61996CJ0292_DA
Parter
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Parter
I sag C-292/96,
angaaende en anmodning, som Finanzgericht Duesseldorf (Tyskland) i medfoer af EF-traktatens artikel 177 har indgivet til Domstolen for i den for naevnte ret verserende sag,
Goeritz Intransco International GmbH
mod
Hauptzollamt Duesseldorf,
"at opnaa en praejudiciel afgoerelse vedroerende fortolkningen af artikel 76 i Raadets forordning (EOEF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indfoerelse af en EF-toldkodeks (EFT L 302, s. 1) og artikel 398 i Kommissionens forordning (EOEF) nr. 2454/93 af 2. juli 1993 om visse gennemfoerelsesbestemmelser til forordning nr. 2913/92 (EFT L 253, s. 1),
har
DOMSTOLEN
(Foerste Afdeling)
sammensat af dommer D.A.O. Edward (refererende dommer), som fungerende afdelingsformand, og dommerne P. Jann og L. Sevón,
generaladvokat: M.B. Elmer
justitssekretaer: R. Grass,
efter at der er indgivet skriftlige indlaeg af:
- Hauptzollamt Duesseldorf ved fuldmaegtig Birgit Wellen, Oberfinanzdirektion Duesseldorf
- Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber ved Fernando Castillo de la Torre, Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuldmaegtiget, bistaaet af advokat Hans-Juergen Rabe, Hamburg og Bruxelles,
paa grundlag af den refererende dommers rapport,
og efter at generaladvokaten har fremsat forslag til afgoerelse den 2. oktober 1997,
afsagt foelgende
Dom
Dommens præmisser
1 Ved kendelse af 14. august 1996, indgaaet til Domstolen den 4. september 1996, har Finanzgericht Duesseldorf i medfoer af EF-traktatens artikel 177 forelagt to praejudicielle spoergsmaal vedroerende fortolkningen af artikel 76 i Raadets forordning (EOEF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indfoerelse af en EF-toldkodeks (EFT L 302, s. 1, herefter »kodeksen«) og artikel 398 i Kommissionens forordning (EOEF) nr. 2454/93 af 2. juli 1993 om visse gennemfoerelsesbestemmelser til forordning nr. 2913/92 (EFT L 253, s. 1, herefter »gennemfoerelsesforordningen«).
2 Spoergsmaalene er blevet rejst under en retssag mellem Goeritz Intransco International GmbH (herefter »Goeritz«) og Hauptzollamt Duesseldorf (herefter »Hauptzollamt«) om sidstnaevntes afslag paa at meddele Goeritz status som godkendt afsender.
3 Sjette betragtning til kodeksen lyder som foelger:
»Af hensyn til udenrigshandelens store betydning for Faellesskabet boer toldformaliteter og toldkontrol undgaas eller i det mindste begraenses mest muligt.«
4 Ottende betragtning har foelgende ordlyd:
»Ved vedtagelsen af gennemfoerelsesbestemmelser til denne kodeks boer der saa vidt muligt skabes grundlag for forebyggelse af svig eller uregelmaessigheder, som kan skade De Europaeiske Faellesskabers almindelige budget.«
5 Kodeksens artikel 76, stk. 1 og 4, bestemmer foelgende:
»1. For at lette gennemfoerelsen af formaliteter og procedurer mest muligt, uden at det gaar ud over en korrekt toldbehandling, tillader toldmyndighederne paa de betingelser, der fastsaettes efter udvalgsproceduren, at
a) den i artikel 62 omhandlede toldangivelse ikke indeholder visse af de i stk. 1, i naevnte artikel, omhandlede oplysninger, eller at visse af de i stk. 2, i naevnte artikel, omhandlede dokumenter ikke er vedlagt
b) der i stedet for den i artikel 62 omhandlede angivelse indgives et handelsdokument eller et administrativt dokument ledsaget af en anmodning om henfoersel af varerne under den paagaeldende toldprocedure
c) angivelse af varerne til den paagaeldende procedure sker ved indskrivning af varerne i regnskaber; i saa fald kan toldmyndighederne fritage klarereren for at frembyde varerne for toldvaesenet.
Naar der goeres brug af en forenklet angivelse, et handelsdokument eller et administrativt dokument, eller hvis varerne indskrives i regnskaberne, skal der i det mindste anfoeres de oplysninger, der er noedvendige, for at varerne kan identificeres. Ved indskrivning i regnskaber anfoeres desuden datoen herfor.
...
4. Saerlige forenklinger vedroerende proceduren for faellesskabsforsendelse fastlaegges efter udvalgsproceduren.«
6 Med gennemfoerelsesforordningen blev der paa grundlag af udvalgsproceduren indfoert naermere regler for anvendelsen af kodeksen. Denne forordnings artikel 398 bestemmer foelgende:
»Toldmyndighederne i den enkelte medlemsstat kan give enhver person, i det foelgende benaevnt 'godkendt afsender', der opfylder betingelserne i artikel 399, og som oensker at forsende varer som faellesskabsforsendelse, tilladelse til ikke at frembyde de paagaeldende varer og til ikke at fremlaegge den dertil hoerende angivelse til faellesskabsforsendelse for afgangsstedet.«
7 I samme forordnings artikel 399 bestemmes foelgende:
»1. Den i artikel 398 omhandlede tilladelse gives kun til personer: a) der jaevnligt forsender varer
b) hvis bogfoering goer det muligt for toldmyndighederne at kontrollere varebevaegelserne
c) som, naar der efter bestemmelserne om faellesskabsforsendelse kraeves sikkerhedsstillelse, har stillet en samlet sikkerhed, og
d) som ikke har begaaet alvorlige eller gentagne overtraedelser af told- eller skattelovgivningen.
2. Toldmyndighederne kan tilbagekalde tilladelsen, naar den godkendte afsender ikke laengere opfylder betingelserne i stk. 1 eller ikke overholder de i denne underafdeling eller i tilladelsen fastsatte betingelser.«
8 Goeritz driver speditionsvirksomhed i Duesseldorf's lufthavn, hvor Zollamt Flughafen (denne lufthavns toldmyndighed) udfoerer sin virksomhed.
9 Den 4. april 1995 ansoegte Goeritz Hauptzollamt om tilladelse til i egenskab af godkendt afsender at ekspedere indgaaende luftfragtforsendelser under proceduren for faellesskabsforsendelser. En saadan tilladelse ville give Goeritz mulighed for at anvende forsendelsesangivelser, der er forhaandsstemplet af Hauptzollamt i egenskab af afgangssted. Goeritz ville derved blive fritaget for den almindelige toldbehandling af forsendelsesangivelser, der kun kan finde sted i afgangsstedets aabningstid.
10 Ved afgoerelse af 23. juni 1995 afslog Hauptzollamt ansoegningen hovedsageligt med den begrundelse, at der ikke var hjemmel til den oenskede forhaandsstempling. Saaledes er det efter gennemfoerelsesforordningens artikel 398 et krav, at en godkendt afsender fritages for saavel pligten til at frembyde varerne som pligten at fremlaegge angivelsen til faellesskabsforsendelse for afgangsstedet. Naar varerne allerede har vaeret frembudt for afgangsstedet - som det er tilfaeldet i hovedsagen - kan den godkendte afsender imidlertid ikke laengere fritages for den anden pligt, da de to pligter ifoelge Hauptzollamt er kumulative.
11 Den 12. december 1995 forkastede Oberfinanzdirektion Duesseldorf Goeritz' paaklage til proevelse af afslaget.
12 Under disse omstaendigheder indbragte Goeritz sagen for Finanzgericht Duesseldorf, der har besluttet at udsaette sagen og forelaegge Domstolen foelgende praejudicielle spoergsmaal:
»1) Udgoer artikel 76, stk. 1, i Raadets forordning (EOEF) nr. 2913/92 om indfoerelse af en EF-toldkodeks, sammenholdt med artikel 398 ff. i Kommissionens forordning (EOEF) nr. 2454/93 om visse gennemfoerelsesbestemmelser til Raadets forordning (EOEF) nr. 2913/92 om indfoerelse af en EF-toldkodeks hjemmelen til godkendelse som 'godkendt afsender' eller traeffes en afgoerelse om tilladelse i henhold til artikel 76, stk. 4, i Raadets forordning (EOEF) nr. 2913/92 om indfoerelse af en EF-toldkodeks udelukkende paa grundlag af artikel 398 ff.?
2) Er det i henhold til artikel 398 i Kommissionens forordning (EOEF) nr. 2454/93 om visse gennemfoerelsesbestemmelser til Raadets forordning (EOEF) nr. 2913/92 om indfoerelse af en EF-toldkodeks udelukket at meddele godkendelse som 'godkendt afsender', hvis det paa grund af en allerede gennemfoert frembydelse ikke laengere er muligt at give den i bestemmelsen omhandlede fritagelse for frembydelsespligten?«
Det foerste spoergsmaal
13 Det foerste spoergsmaal drejer sig om toldmyndighedernes hjemmel til at meddele en ansoeger status som godkendt afsender.
14 Hauptzollamt og Kommissionen mener, at det foelger af ordlyden af kodeksens artikel 76, stk. 4, at artikel 398 ff. i gennemfoerelsesforordningen udgoer hjemmelen til at meddele status som godkendt afsender.
15 Det skal i den henseende bemaerkes, at mens kodeksens artikel 76, stk. 1, omhandler visse forenklede toldmaessige fremgangsmaader, bestemmes det i artikel 76, stk. 4, at saerlige forenklinger vedroerende proceduren for faellesskabsforsendelse fastlaegges efter udvalgsproceduren.
16 Ved artikel 76, stk. 4, holdes proceduren for faellesskabsforsendelse saaledes uden for de forenklede fremgangsmaader, som er omhandlet i kodeksens artikel 76, stk. 1, og som udelukkende finder anvendelse paa de oevrige toldprocedurer.
17 Derimod er de saerlige forenklinger vedroerende proceduren for faellesskabsforsendelse - for saa vidt angaar de procedurer, der finder anvendelse paa afgangsstedet - omhandlet i gennemfoerelsesforordningens artikel 398-405.
18 Det foerste spoergsmaal skal derfor besvares med, at toldmyndighederne i medfoer af kodeksens artikel 76, stk. 4, udelukkende kan meddele status som godkendt afsender paa grundlag af gennemfoerelsesforordningens artikel 398-405.
Det andet spoergsmaal
19 Den forelaeggende ret har med det andet spoergsmaal spurgt, om artikel 398 i gennemfoerelsesforordningen tillader toldmyndighederne at meddele status som godkendt afsender, selv om det ikke laengere er muligt at fritage den paagaeldende for pligten til at frembyde varerne for afgangsstedet, eftersom de allerede har vaeret frembudt toldmaessigt.
20 Det skal paapeges, at sidstnaevnte bestemmelse giver toldmyndighederne i den enkelte medlemsstat mulighed for at give en godkendt afsender tilladelse til ikke at frembyde de paagaeldende varer og til ikke at fremlaegge den dertil hoerende angivelse til faellesskabsforsendelse for afgangsstedet.
21 Selv om det ved en laesning af artikel 398 i de forskellige sproglige versioner ikke fremgaar, om en godkendt afsender kan meddeles fritagelse for pligten til at fremlaegge angivelsen til faellesskabsforsendelse for afgangsstedet, uden at vaere fritaget for at skulle frembyde de paagaeldende varer for afgangsstedet, staar det fast, at ingen af de sproglige versioner udelukker muligheden for, at afsenderen kun meddeles fritagelse for den ene af de to pligter.
22 Det fremgaar desuden af sjette og ottende betragtning til kodeksen, at formaalet med de forenklede toldmaessige fremgangsmaader er at lette »toldformaliteter og toldkontrol ... mest muligt« under sikring af, at de paataenkte lettelser ikke kan skade Faellesskabets toldmaessige interesser.
23 Det kan ikke bestrides, at ogsaa en fritagelse blot for pligten til at fremlaegge angivelsen til faellesskabsforsendelse for afgangsstedet i sig selv tjener til at lette de toldmaessige fremgangsmaader, der normalt paahviler den erhvervsdrivende. Desuden bevirker en saadan lettelse i et vist omfang en aflastning af toldmyndighederne for saa vidt angaar deres administrative opgaver.
24 Hvad angaar den mulige skade for Faellesskabets toldmaessige interesser skal det for det foerste anfoeres, at det fremgaar af gennemfoerelsesforordningens artikel 399, stk. 1, at toldmyndighederne kan afslaa at meddele den i den samme forordnings artikel 398 omhandlede tilladelse, naar de har begrundet anledning til at mene, at ansoegeren ikke vil sikre en overholdelse toldreglerne. Tilsvarende kan de i medfoer af artikel 399, stk. 2, tilbagekalde en meddelt tilladelse, hvis det viser sig, at den godkendte afsender ikke overholder de naevnte regler.
25 Dernaest er varer, der forsendes som faellesskabsforsendelse, til stadighed underkastet toldreglerne indtil den sidste faellesskabskontrol paa afgangsstedet. Den omstaendighed, at varerne er underkastet forenklede fremgangsmaader ved afgangsstedet, kan saaledes ikke medfoere skade for Faellesskabets toldmaessige interesser.
26 Under alle omstaendigheder giver intet i sagen anledning til at antage, at Faellesskabets toldmaessige interesser vil vaere truet i hoejere grad, saafremt den i gennemfoerelsesforordningens artikel 398 omhandlede tilladelse kun fritager en godkendt afsender for pligten til at fremlaegge angivelsen til faellesskabsforsendelse for afgangsstedet, uden at den paagaeldende meddeles fritagelse for at skulle frembyde varerne. Naar faellesskabslovgiver har tilladt en mulighed for fritagelse for begge pligter til frembydelse og fremlaeggelse, siger det sig selv, at en fritagelse kan begraenses til kun at gaelde den ene af de to pligter.
27 Det andet spoergsmaal skal derfor besvares med, at toldmyndighederne i medfoer af artikel 398 i gennemfoerelsesforordningen kan meddele status som godkendt afsender, selv om det ikke laengere er muligt at fritage den paagaeldende for pligten til at frembyde varerne for afgangsstedet, eftersom de allerede har vaeret frembudt toldmaessigt.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
28 De udgifter, der er afholdt af Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke erstattes. Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN
(Foerste Afdeling)
vedroerende de spoergsmaal, der er forelagt af Finanzgericht Duesseldorf ved kendelse af 14. august 1996, for ret:
1) Toldmyndighederne kan i medfoer af artikel 76, stk. 4, i Raadets forordning (EOEF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indfoerelse af en EF-toldkodeks udelukkende meddele status som godkendt afsender paa grundlag af artikel 398-405 i Kommissionens forordning (EOEF) nr. 2454/93 af 2. juli 1993 om visse gennemfoerelsesbestemmelser til forordning nr. 2913/92.
2) Toldmyndighederne kan i medfoer af artikel 398 i forordning nr. 2454/93 meddele status som godkendt afsender, selv om det ikke laengere er muligt at fritage den paagaeldende for pligten til at frembyde varerne for afgangsstedet, eftersom de allerede har vaeret frembudt toldmaessigt.