Preliminär utgåva
FÖRSLAG TILL AVGÖRANDE AV GENERALADVOKAT
TAMARA ĆAPETA
föredraget den 13 november 2025(1)
Mål C‑773/23 P
European Crop Care Association (ECCA)
mot
Ascenza Agro, SA,
Industrias Afrasa, SA,
Europeiska kommissionen
” Överklagande – Icke-privilegierad intervenient – Representativ organisation – Tillåtlighet – Artikel 56 andra stycket i domstolens stadga för Europeiska unionens domstol – Växtskyddsmedel – Förordning (EG) nr 1107/2009 – Beslut att inte förnya godkännandet för det verksamma ämnet klorpyrifosmetyl – Kommissionens genomförandeförordning (EU) 2020/17 – Talan om ogiltigförklaring ”
I.      Inledning
1.        En organisation som företräder den europeiska växtskyddsbranschen intervenerade i ett mål i tribunalen till stöd för en talan om ogiltigförklaring av en kommissionsförordning som innebar att godkännandet enligt den tillämpliga unionslagstiftningen för ett visst ämne inte förnyades. Talan ogillades.
2.        Organisationen önskar nu överklaga tribunalens dom. För att dess överklagande ska kunna tas upp till sakprövning krävs enligt artikel 56 andra stycket i stadgan för Europeiska unionens domstol (nedan kallad domstolens stadga) att domen påverkar organisationen direkt.
3.        Huruvida så är fallet är en av de centrala frågor som har uppkommit i förevarande mål.
II.    Bakgrund till målet
4.        European Crop Care Association (ECCA) är en organisation baserad i Bryssel (Belgien) som företräder europeiska tillverkare av växtskyddsmedel.(2)
5.        Växtskyddsmedel regleras genom unionslagstiftning, bland annat förordning nr 1107/2009,(3) där det fastställs harmoniserade bestämmelser för godkännande av verksamma ämnen och för utsläppande på marknaden av växtskyddsmedel.(4) Genom den förordningen införs ett system i två steg, där verksamma ämnen godkänns på unionsnivå av Europeiska kommissionen medan medlemsstaterna meddelar nationellt produktgodkännande för enskilda växtskyddsmedel som innehåller verksamma ämnen vilka har godkänts på unionsnivå.(5)
6.        En omständighet av relevans för förevarande mål är att giltigheten för godkännanden av verksamma ämnen är begränsad i tiden, vilket betyder att fortsatt användning av ett ämne kräver att dess godkännande förnyas av kommissionen i enlighet med kraven i förordning nr 1107/2009.(6) Särskilda bestämmelser för förnyelseförfarandet för verksamma ämnen fastställdes dessutom i genomförandeförordning nr 844/2012.(7) I detta förfarande medverkade kommissionen, Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet (Efsa) och medlemsstaterna.
A.      De händelser som låg bakom målet i tribunalen
7.        Det verksamma ämne som är i fråga i förevarande mål är klorpyrifosmetyl, vilket används i växtskyddsmedel
för att bekämpa skadliga organismer och för att behandla lagrad spannmål och tomma lagerlokaler.
8.        Klorpyrifosmetyl godkändes för första gången på unionsnivå år 2006,(8) och dess godkännande skulle löpa ut år 2016.(9)
9.        År 2013 lämnade två företag som framställde klorpyrifosmetyl – Ascenza Agro, SA (nedan kallat Ascenza) och Dow AgroSciences Ltd – in var sin ansökan om förnyelse av godkännandet för klorpyrifosmetyl.
10.      Därefter inleddes ett förnyelseförfarande avseende klorpyrifosmetyl.(10)
11.      I slutändan beslutade kommissionen, genom genomförandeförordning 2020/17(11), att inte förnya godkännandet för klorpyrifosmetyl. Enligt den förordningen fanns det farhågor om ämnets genotoxicitet och utvecklingsneurotoxicitet, vilka hade redovisats i två uttalanden från Efsa, och det kunde inte uteslutas att det fanns fog för dessa farhågor. Med ledning av detta gjorde kommissionen bedömningen att det inte hade kunnat fastställas att kriterierna för godkännande enligt
artikel 4 i förordning nr 1107/2009
i fråga om effekterna på människors hälsa var uppfyllda.
B.      Målet i tribunalen
12.      Den 10 februari 2020 väckte Ascenza, ett av de företag som hade ansökt om förnyelse av godkännandet för klorpyrifosmetyl, tillsammans med Industrias Afrasa, SA (nedan kallat Afrasa), ett företag verksamt på växtskyddsmarknaden (nedan tillsammans kallade sökandebolagen), med stöd av artikel 263 FEUF talan i tribunalen om ogiltigförklaring av genomförandeförordning 2020/17. De hävdade att kommissionens beslut att inte förnya godkännandet av klorpyrifosmetyl var behäftat med processuella och materiella fel som gjorde den förordningen rättsstridig.
13.      ECCA ansökte om att få intervenera till stöd för sökandebolagens yrkande om ogiltigförklaring av förordningen. Tribunalen biföll interventionsansökan efter att ha gjort bedömningen att ECCA hade styrkt att organisationen hade intresse av utgången av tvisten, vilket krävs enligt unionsrätten.(12) ECCA ansågs ha ett sådant intresse på grund av att organisationen företrädde den europeiska växtskyddsbranschen och att utgången av tvisten sannolikt skulle komma att påverka den branschens kollektiva intressen, med tanke på att kommissionens genomförandeförordning 2020/17 påstods ge upphov till en beslutspraxis som skulle komma att påverka nämnda bransch.
14.      Kommissionen gjorde gällande att sökandebolagens talan om ogiltigförklaring skulle ogillas i sin helhet.
15.      Konungariket Danmark, Republiken Frankrike och miljöskyddsorganisationen Health and Environmental Alliance (HEAL)
ansökte om att få intervenera till stöd för kommissionens yrkande om att talan skulle ogillas. Tribunalen biföll interventionsansökningarna.(13)
16.      Genom
den överklagade domen(14) fann tribunalen att det saknades fog för samtliga framställda invändningar. Detta innefattade de åtta grunder som sökandebolagen hade anfört(15) och tre ytterligare grunder som ECCA hade anfört.(16) Således ogillade tribunalen talan.
III. Förfarandet i domstolen
17.      Genom överklagande av den 14 december 2023 har ECCA yrkat att domstolen ska upphäva den överklagade domen
och ogiltigförklara genomförandeförordning 2020/17. Dessutom har ECCA yrkat att domstolen ska förplikta kommissionen att ersätta rättegångskostnaderna.
18.      I svarsskrivelse av den 20 mars 2024
har Ascenza ställt sig bakom ECCA:s yrkanden och gjort gällande att talan i sin helhet bör upptas till sakprövning.
19.      I svarsskrivelse av den 22 mars 2024 har kommissionen yrkat att domstolen ska ogilla överklagandet och förplikta ECCA att ersätta rättegångskostnaderna.
20.      I svarsskrivelse av den 23 mars 2024 har HEAL yrkat att domstolen ska ogilla överklagandet och förplikta ECCA att ersätta rättegångskostnaderna.
21.      I svarsskrivelse av den 8 april 2024 har Republiken Frankrike yrkat att domstolen ska ogilla överklagandet.
22.      ECCA ingav replik den 22 juli 2024, och Ascenza och kommissionen ingav duplik den 30 augusti 2024
respektive den 2 oktober 2024.
23.      Domstolen har i enlighet med artikel 76.2 i sina rättegångsregler beslutat att meddela dom utan muntlig förhandling.
IV.    Bedömning
24.      En av de frågor som har uppkommit i förevarande mål om överklagande(17) är under vilka omständigheter en dom meddelad av tribunalen får överklagas av en organisation som har deltagit i rättegången i första instans i egenskap av icke-privilegierad intervenient.
25.      På domstolens begäran kommer förevarande förslag till avgörande att helt ägnas åt den frågan.
26.      Domstolen har redan tidigare prövat frågan huruvida överklaganden ingivna av icke-privilegierade intervenienter kan
tas upp till sakprövning, men inte i fall där den ifrågavarande intervenienten är en organisation. Detta betyder att förevarande mål
om överklagande ger domstolen tillfälle att klargöra innebörden av det krav som anges i artikel 56 andra stycket i domstolens stadga – att en icke-privilegierad intervenient måste påverkas direkt av tribunalens dom – i fall där intervenienten är en representativ organisation.
27.      Kommissionen har med stöd av HEAL gjort gällande att överklagandet inte kan tas upp till sakprövning, eftersom den överklagade domen inte påverkar ECCA direkt i den mening som avses i artikel 56 andra stycket i domstolens stadga.
28.      ECCA har åberopat två grunder till stöd för att dess överklagande kan tas upp till sakprövning. För det första har ECCA med stöd av Ascenza gjort gällande att den uppfyller kravet enligt artikel 56 andra stycket i domstolens stadga på att påverkas direkt av den överklagade domen
i och med att den domen får en väsentlig och omedelbar inverkan på dess intressen. För det andra har ECCA hävdat att den i egenskap av organisation företräder sin medlem Ascenzas intressen och att Ascenza själv skulle ha haft rätt att överklaga. Därvidlag har ECCA gjort gällande att de krav för upptagande till sakprövning som enligt artikel 263 fjärde stycket FEUF gäller för en talan om ogiltigförklaring som en organisation väcker på sina medlemmars vägnar bör tillämpas genom analogi på överklaganden som organisationer inger med stöd av artikel 56 andra stycket i domstolens stadga.
29.      Kommissionen har med stöd av HEAL gjort gällande att ECCA inte kan vinna framgång med de argument som grundar sig på kraven för upptagande till sakprövning enligt artikel 263 fjärde stycket FEUF.
30.      Min bedömning har följande disposition. Först kommer jag att diskutera rätten att intervenera i unionsdomstolarna och representativa organisationers interventionsintresse (A). Sedan kommer jag att se närmare på sambandet mellan icke-privilegierade intervenienters interventionsintresse och deras rätt att överklaga (B). Därefter kommer jag att pröva ECCA:s argument om att kraven för upptagande till sakprövning enligt artikel 263 fjärde stycket FEUF skulle ha relevans för dess rätt att överklaga i egenskap av icke-privilegierad intervenient (C). Slutligen kommer jag att tillämpa min bedömning och därvid dra slutsatsen att ECCA har rätt att överklaga i förevarande mål (D).
A.      Representativa organisationers interventionsintresse
31.      Intervention är en särskild processuell mekanism i mål om direkt talan i unionsdomstolarna som ger medlemsstaterna och unionens institutioner, organ och byråer liksom alla typer av fysiska och juridiska personer, inbegripet organisationer, möjlighet att frivilligt inträda i ett sådant mål till stöd för en av parterna. Detta ger i sin tur unionsdomstolen möjlighet att beakta synpunkter från intervenienter som påverkas av ett mål när den avgör detta.(18)
32.      Huvudtanken är att en intervenient ska kunna stödja någon av parterna, men intervention ger inte intervenienter möjlighet att ”bakvägen” inträda i ett mål som fullvärdiga parter.(19)
33.      Detta avspeglas i unionsrättens processuella regler. Exempelvis får intervention endast ske med syftet att helt eller delvis stödja en av parternas yrkanden, en intervention är accessorisk till huvudtvisten, och en intervenient måste ”godta målet sådant det föreligger vid tidpunkten för interventionen”.(20)
34.      Dessutom görs det i unionsrättens processuella regler åtskillnad mellan privilegierade och icke-privilegierade intervenienter. Medlemsstaterna och unionsinstitutionerna är privilegierade intervenienter i den bemärkelsen att de får intervenera i vilket mål som helst utan att behöva visa att de har intresse av utgången av tvisten.(21) Däremot är unionens organ och byråer liksom fysiska och juridiska personer, inbegripet organisationer, att betrakta som icke-privilegierade intervenienter, eftersom de i enlighet med artikel 40 i domstolens stadga måste visa att de har intresse av utgången av ett mål för att få intervenera i detta.(22) I det följande kommer jag att använda termen ”interventionsintresse” när jag hänvisar till detta krav.
35.      Domstolen har tolkat interventionsintresset mer extensivt vad gäller representativa organisationer än när det gäller fysiska och juridiska personer som handlar för egen räkning.
36.      Såvitt avser fysiska och juridiska personer har domstolen konsekvent uttalat att begreppet ”intresse av utgången av … tvist[en]” i den mening som avses i artikel 40 i domstolens stadga ska ”förstås som ett direkt och faktiskt intresse av utfallet av prövningen av yrkandena som sådana, och inte som ett intresse i förhållande till de åberopade grunderna och argumenten. Uttrycket ’utgången av … tvist[en]’ syftar nämligen på det slutliga avgörande som yrkats, såsom det skulle vara utformat i domslutet i den kommande domen.”
I detta hänseende har domstolen funnit att ”det bland annat [ska] kontrolleras huruvida interventionssökanden berörs direkt av den angripna akten och huruvida det står klart att denne har ett intresse av utgången av tvisten. En interventionssökandes intresse av utgången av tvisten kan i princip endast anses vara tillräckligt direkt om utgången kan förändra dennes rättsliga ställning.”(23)
37.      Rättspraxis är emellertid mer nyanserad när det gäller representativa organisationer. Enligt fast rättspraxis kan nämligen ”en representativ branschorganisation, vars syfte är att tillvarata sina medlemmars intressen, tillåtas att intervenera när tvisten aktualiserar principiella frågor som kan påverka dessa intressen. Därför måste kravet på att en sådan organisation har ett direkt och faktiskt intresse av utgången av tvisten anses vara uppfyllt när organisationen styrker att den befinner sig i en sådan situation, oavsett om utgången av tvisten kan komma att ändra organisationens rättsliga ställning som sådan.”(24)
38.      En representativ organisations interventionsintresse är således inte nödvändigtvis kopplat till utgången av ett enskilt mål utan kan också vara kopplat till det resonemang som kan föranleda domstolen att ge det målet en viss utgång.
39.      Domstolen har lämnat följande förklaring till varför representativa organisationers interventionsintresse bör tolkas mer extensivt: ”En sådan vid tolkning av rätten att intervenera till förmån för representativa branschorganisationer syftar nämligen till att bättre bedöma det sammanhang inom vilket mål vid unionsdomstolen har uppstått, samtidigt som en mångfald av enskilda interventioner, som skulle äventyra att förfarandet genomförs på ett effektivt och korrekt sätt, undviks. Till skillnad från fysiska och juridiska personer som handlar för egen räkning, kan representativa branschorganisationer begära att få intervenera i ett mål vid domstolen, inte för att försvara enskilda intressen utan snarare för att försvara sina medlemmars kollektiva intressen. En intervention från en sådan organisation ger ett helhetsperspektiv på dessa kollektiva intressen, som påverkas av en principiell fråga på vilken utgången av tvisten beror, och kan således möjliggöra för domstolen att bättre bedöma det sammanhang inom vilket målet har uppstått….”(25)
B.      Icke-privilegierade intervenienters rätt att överklaga
40.      Rättegångsdeltagarna i ett mål vid tribunalen har enligt unionsrättens processuella regler(26) möjlighet att överklaga domen i det målet till domstolen i syfte att med hänvisning till påstått felaktig rättstillämpning från tribunalens sida få denna dom helt eller delvis upphävd.(27)
41.      Enligt artikel 56 i domstolens stadga måste icke-privilegierade intervenienter uppfylla två krav för att få överklaga en dom. Det första av dem gäller allmänt för överklaganden medan det andra specifikt avser icke-privilegierade intervenienter.
42.      Det första kravet är att klaganden inte helt och hållet har vunnit bifall med sin talan i tribunalen. Detta framgår av artikel 56 andra stycket första meningen i domstolens stadga, där det föreskrivs att ”[v]arje part som helt eller delvis inte har vunnit bifall till sin talan har rätt att överklaga”.(28) Med ”varje part” avses här, vilket domstolen har godtagit, inte endast parterna i egentlig bemärkelse (sökande och svarande) utan även intervenienter i tribunalen.(29)
43.      Detta betyder att en icke-privilegierad intervenient kan överklaga en dom endast om den intervenerade i första instans till stöd för en part som sedan helt eller delvis tappade målet. I det nu aktuella fallet är det ostridigt att det kravet är uppfyllt, eftersom sökandebolagen, som ECCA intervenerade till stöd för, tappade målet helt och hållet.
44.      Det andra kravet tillkommer enbart för icke-privilegierade intervenienter. Dess innebörd är att tribunalens dom måste påverka en sådan intervenient direkt. Detta framgår av artikel 56 andra stycket andra meningen, där det föreskrivs att ”[a]ndra intervenienter än medlemsstaterna och unionens institutioner får … överklaga [endast] om tribunalens beslut påverkar dem direkt.”(30)
45.      Den centrala frågan i förevarande mål är just hur uttrycket ”påverka direkt” ska förstås när det gäller representativa organisationer.
46.      Domstolens hittillsvarande praxis rörande överklaganden ingivna av icke-privilegierade intervenienter inskränker sig till avgöranden i en handfull mål. Som redan har nämnts har dessutom inget av dessa rört representativa organisationer. De aktuella överklagandena har ingetts på områdena statligt stöd,(31) konkurrensrätt(32) och antidumpning,(33) och domstolen har i samtliga fall funnit att de kunde upptas till sakprövning på grund av att den berörda intervenienten påverkades direkt av tribunalens dom.
47.      Allmänt sett har samtliga dessa mål rört överklaganden ingivna av fysiska eller juridiska personer som hade intervenerat i målet i tribunalen och för vilka tribunalens dom sannolikt skulle komma att medföra att deras rättsliga ställning förändrades på ett ogynnsamt sätt eller att deras ekonomiska eller ideella intressen skulle påverkas negativt.(34) Fallet med ett överklagande ingivet av en intervenerande organisation vars egen rättsliga ställning inte skulle komma att förändras till följd av den dom som överklagades har således inte tagits upp i något av dessa mål.
48.      Icke desto mindre förefaller denna rättspraxis ge vid handen att domstolen, för att bedöma huruvida en icke-privilegierad intervenient fick överklaga, utgick från dennes interventionsintresse i första instans. Detta tyder på att ställningen som direkt påverkad i den mening som avses i artikel 56 i domstolens stadga sammanfaller med interventionsintresset.
49.      Detta betyder inte nödvändigtvis att domstolen automatiskt måste låta en icke-privilegierad intervenient i tribunalen överklaga. När det föreligger en dom kan nämligen interventionsintresset bedömas på ett mer konkret sätt än vad som har varit möjligt i första instans, något som också har framhållits av ett antal doktrinförfattare.(35) Med andra ord kan domstolen på sätt och vis göra en ny bedömning av huruvida interventionsintresse förelåg, och om den finner att sådant intresse inte förelåg kan den avvisa överklagandet. I princip bör emellertid en icke-privilegierad intervenient som har fått intervenera även få överklaga, av samma skäl som den fick intervenera.
50.      Den tolkningen förefaller dessutom indirekt följa av att uttrycket ”berörs direkt”, såsom har framgått ovan (i punkt 36 i detta förslag till avgörande), används i domstolens praxis rörande bedömning av huruvida interventionsintresse föreligger.
51.      I den mån som icke-privilegierade intervenienters interventionsintresse utgör en förutsättning för deras rätt att överklaga, skulle det som avses i artikel 56 andra stycket i domstolens stadga, med att någon påverkas direkt av tribunalens dom, kunna tolkas på olika sätt med avseende på fysiska och juridiska personer som intervenerar för egen räkning respektive med avseende på representativa organisationer som intervenerar för att tillvarata sina medlemmars kollektiva intressen.
52.      Då torde det följa att domstolens mer extensiva tolkning av interventionsintresse på tal om representativa organisationer än på tal om fysiska och juridiska personer som handlar för egen räkning (se punkterna 37 och 39 i detta förslag till avgörande) resulterar i att kravet på att vara direkt påverkad får en mer extensiv tolkning såvitt avser sådana organisationer. Medan bedömningen av huruvida fysiska och juridiska personer som handlar för egen räkning påverkas direkt beror enbart på utgången av tvisten, får representativa organisationer som ifrågasätter en del av tribunalens resonemang då överklaga även om utgången inte direkt förändrar deras rättsliga ställning.
53.      Detta framstår som särskilt relevant inom ett sådant unionsrättsligt område som växtskyddsmedelsområdet, där det kan tänkas förekomma varjehanda representativa organisationer som spelar en viktig roll och därför bör anses ha ett intresse som motiverar att de ska få intervenera. Sådana organisationer bör inte fråntas möjligheten att överklaga när detta intresse påverkas av tribunalens dom.
54.      Det skulle därför kunna konstateras att en representativ organisation som har fått intervenera i tribunalen till stöd för den part som sedermera tappade målet uppfyller det krav på att påverkas direkt som uppställs för att organisationen ska få överklaga, även om tribunalens dom inte direkt förändrar organisationens rättsliga ställning.
C.      Relevansen av kraven för upptagande till sakprövning enligt artikel 263 fjärde stycket FEUF
55.      ECCA har också gjort gällande att sådan talerätt som gör det möjligt att väcka talan direkt med stöd av artikel 263 fjärde stycket FEUF är relevant när det gäller att uppfylla kravet enligt artikel 56 i domstolens stadga på att påverkas direkt av tribunalens dom, vilket måste vara uppfyllt för att en icke-privilegierad intervenient ska få överklaga.
56.      Det är riktigt att den som har rätt att väcka talan om ogiltigförklaring på grund av att han eller hon uppfyller villkoren att vara direkt och personligen berörd även har rätt att, i stället för att väcka en sådan talan, intervenera i ett mål där någon annan har väckt talan.
57.      Om en sådan person inte har väckt talan om ogiltigförklaring, trots att denne skulle ha kunnat göra detta, och inte heller har intervenerat i ett mål där någon annan hade väckt talan, kan den personen emellertid inte överklaga, eftersom denne inte har varit vare sig part eller intervenient i första instans.
58.      En persons rätt att överklaga kan således bedömas endast utifrån den ställning som personen hade i målet i första instans. Om en person har beslutat att delta som intervenient och inte själv väcka talan, är det ovidkommande att personen skulle ha kunnat väcka en sådan talan.
59.      Jag anser därför – i motsats till vad ECCA har gjort gällande – att kraven för att en talan om ogiltigförklaring med stöd av artikel 263 fjärde stycket FEUF ska kunna tas upp till sakprövning saknar relevans för bedömningen av kravet enligt artikel 56 andra stycket i domstolens stadga såvitt avser överklaganden ingivna av representativa organisationer.
D.      Det nu aktuella målet
60.      Av min bedömning följer att ECCA:s överklagande i förevarande mål kan tas upp till sakprövning, eftersom den överklagade domen påverkar ECCA direkt i den mening som avses i artikel 56 andra meningen i domstolens stadga.
61.      Den överklagade domen innebär – om den inte upphävs av domstolen – att det skapas prejudikat för hur förordning nr 1107/2009 ska tillämpas och hur förfarandet för förnyelse av godkännanden av verksamma ämnen ska gå till. Dessa prejudikat kommer sannolikt att påverka ECCA:s medlemmars intressen.
62.      Att målet i tribunalen aktualiserade sådana principiella frågor var i själva verket skälet till att ECCA intervenerade.
63.      Såsom jag har förklarat, bör en icke-privilegierad intervenient som har fått intervenera i princip också få överklaga, av samma skäl som den fick intervenera.
64.      ECCA har fått intervenera och bör av samma skäl få överklaga.
65.      Det saknas fog för att ifrågasätta att ECCA verkligen hade ett interventionsintresse i första instans.
66.      Därför ska den överklagade domen anses påverka ECCA direkt. För den bedömningen är det ovidkommande hur sannolikt det är att domen kommer att förändra ECCA:s rättsliga ställning.
V.      Förslag till avgörande
67.      Mot bakgrund av det ovan anförda föreslår jag att domstolen ska finna att överklagandet från European Crop Care Association kan upptas till sakprövning.
1      Originalspråk: engelska.
2      Se ECCA:s webbplats på adressen
https://www.ecca-org.eu/.
3      Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1107/2009 av den 21 oktober 2009 om utsläppande av växtskyddsmedel på marknaden och om upphävande av rådets direktiv 79/117/EEG och 91/414/EEG (EUT L 309, 2009, s. 1).
4      Se, särskilt, artikel 1.1 och skäl 9 i förordning 1107/2009. För en utförlig diskussion, se exempelvis Bozzini, E., Pesticide Policy and Politics in the European Union – Regulatory Assessment, Implementation and Enforcement, Palgrave Macmillan, Cham, 2017, kapitel 2, och Morvillo, M., ”From contestation to accountability in EU pesticides regulation? The case of glyphosate”, i: A. Arcuri & F. Coman-Kund (red.), Technocracy and the Law: Accountability, Governance and Expertise, Routledge, London, 2021, s. 196–222, särskilt s. 198–203.
5      Se kapitlen II och III samt skälen 10 och 23 i förordning nr 1107/2009.
6      Se
artiklarna 14–20 och skäl 15 i förordning nr 1107/2009.
7      Kommissionens genomförandeförordning (EU) nr 844/2012 av den 18 september 2012 om fastställande av de bestämmelser som behövs för att genomföra förnyelseförfarandet för verksamma ämnen enligt förordning (EG) nr 1107/2009 om utsläppande av växtskyddsmedel på marknaden (EUT L 252, 2012, s. 26). Den förordningen har upphävts genom genomförandeförordning (EU) 2020/1740 av den 20 november 2020 om fastställande av de bestämmelser som behövs för att genomföra förnyelseförfarandet för verksamma ämnen enligt förordning nr 1107/2009 och om upphävande av genomförandeförordning nr 844/2012 (EUT L 392, 2020, s. 20).
8      Kommissionens direktiv 2005/72/EG av den 21 oktober 2005 om ändring av rådets direktiv 91/414/EEG för att införa klorpyrifos, klorpyrifosmetyl, mankozeb, maneb och metiram som verksamma ämnen (EUT L 279, 2005, s. 63). Enligt artikel 4 i det direktivet trädde detta i kraft den 1 juli 2006. Direktivet antogs med stöd av rådets direktiv 91/414/EEG av den 15 juli 1991 om utsläppande av växtskyddsmedel på marknaden (EGT L 230, 1991, s. 1; svensk specialutgåva, område 13, volym 20, s. 236), vilket senare ersattes av förordning nr 1107/2009. Enligt artikel 78.3 i förordning nr 1107/2009 skulle de verksamma ämnen som fanns upptagna i bilaga I till direktiv 91/414 anses ha godkänts och upptagits i del A i bilagan till kommissionens genomförandeförordning (EU) nr 540/2011 av den 25 maj 2011 om tillämpning av förordning nr 1107/2009 vad gäller förteckningen över godkända verksamma ämnen (EUT L 153, 2011, s. 1) (i post 112 i den bilagan angavs att godkännandet för klorpyrifosmetyl skulle löpa ut den 30 juni 2016).
9      På grund av att förnyelseförfarandet drog ut på tiden senarelade kommissionen emellertid vid tre tillfällen den tidpunkt då godkännandet för klorpyrifosmetyl skulle löpa ut, som längst till år 2020.
10      Detta förfarande beskrivs i punkterna 15–56 i dom av den
4 oktober 2023, Ascenza Agro och Industrias Afrasa mot Commission (T‑77/20, EU:T:2023:602) (nedan kallad den överklagade domen).
11      Kommissionens genomförandeförordning (EU) 2020/17 av den 10 januari 2020 om att inte förnya godkännandet av det verksamma ämnet klorpyrifosmetyl i enlighet med förordning nr 1107/2009 och om ändring av bilagan till genomförandeförordning nr 540/2011 (EUT L 7, 2020, s. 11).
12      Se
beslut av ordföranden på tribunalens sjunde avdelning
den 26 november 2020, Ascenza Agro och Industrias Afrasa/kommissionen (T‑77/20, ej publicerat, särskilt punkterna 3, 4 och 6).
13      Se beslut meddelade av ordföranden på tribunalens sjunde avdelning den 26 november 2020, Ascenza Agro och Industrias Afrasa/kommissionen  (T‑77/20, ej publicerade).
14      Se fotnot 10 i detta förslag.
15      Såsom framgår av punkt 86 i
den överklagade domen påstod sökandebolagen inom ramen för sina grunder att följande hade förelegat: (i)
åsidosättande av väsentliga formföreskrifter, (ii) åsidosättande av kravet på öppenhet, (iii) åsidosättande av rätten att yttra sig, (iv) åsidosättande av försiktighetsprincipen, (v)
åsidosättande av skyldigheten att beakta samtliga relevanta uppgifter och omständigheter avseende den situation som den angripna förordningen var avsedd att reglera, (vi) åsidosättande av principen om god förvaltningssed, (vii) uppenbart oriktig riskbedömning först av Efsa och därefter av kommissionen, samt (viii) uppenbart oriktig bedömning och åsidosättande av proportionalitetsprincipen.
16      Såsom framgår av punkt 87 i den överklagade domen jämförd med rubrikerna E och K i denna innebar ECCA:s ytterligare grunder påståenden om följande: (ix)
åsidosättande av motiveringsskyldigheten i samband med kommissionens antagande av en förordning som grundade sig på en vetenskaplig bedömning som avvek från den som angavs i den rapporterande medlemsstatens utkast till bedömningsrapport, (x) åsidosättande av skyldigheten att motivera användningen av metoden med jämförelse med strukturlika ämnen och (xi) åsidosättande av artikel 14 i genomförandeförordning nr 844/2012. Tribunalen fann att det saknades fog för var och en av dessa grunder och gjorde därvid bedömningen att den inte behövde uttala sig om huruvida dessa grunder kunde upptas till sakprövning (se
punkterna 181, 288 och 654 i
den överklagade domen).
17      ECCA har till stöd för sitt överklagande åberopat fyra grunder. I allt väsentligt avser den första grunden åsidosättande av förordning nr 1107/2009 och har koppling till sökandebolagens sjunde grund, den andra grunden avser åsidosättande av artikel 296 FEUF och har koppling till ECCA:s tionde grund, den tredje grunden avser åsidosättande av väsentliga formföreskrifter och har koppling till sökandebolagens första grund, och den fjärde grunden avser åsidosättande av metoden med jämförelse med strukturlika ämnen samt motsägelsefullt resonemang och har koppling till sökandebolagens sjunde grund.
18      De bestämmelser som reglerar intervention återfinns i artikel 40 i domstolens stadga och i kapitel 4 i avdelning IV om ”Direkt talan” i domstolens rättegångsregler (artiklarna 129–132). Jämförbara bestämmelser återfinns i kapitel 14 i avdelning III i tribunalens rättegångsregler (artiklarna 142–145).
19      Se Lenaerts, K., Gutman, K., och Nowak, J.T., EU Procedural Law, 2 uppl., Oxford University Press, Oxford, 2023, s. 733.
20      Se
artikel 129.1–129.3 i domstolens rättegångsregler.
21      Se artikel 40 första stycket i domstolens stadga.
22      Se
artikel 40 andra stycket i domstolens stadga.
23      Se, exempelvis, beslut av domstolens ordförande den 10 mars 2023, Illumina/kommissionen (C‑611/22 P, EU:C:2023:205, punkterna 6
och 7), min kursivering. Se även beslut av domstolens ordförande den 4 februari 2025, Medel m.fl./rådet (C‑555/24 P, ej publicerat, EU:C:2025:73, punkterna 6–8) (mina kursiveringar).
24      Se
beslut av domstolens ordförande den 10 mars 2023, Illumina/kommissionen (C‑611/22 P, EU:C:2023:205, punkt 8) (min kursivering). Se även, exempelvis, beslut av domstolens ordförande den 4 februari 2025, Medel m.fl./rådet (C‑555/24 P, ej publicerat, EU:C:2025:73, punkt 9) (mina kursiveringar). Detta betyder att en sådan organisation kan tillåtas att intervenera i ett mål om i) organisationen företräder ett betydande antal företag som är verksamma inom den berörda sektorn, ii) organisationen har till syfte att skydda sina medlemmars intressen, iii) målet kan väcka principiella frågor som påverkar den berörda sektorn och iv) medlemmarnas intressen därför kan påverkas väsentligt av den kommande domen. Se, exempelvis, beslut av domstolens ordförande den 10 mars 2023, Illumina/kommissionen (C‑611/22 P, EU:C:2023:205, punkt 10), och beslut av domstolens ordförande den 1 augusti 2025, Ordre néerlandais des avocats du barreau de Bruxelles m.fl./rådet  (C‑865/24 P, EU:C:2025:639, punkt 10).
25      Se
beslut av domstolens ordförande den 10 mars 2023, Illumina/kommissionen (C‑611/22 P, EU:C:2023:205, punkt 9) (min kursivering). Se även, exempelvis, beslut av domstolens ordförande den 1 augusti 2025, Ordre néerlandais des avocats du barreau de Bruxelles m.fl./rådet  (C‑865/24 P, EU:C:2025:639, punkt 9) (mina kursiveringar).
26      De bestämmelser som reglerar överklagande (inbegripet anslutningsöverklagande) återfinns i artiklarna 56–61 i domstolens stadga och i avdelning V ”Överklagande av tribunalens avgöranden” i domstolens rättegångsregler (artiklarna 167–190).
27      Se
artikel 169.1 i domstolens rättegångsregler.
28      Min kursivering.
29      Se, exempelvis, dom av den 22 december 1993, Pincherle/kommissionen (C‑244/91 P, EU:C:1993:950, punkt 16), och dom av den 11 februari 1999, Antillean Rice Mills m.fl./kommissionen (C‑390/95 P, EU:C:1999:66, punkt 20).
30      Min kursivering.
31      Se dom av den 24 september 2002, Falck och Acciaierie di Bolzano/kommissionen (C‑74/00 P och
C‑75/00 P, EU:C:2002:524, punkterna 57 och 58) (det berörda bolaget påverkades direkt därför att det till följd av tribunalens dom sannolikt skulle komma att behöva återbetala utbetalda stödbelopp med anledning av en återgångstalan), dom av den 26 oktober 2016, DEI och kommissionen/Alouminion tis Ellados (C‑590/14 P, EU:C:2016:797, punkterna 23–26) (det berörda bolaget påverkades direkt därför att det, för att rätta sig efter tribunalens dom, skulle bli skyldigt att återbetala det belopp som det hade återkrävt), dom av den 2 februari 2023, Spanien m.fl./kommissionen
(C‑649/20 P, C‑658/20 P och
C‑662/20 P, EU:C:2023:60, punkterna 25 och 26) (de berörda enheterna påverkades direkt därför att de, för att rätta sig efter tribunalens dom, kunde bli tvungna att återbetala det stöd som de hade erhållit), och dom av den 14 september 2023, Land Rheinland-Pfalz/Deutsche Lufthansa (C‑466/21 P, EU:C:2023:666, punkterna 37–40) (den berörda delstaten påverkades direkt därför att den till följd av tribunalens dom tvingades återkräva de redan utbetalda delarna av det aktuella stödet och förbjöds att i framtiden betala ut nya delar av detta stöd).
32      Se dom av den 2 oktober 2003, International Power m.fl./NALOO  (C‑172/01 P, C‑175/01 P, C‑176/01 P och
C‑180/01 P, EU:C:2003:534, punkterna 52 och 53) (de berörda bolagen påverkades direkt därför att kommissionen, för att rätta sig efter tribunalens dom, skulle bli skyldig att göra en ny prövning som skulle kunna resultera i en åtgärd som missgynnade dessa bolag, vilka skulle riskera att bli föremål för skadeståndstalan i nationell domstol).
33      Se dom av den 3 december 2020, Changmao Biochemical Engineering/Distillerie Bonollo m.fl. (C‑461/18 P, EU:C:2020:979, punkterna 122–129) (det berörda bolaget påverkades direkt därför att det fanns en risk för att de åtgärder som kommissionen skulle komma att vidta för att rätta sig efter tribunalens dom skulle medföra att bolaget fick betala betydligt högre tullar).
34      Se, för ett liknande resonemang, förslag till avgörande av generaladvokaten Kokott i de förenade målen Fresh Del Monte Produce/kommissionen och kommissionen/Fresh Del Monte Produce (C‑293/13 P och
C‑294/13 P, EU:C:2014:2439, särskilt punkt 57).
35      Se, exempelvis, Lasok, K.P.E., Lasok’s European Court Practice and Procedure, 4 uppl., Bloomsbury Professional, London, 2022, s. 1192–1193 (”Det är oklart i vilken mån kravet på att det överklagade avgörandet direkt måste påverka en överklagande intervenient skiljer sig från det sedvanliga rekvisit som har använts för att avgöra huruvida intervenienten över huvud taget fick intervenera i målet i första instans.
När en interventionsansökan prövas med avseende på huruvida den ska bifallas eller avslås, bedöms intervenientens intresse av utgången av tvisten i förhand.
När ett överklagande ingivet av en intervenient prövas, kan däremot intervenientens intresse bedömas i efterhand, och i det skedet kan det stå klart huruvida intervenienten egentligen hade ett direkt och konkret intresse av utgången av tvisten. Även om rekvisitet för huruvida ett överklagande från en intervenient ska upptas till sakprövning i princip är detsamma som rekvisitet för att bifalla en ansökan om att få intervenera i första instans, förhåller det sig därför inte nödvändigtvis så, att den som har intervenerat i första instans också ska få överklaga.” (min kursivering). Se även Lenaerts, Gutman och Nowak, EU Procedural Law, nämnd i fotnot 19 i detta förslag till avgörande, s. 653–654: ”Det intresse som sådana intervenienter – inbegripet unionsorgan och unionsbyråer liksom varje annan person – måste visa för att få överklaga är i princip samma intresse som de behövde visa för att få intervenera i första instans (domstolens stadga, artikel 40 andra stycket), men den omständigheten att domstolen har tillgång till tribunalens avgörande gör att den förfogar över ett mer konkret underlag för sin bedömning av det intresset än vad tribunalen har när den bedömer en potentiell intervenients intresse innan något avgörande i sak har meddelats. Därför är det tänkbart att den som har fått intervenera i första instans kan förvägras möjligheten att överklaga.” (min kursivering).