61983CJ0277_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved staevning, indgivet til Domstolens justitskontor den 19 . december 1983, har Kommissionen for De europaeiske Faellesskaber i medfoer af EOEF-traktatens artikel 169 anlagt sag med paastand om, at det statueres, at Den italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til EOEF-traktatens artikel 95, idet den opkraever nedsat afgift af vinalkohol anvendt til fremstilling af hedvinen »Marsala«, mens den opkraever fuld saerlig importafgift af vinalkohol anvendt ved fremstilling af hedvine, som indfoeres fra andre medlemsstater .
2 Det fremgaar af sagen, at der i henhold til italiensk lovgivning af indenlandsk fremstillet vinalkohol opkraeves en produktionsafgift, mens der af indfoert vinalkohol ved graensen opkraeves en afgift med samme sats . I henhold til artikel 29 i lovdekret nr . 1200 af 6 . oktober 1948 ( GURI ( Gazzetta ufficiale de la Repubblica Italiana ) nr . 233 af 6.10.1948, som aendret ved lov nr . 891 af 22.12.1980, GURI nr . 355 af 30.12.1980 ) ydes der imidlertid en nedsaettelse paa 60% af produktionsafgiften, saafremt den paagaeldende vinalkohol anvendes til fremstilling af hedvine, der har ret til betegnelsen »Marsala« .
3 For hedvinen »Marsala« gaelder desuden en saerlig ordning, der bl.a . indeholder regler om geografisk afgraensning af vinmarkerne og kvaliteten af de druer, der kan anvendes ved dens fremstilling, samt om den kontrol, det offentlige udoever med hensyn til dens fremstilling og markedsfoering .
4 I juli 1984 vedtog det italienske parlament lov nr . 408 af 28 . juli 1984 ( GURI nr . 212 af 2.8.1984 ), hvis artikel 4a bestemmer, at den i artikel 29 i lovdekretet af 1948 fastsatte nedsaettelse af produktionsafgiften af alkohol, der anvendes ved fremstilling af »Marsala-vin«, udvides til at omfatte alle hedvine og aromatiserede vine, herunder dem, som fremstilles i EF ' s medlemsstater og indfoeres til Italien . I loven bestemmes, at den traeder i kraft, naar de beroerte ministre har udstedt et dekret herom, hvilket endnu ikke er sket .
5 Foerst bemaerkes, at Kommissionen har fremhaevet, at den senest vedtagne lovbestemmelse er i overensstemmelse med artikel 95, men har tilfoejet, at den nuvaerende retstilstand er den samme som retstilstanden ved sagens anlaeg, og at Kommissionen derfor ikke kan udsaette naervaerende sag .
6 Det er Kommissionens opfattelse, at alle hedvine, uanset om de er forsynet med oprindelsesbetegnelse, er »lignende« varer i den i artikel 95, stk . 1, forudsatte betydning, idet de »over for forbrugerne frembyder ensartede egenskaber og tjener samme behov«, saaledes som Domstolen fastslog i dommen af 27 . februar 1980 ( Kommissionen mod Den italienske Republik, sag 169/78, Sml . s . 385, jfr . praemis 5 og de deri anfoerte henvisninger ). Kommissionen har i den forbindelse fremhaevet, at hedvine set under ét er homogene produkter med ensartede kendetegn . Saaledes indeholder EF-ordningen en noejagtig definition af hedvin i bilag II, afsnit 12, til Raadets forordning nr . 337/79 af 5 . februar 1979 om den faelles markedsordning for vin ( EFT L 54, s . 1 ). Inden for denne varegruppe kan alle hedvine erstatte hinanden, og de daekker praktisk taget de samme behov hos forbrugerne .
7 Ifoelge Kommissionen bevirker et saadant afgiftssystem, at indfoerte hedvine stilles ringere i forhold til hedvinen »Marsala« . Af hedvine med oprindelsesbetegnelse udgoer »Marsala«-vin mere end 90% af de hedvine, der fremstilles i Italien . Den omstaendighed, at andre indenlandsk fremstillede hedvine heller ikke er omfattet af afgiftslettelsen, kan ikke paa nogen maade aendre ved, at der er tale om forskelsbehandling af indfoerte hedvine, idet en differentieringsordning i én og samme medlemsstat ifoelge Kommissionen kun kan vaere forenelig med artikel 95, saafremt lignende eller konkurrerende indfoerte varer ligeledes er omfattet af en saadan afgiftslettelse .
8 Den italienske regering har anfoert, at den italienske administration for tiden forbereder det i ovennaevnte lov nr . 408 naevnte dekret, hvorved den saerlige ordning for hedvinen »Marsala« udvides til at omfatte andre italienske hedvine og hedvine, der indfoeres fra andre medlemsstater . Den nye italienske ordning imoedekommer saaledes fuldt ud Kommissionens krav .
9 Med hensyn til sagens realitet har den italienske regering gjort gaeldende, at Domstolen i dommen af 27 . februar 1980 ( Kommissionen mod Danmark, sag 171/78, Sml . s . 447 ) anerkendte, at medlemsstaterne retmaessigt kan yde afgiftsnedsaettelser for visse typer varer paa betingelse af, at de uden forskel lader begunstigelsen gaelde ogsaa for indfoerte produkter, der befinder sig i samme situation . Ordningen for »Marsala«-vin er ikke i strid med det saaledes opstillede princip, idet bestemmelserne vedroerende »Marsala«-vin set under ét indeholder usaedvanlige, meget strenge og restriktive regler vedroerende hele produktionen af den paagaeldende vin . Naar der efter italiensk lovgivning ydes en afgiftsnedsaettelse, skyldes det et oenske om at tilgodese saerlige forhold for producenterne af »Marsala«-vin, idet de skal afholde de yderligere udgifter og omkostninger, der er forbundet med kontrolordningen vedroerende denne produktion .
10 Den italienske regering har desuden anfoert, at den ikke i afgiftsmaessig henseende er tvunget til at behandle importerede hedvine paa samme maade som »Marsala«-vin, naar der af indfoerte hedvine opkraeves en afgift med samme sats som den, der opkraeves af alle indenlandsk fremstillede hedvine, bortset fra »Marsala« . Under de omstaendigheder er det ikke afgoerende for at antage, at artikel 95 er overtraadt, at det kan fastlaas, at »Marsala« og de indfoerte hedvine er »lignende« varer . Med hensyn til det spoergsmaal, om afgiftsordningen er konkurrenceforvridende, har den italienske regering anfoert, at en afgiftsmaessig begunstigelse ikke er i strid med artikel 95, naar andre forhold sikrer, at begunstigelsen hverken har til formaal eller til foelge at begraense indfoerte varers konkurrencedygtighed . Dette er tilfaeldet i naervaerende sag, idet afgiftsnedsaettelsen skal ses som et led i de foranstaltninger til stoette for erhvervslivet i Syditalien, som har til formaal at fremme den oekonomiske udvikling i lidet udviklede omraader, og idet den kun giver producenterne af »Marsala«-vin en meget begraenset fordel ( ca . 122 LIT pr . liter »Marsala«-vin ).
11 Det maa foerst fastslaas, at den nye italienske lov, hvorefter »Marsala«-vin og alle oevrige hedvine, hvadenten de er indenlandsk fremstillede eller indfoert fra de oevrige medlemsstater, i afgiftsmaessig henseende behandles ens, endnu ikke er traadt i kraft . Den italienske regering har i oevrigt fastholdt sit principielle synspunkt om, at den i afgiftsmaessig henseende saerlige behandling af »Marsala«-vin ikke er i strid med traktatens artikel 95 . Endelig kan det konstateres, at Kommissionen har besluttet ikke at haeve sagen .
12 Med hensyn til sagens realitet fremgaar det af Domstolens faste praksis ( jfr . dom af 27.2.1980, Kommissionen mod Italien, sag 169/78, Sml . s . 385, og dom af 27.5.1981, Essevi og Salengo, forenede sager 142 og 143/80, Sml . s . 1413 ), at artikel 95 har til formaal at sikre varernes frie bevaegelighed mellem medlemsstaterne paa normale konkurrencevilkaar gennem fjernelse af enhver form for beskyttelse som foelge af interne afgifter, der virker diskriminerende eller beskyttende over for varer fra andre medlemsstater . Den grundlaeggende regel paa omraadet er artikel 95, stk . 1, som bygger paa en sammenligning mellem de afgiftsbyrder, der paahviler henholdsvis indenlandske og indfoerte varer, som kan betegnes som »lignende« . Under hensyntagen til faellesskabsrettens udviklingstrin kan visse paa objektivt grundlag ydede
afgiftsfritagelser eller -lettelser vaere retmaessige paa betingelse af, at saadanne begunstigelser uden forskel gaelder ogsaa for indfoerte varer, der befinder sig i samme situation .
13 Hedvine er, set under ét, utvivlsomt homogene varer med lignende kendetegn, som over for forbrugerne frembyder ensartede egenskaber og tjener samme behov . Det staar desuden fast, at indfoerte hedvine aldrig vil kunne opnaa den afgiftsmaessige fortrinsstilling, »Marsala«-vin har, og at saadanne indfoerte hedvine derfor er udsat for forskelsbehandling .
14 Der skal herefter tages stilling til, om de hensyn, den italienske regering har anfoert som begrundelse for den forskellige behandling af vinalkohol, saafremt den anvendes til fremstilling af »Marsala«-vin, goer ordningen forenelig med traktatens artikel 95, stk . 1 .
15 Det kan foerst fastslaas, at hedvine fra andre medlemsstater aldrig vil kunne opfylde de betingelser, der i henhold til den italienske ordning kraeves opfyldt for, at en hedvin kan opnaa betegnelsen »Marsala«, hvorfor de aldrig vil kunne omfattes af den for »Marsala«-vin gaeldende afgiftslettelse .
16 Den italienske regering kan heller ikke paaberaabe sig, at det omraade, hvor »Marsala«-vinen fremstilles, er lidet udviklet, idet fiskal forskelsbehandling ikke antages at falde uden for artikel 95, blot fordi den samtidig kan betegnes som et middel til at finansiere en statsstoette ( dom af 21.5.1980, Kommissionen mod Italien, sag 73/79, Sml . s . 1533 ).
17 Selv om det gaelder, at afgiftsnedsaettelsen kun giver producenterne af »Marsala«-vin en meget begraenset fordel, maa det endelig fastslaas, at formaalet med artikel 95, stk . 1, nemlig at afskaffe al forskelsbehandling, direkte som indirekte, ikke kan naas, saafremt forbudet i artikel 95 kan omgaas med henvisning til, at de fordele, der ydes indenlandske varer, kun har begraenset virkning . Selv en afgiftslettelse, hvis diskriminerende virkning er beskeden, er foelgelig omfattet af forbudet i artikel 95 .
18 Paa grundlag af det anfoerte maa det derfor fastslaas, at de i Italien gaeldende afgiftsbestemmelser, saaledes som de fremtraeder ved ovennaevnte lovbestemmelser, er uforenelige med kravene i traktatens artikel 95 for saa vidt angaar paa den ene side afgiften af »Marsala«-vin og paa den anden side den saerlige importafgift, der opkraeves af vinalkohol anvendt ved fremstilling af hedvine, der indfoeres fra andre medlemsstater .
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
19 I medfoer af procesreglementets artikel 69, stk . 2, doemmes den part, der taber sagen, til at afholde sagens omkostninger . Sagsoegte har tabt sagen og paalaegges derfor sagens omkostninger .
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN
1 ) Den italienske Republik har undladt at opfylde sine forpligtelser i henhold til EOEF-traktatens artikel 95, idet den af hedvine indfoert fra andre medlemsstater opkraever en saerlig importafgift af den vinalkohol, der er anvendt ved deres fremstilling, med en hoejere sats end den, der gaelder for vinalkohol anvendt ved fremstilling af hedvinen »Marsala« .
2 ) Den italienske Republik betaler sagens omkostninger .