62020TJ0466_RES
Mål T‑466/20
LF
mot
Europeiska kommissionen
Tribunalens dom (fjärde avdelningen) av den 15 september 2021
”Personalmål – Kontraktsanställda – Lön – Utlandstillägg – Artikel 4.1 b i bilaga VII till tjänsteföreskrifterna – Utlandstillägg beviljas inte – Stadigvarande bosättning – Tjänstgöring vid en internationell organisation i anställningsstaten”
Tjänstemän – Lön – Utlandstillägg – Villkor för beviljande – Tjänstemän eller andra anställda som är medborgare i anställningsmedlemsstaten – Varaktig bosättning utanför anställningsmedlemsstaten under referensperioden – Beräkning av perioden – Borträkning av perioder av arbete som utförts för en stat eller internationell organisation – Tillåtet – Villkor – Arbete som utförts utanför anställningsstaten
(Tjänsteföreskrifterna, bilaga VII, artikel 4.1 b; anställningsvillkoren för övriga anställda, artiklarna 20.2, 21 och 92)
(se punkterna 34, 39, 40, 48, 49, 53, 64 och 65)
Tjänstemän – Lön – Utlandstillägg – Villkor för beviljande – Tjänstemän eller andra anställda som är medborgare i anställningsmedlemsstaten – Varaktig bosättning utanför anställningsmedlemsstaten under referensperioden – Begreppet varaktig bosättning – Beaktande av arbete som utförts för en internationell organisation etablerad i anställningslandet – Tillåtet
(Tjänsteföreskrifterna, bilaga VII, artikel 4.1 b; anställningsvillkoren för övriga anställda, artiklarna 20.2, 21 och 92)
(se punkterna 66–72)
Tjänstemän – Lön – Utlandstillägg – Villkor för beviljande – – Varaktig bosättning utanför anställningsmedlemsstaten under referensperioden – Begreppet varaktig bosättning – Omständigheter som gör det möjligt att presumera att den varaktiga bosättningen är på anställningsorten – Omständigheter som inte är av sådan art att de kan påverka denna bosättning
(Tjänsteföreskrifterna, bilaga VII, artikel 4.1 b)
(se punkterna 78, 79, 85–92 och 102)
Tjänstemän – Lön – Utlandstillägg – Villkor för beviljande – Olika avtal som inte följer på varandra mellan den anställde och institutionerna – Rätten till utlandstillägg ska fastställas varje gång en ny anställning påbörjas – Beaktande av tidigare beslut om utlandstillägg – Omfattas inte
(Tjänsteföreskrifterna, bilaga VII, artikel 4.1 b)
(se punkterna 93 och 113)
Resumé
Sökanden, LF, är belgisk medborgare. Han var bosatt i Frankrike mellan åren 1982 och 2013. Den 1 maj 2013 tillträdde han en tjänst vid Europeiska kommissionen i Bryssel enligt ett avtal om visstidsanställning som kontraktsanställd. Avtalet löpte ut den 30 april 2019. Han var därefter registrerad som arbetssökande i Belgien fram till den 1 september 2019, då han tillträdde en tjänst vid Genomförandeorganet för forskning (REA).
Den 11 september 2019 beslutade kommissionens byrå för löneadministration och individuella ersättningar att sökanden inte hade rätt till utlandstillägg (nedan kallat det angripna beslutet), med motiveringen att han inte hade visat att han hade varit varaktigt bosatt utanför anställningsstaten, det vill säga Belgien, under den tioårsperiod som löpte ut när han tillträdde sin tjänst vid REA, i strid med vad som krävs enligt artikel 4.1 b i bilaga VII till tjänsteföreskrifterna för tjänstemän i Europeiska unionen (
1
) (nedan kallade tjänsteföreskrifterna) med avseende på tjänstemän som är eller har varit medborgare i anställningsstaten.
Eftersom sökanden ansåg att hans närvaro i Belgien uteslutande var knuten till det arbete han utfört för kommissionen, vilket utgjorde hinder för att upprätta varaktiga band mellan honom och denna stat och följaktligen för att hans varaktiga bosättning hade förflyttats från Frankrike till Belgien, väckte han talan vid tribunalen om ogiltigförklaring av det angripna beslutet.
Genom sin dom ogillar tribunalen talan, samtidigt som den preciserar på vilka villkor en tjänsteman eller annan anställd som är medborgare i anställningsstaten kan erhålla utlandstillägg efter att ha tjänstgjort i en internationell organisation som är etablerad i denna anställningsstat.
Tribunalens bedömning
Först avgränsar tribunalen den tioåriga referensperiod som ska beaktas vid tillämpningen av artikel 4.1 b i bilaga VII till tjänsteföreskrifterna. Tribunalen konstaterar att referensperioden i förevarande fall sträckte sig mellan den 1 februari 2006 och den 31 augusti 2019. För att komma fram till denna slutsats räknar tribunalen bort den period på tre år och sju månader då sökanden arbetade för ett franskt ministerium, i enlighet med de bestämmelser i tjänsteföreskrifterna som föreskriver att perioder under vilka tjänstemannen har tjänstgjort i statlig tjänst eller i en internationell organisation utanför anställningsstaten inte ska beaktas. (
2
) Tribunalen räknar däremot inte bort den period under vilken sökanden arbetade för kommissionen, eftersom det i tjänsteföreskrifterna inte föreskrivs någon sådan borträkning av perioder av arbete för en internationell organisation i anställningsstaten.
Tribunalen finner därefter att tjänstgöring i en internationell organisation i anställningsstaten kan beaktas vid fastställandet av var en tjänsteman eller anställd som är eller har varit medborgare i anställningsstaten har varit stadigvarande bosatt under den tioåriga referensperioden. Även om tjänstgöring i en sådan organisation kan förhindra uppkomsten av varaktiga band mellan tjänstemannen eller den anställde och anställningsstaten, (
3
) har presumtionen för att det finns flera nära band mellan en person och det land där han eller hon är medborgare en mer avgörande betydelse vid fastställandet av var personen är varaktigt bosatt, (
4
) vilket innebär att det måste göras en bedömning av de personliga och yrkesmässiga band som personen har skapat i det landet.
Tribunalen undersöker i det följande således de faktiska omständigheterna avseende sökandens privatliv och yrkesliv för att avgöra om han hade behållit sin varaktiga bosättning i Frankrike under hela referensperioden, trots att han flyttat till Belgien, och huruvida han således skulle ha rätt till utlandstillägg.
Tribunalen finner, för det första, i motsats till vad sökanden har påstått, att han inte kan anses vara stadigvarande bosatt i Frankrike enbart av det skälet att han har bott, studerat och arbetat där före referensperiodens början. Detsamma gäller, för det andra, den omständigheten att hans närstående bor i Frankrike. Utan att förneka betydelsen av förhållandet till föräldrarna, är det faktum att en tjänsteman eller en anställd har bildat en egen familj och bor tillsammans med sin familj i en viss stat, där familjemedlemmarna ägnar sig åt aktiviteter som hör ihop med deras skede i livet, av avgörande betydelse vid fastställandet av var han eller hon är stadigvarande bosatt. De subjektiva skäl som föranlett honom att bosätta sig med sin familj i en viss stat eller hustruns nationalitet är däremot inte avgörande i ett område där unionsmedborgare kan förflytta sig efter eget gottfinnande utan att utsättas för diskriminering på grund av nationalitet.
För det tredje bevisar inte heller den omständigheten att sökanden har kvar en fastighet, ett mobiltelefonnummer och ett bankkonto i Frankrike att han hade för avsikt att stadigvarande eller varaktigt upprätta centrum för sina levnadsintressen där. På samma sätt utgör den omständigheten att sökanden endast arbetade vid kommissionen enligt ett avtal om visstidsanställning inte något hinder för att anse att sökanden bosatt sig i Belgien med avsikt att stanna där. Beviset för detta är att sökanden vid anställningsavtalets upphörande stannade kvar i Belgien med sin familj och registrerade sig som arbetssökande där under fyra månader. Detta visar att han var stadigvarande bosatt i denna stat åtminstone under en del av referensperioden. Tribunalen erinrar i detta hänseende om att det räcker att ha sin bosättning i anställningslandet, där personen även är medborgare, under en mycket kort period under den tioåriga referensperioden för att förlora eller nekas utlandstillägg. Slutligen påverkas denna bedömning inte av att han uppbar utlandstillägg under den tid han arbetade vid kommissionen, eftersom hans rätt till denna ersättning skulle omprövas när han tillträdde sin tjänst vid REA.
Eftersom sökanden inte har visat att han har varit stadigvarande bosatt utanför anställningsstaten under hela den tioåriga referensperioden, finner tribunalen att talan ska ogillas.
(
1
)	Artikel 4.1 i bilaga VII till tjänsteföreskrifterna är analogt tillämplig på kontraktsanställda enligt artikel 20.2 och artiklarna 21 och 92 i anställningsvillkoren för övriga anställda.
(
2
)	Artikel 4.1 b i bilaga VII till tjänsteföreskrifterna.
(
3
)	Denna presumtion slogs fast i dom av den 13 juli 2018, Quadri di Cardano/kommissionen (T-273/17, EU:T:2018:480, punkt 63).
(
4
)	Denna presumtion slogs fast i dom av den 5 oktober 2020, Brown/kommissionen (T-18/19, EU:T:2020:465, punkt 82).