62017CC0217
MIŠLJENJE NEZAVISNE ODVJETNICE
JULIANE KOKOTT
od 22. veljače 2018. (
1
)
Predmet C‑217/17 P
Mast‑Jägermeister SE
protiv
Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)
„Žalba – Uredba (EZ) br. 6/2002 – Dizajn Zajednice – Prijava – Nepriznavanje datuma podnošenja prijave – Prikaz dizajna – Jasnoća prikaza”
I. Uvod
1.
Očekivalo bi se da su sudovi Unije u području prijave prava intelektualnog vlasništva već zbog velikog broja postupaka u vezi sa žigom EU‑a iscrpno raspravili većinu pitanja. Predmetna žalba iz područja prava dizajna odnosi se na skup pitanja u pogledu utvrđivanja datuma podnošenja prijave i s tim povezanog prvenstva o kojima dosad gotovo da i nema sudske prakse.
2.
U ovom predmetu radi se o pitanju koje je zahtjeve u pogledu prijave dizajna potrebno zadovoljiti da bi Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) priznao datum podnošenja prijave. Dok su prema mišljenju žalitelja, društva Mast‑Jägermeister, opravdani samo određeni tehnički uvjeti u vezi s prikazom dizajna, EUIPO i Opći sud zahtijevaju da taj prikaz ne smije stvarati dvojbe u pogledu svojeg sadržaja.
II. Pravni okvir
A.
Međunarodno pravo
3.
Člankom 4. točkom A Pariške konvencije (
2
) uređeno je pravo prvenstva na temelju prijave prava intelektualnog vlasništva.
„A. [Podnošenje nacionalne prijave]
(1)   Tko ispravno podnese prijavu patenta, modela za iskorištavanje, industrijskog uzorka ili modela, tvorničkog ili trgovačkog žiga u jednoj od zemalja Unije, ili njegov pravni pravonasljednik, uživat će, prigodom podnošenja odgovarajuće prijave u drugim zemljama, pravo prvenstva za vrijeme niže određenih rokova.
(2)   Priznaje se da je pravo prvenstva zasnovano podnošenjem svake prijave koja se smatra urednom prema nacionalnom zakonodavstvu svake zemlje Unije ili prema dvostranim ili višestranim ugovorima sklopljenima između zemalja Unije.
(3)   Pod urednom nacionalnom prijavom treba razumijevati svaku prijavu iz koje se može ustanoviti datuma podnošenja u odgovarajućoj zemlji, makar kakva bila kasnija sudbina te prijave.”
B.
Europsko pravo dizajna
4.
Dizajn je člankom 3. točkom (a) Uredbe o dizajnu (
3
) definiran kao „vanjski izgled proizvoda u cijelosti ili dijela proizvoda koji proizlazi iz njegovih obilježja, posebno crta, obrisa, boja, oblika, teksture i/ili materijala samoga proizvoda i/ili njegove ornamentacije”.
5.
Člankom 36. Uredbe o dizajnu utvrđeni su uvjeti koje prijave dizajna moraju ispunjavati:
„1.   Prijava za registraciju dizajna Zajednice sadržava:
[…]
(c)
prikaz dizajna prikladnog [prikladan] za umnožavanje; […]
2.   Prijava dizajna također sadržava naznaku proizvoda u koje se dizajn namjerava ugraditi ili na koji se dizajn namjerava primijeniti.
3.   […]
4.   […]
5.   Prijava mora ispunjavati uvjete utvrđene provedbenom uredbom.
6.   […]”
6.
Člankom 38. definiran je datum podnošenja prijave dizajna:
„Datum podnošenja prijave za registraciju dizajna Zajednice je datum na koji je podnositelj prijave [EUIPO‑u] podnio dokumente koji sadrže podatke utvrđene člankom 36. stavkom 1. […]”.
7.
Članak 41. stavci 1. do 3. Uredbe o dizajnu u biti odgovara članku 4. točki A Pariške konvencije.
8.
Predmet je članka 45. Uredbe o dizajnu ispitivanje formalnih uvjeta za podnošenje prijave:
„1.   [EUIPO] ispituje udovoljava li prijava uvjetima iz članka 36. stavka 1. za utvrđivanje datuma podnošenja.
2   [EUIPO] ispituje:
(a)
udovoljava li prijava drugim uvjetima iz članka 36. stavaka 2., 3., 4. i 5. […];
(b)
udovoljava li prijava formalnim uvjetima utvrđenim provedbenom uredbom za provedbu članaka 36. i 37.;
(c)
jesu li ispunjeni uvjeti iz članka 77. stavka 2.;
(d)
jesu li ispunjeni uvjeti koji se tiču zahtijevanja prvenstva, ako je prvenstvo zahtijevano.
3.   Uvjeti za ispitivanje formalnih uvjeta za podnošenje prijave utvrđuju se provedbenom uredbom.”
9.
Člankom 46. Uredbe o dizajnu propisano je koji se nedostaci mogu ispraviti:
„1.   Ako pri provođenju ispitivanja prema članku 45. [EUIPO] primijeti da postoje nedostaci koji se mogu ispraviti, Ured od podnositelja prijave zahtijeva njihovo ispravljanje u propisanom roku.
2.   Ako se nedostaci tiču uvjeta navedenih u članku 36. stavku 1., a podnositelj prijave udovolji zahtjevu [EUIPO‑a] u propisanom roku, [EUIPO] kao datum podnošenja prijave određuje onaj datum na koji su nedostaci uklonjeni. Ne uklone li se nedostaci u propisanom roku, prijava se ne smatra prijavom za registraciju dizajna Zajednice.
3.   Ako se nedostaci tiču uvjeta, uključujući plaćanje pristojbi, koji su propisani u članku 45. stavku 2. točkama (a), (b) i (c), a podnositelj prijave udovolji zahtjevu [EUIPO‑a] u propisanom roku, [EUIPO] kao datum podnošenja prijave određuje onaj datum na koji je prijava prvotno podnesena. Ako se nedostaci ne isprave ili se plaćanja ne izvrše u propisanom roku, [EUIPO] prijavu odbija.
4.   Ako se nedostaci koji se tiču uvjeta navedenih u članku 45. stavku 2. točki (d) ne isprave u propisanom roku, to dovodi do gubitka prava prvenstva za prijavu.”
10.
Člankom 47. Uredbe o dizajnu utvrđeni su razlozi odbijanja registracije:
„1.   Ako [EUIPO] pri provođenju ispitivanja na temelju članka 45. primijeti da dizajn za koj[i] se traži zaštita:
(a)
ne odgovara definiciji prema članku 3. točk[i] (a); ili je
(b)
protivan javnom interesu ili prihvaćenim moralnim načelima,
odbija prijavu.
2.   Prijava se ne odbija prije nego što je podnositelju prijave dana mogućnost da povuče ili izmijeni prijavu odnosno podnese svoje očitovanje.”
11.
Člankom 4. Provedbene uredbe (
4
) podrobnije su utvrđeni zahtjevi u pogledu prikaza dizajna:
„1.   Prikaz dizajna sastoji se od grafičkog prikaza ili fotografije dizajna, u crno‑bijeloj tehnici ili u boji. Mora ispunjavati sljedeće uvjete:
[…]
(e)
dizajn se prikazuje na neutralnoj podlozi i ne smije biti retuširan tušem ili korekturnom tekućinom. Mora biti kvalitetne izrade koja omogućuje jasnu vidljivost obilježja predmeta za koja se zahtijeva zaštita te koja omogućuje njihovo umanjivanje ili uvećanje na dimenzije koje nisu veće od 8 na 16 cm po pogledu za unos u Registar dizajna Zajednice […].”
12.
Članak 10. Provedbene uredbe sadržava dodatna pravila o pregledu uvjeta u vezi s datumom podnošenja prijave i formalnim uvjetima:
„1.   [EUIPO] obavješćuje podnositelja prijave da se datum prijave ne može dodijeliti ako prijava ne sadrži:
(a)
[…]
(b)
[…]
(c)
prikaz dizajna na temelju članka 4. stavka 1. točaka (d) i (e) i prema potrebi uzorak.
2.   Ako se nedostaci iz stavka 1. uklone u roku od dva mjeseca od uručenja obavijesti, datum na koji su ispravljeni svi nedostaci određuje se kao datum podnošenja prijave.
Ako se nedostaci ne uklone prije isteka roka, prijava se ne uvažava kao prijava dizajna Zajednice. Sve plaćene pristojbe se vraćaju.”
III. Okolnosti spora
13.
Društvo Mast‑Jägermeister SE prijavilo je EUIPO‑u sporni dizajn Zajednice u skladu s Uredbom o dizajnu 17. travnja 2015. U tu svrhu podnijelo je prikaze na kojima su bile prikazane čaše i poznate boce alkoholnog pića koje proizvodi. Ti prikazi nisu navedeni u presudi Općeg suda jer su označeni kao „povjerljivi”.
14.
Prijava za registraciju odnosi se na proizvode „čaše” koji potpadaju pod razred 07.01 Lokarnskog sporazuma od 8. listopada 1968., kako je izmijenjen, kojim je uspostavljena međunarodna klasifikacija za industrijski dizajn.
15.
Između 17. travnja i 31. kolovoza 2015. ispitivač EUIPO‑a intenzivno je komunicirao s društvom Mast‑Jägermeister te je sastavio ukupno četiri zapisnika o ispitivanju koja su pokazala da prikaz dizajna nije dovoljno jasan zbog boca koje su na njemu prikazane.
16.
Budući da društvo Mast‑Jägermeister taj nedostatak nije otklonilo, ispitivač je u odluci od 31. kolovoza 2015. naveo da žalitelj nije otklonio nedostatke prijave za registraciju zato što se nije slagao sa zapisnikom o ispitivanju. U skladu s člankom 46. stavkom 2. Uredbe o dizajnu i člankom 10. stavkom 2. Provedbene uredbe, smatrao je da se sporne prijave za dizajn ne smatraju prijavama za dizajn Zajednice pa da nije moguće dodijeliti datum podnošenja prijave.
17.
Na temelju žalbe društva Mast‑Jägermeister, treće žalbeno vijeće EUIPO‑a potvrdilo je odlukom od 17. studenoga 2015. da se iz dvaju spornih dizajna ne može utvrditi traži li se zaštita za čašu, bocu ili njihovu kombinaciju.
18.
Pobijanom presudom od 9. veljače 2017. (
5
) Opći sud odbio je tužbu društva Mast‑Jägermeister.
IV. Zahtjevi
19.
Dopisom od 21. travnja 2017., zaprimljenim u tajništvu Suda 26. travnja 2016., društvo Mast‑Jägermeister podnijelo je žalbu protiv presude Općeg suda te zahtijeva od Suda da:
1.
u cijelosti ukine presudu Općeg suda od 9. veljače 2017. u predmetu T‑16/16 i,
2.
ako odluči da je žalba osnovana, prihvati prvi i treći tužbeni razlog iz prvostupanjskog postupka.
20.
EUIPO od Suda zahtijeva da:
1.
odbije žalbu i
2.
naloži žalitelju snošenje troškova.
21.
Društvo Mast‑Jägermeister SE i EUIPO podnijeli su pisana očitovanja te su iznijeli usmena očitovanja na raspravi održanoj 7. veljače 2018.
V. Pravna ocjena
22.
Konkretan spor proizlazi iz predmetne prijave dizajna za koji se traži zaštita i koji prikazuje čašu, zajedno s drugim predmetima, i to bocama koje ne trebaju biti predmet dizajna.
23.
EUIPO‑ova tijela i Opći sud smatraju da taj oblik prikaza nije u skladu s Uredbom o dizajnu. Međutim, o tome u predmetnom postupku nije potrebno odlučiti. Naime, potrebno je pojasniti odgovara li ta vrsta prikaza uvjetima koji moraju biti ispunjeni, što znači da je EUIPO dan kada je predmetna prijava podnesena morao priznati kao datum podnošenja prijave.
24.
Kako bih odgovorila na to pitanje, prvo ću na temelju mjerodavnih odredaba Uredbe o dizajnu razmotriti argumente društva Mast‑Jägermeister u pogledu teksta i povijesti nastanka tih odredbi, zatim odredbe o otklanjanju nedostataka i upućivanje u članku 36. stavku 5. Uredbe o dizajnu na Provedbenu uredbu, funkciju datuma podnošenja prijave u vezi sa stjecanjem prvenstva te svrhu prikaza dizajna u okviru prijave. Na kraju ću se osvrnuti na prigovore društva Mast‑Jägermeister protiv zaključaka Općeg suda o EUIPO‑ovim ispitivanjima i jasnoći prikaza dizajna u prijavi.
–
Mjerodavne odredbe
25.
U skladu s člankom 38. stavkom 1. Uredbe o dizajnu, datum podnošenja prijave za registraciju dizajna Zajednice datum je na koji je podnositelj prijave Uredu podnio dokumente koji sadržavaju podatke utvrđene člankom 36. stavkom 1. Ti podaci uključuju osobito prikaz dizajna prikladan za umnožavanje (točka (c)).
26.
Člankom 10. stavkom 1. Provedbene uredbe podrobnije se utvrđuje da se datum prijave ne može dodijeliti ako prijava ne sadržava prikaz dizajna u skladu s člankom 4. stavkom 1. točkama (d) i (e). Osobito se u skladu s točkom (e) dizajn mora prikazati na neutralnoj podlozi i ne smije biti retuširan tušem ili korekturnom tekućinom. Također, prikaz u skladu s tom odredbom mora biti kvalitetne izrade koja omogućuje jasnu vidljivost obilježja predmeta za koja se zahtijeva zaštita te koja omogućuje njihovo umanjivanje ili uvećanje radi unosa u Registar.
27.
EUIPO i Opći sud smatraju da prikaz dizajna u prijavi društva Mast‑Jägermeister ne udovoljava uvjetima utvrđenima u članku 36. stavku 1. Uredbe o dizajnu. Opći sud u točkama 44. do 46. pobijane presude osobito napominje da prikaz čaše za koju se zahtijeva zaštita zajedno s bocom ne omogućuje dovoljno jasnu vidljivost predmeta zaštite dotičnog dizajna u smislu članka 4. stavka 1. točke (e) Provedbene uredbe. Budući da društvo Mast‑Jägermeister nije ispravilo prikaz prije isteka roka, nije moguće utvrditi datum podnošenja prijave.
28.
Društvo Mast‑Jägermeister smatra da je taj zaključak u suprotnosti s člancima 45. i 46. u vezi s člancima 36. i 38. Uredbe o dizajnu. Pritom ono (u prvom redu) ne osporava činjeničnu ocjenu Općeg suda, već to da je nedvojben prikaz dizajna uvjet za utvrđivanje datuma podnošenja prijave. U tom smislu postavlja se pravno pitanje sadržava li članak 36. stavak 1. točka (c) Uredbe o dizajnu i članak 4. stavak 1. točka (e) Provedbene uredbe samo tehničke uvjete u pogledu prikaza ili također uvjete u vezi sa sadržajem.
–
Tekst i povijest nastanka
29.
Mast‑Jägermeister osobito smatra da je za utvrđivanje datuma podnošenja prijave dovoljno da prikaz dizajna udovoljava tehničkim uvjetima. To proizlazi iz prijedloga Komisije na temelju kojeg je donesena Uredba o dizajnu (
6
) i članka 4. stavka 1. točke (e) Provedbene uredbe.
30.
U prilog toj tvrdnji treba priznati da se Komisija u svojem prijedlogu i članku 4. stavku 1. točki (e) Provedbene uredbe usredotočila na tehničku kvalitetu prikaza. Osobito je zabranjeno retuširanje te prikaz mora omogućiti umanjivanje ili uvećanje na određene dimenzije.
31.
Osim toga, iz članka 36. stavka 1. točke (c) Uredbe o dizajnu također na prvi pogled proizlazi da je naglasak na tehničkim aspektima prikaza dizajna. Naime, zahtijeva se da je „prikaz dizajna prikladan za umnožavanje”.
32.
Unatoč tomu, argumenti društva Mast‑Jägermeister nisu uvjerljivi ako ih se podrobnije razmotri. Pored tehničkih uvjeta koje mora ispunjavati „prikaz prikladan za umnožavanje”, pojam prikaza sadržava i uvjet u pogledu jasne vidljivosti sadržaja dizajna.
33.
S druge strane, člankom 4. stavkom 1. točkom (e) drugom rečenicom Provedbene uredbe ne uvode se nikakvi dodatni zahtjevi, nego se u pogledu tog elementa samo podrobnije utvrđuje da kvaliteta prikaza mora biti takva da „omogućuje jasnu vidljivost obilježja predmeta za koja se zahtijeva zaštita”.
34.
Zato je članak 36. stavak 1. točku (c) Uredbe o dizajnu, u skladu s njegovim tekstom i s obzirom na članak 4. stavak 1. točku (e) drugu rečenicu Provedbene uredbe, moguće tumačiti na način da prikaz dizajna u prijavi ne mora udovoljavati samo određenim tehničkim uvjetima, nego da mora biti i nedvojben u pogledu svojeg sadržaja.
–
Članak 36. stavak 5., članak 45. stavak 2. točka (a) i članak 46. stavak 3. Uredbe o dizajnu
35.
Mast‑Jägermeister tvrdi pak da se povreda članka 4. stavka 1. točke (e) druge rečenice Provedbene uredbe može u skladu s člankom 46. stavkom 3. Uredbe o dizajnu otkloniti bez izmjene datuma podnošenja prijave. Ta se tvrdnja temelji na tome da se na prijavu u skladu s člankom 36. stavkom 5. primjenjuje Provedbena uredba, pa povreda njezinih uvjeta podliježe ispitivanju u skladu s člankom 45. stavkom 2. točkom (a), koju treba otkloniti u skladu s člankom 46. stavkom 3.
36.
Međutim, kako je to gore navedeno, već je članak 36. stavak 1. točku (c) Uredbe o dizajnu, neovisno o zasebnoj povredi članka 4. stavka 1. točke (e) druge rečenice Provedbene uredbe, moguće tumačiti na način da prikaz dizajna mora biti nedvojben u pogledu svojeg sadržaja. Ipak, na povredu članka 36. stavka 1. točke (c) Uredbe o dizajnu primjenjuje se članak 46. stavak 2. pa se datum podnošenja prijave treba utvrditi tek nakon njezina otklanjanja.
37.
Taj argument društva Mast‑Jägermeister stoga ne dovodi u pitanje ishod tekstualnog tumačenja članka 36. stavka 1. točke (c) Uredbe o dizajnu.
–
Funkcija datuma podnošenja prijave
38.
Mast‑Jägermeister nasuprot prethodno iznesenom tumačenju članka 36. stavka 1. točke (c) Uredbe o dizajnu poziva se osobito na posebnu funkciju datuma podnošenja prijave, za čije ispunjavanje nije potrebno ispitivanje sadržaja. Međutim, ni taj argument u konačnici nije uvjerljiv.
39.
Točno je da prijava dizajna već sama po sebi ima određene pravne posljedice. Mast‑Jägermeister posebno ističe s prijavom povezano prvenstvo, koje podnositelj prijave u skladu s člankom 4. Pariške konvencije može uživati (
7
) u drugim pravnim porecima. Nasuprot tomu, člankom 41. Uredbe o dizajnu prijavama u državama ugovornicama Pariške konvencije takav se učinak priznaje unutar Unije.
40.
To se prvenstvo uspostavlja već na temelju prijave a da za njega nije potrebna kasnija registracija dizajna. To je razvidno iz formulacije „makar kakva bila kasnija sudbina te prijave” u članku 4. točki A stavku 3. Pariške konvencije, koja je slično izražena i u članku 41. stavku 3. Uredbe o dizajnu (
8
).
41.
Iz toga Mast‑Jägermeister zaključuje da se datum podnošenja prijave mora priznati već na temelju vrlo površnog ispitivanja, dok je šire ispitivanje sadržaja potrebno tek u okviru registracije.
42.
Iako je taj argument nov u postupku pred Općim sudom, on je unatoč tomu dopušten jer se njime ne mijenja predmet spora, već samo proširuje obrazloženje predlaganog tumačenja članka 38. i članka 36. stavka 1. Uredbe o dizajnu (
9
).
43.
Doista se za priznanje datuma podnošenja prijave u skladu s člankom 38. Uredbe o dizajnu ne zahtijeva da prijava dizajna ispunjava sve uvjete za registraciju. Naime, člankom 38. upućuje se isključivo na članak 36. stavak 1., a ne na sve uvjete za registraciju. Prema tome, određene nedostatke u prijavi moguće je u skladu s člankom 46. stavkom 3. naknadno otkloniti a da to ne utječe na datum podnošenja prijave.
44.
Međutim, Mast‑Jägermeister zanemaruje činjenicu da se sustavom prvenstva u skladu s Pariškom konvencijom, koji je donekle sličan načelu uzajamnog priznavanja iz prava Unije, omogućuje državi u kojoj se podnosi prijava da zahtijeva nedvojben prikaz dizajna.
45.
Naime, kao što to EUIPO tvrdi, iz članka 4. točke A stavka 2. Pariške konvencije i članka 41. stavka 2. Uredbe o dizajnu proizlazi da se prijava priznaje kao osnova za stjecanje prava prvenstva samo ako se smatra urednom prema nacionalnom zakonodavstvu države u kojoj se podnosi prijava. To znači da svaki pravni poredak, a osobito pravo Unije, slobodno utvrđuje uvjete u pogledu urednog podnošenja prijave.
46.
Dakako, čini se kako članak 4. točka A stavak 3. Pariške konvencije i članak 41. stavak 3. Uredbe o dizajnu ograničavaju manevarski prostor državi u kojoj se podnosi prijava. Naime, pod urednim nacionalnim podnošenjem prijave razumijeva se u skladu s tim odredbama svako podnošenje prijave koje je dovoljno za utvrđivanje datuma podnošenja prijave u dotičnoj zemlji. Međutim, čak i ako se time ograničavaju ovlasti države u kojoj se podnosi prijava u pogledu pravnog uređenja, mora joj unatoč tomu biti omogućeno da zahtijeva nedvojben prikaz dizajna radi priznanja urednog podnošenja prijave. Naime, u slučaju dvojbenog prikaza ne bi bilo moguće utvrditi za koji je dizajn uopće podnesena prijava.
47.
S druge strane, pravilo o tome da ishod prijave nije bitan odnosi se u prvom redu na druge pravne poretke u kojima bi se kasnije zahtijevalo prvenstvo prijave. Ako bi neka država u kojoj se podnosi prijava priznala prijavu, ti pravni poreci ne smiju utvrditi dodatne uvjete, kao što je primjerice uspješna registracija.
48.
Stoga ni uloga prijave u pogledu stjecanja prava prvenstva ne isključuje jasnoću prikaza iz područja primjene članka 36. stavka 1. točke (c) Uredbe o dizajnu.
–
Svrha prijave
49.
Međutim, iz svrhe prijave proizlazi zašto je nužno da prikaz dizajna za koji se traži zaštita bude nedvojben.
50.
U tom se pogledu Opći sud poziva na dvije presude Suda u vezi sa žigovnim pravom. U tim predmetima Sud je naglasio da registracija i prijava za registraciju žiga moraju omogućiti nadležnim tijelima i trećim osobama da jasno utvrde za koji je žig podnesena prijava za registraciju (
10
).
51.
Zakonodavac je to u pogledu prijave za registraciju žiga u međuvremenu uključio u članak 31. stavak 1. točku (d) i članak 4. točku (b) Uredbe o žigu. U skladu s navedenim odredbama, prijava žiga Europske unije mora sadržavati prikaz žiga koji omogućuje nadležnim tijelima i javnosti da odrede jasan i nedvojben predmet zaštite koja je pružena njihovu nositelju. Ta ideja u prijašnjim inačicama Uredbe o žigu (
11
) još nije bila tako jasno izražena te je jasnije formulirana zbog proširenja znakova koji mogu činiti žig (
12
).
52.
U navedenim presudama Sud nije razmatrao posebnu funkciju prijave i datuma podnošenja prijave, iako u području prava žiga, u članku 34. Uredbe o žigu (
13
), postoji odgovarajuće pravilo o prvenstvu.
53.
Unatoč tomu, objašnjenja Suda uvjerljiva su te se bez problema mogu primijeniti na dizajn.
54.
Točno je, doduše, da se postupak u vezi s dizajnom i postupak u vezi sa žigom znatno razlikuju u pogledu opsega EUIPO‑ova ispitivanja sadržaja. Naime, prije registracije žiga EUIPO mora ispitati apsolutne te, prema potrebi, i relativne razloge za odbijanje registracije. S druge strane, sadržajno ispitivanje dizajna u postupku registracije u skladu s člankom 47. stavkom 1. Uredbe o dizajnu ograničeno je na to je li ispunjena definicija iz članka 3. točke (a), to jest vanjski izgled proizvoda, i poštuju li se javni poredak i prihvaćena moralna načela. Međutim, to ne isključuje minimalno ispitivanje u postupku u vezi s dizajnom koje EUIPO obavlja u pogledu sadržajne jasnoće.
55.
Kao prvo, jasnoća prikaza zahtijeva se posebice zbog prava prvenstva na temelju prijave. Naime, prvenstvo se primjenjuje samo na dizajn koji je stvarno bio prijavljen (
14
). Nejasna prijava – suprotno stajalištu društva Mast‑Jägermeister – ne bi nužno imala negativne posljedice za podnositelja prijave, već bi ujedno stvarala rizik prekomjerne zaštite na temelju prvenstva.
56.
Već zbog toga treba, kao drugo, odbiti i argument društva Mast‑Jägermeister da se sporni nedostatak ne odnosi na jasnu vidljivost predmeta zaštite, nego na opseg zaštite, koji nije predmet postupka prijave, već se može utvrditi samo u postupku zbog povrede.
57.
Točno je da je u postupku zbog povrede potrebno odrediti opseg zaštite na temelju prikaza dizajna, uzimajući u obzir članke 10. i 19. Uredbe o dizajnu. Međutim, to ne znači da jasnoća prikaza nije bitna u fazi prijave.
58.
Naprotiv, postupak prijave trebao bi – također neovisno o prvenstvu – pružiti drugim gospodarskim subjektima barem minimalnu zaštitu kako ne bi nepotrebno bili izloženi riziku od sudskog spora s dotičnim podnositeljem prijave o opsegu zaštite na temelju njegove nejasne prijave (
15
).
59.
Kao treće, EUIPO pravilno ističe da je i tijelima nadležnima za registraciju potreban jasan i nedvojben prikaz dizajna za provedbu ispitivanjâ (
16
).
60.
Moguće je da su drugi pravni poreci povoljniji u pogledu priznanja prijave – ta im je sloboda ostavljena u skladu s člankom 4. Pariške konvencije. Međutim, ne postoji nikakva obveza da se pravom Unije predvidi takvo povoljno postupanje.
–
Redoslijed ispitivanja
61.
U ovom predmetu uvjerljiviji su prigovori društva Mast‑Jägermeister protiv redoslijeda ispitivanja, kako ga je Opći sud opisao u točkama 35. i 36. pobijane presude. U tim točkama Opći sud traži da se ponajprije ispita postoji li uopće dizajn te je li protivan javnom poretku ili prihvaćenim moralnim načelima, a zatim da se ispitaju formalni uvjeti iz članka 36. Uredbe o dizajnu.
62.
Međutim, posebice bi ispitivanje usklađenosti dizajna s javnim poretkom ili prihvaćenim moralnim načelima prekoračivalo utvrđivanje datuma podnošenja prijave u skladu s člankom 38. stavkom 1. i člankom 36. stavkom 1. Uredbe o dizajnu. I u praksi bi moglo biti teško ispitati postojanje dizajna i njegovu usklađenost s javnim poretkom ili prihvaćenim moralnim načelima ako njegov prikaz ne udovoljava uvjetima u pogledu kvalitete iz članka 36. stavka 1. Uredbe o dizajnu.
63.
U konačnici, to nije bitno za rješavanje ovog spora. Naime, ta razmatranja Općeg suda nisu utjecala na njegovu odluku, pa je taj argument bespredmetan (
17
).
–
Jasnoća prikaza
64.
Naposljetku, s obzirom na to da Mast‑Jägermeister ustraje na tome da je podneseni prikaz dizajna u predmetnom slučaju dovoljno jasan, valja podsjetiti na to da je žalba, u skladu s člankom 256. stavkom 1. UFEU‑a i člankom 58. stavkom 1. Statuta Suda Europske unije, ograničena na pravna pitanja. Opći sud jedini je nadležan za utvrđivanje i ocjenu relevantnih činjenica kao i ocjenu dokaza. Ocjenjivanje tih činjenica i dokaza, osim u slučaju njihova iskrivljavanja, nije pravno pitanje koje kao takvo podliježe nadzoru Suda u žalbenom postupku (
18
).
65.
Pitanje je li podneseni prikaz, unatoč bocama koje su prikazane pokraj dizajna čaša, dovoljno jasan činjenično je pitanje. Nije istaknuto niti je očito da je Opći sud iskrivio dokaze pri razmatranju tog pitanja. Stoga je taj argument nedopušten.
–
Zaključak
66.
Uzimajući u obzir sve navedeno, Opći sud pravilno je zahtijevao da prikaz dizajna mora biti jasan kao uvjet za priznavanje datuma podnošenja prijave u skladu s člankom 38. stavkom 1. i člankom 36. stavkom 1. Uredbe o dizajnu. Žalbu stoga valja odbiti kao većim dijelom neosnovanu, a u preostalom dijelu kao nedopuštenu.
VI. Troškovi
67.
Na temelju članka 184. stavka 2. Poslovnika Suda, kad žalba nije osnovana, Sud odlučuje o troškovima. U skladu s člankom 138. stavkom 1. Poslovnika, koji se na temelju njegova članka 184. stavka 1. primjenjuje na žalbeni postupak, stranka koja ne uspije u postupku dužna je, na zahtjev protivne stranke, snositi troškove.
68.
Budući da Mast‑Jägermeister nije uspio sa žalbom te s obzirom na to da je EUIPO podnio odgovarajući zahtjev, tom društvu valja naložiti snošenje troškova.
VII. Zaključak
69.
Stoga predlažem Sudu da odluči kako slijedi:
1.
Žalba se odbija.
2.
Nalaže se društvu Mast‑Jägermeister SE snošenje troškova postupka.
(
1
)	Izvorni jezik: njemački
(
2
)	Pariška konvencija za zaštitu industrijskoga vlasništva, posljednji put revidirana u Stockholmu 14. srpnja 1967. i izmijenjena 28. rujna 1979. (United Nations Treaty Series, sv. 828., br. 11851, str. 305., u daljnjem tekstu: Pariška konvencija), potpisana je u Parizu 20. ožujka 1883.
(
3
)	Uredba Vijeća (EZ) br. 6/2002 od 12. prosinca 2001. o dizajnu Zajednice (SL 2002., L 3, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 24., str. 45.), kako je izmijenjena
(
4
)	Uredba Komisije (EZ) br. 2245/2002 od 21. listopada 2002. o provedbi Uredbe Vijeća (EZ) br. 6/2002 o dizajnu Zajednice (SL 2002., L 341, str. 28.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 42., str. 70.)
(
5
)	Presuda Općeg suda Mast‑Jägermeister/EUIPO (Čaše) (T‑16/16, EU:T:2017:68)
(
6
)	Mast‑Jägermeister poziva se na COM(93)342 final, str. 30.
(
7
)	Vidjeti u pogledu primjene Pariške konvencije u pravu Unije presudu od 15. studenoga 2012., Bericap Záródástechnikai (C‑180/11, EU:C:2012:717, t. 67. do 70.).
(
8
)	Vidjeti u pogledu prava žiga presudu Suda od 18. studenoga 2014., Think Schuhwerk/OHIM – Müller (VOODOO) (T‑50/13, EU:T:2014:967, t. 59.).
(
9
)	Presude od 10. travnja 2014., Areva i dr./Komisija (C‑247/11 P i C‑253/11 P, EU:C:2014:257, t. 114.) i od 16. studenoga 2017., Ludwig‑Bölkow‑Systemtechnik/Komisija (C‑250/16 P, EU:C:2017:871, t. 29.). Vidjeti u tom smislu i presude od 30. rujna 1982., Amylum/Vijeće (108/81, EU:C:1982:322, t. 25.), od 22. studenoga 2001., Nizozemska/Vijeće (C‑301/97, EU:C:2001:621, t. 169.), od 26. travnja 2007., Alcon/OHIM (C‑412/05 P, EU:C:2007:252, t. 40.) i od 6. ožujka 2001., Connolly/Komisija (C‑274/99 P, EU:C:2001:127, t. 34. do 36.).
(
10
)	Presude od 12. prosinca 2002., Sieckmann (C‑273/00, EU:C:2002:748, t. 48. do 52.) i od 19. lipnja 2012., Chartered Institute of Patent Attorneys (C‑307/10, EU:C:2012:361, t. 46. do 48.)
(
11
)	Vidjeti članak 26. stavak 1. točku (d) Uredbe Vijeća (EZ) br. 40/94 od 20. prosinca 1993. o žigu Zajednice (SL 1994., L 11, str. 1.) i Uredbu Vijeća (EZ) br. 207/2009 od 26. veljače 2009. o žigu Zajednice (kodificirana verzija) (SL 2009., L 78, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 226.).
(
12
)	Uvodna izjava 9. Uredbe (EU) 2015/2424 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. prosinca 2015. o izmjeni Uredbe Vijeća (EZ) br. 207/2009 o žigu Zajednice i Uredbe Komisije (EZ) br. 2868/95, o provedbi Uredbe Vijeća (EZ) br. 40/94 o žigu Zajednice te o stavljanju izvan snage Uredbe Komisije (EZ) br. 2869/95 o pristojbama koje se plaćaju Uredu za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (SL 2015., L 341, str. 21.)
(
13
)	Sada Uredba (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća od 14. lipnja 2017. o žigu Europske unije (SL 2017., L 154, str. 1.)
(
14
)	Vidjeti u pogledu žigovnog prava presudu Općeg suda od 15. studenoga 2001., Signal Communications/OHIM (TELEYE) (T‑128/99, EU:T:2001:266, t. 45.).
(
15
)	Vidjeti presude od 12. prosinca 2002., Sieckmann (C‑273/00, EU:C:2002:748, t. 51.) i od 19. lipnja 2012., Chartered Institute of Patent Attorneys (C‑307/10, EU:C:2012:361, t. 48.).
(
16
)	Presude od 12. prosinca 2002., Sieckmann (C‑273/00, EU:C:2002:748, t. 50.) i od 19. lipnja 2012., Chartered Institute of Patent Attorneys (C‑307/10, EU:C:2012:361, t. 47.)
(
17
)	Vidjeti presudu od 2. lipnja 1994., de Compte/Parlament (C‑326/91 P, EU:C:1994:218, t. 94.) i rješenje od 31. siječnja 2017., Universal Protein Supplements/EUIPO (C‑485/16 P, EU:C:2017:72).
(
18
)	Presude od 7. listopada 2004., Mag Instrument/OHIM (C‑136/02 P, EU:C:2004:592, t. 39.) i od 26. srpnja 2017., Staatliche Porzellan‑Manufaktur Meissen/EUIPO (C‑471/16 P, neobjavljena, EU:C:2017:602, t. 34.) i rješenje od 17. srpnja 2014., Kastenholz/OHIM (C‑435/13 P, EU:C:2014:2124, t. 33.)