközi közjogi szervezetnek (azaz az Európai Repülésbiztonsági Szervezetnek, Eurocontrolnak) fizetendő díjak beszedésével kapcsolatos jogvitát.
(
35
)	Lásd többek között: 1976. október 14‑iLTU‑ítélet (29/76, EU:C:1976:137, 4. pont); 2013. szeptember 12‑iSunico és társai ítélet (C‑49/12, EU:C:2013:545, 34. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
(
36
)	Lásd ebben az értelemben: Rogerson, P., Brussels I bis Regulation, Magnus, U., Mankowski, P., Otto Schmidt vezetésével, Köln, 2016, 63. o., 13. pont. E tekintetben kiemelem, hogy a 44/2001 rendelet 1. cikkének (1) bekezdése kizárólag azt írta elő, hogy e rendelet nem terjed ki többek között az „adó‑, vám‑ vagy közigazgatási ügyekre”. Így az 1215/2012 rendelet hatálybalépéséig a közhatalom gyakorlásával kapcsolatos kivétel kizárólag a Bíróság ítélkezési gyakorlatában létezett.
(
37
)	Előfordulhat például, hogy valamely állam közhatalmi jogosítványait közjogi vagy magánjogi jogalanyokra ruházza át.
(
38
)	Lásd többek között: 1976. október 14‑iLTU‑ítélet (29/76, EU:C:1976:137, 4. pont); 2002. november 14‑iBaten ítélet (C‑271/00, EU:C:2002:656, 29. pont).
(
39
)	Lásd többek között: 1976. október 14‑iLTU‑ítélet (29/76, EU:C:1976:137, 4. pont); 2013. április 11‑iSapir és társai ítélet (C‑645/11, EU:C:2013:228, 33. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
(
40
)	Lásd többek között: 1993. április 21‑iSonntag ítélet (C‑172/91, EU:C:1993:144, 22. pont); 2019. február 28‑iGradbeništvo Korana ítélet (C‑579/17, EU:C:2019:162, 49. pont).
(
41
)	Lásd többek között: 2003. május 15‑iPréservatrice foncière TIARD ítélet (C‑266/01, EU:C:2003:282, 23. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat); 2019. február 28‑iGradbeništvo Korana ítélet (C‑579/17, EU:C:2019:162, 48. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat). Pontosítom, hogy Kokott főtanácsnok a flyLAL‑Lithuanian Airlines ügyre vonatkozó indítványában (C‑302/13, EU:C:2014:2046, 23. pont) jelezte, hogy „elsősorban az alapeljárás felei közötti jogviszony jellemzőit kell elemezni, majd – az alapeljárás tárgyának […] meghatározása érdekében – tisztázni kell a követelés alapjául szolgáló tényeket, valamint a kereset alapját és benyújtásának módját”. Így arra engedett következtetni, hogy az előterjesztett kereset alapjára és módjára vonatkozó feltétel sem többre, sem kevesebbre nem irányul, mint „a jogvita tárgyának” meghatározása során figyelembe veendő körülmények pontosítására.
(
42
)	Ez a helyzet a 2002. november 14‑iBaten ítélet (C‑271/00, EU:C:2002:656, 37. pont) esetében is, amelyben a Bíróság megállapította, hogy a „polgári és kereskedelmi ügyek” körébe tartozik az a visszkereset, amellyel „egy közjogi szerv egy magánjogi személytől a szociális segély címén kifizetett összegek […] visszatérítését kéri, amennyiben e kereset alapját és megindításának módját az általános szabályok szabályozzák” (kiemelés tőlem). Megjegyzem, hogy a 2013. április 11‑iSapir és társai ítéletben (C‑645/11, EU:C:2013:228, 34–38. pont) sem hivatkozott a Bíróság a peres felek között fennálló jogviszonyra, hanem kizárólag az előterjesztett kereset alapját és megindításának módját vizsgálta.
(
43
)	Lásd: 2013. szeptember 12‑iSunico és társai ítélet (C‑49/12, EU:C:2013:545, 37–40. pont), amelyben a Bíróság először ismertette a kérelem ténybeli és jogi alapját, majd megállapította, hogy többek között az e tekintetben felsorolt elemekből az következik, hogy a felek között fennálló jogviszony nem minősül közhatalmi jogosítványok alkalmazását lehetővé tévő jogviszonynak. Úgy tűnik számomra, hogy a 2017. március 9‑iPula Parking ítélet (C‑551/15, EU:C:2017:193, 35–38. pont) hasonló megközelítést követett.
(
44
)	E tekintetben megjegyzem, hogy az előterjesztett kereset alapjára és módjára vonatkozó kritériumok megjelenése előtt még a „per tárgya” és a „felek között fennálló jogviszony” közötti különbségtétel sem volt mindig szigorúan meghatározva. Így a 2002. október 1‑jei Henkel ítéletben (C‑167/00, EU:C:2002:555, 30. pont) a Bíróság lényegében egyesítette e két kritériumot, és megállapította, hogy a jogvita tárgya nem a közhatalmi megnyilvánulás, mivel a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás magánjogi jogviszonyok bírósági felülvizsgálatára irányult. Ezzel szemben a 2016. július 28‑iSiemens Aktiengesellschaft Österreich ítéletben (C‑102/15, EU:C:2016:607, 31. pont) a Bíróság hangsúlyozta, hogy annak meghatározásához, hogy valamely tárgykör a 44/2001 rendelet hatálya alá tartozik‑e, vagy sem, meg kell vizsgálni „a peres felek közötti jogviszonyok jellegét és a jogvita tárgyát meghatározó elemeket”, ami arra utal, hogy a jogviszonyra és a jogvita tárgyára vonatkozó kritériumokat együttesen kell alkalmazni (kiemelés tőlem).
(
45
)	Lásd ebben az értelemben: Bot főtanácsnok Kuhn ügyre vonatkozó indítványa (C‑308/17, EU:C:2018:528, 61. pont).
(
46
)	Lásd 1980. december 16‑iRüffer ítélet (814/79, EU:C:1980:291, 15. pont). Kiemelés tőlem. Wahl főtanácsnok a Siemens Aktiengesellschaft Österreich ügyre vonatkozó indítványában (C‑102/15, EU:C:2016:225, 38. pont) jelezte, hogy a Rüffer ítéletben elfogadott érvelés még mindig érvényes. A 2016. július 28‑iSiemens Aktiengesellschaft Österreich ítéletben (C‑102/15, EU:C:2016:607, 40. pont) a Bíróság átvette ezt az érvelést.
(
47
)	Lásd többek között: 1980. december 16‑iRüffer ítélet (814/79, EU:C:1980:291, 15. pont); 2007. február 15‑iLechouritou és társai ítélet (C‑292/05, EU:C:2007:102, 41. pont). Ez utóbbi ítéletben a Bíróság kimondta, hogy mivel a kár alapjául hivatkozott cselekményeket úgy kell tekinteni, mint amelyek az állam közhatalmi jogosítványainak megnyilvánulásából erednek, egyáltalán nem releváns az a körülmény, hogy a kérdést előterjesztő bíróság előtt indított keresetet polgári jogiként terjesztették elő.
(
48
)	Lásd ebben az értelemben: Bot főtanácsnok Fahnenbrock és társai egyesített ügyekre vonatkozó indítványa (C‑226/13, C‑245/13, C‑247/13 és C‑578/13, EU:C:2014:2424, 57. pont).
(
49
)	2002. november 14‑i ítélet (C‑271/00, EU:C:2002:656, 31. pont).
(
50
)	2013. április 11‑i ítélet (C‑645/11, EU:C:2013:228, 34. pont).
(
51
)	2013. szeptember 12‑i ítélet (C‑49/12, EU:C:2013:545, 35. pont).
(
52
)	2017. március 9‑i ítélet (C‑551/15, EU:C:2017:193, 35–37. pont).
(
53
)	2019. február 28‑i ítélet (C‑579/17, EU:C:2019:162, 55–61. pont).
(
54
)	Lásd: 1976. október 14‑iLTU‑ítélet (29/76, EU:C:1976:137, 4. pont); 2007. február 15‑iLechouritou és társai ítélet (C‑292/05, EU:C:2007:102, 37. pont).
(
55
)	Lásd: 2003. május 15‑iPréservatrice foncière TIARD ítélet (C‑266/01, EU:C:2003:282, 30. pont).
(
56
)	E tekintetben visszautalok a jelen indítvány 60. és 61. pontjára. Megjegyzem, hogy egyes szerzők szerint a nemzetközi szokásjogban az acta iure imperii és az acta iure gestionis közötti különbségtétel messze nem nyilvánvaló (lásd különösen: Yang, X., State Immunity in International Law, Cambridge Studies in International and Comparative Law, Cambridge University Press, 2012., 60. o.). Mengozzi főtanácsnok a Mahamdia ügyre vonatkozó indítványában (C‑154/11, EU:C:2012:309, 23. pont) azt is megállapította, hogy az államok joghatósága alóli relatív mentességgel kapcsolatos egyik elmélet sem kristályosodik ki ténylegesen, és hogy a nemzeti megoldások igencsak sokfélék, a nemzeti bíróságok pedig „hol az elvégzett feladatok jellegére, hol az említett feladatok céljára, hol pedig a szerződés jellegére” hivatkoznak, illetve a mentesség megszüntetéséhez e kritériumokat kumulatívan veszik figyelembe.