Foreløbig udgave
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT
A. BIONDI
fremsat den 30. april 2026 (1)
Sag C-157/25
Administratie Douane & Accijnzen – Regio Antwerpen,
Openbaar Ministerie
straffesag
mod
NV Jas Forwarding Worldwide (Belgium),
Gerlach & Co. NV,
BO Baywa R.E. Solar Systems S.A.R.L.,
BO bejulo,
BO Memodo,
BO Densys PV5,
BO HelioActive Rendszerintegrator,
BO Donauer Solar Systems
(anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (retten i første instans i Antwerpen, Belgien))
» Præjudiciel forelæggelse – handelspolitik – antidumping- og udligningstold – gennemførelsesforordning (EU) 2016/184, 2016/185, 2017/366 og 2017/367 – import af fotovoltaiske moduler, som er samlet i Sydkorea eller Vietnam med fotovoltaiske celler, som er fremstillet i Malaysia eller Taiwan – begrebet »afsendt fra Malaysia eller Taiwan« – toldangivelser – afsendelsesland – angivelse af varekoden – bevis for fritagelse «
I.      Indledning
1.        I den aktuelle sammenhæng vedrørende international handel, som er kendetegnet ved muligheden for nemt at udflytte produktionsprocesser helt eller delvist, bliver det i stadig højere grad enkelt at iværksætte praksis, eksempelvis mindre samleprocesser, med henblik på at omgå handelsmæssige beskyttelsesforanstaltninger såsom antidumping- eller antisubsidietold. I en sådan sammenhæng er det grundlæggende for Den Europæiske Union at råde over effektive instrumenter til beskyttelse af handelen, som er egnede til at sikre genoprettelse af fair konkurrence på det indre marked og neutralisere konkurrenceforvridende fordele som følge af dumpingpraksis eller udenlandske offentlige subsidier til skade for EU-industrien (2).
2.        De antiomgåelsesforanstaltninger, som EU vedtager, herunder de af den foreliggende sag omfattede, spiller i denne sammenhæng en grundlæggende rolle. Iværksættelsen af disse foranstaltninger i praksis kan imidlertid give anledning til markante vanskeligheder i medlemsstaterne og skabe situationer med retsusikkerhed under omstændigheder, som er kendetegnet ved markante økonomiske følger og potentielt alvorlige – og endog strafferetlige – konsekvenser for de berørte erhvervsdrivende, navnlig for importørerne.
3.        Denne præjudicielle forelæggelse er et eksempel på disse vanskeligheder. Den Europæiske Unions Domstol skal navnlig afklare, på hvilken måde der kan anvendes foranstaltninger til modvirkning af omgåelse af antidumping- og udligningstold på fotovoltaiske moduler, såfremt disse moduler ikke direkte er afsendt fra de lande, der er omfattet af antiomgåelsesforanstaltninger (indirekte forsendelse). Den foreliggende sag giver desuden Domstolen lejlighed til at afklare det i nogle tilfælde komplekse forhold mellem på den ene side toldlovgivningen og på den anden side antidumping- og antisubsidielovgivningen. Som bekendt har disse regelsæt en tendens til at overlappe hinanden, eftersom importtold, antidumping- eller antisubsidietold i hovedparten af tilfældene opkræves samtidigt og af de samme myndigheder, dvs. medlemsstaternes toldmyndigheder.
4.        De præjudicielle spørgsmål, som er genstand for den foreliggende sag, er rejst i en straffesag, som er blevet indledt mod otte selskaber (3) (herefter »de tiltalte selskaber«) ved Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (retten i første instans i Antwerpen, Belgien, den forelæggende ret) som følge af omgåelsen af told på importen af fotovoltaiske moduler fra Malaysia og Taiwan.
5.        I 2013 indførte Rådet en antidumpingtold (4) og en udligningstold (5) på importen af fotovoltaiske moduler af krystallinsk silicium og nøglekomponenter hertil (dvs. celler og wafere) med oprindelse i eller afsendt fra Folkerepublikken Kina.
6.        Kommissionen fastslog i 2016, at ovennævnte udlignings- og antidumpingforanstaltninger blev omgået via Malaysia og Taiwan, og besluttede derfor at vedtage gennemførelsesforordning 2016/184 (6) og 2016/185 (7), hvorved ovennævnte antidumping- og udligningstold blev udvidet til at omfatte importen af fotovoltaiske moduler af krystallinsk silicium og nøglekomponenter hertil (dvs. celler) afsendt fra Malaysia og Taiwan, uanset om varen var angivet med oprindelse i Malaysia og Taiwan (8).
7.        Ovennævnte gennemførelsesforordning 2016/184 og 2016/185 opremsede de malaysiske og taiwanske producenter, der havde samarbejdet i forbindelse med undersøgelsen og derfor var blevet fritaget for denne antidumping- og udligningstold; hver af disse producenter blev tildelt en Taric-tillægskode (9).
8.        Disse gennemførelsesforordninger fastsatte desuden, at anvendelsen af fritagelser, som var blevet indrømmet ovenstående producenter, var betinget af, at der over for medlemsstaternes toldmyndigheder blev fremlagt en gyldig handelsfaktura udstedt af producenten eller afsenderen indeholdende en erklæring, der skulle opfylde visse heri fastsatte formelle krav (10). Med hensyn til import af fotovoltaiske moduler af krystallinsk silicium omfattede disse formelle krav anførelsen af Taric-tillægskoden for både producenten af modulerne og producenten af de fotovoltaiske celler. Ovennævnte gennemførelsesforordninger fastsatte desuden udtrykkeligt, at hvis en sådan faktura ikke blev fremlagt, og/eller ovennævnte Taric-tillægskoder ikke fremgik af ovennævnte erklæring, ville den respektive sats for udlignings- eller antidumpingtold – som var blevet indført ved ovennævnte gennemførelsesforordninger af 2013 – for »alle andre virksomheder« finde anvendelse. Gennemførelsesforordning 2016/184 og 2016/185 fastsatte endvidere, at gældende bestemmelser vedrørende told fandt anvendelse, medmindre andet var fastsat (11).
9.        Efter to undersøgelser i forbindelse med det forestående udløb af de oprindelige udlignings- og antidumpingforanstaltninger vedtog Kommissionen i 2017 gennemførelsesforordning 2017/366 (12) og 2017/367 (13), hvorved de i 2013 indførte ovennævnte antidumping- og udligningsforanstaltninger undtagelsesvist blev forlænget for 18 måneder, hvorefter disse foranstaltninger ikke blev yderligere forlænget (14). Disse gennemførelsesforordninger opretholdt fritagelserne for de malaysiske og taiwanske producenter/eksportører, som allerede var fritaget for antidumping- og udligningstold i henhold til forordning 2016/184 og 2016/185 (15). Med hensyn til anvendelsen af fritagelser fastsatte disse forordninger formelle krav, som var identiske med de i de ovenfor i punkt 8 nævnte krav; også disse forordninger henviste til de gældende bestemmelser vedrørende told (16).
10.      Hvad angår de faktiske omstændigheder indgav de tiltalte selskaber i perioden fra den 1. november 2016 til den 4. september 2018 i alt 481 importangivelser for fotovoltaiske moduler af krystallinsk silicium (herefter »de fotovoltaiske moduler«). Disse moduler bestod af solceller, som var fremstillet i Malaysia eller Taiwan og derfra blev transporteret til Sydkorea eller Vietnam for at blive samlet til fotovoltaiske moduler. Efterfølgende blev modulerne fra Sydkorea eller Vietnam transporteret til EU.
11.      I angivelserne angav de tiltalte selskaber i hovedparten af tilfældene (17), at de fotovoltaiske moduler havde oprindelse i Sydkorea eller Vietnam og var »afsendt« fra Sydkorea eller Vietnam, eller havde oprindelse i Malaysia eller Taiwan, men var »afsendt« fra Sydkorea eller Vietnam. Disse selskaber anførte ikke Taric-koderne for moduler importeret fra Malaysia eller Taiwan (18). Desuden var de fotovoltaiske moduler ikke altid ledsaget af handelsfakturaer med den erklæring, der var påkrævet i henhold til gennemførelsesforordning 2016/184, 2016/185, 2017/366 og 2017/367 (herefter samlet »de omhandlede gennemførelsesforordninger«) og nævnt ovenfor i punkt 8.
12.      Algemene Administratie van de Douane en Accijnzen (myndigheden for told og punktafgifter, Belgien, herefter »toldmyndigheden«) foreholdt de tiltalte selskaber, at de ikke havde angivet, at de fotovoltaiske moduler havde oprindelse i og var afsendt fra Malaysia eller Taiwan, at selskaberne havde anført forkerte Taric-koder, og at selskaberne ikke havde opfyldt de formelle krav i de omhandlede gennemførelsesforordninger.
13.      På baggrund af stævning fremsat af toldmyndigheden er den omhandlede straffesag derfor blevet indledt mod de tiltalte selskaber ved den forelæggende ret. De tiltalte selskaber forfølges således strafferetligt ved den forelæggende ret, fordi de sigtes for i forbindelse med import af fotovoltaiske moduler fra Taiwan og Malaysia at have omgået antidumpingtold på i alt 17 mio. EUR og udligningstold på i alt 3,66 mio. EUR, idet de enten fejlagtigt angav oprindelseslandet som Sydkorea eller Vietnam eller fejlagtigt angav »afsendelseslandet« som Sydkorea eller Vietnam eller anførte en forkert Taric-kode og/eller ikke forelagde de nødvendige handelspapirer.
14.      På denne baggrund skal den forelæggende ret vurdere, om de tiltalte selskaber er strafferetligt ansvarlige for den ovennævnte adfærd. Med udgangspunkt i, at de af hovedsagen omfattede fotovoltaiske moduler skulle angives med oprindelse i Malaysia og Taiwan, idet de var fremstillet med celler, som havde denne oprindelse, nærer retten tvivl om, hvorvidt disse fotovoltaiske moduler skulle angives som »afsendt« fra Malaysia eller Taiwan som omhandlet i de omhandlede gennemførelsesforordninger og med anførelse af Taric-koderne for fotovoltaiske moduler importeret fra Malaysia eller Taiwan.
15.      Henset til at disse gennemførelsesforordninger henviser til toldlovgivningen, er den forelæggende ret af den opfattelse, at der kan tages højde for bestemmelserne om rubrik 15 i bilag 9, tillæg C1, afsnit II, litra C (19), til delegeret forordning 2016/341 (20), som har overskriften »Afsendelses-/eksportland«. Som følge af både handelstransaktionen og et ikke-transportrelateret ophold skulle »afsendelseslandet« for de fotovoltaiske moduler i henhold til disse bestemmelser ikke længere betragtes som Malaysia eller Taiwan, men derimod som Sydkorea eller Vietnam.
16.      Den forelæggende ret har desuden anført, at i henhold til udtalelse fra Kommissionens Juridiske Tjeneste af 10. april 2019 til OLAF (21) skal begrebet »afsendt fra« i gennemførelsesforordning 2016/184 og 2016/185 fortolkes udvidende, således at det også omfatter indirekte forsendelser af solceller fra Malaysia eller Taiwan, som i tredjelande samles til fotovoltaiske moduler.
17.      Efter den forelæggende rets opfattelse synes denne fortolkning dog at afvige fra fortolkningen i delegeret forordning 2016/341 og være vanskeligt forenelig med fritagelsesordningen i de omhandlede gennemførelsesforordninger. For at blive fritaget for told for så vidt angår fotovoltaiske moduler er det faktisk et krav, at der anføres to yderligere
Taric-koder i erklæringen, nemlig såvel Taric-koden for producenten af modulerne som Taric-koden for producenten af cellerne. Den yderligere Taric-kode for producenten af de fotovoltaiske moduler kan imidlertid ikke anføres, hvis det kun er cellerne, der er fremstillet i Malaysia eller Taiwan.
18.      Den forelæggende ret er endvidere i tvivl om, hvorvidt erklæringerne på de tiltalte selskabers fakturaer opfylder de formelle krav i de omhandlede gennemførelsesforordninger, og hvorvidt alle aspekter af erklæringen er væsentlige for erklæringens gyldighed, eller hvorvidt importørerne kan forelægge andre beviser for erklæringernes rigtighed.
19.      I denne sammenhæng har den forelæggende ret besluttet at udsætte straffesagen og forelægge Domstolen tre præjudicielle spørgsmål. I overensstemmelse med Domstolens anmodning fokuserer dette forslag til afgørelse på det første og det tredje præjudicielle spørgsmål fra den forelæggende ret, som er affattet således:
»1)      Skal fotovoltaiske moduler eller paneler af krystallinsk silicium, som blev monteret i Sydkorea eller Vietnam med fotovoltaiske celler, som er fremstillet i Malaysia eller Taiwan, og efterfølgende importeret fra Sydkorea eller Vietnam til EU anses for »afsendt fra Malaysia eller Taiwan« som omhandlet i gennemførelsesforordning 2016/184, 2016/185, 2017/366 og 2017/367, idet de fotovoltaiske moduler eller paneler af krystallinsk silicium skal angives med Malaysia eller Taiwan som »afsendelsesland« og de relevante varekoder for fotovoltaiske moduler eller paneler af krystallinsk silicium [»importeret fra Malaysia eller Taiwan«]?
[…]
3)      Såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende: Skal erklæringen på den gyldige handelsfaktura i så fald omfatte den præcise ordlyd og de (formelle) krav i artikel 4, stk. 2, i gennemførelsesforordning 2017/366 og 2017/367 samt artikel 1, stk. 2, i gennemførelsesforordning 2016/184 og 2016/185, eller kan denne ordlyd og disse (formelle) krav fraviges, hvis der forelægges andre beviser for rigtigheden og ægtheden af erklæringen på fakturaen, henholdsvis hvis en sådan forelæggelse ikke sker?«
II.    Bedømmelse
A.      Det første præjudicielle spørgsmål
20.      Det første præjudicielle spørgsmål kan inddeles i to dele. I den første del nærer den forelæggende ret tvivl om fortolkningen af begrebet »afsendt fra Malaysia og Taiwan« i de omhandlede gennemførelsesforordninger (22) med hensyn til fotovoltaiske moduler, der
blev samlet i Sydkorea eller Vietnam med fotovoltaiske celler, som var fremstillet i Malaysia eller Taiwan, og efterfølgende importeret fra Sydkorea eller Vietnam til EU. I den anden del anmoder den forelæggende ret Domstolen om at fastlægge virkningerne af fortolkningen af dette begreb for de toldmæssige forpligtelser (navnlig for angivelsen af afsendelseslandet og anførelsen af de relevante varekoder) i forbindelse med import af disse moduler til EU.
21.      Indledningsvis skal det konstateres, at den forelæggende ret har fastlagt, at selv om de af hovedsagen omfattede fotovoltaiske moduler blev samlet i Sydkorea eller Vietnam, havde de oprindelse i Malaysia og Taiwan. Oprindelsen af fotovoltaiske moduler bestemmes faktisk af oprindelsen af de fotovoltaiske celler (23), der i den konkrete situation havde oprindelse i Malaysia og Taiwan. Den forelæggende rets tvivl er således begrænset til, hvorvidt disse moduler under de konkrete omstændigheder også skal anses for »afsendt fra Malaysia og Taiwan« som omhandlet i de omhandlede gennemførelsesforordninger eller ej.
1.      Fortolkningen af begrebet »afsendt fra Malaysia og Taiwan« i de omhandlede gennemførelsesforordninger
22.      I det væsentlige er Domstolen blevet foreslået to mulige fortolkninger af begrebet »afsendt fra Malaysia og Taiwan« i de omhandlede gennemførelsesforordninger. Ifølge det første synspunkt, som de tiltalte selskaber har anført for den forelæggende ret, skal dette begreb fortolkes restriktivt, således at det kun omfatter direkte »forsendelse« af fotovoltaiske moduler fra Malaysia eller Taiwan. Denne fortolkning synes at være i overensstemmelse med begrebet »afsendelses-/eksportland« i toldlovgivningen(24) og medfører derfor, at de omtvistede importer falder uden for anvendelsesområdet for de omhandlede gennemførelsesforordninger.
23.      Ifølge det andet synspunkt, som er fremført af Kommissionen og Kongeriget Belgien, skal der derimod anlægges en udvidende fortolkning, således at dette begreb ikke alene omfatter direkte forsendelser fra Malaysia og Taiwan, men også situationer af den art, som den forelæggende ret skal tage stilling til, hvori de fotovoltaiske moduler bestod af fotovoltaiske celler, som var fremstillet i disse to lande, blev samlet i tredjelande og herfra afsendt til EU.
24.      Det er således nødvendigt at fortolke begrebet »afsendt fra Malaysia og Taiwan« i de omhandlede gennemførelsesforordninger. I denne forbindelse følger det af fast retspraksis, at der ved fortolkningen af en EU-retlig bestemmelse ikke blot skal tages hensyn til dennes ordlyd, men også til den sammenhæng, hvori den indgår, og til de mål, der forfølges med den ordning, som den udgør en del af (25).
a)      Ordlydsfortolkningen
25.      Hvad først og fremmest angår ordlydsfortolkningen vil jeg påpege, at gennemgangen af de forskellige sprogversioner af de omhandlede gennemførelsesforordningers relevante bestemmelser afslører flere betydningsfulde terminologiske divergenser.
26.      Den første gruppe (hovedparten) af sprogversioner anvender et begreb, som synes at henvise til den egentlige handling i form af »afsendelse« eller handelsmæssig »forsendelse«. Den engelske version anvender begrebet »consigned from Malaysia and Taiwan«, den tyske anvender begrebet »aus Malaysia und Taiwan versandte Einfuhren« og den nederlandske – dvs. den forelæggende rets sprog – anvender begrebet »verzonden uit Maleisië en Taiwan« (26).
27.      Den anden gruppe (mindretallet) af sprogversioner af de omhandlede gennemførelsesforordninger, herunder den italienske (men også den spanske og den græske) (27), anvender derimod ordet »fra«, der således ikke henviser til forsendelsen, men til »herkomsten« af de fotovoltaiske moduler.
28.      Den franske version udgør et særligt tilfælde, fordi den anvender begge begreber. Denne version anvender, på tilsvarende måde som den første gruppe, begrebet »expédiés de« med hensyn til Malaysia og Taiwan, men begrebet »en provenance de« med hensyn til Folkerepublikken Kina, på samme måde som den anden gruppe af sprogversioner; de øvrige sprogversioner anvender imidlertid samme begreb med hensyn til såvel Malaysia og Taiwan som Folkerepublikken Kina.
29.      Den ordrette analyse af de forskellige sprogversioner af de omhandlede begreber kan derfor ikke føre til en præcis slutning om betydningen af begrebet »afsendt fra Malaysia og Taiwan« i de omhandlede gennemførelsesforordninger. Mens hovedparten af sprogversionerne anvender ordet »forsendelse«, som er på linje med den første af de to for Domstolen foreslåede fortolkninger, der er nævnt ovenfor i punkt 22, anvender andre sprogversioner derimod ordet »herkomst«, som er tættere på den anden af de foreslåede fortolkninger.
30.      I denne sammenhæng fremgår det af retspraksis, at når en version af den samme tekst på et af EU-sprogene afviger fra de andre sprogversioner, skal den omhandlede bestemmelse med henblik på at sikre en ensartet fortolkning og anvendelse fortolkes ud fra konteksten og formålet med det regelsæt, hvori den udgør et element (28).
b)      Den kontekstuelle fortolkning
31.      Hvad angår den systematiske analyse indgår det omhandlede begreb i konteksten for EU-lovgivningen om modvirkning af omgåelse af antidumping- og udligningstold. Som det kan udledes af punkt 6 og 9 ovenfor, er gennemførelsesforordning 2016/184 og 2016/185 nemlig forordninger til modvirkning af omgåelse, mens gennemførelsesforordning 2017/366 og 2017/367 er forordninger, hvorved de oprindelige antidumping- og udligningsforanstaltninger med hensyn til Folkerepublikken Kina blev forlænget efter udløbsundersøgelser (29), og som også indeholdt en forlængelse af de respektive antiomgåelsesforanstaltninger, som blev indført i 2016 ved ovennævnte gennemførelsesforordninger med hensyn til Malaysia og Taiwan.
32.      I denne henseende skal det påpeges, at reglerne om omgåelse udgør en retlig ramme, der, selv om den indgår i EU’s antidumpinglovgivning, alligevel har en særlig karakter og således udgør en særordning på dette område (30). Tilsvarende overvejelser gælder for EU’s antiomgåelseslovgivning på området for antisubsidier (31).
33.      Følgelig skal de begreber og udtryk, som anvendes i den særlige kontekst for antiomgåelsesforanstaltninger – uanset om det drejer sig om antidumping- eller antisubsidieforanstaltninger – fortolkes på baggrund af den specifikke ordning i dette regelsæt og derfor i lyset af de specifikke formål, som forfølges med disse bestemmelser, og af de foranstaltninger, som er blevet vedtaget med hjemmel heri.
34.      I den foreliggende sag rejser den forelæggende ret dog spørgsmålet om samspillet mellem antiomgåelsesforanstaltningerne på antidumping- og antisubsidieområdet og toldlovgivningen. Den forelæggende ret har anført, at der på nederlandsk (på tilsvarende måde som i flere andre sprogversioner, nævnt ovenfor i punkt 26) findes en overensstemmelse mellem begrebet i gennemførelsesforordninger og begrebet i toldlovgivningen, som begge henviser til »forsendelse« i fysisk forstand. Den ovenfor i punkt 23 nævnte udvidende fortolkning synes derfor at være uforenelig med toldlovgivningen, som anvender begreber, der ligner de i de omhandlede gennemførelsesforordninger anvendte.
35.      I denne forbindelse vil jeg påpege, at antidumping- og antisubsidielovgivningen på den ene side og toldlovgivningen på den anden side ganske vist har til fælles, at de begge vedrører import til EU, men at de udgør særskilte regelsæt.
36.      For det første henhører de begge under Unionens enekompetence, men på selvstændige kompetenceområder (32), og deres retsgrundlag er ikke helt sammenfaldende (33). For det andet forfølger de forskellige formål. Som anført er EU’s antidumping- og antisubsidielovgivning omfattet af de handelsmæssige beskyttelsesinstrumenter, der i det væsentlige tilsigter at genoprette fair konkurrence på det indre marked ved at modvirke uberettigede fordele som følge af dumpingpraksis eller udenlandske offentlige subsidier
til skade for EU-industrien (34). Toldlovgivningen fastsætter derimod alle regler og procedurer, som omfatter varer, der føres ind i eller forlader EU’s toldområde, for at sikre dels en korrekt pålæggelse af de afgifter, der er fastsat i medfør af toldkodeksen (35), dels en ensartet anvendelse af toldbestemmelserne på hele EU’s område (36).
37.      Domstolen har følgelig afklaret, at til trods for antidumpingforanstaltningernes funktionelle uafhængighed i forhold til den fælles toldtarif (37) finder toldlovgivningen imidlertid kun anvendelse på antidumpingtold eller udligningstold, såfremt det følger af de forordninger, der indfører en sådan told (38). Dette er tilfældet i den foreliggende situation, hvori de omhandlede gennemførelsesforordninger som anført ovenfor i punkt 8 og 9 udtrykkeligt henviser til de »gældende bestemmelser vedrørende told«.
38.      Heraf følger, at EU-toldlovgivningens lovgivningsmæssige kontekst under visse omstændigheder også kan have relevans i forbindelse med fortolkningen af antidumping- eller antisubsidielovgivningen. For så vidt som de begreber, som skal fortolkes, vedrører EU-lovgivningen og er specifikke for antidumping- og antisubsidielovgivningen, har de imidlertid et selvstændigt indhold, som er specifikt for denne lovgivning, og forfølger formål, som er specifikke for denne lovgivning. Disse begreber skal derfor ikke nødvendigvis være sammenfaldende med (om end lignende) begreber i toldlovgivningen, og fortolkningen af betydningen af disse begreber på grundlag af deres formål kan ikke påvirkes af hensyn til kohærens med toldlovgivningens egen terminologi (39). Dette er i allerhøjeste grad tilfældet, når en fortolkning, som er på linje med toldlovgivningen, kan forringe de specifikke formål med EU’s handelsmæssige beskyttelsesbestemmelser, og navnlig med antiomgåelseslovgivningen.
39.      I tilfælde af tvivl om fortolkningen af begreber, som er specifikke for antidumping- eller antisubsidielovgivningen, og lignende begreber i toldlovgivningen, skal fortolkningen på baggrund af formålene med antidumping- eller antisubsidielovgivningen derfor gives forrang. I den foreliggende situation bekræftes dette i øvrigt af den almindelige karakter af henvisningen i de omhandlede gennemførelsesforordninger til toldlovgivningen, der finder anvendelse »medmindre andet er fastsat« i disse forordninger.
40.      Afslutningsvis følger det af ovennævnte overvejelser, at begrebet »afsendt fra Malaysia og Taiwan« i de omhandlede gennemførelsesforordninger, idet det anvendes i den lovgivningsmæssige kontekst vedrørende foranstaltninger til modvirkning af omgåelse af antidumping- og antisubsidielovgivningen, skal fortolkes i lyset af de specifikke formål, som forfølges med denne lovgivning, og af de foranstaltninger, som er blevet vedtaget med hjemmel heri.
c)      Den teleologiske fortolkning
41.      Hvad angår formålene med antiomgåelseslovgivningen skal det påpeges, at en forordning om udvidelse af en antidumpingtold ifølge fast retspraksis har som eneste formål at sikre dennes effektivitet og at forhindre dens omgåelse. En foranstaltning om udvidelse af en endelig antidumpingtold sigter følgelig mod at sikre de endelige foranstaltningers effektive anvendelse (40).
42.      Det er dermed i lyset af dette mål, dvs. at sikre den effektive anvendelse af de antidumpingforanstaltninger, som EU har vedtaget, og at undgå, at de omgås, at EU-bestemmelserne om modvirkning af omgåelse og de begreber, som anvendes i de foranstaltninger, som er blevet vedtaget med hjemmel heri, skal fortolkes (41). De samme principper gælder for antisubsidieforanstaltninger (42).
43.      En fortolkning, som gør det nemt for erhvervsdrivende at unddrage sig udvidelsen af den gældende endelige told (uanset om det drejer sig om antidumping- eller udligningstold) ved at benytte samleprocesser i tredjelande, og som således risikerer at forringe effektiviteten af EU’s antiomgåelsesbestemmelser og ‑foranstaltninger, er følgelig uforenelig med formålene med disse bestemmelser og foranstaltninger (43).
44.      I den foreliggende situation skaber de omhandlede gennemførelsesforordninger en afkræftelig formodning om, at alle fotovoltaiske celler fra Taiwan eller Malaysia omgår de antidumping- eller antisubsidieforanstaltninger, som omfatter fotovoltaiske celler og moduler med oprindelse i eller afsendt fra Folkerepublikken Kina. Den eneste undtagelse angår celler eller moduler, som er fremstillet af virksomheder, der samarbejdede i forbindelse med antidumping- og antisubsidieundersøgelsen og beviste, at de ikke udviste ulovlig adfærd (44). Det drejer sig om producenter, som handlede i god tro, og som ikke kan anses for at have omgået de oprindelige antidumping- og udligningsforanstaltninger, som blev vedtaget med hensyn til kinesiske produkter.
45.      Den foreslåede restriktive fortolkning af begrebet »afsendt fra Malaysia og Taiwan« i de omhandlede gennemførelsesforordninger ville indebære, at anvendelsesområdet for disse forordninger alene ville omfatte »direkte forsendelser« til EU – af malaysiske eller taiwanske celler eller moduler indeholdende disse celler – som udføres fra Malaysia og Taiwan. I konsekvens heraf ville alene den omstændighed, at der undervejs i transporten frem til EU tilføjes et ophold i et tredjeland, hvor der foretages en ikke-væsentlig forarbejdning – dvs. samling af malaysiske eller taiwanske fotovoltaiske celler til fotovoltaiske moduler, som efterfølgende transporteres til EU – gøre ovennævnte formodning i de omhandlede gennemførelsesforordninger ineffektiv. Selv hvis de af hovedsagen omfattede modulers nøglekomponent – som i øvrigt bestemmer oprindelsen (45) – var malaysiske eller taiwanske celler, som var omfattet af antiomgåelsesforanstaltningen, ville de således være blevet udelukket fra anvendelsesområdet heraf. En sådan fortolkning ville derfor gøre antiomgåelsesforanstaltningerne ineffektive, mens disse foranstaltninger har til formål dels at sikre effektiviteten af antidumping- og antisubsidietold på celler og moduler, dels at undgå, at de omgås. Denne fortolkning ville således være i strid med formålene med de omhandlede gennemførelsesforordninger.
46.      En udvidende fortolkning af begrebet »afsendt fra Malaysia og Taiwan«, ifølge hvilken dette begreb falder sammen med begrebet »herkomst« og ikke er begrænset til »direkte forsendelser«, således at også de i det foregående punkt nævnte situationer med »indirekte forsendelser« er omfattet af anvendelsesområdet for antiomgåelsesforanstaltningerne, er derimod egnet til at sikre den fulde effektivitet af disse foranstaltninger på linje med de formål, som forfølges med de omhandlede gennemførelsesforordninger.
47.      I denne forbindelse skal det påpeges, at selv hvis det fremgår af Kolachi-dommen, at begrebet »herkomst« inden for rammerne af lovgivningen om modvirkning af omgåelse af antidumpingtold og begrebet »oprindelse« i toldlovgivningen ikke falder sammen (46), fremgår det imidlertid af denne dom, at begrebet »herkomst« skal forstås i en mere fleksibel og bred forstand end begrebet »oprindelse« (47), og at det tilsigter at gøre det nemmere for EU-institutionerne at løfte bevisbyrden i tilfælde af omgåelse (48).
I denne sammenhæng kan det antages, at begrebet »herkomst« inkluderer begrebet »oprindelse«. Når et produkt har »herkomst« i et land, har det så meget desto mere »oprindelse« i dette land. Dette bekræftes af, at de omhandlede gennemførelsesforordninger finder anvendelse, »uanset om [de fotovoltaiske celler eller moduler] er angivet med oprindelse i Malaysia og Taiwan«. På tilsvarende måde som i den af Kolachi-dommen omfattede situation er det ikke nødvendigt, at institutionerne godtgør, at cellerne og modulerne har oprindelse i Malaysia eller Taiwan, da det er tilstrækkeligt, at de »hidrører« fra disse lande. Hvis modulerne har oprindelse i disse lande, hidrører de så meget desto mere også fra disse lande, hvorfor antiomgåelseslovgivningen finder anvendelse.
48.      I modsætning til hvad visse af de tiltalte selskaber har gjort gældende for den forelæggende ret, medfører en bred fortolkning ikke, at de med hensyn til Malaysia og Taiwan indførte antiomgåelsesforanstaltninger på retsstridig vis udvides til at omfatte Sydkorea og Vietnam. Det drejer sig nemlig ikke om nogen udvidelse af disse foranstaltninger til at omfatte Sydkorea og Vietnam, men der foreslås alene en fortolkning af de omhandlede gennemførelsesforordninger, som gør det muligt at undgå en »omgåelse af antiomgåelsesforanstaltningerne«. De sydkoreanske og vietnamesiske producenter af celler eller moduler er ikke direkte omfattet af foranstaltningerne til omgåelse af antidumping- og antisubsidietold. Der skabes ingen formodning vedrørende dem i modsætning til tilfældet med Malaysia eller Taiwan. De er kun omfattet af denne udvidende fortolkning, såfremt de i forbindelse med fremstilling af fotovoltaiske moduler benytter malaysiske eller taiwanske fotovoltaiske celler, der er omfattet af antiomgåelsesforanstaltninger, som nøglekomponenter til disse moduler. I dette tilfælde skal de fotovoltaiske moduler betragtes som havende oprindelse i Malaysia og Taiwan, hvorfor antiomgåelseslovgivningen vedrørende disse lande er relevant. En fortolkning af denne art synes på ingen måde urimelig i forhold til producenter i disse lande, som eksporterer fotovoltaiske moduler til EU.
49.      Det synes endvidere ikke korrekt at hævde, sådan som visse af de tiltalte selskaber har gjort gældende for den forelæggende ret, at lovgiver aldrig havde til hensigt at inkludere fotovoltaiske moduler, der blev samlet i tredjelande, i anvendelsesområdet for antiomgåelsesforanstaltningerne. De omhandlede gennemførelsesforordninger vedrører nemlig ikke alene fotovoltaiske moduler, men også fotovoltaiske celler som nøglekomponenter i disse moduler. En restriktiv fortolkning ville som anført fratage disse foranstaltninger deres effektive virkning. Hvad angår disse gennemførelsesforordninger var lovgivers hensigt – som utvivlsomt er af betydning for fortolkningen af EU-retlige bestemmelser (49) – at undgå, at antidumping- og antisubsidieforanstaltningerne omgås.
50.      Den udvidende fortolkning er desuden på linje med antiomgåelsesordningen, der ifølge retspraksis bygger på ansvarliggørelse af importøren, idet denne altid har mulighed for at godtgøre, at de omhandlede importer falder uden for anvendelsesområdet for antiomgåelsesforanstaltningerne eller er omfattet af en af de i disse foranstaltninger fastsatte fritagelser, dvs. i den konkrete situation, at de fotovoltaiske moduler indeholdt celler, som var fremstillet af en af de fritagne malaysiske eller taiwanske producenter (50). Denne fortolkning er på ingen måde i strid med den af de tiltalte selskaber nævnte retspraksis (51).
51.      Når fortolkningen af begrebet »afsendt fra Malaysia og Taiwan« i de omhandlede gennemførelsesforordninger foretages i lyset af formålene med bestemmelserne og foranstaltningerne til modvirkning af omgåelse af antidumping- og antisubsidielovgivningen, taler en sådan fortolkning afslutningsvis for, at dette begreb skal fortolkes udvidende, således at det henviser til »herkomst« og ikke til »forsendelse« i snæver forstand.
2.      Virkningerne for de toldmæssige forpligtelser
52.      I den anden del af det første præjudicielle spørgsmål udtrykker den forelæggende ret tvivl om de praktiske virkninger af fortolkningen af begrebet »afsendt fra Malaysia og Taiwan« for de toldmæssige forpligtelser, som importørerne skal opfylde i forbindelse med import af fotovoltaiske moduler som de af hovedsagen omfattede. Den forelæggende ret ønsker nærmere bestemt oplyst, hvorvidt disse moduler skal angives med Malaysia eller Taiwan som »afsendelsesland«, og hvilke varekoder der skal anføres. Den forelæggende ret er i tvivl om, hvorvidt importørerne konkret kan opfylde de formelle krav i de omhandlede gennemførelsesforordninger.
53.      I overensstemmelse med overvejelserne ovenfor i punkt 50 tilkommer det importøren i en ordning, som bygger på dennes ansvarliggørelse, at bevise, at de til EU importerede varer ikke er omfattet af antidumping- eller antisubsidieforanstaltningerne. Det påhviler derfor importøren at opfylde de formelle krav i den relevante lovgivning og anføre de forskellige relevante Taric-koder. For at disse fritagelser kunne finde anvendelse i den konkrete situation, skulle det på utvetydig vis fremgå af toldangivelsen, at de af hovedsagen omfattede fotovoltaiske moduler indeholdt celler, som var fremstillet i Malaysia og Taiwan af producenter, der var fritaget i medfør af de omhandlede gennemførelsesforordninger, og endvidere skulle al relevant dokumentation så vidt muligt fremlægges med alle de nødvendige oplysninger.
54.      De tiltalte selskaber har imidlertid stillet en række spørgsmål, som den forelæggende ret har gengivet i forelæggelsesafgørelsen.
55.      For det første rejses spørgsmålet om angivelsen af »afsendelses-/eksportlandet« som omhandlet i rubrik 15 i bilag 9 til delegeret forordning 2016/341.
56.      I denne forbindelse synes dette spørgsmål ikke at være problematisk i de sprogversioner som den engelske eller den italienske, hvor de omhandlede gennemførelsesforordninger og toldlovgivningen anvender forskellige begreber(52). I de sprogversioner, som derimod anvender samme terminologi i begge regelsæt, såsom eksempelvis den franske eller den nederlandske, som er processprog (53), kan anvendelsen af samme begreb faktisk give anledning til uklarhed.
57.      I denne sammenhæng står det til trods for disse sproglige divergenser efter min opfattelse klart, at »afsendelseslandet« i nævnte rubrik 15 er det land, hvorfra modulerne rent fysisk afsendes – og som ikke nødvendigvis svarer til det land, hvorfra de »hidrører« i antiomgåelsesforanstaltningernes forstand – dvs. i den foreliggende sag Sydkorea eller Vietnam. Som den forelæggende ret med føje har anført, udledes dette både af bemærkningerne til rubrik 15 (54) og af anvendelsen af en ensartet terminologi i de andre sprogversioner som den engelske og den italienske.
58.      Når dette er sagt, var det for på utvetydig vis at bevise, at de af hovedsagen omfattede fotovoltaiske moduler indeholdt celler, som var fremstillet i Malaysia og Taiwan af fritagne producenter, imidlertid godt muligt, og snarere nødvendigt, sådan som Kommissionen har påpeget i retsmødet, at udfylde rubrik 33 »varekode« med den relevante kode for de fotovoltaiske moduler sammen med Taric-koden for cellerne fremstillet af de pågældende fritagne malaysiske eller taiwanske producenter og den i de omhandlede gennemførelsesforordninger angivne Taric-tillægskode for den specifikke producent.
59.      For det andet har visse af de tiltalte selskaber gjort gældende, at det var umuligt at udarbejde og fremlægge de erklæringer, som var påkrævet i henhold til de omhandlede gennemførelsesforordninger, navnlig fordi Taric-tillægskoden for de sydkoreanske eller vietnamesiske producenter af de fotovoltaiske moduler ikke forelå. Ved læsning af henholdsvis artikel 1, stk. 2, i forordning 2016/184 og 2016/185 samt artikel 4, stk. 2, i forordning 2017/366 og 2017/367 fremstår det derimod ikke som umuligt i den konkrete situation at udarbejde og fremlægge disse erklæringer. Først og fremmest skal disse erklæringer afgives »af producenten eller afsenderen«, som har udstedt fakturaen. Denne person svarer i den konkrete situation til den sydkoreanske eller vietnamesiske producent af det fotovoltaiske modul, og ikke den malaysiske eller taiwanske producent af cellen. Der var intet til hinder for, at denne person kunne udstede en sådan erklæring. Hvad dernæst angår indholdet af erklæringen kunne Taric-tillægskoden for den sydkoreanske eller vietnamesiske producent ikke anføres, fordi disse producenter ikke blev taget i betragtning i de omhandlede gennemførelsesforordninger, men Taric-tillægskoden (ud over navnet og adressen) for den for antiomgåelsesforanstaltningerne fritagne malaysiske eller taiwanske producent af de fotovoltaiske celler, som modulen bestod af, kunne og skulle anføres, netop som udtrykkeligt påkrævet.
3.      Konklusion om det første præjudicielle spørgsmål
60.      Det følger af alle ovenstående betragtninger, at begrebet »afsendt fra Malaysia og Taiwan« i de omhandlede gennemførelsesforordninger skal fortolkes således, at det henviser til herkomsten af de af hovedsagen omfattede fotovoltaiske moduler. Følgelig skal de fotovoltaiske moduler eller paneler af krystallinsk silicium, der
er samlet i Sydkorea eller Vietnam med fotovoltaiske celler, som er fremstillet i Malaysia eller Taiwan, og efterfølgende importeret fra Sydkorea eller Vietnam til EU anses for »afsendt fra Malaysia og Taiwan« som omhandlet i disse gennemførelsesforordninger. Disse fotovoltaiske moduler eller paneler skal angives med Sydkorea eller Vietnam som »afsendelsesland« som omhandlet i rubrik 15 i bilag 9, tillæg C1, afsnit II, litra C, til delegeret forordning 2016/341 og med de relevante varekoder for fotovoltaiske moduler eller paneler »importeret fra Malaysia eller Taiwan«.
B.      Det tredje præjudicielle spørgsmål
61.      Med det tredje præjudicielle spørgsmål ønsker den forelæggende ret nærmere bestemt oplyst, hvorvidt erklæringen på den korrekte og gyldige handelsfaktura skal overholde den præcise ordlyd og de formelle krav, som er påkrævet i henhold til de omhandlede gennemførelsesforordninger (55), eller hvorvidt importørerne kan fravige denne ordlyd og disse formelle krav, såfremt de kan fremlægge andre beviser for rigtigheden og ægtheden af erklæringen på fakturaen.
62.      I denne forbindelse fremgår det af retspraksis, at de bestemmelser, hvori der indrømmes fritagelse for antidumping- og udligningstold, skal fortolkes restriktivt. Disse fritagelser kan nemlig kun indrømmes under visse forudsætninger og i bestemte, særlige situationer, og de udgør således en undtagelse fra den normale ordning vedrørende antidumping- og udligningstold (56).
63.      Ifølge denne retspraksis skal de relevante bestemmelser i gennemførelsesforordninger, der fastsætter specifikke formelle krav for at få adgang til de heri fastsatte fritagelser, derfor fortolkes restriktivt. Principielt kan der følgelig ikke tillades undtagelser fra disse formelle krav, der tilsigter at bevise rigtigheden af oplysningerne om de importerede produkter, som har adgang til fritagelser. Den ifølge disse bestemmelser påkrævede erklæring på den korrekte og gyldige handelsfaktura skal derfor så vidt muligt indeholde alle elementer og oplysninger, som skal anføres i henhold til disse bestemmelser. I konsekvens heraf kan erklæringer, som ikke indeholder alle de nødvendige oplysninger, i princippet ikke godtages.
64.      Til trods herfor er det efter min opfattelse urimeligt og i strid med proportionalitetsprincippet at fortolke disse bestemmelser således, at en importør ikke indrømmes fritagelser, såfremt denne i den fornødne dokumentation ikke har anført en oplysning, som ikke kan anføres, fordi den ikke foreligger. Som allerede nævnt i punkt 59 i dette forslag til afgørelse kunne importørerne i den konkrete situation rent fysisk ikke anføre Taric-tillægskoden for den sydkoreanske eller vietnamesiske producent i den erklæring, som var påkrævet i henhold til de relevante bestemmelser, idet denne kode ikke forelå, eftersom disse producenter ikke blev taget i betragtning i de omhandlede gennemførelsesforordninger. Under disse omstændigheder kan den manglende anførelse af Taric-tillægskoden i den nævnte erklæring efter min mening ikke medføre, at de omhandlede fritagelser ikke indrømmes, for så vidt som de kompetente nationale myndigheder, eventuelt på grundlag af andre elementer, fastlægger rigtigheden af oplysningerne i erklæringen. Disse andre elementer kan eksempelvis udgøres af fakturaer vedrørende den vietnamesiske eller sydkoreanske producents køb af de fotovoltaiske celler fra den fritagne malaysiske eller taiwanske producent.
65.      På ovenstående baggrund skal det tredje præjudicielle spørgsmål efter min opfattelse besvares med, at artikel 1, stk. 2, i gennemførelsesforordning 2016/184 og 2016/185 samt artikel 4, stk. 2, i gennemførelsesforordning 2017/366 og 2017/367 skal fortolkes således, at de heri fastsatte erklæringer skal indeholde alle elementer og oplysninger, som er påkrævet i henhold til disse bestemmelser, med undtagelse af de elementer eller oplysninger, som rent fysisk ikke kan anføres, fordi de ikke foreligger. I dette tilfælde kan de kompetente nationale myndigheder om nødvendigt og hensigtsmæssigt eventuelt basere sig på andre relevante elementer for at fastlægge, om de nødvendige krav for at få adgang til de i disse gennemførelsesforordninger fastsatte fritagelser er opfyldt.
C.      Overvejelser om hovedsagen
66.      Ud over besvarelsen af de præjudicielle spørgsmål finder jeg det hensigtsmæssigt at formulere yderligere overvejelser, som kan bistå den forelæggende ret ved løsningen af den verserende tvist.
67.      Ifølge fast retspraksis påhviler det nemlig Domstolen inden for rammerne af den samarbejdsprocedure mellem de nationale retter og Domstolen, som er indført ved artikel 267 TEUF, at forsyne den nationale ret med alle de elementer til fortolkning af EU-retten, som kan være til nytte ved pådømmelsen af den sag, der er indbragt for den, uanset om den forelæggende ret har henvist hertil ved affattelsen af sit spørgsmål (57).
68.      I denne henseende vil jeg erindre om, at den tvist, som den forelæggende ret skal afgøre, vedrører en straffesag mod de tiltalte selskaber som følge af den ovenfor i punkt 13 nævnte adfærd.
69.      Det fremgår klart af overvejelserne i dette forslag til afgørelse, at fortolkningen af begrebet »afsendt fra« (på alle sprog, og helt sikkert også på nederlandsk) i konteksten for de omhandlede antiomgåelsesforanstaltninger reelt ikke er åbenlys, hvad navnlig angår det terminologiske sammenfald med begrebet »afsendelsesland« i toldlovgivningen (58). En sådan situation med usikkerhed kan derfor også påvirke spørgsmålet om den korrekte anførelse af de tilsvarende varekoder og følgelig også omfanget af og proportionaliteten i de sanktioner, som skal anvendes i tilfælde af overtrædelser.
70.      Ifølge fast retspraksis tilkommer det naturligvis medlemsstaten at fastsætte karakteren af de (administrative eller strafferetlige) sanktioner, som skal pålægges ved manglende overholdelse af EU-lovgivningen. Disse sanktioner skal under alle omstændigheder være effektive, stå i rimeligt forhold til overtrædelsen og have afskrækkende virkning (59).
71.      På grundlag af de konkrete omstændigheder og de typiske elementer for hver enkelt situation, som den forelæggende ret skal tage stilling til, og i overensstemmelse med bestemmelserne i den nationale retsorden tilkommer det den forelæggende ret at afgøre, om den eventuelle situation med retsusikkerhed angående betydningen af begrebet »afsendt fra Malaysia og Taiwan« på nederlandsk kan udgøre grundlag for i hovedsagen at pålægge en strafferetlig sanktion for den konkrete adfærd eller ej, eller eventuelt udgøre en formildende omstændighed med hensyn til det strafferetlige ansvar.
72.      I denne henseende vil jeg imidlertid blot påpege, at retssikkerhedsprincippet ifølge fast retspraksis kræver dels, at retsreglerne er klare og præcise, dels at deres anvendelse er forudsigelig for borgerne, især når de kan have bebyrdende virkninger. Det nævnte princip kræver bl.a., at en lovgivning giver de berørte mulighed for at få et nøjagtigt kendskab til omfanget af de forpligtelser, der derved pålægges dem, og at disse sidstnævnte ikke skal være i tvivl om deres rettigheder og pligter, således at de kan handle derefter (60).
73.      Det fremgår endvidere af retspraksis, at det strafferetlige legalitetsprincip, som er fastsat i chartrets artikel 49, stk. 1, og som er et særligt udtryk for det generelle retssikkerhedsprincip, bl.a. indebærer, at loven klart skal definere overtrædelserne og den straf, som de medfører. Denne betingelse er opfyldt, når borgerne ud fra den relevante bestemmelses ordlyd og, om fornødent, ved hjælp af retternes fortolkning heraf kan vide, hvilke handlinger og undladelser der medfører strafansvar (61).
74.      Det tilkommer derfor den forelæggende ret, om og hvornår nødvendigt, at drage de konkrete konsekvenser af disse principper i retspraksis for hovedsagen.
III. Forslag til afgørelse
75.      På baggrund af de ovenfor anførte betragtninger foreslår jeg Domstolen at besvare det første og det tredje spørgsmål, som Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (retten i første instans i Antwerpen, Belgien) har forelagt, på følgende måde:
»Begrebet »afsendt fra Malaysia og Taiwan« i Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2016/184 af 11. februar 2016, (EU) 2016/185 af 11. februar 2016, (EU) 2017/366 af 1. marts 2017 og (EU) 2017/367 af 1. marts 2017 skal fortolkes således, at det henviser til »herkomsten« af de af hovedsagen omfattede fotovoltaiske moduler. Følgelig skal de fotovoltaiske moduler eller paneler af krystallinsk silicium, der
er samlet i Sydkorea eller Vietnam med fotovoltaiske celler, som er fremstillet i Malaysia eller Taiwan, og efterfølgende importeret fra Sydkorea eller Vietnam til EU anses for »afsendt fra Malaysia og Taiwan« som omhandlet i disse gennemførelsesforordninger. Disse fotovoltaiske moduler eller paneler skal angives med Sydkorea eller Vietnam som »afsendelsesland« som omhandlet i rubrik 15 i bilag 9, tillæg C1, afsnit II, litra C, til
Kommissionens delegerede forordning (EU) 2016/341 af 17. december 2015 og med de relevante varekoder for fotovoltaiske moduler eller paneler »importeret fra Malaysia eller Taiwan«.
Artikel 1, stk. 2, i gennemførelsesforordning 2016/184 og 2016/185 samt artikel 4, stk. 2, i gennemførelsesforordning 2017/366 og 2017/367 skal fortolkes således, at de heri fastsatte erklæringer skal indeholde alle elementer og oplysninger, som er påkrævet i henhold til disse bestemmelser, med undtagelse af de elementer eller oplysninger, som rent fysisk ikke kan anføres, fordi de ikke foreligger. I dette tilfælde kan de kompetente nationale myndigheder eventuelt basere sig på andre relevante elementer for at fastlægge, om de nødvendige krav for at få adgang til de i disse gennemførelsesforordninger fastsatte fritagelser er opfyldt.«
1 –      Originalsprog: italiensk.
2 –      Jf. i denne forbindelse også generaladvokat Pitruzzellas forslag til afgørelse Kommissionen mod Kolachi Raj Industrial (C-709/17 P, EU:C:2019:303, punkt 1).
3 –      NV Jas Forwarding Worldwide (Belgium), Gerlach & Co. NV, BO Baywa R.E. Solar Systems S.A.R.L., BO bejulo, BO Memodo, BO Densys PV5, BO HelioActive Rendszerintegrator og BO Donauer Solar Systems.
4 –      Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 1238/2013 af 2.12.2013 om indførelse af en endelig antidumpingtold og endelig opkrævning af den midlertidige told på importen af fotovoltaiske moduler af krystallinsk silicium og nøglekomponenter hertil (dvs. celler) med oprindelse i eller afsendt fra Folkerepublikken Kina (EUT 2013, L 325, s. 1).
5 –      Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 1239/2013 af 2.12.2013 om indførelse af en endelig udligningstold på importen af fotovoltaiske moduler af krystallinsk silicium og nøglekomponenter hertil (dvs. celler) med oprindelse i eller afsendt fra Folkerepublikken Kina (EUT 2013, L 325, s. 66).
6 –      Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2016/184 af 11.2.2016 om udvidelse af den endelige udligningstold, der indførtes ved Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 1239/2013 på importen af fotovoltaiske moduler af krystallinsk silicium og nøglekomponenter hertil (dvs. celler) med oprindelse i eller afsendt fra Folkerepublikken Kina, til at omfatte importen af fotovoltaiske moduler af krystallinsk silicium og nøglekomponenter hertil (dvs. celler) afsendt fra Malaysia og Taiwan, uanset om varen er angivet med oprindelse i Malaysia og Taiwan (EUT 2016, L 37, s. 56).
7 –      Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2016/185 af 11.2.2016 om udvidelse af den endelige antidumpingtold, der indførtes ved Rådets forordning (EU) nr. 1238/2013 på importen af fotovoltaiske moduler af krystallinsk silicium og nøglekomponenter hertil (dvs. celler) med oprindelse i eller afsendt fra Folkerepublikken Kina, til at omfatte importen af fotovoltaiske moduler af krystallinsk silicium og nøglekomponenter hertil (dvs. celler) afsendt fra Malaysia og Taiwan, uanset om varen er angivet med oprindelse i Malaysia og Taiwan (EUT 2016, L 37, s. 76).
8 –      Jf. artikel 1, stk. 1, i forordning 2016/184 og 2016/185.
9 –      Jf. artikel 1, stk. 1, i forordning 2016/184 og 2016/185.
10 –      Jf. nærmere i detalje artikel 1, stk. 2, i forordning 2016/184 og 2016/185.
11 –      Jf. artikel 1, stk. 4, i forordning 2016/184 og 2016/185.
12 –      Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2017/366 af 1.3.2017 om indførelse af en endelig udligningstold på importen af fotovoltaiske moduler af krystallinsk silicium og nøglekomponenter hertil (dvs. celler) med oprindelse i eller afsendt fra Folkerepublikken Kina efter en udløbsundersøgelse i henhold til artikel 18, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/1037 og om afslutning af en delvis interimsundersøgelse i henhold til artikel 19, stk. 3, i forordning (EU) 2016/1037 (EUT 2017, L 56, s. 1).
13 –      Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2017/367 af 1.3.2017 om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af fotovoltaiske moduler af krystallinsk silicium og nøglekomponenter hertil (dvs. celler) med oprindelse i eller afsendt fra Folkerepublikken Kina efter en udløbsundersøgelse i henhold til artikel 11, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/1036 og om afslutning af en delvis interimsundersøgelse i henhold til artikel 11, stk. 3, i forordning (EU) 2016/1036 (EUT 2017, L 56, s. 131).
14 –      Jf. 783. og 784. betragtning til gennemførelsesforordning 2017/366 samt 372. og 373. betragtning til gennemførelsesforordning 2017/367.
15 –      Jf. 786. betragtning til og artikel 4, stk. 1, i gennemførelsesforordning 2017/366 samt 375. betragtning til og artikel 4, stk. 1, i gennemførelsesforordning 2017/367.
16 –      Jf. artikel 4, stk. 3, i gennemførelsesforordning 2017/366 og 2017/367.
17 –      Kun i to tilfælde blev de fotovoltaiske moduler angivet med oprindelse i og som afsendt fra Taiwan, jf. forelæggelsesafgørelsens præmis 3.
18 –      Med undtagelse af de to i foregående fodnote nævnte tilfælde.
19 –      Med overskriften »Formaliteter vedrørende overgang til fri omsætning, særligt anvendelsesformål, aktiv forædling, midlertidig indførsel og toldoplagsproceduren«.
20 –      Kommissionens delegerede forordning (EU) 2016/341 af 17.12.2015 til supplering af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 952/2013 med overgangsregler angående visse bestemmelser i EU-toldkodeksen, hvor de relevante elektroniske systemer endnu ikke er operationelle, og om ændring af Kommissionens delegerede forordning (EU) 2015/2446 (EUT 2016, L 69, s. 1).
21 –      OCM(2019)10202.
22 –      Jf. overskriften, 5., 6., 17. og 18. betragtning til samt artikel 1, stk. 1 og 3, i gennemførelsesforordning 2016/184 og 2016/185 såvel som artikel 4, stk. 1, i gennemførelsesforordning 2017/366 og 2017/367.
23 –      Den forelæggende ret har henvist til dom af 20.5.2021, Renesola UK (C-209/20, EU:C:2021:400), som vedrører Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 1357/2013 af 17.12.2013 om ændring af forordning (EØF) nr. 2454/93 om visse gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 om indførelse af en EF-toldkodeks (EUT 2013, L 341, s. 47). Spørgsmålet er nu reguleret ved artikel 32 i Kommissionens delegerede forordning (EU) 2015/2446 af 28.7.2015 til supplering af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 952/2013 med nærmere regler angående visse bestemmelser i EU-toldkodeksen (EUT 2015, L 343, s. 1).
24 –      Jf. rubrik 15, nævnt ovenfor i punkt 15.
25 –      Jf. bl.a. dom af 12.9.2019, Kommissionen mod Kolachi Raj Industrial (C-709/17 P, EU:C:2019:717, præmis 82 og den deri nævnte retspraksis, herefter »Kolachi-dommen«).
26 –      Den første gruppe omfatter tilsyneladende den portugisiske version (»expedidos da Malásia e de Taiwan«), den slovakiske (»odosielaných z Malajzie a Taiwanu«), den tjekkiske (»odesílaných z Malajsie a Tchaj-wanu«), den bulgarske (»изпращан от Малайзия и Тайван«), den kroatiske (»poslanih iz Malezije i Tajvana«), den estiske (»Malaisiast ja Taiwanist lähetatud«), den lettiske (»kuri nosūtīti no Malaizijas un Taivānas«), den litauiske (»siunčiamiems iš Malaizijos ir Taivano«), den svenske (»avsända från Malaysia och Taiwan«), den danske (»afsendt fra Malaysia og Taiwan«), den ungarske (»Malajziában és Tajvanon feladott«), den polske (»wysyłanych z Malezji i z Tajwanu«), den slovenske (»poslanih iz Malezije ali s Tajvana«), den finske (»Malesiasta ja Taiwanista lähetettyjen«) og den rumænske (»expediate din Malaysia și din Taiwan«).
27 –      »Procedentes de Malasia y Taiwán« på spansk og »προέλευσης Μαλαισίας και Ταϊβάν« på græsk.
28 –      Kolachi-dommen, præmis 88.
29 –      I henhold til artikel 11, stk. 2 og 3, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/1036 af 8.6.2016 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Den Europæiske Union (EUT 2016, L 176, s. 21), og artikel 18 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/1037 af 8.6.2016 om beskyttelse mod subsidieret indførsel fra lande, der ikke er medlemmer af Den Europæiske Union (EUT 2016, L 176, s. 55).
30 –      Jf. i denne forbindelse overvejelserne i punkt 37-39 i generaladvokat Pitruzzellas forslag til afgørelse Kommissionen mod Kolachi Raj Industrial (C-709/17 P, EU:C:2019:303, med flere henvisninger til retspraksis).
31 –      På tilsvarende måde som antiomgåelseslovgivningen på området for antidumping savner antiomgåelseslovgivningen på området for antisubsidier også grundlag i WTO-reglerne (jf. analogt generaladvokat Pitruzzellas overvejelser, nævnt i foregående fodnote).
32 –      Toldlovgivningen er omfattet af kompetencen på området for toldunionen i medfør af artikel 3, stk. 1, litra a), TEUF, mens antidumping- og antisubsidielovgivningen er omfattet af kompetencen på området for den fælles handelspolitik i henhold til artikel 3, stk. 1, litra e), TEUF.
33 –      Antidumping- og antisubsidielovgivningen har sit grundlag i kompetencen på området for den fælles handelspolitik (artikel 207, stk. 2, TEUF), mens toldlovgivningen også har sit grundlag i kompetencen på området for toldunionen og toldsamarbejdet (navnlig artikel 33 TEUF) og på området for det indre marked (artikel 114 TEUF).
34 –      Jf. i denne forbindelse dom af 15.7.2021, Profit Europe og Gosselin Forwarding Services (C-362/20, EU:C:2021:612, præmis 67 og den deri nævnte retspraksis), og generaladvokat Hogans forslag til afgørelse Jebsen & Jessen (C-543/19, EU:C:2020:555, punkt 43 og 52).
35 –      Jf. i denne forbindelse, i denne retning, dom af 27.2.2014, Greencarrier Freight Services Latvia (C-571/12, EU:C:2014:102, præmis 32).
36 –      Jf. i denne forbindelse, i denne retning, dom af 11.11.1999, Söhl & Söhlke (C-48/98, EU:C:1999:548, præmis 48).
37 –      Jf. i denne forbindelse dom af 15.7.2021, Profit Europe og Gosselin Forwarding Services (C-362/20, EU:C:2021:612, præmis 68).
38 –      Dom af 22.5.2019, Krohn & Schröder (C-226/18, EU:C:2019:440, præmis 33).
39 –      Den selvstændige karakter af begreberne i antidumpinglovgivningen i forhold til begreberne i toldlovgivningen blev fremhævet i Kolachi-dommens præmis 90. Jf. i denne forbindelse også generaladvokat Pitruzzellas forslag til afgørelse Kommissionen mod Kolachi Raj Industrial (C-709/17 P, EU:C:2019:303, punkt 81).
40 –      Jf. i denne retning Kolachi-dommen, præmis 96 og den deri nævnte retspraksis.
41 –      Generaladvokat Pitruzzellas forslag til afgørelse Kommissionen mod Kolachi Raj Industrial (C-709/17 P, EU:C:2019:303, punkt 40).
42 –      Jf. Rettens dom af 4.12.2024, PGTEX Morocco mod Kommissionen (T-246/22, EU:T:2024:880, præmis 42).
43 –      Jf. i denne retning Kolachi-dommen, præmis 102, 103 og 104 og den deri nævnte retspraksis.
44 –      De fritagne producenter er opremset i artikel 1, stk. 1, i gennemførelsesforordning 2016/184 og 2016/185 samt artikel 4, stk. 1, i gennemførelsesforordning 2017/366 og 2017/367.
45 –      Jf. i denne forbindelse dom af 20.5.2021, Renesola UK (C-209/20, EU:C:2021:400, præmis 43 og 50).
46 –      Jf. Kolachi-dommen, præmis 90.
47 –      Generaladvokat Pitruzzellas forslag til afgørelse Kommissionen mod Kolachi Raj Industrial (C-709/17 P, EU:C:2019:303, punkt 81).
48 –      Jf. i denne retning Kolachi-dommen, præmis 91 og 97.
49 –      Jf. i denne forbindelse dom af 5.9.2024, W. GmbH (C-67/23, EU:C:2024:680, præmis 74).
50 –      Jf. i denne retning Kolachi-dommen, præmis 92 og 97.
51 –      Disse selskaber har for det første henvist til dom af 5.9.2024, W. GmbH (C-67/23, EU:C:2024:680), der imidlertid indgår i en helt forskellig kontekst end handelsmæssige beskyttelsesforanstaltninger, dvs. indførelse af restriktive foranstaltninger som følge af militærregimet i Burmas/Myanmars vedvarende og fortsatte alvorlige krænkelser af grundlæggende rettigheder. For det andet har disse selskaber nævnt Rettens kendelse af 26.6.2017, Megasol Energie mod Kommissionen (T-152/16, EU:T:2017:446), hvor Retten dog begrænsede sig til at fastslå, at sagsøgeren manglede søgsmålsinteresse.
52 –      Den engelske version af de omhandlede gennemførelsesforordninger anvender begrebet »consigned from  Malaysia and Taiwan«, og rubrikken 15 har overskriften »Country of dispatch«. Den italienske version af de omhandlede gennemførelsesforordninger anvender begrebet »provenienti dalla Malaysia e Taiwan«, og rubrikken 15 har overskriften »paese di spedizione«.
53 –      Den franske version af de omhandlede gennemførelsesforordninger anvender begrebet »expediés de Malaisie et Taiwan«, og rubrikken 15 har overskriften »pays d’expedition«. Den nederlandske version af de omhandlede gennemførelsesforordninger anvender begrebet »verzonden uit Maleisië en Taiwan«, og rubrikken 15 har overskriften »Land van verzending«.
54 –      Jf. forelæggelsesafgørelsens præmis 27.
55 –      Jf. artikel 1, stk. 2, i gennemførelsesforordning 2016/184 og 2016/185 samt artikel 4, stk. 2, i gennemførelsesforordning 2017/366 og 2017/367.
56 –      Dom af 22.5.2019, Krohn & Schröder (C-226/18, EU:C:2019:440, præmis 46).
57 –      Dom af 9.11.2023, Ministerstvo vnitra České republiky, Odbor azylové a migrační politiky (Tilbagesendelsesdirektivets anvendelsesområde) (C-257/22, EU:C:2023:852, præmis 31 og den deri nævnte retspraksis).
58 –      Navnlig ovennævnte rubrik 15 i bilag 9, tillæg C1, afsnit II, litra C, til delegeret forordning 2016/341.
59 –      Dom af 26.10.1995, Siesse (C-36/94, EU:C:1995:351, præmis 20 og 24).
60 –      Jf. i denne forbindelse bl.a. dom af 22.1.2026, AK Dlhopolec m.fl. (C-590/24, EU:C:2026:41, præmis 73), af 29.1.2026, Keladis I og Keladis II (C-72/24 og C-73/24, EU:C:2026:51, præmis 163 og den deri nævnte retspraksis), og af 30.4.2025, Alenopik (C-745/23, EU:C:2025:294, præmis 31 og den deri nævnte retspraksis).
61 –      Jf. i denne forbindelse dom af 22.1.2026, AK Dlhopolec m.fl. (C-590/24, EU:C:2026:41, præmis 74 og den deri nævnte retspraksis).