62023TJ0096_RES
Predmet T-96/23
Uniper Global Commodities SE
protiv
Agencije Europske unije za suradnju energetskih regulatora
Presuda Općeg suda (treće prošireno vijeće) od 25. lipnja 2025.
„Energija – Unutarnje tržište električne energije – Uredba (EU) 2017/2195 – ACER-ova odluka o izmjeni metodologije određivanja cijene energije uravnoteženja – Uvođenje privremenog ograničenja cijene – Žalba podnesena ACER-ovu Odboru za žalbe – Posebni uvjeti i aranžmani za pravno sredstvo – Članak 28. stavak 1. i članak 29. Uredbe (EZ) br. 2019/942 – Nedopuštenost zbog nepostojanja aktivne procesne legitimacije pred Odborom za žalbe – Prigovor nezakonitosti – Jednakost pred zakonom i djelotvorna sudska zaštita – Nepostojanje osobnog utjecaja – Nenavedene osobine ili činjenične situacije – Rok za tužbu – Nepostojanje ispričive zablude”
Sudski postupak – Tužba kojom se pokreće postupak – Formalni zahtjevi – Određivanje predmeta spora – Određivanje razloga pravnog sredstva prema njihovoj biti, a ne prema njihovoj formalnoj kvalifikaciji
(Statut Suda, čl. 21.; Poslovnik Općeg suda, čl. 76. t. (d))
(t. 23., 25.)
Prigovor nezakonitosti – Sporedno obilježje – Prešutna, ali jasna formulacija u tužbi – Dopuštenost
(čl. 277. UFEU-a)
(t. 24., 26., 27.)
Pravo Europske unije – Tumačenje – Metode – Odredba s jasnim i preciznim tekstom – Obveza osiguranja korisnog učinka odredbe
(t. 31.-34.)
Pravo Europske unije – Tumačenje – Metode – Obveza tumačenja sekundarnog prava Unije u skladu s pravnim pravilom više pravne snage – Granice – Tumačenje contra legem – Nedopuštenost
(t. 35.-37., 79., 80.)
Tužba za poništenje – Fizičke ili pravne osobe – Regulatorni akti – Akti koji ne podrazumijevaju provedbene mjere i izravno se odnose na tužitelja – Odluka Agencije Europske unije za suradnju energetskih regulatora (ACER) o izmjeni metodologije određivanja cijene energije uravnoteženja – Uključenost
(čl. 263. četvrti stavak UFEU-a; Uredba 2019/942 Europskog parlamenta i Vijeća)
(t. 42.)
Tužba za poništenje – Fizičke ili pravne osobe – Pretpostavke dopuštenosti – Odluka Agencije Europske unije za suradnju energetskih regulatora (ACER) o izmjeni metodologije određivanja cijene energije uravnoteženja – Akt o osnivanju ACER-a koji predviđa unutarnji pravni lijek protiv ACER-ove odluke – Tužba za poništenje podnesena protiv ACER-ove odluke a da nije iskorišten unutarnji pravni lijek – Dopuštenost – Uvjet – Tužitelj koji ne ispunjava uvjete dopuštenosti za podnošenje interne žalbe – Ispunjen uvjet – Povreda načela jednakosti i djelotvorne sudske zaštite – Nepostojanje
(čl. 263. peti stavak UFEU-a; Povelja Europske unije o temeljnim pravima, čl. 20. i 41.; Uredba 2019/942 Europskog parlamenta i Vijeća, uv. izj. 34. i čl. 28. st. 1. i čl. 29
(t. 43.-45., 48., 54.-75.)
Tužba za poništenje – Fizičke ili pravne osobe – Akti koji se na njih izravno i osobno odnose – Osobni utjecaj – Mjerila – Odluka Agencije Europske unije za suradnju energetskih regulatora (ACER) o izmjeni metodologije određivanja cijene energije uravnoteženja – Tužba poduzetnika koji djeluje na tržištu na koje utječe navedena odluka – Poduzetnik koji nije dokazao bitan utjecaj na svoj položaj na tržištu – Nedopuštenost
(čl. 263. četvrti st. UFEU-a)
(t. 92.-111.)
Agencije Europske unije – Agencija Europske unije za suradnju energetskih regulatora (ACER) – ACER-ova odluka – Interni žalbeni postupak pred Odborom za žalbe – Tužba pred sudom Unije – Nadležnost – Nadzor zakonitosti odluka Odbora za žalbe – Uzimanje u obzir samo činjeničnih i pravnih elemenata istaknutih pred Odborom za žalbe (čl. 263.
(čl. 263. UFEU-a; Uredba 2019/942 Europskog parlamenta i Vijeća, čl. 29.
(t. 115., 122.)
Sudski postupak – Rokovi za podnošenje žalbe – Prekluzija – Ispričiva zabluda – Pojam – Doseg
(čl. 263. šesti stavak UFEU-a)
(t. 128.-136.)
Kratak prikaz
Opći sud potvrđuje valjanost odluka Odbora za žalbe Agencije Europske unije za suradnju energetskih regulatora (ACER) kojima se kao nedopuštene odbijaju žalbe koje su dva društva podnijela protiv ACER-ove odluke o izmjeni metodologije određivanja cijene energije uravnoteženja. Time se Opći sud očituje, s jedne strane, o aktivnoj procesnoj legitimaciji fizičkih ili pravnih osoba pred ACER-ovim Odborom za žalbe na temelju članka 28. stavka 1. Uredbe 2019/942 (
1
). S druge strane, on iznosi pojašnjenja glede ocjene osobnog utjecaja na fizičke ili pravne osobe u slučaju odluka koje donosi ACER.
Odlukom od 24. siječnja 2020. ACER je – na prijedlog operatora prijenosnog sustava – donio metodologiju za utvrđivanje cijene energije uravnoteženja, kojom se, među ostalim, predviđalo da cijene opskrbe energijom uravnoteženja ne smiju biti više ili niže od tehničkog ograničenja cijene od više ili manje od 99999 eura po megavatsatu (MWh).
Odlukom od 25. veljače 2022. (u daljnjem tekstu: prvotna odluka) ACER je privremeno izmijenio navedenu metodologiju time što je zamijenio predmetno tehničko ograničenje cijene ograničenjem cijene u iznosu od više ili manje od 15000 eura/MWh, koje se primjenjuje isključivo na razmjene energije uravnoteženja na europskim platformama PICASSO i MARI, u trajanju od 48 mjeseci počevši od 1. srpnja 2022.
Tužitelji, društva RWE Supply & Trading GmbH i Uniper Global Commodities SE, dva su dobavljača energije uravnoteženja koja djeluju na njemačkom tržištu, na kojem su operativne europske platforme PICASSO i MARI.
Smatrajući da su oštećeni prvotnom odlukom, svaki od njih podnio je žalbu ACER-ovu Odboru za žalbe (u daljnjem tekstu: Odbor za žalbe). Dvjema odlukama od 9. prosinca 2022. (u daljnjem tekstu: pobijane odluke) taj ih je odbor odbacio kao nedopuštene zbog nepostojanja aktivne procesne legitimacije na temelju članka 28. stavka 1. Uredbe 2019/942.
Na temelju te odredbe svaka fizička ili pravna osoba može uložiti žalbu protiv ACER-ove odluke koja joj je upućena ili protiv odluke koja se na nju izravno i osobno odnosi. Budući da tužitelji nisu adresati prvotne odluke, Odbor za žalbe smatrao je da se potonja odluka odnosi na njih izravno, ali ne i osobno.
U tom su kontekstu tužitelji pokrenuli postupak pred Općim sudom radi poništenja pobijanih odluka i, podredno, prvotne odluke.
Ocjena Općeg suda
U prilog svojoj tužbi tužitelji osobito prigovaraju Odboru za žalbe da je povrijedio članak 263. četvrti stavak UFEU-a (
2
) time što je smatrao da nemaju potrebnu aktivnu procesnu legitimaciju za podnošenje žalbe protiv prvotne odluke pred njim. Međutim, ta odluka je regulatorni akt koji se na njih izravno odnosi, a ne podrazumijeva provedbene mjere. Stoga se ona može pobijati pred sudom Unije na temelju članka 263. četvrtog stavka UFEU-a.
Prema mišljenju tužiteljâ, kako bi bio u skladu s načelom djelotvorne sudske zaštite iz članka 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima (u daljnjem tekstu: Povelja), kako je provedeno člankom 263. četvrtim stavkom UFEU-a, kao i s načelom jednakosti pred zakonom iz članka 20. Povelje, članak 28. stavak 1. Uredbe 2019/942 trebalo je tumačiti na način da im je dopušteno podnijeti žalbu Odboru za žalbe protiv prvotne odluke.
Opći sud najprije utvrđuje da taj prvi tužbeni razlog u biti obuhvaća dvostruki prigovor, koji se temelji, prvi, na tumačenju članka 28. stavka 1. Uredbe 2019/942 koje nije u skladu s načelima djelotvorne sudske zaštite i jednakosti pred zakonom navedenima u člancima 20. i 47. Povelje, a drugi na prigovoru implicitne nezakonitosti članka 28. stavka 1. Uredbe 2019/942 zbog neusklađenosti s tim istim načelima i člancima Povelje
Kada je riječ o prvom prigovoru, iz ustaljene sudske prakse proizlazi da tumačenje odredbe prava Unije ne može imati za posljedicu oduzimanje svakog korisnog učinka jasnom i preciznom tekstu te odredbe. Stoga, ako smisao takve odredbe nedvosmisleno proizlazi iz samog njezina teksta, sud Unije ne može odstupiti od tog tumačenja.
U ovom predmetu, iz jasnog i preciznog teksta članka 28. stavka 1. Uredbe 2019/942 proizlazi da tužitelji, kao pravne osobe koje nisu adresati prvotne odluke, mogu podnijeti tužbu protiv navedene odluke samo ako se ona na njih odnosi ne samo izravno nego također i osobno. Iako je točno da uvjet osobnog utjecaja tako utvrđen u navedenoj odredbi treba tumačiti s obzirom na opća načela prava Unije, kako su zajamčena Poveljom, takvo široko tumačenje je moguće samo ako je u skladu s tekstom odredbe o kojoj je riječ a da pritom ne dođe do tumačenja contra legem.
Iz toga slijedi da je Odbor za žalbe u pobijanim odlukama s pravom tumačio članak 28. stavak 1. Uredbe br. 2019/942 na način da se njime tužiteljima, kao pravnim osobama u smislu te odredbe, dopušta da protiv prvotne odluke podnesu žalbe pred njim samo ako se navedena odluka na njih odnosila ne samo izravno, nego i osobno.
Što se tiče drugog prigovora, Opći sud ističe da se, u skladu s člankom 263. petim stavkom UFEU-a, aktima o osnivanju tijela, ureda i agencija Unije mogu utvrditi posebni uvjeti i aranžmani u vezi s postupcima koje su fizičke ili pravne osobe pokrenule protiv tih tijela, ureda ili agencija i koji prema njima imaju pravni učinak.
Tako je zakonodavac Unije predvidio u člancima 28. i 29. Uredbe 2019/942 da fizičke ili pravne osobe koje su adresati ACER-ovih akata ili na koje se ti akti izravno i osobno odnose moraju, radi ekonomičnosti postupka, imati pravo žalbe Odboru za žalbe. U tom je kontekstu odlučio da među fizičke ili pravne osobe koje se mogu izravno obratiti Odboru za žalbe ne uključi one koje ulaze u kategoriju na koju se odnosi treća pretpostavka iz članka 263. četvrtog stavka UFEU-a. Te osobe mogu, u slučaju kada ACER, kao u ovom predmetu, donese regulatorni akt, izravno Općem sudu podnijeti tužbu za poništenje.
U tom okviru Opći sud isključuje to da članak 29. Uredbe 2019/942, koji zahtijeva iscrpljivanje nacionalnih pravnih sredstava prije nego što je moguće pokrenuti postupak pred sudom Unije, sprečava tužitelje da izravno Općem sudu podnesu tužbu za poništenje. Naime, tu odredbu treba tumačiti na način da se primjenjuje samo na kategorije fizičkih ili pravnih osoba koje imaju aktivnu procesnu legitimaciju pred Odborom za žalbe u smislu članka 28. navedene uredbe.
Iz toga slijedi da fizičke ili pravne osobe obuhvaćene kategorijom na koju se odnosi treći slučaj iz članka 263. četvrtog stavka UFEU-a ne ulaze u područje primjene obveznog prethodnog žalbenog postupka uspostavljenog člancima 28. i 29. Uredbe 2019/942 te, stoga, svoje tužbe moraju podnijeti izravno Općem sudu.
S obzirom na ta razmatranja Opći sud analizira, kao prvo, je li različito postupanje uspostavljeno člankom 28. Uredbe 2019/942 između fizičkih ili pravnih osoba obuhvaćenih trećim slučajem iz članka 263. četvrtog stavka UFEU-a i fizičkih ili pravnih osoba koje su ovlaštene izravno pokrenuti postupak pred Odborom za žalbe i koje su obuhvaćene prvim i drugim slučajem iz članka 263. četvrtog stavka UFEU-a, u skladu s načelom jednakosti pred zakonom utvrđenim u članku 20. Povelje.
Opći sud najprije podsjeća na to da je osnivanje Odbora za žalbe dio sveobuhvatnog pristupa kojim se agencijama Unije nastoje dati žalbena tijela kada im je povjerena ovlast donošenja odluka o složenim tehničkim ili znanstvenim pitanjima. Ta žalbena tijela čine primjeren način za zaštitu prava dotičnih stranaka u kontekstu u kojem, kad tijela Unije imaju široku diskrecijsku ovlast, osobito u pogledu procjene vrlo složenih znanstvenih i tehničkih činjenica, nadzor suda Unije treba ograničiti na provjeru toga sadržava li izvršavanje takvih ovlasti neku očitu pogrešku ili zloporabu ovlasti ili toga jesu li ta tijela očito prekoračila granice svojih diskrecijskih ovlasti.
Stoga, time što fizičkim ili pravnim osobama na koje se primjenjuje treći slučaj iz članka 263. četvrtog stavka UFEU-a ne omogućuje da pokrenu postupak pred Odborom za žalbe, članak 28. Uredbe 2019/942 uspostavlja razliku u postupanju između, s jedne strane, fizičkih ili pravnih osoba koje, poput tužitelja, mogu imati koristi samo od ograničenog nadzora nad ACER-ovim odlukama koji provodi Opći sud, osobito u pogledu složenih znanstvenih, tehničkih ili ekonomskih ocjena povezanih s energijom, i, s druge strane, onih koje mogu izravno pokrenuti postupak pred Odborom za žalbe i stoga imati koristi od sveobuhvatnog nadzora nad ACER-ovim odlukama u pogledu navedenih ocjena.
Međutim, takva razlika u postupanju opravdana je više ili manje intenzivnom vezom koju različite kategorije dotičnih fizičkih ili pravnih osoba održavaju s ACER-ovim odlukama. Naime, one koje su ovlaštene izravno pokrenuti postupak pred Odborom za žalbe pojedinačno su izdvojene tim odlukama, zato što su njihovi adresati ili zato što te odluke na njih utječu na jednak način kao i na adresate. Suprotno tomu, to nije slučaj s fizičkim ili pravnim osobama koje pripadaju kategoriji na koju se odnosi treći slučaj iz članka 263. četvrtog stavka UFEU-a.
Usto, iz sudske prakse proizlazi da, kako bi se zakonodavcu Unije moglo predbaciti da je povrijedio načelo jednakog postupanja, potrebno je da je na različit način tretirao usporedive situacije i time određene osobe stavio u nepovoljniji položaj u odnosu na druge. Međutim, izravan nadzor ACER-ova akta koji provodi Opći sud ne može se smatrati nepovoljnim za fizičke ili pravne osobe koje se ne mogu izravno obratiti ACER-ovu Odboru za žalbe. Naime, to sredstvo nadzora treba smatrati prikladnim za zaštitu prava fizičkih ili pravnih osoba koje imaju manje intenzivnu vezu s tim istim aktom.
Iz toga slijedi da je zakonodavac Unije u članku 28. stavku 1. Uredbe 2019/942 uspostavio opravdanu razliku u postupanju između fizičkih ili pravnih osoba koje se ne nalaze u istovjetnoj ili usporedivoj situaciji s obzirom na ACER-ove odluke. Stoga se na njih ne trebaju primijeniti isti posebni uvjeti ili aranžmani u pogledu pravnih lijekova koje podnose protiv navedenih odluka, tako da se tim različitim postupanjem ne povređuje načelo jednakosti pred zakonom iz članka 20. Povelje.
Kao drugo, što se tiče navodne povrede načela djelotvorne sudske zaštite i članka 47. Povelje (
3
), s obzirom na nemogućnost pokretanja postupka pred Odborom za žalbe od strane fizičkih ili pravnih osoba iz kategorije na koju se odnosi treći slučaj iz članka 263. četvrtog stavka UFEU-a, Opći sud napominje da se, s obzirom na to da je tužba za poništenje pred Općim sudom i dalje dostupna, ne može smatrati da je zakonodavac Unije povrijedio navedeno načelo prilikom donošenja članaka 28. i 29. Uredbe 2019/942.
Opći sud dodaje da eventualne postupovne komplikacije koje proizlaze iz tog sustava pravnih lijekova, osobito eventualno podnošenje usporednih pravnih sredstava protiv istih ACER-ovih odluka Odboru za žalbe i Općem sudu, kao i složenost pojma „osobni utjecaj”, o kojem ovisi nadležnost Odbora za žalbe i Općeg suda, ne mogu biti dovoljne da bi se utvrdilo da je taj sustav sam po sebi protivan načelu djelotvorne sudske zaštite.
U nastavku svoje analize tužbe Opći sud također odbija i tužbeni razlog koji se temelji na povredi članka 28. stavka 1. Uredbe 2019/942 jer Odbor za žalbe u pobijanim odlukama nije utvrdio da se prvotna odluka osobno odnosila na tužitelje zbog osobina koje su im svojstvene i koje ih razlikuju od bilo koje druge osobe.
Kao prvo, Opći sud pojašnjava da, kako bi se ocijenio osobni utjecaj na tužitelje na temelju članka 28. stavka 1. Uredbe 2019/942, valja uputiti na sudsku praksu sudova Unije donesenu u vezi s drugim slučajem iz članka 263. četvrtog stavka UFEU-a.
Naime, posebni uvjeti i aranžmani koji su Uredbom 2019/942 utvrđeni na temelju članka 263. petog stavka UFEU-a moraju biti u potpunosti u skladu s općim sustavom predviđenim člankom 263. UFEU-a u pogledu nadležnosti suda Unije za odlučivanje o tužbama koje su mu dodijeljene. Iz toga slijedi da, kada isti uvjeti dopuštenosti postoje u općem sustavu predviđenom u članku 263. UFEU-a i u posebnim uvjetima i aranžmanima donesenima na temelju članka 263. petog stavka UFEU-a, oni se u načelu moraju ujednačeno tumačiti.
Kao drugo, što se tiče svojstava i činjeničnih situacija na koje su se tužitelji pozvali pred Općim sudom kako bi dokazali svoj osobni utjecaj, Opći sud ograničava svoje ispitivanje na one koje su također istaknute pred Odborom za žalbe i koje je on analizirao u pobijanim odlukama. Točno je da je Opći sud pozvan provjeriti zakonitost tih odluka nadzorom primjene prava Unije od strane Odbora za žalbe, osobito s obzirom na činjenice koje su mu podnesene. Nasuprot tomu, on ne može provesti takav nadzor uzimajući u obzir činjenice koje su istaknute ili podnesene pred njime kao nove.
S obzirom na ta pojašnjenja, Opći sud utvrđuje da, što se tiče svojstava i činjeničnih situacija koje su tužitelji istaknuli pred Odborom za žalbe, odnosno njihove aktivne prisutnosti na njemačkom tržištu energije uravnoteženja i njihova položaja među najvećim dobavljačima na tom tržištu, a koji su zatim razvijeni u okviru ove tužbe, isticanjem da je prvotna odluka bitno utjecala na njihov položaj na tom tržištu, tužitelji upućuju na sudsku praksu suda Unije u području državnih potpora i koncentracija.
Međutim, s jedne strane, tužitelji se ne mogu s uspjehom pozivati na tu sudsku praksu kako bi tvrdili da je navedena odluka bitno utjecala na njihov položaj na tom tržištu. Naime, ta sudska praksa počiva, barem djelomično, na postojanju odnosa tržišnog natjecanja, stvarnog ili potencijalnog, između korisnika pobijane odluke, na tržištu na koje se ona odnosi, i tužitelja, na čiji je položaj na tom tržištu ili susjednim tržištima, uzlaznim ili silaznim, navedena odluka na posebno identificirani način negativno i, ovisno o slučaju, bitno utjecala.
U ovom predmetu, tužitelji ne tvrde niti, a fortiori, ne dokazuju da se nalaze u odnosu tržišnog natjecanja, stvarnog ili potencijalnog, s adresatima i, prema njihovu mišljenju, stvarnim korisnicima prvotne odluke na njemačkom tržištu energije uravnoteženja na kojem djeluju i na koje se ta odluka odnosi.
S druge strane i u svakom slučaju, svojstva i činjenične situacije na koje se pozivaju tužitelji nisu takve naravi da ih individualiziraju u odnosu na bilo koju drugu osobu.
Budući da su tužbeni razlozi koje su tužitelji istaknuli odbijeni, Opći sud odbija tužbu za poništenje pobijanih odluka.
Što se tiče podrednih zahtjeva za poništenje prvotne odluke, s obzirom na to da su oni podneseni nakon isteka roka za podnošenje tužbe određenog člankom 263. šestim stavkom UFEU-a, treba ih odbaciti kao nedopuštene. U tom pogledu Opći sud primjećuje da se tužitelji u okolnostima ovog slučaja nisu valjano pozvali ni na jednu ispričivu zabludu koja bi omogućila odstupanje od obveze poštovanja roka određenog za podnošenje tužbe.
Posljedično, Opći sud odbija tužbu u cijelosti.
(
1
)	Uredba (EU) 2019/942 Europskog parlamenta i Vijeća od 5. lipnja 2019. o osnivanju Agencije Europske unije za suradnju energetskih regulatora (preinaka) (SL 2019., L 158, str. 22.)
(
2
)	U skladu s odredbama članka 263. četvrtog stavka UFEU-a, svaka fizička ili pravna osoba može pokrenuti postupak protiv akta koji je upućen toj osobi (prvi slučaj) ili koji se izravno i osobno odnosi na nju (drugi slučaj), te protiv regulatornog akta koji se izravno odnosi na nju, a ne podrazumijeva provedbene mjere (treći slučaj).
(
3
)	Kako je provedeno člankom 263. četvrtim stavkom UFEU-a.