62000CJ0178_SV
Parter
Domskäl
Beslut om rättegångskostnader
Domslut
Parter
I mål C-178/00,
Republiken Italien, företrädd av U. Leanza, i egenskap av ombud, biträdd av D. Del Gaizo, avvocato dello Stato, med delgivningsadress i Luxemburg,
sökande,
mot
Europeiska gemenskapernas kommission, företrädd av E. de March och L. Visaggio, båda i egenskap av ombud, biträdda av A. Dal Ferro, avvocato, med delgivningsadress i Luxemburg,
svarande,
angående en talan om ogiltigförklaring av kommissionens beslut 2000/197/EG av den 1 mars 2000 om ändring av beslut 1999/187/EG om avslut av medlemsstaternas räkenskaper avseende utgifter som finansieras genom garantisektionen vid Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruk för räkenskapsåret 1995 (EGT L 61, s. 15), i den del det företas finansiella korrigeringar avseende vissa utgifter som den sökande medlemsstaten har deklarerat,
meddelar
DOMSTOLEN (femte avdelningen)
sammansatt av avdelningsordföranden M. Wathelet samt domarna D.A.O. Edward, A. La Pergola, P. Jann (referent), och S. von Bahr,
generaladvokat: P. Léger,
justitiesekreterare: R. Grass,
med hänsyn till referentens rapport,
och efter att den 26 september 2002 ha hört generaladvokatens förslag till avgörande,
följande
Dom
Domskäl
1 Republiken Italien har, genom ansökan som inkom till domstolens kansli den 12 maj 2000, med stöd av artikel 230 första stycket EG väckt talan om delvis ogiltigförklaring av kommissionens beslut 2000/197/EG av den 1 mars 2000 om ändring av beslut 1999/187/EG om avslut av medlemsstaternas räkenskaper avseende utgifter som finansieras genom garantisektionen vid Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruk för räkenskapsåret 1995 (EGT L 61, s. 15, nedan kallat det ifrågasatta beslutet), i den del det genom beslutet företas finansiella korrigeringar avseende vissa utgifter som den sökande medlemsstaten har deklarerat.
2 Begäran om delvis ogiltigförklaring avser följande korrigeringar såsom de har beskrivits och motiverats i kommissionens sammanfattande rapport av den 12 januari 1999 om resultatet av kontrollerna för avslut av räkenskaperna för garantisektionen vid Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruk (EUGFJ) avseende räkenskapsåret 1995 (handling VI/6462/98) (nedan kallad den sammanfattande rapporten):
- Negativa korrigeringar på 3 358 746 955 ITL och 807 967 249 ITL, samt en positiv korrigering på 22 116 046 015 ITL för utgifter avseende kostnader för lagring av durumvete (punkt 4.5.1.2.1.11 i den sammanfattande rapporten).
- Negativa korrigeringar på 7 883 033 994 ITL, 1 756 934 916 ITL och 44 888 325 908 ITL för utgifter avseende kostnader för lagring av durumvete (punkt 4.5.1.2.1.14 i den sammanfattande rapporten).
- En negativ korrigering på 1 923 101 478 ITL, vilken motsvarar beloppet för en säkerhet som skulle ha ställts i samband med en försäljning av durumvete avsedd för export till Algeriet (punkt 4.5.1.2.1.16 i den sammanfattande rapporten).
- Negativa korrigeringar på 5 263 394 861 ITL och 4 701 973 982 ITL, vilka motsvarar värdet av de skillnader som konstaterats i lagret av vete, korn och majs mellan slutet av räkenskapsåret 1994 och början av räkenskapsåret 1995 (punkterna 4.5.1.3, 4.5.1.3.1.1 och 4.5.1.3.1.2 i den sammanfattande rapporten).
- En negativ korrigering på 2 502 127 250 ITL, vilken motsvarar beloppet på de korrigeringar som har företagits av kommissionen i en månatlig preliminär deklaration avseende vete, korn och majs (punkt 4.5.1.3.5 i den sammanfattande rapporten).
- Kommissionens beslut att inte tilldela Republiken Italien, inom ramen för avslut av räkenskaperna för räkenskapsåret 1995, ett belopp på 11 952 457 079 ITL för den slutgiltiga avräkningen av fakturor avseende interventionsorganens försäljning av spannmål har dessutom ifrågasatts.
De negativa korrigeringarna på 3 358 746 955 ITL och 807 967 249 ITL, samt den positiva korrigeringen på 22 116 046 015 ITL avseende kostnader för lagring av durumvete
3 Av handlingarna i målet, särskilt av punkt 4.5.1.2.1.11 i den sammanfattande rapporten, framgår att kommissionen, efter att ha konstaterat skillnader mellan den årliga deklarationen för räkenskapsåret 1995 och det verkliga interventionslagret av durumvete, har företagit en korrigering vilken består i en minskning av de deklarerade utgifterna avseende budgetposten 1011.003 med 3 358 746 955 ITL, en minskning av de deklarerade utgifterna avseende budgetposten 1012.003 med 807 967 249 ITL samt en höjning av de deklarerade utgifterna avseende budgetposten 1013.003 med 22 116 046 015 ITL.
4 Den italienska regeringen har i sin ansökan yrkat att domstolen skall ogiltigförklara "den föreslagna negativa korrigeringen på 26 282 760 219 ITL", ett belopp som har erhållits genom att beloppen 3 358 746 955 ITL, 807 967 249 ITL och 22 116 046 015 ITL har adderats. Den har gjort gällande att EUGFJ har gjort en obehörig vinst motsvarande detta belopp genom att presentera sin egen bokföring av lagren men utan att utveckla någon rättslig motivering till stöd för sitt yrkande.
5 Domstolen fastställer att det tydligt följer av handlingarna i målet, och särskilt av punkt 4.5.1.2.1.11 i den sammanfattande rapporten, att korrigeringen avseende budgetposten 1013.003 med 22 116 046 015 ITL är en positiv korrigering, det vill säga till Republiken Italiens fördel, och att endast korrigeringarna på 3 358 746 955 ITL och 807 967 249 ITL utgör negativa korrigeringar.
6 Den italienska regeringens yrkanden om ogiltigförklaring av en negativ korrigering motsvarande ett belopp på totalt 26 282 760 219 ITL som grundar sig på att EUGFJ uppenbart har gjort en obehörig vinst motsvarande detta belopp, är följaktligen obegripliga. Såsom generaladvokaten har angett i punkt 6 och följande punkter i sitt förslag till avgörande följer det emellertid av artikel 38.1 c i domstolens rättegångsregler och av rättspraxis som kan hänföras till denna artikel att varje ansökan genom vilken en talan anhängiggjorts skall innehålla uppgifter om tvisteföremålet och en kortfattad framställning av grunderna för talan. Dessa uppgifter skall vara tillräckligt klara och precisa för att svaranden skall förbereda sitt försvar och domstolen skall kunna utöva sin kontroll. Av detta följer att de väsentligaste faktiska och rättsliga omständigheterna som talan grundas på, på ett konsekvent och begripligt sätt, skall framgå av innehållet i själva ansökan.
7 Den italienska regeringens påståenden uppfyller inte dessa krav eftersom det är obegripligt hur EUGFJ har gjort en obehörig vinst på 26 282 760 219 ITL när en del motsvarande 22 116 046 015 ITL av detta belopp uppenbarligen utgjorde en korrigering som var till den sökande medlemsstatens fördel.
8 Den del av talan som hänför sig till detta yrkande skall därför avvisas.
De negativa korrigeringarna på 7 883 033 994 ITL, 1 756 934 916 ITL och 44 888 325 908 ITL avseende kostnader för lagring av durumvete
9 Den italienska regeringen har ifrågasatt en negativ korrigering avseende ett belopp på totalt 54 528 294 818 ITL som omfattar negativa korrigeringar på 7 883 033 994 ITL, 1 756 934 916 ITL respektive 44 888 325 908 ITL, vilken kommissionen har gjort med motiveringen att en kontroll som utfördes under mars och april 1995 visade att den totala kvantiteten på 122 709,192 ton durumvete, som lagrades i företaget Coop. San Giorgios lagerbyggnader, var av mycket dålig kvalitet och att den därför inte uppfyllde minimikraven för att vara berättigad till offentlig intervention.
10 Det framgår av punkt 4.5.1.2.1.14 i den sammanfattande rapporten att uppköpspriset för en del av de berörda 122 709,192 tonnen durumvete, nämligen 84 481,128 ton, liksom tekniska kostnader som hänför sig till denna del har påförts den italienska förvaltningen eftersom kommissionens tjänstemän ansåg att den berörda kvantiteten spannmål, då produkten blev föremål för offentlig intervention, inte uppfyllde nödvändiga krav. Kommissionen har i detta avseende åberopat artikel 7.1 i kommissionens förordning (EEG) nr 3597/90 av den 12 december 1990 om bokföringsregler för interventionsåtgärder som innefattar interventionsorganens uppköp, lagring och försäljning av jordbruksprodukter (EGT L 350, s. 43; svensk specialutgåva, område 3, volym 35, s. 250) enligt vilken "[k]vantiteter placerade i lager, som inte visar sig uppfylla de för lagring fastställda villkoren, skall vid utlagring bokföras som försäljning till uppköpspriset".
11 Beträffande resten av de berörda 122 709,192 tonnen durumvete har kommissionen i den sammanfattande rapporten angett att den har tillämpat artikel 2.3 c i samma förordning i vilken stadgas att "[o]m produkten försämrats eller förstörts till följd av ... dåliga lagringsförhållanden ... skall värdet av produkten redovisas i enlighet med punkt 1" det vill säga "genom att [de ifrågavarande] kvantiteterna multipliceras med det basinterventionspris för standardkvaliteten som gällde den första dagen i det löpande räkenskapsåret, ökat med 5 %".
Kvantiteten på 84 481,128 ton
12 Den italienska regeringen har avseende kvantiteten på 84 481,128 ton gjort gällande att kommissionen har åsidosatt artiklarna 2 och 7 i förordning nr 3597/90. Enligt denna regering uppfyllde nämligen denna kvantitet alla de krav som uppställs i gemenskapsbestämmelserna vid den tidpunkt när den blev föremål för offentlig intervention. Regeringen har till domstolen som bevis ingett 37 intyg från analyser som har utförts av ett privat laboratorium vilka intygar varornas goda skick då de placerades i lager. Kommissionen skulle enligt denna regering inte heller ha tillämpat artikel 7 i förordning nr 3597/90, som avser "[k]vantiteter ... som inte visar sig uppfylla de för lagring fastställda villkoren", utan artikel 2.3 c i denna förordning i vilken det talas om "dåliga lagringsförhållanden".
13 Kommissionen har bestridit denna kritik. Den anser att den mycket dåliga kvalitén på kvantiteten på 84 481,128 ton durumvete, då den blev föremål för intervention tydligt framkom vid de analyser som genomfördes i samband med de officiella kontroller som utfördes under mars och april 1995 av Consorzio Controlli Integrati in Agricoltura (nedan kallad CCIA). De analysresultat från ett privat laboratorium som den italienska regeringen nu har lagt fram skall inte beaktas eftersom de är grundade på prover som har tagits av lagerhållaren själv och inte av oberoende personer.
14 Domstolen konstaterar, såsom framgår av punkterna 22-28 i generaladvokatens förslag till avgörande, att inom ramen för avslut av medlemsstaternas räkenskaper avseende utgifter som finansieras genom EUGFJ kan de avgörande faktiska omständigheterna endast fastställas genom opartiska kontroller som genomförs av oberoende personer, såsom CCIA. Annan bevisning kan endast godtas när den aktuella medlemsstaten kan visa att dessa uppgifter är felaktiga. Såsom generaladvokaten har betonat i samma punkter i sitt förslag till avgörande kan inte CCIA:s uppgifter vederläggas av den italienska regeringen genom att under rättegången inge 37 intyg från analyser som har utförts av ett privat laboratorium som inte uppfyller kraven på opartiskhet.
15 Den italienska regeringen har följaktligen inte visat att kommissionen har åsidosatt artiklarna 2 och 7 i förordning nr 3597/90.
Kvantiteten på 38 228,064 ton
16 Den italienska regeringen har beträffande kvantiteten på 38 228,064 ton gjort gällande att kommissionen har gjort en oriktig bedömning vid fastställandet av de omtvistade produkternas kvantitet. Den har gjort gällande att CCIA vid sina kontroller har konstaterat att den kvantitet vete som bolaget Coop. San Giorgio innehade endast uppgick till 37 042,795 ton, det vill säga 1 185,269 ton mindre än vad kommissionen hade angett vid beräkningen av den förevarande korrigeringen.
17 Kommissionen har gjort gällande att även om CCIA har konstaterat att endast 37 042,795 ton durumvete var av "dålig kvalitet" på grund av dåliga lagringsförhållanden, så har detta organ samtidigt konstaterat att en annan kvantitet på 1 185,269 ton saknades. Eftersom kvantiteten som har underkänts på grund av bristande kvalitet har tagits upp till samma värde som kvantiteten som har underkänts på grund av att den saknades, saknar den italienska regeringens argumentation betydelse.
18 Domstolen fastställer i detta hänseende, för det första, att den italienska regeringen, som endast har gjort gällande att CCIA, vid sina kontroller i bolaget Coop. San Giorgios lagerbyggnader, har konstaterat att det bara fanns 121 523,923 ton durumvete (84 481,128 + 37 042,795 ton) i lager, inte har bestridit kommissionens påstående att CCIA även har uppgett att det saknades 1 185,269 ton i lager.
19 För det andra följer det av artikel 2.1 och 2.3 c i förordning nr 3597/90 att, inom ramen för finansiering av interventionsåtgärder vilka består i offentlig lagring av EUGFJ, värdet av saknade kvantiteter "som överstiger toleransnivån för lagring och bearbetning eller ... på grund av stöld eller andra identifierbara orsaker" skall beräknas på samma sätt som värdet av kvantiteter som har försämrats eller förstörts till "följd av ... dåliga lagringsförhållanden".
20 Kommissionen har följaktligen inte begått något fel som skulle kunna ha orsakat Republiken Italien någon ekonomisk skada. Den del av talan som avser den negativa korrigeringen på sammanlagt 54 528 294 818 ITL skall därmed ogillas.
Den negativa korrigeringen på 1 923 101 478 ITL avseende förverkandet av den säkerhet som har ställts vid export till Algeriet
Tillämpliga bestämmelser
21 I artikel 21 i kommissionens förordning (EEG) nr 2220/85 av den 22 juli 1985 om gemensamma tillämpningsföreskrifter för systemet med säkerheter för jordbruksprodukter (EGT L 205, s. 5; svensk specialutgåva, område 3, volym 19, s. 55) föreskrivs följande avseende frisläppandet av säkerheter:
"Säkerheten skall frisläppas när det bevismaterial är framlagt som föreskrivs av den särskilda förordningen och som styrker att alla primära, sekundära och underordnade krav har uppfyllts."
22 Det följer av artikel 20.2 i samma förordning att det "[m]ed primära krav avses krav, grundläggande för syftet med den förordning som föreskriver dem, att utföra eller att avstå från att utföra en handling".
23 Enligt artikel 1 a i förordning nr 2220/85 skall förordningen tillämpas på ett stort antal gemensamma marknadsorganisationer för jordbruksprodukter, däribland spannmål.
24 Kommissionen har antagit förordning (EG) nr 2668/94 av den 31 oktober 1994 om bemyndigande för det italienska interventionsorganet att inleda ett anbudsförfarande för 148 000 ton durumvete avsedd för export i form av semolinagryn av durumvete till Algeriet (EGT L 284, s. 45). I artikel 11.4 i denna förordning stadgas följande:
"Det primära kravet i den mening som avses i artikel 20 i kommissionens förordning (EEG) nr 2220/85 ... utgörs av betalning av försäljningspriset för durumvetet, samt exporten av semolinagryn av durumvete inom den angivna tidsfristen och med erhållande av det exportintyg som föreskrivs i artikel 4.3."
25 I artikel 11.2 i denna förordning, i dess ursprungliga lydelse som är tillämplig på omständigheterna i målet, föreskrivs följande:
"Skyldigheten att exportera från gemenskapen och importera till Algeriet skall täckas av en säkerhet på 50 ecu per ton durumvete varav ett belopp på 25 ecu per ton skall ställas vid utfärdandet av exportintyget avseende semolinagryn som motsvarar denna kvantitet durumvete och resterande 25 ecu per ton skall ställas innan spannmålen bortfraktas.
Genom undantag från artikel 15.2 i kommissionens förordning (EEG) nr 3002/92 ... skall beloppet på 50 ecu per ton durumvete motsvarande den bearbetade semolinan frisläppas inom 15 vardagar efter det datum då anbudsgivaren framlägger bevis på att semolinan har anlänt till Algeriet."
26 Andra stycket i denna bestämmelse har ändrats genom kommissionens förordning (EG) nr 545/95 av den 10 mars 1995 om ändring av kommissionens förordning (EG) nr 2668/94 (EGT L 55, s. 27). I nämnda stycke föreskrivs numera att beloppet på 50 ecu skall frisläppas "inom 15 vardagar efter det datum då anbudsgivaren framlägger bevis på att huvudkravet i punkt 4 har uppfyllts".
Den omtvistade korrigeringen
27 Det framgår av handlingarna i målet, särskilt av punkt 4.5.1.2.1.16 i den sammanfattande rapporten, att det italienska bolaget Italgrani SpA, inom ramen för exporten av durumvete till Algeriet vilken föreskrivs i förordning nr 2668/94, har deltagit i anbudsförfarandet och att bolaget i samband med ett upphandlingskontrakt inte har iakttagit en av de skyldigheter som föreskrivs i artikel 11.4 i förordning nr 2668/94, nämligen betalningen av försäljningspriset. De italienska myndigheterna har trots detta frisläppt den ställda säkerheten på 50 ecu per ton. Kommissionen genomförde en negativ korrigering på 1 923 101 478 ITL med anledning av att denna säkerhet var förverkad.
28 Den italienska regeringen har varken bestridit korrigeringens belopp eller omständigheten att kravet på betalning av försäljningspriset inte hade iakttagits av bolaget Italgrani SpA. Den har däremot gjort gällande att kommissionen inte skulle ha betraktat betalningen av försäljningspriset som ett krav för att frisläppa säkerheten, eftersom det i artikel 11.2 andra stycket i förordning nr 2668/94, i den ursprungliga lydelse som är tillämplig på omständigheterna i målet, endast föreskrivs att beviset på att det durumvete som har bearbetats till semolinagryn har anlänt till Algeriet utgör villkor för frisläppandet. Det är först efter ändringen av denna bestämmelse genom förordning nr 545/95, som uppfyllandet av de huvudsakliga skyldigheterna i artikel 11.4 i förordning nr 2668/94 utgör ett villkor för att frisläppa en säkerhet. Denna ändring är dock inte tillämplig på omständigheterna i målet. Kommissionen har följaktligen gjort en felaktig rättstillämpning när den tillämpade förordning nr 545/95 retroaktivt och följaktligen rättsstridigt.
29 Domstolen fastställer att det vid en granskning av systematiken i samtliga tillämpliga bestämmelser framgår att villkoren för en säkerhets frisläppande inte endast stadgades i artikel 11.2 andra stycket i förordning nr 2668/94, i den ursprungliga lydelse som är tillämplig på omständigheterna i målet, utan att denna bestämmelse skall jämföras med artikel 11.4 i samma förordning samt med förordning nr 2220/85 vilken utgör basförordningen på området och vilken det dessutom uttryckligen hänvisas till i artikel 11.4 i förordning nr 2668/94.
30 Eftersom det i artikel 21 i förordning nr 2220/85 stadgas att frisläppandet av en säkerhet i allmänhet är underordnat uppfyllandet av samtliga primära krav, kan det i den särskilda förordningen, i detta fall förordning nr 2668/94, endast göras undantag från denna princip om det görs uttryckligen och motiveras särskilt. Detta är emellertid inte fallet i artikel 11.2 andra stycket i förordning nr 2668/94 i dess ursprungliga lydelse, eftersom betalningen av försäljningspriset enligt artikel 11.4 i samma förordning utgör en huvudsaklig skyldighet, vilket således utgör en tydlig hänvisning till förordning nr 2220/85.
31 Under dessa omständigheter är säkerhetens frisläppande inte bara underordnad villkoret att varorna skall ha anlänt till Algeriet i enlighet med artikel 11.2 i förordning nr 2668/94 utan även att betalningen av försäljningspriset skall ha verkställts med tillämpning av artikel 11.4 i samma förordning jämförd med artiklarna 20 och 21 i förordning nr 2220/85. Den senare ändringen av artikel 11.2 andra stycket i förordning nr 2668/94 genom förordning nr 545/95, i vilken detta andra villkor uttryckligen anges, utgör följaktligen endast en bekräftelse på det tidigare rättsläget. Denna bedömning bekräftas av att ändringen av artikel 11.2 andra stycket i förordning nr 2668/94 inte ens nämns i skälen till förordning nr 545/95, i vilka anges motiven till de andra ändringarna av förordning nr 2668/94.
32 Av detta följer att kommissionen hade rätt att kräva att säkerhetens frisläppande, på grundval av förordning nr 2668/94 i dess ursprungliga lydelse vilken är tillämplig på omständigheterna i målet, skulle vara underordnad betalningen av försäljningspriset. Det innebär att den inte har tillämpat förordning nr 545/95 retroaktivt och att den följaktligen inte har gjort en felaktig rättstillämpning.
33 Den del av talan som avser en negativ korrigering på 1 923 101 478 ITL skall följaktligen ogillas.
De negativa korrigeringarna på 5 263 394 861 ITL och 4 701 973 982 ITL, avseende skillnaderna i lagren av vete, korn och majs
34 Det framgår av handlingarna i målet, särskilt av punkterna 4.5.1.3, 4.5.1.3.1.1 och 4.5.1.3.1.2 i den sammanfattande rapporten att kommissionen har gjort negativa korrigeringar på 5 263 394 861 ITL och 4 701 973 982 ITL, det vill säga med ett belopp på totalt 9 965 368 843 ITL, med anledning av de skillnader som har framkommit efter kontroller av lagren av majs, vete och korn som har utförts av CCIA den 1 oktober 1994 (början av räkenskapsåret 1995) i förhållande till de lager som angavs i EUGFJ:s tabeller den 30 september 1994 (slutet av räkenskapsåret 1994). Skillnaderna var följande:
Majs: + 35 446,263 ton
Vete: + 275,000 ton
Korn: - 27 844,600 ton
35 Kommissionen har, enligt sina uppgifter, haft för avsikt att påföra Republiken Italien de överförda värdena från de överskjutande kvantiteterna samt värdet för den saknade kvantiteten korn genom förevarande korrigeringar. Enligt kommissionen fanns det anledning att företa förevarande korrigeringar eftersom de överförda värdena som har deklarerats den 1 oktober 1994 för durumvete och majs skulle stämma överens med de värden som fastställdes den 30 september 1994. De saknade kvantiteterna korn skulle, enligt kommissionen, anses utgöra en förlust, och EUGFJ skall därför ersättas för deras värde.
36 Den italienska regeringen har i sin ansökan gjort gällande att dessa negativa korrigeringar är ogrundade och helt saknar motivering. Rättelserna av lagren beror på att den italienska förvaltningen under oktober månad 1994 genomförde den obligatoriska justeringen av de bokförda lagren i förhållande till de faktiska lagren, såsom de fastställdes efter CCIA:s kontroll.
37 Kommissionens tillvägagångssätt är opportunistiskt, eftersom den drar ekonomisk fördel av att den italienska förvaltningen i vederbörlig ordning har anpassat de bokförda lagren efter den kvantitet som faktiskt fanns i lager. Kommissionen har nämligen kommit i åtnjutande av dels det överförda värdet som uppstått till följd av ökningen av lagren av vete och majs, utan att ge den italienska staten samma möjlighet vad gäller lagret av korn, dels det värde som på grund av minskningen av lagret av korn, beräknats på grundval av förordning nr 3597/90, eftersom detta senare värde inte var baserat på den faktiska förlusten av produkten.
38 Den italienska regeringen anser att om kommissionens resonemang skall godtas, skall den italienska förvaltningen även tillerkännas följande positiva korrigeringar:
- Återbäring till den italienska staten för minskningen av det överförda värdet för 27 844,600 ton korn som den påförts för räkenskapsåret 1994.
- Tekniska kostnader för lagring (budgetpost 1011.03) av 35 446,263 ton majs under räkenskapsåret 1994, vilka deklarerats för mycket och som upptäckts på grund av analysen av inventeringskontrollerna som utförts av bolaget CCIA. Ökningen av dessa kostnader berodde på att denna kvantitet inte hade beaktats i tabellerna vid EUGFJ för räkenskapsåret 1994.
- Tekniska kostnader för lagring (budgetpost 1011.03) av 275 ton vete under räkenskapsåren 1992, 1993 och 1994. Denna kvantitet hade lagrats på grund av att den totala mängd på 5 000 ton vete som skulle lämnas som livsmedelsstöd till Albanien under december 1992 inte hade levererats.
39 I annat fall kommer EUGFJ att göra en obehörig vinst på Republiken Italiens bekostnad.
40 Det är inte möjligt att utifrån den italienska regeringens resonemang fastställa de rättsliga och faktiska omständigheter som detta yrkande grundas på. Det framgår nämligen av punkterna 7 och 47 i generaladvokatens förslag till avgörande att för att en talan skall kunna prövas i sak enligt artikel 38.1 c i rättegångsreglerna skall tvisteföremålet och de åberopade grunderna anges i ansökan så att de väsentligaste rättsreglerna och omständigheterna som talan är grundad på, på ett konsekvent och begripligt sätt, framgår av innehållet i själva ansökan. Detta gäller inte den italienska regeringens påståenden såvitt avser föremålet för tvisten angående de förevarande korrigeringarna.
41 Den del av talan som avser de negativa korrigeringarna på 5 263 394 861 ITL och 4 701 973 982 ITL skall följaktligen avvisas.
Den negativa korrigeringen på 2 502 127 250 ITL, vilken motsvarar beloppet på de korrigeringar som företagits i en månatlig preliminär deklaration avseende vete, korn och majs
42 Såsom framgår av handlingarna i målet, särskilt av punkten 4.5.1.3.5 i den sammanfattande rapporten, har kommissionen företagit en negativ korrigering på 2 502 127 250 ITL (+ 467 306 950 ITL + 146 883 900 ITL - 3 116 318 100 ITL) för att åtgärda ett fel som den italienska förvaltningen gjort vid upprättandet av EUGFJ:s årliga tabeller för räkenskapsåret 1995.
43 Felet bestod i att vid den årliga deklarationen inte ha beaktat, vid rad 110 i tabell 5, de korrigeringar som företagits i en månatlig deklaration i enlighet med artikel 9.7 i kommissionens förordning (EEG) nr 2776/88 av den 7 september 1988 om de uppgifter som medlemsstaterna skall sända in för bokföring av de utgifter som finansieras genom garantisektionen vid Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket (EUGFJ) (EGT L 249, s. 9; svensk specialutgåva, område 3, volym 27, s. 147). Av denna bestämmelse följer att "[j]usteringar som kommissionen utför i de uppgifter som anges i artikel 6 och som berör hela räkenskapsåret, skall anges i en bilaga till ett beslut om förskott och skall leda till att enheterna eller organen genomför en debitering eller utbetalning före utgången av den månad då beslutet fattades".
44 Den italienska regeringen har i sin ansökan gjort gällande att kommissionen har vidtagit dubbla sanktioner genom denna korrigering. Den italienska förvaltningen har nämligen i tabell 8 rad 1 och tabell 52 rad 30 i den tolfte månatliga deklarationen för räkenskapsåret 1995 lämnat följande uppgifter:
- Lagret av majs den 1 oktober 1994 motsvarar 27 371,061 ton.
- Tekniska kostnader (budgetpost 1011.006): 472 481 200 ITL.
- Finansiella kostnader (budgetpost 1012.006): 141 376 660 ITL.
- Övriga kostnader (budgetpost 1013.006): 2 946 864 571 ITL.
45 Kommissionen underrättade de italienska myndigheterna om nödvändigheten av att för räkenskapsåret 1995 genomföra de korrigeringar som föreskrivs i förordning nr 2776/88, vilka orsakats av att kommissionen inte hade beaktat de ovannämnda kostnaderna i samband med en offentlig intervention på grund av att de berörda majslagren försämrats genom en naturkatastrof som har drabbat bolaget Cavallis lagerbyggnader.
46 Kommissionen har senare, vid avslut av räkenskaperna för räkenskapsåret 1994, efter förlikningsförfarandet beslutat att påföra den italienska förvaltningen två negativa korrigeringar på 448 148 256 ITL respektive 123 262 537 ITL samt en positiv korrigering på 8 132 491 172 ITL beträffande den volym majs som fanns lagrad hos detta bolag. Korrigeringarna har upptagits under punkt 4.5.1.3.2 i den sammanfattande rapporten.
47 Enligt den italienska regeringen saknar den negativa korrigering som föreslagits enligt artikel 9 i förordning nr 2776/88 grund, eftersom den dels står i strid med de beslut som fattats under förlikningsförfarandet för räkenskapsåret 1994, dels innebär en dubbel sanktion till nackdel för den italienska förvaltningen som motsvarar beloppen
- 472 481 200 ITL för budgetpost 1011.006,
- 141 376 660 ITL för budgetpost 1012.006, och
- 2 946 864 571 ITL för budgetpost 1013.006.
48 Såsom framgår av punkt 50 i generaladvokatens förslag till avgörande, är det inte heller möjligt att utifrån denna punkt i den italienska regeringens argumentation fastställa tvisteföremålet i detta avseende, det vill säga de rättsliga och faktiska omständigheter på vilka talan är grundad. Talan uppfyller följaktligen inte de villkor som föreskrivs i artikel 38.1 c i rättegångsreglerna.
49 Den del av talan som avser den negativa korrigeringen på 2 502 127 250 ITL skall följaktligen avvisas.
Beslut att inte tilldela Republiken Italien ett belopp på 11 952 457 079 ITL för den slutgiltiga avräkningen av fakturor avseende försäljning av spannmål genom offentlig intervention
50 Den italienska regeringen har i sin ansökan åberopat en sista grund som enligt denna regering inte avser kommissionens korrigeringar inom ramen för det ifrågasatta beslutet utan avslaget på den italienska förvaltningens begäran om tilldelning, inom ramen för avslut av räkenskaperna för räkenskapsåret 1995, av ett belopp på 11 952 457 079 ITL i enlighet med den slutgiltiga avräkningen av fakturor avseende försäljning av spannmål genom offentlig intervention.
51 Den italienska regeringen har framfört en detaljerad redogörelse för att visa att det rör sig om ett problem som är kopplat till saknade produktkvantiteter vilka förekommer i EUGFJ:s tabeller som "identifierbara förluster" och vars värde, enligt den italienska regeringen, felaktigt har påförts den italienska förvaltningen.
52 Kommissionen har i detta avseende förklarat att de transaktioner som den italienska regeringen hänvisar till avser försäljningar som genomfördes från och med räkenskapsåret 1993. De italienska myndigheterna har dock först under februari 1999 framställt en begäran om avräkning. Frågan om avräkningen av dessa försäljningsfakturor kan således inte omfattas av tvisten avseende det ifrågasatta beslutet som berör omständigheter vilka avgjordes under oktober 1998.
53 Domstolen konstaterar att detta yrkande inte avser beslutet som har ifrågasatts genom förevarande talan. Den italienska regeringen har emellertid varken begärt att någon annan rättsakt skall ogiltigförklaras eller angett någon rättsakt som de förevarande påståendena skulle kunna avse. Under dessa omständigheter uppfyller inte slutsatserna i ansökan de krav som föreskrivs i artikel 38.1 i rättegångsreglerna eftersom de uppenbarligen befinner sig utanför tvistens sammanhang.
54 Den del av talan som avser detta sista yrkande skall således avvisas.
55 Eftersom det har befunnits att den italienska regeringens talan delvis inte kan prövas i sak och delvis är ogrundad skall den ogillas i sin helhet.
Beslut om rättegångskostnader
Rättegångskostnader
56 Enligt artikel 69.2 i rättegångsreglerna skall tappande part förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna, om detta har yrkats. Kommissionen har yrkat att Republiken Italien skall förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna. Eftersom den senare har tappat målet skall kommissionens yrkande bifallas.
Domslut
På dessa grunder beslutar
DOMSTOLEN (femte avdelningen)
följande dom:
1) Talan ogillas.
2) Republiken Italien skall ersätta rättegångskostnaderna.