61996CC0022_DA
Generaladvokatens forslag til afgørelse
Generaladvokatens forslag til afgørelse
1 Europa-Parlamentet paastaar i denne sag annullation af Raadets afgoerelse 95/468/EF af 6. november 1995 om faellesskabsstoette til telematisk dataudveksling mellem administrationerne i Faellesskabet (IDA) (1). Anbringendet vedroerer hjemmelen for denne afgoerelse, som er blevet truffet i henhold til EF-traktatens artikel 235. Parlamentet mener, at afgoerelsen burde vaere truffet i henhold til artikel 129 D. Kommissionen, som har interveneret i sagen til stoette for sagsoegeren, nedlaegger ogsaa paastand om annullation af afgoerelsen under henvisning til, at afgoerelsen burde vaere vedtaget i henhold til sidstnaevnte traktatbestemmelse.
2 Jeg skal, inden jeg gennemgaar parternes argumenter, redegoere for den procedure, som foerte til afgoerelsens vedtagelse.
Kommissionen forelagde den 12. marts 1993 en meddelelse for Parlamentet og Raadet vedroerende telematisk dataudveksling mellem administrationerne. Dokumentet indeholdt to forslag til afgoerelse: Det foerste forslag vedroerte en raekke »retningslinjer« vedroerende transeuropaeiske datanet mellem administrationerne (2); det andet forslag vedroerte ivaerksaettelse af et fleraarigt faellesskabsprogram vedroerende stoette til transeuropaeiske datanet til dataudveksling mellem administrationerne (3) (herefter »IDA-forslaget«). De to forslag til afgoerelse var foerst baseret paa traktatens artikel 235. Efter Maastricht-traktatens ikrafttraeden blev artikel 129 D valgt som hjemmel: Navnlig bestemmelsens stk. 1, som omhandler anvendelsen af den saakaldte »faelles beslutningsprocedure« - for saa vidt angaar fastlaeggelsen af retningslinjerne, og bestemmelsens stk. 3, som kraever anvendelse af samarbejdsproceduren ved fleraarige aktioner for de telematiske dataudvekslinger mellem administrationerne. Trods Parlamentets modsatte opfattelse vedtog Raadet den omtvistede afgoerelse i henhold til artikel 235.
Jeg skal anfoere, at Kommissionen foerst fremsatte to forslag: et vedroerende retningslinjerne og et andet vedroerende IDA-projektet. Raadet vedtog derimod en enkelt retsakt - afgoerelsen i sagen - efter de to forslag (4). Det endelige resultat frembyder naturligvis vaesentlige forskelle i forhold til de to samlede foerste forslag. Indholdsmaessigt indeholder den anfaegtede afgoerelse begge forslag (5).
3 Jeg skal herefter behandle sagens realitet. Som jeg har angivet ovenfor, er den anfaegtede afgoerelse blevet vedtaget i henhold til artikel 235. I henhold til fast retspraksis »kan traktatens artikel 235 kun vaere hjemmel for en retsakt, hvis ingen anden traktatbestemmelse giver faellesskabsinstitutionerne den fornoedne kompetence til at udstede den paagaeldende retsakt« (6). Der er altsaa tale om en generel bestemmelse, som kun kan paaberaabes, saafremt der ikke foreligger andre mere specielle bestemmelser om hjemmel. Raadet antog imidlertid, da det valgte at anvende artikel 235, netop, at der i denne sag ikke forelaa nogen anden faellesskabshjemmel end den generelle og subsidiaere hjemmel, som artikel 235 indroemmer.
Sagsoegte har med andre ord anfoert, at i denne sag kan bestemmelserne i afsnit XII vedroerende det europaeiske datanet, som ifoelge Parlamentet og Kommissionen udgoer hjemmelen for vedtagelsen af den anfaegtede afgoerelse, ikke finde anvendelse. Raadet mener, at den anfaegtede afgoerelse indebar en vis stoette til visse projekter vedroerende telematisk dataudveksling mellem administrationerne; ifoelge Raadet er aktioner med henblik paa gennemfoerelse af transeuropaeiske net, som omhandlet i artikel 129 C, stk. 1, tredje led, er imidlertid betinget af opstillingen af et saet retningslinjer som angivet i bestemmelsens foerste led. I denne sag anfoerer Raadet, at disse retningslinjer ikke er blevet fastsat. Raadet haevder altsaa, at det ikke har vedtaget IDA-afgoerelsen paa grundlag af artikel 129 D, for saa vidt som der hverken forelaa en forudgaaende opstilling af »retningslinjer« eller fastsaettelse af »projekter af faelles interesse«, som udgoer de noedvendige betingelser for enhver faellesskabsstoette. Ifoelge Raadet kan det heller ikke haevdes, at den anfaegtede afgoerelse indeholder »retningslinjer« som omhandlet i artikel 129 C, stk. 1, foerste led, eller fastsaetter aktioner vedroerende »nettenes interoperabilitet«, som omhandlet i bestemmelsens andet led. Raadet fastholder derfor, at den anfaegtede afgoerelse kun kunne vedtages i henhold til artikel 235.
Parlamentet og Kommissionen bestrider dette. De anfoerer, at den omtvistede afgoerelse omfattede saavel det ene som det andet af Kommissionens forslag, som vedroerer henholdsvis »retningslinjer« og IDA-programmet, og derfor indebaerer en gennemfoerelse af to kompetencer, som tilkommer Faellesskabets organer paa det paagaeldende omraade: Kommissionens foerste forslag fastsaetter »retningslinjerne«, det andet indeholder de naermere gennemfoerelsesforanstaltninger. Afgoerelsen opfylder saaledes betingelserne for de tre saerskilte interventionstilfaelde, der er angivet i artikel 129 C, stk. 1: retningslinjer, der fastlaegger projekter af faelles interesse (artikel 129 C, stk. 1, foerste led); en aktion med henblik paa nettenes interoperabilitet (artikel 129 C, stk. 1, andet led); faellesskabsstoette til de saaledes fastsatte projekter (artikel 129 C, stk. 1, tredje led). Afgoerelsens hjemmel maa derfor ifoelge institutionerne findes inden for traktatens afsnit XII og ikke i artikel 235.
4 Jeg finder, at det afgoerende kriterium for en afgoerelse i sagen, er det kriterium, som er fastsat i Domstolens faste praksis (7). Der maa tages hensyn til den anfaegtede afgoerelses maal og indhold med henblik paa at afgoere, om Raadet var befoejet til at traeffe den med hjemmel i artikel 235. Jeg skal senere redegoere for, hvorfor jeg deler sagsoegerens opfattelse, hvorefter den anfaegtede afgoerelse henhoerer under anvendelsen af traktatens afsnit XII vedroerende transeuropaeiske net.
Formaalet med den afgoerelse, som sagen omhandler, fremgaar af dens betragtninger. Afgoerelsen skal ved »anvendelsen af telematiske hjaelpemidler« (8), sikre »et taet samarbejde mellem medlemsstaternes administrationer og mellem disse og faellesskabsinstitutionerne« (9). Navnlig er det noedvendigt, at medlemsstaternes IT-systemer sikrer »interoperabiliteten mellem telematiksystemerne« (10). Under henvisning til behovet for faellesskabsstoette (11) angives det i sjette betragtning, at der skal fastsaettes »betingelser for, hvornaar der kan ydes faellesskabsstoette til gennemfoerelsen af konkrete projekter«.
Med hensyn til den anfaegtede afgoerelses indhold bestemmer artikel 1 ordret saaledes: »I denne afgoerelse fastlaegges Faellesskabets bidrag til bestemte projekter inden for telematisk dataudveksling mellem administrationerne for dette samarbejde mellem disse. Med henblik herpaa opstilles der for 1995, 1996 og 1997 en liste over projekter, for hvilke det hermed anerkendes, at der er et specifikt behov, samt at det er noedvendigt med et bidrag fra Faellesskabets side for at goere dem operationelle paa hele Faellesskabets omraade«.
Listen over de projekter, som skal »stoettes af Faellesskabet« indeholdes i artikel 2 (12). Visse af disse initiativer vedroerer den praktiske gennemfoerelse af sektorbestemte projekter (13).
Artikel 3, stk. 1, fastsaetter »finansielle referencegrundlag til gennemfoerelsen af IDA-afgoerelsen« for perioden 1995 og 1996 samt de naermere bestemmelser for fastsaettelse af det finansielle referencegrundlag for 1997.
Kommissionen er ansvarlig for gennemfoerelsen af afgoerelsen (14), som bl.a. kan omfatte foelgende foranstaltninger: »angivelse af tekniske netvaerksloesninger med henblik paa kommunikation mellem administrationernes selvstaendige informationssystemer; udarbejdelse og validering af faelles regler for en kommunikations arkitektur ... bidrag til fastlaeggelse af en retlig ramme, navnlig ved udarbejdelse af modelaftaler ...« (15).
Endelig skal der, naar der foreligger »faellesskabsbidrag« fastsaettes »rammebetingelser« (16).
5 Hvis man tager hensyn til afgoerelsens maal og indhold, staar det klart, at faellesskabslovgivers medvirken henhoerer under omraadet for transeuropaeiske net. Den omstaendighed, at det i afgoerelsens niende betragtning angives, at »hovedformaalet« med afgoerelsen er »at lette samarbejdet mellem administrationerne«, forekommer mig ikke afgoerende. Dette er alene en ren foelge af oprettelsen af nettene. Det reelle formaal med foranstaltningen er at lette den telematiske dataudveksling vedroerende det indre marked, og traktaten fastsaetter med henblik herpaa en politik og en saerlig faellesskabsaktion, som er reguleret i et saerskilt afsnit. Jeg finder det i oevrigt normalt, at oprettelsen af net, hvis interoperabilitet er sikret, tjener andre formaal og i denne sag letter samarbejdet mellem administrationerne. Jeg mener imidlertid ikke, at dette forhold aendrer ved, at afgoerelsen henhoerer under Faellesskabets aktion paa omraadet for transeuropaeiske net.
Jeg finder det noedvendigt foerst at afgoere, hvilken del af ordningen under afsnit XII der omhandles i den anfaegtede afgoerelse, altsaa om der er tale om en fastlaeggelse af retningslinjer (artikel 129 C, stk. 1, foerste led), en aktion med henblik paa at sikre nettenes interoperabilitet (artikel 129 C, stk. 1, andet led), eller en ren stoette fra Faellesskabet (artikel 129 C, stk. 1, tredje led). Dette spoergsmaal er alt taget i betragtning ikke uden praktisk betydning, eftersom den lovgivningsprocedure, der skal foelges, er forskellig alt efter Faellesskabets medvirken.
6 Jeg skal foerst fastslaa, at afgoerelsen vedroerer faellesskabsstoette til transeuropaeiske net. Dette er ubestridt og endog erkendt af Raadet selv: Raadet bestrider nemlig ikke, at der foreligger en stoette til projekter vedroerende transeuropaeiske datanet; Raadet anfoerer, at projekterne ikke omhandles af nogen forudgaaende fastsaettelse af et saet af »retningslinjer« som angivet i artikel 129 C, stk. 1, foerste led. Af denne grund er det derfor ifoelge Raadet udelukket, at den anfaegtede afgoerelse kan have hjemmel i samme bestemmelses tredje led.
Jeg finder ikke Raadets opfattelse begrundet. Jeg erkender ganske vist, at faellesskabsaktionen vedroerende stoette til datanet er betinget af en forudgaaende fastsaettelse af »retningslinjer«. Jeg har allerede udtalt mig om dette spoergsmaal i mit forslag til afgoerelse i en anden sag mellem Parlamentet og Raadet (17). Jeg anfoerte her, at gennemfoerelsesforanstaltningerne vedroerende stoetten »noedvendigvis afhaenger af de bestemmelser vedroerende programmet, der skal gaa forud, da det kun er projekter af faelles interesse, som er fastlagt i retningslinjerne, der efter den udtrykkelige bestemmelse i tredje led kan nyde godt af Faellesskabets finansielle bidrag. Her ser man klart det underordnelsesforhold, der efter opbygningen af artikel 129 C, stk. 1, er mellem den konkrete udoevelse af den befoejelse, der er fastsat i tredje led, og den forudgaaende fastlaeggelse af retningslinjerne«.
Der er imidlertid intet til hinder for, at rammerne for programmet fastsaettes i den samme retsakt, som den, der godkender stoetten. Begrundelsen for artikel 129 C, stk. 1, er alene, at foranstaltninger, der er fastlagt ved et program og som saaledes er en foelge heraf, stoettes. Det er ikke noedvendigt, at programmets rammer fastsaettes forudgaaende ved en udtrykkelig retsakt og ikke samtidig med afgoerelsen om faellesskabsstoette. Lovgiver kan ved en og samme foranstaltning opstille retningslinjerne, fastlaegge projekter af faelles interesse og afgoere, hvilke af dem der skal stoettes. Dette er tilfaeldet i denne sag.
7 Som allerede anfoert er afgoerelsen bl.a. baseret paa Kommissionens forslag vedroerende oprettelsen af »retningslinjer« (18).
Alle de foranstaltninger, som udgoer »retningslinjer« som omhandlet i artikel 129 C, stk. 1, foerste led, findes desuden i den afgoerelse, som jeg behandler i denne sag. I henhold til naevnte bestemmelse omfatter retningslinjerne nemlig »maal og prioriteter samt hovedlinjerne i de aktioner, der paataenkes gennemfoert fra transeuropaeiske net; i disse retningslinjer fastlaegges projekter af faelles interesse« (19).
Men »retningslinjerne« i faellesskabsaktionen er i denne sag angivet i afgoerelsens betragtninger, som forudsaetningsvis, men klart indeholder det af lovgiver forfulgte maal: Maalet er at lette udvekslingen mellem de nationale administrationer af alle oplysninger vedroerende det faelles markeds funktion. Dette maal er fremtidigt uomgaengeligt, henset til den fremskredne integrationsproces, som kraever, hvilket fremgaar af foerste betragtning, »et taet samarbejde mellem medlemsstaternes administrationer og mellem disse og Faellesskabets institutioner«. Den teknologiske udvikling, den komplicerede karakter og antallet af de oplysninger, der skal overfoeres, indebaerer desuden anvendelse af telematisk dataudveksling.
Det fremgaar ogsaa af afgoerelsens betragtninger, at Faellesskabets stoette til telematisk dataudveksling af data mellem administrationerne er et hovedformaal, som ufortoevet skal gennemfoeres. Det angives i femte betragtning, at »der vil vaere behov for, at Faellesskabet bidrager hertil, for saa vidt som medlemsstaterne ikke i tilstraekkeligt omfang kan opfylde maalene for den paataenkte foranstaltning«. I syvende betragtning angives, at »hvis der ikke ydes et saadant bidrag fra Faellesskabet, er der fare for, at udvekslingen af data mellem de forskellige beroerte administrative systemer paa nationalt plan og paa faellesskabsplan ikke kan sikres paa tilfredsstillende maade«. Det er navnlig her, lovgivers vurdering af »prioriteten« af Faellesskabets medvirken fremgaar, idet den ved den anfaegtede afgoerelse indfoerte ordning skal sikre en vaesentlig betingelse - som fremtidig ogsaa er paakraevet paa grund af edb-udviklingen - med henblik paa, at det indre marked kan fungere tilfredsstillende.
»Hovedlinjerne« indeholdes i afgoerelsens artikel 5. Artikel 5, stk. 1, fastsaetter »de typer foranstaltninger«, som kan gennemfoeres ved gennemfoerelsen af »de i artikel 2 anerkendte projekter«. Artikel 5, stk. 2, fastsaetter desuden »rammebetingelserne«, som skal overholdes »i forbindelse med Faellesskabets bidrag«.
Endelig er »projekter af faelles interesse« angivet i artikel 2, som opregner alle de initiativer, der »anerkendes som projekter ... der skal stoettes af Faellesskabet«.
8 Det fremgaar af det tidligere naevnte, at den omtvistede afgoerelse hovedsagelig fastlaegger »retningslinjer« som omhandlet i artikel 129 C, stk. 1, foerste led, og at der i henhold hertil indroemmes en faellesskabsstoette til projekter af faelles interesse i overensstemmelse med bestemmelsens tredje led. Derfor er det de bestemmelser, som burde begrunde faellesskabsinterventionen, og ikke artikel 235.
Men dette er ikke alt. Jeg mener, at afgoerelsen, som sagen omhandler, indeholder visse dele, som kan anses for en aktion, »der skal sikre nettenes interoperabilitet«, som fastsat i artikel 129 C, stk. 1, andet led. Efter min mening fremgaar dette saavel af afgoerelsens betragtninger, hvori understreges noedvendigheden af at sikre interoperabiliteten mellem medlemsstaternes telematiksystemer (20), som af selve afgoerelsens klare ordlyd. Frem for alt bestemmer artikel 4, stk. 3, litra a), fjerde led, at den saerlige procedure, som bestemmelsen indfoerer, gaelder med hensyn til »vedtagelsen af faelles regler og metoder for den tekniske og den administrative interoperabilitet«. Det fremgaar heraf, at den ved den paagaeldende afgoerelse ivaerksatte aktion isaer vedroerer nettenes interoperabilitet. Artikel 5, stk. 1, gaar i oevrigt i samme retning: Blandt de aktioner, som Faellesskabet kan ivaerksaette med henblik paa gennemfoerelsen af »projekter af faelles interesse« som omhandlet i artikel 2, er projekterne vedroerende »angivelse af tekniske netvaerksloesninger med henblik paa kommunikation mellem administrationernes selvstaendige informationssystemer«, samt »udarbejdelse og validering af faelles regler for en kommunikationsarkitektur«. Endelig hoerer interoperabiliteten til de betingelser, som skal vaere opfyldt, ved ydelse af faellesskabsstoette (21).
Vedtagelsen af den anfaegtede afgoerelse kan altsaa ogsaa omfattes af faellesskabshjemmelen i artikel 129 C, stk. 1, andet led, vedroerende nettenes interoperabilitet.
9 Jeg skal paa grundlag af det ovenfor anfoerte konkludere, at indholdet af den omtvistede afgoerelse henhoerer under faellesskabskompetencen i artikel 129 C, stk. 1, foerste, andet og tredje led. Denne bestemmelse fastlaegger »retningslinjer«, sikrer »nettenes interoperabilitet« og indeholder bestemmelse om en faellesskabsstoette. Altsaa er det artikel 129 C, stk. 1, som burde udgoere hjemmelen for vedtagelse af den paagaeldende afgoerelse. Raadet kunne derimod ikke vedtage afgoerelsen i henhold til artikel 235. Den anfaegtede afgoerelse er derfor vedtaget uden korrekt hjemmel og maa derfor annulleres. Det maa dernaest bestemmes, efter hvilken procedure den anfaegtede afgoerelse skulle have vaere vedtaget. Domstolens praksis fastslaar herom, at »i det omfang en institutions kompetence hviler paa to bestemmelser i traktaten, skal institutionen anvende begge disse bestemmelser som hjemmel, naar den udsteder retsakter paa omraadet« (22).
I denne sag kan der ikke i praksis forestilles anvendelse af flere hjemmeler, eftersom de relevante bestemmelser indeholder forskellige procedurer med hensyn til retsakters vedtagelse: Den saakaldte »faelles beslutningsprocedure« med henblik paa opstillingen af retningslinjerne (23); samarbejdsproceduren kan derimod anvendes for aktioner, som vedroerer nettenes interoperabilitet og faellesskabsstoetten (24). Jeg mener under disse omstaendigheder, at det er den faelles beslutningsprocedure, som maa anvendes, idet denne i hoejere grad inddrager Parlamentet i udarbejdelsen af retsakten.
10 Kommissionen har desuden nedlagt paastand om en delvis annullation af den paagaeldende afgoerelse, navnlig dens artikel 2, stk. 2. Da afgoerelsen imidlertid boer annulleres i dens helhed paa grund af ukorrekt hjemmel, bliver denne delvise annullationspaastand imidlertid overfloedig.
11 Jeg skal afslutningsvis kun goere nogle faa bemaerkninger vedroerende paastanden om at opretholde afgoerelsens virkning i henhold til artikel 174, stk. 2. Raadet nedlaegger paastand om, at Domstolen i tilfaelde af afgoerelsens annullation, opretholder dens virkninger. Parlamentet derimod har modsat opfattelse (25).
Paastanden stoettes paa, at en annullation af den anfaegtede afgoerelse med tilbagevirkende kraft i betydelig grad vil skade samarbejdet mellem de nationale administrationer med hensyn til det indre marked. Navnlig vil vigtige programmer som VIES og ANIMO ikke laengere kunne fortsaettes i tilfaelde af annullation af den anfaegtede afgoerelse med tilbagevirkende kraft.
Jeg er af den opfattelse, at Domstolen boer udnytte den mulighed, som artikel 174, stk. 2, indroemmer den med henblik paa at undgaa, at en annullation af afgoerelsen med tilbagevirkende kraft i alvorlig grad skader de erhvervsdrivende i medlemsstaterne og i selve Faellesskabet. Domstolen maa endvidere bestemme, hvilke af den annullerede afgoerelses virkninger der skal opretholdes. Parterne, bl.a. Kommissionen, har redegjort for, hvorfor det er hensigtsmaessigt at opretholde de virkninger, som beror paa de aktioner, som allerede er ivaerksat paa grundlag af den paagaeldende afgoerelse. Parterne har imidlertid intet naevnt vedroerende andre virkninger. Jeg foreslaar foelgelig, at Domstolen som i sagen Parlamentet mod Raadet (26) bestemmer, at alene virkningerne af de gennemfoerelsesforanstaltninger, som allerede er blevet truffet paa grundlag af den annullerede afgoerelse, opretholdes.
Forslag til afgoerelse
Paa grundlag af det ovenfor anfoerte skal jeg foreslaa Domstolen:
- at annullere Raadets afgoerelse 95/468/EF af 6. november 1995 om faellesskabsstoette til telematisk dataudveksling mellem administrationerne i Faellesskabet (IDA)
- at fastslaa, at indtil ikrafttraedelsen af en afgoerelse vedtaget med korrekt hjemmel, skal virkningerne af de gennemfoerelsesforanstaltninger, Kommissionen allerede havde truffet paa grundlag af den annullerede afgoerelse, opretholdes
- at tilpligte Raadet at betale sagens omkostninger bortset fra de omkostninger, som Kommissionen har afholdt.
(1) - EFT L 269, s. 23.
(2) - EFT C 105, s. 10.
(3) - EFT C 105, s. 12.
(4) - Den omstaendighed, at den anfaegtede afgoerelse indeholder de to forslag, fremgaar bl.a. af det forhold, at afgoerelsen i dens betragtninger henviser til Kommissionens forslag, og ikke kun til forslaget vedroerende et IDA-projekt, men ogsaa til forslaget vedroerende retningslinjerne: det er nemlig EFT C 105, s. 10, som netop indeholder dette sidstnaevnte forslag, der er naevnt deri.
(5) - Der bestaar i oevrigt enighed mellem parterne om, at aendringerne til afgoerelsen er i overensstemmelse med den aendringsbefoejelse, som i henhold til traktatens artikel 189 A tilkommer Raadet.
(6) - Dom af 26.3.1996, sag C-271/94, Parlamentet mod Raadet, Sml. I, s. 1689, praemis 13.
(7) - Jf. dom af 11.6.1991, sag C-300/89, Kommissionen mod Raadet, Sml. I, s. 2867, praemis 10, af 9.11.1995, sag C-426/93, Tyskland mod Raadet, Sml. I, s. 3723, praemis 29, og Parlamentet mod Raadet, a.st., praemis 14.
(8) - Jf. anden betragtning.
(9) - Jf. foerste betragtning.
(10) - Jf. tredje betragtning.
(11) - Jf. femte betragtning.
(12) - Artikel 2, stk. 1: »Hermed anerkendes foelgende projekter for telematisk dataudveksling mellem administrationerne, der skal stoettes af Faellesskabet:
- indfoerelse af elektronisk post i praksis paa basis af X.400
- forbedring af den telematiske dataudveksling mellem medlemsstater og mellem medlemsstater og EF-institutionerne
- lettelse af Faellesskabets beslutningsproces, dvs. isaer ved formidling og behandling af officielle dokumenter
- fremskridt i arbejdet inden for foelgende horisontale aktiviteter:
- tilraadighedsstillelse af generelle tjenester, saasom formidling af meddelelser, filoverfoersel og databaseadgang
- datastruktur og referencemodel omfattende definition af faelles arkitekturregler, standardiseringsaktiviteter og praktisk gennemfoerelse i forbindelse hermed, bl.a. NSPP (National Server Pilot Projects)
- retlige og kontraktmaessige rammer og kvalitetskontrol
- stoette til de forberedende foranstaltninger til telematisk dataudveksling mellem Det Europaeiske Miljoeagentur, Harmoniseringskontoret for det Indre Marked (varemaerker, moenstre og modeller), Det Europaeiske Agentur for Laegemiddelvurdering, Det Europaeiske Overvaagningscenter for Narkotika og Narkotikamisbrug samt EU-organernes Oversaettelsescenter paa disses begaering ...«.
(13) - Artikel 2, stk. 1, sjette led: »Told og afgifter: VIES/SITES, Excises Control, Quota, Scent-CIS/Fiscal, Taric, EBTI, Transit; fiskeri: Fides; landbrug: Animo, Physan, Shift; social sikring: Sosenet, Eures; offentlige aftaler: Simap; sundhed: CARE (alarmsystem og Pharmacovigilance), Reitox; statistik: SISR/DSIS (inklusive Extracom og SERT); handelspolitik: SIGL; konkurrencepolitik: Fourcom; kultur: ITCG (ulovlig handel med kulturgenstande)«.
(14) - Kommissionen bistaas af et udvalg og skal overholde proceduren angivet i artikel 4.
(15) - Jf. artikel 5, stk. 1.
(16) - Jf. artikel 5, stk. 2.
(17) - Anfoert under fodnote 6, saerlig Sml. I, s. 1697 og 1698.
(18) - De dele af afgoerelsen, som indeholdes i Kommissionens forslag vedroerende »retningslinjer« er talrige:
- artikel 2, stk. 1, foerste led (indfoerelse af elektronisk post): jf. artikel 3, syvende led, og artikel 4, horisontale foranstaltninger, andet led
- artikel 2, stk. 1, andet led (forbedring af telematisk dataudveksling); der er tale om en helt generel formulering, som omfatter alle »de horisontale aktiviteter« i forslagets artikel 4
- artikel 2, stk. 1, fjerde led (faelles arkitekturregler, standardiseringsaktiviteter): jf. artikel 3, femte og sjette led, og artikel 4, horisontale aktiviteter, foerste led
- artikel 2, stk. 1, fjerde led (retlige rammer): Kommissionen havde foreslaaet at regulere dette spoergsmaal inden for rammerne af det andet forslag til IDA-afgoerelsen; Raadet fandt derimod, at der var tale om en generel problematik, som derfor burde henfoeres under projekterne af faelles interesse.
De initiativer, der angives i artikel 2, stk. 1, tredje, femte og sjette led, har desuden ogsaa indholdsmaessigt sammenhaeng med »retningslinjerne« i forslaget til afgoerelsen: den eneste forskel bestaar, som Kommissionen har anfoert, i fremstillingen: forslaget indeholdt en liste over de paagaeldende omraader, mens afgoerelsen angiver de net, der allerede foreligger i disse omraader.
(19) - Min fremhaevelse.
(20) - Jf. tredje betragtning.
(21) - Jf. artikel 5, stk. 2, andet led.
(22) - Dom af 27.9.1988, sag 165/87, Kommissionen mod Raadet, Sml. s. 5545, praemis 11.
(23) - Jf. bestemmelserne i artikel 129 C, stk. 1, foerste led, og artikel 129 D, foerste led.
(24) - Jf. artikel 129 C, stk. 1, andet og tredje led, og artikel 129 D, andet led.
(25) - Parlamentet naerer tilsyneladende tvivl om, hvorvidt Kommissionens paastand opfylder kravene i henhold til artikel 37, stk. 3, i EF-statutten for Domstolen. Parlamentet mener, at den intervenerende institution har overskredet graenserne, der er fastsat i denne bestemmelse, for saa vidt som den part, for hvis stoette interventionen er blevet foretaget, nemlig Parlamentet, ikke har nedlagt nogen paastand om anvendelse af artikel 174, stk. 2. Derfor kan Kommissionen heller ikke under sin intervention nedlaegge en saadan paastand. Dette er efter min mening ikke korrekt. Kommissionens paastand skal ikke efter min mening ses som en »paastand« i ordets retlige forstand. Der er snarere tale om en anmodning til Domstolen om, at den udnytter en befoejelse, som traktaten direkte indroemmer den. Spoergsmaalet er dog under alle omstaendigheder irrelevant, eftersom Raadet udtrykkeligt har nedlagt paastand om anvendelse af artikel 174, stk. 2, og Domstolen under alle omstaendigheder maa traeffe afgoerelse herom.
(26) - Naevnt i fodnote 6, praemis 39 og 40.