62024CJ0279_RES
Lieta C‑279/24
AY
pret
Liechtensteinische Landesbank (Österreich) AG
(Oberster Gerichtshof lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)
Tiesas (ceturtā palāta) 2025. gada 4. decembra spriedums
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesu iestāžu sadarbība civillietās – Regula (EK) Nr. 593/2008 – 3. panta 1. un 2. punkts – Piemērojamo tiesību aktu izvēle – 6. pants – Piemērojamība – Līgums, kas noslēgts starp uzņēmēju un patērētāju, kura dzīvesvieta ir citā dalībvalstī – Uzņēmēja darbība, kas uz dalībvalsti, kurā patērētājam ir pastāvīgā mītnesvieta, vērsta pēc tāda līguma noslēgšanas, kurā iekļauts noteikums par piemērojamo tiesību aktu izvēli
Tiesu iestāžu sadarbība civillietās – Tiesību akti, kas piemērojami līgumsaistībām – Konvencija par tiesību aktiem, kas piemērojami līgumsaistībām – Regula Nr. 593/2008 – Patērētāju līgumi – Piemērojamība – Līgums, kas noslēgts starp uzņēmēju un patērētāju, kura dzīvesvieta ir citā dalībvalstī – Profesionālā darbība, kas vērsta uz dalībvalsti, kurā patērētājam ir pastāvīgā mītnesvieta pēc tāda līguma noslēgšanas, kurā iekļauts piemērojamo tiesību izvēles noteikums – Izslēgšana
(Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas Nr. 593/2008 6., 11., 16. un 23. apsvērums, kā arī 3. un 6. pants)
(skat. 24. un 42. punktu un rezolutīvo daļu)
Rezumējums
Saistībā ar Oberster Gerichtshof (Augstākā tiesa, Austrija) lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu Tiesa sniedz skaidrojumu par tiesību aktiem, kuri no Romas I regulas (
1
) viedokļa piemērojami patērētāju līgumam, kas noslēgts starp patērētāju, kura dzīvesvieta ir vienā dalībvalstī, un banku, kas iedibināta citā dalībvalstī.
2013. gadā Itālijā dzīvojošs patērētājs AY ar Austrijas banku Liechtensteinische Landesbank
(Österreich) AG (turpmāk tekstā – “banka”) noslēdza līgumu par norēķinu konta un vērtspapīru noguldījumu konta atvēršanu.
Saskaņā ar šīs bankas “Banku darījumu vispārīgajiem noteikumiem”, kuri AY bija zināmi, visas tiesiskās attiecības starp līgumslēdzējām pusēm reglamentēja Austrijas tiesības. Turklāt gan līguma parakstīšanas brīdī, gan vēlākos klienta profila atjauninājumos šī persona bija izvēlējusies “attiecības bez konsultācijām”.
2016. gadā AY piedalījās pasākumā, kuru Padujā [Padova] (Itālija) organizēja kāda Itālijas ieguldījumu brokeru sabiedrība (turpmāk tekstā – “Padujas pasākums”) un kura laikā šīs sabiedrības vadītājs prezentēja fondu, kura portfelī bija iekļauti arī biržā tirgoti parāda vērstpapīri (TPV). Šajā pasākumā piedalījās arī bankas darbinieks, lai prezentētu banku klātesošajiem ieguldītājiem.
Nedaudz vēlāk AY ar bankas starpniecību pēc savas iniciatīvas iegādājās Padujas pasākumā prezentētā fonda daļas, kā arī TPV.
Uzskatīdams, ka viņš ir cietis finansiālus zaudējumus, kas izriet no šiem pirkumiem, AY cēla prasību tiesā, lūdzot atlīdzināt zaudējumus, jo banka neesot izpildījusi konsultēšanas un informēšanas pienākumus. Viņa ieskatā ir piemērojami Itālijas tiesību akti, kas viņam būtu izdevīgāki nekā Austrijas tiesību akti, jo ar klātbūtni Padujas pasākumā banka savu darbību esot vērsusi uz Itālijas tirgu. Tā kā zemāko instanču tiesas viņa prasību noraidīja, AY vērsās iesniedzējtiesā, kura savukārt vērsās Tiesā ar lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu par pamatlietā piemērojamajiem tiesību aktiem.
Tiesas vērtējums
Iesākumā Tiesa atgādina vispārējo noteikumu, ka atbilstoši Romas I regulas 3. pantam līgumu reglamentē tie tiesību akti, kurus izvēlas puses. Turklāt šīs pašas regulas 6. panta “Patērētāju līgumi” 1. punktā noteikts, ka līgumu, ko patērētājs noslēdzis ar uzņēmēju, reglamentē tās valsts tiesību akti, kurā ir patērētāja pastāvīgā mītnesvieta, ja ir ievēroti šajā tiesību normā izklāstītie nosacījumi, proti, uzņēmējs profesionālo darbību veic patērētāja pastāvīgās mītnesvietas valstī vai kā citādi šādu darbību vērš uz minēto valsti vai vairākām valstīm, tostarp minēto valsti, un līgums attiecas uz šādu darbību.
Tikai gadījumā, ja attiecīgais līgums neatbilst šiem nosacījumiem – kuri jāpārbauda šā līguma noslēgšanas dienā –, šo līgumu reglamentē pušu izvēlētie tiesību akti (
2
).
Šajā gadījumā attiecīgā līguma noslēgšanas datumā banka nedz veica profesionālo darbību patērētāja pastāvīgās mītnesvietas valstī, nedz arī to vērsa uz šo valsti, tāpēc šie nosacījumi nebija izpildīti.
Tomēr vēlāk banka profesionālo darbību ir vērsusi uz valsti, kurā bija patērētāja pastāvīgā mītnesvieta, un tādējādi šis nosacījums esot izpildīts pēc tam, kad tika parakstīts starp šo patērētāju un banku noslēgtais līgums.
Turpinājumā Tiesa veic Romas I regulas 6. panta 1. punkta gramatisko, kontekstuālo un teleoloģisko interpretāciju.
Attiecībā uz gramatisko interpretāciju – šīs tiesību normas formulējumā nav skaidri paredzēta iespēja mainīt patērētāju līgumam piemērojamos tiesību aktus, ja minētajā normā izklāstītie nosacījumi nebija izpildīti līguma noslēgšanas dienā, bet tiek izpildīti vēlāk komercattiecību laikā.
Saistībā ar kontekstuālo un teleoloģisko interpretāciju jāatgādina, pirmkārt, ka Romas I regulas mērķis citastarp ir nodrošināt tiesisko noteiktību Eiropas tiesiskajā telpā, izmantojot likumu kolīziju normas, kas ir ļoti paredzamas.
Otrkārt, minētās regulas 3. panta 2. punktā ir precizēts, ka līguma noslēgšanas brīdī tam piemērojamo pušu noteikto tiesību aktu maiņa var izrietēt tikai no šo pušu vienošanās, turklāt līgumsaistību jomā pušu brīvībai izvēlēties piemērojamos tiesību aktus vajadzētu būt vienam no kolīziju normu sistēmas stūrakmeņiem. Lai nodrošinātu līguma pušu gribas autonomijas principa pilnīgu iedarbību, jārūpējas, lai tiktu respektēta šo pušu brīvi izdarītā izvēle par tiesību aktiem, kas piemērojami to līgumiskajām attiecībām.
Treškārt, puses, kuras tiek uzskatītas par vājākām, ir jāaizsargā ar kolīziju normām, kas to interesēm ir labvēlīgākas nekā vispārējās normas. Tomēr interpretācija, saskaņā ar kuru būtu iespējams atkāpties no šajā regulā paredzētajiem tiesību normu kolīzijas noteikumiem, lai noteiktu patērētāju līgumam piemērojamos tiesību aktus tāpēc, ka citi tiesību akti būtu labvēlīgāki patērētājam, noteikti būtiski apdraudētu vispārējo prasību par piemērojamo tiesību aktu paredzamību un tādējādi tiesiskās drošības principu līgumattiecībās, kurās iesaistīti patērētāji.
Ņemot vērā visu iepriekš izklāstīto, iespēja mainīt patērētāju līgumam piemērojamos tiesību aktus, ja šā līguma noslēgšanas dienā nebija izpildīti Romas I regulas 6. panta 1. punktā paredzētie nosacījumi, bet tie ir tikuši izpildīti vēlāk komercattiecību laikā, ir izslēgta ar šīs tiesību normas formulējumu, un minētās tiesību normas sistēma un mērķi apstiprina šādu interpretāciju. Turklāt šāda maiņa apdraudētu tiesību aktu izvēli, ko puses izdarījušas saskaņā ar šīs regulas 3. panta 1. punktu.
(
1
)	Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 593/2008 (2008. gada 17. jūnijs) par tiesību aktiem, kas piemērojami līgumsaistībām (Roma I) (OV 2008, L 177, 6. lpp.; turpmāk tekstā – “Romas I regula”).
(
2
)	Romas I regulas 3. pants un 6. panta 1. punkta a) un b) apakšpunkts un 3. punkts.