62016CC0125
ĢENERĀLADVOKĀTA PAOLO MENGOCI [PAOLO MENGOZZI]
SECINĀJUMI,
sniegti 2017. gada 1. jūnijā (
1
)
Lieta C‑125/16
Malta Dental Technologists Association,
John Salomone Reynaud
pret
Superintendent tas‑Saħħa Pubblika,
Kunsill tal‑Professjonijiet Kumplimentari għall-Mediċina
(Prim’Awla tal‑Qorti Ċivili (Civillietu tiesas pirmā palāta) (Malta) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Profesionālo kvalifikāciju atzīšana – Reglamentēta profesija – Klīniskais zobu tehniķis – Profesionālās darbības veikšanas nosacījumi – Pienākums strādāt zobārsta uzraudzībā – Brīvība veikt uzņēmējdarbību – Šķērslis – Pamatojums – Sabiedrības veselības aizsardzība – Samērīguma princips
Ievads
1.
Klīniskie zobu protēzisti (turpmāk tekstā – “CDT”) jeb zobu tehniķi ir speciālisti zobu protēžu jomā, ieskaitot zobu protēžu un mākslīgo zobu izstrādi un citus papildu pakalpojumus, tādus kā mākslīgo zobu un protēžu labošana, papildināšana un pārveide. Dalībvalstīs, kuras atzīst šo profesiju (
2
), CDT strādā neatkarīgi un viņiem var būt tieša saskarsme ar pacientiem.
2.
No 2009. līdz 2012. gadam vismaz trīs CDT lūdza atļauju strādāt savā profesijā Maltā. Šie lūgumi tika noraidīti, jo Malta par profesiju, kas ir saistīta ar ārstniecības nozari (
3
), atzīst tikai zobu protēzista, bet ne CDT profesiju. Maltas iestādes līdz ar to piedāvāja CDT reģistrēt viņus kā zobu protēzistus. Tā reģistrētiem viņiem būtu jāstrādā tādos pašos apstākļos kā zobu protēzistiem, proti, zobārsta uzraudzībā, kā tas paredzēts valsts tiesiskajā regulējumā. Uzskatot, ka šī situācija būtu pretrunā dalībvalstu pienākumiem, kas izriet no Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 7. septembra Direktīvas 2005/36/EK par profesionālo kvalifikāciju atzīšanu (
4
), un principam, saskaņā ar kuru brīvība veikt uzņēmējdarbību paredz iespēju jebkuram profesionālim, kurš saņēmis apmācību vienā dalībvalstī, sākt uzņēmējdarbību un strādāt savā profesijā citās Eiropas Savienības dalībvalstīs saskaņā ar tās valsts noteikumiem, kurā apmācība ir saņemta, prasītāji pamatlietā Malta Dental Technologists Association (Maltas Zobu tehniķu asociācija), kā arī J. S.‑Reynaud, CDT, vērsās iesniedzējtiesā ar lūgumu, lai panāktu, ka Maltas iestādes reģistrē CDT, kas par tādiem ir atzīti citās Eiropas Savienības dalībvalstīs, un ļauj viņiem Maltā strādāt savā profesijā bez zobārsta uzraudzības.
3.
Šādos apstākļos Prim’Awla tal‑Qorti Ċivili nolēma apturēt tiesvedību un ar lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas Tiesas kancelejā reģistrēts 2016. gada 29. februārī, uzdot Tiesai šādus prejudiciālus jautājumus:
“1)
Vai tāds Maltas veselības aizsardzības iestāžu aizliegums vai atteikšanās atzīt [CDT] profesiju, kuru dēļ, pat likumā nepastāvot diskriminācijai, personām no citām dalībvalstīm, kas ir iesniegušas attiecīgu pieteikumu, praktiski ir liegta iespēja Maltā strādāt savā profesijā, ir saderīgs ar vienotā tirgus izveidi reglamentējošajiem principiem un tiesību normām, it īpaši tiem, kuri izriet no LESD 49., 52. un 56. panta, situācijā, kad nepastāv risks sabiedrības veselībai?
2)
Vai attiecībā uz [CDT] ir piemērojama [Direktīva 2005/36], ņemot vērā, ka gadījumā, ja zobu protēze izrādītos defektīva, vienīgās sekas būtu vajadzība šo defektīvo ierīci [noregulēt] vai nomainīt, neradot risku pacientam?
3)
Vai Maltas veselības aizsardzības iestāžu aizliegums, kas šajā lietā tiek apstrīdēts, ir piemērots, lai nodrošinātu augsta līmeņa veselības aizsardzības mērķa sasniegšanu, ņemot vērā, ka defektīvu zobu protēzi iespējams nomainīt, neradot risku pacientam?
4)
Vai tas, kā [Maltas veselības aizsardzības iestādes] interpretē un piemēro [Direktīvu 2005/36] attiecībā uz [CDT], kuri ir iesnieguši pieteikumu par atzīšanu šīm pašām Maltas veselības aizsardzības iestādēm, ir uzskatāms par samērīguma principa pārkāpumu?”
Tiesvedība Tiesā
4.
Par šo lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu rakstveida apsvērumus iesniedza Maltas Zobu tehniķu asociācija, Kunsill tal‑Professjonijiet Kumplimentari ghall-Mediċina (Ar ārstniecības nozari saistīto profesiju padome), Maltas, Čehijas Republikas, Spānijas, Itālijas, Austrijas un Polijas valdības, kā arī Eiropas Komisija.
5.
Tiesas sēdē, kas notika 2017. gada 2. martā, prasītāji pamatlietā, Maltas un Spānijas valdības, kā arī Eiropas Komisija izklāstīja savus mutvārdu apsvērumus.
Analīze
6.
Četru Tiesai iesniegto prejudiciālo jautājumu, kurus es piedāvāju aplūkot kopā, mērķis ir novērtēt, vai ar Savienības tiesībām ir saderīga situācija, kurā uzņēmēja dalībvalsts piedāvā CDT, kas apmācību saņēmuši citā dalībvalstī, viņus reģistrēt kā zobu protēzistus – kas ir vienīgā uzņēmējā dalībvalstī atzītā profesija –, pakļaujot viņus tādiem profesionālās darbības veikšanas nosacījumiem zobu protēzista profesijā, kurus noteikusi šī pēdējā dalībvalsts.
7.
Pirmajā analīzes posmā ir jānosaka, kāda Savienības tiesību norma ir piemērojama. Atbildot uz tiesas sēdē Tiesas uzdoto jautājumu, prasītāji pamatlietā precizēja, ka viņu lūgums attiecas uz CDT brīvību veikt uzņēmējdarbību un strādāt Maltā un ka tad, ja kāda profesija pastāv vienā dalībvalstī, ne vien šai profesijai, bet arī nosacījumiem, ar kādiem tajā strādā dalībvalstī, kurā saņemta apmācība, būtu jābūt atzītiem arī pārējās 27 valstīs. Tādējādi minētie prasītāji skaidri pamatoja savu argumentāciju drīzāk ar pamatbrīvībām nekā ar Direktīvu 2005/36. Tomēr, ņemot vērā otrā un trešā prejudiciālā jautājuma formulējumu, vispirms ir jāvelta daži paskaidrojumi šai direktīvai.
Par Direktīvas 2005/36 piemērošanu
– Uzņēmējā dalībvalstī reglamentēta profesija?
8.
Direktīva 2005/36 attiecas uz “visiem dalībvalstu pilsoņiem, kas [..] vēlas veikt darbību reglamentētā profesijā, tostarp brīvajās profesijās, dalībvalstī, kas nav tā dalībvalsts, kurā viņi ieguvuši savu profesionālo kvalifikāciju” (
5
). Ar reglamentētu profesiju – kas ir Savienības tiesību jēdziens (
6
) – jāsaprot “profesionāla darbība vai profesionālu darbību kopums, uz kuras sākšanu, veikšanu vai veikšanu kādā noteiktā veidā tieši vai netieši attiecas normatīvos vai administratīvos aktos paredzēta prasība par īpašas profesionālās kvalifikācijas esamību; jo īpaši par veikšanas veidu uzskata tāda profesionālā nosaukuma lietošanu, kuru normatīvie vai administratīvie akti atļauj lietot vienīgi personām ar noteiktu profesionālo kvalifikāciju” (
7
). “Profesionālās kvalifikācijas” jēdziens šīs direktīvas izpratnē neattiecas uz jebkuru kvalifikāciju, ko apliecina vispārēju kvalifikāciju apliecinošs dokuments, bet gan uz tādu, ko apliecina specifisku kvalifikāciju apliecinošs dokuments un kas domāta, lai sagatavotu tās ieguvējus noteiktai profesijai (
8
).
9.
Būtībā ar Direktīvu 2005/36 ir ieviesta kārtība, kuras pamatā ir divas kvalifikācijas atzīšanas sistēmas, proti, pirmkārt, automātiskā atzīšana reglamentētajām profesijām, kuru minimālie apmācības nosacījumi ir saskaņoti Eiropas līmenī (kā, piemēram, “zobārstiem” (
9
)), kā arī dažām citām reglamentētajām profesijām un, otrkārt, kvalifikāciju savstarpējā atzīšana citām reglamentētajām profesijām (
10
), proti, tām, kuru apmācības nosacījumi nav saskaņoti, kā tas ir gadījumā ar CDT un zobu protēzistiem.
10.
Tiesai iesniegtajos lietas materiālos nav nevienas skaidras norādes, kas ļautu noteikti izlemt par to, vai zobu protēzista profesija Maltā ir reglamentēta profesija. Nav pierādīts, ka piekļuvei zobu protēzista profesijai būtu vajadzīgas īpašas profesionālās kvalifikācijas vai kvalifikāciju apliecinošs dokuments, kas īpaši paredzēts tam, lai sagatavotu tā saņēmējus darbam minētajā profesijā. Turpretī ir skaidrs, ka šī profesija tiek uzskatīta par tādu, kas ir saistīta ar ārstniecības nozari, un ka CDT profesijas Maltā nav; tātad te nav runa par “reglamentētu profesiju” vienlaikus valstī, kurā saņemta apmācība, un uzņēmējā valstī. Tādējādi šķiet, ka nav izpildīts Direktīvas 2005/36 piemērošanas nosacījums.
11.
Patiesībā pastāv viena iespēja no divām.
12.
Vai nu tas, ka CDT var strādāt bez zobārsta uzraudzības un tiešā saskarsmē ar pacientiem, tik lielā mērā raksturo CDT profesiju, ka tā ir jāuzskata par profesiju, kas atšķiras no zobu protēzistu profesijas, un tādā gadījumā ir jāsecina, ka Direktīva 2005/36 nav piemērojama un ka ar Savienības tiesībām dalībvalstīm nav uzlikts pienākums atzīt profesijas, kuras tās nevēlas atzīt.
13.
Vai arī, pieņemot, ka, pirmkārt, zobu protēzista profesija Maltā ir “reglamentēta profesija” Direktīvas 2005/36 izpratnē un ka, otrkārt, CDT profesija un zobu protēzista profesija tiek uzskatītas par vienu un to pašu profesiju (
11
) – arī Direktīvas 2005/36 izpratnē –, tik un tā Maltas iestādēm grūtības rada nevis prasītais kvalifikācijas līmenis – jo ir piedāvāts reģistrēt CDT kā zobu protēzistus –, bet gan tas, ka zobu protēzista profesijā ir jāstrādā sadarbībā ar zobārstu. Šajā saistībā ir jāatzīmē, ka – pretēji tam, ko apgalvo prasītāji pamatlietā, – Direktīvas 2005/36 mērķis nav ļaut profesionāļiem, kas saņēmuši apmācību izcelsmes valstī, strādāt savā profesijā uzņēmējā dalībvalstī saskaņā ar tās valsts nosacījumiem, kurā saņemta apmācība. Direktīvas 2005/36 4. panta 1. punktā ir skaidri noteikts, ka “profesionālās kvalifikācijas atzīšana no uzņēmējas dalībvalsts puses ļauj attiecīgajai personai šajā dalībvalstī sākt darbību tajā pašā profesijā, kurai [tā] kvalificēt[a] izcelsmes dalībvalstī, un veikt to uzņēmējā dalībvalstī atbilstoši tādiem pašiem nosacījumiem kā uzņēmējas dalībvalsts pilsoņiem” (
12
). Darbs zobārsta uzraudzībā ir jāuzskata par profesionālās darbības veikšanas nosacījumu zobu protēzista profesijā Maltā, – ja kāds vēlas strādāt Maltā kā zobu protēzists, viņam ir jāpieņem darbs sadarbībā ar zobārstu. Nolemt citādi nozīmētu likt dalībvalstij attiecībā uz profesionālās darbības veikšanas nosacījumiem profesijā atdarināt acīmredzami liberālākus citu dalībvalstu nosacījumus un padarīt Direktīvu 2005/36 par līdzekli, ar kura palīdzību apiet profesionālās darbības veikšanas nosacījumus reglamentētām profesijām, kam nav veikta saskaņošana (
13
). Tomēr saskaņā ar direktīvu šie nosacījumi ir uzņēmējas dalībvalsts kompetencē, ja vien tie nav diskriminējoši un ir objektīvi pamatoti un samērīgi (
14
).
– Par jautājumu par daļēju piekļuvi zobārsta profesijai
14.
Tiesā notikušajās debatēs tika uzdots jautājums par iespējamu CDT daļēju piekļuvi “zobārsta” profesijai.
15.
Atgādinājumam – ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 20. novembra Direktīvu 2013/55/ES, ar ko groza Direktīvu 2005/36 un Regulu 1024/2012 par administratīvo sadarbību, izmantojot Iekšējā tirgus informācijas sistēmu, (
15
) Direktīvā 2005/36 tika iekļauts 4.f pants (
16
), ar kuru uzņēmējas dalībvalsts kompetentajām iestādēm, izvērtējot katru gadījumu atsevišķi, ir atļauts piešķirt daļēju piekļuvi profesionālajai darbībai tad, ja 1) profesionālis ir pilnībā kvalificēts izcelsmes dalībvalstī veikt profesionālo darbību, attiecībā uz kuru uzņēmējā dalībvalstī ir prasīta daļēja piekļuve; 2) atšķirības starp profesionālo darbību izcelsmes dalībvalstī un attiecīgo reglamentēto profesiju uzņēmējā dalībvalstī ir tik lielas, ka kompensācijas pasākumu piemērošana nozīmētu, ka pretendentam ir jāpabeidz pilna izglītības un apmācības programma, un 3) profesionālā darbība var tikt objektīvi nošķirta no citām darbībām, kas ietilpst reglamentētajā profesijā uzņēmējā dalībvalstī. Tomēr daļēja piekļuve var tikt atteikta, ja šo atteikumu pamato sevišķi svarīgas vispārējas intereses un tas ir piemērots, lai nodrošinātu izvirzītā mērķa sasniegšanu, kā arī nepārsniedz to, kas nepieciešams, lai sasniegtu minēto mērķi (
17
).
16.
Vai atbilstoši Komisijas apgalvotajam varētu tikt atļauts CDT izmantot šo daļējas piekļuves mehānismu, jo CDT darbība daļēji atbilst zobārstu darbībai (
18
)? Citiem vārdiem sakot, vai būtu iespējams dot CDT tiesības uz daļēju piekļuvi zobārsta profesijai?
17.
Mani tas nepārliecina, jo Direktīvas 2005/36, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2013/55, 4.f panta 6. punktā ir paredzēts, ka minētais pants “neattiecas uz tiem profesionāļiem, kuru profesionālās kvalifikācijas ir automātiski atzītas saskaņā ar III sadaļas II, III un III a nodaļu”. Tomēr Direktīvas 2005/36, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2013/55, III sadaļas III nodaļas 4. sadaļa ir veltīta zobārstiem. Tāpēc es šo pantu interpretēju tā, ka attiecībā uz zobārstiem ir iespējama vienīgi pilna piekļuve darbībai atbilstoši, pirmkārt, saskaņotiem apmācības nosacījumiem, kā tas ir noteikts Direktīvā 2005/36 (
19
), un, otrkārt, automātiskajai atzīšanai, kas no tās izriet un ko zobārsti izmanto saskaņā ar šo direktīvu.
18.
Ir tiesa, ka Direktīvas 2005/36, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2013/55, 4.f panta 6. punktā ir runa par “profesionāļiem”, nevis par profesijām. Tomēr Direktīvas 2005/36 36. pants ļauj saprast, ka zobārsta profesionālā darbība nav pieejama visiem (
20
), un tajā ir noteikts, ka “zobārsta profesionālās darbības veikšanai ir nepieciešams V pielikuma 5.3.2. punktā minētais kvalifikāciju apliecinošais dokuments” (
21
), un turpinājumā šīs darbības ir definētas kā “profilakses, diagnosticēšanas un ārstēšanas darbības attiecībā uz zobu, mutes, žokļu un ar tiem saistīto audu ietekmējošām anomālijām un slimībām” (
22
). Šīs darbības ir paredzētas kā vienots veselums. Taču, pirmkārt, CDT darbības tikai daļēji aptver zobārsta darbības, un, otrkārt, CDT acīmredzami neatbilst Direktīvas 2005/36 nosacījumiem, lai tie varētu tikt kvalificēti par zobārstiem vai lai tie varētu strādāt kā zobārsti (
23
). Atzīt iespēju CDT daļēji piekļūt zobārsta profesijai, lai gan ar direktīvu ir noteikta nesaraujama saikne starp minētās direktīvas V pielikuma 5.3.2. punktā uzskaitīto izglītības dokumentu iegūšanu un darbu zobārsta profesijā, man šķiet būtu pilnīgā pretrunā Savienības likumdevēja nodomam. Piemēram, Tiesa ir lēmusi, ka “zobārsta profesionālās darbības veikšanai ir nepieciešams [..] pamatapmācības apliecinājums” (
24
). Turklāt, ja CDT būtu paredzēta daļējas piekļuves iespēja zobārsta profesijai, tad tiktu radīta jauna, “nepilnīga” tikai daļēju zobārstu kategorija, kas neatbilstu nevienai no direktīvā paredzētajām kategorijām, un tas nav pieļaujams (
25
).
19.
Katrā ziņā daļējas piekļuves atzīšana nav absolūtas tiesības, jo uzņēmēja dalībvalsts var to atteikt saskaņā ar Direktīvas 2005/36, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2013/55, 4.f panta 2. punkta nosacījumiem.
– Starpsecinājumi
20.
No iepriekš veiktās analīzes izriet, ka joprojām ir ievērojamas šaubas par to, vai Direktīva 2005/36 ir piemērojama pamatlietā, un iesniedzējtiesai būs jānosaka, vai zobu protēzista profesija Maltā ir reglamentēta profesija Direktīvas 2005/36 nozīmē.
21.
Pieņemot, ka direktīva ir piemērojama, iezīmējas divi atšķirīgi analīzes ceļi. Analīzes noslēgumā, kas veikta, pamatojoties uz Direktīvas 2005/36 4. pantu, es secināju, ka profesionālās darbības veikšanas nosacījums zobu protēzistam strādāt zobārsta uzraudzībā varētu tikt atzīts par saderīgu ar minēto direktīvu – ar nosacījumu, ka tas nav diskriminējošs – kā tas ir šajā gadījumā – un ja tas ir objektīvi pamatots un samērīgs – ko atliek pārbaudīt. Tāpat analīze par daļēju piekļuvi zobārsta profesijai man lika secināt, ka daļēja piekļuve katrā ziņā var tikt atteikta, ja vien tā pamatā ir sevišķi svarīgas vispārējas intereses, kam ir jāgarantē izvirzītā mērķa sasniegšana, un tas nepārsniedz mērķa sasniegšanai nepieciešamo.
22.
Šīs abas pārbaudes galu galā ir analoģiskas tām, kas būs jāveic Tiesai, ja tā izvērtēs pamatlietas situāciju, ņemot vērā primārās tiesības, ko es aicinu tagad darīt, jo, kā to tiesas sēdē uzsvēra Spānijas valdība, tomēr ir jākonstatē, ka Maltas iestādes nepārmet CDT ne to, ka tiem nav pietiekamas kvalifikācijas, ne to, ka tie būtu saņēmuši nepietiekamu vai pārāk atšķirīgu apmācību, lai varētu strādāt reglamentētā profesijā Maltā. Pamatlietas strīdā runa skaidri un gaiši ir par CDT iespēju strādāt savā profesijā – attiecīgā gadījumā kā zobu protēzistiem – neatkarīgi, proti, bez zobārsta uzraudzības, un tas attiecas uz brīvību veikt uzņēmējdarbību.
Analīze, ņemot vērā primārās tiesības
23.
No Tiesā iesniegtajiem lietas materiāliem izriet, ka attiecīgie CDT ir lūguši, lai Maltas iestādes izdod atļauju strādāt viņu profesijā Maltā. Ņemot vērā, ka šo profesiju – saskaņā ar prasītāju pamatlietā apgalvoto – raksturo iespēja būt tiešā saskarsmē ar pacientiem, darbam CDT profesijā Maltā būtu loģiski nepieciešams, lai šie pēdējie veiktu uzņēmējdarbību Maltā, tādējādi analīze turpinājumā, kā iepriekš norādīts, tiks balstīta uz LESD 49. pantu (
26
).
24.
Ir skaidrs, ka darbam zobu protēzista profesijā tiek piemērots nosacījums strādāt zobārstu uzraudzībā, tādējādi zobu protēzistiem nav tiešas saskarsmes ar pacientiem. Tiesa ir atgādinājusi, ka “atbilstoši LESD 49. panta otrajai daļai brīvība veikt uzņēmējdarbību tiek izmantota atbilstoši nosacījumiem, kas paredzēti valsts tiesību aktos par uzņēmējdarbības veikšanu attiecībā uz šīs valsts pilsoņiem. No tā izriet, ka, ja piekļuve noteiktai darbībai vai tās veikšana uzņemošajā dalībvalstī ir reglamentēta, citas dalībvalsts pilsonim, kas ir iecerējis šīs darbības veikt, principā ir jāatbilst šai tiesiskajā regulējumā paredzētajiem nosacījumiem” (
27
). Tā kā zobu protēzista profesija nav saskaņota Savienības līmenī ne attiecībā uz piekļuves nosacījumiem, ne attiecībā uz profesionālās darbības veikšanas nosacījumiem, dalībvalstis saglabā kompetenci paredzēt minētos nosacījumus, ievērojot ar Līgumu garantētās pamatbrīvības (
28
). Nav šaubu par to, ka Maltas tiesiskais regulējums, kas liek zobu protēzistiem strādāt zobārsta uzraudzībā, var padarīt mazāk pievilcīgu brīvības veikt uzņēmējdarbību izmantošanu CDT. Šāda situācija var tikt pamatota vienīgi saistībā ar sevišķi svarīgām vispārējām interesēm – ar nosacījumu, ka tādējādi var tikt sasniegts izvirzītais mērķis un netiek pārsniegts izvirzītā mērķa sasniegšanai nepieciešamais (
29
).
25.
Maltas valdība kā attaisnojošu iemeslu piesauc sabiedrības veselības saglabāšanu. Tā kā te ir runa par mērķi, kuru ir izvirzījusi arī pati Savienība, tā leģitimitāte nav apšaubāma (
30
). Atliek pārbaudīt, vai zobu protēzistu darbam izvirzītais nosacījums strādāt zobārsta uzraudzībā ir nepieciešams un samērīgs.
26.
Uzreiz ir jāatgādina, ka, ņemot vērā sabiedrības veselības prioritāti Līgumā un to, kāda vieta tajā atstāta dalībvalstu izvērtēšanai, “tas vien, ka dalībvalsts ir izvēlējusies aizsardzības sistēmu, kas atšķiras no citā dalībvalstī pieņemtās, nevar ietekmēt nepieciešamības un attiecīgajā jomā pieņemto tiesību normu samērīguma izvērtējumu” (
31
). Tiesa ir vairākkārt lēmusi, ka “ir jāņem vērā, ka cilvēku veselība un dzīvība ir pirmās lietas un intereses, kuras aizsargā Līgums, un ka dalībvalstis pašas var izlemt, kādā līmenī tās vēlas nodrošināt sabiedrības veselības aizsardzību un veidu, kādā tas ir sasniedzams” (
32
). Tā kā šis līmenis dažādās dalībvalstīs var būt atšķirīgs, jāatzīst, ka sabiedrības veselība liek rīkoties ar īpašu rūpību, novērtējot uz tās aizsardzību vērstos valsts pasākumus (
33
). Tātad nepietiek ar to, ka prasītāji pamatlietā apgalvo, ka Apvienotajā Karalistē ir ļauts CDT strādāt neatkarīgi.
27.
Turklāt ir jārelativizē vairākos prejudiciālajos jautājumos ietvertie apgalvojumi, saskaņā ar kuriem tad, ja CDT var strādāt savā profesijā tiešā saskarsmē ar pacientiem un pilnīgi neatkarīgi, nepastāv nekāds risks pacientu, un tātad – sabiedrības, veselībai (
34
). No lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu izriet, ka prasītāja iesniedzējtiesā – precīzāk, Maltas Zobu tehniķu asociācija – bija tā, kas sagatavoja minētos jautājumus, pirms lūdza iesniedzējtiesai tos iesniegt Tiesai. Šādos apstākļos riska sabiedrības veselībai neesamība nav galīgs apgalvojums, ko iesniedzējtiesa būtu izteikusi pēc tam, kad pati būtu novērtējusi esošo situāciju. Tiesa tādējādi var lietderīgi aplūkot šo problemātiku savā gaidāmajā spriedumā.
28.
Šajā ziņā ar CDT tēzi būtībā tiek apgalvots, ka viņu apmācības līmenis tiem pilnībā ļauj strādāt savā profesijā neatkarīgi un bez riska, jo CDT neveic invazīvas procedūras pacientu mutē, bet gan vienīgi sagatavo, labo un noregulē pacientu zobu plates. Slikti noregulēta protēze vai protēze ar defektiem sagādājot vienīgi diskomfortu, un to varot vienkārši izņemt pacients pats vai nomainīt CDT. CDT neveicot diagnostiku, neizrakstot medicīnisko ārstēšanu un gadījumā, ja ir aizdomas par patoloģiju, viņi esot atbildīgi par pacientu sūtīšanu pie zobārsta. Turklāt neesot zinātnisku pierādījumu, ka zobu plates vai protēzes var radīt būtiskus bojājumus pacientu mutē. Visbeidzot, atļaujot CDT strādāt tiešā saskarsmē ar pacientiem, tiktu ļauts nabadzīgākajiem piekļūt zobārstu pakalpojumiem par mazākām izmaksām.
29.
Maltas valdība nepiekrīt šiem novērojumiem un apgalvo, ka CDT veiktās darbības un ekspertīze attiecas vienīgi uz mehāniskajiem aspektiem, kas saistīti ar dažu zobu un mutes dobuma anomāliju un slimību ārstēšanu. CDT neesot kvalificēti, lai spētu veikt diagnostiku šāda ārstēšanas veida plānošanai, un viņi arī neesot kompetenti uzraudzīt mutes rehabilitācijas norisi, ko var veikt vienīgi pilnībā kvalificēts zobārsts, vēl jo vairāk tāpēc, ka pastāvot lielas atšķirības attiecībā uz apmācību, kas dod piekļuvi CDT profesijai (
35
). Zobu plates vai protēzes ievietošana neesot bez riska, jo tad, ja minētā plate vai protēze tiktu nepareizi ievietota, varot rasties apslēptas patoloģijas, ko CDT var nepamanīt, un varot rasties īslaicīgi vai pastāvīgi audu bojājumi. Piemēram, ar zoba nepareizu izraušanu varot tikt izraisīta infekcija, ja nav pareizi izņemta zoba sakne zem plates vai protēzes. Cita starpā komplikācijas varot novērot pacientiem, kuri tiek ārstēti ar ķīmijterapiju vai bifosfonātu. Nepareizi ievietota plate vai protēze kombinācijā ar sliktu mutes aprūpi paaugstinot mutes vēža risku. Plate, ja tā nav labi sagatavota, varot izraisīt vai palielināt ar paradontozi saistītas slimības un tādējādi varot izraisīt neatgriezeniskus bojājumus, ja ierīces pozīciju, kā arī vietu, kur tā ievietota, neuzrauga zobārsts, kas ir saņēmis plašāku un pilnīgāku apmācību par to, kādu ir saņēmis CDT, un kas tam ļauj izvērtēt situāciju visaptveroši, nevis tikai mehāniski, kā to spēj CDT. Nevarot paļauties uz to, ka pacients pats apzināsies ar zobu protēzi vai plati saistītās problēmas, un CDT viņu varot nosūtīt pie zobārsta stadijā, kad slimība jau ir attīstījusies. Turklāt Maltas valdība sniedz dokumentāras atsauces uz vairākiem zinātniskajiem pētījumiem, ar ko esot pierādīts, ka nepareiza zobu protēzes ievietošana vai tādas protēzes neatbilstība, kas ir ievietota organiskā, bet neveselā vietā, reizēm var izraisīt smagas sekas. Tā noraida argumentu, saskaņā ar kuru darbs CDT profesijā neatkarīgi, bez zobārsta uzraudzības dotu trūcīgākajiem piekļuvi zobārsta pakalpojumiem, uzsverot, ka Maltā personām ar nepietiekamiem ienākumiem ir iespēja saņemt zobārsta konsultāciju bez maksas. Visbeidzot Maltas valdība uzsver, ka piesardzības princips prasot, lai sabiedrības veselībai būtu pārāka vieta par ekonomiskajiem apsvērumiem un dalībvalstīm šī principa piemērošanai esot plaša rīcības brīvība.
30.
Ņemot vērā, pirmkārt, to, ka Maltas valdības paustās šaubas vismaz daļēji ir pamatotas ar zinātniskiem pētījumiem, kas pierāda, ka tās argumenti nav vienkārši apgalvojumi, un, otrkārt, rīcības brīvību, ko Tiesa pati ir nostiprinājusi savā judikatūrā, kas tostarp ir atgādināta šo secinājumu 26. punktā, prasība citā dalībvalstī kvalifikāciju ieguvušiem CDT uzņēmējā dalībvalstī, kura šo profesiju pašu par sevi neatzīst, strādāt zobārsta uzraudzībā ir uzskatāma par piemērotu sabiedrības veselības aizsardzības mērķa sasniegšanai un nepārsniedz to, kas nepieciešams tā sasniegšanai (
36
).
31.
Līdz ar to LESD 49. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka, lai gan ar tādu valsts tiesisko regulējumu kā pamatlietā, kurā zobu protēzistiem ir uzlikts pienākums strādāt savā profesijā zobārstu uzraudzībā, var tikt padarīta mazāk pievilcīga brīvības veikt uzņēmējdarbību izmantošana šai profesionāļu kategorijai, tas atbilst likumīgam sabiedrības veselības aizsardzības mērķim, ir piemērots, lai garantētu noteiktā mērķa īstenošanu, un nepārsniedz tā sasniegšanai nepieciešamo.
Secinājumi, kas Direktīvas 2005/36 analīzei ir jāizdara no analīzes atbilstoši primārajām tiesībām
32.
Kā minēts iepriekš (
37
), ja Tiesa uzskatītu – quod non –, ka pamatlietas strīdam ir piemērojama Direktīva 2005/36, situācijas pamatlietā saderība ar Direktīvas 2005/36 4. pantu vai Direktīvas 2005/36, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2013/55, 4.f panta 2. punktu būtu jāvērtē, pamatojoties uz tādu pašu pārbaudi kā tā, kas ir veikta iepriekš saistībā ar LESD 49. pantu.
33.
Šādos apstākļos es iesaku Tiesai pakārtoti nolemt, ka Direktīvas 2005/36 4. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tam pretrunā nav tāds profesionālās darbības veikšanas nosacījums kā pamatlietā, ar ko zobu protēzistiem tiek prasīts, lai tie strādātu savā profesijā zobārsta uzraudzībā, jo šis profesionālās darbības veikšanas nosacījums ir objektīvi pamatots un samērīgs.
34.
Visbeidzot es iesaku Tiesai vēl pakārtotāk atzīt, ka Direktīvas 2005/36, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2013/55, 4.f panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to pamatlietas apstākļos nav liegts atteikt klīniskajiem zobu tehniķiem daļēju piekļuvi zobārsta profesijai.
Secinājumi
35.
Ņemot vērā visus iepriekš minētos apsvērumus, es iesaku Tiesai uz Prim’Awla tal‑Qorti Ċivili uzdotajiem jautājumiem atbildēt šādi.
Galvenokārt:
–
LESD 49. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka, lai gan ar tādu valsts tiesisko regulējumu kā pamatlietā, kurā zobu protēzistiem ir uzlikts pienākums strādāt savā profesijā zobārstu uzraudzībā, var tikt padarīta mazāk pievilcīga brīvības veikt uzņēmējdarbību izmantošana šai profesionāļu kategorijai, tas atbilst likumīgam sabiedrības veselības aizsardzības mērķim, ir piemērots, lai garantētu noteiktā mērķa īstenošanu, un nepārsniedz tā sasniegšanai nepieciešamo.
Pakārtoti, ja Tiesa uzskatītu, ka šai situācijai ir piemērojama Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 7. septembra Direktīva 2005/36/EK par profesionālo kvalifikāciju atzīšanu:
—
Direktīvas 2005/36 4. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tam pretrunā nav tāds profesionālās darbības veikšanas nosacījums kā pamatlietā, ar ko zobu protēzistiem tiek prasīts, lai tie strādātu savā profesijā zobārsta uzraudzībā, jo šis profesionālās darbības veikšanas nosacījums ir objektīvi pamatots un samērīgs.
Vēl pakārtotāk, ja Tiesa uzskatītu, ka pamatlietas situācijai ir piemērojama Direktīva 2005/36, kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 20. novembra Direktīvu 2013/55/ES, ar ko groza Direktīvu 2005/36 un Regulu Nr. 1024/2012 par administratīvo sadarbību, izmantojot Iekšējā tirgus informācijas sistēmu:
(
1
)	Oriģinālvaloda – franču.
(
2
)	Kā, piemēram, Dānijas Karaliste, Nīderlandes Karaliste vai Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste – atbilstoši iesniedzējtiesas apgalvotajam.
(
3
)	Att Dwar il‑Professjonijiet tas‑Saħħa, Kapitolu 464 tal‑Liġijiet ta’ Malta (Likums par veselības aprūpes speciālistiem, Maltas Likumu krājuma 464. nodaļa) 2. pantā ir noteikts, ka speciālists, kurš strādā ar veselības aprūpi saistītā profesijā, ir “veselības aprūpes speciālists, kura vārds ir iekļauts 28. pantā minētajā ar veselības aprūpi saistīto profesiju reģistrā”. Šā likuma 25. pantā ir paredzēts, ka “strādāt ar ārstniecības nozari saistītā profesijā ir atļauts tikai personām, kuru vārds ir iekļauts [..] reģistrā”. Šā paša likuma III pielikumā ir uzskaitītas ar veselības aprūpi saistītās profesijas un ir minēta zobu protēzista profesija, bet ne CDT profesija.
(
4
)	OV 2005, L 255, 22. lpp.
(
5
)	Direktīvas 2005/36 2. pants.
(
6
)	Skat. spriedumu, 2015. gada 6. oktobris, Brouillard (C‑298/14, EU:C:2015:652, 36. punkts un tajā minētā judikatūra).
(
7
)	Direktīvas 2005/36 3. panta 1. punkta a) apakšpunkts.
(
8
)	Spriedums, 2015. gada 6. oktobris, Brouillard (C‑298/14, EU:C:2015:652, 38. punkts).
(
9
)	Skat. Direktīvas 2005/36 21. pantu.
(
10
)	Gadījumos, kad pastāv pārāk lielas atšķirības starp apmācību, kas saņemta izcelsmes valstī, un to apmācību, ko tai pašai profesijai pieprasa uzņēmēja valsts, var tikt noteikts adaptācijas periods un/vai zināšanu pārbaude: skat. Direktīvas 2005/36 preambulas 15. apsvērumu un 14. pantu.
(
11
)	Direktīvas 2005/36 1. pantā ir noteikts, ka tā “paredz noteikumus, saskaņā ar kuriem dalībvalsts, kas darbības sākšanai vai veikšanai reglamentētā profesijā savā teritorijā izvirza nosacījumu, ka vajadzīgas specifiskas profesionālās kvalifikācijas, [..] saistībā ar darbības sākšanu vai veikšanu šajā profesijā atzīst profesionālās kvalifikācijas, kuras iegūtas vienā vai vairākās citās dalībvalstīs [..] un kuras ļauj personai ar šādu kvalifikāciju veikt darbību tajā pašā profesijā” (mans izcēlums). Zobu protēzista darbību apraksts, šķiet, pilnīgi atbilst CDT darbību aprakstam, lai arī šo pēdējo apmācība var būt ilgāka. Tātad, manuprāt, var saprātīgi uzskatīt, ka CDT un zobu protēzists ir viena un “tā pati profesija” Direktīvas 2005/36 1. un 4. panta izpratnē. Attiecībā uz jēdzienu “tā pati profesija” skat. arī spriedumu, 2006. gada 19. janvāris, Colegio de Ingenieros de Caminos, Canales y Puertos (C‑330/03, EU:C:2006:45, 20. punkts).
(
12
)	Mans izcēlums.
(
13
)	Šajā pašā ziņā skat. ģenerāladvokātes E. Šarpstones [E. Sharpston] secinājumus lietā Brouillard (C‑298/14, EU:C:2015:408, 28. punkts).
(
14
)	Kā tas ir prasīts Direktīvas 2005/36 preambulas 3. apsvērumā, saskaņā ar kuru ir jālasa 4. panta 1. punkts.
(
15
)	OV 2013, L 354, 132. lpp.
(
16
)	Šā panta piemērojamība ratione temporis pamatlietā ir apšaubāma, jo lūgumā sniegt prejudiciālu nolēmumu ir atsauce uz Maltas iestāžu pieņemtiem nolēmumiem laikposmā no 2009. līdz 2012. gadam, ar ko CDT ir liegts neatkarīgi strādāt savā profesijā.
(
17
)	Skat. Direktīvas 2005/36, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2013/55, 4.f panta 2. punktu.
(
18
)	Tādā gadījumā būtu runa par divām reglamentētām profesijām – pirmkārt, CDT profesiju un, otrkārt, zobārsta profesiju.
(
19
)	Direktīvas 2005/36 V pielikuma 5.3.1. punktā ir precizēta studiju programma, kas jāpabeidz zobārstiem, un minētā pielikuma 5.3.2. punktā ir minēti kvalifikāciju apliecinošie dokumenti, kurus katra dalībvalsts izsniedz, apliecinot zobārstu ar pamatapmācību kvalifikāciju.
(
20
)	Skat. Direktīvas 2005/36 36. panta 1. punktu, atbilstoši kuram “zobārsta profesionālās darbības [ir tās], kuras definētas 3. punktā un kuras veic atbilstoši V pielikuma 5.3.2. punktā uzskaitītajām profesionālajām kvalifikācijām”.
(
21
)	Direktīvas 2005/36 36. panta 2. punkts.
(
22
)	Direktīvas 2005/36 36. panta 3. punkts. Skat. arī minētās direktīvas 34. panta 3. punkta b) apakšpunktu.
(
23
)	Šajā ziņā es atgādinu, ka Tiesa ir lēmusi, ka “Direktīva 2005/36 liedz [..] personai, kurai nav zobārsta ar pamatapmācību kvalifikāciju apliecinoša dokumenta, darboties zobārsta profesijā” (spriedums, 2013. gada 19. septembris, Conseil national de l’ordre des médecins (C‑492/12, EU:C:2013:576, 41. punkts)).
(
24
)	Spriedums, 2013. gada 19. septembris, Conseil national de l’ordre des médecins (C‑492/12, EU:C:2013:576, 34. punkts).
(
25
)	Pēc analoģijas skat. rīkojumu, 2003. gada 17. oktobris, Vogel (C‑35/02, EU:C:2003:570, 28. punkts un tajā minētā judikatūra). Turklāt CDT, protams, nevar pretendēt strādāt ar zobārstam atbilstošu statusu. Ar Direktīvu 2005/36 nav paredzēta arī iespēja strādāt kā zobārstam ar citu statusu nekā tas, kas ir paredzēts minētajā direktīvā (pēc analoģijas skat. rīkojumu, 2003. gada 17. oktobris, Vogel (C‑35/02, EU:C:2003:570, 31. punkts)). Visbeidzot, es uzsveru, ka ir jāprecizē, ka šis gadījums vismaz divu iemeslu dēļ ir atšķirīgs no gadījuma, uz kuru attiecās 2006. gada 19. janvāra spriedums Colegio de Ingenieros de Caminos, Canales y Puertos (C‑330/03, EU:C:2006:45). Pirmkārt, profesija, kurai minētajā lietā prasītājs pamatlietā vēlējās piekļūt, nebija kāda no tām profesijām, attiecībā uz kurām Savienības tiesībās ir paredzēta automātiskā atzīšana (atšķirībā no zobārsta profesijas). Otrkārt, tam, ka CDT tiek liegta daļēja piekļuve zobārsta profesijai, sekas nav tādas, ka viņi tiktu atstāti bez profesionālas perspektīvas uzņēmējā dalībvalstī, jo – atgādinājumam – Maltas iestādes ir piedāvājušas viņus reģistrēt un viņiem ļaut strādāt kā zobu protēzistiem, kas ir vienīgā šajā valstī atzītā profesija.
(
26
)	LESD 52. pants, kuru arīdzan iesniedzējtiesa min savos prejudiciālajos jautājumos, šķiet, nav atbilstošs, jo, tā kā ar Maltas tiesisko regulējumu netiek īstenota “īpaša kārtība ārvalstniekiem”, nosacījums strādāt zobārsta uzraudzībā tiek prasīts arī Maltas zobu protēzistiem.
(
27
)	Spriedums, 2013. gada 27. jūnijs, Nasiopoulos (C‑575/11, EU:C:2013:430, 19. punkts un tajā minētā judikatūra).
(
28
)	Spriedums, 2013. gada 27. jūnijs, Nasiopoulos (C‑575/11, EU:C:2013:430, 20. punkts un tajā minētā judikatūra).
(
29
)	Skat. spriedumus, 2001. gada 1. februāris, Mac Quen u.c. (C‑108/96, EU:C:2001:67, 26. punkts); 2006. gada 19. janvāris, Colegio de Ingenieros de Caminos, Canales y Puertos (C‑330/03, EU:C:2006:45, 30. punkts un tajā minētā judikatūra); 2013. gada 27. jūnijs, Nasiopoulos (C‑575/11, EU:C:2013:430, 21. punkts), kā arī 2017. gada 4. maijs, Vanderborght (C‑339/15, EU:C:2017:335, 65. punkts).
(
30
)	Plašajā judikatūras klāstā skat. spriedumus, 2001. gada 1. februāris, Mac Quen u.c. (C‑108/96, EU:C:2001:67, 29. punkts); 2002. gada 11. jūlijs, Gräbner (C‑294/00, EU:C:2002:442, 42. punkts), 2013. gada 27. jūnijs, Nasiopoulos (C‑575/11, EU:C:2013:430, 27. punkts), kā arī 2017. gada 4. maijs, Vanderborght (C‑339/15, EU:C:2017:335, 67. punkts).
(
31
)	Spriedums, 2013. gada 27. jūnijs, Nasiopoulos (C‑575/11, EU:C:2013:430, 27. punkts un tajā minētā judikatūra).
(
32
)	Spriedums, 2009. gada 19. maijs, Apothekerkammer des Saarlandes u.c. (C‑171/07 un C‑172/07, EU:C:2009:316, 19. punkts un tajā minētā judikatūra). Skat. arī spriedumu, 2017. gada 4. maijs, Vanderborght (C‑339/15, EU:C:2017:335, 71. punkts).
(
33
)	Skat. spriedumu, 2013. gada 27. jūnijs, Nasiopoulos (C‑575/11, EU:C:2013:430, 27. punkts).
(
34
)	Attiecībā uz prejudiciālo jautājumu formulējumu skat. šo secinājumu 3. punktu.
(
35
)	Skat. Maltas valdības iesniegto rakstveida apsvērumu 2. pielikumu.
(
36
)	Tiesa 2013. gada 27. jūnija spriedumā Nasiopoulos (C‑575/11, EU:C:2013:430), lai gan tai netika uzdots jautājums šajā ziņā, atzina, ka veselības aprūpes speciālista uzraudzība pār speciālistu, kas strādā profesijā paramedicīnas jomā, var kalpot sabiedrības veselības aizsardzības mērķa sasniegšanai (skat. minētā sprieduma 29. punktu).
(
37
)	Skat. šo secinājumu 20. un nākamos punktus.