62025CJ0030
DOMSTOLENS DOM (Tredje Afdeling)
30. april 2026 (
*1
)
»Præjudiciel forelæggelse – protokol (nr. 7) vedrørende Den Europæiske Unions privilegier og immuniteter – artikel 10 – Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs (EØSU) medlemmer – ophævelse af immunitet – medlem, der har fået sin immunitet ophævet i forbindelse med retsforfølgning for strafbare handlinger – udnævnelse i forbindelse med en ny valgperiode – ny ophævelse af immuniteten for de samme forhold ikke fornødent«
I sag C-30/25,
angående en anmodning om præjudiciel afgørelse i henhold til artikel 267 TEUF, indgivet af tribunal de première instance francophone de Bruxelles (den fransksprogede ret i første instans i Bruxelles, Belgien) ved afgørelse af 7. januar 2025, indgået til Domstolen den 13. januar 2025, i straffesagen mod
FR,
procesdeltagere:
Auditeur du travail,
ZT,
GQ,
KH,
AN,
FU,
Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg
har
DOMSTOLEN (Tredje Afdeling),
sammensat af afdelingsformanden, C. Lycourgos, og dommerne O. Spineanu-Matei, S. Rodin, N. Piçarra og N. Fenger (refererende dommer),
generaladvokat: L. Medina,
justitssekretær: A. Calot Escobar,
på grundlag af den skriftlige forhandling,
efter at der er afgivet indlæg af:
–
FR ved avocats M. Aboudi og M. Casado García-Hirschfeld,
–
auditeur du travail (arbejdsmarkedsauditøren) ved M. Laurent, arbejdsmarkedsauditørens stedfortræder,
–
ZT ved avocate N. de Montigny,
–
GQ, KH, AN og FU ved avocats V. Bodson og L. Levi,
–
Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg ved L. Camarena Januzec, K. Gambino og M. Pascua Mateo, som befuldmægtigede,
–
den belgiske regering ved P. Cottin, L. Jans og C. Pochet, som befuldmægtigede,
–
Europa-Kommissionen ved M. Heller og S. Pardo Quintillán, som befuldmægtigede,
og efter at generaladvokaten har fremsat forslag til afgørelse i retsmødet den 12. februar 2026,
afsagt følgende
Dom
1
Anmodningen om præjudiciel afgørelse vedrører fortolkningen af artikel 10 i protokol (nr. 7) vedrørende Den Europæiske Unions privilegier og immuniteter (EUT 2012, C 326, s. 266, herefter »protokollen vedrørende privilegier og immuniteter«).
2
Denne anmodning er blevet indgivet i forbindelse med en straffesag mod FR, medlem af Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (EØSU), for voldshandlinger eller psykisk chikane på arbejdspladsen, som FR angiveligt har begået mod ZT, GQ, KH, AN og FU.
Retsforskrifter
EUF-traktaten
3
I henhold til ordlyden af artikel 300, stk. 4, TEUF »[må] Det Økonomiske og Sociale Udvalgs [...] medlemmer [...] ikke være bundet af nogen instruktion. De udfører deres hverv i fuldkommen uafhængighed og i [Den Europæiske Unions] almene interesse«.
4
Artikel 343 TEUF bestemmer:
»Unionen nyder på medlemsstaternes område de for udførelsen af dets opgave nødvendige privilegier og immuniteter på de betingelser, der er fastsat i protokollen [...] vedrørende [...] privilegier og immuniteter. Dette gælder også Den Europæiske Centralbank og Den Europæiske Investeringsbank.«
Protokollen vedrørende privilegier og immuniteter
5
Artikel 9 i protokollen vedrørende privilegier og immuniteter fastsætter:
»Under Europa-Parlamentets mødeperioder nyder medlemmerne:
a)
på deres eget lands område de immuniteter, der tilstås medlemmerne af deres lands lovgivende forsamling
b)
på en anden medlemsstats område fritagelse for enhver form for tilbageholdelse og retsforfølgning.
De er ligeledes dækket af immuniteten på vej til eller fra Europa-Parlamentets mødested.
[...]«
6
Denne protokols artikel 10 er affattet som følger:
»Repræsentanterne for medlemsstaterne, som deltager i arbejdet i Unionens institutioner, såvel som deres rådgivere og tekniske eksperter, nyder under udøvelsen af deres hverv og under rejse til og fra mødestedet sædvanlige privilegier, immuniteter og lettelser.
Denne artikel finder ligeledes anvendelse på medlemmerne af Unionens rådgivende organer.«
Mandatvilkårene for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs medlemmer
7
Mandatvilkårene for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs medlemmer af januar 2012, der blev vedtaget på grundlag af bl.a. dette rådgivende organs forretningsorden, fastsatte i artikel 9 med overskriften »Ret til beskyttelse og immunitet under udførelse af funktionerne«:
»[...]
3. Immunitet
3.1. Enhver indskrænkning af medlemmernes personlige frihed, der direkte eller indirekte er knyttet til deres funktioner, kan kun finde sted med Udvalgets tilladelse, medmindre medlemmerne gribes på fersk gerning.
[...]
4. Procedurer vedrørende immunitet
4.1. Præsidiet underrettes om enhver anmodning om ophævelse af et medlems immunitet fra en kompetent myndighed i en medlemsstat stilet til Udvalgets formand.
[...]
6. Pligter for institutionen og dens formand
6.1. I forbindelse med udøvelsen af sine beføjelser vedrørende privilegier og immuniteter sørger Udvalget først og fremmest at bevare sin integritet som demokratisk høringsorgan og sikre medlemmernes uafhængighed under udførelsen af deres opgaver.
[...]«
Hovedsagen og det præjudicielle spørgsmål
8
Den 6. december 2018 indledte Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF) en undersøgelse vedrørende beskyldninger om strafbar adfærd, som FR, der har været medlem af EØSU siden den 1. maj 2004, angiveligt havde udvist over for ansatte i dette rådgivende organ.
9
Den 10. januar 2020 sendte OLAF sin rapport til ministère public (anklagemyndighed, Belgien). Denne rapport omhandler FR’s krænkende adfærd og chikane over for bl.a. GQ, KH, AN og FU.
10
Som medlem af EØSU havde FR i den periode, som beskyldningerne om strafbar adfærd vedrører, immunitet i henhold til artikel 343 TEUF og artikel 10 i protokollen vedrørende privilegier og immuniteter.
11
Efter fremsendelsen af OLAF’s undersøgelse anmodede arbejdsmarkedsauditøren den 4. juni 2020 EØSU om at ophæve FR’s immunitet.
12
Ved afgørelse af 15. juli 2020 ophævede EØSU’s plenarforsamling med FR’s samtykke sidstnævntes immunitet. Denne afgørelse gælder for hele den procedure, der er baseret på OLAF’s undersøgelse, og den deraf følgende retsforfølgelse for de lovovertrædelser, der angiveligt blev begået under mandatperioden fra oktober 2015 til september 2020.
13
Den 21. september 2020 begyndte en ny valgperiode, og FR blev udpeget som medlem af EØSU for en ny mandatperiode på fem år.
14
Ved stævning forkyndt for FR den 20. marts 2024 indstævnede arbejdsmarkedsauditøren FR for tribunal de première instance francophone de Bruxelles (den fransksprogede ret i første instans i Bruxelles, Belgien), som er den forelæggende ret, for at have begået voldshandlinger eller udøvet psykisk chikane på arbejdspladsen over for ZT, GQ, KH, AN og FU. De faktiske omstændigheder, som FR foreholdes, fandt sted i perioden fra den 1. januar 2011 til den 17. juli 2020.
15
FR har gjort gældende, at han har et nyt mandat, hvortil der også er knyttet immunitet i henhold til artikel 10 i protokollen vedrørende privilegier og immuniteter, således at arbejdsmarkedsauditøren efter FR’s opfattelse skulle have anmodet om og på ny opnået ophævelse af hans immunitet efter denne nye udnævnelse.
16
Den forelæggende ret har præciseret, at FR’s argumentation kan finde en vis støtte i dom af 19. december 2019, Junqueras Vies (C-502/19, EU:C:2019:1115), hvori Domstolen for så vidt angår artikel 9 i protokollen vedrørende privilegier og immuniteter fastslog, at det var nødvendigt at anmode om ophævelse af immuniteten for en person, der var valgt til Europa-Parlamentet, for at denne person kunne forblive varetægtsfængslet, når påbegyndelsen af varetægtsfængslingen og de forhold, som begrundede den, lå forud for dette valg og dermed for det mandat, som tildelte den nævnte person immunitet, hvilket kunne tale for, at der, når en ny mandatperiode begynder, skal anmodes om ophævelse af immuniteten på ny, for at retsforfølgningen kan fortsætte.
17
Den forelæggende ret har imidlertid anført, at den nævnte dom ikke som den foreliggende sag vedrørte en repræsentant for en medlemsstat, som denne protokols artikel 10 finder anvendelse på, men et medlem af Europa-Parlamentet, som nævnte protokols artikel 9 finder anvendelse på.
18
På denne baggrund har tribunal de première instance francophone de Bruxelles (den fransksprogede ret i første instans i Bruxelles) besluttet at udsætte sagen og forelægge Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål:
»For at give EU-institutionerne og deres medlemmer mulighed for at udøve deres opgaver og mandater fuldstændig uafhængigt, uden begrænsninger eller unødigt pres, forudsætter artikel 10 i [protokollen vedrørende privilegier og immuniteter], at immuniteten ophæves, inden der ved en straffedomstol kan ske nogen form for retsforfølgning af en repræsentant for medlemsstaterne, som deltager i arbejdet i Unionens institutioner. Skal der indgives en ny anmodning om ophævelse af immuniteten til den berørte EU-institution, når den pågældende person efter den første ophævelse af immuniteten og under undersøgelsen, men inden den retslige procedure er begyndt, er blevet udpeget til et nyt mandat i samme EU-institution i forbindelse med en ny valgperiode?«
Om det præjudicielle spørgsmål
19
Med sit spørgsmål ønsker den forelæggende ret nærmere bestemt oplyst, om artikel 10 i protokollen vedrørende privilegier og immuniteter skal fortolkes således, at det, når EØSU har ophævet immuniteten for ét af dets medlemmer for bestemte strafbare handlinger med den begrundelse, at en sådan ophævelse ikke strider mod Den Europæiske Unions interesse, er nødvendigt, at dette rådgivende organ tilstilles en ny anmodning om ophævelse af immunitet, i tilfælde af at den berørte person udnævnes til en ny mandatperiode, der udøves ved nævnte rådgivende organ i forbindelse med en ny valgperiode.
20
Det bemærkes for det første, at artikel 343 TEUF foreskriver, at Unionen på medlemsstaternes område nyder de for udførelsen af dens opgave nødvendige privilegier og immuniteter på de betingelser, der er fastsat i protokollen vedrørende privilegier og immuniteter.
21
Det følger i øvrigt af henvisningen i denne protokols artikel 10, stk. 2, til stk. 1 i denne artikel 10, at medlemmerne af et rådgivende EU-organ såsom EØSU under udøvelsen af deres hverv og under rejser til og fra mødestedet nyder sædvanlige privilegier, immuniteter og lettelser.
22
I denne henseende beskytter de »sædvanlige immuniteter«, der er omhandlet i den nævnte protokols artikel 10, stk. 1, som henviser til de immuniteter, der er fastsat i konventionen om diplomatiske forbindelser, indgået i Wien den 18. april 1961, og som indrømmes diplomater med henblik på at sikre en effektiv gennemførelse af diplomatiske og konsulære missioner i bopælsstaten, repræsentanter for medlemsstaterne, der deltager i Unionens arbejde (dom af 30.11.2021, LR Ģenerālprokuratūra, C-3/20, EU:C:2021:969, præmis 43).
23
Det følger imidlertid af artikel 300, stk. 4, TEUF, at medlemmerne af EØSU ikke er bundet af nogen instruktion og udfører deres hverv i fuldkommen uafhængighed og i Unionens almene interesse.
24
Som generaladvokaten har fremhævet i punkt 46 i forslaget til afgørelse, repræsenterer EØSU’s medlemmer således ikke medlemsstaterne, i forhold til hvilke de handler fuldstændig uafhængigt.
25
Det følger heraf, at henvisningen i artikel 10, stk. 2, i protokollen vedrørende privilegier og immuniteter til de sædvanlige immuniteter, der er omhandlet i denne artikels stk. 1, ikke kan betyde, at den immunitet, der i medfør af denne artikel 10, stk. 2, indrømmes EØSU’s medlemmer, er af samme art som den immunitet, der i medfør af nævnte artikel 10, stk. 1, indrømmes repræsentanter for medlemsstaterne, der deltager i Unionens arbejde.
26
For det andet fremgår det af det formål, der forfølges med protokollen vedrørende privilegier og immuniteter, at de privilegier, immuniteter og lettelser, som indrømmes Unionen ved denne protokol, har en funktionel karakter, for så vidt som de har til formål at undgå, at der opstilles hindringer for Unionens funktion og uafhængighed, hvilket navnlig indebærer, at de privilegier, immuniteter og lettelser, der indrømmes EØSU’s medlemmer, udelukkende indrømmes i Unionens interesse (jf. analogt dom af 30.11.2021, LR Ģenerālprokuratūra, C-3/20, EU:C:2021:969, præmis 57, og af 5.2.2026, Puigdemont i Casamajó m.fl. mod Parlamentet (Ophævelse af parlamentarisk immunitet), C-572/23 P, EU:C:2026:70, præmis 75-77).
27
Det følger heraf, at et medlem af EØSU under udøvelsen af sit hverv skal nyde de privilegier, immuniteter og lettelser, der er nødvendige for udførelsen af dette rådgivende organs opgaver (jf. analogt dom af 30.11.2021, LR Ģenerālprokuratūra, C-3/20, EU:C:2021:969, præmis 46).
28
Det er i øvrigt uløseligt forbundet med den immunitet, der indrømmes EØSU’s medlemmer, at når Unionens interesse ikke længere kræver, at den pågældendes immunitet opretholdes, kan denne immunitet ophæves. Henset til den forpligtelse til loyalt samarbejde, der påhviler Unionens institutioner, organer, kontorer og agenturer over for medlemsstaterne, skal en anmodning om ophævelse af immuniteten for et medlem af et rådgivende organ i Unionen således imødekommes, medmindre det godtgøres, at Unionens interesser er til hinder herfor (dom af 30.11.2021, LR Ģenerālprokuratūra, C-3/20, EU:C:2021:969, præmis 74).
29
Det bemærkes i denne henseende, at den funktionelle immunitet for medlemmerne af EØSU ikke er absolut og skal forenes med andre offentlige rettigheder og interesser, herunder retsstatsprincippet og mere specifikt behovet for en uafhængig og upartisk efterforskning og afsigelse af dom i straffesager og for at undgå straffrihed for personer, der er genstand for strafferetlig efterforskning (jf. analogt dom af 17.12.2020, Kommissionen mod Slovenien (ECB’s arkiver), C-316/19, EU:C:2020:1030, præmis 103).
30
I den foreliggende sag har EØSU i overensstemmelse med artikel 9 i mandatvilkårene for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs medlemmer af en kompetent myndighed i en medlemsstat fået forelagt en anmodning om ophævelse af immuniteten for et medlem af dette rådgivende organ i forbindelse med angiveligt strafbare handlinger og har imødekommet denne anmodning ved en afgørelse af 15. juli 2020.
31
Denne afgørelse, som FR ikke har anfægtet, indebærer, at EØSU var af den opfattelse, at det ikke var i strid med Unionens interesse, at han blev tiltalt ved en straffedomstol for sådanne forhold.
32
Det følger hverken af EU-traktaterne, af protokollen vedrørende privilegier og immuniteter eller af andre EU-retlige instrumenter, at en sådan afgørelse om ophævelse af immunitet er tidsbegrænset, eller at den bortfalder, hvis et medlem af EØSU, hvis immunitet er blevet ophævet, udnævnes for en ny mandatperiode, der skal udøves i dette rådgivende organ i en ny valgperiode. Det fremgår desuden, at den i hovedsagen omhandlede afgørelse om ophævelse af immunitet heller ikke i sig selv er tidsbegrænset.
33
Som EØSU og Kommissionen i det væsentlige har gjort gældende i deres skriftlige bemærkninger, gælder det, at når EØSU har givet samtykke til ophævelsen af et af sine medlemmers immunitet og har konstateret, at en tiltale af dette medlem ved en straffedomstol ikke er i strid med Unionens interesse, ændres denne konstatering ikke af den omstændighed alene, at den pågældende person er blevet udnævnt til en ny mandatperiode i EØSU i forbindelse med en ny valgperiode, eftersom den interesse, der skal tages hensyn til, ikke som sådan er knyttet til denne omstændighed.
34
I denne henseende skal det fremhæves dels, at afgørelsen om ophævelse af immunitet træffes af EØSU som EU-organ og ikke af de personer, som EØSU er sammensat af på et givet tidspunkt, dels at denne afgørelse, således som det fremgår af ovenstående betragtninger, udelukkende træffes under hensyntagen til Unionens interesser og ikke til EØSU-medlemmernes personlige interesser.
35
I øvrigt kan en afgørelse om ophævelse af immunitet, hvis gyldighed ikke er knyttet til varigheden af det pågældende medlems mandat, bidrage til en effektiv strafforfølgning i medlemsstaterne, hvilket i sig selv direkte kan være omfattet af Unionens interesser (jf. i denne retning dom af 30.11.2021, LR Ģenerālprokuratūra, C-3/20, EU:C:2021:969, præmis 74).
36
Under disse omstændigheder indebærer den omstændighed, at EØSU er blevet konstitueret på ny, ikke, at en afgørelse om ophævelse af immunitet, som udvalget allerede har truffet, skal tages op til fornyet overvejelse alene med den begrundelse, at mandatet for et af dets medlemmer er blevet fornyet, eller at EØSU’s sammensætning er blevet ændret.
37
Ovenstående betragtninger kan i denne sammenhæng ikke drages i tvivl af dom af 19. december 2019, Junqueras Vies (C-502/19, EU:C:2019:1115).
38
Den nævnte dom vedrørte udelukkende spørgsmålet om, hvorvidt en person, der var varetægtsfængslet på tidspunktet for den officielle bekendtgørelse af resultaterne af valget til Europa-Parlamentet, fra tidspunktet for denne bekendtgørelse var omfattet af immunitet i henhold til artikel 9, stk. 2, i protokollen vedrørende privilegier og immuniteter, hvilket ville have medført en ophævelse af varetægtsfængslingen og ikke af den parlamentariske immunitet.
39
I det foreliggende tilfælde er den forelæggende ret imidlertid i tvivl om fortolkningen af denne protokols artikel 10 i forbindelse med en ophævelse af immuniteten for et medlem af et rådgivende organ i forbindelse med en strafferetlig efterforskning vedrørende forhold, for hvilke immuniteten allerede er blevet ophævet under hensyntagen til, at en fortsættelse af efterforskningen kunne føre til strafferetlige sanktioner, uden at der er tale om en eventuel pålæggelse af en ny eller en anden tvangsforanstaltning end den, der var omhandlet i den foregående embedsperiode.
40
Som generaladvokaten har anført i punkt 71-73 i forslaget til afgørelse, kan den immunitetsordning, der gælder for EØSU’s medlemmer, på grund af de strukturelle og funktionelle forskelle mellem EØSU og Europa-Parlamentet desuden ikke analyseres analogt med den ordning, der er fastsat i artikel 9 i protokollen vedrørende privilegier og immuniteter for Europa-Parlamentets medlemmer, som fortolket i dom af 19. december 2019, Junqueras Vies (C-502/19, EU:C:2019:1115).
41
Endelig skal det bemærkes, at afgørelsen om at ophæve FR’s immunitet blev vedtaget på baggrund af den beskrivelse af de faktiske omstændigheder, som arbejdsmarkedsauditøren fremsendte til EØSU i anmodningen om ophævelse af immunitet. Det var derfor med hensyn til den strafferetlige forfølgning, der var påtænkt på grundlag af disse faktiske omstændigheder alene, at EØSU fandt, at det ikke var i strid med Unionens interesse, at FR blev tiltalt ved en straffedomstol, og at hans immunitet derfor skulle ophæves. En sådan afgørelse om ophævelse af immunitet kan derimod ikke begrunde, at dette medlem af EØSU tiltales ved en straffedomstol for andre handlinger begået under udøvelsen af vedkommendes hverv end dem, der var nævnt i anmodningen om ophævelse af den pågældendes immunitet, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve.
42
Henset til samtlige ovenstående betragtninger skal det forelagte spørgsmål besvares med, at artikel 10 i protokollen vedrørende privilegier og immuniteter, sammenholdt med artikel 343 TEUF, skal fortolkes således, at det, når EØSU har ophævet immuniteten for ét af dets medlemmer for bestemte strafbare handlinger med den begrundelse, at en sådan ophævelse ikke strider mod Den Europæiske Unions interesse, ikke er nødvendigt, at dette rådgivende organ tilstilles en ny anmodning om ophævelse af immunitet, i tilfælde af at den berørte person udnævnes til en ny mandatperiode, der udøves ved nævnte rådgivende organ i forbindelse med en ny valgperiode, for så vidt som straffesagens genstand ikke i mellemtiden er blevet udvidet. Det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve, om genstanden for den i hovedsagen omhandlede straffesag faktisk er omfattet af EØSU’s afgørelse om ophævelse af immunitet.
Sagsomkostninger
43
Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgør et led i den sag, der verserer for den forelæggende ret, tilkommer det denne at træffe afgørelse om sagsomkostningerne. Bortset fra nævnte parters udgifter kan de udgifter, som er afholdt i forbindelse med afgivelse af indlæg for Domstolen, ikke erstattes.
På grundlag af disse præmisser kender Domstolen (Tredje Afdeling) for ret:
Artikel 10 i protokol (nr. 7) vedrørende Den Europæiske Unions privilegier og immuniteter, sammenholdt med artikel 343 TEUF, skal fortolkes således, at det, når Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg har ophævet immuniteten for ét af dets medlemmer for bestemte strafbare handlinger med den begrundelse, at en sådan ophævelse ikke strider mod Den Europæiske Unions interesse, ikke er nødvendigt, at dette rådgivende organ tilstilles en ny anmodning om ophævelse af immunitet, i tilfælde af at den berørte person udnævnes til en ny mandatperiode, der udøves ved nævnte rådgivende organ i forbindelse med en ny valgperiode, for så vidt som straffesagens genstand ikke i mellemtiden er blevet udvidet. Det tilkommer den forelæggende ret at undersøge, om genstanden for den i hovedsagen omhandlede straffesag faktisk er omfattet af Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs afgørelse om ophævelse af immuniteten.
Underskrifter
(
*1
) – Processprog: fransk.