62015TJ0121_RES
Predmet T-121/15
Fortischem a.s.
protiv
Europske komisije
Presuda Općeg suda (šesto vijeće) od 24. rujna 2019.
„Državne potpore – Kemijska industrija – Odluka kojom se potpora proglašava nespojivom s unutarnjim tržištem – Pojam državne potpore – Državna sredstva – Prednost – Povrat – Ekonomski kontinuitet – Načelo dobre uprave – Obveza obrazlaganja”
Potpore koje dodjeljuju države – Pojam – Dodjeljivanje prednosti putem državnih sredstava koje se može pripisati državi – Nepostojanje prijenosa državnih sredstava – Nepostojanje utjecaja – Intervencije s učinkom smanjenja troškova poduzetnika – Uključenost
(čl. 107. st. 1. i čl. 108. UFEU-a)
(t. 58.-61.)
Potpore koje dodjeljuju države – Pojam – Pravno obilježje – Tumačenje na temelju objektivnih elemenata – Sudski nadzor – Doseg – Složena gospodarska ocjena – Nadzor materijalne točnosti dokaza, njihove pouzdanosti i dosljednosti – Nadzor potpunosti relevantnih podataka
(čl. 107. st. 1. UFEU-a)
(t. 62.-64.)
Potpore koje dodjeljuju države – Pojam – Dodjela prednosti korisnicima – Primjena sustava koji odstupa od pravila općeg propisa na području stečaja na insolventno poduzeće od strateškog značenja – Uključenost – Pretpostavke – Obveza stečajnog upravitelja da zadrži poslovanje poduzeća bez obzira na njegovu gospodarsku situaciju i da spriječi neopravdane kolektivne otkaze – Uključenost
(čl. 107. st. 1. UFEU-a)
(t. 72., 75.-79.)
Potpore koje dodjeljuju države – Pojam – Ocjena prema kriteriju privatnog vjerovnika – Primjena sustava koji odstupa od pravila općeg propisa na području stečaja na insolventno poduzeće od strateškog značenja – Država koja djeluje kao javna vlast – Isključenost
(čl. 107. st. 1. UFEU-a)
(t. 85., 86., 150.)
Potpore koje dodjeljuju države – Upravni postupak – Obveze Komisije – Savjesno i nepristrano ispitivanje – Uzimanje u obzir najpotpunijih i najvjerodostojnijih mogućih dokaza – Opseg obveze – Mogućnost donošenja odluke na temelju dostupnih informacija – Pretpostavke
(čl. 4. st. 3. UEU-a; čl. 107. st. 1. i čl. 108. st. 2. UFEU-a)
(t. 157., 158.)
Potpore koje dodjeljuju države – Komisijina odluka kojom se utvrđuje nespojivost potpore s unutarnjim tržištem i nalaže njezin povrat – Mogućnost da Komisija nacionalnim tijelima prepusti zadatak izračuna točnog iznosa za povrat
(čl. 108. st. 2. UFEU-a)
(t. 167.-169.)
Potpore koje dodjeljuju države – Komisijina odluka kojom se utvrđuje nespojivost potpore s unutarnjim tržištem i nalaže njezino ukidanje – Određivanje obveza država članica – Obveza povrata – Doseg – Povrat u prijašnje stanje
(čl. 108. st. 2. UFEU-a)
(t. 180., 181.)
Potpore koje dodjeljuju države – Povrat nezakonite potpore – Određivanje dužnika u slučaju prijenosa imovine – Poduzeće u stečaju koje je primilo potpore – Osnivanje novog poduzeća radi nastavljanja obavljanja njegovih djelatnosti – Povrat koji tereti novo poduzeće – Pretpostavke – Kriterij „gospodarskog kontinuiteta” poduzeća – Elementi koji se moraju uzeti u obzir – Primatelj konkurentske prednosti – Obveza uzimanja u obzir svih moguće mjerodavnih elemenata – Nedostatak
(čl. 108. st. 2. UFEU-a)
(t. 205.-212.)
Kratak prikaz
Opći je sud presudom Fortischem/Komisija (T-121/15) od 24. rujna 2019. odbio tužbu za poništenje koju je društvo Fortischem podnijelo protiv Komisijine odluke 2015/1826 od 15. listopada 2014. o državnoj potpori koju je Slovačka dodijelila društvu Novácké chemické závody, a.s. (u daljnjem tekstu: NCHZ) (
1
).
Društvo NCHZ bilo je proizvođač kemikalija, s trima odjelima, koje je upravljalo kemijskim postrojenjem koje se nalazi u pokrajini Trenčín (Slovačka). Nakon što je proglasilo nesposobnost da održi svoje poslovanje, navedeno je društvo u listopadu 2009. pokrenulo stečajni postupak. Prvo su, i to od 2. prosinca 2009. do 31. prosinca 2010., slovačka nadležna tijela, primjenom Zakona o trgovačkim društvima od strateškog značenja (
2
), društvo NCHZ smatrala trgovačkim društvom od strateškog značenja te se na njega primjenjivao sustav koji odstupa od pravila općeg propisa za stečaj, a koji je nalagao stečajnom upravitelju da zadrži poslovanje društva i spriječi neopravdane kolektivne otkaze. Potom se na društvo NCHZ primjenjivao Stečajni zakon. Nakon što su vjerovnici 26. siječnja 2011. odlučili nastaviti s poslovanjem društva NCHZ, Sud pokrajine Trenčín je 7. lipnja 2011. donio izvršno rješenje kojim je pozivao stečajnog upravitelja da pokrene natječaj za prodaju društva NCHZ. Taj je postupak doveo do prodaje društva NCHZ društvu Via Chem Slovakia a.s., koja je dovršena 31. srpnja 2012. Dana 1. kolovoza 2012. društvo Via Chem Slovakia prodalo je tužitelju odjel za kemikalije društva NCHZ, osim nekretnina (zgrada i zemljišta) koje su mu na temelju ugovora o najmu stavljene na raspolaganje.
Komisija je odlukom 2015/1826 utvrdila da je Slovačka, na temelju priznanja statusa trgovačkog društva od strateškog značenja, dodijelila državnu potporu u iznosu od 4783424,10 eura društvu NCHZ, da je navedena potpora nezakonito provedena i da nije spojiva s unutarnjim tržištem te da je, prema tome, društvo NCHZ i društvo Fortischem, koji je njegov preuzimatelj, moraju vratiti.
U okviru svoje tužbe tužitelj je, u bitnome, najprije, tvrdio da se priznanje statusa trgovačkog društva od strateškog značenja društvu NCHZ ne može smatrati državnom potporom zbog izostanka prijenosa državnih sredstava i dodijeljene ekonomske prednosti. Posjetivši na to da se, u skladu s presudom od 1. prosinca 1998., Ecotrade (
3
), za primjenu sustava koji odstupa od pravila općeg propisa na području stečaja na poduzetnika mora smatrati da dovodi do dodjele državne potpore kada je, među ostalim, tom poduzetniku odobreno obavljati svoju gospodarsku djelatnost u okolnostima u kojima bi takva mogućnost bila isključena u okviru primjene pravila općeg propisa na području stečaja, Opći je sud presudio da je to slučaj u ovom predmetu. Naime, utvrdio je da je primjena Zakona o trgovačkim društvima od strateškog značenja dovela do toga da je društvu NCHZ nametnut, s jedne strane, nastavak njegova poslovanja – neovisno o bilo kakvom razmatranju njegovih gospodarskih okolnosti i sposobnosti podmirenja njegovih dugova, a osobito javnih – kao i, s druge strane, zadržavanje njegova osoblja, i to zbog zapreke kolektivnim otkazima. To mu je pak omogućilo da nastavi svoje poslovanje uz sigurnost pruženu klijentima i dobavljačima da će se ono nastaviti do kraja 2010. Usporedno, primjena navedenog zakona stvorila je za određene njegove vjerovnike, osobito javne, rizik od povećanja iznosa njihovih tražbina tijekom prvog stečajnog razdoblja, koji je, povrh toga, i ostvaren. Međutim, u okolnostima koje odgovaraju uobičajenim tržišnim uvjetima društvo NCHZ nije moglo dobiti istu prednost poput one koju je imalo, i to zbog državnih sredstava.
Tužitelj je također tvrdio da se obveza povrata državne potpore ne može odnositi na njega jer ne postoji nikakav ekonomski kontinuitet između njega i društva NCHZ. U tom je pogledu Opći sud najprije podsjetio na to da ako je poduzeće koje je primilo nezakonitu potporu u stečaju te je osnovano društvo kako bi se nastavio dio njegovih djelatnosti, nastavkom te djelatnosti moglo bi se, ako se ne vrati nezakonita potpora, nastaviti narušavanje tržišnog natjecanja do kojeg je došlo zbog konkurentske prednosti koju je to društvo uživalo na tržištu u odnosu na svoje konkurente. To je osobito slučaj kada je stjecanje imovine društva u likvidaciji izvršeno, a da pritom, kao protučinidba, nije isplaćena cijena u skladu s tržišnim uvjetima ili kada se utvrdi da je učinak osnivanja takvog društva zaobilaženje obveze povrata navedenih potpora, međutim pojašnjeno je da postojanje elementa namjere nije nužno za utvrđenje da je obveza povrata zaobiđena prijenosom imovine. Opći je sud iz toga zaključio da okolnosti da cijena prijenosa u skladu s tržišnim uvjetima, sama po sebi, ne može isključiti postojanje gospodarskog kontinuiteta te u određenim okolnostima ne sprečava proširenje obveze povrata, zbog učinka zaobilaženja, pri čemu ne mora postojati namjera takvog zaobilaženja.
U ovom slučaju, Opći je sud na temelju analize različitih elemenata koji obilježavaju tužiteljevo preuzimanje društva NCHZ presudio da Komisija nije počinila pogrešku kada je smatrala, kao prvo, da i opseg transakcije i njezina gospodarska logika mogu biti naznaka o postojanju ekonomskog kontinuiteta i, kao drugo, da se ne može smatrati izvjesnim da su dvije uzastopne prodaje bile ostvarene po tržišnoj cijeni. Stoga je Komisija mogla s pravom zaključiti da se obveza povrata proširuje na tužitelja, neovisno o bilo kakvom utvrđenju o namjeri zaobilaženja.
(
1
)	Odluka Komisije (EU) 2015/1826 od 15. listopada 2014. o državnoj potpori SA.33797 – (2013/C) (ex 2013/NN) (ex 2011/CP) koju je provela Slovačka za društvo NCHZ (SL 2015., L 269, str. 71.)
(
2
)	Zakon br. 493/2009 od 5. studenoga 2009. o određenim mjerama u pogledu trgovačkih društava od strateškog značenja i o izmjeni određenih zakona
(
3
)	Presuda Suda od 1. prosinca 1998., Ecotrade (C-200/97, EU:C:1998:579, t. 45.)