62021TJ0485_RES
Lieta T‑485/21
Bundesnetzagentur für Elektrizität, Gas, Telekommunikation, Post und Eisenbahnen (BNetzA)
pret
Eiropas Savienības Energoregulatoru sadarbības aģentūru
Vispārējās tiesas (trešā palāta paplašinātā sastāvā) 2024. gada 25. septembra spriedums
Enerģētika – Elektroenerģijas iekšējais tirgus – Jaudas aprēķināšanas reģions – CORE reģions – ACER pieņemta pārdispečēšanas un kompensācijas tirdzniecības izmaksu dalīšanas metodika – Leģitīmo loka plūsmu pielaides robežvērtības noteikšana – Regulas (ES) 2019/943 16. panta 13. punkts
Enerģētika – Elektroenerģijas iekšējais tirgus – Regula 2019/943 – Pārslodžu risināšana elektroenerģijas pārvades sistēmā – Korektīvo pasākumu īstenošana starpzonu pārslodžu samazināšanai – Korektīvo pasākumu izmaksu dalīšanas metodika – To korektīvo pasākumu ņemšana vērā, kuri veikti iekšējos tīkla elementos ar 220 kV vai lielāku spriegumu – Pieļaujamība
(Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas 2019/943 2. un 35. apsvērums, 1. panta a) punkts, 2. panta 3. punkts un 16. panta 4. punkts, 8. punkta pirmās daļas b) apakšpunkts un 13. punkts; Komisijas Regulas 2015/1222 2. un 12. apsvērums, 2. panta 2. punkts, 9. panta 11. punkts un 74. panta 2. un 4. punkts un Regulas 2017/1485 76. panta 1. punkta b) apakšpunkta iii) un v) punkts)
(skat. 53.–113. un 119.–133. punktu)
Eiropas Savienības aģentūras – Energoregulatoru sadarbības aģentūra (ACER) – Pilnvaras – Tvērums – To korektīvo pasākumu izmaksu dalīšanas metodikas pieņemšana, kuri veikti, lai samazinātu elektroenerģijas pārvades sistēmas pārslodzes – Precīza ACER pilnvaru ierobežošana, pamatojoties uz objektīviem kritērijiem, kurus var pārbaudīt tiesā – Pieļaujamība
(Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas 2019/942 5. panta 3. punkts, 6., 28. un 29. pants un Regulas 2019/943 16. panta 13. punkts; Komisijas Regulas 2015/1222 9. panta 11. punkts)
(skat. 114.–117. punktu)
Enerģētika – Elektroenerģijas iekšējais tirgus – Regula 2019/943 – Pārslodžu risināšana elektroenerģijas pārvades sistēmā – Korektīvo pasākumu īstenošana starpzonu pārslodžu samazināšanai – Korektīvo pasākumu izmaksu dalīšanas metodika – Loka plūsmu prioritāra ņemšana vērā salīdzinājumā ar iekšējām plūsmām – Pieļaujamība
(Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2019/943 27. apsvērums un 16. panta 8. un 13. punkts)
(skat. 142.–157. un 167. punktu)
Enerģētika – Elektroenerģijas iekšējais tirgus – Regula 2019/943 – Pārslodžu risināšana elektroenerģijas pārvades sistēmā – Korektīvo pasākumu īstenošana starpzonu pārslodžu samazināšanai – Korektīvo pasākumu izmaksu dalīšanas metodika – To izmaksu izslēgšana, ko radījušas loka plūsmas, kuras nepārsniedz noteiktu pielaides robežvērtību – Energoregulatoru sadarbības aģentūras (ACER) veiktā pielaides robežvērtības noteikšana neatbilstoši piemērojamajam tiesiskajam regulējumam – Nepieļaujamība – Izņēmums – ACER netieša kompetence noteikt pielaides robežvērtību veidā, kas neatbilst piemērojamajam tiesiskajam regulējumam – Nosacījumi – Neizpildīti nosacījumi
(LES 4. panta 3. punkts; Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas 2019/942 6. panta 10. punkta otrās daļas a) apakšpunkts un 11. un 12. punkts un Regulas 2019/943 34. apsvērums un 16. panta 13. punkts; Komisijas Regulas 2015/1222 9. panta 11. punkts un 74. panta 6. punkta a) apakšpunkts)
(skat. 180.–246., 250.–256. un 263.–276. punktu)
Atcelšanas prasība – Atceļošs spriedums – Sekas – Savienības tiesā uzlikts ierobežojums – Nosacījumi
(LESD 264. panta otrā daļa)
(skat. 281. un 284.–288. punktu)
Rezumējums
Vispārējā tiesa, apmierinādama valsts regulatīvās iestādes (turpmāk tekstā – “VRI”) celto atcelšanas prasību, atceļ Eiropas Savienības Energoregulatoru sadarbības aģentūras (ACER) Apelācijas valdes (turpmāk tekstā – “Apelācijas valde”) lēmumu, jo tajā ir pieļauts prettiesiskums saistībā ar pielaides robežvērtības noteikšanu loka plūsmām. Tomēr tiesa apstiprina, pirmkārt, ACER pieņemtās pārdispečēšanas un kompensācijas tirdzniecības izmaksu dalīšanas metodikas tvēruma, kurā iekļauti iekšējie tīkla elementi, kas nav “kritiski”, tiesiskumu un, otrkārt, loka plūsmu prioritizāciju izmaksu dalīšanā.
2015. gada 24. jūlijā Eiropas Komisija pieņēma Regulu 2015/1222 (
1
). Šajā regulā noteiktas prasības starpzonu apmaiņas jaudas sadalei un pārslodžu risināšanai nākamās dienas un tekošās dienas tirgos elektroenerģijas sektorā, tostarp kopīgas pārdispečēšanas un kompensācijas tirdzniecības ar pārrobežu nozīmi izmaksu dalīšanas metodikas sagatavošanai (
2
).
Saskaņā ar šo regulu “CORE” reģiona (
3
) pārvades sistēmu operatori (turpmāk tekstā – “PSO”) iesniedza visām šī reģiona VRI minētās metodikas priekšlikumu.
Tā kā VRI nepanāca vienošanos par šo priekšlikumu, ACER saskaņā ar šo pašu regulu 2020. gada 30. novembrī pieņēma lēmumu par izmaksu dalīšanas metodikas apstiprināšanu (turpmāk tekstā – “apstrīdētā izmaksu dalīšanas metodika”).
Prasītāja Bundesnetzagentur für Elektrizität, Gas, Telekommunikation, Post und Eisenbahnen (BNetzA) kā Vācijas VRI Apelācijas valdē iesniedza apelācijas sūdzību par šo lēmumu. Tā kā apelācijas sūdzība tika noraidīta, tā Vispārējā tiesā cēla prasību atcelt Apelācijas valdes lēmumu (turpmāk tekstā – “apstrīdētais lēmums”).
Vispārējās tiesas vērtējums
Vispārējā tiesa izvērtē trīs prasītājas izvirzītos pamatus, proti, pamatu, ar kuru tiek apgalvots, ka apstrīdētās izmaksu dalīšanas metodikas tvērums esot prettiesiski paplašināts, pamatu, ar kuru tiek apgalvots, ka loka plūsmu prioritizēšana izmaksu dalīšanā salīdzinājumā ar iekšējām plūsmām esot kļūdaina, un pamatu, ar kuru tiek apgalvots, ka leģitīmo loka plūsmu pielaides robežvērtība esot noteikta kļūdaini.
Par pamatu, kas attiecas uz apstrīdētās izmaksu dalīšanas metodikas tvērumu
Vispirms Vispārējā tiesa atgādina, ka pārdispečēšana (
4
) un kompensācijas tirdzniecība (
5
) ir dārgi korektīvie pasākumi (
6
), kas tiek īstenoti, lai samazinātu fiziskas pārslodzes elektroenerģijas pārvades sistēmā.
Šajā ziņā Regulas 2015/1222 74. panta 2. un 4. punktā paredzēts, ka jārod risinājumi korektīvo pasākumu ar pārrobežu nozīmi izmaksu dalīšanai un izmaksu dalīšanas metodikā jānosaka, kuras izmaksas, kas radušās, izmantojot pārdispečēšanu vai kompensācijas tirdzniecību, lai garantētu starpzonu apmaiņas jaudas stabilitāti, ir attiecināmas uz izmaksu dalīšanu starp visiem jaudas aprēķināšanas reģiona PSO, kas šajā gadījumā ir CORE reģions.
Turklāt Regulas 2019/943 16. panta 13. punktā paredzēts, ka to korektīvo pasākumu izmaksas, kuru mērķis ir samazināt pārslodzes starp divām tirdzniecības zonām (
7
), sadala atkarībā no plūsmu, kas radušās no iekšējiem darījumiem kādā zonā, devuma pārslodzē, kura konstatēta starp divām zonām.
Apstrīdētās izmaksu dalīšanas metodikas tvērums attiecas ne tikai uz tīkla starpzonu elementiem (starpsavienojumiem), bet arī uz visiem iekšējā tīkla elementiem ar 220 kilovoltu (kV) vai lielāku spriegumu. Proti, saskaņā ar šo metodiku pārdispečēšanas un kompensācijas tirdzniecības ar pārrobežu nozīmi darījumi, principā ir visi darījumi, kuru mērķis ir samazināt pārslodzi tīkla elementos ar pārrobežu nozīmi, kā tostarp noteikts CORE reģiona reģionālās darbības drošības koordinācijas metodikā (turpmāk tekstā – “drošības metodika (ROSC)”). Saskaņā ar drošības metodiku (ROSC) tīkla elementi ar pārrobežu nozīmi ir visi kritiskie tīkla elementi, kas tiek ņemti vērā, aprēķinot starpzonu apmaiņas jaudu, kā arī iekšējie tīkla elementi ar 220 kV vai lielāku spriegumu.
Prasītājas ieskatā korektīvo pasākumu izmaksas, kas attiecināmas uz iekšējiem tīkla elementiem, kuri nav starpsavienojumi vai vismaz kritiskie tīkla elementi, būtu jāizslēdz no dalīšanas, jo pārslodzes šajos elementos esot “iekšējās” pārslodzes, kas neietilpst “starpzonu” pārslodžu definīcijā.
Šajā ziņā Vispārējā tiesa precizē, ka Regulas 2015/1222 74. panta 4. punkta b) apakšpunkta mērķis ir sadalīt tādu korektīvo pasākumu izmaksas, kuru mērķis ir nodrošināt starpzonu apmaiņas jaudas stabilitāti. Tā kā Regula 2015/1222 ir īstenošanas akts, tā jāinterpretē saskaņā ar tās pamatregulu, proti, Regulu 2019/943, kuras 16. panta 13. punkts savukārt attiecas uz to korektīvo pasākumu izmaksām, kuri aktivizēti starpzonu apmaiņas nodrošināšanai.
Tādējādi, lai pārbaudītu, vai apstrīdētā izmaksu dalīšanas metodika, kāda apstiprināta ar apstrīdēto lēmumu, ir saderīga ar iepriekš minētajām tiesību normām, jānosaka, kādas pārslodzes jāsamazina koordinēti, lai nodrošinātu starpzonu apmaiņu atbilstoši Regulas 2019/943 16. panta 13. punktam, un tas pēc tam ļaus noteikt, vai apstrīdētajā metodikā minēto korektīvo pasākumu mērķis ir nodrošināt starpzonu apmaiņas jaudas stabilitāti Regulas 2015/1222 74. panta 4. punkta b) apakšpunkta izpratnē.
Pirmām kārtām, Vispārējā tiesa norāda – tas vien, ka apstrīdētās izmaksu dalīšanas metodikas tvērumā tiek iekļautas izmaksas, ko rada pārslodzes tīkla elementos ar 220 kV vai lielāku spriegumu, nevarot būt pretrunā Regulas 2019/943 16. panta 13. punktam, jo šī tiesību norma nozīmē vienīgi, ka jānosaka, kuras pārslodzes jāsamazina koordinēti, lai nodrošinātu starpzonu apmaiņu.
Otrām kārtām, tas, ka pārslodzes var samazināt, izmantojot līdz 30 % no katra kritiskā tīkla elementa jaudas, savukārt 70 % no šīs jaudas paliek starpzonu apmaiņai, nenozīmē, ka būtu jāsadala tikai to korektīvo pasākumu izmaksas, kuri veikti minētajos kritiskajos elementos. Proti, korektīvie pasākumi nekritiskajos tīkla elementos var veicināt pārslodžu samazināšanu kritiskajos tīkla elementos, tādējādi nodrošinot starpzonu apmaiņas jaudas stabilitāti.
Trešām kārtām, Vispārējā tiesa piebilst, ka dārgi korektīvie pasākumi saistībā ar pārdispečēšanu un kompensācijas tirdzniecību tiek veikti tikai reģionālās darbības drošības novērtēšanas procesā (turpmāk tekstā – “CROSA process”), kas ieviests ar drošības metodiku (ROSC), un tā mērķis tostarp ir koordinēt korektīvos pasākumus ar pārrobežu nozīmi šīs metodikas izpratnē. Šajā procesā paredzētā korektīvo pasākumu optimizācija nozīmē, ka jāatrod visefektīvākais korektīvais pasākums pārslodžu novēršanai visos tīkla elementos (kritiskos vai nekritiskos) ar 220 kV vai lielāku spriegumu.
No tā izriet, ka visas CROSA procesā koordinēti risinātās pārslodzes ir “starpzonu” pārslodzes Regulas 2019/943 16. panta 13. punkta izpratnē un visi šajā procesā aktivizētie korektīvie pasākumi, lai samazinātu aplūkotās pārslodzes, palīdz nodrošināt starpzonu apmaiņas jaudas stabilitāti atbilstoši Regulas 2015/122 74. panta 4. punkta b) apakšpunktam. Tāpēc saskaņā ar principu “piesārņotājs maksā” šo korektīvo pasākumu izmaksas jāsadala starp PSO.
Par pamatu, kas attiecas uz loka plūsmu prioritizāciju
Prasītāja apgalvo, ka apstrīdētajā izmaksu dalīšanas metodikā esot kļūdaini prioritizētas loka plūsmas kā pārslodzes avots salīdzinājumā ar iekšējām plūsmām, kas neatbilstot Regulas 2019/943 16. panta 13. punktam, saskaņā ar kuru izmaksas tiek sadalītas atkarībā no tā, “cik lielā mērā [..] palielina [..] pārslodzi”.
Atbilstoši apstrīdētajai izmaksu dalīšanas metodikai, tiklīdz tiek identificēta pārslodze (
8
) attiecīgajā tīkla elementā, tiek noteikta prioritāra kārtība starp dažādiem plūsmu veidiem, saskaņā ar kuru pārslogotās loka plūsma, kas pārsniedz noteiktu pielaides robežvērtību, tiek noteiktas kā tādas, kuras pirmās sekmē iespējamo pārslodzi, savukārt pārslogotās iekšējās plūsmas tiek noteiktas kā tādas, kuras otrās sekmē minēto pārslodzi.
Lai gan Vispārējā tiesa, precizēdama, ka plūsmas rada pārslodzi tikai, ciktāl tās pārsniedz attiecīgā tīkla elementa maksimālo jaudu, tā atzīmēja, ka izmaksu daļa, kas attiecas uz iekšējām plūsmām un loka plūsmām, tiek noteikta atkarībā no tā, cik šīs plūsmas pārsniedz attiecīgā tīkla elementa maksimālo jaudu saskaņā ar apstrīdētajā izmaksu dalīšanas metodikā noteikto prioritāro kārtību.
Turklāt Vispārējā tiesa uzskata, ka Regulas 2019/943 16. panta 13. punktā izmantoto formulējumu “cik lielā mērā [..] palielina [..] pārslodzi” var saprasts tādējādi, ka visas plūsmas attiecīgajā tīkla elementā vienveidīgi “palielina” iespējamo pārslodzi. Taču Vispārējā tiesa norāda, ka Regulas 2019/943 16. panta 13. punkts pats par sevi ievieš diferenciāciju starp iekšējām plūsmām un loka plūsmām, paredzot noteikt pielaides robežvērtību plūsmām, kas izriet no iekšējiem darījumiem, kuri ir zem līmeņa, kādu varētu sagaidīt bez strukturālas pārslodzes tirdzniecības zonā (turpmāk tekstā –“pielaides robežvērtība”). Vispārējās tiesas ieskatā šī pielaides robežvērtība šķietami jānosaka tikai loka plūsmām, jo tā jāidentificē katrai atsevišķai tirdzniecības zonas robežai. Turklāt, pat ja nav strukturālas pārslodzes, pielaides robežvērtības noteikšanu loka plūsmām pamato tas, ka šīs plūsmas zināmā mērā ir neizbēgamas savstarpēji savienotā elektroenerģijas tīklā, kurš ir ļoti sazarots, un tālab, ja tās nepārsniedz šo robežvērtību, tās jāizslēdz no korektīvu pasākumu radīto izmaksu dalīšanas.
Šādos apstākļos Regulas 2019/943 16. panta 13. punkts jāinterpretē tādējādi, ka, dalot korektīvo pasākumu izmaksas, tas pieļauj atšķirīgu attieksmi pret iekšējām plūsmām un loka plūsmām, kuras pārsniedz pielaides robežvērtību, jo aplūkotā tiesiskā regulējuma kontekstā šāda diferenciācija šķietami ir pamatota, ņemot vērā to atšķirīgās iezīmes.
Par pamatu, kas attiecas uz pielaides robežvērtību loka plūsmām
Prasītāja apstrīd arī loka plūsmu pielaides robežvērtību, ko ACER noteikusi apstrīdētajā izmaksu dalīšanas metodikā un Apelācijas valde apstiprinājusi apstrīdētajā lēmumā (
9
).
Šajā ziņā Vispārējā tiesa atgādina, ka saskaņā ar Regulas 2019/943 16. panta 13. punktu izmaksas, ko rada no iekšējiem darījumiem izrietošas plūsmas, kuras palielina starp divām tirdzniecības zonām konstatēto pārslodzi, bet ir zem tirdzniecības zonā sagaidāmā līmeņa bez strukturālas pārslodzes (
10
), tiek izslēgtas no šajā tiesību normā paredzētās korektīvo pasākumu izmaksu dalīšanas. No šīs pašas tiesību normas izriet, ka PSO pielaides robežvērtība jāanalizē un jānosaka “katrai atsevišķai tirdzniecības zonas robežai”.
Šajā gadījumā, tā kā PSO nebija veikuši nepieciešamo analīzi, ACER uzskatīja, ka tai bija atļauts vai pat pienākums pašai noteikt provizorisku pielaides robežvērtību bez šīs analīzes, lai, pieņemot apstrīdēto izmaksu dalīšanas metodiku, izvairītos no strupceļa situācijas. Tādējādi ACER noteica kopēju pielaides robežvērtību visām CORE reģiona tirdzniecības zonām, ko tā vienādi sadalīja ar to tirdzniecības zonu skaitu, no kurām nāk loka plūsmas.
Taču Vispārējā tiesa konstatē, ka ACER noteiktā pielaides robežvērtība nesaskan ar Regulas 2019/943 16. panta 13. punktā noteiktajām prasībām, ka pielaides robežvērtībai jāatbilst “līmenim, kādu varētu sagaidīt bez strukturālas pārslodzes”, un tā jānosaka “katrai atsevišķai tirdzniecības zonas robežai”.
Saistībā ar pirmās prasības noteikšanu Regulas 2019/943 16. panta 13. punkta pirmajā daļā paredzētā analīze konkrēti ir analīze par investīcijām tīklā un iespējamo tirdzniecības zonu konfigurāciju maiņu, lai novērstu strukturālās pārslodzes. Tomēr ACER, kas atzīst, ka nav veikusi šādu analīzi, noteica pielaides robežvērtību 10 % apmērā no attiecīgā tīkla elementa maksimālās jaudas kā “vidējo” no attiecīgo PSO sniegtajiem atšķirīgajiem atzinumiem.
Attiecībā uz otro prasību, lai gan ACER veiktā dalīšana noved pie individuālas pielaides robežvērtības katrai tirdzniecības zonai, jo šī robežvērtība tiek noteikta atkarībā no katra attiecīgā tīkla elementa maksimālās individuālās jaudas un tirdzniecības zonu skaita, no kurām caur šiem tīkla elementiem nāk loka plūsmas, tā neatbilst šajā pantā noteiktajai individualizācijai, kas paredz, ka pielaides robežvērtību nosaka atkarībā no attiecīgo tirdzniecības zonu un to dažādo robežu iezīmēm.
Pēc tam Vispārējā tiesa izvērtē, vai ACER šīs lietas īpašajā situācijā bija netieša kompetence noteikt pielaides robežvērtību citādi, nekā paredzēts Regulas 2019/943 16. panta 13. punktā.
Vispirms, tā norāda, ka, ņemot vērā tiesiskuma principu, vispār nevar pieļaut, ka tāda Savienības aģentūra kā ACER varētu atkāpties no piemērojamā tiesiskā regulējuma. Turpinot – lai gan Regula 2019/943 ļauj ACER pieņemt pagaidu lēmumu skaidri noteiktos apstākļos, tomēr pielaides robežvērtības noteikšana korektīvo pasākumu izmaksu dalīšanas metodikā neietilpst šajos apstākļos. Visbeidzot – tikai atsaukšanās uz interesēm, kas saistītas ar efektivitāti, nav pietiekama, lai radītu netiešu kompetenci ACER, ja vien tas neatbilst reālai nepieciešamībai nodrošināt attiecīgo tiesību normu lietderīgo iedarbību.
Šajā ziņā ACER nepieciešamību pieņemt apstrīdēto izmaksu dalīšanas metodiku bez iespējas sagaidīt Regulas 2019/943 16. panta 13. punktā paredzēto analīzi konkrēti pamatoja ar termiņu, kas tai bija noteikts šīs metodikas pieņemšanai, un PSO kavēšanos izstrādāt izmaksu dalīšanas metodikas priekšlikumu. Taču, pirmkārt, termiņš, kas ACER bija noteikts attiecīgās metodikas pieņemšanai, bija orientējošs un tālab to varēja pagarināt. Otrkārt, pienākums noteikt pielaides robežvērtību, veicot Regulas 2019/943 16. panta 13. punktā paredzēto analīzi, stājās spēkā pēc tam, kad CORE reģiona PSO bija iesnieguši izmaksu dalīšanas metodikas priekšlikumu visām reģiona VRI. Turklāt ACER nepierāda, ka tā būtu atvieglojusi šīs analīzes izstrādi, lai gan saskaņā ar lojālas sadarbības principu tai tas bija jādara.
Tā kā ACER nepierādīja reālu nepieciešamību aplūkoto tiesību normu lietderīgās iedarbības nodrošināšanai, tā nevarēja, apstrīdētajā izmaksu dalīšanas metodikā nosakot pielaides robežvērtību, pamatoties uz netiešu kompetenci.
Ņemot vērā visu iepriekš minēto, Vispārējā tiesa atceļ Apelācijas valdes pieņemto apstrīdēto lēmumu, ciktāl ar to apstiprināts ACER2020. gada 30. novembra lēmums un noraidīta prasītājas apelācijas sūdzība par šo lēmumu.
(
1
)	Komisijas Regula (ES) 2015/1222 (2015. gada 24. jūlijs), ar ko izveido jaudas piešķiršanas un pārslodzes vadības vadlīnijas (OV 2015, L 197, 24. lpp.).
(
2
)	Regulas 2015/2022 74. pants.
(
3
)	CORE reģions ir ģeogrāfisks apgabals, kurā ietilpst Beļģija, Čehijas Republika, Vācija, Francija, Horvātija, Luksemburga, Ungārija, Nīderlande, Austrija, Polija, Rumānija, Slovēnija un Slovākija, un tas ir izveidots jaudas aprēķināšanai atbilstoši Regulas 2015/1222 15. pantam.
(
4
)	Saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2019/943 (2019. gada 5. jūnijs) par elektroenerģijas iekšējo tirgu (OV 2019, L 158, 54. lpp.) 2. panta 26. punktu “pārdispečēšana” ir definēta kā pasākums, ko aktivizē viens vai vairāki PSO vai sadales sistēmu operatori, mainot ražošanas paraugu, slodzes paraugu vai abus minētos, lai izmainītu fiziskās plūsmas elektrosistēmā un mazinātu fizisku pārslodzi vai kā citādi nodrošinātu sistēmas drošību.
(
5
)	Saskaņā ar Regulas 2019/943 2. panta 27. punktu “kompensācijas tirdzniecība” ir definēta kā starpzonu apmaiņa, ko ierosina sistēmu operatori starp divām tirdzniecības zonām, lai mazinātu fizisku pārslodzi. Saskaņā ar Regulas 2019/943 2. panta 4. punktu “pārslodze”, kas ir darbības drošības risks, kam nepieciešams korektīvs pasākums, tajā ir definēta kā situācija, kad visus tirgus dalībnieku pieprasījumus tirdzniecībai starp tīkla zonām nevar pieņemt, jo tie būtiski ietekmētu fiziskās plūsmas tīkla elementos, kuri šīs plūsmas nevar pārvadīt. Pārslodzi izraisa fiziskas plūsmas.
(
6
)	Saskaņā ar Regulas 2015/1222 2. panta 13. punktu “korektīvs pasākums” ir ikviens pasākums, ko manuāli vai automātiski piemēro viens vai vairāki PSO, lai uzturētu darbības drošību.
(
7
)	Regulas 2019/943 2. panta 65. punktā “tirdzniecības zona” ir definēta kā “lielākā ģeogrāfiskā teritorija, kurā tirgus dalībnieki var veikt elektroenerģijas apmaiņu bez jaudas sadales”.
(
8
)	Pārslodze principā atbilst plūsmas apjomam, kas pārsniedz attiecīgā tīkla elementa maksimālo jaudu.
(
9
)	Saskaņā ar apstrīdēto izmaksu dalīšanas metodiku “loka plūsma” ir “fiziska plūsma tīkla elementā, kuras avots un uztvērējs atrodas tajā pašā zonā, un tīkla elements vai tā daļa atrodas citā zonā”.
(
10
)	“Strukturālā pārslodze” Regulas 2019/943 2. panta 6. punktā ir definēta kā “pārslodze pārvades sistēmā, kas ir nepārprotami nosakāma, ir paredzama, laika gaitā ģeogrāfiski stabila un bieži atkārtojas normālos elektroenerģijas sistēmas apstākļos”.