62021TJ0598_RES
Mål T‑598/21
European Association of Non-Integrated Metal Importers & distributors (Euranimi)
mot
Europeiska kommissionen
Tribunalens dom (tionde avdelningen) av den 4 oktober 2023
”Skyddsåtgärder – Marknaden för stålprodukter – Import av vissa stålprodukter – Genomförandeförordning (EU) 2021/1029 – Talan om ogiltigförklaring – Berättigat intresse av att få saken prövad – Talerätt – Upptagande till prövning – Förlängning av en skyddsåtgärd – Nödvändighet – Risk för allvarlig skada – Anpassningsåtgärder – Unionens intresse – Uppenbart oriktig bedömning”
Talan om ogiltigförklaring – Fysiska eller juridiska personer – Berättigat intresse av att få saken prövad – Krav på ett faktiskt och aktuellt intresse – Talan som kan ge sökanden en fördel – Talan mot en förordning om förlängning av skyddsåtgärder i form av ett tullkvotssystem – Talan väckt av en branschsammanslutning som försvarar och företräder importörer av den relevanta produkten – Upptagande till prövning
(Artikel 263 fjärde stycket FEUF)
(se punkterna 24–36)
Talan om ogiltigförklaring – Fysiska eller juridiska personer – Begreppet regleringsakt i den mening som avses i artikel 263 fjärde stycket FEUF – Alla akter som har allmän giltighet, med undantag för lagstiftningsakter – En förordning om förlängning av en skyddsåtgärd i form av ett tullkvotssystem – Omfattas
(Artikel 263 fjärde stycket FEUF; kommissionens förordning 2021/1029)
(se punkterna 43–45)
Talan om ogiltigförklaring – Fysiska eller juridiska personer – Regleringsakter – Akter som inte medför genomförandeåtgärder och som berör sökanden direkt – Begreppet direkt berörd – Kriterier – Akt som har direkt inverkan på sökandens rättsliga ställning – Kommissionens förordning om förlängning av en skyddsåtgärd i form av ett tullkvotssystem – Talan väckt av en branschsammanslutning som försvarar och företräder importörer av den relevanta produkten – Huruvida de företrädda medlemmarna berörs direkt
(Artikel 263 fjärde stycket FEUF; kommissionens förordning 2021/1029)
(se punkterna 46–52)
Talan om ogiltigförklaring – Fysiska eller juridiska personer – Regleringsakter – Akter som inte medför genomförandeåtgärder och som berör sökanden direkt – Begreppet genomförandeåtgärder – Kriterier – Kommissionens förordning om förlängning av en skyddsåtgärd i form av ett tullkvotssystem – Tullkvotssystem som har rättsverkningar som inte är beroende av någon genomförandeåtgärd – Upptagande till prövning
(Artikel 263 fjärde stycket FEUF; kommissionens förordning 2021/1029)
(se punkterna 57–61)
Gemensam handelspolitik – Gemensamma importregler – Skyddsåtgärder – Institutionernas utrymme för skönsmässig bedömning – Domstolsprövning – Gränser
(se punkt 67)
Gemensam handelspolitik – Gemensamma importregler – Skyddsåtgärder – En förordning om förlängning av en skyddsåtgärd i form av ett tullkvotssystem – Villkor – förlängningen är nödvändig för att förhindra eller avhjälpa allvarlig skada – Faktorer som ska beaktas
(Europaparlamentets och rådets förordning 2015/478, artikel 19.2 a)
(se punkterna 72–93)
Gemensam handelspolitik – Gemensamma importregler – Skyddsåtgärder – En förordning om förlängning av en skyddsåtgärd i form av ett tullkvotssystem – Villkor – Bevis för anpassningar som gjorts av unionens tillverkare
(Europaparlamentets och rådets förordning 2015/478, artikel 19.2 b)
(se punkterna 95–101)
Gemensam handelspolitik – Gemensamma importregler – Skyddsåtgärder – En förordning om förlängning av en skyddsåtgärd i form av ett tullkvotssystem – Unionens intresse av att förlänga en skyddsåtgärd – Bedömningskriterier
(Europaparlamentets och rådets förordning 2015/478)
(se punkterna 106–119)
Resumé
Europeiska kommissionen har inom ramen för unionens handelspolitik infört en övervakning i förväg av import av vissa stålprodukter med ursprung i vissa tredjeländer (nedan kallad den berörda produkten). Mot bakgrund av de statistiska uppgifter som samlats in i detta avseende inledde kommissionen en undersökning om skyddsåtgärder efter vilken den drog slutsatsen att unionens stålindustri riskerade att lida allvarlig skada beträffande de flesta av de berörda kategorierna av stålprodukter. Följaktligen införde den, i följd, en provisorisk skyddsåtgärd mot import av de aktuella stålprodukterna, (
1
) och sedan en slutgiltig skyddsåtgärd (
2
) i form av särskilda tullkvoter per kategori. (
3
) Den på detta sätt införda skyddsmekanismen inbegriper två etapper, varav den första består i införandet av tullkvoter som fastställts för att kunna upprätthålla de traditionella handelsflödena per produktkategori och den andra består i att en tilläggstull, som fastställts till 25 procent, tillämpas på import när de fastställda kvantitativa tröskelvärdena för dessa tullkvoter överskrids (nedan kallad tullen utanför kvoten). (
4
) Den 24 juni 2021 förlängde kommissionen, genom förordning 2021/1029, (
5
) nämnda åtgärd med en period på tre år till och med den 30 juni 2024, (nedan kallad den angripna förordningen).
Sökanden, European Association of Non-Integrated Metal Importers & distributors (Euranimi), en sammanslutning av företag i unionen som företräder de intressen som importörer, distributörer, handlare och bearbetningsföretag har i fråga om icke-integrerat stål, rostfritt stål och metallprodukter, väckte talan om ogiltigförklaring av den angripna förordningen.
Tribunalen, som tog upp talan till prövning, ogillar den i sak. I sin dom preciserar tribunalen bland annat de villkor som krävs för att godkänna såväl det berättigade intresset av att få saken prövad som talerätten för en sammanslutning som företräder intressena hos dem som importerar, distribuerar, handlar och bearbetar den relevanta produkten med avseende på en talan som syftar till att få en akt genom vilken en skyddsåtgärd införs ogiltigförklarad.
Tribunalens bedömning
Tribunalen prövade först huruvida talan kunde tas upp till prövning och slog fast att så var fallet genom att underkänna kommissionens argument om att sökanden saknade ett berättigat intresse av att få saken prövad och talerätt.
Vad gäller frågan huruvida sökanden har ett berättigat intresse av att få saken prövad, anser tribunalen att en ogiltigförklaring av den angripna förordningen i sig skulle kunna få rättsverkningar och medföra en fördel för sökanden.
För det första skulle en sådan ogiltigförklaring av den angripna förordningen nämligen vara jämförbar med en fullständig liberalisering av tullkvoterna, vilket skulle göra det möjligt för sökanden att utöva sin verksamhet inom ramen för ett rättsligt system utan begränsningar kopplade till kvantitativa tröskelvärden.
För det andra var sökandens intresse faktiskt och aktuellt, eftersom möjligheten att tillämpa tullen utanför kvoten förelåg dagen då talan väcktes. Detta intresse var även säkert, eftersom kvotsystemet blev effektivt vid den tidpunkt då den angripna förordningen började tillämpas.
För det tredje kunde förekomsten av ett berättigat intresse för sökanden av att få saken prövad inte vara villkorat av att tullen utanför kvoten har ålagts. Sökanden har inte enbart bestritt den ålagda tullen, utan även kvotsystemet, vars förekomst i sig ändrar medlemmarnas rättsliga ställning. Att ställa som villkor, för att det ska föreligga ett berättigat intresse av att få saken prövad, att det tas ut en tull utanför kvoten skulle dessutom kunna leda till att sökandens medlemmar tvingades importera volymer över kvantitativa tröskelvärden för att kunna bestrida nämnda system och till att det bortsågs från den ogynnsamma situation som tillämpningen av ett sådant system i sig innebär.
Slutligen var det utan framgång som kommissionen hävdade att tribunalen, i en tidigare dom, (
6
) hade avfärdat antagandet att tullkvoterna fick verkningar. I denna dom uttalade sig tribunalen nämligen inte om huruvida den vid tribunalen anhängiggjorda talan kunde tas upp till prövning, utan om huruvida kommissionen hade gjort en uppenbart oriktig bedömning i sin analys. De överväganden som kommissionen åberopade saknade således relevans för prövningen av huruvida sökanden hade ett berättigat intresse av att få saken prövad i förevarande mål.
Tribunalen slog fast att sökanden, i egenskap av intresseorganisation, har rätt att väcka talan mot den angripna förordningen enligt artikel 263 fjärde stycket tredje ledet FEUF. Tribunalen erinrade i detta hänseende om att en intresseorganisation, enligt denna bestämmelse, kan väcka talan om ogiltigförklaring av en akt som inte är riktad till den på villkor att den angripna akten är en regleringsakt som direkt berör organisationens medlemmar och som inte medför genomförandeåtgärder.
I förevarande fall beaktade tribunalen först att den angripna förordningen, mot bakgrund av dess allmänna giltighet samt formerna för dess antagande, är en regleringsakt och inte en lagstiftningsakt.
Tribunalen konstaterade därefter att förordningen berör sökandens medlemmar direkt genom att den, för det första, har en direkt inverkan på deras rättsliga ställning. I förordningen fastställs nämligen den rättsliga ramen och de villkor på vilka dessa medlemmar har möjlighet att importera produkter till unionen, i fråga om såväl volym som pris, eftersom deras produkter omfattas av ett kvotsystem och inte längre av en övergång till fri omsättning inom unionen, vilken varken kräver fastställande av kvantiteter eller kommissionens godkännande. För det andra lämnar den angripna förordningen inte något utrymme för skönsmässig bedömning till de behöriga myndigheterna i medlemsstaten vid genomförandet av skyddsåtgärder, såväl i samband med skyddsåtgärdens första etapp, eftersom kvotsystemet blev effektivt vid den tidpunkt då förordningen började tillämpas, som i samband med åtgärdens andra etapp, eftersom de behöriga myndigheterna är skyldiga att tillämpa en tull utanför kvoten efter det att tullkvoterna har uttömts.
Tribunalen bekräftade slutligen att nämnda förordning inte medför genomförandeåtgärder i förhållande till sökanden. Frågan huruvida kvotsystemet har rättsverkningar är nämligen inte beroende av någon genomförandeåtgärd. Av detta följer att innan tullkvoten har uttömts föreligger det inte några genomförandeåtgärder som sökandens medlemmar, vars rättsliga ställning påverkas av att kvotsystemet införts, kan ifrågasätta vid de nationella domstolarna.
I sak slår tribunalen, för det första, fast att talan inte kan vinna bifall såvitt avser den grund enligt vilken artikel 19 i grundförordningen om skyddsåtgärder, (
7
)har åsidosatts. Kommissionen hade nämligen inte gjort en uppenbart oriktig bedömning när den ansåg att villkoren för att förlänga skyddsåtgärderna enligt denna bestämmelse var uppfyllda. (
8
)
Tribunalen slår, för det andra, fast att talan inte kan vinna bifall såvitt avser den grund enligt vilken kommissionen har gjort uppenbara fel vid bedömningen av unionsintresset av att förlänga skyddsåtgärden, eftersom sökanden inte har visat att så var fallet.
Mot bakgrund av dessa överväganden ogillar tribunalen talan i dess helhet.
(
1
)	Kommissionens genomförandeförordning (EU) 2018/1013 av den 17 juli 2018 om införande av provisoriska skyddsåtgärder beträffande vissa stålprodukter (EUT L 181, 2018, s. 39).
(
2
)	Kommissionens genomförandeförordning (EU) 2019/159 av den 31 januari 2019 om införande av slutgiltiga skyddsåtgärder på import av vissa stålprodukter (EUT L 31, 2019, s. 27).
(
3
)	Genomförandeförordning (EU) 2019/159 innebar att det fastställdes en särskild tullkvot per land för de länder som hade ett betydande intresse i egenskap av leverantörer och en ”återstående” tullkvot för de länder som exporterade till unionen.
(
4
)	Förordning 2019/159, skälen 164–180.
(
5
)	Kommissionens genomförandeförordning (EU) 2021/1029 av den 24 juni 2021 om ändring av kommissionens genomförandeförordning (EU) 2019/159 för att förlänga den slutgiltiga skyddsåtgärden på import av vissa stålprodukter (EUT L 225, 2021, s. 1).
(
6
)	Dom av den 20 oktober 2021, Novolipetsk Steel/kommissionen, T‑790/19, EU:T:2021:706.
(
7
)	Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2015/478 av den 11 mars 2015 om gemensamma importregler (EUT L 83, 2015, s. 16).
(
8
)	Enligt denna bestämmelse får en skyddsåtgärd förlängas om det fastställs att en sådan förlängning är nödvändig för att förhindra eller avhjälpa allvarlig skada (artikel 19.2 a) och om det fastställs att det finns bevis för att unionens tillverkare vidtar anpassningar (artikel 19.2 b).