61994TO0353_DA
Parter
Dommens præmisser
Afgørelse
Parter
I sag T-353/94 R,
Postbank NV, Amsterdam, ved advokaterne O.W. Brouwer og F.P. Louis, Bruxelles, og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat M. Loesch, 11, rue Goethe,
sagsoeger,
mod
Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber ved B.-J. Drijber og W. Wils, Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuldmaegtigede, og med valgt adresse i Luxembourg hos G. Kremlis, Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagner-Centret, Kirchberg,
sagsoegt,
angaaende for det foerste en begaering om udsaettelse af gennemfoerelsen af Kommissionens beslutning, som er gengivet i dens skrivelse af 23. september 1994, om bemyndigelse til selskaberne NUON Veluwse Nutsbedrijven og Maatschappij Elektriciteit en Gas Limburg til i nationale retssager at fremlaegge og anvende den meddelelse af klagepunkter og det hoeringsprotokollat, som er et led i procedurer i henhold til konkurrenceretten, som verserer for Kommissionen, og for det andet en begaering om, at Kommissionen tilpligtes dels at opretholde det forbud, som den ved skrivelse af 4. oktober 1993 har paalagt de naevnte selskaber mod at anvende den meddelelse af klagepunkter, som den har tilsendt dem, i nationale retssager, dels at paalaegge dem at soege den naevnte meddelelse samt protokollatet af den hoering, som har fundet sted for Kommissionen, tilbageleveret fra de nationale retsinstanser eller tredjemaend, som har modtaget en kopi af disse dokumenter,
har
PRAESIDENTEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABERS RET I FOERSTE INSTANS
afsagt foelgende
Kendelse
Dommens præmisser
Faktiske omstaendigheder og retsforhandlinger
1 Ved staevning indleveret til Rettens Justitskontor den 22. oktober 1994 har sagsoegeren i henhold til EF-traktatens artikel 173 anlagt sag med paastand om annullation af den beslutning, der er gengivet i Kommissionens skrivelse af 23. september 1994, og hvorved NUON Veluwse Nutsbedrijven NV (herefter benaevnt "NUON") og Maatschappij Elektriciteit en Gas Limburg NV (herefter benaevnt "Mega Limburg") blev bemyndiget til i nationale retssager at fremlaegge og anvende den meddelelse af klagepunkter og det hoeringsprotokollat, som er et led i procedurer i henhold til EF-traktatens artikel 85 (IV/34.010/33.793/34.243), som verserer for Kommissionen.
2 Ved saerskilt dokument indleveret til Justitskontoret samme dag har sagsoegeren endvidere i henhold til EF-traktatens artikel 185 og 186 fremsat begaering om udsaettelse af gennemfoerelsen af den anfaegtede retsakt samt en begaering om, at Kommissionen tilpligtes at opretholde det forbud, som denne havde paalagt i forbindelse med oversendelsen af meddelelsen af klagepunkter til NUON og Mega Limburg, mod anvendelse af dette dokument i nationale retssager, og foelgelig, at Kommissionen paalaegger disse at soege de paagaeldende dokumenter tilbageleveret fra de nationale retsinstanser eller tredjemaend, som har modtaget kopi deraf.
3 Kommissionen har indgivet skriftlige indlaeg vedroerende denne begaering om foreloebige forholdsregler den 8. november 1994. Parterne har afgivet mundtlige indlaeg den 22. november 1994.
4 Foer realitetsbehandlingen af begaeringen om foreloebige forholdsregler skal der kort henvises til tvistens forhistorie, saaledes som den fremgaar af de skriftlige indlaeg og dokumenter, der er indleveret af parterne, samt af de mundtlige indlaeg, som er afgivet under retsmoedet den 22. november 1994.
5 Sagsoegeren er deltager i aftalen om den faelles procedure vedroerende behandling af giroindbetalingskort (herefter benaevnt "GSA-aftalen"). Denne aftale er blevet anmeldt til Kommissionen af Nederlandse Vereiniging van Banken (den nederlandske banksammenslutning, herefter benaevnt "NVB") den 10. juli 1991 med henblik paa at opnaa en negativattest eller, subsidiaert, en beslutning i henhold til traktatens artikel 85, stk. 3.
6 Kommissionen modtog i mellemtiden klager over nogle nederlandske banker ° heriblandt sagsoegeren ° fra flere brugere af de paagaeldende giroblanketter. NUON anlagde desuden sag mod sagsoegeren ved en nederlandsk ret. Mega Limburg anlagde sag mod ABN-AMRO, som ligeledes er deltager i GSA-aftalen.
7 Den 14. juni 1993 tilstillede Kommissionen NVB en meddelelse af klagepunkter vedroerende et saerlig aspekt af GSA-aftalen. Kommissionen havde tidligere som led i den forberedende undersoegelse anmodet sagsoegeren om og fra denne modtaget en raekke oplysninger i henhold til artikel 11 i Raadets forordning nr. 17 af 6. februar 1962, foerste forordning om anvendelse af bestemmelserne i traktatens artikel 85 og 86 (EFT 1959-1962, s. 81, herefter benaevnt "forordning nr. 17"). Dernaest forelagde NVB Kommissionen sine bemaerkninger om meddelelsen af klagepunkter og anmodede om at blive hoert for at kunne uddybe sit synspunkt. Hoeringen fandt sted den 28. oktober 1993.
8 NUON og Mega Limburg fik adgang til at overvaere denne hoering, skoent de ikke formelt var klagere. For at give dem mulighed for at forberede sig, tilsendte Kommissionen dem ved skrivelse af 4. oktober 1993 en version af den meddelelse af klagepunkter, der var rettet til NVB, men uden bilag. I sin skrivelse praeciserede Kommissionen, at disse oplysninger kun kunne anvendes som led i forberedelsen til hoeringen og ikke "til noget andet formaal, navnlig ikke under retssager. Det er desuden forbudt at give tredjemaend direkte eller indirekte adgang til disse oplysninger".
9 Sagsoegeren protesterede under hoeringen mod, at Kommissionen havde bragt meddelelsen af klagepunkter til tredjemaends kendskab uden foerst at have givet de beroerte banker mulighed for at udtale sig om et saadant skridt. Sagsoegeren indbragte dog ikke Kommissionens beslutning af 4. oktober 1993 for Retten.
10 Da Arrondissementsrechtbank, Amsterdam, havde frifundet sagsoegte i de sager, som NUON og Mega Limburg havde anlagt, appellerede disse til Gerechtshof, Amsterdam. Det var under disse sager, at NUON og Mega Limburg ved skrivelse af 30. august 1994 meddelte Kommissionen, at de oenskede at fremlaegge den version, som de havde modtaget, af meddelelsen af klagepunkter samt protokollatet af hoeringen af 28. oktober 1993 for Gerechtshof, Amsterdam. De gjorde gaeldende, at Kommissionen ikke havde kompetence til at modsaette sig dette, og at samtlige beroerte under alle omstaendigheder allerede var i besiddelse af disse dokumenter.
11 Ved skrivelse af 23. september 1994 til NUON og Mega Limburg fremfoerte en direktoer i Kommissionens Generaldirektorat for Konkurrence (GD IV), at "den tidligere restriktion, som min forgaenger har meddelt Dem ved skrivelse af 4. oktober 1993 med hensyn til anvendelse under nationale retssager af den version af meddelelsen af klagepunkter, som er blevet tilsendt Dem, har vist sig at vaere ubegrundet og bortfalder derfor".
12 Samme dag sendte NUON og Mega Limburg, en kopi af meddelelsen af klagepunkter til Gerechtshof, Amsterdam, og praeciserede samtidig, at dette dokument ville blive formelt paaberaabt under den mundtlige forhandling, som var fastsat til den 6. december 1994.
13 Ved skrivelse af 30. september 1994 anmodede sagsoegeren Kommissionen om at omgoere sin beslutning i skrivelsen af 23. september 1994.
14 Ved skrivelse af 3./4. oktober 1994 svarede den samme direktoer i GD IV, at han ikke saa nogen grund til at omgoere sin stillingtagen i skrivelsen af 23. september 1994, hvorved han i oevrigt "alene havde villet paapege, at de parter, som allerede er i besiddelse af visse dokumenter, her meddelelsen af klagepunkter (bortset fra bilagene), og protokollatet af hoeringen, ikke kan hindres i at fremlaegge disse dokumenter for den nationale ret. De behoever ikke at anmode om tilladelse hertil".
15 Ved skrivelse af 18. november 1994 har sagsoegeren anmodet Retten om tilladelse til i sagen om foreloebige forholdsregler at fremlaegge en skrivelse fra banken ABN AMRO, hvori denne redegoer for grundene til, at den ikke har fundet det noedvendigt i lighed med sagsoegeren at anlaegge annullationssoegsmaal og fremsaette begaering om foreloebige forholdsregler.
Retlige bemaerkninger
16 I henhold til traktatens artikel 185 og 186, sammenholdt med artikel 4 i Raadets afgoerelse 88/591/EKSF, EOEF, Euratom af 24. oktober 1988 om oprettelse af De Europaeiske Faellesskabers Ret i Foerste Instans, som aendret ved Raadets afgoerelse 93/350/Euratom, EKSF, EOEF af 8. juni 1993 (EFT L 144, s. 21), kan Retten, hvis den skoenner, at forholdene kraever det, udsaette gennemfoerelsen af den anfaegtede retsakt og foreskrive de noedvendige foreloebige forholdsregler.
17 Artikel 104, stk. 2, i Rettens procesreglement bestemmer, at begaeringer vedroerende de foreloebige forholdsregler, der omhandles i traktatens artikel 185 og 186, skal angive de omstaendigheder, der medfoerer uopsaettelighed, og de faktiske og retlige grunde til, at den begaerede foreloebige forholdsregel umiddelbart forekommer berettiget. De begaerede forholdsregler skal vaere af midlertidig karakter, idet de ikke maa foregribe afgoerelsen i hovedsagen (se senest kendelse afsagt af Rettens praesident den 26.10.1994, forenede sager T-231/94 R, T-232/94 R og T-234/94 R, Transacciones Marítimas m.fl. mod Kommissionen, Sml. II, s. 0000, praemis 20).
Parternes argumenter
18 Sagsoegeren har paaberaabt sig fem anbringender til stoette for, at begaeringen umiddelbart forekommer berettiget. For det foerste er den tilladelse, som Kommissionen gav i sin skrivelse af 23. september 1994, i strid med EF-traktatens artikel 214 og med artikel 20, stk. 1 og 2, i forordning nr. 17, idet den tillod NUON og Mega Limburg at anvende oplysningerne i meddelelsen af klagepunkter og protokollatet af hoeringen til andre formaal en dem, hvortil de var blevet indhentet. For det andet er en saadan tilladelse en fordrejning af den kompetence, som Kommissionen har til at udsende en meddelelse af klagepunkter og hoere parterne, fordi den tillader anvendelse af disse dokumenter uden for de procedurer i henhold til konkurrenceretten, som verserer for Kommissionen. For det tredje har Kommissionen tilsidesat princippet om beskyttelse af den berettigede forventning ved at omgoere det udtrykkelige forbud, som den havde paalagt i forbindelse med oversendelsen af meddelelsen af klagepunkter til NUON og Mega Limburg; en betingelse, som havde foranlediget sagsoegeren til ikke at anfaegte denne oversendelse for Retten. For det fjerde har Kommissionen tilsidesat EF-traktatens artikel 190, idet den ikke har redegjort for begrundelsen for den tilladelse, der blev givet i dens skrivelse af 23. september 1993. For det femte er denne skrivelse i strid med traktatens artikel 185, sammenholdt med artikel 20, stk. 2, i forordning nr. 17, idet Kommissionen, i modstrid med hvad der er paalagt den ved Domstolens dom af 24. juni 1986 (sag 53/85, AKZO Chemie mod Kommissionen, Sml. s. 1985, praemis 29), ikke forudgaaende har givet sagsoegeren lejlighed til at fremsaette sit synspunkt med hensyn til oversendelsen af meddelelsen af klagepunkter til NUON og til Mega Limburg og i givet fald indbringe sagen for Retten.
19 Med hensyn til det alvorlige og uoprettelige tab, som sagsoegeren vil lide, hvis de begaerede foreloebige forholdsregler ikke foreskrives, har sagsoegeren indledningsvis fremhaevet, at for saa vidt de paagaeldende dokumenter ikke formelt er fremlagt i de sager, der verserer for den nationale ret ° hvilket foerst skulle ske under den mundtlige forhandling, der er fastsat til den 6. december 1994 ° kan det endnu have en virkning at foreskrive de begaerede forholdsregler. Sagsoegeren har dernaest gjort gaeldende, at Kommissionen har tilsendt NUON og Mega Limburg en version af meddelelsen af klagepunkter, som ikke blot indeholder oplysninger, som er gengivet uden for deres sammenhaeng og ofte er ledsaget af urigtige og fejlagtige formodninger og argumenter, men ogsaa "absolutte forretningshemmeligheder" og fortrolige oplysninger. Denne version kan derfor hverken fremlaegges eller anvendes i nationale retssager, uden at sagsoegeren vil lide et uopretteligt tab. Sagsoegeren har endelig anfoert, at dette tab ikke vil kunne undgaas, selv hvis Gerechtshof, Amsterdam, skulle beslutte at udsaette sagen paa Rettens afgoerelse vedroerende sagens realitet, fordi den nationale ret saa, for at goere dette, ikke ville undlade at skaffe sig kendskab til den paagaeldende meddelelse af klagepunkter. Sagsoegeren har i denne forbindelse under retsmoedet tilfoejet, at da sagens behandling for den nationale ret er offentlig, er der risiko for, at oplysningerne bliver kendt i vide kredse, og at det i oevrigt medfoerer, at andre potentielt beroerte parter, som oensker at raade over disse dokumenter, vil fremsaette tilsvarende begaeringer.
20 Hvad endelig angaar afvejningen af de beroerte parters interesser mener sagsoegeren, at hvis begaeringen om foreloebige forholdsregler tages til foelge, vil dette ikke give anledning til noget problem af nogen art for Kommissionen. Med hensyn til NUON' s og Mega Limburg' s interesser mener sagsoegeren, at den skrivelse, som Kommissionen har tilstillet dem den 23. september 1994, er i saa aabenbar strid med faellesskabsretten, at disses eventuelle interesser ikke kan vaere til hinder for, at begaeringen om foreloebige forholdsregler tages til foelge. Derimod har sagsoegeren en aabenbar interesse i gennem disse forholdsregler at opnaa en genopretning af den tidligere tilstand, fordi det drejer sig om at beskytte sagsoegerens forretningshemmeligheder.
21 Kommissionen er af den opfattelse, at soegsmaalet i hovedsagen maa afvises, "fordi der ikke foreligger en beslutning, som kan goeres til genstand for et soegsmaal, samt fordi det er anlagt for sent". Den har herved for det foerste gjort gaeldende, at skrivelsen af 23. september 1994 kun indeholder en fortolkning af dens beslutning af 4. oktober 1993. Efter Kommissionens opfattelse har direktoeren i GD IV i det vaesentlige svaret i den paagaeldende skrivelse, at han tilsluttede sig NUON' s og Mega Limburg' s fortolkning af den faktiske og retlige situation, der var opstaaet ved oversendelsen af de paagaeldende dokumenter, og navnlig deres opfattelse, hvorefter Kommissionen ikke kunne hindre de parter, som allerede raader over visse dokumenter, i at fremlaegge disse for en national ret. Under disse omstaendigheder har skrivelsen af 23. september 1994 ikke haft nogen bindende virkning eller aendret sagsoegerens retsstilling i forhold til den ramme, der var afstukket i skrivelsen af 4. oktober 1993, som ikke er blevet anfaegtet inden for den fastsatte frist.
22 Med hensyn til spoergsmaalet, om begaeringen umiddelbart forekommer berettiget, er det Kommissionens opfattelse, at de anbringender, som sagsoegeren har paaberaabt sig, savner ethvert grundlag. Hvad for det foerste angaar tilsidesaettelsen af traktatens artikel 214 og artikel 20, stk. 1 og 2, i forordning nr. 17, mener Kommissionen i det vaesentlige, at fremlaeggelse af en meddelelse af klagepunkter og et protokollat af en hoering for en national ret som led i en tvist mellem de parter, som allerede raader over disse dokumenter, ikke er omfattet af forbuddene i disse bestemmelser. Navnlig mener Kommissionen, at forbuddet i artikel 20, stk. 1, mod at anvende visse oplysninger gaelder for Kommissionen og for medlemsstaternes forvaltningsmyndigheder, men ikke for de nationale retter. Desuden er alle de oplysninger, der findes i den version af meddelelsen af klagepunkter, hvor bilagene er fjernet, allerede kendt, ikke blot af nederlandske banker, men ogsaa af NUON og Mega Limburg som brugere af de paagaeldende giroindbetalingskort. Under disse omstaendigheder mener Kommissionen, at den kunne sende denne meddelelse til NUON og til Mega Limburg uden at foelge den procedure, der er foreskrevet i ovennaevnte dom i sagen AKZO Chemie mod Kommissionen, og som alene har til formaal at forhindre forretningshemmeligheder roebes til tredjemaend. Under alle omstaendigheder ville der, saafremt det paagaeldende dokument faktisk indeholdt forretningshemmeligheder, kun have vaeret problemer med hensyn til NUON' s og Mega Limburg' s mulighed for at skaffe sig kendskab til det, og ikke med hensyn til en eventuel senere fremlaeggelse af dette dokument for en national ret.
23 Hvad angaar uopsaetteligheden af de begaerede foreloebige forholdsregler har Kommissionen i det vaesentlige gjort gaeldende, at da NUON og Mega Limburg, men ogsaa dommerne ved Gerechtshof, Amsterdam, allerede raader over en version af meddelelsen af klagepunkter, kan disse forholdsregler ikke laengere forhindre det af sagsoegeren haevdede tab. Selv hvis den nationale ret i oevrigt skulle tage indholdet af meddelelsen af klagepunkter i betragtning, ville sagsoegeren ifoelge Kommissionen have mulighed for over for denne ret at redegoere for grundene til, at sagsoegeren mener, at denne meddelelse indeholder urigtige eller fejlagtige oplysninger. Foelgelig kan der ikke heraf opstaa noget uopretteligt tab for sagsoegeren. Under alle omstaendigheder vil det ligge uden for Rettens kompetence at foreskrive de begaerede forholdsregler, fordi den anfaegtede retsakt ikke er en bebyrdende akt, men en fortolkende akt, hvis gennemfoerelse ikke kan udsaettes. Saafremt det antages, at skrivelsen af 23. september 1994 indeholder en tilladelse, kan det af selve denne grund ikke nu bestemmes, at dens gennemfoerelse skal udsaettes, fordi en tilladelse er en akt, som ikke indebaerer gennemfoerelse.
24 Hvad endelig angaar afvejningen af parternes interesser, er det Kommissionens opfattelse, at det er overfloedigt at behandle dette spoergsmaal, fordi de vaesentlige betingelser, som kan berettige, at de begaerede forholdsregler foreskrives, paa ingen maade er opfyldt. Kommissionen har fremhaevet interessen i, at nationale retsplejebestemmelser overholdes, og mener, at saafremt sagsoegeren modsaetter sig, at meddelelsen af klagepunkter formelt fremlaegges i den sag, der verserer for Gerechtshof, Amsterdam, maa sagsoegeren foerst og fremmest fremsaette sine indsigelser for denne ret. Ifoelge Kommissionen tilkommer det denne ret at afgoere, om dokumentet kan fremlaegges, og at udtale sig om, hvilken brug der kan goeres af det, og hvilken beviskraft dets indhold eventuelt har.
Rettens bemaerkninger
Formaliteten
25 Under sagen om foreloebige forholdsregler skal der foerst tages stilling til, om begaeringen om foreloebige forholdsregler kan antages til realitetsbehandling, naar henses til de af Kommissionen fremfoerte argumenter for, at hovedsagen boer afvises. Det er herved tilstraekkeligt at konstatere, at skrivelsen af 23. september 1994 er tilstraekkeligt beslaegtet med en beslutning, der kan have retsvirkninger, til at goere det muligt under sagen om foreloebige forholdsregler at udelukke, at det paa dette trin overhovedet kan fastslaas, at det er aabenbart, at hovedsagen maa afvises. I oevrigt bemaerkes, at Kommissionen har begraenset sig til at paaberaabe sig, at sagen maa afvises, uden for saa vidt at betegne dette som aabenbart.
26 Denne umiddelbare konstatering stoettes paa foelgende omstaendigheder. For det foerste bemaerkes, at den foregaaende skrivelse af 4. oktober 1993, som Kommissionens tjenestegrene sendte til NUON' s og Mega Limburg' s advokat, umiddelbart forekom at have et indhold, der var en beslutning. Dels har Kommissionen under hoeringen den 22. november 1994 erkendt, at den paagaeldende skrivelse, i hvert fald stiltiende, indeholder en dobbelt beslutning, nemlig oversendelsen af meddelelsen af klagepunkter til skrivelsens adressater og konstateringen af, at denne meddelelse ikke indeholdt forretningshemmeligheder. Dels kan der under sagen om foreloebige forholdsregler ved en stillingtagen til, om begaeringen umiddelbart forekommer berettiget paa dette punkt, ikke ses bort fra den meget praecise ordlyd af denne skrivelse, hvori der staar: "Jeg skal udtrykkeligt bemaerke, at disse oplysninger stilles til Deres raadighed paa den betingelse, at de udelukkende anvendes af Dem selv som led i forberedelsen af hoeringen med henblik paa Deres klienters behov ... Enhver anden anvendelse af disse oplysninger, f.eks. under retssager, er ikke tilladt." For det andet maa der under behandlingen af begaeringen om foreloebige forholdsregler tages hensyn til, at skrivelsen af 23. september 1994 er blevet afsendt som svar paa den anmodning, som blev forelagt Kommissionen ved skrivelse af 30. august 1994 af NUON' s og Mega Limburg' s advokat, om at faa tilladelse til at oversende meddelelsen af klagepunkter og protokollatet af hoeringen til dommerne ved Gerechtshof, Amsterdam. For det tredje bemaerkes, at det netop var efter Kommissionens fremsendelse af skrivelsen af 23. september 1994, at NUON og Mega Limburg, samme dag, tilsendte den nationale ret en kopi af den meddelelse af klagepunkter, som var adresseret til NVB.
Om begaeringen umiddelbart forekommer berettiget
27 Ifoelge fast retspraksis skal der ved afgoerelsen af, om en begaering om foreloebige forholdsregler umiddelbart forekommer berettiget, tages stilling til, om de anbringender og argumenter, som sagsoegeren paaberaaber sig til stoette for sit annullationssoegsmaal for Retten, i betragtning af den konkrete sags faktiske og retlige omstaendigheder er vaegtige (jf. kendelse afsagt af Rettens praesident den 30.11.1993, sag T-549/93 R, D. mod Kommissionen, Sml. II, s. 1347, praemis 34).
28 Det maa herved fastslaas, at spoergsmaalet, om og i hvilket omfang bestemmelserne i artikel 20 i forordning nr. 17 finder anvendelse i en situation som den foreliggende, og navnlig om Kommissionen, naar den tilsender tredjemaend en meddelelse af klagepunkter rettet til visse virksomheder, er forpligtet til at sikre, at et saadant dokument kun anvendes som led i den administrative procedure, der verserer for den, er et yderst vanskeligt spoergsmaal, som maa goeres til genstand for en grundig behandling under hovedsagen. I denne sammenhaeng kan man ikke umiddelbart afvise den betydning og den raekkevidde, som Domstolen i sin dom af 16. juli 1992 (sag C-67/91, Asociación Española de Banca Privada m.fl., Sml. I, s. 4785) har tillagt de forskellige forpligtelser, som skal sikre beskyttelsen af virksomhedernes rettigheder, naar der er tale om anvendelse af oplysninger, som de har meddelt Kommissionen, navnlig i betragtning af kravene om respekt af retten til kontradiktion og tavshedspligt (jf. navnlig praemis 47-55). Man kan heller ikke frakende den omstaendighed enhver betydning, at skrivelsen af 23. september 1994 havde til formaal at efterkomme en anmodning fremsat af private med henblik paa at anvende visse dokumenter i en tvist, som drejede sig om interesser, der i det vaesentlige var private, og ikke en anmodning om oplysninger eller samarbejde fremsat af en ret i en medlemsstat.
29 I oevrigt maa behandlingen af spoergsmaalet, om Kommissionen, da den sendte skrivelsen af 23. september 1994, handlede i strid med de forpligtelser, som kan foelge af den naevnte dom i sagen AKZO Chemie mod Kommissionen (jf. navnlig praemis 28, 29 og 30), ligeledes vaere genstand for en dybtgaaende undersoegelse, som kun kan foretages som led i behandlingen af hovedsagen. Under sagen om foreloebige forholdsregler kan de argumenter, som sagsoegeren har fremfoert herom, ikke umiddelbart anses for at vaere aabenbart ubegrundede. I denne sammenhaeng skal der navnlig henvises til det princip, som Domstolen har fastslaaet i praemis 28 i ovennaevnte dom i sagen AKZO Chemie mod Kommissionen, hvorefter bestemmelserne i forordning nr. 17, som paalaegger Kommissionen en forpligtelse til at tage hensyn til virksomhedernes berettigede interesse i, at deres forretningshemmeligheder ikke udbredes, "maa ... anses for at vaere udtryk for et almindeligt princip, som gaelder under den administrative procedures forloeb".
Risikoen for et alvorligt og uopretteligt tab
30 Med hensyn til spoergsmaalet, om begaeringen om foreloebige forholdsregler er uopsaettelig ° og risikoen for et alvorligt og uopretteligt tab, saafremt saadanne forholdsregler ikke foreskrives ° fremgaar det af fast retspraksis, at dette skal vurderes i forhold til spoergsmaalet, om det er noedvendigt at traeffe foreloebig afgoerelse for at undgaa, at der paafoeres den part, som begaerer den foreloebige forholdsregel, et alvorligt og uopretteligt tab. Det paahviler den part, som begaerer udsaettelse af gennemfoerelsen af en anfaegtet beslutning, at foere bevis for, at denne part ikke kan afvente udfaldet af hovedsagen uden at maatte lide et tab, som vil have alvorlige og uoprettelige foelger (jf. ovennaevnte kendelse i sagen Transacciones Marítimas m.fl. mod Kommissionen, praemis 41).
31 Herved maa foelgende omstaendigheder tages i betragtning ved vurderingen. For det foerste maa der henses til selve arten af en meddelelse af klagepunkter, der er et forberedende dokument som led i en procedure til konstatering af overtraedelser, hvori det haevdes, at bestemte virksomheder har gjort sig skyldige i visse former for ulovlig adfaerd, uden at der endnu har fundet en kontradiktorisk procedure sted. For det andet maa det konstateres, at sagsoegeren under den mundtlige forhandling i sagen om foreloebige forholdsregler har fremfoert betragtninger, der i det mindste sandsynliggoer, at den paagaeldende meddelelse af klagepunkter indeholder henvisninger til oplysninger og dokumenter, som sagsoegeren har tilsendt Kommissionen, og hvorom det ikke paa nuvaerende trin kan udelukkes, at de har karakter af forretningshemmeligheder eller fortrolige oplysninger. For det tredje staar det fast, at det dokument, som Kommissionen har sendt, er bestemt til at anvendes under en national retssag, som forloeber paa betingelser, der ligger uden for Rettens kontrol. Dette kan dog ikke udelukke, at andre tredjemaend, saaledes som sagsoegeren haevder, kan faa adgang til de oplysninger, som det indeholder. Endelig kan man ikke paa forhaand udelukke de af sagsoegeren anfoerte risici, som kan fremkaldes ved anvendelse af et dokument som det omhandlede med hensyn til overholdelsen af princippet om parternes lighed for den nationale ret.
32 Herefter findes sagsoegeren at have foert tilstraekkeligt bevis for, at der foreligger en risiko for et alvorligt og uopretteligt tab, saafremt der traeffes beslutning om ikke at efterkomme begaeringen om foreloebige forholdsregler. Disse forholdsreglers uopsaettelighed godtgoeres af den omstaendighed, at det omtvistede dokument formelt vil blive inddraget i retsforhandlingerne for Gerechtshof, Amsterdam, under den mundtlige forhandling, som skal finde sted den 6. december 1994.
33 I betragtning af det foregaaende maa der traeffes foranstaltninger til at undgaa, at der for sagsoegeren opstaar en uoprettelig situation, som kan medfoere en alvorlig risiko for et alvorligt og uopretteligt tab. Eftersom der ikke under en sag om foreloebige forholdsregler kan gives paalaeg til private, som ikke er parter i tvisten, og end mindre til nationale retter, maa det, i overensstemmelse med de forholdsregler, som sagsoegeren har begaeret under hoeringen den 22. november 1994, i dette tilfaelde bestemmes, dels at den beslutning, som umiddelbart forekommer at vaere indeholdt i den anfaegtede skrivelse af 23. september 1994, udsaettes, dels at Kommissionen straks sender en kopi af naervaerende kendelse til denne skrivelses adressater, nemlig NUON og Mega Limburg.
34 Saadanne forholdsregler synes ikke at udgoere en alvorlig og uforholdsmaessig hindring for NUON' s og Mega Limburg' s udoevelse af deres rettigheder. Det er nemlig ikke blevet godtgjort under sagen om foreloebige forholdsregler, at disse i givet fald forhindres i, efter afslutningen af behandlingen af hovedsagen og i tilfaelde af en dom, som ikke giver Postbank NV medhold, at anvende oplysningerne i de dokumenter, som er blevet tilsendt dem, som bevis. Det er herved ikke uden interesse at bemaerke, at parterne under behandlingen af begaeringen om foreloebige forholdsregler har vaeret enige om, at den nationale ret har kompetence til i givet fald at traeffe afgoerelse om udsaettelse af den sag, der verserer for den, i afventning af Rettens dom.
Afgørelse
Af disse grunde
bestemmer
RETTENS PRAESIDENT
1) Gennemfoerelsen af Kommissionens beslutning, som umiddelbart forekommer at vaere indeholdt i dens skrivelse af 23. september 1994 ° og som bemyndiger NUON Veluwse Nutsbedrijven NV og Maatschappij Elektriciteit en Gas Limburg NV til under nationale retssager at fremlaegge og anvende den meddelelse af klagepunkter og det hoeringsprotokollat, som er et led i procedurer i henhold til konkurrenceretten, der verserer for Kommissionen ° udsaettes.
2) Kommissionen sender straks en kopi af denne kendelse til adressaterne for skrivelsen af 23. september 1994, nemlig NUON Veluwse Nutsbedrijven NV og Maatschappij Elektriciteit en Gas Limburg NV.
3) Afgoerelsen om sagens omkostninger udsaettes.
Saaledes bestemt i Luxembourg, den 1. december 1994.