62021TJ0386
PRESUDA OPĆEG SUDA (peto prošireno vijeće)
6. studenoga 2024. (
*1
)
„Tržišno natjecanje – Zabranjeni sporazumi – Sektor naddržavnih, državnih i agencijskih obveznica denominiranih u američkim dolarima – Odluka kojom se utvrđuje povreda članka 101. UFEU‑a i članka 53. Sporazuma o EGP‑u – Usklađivanje cijena i aktivnosti trgovanja obveznicama – Razmjena osjetljivih poslovnih informacija – Jedinstvena i trajna povreda – Ograničenje tržišnog natjecanja s obzirom na cilj – Izračun iznosa novčane kazne – Osnovni iznos – Zamjenska vrijednost za vrijednost prihoda od prodaje – Tužba za poništenje – Neograničena nadležnost”
U predmetima T‑386/21 i T‑406/21,
Crédit Agricole SA, sa sjedištem u Montrougeu (Francuska),
Crédit Agricole Corporate and Investment Bank, sa sjedištem u Montrougeu,
koje zastupaju D. Beard, barrister, C. Hutton, C. Peacock i J. Parkinson, solicitors,
tužitelji u predmetu T‑386/21,
UBS Group AG, pravni sljednik društva Credit Suisse Group AG, sa sjedištem u Zürichu (Švicarska),
Credit Suisse Securities (Europe) Ltd, sa sjedištem u Londonu (Ujedinjena Kraljevina),
koje zastupaju R. Wesseling, F. ten Have i F. Brouwer, odvjetnici,
tužitelji u predmetu T‑406/21,
protiv
Europske komisije, koju zastupaju, u predmetu T‑386/21, T. Franchoo, M. Farley i B. Cullen, u svojstvu agenata, i, u predmetu T‑406/21, A. Boitos, M. Farley, T. Franchoo i C. Vang, u svojstvu agenata,
tuženika,
OPĆI SUD (peto prošireno vijeće),
u sastavu: J. Svenningsen (izvjestitelj), predsjednik, V. Tomljenović, C. Mac Eochaidh, J. Martín y Pérez de Nanclares i M. Stancu, suci,
tajnik: I. Kurme, administratorica,
uzimajući u obzir pisani dio postupka,
nakon rasprava održanih 15. i 16. lipnja 2023.,
donosi sljedeću
Presudu
1
Svojom tužbom podnesenom na temelju članka 263. UFEU‑a tužitelji u predmetu T‑386/21, društva Crédit agricole SA i Crédit agricole Corporate and Investment Bank (u daljnjem tekstu zajednonazvana: Crédit agricole), zahtijevaju, s jedne strane, poništenje Odluke Komisije C(2021) 2871 final od 28. travnja 2021. u vezi s postupkom na temelju članka 101. UFEU‑a i članka 53. Sporazuma o EGP‑u (predmet AT.40346 – Obveznice SSA) (u daljnjem tekstu: pobijana odluka) u dijelu u kojem se odnosi na njih i, s druge strane, smanjenje iznosa novčane kazne koja im je izrečena u navedenoj odluci.
2
Svojom tužbom podnesenom na temelju članka 263. UFEU‑a tužitelji u predmetu T‑406/21, društvo UBS Group AG, pravni sljednik društva Credit Suisse Group AG, i društvo Credit Suisse Securities (Europe) Ltd (u daljnjem tekstu zajedno nazvana: Credit Suisse), u bitnome zahtijevaju poništenje pobijane odluke u dijelu u kojem se odnosi na njih.
I. Okolnosti spora
A. Sektor obveznica SSA
3
Postupanja o kojima je riječ odnose se na naddržavne obveznice (supra‑sovereign bonds), državne obveznice (sovereign bonds) i agencijske obveznice (agency (sub‑sovereign) bonds) denominirane u američkim dolarima (u daljnjem tekstu: obveznice SSA). Obveznice SSA dužnički su instrumenti koji svojem izdavatelju omogućuju da prikupi sredstva za financiranje određenih troškova ili određenih ulaganja.
4
Njihov izdavatelj tako može izdati obveznicu kako bi pozajmio novac (nominalni iznos) od ulagatelja (imatelja) tijekom određenog razdoblja, koje može biti kratko (primjerice dvije godine) ili dugo (primjerice 10 ili 30 godina), i po fiksnoj ili promjenjivoj unaprijed utvrđenoj kamatnoj stopi. Imatelj obveznice od njezina izdavatelja redovito prima kamate (kupon) te povrat nominalnog iznosa na ugovoreni datum dospijeća.
5
Obveznice SSA kategoriziraju se ovisno o tome tko je njihov izdavatelj. Naddržavne obveznice izdaju nadnacionalne institucije, kao što su Europska investicijska banka (EIB) ili Međunarodna banka za obnovu i razvoj (IBRD). Državne obveznice izdaju središnja tijela državne uprave te ih one mogu denominirati u domaćoj valuti i na njih primjenjivati vlastito nacionalno pravo ili ih pak mogu denominirati u valutama koje nisu domaća valuta i na njih primjenjivati pravo koje nije njihovo nacionalno pravo. Naposljetku, agencijske obveznice izdaju jedinice ispod državne razine ili institucije koje prešutno ili izričito podržavaju tijela javne vlasti, kao što su Caisse d’amortissement de la dette sociale (Fond za otpis socijalnog duga, Francuska (CADES)) ili Kreditanstalt für Wiederaufbau (Kreditni institut za obnovu, Njemačka (KfW)). Te se obveznice mogu izdati u domaćoj ili stranoj valuti.
6
Obveznice SSA prvi put na prodaju nudi njihov izdavatelj na primarnom tržištu ili se one nude za njegov račun. Njima zatim izvan uređenog tržišta (over‑the‑counter) trguju ulagatelji na sekundarnom tržištu, bez posredovanja središnje burze.
7
Postupanja koja se u pobijanoj odluci stavljaju na teret ne odnose se na primarno tržište, nego samo na naknadno izvršene transakcije na sekundarnom tržištu.
8
Funkcioniranje potonjeg tržišta, opisano u uvodnim izjavama 10. do 64. pobijane odluke, sažeto je prikazano u nastavku za potrebe ove presude.
1.
Cijena obveznice SSA na sekundarnom tržištu
a)
Formiranje cijene na sekundarnom tržištu
9
Nakon izdavanja obveznice na primarnom tržištu, njome dalje trguju ulagatelji na sekundarnom tržištu. Od trenutka tog izdavanja do dospijeća te obveznice, njezina se cijena mijenja te potencijalno odstupa od svoje cijene izdavanja s obzirom na različite čimbenike, kao što su promjene u gospodarskom okruženju (primjerice opće promjene kamatnih stopa na tržištima), ili čimbenike povezane s izdavateljem (primjerice percipirani rizik, likvidnost ili dostupnost nedavno izdanih obveznica).
10
Obveznicama se u pravilu trguje s obzirom na njihov prinos (yield), koji se određuje kao postotak od njihova nominalnog iznosa. Ulagatelj taj prinos može ostvariti ako danas kupi tu obveznicu po određenoj cijeni te je zadrži do njezina dospijeća, tako da prinos ovisi o kuponu i ukupnoj dobiti ostvarenoj početnom kupnjom u iznosu manjem od nominalnog iznosa ili ukupnom gubitku ostvarenom početnom kupnjom u iznosu većem od nominalnog iznosa.
11
Cijena obveznice na sekundarnom tržištu u pravilu se određuje s obzirom na prinos te na nju utječu različiti čimbenici, kao što su dostupne količine i cijena te dostupnost sličnih obveznica. Promjena tržišne kamatne stope ili promjena rejtinga izdavatelja također može utjecati na cijenu po kojoj se nekom obveznicom trguje na tržištu.
b)
Dvosmjerne cijene koje predlažu održavatelji tržišta
12
„Održavatelj tržišta” (market maker) jest institucija ili pojedinac koji je voljan općenito i kontinuirano kupovati ili prodavati financijske proizvode na tržištu, umjesto izvršavanja pojedinačnih transakcija, po cijenama koje sam odredi.
13
Održavatelj tržišta ima zadaću osigurati kontinuiranu kotaciju cijena obveznica, tako da kotira dvosmjerne cijene, odnosno „kupovne cijene” (bid price) i „prodajne cijene” (ask price), neovisno o stanju na tržištu, kako bi potaknuo trgovanje tim obveznicama. Tako što nudi obveznice u velikim količinama i kontinuirano kotira njihovu cijenu, održavatelj tržišta potiče likvidnost tržišta, odnosno omogućuje ulagateljima da brzo prodaju ili kupe obveznice.
14
Iako na tržištu obveznica SSA nema službenih održavatelja tržišta, određene financijske institucije, poput tužiteljâ u ovom predmetu, odabiru preuzeti funkciju održavatelja tržišta na način da kotiraju dvosmjerne cijene.
15
Kad posluju na sekundarnom tržištu, banke nastoje ostvariti prihod tako da zadrže razliku između kupovne i prodajne cijene. Razlika između tih dviju cijena naziva se „razlikom” (spread), koja čini prihod banke, ako se transakcija kupnje i ponovne prodaje razmatra u cjelini (u daljnjem tekstu: cijela transakcija kupnje i ponovne prodaje). U okviru takve transakcije, „medijalna cijena” (mid price ili mid), koja predstavlja srednju vrijednost između kupovne i prodajne cijene i koja se izražava u stoticama (zaokružuje na dvije decimale), glavna je referentna točka, s obzirom na to da njezino poznavanje trgovcima i ulagateljima u pravilu omogućuje da odbiju kupovnu i prodajnu cijenu. Medijalne cijene nisu prikazane na zaslonima brokera (brokers) niti se priopćavaju ulagateljima i drugim ugovornim stranama.
16
Naposljetku, trgovci svoje odluke o cijenama kao i druge strateške odluke temelje na različitim izvorima informacija. Stoga na kupovnu i prodajnu cijenu koju banka stvarno primjenjuje može utjecati identitet druge ugovorne strane (primjerice veliki ulagatelj za banku) ili pak količina na koju se odnosi transakcija kupnje ili prodaje.
2.
Pozicije u trgovanju i rizik trgovanja
17
Nakon transakcije kupnje obveznice, trgovac se nalazi u „dugoj poziciji” (long position), u smislu da obveznicu drži u svojem portfelju do „zatvaranja” te pozicije, odnosno dok ne preproda obveznicu, ako je moguće po cijeni višoj od one po kojoj ju je kupio. Trgovac može odlučiti da će zadržati dugu poziciju tijekom određenog vremena, što predstavlja rizik (ili „izloženost”). Naime, ako vrijednost obveznice padne, trgovac drži obveznicu u svojem portfelju čija je vrijednost manja od cijene po kojoj ju je kupio.
18
Suprotno tomu, nakon transakcije prodaje obveznice, trgovac se može naći u „kratkoj poziciji” (short position) ako je prodao obveznicu koju nije držao, što se u pravilu događa ako je prodao veću količinu obveznica od one koju je držao. Zatim tu obveznicu mora nabaviti od drugog trgovca kako bi zatvorio svoju poziciju. Takva kratka pozicija podrazumijeva potencijalnu dobit ako je kupovna cijena za stjecanje navedene obveznice niža od prodajne cijene koju je trgovac ostvario, ali može dovesti do potencijalnog gubitka ako je ta kupovna cijena viša od navedene prodajne cijene. Trgovac može odlučiti da će zauzeti kratku poziciju primjerice jer se očekuje da će cijena obveznice pasti (i stoga dovesti do dobiti koja je jednaka razlici između njezine prodajne i kupovne cijene) ili kako bi ispunio zahtjev nekog velikog klijenta.
19
Stoga trgovac može biti u dugoj poziciji ili kratkoj poziciji koja se odnosi na određenu obveznicu. Trgovac može odlučiti zadržati tu poziciju, podložno „ograničenjima rizika” (risk limits) koje određuje njegov poslodavac. Alternativno, trgovac može kupiti ili preprodati obveznice krajnjim ulagateljima ili posredstvom brokera kako bi ograničio ili kompenzirao svoju izloženost. Takav način smanjenja njegova rizika predstavlja oblik „pokrivanja” (hedging) rizika koje se može izvršiti kupnjom ili prodajom istih obveznica ili drugih obveznica visoke likvidnosti, kao što su državne obveznice SAD‑a koje imaju sličan kupon ili slično dospijeće.
3.
Trgovanje između banaka posredstvom brokerâ
20
Brokeri su financijski posrednici koji olakšavaju transakcije između banaka i u pravilu su plaćeni u obliku provizije, odnosno postotka od transakcije kupnje ili prodaje.
21
Brokeri upravljaju elektroničkim platformama na kojima se u stvarnom vremenu prikazuju ponude banaka za kupnju i prodaju. Na takvim su platformama navedeni ime, kupon i datum dospijeća obveznice, količina (odnosno nominalni iznos koji je u pravilu izražen u milijunima neke valute) ponudâ za kupnju ili prodaju, te ponekad razlika u prinosima u odnosu na referentnu obveznicu. Kupovne i prodajne cijene prikazane u određenom trenutku su najbolje dostupne cijene, odnosno najkonkurentnije u tom trenutku.
22
Trgovac neke banke koji je na platformi za burzovno posredovanje uočio ponudu za kupnju (bid) ili za prodaju (ask ili offer) može odlučiti da će „iskoristiti” (hit) ponudu za kupnju (i tako prodati obveznice) ili da će „podići” (lift) ponudu za prodaju (i tako kupiti obveznice), pri čemu u potonjem slučaju prihvaća izvršenje transakcije pod uvjetima navedenima na platformi. Na glavnim platformama za burzovno posredovanje, ako se transakcija izvrši, prihvaćena kupovna ili prodajna cijena za tu transakciju vidljiva je svim trgovcima, ali nije otkriven identitet drugih ugovornih strana.
23
Trgovac zainteresiran za ponudu navedenu na platformi za burzovno posredovanje može kontaktirati brokera radi pribavljanja dodatnih informacija, kao što je dostupnost dodatnih količina. Trgovci često kontinuirano raspravljaju na internetu (u brbljaonicama) s više brokera na Bloombergu ili drugim platformama za trenutačnu razmjenu poruka.
24
Ako je trgovac zainteresiran, održavaju se kratki pregovori izvan platforme (telefonski ili razgovorom na internetu), tijekom kojih broker djeluje kao posrednik između dviju strana radi postizanja dogovora o konačnoj cijeni i opsegu transakcije.
25
Brokeri ne otkrivaju identitet trgovaca uključenih u određenu transakciju, čime se jamči anonimnost trgovaca te ih se sprečava da dobiju informacije o poziciji ili namjerama drugih trgovaca, kao i da te informacije upotrijebe u svoju korist. Angažiranje brokera jamči i pouzdano izvršenje transakcija. Općenito je prihvaćeno da su koristi angažiranja brokera za trgovce veće od troškova burzovnog posredovanja.
B. Postupak koji je doveo do pobijane odluke
26
Slijedom zahtjeva podnesenog 4. kolovoza 2015., Europska komisija je 4. prosinca 2015. društvu Deutsche Bank AG priznala uvjetno oslobađanje od kazne u skladu s točkom 8. podtočkom (a) Obavijesti Komisije o oslobađanju od kazni i smanjenju kazni u slučajevima kartela (SL 2006., C 298, str. 17.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 4., str. 62.). Ta je banka nastavila surađivati te je tijekom cijele istrage Komisiji pružala dodatne informacije i dokaze o spornoj povredi.
27
Komisija je 4. prosinca 2015., 6. rujna 2016., 15. ožujka 2017. i 12. studenoga 2019., u skladu s člankom 18. stavkom 2. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1/2003 od 16. prosinca 2002. o provedbi pravila o tržišnom natjecanju koja su propisana člancima [101. i 102. UFEU‑a] (SL 2003., L 1, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 1., str. 165. i ispravak SL 2016., L 173, str. 108.), poslala zahtjeve za pružanje informacija društvima Bank of America Corporation i Merrill Lynch International (u daljnjem tekstu zajedno nazvana: BofA), društvu Crédit agricole, društvu Credit Suisse i drugim bankama.
28
Između 21. i 24. studenoga 2016. Komisija je provela inspekcijski nadzor u prostorima društava BofA i Credit Suisse u Londonu (Ujedinjena Kraljevina).
29
Komisija je 20. i 21. prosinca 2018., s jedne strane, pokrenula postupak radi donošenja odluke u skladu s poglavljem III. Uredbe br. 1/2003, na temelju članka 2. stavka 1. i članka 10. stavka 1. Uredbe Komisije (EZ) br. 773/2004 od 7. travnja 2004. o postupcima koje Komisija vodi na temelju članaka [101. i 102. UFEU‑a] (SL 2004., L 123, str. 18.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 1., str. 298.), te je, s druge strane, društvima Deutsche Bank, Credit Suisse, Crédit agricole i BofA dostavila obavijest o preliminarno utvrđenim činjenicama u postupku (u daljnjem tekstu: obavijest o preliminarno utvrđenim činjenicama u postupku).
30
Svim adresatima obavijesti o preliminarno utvrđenim činjenicama u postupku odobren je uvid u spis Komisijine istrage. U skladu s člankom 10. stavkom 2. Uredbe br. 773/2004, svi su podnijeli pisana očitovanja o toj obavijesti. Također su svoje argumente iznijeli na raspravi održanoj od 10. do 11. srpnja 2019.
31
Komisija je 6. studenoga 2020. svim adresatima obavijesti o preliminarno utvrđenim činjenicama u postupku poslala dopis s dodatnim pojašnjenjima o metodi koju je predložila za određivanje zamjenske vrijednosti za vrijednost prihoda od prodaje (proxy for the value of sales) za potrebe izračuna iznosa njihove novčane kazne (u daljnjem tekstu: dopis o novčanim kaznama). Kao odgovor na taj dopis društvo Deutsche Bank podnijelo je očitovanja 4. prosinca 2020., a društva Crédit agricole, Credit Suisse i BofA podnijela su ih 8. siječnja 2021.
C. Pobijana odluka
1.
Utvrđenje sporne povrede
32
Komisija u pobijanoj odluci navodi brojne razgovore među trgovcima banaka o kojima je riječ vođene preko stalnih ili nestalnih internetskih foruma, kao i elektroničke ili telefonske dvostrane razgovore vođene u razdoblju od 19. siječnja 2010. do 24. ožujka 2015. (uvodne izjave 90. do 92. pobijane odluke).
33
Komisija je u tom kontekstu smatrala da je glavni cilj suradnje među predmetnim trgovcima bio osigurati konkurentsku prednost u odnosu na svoje klijente i konkurente, tako da usklade svoje cijene i aktivnosti trgovanja te da razmijene osjetljive poslovne informacije o tržištu koje se odnose na njihove aktivnosti trgovanja, cijene te strategije trgovanja i određivanja cijena u sektoru obveznica SSA (uvodne izjave 102. i 638. pobijane odluke).
34
Komisija je na temelju toga zaključila da su banke o kojima je riječ svjesno zamijenile rizike tržišnog natjecanja s praktičnom međusobnom suradnjom, na štetu drugih dionika na tržištu i svojih klijenata. Prema mišljenju te institucije, niz razgovora o kojima je riječ može se podijeliti u pet kategorija sporazumâ ili usklađenih djelovanja, a te su kategorije međusobno usko povezane te se djelomično podudaraju (uvodne izjave 613., 638., 643. i 758. pobijane odluke).
35
Kao što to proizlazi iz uvodnih izjava 103. i 613. pobijane odluke, tih pet kategorija čini sljedeće:
–
kao prvo, usklađivanje cijena ponuđenih drugim ugovornim stranama (u daljnjem tekstu: kategorija 1);
–
kao drugo, usklađivanje cijena koje se u pravilu priopćavaju na tržištu (u daljnjem tekstu: kategorija 2);
–
kao treće, razmjena osjetljivih poslovnih informacija, bilo aktualnih ili usmjerenih na budućnost, o svojim aktivnostima trgovanja i trgovinskim tokovima na sekundarnom tržištu (u daljnjem tekstu: kategorija 3);
–
kao četvrto, razmjenjivanje, potvrđivanje i usklađivanje strategija trgovanja i određivanja cijena (u daljnjem tekstu: kategorija 4);
–
kao peto, usklađivanje aktivnosti trgovanja (u daljnjem tekstu: kategorija 5).
36
Kad je riječ o pravnoj kvalifikaciji postupanja o kojima je konkretno riječ, Komisija je zaključila da su ona protivna članku 101. stavku 1. UFEU‑a, s obzirom na to da su se sastojala od sporazumâ ili usklađenih djelovanja čiji je cilj bio ograničavanje ili narušavanje tržišnog natjecanja u sektoru obveznica SSA u Europskom gospodarskom prostoru (EGP), kao što to proizlazi iz članka 1. pobijane odluke.
37
Kako bi došla do tog zaključka, Komisija je na prvom mjestu utvrdila da predmetna postupanja imaju sve značajke sporazuma ili usklađenih djelovanja u smislu članka 101. stavka 1. UFEU‑a (vidjeti odjeljak 5.2.1. i osobito uvodne izjave 620. i 621. pobijane odluke).
38
Na drugom mjestu, Komisija je smatrala da je predmet navedenih postupanja – s obzirom na njihov sadržaj, ciljeve te ekonomski ili pravni kontekst u kojem su se odvijala – bilo ograničavanje ili narušavanje tržišnog natjecanja usuglašavanjem cijena, podjelom klijenata, podjelom tržišta i razmjenom osjetljivih poslovnih informacija kojima se smanjuje neizvjesnost koja prevladava na tržištu. Komisija je u tom pogledu smatrala i da se tim postupanjima također narušavalo tržišno natjecanje stvaranjem asimetrije u obaviještenosti među dionicima na tržištu, čime je bankama o kojima je riječ pružena konkurentska prednost koja je tim značajnija jer se odnosila trgovanje izvan uređenog tržišta na kojem vlada znatna neizvjesnost (vidjeti odjeljak 5.2.2. i osobito uvodne izjave 739., 741. i 742. pobijane odluke).
39
Na trećem mjestu, Komisija je smatrala da predmetna postupanja predstavljaju jedinstvenu i trajnu povredu jer su bila dio sveobuhvatnog plana kojim se nastojao ostvariti isti protutržišni cilj. Komisija je u tom pogledu osobito istaknula da su se ta postupanja odnosila na istovrstan proizvod kojim se trguje na sličan način, da je uspostavljeni mehanizam isti, da su banke o kojima je riječ u pravilu bile iste i da su se mijenjale samo ako je jedan od trgovaca koji je sudjelovao u predmetnim postupanjima prešao iz jedne banke u drugu (vidjeti odjeljak 5.2.3.2. i osobito uvodne izjave 757. do 763. pobijane odluke).
40
Na četvrtom mjestu, postupanja o kojima je riječ odnosila su se na obveznice SSA koje su izdala tijela i institucije sa sjedištem u EGP‑u te su bila predmet znatnog broja transakcija među državama članicama kao i između Europske unije i zemalja koje su članice EGP‑a. Stoga su ta postupanja, prema Komisijinu mišljenju, mogla utjecati na trgovinu među državama članicama kao i među ugovornim stranama Sporazuma o EGP‑u (SL 1994., L 1, str. 3.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 11., svezak 106., str. 4.) (vidjeti odjeljak 5.2.4.2. pobijane odluke).
41
Na petom mjestu, Komisija je smatrala da se članak 101. stavak 3. UFEU‑a i članak 53. stavak 3. Sporazuma o EGP‑u ne primjenjuju na ovaj slučaj (vidjeti odjeljak 5.3. pobijane odluke).
2.
Izricanje novčanih kazni
42
Komisija je navela da je odredila iznos izrečenih novčanih kazni u skladu sa Smjernicama o metodi za utvrđivanje kazni koje se propisuju u skladu s člankom 23. stavkom 2. točkom (a) Uredbe br. 1/2003 (SL 2006., C 210, str. 2.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 4., str. 58.;u daljnjem tekstu: Smjernice) (vidjeti odjeljak 8.2. pobijane odluke). Međutim, uzimajući u obzir posebnosti financijskog sektora i osobito činjenicu da se financijskim proizvodima, kao što su obveznice SSA, ne ostvaruju prihodi od prodaje u uobičajenom smislu pojma, Komisija je, umjesto da upotrijebi „vrijednost prihoda od prodaje” povezanu s trgovanjem obveznicama SSA kako bi odredila polazišnu točku za izračun novčane kazne, smatrala da je svrsishodno odrediti zamjensku vrijednost za vrijednost prihoda od prodaje (u daljnjem tekstu: zamjenska vrijednost) koja se temelji, s jedne strane, na nominalnom iznosu obveznica SSA kojima se trgovalo u odgovarajućim razdobljima tijekom kojih su banke o kojima je riječ sudjelovale u spornoj povredi i, s druge strane, na razlici između kupovne i prodajne cijene tih obveznica SSA (vidjeti odjeljak 8.2.3. pobijane odluke).
43
Komisija je osim toga odredila iznos novčane kazne izrečene svakoj od predmetnih banaka tako što je utvrdila osnovni iznos, izračunan s obzirom na težinu i trajanje povrede, te prilagodila taj osnovni iznos ovisno o parametrima svojstvenima svakoj banci.
3.
Izreka
44
Izreka pobijane odluke glasi kako slijedi:
„Članak 1.
Sljedeći poduzetnici povrijedili su članak 101. [UFEU‑a] i članak 53. Sporazuma o EGP‑u sudjelujući tijekom navedenih razdoblja u jedinstvenoj i trajnoj povredi koja se odnosila na [obveznice SSA] koje obuhvaćaju cijeli EGP i koja se sastojala od sporazuma i/ili usklađenih djelovanja čiji je cilj bio ograničavanje i/ili narušavanje tržišnog natjecanja u sektoru [obveznica SSA]:
(a)
Društva DB Group Services (UK) Ltd i Deutsche Bank AG sudjelovala su od 19. siječnja 2010. do 28. ožujka 2014.; tijekom tog razdoblja društvo Deutsche Securities Inc. sudjelovalo je od 22. ožujka 2010. do 25. veljače 2013.
(b)
[Društvo BofA] sudjelovalo [je] prvi put od 19. siječnja 2010. do 23. listopada 2012.; i ponovno od 22. srpnja 2014. do 27. siječnja 2015.;
(c)
[Društvo Crédit agricole] sudjelovalo [je] od 10. siječnja 2013. do 24. ožujka 2015.;
d)
[Društvo Credit Suisse] sudjelovalo [je] od 21. lipnja 2010. do 24. ožujka 2015.;
Članak 2.
Sljedeće novčane kazne izrečene su zbog povrede iz članka 1.:
(a)
[Društvu Deutsche Bank]: 0 eura
(b)
[Društvu BofA]: 12642000 eura
(c)
[Društvu Crédit agricole]: 3993000 eura
(d)
[Društvu Credit Suisse]: 11859000 eura
[…]
Članak 3.
Poduzetnici iz članka 1. moraju odmah prestati s povredama iz navedenog članaka, ako to još nisu učinili.
Moraju se ubuduće suzdržati od bilo kakvih radnji ili ponašanja iz članka 1., kao i bilo kakve radnje ili ponašanja kojima se postiže sličan cilj ili učinak.
[…]”
II. Zahtjevi stranaka
45
U predmetu T‑386/21 društvo Crédit agricole od Općeg suda zahtijeva da:
–
poništi pobijanu odluku, osobito članak 1. te odluke ili, podredno, poništi određene dijelove navedene odluke, na temelju članka 263. UFEU‑a;
–
poništi novčanu kaznu ili, podredno, smanji iznos novčane kazne, uključujući smanji iznos novčane kazne na nulu, na temelju članka 261. UFEU‑a;
–
naloži Komisiji poduzimanje nužnih mjera radi postupanja u skladu s presudom Općeg suda, u skladu s člankom 266. UFEU‑a;
–
naloži Komisiji snošenje troškova.
46
U predmetu T‑406/21 društvo Credit Suisse od Općeg suda zahtijeva da:
–
djelomično ili u cijelosti poništi članak 1. točku (d) pobijane odluke;
–
podredno, djelomično poništi članak 1. točku (d) te odluke, i to u dijelu u kojem je utvrđeno da se komuniciranjem o određivanju cijena ograničava tržišno natjecanje s obzirom na cilj ili da je društvo Credit Suisse sudjelovalo u jedinstvenoj i trajnoj povredi tijekom cijelog njezinog trajanja navedenog u tom članku;
–
poništi članak 2. točku (d) te iste odluke;
–
podredno, djelomično poništi članak 2. točku (d) pobijane odluke;
–
naloži Komisiji snošenje troškova ili, podredno, odgovarajućeg dijela tih troškova.
47
U predmetu T‑386/21 i predmetu T‑406/21 Komisija od Općeg suda zahtijeva da:
–
odbije tužbu u cijelosti;
–
naloži tužiteljima snošenje troškova.
III. Pravo
48
Nakon saslušanja stranaka Opći sud odlučuje spojiti predmete T‑386/21 i T‑406/21 u svrhu donošenja ove presude, u skladu s člankom 68. stavkom 1. njegova poslovnika.
A. Zahtjevi za neotkrivanje javnosti određenih podataka
49
Tijekom postupka, društva Crédit agricole i Credit Suisse te Komisija u bitnome su zatražili neotkrivanje javnosti određenih podataka iz ove presude u skladu s člancima 66. i 66.a Poslovnika.
50
U tom pogledu valja podsjetiti na to da pri usklađivanju zahtjeva javnosti sudskih odluka s pravom na zaštitu osobnih podataka i poslovne tajne sud mora, u konkretnim okolnostima, tražiti pravednu ravnotežu, uzimajući pritom u obzir i pravo javnosti na pristup sudskim odlukama, u skladu s načelima iz članka 15. UFEU‑a (vidjeti presudu od 27. travnja 2022., Sieć Badawcza Łukasiewicz – Port Polski Ośrodek Rozwoju Technologii/Komisija, T‑4/20, EU:T:2022:242, t. 29. i navedenu sudsku praksu).
51
Osim toga, povjerljivost informacije nije opravdana u slučaju, na primjer, informacija koje su već javne ili kojima šira javnost ili određeni specijalizirani krugovi mogu imati pristup, informacija koje se također nalaze u drugim odlomcima ili ispravama iz spisa za koje stranka koja želi zadržati povjerljivost informacije o kojoj je riječ nije podnijela zahtjev u tu svrhu, informacija koje nisu dovoljno konkretne ili precizne za otkrivanje povjerljivih podataka ili pak informacija koje velikim dijelom proizlaze iz drugih informacija koje su zakonito dostupne zainteresiranim osobama odnosno koje čine njihov logički zaključak (vidjeti rješenje od 14. ožujka 2022., Bulgarian Energy Holding i dr./Komisija, T‑136/19, EU:T:2022:149, t. 9. i navedenu sudsku praksu).
52
Usto, podatke koji su bili tajni ili povjerljivi, ali koji su stari pet ili više godina, načelno zbog proteka vremena treba smatrati zastarjelima te da su stoga prestali biti tajni ili povjerljivi, osim ako iznimno stranka koja se poziva na tu tajnost ili tu povjerljivost dokaže da su, unatoč svojoj starosti, ti podaci i dalje ključni elementi njezina poslovnog položaja ili poslovnih položaja trećih osoba o kojima je riječ (vidjeti presudu od 19. lipnja 2018., Baumeister, C‑15/16, EU:C:2018:464, t. 54. i navedenu sudsku praksu).
53
S obzirom na prethodno navedeno, Opći sud u ovom slučaju odlučuje, u pogledu javne verzije ove presude, anonimizirati imena fizičkih osoba navedenih u pobijanoj odluci. Opći sud također odlučuje izostaviti određene podatke o faktoru prilagodbe koji je Komisija primijenila u slučaju društava Crédit agricole i Credit Suisse u okviru izračuna iznosa izrečenih novčanih kazni, a koje je Komisija prikrila u pobijanoj odluci kako od banaka koje su sudjelovale u spornoj povredi tako i od javnosti.
54
Suprotno tomu, razumljivost obrazloženja ove presude, protek vremena, stereotipno obrazloženje zahtjevâ za neotkrivanje određenih podataka, informacije već dostupne javnosti, kao i velike promjene do kojih je došlo od ožujka 2015. u aktivnosti društava Crédit agricole i Credit Suisse povezanoj sa sektorom obveznica SSA opravdavaju da Opći sud javnosti otkrije određene podatke koji se odnose na kritike tih banaka, posebno na metodu koju je Komisija primijenila za izračun novčanih kazni izrečenih tim bankama.
55
Stoga, s jedne strane, Opći sud osobito odlučuje da u javnoj verziji ove presude neće prikriti informacije sadržane u tablicama 2. do 4. priloga pobijanoj odluci, dostavljenima društvu Crédit agricole, kao ni određene informacije iz tablice 5. tog priloga.
56
S druge strane, kad je riječ o društvu Credit Suisse, Opći sud osobito odlučuje da u javnoj verziji ove presude neće prikriti informacije sadržane u tablici 5. priloga pobijanoj odluci dostavljenog toj banci, prosječno vrijeme proteklo od njegovih dnevnih transakcija kupnje i prodaje do „djelomično uravnoteženih” transakcija, postotak „djelomično uravnoteženih” transakcija ili „potpuno uravnoteženih” transakcija u odnosu na ukupan broj transakcija koje je izvršila ta banka i postotak transakcija kupnje likvidnih sredstava u odnosu na ukupan broj transakcija koje je izvršila ta banka.
B. Predmet tužbe društava Crédit agricole i Credit Suisse
1.
Tužba društva Crédit agricole
57
Najprije valja podsjetiti na to da odluku donesenu na temelju članka 101. UFEU‑a u pogledu nekoliko poduzetnika, iako je sastavljena i objavljena kao jedna odluka, treba analizirati kao skup pojedinačnih odluka kojima se u pogledu svakog od poduzetnika kojima je upućena utvrđuje povreda ili povrede za koje se tereti i kojima mu se, ovisno o slučaju, izriče novčana kazna (presuda od 16. rujna 2013., Galp Energia España i dr./Komisija, T‑462/07, neobjavljena, EU:T:2013:459, t. 90.).
58
Iz toga proizlazi da svaki adresat te odluke podnošenjem tužbe za poništenje protiv takve odluke može pokrenuti postupak pred sudom Unije samo u pogledu dijelova odluke koji se odnose na njega, dok oni koji se odnose na ostale adresate u pravilu ne ulaze u predmet spora koji sud Unije mora riješiti (vidjeti u tom smislu presudu od 15. srpnja 2015., Emesa‑Trefilería i Industrias Galycas/Komisija, T‑406/10, EU:T:2015:499, t. 117.).
59
Međutim, tom sudskom praksom ne oduzima se svim adresatima takve odluke mogućnost da u okviru svojih tužbi osporavaju sve činjenične okolnosti na koje se Komisija oslonila osobito kako bi zaključila da postupanja o kojima je riječ treba kvalificirati kao „jedinstvenu i trajnu povredu” ili „ograničenje s obzirom na cilj”, neovisno o činjenici da adresat koji ih osporava nije u njima sudjelovao.
60
Posljedično, društvu Crédit agricole nije dopušteno zahtijevati poništenje članaka 1. i 2. pobijane odluke u cijelosti. U najboljem slučaju može zahtijevati poništenje dijelova tih članaka koji se na njega odnose.
61
Stoga treba smatrati da se zahtjev za poništenje članka 1. pobijane odluke ili zahtjev za poništenje novčane kazne odnosi samo na članak 1. točku (c) i članak 2. točku (c) navedene odluke.
62
Nadalje, prvim i drugim dijelom svojeg tužbenog zahtjeva, kako ih se tumači u prethodnoj točki, društvo Crédit agricole u bitnome od Općeg suda zahtijeva poništenje članka 1. točke (c) i članka 2. točke (c) pobijane odluke te, podredno, smanjenje iznosa novčane kazne predviđene potonjim člankom.
63
Stoga Opći sud na temelju članka 263. UFEU‑a treba ocijeniti zakonitost pobijane odluke u dijelu u kojem se odnosi na društvo Crédit agricole, i to u pogledu, s jedne strane, utvrđenja povrede koja mu se stavlja na teret u članku 1. točki (c) pobijane odluke i, s druge strane, novčane kazne koja mu je izrečena u članku 2. točki (c) te odluke, kao i iskoristiti neograničenu nadležnost koja mu se priznaje u skladu s člankom 261. UFEU‑a i člankom 31. Uredbe br. 1/2003, kad je riječ o iznosu novčane kazne koja je izrečena toj banci.
64
Naposljetku, trećim dijelom svojeg tužbenog zahtjeva društvo Crédit agricole od Općeg suda zahtijeva i da naloži Komisiji da poduzme nužne mjere radi postupanja u skladu s presudom koju će Opći sud donijeti, u skladu s člankom 266. UFEU‑a.
65
Međutim, u okviru nadzora zakonitosti na temelju članka 263. UFEU‑a Opći sud nije nadležan za izdavanje naloga institucijama, tijelima, uredima ili agencijama Unije, čak ni u slučaju kada se oni odnose na načine izvršavanja njegovih presuda (rješenja od 22. rujna 2016., Gaki/Komisija, C‑130/16 P, neobjavljeno, EU:C:2016:731, t. 14. i od 19. srpnja 2016., Trajektna luka Split/Komisija, T‑169/16, neobjavljeno, EU:T:2016:441, t. 13.). Isto vrijedi kad Opći sud izvršava svoju neograničenu nadležnost.
66
Iz toga slijedi da treći dio tužbenog zahtjeva društva Crédit agricole treba odmah odbaciti zbog nenadležnosti.
2.
Tužba društva Credit Suisse
67
Prvim i drugim, trećim i četvrtim dijelom tužbenog zahtjeva, koji su istaknuti samo na temelju članka 263. UFEU‑a, društvo Credit Suisse u bitnome zahtijeva potpuno ili djelomično poništenje članka 1. točke (d) pobijane odluke, kao i potpuno „poništenje” ili, podredno, djelomično poništenje novčane kazne koja mu je izrečena u članku 2. točki (d) te odluke.
68
U odgovoru na mjeru upravljanja postupkom, društvo Credit Suisse izričito je potvrdilo da od Općeg suda ne zahtijeva da izvrši svoju neograničenu nadležnost predviđenu člankom 261. UFEU‑a i člankom 31. Uredbe br. 1/2003, nego samo da od Općeg suda u pogledu novčane kazne koja mu je izrečena zahtijeva da na temelju članka 263. UFEU‑a provede nadzor zakonitosti nad njezinim pojedinim dijelovima i metodom za izračun na kojoj se ona temeljila.
69
Stoga Opći sud u pogledu društva Credit Suisse treba ocijeniti samo zakonitost pobijane odluke na temelju članka 263. UFEU‑a, uključujući u dijelu u kojem se odnosi na novčanu kaznu koja je njome izrečena.
C. Predmet povrede utvrđene u pobijanoj odluci
70
U okviru svojeg prvog i drugog tužbenog razloga, koji se temelje na pogreškama u kvalifikaciji postupanja o kojima je riječ kao „ograničenja s obzirom na cilj” i kao „jedinstvene i trajne povrede”, društvo Crédit agricole u više navrata tvrdi da je Komisija u članku 1. pobijane odluke utvrdila jedinstvenu i trajnu povredu koja se sastoji od pet „samostalnih” povreda koje odgovaraju pet kategorija postupanja iz uvodnih izjava 103. i 613. te odluke (vidjeti točku 35. ove presude).
71
Društvo Crédit agricole na temelju toga zaključuje da je Komisija u pobijanoj odluci trebala utvrditi da „svaka od pet kategorija navodnih postupanja predstavlja povredu s obzirom na cilj” i da, „ako nije dokazano da je [to društvo počinilo] neko od pet kategorija postupanja, treba isključiti jedinstvenu i trajnu povredu koju je utvrdila Komisija”.
72
Komisija osporava to tumačenje pobijane odluke prvenstveno jer je u njoj utvrdila samo jednu „jedinstvenu i trajnu povredu”, a da pritom prethodno ili istodobno nije identificirala zasebne povrede koje odgovaraju postupanjima obuhvaćenima nekom od pet kategorija iz uvodnih izjava 103. i 613. te odluke.
73
Valja istaknuti da je točno određivanje opsega i broja povreda utvrđenih u pobijanoj odluci ključno za ocjenu zakonitosti te odluke. Ključno je i za određivanje valjanosti određenih argumenata koje je istaknulo društvo Crédit agricole, osobito onih koji se temelje na pogreškama u razvrstavanju određenih postupanja u neku od kategorija iz uvodnih izjava 103. i 613. navedene odluke ili pak na pogreškama u njihovoj kvalifikaciji kao jedinstvene i trajne povrede te u sudjelovanju te banke u povredi, kao i na pogreškama u kvalifikaciji neke od tih pet kategorija kao „ograničenja s obzirom na cilj”.
74
Sud je u tom pogledu ocijenio da, iako se skup postupanja može kvalificirati kao „jedinstvena i trajna povreda”, iz toga se ne može zaključiti da se svako od tih postupanja nužno mora samo po sebi i pojedinačno kvalificirati kao zasebna povreda. To može biti slučaj samo ako je Komisija u konkretnoj odluci odlučila identificirati i kvalificirati kao takve svako od navedenih postupanja i zatim iznijeti dokaz o uključenosti poduzetnika kojem se ta postupanja pripisuju (vidjeti u tom smislu presudu od 16. lipnja 2022., Sony Corporation i Sony Electronics/Komisija, C‑697/19 P, EU:C:2022:478, t. 67.).
75
Osim toga, prilikom tumačenja predmetne odluke Opći sud treba paziti da ne pomiješa pojmove „ponašanje” i „povreda”, jer bi u protivnom mogao počiniti pogrešku koja se tiče prava (vidjeti u tom smislu presudu od 16. lipnja 2022., Sony Corporation i Sony Electronics/Komisija, C‑697/19 P, EU:C:2022:478, t. 78.).
76
U ovom slučaju stoga valja odrediti je li Komisija u pobijanoj odluci utvrdila postojanje samo jedne jedinstvene i trajne povrede s protutržišnim ciljem ili naprotiv, kao što to tvrdi društvo Crédit agricole, postojanje jedinstvene i trajne povrede koja se sastoji od pet različitih i samostalnih povreda koje sve imaju takav cilj.
77
U tom pogledu, točno je da je Komisija u pobijanoj odluci najprije ocijenila protutržišni cilj postupanja o kojima je riječ ili kategorija postupanja o kojima je riječ koje su utvrđene u uvodnim izjavama 103. i 613. (uvodne izjave 622. do 749.), da bi tek nakon toga utvrdila postojanje jedinstvene i trajne povrede (uvodne izjave 750. do 828.).
78
Time što je najprije ocijenila protutržišni cilj predmetnih postupanja ili predmetnih kategorija postupanja, Komisija je definirala pravila o dokazivanju povrede (vidjeti u tom smislu presudu od 30. siječnja 2020., Generics (UK) i dr., C‑307/18, EU:C:2020:52, t. 63. i 104.) čak i prije nego što je definirala opseg te povrede.
79
Takvo strukturiranje pobijanje odluke može navesti na zaključak da je Komisija namjeravala prethodno i zasebno ocijeniti štetnost za tržišno natjecanje svakog od predmetnih postupanja ili svake od predmetnih kategorija postupanja te, prema tome, utvrditi postojanje onoliko ograničenja s obzirom na cilj koliko je utvrđenih postupanja ili kategorija, i to čak i prije nego što utvrdi postojanje jedinstvene i trajne povrede.
80
Međutim, tumačenjem pobijane odluke u cijelosti ne može se potkrijepiti takav zaključak.
81
Naime, s jedne strane, u članku 1. pobijane odluke u pogledu društva Crédit agricole samo se utvrđuje da je ta banka „povrijedila članak 101. [UFEU‑a] i članak 53. Sporazuma o EGP‑u sudjelujući tijekom navedenih razdoblja u jedinstvenoj i trajnoj povredi koja se odnosila na [obveznice SSA] koje obuhvaćaju cijeli EGP i koja se sastojala od sporazuma i/ili usklađenih djelovanja čiji je cilj bio ograničavanje i/ili narušavanje tržišnog natjecanja u sektoru [obveznica SSA]”.
82
Stoga, za razliku od članka 1. odluke o kojoj je bila riječ u predmetu u kojem je donesena presuda od 16. lipnja 2022., Sony Corporation i Sony Electronics/Komisija (C‑697/19 P, EU:C:2022:478), i u kojoj se spominjala jedinstvena i trajna povreda koja se sastojala od više različitih povreda, u članku 1. pobijane odluke ne navodi se nijedna druga povreda koja bi mogla odgovarati postupanjima utvrđenima u pet kategorija postupanja iz uvodnih izjava 103. i 613. te odluke koje se navode u točki 35. ove presude.
83
S druge strane, to tumačenje teksta članka 1. pobijane odluke potvrđuje obrazloženje te odluke, s obzirom na koje po potrebi treba tumačiti izreku te odluke (presuda od 15. svibnja 1997., TWD/Komisija, C‑355/95 P, EU:C:1997:241, t. 21.).
84
Tako se u uvodnoj izjavi 827. pobijane odluke navodi samo da „sva koluzivna ponašanja između strana predstavljaju jedinstvenu i trajnu povredu članka 101. stavka 1. [UFEU‑a], za koju je svaka strana odgovorna”.
85
Dakle, u toj se uvodnoj izjavi ne predviđa da se postupanja koja su obuhvaćena nekom od pet kategorija iz uvodnih izjava 103. i 613. pobijane odluke također mogu zasebno i samostalno kvalificirati kao povrede članka 101. stavka 1. UFEU‑a, što se uostalom potvrđuje i u uvodnim izjavama 757. do 827. te odluke.
86
Usto, Komisija je u uvodnoj izjavi 104. pobijane odluke izričito navela da se različite kategorije postupanja koje je utvrdila opisuju za potrebe analize te da su povezane i da se često podudaraju.
87
Prema tome, argument društva Crédit agricole kojim se tvrdi da je Komisija utvrdila postojanje pet „samostalnih” povreda koje odgovaraju pet kategorija postupanja iz uvodnih izjava 103. i 613. pobijane odluke te se kvalificiraju kao „ograničenje s obzirom na cilj”, polazi od pogrešnog tumačenja te odluke. Stoga ga treba odbaciti.
88
Isto vrijedi za kritiku društva Crédit agricole kojom se tvrdi da je Komisija u okviru predmetne tužbe pokušala ponovno tumačiti svoju odluku kako bi navela Opći sud da utvrdi da pet kategorija postupanja iz uvodnih izjava 103. i 613. pobijane odluke ona nije shvatila kao da su samostalne.
89
Iz tog pogrešnog tumačenja pobijane odluke također proizlazi da su prigovori koje je istaknulo društvo Crédit agricole i koji se temelje na pogreškama u razvrstavanju predmetnih postupanja u neku od pet kategorija postupanja iz uvodnih izjava 103. i 613. pobijane odluke, kao i njihovim posljedicama za kvalifikaciju predmetnih postupanja kao „jedinstvene i trajne povrede” i kao „ograničenja s obzirom na cilj”, ili pak na pogreškama u kvalifikaciji neke od tih pet kategorija postupanja kao „ograničenja s obzirom na cilj”, bespredmetni i da ih stoga treba odbaciti.
90
Međutim, argumenti koje je društvo Crédit agricole istaknulo u pogledu konkretnih razgovora biti će razmotreni naknadno kako bi se utvrdilo je li Komisija sve predmetne razgovore mogla kvalificirati kao jedinstvenu i trajnu povredu s protutržišnim ciljem a da pritom ne počini ikakvu pogrešku.
D. Dopuštenost kritika upućenih protiv tumačenja razgovora koji se analiziraju u pobijanoj odluci
91
Komisija je u odjeljku 4.2. pobijane odluke i konkretno u njezinim uvodnim izjavama 112. do 577. iznijela kronološki pregled događaja na temelju dokaza kojima je raspolagala. Taj je pregled sastavljen u obliku analize i tumačenja transkripata više od 120 razgovora koje su trgovci iz predmetnih banaka vodili od siječnja 2010. do ožujka 2015., uglavnom na internetskim forumima na platformi Bloomberg. Komisija je upravo na temelju te analize i tog tumačenja zatim ocijenila postojanje sporazumâ ili usklađenih djelovanja, postojanje ograničenja tržišnog natjecanja i postojanje jedinstvene i trajne povrede, kao i njezina protutržišnog cilja.
92
Komisija u ovom slučaju u bitnome tvrdi da određene kritike koje su iznijela društva Crédit agricole i Credit Suisse nisu dopuštene s obzirom na to da se one ne odnose na njezino tumačenje sadržaja konkretnih razgovora spomenutih u pobijanoj odluci, nego na razgovore na koje se općenito upućuje i na koje se ne odnosi nijedna konkretna kritika. Isto tako, smatra da nisu dopuštene ni kritike upućene u pogledu razgovora koji se utvrđuju ili razmatraju u prilozima podnescima tih dviju banaka. Naposljetku, tvrdi da treba smatrati potkrijepljenima činjenične okolnosti i dokaze koje te dvije banke ne osporavaju ili valjano ne osporavaju.
93
U tom pogledu valja podsjetiti na to da na temelju članka 21. Statuta Suda Europske unije i članka 76. točke (d) Poslovnika, svaka tužba treba sadržavati predmet spora i sažeti prikaz istaknutih tužbenih razloga.
94
Prema ustaljenoj sudskoj praksi, ta naznaka mora biti dovoljno jasna i precizna kako bi se tuženiku omogućilo da pripremi obranu, a Općem sudu da odluči o tužbi (vidjeti presudu od 25. siječnja 2018., BSCA/Komisija, T‑818/14, EU:T:2018:33, t. 95. i navedenu sudsku praksu).
95
Dakle, da bi tužba, tužbeni razlog, prigovor ili argument istaknuti pred Općim sudom bili dopušteni, nužno je da bitne činjenične i pravne okolnosti na koje se tužitelj poziva proizlaze, barem sažeto, ali na dosljedan i razumljiv način, iz teksta same tužbe. Iako jest točno da se njezin tekst može u određenim točkama potkrijepiti i nadopuniti upućivanjem na pojedine odlomke dokumenata koji su joj priloženi, općenitim upućivanjem na druge podneske, pa čak i priložene tužbi, ne može se nadoknaditi nepostojanje bitnih dijelova pravne argumentacije, koje tužba na temelju odredbi navedenih u točki 93. ove presude mora sadržavati (vidjeti u tom smislu presudu od 13. lipnja 2013., Versalis/Komisija, C‑511/11 P, EU:C:2013:386, t. 115.).
96
Prilozi se stoga mogu uzeti u obzir samo ako se njima potkrepljuju ili nadopunjuju tužbeni razlozi, prigovori ili argumenti koje je tužitelj izričito iznio u tekstu svojih podnesaka te se može točno utvrditi kojim se infomacijama koje ti prilozi sadržavaju potkrepljuju ili nadopunjuju navedeni tužbeni razlozi, prigovori ili argumenti (vidjeti presudu od 9. rujna 2015., Samsung SDI i dr./Komisija, T‑84/13, neobjavljenu, EU:T:2015:611, t. 33. i navedenu sudsku praksu). Usto, Opći sud nije dužan u prilozima tražiti i prepoznavati tužbene razloge, prigovore i argumente za koje bi mogao smatrati da se na njima temelji tužba, s obzirom na to da prilozi imaju isključivo dokaznu i pomoćnu funkciju (vidjeti presudu od 17. rujna 2007., Microsoft/Komisija, T‑201/04, EU:T:2007:289, t. 94. i navedenu sudsku praksu).
97
Stoga se načelima navedenima u točkama 93. do 96. ove presude isključuje, u okviru tužbe podnesene protiv Komisijine odluke donesene na temelju članka 101. UFEU‑a u kojoj ta institucija poduzetnicima stavlja na teret određen broj konkretnih i utvrđenih postupanja, da su ti poduzetnici ograničeni konkretno i poktkrijepljeno osporavati samo neka od tih postupanja u tekstu svojih podnesaka, a u pogledu drugih postupanja Općem sudu se tim načelima dopušta da iz svojih zaključaka koji se odnose na ta prva postupanja donese odluku o tome kako treba postupiti u pogledu tih drugih postupanja, čak i ako su utvrđena u prilogu ili se u njemu na njih upućuje, ili se njima od Općeg suda traži da razmotri prilog u okviru kojeg su prvi put iznesene kritike u pogledu tih postupanja.
98
Naime, kritike koje se isključivo iznose u prilogu i odnose se na postupanja na koja se ne upućuje u tekstu podnesaka nekog tužitelja niti se štoviše u njima ta postupanja kritiziraju, ne mogu se kvalificirati kao argumenti koje je ta stranka istaknula u tekstu tih podnesaka.
99
Upravo s obzirom na ta razmatranja valja ispitati argumente o postojanju zapreke vođenju postupka koje je Komisija istaknula u pogledu kritika društava Crédit agricole i Credit Suisse.
1.
Argumenti o postojanju zapreke vođenju postupka koji se odnose na kritike društva Crédit agricole
100
U okviru svojeg prvog tužbenog razloga koji se odnosi na kvalifikaciju predmetnih postupanja kao „ograničenja s obzirom na cilj”, društvo Crédit agricole navodi da osporava protutržišni cilj svih razgovora zabilježenih u pet kategorija iz točke 35. ove presude. Društvo Crédit agricole u tu svrhu kao „primjer” navodi 11 različitih razgovora, odnosno razgovor za kategoriju 1 (od 12. ožujka 2015.), četiri razgovora za kategoriju 2 (od 31. siječnja, 15. veljače, 21. ožujka i 10. srpnja 2013.), tri razgovora za kategoriju 3 (od 19. ožujka, 24. svibnja i 25. srpnja 2013.), tri razgovora za kategoriju 4 (od 19. ožujka i 3. lipnja 2013. te od 6. kolovoza 2014.) i tri razgovora za kategoriju 5 (od 18. siječnja i 10. srpnja 2013. te od 12. ožujka 2015.).
101
U okviru svojeg trećeg tužbenog razloga društvo Crédit agricole prigovorilo je Komisiji i da je pogrešno pretpostavila da ono raspolaže informacijama razmijenjenima na predmetnim internetskim forumima kako bi postupanja o kojima je riječ kvalificirala kao „jedinstvenu i trajnu povredu”. U potporu svojoj argumentaciji ta se banka kao „primjer” poziva na tri razgovora, odnosno one od 10. i 31. siječnja, kao i na razgovor od 11. listopada 2013.
102
Komisija smatra da društvo Crédit agricole nije osporavalo većinu drugih razgovora koji mu se stavljaju na teret, što ta banka negira u replici. Navedena banka u tu svrhu upućuje na svoj odgovor na obavijest o preliminarno utvrđenim činjenicama u postupku, koji je priložen tužbi. Komisija prigovara da je to općenito upućivanje nedopušteno.
103
U tom pogledu, kad je riječ o prvom i trećem tužbenom razlogu koje je istaknulo društvo Crédit agricole, iz razmatranja navedenih u točkama 93. do 98. ove presude proizlazi da, u nedostatku konkretnih i potkrijepljenih kritika koje su makar i sažeto iznesene u tužbi, kritike koje je ta banka iznijela protiv razgovora koji nisu oni iz točaka 100. i 101. ove presude i koji su sadržani u tekstu njezinih podnesaka treba proglasiti nedopuštenima. Osim toga, taj se nedostatak u tužbi ne može otkloniti općenitim upućivanjem, što je društvo Crédit agricole učinilo u replici, na svoj odgovor na obavijest o preliminarno utvrđenim činjenicama u postupku, koji je priložen tužbi.
104
Suprotno onomu što tvrdi društvo Crédit agricole, takvom se ocjenom ne povređuje pravo te banke na djelotvoran pravni lijek zajamčeno člankom 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima jer je ta banka u osnovi bila prisiljena osporavati samo određene razgovore o kojima je riječ zbog zahtjeva u pogledu količine koji se primjenjuju na njezine podneske pred Općim sudom.
105
Naime, točno je da iz točke 105. Praktičnih pravila za provedbu Poslovnika proizlazi da je u izravnim tužbama podnesenima na temelju članka 263. UFEU‑a najveći dopušteni broj stranica podnesaka 50 stranica za tužbu i 25 stranica za repliku. Međutim, valja istaknuti da tužba društva Crédit agricole ima manje od 43 stranice i da ta banka uopće nije tražila dopuštenje da prijeđe taj najveći dopušteni broj, što je uostalom moguće učiniti na temelju točke 106. Praktičnih pravila za provedbu Poslovnika.
106
Iz prethodno navedenog proizlazi da treba smatrati da su Komisijine ocjene u pobijanoj odluci u pogledu razgovora koje društvo Crédit agricole osporava na temelju općenitih i nepotkrijepljenih razmatranja ili razgovora koje ta banka osporava na temelju upućivanja na svoj odgovor na obavijest o preliminarno utvrđenim činjenicama u postupku utvrđene i stoga konačne (vidjeti po analogiji presudu od 7. studenoga 2019., Campine i Campine Recycling/Komisija, T‑240/17, neobjavljenu, EU:T:2019:778, t. 105.).
107
Suprotno tomu, dovoljno konkretne i potkrijepljene kritike iznesene u pogledu razgovora iz točaka 100. i 101. ove presude dopuštene su te će se analizirati na temelju vremena s datumara navedenog na transkriptima tih razgovora koje su dostavili društvo Crédit agricole ili Komisija.
2.
Argumenti o postojanju zapreke vođenju postupka koji se odnose na kritike društva Credit Suisse
108
U okviru drugog dijela svojeg prvog tužbenog razloga društvo Credit Suisse smatra da je Komisija povrijedila članak 101. UFEU‑a time što je zaključila da se „komuniciranjem o cijenama” ograničava tržišno natjecanje s obzirom na cilj. U tom kontekstu samo navodi da se taj izraz odnosi na „komuniciranje koje obuhvaća informacije o (i.) odgovarajućoj vrijednosti obveznice, (ii.) strategijama trgovanja drugih ugovornih strana, (iii.) pozicijama u inventaru održavatelja tržišta i (iv.) tokovima nalogâ”.
109
U odgovoru na argument o postojanju zapreke vođenju postupka u kojem Komisija tvrdi da je nepreciznost izraza „komuniciranje o cijenama” trebala dovesti do nedopuštenosti drugog dijela prvog tužbenog razloga društva Credit Suisse, ta je banka u prilogu replici dostavila tablicu u kojoj su se navodila 25 razgovora koji se kvalificiraju kao „komuniciranje o cijenama”. U toj se tablici točno navodi datum svakog od tih razgovora, uvodna izjava pobijane odluke koja se odnosi na njih i njezina oznaka u Komisijinu spisu.
110
U tom pogledu, iz razmatranja navedenih u točkama 93. do 98. ove presude proizlazi da u nedostatku konkretnih i potkrijepljenih kritika koje su makar i sažeto iznesene u tužbi ili čak u replici i prilogu toj replici, kritike koje je ta banka iznijela protiv Komisijina tumačenja sadržaja 25 razgovora iz točke 109. ove presude treba proglasiti nedopuštenima.
111
Iz prethodno navedenog proizlazi da treba smatrati da su Komisijine ocjene u pobijanoj odluci u pogledu razgovora koje društvo Credit Suisse osporava na temelju općenitih i nepotkrijepljenih argumenata ili razgovora koje ta banka osporava na temelju upućivanja na prilog replici, utvrđene a samim time i konačne (vidjeti po analogiji presudu od 7. studenoga 2019., Campine i Campine Recycling/Komisija, T‑240/17, neobjavljenu, EU:T:2019:778, t. 105.).
112
Suprotno tomu, dovoljno konkretne i potkrijepljene kritike iznesene u okviru drugih dijelova tužbenih razloga ili drugih tužbenih razloga i usmjerene protiv Komisijinih tumačenja sadržaja razgovora analiziranih u pobijanoj odluci, dopuštene su te će se analizirati na temelju vremena s datumara navedenog na transkriptima tih razgovora koje su dostavili društvo Credit Suisse ili Komisija.
113
To je slučaj s kritikama koje se odnose na protutržišnu prirodu određenih razgovora i, konkretno, s kritikama upućenima protiv tumačenja sadržaja razgovora od 28. rujna 2010., 8. veljače 2012. i 10. siječnja 2013., sažeto navedenih u okviru prvog dijela prvog tužbenog razloga, i protiv tumačenja sadržaja razgovora od 12. ožujka 2015. i poruke elektroničke pošte od 24. ožujka 2015., navedenih u okviru četvrtog dijela drugog tužbenog razloga. To je slučaj i s kritikama iznesenima u okviru drugog dijela drugog tužbenog razloga, koje se ne odnose na protutržišnu prirodu određenih razgovora, nego su upućene protiv ocjena iznesenih u uvodnoj izjavi 808. pobijane odluke u pogledu razmjera saznanja koje je društvo Credit Suisse imalo o protutržišnim postupanjima, na temelju sadržaja razgovora od 25. srpnja i 22. listopada 2013. te od 9. siječnja 2014.
E. Zahtjevi za poništenje društava Crédit agricole i Credit Suisse
114
U prilog svojim tužbama tužitelji ističu tužbene razloge koji se u velikoj mjeri podudaraju i koje treba ocijeniti zajedno, pri čemu treba osigurati odgovor na konkretne argumente koje je istaknuo svaki od tih tužitelja.
115
Njihovi se tužbeni razlozi u bitnome temelje na trima kategorijama kritika koje valja redom ispitati, a odnose se, kao prvo, na pogreške u kvalifikaciji predmetnih postupanja kao „jedinstvene i trajne povrede”, kao i na opseg njihova sudjelovanja u toj povredi (drugi tužbeni razlog društva Crédit agricole i drugi tužbeni razlog društva Credit Suisse), kao drugo, na pogreške u kvalifikaciji navedene jedinstvene i trajne povrede kao „ograničenja s obzirom na cilj” (prvi tužbeni razlog društva Crédit agricole i prvi tužbeni razlog društva Credit Suisse) i, kao treće, na pogreške u određivanju iznosa njihove odgovarajuće novčane kazne (četvrti tužbeni razlog društva Crédit agricole i treći tužbeni razlog društva Credit Suisse).
116
Međutim, prethodno valja ispitati treći tužbeni razlog društva Crédit agricole, koji se temelji na povredi načela pretpostavke nedužnosti, s obzirom na to da je Komisija pogrešno pretpostavila da su trgovci iz predmetnih banaka bili upoznati s informacijama koje razmijenjivane na internetskim formuma samo zbog činjenice da su na njih bili spojeni.
1.
Treći tužbeni razlog društva Crédit agricole, koji se temelji na povredi načela pretpostavke nedužnosti
117
Trećim tužbenim razlogom društvo Crédit agricole prigovara Komisiji da je prilikom kvalifikacije predmetnih postupanja na temelju članka 101. stavka 1. UFEU‑a pretpostavila da su „[uključeni i, konkretno, njegovi] trgovci bili upoznati sa svim informacijama koje su razmjenjivane na internetskom forumu jer trgovac o kojem je riječ nije bio uključen u grupu za razgovor niti u razmjenu poruka”.
118
U potporu tom tužbenom razlogu društvo Crédit agricole poziva se na presudu od 21. siječnja 2016., Eturas i dr. (C‑74/14, EU:C:2016:42, t. 45. i 50.), u skladu s kojom se „[p]retpostavka nedužnosti protivi […] tomu da […] samo slanje […] poruke može biti dovoljan dokaz da se utvrdi da su njezini adresati morali znati za njezin sadržaj” i u skladu s kojom, ako se ne može utvrditi da je neki poduzetnik znao za određenu poruku, moraju postojati „drug[e] objektivn[e] i podudarn[e] indicij[e] da je prešutno prista[o] na protutržišnu radnju”. Usto, ta banka tvrdi da se sudska praksa koja se odnosi na razmjenu informacija na sastancima uživo ne može primijeniti na razmjenu informacija na internetskim forumima.
119
Stoga Komisija u ovom slučaju nije mogla valjano zaključiti da je pružanje informacija „sudionicima koji nisu aktivni” na internetskom forumu dovoljno kako bi se smatralo da su ih ti sudionici dobili i bili upoznati s njima, osobito zbog činjenice, utvrđene u uvodnoj izjavi 587. pobijane odluke, da su imali mogućnost pristupiti prošlim razgovorima. To također proizlazi iz činjenice da je trgovac iz društva Crédit agricole bio član više od 100 internetskih foruma te se informirao iz vrlo brojnih drugih izvora koji su mu se prikazivali na šest do osam zaslona.
120
Konkretno, Komisija ne može smatrati da su razgovori od 10. i 31. siječnja 2013. te od 11. listopada 2013. izravno inkriminirajući, s obzirom na to da se, u prvom slučaju, trgovac iz društva Crédit agricole prijavio na predmetni internetski forum tek nakon razmjene informacija koju je utvrdila Komisija i da, u potonjim slučajevima, iako je bio prijavljen na dotični internetski forum, on nije aktivno sudjelovao u inkriminirajućoj razmjeni informacija.
121
Usto, Komisija nije dokazala da je trgovcu iz društva Crédit agricole bilo u interesu tražiti predmetne informacije ili da je poduzeo radnje na temelju tih informacija. Osim toga, budući da trgovac iz društva Crédit agricole nije bio upoznat s tim informacijama, on se nije od njih mogao javno ograditi.
122
Komisija smatra da argumenti društva Crédit agricole nisu osnovani i da su kritike upućene protiv razgovora od 10. i 31. siječnja 2013. te od 11. listopada 2013. bespredmetne, s obzirom na to da ta banka nije osporavala druge razgovore koji joj se stavljaju na teret.
123
Najprije valja odbaciti Komisijinu tvrdnju da su kritike koje su upućene protiv razgovora od 10. i 31. siječnja 2013. te od 11. listopada 2013. bespredmetne.
124
Naime, iako se, kao što se to ističe u točki 103. ove presude, ne može smatrati da društvo Crédit agricole u okviru svojeg trećeg tužbenog razloga na dopušten način kritizira druge razgovore osim tih triju razgovora, izostanak dopuštenog osporavanja većine postupanja koja je Komisija inkriminirala ipak ne može dovesti do toga da se automatski i bez pojedinačne analize osporavanih razgovora zaključi da su sva postupanja koja je utvrdila Komisija pravilno kvalificirana kao jedinstvena i trajna povreda s protutržišnim ciljem.
125
Kad je riječ o meritumu, valja istaknuti da se zbog kritika koje je iznijelo društvo Crédit agricole postavljaju dva različita pitanja.
126
Kao prvo, kad je riječ o pitanju može li Komisija kao dokaz protutržišnog postupanja smatrati razgovore vođene u okviru internetskog foruma na koji je konkretni poduzetnik bio prijavljen, ali u kojima nije aktivno sudjelovao, valja podsjetiti na to da, prema ustaljenoj sudskoj praksi, pasivni načini sudjelovanja u povredi, kao što je nazočnost nekog poduzetnika na sastancima na kojima su sklopljeni sporazumi koji su protutržišne prirode a da se on tomu nije izrijekom protivio, upućuju na suučesništvo koje može dovesti do njegove odgovornosti na temelju članka 101. stavka 1. UFEU‑a, s obzirom na to da prešutno odobravanje zabranjene inicijative, bez javnog distanciranja od njezina sadržaja ili njezina prijavljivanja upravnim tijelima, ima za učinak ohrabrivanje nastavljanja povrede i ugrožavanje njezina razotkrivanja (vidjeti presudu od 22. listopada 2015., AC‑Treuhand/Komisija, C‑194/14 P, EU:C:2015:717, t. 31. i navedenu sudsku praksu).
127
Točno je da je ta sudska praksa razvijena po pitanju sastanaka koji su održavani u prisustvu zastupnika poduzetnika o kojima je riječ. Međutim, ništa ne upućuje na zaključak da se ona ne može po analogiji primijeniti na razgovore vođene na internetskim forumima na koje se određeni poduzetnik spojio.
128
Takav zaključak ne mogu dovesti u pitanje točke 45. i 50. presude od 21. siječnja 2016., Eturas i dr. (C‑74/14, EU:C:2016:42), na koje se poziva društvo Crédit agricole.
129
Naime, u presudi od 21. siječnja 2016., Eturas i dr. (C‑74/14, EU:C:2016:42), nije bila riječ, kao u ovom slučaju, o stalnom internetskom forumu na kojem se poruke sudionika isporučuju u stvarnom vremenu svim osobama koje su na njega prijavljene i koje te poruke trenutno čitaju ili ih barem trenutno mogu pročitati. Kao što to izričito proizlazi iz točke 7. navedene presude, ona se odnosila na sustav koji funkcionira na isti način kao elektronički sustav poruka, čije se poruke isporučuju kao elektronička pošta i podrazumijevaju da ih adresat, da bi ih pročitao, mora prethodno otvoriti, te on stoga nužno mora poduzeti aktivne korake kako bi se stvarno upoznao sa sadržajem poruke koja mu je poslana.
130
Stoga činjenica da je Sud u kontekstu presude od 21. siječnja 2016., Eturas i dr. (C‑74/14, EU:C:2016:42), u bitnome ocijenio da se ne može zaključiti da su adresati znali za sadržaj poruke poslane posredstvom instrumenta usporedivog s elektroničkim sustavom poruka samo zbog činjenice da je ta poruka poslana, ne znači da Komisija u kontekstu poruka razmijenjenih na stalnom internetskom forumu koje su isporučene u stvarnom vremenu svim osobama koje su na njega prijavljene treba dokazati da je poruku koja se poduzetniku stavlja na teret zaposlenik tog poduzetnika stvarno pročitao.
131
Stoga je Komisija u ovom slučaju pravilno smatrala da je društvo Crédit agricole bilo upoznato s razgovorima koji su vođeni na stalnim internetskim forumima, na koje je trgovac iz tog društva bio prijavljen, čak i ako taj trgovac nije aktivno sudjelovao u tim razgovorima ili čak i ako je istodobno imao na raspolaganju brojne druge izvore informacija.
132
Drukčije bi moglo biti samo da je društvo Crédit agricole pružanjem čvrstih dokaza s preciznim vremenskim žigom dokazalo da njegov trgovac stvarno nije znao za inkriminirajuću poruku ili poruke.
133
Međutim, društvo Crédit agricole nije podnijelo takav dokaz, osobito kad je riječ o razgovoru od 31. siječnja 2013. koji se odvijao od 11:02:08 do 11:05:38 na internetskom forumu PCHAT‑0x2000001313671, na koji se trgovac te banke spojio u 7:16 tog dana. Osim toga, može se istaknuti da je taj trgovac, iako nije aktivno sudjelovao u razgovoru, reagirao na razgovor o kojem je riječ u 11:29:08 u poruci koja je bila prikazana četiri redaka ispod poruke poslane u 11:05:38.
134
Isto vrijedi za razgovor koji se odvijao 11. listopada 2013. od 9:18:25 do 9:19:15 na internetskom forumu CHAT‑fs :5257AB6D 02E00121, na koji se trgovac te banke spojio u 8:44:58 tog dana.
135
Kao drugo, kad je riječ o zasebnom pitanju je li Komisija kao dokaz protutržišnog postupanja društva Crédit agricole koji označava početak njegova sudjelovanja u spornoj povredi, mogla smatrati razgovor od 10. siječnja 2013. koji se vodio na stalnom internetskom forumu u vrijeme dok se trgovac te banke uopće još nije prijavio na taj forum pomoću korisničkog imena navedene banke, Komisija je u okviru očitovanja podnesenih nakon određivanja mjere upravljanja postupkom navela da se ne poziva na činjenicu da je trgovac te banke, nakon što je ušao na forum, saznao ili mogao saznati za protutržišni razgovor koji se odvijao ranije toga dana, tako što je pročitao povijest razgovora.
136
Komisija je u tom pogledu precizirala sljedeće:
„Društvo Crédit agricole smatra se odgovornim za ukupnu jedinstvenu i trajnu povredu za cijelo vrijeme njegova sudjelovanja u toj povredi jer je aktivno sudjelovalo u svim postupanjima koja su dio jedinstvene i trajne povrede[…]. Čak i da je Komisija trebala dokazati da je društvo Crédit agricole za to znalo (quod non), ona nije dužna dokazati da je [ta banka] znala za svaku razmijenjenu informaciju, niti da je njezin trgovac stvarno pročitao cijeli razgovor na internetskom forumu. Dovoljno je da Komisija dokaže da je društvo Crédit agricole znalo za protupravno postupanje koje su planirali ili izvršili drugi sudionici zabranjenog sporazuma radi postizanja zajedničkog cilja ili da je moglo razumno predvidjeti to postupanje, ali je bilo spremno preuzeti taj rizik.”
137
Međutim, s obzirom na nepostojanje protutržišnih razgovora koji bi bili vođeni istog dana i nakon što se trgovac iz društva Crédit agricole prvi put spojio na predmetni internetski forum, ta prva prijava nije sama po sebi dovoljna kako bi se utvrdio početak sudjelovanja te banke u spornoj povredi od 10. siječnja 2013., čak i da je taj trgovac, s obzirom na svoj raniji radni odnos s društvom BofA, mogao znati za činjenicu da su poruke koje su razmijenjivane na tom internetskom forumu mogle biti protutržišne.
138
Naime, s jedne strane, osobito iz uvodnih izjava 43. i 662. pobijane odluke proizlazi da izrada internetskih foruma i sudjelovanje na njima kao takvi nisu protutržišni. U tom smislu, Komisija sudionicima nije stavila na teret razgovore vođene na takvim forumima čija je svrha bila društvena ili čiji je cilj bio istražiti mogućnost dvostranih transakcija ili pak razmijeniti informacije o cijenama na tržištu koje su već svima bile poznate (market colour), iako su se ti razgovori odvijali tijekom trajanja povrede.
139
Stoga je protutržišna priroda razgovora koje Komisija stavlja na teret isključivo povezana s predmetom tih razgovora, a ne s kontekstom u kojem su se odvijali.
140
S druge strane, razgovor od 10. siječnja 2013. prvi je protutržišni razgovor koji se društvu Crédit agricole stavlja na teret i, prema Komisijinu mišljenju, označava početak sudjelovanja te banke u spornoj povredi.
141
Međutim, kako bi 10. siječnja 2013. utvrdila kao datum početka sudjelovanja društva Crédit agricole u spornoj povredi, Komisija se nije mogla pozvati samo na činjenicu da se ta banka, posredstvom svojeg trgovca, prijavila na predmetni internetski forum, iako je dobro znala da su se na njemu u prošlosti vodili protutržišni razgovori i s namjerom da nastavi sudjelovati u takvim razgovorima, kao što to sugerira u bilješci 891. pobijane odluke.
142
Stoga je ta institucija dužna dokazati da je ta banka 10. siječnja 2013., nakon što se trgovac iz društva Crédit agricole prvi put prijavio na sporni forum, aktivno sudjelovala ili barem pasivno prisustvovala protutržišnom razgovoru, tako da je mogla proslijediti ili prikupiti osjetljive poslovne informacije koje bi mogle utjecati na tržišno postupanje sadašnjih ili potencijalnih konkurenata ili otkriti takvom konkurentu postupanje za koje se društvo Crédit agricole odlučilo ili koje je namjeravalo provoditi na tržištu (vidjeti u tom smislu presudu od 26. siječnja 2017., Duravit i dr./Komisija, C‑609/13 P, EU:C:2017:46, t. 72.).
143
Međutim, u ovom slučaju ni iz pobijane odluke ni iz spisa koji je na raspolaganju Općem sudu ne proizlazi da su 10. siječnja 2013. razmijenjene poruke protutržišne prirode na predmetnom internetskom forumu nakon što se trgovac iz društva Crédit agricole prvi put prijavio na taj forum.
144
Stoga Komisija nije mogla, a da pritom ne počini pogrešku i osobito da ne povrijedi načelo pretpostavke nedužnosti koje se primjenjuje na postupke provedbe članka 101. UFEU‑a (vidjeti u tom smislu presudu od 21. siječnja 2016., Eturas i dr., C‑74/14, EU:C:2016:42, t. 38. i navedenu sudsku praksu), smatrati da je društvo Crédit agricole 10. siječnja 2013. sudjelovalo u protutržišnom postupanju samim time što se prijavilo na taj internetski forum i smatrati da početak sudjelovanja te banke u povredi treba utvrditi na taj dan.
145
S obzirom na prethodno navedeno, treći tužbeni razlog društva Crédit agricole valja prihvatiti u dijelu u kojem se odnosi na razgovor od 10. siječnja 2013., a u preostalom ga dijelu valja odbiti kao neosnovan.
146
Međutim, posljedice Komisijine pogreške vezano uz taj razgovor od 10. siječnja 2013. za zakonitost pobijane odluke ispitat će se u točkama 550. i 551. te točkama 981. do 986. ove presude, u okviru trajanja povrede koja se stavlja na teret društvu Crédit agricole i u okviru izračuna novčane kazne izrečene toj banci.
2.
Drugi tužbeni razlog društva Crédit agricole i drugi tužbeni razlog društva Credit Suisse, koji se temelje na pogreškama u kvalifikaciji predmetnih postupanja kao jedinstvene i trajne povrede
a)
Uvodne napomene
147
U slučaju spora o postojanju povrede pravila tržišnog natjecanja, Komisija je dužna podnijeti dokaz o povredama koje utvrđuje i u dovoljnoj mjeri nizom ozbiljnih, preciznih i usklađenih indicija dokazati postojanje radnji koje predstavljaju povredu (vidjeti u tom smislu presude od 31. ožujka 1993., Ahlström Osakeyhtiö i dr./Komisija, C‑89/85, C‑104/85, C‑114/85, C‑116/85, C‑117/85 i C‑125/85 do C‑129/85, EU:C:1993:120, t. 126. i 127.; od 17. prosinca 1998., Baustahlgewebe/Komisija, C‑185/95 P, EU:C:1998:608, t. 58. i od 6. siječnja 2004., BAI i Komisija/Bayer, C‑2/01 P i C‑3/01 P, EU:C:2004:2, t. 62.).
148
Prema ustaljenoj sudskoj praksi, povreda članka 101. stavka 1. UFEU‑a može biti posljedica ne samo izdvojene radnje, nego i niza radnji ili čak kontinuiranog postupanja, čak i ako jedan ili više elemenata iz tog niza radnji ili tog kontinuiranog postupanja može isto tako sam po sebi i zasebno predstavljati povredu navedene odredbe. Stoga, ako različite radnje čine dio „općeg plana” jer njihov istovjetni cilj narušava tržišno natjecanje na unutarnjem tržištu, Komisija može pripisati odgovornost za te radnje ovisno o sudjelovanju u čitavoj povredi (vidjeti presudu od 6. prosinca 2012., Komisija/Verhuizingen Coppens, C‑441/11 P, EU:C:2012:778, t. 41. i navedenu sudsku praksu).
149
Poduzetnik koji je u takvoj jedinstvenoj i trajnoj povredi sudjelovao vlastitim postupanjem, obuhvaćenim pojmom sporazuma ili usklađenog djelovanja u smislu članka 101. stavka 1. UFEU‑a i usmjerenim na pridonošenje počinjenju čitave povrede, može samim time biti odgovoran i za postupanja drugih poduzetnika u okviru iste povrede tijekom čitavog razdoblja svojeg sudjelovanja u navedenoj povredi. Takav je slučaj ako se utvrdi da je navedeni poduzetnik vlastitim postupanjem nastojao pridonijeti zajedničkim ciljevima svih sudionika i da je znao za protupravna postupanja koja su drugi poduzetnici planirali ili izvršavali pri ostvarivanju istih ciljeva, ili da ih je mogao razumno predvidjeti te da je bio spreman snositi povezani rizik (vidjeti presudu od 6. prosinca 2012., Komisija/Verhuizingen Coppens, C‑441/11 P, EU:C:2012:778, t. 42. i navedenu sudsku praksu; vidjeti u tom smislu i presudu od 16. lipnja 2011., Team Relocations i dr./Komisija, T‑204/08 i T‑212/08, EU:T:2011:286, t. 36. i 37.).
150
Poduzetnik je stoga mogao izravno sudjelovati u svim protutržišnim postupanjima koja čine jedinstvenu i trajnu povredu, u kojem slučaju mu Komisija može pripisati odgovornost za sva ta postupanja pa stoga i za čitavu tu povredu. Poduzetnik je također mogao izravno sudjelovati samo u dijelu protutržišnih postupanja koja čine jedinstvenu i trajnu povredu, ali pritom biti upoznat sa svim drugim protutržišnim postupanjima koja planiraju ili izvršavaju drugi sudionici zabranjenog sporazuma pri ispunjavanju istih ciljeva ili ih razumno predvidjeti i biti spreman prihvatiti povezani rizik. U takvom slučaju Komisija također može pripisati tom poduzetniku odgovornost za sva protutržišna postupanja koja sačinjavaju takvu povredu i, slijedom toga, za tu čitavu povredu (presude od 6. prosinca 2012., Komisija/Verhuizingen Coppens, C‑441/11 P, EU:C:2012:778, t. 43. i od 24. lipnja 2015., Fresh Del Monte Produce/Komisija i Komisija/Fresh Del Monte Produce, C‑293/13 P i C‑294/13 P, EU:C:2015:416, t. 158.).
151
Suprotno tomu, ako je poduzetnik izravno sudjelovao u jednom ili više protutržišnih postupanja koja čine jedinstvenu i trajnu povredu, ali nije utvrđeno da je taj poduzetnik namjeravao vlastitim postupanjem pridonijeti svim zajedničkim ciljevima drugih sudionika zabranjenog sporazuma i da je znao za sva druga protupravna djelovanja koja su planirali ili izvršavali ti sudionici pri ispunjavanju istih ciljeva ili da ih je taj poduzetnik mogao razumno predvidjeti te je bio spreman prihvatiti povezani rizik, Komisija mu može pripisati odgovornost samo za postupanja u kojima je izravno sudjelovao i ona koja su planirali ili izvršavali drugi sudionici prilikom ispunjavanja ciljeva istovjetnih ciljevima poduzetnika i kad je dokazano da je on znao za njih ili ih je mogao razumno predvidjeti i bio je spreman prihvatiti povezani rizik (presude od 6. prosinca 2012., Komisija/Verhuizingen Coppens, C‑441/11 P, EU:C:2012:778, t. 44. i od 24. lipnja 2015., Fresh Del Monte Produce/Komisija i Komisija/Fresh Del Monte Produce, C‑293/13 P i C‑294/13 P, EU:C:2015:416, t. 159.).
152
Iz toga slijedi da je utvrđenje postojanja jedinstvene i trajne povrede odvojeno od pitanja može li se odgovornost za tu povredu u cjelini pripisati određenom poduzetniku (vidjeti u tom smislu presudu od 26. rujna 2018., Infineon Technologies/Komisija, C‑99/17 P, EU:C:2018:773, t. 174.).
153
Konkretno, kao što proizlazi iz sudske prakse navedene u točkama 148. do 151. ove presude, tri su čimbenika odlučujuća za zaključak da je poduzetnik sudjelovao u jedinstvenoj i trajnoj povredi. Prvi čimbenik odnosi se na samo postojanje jedinstvene i trajne povrede, odnosno različita postupanja o kojima je riječ moraju biti dio „općeg plana” koji ima jedinstven protutržišni cilj. Drugi i treći čimbenik odnose se na mogućnost da se jedinstvena i trajna povreda pripiše poduzetniku. U tom pogledu, jedne strane, taj poduzetnik mora imati namjeru svojim vlastitim postupanjem pridonijeti zajedničkim ciljevima svih sudionika. S druge strane, on mora znati za protupravna postupanja koja su planirali ili izvršavali drugi poduzetnici pri ispunjavanju istih ciljeva ili je morao biti u mogućnosti razumno ih predvidjeti te biti spreman prihvatiti povezani rizik.
154
U ovom slučaju, drugim tužbenim razlogom društvo Crédit agricole tvrdi da Komisija „nije podnijela prikladni dokaz ili pružila odgovarajuće obrazloženje kojim bi dokazala da je ono sudjelovalo u jedinstvenoj i trajnoj povredi”. U prvom dijelu svojeg drugog tužbenog razloga to društvo tvrdi da „nije pridonijelo općem planu”. U drugom dijelu tog tužbenog razloga društvo Crédit agricole poziva se na činjenicu da utvrđena povreda nije trajna.
155
U tom pogledu, s jedne strane, budući da društvo Crédit agricole samo u naslovu svojeg drugog tužbenog razloga prigovara Komisiji da nije pružila „odgovarajuće” obrazloženje, valja naglasiti da je analiza uvodnih izjava 750. do 828. pobijane odluke, koje su usmjerene na dokazivanje postojanja jedinstvene i trajne povrede u kojoj je ta banka sudjelovala i koje sadržavaju, među ostalim, upućivanja na druge uvodne izjave navedene odluke, kao i odgovore na argumente uključenih banaka, omogućila navedenoj banci da sazna razloge donošenja mjere kako bi zaštitila svoja prava te Općem sudu omogućila da provede nadzor nad zakonitošću pobijane odluke. Osim toga, točnost obrazloženja iz pobijane odluke ispitat će se u okviru odgovora na različite argumente koje je ta banka istaknula i čiji je cilj dovesti u pitanje osnovanost Komisijinih ocjena.
156
S druge strane, iz teksta prvog dijela drugog tužbenog razloga koji je istaknulo društvo Crédit agricole proizlazi da, u okviru tog dijela i kao što je to Komisija tvrdila na raspravi, društvo Crédit agricole ne osporava postojanje općeg plana koji ima jedinstven protutržišni cilj, nego samo vlastito sudjelovanje u tom općem planu, a time i svoje sudjelovanje u utvrđenoj jedinstvenoj i trajnoj povredi.
157
Kad je riječ o društvu Credit Suisse, ta banka prvim i trećim dijelom svojeg drugog tužbenog razloga osporava postojanje jedinstvene i trajne povrede. Osim toga, drugim i četvrtim dijelom tog istog tužbenog razloga navedena banka osporava svoju odgovornost za tu povredu tijekom razdoblja koje se navodi u pobijanoj odluci.
158
S obzirom na razmatranja iz točaka 148. do 153. ove presude, valja ispitati argumente društava Crédit agricole i Credit Suisse, tako da se napravi razlika između, s jedne strane, argumenata protiv utvrđenja postojanja jedinstvene i trajne povrede i, s druge strane, argumenata protiv utvrđenja da su ona odgovorna za tu povredu tijekom određenog razdoblja.
159
Međutim, važno je istaknuti da društva Crédit agricole i Credit Suisse u okviru svojih tužbi dovode u vezu pitanja postavljena u njihovim drugim tužbenim razlozima s argumentima koje ističu u okviru svojih prvih tužbenih razloga, koji se u bitnome temelje na povredi članka 101. UFEU‑a koju je Komisija počinila kad je utvrdila postojanje ograničenja „s obzirom na cilj”.
160
Stoga je prije ispitivanja argumenata navedenih u točki 158. ove presude potrebno analizirati određena činjenična utvrđenja i određene Komisijine ocjene povezane s postojanjem protutržišnih sporazuma i/ili usklađenih djelovanja, a koji se navode u uvodnim izjavama 593. do 621. pobijane odluke. Naime, ta utvrđenja i te ocjene mogu utjecati na osnovanost Komisijinih zaključaka koji se odnose, s jedne strane, na postojanje jedinstvene i trajne povrede i, s druge strane, na pripisivanje odgovornosti za navedenu povredu društvima Crédit agricole i Credit Suisse.
b)
Postojanje protutržišnih sporazuma i/ili usklađenih djelovanja
161
Komisija je u okviru svoje ocjene protutržišne prirode postupanja koja je utvrdila iznijela i protumačila sadržaj više od 100 razgovora. Međutim, društva Credit Suisse i Crédit agricole valjano su osporavala samo neke razgovore koji se na njih odnose, što znači da treba smatrati da su razgovori koji nisu valjano osporavani utvrđeni i stoga konačni, kao i tumačenje tih razgovora koje je iznijela Komisija (vidjeti točke 91. do 113. ove presude).
162
Stoga, kad je riječ o društvu Crédit agricole, valja istaknuti da, s obzirom na konkretne, precizne i potkrijepljene kritike sadržane u njegovu prvom tužbenom razlogu, ta banka ima pravo osporavati protutržišnu prirodu samo razgovora od 18. i 31. siječnja 2013., 15. veljače 2013., 19. i 21. ožujka 2013., 24. svibnja 2013., 3. lipnja 2013., 10. i 25. srpnja 2013., 6. kolovoza 2014. i 12. ožujka 2015. (vidjeti točku 103. ove presude).
163
Kad je riječ o društvu Credit Suisse, valja istaknuti da, s obzirom na konkretne, precizne i potkrijepljene kritike sadržane u prvom dijelu njegova prvog tužbenog razloga i u četvrtom dijelu njegova drugog tužbenog razloga, ta banka ima pravo osporavati protutržišnu prirodu samo razgovora od 28. rujna 2010., 8. veljače 2012., 10. siječnja 2013. i 12. ožujka 2015., kao i poruke elektroničke pošte koju je njegov trgovac poslao trgovcu društva Crédit agricole 24. ožujka 2015. (vidjeti točke 112. i 113. ove presude).
164
Budući da valja uzeti u obzir protutržišnu prirodu postupanja koja je utvrdila Komisija i, konkretno, tumačenje sadržaja razgovora analiziranih u pobijanoj odluci kako bi se ispitalo postojanje jedinstvene i trajne povrede, kao i postojanje ograničenja s obzirom na cilj, važno je najprije podsjetiti na sadržaj razgovora za koje se konačno utvrdilo da su protutržišni, a zatim ocijeniti protutržišnu prirodu razgovora koje društva Crédit agricole i Credit Suisse imaju pravo osporavati, imajući pritom u vidu da te dvije banke ne osporavaju ni postojanje razgovora analiziranih u pobijanoj odluci ni sadržaj tih razgovora i osobito način na koji se trgovci izražavaju.
1) Razgovori za koje je utvrđeno da su protutržišni
165
Komisija je u uvodnoj izjavi 613. pobijane odluke za potrebe analize utvrdila pet kategorija postupanja koje se navode u točki 35. ove presude, a predmetna je postupanja opisala posebno u uvodnim izjavama 614. do 616. te odluke.
166
Komisija je u uvodnoj izjavi 614. pobijane odluke navela brojne razgovore u kojima su se sudionici na sljedeći način izrazili u pogledu vlastitih cijena: „gonna show the same..fck him” (razgovor od 1. veljače 2010. naveden u uvodnoj izjavi 127.); „ok i will [s]how [him] the same” (razgovori od 8. veljače 2010. i 23. veljače 2012. navedeni u uvodnim izjavama 129. i 377.); „yeah cool…I am going 28/25 in libl” (razgovor od 24. veljače 2010. naveden u uvodnoj izjavi 131.); „lets both bid same level” (razgovor od 10. ožujka 2010. naveden u uvodnoj izjavi 143.); „where shall we show[?]” (razgovor od 11. ožujka 2010. naveden u uvodnoj izjavi 148.); „I will bid the same” (razgovori od 25. ožujka 2010. te od 1. i 14. lipnja 2011. navedeni u uvodnim izjavama 157., 298. i 301.); „where you want to bid/show?” (razgovori od 6. travnja 2010. i 25. travnja 2012. navedeni u uvodnim izjavama 169. i 403.); „lets both bid 41?... and split the trade?” (razgovor od 6. travnja 2010. naveden u uvodnoj izjavi 173.); „being asked to offer 20mm… you might see it in a sec so lets sh[]ow at the same level… 50?” (razgovor od 19. travnja 2010. naveden u uvodnoj izjavi 174.); „ok cool will show same level… and wont improve” (razgovor od 2. lipnja 2010. naveden u uvodnoj izjavi 190.); „just seen the same effing enquiry… I’ll bid 44 tooo” (razgovor od 12. kolovoza 2010. naveden u uvodnoj izjavi 215.); „Let’s just keep that price up because I am not going to improve from there. Because they are just going to try and play one place against another” (razgovor od 13. listopada 2010. naveden u uvodnoj izjavi 236.); „140 is fine man… will show that” (razgovor od 25. siječnja 2011. naveden u uvodnoj izjavi 271.); „will offer to miss” (razgovor od 11. veljače 2011. naveden u uvodnoj izjavi 277.); „shall we switch prices etc at the same level?” (razgovor od 9. ožujka 2011. naveden u uvodnoj izjavi 283.); „in case he comes to [you].. maybe worth showing same level.. so we can max the dough” (razgovor od 19. svibnja 2011. naveden u uvodnoj izjavi 294.); „tell him you see them like 20/17 or something” (razgovor od 15. srpnja 2011. naveden u uvodnoj izjavi 309.); „perfect… I’ll show the same” (razgovor od 6. listopada 2011. naveden u uvodnoj izjavi 337.); „will show a worse price” (razgovor od 25. travnja 2012. naveden u uvodnoj izjavi 403.); „lets leave it up there for 100mm?”, „then move it back a bps after that” (razgovor od 31. svibnja 2012. naveden u uvodnoj izjavi 418.).
167
I u drugim se uvodnim izjavama pobijane odluke ističe činjenica da su se sudionici na sljedeći način izrazili u pogledu vlastitih cijena: „show them cheaper or whatever” (telefonski razgovor od 25. rujna 2013. naveden u uvodnoj izjavi 528.); „hey mate… I’m showing some 7-10yr ideas out to someone so was just that up. Where u wanna show out? 39 your level?” (razgovor od 5. veljače 2014. naveden u uvodnoj izjavi 539.).
168
Komisija je u uvodnoj izjavi 615. pobijane odluke navela brojne razgovore u kojima su sudionici na sljedeći način razmijenjivali informacije: „just got an order from custy to sell 100mm germs… where do you see correct bidside”, „what the right bidside”, „where [you] got them marked?” (razgovori od 19. siječnja 2010. navedeni u uvodnim izjavama 116., 121. i 124.); „where u buy cades 10/14... i was aske those” (razgovor od 24. veljače 2010. naveden u uvodnoj izjavi 131.); „being asked to offer 20mm eib 2.75 15… where are these things at?” (razgovor od 6. travnja 2010. naveden u uvodnoj izjavi 165.); „where you show? i have those as well” (razgovor od19. svibnja 2010. naveden u uvodnoj izjavi 185.); „that’s what client is telling me they’ve seen away” (razgovor od 27. kolovoza 2010. naveden u uvodnoj izjavi 222.); „where u gonna be bidding kfw 20’s if asked?” (razgovor od 31. kolovoza 2010. naveden u uvodnoj izjavi 228.); „where you bidding the spain? seeing ti now as well” (razgovor od 7. srpnja 2011. naveden u uvodnoj izjavi 304.); „i think they must be sellers” (razgovor od 18. siječnja 2012. naveden u uvodnoj izjavi 351.); „is he the one that hit you[?]” (razgovor od 7. ožujka 2012. naveden u uvodnoj izjavi 388.); „where [you] guys marking these now?” (razgovor od 25. travnja 2012. naveden u uvodnoj izjavi 400.); „oh yeah…that scumbag. Cool, thks for headsup” (razgovor od 28. kolovoza 2012. naveden u uvodnoj izjavi 434.); „where would u bid that just out of interest” (razgovor od 12. srpnja 2013. naveden u uvodnoj izjavi 507.); „i showed 70, but he’s looking for 71” (razgovor od 14. ožujka 2014. naveden u uvodnoj izjavi 547.).
169
I u ostalim se uvodnim izjavama pobijane odluke ističe činjenica da su sudionici razmijenjivali informacije, i to na sljedeći način: „what level these pups trading at [?]” (razgovor od 11. siječnja 2013. naveden u uvodnoj izjavi 452. pobijane odluke); „where you marking cades 04/17?”, „i am close to buying 200mm eib 06/18…got a buyer already in the wings… and they were trading at lib+5 a short while back… still only at lib+18… can easily come in another 5-7 bps… guy wants 33.5… for 275mm…hes also thinking about selling me 250mm eib 03/18… but wants 23.5 for them”, „that my bid in the cades 01/18… in icap… and cantors… so going cheaper offer aint gonna help!”, „i just sold 73mm eib 03/20 in cantors… on a no post at 44.5”, „i just traded eib 03/20 at 44.5… now they going up at 44… and guy might even pay 43.5… must have been a retail bu[y]er i guess” (razgovor od 2. srpnja 2013. naveden u uvodnoj izjavi 495. pobijane odluke); „we showed that switch out to them earlier...can’t believe they’re comping us..lol”, „i bid +12 and getting chiselled…showd nibs out at ‑1” (razgovor od 9. kolovoza 2013. naveden u uvodnoj izjavi 515. pobijane odluke).
170
Naposljetku, Komisija je u uvodnoj izjavi 616. pobijane odluke navela brojne razgovore u kojima su se sudionici na sljedeći način izrazili u pogledu svojih aktivnosti trgovanja: „I’ll remove my offer” (razgovor od 24. veljače 2010. naveden u uvodnoj izjavi 131.); „i’m gonna show this 215 bid a 200 offer if that doesn’t get in the way of what you’re doing” (razgovor od 12. kolovoza 2010. naveden u uvodnoj izjavi 211.); „you want me to kill the bid?” (razgovor od 26. kolovoza 2010. naveden u uvodnoj izjavi 216.); „ok I will show the same” (razgovor od 8. veljače 2010. naveden u uvodnoj izjavi 129.); „where you want me to show” (razgovor od 8. ožujka 2010. naveden u uvodnoj izjavi 139.); „shall i kill me 144 offer” (razgovor od 24. rujna 2010. naveden u uvodnoj izjavi 230.); „take it out for now man…don’t want [to] have to pay 15!” (razgovor od 20. listopada 2010. naveden u uvodnoj izjavi 243.); „can i lift them first and cover my short?”, „no worries…let me know when you’re done” (razgovor od 9. studenoga 2010. naveden u uvodnoj izjavi 248.); „i’ll stay out of it for a while until u’re done” (razgovor od 30. studenoga 2010. naveden u uvodnoj izjavi 260.); „don’t worry man i#ll look after your posis while away” (razgovor od 13. prosinca 2010. naveden u uvodnoj izjavi 262.); „can show them tighter if it helps” (razgovor od 21. rujna 2011. naveden u uvodnoj izjavi 322.); „i can kill it if u want” (razgovor od 2. studenoga 2011. naveden u uvodnoj izjavi 341.); „want me to show cheaper?”, (razgovor od 19. siječnja 2012. naveden u uvodnoj izjavi 356.); „can u do me a favour and kill the bid if possible” (razgovor od 12. ožujka 2012. naveden u uvodnoj izjavi 392.); „i told him I’d sell once you’re out the way” (razgovor od 17. srpnja 2012. naveden u uvodnoj izjavi 430.); „can [you] kill that bid in the 08/15 pls” (razgovor od 28. kolovoza 2012. naveden u uvodnoj izjavi 434.); „kill it for now if you can… just while i get the bid in” (razgovor od 15. listopada 2012. naveden u uvodnoj izjavi 440.); „can you just stay out of it for the moment…as in don’t bid them up…and i will add your 5mm wherever i get mine back?...cool?” (razgovor od 23. siječnja 2013. naveden u uvodnoj izjavi 461.); „get yours down to a managable position and then i’ll worry about mine” (razgovor od13. ožujka 2013. naveden u uvodnoj izjavi 475.); „I can kill the offer if u like” (razgovor od 14. kolovoza 2013. naveden u uvodnoj izjavi 519.); „let me kill offer” (razgovor od 4. ožujka 2014. naveden u uvodnoj izjavi 541.).
171
I u drugim se uvodnim izjavama pobijane odluke ističe činjenica da su se sudionici u pogledu svojih aktivnosti trgovanja izrazili na sljedeći način: „[yo]u short kfw 10/22? i am short aswell. but told icap to give you all of them as i am not that keen to [co]ver them” (razgovor od 11. siječnja 2013. naveden u uvodnoj izjavi 452.); „sorry I didnt realised kbn 19 in tullets was you… i went better bid… can kill it if you wanty… we are short 10mm” (razgovor od 22. srpnja 2014. naveden u uvodnoj izjavi 558.).
172
U konkretnom slučaju, kao prvo, društva Crédit agricole i Credit Suisse ne osporavaju Komisijin zaključak da se iz tih razgovora vidi postojanje praksi koje imaju sva obilježja sporazuma i/ili usklađenog djelovanja u smislu članka 101. stavka 1. UFEU‑a.
173
Kao drugo, prema ustaljenoj sudskoj praksi, odredbama Ugovora koje uređuju tržišno natjecanje svojstveno je da svaki gospodarski subjekt mora samostalno određivati politiku koju namjerava slijediti na unutarnjem tržištu (vidjeti presudu od 23. studenoga 2006., Asnef‑Equifax i Administración del Estado, C‑238/05, EU:C:2006:734, t. 52. i navedenu sudsku praksu).
174
Iako taj zahtjev samostalnosti ne isključuje pravo gospodarskih subjekata da se pametno prilagode utvrđenom ili predviđenom postupanju svojih konkurenata, njemu se ipak snažno protivi svaki izravan ili neizravan kontakt između takvih subjekata koji bi mogao utjecati na tržišno postupanje sadašnjih ili potencijalnih konkurenata ili otkriti takvom konkurentu postupanje za koje se poduzetnik odlučio ili koje namjerava provoditi na tržištu, kad ti kontakti svojim ciljem ili učinkom dovode do stvaranja tržišnih uvjeta koji ne odgovaraju uobičajenim uvjetima predmetnog tržišta, uzimajući u obzir prirodu proizvoda ili pruženih usluga, važnost i broj poduzetnika te veličinu navedenog tržišta (vidjeti presudu od 19. ožujka 2015., Dole Food i Dole Fresh Fruit Europe/Komisija, C‑286/13 P, EU:C:2015:184, t. 120. i navedenu sudsku praksu).
175
Međutim, s jedne strane, iz sadržaja razgovora među trgovcima iz banaka o kojima je riječ vidljivo je da su oni usklađivali svoje cijene (vidjeti točke 166. i 167. ove presude). Naime, kao što to proizlazi iz navoda poput „gonna show the same”; „ok I will [s]how the same” ili „lets both bid same level”, sudionici su se dogovorili o cijenama svojih ponuda konkretnim klijentima, kao i o cijenama koje će prikazati na tržištu za konkretnu obveznicu SSA.
176
Iz sadržaja razgovorâ vođenih među trgovcima iz banaka o kojima je riječ proizlazi i da su oni usklađivali svoje aktivnosti trgovanja (vidjeti točke 170. i 171. ove presude). Konkretno, kao što to proizlazi iz navoda poput „I’ll remove my offer”; „I’ll stay out for a while” ili „i can kill it if u want”, trgovci su se dogovorili da se neće nadmetati, davati ponude ili pak da će povući ponudu s tržišta i, konkretno, s određene platforme za burzovno posredovanje, ako bi takva ponuda štetila nekom od navedenih sudionika. To bi postupanje kasnije moglo dovesti do podjele (split) obveznica o kojima je riječ među trgovcima.
177
Usklađivanje cijena koje se naplaćuju konkretnim klijentima ili se primjenjuju na tržištu, kao i usklađivanje aktivnosti trgovanja su stoga bili prepreka tomu da trgovci iz banaka o kojima je riječ samostalno određuju politiku koju namjeravaju slijediti na tržištu. Komisija je upravo na temelju tih razmatranja pravilno zaključila da su suradnja među predmetnim trgovcima i poštovanje međusobnih interesa ponekad bili toliko usko povezani da su se ponašali kao da trguju istim portfeljem obveznica za račun jednog te istog poduzetnika.
178
S druge strane, iz izvadaka citiranih u točkama 168. i 169. ove presude te iz drugih razgovora koji se kronološki ispituju u odjeljku 4. pobijane odluke proizlazi da su trgovci tijekom svojih razgovora spontano ili na zahtjev otkrivali osjetljive poslovne informacije koje su drugi trgovci mogli upotrijebiti u obavljanju vlastite aktivnosti trgovanja ili definiranju strategije trgovanja ili određivanja cijena.
179
Konkretno, sudionici su razmjenjivali informacije o svojim aktivnostima trgovanja ili svojim budućim strategijama, kao što su, na prvom mjestu, transakcije koje su upravo izvršili, koje upravo izvršavaju ili koje namjeravaju izvršiti, na drugom mjestu, vlastita kotacija cijene obveznice („where do you see correct bidside”, „where [you] got them marked?”, „where you show?”), na trećem mjestu, njihova pozicija u trgovanju, na četvrtom mjestu, stanje njihova inventara te, na petom mjestu, imena klijenata koji su ih kontaktirali, zahtjevi koje su im uputili ti klijenti i cijene koje su im ponudili. Stoga su razmijenjene informacije bile informacije uključenih banaka koje nisu dostupne javnosti te iz kojih je bilo jasno vidljivo zbog čega su osjetljive. Osjetljivu prirodu navedenih informacija potkrepljuje među ostalim i razgovor od 15. studenoga 2011., naveden u uvodnoj izjavi 343. pobijane odluke, koji se vodio među trima najvećima uključenima trgovcima, odnosno u to vrijeme trgovcem iz društva Deutsche Bank, trgovcem iz društva BofA i trgovcem iz društva Credit Suisse. Naime, tijekom tog razgovora jedan je od njih objasnio: „this has to stay between us”.
180
Osim toga, te su se informacije razmjenjivale samo u uskom krugu trgovaca koji su se međusobno poznavali. Ta je razmjena trgovcima o kojima je riječ omogućavala da oportunistički usklađuju svoja postupanja kad je riječ o cijenama i uvjetima trgovanja te da izbjegnu jeftiniju prodaju ili da daju bolju ponudu od drugih uključenih trgovaca. Stoga je zbog te razmjene asimetrija u obaviještenosti bila povoljna, čime se povećala transparentnost među tim trgovcima i osjetno su se u njihovu korist smanjile uobičajene neizvjesnosti svojstvene tržištu, što je za posljedicu imalo da su ostvarili prednost u odnosu na svoje klijente i konkurentske trgovce. Ta je razmjena stoga imala diskriminirajući aspekt.
181
Usto, uzimajući u obzir njihov predmet, na temelju informacija koje su razmjenjivali sudionici, svaki od njih mogao se precizno upoznati s aktivnostima trgovanja i strategijama određivanja cijena ili trgovanja svojih konkurenata koje su se odnosile na konkretnog klijenta ili konkretnu obveznicu.
182
Naposljetku, razmjena koju je utvrdila Komisija odnosila se na nedavne, sadašnje ili buduće informacije, kao što su upravo izvršene transakcije, transakcije koje su se upravo izvršavale ili koje su se namjeravale izvršiti u bliskoj budućnosti.
183
Stoga, razmjena informacija koju je Komisija utvrdila u ovom slučaju nije usporediva s onom o kojoj je bila riječ u predmetu u kojem je donesena presuda od 23. studenoga 2006., Asnef‑Equifax i Administración del Estado (C‑238/05, EU:C:2006:734), u kojoj je Sud došao do zaključka da sustav razmjene informacija među financijskim institucijama, kao što je baza podataka o platnoj sposobnosti klijenata, koja sadržava anonimizirane podatke kojima na nediskriminirajući način mogu pristupiti svi gospodarski subjekti aktivni na tom tržištu, u načelu nije imao za učinak ograničavanje tržišnog natjecanja u smislu članka 101. stavka 1. UFEU‑a.
184
Naime, zbog razmjene informacija o kojoj je konkretno riječ povećala se transparentnost samo među sudionicima u spornoj povredi. Posljedično se tom razmjenom smanjila neizvjesnost na tržištu, što je društvo Credit Suisse priznalo na raspravi i pritom tvrdilo da, u netipičnom kontekstu tržišta obveznica SSA, takva razmjena nije imala uobičajene učinke razmjene aktualnih osjetljivih poslovnih informacija. Smanjenje neizvjesnosti uzrokovane razmjenom informacija, koju je utvrdila Komisija, išlo je u korist bankama o kojima je riječ jer su među ostalim mogle predvidjeti postupanje drugih sudionika i to na štetu osobito njihovih klijenata i drugih konkurentskih trgovaca.
185
Stoga, protutržišnu prirodu razgovora čije je tumačenje konačno i utvrđeno treba uzeti u obzir prilikom ispitivanja drugog tužbenog razloga društva Crédit agricole i drugog tužbenog razloga društva Credit Suisse, koji su povezani s postojanjem jedinstvene i trajne povrede, kao i prilikom ispitivanja prvih tužbenih razloga tih banaka, koji su povezani s postojanjem ograničenja s obzirom na cilj.
2) Protutržišna priroda razgovora koje društva Crédit agricole i Credit Suisse imaju pravo osporavati
186
Iz sudske prakse proizlazi da, kada se Komisija u okviru utvrđivanja povrede članka 101. UFEU‑a oslanja na dokaze u obliku isprava, poduzetnici o kojima je riječ dužni su ne samo iznijeti prihvatljivu alternativu Komisijinoj tezi, nego i utvrditi da su dokazi koji su prihvaćeni u pobijanoj odluci nedovoljni za utvrđivanje postojanja povrede. Isto tako, kada se Komisija oslanja na izravne dokaze, poduzetnici o kojima je riječ dužni su dokazati da su ti dokazi nedovoljni (vidjeti u tom smislu presudu od 8. rujna 2016., Goldfish i dr./Komisija, T‑54/14, EU:T:2016:455, t. 91. i navedenu sudsku praksu).
187
Upravo s obzirom na ta razmatranja treba redom ispitati razgovore koje društva Crédit agricole i Credit Suisse imaju pravo osporavati.
i) Razgovori koje društvo Crédit agricole ima pravo osporavati
– Razgovor od 18. siječnja 2013.
188
Kad je riječ o razgovoru od 18. siječnja 2013., koji je razvrstan u kategorije 3, 4 i 5 i naveden u uvodnim izjavama 456. do 460. te zatim u uvodnim izjavama 674., 678., 686. i 746. pobijane odluke, društvo Crédit agricole ne ističe nijedan konkretan i precizan argument u vezi sa sadržajem i protutržišnom prirodom tog razgovora. Suprotno tomu, društvo Crédit agricole tvrdi da je dalo tek jedan doprinos koji nije povezan s inkriminirajućom razmjenom informacija.
189
U tom pogledu, iz transkripta predmetnog razgovora, u kojem su sudjelovali trgovci iz društava Deutsche Bank, Crédit agricole i Credit Suisse, proizlazi da je trgovac iz društva Credit Suisse od 8:10:06 do 8:11:01 sati otkrio određene transakcije koje je prethodnu noć izvršio ili propustio izvršiti, i to konkretno obveznice i količine kojima je trgovao („saw some biz last night….seller of 50mm bng 17s, 25mm bng 23s and bought 50mm kfw 19s and sold 25mm…missed the bng 17s”). Osim toga, u odgovoru na pitanje trgovca društva Crédit agricole („nice what kind of a/c..all US?”), trgovac društva Credit Suisse otkrio je podrijetlo klijenata („US seller of bng, Asian buyer of kfw”). Trgovac društva Crédit agricole zatim mu se zahvalio.
190
Dakle, trgovac društva Crédit agricole, koji se pridružio internetskom forumu u 7:12:08 sati, primio je od 8:10:06 do 8:11:01 sati informacije od trgovca društva Credit Suisse koje su se odnosile na nedavne transakcije povezane s konkretnim obveznicama SSA, njihovu količinu i zemljopisno podrijetlo njegovih klijenata.
191
Stoga društvo Crédit agricole nije dokazalo da je Komisija počinila pogrešku time što je u uvodnim izjavama 456. do 460. i 746. pobijane odluke smatrala da se razgovorom od 18. siječnja 2013. trgovcima društava Deutsche Bank, Crédit agricole i Credit Suisse omogućilo da razmijene informacije o transakcijama i klijentima te, prema tome, da je taj razgovor bio protutržišni.
192
Nekoliko minuta kasnije, od 8:18:16 do 8:46:58 sati, trgovac društva Credit Suisse i trgovac društva Deutsche Bank razmijenili su među ostalim informacije o ponudama koje su dali za jednu određenu obveznicu (BNG 17s). Društvo Credit Suisse zatim je prepustilo trgovcu društva Deutsche Bank da proda obveznice („you wanna hit the bid?”, „nah, crack on man”).
193
U tom pogledu, činjenica da trgovac društva Crédit agricole nije aktivno sudjelovao u toj razmjeni ne može značiti da ta razmjena nije protutržišna, što uostalom ta banka ni ne osporava.
194
Osim toga, društvo Crédit agricole ne tvrdi, niti iz bilo kojeg dijela spisa to proizlazi, da je njegov trgovac napustio internetski forum tijekom razmjene informacija između trgovca društva Credit Suisse i trgovca društva Deutsche Bank, da nije bio prisutan tijekom razgovora vođenih između tih dvaju drugih trgovaca ili da je drugim trgovcima rekao da sudjeluje u razgovoru zbog razloga drukčijih od njihovih. S obzirom na sudsku praksu navedenu u točki 126. ove presude, prisutnost trgovca društva Crédit agricole tijekom drugog dijela razgovora od 18. siječnja 2013. stoga upućuje na suučesništvo koje može dovesti do njegove odgovornosti na temelju članka 101. stavka 1. UFEU‑a.
195
Slijedom toga, društvo Crédit agricole nije dokazalo da je Komisija počinila pogrešku time što je u uvodnim izjavama 456. do 460. te zatim u uvodnim izjavama 674., 678., 686. i 746. pobijane odluke smatrala da je razgovor od 18. siječnja 2013. doveo do protutržišnog postupanja banaka koje su u njemu sudjelovale.
– Razgovor od 31. siječnja 2013.
196
Kad je riječ o razgovoru od 31. siječnja 2013., koji je razvrstan u kategorije 2, 3 i 4 te naveden u uvodnim izjavama 464. do 467. i zatim u uvodnim izjavama 655., 674. i 678. pobijane odluke, društvo Crédit agricole ne ističe nijedan konkretni i precizni argument u vezi sa sadržajem razgovora vođenih između trgovca društva Credit Suisse i trgovca društva Deutsche Bank, niti u vezi s protutržišnom prirodom tog razgovora. Suprotno tomu, društvo Crédit agricole tvrdi da nije sudjelovalo u tom razgovoru.
197
U tom pogledu, iz transkripta predmetnog razgovora razvidno je da su trgovac društva Deutsche Bank i trgovac društva Credit Suisse od 11:02:08 do 11:05:38 sati razmijenjivali informacije o cijenama te usklađivali svoje cijene jedne konkretne obveznice (eib 09/20) prikazane na zaslonu brokera („i just went 41 offered eib 09/20…i am still short…but these look too tight i think…icap told me you were about to stick up a 41 offer aswell”, „i just pt it up at the same time…i’m flat, but same thing...i think they look wrong”, „they gone 47 bid…will go 42 offered…I am still short…but just see whats out there”, „cool...would offer there too...lets see what they say”).
198
Usto, iz transkripta predmetnog razgovora razvidno je da je trgovac društva Crédit agricole, s obzirom na to da se pridružio internetskom forumu u 7:16 sati, bio prisutan na tom forumu u trenutku inkriminirajuće razmjene informacija te je mogao pročitati razmijenjene informacije. Uostalom, trgovac društva Crédit agricole reagirao je na tu razmjenu informacija u 11:29:08 sati, odnosno, kao što je to Komisija istaknula u uvodnoj izjavi 467. pobijane odluke, manje od dvije minute nakon posljednjih riječi koje je trgovac društva Deutsche Bank napisao o obveznicama, a koje su dovele do inkriminirajućih postupanja.
199
Nadalje, argument društva Crédit agricole kojim se tvrdi da je Komisija pretpostavila da je ta banka bila upoznata s informacijama razmijenjenima tijekom razgovora od 31. siječnja 2013. treba odbiti zbog istih razloga kao što su oni navedeni u točki 133. ove presude.
200
Prema tome, društvo Crédit agricole nije dokazalo da je Komisija počinila pogrešku time što je u uvodnim izjavama 464. do 467. te zatim u uvodnim izjavama 655., 674. i 678. pobijane oduke smatrala da se razgovorom od 31. siječnja 2013. trgovcima društava Deutsche Bank i Credit Suisse omogućilo da razmijenjuju osjetljive poslovne informacije i da usklađuju cijene obveznica EIB 09/20, u prisustvu trgovca društva Crédit agricole i, prema tome, da je taj razgovor bio protutržišni.
– Razgovor od 15. veljače 2013.
201
Kad je riječ o razgovoru od 15. veljače 2013., koji je razvrstan u kategorije 2, 3 i 4 te naveden u uvodnim izjavama 468. do 472. i zatim u uvodnim izjavama 655., 674., 678. i 746. pobijane odluke, društvo Crédit agricole tvrdi da taj razgovor nije doveo do usklađivanja, s obzirom na to da se odnosio na obveznice CADES 01/18 koje je društvo Deutsche Bank kupilo i zatim mu polovicu njih preprodalo.
202
U tom pogledu, iz transkripta predmetnog razgovora proizlazi da je trgovac društva Deutsche Bank najprije pitao trgovca društva Crédit agricole želi li mu prodati obveznice CADES 01/18 („you wann sell any cades 01/18?”). Trgovac društva Crédit agricole bio je spreman na prodaju, ali je kao alternativu predložio da usklade zajedničku kupnju („u want me to sell mine?... or go with you on the buyside?”), i to na način da trgovac društva Deutche Bank izvrši prvu transakciju, a zatim odmah preproda dio obveznica kupljenih od trgovca društva Crédit agricole („i’ll take whatever u don’t want”). Nakon načelnog dogovora, dva su se trgovaca zatim u pisanom obliku i u telefonskom razgovoru dogovorili o cijeni („ok do it”; „ok lifted 65”), količini („50mm each… yeah?”) i najboljem trenutku („lets wit a bit”; „[o]k”; „like 10 mins or so”) za kupnju obveznica o kojima je riječ.
203
Kao prvo, kao što to tvrdi društvo Crédit agricole, jedna je transakcija doista izvršena između trgovaca društava Deutsche Bank i Crédit agricole nakon razgovora od 15. veljače 2013. Međutim, ta je transakcija izvršena, kao što je to Komisija utvrdila u uvodnoj izjavi 471. pobijane odluke i kao što je to u bitnome potvrdilo društvo Crédit agricole, nakon usklađivanja kupnje između tih dviju banaka, koje je dovelo do toga da su si ta dva trgovca međusobno pomagala pri izvršavanju svojih aktivnosti i međusobno podijelila rezultat. Zbog predmetnog razgovora trgovac društva Crédit agricole nije dostavio konkurentsku ponudu te su ta dva trgovca tako djelovala kao jedinstveni trgovac kako bi kupila obveznice po cijeni koju su međusobno dogovorili.
204
Međutim, iako se može pokazati da je takva transakcija bila u interesu obiju banaka o kojima je riječ, ona ipak ne može biti u skladu sa zahtjevom da svaki gospodarski subjekt mora samostalno određivati politiku koju namjerava slijediti na unutarnjem tržištu (vidjeti presudu od 30. siječnja 2020., Generics (UK) i dr., C‑307/18, EU:C:2020:52, t. 78. i navedenu sudsku praksu), kao što je to Komisija u bitnome istaknula u uvodnoj izjavi 472. pobijane odluke.
205
Kao drugo, s obzirom na to da se društvo Crédit agricole poziva na sličan razgovor od 23. svibnja 2013. koji se nije stavljao na teret trećoj banci, taj se argument ne može prihvatiti.
206
Naime, s jedne strane, ako je poduzetnik svojim postupanjem povrijedio članak 101. UFEU‑a, on ne može dovesti u pitanje utvrđenje takve povrede pozivanjem na okolnost da neki drugi gospodarski subjekt nije adresat odluke kojom se utvrđuje ista povreda (vidjeti u tom smislu presudu od 25. ožujka 2021., Xellia Pharmaceuticals i Alpharma/Komisija, C‑611/16 P, EU:C:2021:245, t. 166. i navedenu sudsku praksu).
207
S druge strane, osim razgovora od 23. svibnja 2013. i razgovora od 30. svibnja 2013. (vidjeti točku 242. ove presude), društvo Crédit agricole ne ističe nijedan drugi dokaz koji bi mogao potvrđivati da je njegova situacija usporediva sa situacijom treće banke iz točke 205. ove presude, s obzirom na spornu jedinstvenu i trajnu povredu.
208
Stoga društvo Crédit agricole nije dokazalo da je Komisija počinila pogrešku time što je u uvodnim izjavama 468. do 472. te zatim u uvodnim izjavama 655., 674., 678. i 746. pobijane oduke smatrala da se razgovorom od 15. veljače 2013. trgovcima društava Deutsche Bank i Crédit agricole omogućilo da usklađuju svoje strategije trgovanja, uključujući razine cijena i trenutak podnošenja svojih ponuda i, prema tome, da je taj razgovor bio protutržišni.
– Razgovor od 19. ožujka 2013.
209
Kad je riječ o razgovoru od 19. ožujka 2013., koji je razvrstan u kategorije 3 i 4 te naveden u uvodnim izjavama 477. do 479. i zatim u uvodnim izjavama 674. i 678. pobijane odluke, iz njegova transkripta proizlazi da su trgovac društva Crédit agricole i trgovac društva Credit Suisse u roku od nekoliko sati razgovarali o više obveznica.
210
Taj se razgovor odnosio, kao prvo, na obveznicu kbn/03/18s („just bid on kbn 03/18… 25‑50mm… bid +38 and missed”; „I just got hit in 10mm at 38 on the system… and then got hit at 38.5 in gfi”), kao drugo, obveznicu EIB 04/16s („I covered up some shorts today… was short 100mm of these eib 04/16… bought most back… got some at 19 just now”) i, kao treće, obveznicu KFW 16s („decent purchase. I covered some kfw 16s… smallish at 17”).
211
Tijekom tog istog razgovora trgovci su također otkrili cijenu na koju su procijenili obveznicu Netherlands 09/15 („getting checked nther 09/15… seller”; „where u marking 8/4?”; „i had them marked at 6”; „ok i showed 8/4 2 way indiction to the guy… not come back [yet]”) i obveznicu COE 04/17 („got hit in a few COE bits btw… coe 04/17 and coe 02/15… in case u short”; „small long 4/17s… where u got them marked?... i like that bond… have them +53 bid here”; „got them 51 middle.. so yeah same area”).
212
Dakle, iz razgovora vođenog 19. ožujka 2013. proizlazi da su trgovci razmijenjivali informacije o cijenama svojih ponuda za kupnju određenih obveznica, količinama tih obveznica, svojim pozicijama u inventaru i cijeni na koju su procijenili obveznicu.
213
Razmijenjene su se informacije odnosile na nedavno izvršene transakcije i nedavno primijenjene cijene ili usporedbu osobnih i trenutačnih procjena cijene neke obveznice, koje nisu bile dostupne javnosti.
214
Ništa ne upućuje na to da su trgovci razmatrali mogućnost da zajedno izvrše neku transakciju. Uostalom, kad je riječ o jednoj konkretnoj vrsti obveznica (COE 04/17), trgovci su razmijenili informacije o cijenama tih obveznica („have them +53 bid here”; „got them 51 middle”), iako su znali da ne mogu među sobom izvršiti transakciju jer su se svi nalazili u dugoj poziciji te su stoga već držali takve obveznice („got hit in a few COE bits btw..coe 04/17 and coe 02/15… in case u short”; „small long 4/17s”).
215
Iz toga slijedi da su time razmijenjene osjetljive poslovne informacije te da je to pridonijelo povećanju transparentnosti među trgovcima i smanjenju neizvjesnosti koja prevladava na tržištu. Stoga je ta razmjena omogućila sudionicima da usklade svoje strategije.
216
Slijedom toga, društvo Crédit agricole nije dokazalo da je Komisija počinila pogrešku time što je u uvodnim izjavama 477. do 479. te zatim u uvodnim izjavama 674. i 678. pobijane oduke smatrala da je razgovor od 19. ožujka 2013. bio protutržišni jer se njime trgovcima društava Deutsche Bank i Credit agricole omogućilo da razmijene aktualne osjetljive poslovne informacije ili osjetljive poslovne informacije usmjerene na budućnost o svojim aktivnostima trgovanja te strategijama trgovanja i određivanja cijena.
– Razgovor od 21. ožujka 2013.
217
Kad je riječ o razgovoru od 21. ožujka 2013., koji je razvrstan u kategorije 2, 3 i 4 te naveden u uvodnim izjavama 480. do 487. i zatim u uvodnim izjavama 674. i 678. pobijane odluke, Komisija je utvrdila da su u različito doba dana bile razmijenjene četiri skupine poruka (od 8:08:22 do 8:18:40, od 11:29:22 do 12:26:04, od 14:43:55 do 14:51:28 i od 15:25:38 do 15:34:26 sati).
218
Društvo Crédit agricole tvrdi da su informacije koje su razmijenjene tijekom tog razgovora bile legitimne. Osim toga, osporava činjenicu da je Komisija razgovor od 21. ožujka 2013. razvrstala u kategoriju 2. U tom smislu, kao primjer konkretno upućuje na prvu i četvrtu skupinu poruka.
219
U tom je pogledu, kao prvo, važno naglasiti da, suprotno onomu na što sugerira argumentacija društva Crédit agricole, iz pobijane odluke ne proizlazi da je Komisija smatrala da prva, treća i četvrta skupina poruka, navedene u uvodnim izjavama 480., 484. i 485. pobijane odluke, predstavljaju dokaz o usklađivanju. Naime, iz uvodnih izjava 674. i 678. pobijane odluke proizlazi da je Komisija smatrala da te tri skupine poruka predstavljaju razmjenu informacija koja je protutržišna.
220
Kao drugo, kad je riječ o drugoj skupni poruka od 21. ožujka 2013., navedenoj u uvodnoj izjavi 482. pobijane odluke, iz uvodne izjave 655. te iste odluke proizlazi da je Komisija tu skupinu poruka razvrstala u slučajeve usklađivanja cijena na tržištu općenito.
221
U tom je razgovoru trgovac društva Crédit agricole pitao trgovca društva Deutsche Bank je li dokument koji je dobio na drugi način doista popis interesa (axe sheet) navedenog trgovca društva Deutsche Bank („is that [your] axe sheet?”), odnosno popis u kojem je taj trgovac pružio informacije o cijenama i količinama obveznica kojima je bio spreman trgovati. Trgovac društva Deutsche Bank odgovorio je da je taj popis interesa doista njegov. Zatim su ta dva trgovca razgovarala o načinu na koji je društvo Crédit agricole ishodilo taj dokument. Trgovac društva Crédit agricole naveo je da je taj popis poslan greškom, da je njegov nadzornik zabrinut i da je to izazvalo „kaos” („he sent the sheet by mistake […] what a mess”). Trgovac društva Deutsche Bank odgovorio je da će o tome razgovarati sa svojim odjelom prodaje („will speak to my sales”). Zatim su trgovci spomenuli osobu koja je počinila pogrešku o kojoj je riječ te je trgovac društva Crédit agricole uz smijeh objasnio da se „ona” nije trebala toliko truditi jer je u svakom slučaju već znao za interese trgovca društva Deutsche Bank („he shouldnt have bothered as i know your axes any[way] lol”), na što je potonji trgovac uz smijeh odgovorio da je to istina („lol… yeah exactly”).
222
U tom je pogledu točno da taj razgovor ne upućuje na usklađivanje cijena općenito prikazanih na tržištu koje je obuhvaćeno kategorijom 2, suprotno onomu što je navedeno u uvodnoj izjavi 655. pobijane odluke. Naime, iz tog razgovora proizlazi da je slanje popisa interesa trgovca društva Deutsche Bank trgovcu društva Crédit agricole pogreška koju je počinio zaposlenik društva Deutsche Bank.
223
Druga skupina poruka razmijenjena tijekom razgovora od 21. ožujka 2013. ipak dokazuje da je zaposlenik društva Deutsche Bank poslao popis interesa jednog od trgovaca te banke drugoj banci, odnosno društvu Crédit agricole. Osim toga, ta druga skupina poruka dokazuje da su predmetni trgovci razmijenjivali osjetljive informacije, što je dovelo do toga da je trgovac društva Crédit agricole „u svakom slučaju” već bio upoznat s interesima trgovca društva Deutsche Bank. Iz toga slijedi da se tom drugom skupinom poruka potkrepljuje Komisijina ocjena da je razgovor od 21. ožujka 2013. protutržišan.
224
Kao treće, pogreškom u ocjeni koju je Komisija počinila prilikom razvrstavanja razgovora od 21. ožujka 2013. u kategoriju 2 ne može se dovesti u pitanje utvrđenje da je taj razgovor, razmatran u cjelini, protutržišan i da je trgovac društva Crédit agricole u njemu sudjelovao.
225
Naime, u prvom razgovoru vođenom 21. ožujka 2013. dva su trgovca razmijenila informacije o cijenama transakcija koje su upravo izvršili u pogledu obveznice KFW („just bought 35mm kfw 04/16 and sold 100 mm kfw 01/14”, „i am showing them at +2”, „sold them… 100.89”, „i sold at 100.9125”) i o identitetu klijenta („this is a [central bank] u delaing with right”). U trećem razgovoru vođenom istog dana, predmetni trgovci također su razmijenili, u pogledu obveznice EIB 03/20, informacije o svojoj poziciji („long 75mm”), cijenama („where u marking”, „38/35” i „bid 41”) i klijentu trgovca društva Crédit agricole („[Central bank] seller?”, „no [Asset Manager]”). Četvrti razgovor odnosio se pak na obveznicu CDC 09/13 te su trgovci razmijenili informacije o svojoj poziciji u trgovanju („you need any cdc 09/13?... got 3mm”, „nah scrappy long myself”) i cijenama („where you marking these cdc?”, „100.40/50”, „perfect… sold my cdc… at 100.40…in canotrs… made a 100.40”).
226
Stoga je Komisija, s obzirom na sadržaj prve, treće i četvrte skupine poruka razmijenjenih 21. ožujka 2013., u uvodnoj izjavi 487. pobijane odluke osnovano zaključila da su trgovac društva Crédit agricole i trgovac društva Deutsche Bank tijekom tog razgovora razmijenili informacije o nedavnim transakcijama, identitetu određenih klijenata, njihovim trenutačnim pozicijama i trenutačnoj cijeni obveznica, pri čemu su te informacije trgovcima mogle pomoći da smanje neizvjesnost na tržištu i da procijene namjere drugih trgovaca u određivanju cijena za različite obveznice.
227
Prema tome, društvo Crédit agricole nije dokazalo da je Komisija počinila pogrešku time što je u uvodnim izjavama 480. do 487. te zatim u uvodnim izjavama 674. i 678. pobijane oduke smatrala da je razgovor od 21. ožujka 2013. bio protutržišni jer se njime trgovcima društava Deutsche Bank i Credit agricole omogućilo da razmijene aktualne osjetljive poslovne informacije ili osjetljive poslovne informacije usmjerene na budućnost o svojim aktivnostima trgovanja te strategijama trgovanja i određivanja cijena.
– Razgovor od 24. svibnja 2013.
228
Kad je riječ o razgovoru od 24. svibnja 2013., koji je razvrstan u kategoriju 3 i naveden u uvodnim izjavama 488. do 491. i zatim u uvodnoj izjavi 674. pobijane odluke, društvo Crédit agricole u bitnome tvrdi da nije protutržišan s obzirom na brzinu promjena na tržištu.
229
Međutim, iz transkripta tog razgovora vidljivo je da su trgovac društva Crédit agricole i trgovac društva Credit Suisse razmijenili osjetljive poslovne informacije o ponudama koje su nekoliko minuta ranije dali klijentu koji se naziva „the sprayer” za obveznicu EIB 08/16 („just bid eib 08/16…50mm… sprayer” ; „ditto… i bid 99.80”; „s[a]me… he got .82 away”).
230
Stoga je Komisija pravilno smatrala da trgovci nisu usklađivali svoje prvotne ponude, ali su razmijenili nedavne ili trenutačne informacije o svojim cijenama u kontekstu vlastitih interakcija s istim klijentom u pogledu iste obveznice. Ta je razmjena pridonijela povećanju transparentnosti i stoga smanjenju neizvjesnosti među trgovcima, što je imalo za posljedicu da su ti trgovci mogli uzeti u obzir razmijenjene informacije ako bi im se klijent o kojem je riječ vratio u kratkom roku.
231
Komisija je uostalom u uvodnim izjavama 659. i 716. pobijane odluke objasnila razloge zbog kojih su informacije o nedavnim transakcijama mogle biti relevantne za trgovce te je ta ocjena potvrđena objašnjenjima koja je društvo Crédit agricole pružilo u točki 2.15. svoje tužbe prema kojima, „da bi bio konkurentan, trgovac treba […] razumjeti kako su se cijene kretale u prošlosti kako bi znao što treba učiniti da bi osvojio tržišta”.
232
Stoga društvo Crédit agricole nije dokazalo da je Komisija počinila pogrešku time što je u uvodnim izjavama 488. do 491. i zatim u uvodnoj izjavi 674. pobijane odluke smatrala da je razgovor od 24. svibnja 2013. doveo do razmjene osjetljivih poslovnih informacija i, prema tome, da je taj razgovor bio protutržišan.
– Razgovor od 3. lipnja 2013.
233
Kad je riječ o razgovoru od 3. lipnja 2013., koji je razvrstan u kategoriju 4 i naveden u uvodnim izjavama 492. do 494. i zatim u uvodnoj izjavi 678. pobijane odluke, društvo Crédit agricole u bitnome tvrdi da je Komisija pogrešno odbila njegovo tumačenje prema kojem je trgovac društva Deutsche Bank pitao njegova trgovca na koju cijenu procjenjuje obveznicu, moguće u svrhu provedbe „back‑to‑back negociation”, odnosno pregovaranja čiji je cilj da jedan od dvaju trgovaca pristane kupiti obveznice od treće strane prije nego što dio tih obveznica preproda drugom trgovcu. Stoga je Komisija pogrešno isključila mogućnost da je društvo Deutsche Bank nastojalo osigurati likvidna sredstva.
234
U tom pogledu valja naglasiti da je samo društvo Crédit agricole svoje tumačenje predstavilo kao običnu „mogućnost”. Osim toga, iz transkripta razgovora o kojem je riječ vidljivo je da su, na inicijativu trgovca društva Deutsche Bank („where you marking kfw 08/21?”), potonji trgovac i trgovac društva Crédit agricole razmijenili svoju osobnu procjenu cijene obveznice te su sa zadovoljstvom zaključili da su došli do slične cijene („sec...ct10‑1/-5”, „yeah per[f]ect…i quoted +1/‑4”). Naposljetku, iz tog razgovora proizlazi da je trgovac društva Deutsche Bank upravo pregovarao s trećom stranom, kad je pitao trgovca društva Crédit agricole za procjenu („not a regular guy”). U tom se razgovoru ne navodi nijedna kasnija transakcija s trgovcem društva Crédit agricole. Suprotno tomu, trgovac društva Crédit agricole pribavio je informaciju o procjeni trgovca društva Deutsche Bank koju je mogao iskoristiti da mu se treća strana o kojoj je riječ odlučila ponovno obratiti.
235
Stoga društvo Crédit agricole nije dokazalo da je Komisija počinila pogrešku time što je u uvodnim izjavama 492. do 494. i zatim u uvodnoj izjavi 678. pobijane odluke smatrala da je razgovor od 3. lipnja 2013. doveo do razmjene osjetljivih poslovnih informacija o određivanju cijena trgovaca u okviru pregovora koji su bili u tijeku, što je imalo za posljedicu povećanje transparentnosti i smanjenje neizvjesnosti na tržištu, i, prema tome, da je taj razgovor bio protutržišan.
– Razgovor od 10. srpnja 2013.
236
Kad je riječ o razgovoru od 10. srpnja 2013., koji je razvrstan u kategorije 2, 3, 4 i 5 i naveden u uvodnim izjavama 501. do 506. i zatim u uvodnim izjavama 655., 674., 678., 686. i 715. pobijane odluke, društvo Crédit agricole tvrdi da je na temelju tog razgovora njegov trgovac doista obavijestio trgovca društva Deutsche Bank da namjerava dati ponudu po istoj cijeni koju mu je potonji trgovac prethodno naveo za obveznicu ASIA 10/18. Međutim, trgovac društva Deutsche Bank nije zadržao tu ponudu nego je smanjio svoju cijenu, čime se isključuje bilo kakvo usklađivanje. Osim toga, taj razgovor dokazuje da je društvo Crédit agricole mali dionik na tržištu i da njegova postupanja ne mogu utjecati na tržište.
237
S obzirom na to, društvo Crédit agricole kritizira samo prvi dio razgovora navedenog u uvodnim izjavama 501. do 503. pobijane odluke (od 10:30:22 do 10:36:35), a ne drugi dio razgovora naveden u uvodnim izjavama 504. do 506. (od 10:52:39 do 10:58:13).
238
Kad je riječ o kritiziranom dijelu razgovora, valja istaknuti da je trgovac društva Crédit agricole, prije nego što je saznao da je trgovac društva Deutsche Bank snizio cijenu iz svoje ponude, pitao tog trgovca smeta li mu cijena iz ponude koju je namjeravao dati na temelju informacija koje je upravo dobio od njega („gonna go 23 offered? do u mind..dont want to do in your face”). Trgovac društva Deutsche Bank odgovorio je niječno („nah its cool… i am 24 offered in cantors”).
239
Taj razgovor dokazuje da je trgovac društva Crédit agricole pitao i dobio dopuštenje trgovca društva Deutsche Bank da sastavi ponudu za određenu obveznicu po konkretnoj cijeni. Stoga trgovac društva Crédit agricole svoju odluku o prijedlogu cijene nije donio nakon osobne i samostalne ocjene. Oba su trgovca zajedno odredila cijenu ponude koju će dati jedan od njih. Iz tog razgovora stoga proizlazi da su trgovci usklađivali svoja postupanja u pogledu nečega o čemu su trebali donijeti osobnu ocjenu.
240
Osim toga, i u svakom slučaju, kad je riječ o argumentu društva Crédit agricole, koji se temelji na činjenici da je trgovac društva Deutsche Bank naposljetku snizio cijenu iz svoje ponude, Sud je već imao priliku odlučiti da povremeni i izdvojeni slučajevi prevare ili neprimjene zabranjenog sporazuma određenog sudionika, osobito kad se odnose na dugotrajni zabranjen sporazum, sami po sebi ne mogu dokazati da taj sudionik nije provodio zabranjeni sporazum ili da se nije ponašao konkurentno (presuda od 13. rujna 2013., Total Raffinage Marketing/Komisija, T‑566/08, EU:T:2013:423, t. 254.).
241
Usto, činjenicom da je društvo Crédit agricole samo mali dionik na tržištu obveznica SSA ne može se dovesti u pitanje protutržišna priroda razgovora o kojem je riječ.
242
Naposljetku, kad je riječ o argumentu koji se temelji na tome da Komisija nije postupila na sličan način prema trećoj banci s obzirom na razgovor od 30. svibnja 2013. u kojem je ta banka sudjelovala, valja ga odbiti zbog razloga iznesenih u točkama 206. i 207. ove presude.
243
Stoga društvo Crédit agricole nije dokazalo da je Komisija počinila pogrešku time što je u uvodnim izjavama 501. do 506. i zatim u uvodnim izjavama 655., 674., 678., 686. i 715. pobijane odluke smatrala da je razgovor od 10. srpnja 2013. doveo do razmjene osjetljivih poslovnih informacija i usklađivanja cijena i, prema tome, da je taj razgovor bio protutržišan unatoč činjenici da je trgovac društva Deutsche Bank naposljetku snizio cijenu iz svoje ponude.
– Razgovor od 25. srpnja 2013.
244
Kad je riječ o razgovoru od 25. srpnja 2013., koji je razvrstan u kategorije 3 i 4 i naveden u uvodnim izjavama 510. do 514. i zatim u uvodnim izjavama 674. i 678. pobijane odluke, društvo Crédit agricole tvrdi da se on ne odnosi na informacije usmjerene na budućnost.
245
U tom pogledu, iz transkripta tog razgovora razvidno je da su trgovci društava Crédit agricole i Deutsche Bank tijekom tog razgovora otkrili količinu transakcija koje su u pogledu novog izdavanja obveznice KFW izvršili tog jutra. Naime, trgovac društva Crédit agricole naveo je da je njegova ponuda za prodaju tih obveznica povećana za količinu od 50 milijuna („got lifted in the new one this morn… 50 mm”). Trgovac društva Deutsche Bank odgovorio je da je iste obveznice prodao u količini od 500 milijuna („i sold 500 mm of them this morning”). Osim toga, trgovac društva Deutsche Bank otkrio je vrstu kupca („asia”) kojem je prodao navedene obveznice u količini od 500 milijuna te prodajnu cijenu koju je navedeni kupac platio („+10”). Trgovci društava Crédit agricole i Deutsche Bank također su razmijenili informacije o svojim trenutačnim pozicijama. U tom je pogledu trgovac društva Crédit agricole naveo sljedeće: „had 100 on the book”, „still got 50”. Trgovac društva Deutsche Bank objasnio je pak da je nakon prodaje koju je izvršio tog jutra također uspio vratiti svoju kratku poziciju nakon što je otkupio obveznice od različitih izvora po jedinstvenoj cijeni („i had zero… on the book”; „i lifted 14.5 everywhere… i got 150mm in Créditex… on a no post… 100mm in icao… about 50mm in cantors… and rest in house”).
246
Nekoliko minuta kasnije, istog dana, trgovac društva Deutsche Bank pitao je trgovca društva Crédit agricole na koju bi cijenu procijenio obveznice CADES 18 („where are those cades 18? ... seen anything in them?”). Nadalje, oba su trgovca otkrila svoju trenutačnu poziciju, odnosno da su „flat” ili da su u neutralnoj ili nultoj poziciji. Naposljetku, u odgovoru na novo pitanje trgovca društva Deutsche Bank („but i am mean where are they now”), trgovac društva Crédit agricole iznio je svoju trenutačnu procjenu cijene te obveznice („50/48 probs”).
247
Stoga su tijekom razgovora od 25. srpnja 2013. trgovci društava Crédit agricole i Deutsche Bank razmijenili informacije o količini, cijeni i podrijetlu klijenta povezane s nedavnom transakcijom. Osim toga, navedeni su trgovci u dva navrata razmijenili informacije o svojim pozicijama u inventaru kad je riječ o konkretnim obveznicama. Naposljetku, navedeni su trgovci razgovarali o tome koja bi bila trenutačna procjena cijene neke obveznice, točnije obveznice CADES 18, koju je proveo jedan od njih.
248
Stoga društvo Crédit agricole nije dokazalo da je Komisija počinila pogrešku time što je u uvodnim izjavama 510. do 514. i zatim u uvodnim izjavama 674. i 678. pobijane odluke smatrala da je razgovor od 25. srpnja 2013. doveo do razmjene osjetljivih poslovnih informacija o nedavnim aktivnostima trgovanja, kao i o cijenama i trenutačnim pozicijama sudionika i, prema tome, da je taj razgovor bio protutržišan.
– Razgovor od 6. kolovoza 2014.
249
Kad je riječ o razgovoru od 6. kolovoza 2014., koji je razvrstan u kategoriju 4 i naveden u uvodnim izjavama 563. i 564. i zatim u uvodnoj izjavi 678. pobijane odluke, društvo Crédit agricole u bitnome tvrdi da je Komisija pogrešno odbila ideju da bi mogla biti riječ o legitimnom pitanju o cijeni u okviru potrage za likvidnošću.
250
U tom pogledu, iz transkripta tog razgovora vidljivo je da je trgovac društva BofA tijekom tog razgovora pitao trgovca društva Crédit agricole na koju cijenu procjenjuje obveznicu KBN 03/18 („where [you] marking kbn 03.18?”). Potonji je trgovac odgovorio „48‑45”, na što je trgovac društva BofA napisao: „sounds about right”.
251
Stoga su trgovci tijekom razgovora od 6. kolovoza 2014. razmijenili konkretne informacije o vlastitoj trenutačnoj procjeni cijene obveznice, čime se mogla smanjiti njihova neizvjesnost.
252
Tumačenje društva Crédit agricole, prema kojem je u biti riječ o legitimnom pitanju o cijeni u okviru potrage za likvidnošću, nije uvjerljivo te ta banka ne dokazuje da izravni dokazi kojima je Komisija raspolagala u pogledu razgovora od 6. kolovoza 2014. nisu bili dovoljni.
253
Naime, prije svega, ništa u razgovoru koji se 6. kolovoza 2014. odvijao tijekom cijelog dana, od 6:53:53 do 16:30:05, ne upućuje na to da je trgovac društva BofA postavio pitanje jer je htio izvršiti transakciju s trgovcem društva Crédit agricole.
254
Nadalje, da je trgovac društva BofA htio izvršiti transakciju s trgovcem društva Crédit agricole, ne bi postavio pitanje o nediferenciranoj kotaciji („where [you] marking kbn 03.18?”), nego bi pojasnio da se njegovo pitanje odnosi na kupovnu ili prodajnu cijenu.
255
Naposljetku, kao što to proizlazi iz razgovora navedenih u uvodnoj izjavi 723. pobijane odluke, razgovoru od 6. kolovoza 2014. prethodili su drugi razgovori iste vrste, koje društvo Crédit agricole nije valjano osporavalo i koji dokazuju da se ta vrsta razgovora odvijala u okviru pregovora između jednog od trgovaca i treće strane te da je njezin cilj bio provjeriti da je procjena predviđena u okviru tih pregovora bila točna.
256
Stoga društvo Crédit agricole nije dokazalo da je Komisija počinila pogrešku time što je u uvodnim izjavama 563. i 564. i zatim u uvodnoj izjavi 678. pobijane odluke smatrala da je razgovor od 6. kolovoza 2014. doveo do razmjene informacija o strategiji u području cijena i, prema tome, da je taj razgovor bio protutržišan.
– Razgovor od 12. ožujka 2015.
257
Kad je riječ o razgovoru od 12. ožujka 2015., koji je razvrstan u kategorije 1, 3, 4 i 5 i naveden u uvodnim izjavama 573. do 575. i zatim u uvodnim izjavama 674., 678., 686., 715., 746. i 848. pobijane odluke, društvo Crédit agricole priznaje razmjenu informacija, ali isključuje da se taj razgovor može razvrstati u kategorije 1 i 5, s obzirom na to da je cilj tog razgovora „vjerojatno” bio provjeriti može li trgovac društva Crédit agricole od trgovca društva Credit Suisse kupiti obveznice BNG 23. Budući da je takvo tumačenje uvjerljivo, Komisija stoga nije mogla razgovor od 12. ožujka 2015. kvalificirati kao tajni sporazum ni, prema tome, kao „ograničenje s obzirom na cilj”.
258
Prema transkriptu tog razgovora, trgovac društva Crédit agricole pitao je trgovca društva Credit Suisse ima li i dalje obveznice BNG 23 („u still got bng 23”). Trgovac društva Credit Suisse odgovorio je potvrdno, ali je naglasio da se od njega također zatražilo da sastavi ponudu („yeah…but being asked to price up too”). Trgovac društva Credit Suisse pojasnio je da misli da je riječ o istom klijentu („same guy i think”). Istodobno je trgovcu društva Crédit agricole poslao dio poruka koje je upravo razmijenio s tim klijentom i koji je sadržavao količinu i cijenu koje su tom klijentu ponuđene („14 :14 :36 50mm BNG 2.5 JAN23 @ ct7 +34.5”). Trgovac društva Crédit agricole reagirao je komentarom da taj klijent razmatra sve dostupne ponude („man this dude gets arou[nd] lol”). Dodao je da nema problema i da klijenta prepušta trgovcu društva Credit Suisse („[no problem] man u crack on”). Trgovac društva Crédit agricole je 40 minuta kasnije pitao trgovca društva Credit Suisse je li izvršio transakciju („u get lifted?”).
259
Stoga, kao prvo, iz tog razgovora jasno proizlazi razmjena vrlo konkretnih i aktualnih informacija o cijeni i količini ponude dane klijentu čiji je identitet poznat u okviru pregovora koji su bili u tijeku s tim klijentom. Taj je razgovor stoga doveo do razmjene osjetljivih poslovnih informacija te informacija o strategiji trgovanja i određivanja cijena. Zbog te se razmjene povećala transparentnost među trgovcima te se smanjila njihova neizvjesnost.
260
Kao drugo, iz tog razgovora proizlazi i da trgovac društva Crédit agricole nakon te razmjene informacija nije dao ponudu klijentu koji je kontaktirao i njega i trgovca društva Credit Suisse („[no problem] man u crack on”).
261
Količina i cijena koje je trgovac društva Credit Suisse naposljetku ponudio predmetnom klijentu, kao i činjenica da je samo taj trgovac dao ponudu predmetnom klijentu, stoga nisu rezultat samostalnog izbora dvaju trgovaca, nego usklađivanja koje je omogućeno razgovorom o kojem je riječ. Naime, taj je razgovor doveo do zajedničkog određivanja trgovca koji će dati predmetnu ponudu po cijeni koja je poznata sudionicima. Stoga je trgovac društva Crédit agricole odustao od davanja ponude konkretnom klijentu te tog klijenta prepustio trgovcu društva Credit Suisse. To tumačenje potvrđuje činjenica da je trgovac društva Crédit agricole nekoliko desetaka minuta kasnije pitao svojeg sugovornika je li izvršio transakciju.
262
To tumačenje koje je prihvatila Komisija ne dovodi se u pitanje tumačenjem koje je predložilo društvo Crédit agricole, prema kojem je taj razgovor zapravo bio legitimni pokušaj razmjene koji nije uspio.
263
U skladu sa samim dopisom o argumentaciji društva Crédit agricole, cilj razgovora od 12. ožujka 2015.„vjerojatno” je samo bio provjera je li trgovac društva Crédit agricole mogao kupiti obveznice SSA o kojima je riječ kako bi raspolagao dovoljnim inventarom da bi zatim preprodao te obveznice SSA trećim stranama, što je mogao učiniti samo ako je imao mogućnost kupiti navedene obveznice SSA. Stoga argumentacija društva Crédit agricole dokazuje da čak ni ta banka ne može sa sigurnošću utvrditi istinitost alternativnog tumačenja koje predlaže.
264
Usto, razmjena informacija među trgovcima itekako prekoračuje ono što je bilo nužno za ocjenu je li trgovac društva Credit Suisse raspolagao likvidnim sredstvima i je li moglo doći do navodne transakcije između dvaju trgovaca. Naime, trgovac društva Credit Suisse pojasnio je da je bila riječ o istom klijentu te je u okviru trgovanja koje je bilo u tijeku naveo količinu i cijenu iz ponude koju je dao tom klijentu.
265
Naposljetku, uzimajući u obzir sadržaj poruka koje joj prethode, poruka „[no problem] man u crack on” ne može se razumno shvatiti kao izraz nemogućnosti da trgovac društva Crédit agricole sastavi ponudu ili predloži bolju cijenu od trgovca društva Credit Suisse, pri čemu je riječ o cijeni za koju uostalom nije trebao znati. Trgovac društva Crédit agricole odustao je od davanja ponude tek nekoliko sekundi nakon što mu je trgovac društva Credit Suisse otkrio svoju ponudu klijentu o kojem je riječ. Stoga trgovac društva Crédit agricole nije nastojao, kao što bi to bio slučaj u uobičajenim uvjetima tržišnog natjecanja, pronaći alternativno rješenje kako bi predmetnom klijentu mogao dati ponudu. Suprotno tomu, 40 minuta kasnije, pitao je trgovca društva Credit Suisse je li izvršio transakciju.
266
Stoga se čini da tumačenje koje je predložilo društvo Crédit agricole nije uvjerljivo i da, u svakom slučaju, ne ispunjava zahtijevani standard dokazivanja kako bi se dovelo u pitanje Komisijino tumačenje, kao što se to zahtijeva sudskom praksom navedenom u točki 186. ove presude.
267
Stoga društvo Crédit agricole nije dokazalo da je Komisija počinila pogrešku time što je u uvodnim izjavama 573. do 575. i zatim u uvodnim izjavama 674., 678., 686., 715., 746. i 848. pobijane odluke smatrala da je razgovor od 12. ožujka 2015. doveo do razmjene osjetljivih poslovnih informacija, kao i do usklađivanja cijena i aktivnosti trgovanja, i, prema tome, da je taj razgovor bio protutržišan.
268
Iz toga slijedi da se odbijaju argumenti koje je društvo Crédit agricole istaknulo kako bi dokazalo da razgovori od 18. i 31. siječnja 2013., od 15. veljače 2013., od 19. i 21. ožujka 2013., od 24. svibnja 2013., od 3. lipnja 2013., od 10. i 25. srpnja 2013., od 6. kolovoza 2014. i od 12. ožujka 2015. nisu protutržišni.
ii) Razgovori koje društvo Credit Suisse ima pravo osporavati
– Razgovor od 28. rujna 2010.
269
Kad je riječ o razgovoru od 28. rujna 2010., koji je razvrstan u kategorije 3, 4 i 5 i naveden u uvodnim izjavama 232. do 235. i zatim u uvodnim izjavama 674., 678., 686. i 746. pobijane odluke, društvo Credit Suisse tvrdi da je njegov trgovac tijekom tog razgovora predložio da povuče cijenu prikazanu na zaslonu brokera kako bi umjesto toga izvršio transakciju s trgovcem društva Deutsche Bank po istoj cijeni kao što je ona koja je bila prikazana na zaslonu brokera.
270
U tom je pogledu važno istaknuti da društvo Credit Suisse osporava samo prvi dio razgovora od 28. rujna 2010., odnosno poruke razmijenjene od 5:46:31 do 5:48:17. Naime, ne osporava drugi dio tog razgovora, koji se odvio od 11:23:57 do 11:29:54 i koji se, prema Komisijinu mišljenju, sastojao od dijeljenja (pooling) podataka s tržišta (market intelligence) u pogledu sklonosti u području trgovanja i buduće aktivnosti konkretnog klijenta s kojim su sudionici upoznati.
271
Tijekom prvog dijela tog razgovora, trgovac društva Deutsche Bank, kao što je to Komisija navela u uvodnoj izjavi 233. pobijane odluke, „vjerojatno” je pitao trgovca društva Credit Suisse je li kupac ili prodavatelj talijanskih obveznica 09/13 („wahts you better way ITALY 09/13”). U tom je kontekstu trgovac društva Deutsche Bank pojasnio da pokušava pregovarati s trećom stranom („trying to get a block out”). Trgovac društva Credit Suisse u svojem je odgovoru objasnio da je upravo prikazao dvosmjernu cijenu na zaslonu brokera BGC te je pitao trgovca društva Deutsche Bank treba li povući tu cijenu („cool…I’ve just gone 146/143 in bgc… shall i kill it?”). Trgovac društva Credit Suisse pojasnio je da upravo pokušava ostvariti „switch trade” sa „znaš već kim” („i’m working [on] an order to sell Italy 13s to buy Spain 12s with u know who”). Budući da mu trgovac društva Deutsche Bank nije odgovorio, trgovac društva Credit Suisse ponovno je pitao svojeg sugovornika treba li povući svoju cijenu („so will need to buy at 146ish to print it… shall i kill price?”). Trgovac društva Deutsche Bank tada je u bitnome odgovorio da to nije potrebno, da nije siguran hoće li se njegov potencijalni klijent pojaviti i da će riskirati („nah its cool…not sure if this guy will sell or not... but trying him now”).
272
Stoga, s jedne strane, iz transkripta razgovora o kojem je riječ proizlazi da je trgovac društva Credit Suisse predložio da povuče svoju tržišnu cijenu nakon što je saznao da trgovac društva Deutsche Bank pregovara s trećom stranom. Taj bi prijedlog doveo do toga da trgovac društva Deutsche Bank ne bi imao konkurenciju te bi se prema tome povećala mogućnost da treća strana pregovara s njime.
273
S druge strane, u razmijenjenim porukama nema ničega na temelju čega bi se moglo tvrditi, kao što to tvrdi društvo Credit Suisse, da je njegov trgovac predložio da povuče cijenu prikazanu na zaslonu brokera kako bi umjesto toga izvršio transakciju s trgovcem društva Deutsche Bank po istoj cijeni kao što je ona koja je bila prikazana na zaslonu brokera.
274
U tom pogledu nije uvjerljivo tumačenje društva Credit Suisse, prema kojem je trgovac društva Deutsche Bank od trgovca društva Credit Suisse nastojao osigurati likvidna sredstva kako bi zatim izvršio veću narudžbu klijenta koja se odnosi na tu obveznicu. Osim toga, ta banka ne dokazuje da izravni dokazi kojima je Komisija raspolagala u pogledu razgovora od 28. rujna 2010. nisu bili dovoljni.
275
Naime, trgovac društva Credit Suisse obavijestio je trgovca društva Deutsche Bank o dvosmjernoj cijeni koju je upravo prikazao na zaslonu brokera BGC te mu je također otkrio da upravo s trećom stranom čiji je identitet poznat pregovara o prodaji talijanskih obveznica o kojima je riječ („i’m working [on] an order to sell Italy 13s to buy Spain 12s with u know who”).
276
Budući da je trgovac društva Credit Suisse u tom trenutku već s trećom stranom pregovarao o prodaji talijanskih obveznica, bilo je malo vjerojatno da je trgovac društva Credit Suisse predložio povlačenje svoje cijene sa zaslona brokera kako bi s trgovcem društva Deutsche Bank izvršio transakciju.
277
Najuvjerljivije je tumačenje da je trgovac društva Credit Suisse predložio povlačenje svoje cijene sa zaslona brokera BGC kako bi ograničio broj mogućih konkurenata i izbjegao svaki rizik od toga da ta cijena utječe na volju trgovca društva Deutsche Bank da trećoj strani proda obveznice u paketu. To je tumačenje uostalom potkrijepljeno razgovorom koji ne osporava konkretno društvo Credit Suisse i koji se odvio nekoliko dana ranije, odnosno 24. rujna 2010., a tijekom kojeg je trgovac društva Deutsche Bank predložio da povuče svoju ponudu sa zaslona brokera Tullets kako ne bi zadirao u strategiju trgovanja trgovca društva Credit Suisse (vidjeti uvodnu izjavu 230. pobijane odluke).
278
Stoga društvo Credit Suisse nije dokazalo da je Komisija počinila pogrešku time što je u uvodnim izjavama 232. do 235. i zatim u uvodnim izjavama 674., 678., 686. i 746. pobijane odluke smatrala da je razgovor od 28. rujna 2010. doveo do razmjene osjetljivih poslovnih informacija, razmjene informacija o strategijama trgovanja i određivanja cijena, kao i do usklađivanja aktivnosti trgovanja i, prema tome, da je taj razgovor bio protutržišan.
– Razgovor od 8. veljače 2012.
279
Društvo Credit Suisse tvrdi da razmjena informacija o pozicijama u inventaru održavateljâ tržišta omogućuje lakše pronalaženje mogućnosti za transakcije između trgovaca. Primjerice, navodi razgovor od 8. veljače 2012., koji je razvrstan u kategorije 3 i 4 i naveden u uvodnim izjavama 367. do 376. i zatim u uvodnim izjavama 674. i 678. pobijane odluke.
280
U tom pogledu valja naglasiti da se društvo Credit Suisse poziva samo na prvi dio razgovora koji se između trgovaca društava Deutsche Bank i BofA odvio 8. veljače 2012. od 2:58:05 do 3:10:51. Naime, društvo Credit Suisse ne ističe nijedan konkretan argument protiv drugih dijelova tog razgovora, koji su se odvili kasnije tijekom dana i koji su, prema Komisijinu mišljenju, doveli do razmjene informacija o zahtjevima klijenata i transakcijama u tijeku.
281
Kad je riječ o prvom dijelu razgovora od 8. veljače 2012., iz transkripta tog razgovora razvidno je da su trgovac društva Deustche Bank i trgovac društva BofA uzastopno razgovarali o transakcijama koje su se upravo izvršavale ili koje su se namjeravale izvršiti s istim klijentom u pogledu više obveznica.
282
U tim su porukama trgovci razgovarali o pregovorima u tijeku koji su se odnosili na obveznice BNG 10/16 („just about to lose 50mm bng 10/16”; „getting [check]ed on that too”; „just sold them… 50mm”). Trgovac društva BofA zatim je naveo cijenu koju je klijentu ponudio za obveznice BNG 10/16 („i showed +127 fyi”) i trgovac društva Deutsche Bank odgovorio mu je da je to cijena po kojoj je upravo izvršio transakciju s tim klijentom („same… thats where i have been lifted”).
283
Osim toga, trgovci su razmijenili informacije o postupanju klijenta u pogledu drugih obveznica („same guy checking me on 100mm new neds”; „anyone got any ned 06/16”; „flat”; „i have some but about to get lifted”; „same guy?”; „y[ea]h”; „hes lifting all the cheap names… think he [might] lift me in 100mm coe17”).
284
Stoga se prvi dio razgovora od 8. veljače 2012. ne sastoji samo od razmjene informacija o pozicijama u inventaru trgovaca. Trgovci su razmijenili informacije koje nisu bile javne i koje su se odnosile na količine konkretnih obveznica koje su prodali ili koje su namjeravali prodati jednom te istom klijentu čiji je identitet poznat. Osim toga, kad je riječ o konkretnoj vrsti obveznica, trgovci su razmijenili informacije o cijeni po kojoj su prodali ili namjeravali prodati navedenu obveznicu. Razgovor o kojem je riječ stoga sadržava komentare razmijenjene u stvarnom vremenu u pogledu aktivnosti trgovaca koji su doveli do razmjene osjetljivih poslovnih informacija.
285
Stoga društvo Credit Suisse nije dokazalo da je Komisija počinila pogrešku time što je smatrala da prvi dio razgovora od 8. veljače 2012. predstavlja dijeljenje informacija koje je trgovcima omogućilo da procijene namjere klijenta čiji je identitet bio poznat i aktualnih pregovora te, prema tome, da na tržištu djeluju s manje neizvjesnosti.
286
Slijedom toga, društvo Credit Suisse nije dokazalo da je Komisija počinila pogrešku time što je u uvodnim izjavama 367. do 376. i zatim u uvodnim izjavama 674. i 678. pobijane odluke smatrala da je razgovor od 28. rujna 2010. doveo do razmjene osjetljivih poslovnih informacija te informacija o strategijama trgovanja i određivanja cijena i, prema tome, da je taj razgovor bio protutržišan.
– Razgovor od 10. siječnja 2013.
287
U razgovoru od 10. siječnja 2013., koji je razvrstan u kategorije 3, 4 i 5 i naveden u uvodnim izjavama 446. do 450. i zatim u uvodnim izjavama 674., 678. i 686. pobijane odluke, trgovac društva Credit Suisse pitao je je li ponuda za kupnju obveznica KFW koju vidi (vjerojatno na zaslonu jednog ili više brokera) ponuda trgovca društva Deutsche Bank („is that your bid in KFW 4.375 18?”), na što je potonji trgovac odgovorio potvrdno. Trgovac društva Credit Suisse zatim je objasnio da s trećom stranom pregovara da se izvrši „switch trade” u okviru kojeg bi kupio te obveznice KFW i istodobno prodao drugu vrstu obveznica („I’m being checked on these vs the kommun”). Trgovac društva Deutsche Bank zatim je odgovorio da se nalazi u kratkoj poziciji, da mu trebaju te obveznice i da ih je spreman kupiti po bilo kojoj cijeni („i am short 50mm… badly need them… will pay whatever”). Zatim je pitao trgovca društva Credit Suisse, kao prvo, želi li da povuče svoju ponudu prikazanu na zaslonu brokera („you want me to kill the bid?”) i, kao drugo, može li mu nabaviti određene obveznice („if you can get these for me will pay whatever man”). Trgovac društva Credit Suisse odgovorio je niječno i pritom pojasnio da će učiniti sve što može, ali da bi to mogao biti gubitak vremena („nah, thats cool... i’ll do my best, but could just be time wasting”). Taj je trgovac također naglasio da s tim klijentom nije mnogo poslovao i da zaista nije siguran hoće li uspjeti sklopiti posao („guy who we dont do anything with, so not really sure”). Tada je trgovac društva Deutsche Bank ponovno predložio da povuče svoju ponudu sa zaslona brokera („you want me to kill the bid?”), na što je trgovac društva Credit Suisse odgovorio da klijent ne traži najbolju ponudu („not shopping it around”).
288
Društvo Credit Suisse tvrdi da je tijekom tog razgovora trgovac društva Deutsche Bank predložio da povuče svoju ponudu jer je očekivao da će trgovac društva Credit Suisse trgovati u njegovo ime i da prema tome nema potrebe da pokrije svoju kratku poziciju na zaslonu brokera. Odgovor trgovca društva Credit Suisse, koji je glasio „ne, nije potrebno, učinit ću sve što mogu, ali to bi mogao biti gubitak vremena”, značio je da trgovac društva Deutsche Bank ne treba povući svoju ponudu jer pregovori o transakciji s trećom stranom nisu dovoljno uznapredovali da bi se on oslonio na nju i prestao tražiti obveznice na zaslonu brokera.
289
Međutim, tumačenje društva Credit Suisse nije uvjerljivo s obzirom na poruke razmijenjene u razgovoru od 10. siječnja 2013. i ta banka ne dokazuje da izravni dokazi kojima je Komisija raspolagala u pogledu tog razgovora nisu bili dovoljni.
290
Naime, iz činjenice da trgovac društva Credit Suisse nije od trgovca društva Deutsche Bank zatražio da povuče ponudu jer nije smatrao da klijent „traži najbolju ponudu” proizlazi da je prijedlog da povuče ponudu trgovac društva Credit Suisse protumačio kao volju trgovca Deutsche Bank da ne objavi konkurentnu ponudu za kupnju i da stoga ne ometa njegove pregovore koji su bili u tijeku. Osim toga, samostalni konkurent kojem su, poput trgovca društva Deutsche Bank, obveznice potrebne do te mjere da ih je spreman kupiti po bilo kojoj cijeni, nastojao bi maksimalno povećati svoje izglede da pronađe prodavatelja na više različitih kanala te prema tome ne bi predložio da povuče svoju ponudu za kupnju na zaslonu brokera.
291
Stoga je jedino moguće objašnjenje prijedloga koji je trgovac društva Deutsche Bank iznio da povuče svoju ponudu za kupnju njegova želja da pomogne trgovcu društva Credit Suisse u njegovim pregovorima s trećom stranom.
292
U svakom slučaju, valja naglasiti da, iako trgovac društva Deutsche Bank naposljetku nije povukao svoju ponudu, oba su trgovca izrazila zajedničku želju da usklade svoja postupanja te kasnije zajednički odlučila da ponuda društva Deutsche Bank može ostati na zaslonu brokera.
293
Međutim, kao što to tvrdi Komisija, činjenica da je trgovac društva Deutsche Bank potencijalno zainteresiran za kasniju transakciju s trgovcem društva Credit Suisse ako izvrši transakciju s trećom stranom ne opravdava takvo usklađivanje među konkurentima jer svaki od njih treba dati neovisnu konkurentnu ponudu za izvršenje transakcije s trećom stranom.
294
Osim toga, razgovor od 10. siječnja 2013. doveo je do razmjene osjetljivih poslovnih informacija o potencijalnoj transakciji za koju su mogla biti zainteresirana oba trgovca i osobito o postupanju klijenta. Trgovac društva Deutsche Bank također je otkrio informacije o svojoj situaciji. Ta je informacija za trgovca društva Credit Suisse bila potvrda da će imati kupca koji je spreman platiti bilo koji iznos za obveznice koje će on kupiti od svojeg klijenta, što je trgovac društva Credit Suisse mogao uzeti u obzir kako bi odredio svoju cijenu za klijenta.
295
Stoga društvo Credit Suisse nije dokazalo da je Komisija počinila pogrešku time što je u uvodnim izjavama 446. do 450. i zatim u uvodnim izjavama 674., 678. i 686. pobijane odluke smatrala da je razgovor od 10. siječnja 2013. doveo do razmjene osjetljivih poslovnih informacija, razmjene informacija o strategijama trgovanja i određivanja cijena, kao i do usklađivanja aktivnosti trgovanja, i, prema tome, da je taj razgovor bio protutržišan.
– Razgovor od 12. ožujka 2015.
296
Kad je riječ o dvostranom razgovoru između trgovca društva Credit Suisse i trgovca društva Crédit agricole od 12. ožujka 2015., koji je također bez uspjeha osporavalo društvo Crédit agricole i koji je naveden u točkama 257. do 267. ove presude, argumentima koje je istaknulo društvo Credit Suisse ne može se dovesti u pitanje ocjena prema kojoj je navedeni razgovor protutržišan.
297
Naime, s jedne strane, iz razgovora od 12. ožujka 2015. ne proizlazi samo razmjena vrlo konkretnih i aktualnih informacija o ponudi koja je klijentu dana u okviru pregovora koji su bili u tijeku. Iz tog razgovora proizlazi i usklađivanje postupanja zbog kojeg trgovac društva Crédit agricole potencijalnom klijentu koji ga je kontaktirao nije dao ponudu nakon što se dogovorio s trgovcem društva Credit Suisse (vidjeti točke 259. do 261. ove presude).
298
S druge strane, alternativno tumačenje koje je predložilo društvo Credit Suisse i prema kojem je trgovac društva Crédit agricole pokušao od trgovca društva Credit Suisse osigurati likvidna sredstva nije uvjerljivo te ta banka ne dokazuje da izravni dokazi kojima je Komisija raspolagala nisu bili dovoljni u smislu sudske prakse navedene u točki 186. ove presude.
299
Naime, da je, kao što to tvrdi društvo Credit Suisse, trgovac društva Crédit agricole pokušavao osigurati likvidna sredstva, ne bi bilo potrebe za tim da dva trgovca razmijene osjetljive poslovne informacije o strategiji u pogledu klijenta, identitetu navedenog klijenta i ponudi cijene koju je trgovac društva Credit Suisse dao navedenom klijentu. Naime, bilo bi dovoljno da trgovac društva Credit Suisse odmah trgovcu društva Crédit agricole objasni da ne može s njime pregovarati o trgovanju obveznicom ili da mu navede kotaciju.
300
Stoga društvo Credit Suisse nije dokazalo da je Komisija počinila pogrešku time što je u uvodnim izjavama 573. do 575. i zatim u uvodnim izjavama 674., 678., 686., 715., 746. i 848. pobijane odluke smatrala da je razgovor od 12. ožujka 2015. doveo do razmjene osjetljivih poslovnih informacija, kao i do usklađivanja cijena i aktivnosti trgovanja i, prema tome, da je taj razgovor bio protutržišan.
– Poruka elektroničke pošte od 24. ožujka 2015.
301
Kad je riječ o poruci elektroničke pošte trgovca društva Credit Suisse od 24. ožujka 2015. čiji je primatelj bio trgovac društva Crédit agricole, koja je razvrstana u kategoriju 4 i navedena u uvodnim izjavama 576. i 577. i zatim u uvodnoj izjavi 678. pobijane odluke, društvo Credit Suisse tvrdi da se njome omogućuje utvrđivanje mogućnosti trgovanja između trgovaca, što je posebno važno na kraju mjeseca i tromjesečja kad se od održavatelja tržišta očekuje da izravnaju svoj portfelj.
302
U tom pogledu valja naglasiti da je poruku elektroničke pošte o kojoj je riječ trgovac društva Credit Suisse poslao trgovcu društva Crédit agricole u skrivenoj kopiji te ju je naslovio „CS US$ SSA BID AXES – month end: offer side bids”. Ta je poruka elektroničke pošte sadržavala popis interesa odnosno popis u kojem je taj trgovac pružio informacije o cijenama i količinama obveznica kojima je bio spreman trgovati.
303
Iz uvodne izjave 53. pobijane odluke proizlazi da popis interesa pokazuje interes trgovca neke banke da kupi ili proda na tržištu određene obveznice te je namijenjen prodajnom uredu navedene banke ili brokeru.
304
Stoga je trgovac društva Credit Suisse slanjem takvog popisa izravno konkurentnom trgovcu obavijestio tog konkurentnog trgovca, odnosno trgovca društva Crédit agricole, o cijenama koje je klijentima nudio za niz obveznica.
305
Međutim, takva je informacija osjetljiva poslovna informacija. Ta se poslovno osjetljiva priroda ne dovodi u pitanje činjenicom da se popis odnosio samo na ograničen broj obveznica ili da su cijene bile samo okvirne.
306
Osim toga, društvo Credit Suisse ne podnosi nijedan dokaz kojim bi moglo potvrditi da je njegov trgovac namjeravao upotrijebiti tako dostavljen popis interesa kako bi izvršio transakciju s trgovcem društva Crédit agricole i kako bi na taj način „izravnao svoj portfelj”. Društvo Credit Suisse ne podnosi ni dokaze kojima bi moglo potvrditi da je trgovac društva Crédit agricole nastojao od društva Credit Suisse osigurati likvidna sredstva za jednu od 21 obveznice navedene na predmetnom popisu.
307
Činjenica da takav popis nije namijenjen konkurentnom trgovcu potvrđena je razgovorom od 21. ožujka 2013. između trgovca društva Crédit agricole i trgovca društva Deutsche Bank koji se ispituje u točkama 220. do 223. ove presude. Naime, iz tog razgovora proizlazi, s jedne strane, da se činjenica da je član društva Deutsche Bank poslao trgovcu društva Crédit agricole popis interesa kvalificira kao pogreška i, s druge strane, da je takvo slanje izazvalo probleme unutar društva Crédit agricole.
308
Stoga društvo Credit Suisse nije dokazalo da je Komisija počinila pogrešku time što je u uvodnim izjavama 576. i 577. i zatim u uvodnim izjavama 678. pobijane odluke smatrala da je poruka elektroničke pošte od 24. ožujka 2015. bila protutržišna.
309
Iz toga slijedi da se odbijaju argumenti koje je društvo Credit Suisse istaknulo kako bi dokazalo da razgovori od 28. rujna 2010., od 8. veljače 2012., od 10. siječnja 2013. i od 12. ožujka 2015. te poruka elektroničke pošte od 24. ožujka 2015. nisu protutržišni.
3) Zaključak o razgovorima koji se analiziraju u pobijanoj odluci
310
Iz svega prethodno navedenog proizlazi da društva Crédit agricole i Credit Suisse nisu dokazala je Komisija počinila pogrešku time što je smatrala da razgovori koje je analizirala dokazuju postojanje protutržišnih sporazuma i/ili usklađenih djelovanja u smislu članka 101. UFEU‑a i, konkretnije, postojanje, s jedne strane, protutržišnog usklađivanja cijena i aktivnosti trgovanja i, s druge strane, razmjene osjetljivih poslovnih informacija.
311
Zaključkom iz točke 310. ove presude ipak se ne dovodi u pitanje odgovor koji treba dati na prve tužbene razloge koje su istaknuli društvo Crédit agricole i društvo Credit Suisse i koji se u bitnome temelje na tome da je Komisija povrijedila članak 101 UFEU‑a time što je smatrala da se utvrđenim sporazumima ili usklađenim djelovanjima ograničava tržišno natjecanje „s obzirom na cilj”. Naime, protutržišna priroda tih postupanja nema nužno za posljedicu da ta postupanja automatski čine ograničenje „s obzirom na cilj”.
312
Kako bi se utvrdilo ograničenje tržišnog natjecanja „s obzirom na cilj”, ograničenje ne treba imati samo protutržišnu prirodu, nego treba i pokazati dovoljan stupanj štetnosti za tržišno natjecanje (vidjeti presudu od 30. siječnja 2020., Generics (UK) i dr., C‑307/18, EU:C:2020:52, t. 67. i navedenu sudsku praksu).
313
Stoga će se argumenti društava Crédit agricole i Credit Suisse kojima se osporava postojanje ograničenja „s obzirom na cilj” ispitati kasnije u okviru odgovora na njihove prve tužbene razloge.
c)
Postojanje jedinstvene i trajne povrede
314
Drugim dijelom svojeg drugog tužbenog razloga društvo Crédit agricole osporava trajnu prirodu povrede koju je utvrdila Komisija.
315
U okviru svojeg drugog tužbenog razloga društvo Credit Suisse u bitnome se pak poziva na nepostojanje dokaza i nedostatno obrazloženje, s jedne strane, jedinstvene prirode povrede koju je utvrdila Komisija (prvi dio) i, s druge strane, trajne prirode te povrede (treći dio). Kao što se to utvrdilo u zapisniku s rasprave, društvo Credit Suisse odustalo je od svoje tvrdnje koja se temeljila na nedostatnom obrazloženju jedinstvene i trajne prirode sporne povrede, koju je prvotno istaknulo u okviru svojeg drugog tužbenog razloga.
316
Valja ispitati argumente društava Crédit agricole i Credit Suisse te pritom razlikovati, s jedne strane, argumente kojima se dovodi u pitanje jedinstvena priroda povrede koju je utvrdila Komisija (prvi dio drugog tužbenog razloga društva Credit Suisse) i, s druge strane, argumente kojima se dovodi u pitanje trajna priroda te povrede (drugi dio drugog tužbenog razloga društva Crédit agricole i treći dio drugog tužbenog razloga društva Credit Suisse).
1) Jedinstvena priroda utvrđene povrede
317
Komisija je u uvodnim izjavama 757. i 758. pobijane odluke smatrala da je niz sporazuma i/ili usklađenih djelovanja koje je prethodno utvrdila dio općeg plana koji ima zajednički protutržišni cilj. Taj je cilj za banke o kojima je riječ bio maksimalno povećati svoje prihode i pritom ograničiti gubitke koji bi mogli proizaći iz neizvjesnosti povezane s postupanjima drugih trgovaca, i to usklađivanjem cijena i aktivnosti trgovanja i razmjenom osjetljivih poslovnih informacija u pogledu obveznica SSA kojima se trguje na sekundarnom tržištu. Banke o kojima je riječ tako su nastojale ograničiti ili narušiti tržišno natjecanje te su međusobno tržišno natjecanje zamijenile uzajamnom suradnjom s ciljem povećanja vlastitih prihoda od trgovanja obveznicama SSA na tom tržištu, tako da je situacija ponekad bila takva da se moglo činiti da trgovci predmetnih banaka trguju za račun jednog te istog poduzetnika, a ne kao konkurenti.
318
Usto, Komisija je u uvodnim izjavama 759. do 764. pobijane odluke u bitnome navela četiri „objektivna elementa” kojima se, prema njezinu mišljenju, dokazuje da su „tajni kontakti bili povezani i komplementarni”.
319
Kao prvo, proizvodi o kojima je riječ, odnosno obveznice SSA, bili su istovrsni proizvodi kojima se trgovalo na sličan način (uvodna izjava 760.). Kao drugo, mehanizam kojim su se trgovci koristili bio je isti, odnosno neprestano su komunicirali na internetskim forumima koji su bili namijenjeni samo njima (uvodna izjava 761.). Kao treće, poduzetnici o kojima je riječ bili su isti, odnosno društva Deutsche Bank, BofA, Credit Suisse i Crédit agricole, te bi do promjene došlo samo kad bi jedan od uključenih trgovaca (koji su bili dio usko povezane skupine koju su s vremenom činile iste osobe) promijenio poslodavca (uvodna izjava 762.). Kao četvrto, postupanja o kojima je riječ slijedila su iste „obrasce”. Konkretno, trgovci banaka o kojima je riječ tijekom određenih su razdoblja svakodnevno bili u kontaktu te su držali komunikacijske kanale otvorenima tijekom cijelog dana. Slobodno bi razmjenjivali informacije o svojim aktivnostima trgovanja koje su bile u tijeku u obliku komentara razmijenjenih u stvarnom vremenu u pogledu događaja koji se upravo odvijaju, što im je omogućivalo da otkriju i iskoriste prilike kako bi uskladili svoja postupanja (uvodne izjave 763. i 764.).
320
U prvom dijelu svojeg drugog tužbenog razloga društvo Credit Suisse tvrdi da Komisija nije dokazala postojanje općeg plana koji ima jedinstven protutržišni cilj i koji povezuje postupanja prije i poslije veljače 2013.
321
Nije potrebno postaviti pitanje o točnom dosegu osporavanja društva Credit Suisse i, konkretnije, o tome je li ta banka osporavala postojanje općeg plana koji ima jedinstven protutržišni cilj tijekom cijelog razdoblja obuhvaćenog povredom koju je utvrdila Komisija i, konkretnije, prije i tijekom veljače 2013., što jasno ne proizlazi iz tužbe, ali valja ocijeniti je li Komisija dokazala, kao prvo, postojanje takvog općeg plana prije i tijekom veljače 2013. i, kao drugo, nastavak tog općeg plana nakon veljače 2013.
i) Postojanje općeg plana koji ima jedinstven protutržišni cilj prije i tijekom veljače 2013.
322
Kao što to proizlazi iz razgovora prije i tijekom veljače 2013. koji se navode u točkama 166., 168. do 171., 188. do 208. i 269. do 295. ove presude, na temelju Komisijinih utvrđenja u ovom slučaju može se dokazati da je tijekom tog razdoblja cilj koji se nastojao postići postupanjima sudionika, odnosno razmjenom osjetljivih poslovnih informacija te usklađivanjem njihovih cijena i njihovih aktivnosti trgovanja, bio protutržišan.
323
Konkretnije, iz Komisijinih utvrđenja proizlazi da je cilj praksi koje su provodili trgovci banaka o kojima je riječ bio razmjena osjetljivih poslovnih informacija i iskorištavanje prilika za usklađivanje postupanja kad je to bilo moguće i, među ostalim, kad su sudionici iznijeli zajednički interes u pogledu jedne ili nekoliko konkretnih obveznica SSA ili kad ih je kontaktirao isti klijent u pogledu iste obveznice SSA. Ta postupanja, kojima su se uobičajeni uvjeti tržišnog natjecanja zamijenili uzajamnom suradnjom, dovela su do povećanja transparentnosti i stoga smanjenja neizvjesnosti i rizika te ponekad do upravljanja portfeljima sudionika kao da je riječ o jedinstvenom portfelju. Sudionici su iz svojih protutržišnih postupanja tako mogli ostvariti prednost u odnosu na svoje klijente i konkurente.
324
Stoga je Komisija pravilno smatrala da je jedinstven protutržišni cilj koji se nastojao postići postupanjima banaka o kojima je riječ bio da maksimalno povećaju svoje prihode i pritom ograniče gubitke.
325
Taj se cilj uostalom osobito odražava u određenim izričitim porukama razmijenjenima tijekom razgovora navedenih u točkama 166., 168. i 170. ove presude, poput „ok cool will show same level… and wont improve” (razgovor od 2. lipnja 2010. naveden u uvodnoj izjavi 190.); „where u gonna be bidding kfw 20’s if asked?” (razgovor od 31. kolovoza 2010. naveden u uvodnoj izjavi 228.); „Let’s just keep that price up because I am not going to improve from there. Because they are just going to try and play one place against another” (razgovor od 13. listopada 2010. naveden u uvodnoj izjavi 236.); „take it out for now man… don’t want [to] have to pay 15!” (razgovor od 20. listopada 2010. naveden u uvodnoj izjavi 243.); „in case he comes to [you]... maybe worth showing same level… so we can max the dough” (razgovor od 19. svibnja 2011. naveden u uvodnoj izjavi 294.).
326
Osim toga, razgovori koji su se odvili prije i tijekom veljače 2013. i koji se navode u točkama 166., 168. do 170., 188. do 208. i 269. do 295. ove presude potvrđuju ocjene provedene u pobijanoj odluci prema kojima se, prije i tijekom veljače 2013., drugim objektivnim elementima potvrđivalo da su protutržišna postupanja sudionika bila po svojoj prirodi povezana i komplementarna i da su ta postupanja međudjelovanjem pridonijela općem planu koji ima protutržišni cilj koji je opisala Komisija.
327
Naime, kao prvo, sva su se protutržišna postupanja koja je utvrdila Komisija odnosila na obveznice SSA kojima su, unatoč njihovoj raznolikosti, na isti način trgovali isti trgovci u istim brokerskim uredima banaka o kojima je riječ. Ta se ocjena objašnjava na temelju nekoliko razgovora koje je Komisija analizirala u pobijanoj odluci iz kojih proizlazi da su isti trgovci tijekom istog dana razmjenjivali informacije ili usklađivali svoja postupanja u pogledu različitih obveznica SSA (vidjeti primjerice razgovor od 8. veljače 2012. naveden u točkama 279. do 286. ove presude, kao i razgovor od 18. siječnja 2013. naveden u točkama 188. do 195. ove presude).
328
Kao drugo, predmetna postupanja slijedila su isti mehanizam, odnosno od početka 2010. odvijali su se redoviti razgovori na stalnim višestranim internetskim forumima koji su bili dopunjeni dvostranim razgovorima. Ti su se razgovori odvijali unutar male usko povezane skupine trgovaca koji su tijekom cijelog dana razmjenjivali poruke o različitim obveznicama SSA (vidjeti primjerice razgovor od 28. rujna 2010. naveden u točkama 269. do 278. ove presude, kao i od 31. siječnja 2013. naveden u točkama 196. do 200. ove presude).
329
Kao treće, ta su postupanja uključivala stabilnu grupu poduzetnika, odnosno društva Deutsche Bank, BofA i Credit Suisse. Ta se grupa poduzetnika promijenila samo kad je u siječnju 2013. trgovac društva BofA promijenio poslodavca i počeo raditi u društvu Crédit agricole, pri čemu je ta banka postala dio te grupe.
330
Kao četvrto, postupanja o kojima je riječ slijedila su isti obrazac koji je imao oblik dijeljenja informacija ili otvorenih razgovora o nedavnim, aktualnim ili budućim postupanjima na temelju kojih su trgovci banaka o kojima je riječ mogli iskoristiti prilike za usklađivanje ili razmjenu informacija i tako postići jedinstven protutržišni cilj naveden u točki 317. ove presude.
331
Postojanje općeg plana koji ima jedinstven protutržišni cilj prije i tijekom veljače 2013. uostalom potvrđuju drugi elementi iz spisa koje je prikupila Komisija.
332
Naime, tijekom razgovora od 2. lipnja 2010., navedenog u uvodnoj izjavi 190. pobijane odluke, trgovac društva BofA obavijestio je trgovca društva Deutsche Bank o cijeni po kojoj je prodao obveznice konkretnom klijentu. Trgovac društva Deutsche Bank zatim je istom klijentu ponudio istu cijenu te obavijestio trgovca društva BofA da je prodao iste obveznice i da je sve prošlo glatko („worked out a dream”).
333
Isto tako, Komisija je u uvodnoj izjavi 810. pobijane odluke navela razgovore iz kojih proizlazi da je svaki od triju trgovaca koji su bili uključeni u najvećoj mjeri sam priznao da je dio tajnog „kluba” („telling you man… just like you, me and [Credit Suisse’s trader] have a chatroom… all these accounts mst be in one chatroom as well”; „we should defo include him in the club….”).
334
Naposljetku, nakon što je prestao raditi u društvu BofA i stigao na novo radno mjesto u društvu Crédit agricole, jedan od trgovaca uključenih u postupanja o kojima je riječ koja ispituje Komisija zatražio je 10. siječnja 2013. da ga se ponovno uključi u razgovor („to be added back in the house!”), odnosno na stalni internetski forum čiji su članovi bili trgovac društva Deutsche Bank i trgovac društva Credit Suisse.
335
Stoga, s obzirom na to da je raspolagala dovoljnim brojem elemenata da utvrdi postojanje općeg plana koji ima jedinstven protutržišni cilj prije i tijekom veljače 2013., nije bilo potrebno, suprotno onomu što tvrdi društvo Credit Suisse, da Komisija utvrdi da su sudionici izričito i prethodno sklopili opći sporazum kojim se određivalo njihovo djelovanje na tržištu ili, općenitije, da su prethodno potvrdili svoju namjeru o provođenju protutržišnog postupanja.
336
Uzimajući u obzir prethodno navedeno i pod pretpostavkom da je namjeravalo osporavati postojanje općeg plana od siječnja 2010. do veljače 2013., društvo Credit Suisse nije dokazalo da je Komisija počinila pogrešku time što je smatrala da su postupanja trgovaca banaka o kojima je riječ tijekom tog razdoblja bila dio općeg plana koji ima jedinstven protutržišni cilj, kako je u bitnome definiran u točki 317. ove presude.
ii) Nastavak općeg plana koji ima jedinstven protutržišni cilj nakon veljače 2013.
337
Kao što to proizlazi iz uvodnih izjava 94., 766., 767., 822., 823. i 847. pobijane odluke, društvo Deutsche Bank je na kraju veljače 2013. svojim trgovcima zabranilo upotrebu stalnih višestranih internetskih foruma (persistent multilateral chatrooms).
338
Društvo Credit Suisse tvrdi da ta zabrana predstavlja „glavni razlog” zbog kojeg razgovori na takvim internetskim forumima više nisu bili mogući, što je imalo za posljedicu da su razgovori između trgovaca banaka o kojima je riječ postali manje učestali, odnosno povremeni. Zbog te promjene u okolnostima, postupanja trgovaca nakon veljače 2013. više se nisu temeljila na istom „mehanizmu” te više nisu slijedila isti „obrazac”. U tim uvjetima, više nije bilo moguće nakon veljače 2013. postići jedinstven protutržišni cilj koji je utvrdila Komisija.
339
Komisija priznaje relativno smanjenje učestalosti protutržišnih razgovora koje je povezano sa zabranom navedenom u točki 337. ove presude, ali pritom odbija tvrdnju društva Credit Suisse prema kojoj je to smanjenje bilo znatno i iznenadno.
340
U ovom slučaju valja naglasiti da se zabranom upotrebe stalnih višestranih internetskih foruma koju je društvo Deutsche Bank uvelo za svoje trgovce ne mogu dovesti u pitanje Komisijina utvrđenja u pogledu postojanja općeg plana koji ima jedinstven protutržišni cilj.
341
Naime, kao prvo, važno je istaknuti da društvo Credit Suisse ne osporava objektivne elemente navedene u točki 319. ove presude koji su povezani, s jedne strane, s istovrsnom prirodom proizvoda o kojima je riječ, odnosno obveznicama SSA i, s druge strane, s činjenicom da su bile uključene iste banke o kojima je riječ, osim kad je jedan od trgovaca sudionika promijenio banku.
342
Kao drugo, zabrana navedena u točki 337. ove presude uzrokovala je reakciju trgovaca društva Deutsche Bank, koja se očituje u razgovoru koji se između dvaju trgovaca te banke odvio 25. veljače 2013. te koji se navodi u uvodnim izjavama 473. i 761. pobijane odluke.
343
Tijekom tog razgovora trgovac društva Deutsche Bank, uključen u spornu povredu, potvrdio je jednom od svojih kolega u istoj banci da će ih navedena zabrana zaista ometati („that’s gonna really hinder us”), s obzirom na to da više neće moći pratiti razmjenu informacija između trgovaca društava Crédit agricole i Credit Suisse („we not gonna know what flows are going on with [Crédit agricole’s trader] and [Credit Suisse’s trader]”).
344
Drugi trgovac društva Deutsche Bank tada je objasnio sljedeće: „what i do with [another trader] is we open a new room every day.. as long as its not permanent chat, its ok”, na što je njegov sugovornik, uključen u spornu povredu, odgovorio: „ah ok.. gonna have to do that then”.
345
Tako su, nakon zabrane upotrebe stalnih višestranih internetskih foruma koja je bila upućena trgovcima društva Deutsche Bank, trgovci banaka o kojima je riječ uključeni u spornu povredu svoje razgovore na stalnim višestranim internetskim forumima zamijenili razgovorima u kratkotrajnim dvostranim internetskim forumima.
346
U tom pogledu, s jedne strane, nije sporno da su trgovci društava Credit Suisse i Crédit agricole do kolovoza 2013. nastavili voditi dvostrane razgovore na istim višestranim stalnim internetskim forumima kao što su oni koji su se upotrebljavale u razgovoru s trgovcem društva Deutsche Bank prije i tijekom veljače 2013., odnosno na internetskom forumu PCHAT‑0x2000001313671 pod nazivom „DB/CA/CS $ CHAT”. S druge strane, kao što to izričito proizlazi iz razgovora od 25. veljače 2013., navedenog u točki 344. ove presude, zabrana upotrebe stalnih višestranih internetskih foruma nije trgovce društva Deutsche Bank spriječila da se koriste kratkotrajnim dvostranim internetskim forumima.
347
Uostalom, trgovci banaka o kojima je riječ bili su naviknuti voditi i dvostrane razgovore, s obzirom na to da su takve razgovore vodili prije i tijekom veljače 2013., uz upotrebu navedenih višestranih internetskih foruma, što se ni ne osporava.
348
Stoga su trgovci predmetnih banaka nastojali zaobići zabranu upotrebe višestranih internetskih foruma uvedenu za trgovce društva Deutsche Bank tako što su se koristili mrežom dvostranih razgovora. Tom se okolnosti dokazuje namjera da se nakon veljače 2013. nastavi s postizanjem protutržišnog cilja koji se nastojao ostvariti od siječnja 2010.
349
Kao treće, trgovci banaka o kojima je riječ zaista su nastavili s razgovorima nakon veljače 2013. Iz ispitivanja razgovora koji su se vodili nakon veljače 2013. proizlazi da su navedeni razgovori imali protutržišni sadržaj sličan razgovorima koji su prethodili onima iz veljače 2013.
350
Naime, prije svega, trgovci su nastavili usklađivati svoje cijene kao što to primjerice pokazuju odlomci dvostranih razgovora nakon veljače 2013. koji se navode u točki 167. ove presude, dvostrani razgovori od 10. srpnja 2013. (vidjeti točke 236. do 243. ove presude) i od 12. ožujka 2015. (vidjeti točke 257. do 267., zatim točke 296. do 300. ove presude), kao i poruka elektroničke pošte od 24. ožujka 2015. (vidjeti točke 301. do 308. ove presude).
351
Nadalje, trgovci su nastavili dobrovoljno ili na zahtjev otkrivati informacije koje su drugi trgovci mogli upotrijebiti za obavljanje vlastitih aktivnosti trgovanja ili određivanje vlastite strategije trgovanja ili određivanja cijena, kao što to primjerice pokazuju odlomci dvostranih razgovora nakon veljače 2013. koji se navode u točki 168. ove presude, kao i dvostrani razgovori od 19. i 21. ožujka 2013. (vidjeti točke 209. do 216. i 217. do 227. ove presude), od 24. svibnja 2013. (vidjeti točke 228. do 232. ove presude), od 25. srpnja 2013. (vidjeti točke 244. do 248. ove presude) i od 12. ožujka 2015. (vidjeti točke 257. do 267. i 296. do 300. ove presude).
352
Naposljetku, trgovci su nastavili usklađivati svoje aktivnosti trgovanja kao što to primjerice pokazuju odlomci dvostranih razgovora nakon veljače 2013. koji se navode u točkama 170. i 171. ove presude, kao i dvostrani razgovor od 10. srpnja 2013. (vidjeti točke 236. do 243. ove presude) i dvostrani razgovor od 12. ožujka 2015. (vidjeti točke 257. do 268., zatim točke 296. do 300. ove presude).
353
Stoga su nakon veljače 2013. trgovci banaka o kojima je riječ sudjelovali u istim vrstama usklađivanja, razmjenjivali su istu vrstu osjetljivih poslovnih informacija te su nastojali postići protutržišni cilj istovjetan onomu koji se nastojao ostvariti prije tog datuma.
354
Kao četvrto, argumentacijom društva Credit Suisse, koja se temelji na tome da je zabrana upotrebe stalnih višestranih internetskih foruma upućena trgovcima društva Deutsche Bank dovela do drastične promjene u „mehanizmu” i „obrascu” navodne jedinstvene povrede, ne može se dovesti u pitanje utvrđenje prema kojem se protutržišni cilj koji se nastojao postići općim planom pokušavao ostvariti i nakon veljače 2013.
355
Naime, jedinstvena priroda povrede proizlazi iz jedinstvenosti cilja koji nastoje postići sudionici zabranjenog sporazuma, a ne načina primjene tog zabranjenog sporazuma (vidjeti u tom smislu presude od 15. ožujka 2000., Cimenteries CBR i dr./Komisija, T‑25/95, T‑26/95, T‑30/95 do T‑32/95, T‑34/95 do T‑39/95, T‑42/95 do T‑46/95, T‑48/95, T‑50/95 do T‑65/95, T‑68/95 do T‑71/95, T‑87/95, T‑88/95, T‑103/95 i T‑104/95, EU:T:2000:77, t. 4127. i od 8. srpnja 2008., Lafarge/Komisija, T‑54/03, neobjavljenu, EU:T:2008:255, t. 482.).
356
Utvrdilo se i da, s obzirom na to da je cilj protutržišnih praksi i dalje bio isti, činjenica da su se određena obilježja ili intenzitet tih praksi promijenili nije bila odlučujuća (vidjeti u tom smislu presudu od 24. ožujka 2011., Aalberts Industries i dr./Komisija, T‑385/06, EU:T:2011:114, t. 105.).
357
Usto, jedinstven protutržišni cilj utvrđen u pobijanoj odluci nije ovisio, suprotno onomu što tvrdi društvo Credit Suisse, o održavanju svakodnevnih razgovora. Naime, kao što to proizlazi iz uvodnih izjava 607. do 611. i uvodne izjave 763. pobijane odluke, trgovci banaka o kojima je riječ nastojali su postići taj cilj slobodnom razmjenom informacija o svojim aktivnostima trgovanja koje su bile u tijeku. Ta se razmjena informacija odvijala u obliku komentara razmijenjenih u stvarnom vremenu u pogledu događaja koji se upravo odvijaju, što im je omogućivalo da otkriju i iskoriste prilike kako bi uskladili svoja postupanja. Na taj su način ti trgovci nastojali postići taj cilj u okviru protutržišnih razgovora koji su se odnosili na određene pregovore ili najčešće na relevantne informacije za određena razdoblja. Stoga za postizanje predmetnog protutržišnog cilja nije bilo nužno voditi trajne ili svakodnevne razgovore.
358
Uostalom, čak se ni tijekom razdoblja koje je prethodilo veljači 2013. protutržišni razgovori nisu nužno vodili svakodnevno, kao što to proizlazi iz kronologije događaja navedene u odjeljku 4.2. pobijane odluke.
359
Naposljetku, točno je da se zabranom upotrebe stalnih višestranih internetskih foruma trgovcima banaka o kojima je riječ moglo otežati otkrivanje prilika za usklađivanje ili razmjenu osjetljivih poslovnih informacija, osobito zato što im je bilo teže razmjenjivati „komentare u stvarnom vremenu”.
360
Međutim, društvo Credit Suisse ne osporava da su kratkotrajne dvostrane internetske forume funkcionirale na isti način kao i stalni višestrani internetski forumi. Kao i stalni višestrani internetski forumi, kratkotrajni dvostrani internetski forumi omogućivali su trgovcima prijavljenima na te forume da razmjenjuju informacije trenutačnom razmjenom poruka. Osim toga, kao i stalni višestrani internetski forumi, kratkotrajni internetski forumi omogućivali su trgovcima prijavljenima na te forume da tijekom cijelog dana i u stvarnom vremenu komentiraju događaje koji se upravo odvijaju. Zapravo je glavna razlika između tih dviju vrsta internetskih foruma bila u broju sudionika i u mogućoj potrebi za otvaranjem novog internetskog foruma svakoga dana.
361
Slijedom toga, nema potrebe ocjenjivati druga opravdanja koja je Komisija iznijela u pobijanoj odluci u odgovoru na argumente uključenih banaka kako bi se objasnilo relativno smanjenje učestalosti protutržišnih razgovora, ali se ne može prihvatiti argumentacija društva Credit Suisse, koja se temelji na tome da se nakon veljače 2013. nije mogao ostvariti jedinstven protutržišni cilj utvrđen u pobijanoj odluci.
362
Stoga se odbija prvi dio drugog tužbenog razloga koji je istaknulo društvo Credit Suisse.
363
Budući da društvo Crédit agricole pak na uzgredan i nesustavan način dovodi u pitanje jedinstvenu prirodu sporne povrede, treba odbiti i tvrdnje te banke.
364
S jedne strane, društvo Crédit agricole neosnovano tvrdi na kraju svojeg prvog tužbenog razloga i u uvodnom dijelu svojeg drugog tužbenog razloga da bi kvalifikacija „jedinstvene i trajne povrede” bila netočna ako bi Sud utvrdio da je Komisija jedan od pet različitih sporazuma ili usklađenih djelovanja pogrešno kvalificirala kao povredu „s obzirom na cilj”. Naime, ta se argumentacija temelji na pogrešnoj pretpostavci prema kojoj je Komisija u pobijanoj odluci utvrdila pet različitih povreda (vidjeti točke 70. do 89. ove presude).
365
S druge strane, društvo Crédit agricole također neosnovano tvrdi u prvom dijelu svojeg drugog tužbenog razloga, koji se temelji na izostanku doprinosa općem planu, da je jedinstven protutržišni cilj koji je Komisija utvrdila u pogledu jedinstvene i trajne povrede o kojoj je riječ previše opširno definiran, s obzirom na to da su sve banke nastojale smanjiti svoje gubitke. Naime, iako je točno da jedinstven protutržišni cilj koji je utvrdila Komisija uključuje cilj maksimalnog povećanja prihoda i smanjenja gubitaka sudjelovanjem u spornoj povredi, iz točke 317. ove presude proizlazi da je Komisija također pojasnila da su banke o kojima je riječ nastojale postići taj cilj usklađivanjem vlastitih postupanja u pogledu cijena i svojih aktivnosti trgovanja, kao i razmjenom osjetljivih poslovnih informacija o obveznicama SSA kojima se trguje na sekundarnom tržištu. Prema tome, uključene banke nastojale su uzajamnom suradnjom i stoga primjenom praksi koje nisu obuhvaćene uobičajenim uvjetima tržišnog natjecanja maksimalno povećati svoje prihode i smanjiti gubitke više od banaka koje nisu bile uključene u postupanja o kojima je riječ.
2) Trajna priroda utvrđene povrede
366
Komisija je u uvodnoj izjavi 789. pobijane odluke, naslovljenoj „Trajna priroda povrede”, smatrala da su postupanja koja je opisala u odjeljku 4. svoje odluke dio kontinuiranog procesa u skladu s općim planom i da ta postupanja ne predstavljaju izdvojene ili povremene događaje. Prema Komisijinu mišljenju, različiti su elementi povrede, koji imaju isti protutržišni cilj, razvijeni u kontekstu brojnih i učestalih razgovora između trgovaca banaka o kojima je riječ.
367
U drugom dijelu svojeg drugog tužbenog razloga društvo Crédit agricole poziva se na „nepostojanje trajne povrede”. U odgovoru na pitanje Općeg suda na raspravi, društvo Crédit agricole navelo je u okviru točaka 3.16. do 3.31. tog dijela da osporava trajnu prirodu svojeg sudjelovanja u povredi, ali da bi prekidi njegova sudjelovanja i prekidi sudjelovanja drugih banaka također trebali utjecati na trajnu prirodu sporne povrede u cjelini.
368
U trećem dijelu svojeg drugog tužbenog razloga društvo Credit Suisse tvrdi da Komisija nije dokazala trajnu prirodu sporne povrede nakon veljače 2013.
369
Valja uzastopno ispitati treći dio drugog tužbenog razloga koji je istaknulo društvo Credit Suisse i drugi dio drugog tužbenog razloga koji je istaknulo društvo Crédit agricole s obzirom na to da se tim drugim dijelom nastoji dokazati nepostojanje trajne prirode sporne povrede.
i) Treći dio drugog tužbenog razloga društva Credit Suisse, koji se temelji na nepostojanju dokaza o trajnoj prirodi sporne povrede nakon veljače 2013.
370
U trećem dijelu svojeg drugog tužbenog razloga društvo Credit Suisse tvrdi da Komisija nije dokazala da je sporna povreda bila trajna nakon veljače 2013., odnosno nakon trenutka u kojem je došlo do znatne izmjene te povrede.
371
Društvo Credit Suisse najprije u ovom slučaju tvrdi da postojeći komunikacijski kanal između trgovaca o kojima je riječ nije bio tajni i da je razmjena informacija bila zabilježena u cijelosti, tako da je nepostojanje dokaza o komunikaciji u određenom razdoblju stvarni dokaz o prekidu postupanja tijekom tog razdoblja. Stoga Komisija pogrešno tvrdi da je njezino neuspješno dokazivanje posljedica fragmentarnih i nepotpunih dokaza.
372
Prema mišljenju društva Credit Suisse, uzimajući u obzir dinamiku mjerodavnog tržišta i kronologiju činjenica koje su nastale nakon veljače 2013., Komisija je trebala podnijeti dokaze koji se odnose na činjenice koje su se dogodile u dovoljno kratkim vremenskim razmacima. Međutim, nakon veljače 2013. došlo je do brojnih dugotrajnih vremenskih razmaka, uključujući razmake koji su trajali od 49 do 82 dana. Uzimajući u obzir dvostrane razgovore između trgovaca koji nisu trgovac društva Credit Suisse, bilo je deset razdoblja neaktivnosti od 28 dana ili više.
373
Društvo Credit Suisse u tom kontekstu najprije tvrdi da činjenica da su postupanja banaka o kojima je riječ imala zajednički cilj nije dovoljna kako bi se dokazala trajna povreda s obzirom na to da postoje dokazi ili indicije da je došlo do prekida te povrede. Na temelju tih argumenata u najboljem se slučaju može tvrditi da postoji jedinstvena i ponovljena povreda. Isto tako, Komisija je samo donijela zaključke utemeljene na skupu dokaza razmatranom u cjelini, čime se u dovoljnoj mjeri ne dokazuje trajna povreda.
374
Nadalje, društvo Credit Suisse naglašava da Komisija nije objasnila kako se razmaci navedeni u točki 372. ove presude mogu povezati ako su razmijenjene informacije brzo postajale zastarjele i da je ta institucija pokušala produljiti učinke nekoliko povremenih razgovora koji su utvrđeni nakon veljače 2013.
375
Naposljetku, društvo Credit Suisse smatra da su okolnosti predmeta i funkcioniranje tržišta zapravo zahtijevali „pozitivne mjere” i donekle redovite razgovore koji su se odvijali u relativno kratkim vremenskim razmacima. Komisija nije uspjela osporiti taj argument.
376
U tom pogledu najprije valja odbiti argument društva Credit Suisse prema kojem postojeći komunikacijski kanal između trgovaca banaka o kojima je riječ nije bio tajni i prema kojem je razmjena informacija zabilježena u cijelosti, tako da je nepostojanje dokaza o komunikaciji u određenom razdoblju stvarni dokaz o prekidu postupanja tijekom tog razdoblja.
377
S jedne strane, taj je argument u suprotnosti s određenim objašnjenjima u pobijanoj odluci. Naime, Komisija je u uvodnoj izjavi 777. te odluke navela da je, nakon što je društvo Deutsche Bank zabranilo upotrebu stalnih višestranih internetskih foruma, bilo normalno da su dokazi o dvostranim razgovorima bili rjeđi nakon što su trgovci saznali da moraju prestati s upotrebom višestranih internetskih foruma i da stoga moraju „skrivati svoje razgovore od unutarnje kontrole usklađenosti”. Osim toga, Komisija je u uvodnim izjavama 82. i 778. te odluke objasnila da je tijekom istrage obaviještena o činjenici da su audiozapisi telefonskih razgovora trgovca društva BofA za razdoblje od 29. studenoga 2014. do 3. rujna 2015. obrisani i da se jedinom informacijom kojom raspolaže, odnosno ispisom odlaznih poziva, dokazuje da je od studenoga 2014. do ožujka 2015. između trgovca društva BofA i trgovca društva Crédit agricole uspostavljeno 14 poziva. Komisija je dodala da je samo jedan od tih poziva zabilježen u sustavu društva Crédit agricole, odnosno poziv od 10. prosinca 2014.
378
S druge strane, nepostojanje sporne povrede tijekom određenog razdoblja ne može se automatski tumačiti kao prekid te povrede tijekom tog razdoblja.
379
Naime, čak i ako su djelovanja u pogledu zabranjenog sporazuma odvojena duljim ili kraćim protecima vremena, Komisija može u okviru ocjene trajne prirode povrede koja je trajala više godina smatrati da ta povreda nije prekinuta, s jedne strane, ako se različitim radnjama koje su dio navedene povrede nastoji ostvariti isti cilj i ako su dio iste jedinstvene povrede i, s druge strane, ako se nijednom indicijom ili dokazom ne dokazuje da se povreda nije odvijala u tim razdobljima (vidjeti u tom smislu presude od 18. ožujka 2021., Pometon/Komisija, C‑440/19 P, EU:C:2021:214, t. 112. i 114. i od 17. svibnja 2013., Trelleborg Industrie i Trelleborg/Komisija, T‑147/09 i T‑148/09, EU:T:2013:259, t. 61. i 63.).
380
Međutim, načelo pravne sigurnosti zahtijeva da se Komisija poziva barem na dokaze koji se odnose na činjenice koje su se dogodile u dovoljno kratkim vremenskim razmacima da se može razumno zaključiti da se ta povreda neprekinuto nastavila između dvaju određenih datuma (vidjeti u tom smislu presudu od 29. rujna 2021., Nichicon Corporation/Komisija, T‑342/18, EU:T:2021:635, t. 365. (neobjavljena) i navedenu sudsku praksu).
381
Iako je razdoblje koje je proteklo između dvaju protupravnih postupanja relevantan kriterij za utvrđivanje trajne prirode povrede, ne može se apstraktno ispitati pitanje je li to razdoblje dovoljno dugo da bi predstavljalo prekid povrede. Upravo suprotno, potrebno ga je ocijeniti u kontekstu funkcioniranja zabranjenog sporazuma o kojem je riječ (vidjeti presudu od 29. rujna 2021., Nichicon Corporation/Komisija, T‑342/18, EU:T:2021:635, t. 366. (neobjavljena) i navedenu sudsku praksu).
382
U ovom slučaju, kao prvo, iz točaka 317. do 362. ove presude proizlazi da su tijekom cijelog razdoblja povrede postupanja sudionikâ bila dio općeg plana koji ima jedinstven protutržišni cilj.
383
Iz toga proizlazi da je Komisija mogla smatrati da je sporna povreda trajala tijekom cijelog razdoblja povrede utvrđenog u pobijanoj odluci, osim ako je trebalo utvrditi prekid navedene povrede (vidjeti točke 379. do 381. ove presude).
384
Kao drugo, protutržišni cilj koji se nastojao postići odnosio se na maksimalno povećanje prihoda banaka o kojima je riječ i istodobno ograničenje njihovih gubitaka do kojih je moglo doći zbog neizvjesnosti povezane s načinom na koji su se drugi trgovci ponašali. Provedena postupanja odnosila su se na različite obveznice SSA te se nisu sastojala samo od usklađivanja cijena ili razmjene informacija o cijenama. Naime, ta su se postupanja u širem smislu odnosila na aktivnosti trgovanja banaka o kojima je riječ.
385
Kao što to proizlazi iz točaka 323. i 357. ove presude, postizanje jedinstvenog protutržišnog cilja utvrđenog u pobijanoj odluci nije ovisilo, suprotno onomu što tvrdi društvo Credit Suisse, o održavanju svakodnevnih razgovora. Naime, razgovori između trgovaca o kojima je riječ služili su za otkrivanje i iskorištavanje prilika za usklađivanje ili razmjenu osjetljivih poslovnih informacija.
386
Osim toga, i s obzirom na prethodno navedeno, vrlo učestalo stupanje u tajne kontakte nije bilo nužno za funkcioniranje sporne povrede jer su pregovori o obveznicama SSA bili neovisni. Naime, mogući uspjeh određenog tajnog kontakta nije ovisio o sudjelovanju u nizu kontakata koji su se odnosili na druge pregovore.
387
Naposljetku, razgovori koji su se odvijali nakon veljače 2013. uključivali su iste trgovce koji su na početku sudjelovali u uspostavi stalnih višestranih internetskih foruma 2010. Ti su se trgovci često sastajali na društvenim događanjima te su činili usko povezanu skupinu poznatu među trgovcima u financijskom središtu (City) u Londonu.
388
Kao treće, Komisija se oslonila na dokaze koji se odnose na činjenice koje su se dogodile u dovoljno kratkim vremenskim razmacima, te se na temelju razmaka na koje se poziva društvo Credit Suisse između dviju pojava povrede ili između dvaju razgovora, u pogledu kojih Komisija može podnijeti dokaz, ne može se smatrati da je navedena povreda prekinuta tijekom razdoblja nakon veljače 2013.
389
U tom pogledu, na prvom mjestu, valja naglasiti da se društvo Credit Suisse ne poziva na prekid povrede prije veljače 2013., iako se prije tog datuma i, konkretnije, 2012., može utvrditi više razmaka duljih od jednog mjeseca između određenih razgovora.
390
Na drugom mjestu, Komisija je u uvodnoj izjavi 534. pobijane odluke navela nekoliko dokumenata iz kojih proizlazi da su trgovci tijekom 2014. i 2015. za tržište obveznica SSA smatrali da postaje sve teže i manje unosno („no money in SSA anymore”, „no flows in SSA”, „no money in SSA”, „SSA is dead”). Tom se pojavom može objasniti zašto su trgovci o kojima je riječ sve više trgovali drugim financijskim instrumentima kako bi nadoknadili smanjenje aktivnosti na tom tržištu. To je smanjenje aktivnosti, neovisno o želji sudionikâ u jedinstvenoj povredi, pridonijelo smanjenju prilika za usklađivanje ili razmjenu osjetljivih poslovnih informacija.
391
Na trećem mjestu, iz ispitivanja, s jedne strane, razgovora koji su prethodili razmacima na koje se poziva društvo Credit Suisse i, s druge strane, razgovora koji su uslijedili nakon navedenih razmaka, proizlazi da ti razgovori ne sadržavaju nikakav element kojim bi se moglo dokazati da su trgovci banaka o kojima je riječ izrazili, kao prvo, želju da prestanu sudjelovati u jedinstvenoj povredi i, kao drugo, želju da ponovno sudjeluju u toj povredi. Upravo suprotno, ton kojim se trgovci koriste posebno je slobodan, a razgovori su spontani. Konkretno, protutržišni razgovori koji su uslijedili nakon razmaka na koje se poziva društvo Credit Suisse ne podrazumijevaju nikakve uvodne napomene koje bi dokazale potrebu da se ponovno uspostavi kontakt, odnosno povjerenje, koji je ranije prekinut između sudionika. Tim se razgovorima stoga utvrđuje ustrajna i trajna želja trgovaca sudionika da provode postupanja koja pridonose općem planu koji ima jedinstven protutržišni cilj kako ga je Komisija definirala u pobijanoj odluci.
392
Konkretnije, kad je riječ o razmaku od 64 dana koji odvaja, s jedne strane, razgovor od 21. ožujka 2013. između trgovca društva Crédit agricole i trgovca društva Deutsche Bank i, s druge strane, razgovor od 24. svibnja 2013. između trgovca društva Crédit agricole i trgovca društva Credit Suisse, valja istaknuti da, iako su obveznice na koje su se ti razgovori odnosili bile različite, sadržaj razgovora bio je isti. Naime, predmetni trgovci razmijenili su osjetljive poslovne informacije o aktivnostima trgovanja koje su bile u tijeku ili koje su upravo izvršene i osobito o njihovoj cijeni i klijentima (vidjeti točke 217. do 227. i 228. do 232. ove presude). Osim toga, posebno su slobodni komentari izneseni tijekom tih razgovora te je postupanje trgovaca prirodno. Ti razgovori ne sadržavaju nijedan element koji bi upućivao na to da je želja trgovaca da ponovno sudjeluju u povredi prestala između tih dviju pojava te povrede.
393
Kad je riječ o razmaku od 60 dana koji odvaja dva razgovora od 11. listopada 2013. i 10. prosinca 2013. između trgovca društva Credit Suisse i trgovca društva Deutsche Bank, valja istaknuti da su se ta dva razgovora odnosila na različite obveznice, ali da je sadržaj tih razgovora bio sličan. Tijekom prvog od tih razgovora, trgovac društva Credit Suisse povukao je svoj prodajni nalog s platforme za burzovno posredovanje („killed it”) nakon što je trgovac društva Deutsche Bank predložio to povlačenje zbog svoje duge pozicije („i am long bro…if ok to scarp it that would be better”). Tijekom drugog od tih razgovora, upravo je trgovac društva Deutsche Bank predložio da povuče svoju ponudu za kupnju („ah sorry bro…will kill it”) nakon što je saznao da se trgovac društva Credit Suisse nalazi u kratkoj poziciji („i’m small short”). Činjenicom da je trgovac društva Deutsche Bank naposljetku odustao od povlačenja svoje ponude nakon što je saslušao mišljenje trgovca društva Credit Suisse ne dovodi se u pitanje ocjena prema kojoj navedeni razgovori potvrđuju kontinuitet sadržaja i oblik reciprociteta tijekom vremena kad je riječ o povlačenju i prijedlogu za povlačenje ponude koja bi mogla naštetiti drugom sudioniku zabranjenog sporazuma. Osim toga, ti razgovori ne sadržavaju nijedan element koji bi upućivao na to da je želja trgovaca da ponovno sudjeluju u povredi prestala između tih dviju pojava povrede. Iz prvog od tih razgovora, odnosno od 11. listopada 2013., kojem su prisustvovali trgovci triju uključenih banaka, uostalom proizlazi želja za održavanjem društvenog sastanka tijekom poslovnog putovanja u New York (Sjedinjene Američke Države) idućeg tjedna.
394
Kad je riječ o razmaku od 55 dana koji odvaja dva razgovora od 10. prosinca 2013. i 3. veljače 2014. između trgovca društva Credit Suisse i trgovca društva Deutsche Bank, valja istaknuti da su se ta dva razgovora odnosila na različite obveznice, ali da je sadržaj tih razgovora bio sličan. Tijekom prvog od tih razgovora, trgovac društva Deutsche Bank predložio je da povuče svoju ponudu nakon što je saznao da se trgovac društva Credit Suisse nalazi u kratkoj poziciji (vidjeti točku 393. ove presude). Tijekom drugog od tih razgovora, trgovac društva Deutsche Bank nije prihvatio ponudu koju je društvo Credit Suisse podnijelo na platformi za burzovno posredovanje te mu stoga nije prodao obveznicu nakon razmjene poruka između tih dvaju trgovaca. Oba su razgovora izravna i spontana te ne sadržavaju nijedan element koji bi upućivao na to da je želja dvaju trgovaca da pridonesu spornoj povredi prestala između tih dviju pojava povrede.
395
Kad je riječ o razmaku od 82 dana koji odvaja, s jedne strane, razgovor od 1. svibnja 2014. između trgovca društva Crédit agricole i trgovca društva Credit Suisse i, s druge strane, razgovor od 22. srpnja 2014. između trgovca društva Credit Suisse i trgovca društva BofA, valja naglasiti da su tijekom prvog od tih razgovora trgovac društva Crédit agricole i trgovac društva Credit Suisse razgovarali o cijeni konkretne obveznice (KFW 5 1/8 03/16). Naime, trgovac društva Crédit agricole pitao je „where u ma[rk]ing that sh1t[?]”. Trgovac društva Credit Suisse objasnio je „got them marked +2 on the bid (2/‑2)”, na što je trgovac društva Crédit agricole odgovorio „perfect”. Ta je razmjena poruka stoga trgovcu društva Crédit agricole omogućila da kod trgovca društva Credit Suisse provjeri odabir svojih cijena. Tijekom drugog od tih razgovora trgovac društva BofA, koji je ranije sudjelovao u razgovorima s drugim trgovcima kad je radio za društvo Deutsche Bank, predložio je trgovcu društva Credit Suisse da povuče svoju ponudu za jednu drugu obveznicu. Trgovac društva BofA također je naveo svoju poziciju u trgovanju („sorry I didn’t realised kbn 19 in tullets was you… i went better bid… can kill it if you wanty… we are short 10mm…”).
396
Tijekom tog razmaka od 82 dana, taj nekadašnji trgovac društva Deutsche Bank bio je na dopustu od 1. travnja dok je čekao da u lipnju 2014. napusti tu banku i da se pridruži društvu BofA. Taj događaj nije imao za posljedicu prekid povrede jer su trgovac društva Crédit agricole i trgovac društva Credit Suisse 1. svibnja 2014. razgovarali o cijeni obveznice (vidjeti točku 395. ove presude). Suprotno tomu, dopust trgovca društva Deutsche Bank, koji je prethodio promjeni njegova poslodavca, pridonio je privremenom smanjenju prilika za usklađivanje ili razmjenu osjetljivih poslovnih informacija između triju trgovaca koji su bili uključeni u najvećoj mjeri.
397
Nekadašnji trgovac društva Deutsche Bank zatim je počeo raditi u društvu BofA 16. srpnja 2014. Činjenica da je navedeni trgovac šest dana kasnije, odnosno 22. srpnja 2014. vodio dvostrani razgovor s trgovcem društva Credit Suisse kako bi predložio da povuče svoju ponudu („can kill it if you wanty”) i otkrio svoju poziciju u trgovanju („we are short 10 mm”) dokazuje stalnu želju da provodi postupanja koja pridonose općem planu koji ima jedinstven protutržišni cilj kako ga je Komisija definirala. Ta se stalna želja dokazuje i izravnim tonom kojim se dva sudionika koriste te spontanošću kojom se poruke razmjenjuju.
398
Kad je riječ o razmaku od 67 dana na koji se poziva društvo Credit Suisse između navodnog razgovora od 24. kolovoza 2014. i razgovora od 29. listopada 2014., valja naglasiti da argument koji društvo Credit Suisse na temelju toga želi istaknuti nije utemeljen s obzirom na to da 24. kolovoza 2014. nije utvrđen nijedan dvostrani razgovor. Razgovor koji navodi društvo Credit Suisse zapravo se odvio 24. rujna 2014. pa je stoga razmak na koji se poziva trajao 37 dana. U svakom slučaju, ti razgovori nisu dokaz nikakvog prekida povrede nego, naprotiv, iz njih proizlazi da su tijekom tih dvaju razgovora trgovac društva Crédit agricole i trgovac društva BofA nastavili razmjenjivati informacije o svojoj strategiji određivanja cijena te su stoga izrazili svoju ustrajnu i trajnu želju da budu dio jedinstvene povrede koju je Komisija utvrdila u pobijanoj odluci.
399
Kad je riječ o razmaku od 70 dana koji odvaja, s jedne strane, razgovor od 29. listopada 2014. između trgovca društva Crédit agricole i trgovca društva BofA i, s druge strane, razgovor od 7. siječnja 2015. između trgovca društva Crédit agricole i trgovca društva Credit Suisse, ništa u sadržaju prvog od tih razgovora ne upućuje na želju sudionika da prekinu spornu povredu i ništa u sadržaju drugog od tih razgovora ne upućuje na želju da ponovno sudjeluju u povredi koja je prekinuta. Iz tih dvaju razgovora proizlazi razmjena informacija o cijenama. Stoga ti razgovori potvrđuju zajedničku i ustrajnu želju za nastavkom provedbe općeg plana koji je Komisija definirala u pobijanoj odluci.
400
Naposljetku, kad je riječ o razmaku od 45 dana koji odvaja, s jedne strane, razgovor od 27. siječnja 2015. između trgovca društva BofA i trgovca društva Crédit agricole i, s druge strane, razgovor od 12. ožujka 2015. između trgovca društva Crédit agricole i trgovca društva Credit Suisse, važno je istaknuti da je sadržaj razgovora od 27. siječnja 2015. dokaz o razmjeni informacija o cijenama konkretne obveznice. Tijekom tog razgovora, trgovac društva BofA pitao je svojeg sugovornika na koju cijenu procjenjuje navedenu obveznicu, na što mu je trgovac društva Crédit agricole odgovorio. Taj razgovor ne sadržava nikakvu naznaku koja pokazuje da su trgovci društava BofA i Crédit agricole ubuduće namjeravali prestati sa svojim postupanjem.
401
U tom pogledu, činjenica da je razgovor od 27. siječnja 2015. posljednji potutržišni razgovor koji se stavlja na teret društvu BofA i da označava kraj sudjelovanja te banke u spornoj povredi ne može se tumačiti kao prekid jedinstvene povrede koju su počinila druga dva trgovca sudionika, odnosno trgovac društva Crédit agricole i trgovac društva Credit Suisse. Stoga je sadržaj razgovora od 12. ožujka 2015. između trgovca društva Crédit agricole i trgovca društva Credit Suisse dokaz o razmjeni vrlo konkretnih i aktualnih informacija o ponudi danoj klijentu, ali i o usklađivanju cijena i aktivnosti trgovanja koje obavljaju trgovci (vidjeti točke 257. do 267. i zatim točke 296. do 300. ove presude). Toj razmjeni informacija i tom usklađivanju nije prethodila nikakva uvodna napomena koja bi upućivala na to da je jedinstvena povreda ranije bila prekinuta. Suprotno tomu, do razmjene informacija i usklađivanja došlo je nekoliko sekundi nakon ulaska sudionikâ na kratkotrajni internetski forum.
402
Ocjene iz točke 391. ove presude primjenjuju se i na druge razmake koje je utvrdilo društvo Credit Suisse i koji odvajaju druge razgovore koji su se odvijali nakon veljače 2013.
403
Iz prethodno navedenog proizlazi da se na temelju konteksta funkcioniranja utvrđenog zabranjenog sporazuma, koji je otprilike trajao pet godina i dva mjeseca, od 19. siječnja 2010. do 24. ožujka 2015., može poduprijeti zaključak prema kojem je jedinstvena povreda bila trajna unatoč razmacima na koje se poziva društvo Credit Suisse.
404
Naime, s jedne strane, trgovci banaka o kojima je riječ nastojali su postići protutržišni cilj koji je Komisija utvrdila u pobijanoj odluci slobodnom razmjenom informacija o svojim aktivnostima trgovanja koje su bile u tijeku. Ta se razmjena informacija odvijala u obliku stalnog opisa u stvarnom vremenu događaja koji se upravo odvijaju, što im je omogućivalo da otkriju i iskoriste prilike za usklađivanje i razmjenu osjetljivih poslovnih informacija kad je to bilo moguće i, među ostalim, kad su ti trgovci sudionici iznijeli zajednički interes u pogledu jedne ili nekoliko konkretnih obveznica SSA. Na taj su način navedeni trgovci nastojali postići navedeni protutržišni cilj u okviru protutržišnih razgovora koji su se odnosili na određene pregovore koji su bili neovisni jedni o drugima, odnosno u okviru protutržišnih razgovora koji su se odnosili na relevantne informacije za određena razdoblja. Stoga za postizanje predmetnog protutržišnog cilja nije bilo nužno voditi trajne ili svakodnevne razgovore.
405
S druge strane, nekoliko je događaja do kojih je došlo nakon veljače 2013. moglo utjecati na želju svih trgovaca sudionika da se pridruže općem planu koji ima jedinstven protutržišni cilj, odnosno, kao prvo, zabrana upotrebe stalnih višestranih internetskih foruma upućena trgovcima društva Deutsche Bank u kontekstu povećanog nadzora u sektoru investicijskog bankarstva, kao drugo, dopust od nekoliko mjeseci trgovca društva Deutsche Bank na kojem je bio prije nego što je počeo raditi u društvu BofA, ili pak, kao treće, smanjenje aktivnosti na tržištu obveznica SSA.
406
Međutim, unatoč tim događajima, razgovorima koje je utvrdila Komisija uopće se ne dovodi u pitanje zabranjeni sporazum niti se, među ostalim, dovodi u pitanje želja trgovaca sudionika da nastave sa svojim protutržišnim postupanjima. Naime, trgovci banaka o kojima je riječ nastavili su, iako manje često, ali opetovano, voditi protutržišne razgovore koji su se odnosili na određene pregovore koji su bili neovisni jedni o drugima.
407
Reakcija tih trgovaca objašnjava se činjenicom da se protutržišni cilj koji su nastojali postići temeljio na njihovu zajedničkom shvaćanju da si međusobno pružaju pomoć kako bi tijekom vremena ostvarili obostranu korist. Na toj je osnovi trgovac tako mogao odlučiti da neće djelovati u pogledu konkretne transakcije ili da će transakciju podijeliti s nekim drugim trgovcem i da će se stoga odreći neposredne koristi. Trgovac je također mogao razmijeniti informacije s drugim trgovcima, odnosno svojim konkurentima, i tako se odreći toga da sam i neposredno ostvari korist od navedenih informacija. Naime, trgovac je odustajao od djelovanja, dijelio je transakciju ili je razmjenjivao osjetljive poslovne informacije samo zato što je od drugih trgovaca očekivao da će se na isti način ponašati u budućnosti. U kontekstu funkcioniranja zabranjenog sporazuma o kojem je riječ, postupanja koja je utvrdila Komisija, i općenitije, opći plan kojeg su dio ta postupanja stoga su se temeljili na međusobnim očekivanjima koja su nastala zbog svakog protutržišnog razgovora i čiji je cilj bio iz toga ostvariti trajnu korist u odnosu na klijente i konkurentne trgovce i, naposljetku, maksimalno povećati prihode trgovaca sudionika i istodobno ograničiti svoje gubitke (vidjeti u tom smislu uvodne izjave 643., 744., 746., 781. i 810. pobijane odluke).
408
U tim uvjetima, zbog kratkoće rokova u kojima su razmijenjene informacije postajale zastarjele, na koju se poziva društvo Credit Suisse, od Komisije se nije zahtijevalo da objasni kako su se ispunili utvrđeni razmaci između dviju pojava povrede. Osim toga, zbog te se kratkoće ne može dovesti u pitanje Komisijin zaključak prema kojem je jedinstvena povreda o kojoj je riječ bila trajna.
409
S obzirom na prethodno navedeno, ne mogu se prihvatiti argumenti društva Credit Suisse koji se u bitnome temelje na tome da Komisija nije podnijela dokaz o činjenicama koje su se dogodile u dovoljno kratkim vremenskim razmacima kako bi utvrdila postojanje trajne povrede.
410
Taj zaključak ne dovodi se u pitanje presudom od 10. studenoga 2017., Icap i dr./Komisija (T‑180/15, EU:T:2017:795), na koju se poziva društvo Credit Suisse.
411
Naime, najprije valja naglasiti da je Opći sud u predmetu u kojem je donesena presuda od 10. studenoga 2017., Icap i dr./Komisija (T‑180/15, EU:T:2017:795), ocijenio trajnu prirodu sudjelovanja konkretnog poduzetnika, a ne trajnu prirodu povrede u cjelini.
412
Nadalje, predmet zabranjenog sporazuma i njegovo funkcioniranje bili su različiti od onih povezanih sa spornom povredom. Naime, Opći sud je u presudi od 10. studenoga 2017., Icap i dr./Komisija (T‑180/15, EU:T:2017:795), uzeo u obzir, na temelju konteksta funkcioniranja povreda o kojima je riječ, da se stopa JPY LIBOR utvrđuje svaki dan, odnosno skup svih referentnih kamatnih stopa koji se koristi za brojne financijske proizvode denominirane u japanskim jenima. Upravo je u tom kontekstu smatrao da Komisija treba navesti pozitivne mjere donesene na osnovi koja, ako nije svakodnevna, u najmanju ruku mora biti dovoljno vremenski ograničena.
413
Za usporedbu, u ovom slučaju, uzimajući u obzir kontekst funkcioniranja zabranjenog sporazuma i, konkretnije, uzimajući u obzir činjenicu da se taj zabranjeni sporazum temeljio na opetovanoj suradnji u pogledu konkretnih obveznica SSA, nije bilo nužno da Komisija navede „pozitivne mjere” koje su donijeli sudionici zabranjenog sporazuma onoliko često koliko su one navedene u predmetu u kojem je donesena presuda od 10. studenoga 2017., Icap i dr./Komisija (T‑180/15, EU:T:2017:795).
414
U svakom slučaju, valja napomenuti da se situacija sudionikâ u spornoj povredi ne može usporediti sa situacijom društva Icap u predmetu u kojem je donesena presuda od 10. studenoga 2017., Icap i dr./Komisija (T‑180/15, EU:T:2017:795). Naime, društvo Icap imalo je ulogu „posrednika” u zabranjenom sporazumu između banaka te nije obavljalo istu gospodarsku djelatnost kao navedene banke. Konkretno, Opći sud istaknuo je da se Komisija oslonila na činjenicu da je društvo Icap provodilo povrede koje su svaki put dogovorene između dviju banaka i da je funkcioniranje zabranjenog sporazuma otežavalo Komisiji da dokaže da je društvo Icap trebalo razumno zaključiti da su zahtjevi koje bi mu neka banka uputila bili upućeni u okviru dogovora s drugom bankom. Komisija je u ovom slučaju utvrdila da su uključene banke izravno sudjelovale u najmanju ruku u određenim aspektima utvrđene jedinstvene povrede.
415
Isto tako, uzimajući u obzir razlike koje su svojstvene kontekstu funkcioniranja sporne povrede i kontekstu funkcioniranja zabranjenog sporazuma o kojem je bila riječ u predmetu u kojem je donesena presuda od 7. studenoga 2019., Campine i Campine Recycling/Komisija (T‑240/17, neobjavljena, EU:T:2019:778), osobito u pogledu proizvoda o kojem je riječ i važnosti cjenovnog čimbenika, ocjene koje je Opći sud donio u potonjem predmetu ne mogu se primijeniti na ovaj slučaj.
416
Naposljetku, s obzirom na to da se društvo Credit Suisse poziva na presudu od 14. siječnja 2021., Kilpailu- ja kuluttajavirasto (C‑450/19, EU:C:2021:10), kao i na mišljenje nezavisnog odvjetnika G. Pitruzzelle u predmetu Kilpailu- ja kuluttajavirasto (C‑450/19, EU:C:2020:698), valja naglasiti da se u navedenoj presudi nastoji odrediti datum prestanka jedinstvene i trajne povrede kako bi se nacionalnom sudu pred kojim se vodi glavni postupak omogućilo da utvrdi početak tijeka roka zastare. Predmet u kojem je donesena ta presuda stoga se nije odnosio na utvrđivanje eventualnog privremenog prekida jedinstvene povrede i ocjenu trajne prirode navedene povrede. Osim toga, iz sudske prakse navedene u točkama 379. do 381. ove presude, u kojoj se među ostalim upućuje na kontekst funkcioniranja zabranjenog sporazuma, ne proizlazi da zaštićeni pravni interes treba, kao što to društvo Credit Suisse tvrdi na temelju presude od 14. siječnja 2021., Kilpailu- ja kuluttajavirasto (C‑450/19, EU:C:2021:10), uzeti u obzir za ocjenu postojanja privremenog prekida jedinstvene povrede.
417
Stoga se odbija treći dio drugog tužbenog razloga koji je istaknulo društvo Credit Suisse.
ii) Drugi dio drugog tužbenog razloga društva Crédit agricole, u dijelu u kojem se njime nastoji dokazati nepostojanje trajne prirode utvrđene povrede
418
Društvo Crédit agricole tvrdi da Komisija nije primjereno uzela u obzir promjene u prirodi i učestalosti razgovora do kojih je dolazilo krajem 2013. i početkom 2014. Komisija je to pokušala objasniti pozivanjem na smanjenje profitabilnosti tržišta obveznica SSA i na zamjenu stalnih višestranih internetskih foruma dvostranim razgovorima, čime bi se objasnilo zašto ima manje dostupnih dokaza. Međutim, društvo Crédit agricole smatra da je iz te zamjene vjerojatno trebalo proizaći više dokaza, s obzirom na to da je jedan višestrani internetski forum zamijenjen s više dvostranih internetskih foruma. Nadalje, banke o kojima je riječ, osim banke koja je u ovom slučaju podnijela zahtjev za oslobađanje od kazne, također su podnijele dokaze u pisanom obliku koji su tada postojali, tako da smanjenje količine dokaza samo odražava neto smanjenje broja razgovora od listopada 2013. To je smanjenje osobito posljedica izbivanja trgovca društva Deutsche Bank tijekom dugog razdoblja, nakon kojeg je došlo do jedinstvenog slučaja „usklađivanja”12. ožujka 2015., koji je Komisija usto pogrešno protumačila kao razmjenu informacija koja je uključivala društvo Credit Suisse.
419
Najprije, zbog razloga navedenih u točkama 376. do 381. ove presude, valja odbiti argument društva Crédit agricole koji se temelji na tome da su razmaci između protutržišnih razgovora razdoblja tijekom kojih nije došlo do postupanja o kojima je riječ.
420
Kao prvo, kad je riječ o trajnoj prirodi povrede, valja istaknuti da, eventualno osim argumenata odbijenih u točkama 363. i 364. ove presude, društvo Crédit agricole nije osporavalo Komisijina utvrđenja koja se odnose na postojanje općeg plana koji ima jedinstven protutržišni cilj.
421
Nadalje, točno je da je društvo Crédit agricole istaknulo da su protutržišni razgovori bili još rjeđi nakon listopada 2013., osobito zato što je društvo Deutsche Bank zabranilo upotrebu stalnih višestranih internetskih foruma. Međutim, društvo Crédit agricole ne tvrdi da bi se tom okolnosti opravdalo dovođenje u pitanje općeg plana o kojem je riječ ili objektivnih elemenata koji potvrđuju postojanje tog plana.
422
U svakom slučaju, mehanizam i obrazac koji su zajednički protutržišnim razgovorima koji su dio sporne povrede nisu se doveli u pitanje tom zabranom ni prelaskom na mrežu dvostranih razgovora (vidjeti točke 357. do 360. ove presude).
423
Općenitije, Komisija nije počinila pogreške u pogledu postojanja općeg plana koji ima jedinstven protutržišni cilj do ožujka 2015. te se utvrđivanjem pet kategorija postupanja ne može dovesti u pitanje postojanje tog općeg plana (vidjeti točke 70. do 89. i 364. ove presude).
424
Iz toga proizlazi da je Komisija mogla smatrati da je sporna povreda trajala tijekom cijelog razdoblja povrede utvrđenog u pobijanoj odluci, osim ako je trebalo utvrditi prekid navedene povrede (vidjeti točke 379. do 381. ove presude).
425
Kao drugo, kad je riječ o drugim elementima o kojima su raspravljale stranke, valja istaknuti da, iako se društvo Crédit agricole pozvalo na Komisijin razlog, koji se temelji na smanjenju profitabilnosti tržišta obveznica SSA i koji je osobito naveden u uvodnoj izjavi 534. pobijane odluke, kako bi osporavalo njegovu relevantnost, ta banka nije osporavala istinitost te okolnosti. Osim toga, iako se društvo Crédit agricole pozvalo na smanjeno sudjelovanje trgovca društva Deutsche Bank tijekom određenog razdoblja, ne osporava da je to posljedica njegova odlaska na „garden leave”, odnosno razdoblja tijekom kojeg je taj trgovac prije prelaska u društvo BofA još bio zaposlen kod društva Deutsche Bank, ali nije radio. Društvo Crédit agricole nije osporavalo ni to da je navedeni trgovac ponovno počeo sudjelovati u protutržišnim razgovorima nedugo nakon što je otišao raditi u društvo BofA (vidjeti točke 396. i 397. ove presude, kao i uvodne izjave 534., 557. i 558. pobijane odluke).
426
S obzirom na prethodno navedeno i u nedostatku dokaza ili indicija koji bi upućivali na suprotno, iako je moguće da je sporna povreda bila manjeg intenziteta, elementi koje je istaknulo društvo Crédit agricole ne mogu utjecati na trajnu prirodu te povrede i stoga na temelju njih nije moguće zaključiti da je došlo do prekida u počinjenju sporne povrede.
427
To se ne dovodi u pitanje razmatranjima u pobijanoj odluci koja se odnose na „neprestanu komunikaciju” (uvodne izjave 95., 96. i 761.). Naime, s jedne strane, nije sporno da su trgovci banaka o kojima je riječ bili relativno bliski na osobnoj razini i da su često razgovarali, neovisno o tome jesu li ti razgovori bili protutržišne prirode. S druge strane, društvo Crédit agricole ne osporava da su barem tijekom određenih razdoblja koja su prethodila listopadu 2013. protutržišni razgovori bili česti.
428
Kao treće, ostalim se argumentima koje je istaknulo društvo Crédit agricole ne može dovesti u pitanje trajna priroda jedinstvene povrede koju je utvrdila Komisija.
429
Naime, s jedne strane, preostala se argumentacija društva Crédit agricole temelji na njegovoj osobnoj situaciji. Konkretnije, preostala se argumentacija te banke temelji na duljini razdoblja koja odvajaju razgovore u kojima je sudjelovala i za koje je Komisija smatrala da su protutržišni ili za koje je društvo Crédit agricole za potrebe tog dijela svoje argumentacije priznalo da su protutržišni.
430
Stoga argumentacija društva Crédit agricole u vrlo velikoj mjeri ne obuhvaća razgovore koji su, prema Komisijinu mišljenju, dio jedinstvene povrede i koji uključuju trgovce drugih dviju banaka o kojima je riječ. Konkretno, u okviru razmaka između dviju pojava povrede, na koje se poziva društvo Crédit agricole, ne uzima se u obzir postupanje drugih sudionika.
431
S druge strane, društvo Crédit agricole nije dokazalo da se izostankom njegova sudjelovanja u jedinstvenoj povredi tijekom određenih razdoblja može dovesti u pitanje trajna priroda navedene povrede u cjelini.
432
Stoga se argumentacijom društva Crédit agricole, u dijelu u kojem se temelji na duljini razdoblja koja odvajaju samo razgovore u kojima je sudjelovalo, ne može dovesti u pitanje Komisijin zaključak prema kojem je jedinstvena povreda utvrđena u pobijanoj odluci trajne prirode. Suprotno tomu, tom se argumentacijom može dokazati prekid „sudjelovanja” društva Crédit agricole u toj jedinstvenoj povredi te će se stoga navedena argumentacija upravo u tom okviru naknadno ispitati.
433
Stoga se odbija drugi dio drugog tužbenog razloga društva Crédit agricole, u dijelu u kojem se njime nastoji dokazati nepostojanje trajne prirode jedinstvene povrede koju je utvrdila Komisija.
d)
Sudjelovanje društava Crédit agricole i Credit Suisse u utvrđenoj jedinstvenoj i trajnoj povredi
434
Valja podsjetiti na to da je utvrđenje postojanja jedinstvene i trajne povrede različito od pitanja može li se odgovornost za tu povredu u cjelini pripisati poduzetniku. Osim toga, pripisivost poduzetniku odgovornosti za jedinstvenu i trajnu povredu u cjelini treba ocijeniti s obzirom na dva elementa, odnosno, kao prvo, namjerni doprinos navedenog poduzetnika zajedničkim ciljevima koje nastoje postići svi sudionici i, kao drugo, činjenicu da je znao za protupravna postupanja koja su planirali ili izvršavali drugi poduzetnici pri ispunjavanju istih ciljeva ili činjenicu da je morao biti u mogućnosti razumno ih predvidjeti te biti spreman snositi s time povezani rizik (vidjeti točke 148. do 153. ove presude).
435
Komisija je u uvodnim izjavama 780. do 787. pobijane odluke navela razloge zbog kojih je smatrala da su banke o kojima je riječ namjerno pridonijele općem planu. Konkretno, objasnila je da iz dokaza navedenih u odjeljku 4.2. pobijane odluke, koji se odnosi na kronološki pregled više od 200 odabranih razgovora koji su se odvili od 19. siječnja 2010. do 12. ožujka 2015., jasno proizlazi da su sve predmetne banke namjerno pridonijele ostvarenju općeg plana koji ima jedinstven protutržišni cilj u okviru postupanja vlastitih zaposlenika tijekom jednog ili više određenih razdoblja.
436
Komisija je u uvodnim izjavama 807. do 826. pobijane odluke navela razloge zbog kojih je smatrala da su sve predmetne banke znale za protutržišna postupanja drugih banaka. Konkretno, kad je riječ o razdoblju nakon veljače 2013., odnosno nakon što je društvo Deutsche Bank svojim trgovcima zabranilo upotrebu stalnih višestranih internetskih foruma, Komisija je u bitnome napomenula da su se trgovci predmetnih banaka nastavili međusobno obavještavati preko mreže dvostranih internetskih foruma na kojima su u okviru određenih dvostranih razgovora dva prisutna trgovca predmetnih banaka međusobno razmjenjivala informacije koje su dobili od trećeg trgovca koji je bio odsutan. Dodala je da su se navedene informacije odnosile na istu vrstu elemenata kao što su oni razmijenjeni tijekom razgovora koji su se odvijali na višestranim internetskim forumima.
437
Prvi dio drugog tužbenog razloga koji je istaknulo društvo Crédit agricole formalno se temelji na izostanku njegova doprinosa općem planu.
438
Društvo Credit Suisse pak tvrdi, u okviru drugog dijela svojeg drugog tužbenog razloga, da Komisija nije utvrdila da je izravno sudjelovalo u dvostranim razgovorima između drugih banaka nakon veljače 2013. niti da je za njih znalo ili da ih je moglo razumno predvidjeti.
1) Prvi dio drugog tužbenog razloga koji je istaknulo društvo Crédit agricole, koji se formalno temelji na izostanku njegova doprinosa općem planu
439
Prvi dio drugog tužbenog razloga koji je istaknulo društvo Crédit agricole formalno se temelji na izostanku njegova doprinosa općem planu. Međutim, u okviru tog dijela, poziva se i na to da nije znalo za određena postupanja drugih banaka o kojima je riječ.
440
Valja ispitati argumente društva Crédit agricole i pritom razlikovati, s jedne strane, njegov namjerni doprinos općem planu i, s druge strane, činjenicu da je znalo za sva postupanja koja su izvršile ili planirale druge predmetne banke.
i) Namjerni doprinos društva Crédit agricole općem planu
441
Kao prvo, društvo Crédit agricole osporava da je imalo namjeru pridonijeti općem planu koji ima zajednički cilj, s obzirom na to da nije nastojalo maksimalno povećati svoje prihode, nego steći ugled na sekundarnom tržištu obveznica SSA.
442
Kao drugo, društvo Crédit agricole tvrdi da je, s obzirom na to da nije sudjelovalo u određenim kategorijama postupanja, koja čine jedinstvenu i trajnu povredu o kojoj je riječ, Komisija bila dužna dokazati da je znalo ili moralo znati da je njegovo sudjelovanje u drugim kategorijama bilo dio većeg plana. Prema mišljenju društva Crédit agricole, razgovori za koje je Komisija utvrdila da ih je vodilo zapravo dokazuju legitimne pokušaje osiguranja likvidnih sredstava, otkrivanja cijena i izvršenja transakcija. Društvo Crédit agricole u tom pogledu upućuje na argumente koje je istaknulo u svojem prvom tužbenom razlogu. Društvo Crédit agricole dodaje da, čak i ako prihvati kvalifikaciju „razgovora u svrhu usklađivanja”, Komisija nije dokazala da je sudjelovalo u prvoj kategoriji usklađivanja, odnosno u usklađivanju cijena ponuđenih konkretnim klijentima.
443
U tom pogledu, kao prvo, valja napomenuti da društvo Crédit agricole nije objasnilo od čega se sastojao njegov cilj kojim je nastojalo steći „ugled” na sekundarnom tržištu obveznica SSA ni zašto taj cilj ne bi bio u skladu s ciljem drugih trgovaca banaka o kojima je riječ da usklađivanjima i razmjenom informacija smanje neizvjesnosti u pogledu načina na koji su se namjeravali ponašati u određenim pregovorima (uvodna izjava 757. pobijane odluke).
444
Nadalje, valja utvrditi da društvo Crédit agricole nije osporavalo utvrđenja iz uvodnih izjava 780. i 781. pobijane odluke koja su se odnosila na namjeru predmetnih banaka da pridonesu općem planu, konkretno utvrđenja koja su se odnosila na aktivno sudjelovanje trgovaca tih banaka na višestranim i dvostranim internetskim forumima. Društvo Crédit agricole nije osporavalo ni činjenicu da se njegov trgovac prijavio na višestrani internetski forum nedugo nakon što je počeo raditi u toj banci, a nakon što je prestao raditi u društvu BofA (uvodna izjava 784. i bilješka 891. pobijane odluke).
445
Kao drugo, argumentacija društva Crédit agricole prije svega je bespredmetna jer se njome nastojalo osporiti njegov namjerni doprinos na temelju pogrešne pretpostavke prema kojoj je Komisija utvrdila pet različitih povreda koje odgovaraju pet kategorija postupanja koje je utvrdila u pobijanoj odluci (vidjeti točke 87. i 89. pobijane odluke).
446
Nadalje, Komisija je pravilno smatrala da je društvo Crédit agricole znalo za razgovore od 31. siječnja i 11. listopada 2013. koji su se odvijali u njegovu prisustvu i u kojima je stoga sudjelovalo (vidjeti točke 133. i 134., kao i točke 196. do 200. ove presude). Suprotno tomu, Komisija nije mogla razgovor od 10. siječnja 2013. valjano staviti na teret toj banci (vidjeti točku 145. ove presude).
447
Naposljetku, s jedne strane, iz razgovora koje društvo Crédit agricole nema pravo osporavati i, s druge strane, iz razgovora koje ta banka ima pravo osporavati i koji se ispituju u točkama 188. do 268. ove presude proizlazi da je njegov trgovac sudjelovao u 30-ak protutržišnih razgovora od 11. siječnja 2013. do 24. ožujka 2015. i, među ostalim, u razgovoru od 12. ožujka 2015. kojim se utvrđuje postojanje postupanja obuhvaćenog kategorijom 1, odnosno usklađivanja cijena ponuđenih određenim drugim ugovornim stranama.
448
Kao treće, doprinos trgovca društva Crédit agricole protutržišnom cilju koji su nastojali postići svi sudionici bio je namjeran. Naime, protutržišna postupanja u kojima je trgovac društva Crédit agricole sudjelovao provodila su se u obliku usklađivanja cijena i aktivnosti trgovanja. U tom okviru, pomogao je konkurentnim trgovcima ili su trgovci o kojima je riječ pomagali njemu u zajedničkom interesu svih sudionika.
449
Osim toga, trgovac društva Crédit agricole sudjelovao je u protutržišnim razmjenama informacija. U tom pogledu, trgovac društva Crédit agricole nužno je bio svjestan činjenice da je u okviru uobičajenih trgovačkih transakcija otkrivanje konkurentnim trgovcima informacija o cijenama, vlastitim klijentima ili pregovorima u tijeku moglo oslabiti njegov položaj. Međutim, u ovom je slučaju navedeni trgovac bio siguran da se informacije koje je otkrio drugim trgovcima neće upotrijebiti na njegovu štetu i da će zbog razmjene informacija u kojoj je sudjelovao steći prednost i da će mu ona omogućiti usklađivanje svojih aktivnosti s drugim trgovcima.
450
Stoga društvo Crédit agricole nije dokazalo da je Komisija počinila pogrešku time što je smatrala da je trgovac te banke namjerno pridonio ostvarenju jedinstvenog protutržišnog cilja koji su svi sudionici nastojali postići i da navedeni razgovori obuhvaćaju sve kategorije postupanja koje je utvrdila Komisija.
ii) Činjenica da je društvo Crédit agricole znalo za sva druga postupanja koja su izvršavale ili planirale druge banke o kojima je riječ
451
Društvo Crédit agricole tvrdi da nije moglo znati za postupanja obuhvaćena kategorijom 1. Naime, kako bi dokazala da je to društvo znalo za postupanja iz te kategorije, Komisija je samo navela nejasne tvrdnje prema kojima su se trgovci banaka o kojima je riječ poznavali te su stoga trebali znati za ta postupanja.
452
Osim toga, iz određenih nepovezanih odlomaka pismena društva Crédit agricole proizlazi da ono općenitije osporava činjenicu da je znalo za postupanja drugih banaka o kojima je riječ i činjenicu da ih je moglo razumno predvidjeti, osobito nakon što su trgovci društva Deutsche Bank u veljači 2013. prestali upotrebljavati stalne višestrane internetske forume.
453
U tom pogledu, kao prvo, s obzirom na to da društvo Crédit agricole tvrdi da nije moglo znati za postojanje postupanja obuhvaćenih kategorijom 1 jer su se ta postupanja razlikovala od drugih postupanja o kojima je riječ, dovoljno je podsjetiti na to da Komisija nije utvrdila pet različitih povreda koje odgovaraju svakoj od pet kategorija postupanja utvrđenih u pobijanoj odluci (vidjeti točke 70. do 89. ove presude).
454
Stoga Komisija nije trebala utvrditi je li društvo Crédit agricole točno znalo za svaku od pet kategorija postupanja, koje se razmatraju zasebno.
455
U svakom slučaju, iz točaka 257. do 268. ove presude proizlazi da je trgovac društva Crédit agricole izravno sudjelovao u razgovoru od 12. ožujka 2015. kojim se utvrđuje postojanje postupanja obuhvaćenog kategorijom 1, odnosno usklađivanja cijena ponuđenih određenim drugim ugovornim stranama.
456
Kao drugo, pod pretpostavkom da je društvo Crédit agricole svojim argumentima osporavalo da je znalo za sva postupanja drugih banaka o kojima je riječ ili da ih je moglo razumno predvidjeti, osobito postupanja obuhvaćena kategorijom 1, valja donijeti sljedeća utvrđenja.
457
Na prvom mjestu, u okviru svojih zadaća u društvu Crédit agricole, trgovac te banke izravno je sudjelovao u protutržišnim razgovorima koje su dva ili tri trgovca na stalnim višestranim internetskim forumima vodili 11., 18., 23. i 31. siječnja 2013., kao i 15. veljače 2013. Ti su razgovori doveli do postupanja koja su, prema Komisijinu mišljenu, obuhvaćena kategorijama 2, 3, 4 i 5. Međutim, kritike koje je društvo Crédit agricole uputilo protiv ocjena koje je Komisija donijela u pogledu razgovora od 18. i 31. siječnja 2013., kao i razgovora od15. veljače 2013., odbijene su u točkama 188. do 208. ove presude. Osim toga, Komisijine ocjene prema kojima je društvo Crédit agricole sudjelovalo u nekoliko drugih protutržišnih razgovora treba smatrati konačnima s obzirom na to da ta banka nije redovito osporavala te razgovore.
458
Na drugom mjestu, društvo Crédit agricole ne osporava da je znalo za činjenicu da su trgovci društva Deutsche Bank prestali upotrebljavati stalne višestrane internetske forume zbog zabrane koju im je naložio njihov poslodavac u veljači 2013.
459
Na trećem mjestu, društvo Crédit agricole izravno je sudjelovalo u protutržišnim dvostranim razgovorima nakon veljače 2013. s drugim bankama o kojima je riječ. Ti su razgovori obuhvaćali sva postupanja koja je utvrdila Komisija i, među ostalim, postupanja iz kategorije 1.
460
Naime, s jedne strane, trgovac društva Crédit agricole sudjelovao je u protutržišnim dvostranim razgovorima s trgovcem društva Deutsche Bank, zatim s trgovcem društva BofA 21. ožujka, 3. lipnja, 2., 10., 12. i 25. srpnja i 4. rujna 2013., 6. kolovoza, 24. rujna i 29. listopada 2014. te 7. i 27. siječnja 2015.
461
S druge strane, trgovac društva Crédit agricole sudjelovao je u protutržišnim dvostranim razgovorima s trgovcem društva Credit Suisse 19. ožujka, 24. svibnja, 9. i 14. kolovoza 2013., 4., 7. i 14. ožujka, 1. svibnja i 4. kolovoza 2014. te 12. i 24. ožujka 2015. Trgovci društava Crédit agricole i Credit Suisse nastavili su do kolovoza 2013. upotrebljavati stalni višestrani internetski forum koji su sve predmetne banke upotrebljavale prije i tijekom veljače 2013. Naposljetku, trgovac društva Crédit agricole zaprimio je 24. ožujka 2015. popis interesa trgovca društva Credit Suisse.
462
Na četvrtom mjestu, trgovac društva Deutsche Bank pozvao je 11. listopada 2013. trgovca društva Crédit agricole da se prijavi na internetski forum na kojem su sudjelovali taj trgovac društva Deutsche Bank i trgovac društva Credit Suisse. Tijekom razgovora kojem je prisustvovao trgovac društva Credit agricole, trgovac društva Credit Suisse povukao je svoju ponudu za prodaju (sale order) podnesenu brokeru (broker) nakon što mu je to predložio trgovac društva Deutsche Bank („i am long bro…if ok to scarp it that would be better”).
463
Međutim, kao što to proizlazi iz točke 134. ove presude, društvo Crédit agricole nije dokazalo da njegov trgovac nije znao za protutržišne razgovore o kojima je riječ i koji su se odvili 11. listopada 2013. od 9:18:25 do 9:19:15 na internetskom forumu CHAT‑fs :5257AB6D 02E00121, na koji se trgovac te banke prijavio u 8:44:58 tog dana.
464
Na petom mjestu, drugi razgovori koje je Komisija navela u pobijanoj odluci dokazuju da je trgovac društva Crédit agricole znao da postoje razgovori između trgovca društva Deutsche Bank i trgovca društva Credit Suisse i za činjenicu da su se ti razgovori odnosili, među ostalim, na njihove aktivnosti trgovanja.
465
Naime, tijekom razgovora od 10. srpnja 2013. trgovac društva Deutsche Bank obavijestio je trgovca društva Crédit agricole o situaciji u kojoj se nalazi trgovac društva Credit Suisse („[Credit Suisse’s trader] also been hit”) (uvodna izjava 501. pobijane odluke).
466
Isto tako, tijekom razgovora od 22. listopada 2013., navedenog u uvodnoj izjavi 823. pobijane odluke, trgovac društva Crédit agricole pitao je trgovca društva Deutsche Bank ima li još obveznice „ifc 18” („u got any ifc 18 left”). Trgovac društva Deutsche Bank odgovorio je niječno i pojasnio da je posljednji dio prodao trgovcu društva Credit Suisse koji bi ih još trebao imati („nope… all sold…sold last piece to [Credit Suisse’s trader]… he might still have them”). Trgovac društva Crédit agricole tada je odgovorio da će ga pitati za njih („ok will ask him”).
467
Stoga je društvo Crédit agricole, zbog sudjelovanja na stalnim višestranim internetskim forumima prije 25. veljače 2013., znalo da su se, prije tog datuma, trgovci društava Deutsche Bank i Credit Suisse međusobno dogovarali. Osim toga, s obzirom na to da je trgovac društva Crédit agricole nakon tog datuma sudjelovao u protutržišnim dvostranim razgovorima sa svakim od tih dvaju trgovaca i da je Komisija raspolagala elementima kojima se može dokazati da je nakon 25. veljače 2013. postojala mreža dvostranih razgovora u okviru koje su tri trgovca nastavila razgovarati o svojim aktivnostima trgovanja, valja smatrati da je navedeni trgovac društva Crédit agricole u najmanju ruku mogao razumno predvidjeti da druga dva trgovca vode protutržišne dvostrane razgovore.
468
Utvrđenje prema kojem je društvo Crédit agricole u najmanju ruku moglo razumno predvidjeti sva postupanja drugih banaka i, među ostalim, usklađivanja o cijenama ponuđenima određenim drugim ugovornim stranama također je potkrijepljeno drugim elementima.
469
Kao prvo, s jedne strane, valja podsjetiti na to da zaposlenik ispunjava svoje dužnosti u korist i pod vodstvom poduzetnika za kojeg radi, te se stoga smatra da je integriran u gospodarsku jedinicu koju predstavlja taj poduzetnik (vidjeti presudu od 21. srpnja 2016., VM Remonts i dr., C‑542/14, EU:C:2016:578, t. 23. i navedenu sudsku praksu).
470
Stoga se može smatrati da su znanja koja je zaposlenik stekao prije nego što je počeo raditi u novom poduzeću i koja je zapravo stavio na raspolaganje tom novom poslodavcu znanja koja njegov novi poslodavac dijeli.
471
S druge strane, prema ustaljenoj sudskoj praksi, Komisija se može osloniti na kontakte ostvarene prije ili poslije razdoblja povrede kako bi dobila opću sliku situacije i dokazala pripremne faze zabranjenog sporazuma te na taj način potvrdila tumačenje određenih dokaza (vidjeti u tom smislu presude od 8. srpnja 2008., Lafarge/Komisija, T‑54/03, neobjavljenu, EU:T:2008:255, t. 428.; od 2. veljače 2012., Denki Kagaku Kogyo i Denka Chemicals/Komisija, T‑83/08, neobjavljenu, EU:T:2012:48, t. 188. i od 27. lipnja 2012., Coats Holdings/Komisija, T‑439/07, EU:T:2012:320, t. 60.).
472
Komisija stoga ima pravo upotrijebiti znanja koja je zaposlenik stekao prije nego što je počeo raditi u novom poduzeću i koja je zapravo stavio na raspolaganje tom novom poslodavcu ako ta znanja potkrjepljuju druge elemente kojima ona raspolaže.
473
U ovom slučaju, prije nego što je otišao raditi u društvo Crédit agricole, trgovac te banke je, u svojstvu trgovca društva BofA, izravno sudjelovao u postupanjima koja su se odvijala na stalnim višestranim internetskim forumima i tijekom dvostranih razgovora. Osim toga, postupanja trgovca društva Crédit agricole u okviru njegova prošlog radnog mjesta obuhvaćena su svim kategorijama koje je utvrdila Komisija, a osobito kategorijom 1 koja se odnosi na usklađivanje cijena ponuđenih određenim drugim ugovornim stranama.
474
Stoga znanja koja je trgovac društva Crédit agricole stekao u okviru svojeg prošlog radnog mjesta mogu potkrijepiti druge elemente koje je Komisija uzela u obzir kako bi zaključila da je društvo Crédit agricole u najmanju ruku moglo razumno predvidjeti sva postupanja drugih banaka.
475
Kao drugo, Komisija je utvrdila da je trgovac društva Crédit agricole dio uskog kruga trgovaca koji su posebno bili uključeni u spornu povredu. Ti su se trgovci sastajali na profesionalnoj i osobnoj razini te ih se smatralo grupom (vidjeti uvodne izjave 425., 807., 809. i 810. pobijane odluke).
476
Kao treće, kao što je to Komisija navela u uvodnoj izjavi 809. i u bilješci 931. pobijane odluke, iz dvaju usporednih razgovora od 23. svibnja 2013., koje je Komisija podnijela radi provođenja mjere izvođenja dokaza i koji su se odvili između, s jedne strane, trgovca društva Crédit agricole i trgovca društva Credit Suisse i, s druge strane, trgovca društva Credit Suisse i trgovca društva Deutsche Bank, proizlazi da se smatralo da su trgovci banaka o kojima je riječ dio družine (gang), uključujući nakon veljače 2013.
477
Naime, tijekom razgovora s trgovcem društva Crédit agricole, trgovac društva Credit Suisse prepričao mu je svoj susret s osobom koja ga je pitala je li dio družine (gang), na što joj je on ironično odgovorio da ništa ne otkriva trgovcima društava Deutsche Bank i Crédit agricole („met that […] girl last night… told her we should chat/help each other out etc. She turned around and said ‚but your part of the „gang”, can I trust you?’ she says, everyone talks about [our tight‑knit group]… lol… I told her, I don’t tell [Deutsche Bank’s trader] or [Crédit agricole’s trader] anything…trust me!!”). Trgovac društva Crédit agricole na to je odgovorio smijehom.
478
Nekoliko minuta kasnije, u okviru njegova usporednog razgovora s trgovcem društva Deutsche Bank, trgovac društva Credit Suisse objasnio je da je upravo razgovarao s trgovcem društva Crédit agricole te je ponovio sadržaj poruke koju je potonjem trgovcu poslao u pogledu sastanka od dana ranije. Trgovac društva Deutsche Bank na to je odgovorio smijehom.
479
Stoga je Komisija pravilno smatrala da je društvo Crédit agricole u najmanju ruku moglo razumno predvidjeti sva postupanja koja su izvršile ili planirale druge banke o kojima je riječ i, među ostalim, činjenicu da su se ta postupanja odnosila na sve kategorije postupanja koja je Komisija opisala u pobijanoj odluci. Konkretno, Komisija je pravilno smatrala da je društvo Crédit agricole u najmanju ruku moglo razumno predvidjeti dvostrane razgovore od 25. rujna 2013. i 5. veljače 2014. koji su uključivali druge banke osim društva Crédit agricole, odnosno društva Credit Suisse i Deutsche Bank, te koji su obuhvaćeni kategorijom 1 (vidjeti uvodne izjave 528. i 529. te uvodne izjave 539. i 540. pobijane odluke).
480
Stoga društvo Crédit agricole neosnovano tvrdi da nije moglo razumno predvidjeti sva postupanja drugih trgovaca.
481
Stoga se odbija prvi dio drugog tužbenog razloga koji je istaknulo društvo Crédit agricole.
2) Drugi dio drugog tužbenog razloga društva Credit Suisse, koji se temelji na pogreškama u pogledu toga da je znalo za dvostrane razgovore između trgovaca drugih banaka ili u pogledu činjenice da ih je moglo razumno predvidjeti
482
Društvo Credit Suisse osporava Komisijino utvrđenje njegove odgovornosti u dijelu u kojem se ta odgovornost temelji, s jedne strane, na izravnom sudjelovanju te banke u svim postupanjima koja čine spornu povredu i, s druge strane, na činjenici da je navedena banka znala za dvostrane razgovore u kojima su sudjelovali trgovci drugih banaka ili da ih je mogla razumno predvidjeti te je bila spremna prihvatiti takav rizik. Naime, te su dvije pretpostavke pogrešne.
483
Kao prvo, društvo Credit Suisse tvrdi da, čak i da se dokaže da je sudjelovalo u svakoj „vrsti” postupanja, to ne može biti dovoljno da se utvrdi njegovo sudjelovanje u svakom protutržišnom razgovoru, kao ni njegova odgovornost za razgovore u kojima nije izravno sudjelovalo.
484
Kao drugo, s obzirom na činjenicu da dvostrani razgovori koji su se odvijali nakon veljače 2013., prema mišljenju društva Credit Suisse, nisu mogli imati isti zajednički cilj kao i razgovori koji su se odvijali prije tog datuma, pogrešno je smatrati da je ta banka mogla biti svjesna ili da je mogla razumno predvidjeti da će druge banke o kojima je riječ nastaviti „istu” povredu. To bi uostalom također bio slučaj kad bi se smatralo da su ti naknadni razgovori obuhvaćeni istim općim planom i istim zajedničkim ciljem kao i navedeni prethodni razgovori.
485
Prema mišljenju društva Credit Suisse, točno je da se na temelju obrazloženja koje je Komisija iznijela u pobijanoj odluci može utvrditi da je njegov trgovac znao za činjenicu da su drugi uključeni trgovci, čija je osobna povezanost bila opće poznata, nastavili razgovore. Suprotno tomu, navedeno obrazloženje nipošto ne dokazuje da je društvo Credit Suisse moglo znati za protutržišnu prirodu ili protutržišni cilj dvostranih razgovora između drugih trgovaca banaka o kojima je riječ.
486
Najprije valja podsjetiti na to da su argumenti društva Credit Suisse, koji se temelje na nepostojanju općeg plana koji ima jedinstven protutržišni cilj, odbijeni u točkama 322. do 362. ove presude. Stoga se argumentaciju društva Credit Suisse ne može prihvatiti u dijelu u kojem se temelji na nepostojanju općeg plana, osobito nakon veljače 2013.
487
Kad je riječ o preostaloj argumentaciji društva Credit Suisse, kao prvo, valja istaknuti da ta banka ne osporava da je izravno sudjelovala u brojnim razgovorima koje je Komisija ispitala u pobijanoj odluci i koji su se od lipnja 2010. do veljače 2013. odvijali na stalnim višestranim internetskim forumima.
488
Kao drugo, s jedne strane, iz točke 110. ove presude proizlazi da su kritike koje je društvo Credit Suisse iznijelo protiv 25 razgovora navedenih u tablici podnesenoj u prilogu replici nedopuštene kad je riječ od drugom dijelu prvog tužbenog razloga koji se temelji na povredi članka 101. UFEU‑a koju je Komisija počinila time što je smatrala da „komuniciranje o cijenama” predstavlja „ograničenje s obzirom na cilj”.
489
S druge strane, argumenti društva Credit Suisse kojima nastoji dokazati nepostojanje protutržišne prirode razgovora od 28. rujna 2010., 8. veljače 2012. i 10. siječnja 2013. odbijeni su u točkama 269. do 295. ove presude.
490
Kao treće, utvrdilo se da je društvo Credit Suisse prije veljače 2013. izravno sudjelovalo u protutržišnim dvostranim razmjenama ili barem znalo da one postoje. Naime, Komisija je navela protutržišne dvostrane razgovore u okviru kratkotrajnih internetskih foruma između trgovca društva Credit Suisse i trgovca društva Deutsche Bank 19. i 20. svibnja 2011. (uvodne izjave 294. i 297.), kao i 17. prosinca 2012. (uvodna izjava 444.), čiji sadržaj društvo Credit Suisse ne osporava.
491
Kao četvrto, društvo Credit Suisse ne osporava da je znalo za činjenicu da su trgovci društva Deutsche Bank prestali upotrebljavati stalne višestrane internetske forume jer im je to u veljači 2013. zabranio njihov poslodavac, a ne zbog toga što su trgovci društva Deutsche Bank imali bilo kakvu namjeru prestati sudjelovati u povredi (vidjeti osobito uvodne izjave 94., 766., 767., 822., 823. i 847.).
492
Kao peto, društvo Crédit agricole izravno je sudjelovalo u protutržišnim dvostranim razgovorima nakon veljače 2013. s drugim bankama o kojima je riječ.
493
Naime, prije svega, trgovac društva Credit Suisse sudjelovao je u protutržišnim dvostranim razgovorima s trgovcem društva Deutsche Bank, zatim s trgovcem društva BofA 13. ožujka, 27. kolovoza, 25. rujna i 10. prosinca 2013. te 3. i 5. veljače, 28. ožujka i 22. srpnja 2014.
494
Nadalje, trgovac društva Credit Suisse sudjelovao je u protutržišnim dvostranim razgovorima s trgovcem društva Crédit agricole 19. ožujka, 24. svibnja, 9. i 14. kolovoza 2013. te 4., 7. i 14. ožujka, 1. svibnja i 4. kolovoza 2014. Kao što to proizlazi iz točaka 296. do 308. ove presude, trgovac društva Credit Suisse također je 12. i 24. ožujka 2015. sudjelovao u protutržišnim razmjenama s trgovcem društva Crédit agricole. Trgovci društava Credit Suisse i Crédit agricole nastavili su do kolovoza 2013. za svoje razgovore upotrebljavati stalni višestrani internetski forum koji su svi sudionici upotrebljavali prije veljače 2013.
495
Naposljetku, ispitivanje dvostranih razgovora koji su se nakon veljače 2013. odvijali između trgovca društva Credit Suisse i trgovaca drugih banaka o kojima je riječ pokazuje da je ta banka sudjelovala u različitim vrstama postupanja koja čine jedinstvenu i trajnu povredu.
496
Kao šesto, kao što je to društvo Credit Suisse potvrdilo na raspravi, ta banka ne osporava da je njezin trgovac znao za usporedne razgovore između trgovaca društava Deutsche Bank i Crédit agricole i bio svjestan tih razgovora. Suprotno tomu, društvo Credit Suisse osporava da je njegov trgovac znao za protutržišnu prirodu razgovora između drugih dvaju trgovaca.
497
U tom pogledu, kad je riječ o razgovorima od 25. srpnja i 22. listopada 2013. te od 9. siječnja 2014., navedenima u uvodnim izjavama 808. i 823. pobijane odluke, točno je da se, kao što to tvrdi društvo Credit Suisse, samim tim razgovorima ne može dokazati da je ono preko svojeg trgovca znalo za protutržišnu prirodu dvostranih razmjena između trgovca društva Crédit agricole i trgovca društva Deutsche Bank, a potom društva BofA.
498
Međutim, ti razgovori potkrepljuju ocjenu iz uvodne izjave 808. pobijane odluke prema kojoj su se, u kontekstu zabrane upućene trgovcima društva Deutsche Bank da upotrebljavaju stalne višestrane internetske forume, trgovci i dalje međusobno obavještavali preko mreže dvostranih internetskih foruma te su i dalje dvostrano otkrivali informacije koje su dobili od trećeg trgovca u pogledu određenih aspekata koji su obično bili obuhvaćeni na višestranim internetskim forumima.
499
Naime, u dvostranom razgovoru od 25. srpnja 2013., trgovac društva Credit Suisse obavijestio je trgovca društva Deutsche Bank da je trgovac društva Crédit agricole „got lifted this am too”. Tako je trgovac društva Credit Suisse u okviru svojeg dvostranog razgovora s trgovcem društva Deutsche Bank otkrio informacije koje je dobio u okviru drugog dvostranog razgovora s trgovcem društva Crédit agricole u pogledu aktivnosti trgovanja potonjeg društva. Do tog je otkrivanja došlo u okviru razgovora u kojem je trgovac društva Deutsche Bank naveo: „i sold some kfw 09/15 aswell”, zatim „thats me lifting 14.5 and 15 this morning” i „still looking for those if you see any”. Trgovac društva Credit Suisse objasnio je pak trgovcu društva Deutsche Bank sljedeće: „i shorted those kfw 15s this am to my syndicate actually. probably a bit stupid for a short date, but should be ok” te je zatim otkrio transakciju koju je izvršio trgovac društva Crédit agricole. Spontanost, prirodnost i iskrenost tog razgovora pokazuju da je i za trgovca društva Credit Suisse i za trgovca društva Deutsche Bank bilo normalno razmjenjivati precizne i nove informacije koje su se odnosile na njih same, ali i na trgovca društva Crédit agricole. Postupanje trgovca društva Credit Suisse tijekom razgovora od 25. srpnja 2013. svjedoči o ozračju uzajamnog povjerenja među trgovcima društava Deutsche Bank, Crédit agricole i Credit Suisse. To je postupanje stoga element koji potkrepljuje ocjenu navedenu u uvodnoj izjavi 808. pobijane odluke u pogledu postojanja mreže dvostranih razgovora u okviru koje su tri trgovca razgovarala o svojim aktivnostima trgovanja, a stoga potkrepljuje i činjenicu da je trgovac društva Credit Suisse mogao razumno predvidjeti da su druga dva trgovca razmjenjivala osjetljive informacije, osobito o svojim aktivnostima trgovanja.
500
Osim toga, činjenicom da je trgovac društva Deutsche Bank dobio istu informaciju od samog trgovca društva Crédit agricole tijekom dvostranog razgovora koji se odvijao kasnije istog dana, odnosno 25. srpnja 2013., ne dovodi se u pitanje ta ocjena i potkrepljuje se utvrđenje prema kojem su trgovci banaka o kojima je riječ razmjenjivali informacije o istim obveznicama i istim temama u okviru usporednih dvostranih razgovora.
501
Kad je riječ o razgovoru od 9. siječnja 2014. u kojem je trgovac društva Credit Suisse obavijestio trgovca društva Crédit agricole da je upravo razgovarao s trgovcem društva Deutsche Bank („[was] just chatting to [Deutsche Bank’s trader]”), on ne upućuje na dvostrane razgovore o aktivnostima trgovanja ni na, a fortiori, razgovore o osjetljivim poslovnim informacijama ili na, općenitije, protutržišnu prirodu takvih razgovora. Međutim, potvrđuje da trgovac društva Credit Suisse nije nimalo oklijevao otkriti jednom od trgovaca da je bio u kontaktu s trećim trgovcem među njima.
502
Kad je riječ o dvostranom razgovoru između trgovca društva Crédit agricole i trgovca društva Deutsche Bank od 22. listopada 2013. navedenom u točki 466. ove presude, točno je da nijedan dokaz ne dokazuje da se trgovac društva Crédit agricole obratio trgovcu društva Credit Suisse nakon tog razgovora. Međutim, nakon razgovora s trgovcem društva Deutsche Bank, trgovac društva Crédit agricole napisao je: „ok will ask him”. Razgovor od 22. listopada 2013. stoga pokazuje da je otkrivanje informacija o trećem trgovcu, u ovom slučaju trgovcu društva Credit Suisse, bilo jednako prirodno između tih drugih dvaju trgovaca kao i između trgovca društva Credit Suisse i trgovca društva Deutsche Bank, kao što se to ističe u točki 499. ove presude. Taj razgovor stoga potkrepljuje ocjenu navedenu u uvodnoj izjavi 808. pobijane odluke u pogledu postojanja mreže dvostranih razgovora.
503
Kao sedmo, valja istaknuti da je društvo Credit Suisse 11. listopada 2013. održalo protutržišni razgovor s trgovcem društva Deutsche Bank kojem je „prisustvovao” trgovac društva Crédit agricole (vidjeti točke 462. i 463. ove presude). Taj razgovor, koji je društvo Credit Suisse kvalificiralo kao „višestran” i kojem su prisustvovala druga dva trgovca, predstavlja dodatnu naznaku kojom se može dokazati da je trgovac društva Credit Suisse mogao pretpostaviti da između drugih dvaju trgovaca postoje protutržišni dvostrani razgovori.
504
Stoga je društvo Credit Suisse, zbog sudjelovanja na stalnim višestranim internetskim forumima prije 25. veljače 2013., znalo da su se, prije tog datuma, trgovci društava Deutsche Bank i Crédit agricole međusobno dogovarali. Osim toga, s obzirom na to da je trgovac društva Credit Suisse prije i nakon tog datuma sudjelovao u protutržišnim dvostranim razgovorima sa svakim od tih dvaju trgovaca i da je Komisija raspolagala elementima kojima se može dokazati da je nakon 25. veljače 2013. postojala mreža dvostranih razgovora u okviru koje su tri trgovca nastavila razgovarati o svojim aktivnostima trgovanja, valja smatrati da je trgovac društva Credit Suisse u najmanju ruku mogao razumno predvidjeti da druga dva trgovca vode protutržišne dvostrane razgovore.
505
U tom se pogledu ni činjenicom da društvo Credit Suisse nije znalo pojedinosti razgovora u kojima njegov trgovac nije sudjelovao ni činjenicom da nije znalo za neke od tih razgovora ne može dovesti u pitanje Komisijino utvrđenje prema kojem je ono sudjelovalo u jedinstvenoj povredi te ga se može smatrati odgovornim za tu povredu u cijelosti (vidjeti po analogiji presudu od 14. prosinca 2006., Raiffeisen Zentralbank Österreich i dr./Komisija, T‑259/02 do T‑264/02 i T‑271/02, EU:T:2006:396, t. 193.).
506
Utvrđenje prema kojem je društvo Credit Suisse u najmanju ruku moglo razumno predvidjeti sva postupanja drugih banaka također je potkrijepljeno drugim elementima.
507
Naime, prije svega, Komisija je utvrdila da je trgovac društva Credit Suisse dio uskog kruga trgovaca koji su posebno bili uključeni u spornu povredu. Ti su se trgovci sastajali na profesionalnoj i osobnoj razini, uključujući nakon veljače 2013., te ih se smatralo grupom (vidjeti uvodne izjave 425., 807., 809. i 810. pobijane odluke).
508
U tom pogledu, dvostrani razgovor između trgovca društva Crédit agricole i trgovca društva Credit Suisse od 8. ožujka 2013., čije postojanje i sadržaj društvo Credit Suisse ne osporava, dokazuje da su navedeni trgovci i trgovac društva Deutsche Bank i dalje redovito bili u kontaktu i organizirali druženja.
509
Isto tako, razgovor od 23. svibnja 2013. između trgovca društva Credit Suisse i trgovca društva Deutsche Bank pokazuje da su drugi trgovci trgovce banaka koji su sudjelovali u povredi smatrali „družinom (gang)” (vidjeti točku 478. ove presude).
510
Naposljetku, razgovor između trgovca društva Credit Suisse i trgovca društva Deutsche Bank od 11. listopada 2013. (uvodna izjava 530.), kojem je prisustvovao trgovac društva Crédit agricole, dokazuje da su se ta tri trgovca planirala sastati tijekom poslovnog putovanja u New York idućeg tjedna (vidjeti točku 393. ove presude).
511
U okviru analize svih dokaza, ta je okolnost relevantna za utvrđivanje je li društvo Credit Suisse znalo ili moglo razumno predvidjeti protutržišni sadržaj dvostranih razgovora koji su se odvijali nakon veljače 2013. i do završetka njegova sudjelovanja u spornoj povredi, odnosno 24. ožujka 2015.
512
S obzirom na sve prethodno navedene elemente, društvo Credit Suisse ne može osnovano tvrditi da „dokazi koje je prikupila Komisija nisu dovoljni da bi se iz njih zaključilo da je bilo koji od trgovaca u dovoljnoj mjeri znao za sadržaj komunikacija u kojima ono nije sudjelovalo [i], podredno, da ga se ne može smatrati odgovornim za dvostrane razgovore između drugih dvaju trgovaca nakon veljače 2013.”.
513
Stoga se odbija drugi dio drugog tužbenog razloga društva Credit Suisse.
e)
Trajanje sudjelovanja društava Crédit agricole i Credit Suisse u spornoj jedinstvenoj i trajnoj povredi
514
U okviru drugog dijela drugog tužbenog razloga društvo Crédit agricole osporava da je trajno sudjelovalo u spornoj jedinstvenoj povredi (vidjeti točke 428. do 432. ove presude).
515
U četvrtom dijelu drugog tužbenog razloga društvo Credit Suisse poziva se na pogreške koje se odnose na njegovo sudjelovanje u povredi nakon kolovoza 2014.
1) Drugi dio drugog tužbenog razloga društva Crédit agricole, u dijelu u kojem se njime nastoji dokazati nepostojanje trajne prirode njegova sudjelovanja u utvrđenoj povredi
516
Komisija je u uvodnoj izjavi 790. pobijane odluke smatrala da banke o kojima je riječ treba smatrati odgovornima za ukupnu jedinstvenu i trajnu povredu za odgovarajuća razdoblja sudjelovanja u njoj. Komisija je u uvodnoj izjavi 842. te odluke smatrala da je društvo Crédit agricole u povredi sudjelovalo od 10. siječnja 2013. do 24. ožujka 2015., odnosno u razdoblju od 804 dana ili 2,20 godine.
517
Društvo Crédit agricole tvrdi da se Komisija oslanja isključivo na 31 razgovor u koji je ono bilo uključeno kako bi utvrdila trajnu povredu u razdoblju od 26 mjeseci, odnosno od siječnja 2013. do ožujka 2015., pri čemu su se dvije trećine tih razgovora odvijale tijekom prvih deset mjeseci tog razdoblja, odnosno od siječnja do listopada 2013. Tim se okolnostima dovode u pitanje utvrđenja prema kojima su, s jedne strane, razgovori između trgovca društva Crédit agricole i trgovaca drugih banaka o kojima je riječ bili „postojani” i prema kojima je, s druge strane, ta banka sudjelovala u trajnoj povredi, barem u razdoblju nakon listopada 2013.
518
Konkretnije, kao prvo, društvo Crédit agricole naglašava da samo jedan razgovor potkrepljuje tvrdnju prema kojoj je ono sudjelovalo u postupanjima koja pripadaju kategoriji 1. Prema mišljenju te banke, taj jedan razgovor ne može biti dovoljan da se utvrdi usklađivanje cijena ponuđenih određenim drugim ugovornim stranama u razdoblju duljem od dvije godine. Slično tomu, kad je riječ o postupanjima obuhvaćenima kategorijom 2, Komisija se oslanja isključivo na četiri razgovora kako bi dokazala postojanje povrede koja je trajala dulje od dvije godine.
519
Kao drugo, navodno sudjelovanje društva Crédit agricole odvijalo se uz znatne vremenske razmake, čak i ako se uzme u obzir ukupno 31 razgovor koji je utvrdila Komisija.
520
S obzirom na upotrebu internetskih foruma na platformi Bloomberg, a stoga i na raspoloživost dokazâ, ti su razmaci nužno razmaci bez protupravnih postupanja, a ne razdoblja za koja Komisija ne raspolaže dokazima.
521
Isto tako, s jedne strane, Komisija je nastojala prebaciti teret dokazivanja te se pritom oslonila na činjenicu da se društvo Crédit agricole nije javno distanciralo od postupanja o kojima je riječ. S druge strane, Komisija se pogrešno pozvala na to da je ta banka znala za postupanja drugih banaka o kojima je riječ, što navedena banka osporava u jednom drugom tužbenom razlogu.
522
U tom pogledu iz argumentacije društva Crédit agricole proizlazi da je glavni element koji ističe u potporu svojoj tvrdnji trajanje razmaka između razgovora u kojima je sudjelovao njegov trgovac, osobito ako se neki od tih razgovora ne uzmu u obzir.
523
Kao prvo, najprije valja istaknuti da Komisija nije počinila pogrešku u pogledu postojanja općeg plana koji ima jedinstven protutržišni cilj. Osim toga, utvrđivanjem pet kategorija postupanja u pobijanoj odluci ne može se dovesti u pitanje postojanje općeg plana (vidjeti točku 364. ove presude).
524
Stoga se ne može prihvatiti to što društvo Crédit agricole, kako bi utvrdilo navodan prekid sudjelovanja u spornoj povredi, razlikuje kategorije postupanja koje je Komisija utvrdila u pobijanoj odluci i odlučuje da određene razgovore neće uzeti u obzir.
525
Drugim riječima, trajnu prirodu sudjelovanja društva Crédit agricole u spornoj jedinstvenoj povredi ne može se ocijeniti ispitivanjem svake pojedinačne kategorije postupanja koje je u odnosu na njega utvrdila Komisija. Tu trajnu prirodu treba ocijeniti s obzirom na sva postupanja o kojima je riječ, a u kojima je sudjelovao trgovac te banke, za koja je to društvo znalo ili koja je moglo razumno predvidjeti, neovisno o kategoriji kojoj pripadaju ta postupanja. Stoga, čak i da su utvrđeni, što nije slučaj, nepostojanje trajnog sudjelovanja društva Crédit agricole u postupanjima obuhvaćenima samo kategorijama 1 i 2 ili nepostojanje znanja o postupanjima drugih sudionika obuhvaćenima tim kategorijama sami po sebi ne mogu dovesti u pitanje Komisijina utvrđenja u pogledu njegova trajnog sudjelovanja u povredi.
526
Nadalje, društvo Crédit agricole ne može se osnovano pozvati na razmake zbog toga što treba prihvatiti njegov treći tužbeni razlog. Naime, treći tužbeni razlog na koji se poziva društvo Crédit agricole prihvaća se samo u pogledu razgovora od 10. siječnja 2013., odnosno, kronološki, prvog razgovora koji je u odnosu na njega utvrdila Komisija.
527
Naposljetku, u dijelu u kojem društvo Crédit agricole tvrdi da za izračun razmaka između dviju pojava sporne povrede ne treba uzeti u obzir razgovore obuhvaćene nekima od pet kategorija postupanja jer te kategorije nisu obuhvaćene „ograničenjem s obzirom na cilj” ili jer su određeni razgovori predstavljali „legitimne” aktivnosti, iz točaka 165. do 268. ove presude proizlazi da su, ne dovodeći u pitanje predstavljaju li ona ograničenja s obzirom na cilj, sva postupanja koja je Komisija razvrstala u pet kategorija, a u kojima je društvo Crédit agricole sudjelovalo, uključujući razmjenu informacija, protutržišne prirode. Konkretno, kritike koje je društvo Crédit agricole valjano usmjerilo protiv određenih razgovora u kojima je sudjelovalo, a koji proizlaze iz pet kategorija koje je utvrdila Komisija, odbijene su u točkama 188. do 268. ove presude.
528
Iz toga slijedi da se, kako bi se ocijenilo mogu li razmaci između dviju pojava protupravnog postupanja društva Crédit agricole dokazati prekid sudjelovanja te banke u povredi, ne može isključiti nijedan od razgovora koji su utvrđeni u odnosu na nju i u kojima je ona izravno sudjelovala, osim razgovora od 10. siječnja 2013.
529
Kao drugo, u dijelu u kojem se društvo Crédit agricole poziva na razmak od pet mjeseci od rujna 2013. do ožujka 2014. naveden u dokazima, valja naglasiti da se u okviru tog razmaka ne uzima u obzir prisustvovanje njegova trgovca razgovoru od 11. listopada 2013., a stoga ni njegovo sudjelovanje u njemu (vidjeti točku 134. ove presude).
530
Stoga, kao što to priznaje Komisija, najveći razmak između dvaju izravnih sudjelovanja trgovca društva Crédit agricole u spornoj povredi iznosi otprilike četiri i pol mjeseca, a riječ je o razmaku od 11. listopada 2013. do 4. ožujka 2014.
531
U tom pogledu, kao prvo, valja podsjetiti na to da pitanje je li trajanje tih razmaka dovoljno dugo da bi činilo prekid treba ocijeniti u kontekstu funkcioniranja sporne povrede (vidjeti točku 381. ove presude).
532
Naime, u ovom slučaju vrlo učestalo stupanje u tajne kontakte nije bilo nužno za funkcioniranje sporne povrede jer su pregovori o obveznicama SSA bili neovisni. Mogući uspjeh određenog tajnog kontakta nije ovisio o sudjelovanju u nizu kontakata koji su se odnosili na druge pregovore (vidjeti točke 384. do 386. ove presude).
533
Kao drugo, 2014. i 2015. obilježilo je smanjenje aktivnosti na tržištu obveznica SSA, neovisno o želji sudionikâ u spornoj jedinstvenoj povredi, koje je pridonijelo smanjenju prilika za usklađivanje ili razmjenu osjetljivih poslovnih informacija (vidjeti točku 390. ove presude).
534
Kao treće, iz ispitivanja razgovora od 11. listopada 2013. i razgovora od 4. ožujka 2014. proizlazi da oni ne sadržavaju nikakav element kojim bi se moglo dokazati da je trgovac društva Crédit agricole izrazio, na prvom mjestu, želju da prestane sudjelovati u jedinstvenoj i trajnoj povredi i, na drugom mjestu, želju da ponovno sudjeluje u toj povredi. Konkretno, ton i spontanost razgovora od 4. ožujka 2014. pokazuju da je trgovac društva Crédit agricole ustrajno iskazivao želju da i dalje provodi postupanja koja pridonose općem planu koji ima jedinstven protutržišni cilj kako ga je Komisija definirala u pobijanoj odluci.
535
Slična se ocjena može donijeti u pogledu razgovora koji prethode svakom razmaku tijekom sudjelovanja trgovca društva Crédit agricole i u pogledu razgovora koji slijede nakon tih razmaka.
536
Kao četvrto, promjena poslodavca jednog od triju glavnih trgovaca uključenih u povredu također je mogla pridonijeti određenim razmacima između dviju pojava sudjelovanja trgovca društva Crédit agricole u spornoj povredi (vidjeti točku 396. ove presude).
537
Kao peto, kao što to proizlazi iz točaka 451. do 481. ove presude, trgovac društva Crédit agricole mogao je barem razumno predvidjeti da postoje protutržišni razgovori između drugih dvaju trgovaca čak i ako on sam izravno nije sudjelovao u tim razgovorima.
538
Stoga se, najprije, na temelju razmaka između dviju pojava sudjelovanja društva Crédit agricole u spornoj povredi ne može zaključiti da je navedeno sudjelovanje prekinuto.
539
Nadalje, društvo Crédit agricole ne osporava da se nije javno distanciralo od zabranjenog sporazuma.
540
Naposljetku, društvo Crédit agricole ne navodi druge okolnosti kojima bi se mogao dokazati prekid njegova sudjelovanja u spornoj povredi, kao što su, primjerice, prestanak dužnosti trgovca koji je sudjelovao u protutržišnom postupanju prije razmaka između dviju pojava sudjelovanja te banke u toj povredi i stupanje na dužnost novog trgovca koji bi ponovno pridonio povredi u razdoblju nakon tog razmaka.
541
Stoga, s obzirom na, kao prvo, ukupno trajanje sudjelovanja društva Crédit agricole, dulje od dvije godine, kao drugo, elemente kojima je ta banka raspolagala u pogledu konteksta funkcioniranja zabranjenog sporazuma i razmaka između dviju pojava sudjelovanja trgovca društva Crédit agricole u utvrđenoj povredi, kao treće, nepostojanje javnog distanciranja društva Crédit agricole i, kao četvrto, nepostojanje drugih okolnosti na koje se ta banka poziva kako bi dokazala prekid svojeg sudjelovanja u spornoj povredi, Komisija nije prebacila teret dokazivanja time što je pravilno utvrdila da je sudjelovanje društva Crédit agricole bilo neprekinuto od 11. siječnja 2013., dana na koji se odvijao razgovor koji ta banka ne osporava redovito, do 24. ožujka 2015. (točke 144. i 447. ove presude).
542
Stoga se odbija drugi dio drugog tužbenog razloga društva Crédit agricole, u dijelu u kojem se njime nastoji dokazati nepostojanje trajne prirode njegova sudjelovanja u utvrđenoj jedinstvenoj povredi.
2) Četvrti dio drugog tužbenog razloga društva Credit Suisse, koji se temelji na tome da Komisija nije dokazala da je sudjelovalo u bilo kakvom nezakonitom postupanju nakon kolovoza 2014.
543
Komisija je u uvodnoj izjavi 842. pobijane odluke smatrala da je društvo Credit Suisse u spornoj jedinstvenoj i trajnoj povredi sudjelovalo u razdoblju od 21. lipnja 2010. do 24. ožujka 2015., odnosno tijekom razdoblja od 1738 dana ili 4,75 godina. Osim toga, Komisija je u uvodnim izjavama 846. do 849. pobijane odluke odbila argument koji je istaknulo društvo Credit Suisse, a koji se temelji na tome da nije dokazala da je ta banka sudjelovala u povredi od kolovoza 2014. do ožujka 2015.
544
U četvrtom dijelu svojeg drugog tužbenog razloga društvo Credit Suisse tvrdi da Komisija nije dokazala da je ono sudjelovalo u spornoj povredi nakon kolovoza 2014. U tom se pogledu u pobijanoj odluci navodi samo šest razgovora nakon tog datuma te se na temelju njih to sudjelovanje produljuje do 24. ožujka 2015. Međutim, društvo Credit Suisse nije sudjelovalo u prvim četirima razgovorima i ta banka osporava protutržišnu prirodu posljednjih dvaju razgovora, odnosno razgovora od 12. ožujka 2015. između njezina trgovca i trgovca društva Crédit agricole te poruke elektroničke pošte koju je njezin trgovac 24. ožujka 2015. uputio trgovcu društva Crédit agricole.
545
U tom je pogledu, s jedne strane, u točkama 482. do 513. ove presude odbijena argumentacija društva Credit Suisse kojom je ta banka osporavala da je znala ili da je razumno mogla predvidjeti protutržišne dvostrane razgovore u kojima su sudjelovale druge banke nakon veljače 2013. i do završetka njezina sudjelovanja u povredi koja je utvrđena u pobijanoj odluci.
546
S druge strane, iz točaka 296. do 308. ove presude osobito proizlazi da društvo Credit Suisse nije dokazalo da je Komisija počinila pogrešku time što je smatrala da su razgovor od 12. ožujka 2015. i poruka elektroničke pošte od 24. ožujka 2015. bili protutržišne prirode.
547
Društvo Credit Suisse stoga ne može osnovano tvrditi da Komisija nije dokazala da je ono sudjelovalo u spornoj povredi nakon kolovoza 2014.
548
Stoga se odbija četvrti dio drugog tužbenog razloga koji je istaknulo društvo Credit Suisse.
f)
Zaključak o drugom tužbenom razlogu društva Crédit agricole i drugom tužbenom razlogu društva Credit Suisse
549
S obzirom na prethodno navedeno, odbija se drugi tužbeni razlog na koji se poziva društvo Credit Suisse.
550
Kad je riječ o društvu Crédit agricole, iz ispitivanja drugog tužbenog razloga na koji se poziva ta banka proizlazi da ona nije dokazala da je Komisija počinila pogrešku u ocjeni time što je smatrala da je ta banka do 24. ožujka 2015. sudjelovala u jedinstvenoj i trajnoj povredi. Suprotno tomu, valja podsjetiti na to da Komisija nije mogla protiv društva Crédit agricole valjano utvrditi razgovor od 10. siječnja 2013., koji se odvijao prije prve prijave njegova trgovca na predmetni internetski forum.
551
Iz toga slijedi da je Komisija počinila pogrešku time što je u članku 1. točki (c) pobijane odluke smatrala da je društvo Crédit agricole sudjelovalo u jedinstvenoj i trajnoj povredi od 10. siječnja 2013., a ne od 11. siječnja 2013. Stoga drugi tužbeni razlog na koji se poziva ta banka treba prihvatiti samo u tom dijelu.
3.
Prvi tužbeni razlog društva Crédit agricole i prvi tužbeni razlog društva Credit Suisse, koji se temelje na pogreškama u kvalifikaciji postupanja o kojima je riječ kao ograničenja s obzirom na cilj
552
Komisija je u uvodnim izjavama 739. do 749. pobijane odluke zaključila da su postupanja o kojima je riječ imala protutržišni cilj te je pritom osobito naglasila sljedeće:
„(747)
Svim prethodno navedenim praksama trgovci sudionici svjesno su uobičajeno tržišno natjecanje zamijenili tajnim sporazumom jer su ponekad djelovali kao da trguju istim pozicijama ili istim ‚portfeljem’. Međutim, neovisno o obliku koji je tajni sporazum mogao imati u određenom slučaju, njihov je primarni cilj bio povećati vlastite prihode. Trgovci su taj cilj nastojali ostvariti usklađivanjem cijena, razmjenom osjetljivih informacija o aktivnostima trgovanja, usklađivanjem svojih strategija trgovanja i određivanja cijena te usklađivanjem svojih aktivnosti trgovanja. Time su smanjili neizvjesnost i rizik, izvršavali transakcije u uvjetima koji su za njih bili povoljni, dijelili tržišta i klijente te zadržali konkurentsku prednost u odnosu na klijente i druge dionike na tržištu.
(748)
Trgovci sudionici djelovali su na tržištu (tržište [obveznica SSA]) koje, kao i druga sofisticirana tržišta dužničkih instrumenata, obično trebaju obilježavati konkurentne cijene i drugi uvjeti trgovanja. Banke sudionice bili su etablirani dionici na tržištu u sektoru koji je osmišljen kako bi se olakšalo učinkovito i konkurentno izdavanje dužničkog kapitala te trgovanje njime.
(749)
Stoga se zaključuje da sporazumi i/ili usklađena djelovanja koji su opisani u odjeljku 4.2. imaju za cilj ograničiti i/ili narušiti tržišno natjecanje u smislu članka 101. stavka 1. [UFEU‑a] i članka 53. stavka 1. Sporazuma o EGP‑u.”
553
U okviru svojih prvih tužbenih razloga društva Crédit agricole i Credit Suisse prigovaraju Komisiji da je postupanja o kojima je riječ pogrešno kvalificirala kao „ograničenje s obzirom na cilj”.
a)
Uvodne napomene o cilju i osnovanosti kritika koje iznose tužitelji
1) Kritike društva Crédit agricole
554
U okviru svojeg prvog tužbenog razloga, koji se sastoji od dva dijela, društvo Crédit agricole tvrdi da Komisija nije podnijela dokaze o njegovu sudjelovanju u ograničenju s obzirom na cilj i da ga nije dovoljno obrazložila.
555
Društvo Crédit agricole u svojem se prvom dijelu poziva na „pogreške koje se tiču prava i činjenica prilikom utvrđivanja da kategorije koje se odnose na razmjenu informacija čine ograničenja s obzirom na cilj koja mogu biti dio [utvrđene] jedinstvene i trajne povrede”.
556
U tu svrhu tvrdi da, kao prvo, razmjena informacija iz kategorije 3 („Razmjena aktualnih osjetljivih poslovnih informacija ili osjetljivih poslovnih informacija usmjerenih na budućnost o svojim aktivnostima trgovanja i trgovinskim tokovima na sekundarnom tržištu”) ne pokazuje dovoljan stupanj štetnosti za tržišno natjecanje da bi je se kvalificiralo kao „ograničenje s obzirom na cilj” i da, kao drugo, postupanja iz kategorije 4 („Razmjenjivanje, potvrđivanje i usklađivanje strategija trgovanja i određivanja cijena”) ne predstavljaju razmjenjivanje, potvrđivanje i usklađivanje strategija trgovanja i cijena, nego zapravo predstavljaju razmjenu informacija koja nema takav dovoljan stupanj štetnosti.
557
U drugom dijelu svojeg prvog tužbenog razloga društvo Crédit agricole prigovara Komisiji da „nije provela potrebnu analizu kojom bi se potkrijepilo utvrđenje ograničenja s obzirom na cilj u pogledu bilo koje od [utvrđenih] kategorija postupanja koja se odnose na usklađivanje”, odnosno kategorija 1 („Usklađivanje cijena ponuđenih određenim drugim ugovornim stranama”), 2 („Usklađivanje cijena općenito prikazanih na tržištu”) i 5 („Usklađivanje aktivnosti trgovanja”).
558
Najprije valja istaknuti da je argumentacija društva Crédit agricole koja se odnosi na nepostojanje jedinstvene i trajne povrede i nepostojanje njegova sudjelovanja u njoj odbijena u točki 550. ove presude, osim kad je riječ o datumu početka te povrede, te je stoga ne treba ispitati u okviru ovog tužbenog razloga.
559
Valja istaknuti i da društvo Crédit agricole argumentacijom sažetom u točkama 555. i 557. ove presude kritizira Komisiju jer je utvrdila da svaku od pet kategorija iz uvodne izjave 613. pobijane odluke treba kvalificirati kao „ograničenje s obzirom na cilj”, iako postupanja iz kategorija 3 i 4 nisu dovoljno štetna za tržišno natjecanje, i jer, kad je riječ o postupanjima iz kategorija 1, 2 i 5, nije provela potrebnu analizu.
560
Međutim, u točki 87. ove presude već se utvrdilo da je ta argumentacija posljedica pogrešnog tumačenja pobijane odluke te je stoga treba odbiti kao neosnovanu.
561
Štoviše, u točkama 106. i 107. ove presude utvrdilo se da je društvo Crédit agricole u okviru svojeg prvog tužbenog razloga konkretno, precizno i utemeljeno osporavalo samo razgovore od 18. 31. siječnja, 15. veljače, 19. i 21. ožujka, 24. svibnja, 3. lipnja te 10. i 25. srpnja 2013., kao i od 6. kolovoza 2014. i 12. ožujka 2015., i da su stoga ocjene koje je Komisija provela u pogledu razgovora koji nisu ti razgovori sada konačno utvrđene.
562
Međutim, s obzirom na činjenicu da Opći sud ne može argumente koje su stranke istaknule ispitati samo u okviru tužbenog razloga, njegova dijela ili prigovora u potporu kojem su formalno istaknuti, nego ih mora ocijeniti i u potporu drugom tužbenom razlogu, nekom drugom njegovu dijelu ili drugom prigovoru ako su ti argumenti relevantni i u njihovu potporu (vidjeti u tom smislu presudu od 21. rujna 2023., Fachverband Spielhallen i LM/Komisija, C‑831/21 P, EU:C:2023:686, t. 46. do 49.), prvi tužbeni razlog društva Crédit agricole valja tumačiti na način da, s jedne strane, Komisija nije provela ocjenu gospodarskog konteksta sporne povrede u cjelini ili je provela njegovu pogrešnu ocjenu i da je, s druge strane, Komisija pogrešno zaključila da je jedanaest razgovora iz točke 561. ove presude moglo poduprijeti zaključak prema kojem je jedinstvena i trajna povreda koju je utvrdila ta institucija imala protutržišni cilj.
2) Kritike društva Credit Suisse
563
U okviru svojeg prvog tužbenog razloga, koji se sastoji od tri dijela, društvo Credit Suisse tvrdi da je „Komisija povrijedila članak 101. UFEU‑a i nedovoljno obrazložila svoj zaključak prema kojem je ta banka provodila postupanje čiji je cilj bio ograničiti ili narušiti tržišno natjecanje”.
564
U prvom dijelu svojeg prvog tužbenog razloga, koji je najprije istaknut i koji se sastoji od četiriju točaka, društvo Credit Suisse kritizira Komisiju jer ta institucija, kako bi ocijenila sve razgovore, nije „u dovoljnoj mjeri [uzela] u obzir činjenični i pravni kontekst tržišta obveznica SSA te [nije ispunila] teret dokazivanja u pogledu toga da se postupanjima o kojima je riječ ograničava tržišno natjecanje s obzirom na cilj”.
565
U drugom dijelu svojeg prvog tužbenog razloga, koji je podredno istaknut i koji se sastoji od 24 točke, društvo Credit Suisse kritizira Komisiju jer je „zaključila […] da se komuniciranjem o cijenama ograničava tržišno natjecanje s obzirom na cilj”, u biti zbog toga što takvo komuniciranje „[može] biti povoljno za tržišno natjecanje”.
566
U trećem dijelu svojeg prvog tužbenog razloga društvo Credit Suisse tvrdi da je, prilikom ispitivanja pozitivnih učinaka tog komuniciranja o cijenama na tržišno natjecanje, Komisija povrijedila pravila o dokazivanju i njegova prava obrane jer na postupanja o kojima je riječ nije primijenila pravila primjenjiva na dokazivanje protutržišnog cilja postupanja, nego pravila primjenjiva na dokazivanje akcesornosti ograničenja u smislu točke 89. presude od 11. rujna 2014., MasterCard i dr./Komisija (C‑382/12 P, EU:C:2014:2201).
567
S obzirom na tu argumentaciju, valja podsjetiti, kao prvo, na to da je Komisija u uvodnoj izjavi 749. pobijane odluke utvrdila da predmetna postupanja, opisana u odjeljku 4.2. te odluke, treba kvalificirati kao „ograničenje s obzirom na cilj”, nakon što je u njezinoj uvodnoj izjavi 104. utvrdila da se različite kategorije postupanja koje je primijenila opisuju samo za potrebe analize te da su međusobno povezane i da se često podudaraju.
568
Prema tome, ta kvalifikacija nije primijenjena ni u pogledu svake od tih kategorija, ni u pogledu svakog od predmetnih postupanja. Stoga je ne treba primijeniti ni u pogledu 25 razgovora objedinjenih u okviru kategorije koju je društvo Credit Suisse utvrdilo pod naslovom „komuniciranje o cijenama”, a čiji su datumi navedeni u Prilogu C.1. replici te banke.
569
Kao drugo, kao što to proizlazi iz točke 110. ove presude, s obzirom na to da čak ni sažeto nisu bile istaknute u tužbi ili replici, kritike koje se konkretno odnose na 25 razgovora koje je društvo Credit Suisse objedinilo u toj kategoriji naslovljenoj „komuniciranje o cijenama” nisu dopuštene.
570
Iz toga proizlazi da treba odbiti drugi dio prvog tužbenog razloga društva Credit Suisse, koji se temelji na pogrešnoj kvalifikaciji komuniciranja o cijenama kao „ograničenja s obzirom na cilj”.
571
Međutim, argumente koje je društvo Credit Suisse istaknulo u potporu drugom dijelu svojeg prvog tužbenog razloga, a koji se odnose na navodni pozitivan učinak koji su na tržišno natjecanje imali razgovori o određivanju cijena valja ispitati u okviru prvog dijela prvog tužbenog razloga jer se njima podupiru njegove kritike koje se temelje na pogreškama koje je Komisija počinila prilikom kvalifikacije svih postupanja o kojima je riječ kao „ograničenja s obzirom na cilj”, osobito zbog toga što se nisu u dovoljnoj mjeri uzeli u obzir pravni i gospodarski kontekst sporne povrede.
572
S obzirom na to, valja uzeti u obzir argumente kojima se može dovesti u pitanje kvalifikacija predmetnih postupanja kao „ograničenja s obzirom na cilj”, iako je točno da su oni formalno istaknuti u potporu drugom dijelu prvog tužbenog razloga koji je odbijen, ali su jednako relevantni za ocjenu prvog dijela tog tužbenog razloga (vidjeti po analogiji presudu od 21. rujna 2023., Fachverband Spielhallen i LM/Komisija, C‑831/21 P, EU:C:2023:686, t. 48.).
b)
Kvalifikacija postupanja o kojima riječ kao „ograničenja s obzirom na cilj”
1) Uvodne napomene
573
Valja podsjetiti na to da, kako bi bio obuhvaćen načelnom zabranom utvrđenom u članku 101. stavku 1. UFEU‑a, tajni sporazum mora imati „za cilj ili posljedicu” sprečavanje, ograničavanje ili osjetno narušavanje tržišnog natjecanja na unutarnjem tržištu (presuda od 30. siječnja 2020., Generics (UK) i dr., C‑307/18, EU:C:2020:52, t. 62.).
574
Proizlazi da se tom odredbom, kako je tumači Sud, pravi znatna razlika između pojma „ograničenje s obzirom na cilj” i pojma „ograničenje s obzirom na posljedicu”, pri čemu svako od njih podliježe različitim pravilima o dokazivanju (presuda od 30. siječnja 2020., Generics (UK) i dr., C‑307/18, EU:C:2020:52, t. 63.).
575
Tako u pogledu praksi kvalificiranih kao „ograničenje s obzirom na cilj” ne treba istraživati niti a fortiori dokazivati da imaju učinak na tržišno natjecanje kako bi ih se okvalificiralo kao „ograničenje tržišnog natjecanja” u smislu članka 101. stavka 1. UFEU‑a, jer iskustvo pokazuje da takva postupanja uzrokuju smanjenje proizvodnje i povećanje cijena, koje dovodi do loše raspodjele sredstava, osobito na štetu potrošača. U pogledu njih se samo zahtijeva dokazivanje da one spadaju zapravo pod kvalifikaciju „ograničenja s obzirom na cilj”, pri čemu puki i nepotkrijepljeni navodi nisu, međutim, dostatni u tu svrhu (presuda od 30. siječnja 2020., Generics (UK) i dr., C‑307/18, EU:C:2020:52, t. 64. i 65.).
576
Naprotiv, kada nije utvrđen protutržišni cilj nekog sporazuma, odluke udruženja poduzetnika ili usklađenog djelovanja, treba ispitati njihove posljedice kako bi se dokazalo da je tržišno natjecanje bilo osjetno spriječeno, ograničeno ili narušeno (vidjeti presudu od 30. siječnja 2020., Generics (UK) i dr., C‑307/18, EU:C:2020:52, t. 66. i navedenu sudsku praksu).
577
Iz sudske prakse Suda, na koju se u bitnome podsjeća u uvodnim izjavama 623. do 626. pobijane odluke, proizlazi i da pojam „ograničenje s obzirom na cilj” treba tumačiti restriktivno i da se može primijeniti samo na određene vrste usklađenog djelovanja između poduzetnika koje pokazuju same po sebi i vodeći računa o njihovu sadržaju, njihovim ciljevima te gospodarskom i pravnom kontekstu u kojem se nalaze, takav stupanj štetnosti za tržišno natjecanje da se može smatrati da ispitivanje njihovih posljedica nije potrebno jer se određeni oblici usklađivanja između poduzetnika mogu po svojoj prirodi smatrati štetnima za dobro funkcioniranje uobičajenog tržišnog natjecanja. U okviru ocjene navedenog konteksta valja uzeti u obzir prirodu obuhvaćene robe ili usluga kao i stvarne uvjete funkcioniranja i strukture jednog ili više tržišta o kojima je riječ (vidjeti u tom smislu presudu od 30. siječnja 2020., Generics (UK) i dr., C‑307/18, EU:C:2020:52, t. 67. i 68. i navedenu sudsku praksu).
2) Stupanj štetnosti za tržišno natjecanje koji je potreban da bi se postupanje kvalificiralo kao „ograničenje s obzirom na cilj”
578
Društvo Crédit agricole smatra da se u sudskoj praksi utvrđuje „iznimno visok stupanj” kako bi se zaključilo da se razmjenu informacija može kvalificirati kao „ograničenje s obzirom na cilj”, što potvrđuju točke 72. do 74. Smjernica o primjenjivosti članka 101. [UFEU‑a] na sporazume o horizontalnoj suradnji (SL 2011., C 11, str. 1.), kao i presuda od 24. rujna 2019., HSBC Holdings i dr./Komisija (T‑105/17, EU:T:2019:675, t. 184.).
579
Društvo Credit Suisse upućuje i na to da se kvalifikacija postupanja kao „ograničenja s obzirom na cilj” može utvrditi samo ako stečeno iskustvo i ekonomska teorija „jasno” pokazuju da je to postupanje štetno za tržišno natjecanje.
580
U tom pogledu iz točaka 573. do 577. ove presude proizlazi da je za potrebe kvalifikacije postupanja o kojima je riječ kao „ograničenja s obzirom na cilj” na Komisiji da dokaže da ta postupanja, neovisno o tome je li riječ o razmjeni informacija ili drugim vrstama protutržišnih postupanja, imaju ne „iznimno visok stupanj” štetnosti za tržišno natjecanje, kao što to tvrdi društvo Crédit agricole, nego samo dovoljan stupanj štetnosti za tržišno natjecanje, kao što je to Sud naveo u presudi od 12. siječnja 2023., HSBC Holdings i dr./Komisija (C‑883/19 P, EU:C:2023:11, t. 106.).
581
Taj zaključak u pogledu činjenice da Komisija ne treba dokazati „iznimno visok stupanj” štetnosti za tržišno natjecanje kako bi postupanja kvalificirala kao „ograničenje s obzirom na cilj” ne može se dovesti u pitanje točkama 72. do 74. Smjernica o primjenjivosti članka 101. [UFEU‑a] na sporazume o horizontalnoj suradnji.
582
Točno je da bi činjenica da se u tim smjernicama navodi da je „manje vjerojatno da je svrha razmjene informacija o planiranim aktivnostima povoljna za tržišno natjecanje nego svrha razmjene aktualnih podataka” mogla upućivati na to da je razmjena informacija o budućim postupanjima a priori problematičnija od razmjene informacija o aktualnim podacima. Međutim, na temelju navedenih smjernica ni u kojem se slučaju ne može zaključiti da se razmjena aktualnih informacija ne može kvalificirati kao „ograničenje s obzirom na cilj” ili da je za takvu kvalifikaciju potreban viši standard dokazivanja njihove štetnosti za tržišno natjecanje od onog koji je utvrđen u sudskoj praksi navedenoj u točki 580. ove presude.
583
Isto tako, društvo Credit Suisse pogrešno tvrdi da stečeno iskustvo i ekonomska teorija trebaju „jasno” pokazati da su postupanja koja je Komisija kvalificirala kao „ograničenje s obzirom na cilj” štetna za tržišno natjecanje, a stoga i po prirodi protutržišna.
584
S jedne strane, neovisno o točki 76. presude od 2. travnja 2020., Budapest Bank i dr. (C‑228/18, EU:C:2020:265), na koju se poziva ta banka, Sud je nakon te presude izričito odlučio da se ni na koji način ne zahtijeva da je Komisija prethodno već osudila istu vrstu postupanja poput onog koje Komisija treba kvalificirati u određenom predmetu kako bi se ono moglo smatrati ograničenjem tržišnog natjecanja s obzirom na cilj (vidjeti u tom smislu presudu od 25. ožujka 2021., Xellia Pharmaceuticals i Alpharma/Komisija, C‑611/16 P, EU:C:2021:245, t. 119.).
585
S druge strane, kad je riječ o argumentu koji se temelji na ekonomskoj praksi, valja utvrditi da društvo Credit Suisse ne podnosi nikakav element u potporu tom argumentu, a ne definira ni njegov točan doseg. Usto, u svojoj je replici navelo da ne tvrdi da su navodi iz ekonomske literature odlučujući prilikom utvrđivanja ima li neko postupanje protutržišni cilj, niti traži da se Komisiji naloži obveza pribavljanja ekonomske literature na temelju koje bi se moglo zaključiti da neko postupanje ograničava tržišno natjecanje s obzirom na cilj.
586
Osim toga, iz sudske prakse nipošto ne proizlazi da, kao što to tvrdi društvo Crédit agricole, dovoljan stupanj štetnosti postupanja za tržišno natjecanje na temelju kojeg se ono može kvalificirati kao „ograničenje s obzirom na cilj” treba ocijeniti pojedinačno i zasebno za svakog poduzetnika koji sudjeluje u tom postupanju.
587
Naprotiv, tu ocjenu, koja je uvjet za pravila o dokazivanju primjenjiva na predmetno postupanje u cjelini (vidjeti u tom smislu presudu od 30. siječnja 2020., Generics (UK) i dr., C‑307/18, EU:C:2020:52, t. 63.), treba provesti s obzirom na objektivna obilježja tog postupanja i ne uzimajući u obzir pojedinačnu situaciju svakog poduzetnika koji je u njemu sudjelovao.
588
Stoga, kao što je to društvo Crédit agricole priznalo na raspravi, manja uloga poduzetnika u zabranjenom sporazumu ne može utjecati na kvalifikaciju tog zabranjenog sporazuma kao „ograničenja s obzirom na cilj” u odnosu na sve poduzetnike koji su u njemu sudjelovali.
589
Zbog istih se razloga društvo Crédit agricole, kako bi osporavalo kvalifikaciju postupanja o kojima je riječ kao „ograničenja s obzirom na cilj”, ne može korisno pozivati na činjenicu da nije sudjelovalo u određenim razgovorima, kao što su oni od 18. ili 31. siječnja 2013., ili pak na činjenicu da je Komisija u odnosu na njega istaknula samo jedan primjer razgovora obuhvaćenih kategorijom 1.
3) Komisijina ocjena postupanja o kojima je riječ
590
Kao što to proizlazi iz točaka 554. do 557. i 563. do 566. ove presude, društva Crédit agricole i Credit Suisse u bitnome prigovaraju Komisiji pogreške u ocjeni gospodarskog konteksta predmetnih postupanja, pogreške u ocjeni njihove štetnosti za tržišno natjecanje, kao i pogreške u ocjeni njihove prirode koja je u biti „opravdana”.
i) Kritike u pogledu Komisijine ocjene gospodarskog konteksta postupanja o kojima je riječ
591
U okviru svojih kritika koje se temelje na pogrešnoj kvalifikaciji predmetnih postupanja kao „ograničenja s obzirom na cilj”, društva Crédit agricole i Credit Suisse istodobno prigovaraju Komisiji, zajedno ili zasebno, nedostatak u obrazloženju i pogrešno obrazloženje pobijane odluke kad je riječ o uzimanju u obzir gospodarskog konteksta sporne povrede.
– Kritika društva Crédit agricole, koja se temelji na nepostojanju ocjene gospodarskog konteksta sporne odluke
592
Drugim dijelom svojeg prvog tužbenog razloga društvo Crédit agricole prigovara Komisiji, među ostalim, da „nije provela potrebnu analizu kojom bi se potkrijepilo utvrđenje povrede s obzirom na cilj”.
593
Ta argumentacija, koju treba shvatiti na način da se njome Komisiji prigovara da je povrijedila obvezu obrazlaganja u pogledu gospodarskog konteksta sporne povrede, nije osnovana.
594
Naime, iz uvodnih izjava 3. do 65. pobijane odluke proizlazi da je Komisija detaljno predstavila proizvode o kojima je riječ, dionike i funkcioniranje sekundarnog tržišta obveznica SSA, kao i prakse trgovanja na tom tržištu. Konkretno, u uvodnoj izjavi 19. te odluke navela je posebnu ulogu održavatelja tržišta i podsjetila na njihove dužnosti.
595
Usto, u odgovoru na argumente koje su banke o kojima je riječ iznijele tijekom upravnog postupka, Komisija je u uvodnim izjavama 690. do 734. pobijane odluke navela razloge zbog kojih ni funkcija održavatelja tržišta koju te banke izvršavaju dobrovoljno ni korisnost otkrivanja cijena (price discovery) ne dovode u pitanje njezinu ocjenu protutržišnog cilja postupanja o kojima je riječ.
596
Komisija je u tom okviru u uvodnim izjavama 690. do 703. pobijane odluke istaknula da su banke o kojima je riječ imale važnu funkciju održavanja tržišta, čime se opravdalo to što im se ne stavlja na teret razgovore koji su isključivo bili namijenjeni pregovorima i izvršenju dvostranih transakcija te nadoknadi rizika na međudilerskom tržištu, kao što je to navela u uvodnoj izjavi 662. te odluke (vidjeti po analogiji presudu od 24. rujna 2019., HSBC Holdings i dr./Komisija, T‑105/17, EU:T:2019:675, t. 152.).
597
Međutim, Komisija je obrazloženo odbila argumente koji se temelje na izvršavanju te funkcije održavatelja tržišta te je u uvodnoj izjavi 695. pobijane odluke istaknula da je očito da uloga predmetnih banaka kao trgovaca nije bila samo „promicati likvidnost radi pružanja potpore njihovim klijentima koji žele trgovati obveznicama SSA”, kao što su to tužitelji tvrdili tijekom upravnog postupka. Isto je tako obrazloženo navela da razgovori o kojima je riječ prekoračuju legitimnu potragu za likvidnošću radi smanjenja rizika, osobito zbog toga što su doveli do toga da se trgovci međusobno savjetuju bez znanja njihovih klijenata, čime su tim klijentima smanjili mogućnosti da iskoriste autonomno i konkurentno utvrđene cijene. Isto tako, trgovci su surađivali i međusobno dijelili znanja o pristupu svojih klijenata kako bi s njima proveli transakcije koje su odgovarale njihovim uzajamnim interesima (uvodna izjava 703. pobijane odluke).
598
Komisija je u uvodnim izjavama 704. do 713. pobijane odluke objasnila i razloge zbog kojih treba odbiti argumente koji se temelje na potrebi za otkrivanjem cijena, koja proizlazi iz asimetrije u obaviještenosti u korist određenih ulagatelja, a na štetu banaka o kojima je riječ. Tako je u uvodnoj izjavi 709. pobijane odluke istaknula da su trgovci obveznicama SSA specijalizirani za jednu kategoriju vrijednosnih papira i da se može očekivati da su dobro obaviješteni o relevantnim vanjskim događajima. U uvodnoj izjavi 710. te odluke istaknula je i da predmetni trgovci nisu samo razmjenjivali informacije kako bi odvratili „upućene” klijente (smart money clients), nego su razmjenjivali osjetljive poslovne informacije o svim vrstama klijenata. Osim toga, Komisija je objasnila razloge zbog kojih je odbila prihvatiti tvrdnju koja se temelji na pozitivnim učincima predmetne razmjene informacija na tržišno natjecanje (uvodna izjava 713. pobijane odluke).
599
Naposljetku, Komisija je u uvodnim izjavama 714. do 719. pobijane odluke odbila argument društva Crédit agricole koji se temelji na tome da su razmijenjeni podaci bili javni ili da su brzo zastarijevali, pri čemu je osobito istaknula korisnost informacija o novijim transakcijama za procjenu kretanja na tržištu i budućih prilika za trgovanje.
600
S obzirom na prethodno navedeno, društvo Crédit agricole ne može valjano tvrditi da je Komisija povrijedila svoju obvezu obrazlaganja u pogledu opisa gospodarskog konteksta sporne povrede.
601
Stoga drugi dio njegova prvog tužbenog razloga treba odbiti kao neosnovan.
– Kritike društava Crédit agricole i Credit Suisse, koje se temelje na pogrešnoj ocjeni gospodarskog konteksta sporne odluke
602
Kao prvo, u okviru prvog dijela svojih prvih tužbenih razloga društva Crédit agricole i Credit Suisse prigovaraju Komisiji da nije u dovoljnoj mjeri uzela u obzir obilježja tržišta obveznica SSA. Konkretno, Komisija nije ispitala oligopolističku ili, suprotno tomu, atomističku prirodu tog tržišta, iako je koncentracija predmetnog tržišta relevantan element za ocjenu štetnosti razmjene informacija za tržišno natjecanje.
603
Kao drugo, Komisija je pogrešno ocijenila funkcioniranje sekundarnog tržišta obveznica SSA, uglavnom zbog toga što nije propisno uzela u obzir funkciju održavatelja tržišta koju su izvršavale banke o kojima je riječ, zbog čega je pogrešno smatrala da bi se za određena postupanja o kojima je riječ moglo smatrati da potkrepljuju protutržišni cilj sporne jedinstvene i trajne povrede.
604
Stoga Komisija nije pravilno uzela u obzir činjenicu da pružanje usluga neposredne dostupnosti održavateljâ tržišta podrazumijeva da oni trguju međusobno te da stalno i detaljno istražuju cijene (market colour) i izvore likvidnosti, ali ni činjenicu da među njima postoji određena razina suradnje, kao i redovit protok osjetljivih poslovnih informacija. Društvo Crédit agricole u tom pogledu tvrdi da „trgov[ci] treba[ju] razumjeti kako su se cijene kretale u prošlosti kako bi zna[li] što treba[ju] učiniti da bi osvoji[li] tržišta”.
605
Kao treće, prema mišljenju društva Credit Suisse, Komisija je povrijedila svoju obvezu dokazivanja da ne postoje specifične okolnosti koje mogu dovesti u pitanje pretpostavljenu štetnu prirodu sporazuma o kojem je riječ, kao što se to zahtijeva točkom 48. mišljenja nezavisnog odvjetnika M. Bobeka u predmetu Budapest Bank i dr. (C‑228/18, EU:C:2019:678).
606
Kad je riječ, kao prvo, o kritici koja se temelji na nedovoljnom uzimanju u obzir obilježja tržišta obveznica SSA, Komisija tvrdi da je Sud već imao priliku odlučiti da se za sporazume koji predstavljaju osobito teške povrede tržišnog natjecanja, analiza gospodarskog i pravnog konteksta takve prakse može ograničiti samo na ono što je nužno kako bi se utvrdilo postojanje ograničenja tržišnog natjecanja s obzirom na cilj (vidjeti presudu od 27. travnja 2017., FSL i dr./Komisija, C‑469/15 P, EU:C:2017:308, t. 107. i navedenu sudsku praksu).
607
Međutim, iz uzimanja u obzir svih elemenata navedenih u točki 577. ove presude u svakom slučaju trebaju proizaći precizni razlozi zbog kojih postupanje o kojem je riječ ima dovoljno visok stupanj štetnosti za tržišno natjecanje na temelju kojeg se opravdano može smatrati da ima cilj sprečavanja, ograničavanja ili narušavanja tog tržišnog natjecanja (vidjeti u tom smislu presude od 11. rujna 2014., CB/Komisija, C‑67/13 P, EU:C:2014:2204, t. 69. i od 21. prosinca 2023., European Superleague Company, C‑333/21, EU:C:2023:1011, t. 168.).
608
Usto, u kontekstu kao što je kontekst tržišta obveznica SSA, Komisija se ne može pozivati na sudsku praksu navedenu u točki 606. ove presude.
609
To se osobito odnosi na činjenicu da na složenom tržištu kao što je ono u ovom slučaju, koje obilježava stalan i velik protok informacija između različitih dionika, određivanje dovoljnog stupnja štetnosti postupanja o kojima je riječ pretpostavlja detaljnu analizu razgovora koji su se odvijali između trgovaca banaka o kojima je riječ. Komisija je u tom pogledu u uvodnim izjavama 46. i 662. pobijane odluke sama priznala da se ta odluka ne odnosi na određene razgovore čija je svrha bila društvena ili čiji je cilj bio istražiti mogućnost dvostranih transakcija ili pak razmijeniti informacije o cijenama na tržištu koje su već svima bile poznate.
610
Međutim, valja utvrditi, kao što se to ističe u točkama 594. do 599. ove presude, da je Komisija uzela u obzir, među ostalim, prirodu proizvoda o kojima je riječ i funkcije koje su izvršavale banke o kojima je riječ.
611
Stoga, suprotno onomu što tvrdi društvo Credit Suisse, ta institucija nije samo pretpostavila, upućivanjem na razmjenu informacija o drugim tržištima ili financijskim tržištima različitima od tržišta obveznica SSA, da postupanja o kojima je riječ znatno smanjuju uobičajenu neizvjesnost na tržištu obveznica SSA u korist predmetnih banaka, a na štetu drugih subjekata na tržištu.
612
Iako je točno da Komisija u pobijanoj odluci nije izričito uzela u obzir koncentraciju tržišta obveznica SSA, takav joj se propust ne može valjano prigovoriti.
613
Naime, osim činjenice da tužitelji ne navode da su u okviru upravnog postupka istaknuli potrebu uzimanja u obzir tog elementa za potrebe kvalifikacije postupanja o kojima je riječ kao „ograničenja s obzirom na cilj”, kritike koje se temelje na tom nepostojanju analize koncentracije tržišta obveznica SSA u bitnome se temelje na općim upućivanjima na prethodnu sudsku praksu i stoga ne upućuju na važnost koju bi takva analiza imala u ovom slučaju.
614
Stoga tužitelji nisu dokazali u kojem bi dijelu ta analiza bila relevantna u pogledu postupanja koja im se stavljaju na teret, odnosno u pogledu usklađivanja cijena, podjele tržišta ili klijenata ili pak razmjene osjetljivih poslovnih informacija.
615
Osim toga, kad je riječ o potonjim postupanjima, valja istaknuti da, iako je Sud prvotno mogao uzeti u obzir oligopolističku prirodu tržišta na kojem se odvijala razmjena osjetljivih poslovnih informacija (vidjeti u tom smislu presudu od 28. svibnja 1998., Deere/Komisija, C‑7/95 P, EU:C:1998:256, t. 75. i 88. do 90.), iz presude od 19. ožujka 2015., Dole Food i Dole Fresh Fruit Europe/Komisija (C‑286/13 P, EU:C:2015:184) osobito proizlazi da je sud Unije mogao priznati protutržišni cilj takve razmjene a da pritom nije uzeo u obzir oligopolističku prirodu tržišta proizvoda na kojem se odvijala (vidjeti u tom smislu presudu od 29. rujna 2021., Nichicon Corporation/Komisija, T‑342/18, EU:T:2021:635, t. 105. do 112. (neobjavljena)), odnosno čak i ako nije postojala takva koncentracija tržišta (vidjeti u tom smislu presudu od 14. ožujka 2013., Dole Food i Dole Germany/Komisija, T‑588/08, EU:T:2013:130, t. 334.).
616
Kad je riječ, kao drugo, o kritici koja se temelji na pogrešnoj ocjeni funkcioniranja tržišta obveznica SSA, s jedne strane, valja istaknuti da se argumentima koje su istaknula društva Crédit agricole i Credit Suisse ne mogu dovesti u pitanje Komisijina utvrđenja u uvodnim izjavama 19. i 690. do 697. pobijane odluke, u skladu s kojima su banke o kojima je riječ dobrovoljno izvršavale funkciju održavatelja tržišta, a da pritom nisu bile dužne poštovati obveze svojstvene imenovanim održavateljima tržišta te njihova uloga nije bila samo promicati likvidnost radi pružanja potpore njihovim klijentima koji žele trgovati obveznicama SSA.
617
Naime, iz šest razgovora koje je Komisija navela u potporu tim utvrđenjima (uvodne izjave 693. i 696. pobijane odluke), a koje tužitelji ne osporavaju, proizlazi da, iako je točno da su te banke izvršavale funkciju održavatelja tržišta, njihova aktivnost trgovanja nije bila ograničena samo na tu funkciju, nego se odnosila i na maksimalno povećanje njihove dobiti.
618
S druge strane, unatoč tomu što funkcija održavatelja tržišta nije bila službeno dodijeljena predmetnim bankama, Komisija je u pobijanoj odluci ipak uzela u obzir izvršavanje te funkcije.
619
Komisija je stoga razlikovala aktivnosti trgovanja koje su se odvijale između održavateljâ tržišta i krajnjih ulagatelja (end‑investors) i aktivnosti trgovanja koje su se između održavatelja tržišta odvijale osobito u svrhu potrage za likvidnošću (liquidity sourcing).
620
U tom je smislu u uvodnim izjavama 42. i 43. pobijane odluke navela da se ovaj predmet ne odnosi na razgovore između subjekata o kojima je riječ tijekom njihova redovita poslovanja, koji su se odnosili na pitanja kao što su pružanje potrebnih informacija radi istraživanja mogućnosti transakcija među njima kao potencijalnim drugim ugovornim stranama ili kao potencijalnim klijentima, ni na komentare o cijenama na tržištu, što je potvrdila u uvodnim izjavama 661. do 663. i 699. pobijane odluke, pri čemu je istaknula da nije dovela u pitanje informacije razmijenjene u okviru pregovora o ugovorima između trgovaca banaka o kojima je riječ.
621
Stoga je Komisija osobito u uvodnim izjavama 649. i 650. pobijane odluke pravilno mogla smatrati da se društva Crédit agricole i Credit Suisse ne mogu korisno pozivati na svoju funkciju održavatelja tržišta jer njihova postupanja prekoračuju ono što se uobičajeno očekuje od takvih održavatelja tržišta.
622
Kad je riječ, kao treće, o kritici koja se temelji na točki 48. mišljenja nezavisnog odvjetnika M. Bobeka u predmetu Budapest Bank i dr. (C‑228/18, EU:C:2019:678), valja utvrditi da je, kao što to osobito proizlazi iz točaka 616. do 621. ove presude, Komisija u svakom slučaju pravilno odbila argumente tužiteljâ, koji se temelje na posebnim okolnostima svojstvenima tržištu obveznica SSA i, konkretno, funkcijama banaka o kojima je riječ kao održavateljâ tržišta.
623
Slijedom toga, argumente društava Crédit agricole i Credit Suisse koji se temelje na pogrešnoj ocjeni tržišta obveznica SSA i osobito njihove funkcije održavateljâ tržišta treba odbiti kao neosnovane.
624
Međutim, neovisno o činjenici da Komisija u pobijanoj odluci nije utvrdila toliko povreda koliko ima kategorija u uvodnim izjavama 103. i 613. pobijane odluke (točke 87., 364. i 445. ove presude), tim zaključkom ne dovodi se u pitanje činjenica da je Komisija za svaku vrstu postupanja o kojima je riječ odnosno za svaki razgovor koji se kritizira mogla provesti pogrešnu ocjenu u pogledu toga jesu li oni dovoljno štetni za tržišno natjecanje kako bi pridonijeli kvalifikaciji svih postupanja o kojima je riječ kao „ograničenja s obzirom na cilj”, što valja ispitati u nastavku.
ii) Kritike društava Crédit agricole i Credit Suisse, koje se temelje na nedovoljnoj štetnosti postupanja o kojima je riječ za tržišno natjecanje
625
U okviru svojih kritika koje se temelje na pogrešnoj kvalifikaciji predmetnih postupanja kao „ograničenja s obzirom na cilj”, društva Crédit agricole i Credit Suisse prigovaraju Komisiji da je pogrešno smatrala da su ona dovoljno štetna za tržišno natjecanje da ih se kvalificira kao „ograničenje s obzirom na cilj”.
626
Prema mišljenju društva Crédit agricole, razmjena informacija razvrstanih u kategorije 3 i 4 ne odnosi se na buduće cijene ili informacije usmjerene na budućnost, nego na prethodne cijene, potencijalne transakcije ili zabrinutosti koje nisu povezane s cijenama, a koje se odnose na konkretne klijente. Usto, nije dio sustavnih razmjena. Stoga se takve razmjene informacija, kao što su one od 19. ožujka, 24. svibnja i 25. srpnja 2013., razvrstane u kategoriju 3, i one od 19. ožujka i 3. lipnja 2013. te 6. kolovoza 2014., razvrstane u kategoriju 4, ne mogu uzeti u obzir za potrebe kvalifikacije postupanja o kojima je riječ kao „ograničenja s obzirom na cilj” jer „postoji i drugo, očito moguće tumačenje tih razmjena osim Komisijina”. Usto, činjenica koju je Komisija utvrdila u pogledu toga da predmetna razmjena informacija stvara asimetriju u obaviještenosti u korist banaka o kojima je riječ nije relevantna jer tržište obveznica SSA po prirodi obilježava asimetrija u obaviještenosti. Naposljetku, Komisija nije ispitala je li razmjena informacija omogućila ublažavanje ili uklanjanje stupnja neizvjesnosti u pogledu funkcioniranja tržišta obveznica SSA.
627
Ni za postupanja razvrstana u kategorije 1, 2 i 5 ne može se smatrati da su dovoljno štetna za tržišno natjecanje da bi ih se uzelo u obzir za potrebe kvalifikacije postupanja o kojima je riječ kao „ograničenja s obzirom na cilj” jer razgovori od 18. i 31. siječnja, 15. veljače, 21. ožujka i 10. srpnja 2013. te 12. ožujka 2015. ne otkrivaju usklađivanje između banaka o kojima je riječ.
628
Prema mišljenju društva Credit Suisse, ne može se kritizirati to što su održavatelji tržišta povukli cijenu prikazanu na zaslonu brokera kako bi međusobno izravno izvršili transakcije, kao što je to bio slučaj tijekom razgovora od 28. rujna 2010. i 10. siječnja 2013. Kao što to proizlazi iz točke 178. presude od 24. rujna 2019., HSBC Holdings i dr./Komisija (T‑105/17, EU:T:2019:675), ne može se kritizirati ni to što su održavatelji tržišta razmjenjivali informacije o svojim pozicijama u inventaru (dugim i kratkim) jer je to omogućilo lakše pronalaženje mogućnosti za transakcije između trgovaca.
629
Najprije valja istaknuti da je Opći sud u točkama 185. do 310. ove presude već utvrdio da je Komisija pravilno utvrdila da su ta postupanja protutržišna.
630
Prema tome, u okviru ispitivanja kritika tužiteljâ iz točaka 626. do 628. ove presude, valja ocijeniti samo imaju li ta postupanja dovoljan stupanj štetnosti za tržišno natjecanje da bi ih se sve moglo kvalificirati kao „ograničenje s obzirom na cilj”.
631
U tom smislu valja podsjetiti na to da je, kao prvo, Komisija bankama o kojima je riječ prigovorila jedinstvenu i trajnu povredu koju čini više od 200 razgovora navedenih u prilogu 1. obavijesti o preliminarno utvrđenim činjenicama u postupku, na koju se upućuje u bilješci 118. pobijane odluke, od čega se više od 120 njih analizira u tekstu te odluke, a društvo Crédit agricole i društvo Credit Suisse redovito osporavaju samo njih jedanaest (vidjeti točke 100. do 107. te 625. i 627. ove presude) odnosno tri (vidjeti točke 108. do 113. i 628. ove presude) u okviru svojih prvih tužbenih razloga.
632
Kao drugo, Komisija je sve te razgovore kvalificirala kao „ograničenje s obzirom na cilj”, a da tu kvalifikaciju nije utvrdila pojedinačno ni za svaki od tih razgovora ni za svaku od pet kategorija u koje su oni razvrstani.
633
Međutim, Komisija je u uvodnim izjavama 614. do 616. pobijane odluke smatrala, primjera radi, da razgovori razvrstani u kategorije 1 i 2 proizlaze iz „usklađivanj[â] cijena” između banaka o kojima je riječ, da oni razvrstani u kategorije 3 i 4 proizlaze iz „otkrivanj[â] osjetljivih informacija, na vlastitu inicijativu trgovaca ili na zahtjev, kako bi ih drugi trgovci mogli upotrijebiti kao podatke o aktivnostima trgovanja te strategijama trgovanja i određivanja cijena”, i da razgovori razvrstani u kategoriju 5 proizlaze iz „usklađivanj[â] aktivnosti trgovanja”.
634
Iz toga proizlazi da valja odrediti može li se kritikama društava Crédit agricole i Credit Suisse, koje su ispitane zajedno s četrnaest razgovora koje ta društva valjano kritiziraju, dovesti u pitanje kvalifikacija kao „ograničenja s obzirom na cilj” koju je utvrdila Komisija, koju već podupiru ocjene koje se odnose na više od 120 razgovora koje te banke ne osporavaju ili ne osporavaju redovito i koje stoga treba smatrati konačno utvrđenima, kao i zaključke koje je Komisija iz njih izvela.
635
Najprije valja naglasiti, kao što se to već istaknulo u točki 186. ove presude, da, kada se Komisija, u okviru utvrđivanja povrede članka 101. UFEU‑a, oslanja na dokaze u pisanom obliku, poduzetnici o kojima je riječ dužni su ne samo iznijeti prihvatljivu alternativu Komisijinoj tezi, nego i utvrditi da su dokazi upotrijebljeni u pobijanoj odluci nedovoljni za utvrđivanje postojanja povrede.
636
Kad je riječ, na prvom mjestu, o postupanjima vezanim uz usklađivanje cijena, neovisno o tome jesu li se provodila u odnosu na druge ugovorne strane ili na tržište općenito, kao i o postupanjima vezanim uz usklađivanje aktivnosti trgovanja, iz ustaljene sudske prakse proizlazi da imaju dovoljan stupanj štetnosti za tržišno natjecanje da bi ih se po samoj njihovoj prirodi smatralo štetnima za dobro funkcioniranje uobičajenog tržišnog natjecanja.
637
Prvonavedena postupanja iz prethodne točke analiziraju se kao horizontalna određivanja cijena među konkurentima za koje se može smatrati da po svojoj prirodi mogu imati negativne učinke osobito na cijenu, količinu ili kvalitetu proizvoda i usluga, tako da bi se moglo smatrati nepotrebnim, u svrhu primjene članka 101. stavka 1. UFEU‑a, dokazivati da imaju konkretne učinke na tržište (vidjeti presudu od 2. travnja 2020., Budapest Bank i dr., C‑228/18, EU:C:2020:265, t. 36. i navedenu sudsku praksu).
638
Kao što je to Komisija pravilno istaknula u uvodnim izjavama 645., 648. i 653. pobijane odluke, banke o kojima je riječ stoga su se dogovorile o cijenama koje će svaka od njih ponuditi klijentu, i to određivanjem istovjetnih cijena za tog klijenta ili dogovorom da će neka od njih ponuditi konkurentniju cijenu od druge. Također su raspravljale i zajedno odredile svoje cijene za obveznice koje će na tržištu predstaviti preko svojih prodajnih ureda ili brokera, što je poprimilo oblik podnošenja ponuda za kupnju ili prodaju brokerima po usklađenim cijenama ili slanja popisa interesa ili popisa usporedivih obveznica (comps lists), odnosno popisa koje je trgovac sastavio u okviru novog izdavanja obveznica, na kojima su bile iskazane cijene usporedivih obveznica s obilježjima (dospijeće, prinos) sličnima onima u okviru novog izdavanja (uvodna izjava 54. pobijane odluke), odgovarajućim prodajnim uredima s usklađenim cijenama.
639
Drugonavedena postupanja iz točke 636. ove presude analiziraju se kao postupanja u pogledu podjele tržišta ili klijenata koja sama po sebi imaju cilj ograničiti tržišno natjecanje (presuda od 19. prosinca 2013., Siemens i dr./Komisija, C‑239/11 P, C‑489/11 P i C‑498/11 P, neobjavljena, EU:C:2013:866, t. 218.), kao što je to Komisija u bitnome istaknula u uvodnim izjavama 646. i 681. pobijane odluke.
640
Takva su postupanja dovela do toga da su se banke o kojima je riječ suzdržavale od podnošenja ponuda za kupnju ili prodaju, da su povlačile (kill) ponude za kupnju ili prodaju s tržišta kad bi postojala opasnost da se međusobno natječu na tržištu ili da ometaju jedna drugu ili pak da su između sebe podijelile transakcije i spajale ili smanjivale svoje pozicije kako bi ispunile zahtjev određenog klijenta (koji su si međusobno otkrile), što je, među ostalim, ograničilo pregovaračku snagu klijenata tih banaka, kao što je to Komisija u bitnome istaknula u uvodnoj izjavi 703. pobijane odluke.
641
Osim toga, društva Crédit agricole i Credit Suisse ne mogu valjano tvrditi da su se razgovori od 28. rujna 2010., 10., 18. i 31. siječnja, 15. veljače, 21. ožujka i 10. srpnja 2013., kao i od 12. ožujka 2015., pogrešno uzeli u obzir kako bi se sva postupanja o kojima je riječ kvalificirala kao „ograničenje s obzirom na cilj”.
642
Kad je riječ o razgovorima od 18. i 31. siječnja 2013., u točkama 188. do 200. već se istaknulo da Komisija nije počinila nikakvu pogrešku u pogledu protutržišne prirode te razmjene. Usto, argumenti koje je istaknulo društvo Crédit agricole u bitnome se ne odnose na ocjenu posebne štetnosti postupanja o kojima je riječ za tržišno natjecanje.
643
Kad je riječ o razgovorima od 28. rujna 2010. i 10. siječnja 2013. i kao što to proizlazi iz točaka 269. do 278. i 287. do 295. ove presude, oni u najmanju ruku otkrivaju usklađivanje aktivnosti trgovanja trgovaca društava Credit Suisse i Deutsche Bank, u dijelu u kojem je jedan ponudio drugom da povuče svoju cijenu prikazanu na zaslonu brokera dok je taj broker trgovao s trećom stranom, pri čemu te banke ne mogu dokazati da dokazi koje je Komisija podnijela u pogledu protutržišne prirode tih razgovora nisu dovoljni.
644
Kad je riječ o razgovoru od 15. veljače 2013. i kao što to proizlazi iz točaka 201. do 208. ove presude, on u najmanju ruku otkriva usklađivanje cijena, u okviru kojeg su društva Crédit agricole i Deutsche Bank raspravljala i zajedno odredila svoje cijene za obveznice koje će predstaviti klijentu, i to neovisno o tome što se razgovor koji društvo Crédit agricole smatra sličnim nije stavio na teret trećoj banci.
645
Kad je riječ o razgovoru od 21. ožujka 2013. i kao što to proizlazi iz točaka 217. do 227. ove presude, točno je da se ne može smatrati da odražava usklađivanje cijena. Međutim, valja utvrditi da se društvo Crédit agricole ne poziva ni a fortiori ne dokazuje da se pogrešno smatralo da razmjena koja se odvijala tijekom tog razgovora predstavlja razmjenu osjetljivih poslovnih informacija koja ima dovoljan stupanj štetnosti za tržišno natjecanje da pridonosi kvalifikaciji postupanja o kojima je riječ kao „ograničenja s obzirom na cilj” (vidjeti po analogiji presudu od 12. siječnja 2023., HSBC Holdings i dr./Komisija, C‑883/19 P, EU:C:2023:11, t. 151.).
646
Kad je riječ o razgovoru od 10. srpnja 2013. i kao što to proizlazi iz točaka 236. do 243. ove presude, on u najmanju ruku otkriva usklađivanje cijena i usklađivanje aktivnosti trgovanja društava Crédit agricole i Deutsche Bank, na temelju kojih je trgovac prvonavedene banke obavijestio trgovca drugonavedene banke da će dati ponudu po istoj cijeni koju mu je potonji trgovac prethodno naveo.
647
Naposljetku, kad je riječ o razgovoru od 12. ožujka 2015. i kao što to proizlazi iz točaka 257. do 267. ove presude, on u najmanju ruku otkriva postupanje u pogledu podjele tržišta jer trgovac društva Crédit agricole nije dao ponudu klijentu koji je kontaktirao i njega i trgovca društva Credit Suisse. Usto, to se utvrđenje ne može dovesti u pitanje argumentom društva Crédit agricole, koji se temelji na činjenici da je taj razgovor koji je pokrenuo trgovac društva Credit Suisse bio „vjerojatno potaknut činjenicom da je isti klijent već ranije od trgovca [društva Crédit agricole] zatražio cijenu obveznica”, kao što to proizlazi iz sudske prakse navedene u točki 186. ove presude.
648
Kad je riječ, na drugom mjestu, o razmjeni informacija o kojoj je riječ, kao prvo, valja utvrditi da se ona odnosi na informacije koje, s jedne strane, nisu dostupne javnosti i koje su, s druge strane, poslovno osjetljive, suprotno onomu što društvo Crédit agricole tvrdi ad hoc i nepotkrijepljeno.
649
Komisija je nedostupnost tih informacija javnosti u dovoljnoj mjeri dokazala u uvodnim izjavama 714. do 719. pobijane odluke, u skladu s kojima su se samo neke od navedenih informacija mogle djelomično odrediti (discernible) preko zaslona trgovaca ili platformi za burzovno posredovanje, ali pritom u svakom slučaju nisu omogućivale utvrđivanje identiteta krajnjih drugih ugovornih strana.
650
Prema mišljenju društva Crédit agricole, trgovci „stalno i detaljno istražuju cijene i izvore likvidnosti [kako bi] znali gdje mogu kupiti i prodati obveznice i po kojoj cijeni”, što opravdava razmjenu o kojoj je riječ. Međutim, s jedne strane, kao što je to Komisija pravilno istaknula u uvodnim izjavama 43. i 663. pobijane odluke, informacije razmijenjene među strankama koje se odnose na trenutačno ponuđene ili predviđene cijene itekako prekoračuju ono što je bilo nužno za potrebe otkrivanja cijena radi pregovora o dvostranim transakcijama i, s druge strane, da su informacije stvarno bile dostupne javnosti, njihova bi razmjena bila beskorisna.
651
U tom pogledu, kad je riječ o razgovoru od 10. srpnja 2013. na koji se poziva društvo Crédit agricole, valja istaknuti da ta banka nije podnijela nikakav element, osim obične tvrdnje, kojim bi se dovelo u pitanje utvrđenje da informacije razmijenjene u tom razgovoru, tijekom kojeg je trgovac društva Crédit agricole obavijestio trgovca društva Deutsche Bank da će dati ponudu za obveznicu po istoj cijeni koju mu je potonji trgovac prethodno naveo, nisu bile javne.
652
Komisija je također u dovoljnoj mjeri dokazala poslovnu osjetljivost razmijenjenih informacija kad je riječ o informacijama koje se odnose na aktualne i buduće pregovore, ali i na nedavne pregovore. Komisija je u tom pogledu u uvodnim izjavama 658. i 663. pobijane odluke osobito istaknula da su se razmijenjene informacije odnosile na aktivnosti klijenata koji su poslovali na tržištu određenog dana, njihove interese i sklonosti u području trgovanja kako su ih izrazili svakoj od banaka o kojima je riječ, uključujući obveznice koje je klijent eventualno posjedovao ili tražio i njihovu veličinu (volume), pitanje hoće li klijent nastaviti kupovati ili prodavati te razine cijena po kojima je želio izvršiti transakcije ili po kojima je zaključio nedavne transakcije.
653
Kad je riječ o informacijama koje se odnose na nedavne pregovore, Komisija je u uvodnoj izjavi 716. pobijane odluke također istaknula da one mogu biti korisne za procjenu kretanja na tržištu i budućih poslovnih prilika jer je poznavanje prošlih rezultata vrlo relevantna informacija za trgovce u svrhu praćenja, ali i za potrebe budućih ugovora, pri čemu je uputila na točku 127. (neobjavljena) presude od 12. srpnja 2019., Sony i Sony Electronics/Komisija (T‑762/15, EU:T:2019:515).
654
Iako se, s obzirom na posebnost sektora obveznica SSA, pokazuje da upućivanje na predmet iz potpuno različitog sektora nije baš relevantno, Komisija je u pobijanoj odluci, osobito u njezinoj uvodnoj izjavi 659., ipak jasno istaknula da su informacije o nedavnim pregovorima poslovno osjetljive, suprotno onomu što tvrdi društvo Crédit agricole.
655
Usto, tu poslovnu osjetljivost potvrđuju izvješće društva Compass Lexecon od 29. ožujka 2019., naslovljeno „The Economic Context of Price Discussions and the Exchange of ‚Sensitive Commercial Information’ between Market Makers in SSA Bonds” (Gospodarski kontekst razgovora o cijenama i razmjene „osjetljivih poslovnih informacija” između održavatelja tržišta obveznica SSA, u daljnjem tekstu: prvo izvješće društva Compass Lexecon), koje je podnijelo društvo Credit Suisse i koje je navedeno u uvodnoj izjavi 705. pobijane odluke, ali i društvo Crédit agricole u svojim pismenima. Ta banka u tom pogledu izričito navodi da, „da bi bio konkurentan, trgovac treba […] razumjeti kako su se cijene kretale u prošlosti kako bi znao što treba učiniti da bi osvojio tržišta”.
656
Društvo Credit Suisse u tom se pogledu ne može korisno pozivati na točke 185. do 191. presude od 24. rujna 2019., HSBC Holdings i dr./Komisija (T‑105/17, EU:T:2019:675), u kojima je Opći sud odbio kvalificirati kao „ograničenje s obzirom na cilj” razgovor koji se odvijao između dvaju trgovaca koji posluju na tržištu kamatnih izvedenica u eurima i koji se odnosio na pozicije u trgovanju.
657
Naime, iz tih točaka jasno proizlazi da razlog zbog kojeg je Opći sud odbio priznati protutržišni cilj razgovora o pozicijama u trgovanju nije taj što takav razgovor u načelu nema dovoljan stupanj štetnosti za tržišno natjecanje da bi ga se kvalificiralo kao „ograničenje s obzirom na cilj”, nego taj što Komisija u tom predmetu nije u dovoljnoj mjeri dokazala da je navedeni razgovor trgovcima pribavio prednost u vezi s informacijom koja im je mogla omogućiti da posljedično usklade svoje strategije o trgovanju.
658
Međutim, u ovom slučaju iz točaka 653. do 655. ove presude proizlazi da je Komisija u pobijanoj odluci podnijela takav dokaz.
659
Osim toga, valja istaknuti da je Komisija u uvodnoj izjavi 665. pobijane odluke pazila na razliku između razmjene koja se odnosila na informacije o nedavnim pregovorima i „manje vrijedne” razmjene koja se odnosila na starije informacije.
660
Kao drugo, ni društvo Crédit agricole ni društvo Credit Suisse ne osporavaju da se razmjena informacija o kojoj je riječ odvijala između manjeg broja subjekata na tržištu obveznica SSA.
661
Društvo Credit Suisse u tom je pogledu u svojim pismenima uostalom navelo da je sva prednost postupanja o kojima je riječ za banke o kojima je riječ bila ta što su djelovale u okviru „zatvorene skupine”, što je tim bankama omogućilo „da si međusobno nude niže razlike od onih koje bi ponudile drugim održavateljima tržišta, pri čemu su očekivale reciprocitet od pouzdane druge ugovorne strane”.
662
Stoga, kao što je to Komisija pravilno istaknula osobito u uvodnim izjavama 658., 659., 668. do 670., 672., 680. i 740. do 742. pobijane odluke, razmjena informacija o kojoj je riječ dovela je do smanjenja neizvjesnosti na tržištu u korist predmetnih banaka, a time i do asimetrije u obaviještenosti, što im je omogućilo da ostvare korist od „puno više informacija [nego što bi ih] inače mogle prikupiti”.
663
Naime, iz ustaljene sudske prakse proizlazi da, kako bi se smatralo da nije potrebno istraživati njezine učinke, razmjena informacija koja može ublažiti ili ukloniti neizvjesnost između zainteresiranih stranaka u odnosu na datum, opseg i način prilagodbe postupanja na tržištu koje poduzetnici o kojima je riječ trebaju provesti, ima dovoljan stupanj štetnosti za tržišno natjecanje (vidjeti u tom smislu presudu od 12. siječnja 2023., HSBC Holdings i dr./Komisija, C‑883/19 P, EU:C:2023:11, t. 115. i 116. i navedenu sudsku praksu).
664
U tom pogledu iz točaka 279. do 286., 209. do 216., 228. do 232., 233. do 235., 244. do 248. i 249. do 256. ove presude proizlazi da razgovori kao što su oni od 8. veljače 2012., 19. ožujka, 24. svibnja, 3. lipnja i 25. srpnja 2013. te 6. kolovoza 2014., imaju takva obilježja.
665
Usto, Sud je odlučio da valja smatrati da razmjena informacija koja može ukloniti neizvjesnost između zainteresiranih stranaka u pogledu datuma, opsega i načina prilagodbe ponašanja poduzetnika o kojima je riječ na tržištu ima dovoljan stupanj štetnosti za tržišno natjecanje, neovisno o izravnim učincima na cijene koje plaćaju krajnji potrošači (vidjeti u tom smislu presudu od 12 siječnja 2023., HSBC Holdings i dr./Komisija, C‑883/19 P, EU:C:2023:11, t. 203. i 204.).
666
Stoga je Komisija pravilno smatrala da je, na tržištu obveznica SSA, razmjena osjetljivih poslovnih informacija između banaka o kojima je riječ dovoljno štetna za tržišno natjecanje da bi pridonijela kvalifikaciji svih postupanja o kojima je riječ kao „ograničenja s obzirom na cilj”.
667
Takav zaključak osobito vrijedi u dijelu kojem je Komisija u uvodnoj izjavi 661. i bilješci 740. pobijane odluke istaknula da je tržište obveznica SSA tržište na kojem je upravljanje rizikom i neizvjesnošću jedan od ključnih parametara tržišnog natjecanja, što tužitelji ne osporavaju, te se pravilno pozvala na činjenicu da je razmjena podatka među konkurentima koji je relevantan za određivanje cijena i nije javan tim osjetljivija s aspekta tržišnog natjecanja kada se odvija među trgovcima koji djeluju kao „održavatelji tržišta” (vidjeti u tom smislu presudu od 24. rujna 2019., HSBC Holdings i dr./Komisija, T‑105/17, EU:T:2019:675, t. 145.).
668
Osim toga, suprotno onomu što tvrdi društvo Crédit agricole, utvrđenje dovoljne štetnosti razmjene osjetljivih poslovnih informacija za tržišno natjecanje ne ovisi o tome je li ona „sustavna”, kao što to proizlazi iz sudske prakse navedene u točki 663. ove presude.
669
Isto tako, ne može se prihvatiti tvrdnja društva Crédit agricole koja se u biti temelji na činjenici da je tržište obveznica SSA tržište s velikom asimetrijom u obaviještenosti između održavatelja tržišta, što upućuje na to da povećanje te već postojeće asimetrije zbog predmetne razmjene informacija ne bi bilo dovoljno štetno za tržišno natjecanje.
670
Naime, relativna netransparentnost tržišta obveznica SSA, koja dovodi do toga da održavatelji tržišta mogu naići na poteškoće u određivanju primjerene cijene obveznice, ne znači da među tim održavateljima tržišta postoji asimetrija u obaviještenosti s obzirom na to da se svi suočavaju s tom netransparentnosti. U svakom slučaju, čak i ako ta asimetrija u obaviještenosti postoji, argumentacija društva Crédit agricole proturječna je korisnom učinku koji valja zajamčiti pojmu „ograničenje s obzirom na cilj” i općenitije članku 101. UFEU‑a jer dovodi do relativizacije objektivne težine postupanja kad se ono odvija na tržištu koje je osobito osjetljivo na postupanje poduzetnika koji ne odlučuju samostalno o politici koju namjeravaju slijediti na tržištu.
671
Naposljetku, društvo Credit Suisse ne može se korisno pozvati na presudu od 23. studenoga 2006., Asnef‑Equifax i Administración del Estado (C‑238/05, EU:C:2006:734), kako bi onemogućilo Komisiju da uzme u obzir razmjenu osjetljivih poslovnih informacija o kojoj je riječ koja bi pridonijela kvalifikaciji svih predmetnih postupanja kao „ograničenja s obzirom na cilj”.
672
Naime, kao što se to već istaknulo u točki 183. ove presude, razmjena informacija koja je dovela do presude od 23. studenoga 2006., Asnef‑Equifax i Administración del Estado (C‑238/05, EU:C:2006:734), bila je vrlo različita od one koja je utvrđena i sankcionirana u pobijanoj odluci, osobito zbog toga što se odnosi na anonimizirane informacije koje su na nediskriminirajući način dostupne svim subjektima koji posluju na tržištu.
673
S obzirom na prethodno navedeno, društva Crédit agricole i Credit Suisse pogrešno prigovaraju Komisiji da je netočno ocijenila štetnost postupanja o kojima je riječ kako bi zaključila da ona mogu pridonijeti kvalifikaciji svih predmetnih postupanja kao „ograničenja s obzirom na cilj”.
iii) Kritike koje se temelje na u biti „opravdanoj” prirodi postupanja o kojima je riječ
674
Iz prethodno navedenog proizlazi da sva predmetna postupanja imaju dovoljan stupanj štetnosti za tržišno natjecanje, što Komisiji omogućuje da ih kvalificira kao „ograničenje s obzirom na cilj”.
675
Međutim, valja ispitati može li se to utvrđenje dovesti u pitanje argumentima društava Crédit agricole i Credit Suisse koji se temelje na „opravdanosti” predmetnih postupanja.
676
U tom pogledu valja istaknuti da je društvo Crédit agricole bez razlike tvrdilo da su razgovori koji mu se stavljaju na teret bili „nužni”, „legitimni”, da su imali „pozitivne učinke na tržišno natjecanje” ili pak da su bili „ključni i neophodni za dobro funkcioniranje tržišta i općenitije pružanje usluga klijentima”.
677
Društvo Credit Suisse tvrdilo je pak bez razlike, u potporu svojoj tvrdnji o pogrešnoj ocjeni gospodarskog konteksta sporne povrede, da su predmetni razgovori bili „legitimni” ili imali „pozitivne učinke na tržišno natjecanje”.
678
S obzirom na dvosmislene tvrdnje tih dviju banaka, Opći sud ih je pozvao da u okviru mjere upravljanja postupkom pojasne temelji li se njihova argumentacija na točki 103. presude od 30. siječnja 2020., Generics (UK) i dr. (C‑307/18, EU:C:2020:52), i da, ako se ne temelji, pojasne koja je konceptualna osnova ili osnova iz sudske prakse njihove argumentacije.
679
Društvo Crédit agricole u svojem je odgovoru navelo da se njegova „glavna argumentacija ne temelji na [toj] točki [103.]” jer „Komisijina povreda prekoračuje neuzimanje u obzir pozitivnih učinaka na tržišno natjecanje”. Međutim, „postupanja njegova trgovca […] imala su pozitivne učinke, uključujući na tržišno natjecanje, što je Komisija trebala uzeti u obzir”.
680
Društvo Credit Suisse navelo je u svojem odgovoru da njegov argument, koji se temelji na činjenici da razgovori o kojima je riječ nemaju dovoljan stupanj štetnosti za tržišno natjecanje da bi ih se kvalificiralo kao „ograničenje s obzirom na cilj”, „potkrepljuju razmatranja Suda navedena [u toj] točki 103. […], iako se on ne temelji na njima”. Međutim, društvo Credit Suisse navelo je na raspravi, u odgovoru na pitanje Općeg suda, da se doista oslanja na navedenu točku 103.
681
U tom kontekstu valja smatrati da se argumentacija društava Crédit agricole i Credit Suisse u biti temelji na pozitivnim učincima postupanja o kojima je riječ na tržišno natjecanje i, dodatno, na njihovoj „nužnoj”, „legitimnoj”, „pozitivnoj” ili „ključnoj i neophodnoj” prirodi.
– Kritike društava Crédit agricole i Credit Suisse, koje se temelje na pozitivnim učincima postupanja o kojima je riječ na tržišno natjecanje
682
U okviru svoje kritike koja se temelji na pozitivnim učincima predmetnih postupanja na tržišno natjecanje, društvo Credit Suisse tvrdi da je povlašten odnos među trgovcima banaka koje su sudjelovale u spornoj povredi tim trgovcima omogućio ne samo da poboljšaju kvalitetu informacija koje su razmjenjivali, nego i da sebi i svojim klijentima osiguraju likvidna sredstva po boljoj cijeni.
683
Društvo Credit Suisse poziva se u potporu svojoj argumentaciji na prvo izvješće društva Compass Lexecon, u skladu s kojim komuniciranje o cijenama jača tržišno natjecanje između održavatelja tržišta i trgovaca time što ih potiče da prikazuju bolje cijene kako bi privukli tokove nalogâ i potom smanjili transakcijske troškove i razlike.
684
Iz toga proizlazi da Komisija u uvodnim izjavama 155., 376., 381., 603., 619., 658., 659. i 660. pobijane odluke nije mogla valjano smatrati da je komuniciranje o cijenama bankama o kojima je riječ omogućilo da procijene konkurentnost vlastitih cijena ili pak da procijene svoje pravilno tumačenje tržišta zahvaljujući povećanoj transparentnosti tržišta i smanjenju neizvjesnosti na tom tržištu. Nije mogla valjano smatrati ni da im je to komuniciranje omogućilo da u vlastitu korist prilagode i odrede svoju strategiju u pogledu tržišta i drugih trgovaca, kao ni da stvore asimetriju na tržištu.
685
Stoga, prema mišljenju društva Credit Suisse, Komisija nije mogla zaključiti da je komuniciranje o cijenama po prirodi iznimno protutržišno ni da su, in fine, postupanja o kojima je riječ obuhvaćena „ograničenjem s obzirom na cilj”, osobito s obzirom na to da su banke o kojima je riječ imale male zajedničke tržišne udjele i da je tržište obveznica SSA iznimno konkurentno.
686
Društvo Crédit agricole pozvalo se i na pozitivan učinak predmetnih postupanja na tržišno natjecanje. U tom je pogledu u točki 2.16. svoje tužbe samo navelo da „Komisija nije […] priznala da vrsta informacija koje su trgovci razmjenjivali ima brojne prednosti jer olakšava transakcije s partnerima i osiguravanje likvidnosti i jer omogućuje određivanje boljih (konkurentnijih) cijena, osobito u korist klijenata”.
687
Kad je riječ o uzimanju u obzir navodnih pozitivnih učinaka postupanja na tržišno natjecanje, iz presuda od 30. lipnja 1966., LTM (56/65, EU:C:1966:38, str. 359.) i od 26. studenoga 2015., Maxima Latvija (C‑345/14, EU:C:2015:784, t. 16. i 17.), proizlazi da prilikom ocjene gospodarskog i pravnog konteksta postupanja o kojem je riječ nipošto nije potrebno ispitati, a tim više ni dokazati posljedice tog postupanja za tržišno natjecanje, neovisno o tome jesu li stvarne ili potencijalne i negativne ili pozitivne (presuda od 21. prosinca 2023., European Superleague Company, C‑333/21, EU:C:2023:1011, t. 166.).
688
Iz toga proizlazi da pozitivne učinke na tržišno natjecanje koje navode tužitelji ne treba kao takve uzeti u obzir u fazi kvalifikacije postupanja o kojima je riječ kao „ograničenja s obzirom na cilj”.
689
U svakom slučaju, pod pretpostavkom da se navodne „povoljne” posljedice tih postupanja mogu ili trebaju uzeti u obzir na ovoj ili onoj osnovi kako bi ih se kvalificiralo kao „ograničenje s obzirom na cilj”, valja istaknuti sljedeće.
690
Time što bez dodatnih objašnjenja samo ističe argument naveden u točki 686. ove presude, društvo Crédit agricole ne može spriječiti kvalifikaciju predmetnih postupanja kao „ograničenja s obzirom na cilj”.
691
Isto tako, društvo Credit Suisse ne može valjano tvrditi, s jedne strane, da je moglo samo utvrditi jesu li „povoljne” posljedice njegovih postupanja „vjerodostojne na prvi pogled” i, s druge strane, da je Komisija povrijedila njegova prava obrane time što je na njega primijenila neprikladna pravila o dokazivanju.
692
Kad je riječ o važnosti „povoljnih” posljedica koje navodi društvo Credit Suisse, valja utvrditi da se ta banka poziva na „povoljne” posljedice koje su isključivo ili uglavnom povezane s 25 razgovora o određivanju cijena, u pogledu kojih se u točkama 110. i 569. ove presude već navelo da njihovo osporavanje nije potkrijepljeno, a time ni dopušteno.
693
Stoga valja ispitati mogu li, ako su utvrđene, „povoljne” posljedice takvih razgovora spriječiti kvalifikaciju svih postupanja o kojima je riječ kao „ograničenja s obzirom na cilj”, pri čemu iz pobijane odluke proizlazi da ta postupanja imaju oblik razmjene osjetljivih poslovnih informacija, ali i usklađivanja cijena te usklađivanja aktivnosti trgovanja (uvodne izjave 614. i 616. pobijane odluke).
694
U tom se pogledu ne može prihvatiti argumentacija društva Credit Suisse koja se u biti temelji na prvom izvješću društva Compass Lexecon, koje je ta banka podnijela tijekom upravnog postupka.
695
Kao prvo, valja istaknuti da se, u skladu s točkom 96. presude od 14. rujna 2022., Google i Alphabet/Komisija (Google Android) (T‑604/18, u žalbenom postupku, EU:T:2022:541), dokazna vrijednost izjava ili izvješća koje je na zahtjev jedne stranke, a kako bi se poduprli njezini navodi, podnijela treća osoba koja se poziva na svojstvo stručnjaka ocjenjuje u više pogleda. S jedne strane, njihov autor mora osigurati da iznese svoje kvalifikacije i iskustvo te objasni na kojoj su osnovi oni relevantni za davanje mišljenja o razmatranom pitanju. S druge strane, u tom mišljenju moraju se izložiti razlozi zbog kojih ono zaslužuje da ga se uzme u obzir, neovisno o tome radi li se o pouzdanosti upotrijebljene metodologije ili relevantnosti odgovora danog na to pitanje za potrebe ovog predmeta. U ovom je predmetu Opći sud ispitao te dokumente uzimajući u obzir ta načela i očitovanja koja su stranke podnijele u tom pogledu.
696
Međutim, kad je riječ o tom drugom uvjetu, valja utvrditi da, unatoč tomu što je Opći sud pozvao društvo Credit Suisse da navede razloge zbog kojih bi prvo izvješće društva Compass Lexecon trebalo uzeti u obzir, ta banka nije navela pojašnjenja.
697
Usto se može istaknuti da opis sektora obveznica SSA u točkama 3.4. do 3.24. tog izvješća nije popraćen gotovo nijednim upućivanjem na dokumente koji bi mogli potkrijepiti osnovanost tog opisa. Isto tako, kad je riječ o opisu uloge održavatelja tržišta, u točkama 3.32. i 3.33. tog izvješća opisuje se njihova središnja uloga na primjeru tržišta korporativnih obveznica (corporate bonds) i upućuje se na Komisijin tekst u kojem se izričito ustraje na razlici koja postoji između tržišta korporativnih obveznica i tržišta obveznica SSA.
698
Kao drugo, na temelju zaključaka do kojih se došlo u prvom izvješću društva Compass Lexecon ne mogu se utvrditi dokazane „povoljne” posljedice komuniciranja o cijenama ni, a fortiori, dokazane „povoljne” posljedice svih postupanja o kojima je riječ, koja se ne mogu svesti na takvo komuniciranje.
699
Naime, u tom se izvješću nipošto ne zaključuje da komuniciranje o cijenama ima dokazane „povoljne” posljedice.
700
Naprotiv, iz točaka 4.1. i 4.4. navedenog izvješća proizlazi da se, iako se u njemu utvrđuje da to komuniciranje može dovesti do usklađivanja cijena, u njemu samo navodi da, „time što održavateljima tržišta omogućuju učinkovitije određivanje cijene obveznice, razgovori o cijenama i razmjena ‚osjetljivih poslovnih informacija’ između održavatelja tržišta mogu biti neutralni s gledišta tržišnog natjecanja ili čak povoljni za tržišno natjecanje”.
701
Usto, u točkama 4.27. i 4.47. prvog izvješća društva Compass Lexecon te točki A.39. tog izvješća moguće neutralne ili „povoljne” posljedice komuniciranja o cijenama uvjetuju se činjenicom da „dionici na tržištu imaju usporediv pristup informacijama o stvarnim uvjetima na tržištu” ili da „na tržištu postoji dovoljan udio informiranih subjekata”.
702
U prvom izvješću društva Compass Lexecon u bitnome se navode moguće neutralne ili „povoljne” posljedice komuniciranja o cijenama (različitih od onih koja se odnose na usklađivanje postupanja) samo kad zbog tog komuniciranja tržište postane transparentno ili barem transparentnije za dovoljan broj subjekata na tržištu obveznica SSA.
703
Međutim, u ovom su slučaju, kao što je to Komisija pravilno istaknula u uvodnoj izjavi 742. pobijane odluke, postupanja o kojima je riječ stvorila znatnu asimetriju u obaviještenosti između, s jedne strane, četiriju banaka uključenih u spornu povredu i, s druge strane, drugih banaka koje djeluju na tržištu obveznica SSA. Stoga je utvrdila asimetriju koju je stvorila činjenica da je svaka od banaka koja je sudjelovala u spornoj povredi znala za cijene koje će prikazivati druge banke o kojima je riječ, kao i za trgovinske tokove i posebne sklonosti klijenata, što njihove konkurentne banke, koje nisu sudjelovale u spornoj povredi, uopće nisu znale.
704
To utvrđenje koje uključuje nepostojanje dokazanih „povoljnih” posljedica komuniciranja o cijenama u konačnici potvrđuju i sama društva Crédit agricole i Credit Suisse.
705
Naime, time što se pozivaju na činjenicu da banke uključene u spornu povredu čine tek mali udio održavatelja tržišta koji posluju na tržištu obveznica SSA, prešutno priznaju da u ovom slučaju nisu ispunjeni uvjeti koji se u prvom izvješću društva Compass Lexecon zahtijevaju da bi komuniciranje o cijenama eventualno moglo stvoriti neutralne ili „povoljne” posljedice.
706
Budući da „povoljne” posljedice tog komuniciranja nisu dokazane, isto vrijedi za „povoljne” posljedice drugih postupanja o kojima je riječ u pogledu kojih društva Crédit agricole i Credit Suisse nisu potkrijepljeno istaknula, a stoga ni dokazala da imaju takve posljedice.
707
U tim okolnostima valja utvrditi da društvo Credit Suisse i a fortiori društvo Crédit agricole nisu dokazala da postupanja o kojima je riječ, razmatrana u cjelini, kao ni postupanja koja se odnose samo na „komuniciranje o cijenama”, imaju takve „povoljne” posljedice kojima bi se dovela u pitanje njihova kvalifikacija kao „ograničenja s obzirom na cilj”.
708
Komisija je stoga u uvodnoj izjavi 713. pobijane odluke pravilno odbila argumentaciju koja se temelji na pozitivnim ili korisnim učincima predmetnih postupanja na tržišno natjecanje.
– Kritike društava Crédit agricole i Credit Suisse, koje se temelje na „nužnoj”, „legitimnoj”, „pozitivnoj” ili „ključnoj i neophodnoj” prirodi postupanja o kojima je riječ
709
Kao što se to navodi u točki 678. ove presude, od društava Crédit agricole i Credit Suisse zatražilo se, u okviru mjera upravljanja postupkom, da pojasne koja je konceptualna osnova ili osnova iz sudske prakse njihovih tvrdnji koje se osobito temelje na „nužnoj”, „legitimnoj”, „pozitivnoj” ili „ključnoj i neophodnoj” prirodi predmetnih postupanja.
710
Odgovori na te mjere upravljanja postupkom, a ni rasprave, nisu omogućili Općem sudu da precizno utvrdi točne osnove tih kritika.
711
Upravo u tom kontekstu valja ispitati argumente društava Crédit agricole i Credit Suisse, u slučaju da bi se njima mogla dovesti u pitanje kvalifikacija postupanja o kojima je riječ kao „ograničenja s obzirom na cilj”.
712
U dijelu u kojem se društva Crédit agricole i Credit Suisse pozivaju na „nužnu” prirodu predmetnih postupanja, a stoga vjerojatno i na iznimku akcesornih ograničenja (ancillary restraints) glavnog poduhvata, valja podsjetiti na to da, ako neki poduhvat ili neka djelatnost ne potpada pod načelo zabrane iz članka 101. stavka 1. UFEU‑a bilo zbog svoje neutralnosti bilo zbog svojeg pozitivnog učinka na tržišno natjecanje, ograničenje gospodarske autonomije jednog ili više sudionika u tom poduhvatu također ne potpada pod navedeno načelo zabrane, ako je ono objektivno neophodno za ostvarenje navedenog poduhvata ili navedene djelatnosti te proporcionalno ciljevima jednog ili drugog (vidjeti presudu od 11. rujna 2014., MasterCard i dr./Komisija, C‑382/12 P, EU:C:2014:2201, t. 89. i navedenu sudsku praksu).
713
Stoga prije svega valja istražiti bi li provedba aktivnosti o kojoj je riječ bez postojanja predmetnog ograničenja bila nemoguća (presuda od 11. rujna 2014., MasterCard i dr./Komisija, C‑382/12 P, EU:C:2014:2201, t. 91.).
714
Naime, društva Crédit agricole i Credit Suisse u ovom slučaju nipošto nisu dokazala da bi aktivnost trgovanja obveznicama SSA, odnosno aktivnost održavatelja tržišta obveznica SSA, bila nemoguća da nije bilo postupanja o kojima je riječ (vidjeti po analogiji presudu od 24. rujna 2019., HSBC Holdings i dr./Komisija, T‑105/17, EU:T:2019:675, t. 155.).
715
To se utvrđenje ne može dovesti u pitanje samom činjenicom koju navodi društvo Credit Suisse da pružanje usluga neposredne dostupnosti zbog nelikvidnosti i netransparentnosti tržišta obveznica SSA podrazumijeva određenu razinu suradnje i redovit protok osjetljivih poslovnih informacija među održavateljima tržišta.
716
Naprotiv, s jedne strane, sâmo društvo Credit Suisse priznaje da, među ostalim, razmjena informacija o pozicijama u inventaru održavateljâ tržišta omogućuje „lakše” pronalaženje mogućnosti za transakcije između trgovaca, što upućuje na to da, barem za tu vrstu postupanja, razmjena informacija nije bila objektivno nužna za obavljanje djelatnosti banaka u sektoru obveznica SSA.
717
U tom pogledu valja podsjetiti i na to da se ne može smatrati da činjenica da bi bez predmetnog ograničenja neku aktivnost bilo teže provesti, ili bi je bilo manje profitabilno provesti, istog čini „objektivno neophodnim”, što je preduvjet da ga se može kvalificirati akcesornim (presuda od 11. rujna 2014., MasterCard i dr./Komisija, C‑382/12 P, EU:C:2014:2201, t. 91.).
718
S druge strane, kao što je to već istaknuto u točkama 703. do 705. ove presude, postupanja o kojima je riječ provodio je ograničen broj banaka koje posluju u sektoru obveznica SSA, na temelju čega se s dovoljnom sigurnosti može zaključiti da su sve banke koje posluju u tom sektoru mogle obavljati svoju djelatnost a da se ne upuste u takva postupanja.
719
U dijelu u kojem se društva Crédit agricole i Credit Suisse pozivaju na „legitimnu”, „pozitivnu” ili „ključnu i neophodnu prirodu za dobro funkcioniranje tržišta i općenitije pružanje usluga klijentima”, valja istaknuti da se čini da se tu argumentaciju, čak i ako se razlikuje od one koja se temelji na „povoljnim” ili nužnim posljedicama svih ili dijela predmetnih postupanja, može shvatiti na način da upućuje na rješenje koje je Sud primijenio u presudi od 19. veljače 2002., Wouters i dr. (C‑309/99, EU:C:2002:98, t. 97.).
720
Međutim, društvo Crédit agricole ne podnosi elemente kojima bi se dokazalo da se obrazloženje iz navedene presude treba primijeniti u ovom predmetu (vidjeti po analogiji presudu od 27. veljače 2020., Komisija/Belgija (Računovođe), C‑384/18, EU:C:2020:124, t. 49.).
721
U tom pogledu, činjenicom na koju se poziva društvo Credit Suisse i koju je Komisija odbila u uvodnim izjavama 707. do 713. pobijane odluke, a prema kojoj su na nelikvidnom i netransparentnom tržištu obveznica SSA banke o kojima je riječ sustavno bile u nepovoljnom položaju u pogledu obaviještenosti u odnosu na druge ugovorne strane koje nisu bile stalno prisutne na tržištu (smart money clients) i prema kojoj su stoga trebale nadoknaditi taj nedostatak informacija traženjem informacija kod određenog broja izvora, osobito kod trgovaca drugih banaka, ne može se spriječiti kvalifikacija „ograničenja s obzirom na cilj”, čak i ako je dokazana.
722
Naime, kao što to proizlazi iz točaka 124., 127. i 128. presude od 25. ožujka 2021., Lundbeck/Komisija (C‑591/16 P, EU:C:2021:243), i kao što se to u bitnome istaknulo u uvodnoj izjavi 737. pobijane odluke, ne može se prihvatiti da poduzetnici pokušavaju ublažiti učinke činjeničnih situacija za koje smatraju da su pretjerano nepovoljnije, kao što su eventualne asimetrije rizika koji postoje među subjektima na tržištu, sklapanjem tajnih sporazuma čiji je cilj popraviti te nepogodnosti. Naime, takve činjenične situacije ne mogu opravdati povredu članka 101. UFEU‑a, a još i manje postupanje za koje je utvrđeno da ima dovoljan stupanj štetnosti za tržišno natjecanje kako bi bilo kvalificirano kao „ograničenje s obzirom na cilj”.
723
To treba vrijediti tim više u ovom slučaju što su se, kao prvo, postupanja o kojima je riječ odvijala na štetu svih vrsta klijenata banaka o kojima je riječ, a ne samo na štetu „upućenih” klijenata (smart money clients), kao što to proizlazi iz uvodne izjave 710. pobijane odluke, što društvo Credit Suisse ne osporava.
724
Kao drugo, kao što to Komisija ističe u uvodnoj izjavi 709. pobijane odluke, pri čemu društvo Credit Suisse to ne osporava, vanjski čimbenici koji utječu na cijenu obveznica SSA politički su i gospodarski događaji koji utječu na kreditne rizike povezane s nekom zemljom, regijom ili sektorom, kao i vjerojatnost da će isti izdavatelj izdati nove obveznice. Usto, ne postoji nikakav razlog za to da, u današnje vrijeme trenutačnog pristupa informacijama i elektroničke komunikacije, određena skupina ulagatelja ima bolji pristup tim informacijama. Naposljetku, velika većina ulagatelja upravlja rasponom imovine koji uključuje dionice, obveznice i valute, dok se trgovci obveznicama SSA specijaliziraju za jednu kategoriju vrijednosnih papira te se od njih očekuje da su dobro obaviješteni o relevantnim vanjskim događajima.
725
Kao treće, banke o kojima je riječ nisu na tržištu obveznica SSA djelovale samo kao održavatelji tržišta te je bilo jasno da njihova uloga kao trgovaca nije bila samo „promicati likvidnost radi pružanja potpore njihovim klijentima koji žele trgovati obveznicama SSA”, kao što je to Komisija pravilno utvrdila u uvodnim izjavama 690. do 697. pobijane odluke.
726
Potonji razlog, razmatran zajedno s činjenicom, utvrđenom u uvodnoj izjavi 19. pobijane odluke, da na tržištu obveznica SSA ne postoje službeno imenovani održavatelji tržišta i da su stoga predmetne banke tu aktivnost provodile dobrovoljno, a da pritom nisu bile obvezne kotirati dvosmjerne cijene ni pregovarati s drugim ugovornim stranama, opravdava i to da se predmetne banke ne mogu pozvati na svoju ulogu održavatelja tržišta ni na s njome povezan rizik kako bi spriječile kvalifikaciju „ograničenja s obzirom na cilj”, kao što je to Komisija pravilno utvrdila u uvodnim izjavama 712. i 713. pobijane odluke.
727
Osim toga, sudska praksa navedena u točki 719. ove presude ne može se primijeniti kad je riječ o postupanjima koja, ne samo da imaju svojstven „učinak” barem potencijalnog ograničavanja tržišnog natjecanja time što ograničavaju slobodu djelovanja određenih poduzetnika, nego za to tržišno natjecanje pokazuju stupanj štetnosti zbog kojeg se može opravdano smatrati da je njihov sam „cilj” spriječiti ga, ograničiti ili narušiti. Stoga, samo ako se slijedom ispitivanja postupanja o kojem je riječ u određenom slučaju pokaže da to postupanje nema cilj sprečavanja, ograničavanja ili narušavanja tržišnog natjecanja, zatim treba utvrditi može li to postupanje biti obuhvaćeno tom sudskom praksom (vidjeti u tom smislu presude od 28. veljače 2013., Ordem dos Técnicos Oficiais de Contas, C‑1/12, EU:C:2013:127, t. 69.; od 4. rujna 2014., API i dr., C‑184/13 do C‑187/13, C‑194/13, C‑195/13 i C‑208/13, EU:C:2014:2147, t. 49. i od 23. studenoga 2017., CHEZ Elektro Bulgaria i FrontEx International, C‑427/16 i C‑428/16, EU:C:2017:890, t. 51., 53., 56. i 57. i od 21. prosinca 2023., European Superleague Company, C‑333/21, EU:C:2023:1011, t. 186.).
728
To se utvrđenje ne može dovesti u pitanje upućivanjem društva Credit Suisse, bez dodatnih objašnjenja, na cijelu presudu od 31. ožujka 1993, Ahlström Osakeyhtiö i dr./Komisija (C‑89/85, C‑104/85, C‑114/85, C‑116/85, C‑117/85 i C‑125/85 do C‑129/85, EU:C:1993:120), ili pak na točku 137. presude od 12. prosinca 2014., Eni/Komisija (T‑558/08, EU:T:2014:1080).
729
Stoga se društvo Credit Suisse ne može korisno pozvati na činjenicu da je cilj postupanja o kojima je riječ bio omogućiti četirima bankama koje su adresati pobijane odluke, kao i njihovim klijentima, osiguranje likvidnih sredstava po boljoj cijeni.
730
U tom pogledu valja podsjetiti i na to da članak 101. UFEU‑a, kao i druga pravila o tržišnom natjecanju iz Ugovora, nije namijenjen samo zaštiti neposrednih interesa potrošača, već i zaštiti neposrednih interesa konkurenata te zaštiti strukture tržišta, a time i samog tržišnog natjecanja (vidjeti po analogiji presudu od 19. ožujka 2015., Dole Food i Dole Fresh Fruit Europe/Komisija, C‑286/13 P, EU:C:2015:184, t. 125. i navedenu sudsku praksu).
731
Međutim, u ovom slučaju i kao što je to Komisija u bitnome istaknula u uvodnoj izjavi 742. pobijane odluke, nema nikakve dvojbe u to da se, iako su četiri banke kao adresati pobijane odluke, a preko njih i njihovi klijenti očito imali interes u postupanjima o kojima je riječ, tim postupanjima nanosila šteta ne samo konkurentima banaka o kojima je riječ na tržištu obveznica SSA i njihovim klijentima, nego i tržišnom natjecanju kao takvom.
732
Stoga je Komisija u uvodnim izjavama 704. do 713. te 735. do 737. pobijane odluke pravilno odbila argumente društava Crédit agricole i Credit Suisse koji se temelje na „nužnoj”, „legitimnoj”, „pozitivnoj” ili „ključnoj i neophodnoj” prirodi predmetnih postupanja kako bi se spriječila njihova kvalifikacija kao „ograničenja s obzirom na cilj”.
4) Zaključak o kvalifikaciji postupanja o kojima riječ kao „ograničenja s obzirom na cilj”
733
Komisija je ocjenjivanjem predmetnih postupanja, pri čemu je propisno uzela u obzir njihov sadržaj, ciljeve te gospodarski kontekst u kojem se nalaze, u uvodnoj izjavi 749. pobijane odluke pravilno utvrdila da sporazume i/ili usklađena djelovanja koji su opisani u odjeljku 4.2. pobijane odluke treba kvalificirati kao „ograničenje s obzirom na cilj” i da stoga nije njezina zadaća dokazati njihove protutržišne učinke, osobito one koji se odnose na stupanj neizvjesnosti koji postoji na tržištu obveznica SSA i koji proizlaze iz razmjene osjetljivih poslovnih informacija o kojoj je riječ.
734
Stoga prvi tužbeni razlog društva Crédit agricole i prvi tužbeni razlog društva Credit Suisse valja djelomično odbaciti kao nedopuštene i djelomično odbiti kao neosnovane.
4.
Četvrti tužbeni razlog društva Crédit agricole i treći tužbeni razlog društva Crédit Suisse, koji se temelje na nedostatnom obrazloženju i pogreškama u određivanju iznosa njihovih novčanih kazni
735
U okviru određivanja iznosa novčanih kazni izrečenih svakoj od banaka o kojima je riječ, Komisija je istaknula, kao prvo, da su te banke povrijedile članak 101. UFEU‑a namjerno ili barem iz nepažnje, što tu instituciju ovlašćuje da im izrekne novčanu kaznu u skladu s člankom 23. stavkom 2. Uredbe br. 1/2003 (uvodne izjave 874. do 886. pobijane odluke).
736
Kao drugo, u okviru provedbe Smjernica i, konkretnije, određivanja vrijednosti prihoda od prodaje koja služi kao polazišna točka za izračun osnovnog iznosa novčanih kazni (točke 13. do 18. Smjernica), Komisija je utvrdila, a da joj tužitelji u tom pogledu ne proturječe, da se financijskim proizvodima kao što su obveznice SSA ne ostvaruje prodaja u uobičajenom smislu tog pojma i da je stoga u ovom slučaju bilo primjereno izračunati zamjensku vrijednost za vrijednost prihoda od prodaje (uvodne izjave 889. i 890. pobijane odluke).
737
Kao treće, Komisija je za svaku od banaka o kojima je riječ izračunala osnovni iznos njihove novčane kazne time što je najprije utvrdila udio od 16 % njihovih zamjenskih vrijednosti na temelju težine sporne povrede (u daljnjem tekstu: multiplikacijski koeficijent težine) (točke 1. do 23. Smjernica) (odjeljak 8.2.4.1.; uvodne izjave 939. do 949. pobijane odluke), zatim ga je pomnožila s koeficijentom trajanja svojstvenim svakoj od njih (u daljnjem tekstu: multiplikacijski koeficijent trajanja) (točka 24. Smjernica) (odjeljak 8.2.4.2.; uvodne izjave 950. i 951.) te mu je naposljetku dodala dodatni iznos od 16 % na ime odvraćanja (točka 24. Smjernica) (odjeljak 8.2.4.3.; uvodne izjave 952. do 954.).
738
Kao četvrto, Komisija je prilagodila osnovni iznos izračunan za svaku od predmetnih banaka (točke 27. do 35. Smjernica). Na temelju toga ni za jednu od tih banaka nije utvrdila otegotne ni olakotne okolnosti. Suprotno tomu, osnovne iznose društva BofA i društva Crédit agricole pomnožila je s posebnim odvraćajućim koeficijentima, odnosno 1,3 i 1,2 (u daljnjem tekstu: poseban odvraćajući koeficijent) (točke 30. i 31. Smjernica) (uvodne izjave 955. do 966. pobijane odluke).
739
U okviru prvog, trećeg, četvrtog i petog dijela četvrtog tužbenog razloga društva Crédit agricole i u okviru trećeg tužbenog razloga društva Credit Suisse, koji se sastoji od četiri dijela, tužitelji osporavaju osnovni iznos novčanih kazni koje su im izrečene, i to u biti na pet osnova.
740
Kao prvo, u okviru prvog dijela svojeg trećeg tužbenog razloga društvo Credit Suisse prigovara Komisiji da je povrijedila svoju obvezu obrazlaganja u pogledu podataka upotrijebljenih za izračun zamjenske vrijednosti.
741
Kao drugo, u okviru trećeg dijela četvrtog tužbenog razloga društva Crédit agricole i u okviru drugog dijela trećeg tužbenog razloga društva Credit Suisse, tužitelji prigovaraju Komisiji povredu Smjernica u pogledu načina određivanja zamjenske vrijednosti.
742
Kao treće, u okviru prvog dijela svojeg četvrtog tužbenog razloga, društvo Crédit agricole prigovara Komisiji povredu točke 13. Smjernica, načela dobre uprave, kao i obveze obrazlaganja jer je odlučila da 2014., posljednju punu godinu sudjelovanja te banke u spornoj povredi, neće utvrditi kao referentno razdoblje za izračun zamjenske vrijednosti.
743
Kao četvrto, u okviru četvrtog dijela četvrtog tužbenog razloga društva Crédit agricole i u okviru trećeg dijela trećeg tužbenog razloga društva Credit Suisse, tužitelji prigovaraju Komisiji da je počinila pogreške u ocjeni prilikom određivanja multiplikacijskog koeficijenta težine.
744
Kao peto, u okviru petog dijela četvrtog tužbenog razloga društva Crédit agricole i u okviru četvrtog dijela trećeg tužbenog razloga društva Credit Suisse, tužitelji prigovaraju Komisiji da je počinila pogreške u ocjeni prilikom određivanja multiplikacijskog koeficijenta trajanja.
745
Osim toga, u okviru drugog i četvrtog dijela svojeg četvrtog tužbenog razloga, društvo Crédit agricole osporava prilagodbe koje je Komisija provela u pogledu osnovnog iznosa novčane kazne koja mu je izrečena.
746
Konkretnije, prigovara Komisiji da je počinila, s jedne strane, povredu načela jednakog postupanja prilikom određivanja posebnog odvraćajućeg koeficijenta i, s druge strane, pogreške u ocjeni prilikom ispitivanja olakotnih okolnosti koje su mu se trebale priznati.
747
Te će se kritike ispitati uzastopno i redoslijedom navedenim u točkama 739. do 746. ove presude, koji slijedi metodologiju utvrđenu u Smjernicama. Tako će se najprije ispitati određivanje osnovnog iznosa novčane kazne, a zatim njegove prilagodbe.
a)
Kritike koje se odnose na osnovni iznos novčanih kazni izrečenih društvima Crédit agricole i Credit Suisse
1) Kritike koje se odnose na iznos zamjenske vrijednosti
748
Kao što se to navodi u točki 736. ove presude, Komisija je smatrala da je za potrebe određivanja iznosa novčane kazne svake od banaka o kojima je riječ bilo primjereno izračunati zamjensku vrijednost.
749
S obzirom na posebnu prirodu obveznica SSA, Komisija je u uvodnoj izjavi 892. pobijane odluke navela da kao polazišnu točku za izračun zamjenske vrijednosti valja uzeti nominalnu količinu i zamišljenu vrijednost (u daljnjem tekstu: nominalni iznosi) obveznica SSA kojima su predmetne banke trgovale tijekom njihova pojedinačnog razdoblja sudjelovanja u spornoj povredi.
750
Komisija je u tu svrhu utvrdila godišnje nominalne iznose obveznica SSA o kojima je svaka predmetna banka pregovarala s drugim ugovornim stranama koje se nalaze u EGP‑u tijekom svojeg razdoblja sudjelovanja u spornoj povredi, u skladu sa sljedećom metodom: „[z]amišljeni iznosi kojima se trgovalo tijekom razdoblja pojedinačnog sudjelovanja u zabranjenom sporazumu utvrđeni su na godišnjoj razini na temelju faktora izračunanog s obzirom na trajanje pojedinačnog sudjelovanja, odnosno podjelom njihova ukupnog iznosa s brojem cijelih mjeseci sudjelovanja i zatim množenjem tog mjesečnog prosjeka s 12”. Tako je odlučila da neće uzeti u obzir nominalne iznose iz posljednje pune godine sudjelovanja svake predmetne banke u spornoj povredi te je odstupila od točke 13. Smjernica (uvodne izjave 893. do 894. pobijane odluke).
751
Komisija je u uvodnoj izjavi 896. pobijane odluke zatim istaknula da se obveznicama SSA trgovalo na sekundarnom tržištu po cijeni koja je bila izražena u postotku njihova nominalnog iznosa. Iz toga je zaključila da se prihod od tih transakcija odražava u razlici između kupovne i prodajne cijene svake obveznice SSA koju su trgovci kupili i zatim preprodali (bid‑ask spread) i da tu razliku valja uzeti u obzir za potrebe izračuna zamjenske vrijednosti.
752
Komisija je u tu svrhu smatrala da godišnje nominalne iznose utvrđene za svaku banku o kojoj je riječ valja pomnožiti s faktorom koji se temelji na toj razlici (u daljnjem tekstu: faktor prilagodbe), odnosno prosječnoj razlici svojstvenoj svakoj banci i smanjenoj za pola kako bi se uzela u obzir činjenica da svaka transakcija kupnje ili prodaje koju je banka izvršila predstavlja samo polovicu cijele transakcije kupnje i ponovne prodaje obveznice SSA (uvodne izjave 897. do 899. pobijane odluke).
753
Kako bi utvrdila faktor prilagodbe svojstven svakoj banci, kao prvo, Komisija je odlučila upotrijebiti 33 kategorije reprezentativnih obveznica SSA, koje je izdalo osam izdavatelja i koje su podijeljene na pet razreda dospijeća (od 0 do 3 godine, od 3 do 5 godina, od 5 do 7 godina, od 7 do 10 godina i više od 10 godina), uzimajući u obzir očitovanja predmetnih banaka nakon dopisa o novčanim kaznama (uvodne izjave 902. do 931. pobijane odluke).
754
Kao drugo, Komisija je za svaku banku i svaki dan njezina sudjelovanja u povredi na sljedeći način dnevnu razliku u skladu s metodom navedenom u uvodnoj izjavi 901. pobijane odluke:
755
Ta se dnevna razlika stoga za svaku banku o kojoj je riječ sastojala od prosječne dnevne razlike za svaku od 33 kategorija obveznica SSA koje su se uzele u obzir, ponderirane prema nominalnim iznosima kojima je ta banka trgovala po izdavatelju i po dospijeću.
756
Za potrebe određivanja razlike za svaku kategoriju reprezentativne obveznice SSA, Komisija je upotrijebila javne podatke objavljene na platformi Bloomberg koje je smatrala prikladnima i provjerljivima (uvodne izjave 903., 926. i 927. pobijane odluke).
757
Na toj se platformi za svaku od kategorija reprezentativnih obveznica SSA može dobiti uvid u prosječnu tržišnu razliku na kraju svakog dana (end‑of‑day spread), izračunanu na temelju indeksa „Bloomberg BGN composite price source” (u daljnjem tekstu: podaci BGN), koja se temelji na obvezujućim i okvirnim ponudama većeg broja brokera (uvodna izjava 903. i bilješka 1060. pobijane odluke).
758
Kao treće, Komisija je za svaku banku o kojoj je riječ izračunala konačnu razliku na temelju običnog prosjeka dnevnih razlika, koje odgovaraju danima njezina sudjelovanja u spornoj povredi (804 dana odnosno 574 radnih dana za društvo Crédit agricole te 1738 dana odnosno 1242 radna dana za društvo Credit Suisse), u skladu s metodom navedenom u uvodnoj izjavi 900. pobijane odluke, na sljedeći način:
759
Komisija je u uvodnim izjavama 904. i 905. pobijane odluke tako za društvo Crédit agricole utvrdila konačnu razliku od [0,120 % – 0,140 %] i, prema tome, faktor prilagodbe od [0,060 % – 0,070 %] (iznos smanjen za pola), zaokružen na nižu treću decimalu, što odgovara zamjenskoj vrijednosti od 6501321 eura. Za društvo Credit Suisse utvrdila je konačnu razliku od [0,190 % – 0,210 %] i, prema tome, faktor prilagodbe od [0,095 % – 0,105 %] (iznos smanjen za pola), zaokružen na nižu treću decimalu, što odgovara zamjenskoj vrijednosti od 12890852 eura.
760
Pojedinosti tih izračuna iznesene su u povjerljivom prilogu pobijanoj odluci, svojstvenom svakoj banci o kojoj je riječ i dostavljenom samo toj banci.
761
S jedne strane, društvo Credit Suisse upravo u tom kontekstu prigovara Komisiji da je povrijedila svoju obvezu obrazlaganja jer mu nije dostavila elemente na temelju kojih bi moglo procijeniti sadržava li metoda izračuna novčane kazne pogrešku i, s druge strane, društva Crédit agricole i Credit Suisse u bitnome prigovaraju Komisiji da je povrijedila Smjernice jer podaci koje je ta institucija uzela u obzir ne predstavljaju „najbolje raspoložive podatke” u smislu točke 15. Smjernica i stoga ne odražavaju ekonomsku važnost sporne povrede.
i) Kritika društva Credit Suisse, koja se temelji na nedostatku u obrazloženju izračuna novčane kazne
762
U okviru prvog dijela svojeg trećeg tužbenog razloga društvo Credit Suisse prigovara Komisiji da je povrijedila svoju obvezu obrazlaganja jer mu „pobijana odluka ne pruža dovoljno informacija da ponovi izračun faktora prilagodbe”.
763
Komisija mu nije, s jedne strane, proslijedila podatke BGN koji se odnose na reprezentativne obveznice SSA koje su se uzele u obzir te nije, s druge strane, ažurirala oznake International Securities Identification Number (ISIN) tih obveznica SSA, koje su izmijenjene nakon slanja dopisa o novčanim kaznama.
764
Osim toga, društvo Credit Suisse tvrdi da je pokušalo ponoviti Komisijine izračune i da nije utvrdilo faktor prilagodbe od [0,095 % – 0,105 %], kako ga je utvrdila Komisija, nego od [0,095 % – 0,105 %] (razlika od jednu tisućinku postotnog boda manje).
765
Društvo Credit Suisse ovim prvim dijelom u bitnome prigovara Komisiji da nije dostavila potrebne podatke na temelju kojih bi ono moglo provjeriti sadržava li pobijana odluka i, konkretnije, njezin dio koji se odnosi na izračun faktora prilagodbe, nedostatak kojim bi se mogla dovesti u pitanje valjanost izračuna novčane kazne koja mu je izrečena.
766
Kad je riječ, kao prvo, o tvrdnji društva Credit Suisse, koja se temelji na nenavođenju ažuriranih oznaka ISIN u pobijanoj odluci, najprije valja istaknuti da Komisija ne može valjano tvrditi da se „sudskom praksom, [odnosno] presudom od 15. srpnja 2021., Komisija/Landesbank Baden‑Württemberg i SRB (C‑584/20 P i C‑621/20 P, EU:C:2021:601, t. 105.), ne zahtijeva da pobijana odluka sadržava informacije na temelju kojih bi društvo Credit Suisse moglo ponoviti [njezine] izračune”.
767
Naime, osim činjenice da je točka 105. presude od 15. srpnja 2021., Komisija/Landesbank Baden‑Württemberg i SRB (C‑584/20 P i C‑621/20 P, EU:C:2021:601), složenija nego što na to upućuje Komisija, Sud je u više navrata odlučio da, iako ta institucija nije obvezna navesti sve brojke koje se odnose na svaki međukorak načina izračuna novčane kazne izrečene na temelju članka 101. UFEU‑a, ona ipak mora objasniti način na koji je odvagivala i ocjenjivala čimbenike koje je uzela u obzir (vidjeti presudu od 10. srpnja 2019., Komisija/Icap i dr., C‑39/18 P, EU:C:2019:584, t. 31. i navedenu sudsku praksu).
768
U tom smislu, u kontekstu sličnom kontekstu ovog slučaja, Opći sud odlučio je da je bitno da obrazloženje pobijane odluke omogući tužitelju da provjeri je li zamjenska vrijednost koju je Komisija odabrala bila možda zahvaćena nedostatkom koji bi omogućio da joj se ospori valjanost (presuda od 24. rujna 2019., HSBC Holdings i dr./Komisija, T‑105/17, EU:T:2019:675, t. 346.).
769
Međutim, valja utvrditi da je Komisija u pobijanoj odluci i, konkretnije, u njezinu prilogu, omogućila društvu Credit Suisse da precizno utvrdi reprezentativne obveznice SSA koje je uzela u obzir za izračun faktora prilagodbe, iako nije navela ažurirane oznake ISIN tih obveznica SSA.
770
Naime, iz priloga pobijanoj odluci, naslovljenog „Annex to Decision AT.40346 SSA bonds (Credit Suisse) (confidential data)”, jasno proizlazi da je Komisija društvu Credit Suisse omogućila da provjeri osnovanost njezinih izračuna jer je, osim godišnjeg nominalnog iznosa transakcija te banke (tablica 1.), navela i sastavne elemente faktora prilagodbe, odnosno ponderiranje po izdavatelju (tablica 2.), ponderiranje po dospijeću (tablica 3.) i matricu ponderiranja (tablica 4.).
771
Usto, kad je riječ o utvrđivanju reprezentativnih obveznica koje su se uzele u obzir za izračun faktora prilagodbe društva Credit Suisse, Komisija je za svaku od 33 kategorija obveznica o kojima je riječ (tablice 5. do 12.) navela tablicu u sljedećem obliku:
772
Komisija je u toj tablici za svaku od tih 33 kategorija obveznica SSA utvrdila nekoliko konkretnih obveznica SSA koje obuhvaćaju različita razdoblja sporne povrede, na temelju čega je utvrdila 88 konkretnih obveznica SSA, kao što je to istaknulo društvo Credit Suisse.
773
Kao što je to pravilno tvrdila Komisija, na temelju takvog se prikaza za svako razdoblje sporne povrede kojemu su utvrđeni datum početka i datum završetka mogu dovoljno precizno utvrditi izdavatelj obveznice SSA o kojoj je riječ, kuponska stopa i datum dospijeća, što je društvo Credit Suisse uostalom izričito priznalo u točki 82. svoje replike.
774
Stoga se Komisiji ne može valjano prigovoriti da je povrijedila svoju obvezu obrazlaganja jer u pobijanoj odluci nije navela ili nije ažurirala oznake ISIN reprezentativnih obveznica SSA koje su se uzele u obzir za izračun faktora prilagodbe.
775
Osim toga, može se istaknuti da se u izvješću društva Compass Lexecon od 7. srpnja 2021., priloženom tužbi društva Credit Suisse i naslovljenom „Economic report on the calculation of Credit Suisse’s bid‑ask spread adjustement factor” (Gospodarsko izvješće o izračunu faktora prilagodbe razlike društva Credit Suisse), navodi da je ta banka na temelju pobijane odluke i njezina priloga ili dopisa o novčanim kaznama mogla sa sigurnošću utvrditi oznaku ISIN za 85 od 88 reprezentativnih obveznica SSA koje su se uzele u obzir za izračun faktora prilagodbe.
776
Kad je riječ o preostalim trima reprezentativnim obveznicama SSA, društvo Credit Suisse u istom izvješću navodi da je svaka od njih mogla imati dvije oznake ISIN. Međutim, istaknulo je da je „za svaku od njih postojala samo jedna oznaka ISIN koja je odgovarala obveznici za koju su na BGN‑u bili dostupni podaci o kupovnoj i prodajnoj cijeni”.
777
Iz toga proizlazi da je društvo Credit Suisse bez poteškoća moglo shvatiti da je Komisija, koja je navela da je podatke koje je uzela u obzir za izračune faktora prilagodbe izvukla iz podataka BGN, upotrijebila obveznice SSA za koje su podaci bili dostupni.
778
Usto, iz izvješća društva Compass Lexecon od 11. veljače 2022., naslovljenog „The inability to replicate the calculation of Credit Suisse’s bid‑ask spread adjustement factor” (Nemogućnost ponavljanja izračuna faktora prilagodbe razlike društva Credit Suisse), proizlazi da je, „neovisno o kombinaciji oznaka ISIN u nastavku koje su upotrijebljene za te reprezentativne obveznice, ukupna prosječna razlika koju smo izračunali i dalje [ista]”.
779
Prema tome, unatoč mogućim nepreciznostima u pobijanoj odluci i njezinu prilogu ili dopisu o novčanim kaznama za koje sâmo društvo Credit Suisse priznaje da ne mijenjaju rezultat izračuna, ta je banka mogla utvrditi sve reprezentativne obveznice SSA koje je Komisija uzela u obzir za izračun faktora prilagodbe i provjeriti njihovu točnost i osnovanost.
780
Kad je riječ, kao drugo, o tvrdnji društva Credit Suisse, koja se temelji na tome da u pobijanoj odluci ne postoje podaci koji su se uzeli u obzir u izračunu faktora prilagodbe, odnosno podaci BGN za reprezentativne obveznice SSA koje su se uzele u obzir za izračun tog faktora, ni na temelju te činjenice ne može se utvrditi Komisijina povreda obveze obrazlaganja pobijane odluke.
781
U tom pogledu valja podsjetiti na to da obrazloženje akta Unije ne mora sadržavati napomenu o svim pravnim i činjeničnim elementima koji su relevantni, s obzirom na to da se, s jedne strane, dostatnost obrazloženja mora ocjenjivati ne samo s obzirom na tekst akta nego i na njegov kontekst te na sva pravna pravila kojima se uređuje dotično područje i da se, s druge strane, propisno treba uzeti u obzir činjenica da je akt koji negativno utječe donesen u kontekstu poznatom adresatu (vidjeti u tom smislu presudu od 15. srpnja 2021., Komisija/Landesbank Baden‑Württemberg i SRB, C‑584/20 P i C‑621/20 P, EU:C:2021:601, t. 104. i navedenu sudsku praksu).
782
Naime, u ovom se slučaju u točki 774. ove presude već utvrdilo da su u pobijanoj odluci dovoljno precizno utvrđene reprezentativne obveznice SSA koje su se uzele u obzir za izračun faktora prilagodbe.
783
Usto, kao što to proizlazi iz uvodne izjave 927. pobijane odluke i što društvo Credit Suisse nije osporavalo, podaci BGN javni su podaci te su stoga dostupni društvu Credit Suisse.
784
Prema tome, Komisija u pobijanoj odluci nije trebala navesti sve dnevne podatke BGN za sve reprezentativne obveznice SSA koje su se uzele u obzir za izračun faktora prilagodbe.
785
Osim toga, činjenicom da društvo Credit Suisse nije moglo ponoviti Komisijin izračun faktora prilagodbe u ovom se slučaju ne može dokazati da je pobijana odluka u tom pogledu nedovoljno obrazložena.
786
Naime, Komisija je u svojem odgovoru na repliku vrlo detaljno navela, a da joj društvo Credit Suisse na raspravi nije proturječilo, da je drukčiji rezultat koji je dobila ta banka posljedica njezinih dviju pogreški u računanju povezanih s pogrešnom primjenom tablica 5. i 8. iz priloga pobijanoj odluci koje se odnose na kategorije obveznica SSA koje su izdali EIB odnosno BNG.
787
Naposljetku, čak i ako se, suprotno naslovu i tekstu prvog dijela svojeg trećeg tužbenog razloga, društvo Credit Suisse poziva na činjenicu da mu Komisija tijekom upravnog postupka nije dostavila podatke BGN za reprezentativne obveznice SSA koje su se uzele u obzir za izračun faktora prilagodbe ni njihove ažurirane oznake ISIN, takva kritika nije povezana s nedostatkom u obrazloženju pobijane odluke koji se ističe u okviru ovog dijela.
788
S obzirom na prethodno navedeno, prvi dio trećeg tužbenog razloga društva Credit Suisse valja odbiti kao neosnovan.
ii) Kritike društava Crédit agricole i Credit Suisse, koje se temelje na povredama Smjernica
789
U okviru kritika društava Crédit agricole i Credit Suisse, koje se temelje na povredama Smjernica prilikom određivanja zamjenske vrijednosti, te dvije banke zajedno ili pojedinačno prigovaraju Komisiji, najprije, da se oslonila na skup reprezentativnih obveznica SSA i da stoga nije upotrijebila metodologiju izračuna razlike na temelju podataka o njihovim vlastitim transakcijama (drugi argument trećeg dijela četvrtog tužbenog razloga društva Crédit agricole i drugi argument drugog dijela trećeg tužbenog razloga društva Credit Suisse), zatim, da je za potrebe izračuna konačne razlike svake od banaka o kojima je riječ provela fiksno ponderiranje obveznica SSA koje su se uzele u obzir za cijelo razdoblje povrede i za sve te banke (prvi argument trećeg dijela četvrtog tužbenog razloga društva Crédit agricole), i naposljetku, da je upotrijebila podatke BGN kojima su se precijenile razlike za obveznice SSA (treći argument trećeg dijela četvrtog tužbenog razloga društva Crédit agricole i prvi argument drugog dijela trećeg tužbenog razloga društva Credit Suisse). Podredno, društvo Credit Suisse prigovara Komisiji da mu je pripisala nominalne iznose drugih banaka (treći argument drugog dijela njegova trećeg tužbenog razloga).
790
Te će se četiri kritike ispitati uzastopno.
– Kritike društava Crédit agricole i Credit Suisse, koje se temelje na tome da je Komisija odbila primijeniti metodologiju izračuna razlike koja se temelji na podacima iz njihovih vlastitih transakcija
791
Najprije valja podsjetiti na to da je, kao što se to već ističe u točkama 748. do 760. ove presude, Komisija smatrala korisnim u pobijanoj odluci, za potrebe određivanja osnovnog iznosa novčane kazne, upotrijebiti zamjensku vrijednost, određenu množenjem godišnjih nominalnih iznosa obveznica SSA kojima je svaka banka o kojoj je riječ trgovala tijekom razdoblja svojeg sudjelovanja u spornoj povredi s faktorom prilagodbe, izračunanim primjenom 50 % konačne razlike svojstvene svakoj od tih banaka, izračunane na temelju običnog prosjeka ponderirane dnevne razlike za 33 kategorije reprezentativnih obveznica SSA kojima se trgovalo tijekom razdoblja njezina sudjelovanja u toj povredi.
792
Iz uvodne izjave 902. pobijane odluke, u vezi s točkama 18. do 22. dopisa o novčanim kaznama upućenih društvima Crédit agricole i Credit Suisse, na koje se upućuje u toj uvodnoj izjavi, proizlazi da je Komisija uzela u obzir uzorak od 33 kategorija obveznica SSA koje je izdalo osam izdavatelja, koji su se nalazili među prvih deset izdavatelja, po nominalnim iznosima kojima su trgovale najmanje tri banke i koji su podijeljeni na pet razreda dospijeća. Taj odabir objašnjava razlozima koji se temelje na velikom broju izdavatelja obveznica SSA na tržištu, od kojih su neki vrlo mali, i praktičnim razlozima, pri čemu ističe da su za svaki dan razdoblja povrede odabrane reprezentativne obveznice SSA jednake za sve banke i proizlaze iz raščlambe nominalnih iznosa kojima se trgovalo po dospijeću i po izdavatelju, a koju su dostavile banke.
793
Komisija je u uvodnim izjavama 930. i 931. pobijane odluke navela i da je prilagodila ponderiranje izdavatelja i dospijeća upotrijebljenih u njezinu uzorku u odnosu na prvotno primijenjeno ponderiranje u svakom dopisu o novčanim kaznama, i to kako bi uzela u obzir očitovanja društava BofA, Crédit agricole i Credit Suisse o tim dopisima.
794
U tom pogledu, kad je riječ o društvu Crédit agricole, Komisija je navela da je uzela u obzir raščlambu obveznica SSA koje je držala ta banka po izdavateljima i po dospijećima, kako ju je dostavila ona sama. Ta je raščlamba prikazana u tablicama 2. i 3. priloga pobijanoj odluci koje nije dostavila ta banka u prilogu tužbi, nego Komisija u prilogu svojem odgovoru na tužbu. U tim dvjema tablicama, naslovljenima „Weight per issuer (Crédit agricole)” i „Weight per maturity (Crédit agricole)”, bilo je navedeno sljedeće:
795
Komisija je podatke iz tih tablica 2. i 3. unakrsno usporedila kako bi utvrdila svoju matricu za izračun faktora prilagodbe, prikazanu u tablici 4. priloga pobijanoj odluci, na koju su se primijenili podaci BGN za svaki dan sudjelovanja društva Crédit Agricole u spornoj povredi.
796
Osim toga, Komisija je u prilogu pobijanoj odluci navela da u uzorak nije uključila obveznice SSA koje je izdala Agence française de développement (Francuska razvojna agencija, AFD) koja se nalazi samo među prvih deset izdavatelja društva Crédit agricole, ali ne i među prvih deset izdavatelja drugih stranaka.
797
Kad je riječ o društvu Credit Suisse, Komisija je navela pojašnjenja slična onima u točkama 794. i 795. ove presude, koja ta banka ipak ne osporava u okviru svoje tužbe.
798
U okviru drugog argumenta trećeg dijela svojeg četvrtog tužbenog razloga, društvo Crédit agricole tvrdi da je Komisija odstupila od točke 15. Smjernica jer nije upotrijebila „najbolje raspoložive podatke” kad je primijenila uzorak od 33 kategorija obveznica SSA koje smatra reprezentativnima, ali ne objašnjava jesu li obveznice SSA o kojima je pregovarala ta banka stvarno reprezentativne.
799
Stoga, prema tvrdnjama društva Crédit agricole, gotovo 99 % obveznica SSA koje je Komisija uzela u obzir „nije bilo predmet trgovanja [te banke] ni u jednom trenutku tijekom razdoblja njezina sudjelovanja u navodnoj povredi ni na dan na koji su navodno bile reprezentativne”, tako da obveznice SSA koje su se uzele u obzir u odnosu na tu banku ne odražavaju njezinu stvarnu aktivnost trgovanja.
800
Prema tome, Komisija je trebala upotrijebiti obveznice SSA kojima je društvo Crédit agricole stvarno trgovalo tijekom razdoblja sudjelovanja u spornoj povredi, tim više što je raspolagala pojedinostima o njima i što takav pristup ne bi zahtijevao puno više izračuna. Podredno, Komisija je jednostavno trebala odabrati obveznice kojima je društvo Crédit agricole najčešće trgovalo tijekom razdoblja sudjelovanja u spornoj povredi, što bi također predstavljalo relativno malo dodatnog posla te bi dovelo do puno reprezentativnijeg rezultata.
801
U istom smislu, u okviru drugog argumenta drugog dijela svojeg trećeg tužbenog razloga, društvo Credit Suisse tvrdi da je Komisija izračun njegove konačne razlike trebala temeljiti na podacima o njegovim vlastitim transakcijama, u skladu s alternativnom metodologijom navedenom u izvješću društva Compass Lexecon od 8. siječnja 2021., naslovljenom „Economic response to the EC’s Letter” (Gospodarski odgovor na Komisijin dopis, u daljnjem tekstu: drugo izvješće društva Compass Lexecon), koje je ta banka podnijela tijekom upravnog postupka i u prilogu svojoj tužbi.
802
Ta bi metodologija, koju je Komisija odbila u uvodnim izjavama 923. i 924. pobijane odluke, odrazila prirodu trgovanja obveznicama SSA izvan uređenog tržišta, kao i činjenicu da su razlike društva Credit Suisse bile manje od onih koje su proizašle iz podataka BGN.
803
Naime, alternativna metodologija koju predlaže društvo Credit Suisse temelji se na podacima o transakcijama te banke koje su tijekom određenog razdoblja bile predmet najmanje jedne kupnje i jedne prodaje, odnosno o „savršeno uravnoteženim” transakcijama kad su teorijski iznosi transakcija kupnje i prodaje bili jednaki ili o „djelomično uravnoteženim” transakcijama kad su ti iznosi bili različiti. Na temelju tih podataka društvo Credit Suisse izračunalo je, za svaku obveznicu SSA i svaki vremenski okvir, prosječnu kupovnu i prosječnu prodajnu cijenu koje se temelje na ponderiranom prosjeku cijena svih transakcija koje su potpuno ili djelomično uravnotežene. Usto je uzelo u obzir razliku između prosječnih kupovnih i prodajnih cijena kako bi procijenilo razliku između ponuđene i tražene cijene koju je stvarno moglo ostvariti.
804
Osim toga, prema mišljenju društva Credit Suisse, njegova alternativna metodologija ne sadržava nedostatke koje je Komisija navela u uvodnim izjavama 923. i 924. pobijane odluke. Kao prvo, prosječno vrijeme od 107 minuta između dnevnih transakcija kupnje i prodaje u okviru „djelomično uravnoteženih” transakcija ne bi bilo dovoljno da njegovu metodologiju izračuna učini manje prikladnom od Komisijine. Kao drugo, činjenica da se „djelomično uravnotežene” transakcije ne odnose na iste iznose ne bi dovela do iskrivljenog mjerenja. Naime, razlike između „uravnoteženih” i „djelomično uravnoteženih” transakcija bile bi vrlo slične, što bi dovelo do minimalnog iskrivljenja. Kao treće, Komisijina tvrdnja prema kojoj „uravnotežene transakcije” ne predstavljaju reprezentativni uzorak nije točna s obzirom na sličnost razlika navedenih u prethodnoj rečenici te nije relevantna jer su „medijalne cijene proizašle iz podataka BGN vrlo slične medijalnim cijenama proizašlima iz podataka o stvarnim transakcijama društva Credit Suisse”. Kao četvrto, Komisija je u svojoj prethodnoj praksi odlučivanja već upotrebljavala podatke o stvarnim prodajama te im davala prednost pred javno dostupno podacima.
805
Svim argumentima iznesenima u točkama 798. do 804. ove presude, društva Crédit agricole i Credit Suisse u bitnome prigovaraju Komisiji načelo upotrebe uzorka obveznica SSA kao mjerilo za potrebe izračuna faktora prilagodbe novčanih kaznih izrečenih u pobijanoj odluci, kao i, kad je riječ o društvu Crédit agricole, neobrazloženost i neprikladnost uzorka od 33 kategorija obveznica SSA koje je ta institucija uzela u obzir.
806
U tom pogledu najprije valja istaknuti da se točkom 15. Smjernica Komisiji nalaže da upotrijebi „najbolje raspoložive podatke” kako bi odredila vrijednost prihoda od prodaje koje je ostvario poduzetnik, kako je definirana u točki 13. tih smjernica i u skladu s točkom 16. navedenih smjernica.
807
Prema tome, u kontekstu ovog slučaja u kojem je Komisija odlučila odstupiti od točke 13. Smjernica te stoga nije odredila osnovni iznos novčane kazne upotrebom vrijednosti prihoda od prodaje robe ili usluga koje je ostvario poduzetnik, na koju se povreda izravno ili neizravno odnosi, točka 15. tih smjernica ne može se izravno primijeniti.
808
Usto, iz ustaljene sudske prakse proizlazi da Komisija raspolaže širokom diskrecijskom ovlasti u pogledu metode izračuna novčanih kazni u slučaju povrede pravila Unije u području tržišnog natjecanja (presuda od 10. srpnja 2019., Komisija/Icap i dr., C‑39/18 P, EU:C:2019:584, t. 25.).
809
Iako je točno da je Komisija samu sebe ograničila u izvršavanju te diskrecijske ovlasti time što je donijela Smjernice, ona može od njih odstupiti ako za to pruži razloge (vidjeti u tom smislu presudu od 10. srpnja 2019., Komisija/Icap i dr., C‑39/18 P, EU:C:2019:584, t. 29. i navedenu sudsku praksu).
810
Sud je u tom pogledu odlučio da se metoda opisana u Smjernicama, koja se temelji na tome da se za utvrđivanje osnovnog iznosa novčanih kazni koje treba izreći uzima u obzir vrijednost prihoda od prodaje proizvoda o kojima je riječ na koju se odnosi povreda, u posebnim okolnostima nekog predmeta ponekad može pokazati neprikladnom i da Komisija u istovrsnoj situaciji ima pravo pribjeći metodi izračuna različitoj od one opisane u Smjernicama (vidjeti u tom smislu presudu od 10. srpnja 2019., Komisija/Icap i dr., C‑39/18 P, EU:C:2019:584, t. 27.).
811
Iz toga proizlazi da se, pod uvjetom da svoj izbor obrazloži, ali i u dovoljnoj mjeri dokaže, Komisiji ne može uskratiti mogućnost da za potrebe određivanja osnovnog iznosa novčane kazne upotrijebi metodu kojom se uzimaju u obzir reprezentativni uzorci aktivnosti poduzetnika o kojima je riječ.
812
Činjenica da podaci proizašli iz tih reprezentativnih uzoraka nisu istovjetni podacima proizašlima iz analize njihovih vlastitih transakcija svojstvena je upotrijebljenoj metodi i ne može onemogućiti Komisiju da upotrijebi takvu metodu izračuna ako su uzorci koji su se uzeli u obzir stvarno reprezentativni.
813
U tom pogledu valja istaknuti da se u sudskoj praksi priznaje da vrijednost prihoda od prodaje iz točke 13. Smjernica ne predstavlja niti treba predstavljati savršeno točnu sliku važnosti povrede o kojoj je riječ, što na isti način vrijedi za zamjensku vrijednost za vrijednost prihoda od prodaje.
814
Naime, Sud je potvrdio metodologiju koju je Komisija utvrdila u točki 13. Smjernica i priznao da, s jedne strane, udio prihoda ostvaren robom ili uslugama na koje se odnosi povreda može biti samo pokazatelj opsega te povrede i odraziti njezinu ekonomsku važnost i da mu, s druge strane, ne treba pridati neproporcionalnu važnost (vidjeti u tom smislu presudu od 19. ožujka 2009., Archer Daniels Midland/Komisija, C‑510/06 P, EU:C:2009:166, t. 74. i 76. i navedenu sudsku praksu).
815
U istom smislu, Opći sud odlučio je da utvrđivanje novčane kazne u skladu s člankom 101. UFEU‑a nije precizan računski postupak (presude od 5. listopada 2011., Romana Tabacchi/Komisija, T‑11/06, EU:T:2011:560, t. 266. i od 15. srpnja 2015., SLM i Ori Martin/Komisija, T‑389/10 i T‑419/10, EU:T:2015:513, t. 436.).
816
Međutim, kad Komisija prilikom izvršavanja svoje široke diskrecijske ovlasti u pogledu metodologije izračuna novčane kazne ne odluči odstupiti od Smjernica u cijelosti, kao što joj se to dopušta točkom 37., nego samo, kao u ovom slučaju, od točke 13., ne može odstupiti od vodećih načela i logike na kojoj se temelje navedene smjernice (vidjeti u tom smislu presudu od 24. rujna 2019., HSBC Holdings i dr./Komisija, T‑105/17, EU:T:2019:675, t. 324. i 345.) te osobito od načela navedenog u njihovoj točki 15.
817
Stoga je njezina zadaća da prilikom provedbe metodologije koju utvrđuje, među ostalim, uzme u obzir najbolje raspoložive podatke, u pogledu kojih detaljan nadzor prava i činjenica provodi sud Unije (vidjeti u tom smislu presude od 8. prosinca 2011., Chalkor/Komisija, C‑386/10 P, EU:C:2011:815, t. 62. i od 24. rujna 2019., HSBC Holdings i dr./Komisija, T‑105/17, EU:T:2019:675, t. 348.).
818
Upravo u tom kontekstu valja ocijeniti je li Komisija obrazložila i u dovoljnoj mjeri opravdala činjenicu da je odbila metodologiju predviđenu u točki 13. Smjernica kako bi je zamijenila metodologijom na temelju koje je zamjensku vrijednost izračunala množenjem godišnjih nominalnih iznosa svake od banaka o kojima je riječ s faktorom prilagodbe, izračunanim na temelju uzorka od 33 kategorija obveznica SSA opisanog u uvodnoj izjavi 902. pobijane odluke.
819
U tom pogledu, kao prvo, valja utvrditi da je Komisija u uvodnim izjavama 887. do 890. pobijane odluke objasnila, a da tužitelji to ne osporavaju, razloge zbog kojih je zamjensku vrijednost uzela kao polazišnu točku za određivanje osnovnog iznosa novčane kazne.
820
Kad je riječ o upotrebi uzorka od 33 kategorija obveznica SSA koje je izdalo osam izdavatelja iz uvodne izjave 902. pobijane odluke, iz točaka 792. do 796. ove presude proizlazi da je Komisija ispunila svoju obvezu obrazlaganja u pogledu razloga zbog kojih je odabrala tih osam izdavatelja obveznica SSA, a odbila neke druge izdavatelje, osobito one koji se nalaze među prvih deset izdavatelja društva Crédit agricole, ali i u pogledu razloga zbog kojih je odabrala razdoblja dospijeća obveznica SSA koje je izdalo tih osam izdavatelja.
821
Kad je riječ, kao drugo, o osnovanosti odabira 33 kategorija obveznica SSA koje je Komisija uzela u obzir, a stoga i njihove reprezentativnosti, valja istaknuti da ih društvo Credit Suisse ne osporava. Društvo Crédit agricole pak ne dovodi u pitanje reprezentativnost tog uzorka u odnosu na sve banke uključene u spornu povredu, nego tvrdi da taj uzorak nije reprezentativan za njegovu vlastitu aktivnost.
822
Međutim, na prvom mjestu, iz stupca „Selected issuers” u tablici 2. priloga pobijanoj odluci, koja je navedena u točki 794. ove presude i koju društvo Crédit agricole ne osporava, proizlazi da izdavatelji koje je Komisija odabrala odgovaraju 78,8 % izdavatelja obveznica SSA u portfelju te banke.
823
Na drugom mjestu, valja istaknuti da tablice 3. i 4. priloga pobijanoj odluci, koje su navedene u točkama 794. i 795. ove presude i koje društvo Crédit agricole također ne osporava, pokazuju da je Komisija, na temelju matrice izračuna koju je utvrdila, na osam izdavatelja obveznica SSA koje je uzela u obzir u odnosu na sve banke o kojima je riječ primijenila ponderiranje dospijeća svojstveno svakoj od tih banaka, koje je utvrđeno s obzirom na podatke koje su navedene banke dostavile tijekom upravnog postupka.
824
Prema tome, uzorak od 33 kategorija obveznica SSA koji je odabrala Komisija dovoljno je reprezentativan za, među ostalim, aktivnost društva Crédit agricole, tim više što je Komisija u drugim fazama izračuna novčane kazne dodatno individualizirala zamjensku vrijednost utvrđenu za svaku banku.
825
Naime, faktor prilagodbe utvrđen za svaku banku pomnožen je s godišnjim nominalnim iznosima svojstvenima svakoj banci, koji obuhvaćaju sve obveznice SSA kojima su one trgovale, a ne samo nominalne iznose za 33 kategorije reprezentativnih obveznica SSA koje je Komisija uzela u obzir za izračun faktora prilagodbe.
826
Usto, utvrđenje dovoljne reprezentativnosti 33 kategorija obveznica SSA koje je Komisija uzela u obzir ne dovodi se u pitanje tvrdnjom društva Crédit agricole prema kojoj gotovo 99 % tih obveznica SSA „nije bilo predmet trgovanja [te banke] ni u jednom trenutku tijekom razdoblja njezina sudjelovanja u navodnoj povredi ni na dan na koji su navodno bile reprezentativne”.
827
Naime, valja utvrditi da ta tvrdnja nije potkrijepljena nijednim dokazom, pogotovo ne brojčanim, na temelju kojeg bi Opći sud mogao ocijeniti njezinu osnovanost.
828
Ako se društvo Crédit agricole tim argumentom poziva na činjenicu, koja nije dokazana, da ono nije pregovaralo ili je malo pregovaralo o svakoj od 86, a ne, u njegovu slučaju, 88 konkretnih obveznica SSA koje su se uzele u obzir u okviru svake od 33 kategorija reprezentativnih obveznica SSA, kako su navedene u točkama 771. i 772. ove presude, valja istaknuti da ta banka ne dokazuje po čemu se kupovne ili prodajne cijene različitih konkretnih obveznica SSA koje su se uzele u obzir za svaku od tih 33 kategorija reprezentativnih obveznica SSA razlikuju od kupovne ili prodajne cijene drugih obveznica SSA koje je izdao isti izdavatelj i koje imaju isto dospijeće kao one koje su se uzele u obzir za svaku od tih 33 kategorija.
829
Usto, s obzirom na elemente koji su na raspolaganju Općem sudu i, konkretno, tablice 2. do 4. priloga pobijanoj odluci, koje su sastavljene na temelju brojčanih elemenata koje je dostavilo samo društvo Crédit agricole tijekom upravnog postupka i koje ta banka ne osporava, osnovanost kritike društva Crédit agricole tim je manje dokazana jer reprezentativnost obveznice SSA znači da je banka mogla pregovarati o drugim obveznicama SSA, a da se pritom ne može kritizirati metodologija koju je slijedila Komisija.
830
Kad je riječ, kao treće, o alternativnim metodologijama izračuna koje predlažu društva Crédit agricole i Credit Suisse, valja utvrditi da te dvije banke kritiziraju Komisiju jer nije primijenila metodologiju izračuna faktora prilagodbe na temelju njihovih vlastitih transakcija i da, podredno, društvo Crédit agricole prigovara toj instituciji da nije primijenila metodologiju na temelju obveznica SSA kojima je ta banka najčešće trgovala tijekom razdoblja svojeg sudjelovanja u spornoj povredi.
831
Na prvom mjestu, metodologija na temelju transakcija društava Crédit agricole i Credit Suisse dovela bi do toga da Komisija, kao što je ona to pravilno istaknula u uvodnoj izjavi 923. pobijane odluke, prosječnu razliku izračuna upotrebom transakcija kupnje i prodaje ili prodaje i kupnje koje u najmanje dva pogleda nisu usporedive.
832
Naime, iz točaka 2.10. i 2.12. drugog izvješća društva Compass Lexecon proizlazi da se alternativna metodologija koju predlaže društvo Credit Suisse u biti temelji na djelomično uravnoteženim transakcijama (partially balanced trades) koje se definiraju kao transakcije koje se odnose na obveznice koje su trgovci društva Credit Suisse tijekom određenog razdoblja (dana, tjedna ili mjeseca) istodobno kupovali i prodavali.
833
Naime, s jedne strane, kao što je to samo društvo Credit Suisse priznalo u okviru svoje argumentacije koja se odnosi na Komisijinu upotrebu podataka BGN, važno je uzeti u obzir količinu kojom se trgovalo, koja može utjecati na razliku obveznica SSA kojima se trgovalo.
834
Stoga usporedba transakcija kupnje i prodaje s različitim iznosima može iskriviti izračun razlike, što je nedostatak koji ne sadržava Komisijina metodologija u skladu s kojom ona uspoređuje agregirane iznose s platforme Bloomberg, kao što to proizlazi iz bilješke 1084. pobijane odluke.
835
S druge strane, kao što to Komisija u bitnome ističe u uvodnoj izjavi 923. pobijane odluke, s obzirom na volatilnost cijena obveznica SSA, koju društvo Credit Suisse priznaje, usporedba cijena obveznica SSA koje se mogu odvojiti „po danu, tjednu ili mjesecu” (u skladu s definicijom djelomično uravnoteženih transakcija u drugom izvješću društva Compass Lexecon) može iskriviti izračun razlike.
836
U tom pogledu, činjenica koju je naglasilo društvo Credit Suisse da prosječno vrijeme između transakcija kupnje i prodaje u okviru dnevnih djelomično uravnoteženih transakcija iznosi 107 minuta nije dovoljna da se nadoknadi taj nedostatak.
837
Naime, na temelju te činjenice ne može se utvrditi koje je prosječno vrijeme za tjedne ili mjesečne transakcije koje su se također uzele u obzir u okviru djelomično uravnoteženih transakcija ni koji je udio dnevnih djelomično uravnoteženih transakcija u odnosu na tjedne i mjesečne djelomično uravnotežene transakcije.
838
Međutim, Komisijina metodologija ne sadržava ni taj nedostatak. Naime, u njezinoj se metodologiji uspoređuju agregirani iznosi s platforme Bloomberg koji se odnose na kupovne i prodajne cijene obveznica SSA i koji se izračunavaju istodobno, odnosno na kraju dana, kao što to proizlazi iz uvodne izjave 921. pobijane odluke, a društvo Credit Suisse to ne osporava.
839
Na drugom mjestu, metodologija koja se temelji na njihovim vlastitim transakcijama, koju predlažu društva Crédit agricole i Credit Suisse, dovela bi do toga da se Komisija treba osloniti na uzorak transakcija čija reprezentativnost nije dokazana.
840
Naime, iz tvrdnji društva Crédit agricole, navedenih u uvodnoj izjavi 926. pobijane odluke, proizlazi da ta banka ne može raspolagati svim cijenama svojih transakcija. Tako se tijekom upravnog postupka pozvala na činjenicu da, „s obzirom na to da ne postoje stvarne cijene transakcija na temelju kojih bi se mogla izračunati razlika, valja upotrijebiti razlike u cijenama indeksa (kao što je BGN) koji su istodobno specifični za obveznicu i određeno razdoblje”.
841
Isto tako, iz točke 2.12. drugog izvješća Compass Lexecon proizlazi da, ovisno o razdoblju, djelomično uravnotežene transakcije društva Credit Suisse, koje su se uzele kao mjerila za izradu tog izvješća, predstavljaju tek od 14,2 do 59,2 % transakcija te banke, dok potpuno uravnotežene transakcije predstavljaju tek od 1 do 2 %.
842
Međutim, društvo Credit Suisse ne može se valjano pozvati na alternativnu metodologiju izračuna koja se temelji na podacima koji se u određenim trenucima njegova sudjelovanja u spornoj povredi odnose na transakcije koje su reprezentativne za otprilike svega 15 % svih transakcija te banke.
843
Društvo Credit Suisse ne može osnovano zaključiti ni da, kad djelomično uravnotežene transakcije obuhvaćaju velik udio svih transakcija („od 14,2 % do 59,2 %” u skladu s točkom 2.27. drugog izvješća društva Compass Lexecon), ono može pretpostaviti da je skup transakcija za koje su se izračunale razlike reprezentativan za sve transakcije o kojima je riječ.
844
U tom pogledu, suprotno tomu, Komisija metodologija ne sadržava taj nedostatak jer je, kao što to proizlazi iz uvodne izjave 903. pobijane odluke, uzela u obzir uzorak reprezentativnih obveznica SSA za portfelj svake banke, i to u pogledu njihovih izdavatelja i dospijeća. Stoga se tom metodologijom nastoji odraziti ukupna aktivnost sankcioniranih banaka, a ne samo njihove djelomično uravnotežene transakcije.
845
Na trećem mjestu, metodologija koja se temelji na podacima o transakcijama društava Crédit agricole i Credit Suisse onemogućila bi Komisiju da među svim bankama o kojima je riječ zadrži jedinstven faktor iz svoje metode izračuna zamjenske vrijednosti, odnosno uzorak od 33 kategorija reprezentativnih obveznica SSA koji se bez razlike primjenjuje na sve te banke, iako se osnovnim iznosom novčane kazne ne nastoji samo istaknuti ekonomska važnost sporne povrede, nego i relativna težina svakog poduzetnika u spornoj povredi, kao što to proizlazi iz točke 6. Smjernica.
846
Na četvrtom mjestu, metodologija koja se temelji na podacima o transakcijama predmetnih banaka također bi podrazumijevala izvršenje puno složenijih izračuna od onih koji su već složeni i izvršeni u ovom slučaju, iako se reprezentativnošću obveznica SSA koje su se uzele u obzir, utvrđenom u točki 824. ove presude, upravo jamči da podaci koji su se uzeli u obzir ostanu relevantni za izračun novčane kazne i omoguće da se ekonomska važnost sporne povrede odrazi dovoljno precizno kao što se to zahtijeva sudskom praksom navedenom u točki 813. ove presude.
847
Naime, metodologijom koja se temelji na podacima o transakcijama predmetnih banaka Komisiji bi se naložilo da utvrdi i pojedinačno za svaku banku o kojoj je riječ primijeni razliku u prinosima svojstvenu svakoj transakciji utvrđenoj za svaki dan sudjelovanja te banke u spornoj povredi, kao što o tome svjedoči prijedlog društva Crédit agricole da se primijeni „metodologija […] na temelju podataka o transakcijama [te banke] koje se odnose na obveznice koje su tijekom određenog razdoblja bile predmet najmanje jedne kupnje i jedne prodaje”.
848
Usto, njome bi se Komisiji naložilo da za svaku od predmetnih banaka i svaku transakciju utvrdi odgovarajuće transakcije kupnje i prodaje koje bi joj omogućile da izračuna reprezentativnu razliku u kontekstu u kojem, kao što se to ističe u točkama 833. i 835. ove presude, iznos transakcija utječe na njihovu cijenu i u kojem unutardnevna volatilnost cijena obveznica SSA otežava ili čak onemogućuje bilo kakvo povezivanje transakcija koje se odvijaju u različitim trenucima.
849
Naime, takva bi metodologija, da pretjerano ne otežava ili čak ne onemogućuje izračun faktora prilagodbe, predstavljala neproporcionalno administrativno opterećenje za Komisiju (vidjeti po analogiji mišljenje nezavisne odvjetnice J. Kokott u predmetu Pilkington Group i dr./Komisija, C‑101/15 P, EU:C:2016:258, t. 37.).
850
Na petom mjestu, na temelju činjenice da je Komisija u predmetu u kojem je donesena Odluka C(2016) 8530 final od 7. prosinca 2016. u vezi s postupkom na temelju članka 101. [UFEU‑a] i članka 53. Sporazuma o EGP‑u [predmet AT.39914 – Kamatne izvedenice u eurima (EIRD)] mogla upotrijebiti podatke banaka o kojima je bila riječ ne može joj se naložiti da isto učini u pobijanoj odluci. Osim razlika koje postoje između tih dvaju predmeta, a koje je Komisija istaknula u uvodnoj izjavi 924. pobijane odluke, iz ustaljene sudske prakse proizlazi da ta institucija nije vezana svojom ranijom upravnom praksom (vidjeti u tom smislu presudu od 19. ožujka 2009., Archer Daniels Midland/Komisija, C‑510/06 P, EU:C:2009:166, t. 82. i navedenu sudsku praksu).
851
Kad je riječ o podrednoj metodi koju predlaže društvo Crédit agricole, valja istaknuti da se ona temelji na odabranim obveznicama SSA, čime se, prema mišljenju društva Crédit agricole, povređuje točka 15. Smjernica. Usto, osim činjenice da društvo Crédit agricole ne utvrđuje obveznice SSA koje smatra reprezentativnima, ta metoda sadržava iste nedostatke kao što su oni navedeni u točkama 831. do 850. ove presude.
852
Stoga Komisija, time što je uzela u obzir uzorak od 33 kategorija reprezentativnih obveznica SSA, naveden u uvodnoj izjavi 902. pobijane odluke, kako bi odredila zamjensku vrijednost kao osnovu za izračun novčanih kazni izrečenih bankama o kojima je riječ, nije prekoračila marginu prosudbe koja joj se priznaje za utvrđivanje metode izračuna novčanih kazni u kontekstu u kojem, što tužitelji ne osporavaju, vrijednost prihoda od prodaje nije prikladan pokazatelj za potrebe izračuna navedenog osnovnog iznosa.
853
Kao što je to Komisija pravilno istaknula u uvodnoj izjavi 933. pobijane odluke, metodologija opisana u uvodnim izjavama 889. do 905. pobijane odluke jasna je i dosljedna te omogućuje transparentno i provedivo određivanje zamjenske vrijednosti. Ona se može dosljedno primijeniti na sve stranke, a razina pojedinosti svojstvena svakom elementu prikladna je za učinkovit, vjerodostojan i razumljiv izračun zamjenske vrijednosti.
854
Usto, kao što je to također valjano utvrdila u uvodnoj izjavi 936. pobijane odluke, alternativne metodologije koje predlažu društva Crédit agricole i Credit Suisse ne mogu biti prikladnije od onih koje je Komisija primijenila u pobijanoj odluci.
855
S obzirom na prethodno navedeno, drugi argument trećeg dijela četvrtog tužbenog razloga društva Crédit agricole i drugi argument drugog dijela trećeg tužbenog razloga društva Credit Suisse treba odbiti kao neosnovane.
– Kritika društva Crédit agricole, koja se temelji na tome da su za potrebe izračuna konačne razlike svake od banaka o kojima je riječ provedena fiksna ponderiranja obveznica SSA koje su se uzele u obzir za cijelo razdoblje povrede i za sve te banke
856
U okviru prvog argumenta trećeg dijela svojeg četvrtog tužbenog razloga, kako proizlazi iz njegove tužbe, društvo Crédit agricole prigovara Komisiji da je „[konačnu] razliku izračunala provedbom fiksnih ponderiranja za sva relevantna razdoblja i sve banke, a ne samo za relevantno razdoblje koje se primjenjuje na [društvo Crédit agricole]”, i da „[s]toga nije uzela u obzir razlike u transakcijskom modelu općenito ni u pogledu transakcija samog [društva Crédit agricole]”.
857
Ta kritika društva Crédit agricole, koja je u biti usmjerena protiv uvodne izjave 933. pobijane odluke, posljedica je pogrešnog razumijevanja metodologije koju je utvrdila i primijenila Komisija, kako osobito proizlazi iz uvodnih izjava 902. i 903. pobijane odluke.
858
Kao što to proizlazi iz uvodne izjave 903. pobijane odluke, točno je da je Komisija za potrebe izračuna zamjenske vrijednosti za sve banke o kojima je riječ uzela u obzir isti uzorak koji čine 33 kategorije reprezentativnih obveznica SSA i da je raščlamba obveznica SSA po izdavatelju i po dospijeću za istu banku ostala jednaka za cijelo razdoblje njezina sudjelovanja u spornoj povredi. Međutim, iz iste uvodne izjave 903. proizlazi da je Komisija za svaku stranku i svaki radni dan tijekom njihovih razdoblja povrede izračunala dnevnu razliku na temelju ponderiranog prosjeka tih 33 kategorija reprezentativnih obveznica SSA.
859
Kad je riječ konkretno o društvu Crédit agricole, to utvrđenje jasno proizlazi i iz stupca „Rescaled weights” u tablici 2. priloga pobijanoj odluci, u vezi s tablicama 3. i 4. tog priloga, navedenima u točkama 794. i 795. ove presude.
860
U tim se tablicama ističe činjenica da je, iako su referentne obveznice SSA bile iste za sve banke o kojima je riječ tijekom cijelog razdoblja povrede i iako je raščlamba obveznica SSA po izdavatelju i po dospijeću za istu banku ostala jednaka za cijelo razdoblje njezina sudjelovanja u spornoj povredi, ta raščlamba bila svojstvena svakoj banci i dovela do utvrđivanja dnevne razlike koja joj je stoga također bila svojstvena i kojom su se, prema tome, uzele u obzir posebnosti njezine aktivnosti trgovanja.
861
Osim toga, u dijelu u kojem društvo Crédit agricole u svojoj replici navodi da se njegovom argumentacijom kritizira Komisijino neuzimanje u obzir „unutardnevnog ponderiranja”, valja utvrditi da se taj argument ne može prihvatiti, čak i kad bi ga se moglo smatrati dopuštenim unatoč nepravodobnom podnošenju.
862
Naime, društvo Crédit agricole u okviru te argumentacije na temelju jednog primjera, koji je, prema vlastitim riječima te banke, „hipotetski”, samo navodi da bi se, u slučaju velike razlike u intenzitetu trgovanja banke iz dana u dan, metodom koju je utvrdila Komisija mogla precijeniti aktivnost banaka. Međutim, ta banka ne podnosi nijedan element na temelju kojeg bi se moglo utvrditi da je njezina aktivnost imala takva obilježja tijekom razdoblja njezina sudjelovanja u spornoj povredi.
863
S obzirom na prethodno navedeno, prvi argument trećeg dijela četvrtog tužbenog razloga društva Crédit agricole treba odbiti kao neosnovan.
– Kritike društava Crédit agricole i Credit Suisse, koje se temelje na upotrebi podataka BGN
864
Komisija je u uvodnoj izjavi 903. pobijane odluke i u bilješci 1060. na koju se u njoj upućuje navela da su „podaci o razlikama […] za 33 [kategorije] reprezentativnih obveznica prikupljeni iz zbirnog izvora cijena Bloomberg BGN[, koji se opisuje kao] zbirna cijena u stvarnom vremenu za korporativne i državne obveznice”.
865
Komisija je u uvodnoj izjavi 918. pobijane odluke upotrebu podataka BGN opravdala kako slijedi:
„Kad je riječ o izvoru informacija o razlikama, u dopisu [o novčanim kaznama] objašnjava se da, nakon analize, […] ,[p]odaci iz spisa ne predstavljaju uzorak koji bi sam po sebi bio dovoljan da se zajamči da su sva relevantna dospijeća i svi relevantni izdavatelji koje su stranke prijavile u svojim odgovorima na Komisijine zahtjeve za pružanje informacija proporcionalno zastupljeni’ i da je Komisija stoga podatke o razlikama između kupovnih i prodajnih cijena za reprezentativne obveznice na dnevnoj osnovi prikupila iz zbirnog izvora cijena Bloomberg BGN. Drugim riječima, nakon što je privremeno predvidjela istodobnu upotrebu podataka iz svojeg spisa i javnih podataka i nakon što je utvrdila da podaci iz spisa nisu dovoljno reprezentativni, Komisija je odabrala najprikladniji izvor podataka za izračun primjenjivih razlika.”
866
Komisija je u bilješci 1084. koja se odnosi na uvodnu izjavu 921. pobijane odluke navela da su, „iako su, za trenutačne cijene, cijene Bloomberg BGN cijene u stvarnom vremenu te se izračunavaju unutardnevno kako dolaze nove ponude […], za povijesne cijene dostupne samo kupovna cijena i prodajna cijena na kraju dana”.
867
Komisija je u bilješci 1085. koja se odnosi na istu uvodnu izjavu pobijane odluke dodala sljedeće:
„Komisija je za izračun dnevnih razlika upotrijebila isključivo kupovne i prodajne cijene Bloomberg BGN. Kupovne i prodajne cijene Bloomberg BGN procjenjuju se u isto vrijeme (na kraju dana). Stoga izračun razlike dobiven oduzimanjem kupovne cijene Bloomberg BGN od prodajne cijene Bloomberg BGN ne uključuje vremensko odstupanje koje bi moglo iskriviti rezultat. Međutim, ta razlika na kraju dana ne može se primijeniti na unutardnevne cijene […]. Suprotno tomu, Komisijin pristup sastoji se u upotrebi prosječne razlike na kraju dana za određenu reprezentativnu obveznicu tijekom cijelog razdoblja sudjelovanja u povredi i u njezinoj primjeni na zamišljene iznose kojima se trgovalo.”
868
U okviru trećeg argumenta trećeg dijela četvrtog tužbenog razloga društva Crédit agricole i u okviru prvog argumenta drugog dijela trećeg tužbenog razloga društva Credit Suisse, tužitelji prigovaraju Komisiji da je uzela u obzir podatke BGN koji nisu prikladni za potrebe izračuna zamjenske vrijednosti. Ti su podaci preuveličali cijene po kojima su banke o kojima je riječ stvarno izvršile transakcije, a stoga i faktor prilagodbe izračunan na temelju njih.
869
Društvo Crédit agricole u tom pogledu osobito tvrdi da su u „ograničenom uzorku” transakcija stvarno dobivene razlike otprilike četiri puta niže od razlika na kraju dana proizašlih iz podataka BGN. To dokazuje da su te razlike umjetno više od stvarnih razlika. Komisija je u tim okolnostima trebala uzeti u obzir te „najbolje raspoložive podatke”, čak i ako su se mogli upotrijebiti samo okvirno, osobito „smanjenjem konačne razlike primjenom prikladnog faktora”.
870
Društvo Credit Suisse pak kritizira Komisiju da je upotrijebila podatke BGN koji se temelje na nepreciznoj i netransparentnoj „isključivoj metodologiji”. Usto, čini se da ti podaci odražavaju prvotne ponude i procjene cijena, a ne razlike izvršenih transakcija, na temelju čega se mogu dobiti samo maksimalne razlike koje ta banka može očekivati kad pregovara s klijentima, kao što to proizlazi iz drugog izvješća društva Compass Lexecon. Podaci BGN nisu potpuni ni zbog toga što se njima ne uzima u obzir potencijalan obujam transakcija koji može utjecati na razlike. Usto, njima se precjenjuju dobivene razlike kad društvo Credit Suisse izvršava transakcije s drugim održavateljima tržišta, kao što to također proizlazi iz drugog izvješća društva Compass Lexecon. Osim toga, društvo Credit Suisse smatra da Komisija ne može odbiti najprikladniji izvor podataka zbog toga što neka druga stranka u zabranjenom sporazumu ne može podnijeti iste podatke.
871
Kao što se to ističe u točki 807. ove presude, točka 15. Smjernica nije izravno primjenjiva u ovom slučaju jer je Komisija odstupila od metode izračuna novčanih kazni predviđene u točki 13. tih smjernica.
872
Međutim, iako je Komisija prilikom izvršavanja svoje široke diskrecijske ovlasti u pogledu metode izračuna novčane kazne, u ovom slučaju pravilno, utvrdila alternativnu metodu izračuna novčanih kazni u odnosu na onu predviđenu u točki 13. tih smjernica, njezina je zadaća da prilikom provedbe te metodologije ipak uzme u obzir najbolje raspoložive podatke.
873
Stoga valja utvrditi predstavljaju li podaci BGN koje je Komisija upotrijebila za određivanje konačne razlike najbolje raspoložive podatke za provedbu metodologije koju je ona utvrdila.
874
U tom kontekstu i s obzirom na obrazloženje koje je Komisija razvila u pobijanoj odluci (uvodne izjave 903. i 918.) i, među ostalim, ono kojim je odbila argumente na koje su se banke o kojima je riječ pozvale tijekom upravnog postupka (uvodne izjave 919. do 929.), te banke ne mogu samo tvrditi da podaci koje je upotrijebila Komisija sadržavaju jedan ili više nedostataka, nego, naprotiv, trebaju dokazati da u okviru metodologije koju je ta institucija zakonito utvrdila stvarno postoje bolji podaci od onih koje je ta institucija uzela u obzir i da su oni stvarno dostupni (vidjeti po analogiji presudu od 24. rujna 2019., HSBC Holdings i dr./Komisija, T‑105/17, EU:T:2019:675, t. 324.).
875
U tom pogledu valja istaknuti da društvo Crédit agricole u bitnome tvrdi da, s obzirom na studiju koju nije podnijelo Općem sudu i za koju sâmo priznaje da se odnosi na „ograničeni uzorak” transakcija, Komisija nije trebala dati prednost podacima BGN, nego stvarnim razlikama po kojima je ta banka izvršila transakcije i koje su se trebale „okvirno” izračunati na temelju prethodno navedenog „ograničenog uzorka” kako bi odredila „prikladni” faktor smanjenja razlike.
876
Međutim, takvi neprecizni i nedovoljno potkrijepljeni elementi ne mogu dokazati da je bio dostupan skup potpunih i dosljednih podataka osim onog koji su činili podaci BGN koje je upotrijebila Komisija, ni, a fortiori, da je on od njega bio bolji.
877
Upravo suprotno, činjenica da društvo Crédit agricole svoju kritiku temelji isključivo na „ograničenom uzroku” podataka dokazuje da to društvo, ni a fortiori Komisija, nije moglo utvrditi ni precizno dokumentirati transakcije koje je sâmo izvršilo.
878
U tom pogledu, Opći sud ne može propustiti navesti, kao što to proizlazi iz uvodne izjave 926. pobijane odluke, da je društvo Crédit agricole tijekom upravnog postupka uostalom navelo da, „s obzirom na to da ne postoje stvarne cijene transakcija na temelju kojih bi se mogla izračunati razlika, valja upotrijebiti razlike u cijenama indeksa (kao što je BGN) koji su istodobno specifični za obveznicu i određeno razdoblje”, da je „[p]rikladan izvor tih podataka pružatelj podataka Bloomberg, koji za svaku obveznicu i svaki dan navodi kupovnu cijenu i prodajnu cijenu na kraju dana” i da „[r]azlika između tih prodajnih i kupovnih cijena pruža za svaku obveznicu i svaki dan razliku između ponuđene i tražene cijene na kraju dana koja je svojstvena svakoj obveznici”, što ta banka ne osporava.
879
Usto, iako se studija na koju upućuje društvo Crédit agricole podudara s argumentima koje je ta banka istaknula tijekom upravnog postupka, iz uvodne izjave 925. pobijane odluke proizlazi da ih je Komisija pravilno odbila, u biti zbog toga što se, u okviru metodologije koju predlaže ta banka, zbog volatilnosti unutardnevnih cijena kupovna cijena obveznice ne može usporediti s kupovnom cijenom obrnute transakcije izvršene istog dana.
880
Naposljetku, ako je društvo Crédit agricole svoju argumentaciju namjeravalo temeljiti na gospodarskoj studiji podnesenoj u prilogu A.10. svojoj tužbi, njegova je zadaća bila navesti njezine konkretne točke kojima se podupire ova argumentacija, a ne samo upozoriti na njezino postojanje u uvodu svoje tužbe naslovljenom „Kontekst tužbe” i uputiti na nju u svojoj replici u okviru kritike koja se temelji na Komisijinoj pogrešci u pogledu referentnog razdoblja koje se uzelo u obzir za izračun novčane kazne koja mu je izrečena (prvi dio njegova četvrtog tužbenog razloga).
881
Kao i društvo Crédit agricole, društvo Credit Suisse tvrdi da Komisija za potrebe određivanja njegova faktora prilagodbe nije trebala upotrijebiti podatke BGN, nego stvarne razlike po kojima je ta banka izvršila transakcije.
882
U potporu svojoj tvrdnji društvo Credit Suisse ističe različite kritike u pogledu podataka BGN, koje valja ispitati uzastopno.
883
Najprije valja odbiti kritiku koja se temelji na činjenici da je Komisija u korist podataka BGN odbila stvarne razlike po kojima je ta banka izvršila transakcije jer neka druga stranka u zabranjenom sporazumu nije mogla podnijeti iste podatke.
884
Ta je kritika posljedica pogrešnog tumačenja uvodne izjave 918. pobijane odluke. U toj se uvodnoj izjavi navodi da se upotreba podataka BGN opravdava činjenicom da podaci iz Komisijina spisa ne pružaju uzorak koji bi sam po sebi bio dovoljan da se zajamči da su sva relevantna dospijeća i svi relevantni izdavatelji koje su stranke prijavile u svojim odgovorima na Komisijine zahtjeve za pružanje informacija proporcionalno zastupljeni.
885
Odbiti treba i kritiku društva Credit Suisse koja se temelji na nepoznatoj prirodi načina izrade podataka BGN, zbog čega nije jasno koju im važnost treba pridati.
886
Točno je da je, kao što to ističe društvo Credit Suisse i kao što to proizlazi iz dokumenata koje je izradila platforma Bloomberg, način izrade podataka BGN djelomično nepoznat. Međutim, takav element ne može onemogućiti Komisiju da te podatke upotrijebi u ovom slučaju.
887
Naime, s jedne strane, kao što to proizlazi iz uvodnih izjava 33., 220. ili 725. pobijane odluke, podaci s te platforme predstavljaju podatke kojima trgovci pridaju veliku važnost jer, kao što to ističe društvo Credit Suisse, platforme kao što je Bloomberg prikupljaju informacije s tržišta kako bi ih zatim proslijedile svim dionicima na tržištu.
888
S druge strane, kao što to proizlazi iz bilješke 1060. pobijane odluke, koja se odnosi na dokument koji je izradila platforma Bloomberg, podaci BGN predstavljaju izvor koji se temelji na obvezujućim i okvirnim cijenama većeg broja subjekata i koji upućuje na dostupne cijene s ciljem postizanja konsenzusa te koji, kao što to ističe Komisija, izrađuje treća strana u postupku.
889
Stoga se ne može valjano tvrditi da Komisija ne može upotrijebiti referentne podatke kao što su podaci BGN zbog posebno nepoznate prirode njihova načina izrade, osobito kad društvo Credit Suisse uopće nije navelo platforme na tržištu koje pružaju točnije ili relevantnije informacije od platforme Bloomberg.
890
Treba odbiti i kritiku društva Credit Suisse, koja se temelji na tekstu točke 1.8. drugog izvješća društva Compass Lexecon i u skladu s kojom se čini da podaci BGN „odražavaju prvotne ponude i procjene cijena, a ne razlike transakcija”.
891
Naime, iz tog izvješća ne proizlazi dovoljno jasno da je stvarna svrha podataka BGN ona koju su naveli autori tog izvješća, osobito zbog toga što ne postoji bibliografsko upućivanje i suprotno definiciji koju je Komisija utvrdila na temelju dokumenta koji je izradila platforma Bloomberg.
892
Usto, valja istaknuti da je tvrdnja koju društvo Credit Suisse preuzima iz navedenog izvješća popraćena sljedećim oprezom pri sastavljanju: „as such, we understand that”, čime se znatno ograničava dokazna vrijednost te tvrdnje, koja nije na drugi način potkrijepljena.
893
Naposljetku, kad je riječ o kritikama koje se temelje na činjenici da se podacima BGN ne uzima u obzir utjecaj obujma trgovine na cijene obveznica SSA ili da se njima pak precjenjuju razlike koje društvo Credit Suisse ostvaruje kad izvršava transakcije s drugim održavateljima tržišta, valja utvrditi da one nisu neosnovane.
894
Međutim, tim se utvrđenjem u ovom slučaju ne može onemogućiti Komisiju da upotrijebi podatke BGN, a stoga ni poništiti iznos faktora prilagodbe izračunanog njihovom upotrebom.
895
Naime, s jedne strane, Komisiji se ne može prigovoriti činjenica da je upotrijebila podatke koji točno ne odražavaju stvarne razlike po kojima je društvo Credit Suisse izvršilo transakcije ako ta institucija zapravo nije raspolagala dovoljno reprezentativnim točnim podacima, kao što to proizlazi iz uvodne izjave 918. pobijane odluke, koju društvo Credit Suisse ne osporava, i ako je stoga, kako bi ponovila izračun zamjenske vrijednosti, bila primorana upotrijebiti metodologiju koja se temelji na alternativnim podacima koji su nužno manje precizni.
896
Uostalom, upravo se u tom smislu u točki 16. Smjernica predviđa da, „[a]ko su podaci koje je poduzetnik stavio na raspolaganje nepotpuni ili nepouzdani, Komisija može odrediti vrijednost prihoda od prodaje na temelju djelomičnih podataka koje je dobila i/ili svih drugih informacija koje drži bitnim i primjerenim”.
897
S druge strane, iz točaka 831. do 850. i 854. ove presude proizlazi da se metodologija koja se temelji na podacima o transakcijama banaka o kojima je riječ ne može pokazati prikladnijom od one koju je Komisija utvrdila u pobijanoj odluci.
898
Stoga, u okviru metodologije koju je utvrdila Komisija i čija se zakonitost potvrđuje u točki 852. ove presude, podatke BGN treba smatrati najboljim raspoloživim podacima, osobito s obzirom na izjave društva Crédit agricole o pouzdanosti tih podataka za potrebe izračuna faktora prilagodbe, na koje se odnosi uvodna izjava 926. pobijane odluke i koje su navedene u točki 878. ove presude.
899
Slijedom toga, valja odbiti treći argument trećeg dijela četvrtog tužbenog razloga društva Crédit agricole i prvi argument drugog dijela trećeg tužbenog razloga društva Credit Suisse.
– Kritika društva Credit Suisse, koja se temelji na precjenjivanju njegove zamjenske vrijednosti jer su se u odnosu na njega uzeli u obzir nominalni iznosi drugih banaka
900
U okviru trećeg argumenta drugog dijela svojeg trećeg tužbenog razloga, koji je istaknut podredno u slučaju da Opći sud smatra da je Komisija pravilno upotrijebila podatke BGN, društvo Credit Suisse prigovara Komisiji da je precijenila nominalne iznose koji su se uzeli u obzir u odnosu na njega jer mu je pogrešno pripisala iznose o kojima su pregovarale druge banke i odbila njegove argumente u tom pogledu u uvodnim izjavama 928. i 929. pobijane odluke.
901
Kad bi se u nominalne iznose društva Credit Suisse uključile transakcije kojima ta banka kupuje likvidna sredstva (liquidity sourcing) (plaćanjem cijene drugom održavatelju tržišta), to bi dovelo do toga da se tom društvu pripišu transakcije za koje nije moglo ostvariti prihode. Naime, održavatelj tržišta ostvaruje maržu samo na transakciju s klijentom. Društvo Credit Suisse u tom pogledu navodi da se cijena koju preprodavatelj plaća svojem dobavljaču ne dodaje u izračun vrijednosti prihoda od prodaje.
902
Usto, to bi uključivanje u nominalne iznose transakcija kupnje likvidnih sredstava, koje predstavljaju 37,8 do 41 % ukupnih transakcija društva Credit Suisse, dovelo do dvostrukog knjiženja iste transakcije kad se transakcije izvršavaju između dviju banaka koje su sudjelovale u spornoj povredi.
903
Društvo Credit Suisse ovim argumentom u bitnome prigovara Komisiji da je u nominalne iznose (a ne u izračun faktora prilagodbe), koji su se uzeli u obzir u odnosu na njega, uključila transakcije koje su se odnosile na kupnju likvidnih sredstava koje, prema njegovu mišljenju, predstavljaju opskrbne transakcije koje ne treba uzeti u obzir za izračun vrijednosti prihoda od prodaje.
904
Iako je točno da u okviru određivanja „vrijednosti prihoda od prodaje” u smislu točke 13. Smjernica, kako bi se odredio osnovni iznos novčane kazne, treba uzeti u obzir samo iznos prihoda od prodaje poduzetnika o kojem je riječ i stoga ukupnu cijenu koju je taj poduzetnik naplatio svojim klijentima na tržištu robe ili usluga o kojem je riječ (vidjeti u tom smislu presudu od 1. veljače 2018., Kühne + Nagel International i dr./Komisija, C‑261/16 P, neobjavljenu, EU:C:2018:56, t. 66. i 67.), to ovdje ipak ne može biti slučaj s obzirom na metodologiju koju je Komisija primijenila za potrebe određivanja faktora prilagodbe.
905
Naime, u okviru metodologije koju je primijenila Komisija, navedene u točkama 748. do 759. ove presude, ta je institucija odredila faktor prilagodbe koji odgovara polovici prosječne razlike svojstvene svakoj banci kako bi se uzela u obzir činjenica da svaka transakcija kupnje ili prodaje koju je banka izvršila predstavlja samo polovicu cijele transakcije kupnje i ponovne prodaje obveznice SSA (uvodne izjave 897. do 899. pobijane odluke).
906
Iz toga slijedi, kao što to osobito proizlazi iz točke 11. dopisa o novčanim kaznama i bilješke 1054. pobijane odluke, da Komisija zbog posebnosti trgovanja obveznicama SSA zamjensku vrijednosti nije namjeravala odrediti uzimajući u obzir u odnosu na prodavatelja ukupnu razliku svake transakcije prodaje obveznica SSA, što bi je spriječilo da u nominalne iznose banaka o kojima je riječ uključi transakcije koje se odnose na kupnju obveznica SSA, nego uzimajući u obzir polovicu razlike transakcije u odnosu na prodavatelja i polovicu razlike transakcije u odnosu na kupca.
907
Stoga, u skladu s takvom metodologijom čija je valjanost utvrđena u točki 852. ove presude, Komisija nije imala drugog izbora nego uključiti u nominalne iznose svake predmetne banke ne samo njezine transakcije prodaje, nego i njezine transakcije kupnje, uključujući one koje se odnose na kupnju likvidnih sredstava i koje će uostalom, u većini slučajeva ako ne u svima, dovesti do naknadne transakcije prodaje.
908
Usto, s računovodstvenog gledišta, činjenica da je Komisija utvrdila polovicu prosječne razlike primijenjene na ukupni iznos transakcije istovrsna je utvrđivanju ukupne prosječne razlike primijenjene na polovicu iznosa transakcije, čime se isključuje bilo kakvo dvostruko knjiženje nominalnog iznosa te transakcije, s jedne strane, kod kupca i, s druge strane, kod prodavatelja.
909
Naposljetku, u dijelu u kojem društvo Credit Suisse tvrdi da se transakcije kupnje likvidnih sredstava izvršene s bankama koje su sudjelovale u spornoj povredi nisu trebale uzeti u obzir u njegovim nominalnim iznosima, valja podsjetiti na to da je, u okviru Smjernica, cilj pojma „zamjenska vrijednost”, kao i pojma „vrijednost prihoda od prodaje”, da kao polazište za izračunavanje novčane kazne koja se izriče nekom poduzetniku uzme iznos koji odražava ekonomsku važnost sporne povrede i veličinu poduzetnikova doprinosa toj povredi (vidjeti u tom smislu presudu od 9. srpnja 2015., InnoLux/Komisija, C‑231/14 P, EU:C:2015:451, t. 50. i navedenu sudsku praksu).
910
Iz toga proizlazi da određivanje zamjenske vrijednosti uključuje uzimanje u obzir svih transakcija izvršenih na tržištu na koje se odnosi povreda, kao što to prevladava i u slučaju određivanja vrijednosti prihoda od prodaje (vidjeti u tom smislu presudu od 1. veljače 2018., Panalpina World Transport (Holding) i dr./Komisija, C‑271/16 P, neobjavljenu, EU:C:2018:59, t. 30. i navedenu sudsku praksu), i to za svakog od poduzetnika koji je sudjelovao u spornoj povredi, kao što to proizlazi iz točke 10. Smjernica.
911
Naime, s obzirom na metodologiju koju je primijenila Komisija, navedenu u točkama 748. do 759. ove presude, u skladu s kojom je za svaku banku o kojoj je riječ zamjensku vrijednost odredila množenjem njezinih nominalnih iznosa s njezinim faktorom prilagodbe određenim na temelju polovice njezine svojstvene prosječne razlike, logično je da je Komisija za transakciju kupnje likvidnih sredstava koju je banka koja je sudjelovala u spornoj povredi izvršila kod druge banke koja je također sudjelovala u toj povredi uzela u obzir nominalne iznose koji odgovaraju toj transakciji za svaku od tih banaka, kao što je to učinila i za svaku transakciju kupnje likvidnih sredstava koju je banka koja je sudjelovala u spornoj povredi izvršila kod druge banke koja u njoj nije sudjelovala.
912
Točno je da ta metodologija dovodi do toga da se nominalni iznos kojim se trgovalo u okviru određene transakcije kupnje likvidnih sredstava uzima u obzir i za prodavatelja obveznice SSA o kojoj je riječ i za njezina kupca.
913
Međutim, to dvostruko uzimanje u obzir proizlazi iz samih načela kojima se uređuje određivanje novčanih kazni u skladu sa Smjernicama i osobito iz njihove točke 10., koja se primjenjuje na poseban kontekst ovog slučaja u kojem Komisija zamjensku vrijednost nije odredila samo s obzirom na transakcije prodaje, nego i s obzirom na transakcije kupnje.
914
Usto, kad bi se iz izračuna zamjenske vrijednosti isključio dio transakcija koje su nedvojbeno obuhvaćene područjem primjene zabranjenog sporazuma koji se stavlja na teret, to bi dovelo do umjetnog smanjenja ekonomske važnosti sporne povrede te bi se time ugrozio cilj učinkovite istrage i kažnjavanja povreda članka 101. UFEU‑a (vidjeti po analogiji presudu od 11. srpnja 2013., Team Relocations i dr./Komisija, C‑444/11 P, neobjavljenu, EU:C:2013:464, t. 77.).
915
Stoga je Komisija uvodnoj izjavi 929. pobijane odluke pravilno smatrala da je, u okviru metodologije koju je zakonito definirala i čiji je cilj bio odrediti zamjensku vrijednost koja je reprezentativna za cjelokupnu aktivnost banaka o kojima je riječ i osobito za aktivnost društva Credit Suisse, u nominalne iznose utvrđene u odnosu na tu banku trebala uključiti transakcije koje se odnose na kupnju likvidnih sredstava, uključujući one koje su izvršene između banaka koje su sudjelovale u spornoj povredi.
916
Prema tome, treći argument drugog dijela drugog trećeg tužbenog razloga društva Credit Suisse treba odbiti kao neosnovan.
2) Kritika društva Crédit agricole koja se odnosi na Komisijinu odluku da 2014. ne utvrdi kao referentno razdoblje za izračun zamjenske vrijednosti
917
U skladu s točkom 13. Smjernica, „[u] određivanju osnovnog iznosa kazne koju će nametnuti, Komisija […] će u pravilu uzeti u obzir prihode od prodaje koje je taj poduzetnik ostvario tijekom posljednje pune poslovne godine svoga sudjelovanja u povredi”.
918
Međutim, Komisija je u uvodnim izjavama 894. i 935. pobijane odluke odlučila da će za potrebe izračuna zamjenske vrijednosti odstupiti od točke 13. Smjernica.
919
Komisija je u tom smislu navela „da je godišnju zamjensku vrijednost prikladnije temeljiti na vrijednosti prihoda od prodaje koju su [banke o kojima je riječ] stvarno ostvarile tijekom mjeseci sudjelovanja svake od njih u povredi” i da su „[s]toga zamišljeni iznosi kojima se trgovalo tijekom razdoblja njihova pojedinačnog sudjelovanja u zabranjenom sporazumu utvrđeni na godišnjoj razini ovisno o trajanju sudjelovanja svake od njih, odnosno podjelom ukupnih [zamišljenih iznosa kojima je banka trgovala tijekom razdoblja sudjelovanja u spornoj povredi] s brojem cijelih mjeseci sudjelovanja u toj povredi i zatim množenjem tog mjesečnog prosjeka s 12”.
920
Komisija je taj odabir opravdala trima razlozima, odnosno promjenjivom veličinom tržišta obveznica SSA, velikom volatilnošću razlika tijekom razdoblja povrede i različitih razdoblja tijekom kojih su predmetne banke bile uključene u spornu povredu.
921
Usto, Komisija je u uvodnoj izjavi 895. pobijane odluke navela da godišnji nominalni iznosi kojima se trgovalo odražavaju ekonomsku važnost sporne povrede i relativnu težinu svakog poduzetnika u toj povredi, neovisno o razdoblju njihova pojedinačnog sudjelovanja.
922
U okviru prvog dijela svojeg četvrtog tužbenog razloga društvo Crédit agricole tvrdi da je Komisija, time što je uzela u obzir godišnji prosjek nominalnih iznosa obveznica SSA kojima je ta banka trgovala tijekom razdoblja svojeg sudjelovanja u spornoj povredi, a ne samo nominalne iznose kojima je navedena banka trgovala tijekom 2014., odnosno posljednje pune poslovne godine sudjelovanja te banke u spornoj povredi, povrijedila točku 13. Smjernica, načelo dobre uprave i svoju obvezu obrazlaganja.
923
U potporu tom dijelu društvo Crédit agricole u svojoj tužbi tvrdi da Komisija u pobijanoj odluci nije pojasnila ni prirodu ni opseg velike volatilnosti razlika. Nije objasnila ni zašto je u ovom slučaju bilo potrebno upotrijebiti godišnji prosjek nominalnih iznosa obveznica SSA kojima se trgovalo, osobito kad je riječ o njegovu sudjelovanju koje je započelo nakon razdoblja velike volatilnosti u 2011. Usto, društvo Crédit agricole smatra da velika volatilnost razlika koju navodi Komisija ne opravdava odstupanje od točke 13. Smjernica. To tim više nije smio biti slučaj jer je, kad je riječ o društvu Crédit agricole, razlika između, s jedne strane, godišnjih nominalnih iznosa i, s druge strane, nominalnih iznosa kojima se trgovalo tijekom 2014. iznosila svega 10 %.
924
Društvo Crédit agricole u svojoj replici dodaje da je Komisijino opravdanje koje se temelji na različitim razdobljima sudjelovanja različitih banaka o kojima je riječ u spornoj povredi apsurdno i protivno praksi odlučivanja te institucije.
925
Kad je riječ, najprije, o argumentu koji se temelji na nedostatku u obrazloženju pobijane odluke u pogledu Komisijine odluke da odstupi od točke 13. Smjernica, valja utvrditi da se u uvodnim izjavama 894. i 935. pobijane odluke, na čiji se sadržaj podsjeća u točkama 918. do 921. ove presude, jasno i nedvosmisleno navodi obrazloženje te odluke, čime se predmetnim bankama omogućuje da se upoznaju s razlozima za tu odluku, a Općem sudu da provede svoj nadzor (vidjeti u tom smislu presudu od 23. studenoga 2021., Vijeće/Hamas, C‑833/19 P, EU:C:2021:950, t. 74. i navedenu sudsku praksu).
926
Doista je točno, kao što to tvrdi društvo Crédit agricole, da Komisija u pobijanoj odluci nije potkrijepila ni prirodu ni opseg velike volatilnosti razlika na koju se poziva.
927
Međutim, bilo bi pretjerano zahtijevati posebno obrazloženje za svaki kvantitativni element na kojem se temelji Komisijino rasuđivanje, s obzirom na to da je ono, kao što se to utvrđuje u točkama 765. do 788. ove presude, navedeno jasno i nedvosmisleno (vidjeti po analogiji presudu od 1. srpnja 2008., Chronopost i La Poste/UFEX i dr., C‑341/06 P i C‑342/06 P, EU:C:2008:375, t. 108. i 111. i navedenu sudsku praksu).
928
To je tim više točno u ovom slučaju jer je, s jedne strane, društvo Crédit agricole pred Općim sudom istaknulo različite argumente kojima se dovodi u pitanje velika volatilnost razlika na koje se Komisija oslonila i koje je Komisija mogla opravdati u okviru izvođenja dokaza u ovom predmetu (vidjeti po analogiji presudu od 1. srpnja 2008., Chronopost i La Poste/UFEX i dr., C‑341/06 P i C‑342/06 P, EU:C:2008:375, t. 110.).
929
S druge strane, ne može se razumno smatrati da je nenavođenje pojašnjenja o prirodi i opsegu varijabilnosti razlika za obveznice SSA onemogućilo društvo Crédit agricole, dionika na tržištu obveznica SSA, da samo ocijeni je li objektivno utvrđenje, koje je navedeno u uvodnim izjavama 894., 899. i 935. pobijane odluke i koje se odnosi na veliku volatilnost tržišta obveznica SSA tijekom razdoblja povrede, točno ili, suprotno tomu, pogrešno.
930
Stoga se društvo Crédit agricole ne može valjano pozvati na nedostatak u obrazloženju pobijane odluke kad je riječ o razlozima kojima se opravdala Komisijina odluka da odstupi od točke 13. Smjernica i da ne uzme u obzir nominalne iznose kojima je ta banka trgovala tijekom 2014., nego godišnji prosjek nominalnih iznosa kojima je navedena banka trgovala tijekom cijelog razdoblja svojeg sudjelovanja u spornoj povredi.
931
Nadalje, kad je riječ o osnovanosti Komisijine odluke, valja podsjetiti na to da se točkom 13. Smjernica Komisiji dopušta da odstupi od pravila o uzimanju u obzir, za potrebe izračuna iznosa novčane kazne, prihoda od prodaje koje je poduzetnik o kojem je riječ ostvario tijekom posljednje pune godine svojeg sudjelovanja u spornoj povredi, pod uvjetom da ta institucija u dovoljnoj mjeri opravda to odstupanje (vidjeti u tom smislu presudu od 17. prosinca 2014., Pilkington Group i dr./Komisija, T‑72/09, neobjavljenu, EU:T:2014:1094, t. 212. i 213. i navedenu sudsku praksu).
932
Komisija je u ovom slučaju u uvodnim izjavama 894. i 935. pobijane odluke svoju odluku da odstupi od pravila utvrđenog u točki 13. Smjernica opravdala trima razlozima, navedenima u točki 920. ove presude.
933
Međutim, kao što to proizlazi iz točke 923. ove presude, kako bi osporilo opravdanost Komisijina odstupanja od točke 13. Smjernica, društvo Crédit agricole u svojoj je tužbi osporavalo samo drugi razlog koji je utvrdila Komisija, odnosno onaj koji se temelji na velikoj volatilnosti razlika za obveznice SSA tijekom razdoblja povrede.
934
Iz toga proizlazi da treba smatrati da su prvi i treći razlog, koji se temelje na promjenama u veličini tržišta obveznica SSA tijekom razdoblja povrede i različitim razdobljima sudjelovanja banaka o kojima je riječ u povredi, konačno utvrđeni i relevantni kako bi se u ovom slučaju opravdalo odstupanje od točke 13. Smjernica.
935
U tom pogledu valja istaknuti da je točno da je društvo Crédit agricole u svojoj replici osporavalo treći razlog koji je istaknula Komisija.
936
Međutim, s obzirom na to da nije podnesena u okviru tužbe, takva je argumentacija, koja je nova, ne temelji se na činjeničnim ili pravnim elementima za koja se saznalo tijekom postupka i ne može je se smatrati dopunom argumentacije o velikoj volatilnosti razlika za obveznice SSA, nepravodobna i stoga nedopuštena u skladu s člankom 84. stavkom 1. Poslovnika (vidjeti u tom smislu presudu od 14. svibnja 2019., Commune de Fessenheim i dr./Komisija, T‑751/17, EU:T:2019:330, t. 60.).
937
S obzirom na pojašnjenja tih elemenata, valja utvrditi da iz dokaza koje je Komisija podnijela slijedom mjere upravljanja postupkom i koji se odnose na uzorak obveznica SSA (EIB i CADES) s dospijećem od 0 do 3 godine i od 7 do 10 godina proizlazi da su tijekom razdoblja povrede te obveznice SSA doista imale velike razlike, osobito u razdoblju od kraja 2011. do kraja 2013.
938
Ta okolnost, zajedno s neosporavanom činjenicom da se veličina tržišta obveznica SSA mijenjala tijekom razdoblja povrede, ističe činjenicu da je bilo potrebno utvrditi godišnje nominalne iznose, što je dovelo do toga da se za potrebe izračuna osnovnog iznosa novčane kazne uzme u obzir cijelo razdoblje povrede svake banke o kojoj je riječ, kako bi se odrazila ekonomska važnost te povrede, kao što to Komisija ističe u uvodnoj izjavi 895. pobijane odluke.
939
Naime, da je uzela u obzir samo posljednju godinu sudjelovanja svake banke u spornoj povredi, Komisija bi time podcijenila ekonomsku važnost te povrede jer uopće ne bi uzela u obzir 2012. i 2013. godinu tijekom kojih je utjecaj te povrede bio najveći zbog, među ostalim, velike volatilnosti razlika.
940
Takav se zaključak ne može dovesti u pitanje argumentom društva Crédit agricole koji se u biti temelji na činjenici da se njegovo sudjelovanje u povredi, koje je započelo 11. siječnja 2013. i završilo 24. ožujka 2015., odvijalo tijekom razdoblja s manjom volatilnosti razlika, na temelju čega je Komisija trebala odlučiti da neće odstupiti od točke 13. Smjernica u odnosu na njega.
941
Naime, da Komisija nije za društvo Crédit agricole utvrdila te godišnje nominalne iznose, ona za izračun osnovnog iznosa njegove novčane kazne ne bi uzela u obzir isto referentno razdoblje kao ono koje je uzela u obzir za druge banke o kojima je riječ, zbog čega mu ne bi mogla izreći novčane kazne koje odražavaju relativnu težinu svake od predmetnih banaka u spornoj povredi, kao što to u bitnome proizlazi iz uvodne izjave 895. pobijane odluke.
942
Usto, s obzirom na činjenicu da je 2013., odnosno početak 2014., obilježila volatilnost razlika koja je svakako puno manja od one u 2012. i 2013., ali veća od one koja je započela početkom 2014., izračunavanje osnovnog iznosa novčane kazne društva Crédit agricole na temelju nominalnih iznosa kojima je ono trgovalo samo tijekom 2014. dovelo bi, na štetu drugih banaka koje su sudjelovale u spornoj povredi, do povrede načela jednakog postupanja.
943
U tom bi slučaju društvo Crédit agricole bilo jedina banka čiji bi se osnovni iznos novčane kazne izračunao na temelju godine u kojoj je volatilnost razlika bila mala, i to unatoč tomu što je u spornoj povredi sudjelovalo i tijekom 2013. koju je obilježila nezanemariva volatilnost razlika za obveznice SSA.
944
Naposljetku, društvo Crédit agricole ne podnosi nijedan element kojim bi dokazalo da godišnji nominalni iznosi, zbog razloga koji su mu svojstveni, ne odražavaju njegovu stvarnu veličinu i gospodarsku moć ni opseg povrede koju je počinilo (vidjeti u tom smislu presudu od 11. srpnja 2014., Esso i dr./Komisija, T‑540/08, EU:T:2014:630, t. 96. i navedenu sudsku praksu).
945
U tom pogledu ne može biti dovoljna činjenica, koju je istaknulo društvo Crédit agricole, da se godišnja zamjenska vrijednost koja se uzela u obzir u odnosu na njega razlikuje za svega 10 % od nominalnih iznosa kojima je ta banka trgovala tijekom 2014.
946
Stoga Komisija nije počinila pogrešku time što je u ovom slučaju odstupila od točke 13. Smjernica kako bi izračunala osnovni iznos novčanih kazni izrečenih bankama o kojima je riječ i, konkretno, društvu Crédit agricole.
947
Naposljetku, kad je riječ o povredi načela dobre uprave koju navodi društvo Crédit agricole, valja utvrditi da ona nije potkrijepljena samostalnim argumentima u odnosu na one iznesene kako bi se kritizirala Komisijina odluka da za izračun zamjenske vrijednosti kao referentno razdoblje ne uzme u obzir 2014., tako da je treba odbiti zbog istih razloga kao što su oni utvrđeni u točkama 931. do 946. ove presude.
948
S obzirom na prethodno navedeno, valja odbiti prvi dio četvrtog tužbenog razloga društva Crédit agricole.
3) Kritike koje se odnose na multiplikacijski koeficijent težine (točke 20. do 23. Smjernica)
949
Komisija je u uvodnim izjavama 940. i 941. pobijane odluke utvrdila multiplikacijski koeficijent težine povrede od 16 %.
950
Taj multiplikacijski koeficijent težine u biti je opravdala činjenicom da je sporna povreda obuhvaćala cijeli EGP i da je imala oblik sporazumâ o određivanju cijena, tajnih razmjena informacija, podjela tržišta i podjela klijenata, što su postupanja koja pripadaju najtežim oblicima ograničavanja tržišnog natjecanja.
951
U okviru četvrtog dijela četvrtog tužbenog razloga društva Crédit agricole i u okviru trećeg dijela trećeg tužbenog razloga društva Credit Suisse, tužitelji osporavaju multiplikacijski koeficijent težine od 16 % koji je utvrdila Komisija.
952
Kao prvo, kad je riječ o društvu Crédit agricole, ta banka tvrdi da Komisija nije imala pravo utvrditi zajednički koeficijent težine za sve banke koje su sudjelovale u spornoj povredi i da je u odnosu na nju trebala utvrditi „prikladniji” multiplikacijski koeficijent težine.
953
Prema mišljenju društva Crédit agricole, bio je potreban individualiziran i niži multiplikacijski koeficijent težine kako bi se poštovalo načelo jednakog postupanja i kako bi se postupilo u skladu s presudama od 7. lipnja 1983., Musique Diffusion française i dr./Komisija (100/80 do 103/80, EU:C:1983:158, t. 129.) i od 8. srpnja 1999., Komisija/Anic Partecipazioni (C‑49/92 P, EU:C:1999:356, t. 90.). U skladu s tim presudama, Komisija je prilikom određivanja multiplikacijskog koeficijenta težine dužna uzeti u obzir trajanje sporne povrede, postupanje poduzetnika o kojima je riječ koje je eventualno bilo manje značajno, njihovu ulogu u nastanku te povrede, dobit koju su oni ostvarili i veličinu svakog od njih.
954
Naime, društvo Crédit agricole sudjelovalo je u povredi kraće od drugih banaka i nije pridonijelo njezinom nastanku. Usto, njegov trgovac bio je manje aktivan od trgovaca drugih banaka. Naposljetku, društvo Crédit agricole samo je „vrlo mali dionik” na tržištu obveznica SSA na koje je ta banka ušla tek tijekom 2012./2013.
955
U tom pogledu najprije valja navesti da se društvo Crédit agricole ne može korisno pozvati na presude od 7. lipnja 1983., Musique Diffusion française i dr./Komisija (100/80 do 103/80, EU:C:1983:158, t. 129.) i od 8. srpnja 1999., Komisija/Anic Partecipazioni (C‑49/92 P, EU:C:1999:356, t. 90.), jer one nisu donesene u okviru tužbi protiv odluka donesenih u vrijeme kad je izračun novčanih kazni izrečenih na temelju članka 101. UFEU‑a bio uređen Smjernicama, kojima je Komisija samu sebe ograničila u izvršavanju svoje diskrecijske ovlasti.
956
Naime, kao što to izričito proizlazi iz presuda od 7. lipnja 1983., Musique Diffusion française i dr./Komisija (100/80 do 103/80, EU:C:1983:158) i od 8. srpnja 1999., Komisija/Anic Partecipazioni (C‑49/92 P, EU:C:1999:356), izračun novčanih kazni izvršava se na temelju članka 15. stavka 2. Uredbe br. 17.: Prva uredba o provedbi članaka [101.] i [102. UFEU‑a] (SL 1962., 13, str. 204.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 3., str. 3.), koji je u biti preuzet u članku 23. Uredbe br. 1/2003, a ne na temelju Smjernica, osobito njihovih točaka 20. do 23. (vidjeti u tom smislu presudu od 16. lipnja 2011., Team Relocations i dr./Komisija, T‑204/08 i T‑212/08, EU:T:2011:286, t. 87.).
957
Iz toga proizlazi da se presudama od 7. lipnja 1983., Musique Diffusion française i dr./Komisija (100/80 do 103/80, EU:C:1983:158) i od 8. srpnja 1999., Komisija/Anic Partecipazioni (C‑49/92 P, EU:C:1999:356), Komisiji u fazi određivanja multiplikacijskog koeficijenta težine (točke 20. do 23. Smjernica) ne može naložiti da uzme u obzir elemente različite od stvarne težine sporne povrede, koje je Komisija, u svakom slučaju i kao što se to predviđa sudskom praksom (vidjeti u tom smislu presudu od 16. lipnja 2011., Team Relocations i dr./Komisija, T‑204/08 i T‑212/08, EU:T:2011:286, t. 87.), propisno uzela u obzir u drugim fazama izračuna novčane kazne izrečene toj banci.
958
Osim toga, valja podsjetiti na to da, iako se Komisija u okviru izračuna novčanih kazni koje se izriču na temelju članka 101. UFEU‑a ne može osloboditi obveze poštovanja načela jednakog postupanja (vidjeti u tom smislu presudu od 14. svibnja 1998., BPB de Eendracht/Komisija, T‑311/94, EU:T:1998:93, t. 309.), iz točke 22. Smjernica i sudske prakse koja se na nju odnosi proizlazi da multiplikacijski koeficijent težine u načelu odražava težinu sporne povrede, a ne relativnu težinu sudjelovanja svakog od poduzetnika o kojima je riječ u toj povredi (vidjeti u tom smislu, u vrijeme primjene Smjernica o metodi za utvrđivanje novčanih kazni koje se propisuju u skladu s člankom 15. stavkom 2. Uredbe br. 17. i člankom 65. stavkom 5. Ugovora o EZUČ-u (SL 1998., C 9, str. 3.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 4., str. 6.), presudu od 12. studenoga 2009., Carbone‑Lorraine/Komisija, C‑554/08 P, neobjavljenu, EU:C:2009:702, t. 27. i 29.; u vrijeme primjene Smjernica, presude od 12. prosinca 2012., Novácke chemické závody/Komisija, T‑352/09, EU:T:2012:673, t. 58. i od 14. svibnja 2014., Reagens/Komisija, T‑30/10, neobjavljenu, EU:T:2014:253, t. 240.).
959
Stoga se ocjena pojedinačnih okolnosti u načelu ne provodi u okviru ocjene težine povrede, odnosno prilikom utvrđivanja osnovnog iznosa novčane kazne, nego u okviru prilagodbe osnovnog iznosa s obzirom na olakotne i otegotne okolnosti (vidjeti u tom smislu presudu od 11. srpnja 2013., Team Relocations i dr./Komisija, C‑444/11 P, neobjavljenu, EU:C:2013:464, t. 103.).
960
Uostalom, upravo se u tom smislu točkama 19. do 22. Smjernica određivanje multiplikacijskog koeficijenta težine predviđa za povredu o kojoj je riječ, a ne za svakog poduzetnika koji je u njoj sudjelovao.
961
U ovom se slučaju multiplikacijski koeficijent težine od 16 % za povredu kao što je ona utvrđena u pobijanoj odluci ne može smatrati neprikladnim ili neproporcionalnim.
962
Naime, kao što je to Komisija pravilno istaknula u uvodnim izjavama 939. do 941. pobijane odluke, sporna povreda obuhvaćala je cijeli EGP te je imala oblik sporazumâ o određivanju cijena, tajnih razmjena informacija, podjela tržišta i podjela klijenata, što su postupanja koja pripadaju najtežim oblicima ograničavanja tržišnog natjecanja.
963
Usto, multiplikacijski koeficijent težine od 16 % znatno je manji od gornje granice raspona iz točaka 21. i 23. Smjernica za ograničenja tržišnog natjecanja u takvom obliku.
964
Naime, Komisija je u točkama 21. i 23. Smjernica navela da u pravilu uzima u obzir udio koji može dosezati 30 % vrijednosti prihoda od prodaje, ali da je, za povrede kao što su horizontalni sporazumi o određivanju cijena i podjeli tržišta, što je kvalifikacija koja je utvrđena u pobijanoj odluci, udio koji uzima u obzir u pravilu „u gornjem dijelu tog raspona”.
965
Usto i suprotno onomu što tvrdi društvo Crédit agricole, multiplikacijski koeficijent težine koji je utvrđen u odnosu na njega ne otkriva nikakvu povredu načela jednakog postupanja.
966
Naime, specifične značajke te banke i relevantne značajke njezina sudjelovanja u spornoj povredi propisno su se uzele u obzir u drugim fazama izračuna novčane kazne, u skladu s Komisijinom obvezom da uzima u obzir pojedinačno postupanje poduzetnika o kojem je riječ (vidjeti u tom smislu presudu od 11. srpnja 2013., Team Relocations i dr./Komisija, C‑444/11 P, neobjavljenu, EU:C:2013:464, t. 99., 100., 105. i 106.).
967
Tako je Komisija na temelju kraćeg trajanja sudjelovanja društva Crédit agricole u spornoj povredi i na temelju činjenice da ono nije sudjelovalo u njezinom nastanku, što je element koji je usko povezan s trajanjem njegova sudjelovanja u toj povredi, u odnosu na njega utvrdila koeficijent trajanja od 2,20 godina, dok je taj koeficijent iznosio 3,28 godina za društvo BofA, 4,75 godina za društvo Credit Suisse i 4,18 godina za društvo Deutsche Bank, kao što to proizlazi iz uvodne izjave 951. pobijane odluke.
968
Isto tako, najmanja veličina te banke uzela se u obzir u okviru zamjenske vrijednosti, koja se zbog manjeg obujma nominalnih iznosa kojima je navedena banka trgovala pokazala puno manja od zamjenske vrijednosti drugih banaka, kao što to proizlazi iz uvodne izjave 905. pobijane odluke.
969
Naposljetku, Komisija u ovom slučaju nije trebala uzeti u obzir činjenicu da je trgovac društva Crédit agricole tijekom sporne povrede bio manje aktivan od trgovaca drugih banaka.
970
Naime, osim činjenice da društvo Crédit agricole ne tvrdi ni, a fortiori, ne dokazuje da je ispunilo uvjete iz točke 29. treće alineje Smjernica, iz ustaljene sudske prakse proizlazi da se pasivni načini sudjelovanja u povredi, kao što je prisutnost nekog poduzetnika na sastancima tijekom kojih su sklopljeni sporazumi protutržišne prirode a da im se nije očito usprotivio, mogu tumačiti kao sudjelovanje koje podrazumijeva odgovornost u okviru članka 101. UFEU‑a s obzirom na to da prešutno odobravanje nezakonitog prijedloga, bez javnog distanciranja od njegova sadržaja ili bez njegova prijavljivanja upravnim tijelima, ima za posljedicu poticanje nastavljanja povrede i ugrožava njezino otkrivanje (vidjeti presudu od 21. siječnja 2016., Eturas i dr., C‑74/14, EU:C:2016:42, t. 28. i navedenu sudsku praksu).
971
Prema tome, Komisija nije počinila pogrešku time što je osobito u odnosu na društvo Crédit agricole utvrdila multiplikacijski koeficijent težine od 16 %.
972
Taj zaključak vrijedi i za društvo Credit Suisse i ne dovodi se u pitanje argumentom te banke kojim ona samo tvrdi, u samo jednoj točki svoje tužbe, da se „novčanom kaznom [koja joj je] izrečena […] znatno precjenjuje težina povrede [jer] Komisija nije dokazala da je komuniciranje o cijenama protutržišno s obzirom na cilj (drugi dio prvog tužbenog razloga)”, da „prije i nakon veljače 2013. nije postojao opći plan s istim zajedničkim ciljem (prvi dio drugog tužbenog razloga)”, da „[ona] nije znala i nije mogla razumno predvidjeti navodno protutržišno dvostrano komuniciranje u koje su se druge banke uključile nakon veljače 2013. (drugi dio drugog tužbenog razloga)” i da „Komisija nije u dovoljnoj mjeri dokazala da je postupanje nakon veljače 2013. bilo trajno (treći dio drugog tužbenog razloga)”.
973
Naime, te četiri kritike točno odgovaraju kritikama koje je istaknulo društvo Credit Suisse i koje je Opći sud odbio u okviru drugog dijela prvog tužbenog razloga te prvog, drugog i trećeg dijela njegova drugog tužbenog razloga, na koje ta banka uostalom izričito upućuje.
974
Iz toga proizlazi da četvrti dio četvrtog tužbenog razloga društva Crédit agricole i treći dio trećeg tužbenog razloga društva Credit Suisse treba odbiti kao neosnovane.
4) Kritike koje se odnose na multiplikacijski koeficijent trajanja (točka 24. Smjernica)
975
Komisija je u uvodnim izjavama 950. i 951. pobijane odluke navela da je multiplikacijski koeficijent trajanja, predviđen u točki 24. Smjernica, izračunala na temelju broja dana sudjelovanja svake banke o kojoj je riječ u spornoj povredi, kako je utvrđen u uvodnoj izjavi 842. te odluke.
976
Komisija je tako u odnosu na društvo Crédit agricole utvrdila multiplikacijski koeficijent trajanja od 2,20 godina jer je ono u spornoj povredi sudjelovalo 804 dana, a u odnosu na društvo Credit Suisse utvrdila je multiplikacijski koeficijent trajanja od 4,75 godina jer je ono u spornoj povredi sudjelovalo 1738 dana.
977
U okviru petog dijela četvrtog tužbenog razloga društva Crédit agricole i u okviru četvrtog dijela trećeg tužbenog razloga društva Credit Suisse, tužitelji osporavaju multiplikacijski koeficijent trajanja koji je utvrđen u odnosu na njih.
i) Kritike koje se odnose na multiplikacijski koeficijent trajanja od 2,20 godina utvrđen u odnosu na društvo Crédit agricole
978
Petim dijelom svojeg četvrtog tužbenog razloga društvo Crédit agricole prigovara Komisiji da je utvrdila multiplikacijski koeficijent trajanja od 2,20 godina jer je ta banka sudjelovala u spornoj povredi od 10. siječnja 2013. do 24. ožujka 2015.
979
Međutim, kao što je ono to dokazalo u okviru svojeg prvog i drugog tužbenog razloga, njegovo sudjelovanje u spornoj povredi nakon kraja 2013. ili najkasnije nakon početka 2014. nije utvrđeno.
980
Naime, Komisija je zanemarila ili nije uzela u obzir nekoliko odlučujućih elemenata koji se odnose na trajanje povrede. Kao prvo, manji broj dostupnih dokaza od kraja listopada 2013. dokazuje da se sporna povreda prekinula puno prije datuma koji je utvrdila Komisija, što potvrđuje nepostojanje razgovora između trgovca društva Crédit agricole i trgovca društva BofA, nakon što je potonji trgovac prešao iz društva Deutsche Bank u društvo BofA tijekom prve polovice 2014. Kao drugo, postupanja koja se stavljaju na teret, ili barem razmjena informacija, nisu imala protutržišni cilj te su međusobno bila previše udaljena tijekom 2013. i početkom 2014.
981
U tom pogledu najprije valja istaknuti da multiplikacijski koeficijent trajanja koji se upotrijebio za određivanje iznosa novčane kazne izrečene na temelju članka 101. UFEU‑a nije povezan s težinom, a stoga ni protutržišnom prirodom povrede s obzirom na cilj ili s obzirom na posljedicu kojom se opravdava izricanje te novčane kazne.
982
Stoga treba odbiti argument društva Crédit agricole koji se temelji na nepostojanju protutržišnog cilja postupanja o kojima je riječ, koji je uostalom prethodno odbijen.
983
U preostalom dijelu valja utvrditi da su argumenti društva Crédit agricole, koji se temelje na nepostojanju trajne prirode sporne povrede i na Komisijinoj pogrešci u pogledu datuma završetka sudjelovanja te banke u navedenoj povredi, već odbijeni u okviru odgovora na njegov drugi tužbeni razlog.
984
Međutim, u točki 145. ove presude utvrdilo se da se Komisija nije mogla valjano osloniti na razgovor od 10. siječnja 2013. i da početak sudjelovanja društva Crédit agricole u spornoj povredi stoga treba pomaknuti na 11. siječnja 2013.
985
Naime, s obzirom na činjenicu da je Komisijin izračun multiplikacijskog koeficijenta trajanja doveo do zaokruživanja na nižu drugu decimalu (osobito kad je riječ o društvima Credit Suisse i Deutsche Bank) i da smanjenje trajanja sudjelovanja društva Crédit agricole u spornoj povredi za jedan dan, odnosno s 804 na 803 dana, znači njegovo smanjenje s 2,20 na 2,19, valja utvrditi pogrešku u izračunu multiplikacijskog koeficijenta trajanja primijenjenog na tu banku.
986
Stoga valja prihvatiti peti dio četvrtog tužbenog razloga društva Crédit agricole.
ii) Kritike koje se odnose na multiplikacijski koeficijent trajanja od 4,75 godina utvrđen u odnosu na društvo Credit Suisse
987
Četvrtim dijelom svojeg trećeg tužbenog razloga društvo Credit Suisse prigovara Komisiji da je utvrdila multiplikacijski koeficijent trajanja od 4,75 godina jer je ta banka sudjelovala u spornoj povredi od 21. lipnja 2010. do 24. ožujka 2015. Međutim, kao što je ono to dokazalo u okviru četvrtog dijela svojeg drugog tužbenog razloga, njegovo sudjelovanje u povredi nakon kolovoza 2014. nije utvrđeno.
988
Budući da je četvrti dio drugog tužbenog razloga društva Credit Suisse odbijen, isto valja učiniti u pogledu četvrtog dijela njegova trećeg tužbenog razloga.
b)
Kritike koje se odnose na prilagodbu osnovnog iznosa novčane kazne izrečene društvu Crédit agricole
989
Kad je riječ o prilagodbi osnovnog iznosa novčane kazne društva Crédit agricole, koju je Komisija provela na temelju odjeljka 2. Smjernica, ta banka u okviru jednog elementa četvrtog dijela svojeg četvrtog tužbenog razloga i drugog dijela svojeg četvrtog tužbenog razloga prigovara Komisiji da je, s jedne strane, počinila pogreške u ocjeni prilikom ispitivanja olakotnih okolnosti i da je, s druge strane, povrijedila načelo jednakog postupanja prilikom određivanja posebnog odvraćajućeg koeficijenta koji se primijenio na njega (točka 30. Smjernica).
990
Međutim, valja utvrditi da društvo Crédit agricole u četvrtom dijelu svojeg četvrtog tužbenog razloga ne razvija nijedan argument u potporu tvrdnji o pogreškama u ocjeni prilikom ispitivanja olakotnih okolnosti te samo kritizira Komisijinu ocjenu multiplikacijskog koeficijenta težine sporne povrede utvrđenog u uvodnoj izjavi 941. te odluke.
991
Stoga, u skladu s člankom 76. točkom (d) Poslovnika, taj argument koji se temelji na pogreškama u ocjeni prilikom ispitivanja olakotnih okolnosti, a koji je razvijen u četvrtom dijelu njegova četvrtog tužbenog razloga, valja odbaciti kao nedopušten.
992
Slijedom toga, u okviru osporavanja prilagodbi osnovnog iznosa novčane kazne ispitat će se samo kritike društva Crédit agricole koje se odnose na prilagodbu provedenu na temelju posebnog odvraćajućeg koeficijenta (točka 30. Smjernica) i koje se temelje na povredi načela jednakog postupanja.
993
U potporu svojoj tvrdnji društvo Crédit agricole navodi da Komisija u uvodnoj izjavi 964. pobijane odluke na njega i na društvo BofA nije mogla, a da pritom ne povrijedi načelo jednakog postupanja, zbog njihovih velikih prihoda koji su 2020. iznosili otprilike 55 odnosno 73 milijarde eura, primijeniti poseban odvraćajući koeficijent, odnosno 1,2 i 1,3, na temelju točke 30. Smjernica, a da istodobno to ne učini u pogledu društva Credit Suisse koje je za tu godinu ostvarilo znatan prihod od otprilike 21 milijarde eura.
994
Sud je u tom pogledu već utvrdio da, kao što to proizlazi iz točke 30. Smjernica za koju društvo Crédit agricole uostalom ne tvrdi da je nezakonita, činjenica da je prihod poduzetnika osobito visok u odnosu na prihod drugih poduzetnika koji su sudjelovali u zabranjenom sporazumu opravdava, kako bi se osigurao odvraćajući učinak novčane kazne, uvećanje te kazne s obzirom na gospodarsku moć predmetnog poduzetnika (vidjeti u tom smislu presudu od 17. lipnja 2010., Lafarge/Komisija, C‑413/08 P, EU:C:2010:346, t. 102. i rješenje od 2. veljače 2012., Elf Aquitaine/Komisija, C‑404/11 P, neobjavljeno, EU:C:2012:56, t. 86. i navedenu sudsku praksu).
995
Usto, iako se Komisija u određenoj odluci ne može osloboditi obveze poštovanja načela jednakog postupanja prilikom određivanja posebnih odvraćajućih multiplikacijskih koeficijenata (vidjeti u tom smislu presudu od 13. prosinca 2012., Versalis i Eni/Komisija, T‑103/08, neobjavljenu, EU:T:2012:686, t. 324.), poduzetnici o kojima je riječ ipak ne mogu kritizirati određivanje tih koeficijenata zbog nepostojanja točne proporcionalnosti između njih i prihoda različitih poduzetnika o kojima je riječ (vidjeti u tom smislu presude od 18. srpnja 2013., Dow Chemical i dr./Komisija, C‑499/11 P, EU:C:2013:482, t. 88. i 91. i od 19. prosinca 2013., Siemens i dr./Komisija, C‑239/11 P, C‑489/11 P i C‑498/11 P, neobjavljenu, EU:C:2013:866, t. 302. i 303.).
996
U ovom slučaju, iz uvodne izjave 964. pobijane odluke izričito proizlazi da su posebni odvraćajući multiplikacijski koeficijenti koje je Komisija utvrdila u odnosu na društva BofA i Crédit agricole određeni s obzirom na relativnu veličinu prihoda tih poduzetnika.
997
Nadalje, društvo Crédit agricole ne osporava da je prihod društva Credit Suisse 2020., za koji je točno da se ne navodi u uvodnoj izjavi 964., ali ga je društvo Crédit agricole navelo u svojoj tužbi, bio znatno niži od njegova i od prihoda društva BofA.
998
Naime, prihod društva Credit Suisse bio je 3,38 puta niži od prihoda društva BofA i 2,62 puta niži od prihoda društva Crédit agricole, što znači da je, od banaka koje su sudjelovale u spornoj povredi, društvo Credit Suisse imalo znatno manju gospodarsku moć.
999
Iz toga proizlazi da je, kako bi osigurala odvraćajući učinak novčane kazne u odnosu na društva BofA i Crédit agricole, Komisija na njih pravilno mogla primijeniti poseban odvraćajući koeficijent, a da pritom na povrijedi načelo jednakog postupanja, ali nije mogla primijeniti takav koeficijent na društvo Credit Suisse.
1000
Stoga drugi dio četvrtog tužbenog razloga društva Crédit agricole valja odbiti kao neosnovan.
1001
S obzirom na prethodno navedeno, četvrti tužbeni razlog društva Crédit agricole i treći tužbeni razlog društva Credit Suisse djelomično se odbacuju kao nedopušteni i djelomično se odbijaju kao neosnovani.
5.
Zaključak o tužbenim razlozima koji se odnose na poništenje pobijane odluke
1002
Iz svega prethodno navedenog proizlazi da se odbijaju prvi tužbeni razlog za poništenje koji je društvo Crédit agricole istaknulo u predmetu T‑386/21, kao i svi tužbeni razlozi za poništenje koje je društvo Credit Suisse istaknulo u predmetu T‑406/21.
1003
Stoga u predmetu T‑406/21 treba odbiti prvi i drugi dio zahtjeva koje je istaknulo društvo Credit Suisse i koji se u biti odnose na potpuno ili djelomično poništenje članka 1. točke (d) pobijane odluke, kao i potpuno poništenje ili, podredno, djelomično poništenje novčane kazne koja mu je izrečena u članku 2. točki (d) te odluke.
1004
Budući da društvo Credit Suisse ne zahtijeva od Općeg suda da izvrši svoju neograničenu nadležnost predviđenu člankom 261. UFEU‑a i člankom 31. Uredbe br. 1/2003 (vidjeti točke 46. i 67. do 69. ove presude), tužbu koju je ta banka podnijela u predmetu T‑406/21 treba odbiti u cijelosti.
1005
Suprotno tomu, iz ispitivanja drugog i trećeg tužbenog razloga koje je istaknulo društvo Crédit agricole proizlazi da je njegovo sudjelovanje u jedinstvenoj i trajnoj povredi u pobijanoj odluci utvrđeno tek od 11. siječnja 2013. i da je Komisija stoga počinila pogrešku time što je u članku 1. točki (c) navedene odluke smatrala da je taj poduzetnik u jedinstvenoj i trajnoj povredi sudjelovao od 10. siječnja 2013.
1006
Slijedom toga i kao što to proizlazi iz ispitivanja četvrtog tužbenog razloga, Komisija je povrijedila članak 23. stavak 3. Uredbe br. 1/2003 time što je za potrebe izračuna iznosa novčane kazne izrečene u članku 2. točki (c) pobijane odluke smatrala da je povreda koju je počinilo društvo Crédit agricole trajala 2,20 godina.
1007
Iz toga slijedi da prvi i drugi dio zahtjeva koje je istaknulo društvo Crédit agricole treba djelomično prihvatiti te da, s jedne strane, članak 1. točku (c) pobijane odluke treba poništiti u dijelu u kojem Komisija u toj odredbi utvrđuje da je društvo Crédit agricole u jedinstvenoj i trajnoj povredi sudjelovalo od 10. siječnja 2013. i da, s druge strane, članak 2. točku (c) te odluke treba poništiti u dijelu u kojem se njime iznos novčane kazne za koju je odgovorno društvo Crédit agricole utvrđuje na 3 993 000 eura.
1008
Budući da nezakonitosti utvrđene u predmetu T‑386/21 utječu na određivanje iznosa novčane kazne i da društvo Crédit agricole u okviru drugog dijela svojeg zahtjeva traži smanjenje iznosa novčane kazne koja mu je izrečena, Opći sud treba na temelju svoje neograničene nadležnosti ispitati posljedice koje treba izvesti iz navedenih nezakonitosti.
F. Zahtjevi društva Crédit agricole u pogledu neograničene nadležnosti
1009
U okviru drugog dijela svojeg zahtjeva podnesenog podredno, društvo Crédit agricole zahtijeva od Općeg suda da izvrši svoju neograničenu nadležnost kako bi smanjio iznos novčane kazne koja mu je izrečena.
1010
Sud Unije ovlašten je, kada izvršava svoju neograničenu nadležnost iz članka 261. UFEU‑a i članka 31. Uredbe br. 1/2003, povrh običnog nadzora zakonitosti sankcije, vlastitom ocjenom za utvrđivanje iznosa te sankcije nadomjestiti sankciju Komisije, autora akta u kojem je taj iznos prvotno utvrđen (vidjeti presudu od 21. siječnja 2016., Galp Energía España i dr./Komisija, C‑603/13 P, EU:C:2016:38, t. 75. i navedenu sudsku praksu), te posljedično ukinuti, smanjiti ili povećati iznos izrečene novčane kazne.
1011
Kako bi utvrdio iznos novčane kazne izrečene poduzetniku na temelju svoje neograničene nadležnosti, sud Unije sam mora ocijeniti okolnosti konkretnog slučaja i vrstu povrede o kojoj je riječ. Takav postupak na temelju članka 23. stavka 3. Uredbe br. 1/2003 podrazumijeva uzimanje u obzir za svakog sankcioniranog poduzetnika težinu predmetne povrede, kao i njezino trajanje, uvažavajući osobito načela obrazlaganja, proporcionalnosti, individualizacije sankcija i jednakosti postupanja, a da sud Unije nije vezan okvirnim pravilima koja je Komisija definirala u svojim smjernicama, čak i kada ga ona mogu usmjeravati (vidjeti u tom smislu presudu od 21. siječnja 2016., Galp Energía España i dr./Komisija, C‑603/13 P, EU:C:2016:38, t. 89. i 90.).
1012
U tu svrhu valja istaknuti da je Opći sud u točkama 145., 551., 984. i 1005. ove presude utvrdio da je Komisija pogrešno kao datum početka sudjelovanja društva Crédit agricole u spornoj povredi utvrdila 10. siječnja 2013., što znači da taj datum treba pomaknuti na 11. siječnja 2013. Međutim, u skladu s posljedicama tog utvrđenja o trajanju sudjelovanja te banke u spornoj povredi i o multiplikacijskom koeficijentu trajanja koji je na nju primijenjen, odbio je kao neosnovane kritike koje je istaknula navedena banka, a koje su usmjerene protiv drugih elemenata koji se odnose na određivanje iznosa novčane kazne koja joj je izrečena, osobito one koje se odnose na težinu sporne povrede.
1013
U tom kontekstu, Opći sud smatra da u okviru izvršavanja svoje neograničene nadležnosti može potvrditi pravno osnovane ocjene koje je Komisija provela u uvodnim izjavama 868. do 949. i 952. do 971. pobijane odluke.
1014
Međutim, na njemu je da odredi treba li, s obzirom na metodologiju izračuna zamjenske vrijednosti, zbog smanjenja trajanja sudjelovanja društva Crédit agricole u spornoj povredi s 574 radna dana na 573 radna dana, izmijeniti iznos novčane kazne izrečene toj banci.
1015
Naime, to smanjenje ne uključuje samo smanjenje godišnjih nominalnih iznosa koje je utvrdila Komisija, nego i ocjenu posljedica brisanja podataka koji se odnose na 10. siječnja 2013. na izračun konačne razlike te banke, o kojoj izravno ovisi faktor prilagodbe utvrđen u odnosu na nju.
1016
Na Općem sudu je i da ispita treba li na temelju multiplikacijskog koeficijenta trajanja primijenjenog na društvo Crédit agricole, kako je predviđen u točki 985. ove presude, izmijeniti iznos novčane kazne izrečen toj banci.
1017
Međutim, osobito s obzirom na pravilo zaokruživanja na nižu treću decimalu koje je Komisija utvrdila za izračun faktora prilagodbe (vidjeti točku 759. ove presude), ali i na trajanje, iako neznatno smanjeno, sudjelovanja društva Crédit agricole u spornoj povredi i težinu te povrede, Opći sud smatra da nije potrebno izmijeniti iznos novčane kazne izrečene toj banci za jedinstvenu i trajnu povredu iz članka 1. te odluke za razdoblje od 11. siječnja 2013. do 24. ožujka 2015.
1018
Stoga iznos novčane kazne izrečene društvu Crédit agricole treba utvrditi na 3993000 eura.
IV. Troškovi
1019
U skladu s člankom 134. stavkom 1. Poslovnika, stranka koja ne uspije u postupku dužna je, na zahtjev protivne stranke, snositi troškove.
1020
Budući da društvo Crédit agricole nije uspjelo u gotovo nijednom svojem zahtjevu, valja mu naložiti snošenje troškova u predmetu T‑386/21, u skladu sa zahtjevom Komisije.
1021
Budući da društvo Credit Suisse nije uspjelo u nijednom svojem zahtjevu, valja mu naložiti snošenje troškova u predmetu T‑406/21, u skladu sa zahtjevom Komisije.
Slijedom navedenog,
OPĆI SUD (peto prošireno vijeće)
proglašava i presuđuje:
1.
Predmeti T‑386/21 i T‑406/21 spajaju se u svrhu donošenja presude.
2.
U predmetu T‑386/21:
–
članak 1. točka (c) Odluke Komisije C(2021) 2871 final od 28. travnja 2021. u vezi s postupkom na temelju članka 101. UFEU‑a i članka 53. Sporazuma o EGP‑u (predmet AT.40346 – Obveznice SSA) poništava se u dijelu u kojem se njime utvrđuje da su društva Crédit agricole SA i Crédit agricole Corporate and Investment Bank sudjelovala u povredi od 10. siječnja 2013. do 24. ožujka 2015., a ne od 11. siječnja 2013. do 24. ožujka 2015.;
–
članak 2. točka (c) Odluke C(2021) 2871 final poništava se u dijelu u kojem se njime iznos novčane kazne za koju su društva Crédit agricole Corporate and Investment Bank i Crédit agricole solidarno odgovorna utvrđuje na 3993000 eura;
–
iznos novčane kazne izrečene društvima Crédit agricole Corporate and Investment Bank i Crédit agricole u članku 2. točki (c) Odluke C(2021) 2871 final utvrđuje se na 3993000 eura;
–
u preostalom dijelu tužba se odbija;
–
društvima Crédit agricole i Crédit agricole Corporate and Investment Bank nalaže se snošenje troškova.
3.
U predmetu T‑406/21:
–
tužba se odbija;
–
društvima UBS Group AG i Credit Suisse Securities (Europe) Ltd nalaže se snošenje troškova.
Svenningsen
Tomljenović
Mac Eochaidh
Martín y Pérez de Nanclares
Stancu
Objavljeno na javnoj raspravi u Luxembourgu 6. studenoga 2024.
Potpisi
Table des matières
I. Okolnosti spora
A. Sektor obveznica SSA
1. Cijena obveznice SSA na sekundarnom tržištu
a) Formiranje cijene na sekundarnom tržištu
b) Dvosmjerne cijene koje predlažu održavatelji tržišta
2. Pozicije u trgovanju i rizik trgovanja
3. Trgovanje između banaka posredstvom brokerâ
B. Postupak koji je doveo do pobijane odluke
C. Pobijana odluka
1. Utvrđenje sporne povrede
2. Izricanje novčanih kazni
3. Izreka
II. Zahtjevi stranaka
III. Pravo
A. Zahtjevi za neotkrivanje javnosti određenih podataka
B. Predmet tužbe društava Crédit agricole i Credit Suisse
1. Tužba društva Crédit agricole
2. Tužba društva Credit Suisse
C. Predmet povrede utvrđene u pobijanoj odluci
D. Dopuštenost kritika upućenih protiv tumačenja razgovora koji se analiziraju u pobijanoj odluci
1. Argumenti o postojanju zapreke vođenju postupka koji se odnose na kritike društva Crédit agricole
2. Argumenti o postojanju zapreke vođenju postupka koji se odnose na kritike društva Credit Suisse
E. Zahtjevi za poništenje društava Crédit agricole i Credit Suisse
1. Treći tužbeni razlog društva Crédit agricole, koji se temelji na povredi načela pretpostavke nedužnosti
2. Drugi tužbeni razlog društva Crédit agricole i drugi tužbeni razlog društva Credit Suisse, koji se temelje na pogreškama u kvalifikaciji predmetnih postupanja kao jedinstvene i trajne povrede
a) Uvodne napomene
b) Postojanje protutržišnih sporazuma i/ili usklađenih djelovanja
1) Razgovori za koje je utvrđeno da su protutržišni
2) Protutržišna priroda razgovora koje društva Crédit agricole i Credit Suisse imaju pravo osporavati
i) Razgovori koje društvo Crédit agricole ima pravo osporavati
– Razgovor od 18. siječnja 2013.
– Razgovor od 31. siječnja 2013.
– Razgovor od 15. veljače 2013.
– Razgovor od 19. ožujka 2013.
– Razgovor od 21. ožujka 2013.
– Razgovor od 24. svibnja 2013.
– Razgovor od 3. lipnja 2013.
– Razgovor od 10. srpnja 2013.
– Razgovor od 25. srpnja 2013.
– Razgovor od 6. kolovoza 2014.
– Razgovor od 12. ožujka 2015.
ii) Razgovori koje društvo Credit Suisse ima pravo osporavati
– Razgovor od 28. rujna 2010.
– Razgovor od 8. veljače 2012.
– Razgovor od 10. siječnja 2013.
– Razgovor od 12. ožujka 2015.
– Poruka elektroničke pošte od 24. ožujka 2015.
3) Zaključak o razgovorima koji se analiziraju u pobijanoj odluci
c) Postojanje jedinstvene i trajne povrede
1) Jedinstvena priroda utvrđene povrede
i) Postojanje općeg plana koji ima jedinstven protutržišni cilj prije i tijekom veljače 2013.
ii) Nastavak općeg plana koji ima jedinstven protutržišni cilj nakon veljače 2013.
2) Trajna priroda utvrđene povrede
i) Treći dio drugog tužbenog razloga društva Credit Suisse, koji se temelji na nepostojanju dokaza o trajnoj prirodi sporne povrede nakon veljače 2013.
ii) Drugi dio drugog tužbenog razloga društva Crédit agricole, u dijelu u kojem se njime nastoji dokazati nepostojanje trajne prirode utvrđene povrede
d) Sudjelovanje društava Crédit agricole i Credit Suisse u utvrđenoj jedinstvenoj i trajnoj povredi
1) Prvi dio drugog tužbenog razloga koji je istaknulo društvo Crédit agricole, koji se formalno temelji na izostanku njegova doprinosa općem planu
i) Namjerni doprinos društva Crédit agricole općem planu
ii) Činjenica da je društvo Crédit agricole znalo za sva druga postupanja koja su izvršavale ili planirale druge banke o kojima je riječ
2) Drugi dio drugog tužbenog razloga društva Credit Suisse, koji se temelji na pogreškama u pogledu toga da je znalo za dvostrane razgovore između trgovaca drugih banaka ili u pogledu činjenice da ih je moglo razumno predvidjeti
e) Trajanje sudjelovanja društava Crédit agricole i Credit Suisse u spornoj jedinstvenoj i trajnoj povredi
1) Drugi dio drugog tužbenog razloga društva Crédit agricole, u dijelu u kojem se njime nastoji dokazati nepostojanje trajne prirode njegova sudjelovanja u utvrđenoj povredi
2) Četvrti dio drugog tužbenog razloga društva Credit Suisse, koji se temelji na tome da Komisija nije dokazala da je sudjelovalo u bilo kakvom nezakonitom postupanju nakon kolovoza 2014.
f) Zaključak o drugom tužbenom razlogu društva Crédit agricole i drugom tužbenom razlogu društva Credit Suisse
3. Prvi tužbeni razlog društva Crédit agricole i prvi tužbeni razlog društva Credit Suisse, koji se temelje na pogreškama u kvalifikaciji postupanja o kojima je riječ kao ograničenja s obzirom na cilj
a) Uvodne napomene o cilju i osnovanosti kritika koje iznose tužitelji
1) Kritike društva Crédit agricole
2) Kritike društva Credit Suisse
b) Kvalifikacija postupanja o kojima riječ kao „ograničenja s obzirom na cilj”
1) Uvodne napomene
2) Stupanj štetnosti za tržišno natjecanje koji je potreban da bi se postupanje kvalificiralo kao „ograničenje s obzirom na cilj”
3) Komisijina ocjena postupanja o kojima je riječ
i) Kritike u pogledu Komisijine ocjene gospodarskog konteksta postupanja o kojima je riječ
– Kritika društva Crédit agricole, koja se temelji na nepostojanju ocjene gospodarskog konteksta sporne odluke
– Kritike društava Crédit agricole i Credit Suisse, koje se temelje na pogrešnoj ocjeni gospodarskog konteksta sporne odluke
ii) Kritike društava Crédit agricole i Credit Suisse, koje se temelje na nedovoljnoj štetnosti postupanja o kojima je riječ za tržišno natjecanje
iii) Kritike koje se temelje na u biti „opravdanoj” prirodi postupanja o kojima je riječ
– Kritike društava Crédit agricole i Credit Suisse, koje se temelje na pozitivnim učincima postupanja o kojima je riječ na tržišno natjecanje
– Kritike društava Crédit agricole i Credit Suisse, koje se temelje na „nužnoj”, „legitimnoj”, „pozitivnoj” ili „ključnoj i neophodnoj” prirodi postupanja o kojima je riječ
4) Zaključak o kvalifikaciji postupanja o kojima riječ kao „ograničenja s obzirom na cilj”
4. Četvrti tužbeni razlog društva Crédit agricole i treći tužbeni razlog društva Crédit Suisse, koji se temelje na nedostatnom obrazloženju i pogreškama u određivanju iznosa njihovih novčanih kazni
a) Kritike koje se odnose na osnovni iznos novčanih kazni izrečenih društvima Crédit agricole i Credit Suisse
1) Kritike koje se odnose na iznos zamjenske vrijednosti
i) Kritika društva Credit Suisse, koja se temelji na nedostatku u obrazloženju izračuna novčane kazne
ii) Kritike društava Crédit agricole i Credit Suisse, koje se temelje na povredama Smjernica
– Kritike društava Crédit agricole i Credit Suisse, koje se temelje na tome da je Komisija odbila primijeniti metodologiju izračuna razlike koja se temelji na podacima iz njihovih vlastitih transakcija
– Kritika društva Crédit agricole, koja se temelji na tome da su za potrebe izračuna konačne razlike svake od banaka o kojima je riječ provedena fiksna ponderiranja obveznica SSA koje su se uzele u obzir za cijelo razdoblje povrede i za sve te banke
– Kritike društava Crédit agricole i Credit Suisse, koje se temelje na upotrebi podataka BGN
– Kritika društva Credit Suisse, koja se temelji na precjenjivanju njegove zamjenske vrijednosti jer su se u odnosu na njega uzeli u obzir nominalni iznosi drugih banaka
2) Kritika društva Crédit agricole koja se odnosi na Komisijinu odluku da 2014. ne utvrdi kao referentno razdoblje za izračun zamjenske vrijednosti
3) Kritike koje se odnose na multiplikacijski koeficijent težine (točke 20. do 23. Smjernica)
4) Kritike koje se odnose na multiplikacijski koeficijent trajanja (točka 24. Smjernica)
i) Kritike koje se odnose na multiplikacijski koeficijent trajanja od 2,20 godina utvrđen u odnosu na društvo Crédit agricole
ii) Kritike koje se odnose na multiplikacijski koeficijent trajanja od 4,75 godina utvrđen u odnosu na društvo Credit Suisse
b) Kritike koje se odnose na prilagodbu osnovnog iznosa novčane kazne izrečene društvu Crédit agricole
5. Zaključak o tužbenim razlozima koji se odnose na poništenje pobijane odluke
F. Zahtjevi društva Crédit agricole u pogledu neograničene nadležnosti
IV. Troškovi
(
*1
)	Jezik postupka: engleski