Privremena verzija
MIŠLJENJE NEZAVISNOG ODVJETNIKA
DEANA SPIELMANNA
od 16. listopada 2025.(1)
Predmet C-484/24
NTH Haustechnik GmbH
protiv
EM
(zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Landesarbeitsgericht Niedersachsen (Zemaljski radni sud u Donjoj Saskoj, Njemačka))
„Zahtjev za prethodnu odluku – Zaštita osobnih podataka – Zakonitost obrade podataka u kontekstu radnog spora – Podaci koje je poslodavac prikupio kako bi dokazao tešku povredu obveza zaposlenika – Postupanje s nezakonito pribavljenim dokazima – Načelo ograničenja pohrane – Postupovna autonomija država članica”
Uvod
1.        Prethodno pitanje koje je predmet ovog mišljenja odnosi se, u skladu sa zahtjevom Suda, na tumačenje članka 5. stavka 1. točke (e) Uredbe (EU) 2016/679(2). Od Suda se u biti traži da razmotri pitanje može li i u kojoj mjeri nacionalni sud zakonito obrađivati osobne podatke podnesene kao dokaze u nacionalnom sudskom postupku koji su pribavljeni upotrebom drugih osobnih podataka koji su prvotno prikupljeni ili pohranjeni protivno načelu ograničenja pohrane.
2.        Zahtjev za prethodnu odluku uputio je Landesarbeitsgericht Niedersachsen (Zemaljski radni sud u Donjoj Saskoj, Njemačka) u okviru spora između društva NTH Haustechnik GmbH (u daljnjem tekstu: NTH) i njegove bivše zaposlenice (u daljnjem tekstu: tuženica) u vezi s tužbom za naknadu štete koja je NTH-u nastala tako što je tuženica neovlašteno putem interneta prodavala njegovu imovinu.
Pravni okvir
Pravo Unije
3.        U članku 5. OUZP-a, naslovljenom „Načela obrade osobnih podataka”, u njegovu stavku 1., navodi se:
„1.      Osobni podaci moraju biti:
(a)      zakonito, pošteno i transparentno obrađivani s obzirom na ispitanika (‚zakonitost, poštenost i transparentnost’);
[...]
(e)      čuvani u obliku koji omogućuje identifikaciju ispitanikâ samo onoliko dugo koliko je potrebno u svrhe radi kojih se osobni podaci obrađuju; osobni podaci mogu se pohraniti na dulja razdoblja ako će se osobni podaci obrađivati isključivo u svrhe arhiviranja u javnom interesu, u svrhe znanstvenog ili povijesnog istraživanja ili u statističke svrhe u skladu s člankom 89. stavkom 1., što podliježe provedbi primjerenih tehničkih i organizacijskih mjera propisanih ovom Uredbom radi zaštite prava i sloboda ispitanika (‚ograničenje pohrane’);
[...]”
4.        Člankom 6. OUZP-a, naslovljenim „Zakonitost obrade”, predviđa se:
„1.      Obrada je zakonita samo ako i u onoj mjeri u kojoj je ispunjeno najmanje jedno od sljedećega:
[...]
(e)      obrada je nužna za izvršavanje zadaće od javnog interesa ili pri izvršavanju službene ovlasti voditelja obrade;
[...]
2.      Države članice mogu zadržati ili uvesti posebne odredbe kako bi se primjena pravila ove Uredbe s obzirom na obradu prilagodila radi usklađivanja sa stavkom 1. točkama (c) i (e) tako da se preciznije odrede posebni zahtjevi za obradu te druge mjere za osiguravanje zakonite i poštene obrade, među ostalim za druge posebne situacije obrade kako je predviđeno u poglavlju IX.
3.      Pravna osnova za obradu iz stavka 1. točaka (c) i (e) utvrđuje se u:
(a)      pravu Unije; ili
(b)      pravu države članice kojem voditelj obrade podliježe.
Svrha obrade određuje se tom pravnom osnovom ili, u pogledu obrade iz stavka 1. točke (e), mora biti nužna za izvršavanje zadaće od javnog interesa ili izvršavanje službene ovlasti voditelja obrade. Ta pravna osnova može sadržavati posebne odredbe kako bi se prilagodila primjena pravila ove Uredbe, među ostalim opće uvjete kojima se uređuje zakonitost obrade od strane voditelja obrade, vrste podataka koji su predmet obrade, dotične ispitanike, subjekte kojima se osobni podaci mogu otkriti i svrhe u koje se podaci mogu otkriti, ograničavanje svrhe, razdoblje pohrane te aktivnosti obrade i postupke obrade, uključujući mjere za osiguravanje zakonite i poštene obrade, kao i za druge posebne situacije obrade kako je navedeno u poglavlju IX. Pravom Unije ili pravom države članice mora se ostvariti cilj od javnog interesa te ono mora biti razmjerno zakonitom cilju koji se želi postići.
[...]”
5.        Člankom 23. OUZP-a, naslovljenim „Ograničenja”, predviđa se:
„1.      Na temelju prava Unije ili prava države članice kojem podliježu voditelj obrade podataka ili izvršitelj obrade zakonskom mjerom može se ograničiti opseg obveza i prava iz članaka od 12. do 22. i članka 34. te članka 5. ako te odredbe odgovaraju pravima i obvezama predviđenima u člancima od 12. do 22., ako se takvim ograničenjem poštuje bit temeljnih prava i sloboda te ono predstavlja nužnu i razmjernu mjeru u demokratskom društvu za zaštitu:
[...]
(j)      ostvarivanja potraživanja u građanskim sporovima.
[...]”
Njemačko pravo
Zakonik o građanskom postupku
6.        Članakom 138. Zivilprozessordnunga (Zakonik o građanskom postupku) od 30. siječnja 1877.(3), naslovljenim „Obveza obrazlaganja činjenica; obveza istine”, u verziji koja se primjenjuje u glavnom postupku, određuje se:
„1.      Stranke su dužne svoje izjave o činjeničnim okolnostima dati potpuno i istinito.
2.      Svaka stranka dužna je očitovati se o činjenicama koje je iznijela protivna stranka.
3.      Činjenice koje nisu izričito osporene smatraju se priznatima, osim ako namjera njihova osporavanja ne proizlazi iz drugih izjava stranke.
4.      Izjava stranke da nema saznanja o činjenicama dopuštena je samo o činjenicama koje nisu bile ni vlastita radnja stranke ni predmet njezina vlastita opažanja.”
Savezni zakon o zaštiti podataka
7.        Članak 3. Bundesdatenschutzgesetza (Savezni zakon o zaštiti podataka) od 30. lipnja 2017.(4), naslovljen „Obrada osobnih podataka koju obavljaju javna tijela”, u verziji koja se primjenjuje u glavnom postupku, glasi:
„Obrada osobnih podataka koju obavlja javno tijelo dopuštena je ako je nužna za izvršavanje zadaće u nadležnosti voditelja obrade ili pri izvršavanju njegove službene ovlasti.”
Glavni postupak, prethodna pitanja i postupak pred Sudom
8.        NTH je društvo koje upravlja poduzećem za grijanje i klimatizaciju. Tuženica je bila zaposlenica društva i bila je u braku s njegovim direktorom. Sin tuženice i direktora NTH-a također je zaposlenik tog društva.
9.        Radni odnos između NTH-a i tuženice prestao je 31. listopada 2019., a bračni drugovi rastavili su se 26. lipnja 2022. Međutim, tuženica je do rastave i dalje mogla pristupiti prostorijama društva i koristiti se računalima koja su se ondje nalazila. Sporno je to je li računala koristila samo u privatne svrhe ili je nastavila obavljati poslovne zadaće za NTH.
10.      Odmah nakon rastave bračnih drugova NTH je utvrdio da je tuženica za svoj račun prodala poslovnu imovinu društva putem internetske prodajne platforme eBay te u tu svrhu od nje traži naknadu štete.
11.      Sud koji je uputio zahtjev navodi da je NTH doznao za tuženičine prodajne transakcije jer je imao računalni pristup tuženičinom privatnom računu na eBay-u. Kako bi ostvario taj pristup, sin tuženice i direktora NTH-a koristio se korisničkim imenom i lozinkom tuženičina računa na eBay-u. Sporno je pitanje kako je doznao korisničko ime i lozinku.
12.      U tom pogledu, NTH tvrdi da je informacije o korištenju internetske prodajne platforme eBay od strane tuženice pribavio tako što je provjerio povijest pregledavanja profesionalnog računala društva koje je tuženica koristila te da je za lozinku doznao pregledom „obiteljskog spisa” stvorenog na poslužitelju NTH-a u kojem je lozinka bila zabilježena. Suprotno tomu, tuženica tvrdi da svoju lozinku za korisnički račun na eBay-u nije pohranila u prostorima za računalnu pohranu društva te tvrdi da je NTH koristio mobilni telefon, koji je bio registriran u ime društva, ali ga je tuženica koristila, kako bi na platformi eBay izmijenio lozinku za tuženičin privatni račun te mu pristupio.
13.      Sud koji je uputio zahtjev smatra da su prikupljanje i pohrana podataka koje je proveo NTH i na temelju kojeg je saznao za prodaje koje je tuženica izvršila na internetskoj prodajnoj platformi eBay možda izvršeni nezakonito. Usto, smatra da sama njegova sudska aktivnost i, ako dođe do toga, upotreba podataka koje je NTH prikupio kako bi sud donio odluku predstavljaju obradu podataka u smislu OUZP-a. U tom pogledu sud koji je uputio zahtjev u biti dvoji o uvjetima koje treba utvrditi nacionalnim propisom za aktivnosti obrade podataka koje sudovi provode u sudbenom svojstvu, kao i o pravnim osnovama i materijalnim kriterijima koji moraju biti uređeni takvim aktima.
14.      U tim je okolnostima Landesarbeitsgericht Niedersachsen (Zemaljski radni sud u Donjoj Saskoj) odlučio prekinuti postupak i uputiti Sudu sljedeća prethodna pitanja:
„1.      Ispunjavaju li odredbe članka 92. Grundgesetza [(Temeljnog zakona)] i članaka 138., 286., 355. i sljedećih članaka [Zakonika o građanskom postupku] zahtjev preciznosti koji proizlazi iz članka 8. stavka 2. i članka 52. stavka 1. [Povelje Europske unije o temeljnim pravima(5)] te članka 5. stavka 1. točke (c) OUZP-a kada je riječ o samostalnoj aktivnosti obrade podataka kad god sudovi djeluju u sudbenom svojstvu obuhvaćenoj člankom 6. stavkom 1. točkom (e) i stavkom 3. tog članka OUZP-a ako je ta aktivnost obrade podataka kad god sudovi djeluju u sudbenom svojstvu povezana sa zadiranjem u temeljna prava stranke ili treće strane?
2.      (a)      Može li se nacionalni sud prilikom obrade, osobito osobnih, podataka pozivati na to da mu je ta obrada dopuštena na temelju članka 17. stavka 3. točke (e) OUZP-a, ili članci 6. i 9. OUZP-a predstavljaju isključivi temelj za aktivnost obrade podataka kad god sudovi djeluju u sudbenom svojstvu?
(b)      Ako članak 17. stavak 3. točka (e) OUZP-a načelno predstavlja pravnu osnovu za aktivnost obrade podataka kad god sudovi djeluju u sudbenom svojstvu:
(aa)      Primjenjuje li se to i u slučajevima u kojima prvotno prikupljanje tih podataka koje je obavila stranka sudskog postupka ili treća strane nije bilo zakonito?
(bb)      Vodi li obrada prvotno nezakonito prikupljenih podataka u skladu s opće važećim načelom poštenosti (članak 5. stavak 1. točka (a) OUZP-a) prema sekundarnom pravu do ograničavanja aktivnosti obrade podataka kad god sudovi djeluju u sudbenom svojstvu u smislu da se članak 17. stavak 3. točka (e) OUZP-a primjenjuje samo pod određenim uvjetima ili u određenim granicama?
(cc)      Treba li odredbu članka 17. stavka 3. točke (e) OUZP-a shvatiti na način da se zabrana korištenja prvotno nezakonito prikupljenih podataka u sudskom postupku uvijek izuzima od primjene, odnosno da je sud uvijek dužan koristiti te podatke, ako prvotno prikupljanje podataka nije bilo tajno te je korišteno radi dokazivanja povrede obveze počinjene s namjerom?
3.      Neovisno o tome je li aktivnost obrade podataka kad god sudovi djeluju u sudbenom svojstvu obuhvaćena člankom 17. stavkom 3. točkom (e) OUZP-a ili člankom 6. stavkom 1. točkom (c) odnosno točkom (e) [ili] stavkom 3. tog članka te člankom 9. OUZP-a ili drugim odredbama prava Unije:
(a)      Treba li iz načela nužnosti i načela smanjenja količine podataka, koja [su zajamčena] člankom 52. stavkom 1. drugom rečenicom Povelje i člankom 5. stavkom 1. točkom (a) OUZP-a, osobito u pogledu obrade prvotno nezakonito prikupljenih ili pohranjenih podataka, izvesti potrebu suda da sveobuhvatno preispita proporcionalnost i provede odvagivanje?
(b)      Koji su učinci članka 5. stavka 1. točke (e) OUZP-a, kojim se predviđa da se osobni podaci mogu čuvati samo onoliko dugo koliko je potrebno u svrhe radi kojih se obrađuju, na niže navedene aktivnosti obrade podataka kad god sudovi djeluju u sudbenom svojstvu, osobito u sljedećim slučajevima:
–        prvotno prikupljanje podataka bilo je u druge svrhe, ili
–        prvotno nezakonito prikupljanje podataka bilo je davno, ili
–        nezakonita pohrana trajala je dulje razdoblje, ili
–        nezakonito prikupljanje podataka odnosi se na podatke koji su bili davno pohranjeni, eventualno nezakonito, ili
–        tijelo ili osoba koja obrađuje ili prikuplja podatke jednostrano se ili na [temelju ugovora o kojem se pojedinačno pregovaralo ili pak na temelju kolektivnog ugovora] obvezala obrisati ih u određenom roku, ali to brisanje nije izvršila?
(c)      Proizlazi li iz prava Unije, osobito iz članka 8. Povelje, članka 6. stavka 1. točke (c) odnosno točke (e) i stavka 3. tog članka te članka 9. OUZP-a, da nacionalni sud može koristiti dokaze pribavljene povredom prava osobnosti samo ako postoji priznanja vrijedan interes stranke na kojoj je teret dokazivanja koji nadilazi puki interes za dokazivanje ili iz prava Unije u tom pogledu ne proizlaze nikakvi zahtjevi tako da je na nacionalnom pravnom poretku da donese propise s tim u vezi?
(d)      Proizlazi li iz članka 47. stavka 2. Povelje, kojim se jamči pravo na djelotvornu sudsku zaštitu i osobito na pošteno suđenje te prema kojem stranke u građanskom postupku u načelu moraju moći svoj cilj pravne zaštite u dovoljnoj mjeri obrazložiti i potkrijepiti dokazima, da se aktivnost obrade podataka kad god sudovi djeluju u sudbenom svojstvu u slučaju osobnih podataka zaposlenika koji je podnio tužbu, a poslodavac ih je nezakonito prikupio, u užem smislu može pokazati neprimjerenom i neproporcionalnom samo ako se prikupljanje podataka prema pravu Unije pokaže teškom povredom članka 7. i 8. Povelje, a druge moguće sankcije za poslodavca (primjerice naknada štete u skladu s člankom 82. OUZP-a i izricanje upravnih novčanih kazni u skladu s člankom 83. OUZP-a) bile bi u cijelosti nedovoljne, ili neprimjerenost i neproporcionalnost proizlazi već u slučaju drugih, manje teških povreda u smislu odredbi o zaštiti podataka do kojih je došlo prilikom prvotnog prikupljanja podataka?
(e)      Mora li sud prilikom odlučivanja hoće li podatke koje je prvotno prikupila stranka ili treća strana koristiti u okviru svoje aktivnosti obrade podataka kad god djeluje u sudbenom svojstvu uzeti u obzir je li osoba koja je prikupila podatke ispunila svoju obvezu dostave informacija u skladu s člankom 13. OUZP-a? U slučaju potvrdnog odgovora: pod kojim uvjetima i prema kojim kriterijima sud to mora uzeti u obzir?
(f)      Uključuje li okolnost da je sud prilikom obrade osobnih podataka vezan za OUZP i [Povelju] također i osobne podatke trećih strana? Na koji način moguća povreda zaštite prava osobnih podataka počinjena u odnosu na treću stranu prilikom prvotnog prikupljanja podataka utječe na naknadnu aktivnost obrade podataka kad god sudovi djeluju u sudbenom svojstvu u sporu između dviju stranaka? Može li se stranka pozivati na povredu koja nije počinjena u odnosu na nju nego u odnosu na treću stranu ili to nije moguće?”
15.      Pisana očitovanja podnijele su Europska komisija, njemačka, mađarska i finska vlada. Komisija i njemačka vlada iznijele su i usmena očitovanja na raspravi održanoj 2. srpnja 2025.
Analiza
Uvodna očitovanja
16.      Trećim prethodnim pitanjem točkom (b), na koje se odnosi ovo ciljano mišljenje, sud koji je uputio zahtjev u biti pita o utjecaju koji obrade podataka koje su protivne načelu ograničenja pohrane, utvrđenom u članku 5. stavku 1. točki (e) OUZP-a, imaju na zakonitost „naknadnih aktivnosti obrade”(6), u okviru njegove sudske aktivnosti, drugih podataka koji su se mogli dobiti samo korištenjem tih prvih podataka.
17.      Za razumijevanje predmeta čini mi se korisnim pojasniti da valja razlikovati dvije vrste osobnih podataka o kojima je riječ u ovom slučaju. S jedne strane, podaci o tuženici pohranjeni na poslužitelju NTH-a i u povijesti pregledavanja računala društva koje je tuženica koristila, odnosno na telefonu društva koji je stavljen na raspolaganje tuženici, omogućili su NTH-u preuzimanje tuženičine lozinke i korisničkog imena za eBay kako bi mogao pristupiti njezinu privatnom računu na internetskoj prodajnoj platformi eBay. Radi praktičnosti, u ovom ću mišljenju upotrebljavati pojam „prvotni podaci” u odnosu na te podatke. S druge strane, podaci o prodajama poslovne imovine društva, koji su preuzeti s internetske stranice eBay i koji su poslužili kao temelj za tužbu koju je NTH podnio protiv tuženice, nazivat će se „podaci o prodajama”.
18.      Kao prvo, što se tiče prvotnih podataka, sud koji je uputio zahtjev naveo je da je sporno pitanje kako je sin tuženice i direktora NTH-a doznao tuženičinu lozinku i koriničko ime za eBay. Međutim, čini se da u okviru trećeg prethodnog pitanja točke (b) taj sud polazi od pretpostavke da su ti podaci prikupljeni i pohranjeni protivno načelu ograničenja pohrane, utvrđenom u članku 5. stavku 1. točki (e) OUZP-a, prema kojem osobni podaci moraju biti čuvani „samo onoliko dugo koliko je potrebno u svrhe radi kojih se osobni podaci obrađuju”.
19.      U tu svrhu sud koji je uputio zahtjev upućuje na činjenicu da je „prvotno prikupljanje podataka imalo druge svrhe”. Spominje također nezakonito prikupljanje koje „je bilo davno”, nezakonitu pohranu „do koje je došlo davno” ili koja „je trajala dulje razdoblje”, kao i povredu ugovorne obveze brisanja prikupljenih podataka „u određenom roku”. Shvaćam da je ovdje riječ o tvrdnji da je prikupljanje prvotnih podataka imalo druge svrhe, među kojima nije bilo omogućavanje društvu da naknadno prikupi druge podatke, odnosno podatke o prodajama, u svrhu podnošenja tužbe protiv tuženice, te da je trajanje pohrane prvotnih podataka premašilo vrijeme potrebno za ostvarenje svrha radi kojih su ti podaci prvotno prikupljeni i pohranjeni(7).
20.      Kao drugo, što se tiče podataka o prodajama, na njih se, prema mojem mišljenju, ne mogu odnositi slučajevi prvotnog prikupljanja koje je imalo „druge svrhe” i pohrane do koje je došlo davno, pohrane koja je trajala dulje razdoblje ili pohrane do koje je došlo povredom ugovorne obveze brisanja. Naime, iz elemenata spisa nikako ne proizlazi da je NTH dugo pohranjivao te podatke ili da bi njihovo prikupljanje od strane NTH-a imalo drukčiju svrhu od podnošenja tužbe protiv tuženice. Osim toga, nije riječ o razmatranju hipotetskog nezakonitog prikupljanja ili pohrane podataka o internetskoj prodaji eBay-a.
21.      Unatoč tomu, prema mojem mišljenju, iz zahtjeva za prethodnu odluku proizlazi da sud koji je uputio zahtjev polazi od pretpostavke da je, ako je NTH u pogledu prvotnih podataka doista povrijedio načelo utvrđeno u članku 5. stavku 1. točki (e) OUZP-a, njihova naknadna upotreba za pristup tuženičinom privatnom računu na eBay-u nezakonita, a time i NTH-ovo prikupljanje podataka o prodajama(8).
22.      Stoga je u srži ovog predmeta zakonitost obrade podataka o prodajama koju sud koji je uputio zahtjev provodi u okviru svoje sudske aktivnosti, s obzirom na to da se OUZP primjenjuje na sve postupke obrade koje obavljaju sudovi, poput suda koji je uputio zahtjev(9). Iz toga slijedi da u odgovoru koji treba dati tom sudu valja uzeti u obzir uvjete zakonitosti obrade osobnih podataka navedene u članku 6. OUZP-a.
23.      Stoga za potrebe ovog predmeta predlažem Sudu da preoblikuje treće prethodno pitanje točku (b) na način da Sud ocijeni treba li članak 5. stavak 1. točku (e) OUZP-a, u vezi s člankom 6. te uredbe, tumačiti na način da se načelu „ograničenja pohrane”, predviđenom tom odredbom, protivi to da nacionalni sud može provesti, kad god djeluje u sudbenom svojstvu, obradu podataka koji su dobiveni korištenjem drugih podataka, a prvotno su prikupljeni ili pohranjeni protivno navedenom načelu odnosno da se tim načelom nacionalnom sudu nalažu posebni zahtjevi u pogledu načina uporabe tih osobnih podataka.
Treće pitanje točka (b)
24.      Podsjećam na to da svaka obrada osobnih podataka, uključujući obradu koju provode tijela javne vlasti poput sudova, mora biti u skladu s načelima kojima je uređena obrada osobnih podataka i s pravima ispitanika, a koja načela i prava su utvrđena u II. odnosno III. poglavlju OUZP-a. Konkretno, takve obrade moraju biti u skladu s načelima navedenima u članku 5. stavku 1. te uredbe i, s obzirom na načelo zakonitosti obrade, predviđeno u tom članku stavku 1. točki (a), ispunjavati uvjete za zakonitost obrade navedene u članku 6. navedene uredbe(10). Tom se odredbom, u njezinu stavku 1., predviđa iscrpan i taksativan popis slučajeva u kojima se obrada osobnih podataka može smatrati zakonitom. Dakle, da bi se mogla smatrati zakonitom, obrada mora biti obuhvaćena jednim od slučajeva predviđenim u toj odredbi(11).
25.      Konkretno, obrada osobnih podataka o kojoj je riječ u glavnom postupku, odnosno njihova upotreba od strane suda koji je uputio zahtjev u okviru sudskog postupka, može biti obuhvaćena člankom 6. stavkom 1. točkom (e) OUZP-a, na temelju kojeg je obrada zakonita ako je i u onoj mjeri u kojoj je „nužna za izvršavanje zadaće od javnog interesa ili pri izvršavanju službene ovlasti voditelja obrade”, pri čemu ta odredba osim toga odgovara članku 3. Saveznog zakona o zaštiti podataka(12).
26.      Kao što je to navedeno u točkama 16. do 22. ovog mišljenja, u glavnom se predmetu postavlja pitanje utjecaja različitih povreda načela ograničenja pohrane, utvrđenog u članku 5. stavku 1. točki (e) OUZP-a, u odnosu na prvotne podatke, koje je počinio NTH, na dopuštenost i korištenje podataka o prodajama od strane suda koji je uputio zahtjev u okviru njegove sudske aktivnosti.
27.      U tom pogledu podsjećam na to da, u skladu s ustaljenom sudskom praksom, tumačenje odredbe prava Unije zahtijeva da se u obzir uzme ne samo njezin tekst nego i kontekst u kojem se nalazi kao i ciljevi te svrha akta kojeg je ona dio(13).
28.      Kad je riječ o članku 5. stavku 1. točki (e) OUZP-a, Sud je već istaknuo da iz teksta tog članka nedvosmisleno proizlazi da načelo „ograničenja pohrane” zahtijeva da voditelj obrade može dokazati da se osobni podaci pohranjuju samo onoliko dugo koliko je potrebno u svrhe radi kojih su osobni podaci prikupljeni ili zbog kojih je provedena daljnja obrada. Stoga, čak i obrada podataka koja je u početku zakonita može s vremenom postati neusklađena s OUZP-om ako ti podaci više nisu nužni za ostvarenje tih svrha(14).
29.      S kontekstualnog gledišta, članak 5. stavak 1. točka (e) OUZP-a dio je načela obrade podataka navedenih u članku 5. te uredbe i izraz je načela proporcionalnosti. Zahtijeva ocjenu proporcionalnosti obrade u odnosu na njezinu svrhu s obzirom na protek vremena. Tako se u uvodnoj izjavi 39. OUZP-a izričito navodi da razdoblje u kojem se osobni podaci pohranjuju treba biti „ograničeno na strogi minimum” i da bi „[r]adi osiguravanja da se osobni podaci ne drže duže nego što je nužno, voditelj obrade trebao […] odrediti rok za brisanje ili periodično preispitivanje”(15).
30.      Kad je riječ o cilju koji se nastoji postići člankom 5. stavkom 1. točkom (e) OUZP-a, on se, kao što to proizlazi iz uvodne izjave 10. te uredbe, sastoji od osiguravanja visoke razine zaštite pojedinaca unutar Unije u vezi s obradom njihovih osobnih podataka(16).
31.      Članak 5. stavak 1. točka (e) OUZP-a stoga se odnosi samo na zahtjeve koje treba ispuniti pohrana osobnih podataka(17) i stoga ne omogućuje precizan odgovor na pitanje o utjecaju toga da prvi voditelj obrade povrijedi načelo ograničenja pohrane osobnih podataka na obradu osobnih podataka koju provodi nacionalni sud u okviru svoje sudske aktivnosti. Osim toga, prema mojem mišljenju, takav odgovor ne proizlazi ni iz neke druge odredbe te uredbe.
32.      Ni člankom 5. stavkom 1. točkom (e) OUZP-a ni člankom 6. stavkom 1. točkom (e) te uredbe ne zabranjuje se općenito i apsolutno da tijelo javne vlasti, poput suda, može uzeti u obzir podatke koje je dobila jedna od stranaka u sporu koristeći druge osobne podatke čija bi obrada od strane te stranke bila protivna načelu ograničenja pohrane.
33.      Kada u određenom području u pravu Unije ne postoje pravila, unutarnji pravni poredak svake države članice treba, na temelju načela postupovne autonomije država članica, uspostaviti postupovna pravila za sudske postupke koja moraju osigurati zaštitu prava koja osobe izvode iz prava Unije, ali pod uvjetom da ona nisu nepovoljnija od onih koja uređuju slične situacije u unutarnjem pravu (načelo ekvivalentnosti) i da ne čine u praksi nemogućim ili pretjerano otežanim korištenje prava dodijeljenih pravom Unije (načelo djelotvornosti)(18). Usto, države moraju koristiti svoju marginu prosudbe pod uvjetima i ograničenjima predviđenima OUZP-om te donijeti zakone ne dovodeći u pitanje njegov sadržaj i ciljeve(19).
34.      Konkretnije, u skladu s člankom 6. stavkom 3. OUZP-a, u vezi s uvodnim izjavama 10.(20), 20.(21) i 45.(22) te uredbe, pravna osnova na kojoj se temelji obrada iz članka 6. stavka 1. točke (e) navedene uredbe, neovisno o tome je li riječ o pravu Unije ili pravu države članice kojem voditelj obrade podliježe, mora ispunjavati cilj od javnog interesa te ona mora biti razmjerna zakonitom cilju koji se želi postići. Ta pravna osnova može sadržavati posebne odredbe kako bi se prilagodila primjena pravila OUZP-a, kao što su, među ostalim, opći uvjeti kojima se uređuje zakonitost obrade od strane voditelja obrade ili postupci obrade i postupci, uključujući mjere za osiguravanje zakonite i poštene obrade, kao što su oni predviđeni u drugim posebnim situacijama obrade iz poglavlja IX. OUZP-a(23). Države članice stoga su ovlaštene zadržati ili uvesti nacionalne odredbe kojima se pobliže određuje primjena pravila te uredbe, kao što se to predviđa člankom 6. stavkom 2. navedene uredbe.
35.      Osim toga, OUZP-om se predviđa da države članice mogu odstupiti, među ostalim, od članka 5. te uredbe ako je to potrebno kako bi se zaštitili određeni važni ciljevi od općeg javnog interesa, uključujući, u ovom slučaju, „ostvarivanje potraživanja u građanskim sporovima”. Naime, u članku 23. stavku 1. točki (j)(24) OUZP-a navodi se da se na temelju prava Unije ili prava države članice zakonskom mjerom može ograničiti opseg u njemu navedenih obveza i prava ako se takvim ograničenjem poštuje bit temeljnih prava i sloboda te ono predstavlja nužnu i razmjernu mjeru u demokratskom društvu za zaštitu određenih važnih ciljeva od općeg javnog interesa, poput onog koji je prethodno spomenut(25).
36.      Naposljetku, valja podsjetiti na to da temeljna prava na poštovanje privatnog života i zaštitu osobnih podataka nisu apsolutna prava, kao što je to navedeno u uvodnoj izjavi 4. OUZP‑a, nego ih treba razmatrati u vezi s njihovom funkcijom u društvu i dovesti u ravnotežu s drugim temeljnim pravima, kao što je pravo na djelotvornu sudsku zaštitu, zajamčeno u članku 47. Povelje(26).
37.      Dakle, ograničenja je moguće uvesti pod uvjetom da su, u skladu s člankom 52. stavkom 1. Povelje, predviđena zakonom te da se njima poštuje bit temeljnih prava i načelo proporcionalnosti. U skladu s potonjim načelom ograničenja su moguća samo ako su potrebna i ako zaista odgovaraju ciljevima u općem interesu koje priznaje Unija ili potrebi zaštite prava i sloboda drugih osoba. Ograničenja moraju navoditi u kojim se okolnostima i pod kojim uvjetima mjera kojom se predviđa obrada takvih podataka može donijeti, jamčeći time da će zadiranje biti ograničeno na ono što je strogo nužno. Propis kojim se zadire u prava mora, osim toga, predvidjeti jasna i precizna pravila kojima se uređuju doseg i primjena predmetne mjere(27) te propisivati minimalne uvjete, tako da osobe o čijim je osobnim podacima riječ raspolažu dostatnim jamstvima koja omogućuju učinkovitu zaštitu tih podataka od rizika od zlouporabe(28).
38.      Dodajem da se pravom Unije ne uređuje pitanje dopuštenosti dokaza u nacionalnim sudskim postupcima koje je, u skladu s načelom postupovne autonomije država članica, obuhvaćeno nacionalnim pravom, pod uvjetom poštovanja osobito načela ekvivalentnosti i djelotvornosti, kao što je navedeno u točki 33 ovog mišljenja(29). Europski sud za ljudska prava(30) ne smatra ni da je na njemu da odluči o dopuštenosti nezakonito prikupljenih dokaza, što je područje koje je prije svega obuhvaćeno nacionalnim pravom. Iz sudske prakse ESLJP-a koja se odnosi na članak 6. Europske konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda(31) u biti proizlazi da se nadležnost ESLJP-a odnosi na pitanje je li postupak, uključujući način na koji su dokazi prikupljeni, pravičan u cijelosti. To podrazumijeva razmatranje „nezakonitosti” o kojoj je riječ i, u slučajevima u kojima je riječ o povredi drugog prava zaštićenog tom konvencijom, prirode te povrede(32).
39.      Jednako tako, Sud je već utvrdio da je u načelu samo na nacionalnom pravu da odredi pravila o dopuštenosti i ocjeni, u okviru kaznenog postupka pokrenutog protiv osoba osumnjičenih za teška kaznena djela, onih informacija i dokaza koji su pribavljeni pohranom podataka suprotnom pravu Unije. Nacionalna pravila o dopuštenosti, isključenju ili korištenju dokaza koji sadržavaju osobne podatke moraju, dakle, poštovati i načelo kontradiktornosti i pravo na pošteno suđenje(33). U građanskom postupku ne može biti drugačije.
40.      Iz prethodno navedenog proizlazi da, u nedostatku pravila Unije u tom području, pitanja dopuštenosti i načina na koje nacionalni sud upotrebljava osobne podatke u okviru svoje sudske aktivnosti, uključujući kada su ti podaci neizravno zahvaćeni obradom koja je protivna načelu ograničenja pohrane drugih osobnih podataka koji su upotrijebljeni za njihovo dobivanje, moraju imati svoju pravnu osnovu u pravu države članice kojem voditelj obrade podliježe, u smislu članka 6. stavka 3. točke (b) OUZP-a, u vezi s člankom 23. stavkom 1. te uredbe.
41.      Iz elemenata spisa proizlazi da je jedna od pravnih osnova za otkrivanje podataka o prodajama poslovne imovine društva kao dokaza u okviru sudskog postupka članak 138. Zakonika o građanskom postupku, kojim se za stranke u sporu predviđa obveza da objasne činjenice. Člankom 3. Saveznog zakona o zaštiti podataka utvrđuje se mogućnost da javno tijelo obrađuje osobne podatke kada je to nužno za izvršavanje zadaće u njegovoj nadležnosti(34).
42.      Osim toga, sud koji je uputio zahtjev naveo je da ni Savezni zakon o zaštiti podataka ni Zakonik o građanskom postupku ne sadržavaju pravila o uvjetima koji moraju biti ispunjeni ili o kriterijima koje treba odvagnuti kako bi se utvrdilo treba li odnosno može li odnosno je li dopušteno da sud uzme u obzir činjenične elemente na koje se poziva stranka ili da izvede dokaze koje je predložila stranka. Konkretno, nijedna odredba nije predviđena za slučajeve u kojima je stranka nezakonito pribavila informacije na koje se poziva ili za one u kojima se poziva na nezakonito prikupljene dokaze. U njemačkom građanskom postupku, uključujući i pred radnim sudom, zabrane korištenja podataka primjenjuju se samo na temelju sudske prakse.
43.      Iz zahtjeva za prethodnu odluku također proizlazi, s jedne strane, da su, prema ustaljenoj sudskoj praksi Bundesverfassungsgerichta (Savezni ustavni sud, Njemačka), nacionalni sudovi u načelu dužni, kako bi utvrdili istinu, uzeti u obzir dokazna sredstva koja su stranke stavile na raspolaganje, ako je i u mjeri u kojoj je činjenična tvrdnja relevantna te je treba dokazati u dijelu u kojem ju se osporava(35).
44.      S druge strane, Bundesarbeitsgericht (Savezni radni sud, Njemačka) u biti je smatrao da je obrada osobnih podataka koju provodi sud moguća čak i ako se prikupljanje tih podataka koje je stranka provela u predsudskoj ili izvansudskoj fazi pokaže nezakonitim na temelju OUZP-a ili nacionalnog prava o zaštiti podataka. Međutim, ako stranka prikuplja podatke kojima se povređuje opće pravo osobnosti ispitanika, pozivanje stranke na opći interes za dokazivanje ne bi bilo dovoljno. Stoga bi nacionalni sud trebao uzeti u obzir druge elemente iz kojih proizlazi da interes za dobivanje dokaza zaslužuje zaštitu unatoč povredi osobnosti(36).
45.      Iz toga zaključujem da postoji nacionalna pravna osnova kojom se utvrđuju uvjeti dopuštenosti i načini korištenja osobnih podataka u situaciji poput one o kojoj je riječ u glavnom postupku.
46.      Naime, Sud je već pojasnio da nije važno temelji li se obrada osobnih podataka na odredbi nacionalnog materijalnog ili postupovnog prava(37). Dodao je da „pravo države članice kojem voditelj obrade podliježe”, u smislu članka 6. stavka 3. točke (b) OUZP-a, ili upućivanje na „zakonodavnu mjeru”, u članku 23. te uredbe, ne znači nužno da parlament mora donijeti zakonodavni akt, nego obuhvaća i nacionalnu sudsku praksu, pod uvjetom da je jasna i precizna te da je njezina primjena predvidljiva osobama na koje se primjenjuje, u skladu sa sudskom praksom Suda i ESLJP-a(38).
47.      Stoga je na sudu koji je uputio zahtjev da utvrdi relevantne odredbe nacionalnog prava, kao i sudsku praksu države članice o kojoj je riječ, da ih primijeni i provjeri, s jedne strane, jesu li u skladu s načelima ekvivalentnosti i djelotvornosti te odgovaraju li cilju od javnog interesa te, s druge strane, jesu li nužne i proporcionalne navedenom cilju, tako da mogu biti obuhvaćene slučajevima obrade osobnih podataka koji se smatraju zakonitima na temelju odredbi članka 6. stavka 3. točke (b) OUZP-a, u vezi s njegovim člankom 23. stavkom 1.(39).
48.      Stoga je na sudu koji je uputio zahtjev, koji je jedini nadležan za tumačenje nacionalnog prava i nacionalne sudske prakse, da utvrdi dopuštenost dokaza koji uključuju osobne podatke, kao i načine njihove uporabe, koji će ovisiti o okolnostima slučaja i vrsti postupka o kojem je riječ.
Zaključak
49.      S obzirom na prethodna razmatranja, predlažem Sudu da na treće prethodno pitanje točku (b) koje je uputio Landesarbeitsgericht Niedersachsen (Zemaljski radni sud u Donjoj Saskoj, Njemačka) odgovori na sljedeći način:
Članak 5. stavak 1. točku (e) Uredbe (EU) 2016/679 Europskog parlamenta i Vijeća od 27. travnja 2016. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka i o slobodnom kretanju takvih podataka te o stavljanju izvan snage Direktive 95/46/EZ (Opća uredba o zaštiti podataka), u vezi s člankom 6. te uredbe
treba tumačiti na način da se:
načelu „ograničenja pohrane”, predviđenom tom odredbom, ne protivi to da nacionalni sud može provesti, kad god djeluje u sudbenom svojstvu, obradu podataka koji su dobiveni korištenjem drugih podataka, a prvotno su prikupljeni ili pohranjeni protivno tom načelu.
Na nacionalnom je sudu da osigura da se načini korištenja tih osobnih podataka u okviru njegove sudske aktivnosti temelje na primjenjivom nacionalnom pravu, da su u skladu s načelima ekvivalentnosti i djelotvornosti, da odgovaraju cilju od javnog interesa te da su nužni i proporcionalni tom cilju.
1      Izvorni jezik: francuski
2      Uredba Europskog parlamenta i Vijeća od 27. travnja 2016. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka i o slobodnom kretanju takvih podataka te o stavljanju izvan snage Direktive 95/46/EZ (Opća uredba o zaštiti podataka) (SL 2016., L 119, str. 1. te ispravci SL 2018., L 127, str. 2. i SL 2021., L 74, str. 35.; u daljnjem tekstu: OUZP)
3      BGBl. 2005. I, str. 3202.
4      BGBl. 2017. IS., str. 2097.
5      U daljnjem tekstu: Povelja
6      Smatram da, pod „naknadnim aktivnostima obrade” u okviru sudske aktivnosti, sud koji je uputio zahtjev misli i na dopuštenost osobnih podataka koji su podneseni kao dokazi u sporu i na njihovu upotrebu u okviru postupka kako bi potkrijepio svoju odluku.
7      Međutim, imam određene dvojbe u pogledu duljih razdoblja ili davnog datuma na koje upućuje sud koji je uputio zahtjev. Naime, iz elemenata spisa proizlazi da je sporno pitanje je li tuženica između prestanka radnog odnosa između nje i NTH-a, do kojeg je došlo 31. listopada 2019., i rastave bračnih drugova, do koje je došlo 26. lipnja 2022., nastavila ulaziti u prostorije društva i koristiti se računalima koja su se ondje nalazila u poslovne ili isključivo privatne svrhe. Iako je u konačnici na sudu koji je uputio zahtjev da u tom pogledu odluči, polazit ću, u okviru ovog mišljenja, s obzirom na tekst trećeg prethodnog pitanja točke (b), od pretpostavke da su prikupljanje i pohrana prvotnih podataka provedeni protivno načelu ograničenja pohrane podataka.
8      U tom pogledu ističem, kao što je to u biti navela nezavisna odvjetnica T. Ćapeta u svojem mišljenju u predmetu Norra Stockholm Bygg (C-268/21, EU:C:2022:755, t. 20.), da bi, pod uvjetom da prvu obradu osobnih podataka treba proglasiti nezakonitom s obzirom na OUZP, naknadna obrada tih podataka u drugu svrhu stoga također bila nezakonita.
9      Vidjeti u tom smislu presudu od 24. ožujka 2022., Autoriteit Persoonsgegevens (C-245/20, EU:C:2022:216, t. 25. i 34.).
10      Vidjeti presude od 20. listopada 2022., Digi (C-77/21, EU:C:2022:805, u daljnjem tekstu: presuda u predmetu Digi, t. 49. i navedenu sudsku praksu); od 2. ožujka 2023., Norra Stockholm Bygg (C-268/21, EU:C:2023:145, u daljnjem tekstu: presuda u predmetu Norra Stockholm Bygg, t. 29.) i od 4. svibnja 2023., Bundesrepublik Deutschland (Elektronički sudski poštanski pretinac) (C-60/22, EU:C:2023:373, t. 57. i navedenu sudsku praksu).
11      Vidjeti presudu od 4. listopada 2024., Koninklijke Nederlandse Lawn Tennisbond (C-621/22, EU:C:2024:858, t. 29. i navedenu sudsku praksu).
12      Ističem da, iako finska vlada tvrdi da aktivnosti obrade podataka izvršene u okviru sudske aktivnosti čine obradu obuhvaćenu člankom 6. stavkom 1. točkom (c) OUZP-a, i iako sud koji je uputio zahtjev navodi tu odredbu u zahtjevu za prethodnu odluku, iz elemenata spisa ne proizlazi da je obrada podataka o kojima je riječ u glavnom predmetu nužna radi poštovanja pravne obveze tog suda.
13      Vidjeti presudu u predmetu Digi (t. 23. i navedenu sudsku praksu).
14      Vidjeti presudu u predmetu Digi (t. 53. i 54.).
15      Vidjeti mišljenje nezavisnog odvjetnika P. Pikamäea u predmetu Digi (C-77/21, EU:C:2022:248, t. 29., 30., 62. i 64.).
16      Vidjeti presudu od 7. svibnja 2009., Rijkeboer (C-553/07, EU:C:2009:293, t. 33. i 35.), koja se odnosila na članak 6. stavak 1. točku (e) Direktive 95/46/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 24. listopada 1995. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka i o slobodnom protoku takvih podataka (SL 1995., L 281, str. 31.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 7., str. 88.), čija je odgovarajuća norma preuzeta u članku 5. stavku 1. točki (e) OUZP-a; vidjeti također presudu u predmetu Digi (t. 59.).
17      Vidjeti presudu od 11. prosinca 2019., Asociaľia de Proprietari bloc M5A-ScaraA (C-708/18, EU:C:2019:1064, t. 29.).
18      Vidjeti po analogiji presudu od 2. ožujka 2021., Prokuratuur (Uvjeti pristupa podacima o elektroničkim komunikacijama) (C-746/18, EU:C:2021:152, t. 42.).
19      Vidjeti presudu od 3. travnja 2025., Ministerstvo zdravotnictví (Podaci o zastupniku pravne osobe) (C-710/23, EU:C:2025:231, t. 40.).
20      „[...] U pogledu obrade osobnih podataka za usklađivanje s pravnom obvezom, za izvršavanje zadaće od javnog interesa ili pri obavljanju službene ovlasti dodijeljene voditelju obrade državama članicama trebalo bi dopustiti da zadrže ili uvedu nacionalne odredbe kako bi se dodatno odredila primjena pravila iz ove Uredbe. [...]”
21      „Iako se ova Uredba primjenjuje, među ostalim, na aktivnosti sudova i drugih pravosudnih tijela, u pravu Unije ili pravu države članice moglo bi se odrediti radnje i postupke obrade u vezi s obradom osobnih podataka koju obavljaju sudovi i druga pravosudna tijela. [...]”
22      „Ako se obrada odvija u skladu s pravnim obvezama kojima podliježe voditelj obrade ili ako je obrada potrebna za izvršavanje zadaće koja se obavlja u javnom interesu ili pri izvršavanju službene ovlasti, obrada bi se trebala temeljiti na pravu Unije ili pravu države članice. [...]”
23      Vidjeti presudu u predmetu Norra Stockholm Bygg (t. 32.) i presudu od 3. travnja 2025., Ministerstvo zdravotnictví (Podaci o zastupniku pravne osobe) (C-710/23, EU:C:2025:231, t. 37.).
24      Njemačka vlada dodaje da obrada osobnih podataka koju provodi sud koji je uputio zahtjev također može biti obuhvaćena ciljem zaštite neovisnosti pravosuđa i sudskih postupaka, utvrđenim u članku 23. stavku 1. točki (f) OUZP-a.
25      Vidjeti u tom smislu presudu od 24. veljače 2022._Valsts ieņēmumu dienests (Obrada osobnih podataka u porezne svrhe) (C-175/20, u daljnjem tekstu: presuda u predmetu Valsts ieņēmumu dienests, EU:C:2022:124, t. 51.); mišljenje nezavisnog odvjetnika P. Pikamäea u predmetu I. (Prodaja baze podataka) (C-693/22, EU:C:2024:162, t. 85. do 88.).
26      Vidjeti presudu u predmetu Norra Stockholm Bygg (t. 49.). Konkretnije pitanje odvagivanja prava na zaštitu osobnih podataka i prava na djelotvornu sudsku zaštitu obuhvaćeno je trećim prethodnim pitanjem točkom (d) koje nije predmet ovog ciljanog mišljenja.
27      Vidjeti u tom smislu presudu od 22. lipnja 2021. Latvijas Republikas Saeima (Kazneni bodovi) (C-439/19, EU:C:2021:504, t. 105. i navedenu sudsku praksu).
28      Vidjeti u tom smislu presudu u predmetu Valsts ieņēmumu dienests (t. 83. i navedena sudska praksa), u kojoj se, među ostalim, radilo o poštovanju zahtjeva proporcionalnosti, koji je izražen u članku 5. stavku 1. točki (c) OUZP-a. U tom pogledu napominjem da se treće prethodno pitanje, točka (a), na koje se ne odnosi ovo ciljano mišljenje, konkretnije odnosi na ispitivanje proporcionalnosti.
29      Vidjeti presude od 2. ožujka 2021., Prokuratuur (Uvjeti pristupa podacima o elektroničkim komunikacijama) (C-746/18, EU:C:2021:152, t. 41. do 44.) i od 5. travnja 2022., Commissioner of An Garda Síochána i dr. (C-140/20, EU:C:2022:258, t. 127.).
30      U daljnjem tekstu: ESLJP
31      Potpisana u Rimu 4. studenoga 1950.
32      Vidjeti presude ESLJP-a od 12. svibnja 2000., Khan protiv Ujedinjene Kraljevine (CE:ECHR:2000:0512JUD003539497, t. 34. i navedenu sudsku praksu) i od 10. ožujka 2009., Bykov protiv Rusije (CE:ECHR:2009:0310JUD000437802, t. 88. i 89. te navedenu sudsku praksu). Vidjeti i presude ESLJP-a od 15. siječnja 2015., Dragojević protiv Hrvatske (CE:ECHR:2015:0115JUD006895511, t. 129.) i od 16. veljače 2021., Budak protiv Turske (CE:ECHR:2021:0216JUD006976212, t. 71.), u kojima je ESLJP dodao da, kako bi se utvrdilo je li postupak u cijelosti bio pravičan, valja ispitati jesu li poštovana prava obrane, što podrazumijeva, među ostalim, provjeru je li tužitelj imao mogućnost osporiti vjerodostojnost dokaza i usprotiviti se njihovoj uporabi, kao i uzeti u obzir kvalitetu dokaza, osobito izazivaju li okolnosti u kojima su oni pribavljeni sumnju u njihovu pouzdanost ili točnost.
33      Vidjeti presudu od 6. listopada 2020., La Quadrature du Net i dr., C-511/18, C-512/18 i C-520/18, EU:C:2020:791, t. 221., 222., 225. do 227.), koja se, među ostalim, odnosi na pitanje protivi li se pravu Unije korištenje, u okviru kaznenog postupka, informacija i dokaza dobivenih povredom zahtjeva koji proizlaze iz Direktive 2002/58/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 12. srpnja 2002. o obradi osobnih podataka i zaštiti privatnosti u području elektroničkih komunikacija (Direktiva o privatnosti i elektroničkim komunikacijama) (SL 2002., L 201, str. 37.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 52., str. 111.).
34      Njemačka vlada dodaje da se članci 138., 286., 355. i sljedeći Zakonika o građanskom postupku u cijelosti odnose na utvrđivanje činjenica relevantnih za donošenje presude i da odredbe članka 286. tog zakonika u vezi s člankom 103. stavkom 1. Temeljnog zakona podrazumijevaju da su sudovi u načelu dužni uzeti u obzir činjenice koje su iznijele stranke i dokaze koje su predložile.
35      Vidjeti odluku Bundesverfassungsgericht (Savezni ustavni sud) od 9. listopada 2002. (1 BVR 1611/96, BVerfGE 106, 28-51, DE:BVerfG:2002:rs20021009.1bvr161196, t. 60.).
36      Drugo vijeće Bundesarbeitsgerichta (Savezni radni sud) tako je u presudi od 29. lipnja 2023. (2 AZR 297/22, DE:BAG:2023:290623.U.2AZR297.22.0) smatralo da takav zaključak potpuno jasno proizlazi iz članka 17. OUZP-a. Njemačka vlada potvrđuje takvo tumačenje predmetne presude. U biti dodaje da, u skladu s tom sudskom praksom, sud također može odbaciti određena dokazna sredstva kada bi njihova uporaba predstavljala tešku povredu temeljnih prava stranke u postupku. U tom pogledu pojašnjavam da je pitanje mogućnosti za pojedinca da ostvari svoja prava kada postoji legitiman interes za dokazivanje konkretnije obuhvaćeno trećim prethodnim pitanjem točkom (c) koje nije predmet ovog ciljanog mišljenja.
37      Vidjeti presudu u predmetu Norra Stockholm Bygg (t. 40.).
38      Vidjeti uvodnu izjavu 41. OUZP-a i u tom smislu presudu u predmetu Valsts ieņēmumu dienests (t. 52. i 56.) i presudu od 12. rujna 2024., HTB Neunte Immobilien Portfolio i Ökorenta Neue Energien Ökostabil IV (C-17/22 i C-18/22, EU:C:2024:738, t. 71.).
39      Tako je Sud već smatrao da odredbe nacionalnog prava, koje se odnose na podnošenje dokumenta kao dokaza, mogu biti obuhvaćene slučajevima obrade osobnih podataka koji se smatraju zakonitima na temelju odredbi članka 6. stavaka 3. i 4. OUZP-a u vezi s njegovim člankom 23. stavkom 1. točkama (f) i (j) (vidjeti presudu u predmetu Norra Stockholm Bygg (t. 45.)), odnosno da, kada sud izvršava sudske ovlasti koje su mu dodijeljene nacionalnim pravom, obradu osobnih podataka koju je taj sud dužan provesti treba smatrati nužnom za ostvarenje svrhe iz članka 6. stavka 1. prvog podstavka točke (e) navedene uredbe (vidjeti presudu od 4. svibnja 2023., Bundesrepublik Deutschland (Elektronički sudski poštanski pretinac) (C-60/22, EU:C:2023:373, t. 73.).