61986O0214(01)
KENDELSE AFSAGT AF DOMSTOLENS PRÆSIDENT
24. september 1986 (
*1
)
I sag 214/86 R
Den hellenske Republik, ved juridisk medarbejder i økonomiministeriet V. Zorbas og juridisk konsulent i landbrugsministeriet M. Tsotsanis, som befuldmægtigede, og med valgt adresse i Luxembourg hos Grækenlands ambassadør D. Giannopoulos, 117, Val-Sainte-Croix,
sagsøger,
mod
Kommissionen for De europæiske Fællesskaber, ved Th. Christoforou og D. G. Lawrence, Kommissionens juridiske tjeneste, som befuldmægtigede, og med valgt adresse i Luxembourg hos G. Kremlis, Jean Monnet-bygningen, Luxembourg,
sagsøgt,
hvorunder der er fremsat begæring om udsættelse af gennemførelsen af Kommissionens beslutning 86/475 af 20. juni 1986 om afslutning af de af Den hellenske Republik forelagte regnskaber over de udgifter for regnskabsåret 1982, der er finansieret gennem Den europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (herefter benævnt EUGFL), garantisektionen,
har
PRÆSIDENTEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABERS DOMSTOL
afsagt følgende
KENDELSE
1
Ved stævning, indgivet til Domstolens justitskontor den 6. august 1986, har Den hellenske Republik anlagt sag i henhold til EØF-traktatens artikel 173, stk. 1, med påstand om annullation af beslutning 86/475, som Kommissionen har truffet den 20. juni 1986 i henhold til artikel 5, stk. 2, i forordning nr. 729/70 om finansiering af den fælles landbrugspolitik (EFT 1970 I, s. 196). Ved denne beslutning fandt Kommissionen vedrørende regnskabsåret 1982 alene at kunne anerkende 36430369938 DR af det beløb på 44625397022 DR, som Den hellenske Republik havde opgivet for dette regnskabsår, som udgifter, der påhviler EUGFL, garantisektionen. Den har følgelig afvist for regnskabsåret 1982 at lade det til forskellen mellem disse to beløb svarende beløb, nemlig 8195027084 DR, afholde af EUGFL, garantisektionen.
2
I beslutningen præciseres det i øvrigt, at Kommissionen for en del af de ovennævnte ikke anerkendte udgifter, nemlig for et beløb af 4804749681 DR vedrørende Den hellenske Republiks udbetaling af støtte til eksport af sine landbrugsprodukter, ikke har truffet endelig afgørelse under afslutningen af regnskaberne for regnskabsåret 1982, men vil gøre det under afslutningen af regnskaberne for regnskabsåret 1983 på basis af de nødvendige beviser vedrørende dette beløb, som Den hellenske Republik bør forelægge Kommissionen inden for en frist på seks uger regnet fra meddelelsen af den nævnte omtvistede beslutning.
3
Ved dokument, indgivet til Domstolens justitskontor den 6. august 1986, har sagsøgeren i medfør af EØF-traktatens artikel 185, samt artikel 36 i statutten for Domstolen og artikel 83 i procesreglementet fremsat begæring om udsættelse af gennemførelsen af Kommissionens beslutning 86/475 indtil 30 dage efter forkyndelsen af Domstolens dom i hovedsagen.
4
Ved telex af 20. august 1986 har Domstolen stillet sagsøgte et spørgsmål og opfordret denne til skriftligt at afgive svar senest den 21. august 1986.
5
Ved kendelse af 25. august 1986 afsagt i henhold til procesreglementets artikel 84, stk. 2, har Domstolens præsident af retsplejemæssige grunde og for at afværge retstab udsat gennemførelsen af beslutning 86/475, som normalt skulle ske ved den beslutning om forskud for september, som Kommissionen traf den 19. august, indtil afsigelsen af den kendelse, som vil afslutte sag 214/86 R om foreløbige forholdsregler.
6
Sagsøgte har afgivet skriftligt indlæg den 29. august 1986. Parterne har afgivet mundtlige indlæg fredag den 19. september 1986.
7
Før der tages stilling til, om begæringen om foreløbige forholdsregler kan tages til følge, og for at muliggøre en mere fuldstændig undersøgelse af det rejste problem, må det præciseres, at de forskellige grunde til, at Kommissionen nægtede at lade et beløb på 8195027084 DR finansiere af EUGFL, garantisektionen, er forklaret udførligt i den sammenfattende rapport om resultaterne af kontrollen i forbindelse med afslutningen af regnskaberne for EUGFL, garantisektionen, for regnskabsåret 1982 (VI/800/85-DK Rev. 1 af 20. marts 1986), og at sagsøgeren kun har bestridt holdbarheden af tre af disse grunde.
8
De tre grunde er følgende :
—
Den hellenske Republik har givet støtte til udførsel af sine landbrugsprodukter, som Kommissionen har anset for uforenelig med fællesmarkedet ved sin beslutning 85/1344 af 17. juli 1985 (punkt 3.1.15 i den sammenfattende rapport);
—
kvaliteten af den hårde hvede, der er opkøbt ved intervention i Grækenland i produktionsårene 1981-82 og 1982-83, svarede ikke til kravene i fællesskabsforordningerne (punkt 3.2.5 i den sammenfattende rapport);
—
en eksportør, som ikke opfyldte licitationsbetingelserne på salgstidspunktet, fik tilslag for 47000 tons hård hvede (punkt 3.2.6 i den sammenfattende rapport).
9
Ifølge EØF-traktatens artikel 185 har indbringelse af klager for Domstolen ikke opsættende virkning. Domstolen kan dog, hvis den skønner, at forholdene kræver det, udsætte gennemførelsen af den anfægtede retsakt.
10
For at der kan træffes en foreløbig forholdsregel som den begærede, kræves det i henhold til procesreglementets artikel 83, stk. 2, at begæringen skal angive de faktiske og retlige grunde til, at den begærede foreløbige forholdsregel umiddelbart forekommer berettiget, samt de omstændigheder, der medfører uopsættelighed.
11
Det fremgår af Domstolens faste praksis, at spørgsmålet om, hvorvidt foreløbige forholdsregler bør anses for uopsættelige i den i procesreglementets artikel 83, stk. 2, forudsatte betydning, skal afgøres under hensyn til, om det er nødvendigt, at der træffes foreløbig afgørelse for at undgå, at den part, som begærer den foreløbige forholdsregel, påføres et alvorligt og uopretteligt tab.
12
Sagsøgeren har herved fremført to anbringender, som klart skal vise, at en øjeblikkelig gennemførelse af Kommissionens omtvistede beslutning kan påføre sagsøgeren et alvorligt og uopretteligt tab på grund af den betydelige størrelse af de beløb, som Kommissionen har nægtet at lade finansiere af EUGFL, garantisektionen. Sagsøgeren har først påberåbt sig, at denne øjeblikkelige gennemførelse vil være til uoprettelig skade for de planlagte udførsler af hellenske landbrugsprodukter, for så vidt som eksportørerne bliver tvunget til enten at sælge billigere eller at ophæve indgåede aftaler, fordi salgspriserne er blevet ufordelagtige for dem. Sagsøgeren har endvidere fremhævet, at en sådan gennemførelse direkte ville bringe Den hellenske Republiks udenrigsøkonomiske stabilitet i fare og yderligere forværre betalingsbalancen, skønt Kommissionen ved sin beslutning 85/594 af 22. november 1985 (EFT L 373, s. 9) har bemyndiget den til at træffe beskyttelsesforanstaltninger i henhold til traktatens artikel 108, stk. 3.
13
Kommissionen er af den opfattelse, at sagsøgerens anbringender vedrørende det alvorlige og uoprettelige tab er generelle og vage og ikke kan godtgøre, at en udsættelse af gennemførelsen af beslutning 86/475 er nødvendig. Den har herved fremhævet, at de græske erhvervsdrivendes ret til finansiering af deres udførsler er absolut og i intet tilfælde påvirkes af, at det ikke anerkendte udgiftsbeløb fratrækkes de forskud, som EUGFL, garantisektionen, har udbetalt til Den hellenske Republik, fordi Den hellenske Republik uden tvivl vil være i stand til at dække dette beløb på sit statsbudget. Kommissionen er derfor af den opfattelse, at selv hvis det nævnte fradrag foretages, vil udførslerne af græske landbrugsprodukter forløbe normalt som oprindelig forudset. I øvrigt har Kommissionen mutatis mutandis henvist til de argumenter, som Domstolens præsident udviklede i sin kendelse af 6. februar 1986 (sag 310/85 R, Deufil mod Kommissionen, Sml. s. 537), og udtrykt tvivl om, hvorvidt gennemførelsen af den omtvistede beslutning direkte kunne bringe Den hellenske Republiks udenrigsøkonomiske stabilitet i fare i betragtning af, at det beløb, som ville blive fratrukket, er ringe i forhold til den græske stats betalingsbalance og almindelige økonomiske kapacitet.
14
I øvrigt har Kommissionen fremhævet, at ifølge Domstolens praksis vedrørende dette spørgsmål (se navnlig Domstolens kendelse af 21. maj 1977, de forenede sager 31/77 R og 53/77 R, Kommissionen mod Det forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland, Sml. s. 921, og kendelse afsagt af formanden for første afdeling af 22. maj 1980, Albini mod Rådet og Kommissionen, sag 33/80 R, Sml. s. 1671), er det af sagsøgeren påberåbte eventuelle tab under alle omstændigheder ikke uopretteligt, fordi det kan genoprettes i sin helhed, eftersom Kommissionen, såfremt Domstolen annullerer den omtvistede beslutning, udbetaler sagsøgeren hele det beløb, som er blevet fratrukket.
15
I betragtning af de netop nævnte forhold og den uenighed mellem parterne herom, som har vist sig under retsmødet, findes det nødvendigt først præcist at definere størrelsen af de beløb, som denne sag om foreløbige forholdsregler drejer sig om.
16
Herved bemærkes, at det som af sagsøgeren fremhævet ses af den sidste betragtning på første side af beslutning 86/475, at Kommissionen for en del af de ikke godkendte udgifter, nemlig for et beløb på 4804749681 DR vedrørende Den hellenske Republiks udbetaling af støtte til udførsel af landbrugsprodukter, ikke har truffet endelig afgørelse under afslutningen af regnskaberne for regnskabsåret 1982. Denne betragtning lyder således:
»[De] ikke godkendte udgifter omfatter et beløb på 4804749681 DR for restitutioner og tiltrædelsesudligningsbeløb, der ikke kunne omfattes af en endelig beslutning ved denne regnskabsafslutning som følge af udbetaling af græsk national støtte ved udførsel; EUGFL kan finansiere disse udgifter eller en del af disse ved regnskabsafslutningen for regnskabsåret 1983, såfremt Grækenland fører de nødvendige beviser senest seks uger efter meddelelsen af denne beslutning;«
Det forekommer herefter vanskeligt at forstå, at beslutning 86/475 vedrørende regnskabsåret 1982 skulle kunne gennemføres for et beløb, om hvilket der først vil blive truffet endelig afgørelse under afslutningen af regnskaberne for regnskabsåret 1983.
17
Det må derfor antages, at det pågældende beløb i dette tilfælde er det, som fremgår af forskellen mellem det samlede beløb for de udgifter, som Kommissionen ikke har godkendt, nemlig 8195027084 DR og 4804749681 DR, nemlig 3390277403 DR, og at Kommissionen kun kan fratrække sidstnævnte beløb som gennemførelse af beslutning 86/475, såfremt begæringen om foreløbige forholdsregler forkastes.
18
Som allerede anført i denne kendelses grunde 7 og 8 har sagsøgeren alene bestridt holdbarheden af tre af de otte årsager til, at Kommissionen har afslået at lade EUGFL, garantisektionen, finansiere et beløb på 8195027084 DR. Under retsmødet har Kommissionen uimodsagt præciseret, at disse tre anbringender kun repræsenterer et beløb på ca. 7,7 mia DR af de nævnte 8195027084 DR. Det er altså det beløb, der må anvendes som beregningsgrundlag, såfremt begæringen om udsættelse af gennemførelsen tages til følge.
19
Der må dernæst tages stilling til, om gennemførelsen af beslutning 86/475 for så vidt angår et beløb på 3390277403 DR kan volde sagsøgeren et alvorligt og uopretteligt tab.
20
Som af Kommissionen med rette anført må det herved erkendes, at det vanskeligt ses, hvordan gennemførelsen af den omtvistede beslutning inden for de tidligere beskrevne grænser skulle kunne bringe sagsøgerens undenrigsøkonomiske stabilitet i fare. Sagsøgeren har under retsmødet præciseret, at Grækenlands underskud over for udlandet pr. 31. december 1985 androg 3,3 mia USD. Hvis man sammensligner 30 mio USD, som omtrentligt svarer til 3390277403 DR, med det anførte tal, fremgår det, at dette beløb kun er en lille procentdel, nemlig mindre end 1%, af sagsøgerens underskud over for udlandet i 1985, og under ingen omstændigheder kan antages at kunne påføre sagsøgeren et alvorligt og uopretteligt tab, såfremt Kommissionen skulle fratrække det ved en kommende beslutning om forskud inden for rammerne af den fælles landbrugspolitik.
21
Som det ydermere fremgår af Domstolens faste praksis (se navnlig herved Domstolens kendelse i de forenede sager 31/77 R og 53/77 R, Kommissionen mod Det forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland, som er nævnt tidligere, og kendelse af 19. juli 1983 afsagt af Domstolens præsident, Raznoimport mod Kommissionen, sag 120/83 R, Sml. s. 2573) kan det tab, som sagsøgeren ville lide ved, at dette beløb blev fratrukket, ikke anses for uopretteligt, fordi Kommissionen vil være forpligtet til at udbetale sagsøgeren hele det beløb, som den måtte have fratrukket, såfremt Domstolen ved den endelige dom i hovedsagen giver sagsøgeren medhold.
22
Det fremgår af det foregående, at sagsøgeren ikke har fremført noget afgørende argument, som kan godtgøre, at gennemførelsen af beslutning 86/475, i dette tilfælde for et beløb på 3390277403 DR, vil påføre sagsøgeren et alvorligt og uopretteligt tab.
23
Da sagsøgeren ikke har formået at godtgøre den i procesreglementets artikel 83, stk. 2, krævede uopsættelighed, er det unødvendigt at tage stilling til, om de faktiske og retlige grunde, som sagsøgeren har påberåbt sig, umiddelbart kan berettige den begærede foreløbige forholdsregel.
Af disse grunde
bestemmer
PRÆSIDENTEN
før endelig afgørelse træffes:
1)
Begæringen om udsættelse af gennemførelsen af Kommissionens beslutning 86/475 af 20. juni 1986 tages ikke til følge, for så vidt angår det i denne kendelses grund 19 nævnte beløb, nemlig 3390277403 DR.
2)
For så vidt angår det i denne kendelses grunde 16 og 17 nævnte beløb på 4804749681 DR, afholder Kommissionen sig fra at træffe nogen gennemførelsesforanstaltning, da Kommissionens beslutning 86/475 ikke indeholder nogen endelig afgørelse herom.
3)
Denne kendelse ophæver og erstatter kendelsen af 25. august 1986.
4)
Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.
Således bestemt i Luxembourg den 24. september 1986.
P. Heim
Justitssekretær
A. J. Mackenzie Stuart
Præsident
(
*1
) – Processprog: Græsk.