62024CJ0238
РЕШЕНИЕ НА СЪДА (първи състав)
10 април 2025 година (
*1
)
„Преюдициално запитване — Обща външна политика и политика на сигурност (ОВППС) — Решение 2010/279/ОВППС — Полицейска мисия на Европейския съюз в Афганистан — Член 7, параграф 3 — Разходи, свързани с командирования личен състав — Надбавки, изплащани както от Европейския съюз, така и от държавата членка, към която се числи членът на личния състав — Кумулиране — Член 24, параграф 1, втора алинея, последно изречение ДЕС — Член 275, първа алинея ДФЕС — Компетентност на Съда да тълкува разпоредба от правото на Съюза относно ОВППС“
По дело C‑238/24 [Tartisai] (
i
)
с предмет преюдициално запитване, отправено на основание член 267 ДФЕС от Consiglio di Stato (Държавен съвет, Италия) с акт от 2 април 2024 г., постъпил в Съда на 2 април 2024 г., в рамките на производство по дело
NR
срещу
Ministero della Difesa,
Comando Generale dell’Arma dei Carabinieri,
Comando Generale Carabinieri — Centro Nazionale Amministrativo — Chieti,
Centro Amministrativo d’Intendenza Interforze del Contingente delle Forze Armate Italiane in Afghanistan,
Centro Nazionale Amministrativo dell’Arma dei Carabinieri,
СЪДЪТ (първи състав),
състоящ се от: F. Biltgen (докладчик), председател на състава, T. von Danwitz, заместник-председател на Съда, изпълняващ функцията на съдия от първи състав, A. Kumin, I. Ziemele и S. Gervasoni, съдии,
генерален адвокат: J. Richard de la Tour,
секретар: A. Calot Escobar,
предвид изложеното в писмената фаза на производството,
като има предвид становищата, представени:
–
за NR, от A. Pucci, avvocato,
–
за италианското правителство, от G. Palmieri, в качеството на представител, подпомагана от E. Feola, avvocato dello Stato,
–
за румънското правителство, от R. Antonie, E. Gane и L. Ghiţă, в качеството на представители,
–
за Европейската комисия, от M. Bruti Liberati, M. Carpus-Carcea, L. Hohenecker и I. Melo Sampaio, в качеството на представители,
–
за върховния представител на Съюза по въпросите на външните работи и политиката на сигурност, от M. Almeida Veiga, F. Hoffmeister, E. Orgován и I. Orsini, в качеството на представители,
предвид решението, взето след изслушване на генералния адвокат, делото да бъде разгледано без представяне на заключение,
постанови настоящото
Решение
1
Преюдициалното запитване се отнася до тълкуването на член 7, параграф 3 от Решение 2010/279/ОВППС на Съвета от 18 май 2010 година относно полицейската мисия на Европейския съюз в Афганистан (EUPOL АФГАНИСТАН) (ОВ L 123, 2010 г., стр. 4).
2
Запитването е отправено в рамките на спор между NR и Ministero della Difesa (Министерство на отбраната, Италия), Comando Generale dell’Arma dei Carabinieri (Главно командване на корпуса на карабинерите, Италия), Comando Generale Carabinieri — Centro Nazionale Amministrativo — Chieti (Генерално командване на карабинерите — национален административен център Киети, Италия), Centro Amministrativo d’Intendenza Interforze del Contingente delle Forze Armate Italiane in Afghanistan (Административен център за съвместно командване на контингента на италианските въоръжени сили в Афганистан, Италия) и Centro Nazionale Amministrativo dell’Arma dei Carabinieri (Национален административен център на карабинерите, Италия) (наричани по-нататък заедно „администрацията на отбраната“) по повод на събирането от последната на надбавките за командироване в чужбина, получени от NR въз основа на италианската правна уредба.
Правна уредба
Правото на Съюза
3
Член 2 от Решение 2010/279, озаглавен „Цели“, предвижда:
„[Полицейската мисия на Европейския съюз в Афганистан (наричана по-нататък „мисията EUPOL Афганистан“)] допринася съществено за установяването под афганистанско управление на механизми за устойчиви и ефективни цивилни полицейски сили, които ще осигурят подходящо взаимодействие със системата на наказателното правосъдие като цяло, в съответствие с политическите становища и работата по изграждане на институциите от страна на [Европейския съюз], държавите членки и други международни фактори. Наред с това [мисията EUPOL Афганистан] ще подкрепя процеса на реформа с цел изграждане на ефективни полицейски сили, които се ползват с доверието на гражданите и работят в съответствие с международните стандарти, съгласно принципите на правовата държава и при зачитане на правата на човека“.
4
Член 7 от това решение, озаглавен „Личен състав“, гласи:
„1.   Броят и правомощията на личния състав на [мисията EUPOL Афганистан] съответстват на целите на мисията, посочени в член 2, на задачите на мисията, определени в член 3, и на структурата на мисията, определена в член 4.
2.   [Мисията EUPOL Афганистан] се състои основно от личен състав, командирован от държавите членки или институциите на ЕС.
3.   Всяка държава членка или институция на ЕС поема разходите, свързани с командирования от нея личен състав, включително пътни разходи до и от зоната на мисията, заплати, медицински осигуровки и надбавки, различни от дневни, както и надбавки за работа при трудни условия и риск.
[…]
5.   Целият личен състав изпълнява задълженията си и действа в интерес на мисията [EUPOL Афганистан]. Целият личен състав спазва принципите за сигурност и минималните изисквания, установени с [Решение 2001/264/ЕО на Съвета от 19 март 2001 година за приемане на разпоредбите относно сигурността на Съвета (ОВ L 101, 2001 г., стр. 1)]“.
5
Съгласно член 8 от посоченото решение, озаглавен „Статут на личния състав на [мисията EUPOL Афганистан]“:
„1.   Статутът на личния състав на [мисията EUPOL Афганистан] в Афганистан, включително, при необходимост, привилегиите, имунитетите и допълнителните гаранции, необходими за изпълнението и гладкото функциониране на [мисията EUPOL Афганистан], се определят в споразумение, което трябва да се сключи в съответствие с член 37 от [ДЕС].
2.   Държавата или институцията на ЕС, командировала член на личния състав, носи отговорност за разглеждането на всякакви свързани с командироването искове, които са подадени от този служител или се отнасят до него. Съответната държава или институция на ЕС отговаря за предприемането на действия срещу командированото лице.
3.   Условията на работа и правата и задълженията на международния или местния граждански личен състав се установяват в договорите, сключени между ръководителя на [мисията EUPOL Афганистан] и членовете на личния състав“.
Италианското право
6
Член 2 от Regio decreto n. 941 — Indennità al personale dell’Amministrazione dello Stato incaricato di missione all’estero (Кралски указ № 941 — Надбавки, изплащани на личния състав на държавната администрация в командировки в чужбина) от 3 юни 1926 г. (GURI, бр. 134 от 11 юни 1926 г., наричан по-нататък „Кралски указ № 941/26“) предвижда за лицата, участващи в международни мисии, че посочената в него надбавка за командироване в чужбина се дължи „от деня на преминаване на границата или от деня на слизане на брега в чужбина до деня на преминаване на границата или в деня на качване на борда с цел връщане“.
7
Член 39-vicies semel, параграф 39 от Decreto-legge n. 273 — Definizione e proroga di termini, nonchè conseguenti disposizioni urgenti (Декрет-закон № 273 — Определяне и удължаване на крайните срокове и последващи неотложни разпоредби) от 30 декември 2005 г. (GURI, бр. 303 от 30 декември 2005 г.), преобразуван в закон след изменение с Legge n. 51 (Закон № 51) от 23 февруари 2006 г. (GURI, бр. 49 от 28 февруари 2006 г.), гласи:
„Член 1 от [Кралски указ № 941/26], член 1, параграф 1, буква b) и член 3 от Закон № 642 от 8 юли 1961 г. и член 4, параграф 1, буква а) от Закон № 838 от 27 декември 1973 г. трябва да се тълкуват в смисъл, че предвидените в тях парични обезщетения имат допълнителен характер и се предоставят за компенсиране на неудобствата и рисковете, свързани със службата, задълженията за дежурство и оставане на разположение в неудобно време, както и в замяна на възнаграждението за извънреден труд“.
8
Член 3, параграф 1 от Legge n. 108 — Proroga della partecipazione italiana a missioni internazionali (Закон № 108 — Продължаване на участието на Италия в международни мисии) от 3 август 2009 г. (GURI, бр. 181 от 6 август 2009 г., наричан по-нататък „Закон № 108/2009“) предвижда:
„Считано от датата на влизане на територията, в териториалните води и въздушното пространство на съответните държави до датата на заминаване извън тези държави с цел завръщане на националната територия поради прекратяването на мисията, на личния състав, участващ в международните мисии, посочени в настоящия закон, се заплаща без удръжки за целия период, в допълнение към възнаграждението или заплатата и другите плащания с фиксиран и продължителен характер, надбавката за командироване, предвидена в [Кралски указ № 941/26], в посочените по-долу суми, като се приспадат евентуалните надбавки и вноски, платени на същото основание на съответните лица пряко от международните институции […]“.
Спорът в главното производство и преюдициалните въпроси
9
Жалбоподателят в главното производство, който е член на корпуса на карабинерите, се присъединява в това си качество към мисията EUPOL Афганистан през юни 2011 г.
10
На национално равнище той получава дневна надбавка („per diem“), предвидена в член 3 от Закон № 108/2009. Той получава и възнаграждение от мисията EUPOL Афганистан, състоящо се от три вида надбавки, наречени съответно „per diem allowance“ (дневни), „hardship allowance“ (надбавка за работа при трудни условия) и „risk allowance“ (надбавка за риск).
11
През март 2012 г. на основание на Закон № 108/2009 администрацията на отбраната предприема действия по възстановяване от жалбоподателя в главното производство на сумите, получени като надбавка за командироване, която му е изплатена съгласно Кралски указ № 941/26. Член 3, параграф 1 от Закон № 108/2009 предвижда по същество, че на лицата, участващи в международни мисии, се заплаща дължимата им съгласно Кралски указ № 941/26 надбавка, след като се приспаднат евентуалните надбавки, които те получават пряко от международните институции. През декември 2020 г. тази администрация, след преценка, разпорежда жалбоподателят в главното производство да възстанови сумата от 25131,80 евро.
12
Последният обжалва това решение, като изтъква по-специално, че от писмо от 11 август 2011 г., изпратено от правния съветник на ръководителя на мисията EUPOL Афганистан до Административния център за съвместно командване на контингента на италианските въоръжени сили в Афганистан, е видно, че съгласно член 7 от Решение 2010/279 държавите членки трябва да поемат разходите за командирования личен състав, включително пътните разходи, медицинските осигуровки и приложимите надбавки. Според жалбоподателя в главното производство изплащаните в рамките на мисията EUPOL Афганистан надбавки трябвало да се добавят към изплащаните съгласно италианското право. В подкрепа на становището си той се позовава и на текста на английски език на член 7, параграф 3 от Решение 2010/279 и изтъква, че съдържащият се в него израз „other than“ трябва да се разбира като означаващ „в допълнение към“.
13
Тъй като първоинстанционният съд отхвърля подадената от жалбоподателя в главното производство жалба, последният обжалва това решение пред Consiglio di Stato (Държавен съвет, Италия), който е запитващата юрисдикция.
14
Пред тази юрисдикция жалбоподателят в главното производство повтаря доводите си, изтъкнати в първоинстанционното производство, и посочва, че администрацията на отбраната е длъжна, в съответствие с принципа на предимство на правото на Съюза пред вътрешното право, да изплаща италианската надбавка за командироване, докато надбавките на Съюза, а именно дневните надбавки за издръжка, надбавките за работа при трудни условия и риск, трябвало, както посочва правният съветник на ръководителя на мисията EUPOL Афганистан, да се изплащат самостоятелно, тъй като са предвидени в съвместно действие и следователно не са от компетентността на националните органи. В подкрепа на тълкуването си на член 7, параграф 3 от Решение 2010/279 жалбоподателят в главното производство отново се позовава на текста на английски език на тази разпоредба и поддържа, че от него следва, че националните надбавки трябва да се изплащат „в допълнение към“ надбавките, изплащани на същото основание от Съюза.
15
Запитващата юрисдикция има съмнения относно точния смисъл, който следва да се придаде на израза „other than“, съдържащ се в текста на английски език на член 7, параграф 3 от Решение 2010/279. Според тази юрисдикция, докато този израз може да бъде преведен на италиански език или като „в допълнение към“, или като „с изключение на“, текстовете му на други езици, и по-специално на френски, не подлежат на тълкуване, тъй като в тях се използва изразът „à l’exclusion des“ („с изключение на“), подобно на текста на италиански език, в който се използва изразът „diverse da“ („различни от“).
16
При тези обстоятелства Consiglio di Stato (Държавен съвет) решава да спре производството и да постави на Съда следните преюдициални въпроси:
„1.
Какво е точното тълкуване на член 7, параграф 3 от Решение [2010/279], т.е. тази разпоредба има ли за цел да предвиди кумулиране на надбавките, изплащани от държавата членка, и надбавките, предоставяни от [мисията EUPOL Афганистан] ?
2.
В случай че тази разпоредба трябва да се тълкува в смисъл, че посочените надбавки могат да се кумулират, допуска ли член 7, параграф 3 от Решение [2010/279] национална правна уредба като произтичащата от разпоредбата на член 3, параграф 1 от Закон № 108/2009, в частта ѝ, с която предвижда, че „на личния състав, участващ в международните мисии, посочени в настоящия закон, се заплаща без удръжки за целия период, в допълнение към възнаграждението или заплатата и другите плащания с фиксиран и продължителен характер, надбавката за командироване, предвидена в [Кралски указ № 941/26], като се приспадат евентуалните надбавки и вноски, платени на същото основание на съответните лица пряко от международните институции“, както и от член 1 от [Кралски указ № 941/26], член 1, параграф 1, буква b) и член 3 от Закон № 642 от 8 юли 1961 г. и член 4, параграф 1, буква a) от Закон № 838 от 27 декември 1973 г., според тълкуването в посочената съдебна практика […], което изключва кумулирането на надбавките?“.
17
На 11 юли 2024 г. на основание член 24, втора алинея от Статута на Съда на Европейския съюз Съдът приканва върховния представител на Съюза по въпросите на външните работи и политиката на сигурност да предостави информация относно целите, преследвани с член 7, параграф 3 от Решение 2010/279.
Относно компетентността на Съда
18
Румънското правителство счита, че съгласно член 24, параграф 1, втора алинея, последно изречение ДЕС и член 275, първа алинея ДФЕС Съдът не е компетентен да тълкува разпоредба относно общата външна политика и политика на сигурност (ОВППС) като член 7, параграф 3 от Решение 2010/279. Европейската комисия от своя страна счита, че Съдът е компетентен да тълкува такава разпоредба.
19
В това отношение следва да се припомни, че съгласно член 24, параграф 1, втора алинея, последно изречение ДЕС и член 275, първа алинея ДФЕС Съдът на Европейския съюз по принцип не е компетентен по отношение на разпоредбите относно ОВППС, както и по отношение на актовете, приети въз основа на тези разпоредби. Тези разпоредби въвеждат изключение от правилото за общата компетентност, която член 19 ДЕС предоставя на тази институция, за да осигурява спазването на правото при тълкуването и прилагането на Договорите, и следователно те трябва да се тълкуват ограничително (решения от 19 юли 2016 г., H/Съвет и др., C‑455/14 P, EU:C:2016:569, т. 39 и 40, от 10 септември 2024 г., Neves 77 Solutions, C‑351/22, EU:C:2024:723, т. 35, и от 10 септември 2024 г., KS и др./Съвет и др., C‑29/22 P и C‑44/22 P, EU:C:2024:725, т. 62).
20
Освен това член 24, параграф 1, втора алинея, последно изречение ДЕС и член 275, втора алинея ДФЕС изрично предвиждат две изключения от този принцип, а именно компетентност на Съда на Европейския съюз, от една страна, да упражнява контрол за спазването на член 40 ДЕС, а от друга страна, да се произнася по жалбите, подадени при условията по член 263, четвърта алинея ДФЕС относно контрола за законосъобразност на решенията на Съвета, приети въз основа на разпоредби от областта на ОВППС, които предвиждат ограничителни мерки срещу физически или юридически лица (решения от 10 септември 2024 г., Neves 77 Solutions, C‑351/22, EU:C:2024:723, т. 36, и от 10 септември 2024 г., KS и др./Съвет и др., C‑29/22 P и C‑44/22 P, EU:C:2024:725, т. 63 и цитираната съдебна практика).
21
В случая се налага изводът, че настоящите преюдициални въпроси не попадат в обхвата на нито едно от тези изключения.
22
Ето защо следва да се прецени и дали компетентността на Съда може да се основе на обстоятелството, че разглежданите в главното производство актове не са пряко свързани с политическия или стратегическия избор на институциите, органите, службите и агенциите на Съюза в рамките на ОВППС, като се има предвид, че при липсата на такава пряка връзка с този политически или стратегически избор Съдът е компетентен по-специално да тълкува тези актове (вж. в този смисъл решение от 10 септември 2024 г., KS и др./Съвет и др., C‑29/22 P и C‑44/22 P, EU:C:2024:725, т. 116 и 117 и цитираната съдебна практика).
23
В това отношение Съдът вече е постановил, че обхватът на прилаганото по изключение ограничение на компетентността на Съда, предвидено в член 24, параграф 1, втора алинея, последно изречение ДЕС и в член 275, първа алинея ДФЕС, не се простира дотам, че да изключи компетентността на съда на Съюза да осъществява контрол върху актовете за управление на личния състав — свързани с командированите от държавите членки служители — чийто предмет е да отговорят на нуждите в оперативната зона на мисия като мисията EUPOL Афганистан, макар че съдът на Съюза, така или иначе, е компетентен да контролира такива актове, когато се отнасят до служителите, командировани от институциите на Съюза (вж. в този смисъл решение от 19 юли 2016 г., H/Съвет и др., C‑455/14 P, EU:C:2016:569, т. 55).
24
Всяко друго тълкуване би довело по-специално до това, че когато един и същ акт за управление на личния състав, свързан с операциите „на място“, засяга едновременно служители, командировани от държавите членки, и служители, командировани от институциите на Съюза, решението, постановено по отношение на първите, може да е несъвместимо с решението, постановено от съда на Съюза по отношение на последните (решение от 19 юли 2016 г., H/Съвет и др., C‑455/14 P, EU:C:2016:569, т. 57).
25
В случая, от една страна, член 7, параграф 3 от Решение 2010/279, чието тълкуване е предмет на настоящото преюдициално запитване, се отнася до разходите, свързани с личния състав, командирован в рамките на мисията EUPOL Афганистан, така че тази разпоредба не е пряко свързана с политическия или стратегическия избор, направен от институциите, органите, службите и агенциите на Съюза в рамките на ОВППС (вж. по аналогия решение от 10 септември 2024 г., KS и др./Съвет и др., C‑29/22 P и C‑44/22 P, EU:C:2024:725, т. 128).
26
От друга страна и независимо от факта, че тази разпоредба не е акт за управление на личния състав, свързан с операциите „на място“, това не променя факта, че тя се отнася на същото основание до служителите, командировани съответно от държавите членки и от институциите на Съюза, що се отнася до поемането на тези разходи. За да се осигури обаче еднакво тълкуване на посочената разпоредба и за да се избегне противоречие между решенията, постановени по отношение на служителите, командировани от държавите членки, и решенията, постановени от съда на Съюза по отношение на служителите, командировани от институциите на Съюза, по смисъла на съдебната практика, припомнена в точка 24 от настоящото решение, следва да се приеме, че Съдът е компетентен да тълкува тази разпоредба.
27
Ето защо следва да се заключи, че Съдът е компетентен да тълкува член 7, параграф 3 от Решение 2010/279.
По преюдициалните въпроси
По първия въпрос
28
С първия си въпрос запитващата юрисдикция по същество иска да се установи дали член 7, параграф 3 от Решение 2010/279 трябва да се тълкува в смисъл, че предвижда кумулиране на дневните надбавки за издръжка, надбавките за работа при трудни условия и риск, изплащани от Съюза на член на личния състав на полицейската мисия, удължена с това решение, с надбавките от същото естество, които са му изплатени от неговата държава членка за изпълнение на същите функции в посочената полицейска мисия.
29
В случая съмненията на запитващата юрисдикция относно правилното тълкуване на член 7, параграф 3 от Решение 2010/279 произтичат от факта, че според жалбоподателя в главното производство изразът „other than“, съдържащ се в текста на тази разпоредба на английски език, трябва да се разбира като означаващ „в допълнение към“, а не „с изключение на“.
30
В това отношение съгласно постоянната съдебна практика необходимостта от еднакво тълкуване на разпоредбите на правото на Съюза изключва възможността в случай на съмнение текстът на дадена разпоредба да се разглежда отделно, а напротив, изисква да се тълкува и прилага в светлината на текстовете на останалите официални езици. В случай на несъответствия между текстовете на различните езици на един текст на Съюза въпросната разпоредба трябва да се тълкува в зависимост от общата структура и целите на правната уредба, част от която тя представлява (решение от 15 април 2010 г., Heinrich Heine, C‑511/08, EU:C:2010:189, т. 51 и цитираната съдебна практика). Ако обаче от граматическото тълкуване на дадена разпоредба е видно, че нейният текст е напълно ясен и недвусмислен, не е необходимо да се търси друго тълкуване на посочената разпоредба (вж. по аналогия решение от 11 април 2024 г., OSTP Italy, C‑770/22, EU:C:2024:299, т. 47 и цитираната съдебна практика).
31
Що се отнася в случая до текста на член 7, параграф 3 от Решение 2010/279, следва да се отбележи, че според запитващата юрисдикция изразът „other than“, съдържащ се в текста на това решение на английски език, може да има за синоними на този език както „except“ („с изключение на“), така и „in addition to“ („в допълнение към“).
32
При това положение се налага изводът, че текстът на френски език на тази разпоредба предвижда, че всяка държава членка или институция на Съюза поема разходите, свързани с командирования от нея личен състав, включително пътни разходи до и от зоната на мисията, заплатите, медицински осигуровки и надбавки, „различни от“ дневни, както и надбавки за работа при трудни условия и риск.
33
Изразът „à l’exclusion des“ („различни от“), съдържащ се в текста на член 7, параграф 3 от Решение 2010/279 на френски език, по същество е равнозначен на текста на тази разпоредба на много други езици, по-специално на италиански, чешки, датски, немски, естонски, хърватски, латвийски, литовски, унгарски, нидерландски, португалски, словенски, фински и шведски. Всъщност, като използват съответно термините „diverse da“, „s výjimkou“, „bortset fra“, „anderer […] als“, „välja arvatud“, „osim“, „izņemot“, „išskyrus“, „kivételével“, „en andere vergoedingen dan“, „com excepção das“, „razen“, „muista […] kuin“ и „andra […] än“, тези текстове на различни езици имат това значение.
34
Доколкото изразът „other than“, съдържащ се в текста на член 7, параграф 3 от Решение 2010/279 на английски език, може по-специално да означава „с изключение на“ и това значение е в пълно съответствие с текста на тази разпоредба на други езици, следва да се заключи, че трябва да се приеме само това значение и че следователно няма несъответствие между текстовете на тази разпоредба на различните езици.
35
Както следва от точки 32 и 33 от настоящото решение, текстовете на различните езици допринасят за извода, че текстът на член 7, параграф 3 от Решение 2010/279 не предвижда кумулиране на дневните надбавки за издръжка, надбавките за работа при трудни условия и риск, изплащани от Съюза на член на личния състав на мисията EUPOL Афганистан, с такива от същото естество, които са му предоставени за изпълнение на същите функции в посочената полицейска мисия от неговата държава членка. Тъй като текстът на тази разпоредба е достатъчно ясен и недвусмислен, тази разпоредба не следва да се тълкува в зависимост от общата структура и целта на Решение 2010/279.
36
С оглед на изложените по-горе съображения на първия въпрос следва да се отговори, че член 7, параграф 3 от Решение 2010/279 трябва да се тълкува в смисъл, че не предвижда кумулиране на дневните надбавки за издръжка, надбавките за работа при трудни условия и риск, изплащани от Съюза на член на личния състав на полицейската мисия, удължена с това решение, с надбавките от същото естество, които са му изплатени от неговата държава членка за изпълнение на същите функции в посочената полицейска мисия.
По втория въпрос
37
Тъй като запитващата юрисдикция поставя втория си въпрос само в случай на утвърдителен отговор на първия въпрос, не следва да се отговаря на втория въпрос.
По съдебните разноски
38
С оглед на обстоятелството, че за страните по главното производство настоящото дело представлява отклонение от обичайния ход на производството пред запитващата юрисдикция, последната следва да се произнесе по съдебните разноски. Разходите, направени за представяне на становища пред Съда, различни от тези на посочените страни, не подлежат на възстановяване.
По изложените съображения Съдът (първи състав) реши:
Член 7, параграф 3 от Решение 2010/279/ОВППС на Съвета от 18 май 2010 година относно полицейската мисия на Европейския съюз в Афганистан (EUPOL АФГАНИСТАН)
трябва да се тълкува в смисъл, че
не предвижда кумулиране на дневните надбавки за издръжка, надбавките за работа при трудни условия и риск, изплащани от Европейския съюз на член на личния състав на полицейската мисия, удължена с това решение, с надбавките от същото естество, които са му изплатени от неговата държава членка за изпълнение на същите функции в посочената полицейска мисия.
Подписи
(
*1
)	Език на производството: италиански.
(
i
)	Името на настоящото дело е измислено. То не съвпада с истинското име на никоя от страните в производството.