62024CO0632
RJEŠENJE POTPREDSJEDNIKA SUDA
4. veljače 2025. (
*1
)
„Žalba – Privremena pravna zaštita – Članak 278. UFEU‑a – Zahtjev za suspenziju primjene presude Općeg suda Europske unije – Pristup dokumentima Europske komisije – Izjave o nepostojanju sukoba interesa koje su sastavili članovi Komisijina pregovaračkog tima za kupnju cjepiva protiv bolesti COVID-19 – Odluka Komisije kojom se odbija pristup identitetu i profesionalnom statusu tih osoba”
U predmetu C‑632/24 P–R,
povodom zahtjeva za suspenziju primjene na temelju članka 278. UFEU‑a podnesenog 27. rujna 2024.,
Europska komisija, koju zastupaju A. Bouchagiar, M. Burón Pérez, G. Gattinara i A. Spina, u svojstvu agenata,
žalitelj,
a druge stranke u postupku su:
Fabien Courtois i druge stranke čija se imena nalaze u prilogu (
1
), koje zastupa A. Durand, avocat,
tužitelji u prvostupanjskom postupku,
POTPREDSJEDNIK SUDA,
saslušavši nezavisnog odvjetnika M. Szpunara,
donosi sljedeće
Rješenje
1
Zahtjevom za privremenu pravnu zaštitu Europska komisija traži od Suda da u skladu s člankom 278. UFEU‑a naloži suspenziju primjene točke 2. izreke presude Općeg suda Europske unije od 17. srpnja 2024., Courtois i dr./Komisija (T‑761/21, u daljnjem tekstu: pobijana presuda, EU:T:2024:477), u dijelu u kojem se njome poništava Odluka Komisije C(2022) 1359 final od 28. veljače 2022., donesena u skladu s člankom 4. Uredbe (EZ) br. 1049/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 2001. o javnom pristupu dokumentima Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije (SL 2001., L 145, str. 43.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 16., str. 70.), te kojom se Fabienu Courtoisu i drugim fizičkim osobama čija su imena navedena u prilogu odobrava djelomičan pristup određenim dokumentima u vezi s kupnjom cjepiva od strane te institucije u kontekstu pandemije bolesti COVID-19 (u daljnjem tekstu: sporna odluka), kao i francuska verzija te odluke koja im je priopćena 31. ožujka 2022. u dijelu u kojem je Komisija odbila širi pristup izjavama o nepostojanju sukoba interesa koje su potpisali članovi pregovaračkog tima za kupnju cjepiva protiv bolesti COVID-19 (u daljnjem tekstu: pregovarački tim) na temelju članka 4. stavka 1. točke (b) te uredbe.
2
Usporedno s tim zahtjevom, Komisija je 27. rujna 2024. podnijela žalbu na temelju članka 56. Statuta Suda Europske unije, kojom traži ukidanje pobijane presude u tom pogledu.
Okolnosti spora
3
Okolnosti spora navedene su u točkama 2. do 17. pobijane presude. Za potrebe ovog postupka mogu se sažeti kako slijedi.
4
U kontekstu krize povezane s pandemijom bolesti COVID-19, Komisija je 17. lipnja 2020. objavila komunikaciju naslovljenu „Strategija EU‑a za cjepiva protiv bolesti COVID-19” (COM(2020) 245 final i ispravak COM/2020/245 final/2). Cilj te strategije bio je ubrzati razvoj, proizvodnju i primjenu cjepiva protiv bolesti COVID-19 te se ona temeljila na dvama stupovima. Prvi je bio osigurati dostatnu proizvodnju cjepiva u Europskoj uniji, a time i dostatnu opskrbu država članica na temelju sporazuma o prethodnoj kupnji sklopljenih s proizvođačima cjepiva u okviru instrumenta za hitnu potporu, kako je aktiviran Uredbom Vijeća (EU) 2020/521 od 14. travnja 2020. o aktivaciji hitne potpore na temelju Uredbe (EU) 2016/369 i izmjeni njezinih odredaba s obzirom na izbijanje bolesti COVID-19 (SL 2020., L 117, str. 3.). Drugi je bio prilagoditi regulatorni okvir Unije tadašnjoj aktualnoj krizi i iskoristiti postojeću regulatornu fleksibilnost kako bi se ubrzao razvoj, izdavanje odobrenja i stavljanje cjepiva na raspolaganje, a istodobno održali standardi kvalitete, sigurnosti i učinkovitosti cjepiva.
5
U tom pogledu, Komisija je navela da će države članice biti uključene u postupak od samog početka i da će sve države članice sudionice biti zastupljene u Upravljačkom odboru, koji će joj pomagati u svim aspektima povezanima sa sporazumima o prethodnoj kupnji prije njihova potpisivanja. Komisija je pojasnila da će pregovarački tim, koji se sastoji od Komisije i stručnjaka iz država članica, biti zadužen za pregovaranje o sporazumima o prethodnoj kupnji cjepiva protiv bolesti COVID-19, pri čemu ti sporazumi moraju biti sklopljeni u ime svih država članica sudionica. Komisija je također pojasnila da će ona biti odgovorna za postupak javne nabave u ime država članica i za sklopljene sporazume o prethodnoj kupnji.
6
Dopisom od 24. svibnja 2021. upućenim predsjednici Komisije kao i porukom elektroničke pošte od istog dana upućene Glavnom tajništvu Komisije, dva su odvjetnika zatražila, „u ime i za račun prvih 86000 podnositelja peticije platforme https://dejavu/legal/” koju predstavljaju i među kojima su i tužitelji u prvostupanjskom postupku (u daljnjem tekstu: podnositelji zahtjeva), pristup, na temelju Uredbe br. 1049/2001, dokumentima koji se odnose na kupnju, od strane Komisije i za račun država članica, cjepiva u okviru pandemije bolesti COVID-19.
7
Taj se prvotni zahtjev odnosio na sporazume o kupnji koje je Komisija potpisala s proizvođačima cjepiva, na identitet i profesionalnu ili institucionalnu ulogu predstavnika Unije koji su sudjelovali u pregovorima s tim proizvođačima i na izjave o interesima između tih predstavnika i navedenih proizvođača.
8
Glavna direktorica Komisijine Glavne uprave (GU) za zdravlje i sigurnost hrane odgovorila je 30. srpnja 2021. da je utvrdila 46 dokumenata koji odgovaraju tom zahtjevu, od kojih su 22 bili izjave o nepostojanju sukoba interesa koje su potpisali svi članovi pregovaračkog tima (u daljnjem tekstu: izjave o nepostojanju sukoba interesa) i da je djelomičan pristup odobren svim tim dokumentima, osim 17 dokumenata naslovljenih „nacrti memoranduma o razumijevanju”.
9
Kad je riječ o izjavama o nepostojanju sukoba interesa, identitet njihovih potpisnika ispušten je na temelju zaštite privatnosti i integriteta pojedinca, predviđene člankom 4. stavkom 1. točkom (b) Uredbe br. 1049/2001. Usto, podnositeljima zahtjeva proslijeđen je samo jedan primjerak, uz obrazloženje da su se ostale izjave razlikovale samo u pogledu identiteta potpisnika, njegova potpisa i datuma potpisivanja.
10
Podnositelji zahtjeva su 13. kolovoza 2021., na temelju članka 7. stavka 2. Uredbe br. 1049/2001, podnijeli ponovni zahtjev kojim su tražili da Komisija preispita svoje stajalište u pogledu svih dokumenata kojima im je pristup bio djelomično ili u cijelosti odbijen.
11
Izostanak odgovora na taj zahtjev doveo je 24. rujna 2021. do prešutne odluke o odbijanju u skladu s člankom 8. stavkom 3. Uredbe br. 1049/2001.
12
Nakon savjetovanja s farmaceutskim poduzetnicima o kojima je riječ Komisija je 28. veljače 2022. u skladu s člankom 4. stavkom 4. Uredbe br. 1049/2001 donijela spornu odluku koja je podnositeljima zahtjeva 1. ožujka 2022. dostavljena na engleskom jeziku. Konkretno, Komisija je u toj odluci izmijenila sastav popisa dokumenata koji odgovaraju zahtjevu za pristup dokumentima, ali je zadržala svoje stajalište o djelomičnom pristupu izjavama o nepostojanju sukoba interesa.
13
Verzija sporne odluke na francuskom jeziku priopćena je podnositeljima zahtjeva 31. ožujka 2022.
Postupak pred Općim sudom i pobijana presuda
14
Tužbom podnesenom tajništvu Općeg suda 6. prosinca 2021. podnositelji zahtjeva pokrenuli su postupak za poništenje prešutne odluke o odbijanju. Zatim su prilagodili svoje tužbene zahtjeve kako bi obuhvatili i spornu odluku te njezinu francusku verziju.
15
U točki 57. pobijane presude Opći sud podsjetio je na to da se, kao što to proizlazi iz sudske prakse Suda, osobni podaci mogu prenijeti trećoj osobi na temelju Uredbe br. 1049/2001 samo ako taj prijenos ispunjava uvjete predviđene člankom 9. stavkom 1. točkama (a) ili (b) Uredbe (EU) 2018/1725 Europskog parlamenta i Vijeća od 23. listopada 2018. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka u institucijama, tijelima, uredima i agencijama Unije i o slobodnom kretanju takvih podataka te o stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 45/2001 i Odluke br. 1247/2002/EZ (SL 2018., L 295, str. 39.), i ako predstavlja zakonitu obradu u skladu sa zahtjevima iz članka 5. te uredbe.
16
Kad je riječ o uvjetu navedenom u članku 9. stavku 1. točki (b) Uredbe 2018/1725, prema kojem osoba koja traži pristup osobnim podacima treba dokazati potrebu za njihovim otkrivanjem za posebnu svrhu u javnom interesu, Opći sud je u točkama 68., 69., 79. i 85. pobijane presude smatrao da je taj uvjet u ovom slučaju ispunjen jer su podnositelji zahtjeva dokazali potrebu za pristupom identitetu članova pregovaračkog tima koji su potpisali izjave o nepostojanju sukoba interesa radi provjere njihove nepristranosti. Suprotno tomu, u točki 86. te presude, Opći sud smatrao je da otkrivanje datuma potpisivanja tih izjava i vlastoručnih potpisa članova tog tima nije bilo potrebno za postizanje tog cilja.
17
U točki 79. pobijane presude, u pogledu odvagivanja postojećih interesa predviđenim člankom 9. stavkom 1. točkom (b) Uredbe 2018/1725, Opći sud smatrao je da je Komisija trebala provesti to odvagivanje jer su podnositelji zahtjeva dokazali potrebu za prijenosom traženih osobnih podataka i jer je Komisija pravilno smatrala da postoji opasnost od ugrožavanja privatnosti predmetnih članova pregovaračkog tima.
18
U tom pogledu iz točke 80. pobijane presude proizlazi da je Opći sud utvrdio da je, kao što to proizlazi iz sporne odluke, Komisija uzela u razmatranje, s jedne strane, tehničku ulogu u postupku javne nabave koju su imali članovi pregovaračkog tima i, s druge strane, okolnost da su podnositelji zahtjeva imali pristup informacijama zahvaljujući djelomičnom otkrivanju predmeta o kojem se raspravljalo u ugovornim dokumentima i otkrivanju anonimizirane verzije izjava o nepostojanju sukoba interesa i poštovanju povjerljivosti.
19
U točki 81. pobijane presude Opći sud smatrao je da Komisija time nije dovoljno objasnila zašto bi činjenica da je uloga članova pregovaračkog tima samo tehnička trebala prevagnuti nad ciljem provjere nepostojanja sukoba interesa. U točki 82. te presude dodao je da u spornoj odluci nisu izričito navedena dodatna razmatranja navedena u okviru tužbe podnesene pred njim koja se odnose na odvagivanje različitih konkurentskih interesa i, osobito, onih u vezi s mogućim hijerarhijskim položajem članova pregovaračkog tima.
20
U točkama 83. i 84. pobijane presude Opći sud smatrao je da, iako su podnositelji zahtjeva bili upoznati, među ostalim, sa sadržajem izjave o nepostojanju sukoba interesa koju je potpisao svaki član pregovaračkog tima, posebna svrha u javnom interesu koju su nastojali postići podnositelji zahtjeva, a to je omogućiti građanima Unije da se uvjere u nepostojanje bilo kakvog sukoba interesa između članova pregovaračkog tima i proizvođača cjepiva, nije se mogla postići bez otkrivanja identiteta navedenih osoba jer sama činjenica da su te osobe potpisale takvu izjavu ne omogućuje građaninu da se sam uvjeri da su one potpuno neovisno obavile svoju zadaću.
21
U točki 85. pobijane presude Opći sud zaključio je da Komisija nije dovoljno uzela u obzir različite okolnosti slučaja kako bi pravilno odvagnula interese o kojima je riječ.
22
Stoga je Opći sud, kao što to proizlazi iz točke 2. izreke pobijane presude, poništio spornu odluku i njezinu francusku verziju, konkretno u dijelu u kojem je Komisija podnositeljima zahtjeva odbila širi pristup izjavama o nepostojanju sukoba interesa, na temelju članka 4. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 1049/2001.
Zahtjevi stranaka
23
Komisija od Suda zahtijeva da:
–
naloži suspenziju primjene točke 2. izreke pobijane presude, u dijelu u kojem se njome poništava sporna odluka i njezina francuska verzija te u dijelu u kojem je Komisija odbila širi pristup izjavama o nepostojanju sukoba interesa, do donošenja presude kojom se završava postupak povodom žalbe podnesene protiv te presude, i
–
naloži podnositeljima zahtjeva snošenje troškova.
24
Podnositelji zahtjeva od Suda zahtijevaju da:
–
odbije zahtjev za privremenu pravnu zaštitu;
–
podredno, odbije taj zahtjev samo u dijelu koji se odnosi na zahtjev za pristup koji je podnio F. Courtois;
–
odbije sve ostale Komisijine zahtjeve i
–
naloži Komisiji snošenje troškova ili, podredno, da o troškovima odluči naknadno.
Zahtjev za privremenu pravnu zaštitu
25
Valja podsjetiti na to da, iako na temelju članka 60. Statuta Suda Europske unije, žalba protiv presude Općeg suda u načelu nema suspenzivni učinak, Sud može, u skladu s člankom 278. UFEU‑a, ako smatra da okolnosti to zahtijevaju, naložiti suspenziju primjene presude protiv koje je podnesena žalba (rješenje potpredsjednika Suda od 19. kolovoza 2024., Puigdemont i Casamajó i Comín i Oliveres/Parlament, C‑600/22 P–R, EU:C:2024:673, t. 52. i navedena sudska praksa).
26
U skladu s člankom 160. stavkom 3. Poslovnika Suda, zahtjevi za suspenziju primjene akta neke institucije u skladu s člankom 278. UFEU‑a trebaju pojasniti predmet spora, okolnosti zbog kojih postoji hitnost, kao i činjenične i pravne razloge koji na prvi pogled opravdavaju određivanje privremene mjere koja se zahtijeva.
27
Tako sudac privremene pravne zaštite može odrediti privremenu mjeru samo ako se utvrdi da je njezino određivanje na prvi pogled činjenično i pravno opravdano (fumus boni iuris) i da je hitna u tom smislu da ju je nužno odrediti i da proizvodi učinak već prije odluke o meritumu kako bi se izbjegla teška i nepopravljiva šteta interesima stranke koja je traži. Sudac privremene pravne zaštite također prema potrebi provodi odvagivanje postojećih interesa. Ti su uvjeti kumulativni, tako da zahtjev za privremene mjere treba odbiti onda kada jedan od tih uvjeta nije ispunjen (vidjeti u tom smislu rješenje potpredsjednika Suda od 11. travnja 2024., Vivendi/Komisija, C‑90/24 P(R), EU:C:2024:318, t. 56. i navedenu sudsku praksu).
Fumus boni juris
Argumentacija
– Komisijina argumentacija
28
Komisija tvrdi da je uvjet koji se odnosi na fumus boni juris ispunjen.
29
Smatra da je Opći sud u pobijanoj presudi pogrešno protumačio i primijenio uvjete navedene u članku 9. stavku 1. točki (b) Uredbe 2018/1725.
30
Kad je riječ o uvjetu predviđenom tom odredbom, prema kojem osoba koja traži pristup dokumentima treba dokazati potrebu za prijenosom osobnih podataka za posebnu svrhu u javnom interesu, ona najprije tvrdi da je Opći sud iskrivio prvotni zahtjev za pristup i ponovni zahtjev za pristup time što je u točki 68. pobijane presude smatrao da se iz tih zahtjeva može zaključiti da je cilj podnositelja zahtjeva bio provjeriti nepristranost članova pregovaračkog tima.
31
Zatim tvrdi da je Opći sud u svakom slučaju pogrešno smatrao da je taj cilj predstavljao posebnu svrhu u javnom interesu, u smislu članka 9. stavka 1. točke (b) Uredbe 2018/1725.
32
Naposljetku, Komisija tvrdi da je Opći sud u točki 73. pobijane presude pogrešno smatrao da su podnositelji zahtjeva dokazali potrebu za prijenosom podataka o kojima je riječ, odnosno prezimena, imena i profesionalne ili institucionalne uloge članova pregovaračkog tima, kako bi se postigao željeni cilj.
33
U tom pogledu, Komisija napominje da iz sudske prakse Suda, konkretno iz presude od 21. ožujka 2024., Landeshauptstadt Wiesbaden (C‑61/22, EU:C:2024:251), proizlazi da osoba koja traži pristup osobnim podacima treba dokazati da je njihov prijenos najprikladnija od svih mogućih mjera za ostvarivanje cilja, na što je Opći sud uostalom podsjetio u točki 60. pobijane presude.
34
Međutim, u točki 84. pobijane presude Opći sud samo je utvrdio da je otkrivanje podnositeljima zahtjeva imena i prezimena članova pregovaračkog tima bilo potrebno za postizanje željene svrhe a da pritom nije pojasnio je li bila riječ o jedinom mogućem načinu.
35
Komisija dodaje da je prosljeđivanje izjava o nepostojanju sukoba interesa podnositeljima zahtjeva u anonimiziranom obliku u svakom slučaju već omogućilo postizanje željenog cilja, iako je identitet potpisnika tih dokumenata bio ispušten. Naime, zahvaljujući tom prosljeđivanju, podnositelji zahtjeva mogli su provjeriti poštuju li članovi pregovaračkog tima, koji su javni službenici, zahtjeve povezane s transparentnošću koji se primjenjuju u svim postupcima koji se odnose na javnu nabavu Unije. Kad bi se tvrdilo suprotno, dovela bi se u pitanje sama valjanost tih izjava.
36
Kad je riječ o uvjetu, koji se zahtijeva i člankom 9. stavkom 1. točkom (b) Uredbe 2018/1725, prema kojem institucija kojoj je podnesen zahtjev treba provjeriti postoje li razlozi za pretpostavku da bi prijenosom osobnih podataka legitimni interesi ispitanika mogli biti dovedeni u pitanje i, u takvom slučaju, odvagnuti, na način koji se može provjeriti, različite suprotstavljene interese radi procjene razmjernosti prijenosa traženih podataka, Komisija tvrdi da je Opći sud počinio pogrešku koja se tiče prava time što je u točki 85. pobijane presude odlučio da ona nije pravilno provela to odvagivanje.
37
Ona tvrdi da ta analiza podrazumijeva, kao što je to Sud odlučio u pogledu ograničenja koja se mogu primijeniti na prava koja proizlaze iz članaka 7. i 8. Povelje Europske unije o temeljnim pravima (u daljnjem tekstu: Povelja), odmjeravanje, s jedne strane, ozbiljnosti zadiranja koje predstavlja otkrivanje osobnih podataka i, s druge strane, važnosti posebne svrhe u javnom interesu koja se nastoji postići. Ona se osobito poziva na presudu od 22. studenoga 2022., Luxembourg Business Registers (C‑37/20 i C‑601/20, EU:C:2022:912).
38
Međutim, prema njezinu mišljenju, otkrivanje identiteta članova pregovaračkog tima predstavlja posebno ozbiljno zadiranje u njihov privatni život, pri čemu ih se osobito izlaže neželjenim vanjskim kontaktima zbog osjetljivosti teme proizvodnje cjepiva protiv bolesti COVID-19, što je Opći sud uostalom priznao u točki 77. pobijane presude. Te su osobe izložene i riziku da ih velik dio javnosti u budućnosti sustavno smatra odgovornima za pojavu bilo kojeg mogućeg problema koji se odnosi na cjepiva protiv bolesti COVID‑19. Usto, ta bi se povreda brzo konkretizirala širenjem identiteta tih osoba na internetu.
39
Komisija dodaje da bi takva situacija ozbiljno naštetila njezinoj sposobnosti, kao i sposobnosti država članica da ubuduće angažiraju svoje osoblje za pregovaranje i sklapanje takvih sporazuma.
40
Suprotno tomu, s obzirom na to da članovi tog tima nisu zauzimali visoki hijerarhijski položaj u instituciji te su imali samo tehničku ulogu u pregovaračkom postupku, cilj provjere njihove nepristranosti manje je važan nego da je bila riječ o osobama koje su imale stvarnu ovlast odlučivanja u tom postupku.
41
Usto, taj cilj ne može opravdati tako ozbiljno zadiranje u privatni život tih osoba do kojeg bi došlo slijedom otkrivanja njihova identiteta.
42
Naposljetku, navedeni cilj već je uvelike postignut otkrivanjem anonimiziranih izjava o nepostojanju sukoba interesa.
43
Komisija dodaje, pri čemu se poziva na načela koja je Sud utvrdio u presudi od 22. studenoga 2022., Luxembourg Business Registers (C‑37/20 i C‑601/20, EU:C:2022:912, t. 65. i 83.), da je Opći sud trebao uzeti u obzir činjenicu da je nadzor nepostojanja sukoba interesa dužnosnika u obavljanju njihovih dužnosti u državama članicama zadaća samo nadležnih tijela na koja se primjenjuju posebne obveze u tom području. Usto, kako bi se ispunio uvjet proporcionalnosti, osobe o kojima je riječ trebaju raspolagati dostatnim jamstvima koja omogućuju učinkovitu zaštitu njihovih osobnih podataka od rizika zlouporabe, s obzirom na to da je nužnost raspolaganja takvim jamstvima još značajnija kad su osobni podaci učinjeni dostupnima cjelokupnoj javnosti i potencijalno neograničenom broju osoba.
44
Slijedom toga, otkrivanje identiteta članova pregovaračkog tima predstavlja neproporcionalnu povredu zaštite njihova privatnog života.
45
Stoga je Opći sud u točki 85. pobijane presude pogrešno odlučio da Komisija nije pravilno odvagnula postojeće interese.
– Argumentacija podnositeljâ zahtjeva
46
Podnositelji zahtjeva tvrde da uvjet koji se odnosi na fumus boni juris nije ispunjen jer se Komisija ne oslanja ni na jedan ozbiljan tužbeni razlog kako bi osporila pobijanu presudu.
47
Kad je riječ o iskrivljavanju dokaza koje navodi Komisija, podnositelji zahtjeva podsjećaju, pozivanjem na presudu od 16. veljače 2023., Komisija/Italija i Španjolska (C‑635/20 P, EU:C:2023:98, t. 127.), na to da iskrivljavanje dokaza pretpostavlja da je Opći sud očito prekoračio granice razumne ocjene dokaza i da nije dovoljno dokazati da bi dokument mogao biti predmetom tumačenja različitog od onog koje je usvojio Opći sud. Prema njihovu mišljenju, Komisija uopće nije dokazala da su ti uvjeti ispunjeni i ona zapravo želi dovesti u pitanje ocjenu činjenica Općeg suda.
48
Kad je riječ o pogreškama koje se tiču prava koje je Opći sud navodno počinio u tumačenju članka 9. stavka 1. točke (b) Uredbe 2018/1725, podnositelji zahtjeva prije svega tvrde da je Opći sud pravilno zaključio da cilj provjere nepristranosti članova pregovaračkog tima predstavlja posebnu svrhu u javnom interesu u smislu te odredbe.
49
U tom pogledu ističu da Komisija ne može istodobno, s jedne strane, tvrditi da predmetna svrha nije „u javnom interesu” i, s druge strane, priznati da provjera nepristranosti članova jest „u javnom interesu”. Isto tako, njezina je argumentacija proturječna jer se ona istodobno poziva na potrebu da se ne otkrivaju imena tih osoba i činjenicu da su one imale samo tehničku ulogu u pregovorima. U svakom slučaju, funkcija je pregovarača da u biti utječe na sadržaj konačne odluke.
50
Nadalje, podnositelji zahtjeva tvrde da je, suprotno onomu što tvrdi Komisija, otkrivanje identiteta članova pregovaračkog tima koji su potpisali izjave o nepostojanju sukoba interesa potrebno kako bi se omogućila provjera njihove nepristranosti i dodaju da su imena brojnih osoba koje su privatno ili javno sudjelovale „u istom predmetu” uostalom već dostupna javnosti.
51
Naposljetku, tvrde da Opći sud nije počinio očitu pogrešku koja se tiče prava kada je u točki 85. pobijane presude smatrao da Komisija nije pravilno odvagnula interese predviđene člankom 9. stavkom 1. točkom (b) Uredbe 2018/1725.
52
U tom pogledu osporavaju Komisijinu analizu prema kojoj je šteta uzrokovana otkrivanjem identiteta osoba o kojima je riječ teška. Naime, sama mogućnost izlaganja članova pregovaračkog tima neželjenim vanjskim kontaktima ipak ne bi dovela do opasnosti od povrede njihova fizičkog i psihičkog integriteta, kao što to tvrdi Komisija. Ističu da se u demokratskom društvu bilo koja osoba, uključujući u profesionalnom svojstvu, može kontaktirati a da to nije tražila.
53
Smatraju da je cilj provjere nepristranosti tih osoba važan jer pregovarači utječu na postupak donošenja odluka. Podnositelji zahtjeva ponovno naglašavaju ograničenu prirodu svojeg zahtjeva jer se on odnosi samo na identitet i profesionalnu ulogu dotičnih osoba, ali i činjenicu da, kao što je to Opći sud utvrdio u točki 84. pobijane presude, prosljeđivanje izjave o nepostojanju sukoba interesa u kojoj je identitet potpisnika ispušten ne omogućuje da se provjeri njegova nepristranost.
Ocjena
54
Prema ustaljenoj sudskoj praksi, uvjet u vezi s fumus boni iuris je ispunjen kad se za najmanje jedan tužbeni razlog, koji u potporu meritorne tužbe ističe stranka koja traži privremene mjere, na prvi pogled doima da nije bez ozbiljnog temelja. Tome je osobito tako ako se jedan od tih tužbenih razloga temelji na postojanju složenih pravnih pitanja čije se rješenje ne nazire odmah i stoga zahtijeva dubinsko ispitivanje koje ne može provesti sudac koji odlučuje o zahtjevu za privremenu pravnu zaštitu, nego treba biti predmet postupka o meritumu, odnosno kad rasprava među strankama otkrije postojanje važnog pravnog problema čije rješenje nije očito (rješenje potpredsjednika Suda od 20. prosinca 2019., Puigdemont i Casamajó i Comín i Oliveres/Parlament, C‑646/19 P(R), EU:C:2019:1149, t. 52. i rješenje od 8. travnja 2020., Komisija/Poljska, C‑791/19 R, EU:C:2020:277, t. 52.).
55
Drugi žalbeni razlog koji je Komisija istaknula u prilog žalbi temelji se na pogreškama koje se tiču prava koje je Opći sud počinio prilikom tumačenja i primjene članka 9. stavka 1. točke (b) Uredbe 2018/1725, odnosno pogreškama koje su dovele do pogrešnog zaključka prema kojem se Komisijino odbijanje šireg pristupa izjavama o nepostojanju sukoba interesa nije moglo temeljiti na članku 4. stavku 1. točki (b) Uredbe br. 1049/2001.
56
Najprije, valja podsjetiti na to da je, prema ustaljenoj sudskoj praksi, svrha Uredbe br. 1049/2001, kako je navedeno u njezinoj uvodnoj izjavi 4. i članku 1., dati javnosti najšire moguće pravo pristupa dokumentima institucija (presude od 28. lipnja 2012., Komisija/Éditions Odile Jacob, C‑404/10 P, EU:C:2012:393, t. 111.; od 28. lipnja 2012., Komisija/Agrofert Holding, C‑477/10 P, EU:C:2012:394, t. 53. i od 14. studenoga 2013., LPN i Finska/Komisija, C‑514/11 P i C‑605/11 P, EU:C:2013:738, t. 40.).
57
Načelo najšireg mogućeg pristupa javnosti dokumentima ipak je podložno određenim ograničenjima na temelju razloga javnog ili privatnog interesa. Naime, Uredbom br. 1049/2001, osobito njezinom uvodnom izjavom 11. i člankom 4., predviđa se sustav izuzeća koji i institucijama i tijelima nalaže da ne otkrivaju dokumente u slučaju kad bi takvo otkrivanje ugrozilo jedan od tih interesa (vidjeti u tom smislu presude od 28. lipnja 2012., Komisija/Éditions Odile Jacob, C‑404/10 P, EU:C:2012:393, t. 111.; od 28. lipnja 2012., Komisija/Agrofert Holding, C‑477/10 P, EU:C:2012:394, t. 53. i od 14. studenoga 2013., LPN i Finska/Komisija, C‑514/11 P i C‑605/11 P, EU:C:2013:738, t. 40.).
58
U tom pogledu, valja podsjetiti na to da se u članku 4. stavku 1. točki (b) Uredbe br. 1049/2001 navodi da institucije Unije uskraćuju pristup dokumentu ako bi njegovo otkrivanje ugrozilo zaštitu privatnosti i integriteta pojedinca, posebno u skladu s propisima Unije o zaštiti osobnih podataka.
59
Stoga, kad se zahtjevom traži pristup osobnim podacima u smislu članka 3. točke 1. Uredbe 2018/1725, odredbe te uredbe postaju u cijelosti primjenjive (vidjeti po analogiji presudu od 16. srpnja 2015., ClientEarth i PAN Europe/EFSA, C‑615/13 P, EU:C:2015:489, t. 44. i navedenu sudsku praksu).
60
U ovom slučaju nije sporno da traženi podaci, odnosno imena i prezimena članova pregovaračkog tima, koji omogućuju identifikaciju osoba koje su sudjelovale u pregovorima o sporazumima o prethodnoj kupnji cjepiva protiv bolesti COVID-19 predstavljaju osobne podatke u smislu članka 3. točke 1. Uredbe 2018/1725, koji obuhvaća sve podatke koji se odnose na pojedinca čiji je identitet utvrđen ili se može utvrditi.
61
Slijedom toga, takvi podaci mogu biti preneseni trećim osobama na temelju Uredbe br. 1049/2001 samo ako taj prijenos ispunjava uvjete propisane u članku 9. stavku 1. točkama (a) ili (b) Uredbe br. 2018/1725 i ako predstavlja zakonitu obradu u skladu sa zahtjevima u članku 5. te uredbe (vidjeti po analogiji presudu od 2. listopada 2014., Strack/Komisija, C‑127/13 P, EU:C:2014:2250, t. 104.).
62
Komisija u žalbi osobito tvrdi da je Opći sud u pobijanoj presudi počinio pogrešku prilikom tumačenja i primjene uvjeta predviđenog člankom 9. stavkom 1. točkom (b) Uredbe 2018/1725, prema kojem, nakon što primatelj osobnih podataka utvrdi da je potrebno izvršiti njihov prijenos za posebnu svrhu u javnom interesu i kada postoje razlozi za pretpostavku da bi tim prijenosom legitimni interesi ispitanika mogli biti dovedeni u pitanje, voditelj obrade tih podataka treba utvrditi je li njihov prijenos u tu svrhu razmjeran, nakon što je dokazano odvagnuo različite suprotstavljene interese. Naime, prema Komisijinu mišljenju, Opći sud pogrešno je u točki 85. te presude smatrao da ona nije dovoljno uzela u obzir različite okolnosti slučaja kako bi pravilno odvagnula interese o kojima je riječ.
63
U tom je pogledu očito da predmetne interese u ovom predmetu čine, s jedne strane, interes članova pregovaračkog tima da njihov identitet ne bude otkriven radi zaštite njihove privatnosti i, s druge strane, kao što to proizlazi iz točaka 66., 70., 71. i 84. pobijane presude, interes podnositeljâ zahtjeva da postupak pregovaranja o sporazumima o prethodnoj kupnji cjepiva protiv bolesti COVID‑19, koji je Komisija vodila za račun država članica, bude transparentan kako bi građani Unije mogli provjeriti nepristranost članova tog tima i uvjeriti se osobito u nepostojanje bilo kakvog sukoba interesa između tih osoba i proizvođačâ cjepiva.
64
Kad je riječ o važnosti svakog od tih različitih interesa, u pogledu interesa članova pregovaračkog tima da njihov identitet ne bude otkriven valja podsjetiti na to da, prema ustaljenoj sudskoj praksi, dostavljanje osobnih podataka trećoj osobi predstavlja zadiranje u temeljna prava propisana člancima 7. i 8. Povelje, neovisno o kasnijem korištenju dostavljenim informacijama (presuda od 22. studenoga 2022., Luxembourg Business Registers, C‑37/20 i C‑601/20, EU:C:2022:912, t. 39. i navedena sudska praksa).
65
Ocjena ozbiljnosti takvog zadiranja podrazumijeva uzimanje u obzir prirode osobnih podataka o kojima je riječ, osobito njihove potencijalne osjetljivosti, kao i prirode i konkretnih načina njihove obrade, osobito broja osoba koje imaju pristup tim podacima i načina pristupa potonjim podacima. Po potrebi, također treba uzeti u obzir postojanje mjera kojima se nastoji spriječiti opasnost da se ti podaci zloupotrijebe (presuda od 21. ožujka 2024., Landeshauptstadt Wiesbaden, C‑61/22, EU:C:2024:251, t. 106.).
66
U ovom slučaju osobni podaci čije se otkrivanje traži odnose se na identitet i profesionalnu djelatnost službenika Komisije i država članica koji su sudjelovali u pregovorima o sporazumima o prethodnoj kupnji cjepiva protiv bolesti COVID-19 koje je Komisija vodila za račun država članica.
67
Usto, nije sporno, kao što je to Opći sud uostalom istaknuo u točki 77. pobijane presude, da je zahtjev za pristup tim informacijama podnesen u kontekstu nepovjerenja dijela građana Unije u pogledu strategije cijepljenja koju promiče Komisija. U toj točki 77. Opći sud dodao je da u tim okolnostima izlaganje članova pregovaračkog tima neželjenim vanjskim kontaktima nakon otkrivanja njihova identiteta nije bilo samo hipotetsko. U točki 78. te presude Opći sud naveo je da taj zaključak nije doveden u pitanje time što podnositelji zahtjeva nisu tražili adrese članova tog tima ili informacije koje su obuhvaćene člankom 10. Uredbe 2018/1725, koji se odnosi na posebne kategorije osobnih podataka jer otkrivanje identiteta osobe otvara mogućnost pretraživanja te osobe i stoga dobivanje takvih informacija.
68
Uostalom, čini se da osjetljivost teme koja se odnosi na strategiju cijepljenja protiv bolesti COVID-19 potvrđuje velik broj pojedinaca koji sudjeluju u ovom sudskom postupku, koji su usto dio skupine od 86000 potpisnika peticije u ime i za čiji račun je prvotni zahtjev podnesen Komisiji.
69
Ti elementi stoga omogućuju da se s dostatnom razinom vjerojatnosti smatra da postoji rizik da se identitet članova pregovaračkog tima koji su potpisali izjave o nepostojanju sukoba interesa, nakon njegova otkrivanja, brzo proširi na internetu i osobito na društvenim mrežama.
70
U takvom slučaju, ti su podaci dostupni potencijalno neograničenom broju osoba, tako da bi im osobe koje pokušavaju dobiti te podatke zbog razloga koji nemaju veze s razlozima kojima se opravdalo njihovo otkrivanje mogle slobodno pristupiti (vidjeti u tom smislu presudu od 22. studenoga 2022., Luxembourg Business Registers, C‑37/20 i C‑601/20, EU:C:2022:912, t. 42. i navedenu sudsku praksu).
71
Usto, potencijalne posljedice za dotične osobe koje proizlaze iz eventualne zlouporabe njihovih osobnih podataka pogoršane su činjenicom da, kada se jednom stave na raspolaganje cjelokupne javnosti, te podatke ne samo da je moguće slobodno konzultirati, već ih je moguće i spremiti i distribuirati, te da u slučaju takvih uzastopnih obrada postaje još teže, pa čak i nemoguće, da se te osobe učinkovito brane od zlouporaba (vidjeti u tom pogledu presudu od 22. studenoga 2022., Luxembourg Business Registers, C‑37/20 i C‑601/20, EU:C:2022:912, t. 43.).
72
Takav rizik postaje još vjerojatniji s obzirom na to da se, u ovom slučaju, predmetni podaci odnose na vrlo mali broj fizičkih osoba.
73
Stoga se ne čini isključenim, prima facie, da Sud u okviru žalbe koja mu je podnesena može smatrati da otkrivanje identiteta tih osoba predstavlja ozbiljno zadiranje u prava propisana člancima 7. i 8. Povelje.
74
Kad je riječ o važnosti cilja, koji nastoje postići podnositelji zahtjeva, da se zajamči transparentnost postupka pregovaranja koji je vodila Komisija, kako bi građani Unije mogli provjeriti nepristranost članova pregovaračkog tima u odnosu na proizvođače cjepiva, valja podsjetiti na to da transparentnost daje više legitimnosti institucijama Unije i da ih čini učinkovitijima i odgovornijima prema građanima Unije u demokratskom sustavu (vidjeti u tom smislu presudu od 22. siječnja 2020., PTC Therapeutics International/EMA, C‑175/18 P, EU:C:2020:30, t. 53. i navedenu sudsku praksu).
75
Stoga, i kao što je to Opći sud naveo u točki 71. pobijane presude, transparentnost postupka koji je slijedila Komisija tijekom pregovora s proizvođačima cjepiva protiv bolesti COVID-19 i sklapanje sporazuma o prethodnoj kupnji cjepiva može pridonijeti povećanju povjerenja građana Unije u pogledu strategije cijepljenja koju promiče ta institucija i, posljedično, posebno se boriti protiv širenja lažnih informacija u vezi s uvjetima koji okružuju pregovore i sklapanje navedenih sporazuma.
76
Kao što je to istaknula Komisija, provjera ispunjavaju li službenici Komisije i država članica koji su dio pregovaračkog tima etičke zahtjeve ipak je ponajprije dužnost nadležnih javnih tijela (vidjeti po analogiji presudu od 22. studenoga 2022., Luxembourg Business Registers, C‑37/20 i C‑601/20, EU:C:2022:912, t. 83.).
77
Usto i osobito, iz sudske prakse Suda proizlazi da prilikom odvagivanja između interesa Unije da zajamči transparentnost svojih postupaka i zadiranja u prava propisana člancima 7. i 8. Povelje koje institucija treba provesti prije nego što otkrije podatke o fizičkoj osobi, cilj transparentnosti ne može imati automatsku prednost pred pravom na zaštitu osobnih podataka (vidjeti u tom smislu presudu od 9. studenoga 2010., Volker und Markus Schecke i Eifert, C‑92/09 i C‑93/09, EU:C:2010:662, t. 85. i navedenu sudsku praksu).
78
S obzirom na prethodno navedeno, na prvi se pogled ne može isključiti da Sud, prilikom analize žalbe koja mu je podnesena, smatra da, tijekom odvagivanja između suprotstavljenih interesa o kojima je riječ koje treba provesti u skladu s člankom 9. stavkom 1. točkom (b) Uredbe 2018/1725, interes članova pregovaračkog tima da njihov identitet ne bude otkriven prevaguje nad ciljem koji nastoje postići podnositelji zahtjeva, a to je da se omogući provjera nepristranosti tih članova.
79
Slijedom toga, iako nema potrebe da se u okviru ovog postupka odlučuje o osnovanosti Komisijina drugog žalbenog razloga, koji se odnosi na to da je Opći sud pogrešno primijenio članak 9. stavak 1. točku (b) Uredbe 2018/1725, što je u isključivoj nadležnosti suda koji odlučuje o meritumu, valja utvrditi da taj razlog na prvi pogled nije bez ozbiljnog temelja.
80
S obzirom na prethodno navedeno, valja zaključiti da je uvjet za fumus boni juris ispunjen u ovom predmetu.
Hitnost
Argumentacija
81
Komisija tvrdi da je uvjet hitnosti ispunjen s obzirom na tešku i nepopravljivu štetu koju bi članovi pregovaračkog tima pretrpjeli kad bi se njihov identitet otkrio prije nego što Sud odluči o meritumu.
82
Poziva se na točku 81. rješenja potpredsjednika Suda od 11. travnja 2024., Vivendi/Komisija (C‑90/24 P(R), EU:C:2024:318), i podsjeća na to da se povreda temeljnih prava zajamčenih člancima 7. i 8. Povelje mora ocijeniti s obzirom na sve okolnosti o kojima je riječ, kako bi se utvrdilo opravdavaju li opseg i priroda štete koja tom povredom nastaje da se tu štetu smatra teškom i nepopravljivom.
83
Komisija tvrdi da, ako se u ovom predmetu njezin zahtjev za suspenziju primjene pobijane presude ne prihvati, ona će biti dužna, radi njezine primjene, otkriti identitet članova pregovaračkog tima koji su potpisali izjave o nepostojanju sukoba interesa.
84
Kad je riječ o postojanju štete koju bi te osobe pretrpjele, tvrdi da bi se one vrlo vjerojatno suočile s neželjenim vanjskim kontaktima, uključujući, ovisno o slučaju, napade na njihov fizički integritet i uznemiravanje. Naime, s obzirom na iznimnu osjetljivost teme cjepiva protiv bolesti COVID-19 i snažnog protivljenja koje su ta cjepiva mogla izazvati kod velikog broja ljudi, otkrivanje identiteta članova pregovaračkog tima moglo bi ih „izložiti stvarnim prijetnjama napada” kao odgovor na bilo koju odluku koju u tom pogledu donesu europska ili nacionalna tijela, ali i u slučaju mogućih nuspojava cjepiva protiv bolesti COVID-19.
85
Komisija dodaje da bi takva šteta za nju mogla imati izravne posljedice jer je kao tijelo koje upravlja postupkom pregovaranja i sklapanja sporazuma o prethodnoj kupnji cjepiva protiv bolesti COVID-19 dužna spriječiti da članovi pregovaračkog tima pretrpe štetu zbog obavljanja svojih dužnosti.
86
Usto, prema njezinu mišljenju, takva bi se šteta trebala smatrati teškom ne samo zato što se odnosi na moguću povredu fizičkog integriteta i psihičkog zdravlja osoba o kojima je riječ, nego i u odnosu na načela koja proizlaze iz presude od 22. studenoga 2022., Luxembourg Business Registers (C‑37/20 i C‑601/20, EU:C:2022:912), jer stavljanjem na raspolaganje cjelokupne javnosti osobnih podataka oni mogu postati dostupni potencijalno neograničenom broju osoba, prema potrebi zbog razloga koji nemaju veze s ciljem koji se nastoji postići njihovim objavljivanjem.
87
Osim toga, Komisija tvrdi, pri čemu se poziva na rješenje potpredsjednika Suda od 11. travnja 2024., Vivendi/Komisija (C‑90/24 P(R), EU:C:2024:318), da je ta šteta nepopravljiva.
88
Naposljetku, do navedene štete može doći tim brže jer bi se objavljeni podaci brzo proširili na internetu i podijelili na društvenim mrežama.
89
Suprotno tomu, podnositelji zahtjeva tvrde da uvjet hitnosti nije ispunjen.
90
Pozivaju se na Rezoluciju Europskog parlamenta od 12. srpnja 2023., naslovljenu „Pandemija bolesti COVID-19: stečena iskustva i preporuke za budućnost”, u kojoj se predlaže da se izjave o nepostojanju sukoba interesa pregovarača sporazumâ o kupnji cjepiva protiv bolesti COVID-19 javno objavljuju.
91
Ističu da je Komisija izabrala da je na raspravi u predmetu u kojem je donesena pobijana presuda zastupa više agenata za čiji se identitet tako moglo saznati.
92
Podredno, podnositelji zahtjeva traže da se zahtjev za privremenu pravnu zaštitu odbije samo u pogledu zahtjeva za pristup koji je podnio F. Courtois, koji se obvezuje da će zajamčiti povjerljivost informacija koje mu je prenijela Komisija.
Ocjena
93
U skladu s ustaljenom sudskom praksom, cilj postupka privremene pravne zaštite jest zajamčiti punu učinkovitost buduće konačne odluke, kako bi se izbjegla pravna praznina u sudskoj zaštiti koju jamči Sud. Da bi se postigao taj cilj, hitnost treba ocijeniti s obzirom na nužnost privremenog odlučivanja o predmetu kako bi se izbjeglo da stranci koja traži privremenu zaštitu nastane teška i nepopravljiva šteta. Ta je stranka dužna pružiti dokaze da ne može čekati ishod postupka o meritumu a da pri tome ne pretrpi takvu štetu. Kako bi se utvrdilo postojanje teške i nepopravljive štete, ne treba zahtijevati da se postojanje štete utvrdi s apsolutnom sigurnosti. Dovoljno je da se njezin nastanak može predvidjeti s dovoljnim stupnjem vjerojatnosti (rješenje od 17. prosinca 2018., Komisija/Poljska, C‑619/18 R, EU:C:2018:1021, t. 60. i navedena sudska praksa).
94
Usto, sudac privremene pravne zaštite treba pretpostaviti, i to samo kako bi ocijenio hitnost, a da to ne znači da je pritom zauzeo stajalište o osnovanosti prigovora koje je u postupku o meritumu iznio podnositelj zahtjeva za privremenu pravnu zaštitu, da se ti prigovori mogu prihvatiti. Naime, teška i nepopravljiva šteta čiji vjerojatni nastanak treba utvrditi, jest šteta koja, ovisno o slučaju, može nastati zbog odbijanja određivanja zahtijevanih privremenih mjera u slučaju da se tužba u pogledu merituma naknadno prihvati (rješenje od 17. prosinca 2018., Komisija/Poljska, C‑619/18 R, EU:C:2018:1021, t. 61. i navedena sudska praksa).
95
U ovom slučaju, najprije valja istaknuti da bi šteta na koju se Komisija poziva u vezi s pravom na poštovanje privatnog života nastala izravno njezinim postupanjem na koje bi, prema njezinim tvrdnjama, bila primorana u odnosu na članove pregovaračkog tima ne bi li ispunila obveze iz pobijane presude (vidjeti po analogiji rješenje potpredsjednika Suda od 11. travnja 2024., Vivendi/Komisija, C‑90/24 P(R), EU:C:2024:318, t. 74.).
96
Iz toga slijedi da Komisija svojim zahtjevom za privremenu pravnu zaštitu ne želi djelovati u ime trećih osoba koje bi neovisno bile pogođene učincima sporne odluke, nego osobno, kako bi zaštitila vlastite interese na način da izbjegne da sâma mora prouzročiti tešku i nepopravljivu štetu tim osobama, za koju bi uostalom eventualno mogla odgovarati u okolnostima u kojima bi ta šteta tim osobama nastala zbog njihovih veza s Komisijom a da navedene osobe same ne bi mogle dobiti privremenu zaštitu i izbjeći nastanak navedene štete (vidjeti po analogiji rješenje potpredsjednika Suda od 11. travnja 2024., Vivendi/Komisija, C‑90/24 P(R), EU:C:2024:318, t. 75.).
97
U tim okolnostima, Komisija se može pozvati na takvu štetu kako bi dokazala da je ispunjen uvjet hitnosti (vidjeti u tom smislu rješenje potpredsjednika Suda od 11. travnja 2024., Vivendi/Komisija, C‑90/24 P(R), EU:C:2024:318, t. 76.).
98
Kad je riječ o pitanju može li trenutačno izvršenje pobijane presude uzrokovati tešku i nepopravljivu štetu u smislu sudske prakse navedene u točkama 93. i 94. ovog rješenja, najprije valja podsjetiti na to da je Komisija, u skladu s člankom 266. UFEU‑a, dužna poduzeti mjere kako bi postupila sukladno pobijanoj presudi. U ovom je slučaju ta institucija očito imala obvezu, kao što to ona navodi, otkriti podnositeljima zahtjeva identitete osoba koje su potpisale izjave o nepostojanju sukoba interesa i koje su članovi pregovaračkog tima.
99
Nadalje, kad je riječ o šteti koju može uzrokovati takvo otkrivanje, iz sudske prakse Suda proizlazi da se povreda određenih temeljnih prava, kao što je pravo na poštovanje privatnog života utvrđeno u članku 7. Povelje, mora ocijeniti s obzirom na sve okolnosti o kojima je riječ, kako bi se utvrdilo opravdavaju li opseg i priroda štete koja tom povredom nastaje da se tu štetu smatra teškom i nepopravljivom (vidjeti u tom smislu rješenje potpredsjednika Suda od 11. travnja 2024, Vivendi/Komisija, C‑90/24 P(R), EU:C:2024:318, t. 81. i navedenu sudsku praksu).
100
U tom pogledu, kao što je to utvrđeno u točki 73. ovog rješenja, otkrivanje identiteta članova pregovaračkog tima koji su potpisali izjave o nepostojanju sukoba interesa može, uz dovoljan stupanj vjerojatnosti za potrebe privremene pravne zaštite, uzrokovati ozbiljno zadiranje u prava tih osoba propisana člancima 7. i 8. Povelje.
101
Valja dodati da se, u nedostatku posebnih i preciznih jamstava, ne može smatrati da bi se takva šteta mogla sa sigurnošću izbjeći prijenosom tih podataka samo jednoj osobi, kao što su to podnositelji zahtjeva podredno zahtijevali u svojem odgovoru na žalbu.
102
Usto, s obzirom na to da se neimovinska šteta koja proizlazi iz takve povrede prava na privatni život ne može u cijelosti otkloniti novčanom naknadom ili a posteriori nestati u slučaju poništenja pobijane presude, tu štetu treba smatrati nepopravljivom (vidjeti u tom smislu rješenje potpredsjednika Suda od 11. travnja 2024., Vivendi/Komisija, C‑90/24 P(R), EU:C:2024:318, t. 91.).
103
Naposljetku, takva je šteta a priori nepovratna jer bi se podaci o kojima je riječ nakon njihova otkrivanja mogli brzo proširiti na internetu, uzimajući u obzir osjetljivost pitanja koja se odnose na cjepiva protiv bolesti COVID-19, tako da bi ih bilo praktički nemoguće naknadno izbrisati u slučaju da se pobijana presuda ukine.
104
U svakom slučaju, ako se ovaj zahtjev za privremenu pravnu zaštitu ne prihvati, žalba podnesena Sudu izgubila bi najveći dio svoje važnosti u pogledu pitanja je li Opći sud pogriješio time što je u pobijanoj presudi poništio odbijanje Komisije da otkrije identitet članova pregovaračkog tima. Naime, čak i da Sud presudi da je to bio slučaj, ti bi podaci ipak bili nepovratno otkriveni.
105
Iz toga slijedi da je u ovom slučaju uvjet hitnosti ispunjen.
Odvagivanje interesa
Argumentacija
106
Komisija tvrdi da odvagivanje interesa ide u prilog privremenom zadržavanju učinaka sporne odluke u pogledu njezina odbijanja da otkrije identitet članova pregovaračkog tima koji su sastavili izjave o nepostojanju sukoba interesa.
107
Tvrdi da podnositelji zahtjeva nisu dovodili u pitanje valjanost tih izjava te da prosljeđivanje jedne od tih izjava u anonimiziranom obliku već omogućuje da se provjeri nepristranost njihovih potpisnika.
108
Dodaje da je nepristranost potpisnika navedenih izjava potvrdio Europski revizorski sud u tematskom izvješću 29/2022, naslovljenom „Nabava cjepiva protiv bolesti COVID-19 u [Europskoj uniji]”. Naposljetku, posebni odbor Parlamenta za pandemiju bolesti COVID-19 došao je do istih zaključaka.
109
Suprotno tomu, podnositelji zahtjeva tvrde da odvagivanje interesa ide u prilog trenutačnom izvršenju pobijane presude u pogledu poništenja Komisijina odbijanja da otkrije identitet članova pregovaračkog tima koji su sastavili izjave o nepostojanju sukoba interesa.
110
Smatraju da je anonimizirana izjava koja im je proslijeđena samo predložak dokumenta i ne omogućuje da se provjeri nepristranost njezina potpisnika.
111
Dodaju da Komisija nije dostavila izvješće Revizorskog suda na koje se poziva, ni izvatke iz tog dokumenta. Usto, tvrde da Parlament, u svojoj Rezoluciji od 12. srpnja 2023. o pandemiji bolesti COVID-19: stečena iskustva i preporuke za budućnost (2022/2076(INI)), žali zbog „nedostatka transparentnosti” prilikom sklapanja sporazuma o prethodnoj kupnji cjepiva protiv bolesti COVID-19 i inzistira na potrebi da se omogući provjera nepristranosti pregovarača tih sporazuma.
Ocjena
112
Budući da u većini postupaka privremene pravne zaštite odobrenje tražene suspenzije primjene kao i njezino odbijanje u određenoj mjeri može dovesti do konačnih učinaka, sudac privremene pravne zaštite, kojem je podnesen zahtjev za suspenziju, treba odvagnuti rizike povezane sa svakim mogućim rješenjem. Konkretno, ta zadaća osobito uključuje ispitivanje toga prevladava li interes stranke koja traži privremene mjere za određivanje suspenzije primjene pobijanog akta nad interesom za njegovu trenutačnu primjenu. Tijekom tog ispitivanja valja utvrditi bi li činjenica da sud koji odlučuje o meritumu eventualno poništio taj akt omogućila vraćanje u prijašnje stanje situacije do koje je došlo zbog njegova trenutačnog izvršenja i, obratno, kolika bi zapreka suspenzija bila za ciljeve koji se nastoje postići pobijanim aktom u slučaju kad bi tužba u pogledu merituma bila odbijena (rješenje potpredsjednika Suda od 6. rujna 2024., Aylo Freesites/Komisija, C‑511/24 P(R), EU:C:2024:719, t. 18.).
113
U ovom slučaju, kao što je to utvrđeno u točki 103. ovog rješenja, odbijanje Komisijina zahtjeva za suspenziju primjene pobijane presude ne bi omogućilo vraćanje situacije u prijašnje stanje za osobe čiji bi identitet, slijedom toga, Komisija otkrila u slučaju da Sud ukine tu presudu u okviru postupka o meritumu. Naime, ne postoji nikakvo jamstvo da se ti podaci nakon njihova prijenosa neće proširiti na internetu. U tim je okolnostima zadiranje u privatni život osoba o kojima je riječ koje bi iz toga proizašlo nepovratno.
114
Usto, nije se utvrdilo, pa čak ni navelo da bi odobrenje suspenzije primjene pobijane presude koje je zatražila Komisija moglo spriječiti puni učinak te presude u slučaju da Sud odbije žalbu podnesenu protiv nje.
115
Stoga u ovom predmetu odvagivanje interesa o kojima je riječ ide u prilog suspenziji primjene pobijane presude koju je zatražila Komisija.
116
S obzirom na sva prethodna razmatranja, valja prihvatiti Komisijin zahtjev za suspenziju primjene točke 2. izreke pobijane presude, u dijelu u kojem se odnosi na poništenje odbijanja šireg pristupa izjavama o nepostojanju sukoba interesa, do donošenja presude kojom se završava žalbeni postupak u predmetu C‑632/24 P.
Troškovi
117
U skladu s člankom 137. Poslovnika Suda, koji se na žalbeni postupak primjenjuje na temelju članka 184. stavka 1. tog Poslovnika, odluka o troškovima donosi se u presudi ili rješenju kojim se završava postupak.
Slijedom navedenog, potpredsjednik Suda rješava:
1)
Suspendira se primjena točke 2. izreke presude Općeg suda Europske unije od 17. srpnja 2024., Courtois i dr./Komisija (T‑761/21, EU:T:2024:477), u dijelu u kojem se njome poništava Odluka Komisije C(2022) 1359 final od 28. veljače 2022., donesena u skladu s člankom 4. Uredbe (EZ) br. 1049/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 2001. o javnom pristupu dokumentima Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije, te kojom se Fabienu Courtoisu i drugim fizičkim osobama čija su imena navedena u prilogu odobrava djelomičan pristup određenim dokumentima u vezi s kupnjom cjepiva od strane te institucije u kontekstu pandemije bolesti COVID-19, kao i verzija na francuskom jeziku te odluke koja im je priopćena 31. ožujka 2022. u dijelu u kojem je Europska komisija odbila širi pristup izjavama o nepostojanju sukoba interesa koje su potpisali članovi pregovaračkog tima za kupnju cjepiva protiv bolesti COVID-19 na temelju članka 4. stavka 1. točke (b) te uredbe do donošenja presude kojom se završava žalbeni postupak u predmetu C‑632/24 P.
2)
O troškovima će se odlučiti naknadno.
Potpisi
(
*1
)	Jezik postupka: francuski
(
1
)	Popis drugih stranaka priložen je samo verziji koja je dostavljena strankama.