62008CJ0365_BG
Страни по делото
Основания за решението
Диспозитив
Страни по делото
По дело C‑365/08
с предмет преюдициално запитване, отправено на основание член 234 ЕО от Verwaltungsgerichtshof (Австрия) с акт от 4 юли 2008 г., постъпил в Съда на 11 август 2008 г., в рамките на производство по дело
Agrana Zucker GmbH
срещу
Bundesminister für Land- und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft,
СЪДЪТ (четвърти състав),
състоящ се от: г‑н J.‑C. Bonichot, председател на състав, г‑жа C. Toader, г‑н K. Schiemann, г‑н P. Kūris (докладчик) и г‑н L. Bay Larsen, съдии,
генерален адвокат: г‑жа V. Trstenjak,
секретар: г‑н K. Malacek, администратор,
предвид изложеното в писмената фаза на производството и в съдебното заседание от 19 ноември 2009 г.,
като има предвид становищата, представени:
– за Agrana Zucker GmbH, от адв. W. Schwartz и адв. H.‑J. Prieß, Rechtsanwälte, както и от г‑н B. Kurzai и г‑н H. Husemeyer,
– за испанското правителство, от адв. F. Díez Moreno, в качеството на представител,
– за литовското правителство, от г‑н D. Kriaučiūnas, в качеството на представител,
– за полското правителство, от г‑н M. Dowgielewicz, в качеството на представител,
– за Съвета на Европейския съюз, от г‑н M. Moore и г‑жа Z. Kupčová, в качеството на представители,
– за Комисията на Европейските общности, от г‑н F. Erlbacher и г‑н P. Rossi, в качеството на представители,
след като изслуша заключението на генералния адвокат, представено в съдебното заседание от 21 януари 2010 г.,
постанови настоящото
Решение
Основания за решението
1. Преюдициалното запитване се отнася до тълкуването и валидността на член 16 от Регламент (ЕО) № 318/2006 на Съвета от 20 февруари 2006 година относно общата организация на пазарите в сектора на захарта (ОВ L 58, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 70, стр. 77).
2. Запитването е отправено във връзка с жалба, подадена от Agrana Zucker GmbH (наричано по-нататък „Agrana Zucker“), срещу решение на Bundesminister für Land- und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft (федерален министър на селското стопанство, лесовъдството, околната среда и водите) от 25 март 2008 г. относно размера на производствената такса за пазарната 2007/2008 година.
Правна уредба
Регламент № 318/2006
3. С Регламент № 318/2006, приет от Съвета на Европейския съюз в рамките на проведената през 2006 г. реформа на общата организация на пазарите в сектора на захарта, се установява нов режим и нови намаления на квотите. Освен това с него се установява такса, наречена „производствена такса“, и се предвиждат нови, управлявани от Европейската комисия, пазарни инструменти като изтеглянето от пазара.
4. Що се отнася до производствената такса, съображение 19 от Регламент № 318/2006 гласи следното:
„Необходимо е да бъде въведена производствена такса, която да допринесе за финансирането на разходите, възникващи по силата на общата организация на пазарите в сектора на захарта.“
5. Член 16 от посочения регламент, озаглавен „Производствена такса“, предвижда:
„1. Считано от пазарната 2007/2008 година, върху квотите за захар […], отпуснати на предприятията, произвеждащи захар […], се удържа производствена такса.
2. Производствената такса се определя в размер на 12,00 EUR на тон […] захар [от квотата] […].
3. Държавата членка удържа пълната стойност на изплатената производствена такса по параграф 1 от предприятията на нейна територия, съразмерно на отпусната им квота през въпросната пазарна година.
Предприятията извършват плащанията на тези такси най-късно до края на февруари през съответната пазарна година.
4. Предприятията за производство на захар […] в Общността могат да изискват от производителите на захарно цвекло или захарна тръстика или от доставчиците на цикория да понесат до 50 % от съответната производствена такса.“
6. Понятието „[…] захар [от квотата]“ е определено в член 2, точка 5 от Регламент № 318/2006 като всяко произведено количество захар, причислявано към определена пазарна година в рамките на отпуснатата квота за съответното предприятие.
7. В член 1, параграф 2 от Регламент № 318/2006 се уточнява, че дадена пазарна година започва на 1 октомври и завършва на 30 септември следващата година.
8. Що се отнася до изтеглянето от пазара, съображение 22 от този регламент гласи следното:
„Необходимо е да бъдат въведени нови пазарни средства, които Комисията [д]а управлява. […] [З]а да се поддържа структурният баланс на пазарите на захар на ценово равнище близко до референтната цена, следва Комисията да може да взема решение за изтегляне на захарта от пазара за периода, необходим за ребалансиране на пазара.“
9. Член 19 от посочения регламент, озаглавен „Изтегляне на количества захар“, гласи:
„1. За да бъде запазено структурното равновесие на пазара при ценово равнище, близко до референтната цена, като се вземат предвид поетите задължения от Общността по силата на сключените споразумения съгласно член 300 от Договора [за ЕО], определен процент, общ за всички държави членки, […] захар [от квотата] […] може да бъде изтеглен от пазара преди началото на следващата пазарна година.
[…]
2. Процентът изтеглени количества, упоменат в параграф 1, се определя най-късно до 31 октомври през въпросната пазарна година въз основа на очакваните пазарни тенденции през същата пазарна година.
3. Всяко предприятие, на което е предоставена квота, съхранява за своя сметка по време на периода на изтегляне […] количествата захар, ко[и]то съответства[т] на начисляването на процента, посочен в параграф 1[,] върху неговата продукция съгласно квотата за съответната пазарна година.
Количествата захар, изтеглени през дадена пазарна година, се считат за първите количества, произведени в рамките на квотата за следващата пазарна година. При все това, като се вземат предвид очакваните пазарни тенденции, може да бъде решено, по реда на член 39, параграф 2, за текущата и/или за следващата пазарна година цялото или част от изтегленото количество захар […] да се считат за:
– излишък от захар […], който е на разположение за обработка като промишлена захар […],
или
– временно производство в рамките на квота, част от което може да бъде запазена за износ при спазване на поетите задължения от Общността по силата на сключените споразумения съгласно член 300 от Договора.
[…]“
Регламент (ЕО) № 290/2007
10. Съображение 8 от Регламент (ЕО) № 290/2007 на Комисията от 16 март 2007 година за определяне на процента, предвиден в член 19 от Регламент (ЕО) № 318/2006 на Съвета, за пазарната 2007/2008 година (OB L 78, стр. 20) гласи следното:
„Би трябвало при тези условия да се вземе предвид фактът, че ограниченията, свързани с предпазната мярка, могат да имат сериозни икономически последствия за предприятията в държавите членки, които са положили специални усилия в рамките на схемата за преструктуриране, установена с Регламент (ЕО) № 320/2006. Подобен ефект би бил наистина в противоречие със самата цел на тази схема и на общата организация на пазарите в сектора на захарта, която се състои в гарантиране на жизнеспособността и конкурентоспособността на този сектор. Следователно е необходимо да се предвиди освобождаване от прилагането на процента на предпазно изтегляне за държавите членки съразмерно с процента на националната квота, която е била отказана в рамките на посочената по-горе схема за преструктуриране“.
11. Член 1 от Регламент № 290/2007 предвижда:
„1. За пазарната 2007/2008 година процентът, предвиден в член 19, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 318/2006, се определя на 13,5 %.
2. Чрез дерогация от параграф 1:
а) процентът, предвиден в посочения параграф, не се прилага към предприятията, чието производство е по-малко от 86,5 % от тяхната квота за пазарната 2007/2008 година;
б) за предприятията, чиито производствени количества са равни или надвишават 86,5 % от тяхната квота за пазарната 2007/2008 година, количествата, които надхвърлят 86,5 %, се изтеглят;
в) процентът, предвиден в параграф 1, не се прилага спрямо количествата, произведени в държавите членки, чиято национална квота за захар е била отказана в размер на най-малко 50 % считано от 1 юли 2006 г. вследствие на отказа от квоти по член 3 от Регламент (ЕО) № 320/2006.
За държавите членки, чиято национална квота за захар е била отказана в размер на по-малко от 50 %, считано от 1 юли 2006 г., вследствие отказа от квоти по член 3 от Регламент (ЕО) № 320/2006, процентът за изтегляне, предвиден в параграф 1, се намалява пропорционално на отказаните квоти.
Приложимият процент съгласно настоящата точка е посочен в приложението.
[…]
4. Количествата, изтеглени в съответствие с параграф 2, буква б) и параграф 3, се разглеждат като излишък от захар […] за пазарната 2007/2008 година, който е възможно да се преработи в промишлена захар […].
[…]“
Спорът по главното производство и преюдициалните въпроси
12. През 2006 г. компетентният административен орган отпуска на Agrana Zucker квота от 405 812,4 тона за производството на захар за пазарните години от 2006/2007 до 2014/2015. За пазарната 2007/2008 година в приложение на член 1, параграф 1 и параграф 2, буква б) от Регламент № 290/2007 същият орган определя приложимия за Agrana Zucker праг на производството в рамките на квотата на 86,5 % от квотата му, тоест в размер на 351 027,73 тона, като по този начин задължава това дружество да изтегли 13,5 % от квотата си, тоест 54 784,67 тона захар.
13. С решение от 28 януари 2008 г. Agrarmarkt Austria (разплащателен орган) определя размера на производст вената такса, дължима от Agrana Zucker за пазарната 2007/2008 година, на 4 869 748,80 EUR и приканва последното да му заплати тази сума.
14. Като се оплаква, че производствената такса е изчислена въз основа на отпуснатата му квота и следователно въз основа и на изтеглените 54 784,67 тона захар, които то не може да продава като произведено в рамките на квотата количество захар, Agrana Zucker подава жалба срещу решението на Agrarmarkt Austria пред Bundesminister für Land- und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft. Последният отхвърля жалбата с решение от 25 март 2008 г., което е предмет на производството пред запитващата юрисдикция.
15. От акта за преюдициално запитване следва, че Agrana Zucker поддържа в главното производство, че вземането предвид на изтегленото от пазара количество захар при изчисляване на производствената такса нарушава принципа на пропорционалност и установения в член 34, параграф 2 ЕО принцип на недопускане на дискриминация. Според него подобно нарушение може да бъде избегнато, ако член 16 от Регламент № 318/2006 се тълкува в съответствие с първичното право.
16. Запитващата юрисдикция отбелязва по същество, че с оглед на застъпените от страните правни възгледи, на Решение от 8 май 2008 г. по дело Zuckerfabrik Jülich и др. (C‑5/06 и C‑23/06—C‑36/06, Recueil, стр. I‑3231) и на изразените от жалбоподателя по главното производство резерви относно валидността на член 16 от Регламент № 318/2006 поставеният във връзка с правото на Съюза въпрос не може да бъде лесно разрешен и отговорът на този въпрос не може да се изведе от практиката на Съда.
17. При тези условия Verwaltungsgerichtshof решава да спре производството и да постави на Съда следните преюдициални въпроси:
„1) Член 16 от Регламент […] № 318/2006 […] трябва ли да се тълкува в смисъл, че квота за захар — която не може да се използва вследствие на превантивно изтегляне от пазара по силата на член 1 от Регламент […] № 290/2007 […] — трябва да се включи при изчисляването на размера на производствената такса?
2) При положителен отговор на първия въпрос:
Член 16 от Регламент […] № 318/2006 […] съвместим ли е с първичното право и в частност с принципа на пропорционалност и с произтичащата от член 34 ЕО забрана на дискриминацията?“
По преюдициалните въпроси
По първия въпрос
18. С първия си въпрос запитващата юрисдикция иска по същество да се установи дали член 16 от Регламент № 318/2006 трябва да се тълкува в смисъл, че количеството захар от квотата, изтеглено от пазара в приложение на член 19 от посочения регламент и член 1 от Регламент № 290/2007, се включва в основата на производствената такса.
19. Жалбоподателят в главното производство, както и испанското и литовското правителство смятат, че производствената такса се прилага за количеството захар от квотата, което е действително произведено и може да се продава като такова, а не за самата квота. От това следвало, че изтегленото от пазара количество захар не трябва да се взема предвид при определяне на основата на посочената такса.
20. В това отношение следва да се припомни, че член 16, параграф 1 от Регламент № 318/2006 предвижда, че считано от пазарната 2007/2008 година върху квотите за захар, отпуснати на произвеждащите захар предприятия, се удържа производствена такса. Така в тази разпоредба ясно се указва, че посочената квота представлява основата на производствената такса. От това следва, че основата на таксата, която трябва да заплати предприятие, производител на захар, се състои от отпуснатата му за съответната пазарна година квота за захар.
21. Безспорно изразът „производствена такса“, употребен в съображение 19 от Регламент № 318/2006, както и в заглавието и разпоредбите на член 16 от този регламент, може да въведе в заблуждение относно определянето на основата на тази такса, тъй като оставя впечатление, че обозначава такса, приложима не за дадена квота, а за действително произведени стоки. Посоченото важи и за текста на член 16, параграф 2 от посочения регламент, съгласно който „производствената такса се определя в размер на 12,00 EUR на тон […] захар [от квотата]“, като се има предвид, че понятието „захар от квотата“ е определено в член 2, точка 5 от посочения регламент като всяко произведено количество захар, причислявано към определена пазарна година в рамките на отпуснатата квота за съответното предприятие.
22. Въпреки това, както отбелязва генералният адвокат в точки 46—51 от заключението си, от съдържанието и структурата на член 16 от Регламент № 318/2006 следва, че в рамките на реформата на общата организация на пазарите в сектора на захарта законодателят на Съюза желае да установи нова такса, чиято основа е не действително произведеното количество захар, а отпуснатата квота за захар. Всъщност, докато в параграф 1 от този член се установява принципът за събиране на такса върху отпуснатата на предприятията производители на захар квота за захар, параграф 2 от посочения член има само за предмет да определи размера на посочената такса.
23. Този анализ се потвърждава от член 16, параграф 3 от Регламент № 318/2006, в който се уточняват конкретните условия за събиране на производствената такса. Всъщност, от една страна, в първата алинея от него се предвижда, че „държавата членка удържа пълната стойност на изплатената производствена такса по параграф 1 от предприятията на нейна територия, съразмерно на отпусната им квота през въпросната пазарна година“. От друга страна, във втората алинея от този параграф се изисква предприятията да извършват плащанията най-късно до края на февруари през съответната пазарна година. На тази дата обаче произведеното за тази година количество не е известно, тъй като съгласно член 1, параграф 2 от посочения регламент пазарната година започва на 1 октомври и завършва на 30 септември следващата година.
24. Освен това нито от Регламент № 318/2006, нито от други данни следва, че законодателят на Съюза е искал да изключи от основата на производствената такса количеството захар от квотата, изтеглено от пазара съгласно член 19 от този регламент. Тезата, съгласно която тази такса се прилага само за количеството захар, съответстващо на разликата между отпуснатата квота за захар и изтегленото от пазара количество захар от квотата, не може по-специално да се основе на член 16 от посочения регламент, който е анализиран в точки 20—23 от настоящото решение.
25. Следователно на първия въпрос следва да се отговори, че член 16 от Регламент № 318/2006 трябва да се тълкува в смисъл, че количеството захар от квотата, което е изтеглено от пазара в приложение на член 19 от този регламент и на член 1 от Регламент № 290/2007, се включва в основата на производствената такса.
По втория въпрос
26. Вторият въпрос се отнася до валидността на член 16 от Регламент № 318/2006. В случай на положителен отговор на първия въпрос запитващата юрисдикция си задава въпроса по-конкретно дали тази разпоредба е валидна с оглед на принципите на пропорционалност и на недопускане на дискриминация.
По валидността на член 16 от Регламент № 318/2006 с оглед на принципа на пропорционалност
27. Жалбоподателят по главното производство поддържа по същество, че включването на изтегленото от пазара количество захар от квотата в основата на производствената такса е в противоречие с принципа на пропорционалност, тъй като води до заплащане на такса върху количество захар, което не е произведено и следователно не съществува, или до заплащането на такса върху действително произведено количество захар, което обаче се приема за излишък от захар и трябва да се превърне в промишлена захар, продавана на два пъти по-ниска цена от захарта от квотата, или да се прехвърли като захар от квотата за следващата пазарна година, в рамките на която за нея отново ще се наложи производствена такса. Така наложените на предприятията, производители на захар, тежести не били необходими за постигане на преследваната цел, определена в съображение 19 от Регламент № 318/2006, тъй като приходите от производствената такса били по-високи от разходите, направени в рамките на общата организация на пазарите в сектора на захарта.
28. Тази позиция се поддържа и от испанското, литовското и полското правителство, които смятат още, че събирането на производствена такса върху изтегленото от пазара количество захар от квотата води до понасяне на несъразмерна финансова тежест от съответните предприятия. Позовавайки се, както жалбоподателят по главното производство, на посоченото по-горе Решение по дело Zuckerfabrik Jülich и др., литовското правителство подчертава по-специално, че въпреки широкото право на преценка, с което разполагат институциите в тази област, производителите не могат да бъдат облагани над необходимото за постигане на целите на облагането. Според полското правителство — което освен това отбелязва, че изтеглената от пазара захар не води до разход, свързан с общата организация на пазарите в сектора на захарта — институциите не разполагат с широко право на преценка в тази област предвид техническия характер на разглежданата разпоредба.
29. Във връзка с това следва да се напомни, че принципът на пропорционалност, който е част от общите принципи на правото на Съюза, изисква актовете на институциите на Съюза да не надхвърлят границите на подходящото и необходимото за постигането на легитимните цели, следвани от разглежданата правна уредба, като се има предвид, че когато съществува избор между няколко подходящи мерки, трябва да се прибегне до мярката, която създава най-малко ограничения, а породените от нея неудобства не трябва да са несъразмерни с тези цели (Решение от 11 юни 2009 г. по дело Agrana Zucker, C‑33/08, Сборник, стр. І‑5035, точка 31 и цитираната съдебна практика).
30. Що се отнася до съдебния контрол върху условията за прилагането на подобен принцип, съгласно постоянната съдебна практика законодателят на Съюза разполага с широко право на преценка в областта на общата селскостопанска политика и предвид това право единствено явно неподходящият характер на приета в тази област мярка с оглед на целта, която компетентната институция възнамерява да постигне, може да засегне законосъобразността на подобна мярка (Решение по дело Agrana Zucker, посочено по-горе, точка 32 и цитираната съдебна практика).
31. Следователно трябва да се установи не дали приетата от законодателя мярка е била единствената или най-добрата възможна, а дали тя е била явно неподходяща (Решение по дело Agrana Zucker, посочено по-горе, точка 33 и цитираната съдебна практика).
32. В конкретния случай от съображение 19 от Регламент № 318/2006 е видно, че производствената такса е въведена, за да допринесе за финансирането на разходите, възникващи по силата на общата организация на пазарите в сектора на захарта.
33. Като има за основа отпуснатата на предприятията квота, тази такса позволява да се гарантират сигурни приходи в бюджета на Европейския съюз, доколкото те не зависят от действително произведените или евентуално изтеглените от пазара количества. Освен това подобно определяне на основата на тази такса позволява постъпването на приходи през пазарната година, както предвижда член 16, параграф 3 от Регламент № 318/2006.
34. Що се отнася до възникващите в рамките на общата организация на пазарите в сектора на захарта разходи, посочени в съображение 19 от посочения регламент, не може да се приеме, че става въпрос единствено за възстановяванията при износ на захар и изоглюкоза, възстановяванията при производство за използването на захар в химическата промишленост и за свързани с мерки по съхранение разходи, както поддържа жалбоподателят по главното производство.
35. Всъщност, както отбелязва генералният адвокат в точки 38—40 и 81—84 от заключението си, реформата на общата организация на пазарите в сектора на захарта изразява волята на законодателя в рамките на новата обща селскостопанска политика да премахне постепенно политиката на ценово и производствено подпомагане и да я замести с политика на отделено от производството подпомагане на доходите на земеделските стопани. По-слабото подпомагане на пазара на захар е частично компенсирано с подпомагането на доходите на селскостопанските предприятия под формата на пряка, определена като „отделена от производството“ помощ. Съгласно точка 5 от Предложението за регламент на Съвета относно общата организация на пазарите в сектора на захарта COM (2005) 263 окончателен разходите за новите мерки, основният елемент сред които е пряката, отделена от производството, помощ, трябва основно да се компенсират с икономиите вследствие на значителното намаление на разходите за възстановявания при износ, както и на премахването на помощта за рафиниране, като с реформата трябва да се запазят непроменени разходите, предвидени при представянето на предложенията за общата селскостопанска политика през януари 2003 г.
36. В този контекст посочената в съображение 19 от Регламент № 318/2006 цел трябва да се разбира в смисъл, че производствената такса допринася за финансиране на различните мерки в сектора на захарта, включително пряката, отделена от производството, помощ, която представлява най-големия разход.
37. Безспорно е обаче, че приходите от производствената такса за всяка пазарна година са много по-ниски от всички тези разходи.
38. Следователно се налага изводът, че производствената такса се различава от мярката, разглеждана в Решение по дело Zuckerfabrik Jülich и др., посочено по-горе, в което Съдът приема, че начинът за изчисляване на налозите, анализирани в точки 57—60 от т ова решение, излиза извън пределите на необходимото за постигането на целта на Регламент № 1260/2001 на Съвета от 19 юни 2001 година относно общата организация на пазарите в сектора на захарта (ОВ L 178, стp. 1), който цели да наложи на производителите да понесат изцяло по справедлив и ефикасен начин разходите за реализацията на излишъците от продукцията на Общността съгласно принципа на самофинансирането.
39. Що се отнася до финансовата тежест, понасяна от облаганите с таксата предприятия вследствие на включването на изтегленото от пазара количество захар от квотата в основата на производствената такса, трябва да се отбележи, че тя частично се компенсира с печалбата на тези предприятия от изтеглянето от пазара, като — както се посочва в съображение 22 и в член 19, параграф 1 от Регламент № 318/2006 — целта на изтеглянето е да се поддържа структурният баланс на пазарите на захар на ценово равнище близко до референтната цена до ребалансирането на пазара. Освен това следва да се посочи, че съгласно член 16, параграф 4 от същия регламент тези предприятия могат да прехвърлят до 50 % от съответната производствена такса върху производителите на захарно цвекло или захарна тръстика или върху доставчиците на цикория.
40. От всички посочени по-горе съображения следва, че включването на изтегленото от пазара количество захар от квотата в основата на производствената такса не е явно неподходящо за постигане на преследваната цел и следователно не би могло да се приеме за противоречащо на принципа на пропорционалност.
По валидността на член 16 от Регламент № 318/2006 с оглед на принципа на недопускане на дискриминация
41. Жалбоподателят в главното производство и литовското правителство поддържат, че включването на изтегленото от пазара количество захар от квотата в основата на производствената такса води и до дискриминация, основана на гражданството. Всъщност тъй като съгласно член 1, параграф 2 от Регламент № 290/2007 изтеглянията от пазара са извършени, като се прилага не един и същ процент, а различни коефициенти в зависимост от държавата членка, на някои предприятия се налагала такса — с оглед на действително произведеното количество захар — която е по-висока от понасяната от други предприятия в сходно положение, но установени в друга държава членка.
42. Във връзка с това следва да се напомни, че според установената съдебна практика член 34, параграф 2, втора алинея ЕО, който забранява всякаква дискриминация в рамките на общата селскостопанска политика, е само специфичен израз на общия принцип на равенство, който изисква да не се третират по различен начин сходни положения и да не се третират еднакво различни положения, освен ако такова разграничаване не е обективно обосновано (Решение по дело Agrana Zucker, посочено по-горе, точка 46 и цитираната съдебна практика).
43. В конкретния случай член 1, параграф 1 от Регламент № 290/2007 определя за пазарната 2007/2008 година общият за всички държави членки процент изтеглени от пазара количества захар от квотата, предвиден в член 19, параграф 1 от Регламент № 318/2006, на 13,5 %. Чрез дерогация от тази разпоредба член 1, параграф 2, буква в) от Регламент № 290/2007 предвижда, на първо място, че този процент не се прилага спрямо количествата, произведени в държавите членки, чиято национална квота за захар е била отказана в размер на най-малко 50 %, считано от 1 юли 2006 г., вследствие на отказа от квоти по член 3 от Регламент (ЕО) № 320/2006 на Съвета от 20 февруари 2006 година за установяване на временна схема за преструктуриране на захарната индустрия в Общността и за изменение на Регламент (ЕО) № 1290/2005 относно финансиране на Общата селскостопанска политика (ОВ L 58, стр. 42; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 70, стр. 118), и на второ място, че за държавите членки, чиято национална квота за захар е била отказана в размер на по-малко от 50 %, считано от 1 юли 2006 г., съгласно посочената разпоредба този процент се намалява пропорционално на отказаните квоти.
44. От това следва, че размерът на наложеното на предприятията за тази пазарна година изтегляне от пазара може да е различен, по-специално според държавата членка, в която те са установени. Следователно частта от платената от тях производствена такса, съответстваща на изтегленото от пазара количество захар от квотата, също е по-голяма или по-малка според това в коя държава членка са установени.
45. В този смисъл включването на изтегленото от пазара количество захар от квотата в основата на производствената такса може да доведе — поради метода на определяне на изтеглянето — до различно третиране на предприятията, които се намират евентуално в сходно положение, но са установени в различни държави членки.
46. Такова третиране на предприятията обаче изглежда обективно обосновано. Всъщност, тъй като разпределението на квотите между предприятията и управлението им се извършват от държавите членки, отказът от квоти също е организиран от всяка една от тях и се различава според държавата членка. В този контекст, както е посочено в съображение 8 от Регламент № 290/2007, Комисията намира за необходимо да вземе предвид обстоятелството, че свързаните с мярката по изтегляне ограничения могат да имат сериозни икономически последствия за предприятията в държавите членки, които са положили специални усилия в рамките на схемата за преструктуриране, установена с Регламент № 320/2006, и че подобен ефект би бил наистина в противоречие със самата цел на тази схема и на общата организация на пазарите в сектора на захарта, която се състои в гарантиране на жизнеспособността и конкурентоспособността на този сектор. Така с пълното или частичното изключване на прилагането на общия за държавите членки процент изтеглени количества се цели да се отчитат усилията на последните за окончателен отказ от квоти (вж. по аналогия Решение по дело Agrana Zucker, посочено по-горе, точка 51).
47. От посоченото следва, че включването на изтегленото от пазара количество захар от квотата в основата на производствената такса не би могло да се приеме за противоречащо на принципа на недопускане на дискриминация.
48. С оглед на всички изложени по-горе съображения на втория въпрос следва да се отговори, че при разглеждането му не са установени никакви обстоятелства, засягащи валидността на член 16 от Регламент № 318/2006.
По съдебните разноски
49. С оглед на обстоятелството, че за страните по главното производство настоящото дело представлява отклонение от обичайния ход на производството пред запитващата юрисдикция, последната следва да се произнесе по съдебните разноски. Разходите, направени за представяне на становища пред Съда, различни от тези на посочените страни, не подлежат на възстановяване.
Диспозитив
По изложените съображения Съдът (четвърти състав) реши:
1) Член 16 от Регламент (ЕО) № 318/2006 на Съвета от 20 февруари 2006 година относно общата организация на пазарите в сектора на захарта трябва да се тълкува в смисъл, че количеството захар от квотата, което е изтеглено от пазара в приложение на член 19 от този регламент и на член 1 от Регламент (ЕО) № 290/2007 на Комисията от 16 март 2007 година за определяне на процента, предвиден в член 19 от Регламент (ЕО) № 318/2006 на Съвета, за пазарната 2007/2008 година, се включва в основата на производствената такса.
2) При разглеждането на втория преюдициален въпрос не са установени никакви обстоятелства, засягащи валидността на член 16 от Регламент № 318/2006.