Privremena verzija
MIŠLJENJE NEZAVISNOG ODVJETNIKA
M. CAMPOSA SÁNCHEZ-BORDONE
od
30. travnja 2026.(1)
Predmet C-274/25
Alternative Payments UAB
protiv
Lietuvos Bankas
(zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Vrhovni upravni sud Litve))
„Zahtjev za prethodnu odluku – Platne usluge na unutarnjem tržištu – Direktiva (EU) 2015/2366 – Uredba (EU) br. 260/2012 – Vrste platnih usluga – Usluga izravnog terećenja – Sudjelovanje
pružateljâ platnih usluga
platitelja i
primatelja izravnog terećenja – Usluga
prihvaćanja platnih transakcija – Usluga iniciranja plaćanja”
1.        Ovim zahtjevom za prethodnu odluku od Suda se traži da protumači različite odredbe Uredbe (EU) br. 260/2012(2) i Direktive (EU) 2015/2366(3) kako bi se moglo utvrditi kada se određena platna usluga može kvalificirati kao
„usluga izravnog terećenja”.
2.        U sporu u glavnom postupku potrebno je razlučiti pruža li pružatelj platnih usluga (u daljnjem tekstu: PPU) uslugu izravnog terećenja, za što načelno nema
odobrenje nadzornog tijela, ili, suprotno tomu, „uslugu prihvaćanja platnih transakcija” ili
„uslugu iniciranja plaćanja”.
I.      Pravni okvir
A.      Pravo Unije
1.      DPU2
3.        Članak 4. sadržava definicije:
„[...]
3.      ‚platna usluga’ znači bilo koja od poslovnih aktivnosti navedenih u Prilogu I.;
4.      ‚institucija za platni promet’ znači pravna osoba koja je dobila odobrenje u skladu s člankom 11. za pružanje i obavljanje platnih usluga širom Unije;
5.      ‚platna transakcija’ znači čin polaganja, prijenosa ili podizanja novčanih sredstava koji inicira platitelj ili primatelj plaćanja ili se inicira u ime platitelja, bez obzira na osnovne obveze između platitelja i primatelja plaćanja;
[...]
9.      ‚primatelj plaćanja’ znači fizička ili pravna osoba koja je predviđeni primatelj novčanih sredstava koja su predmet platne transakcije;
[...]
11.      ‚pružatelj platnih usluga’ znači tijelo iz članka 1. stavka 1. ili fizička ili pravna osoba kojoj je dopušteno izuzeće na temelju članka 32. ili 33.;
12.      ‚račun za plaćanje’ znači račun koji se vodi u ime jednog ili više korisnika platnih usluga, a koji se koristi za izvršenje platnih transakcija;
[...]
15.      ‚usluga iniciranja plaćanja’ znači usluga iniciranja naloga za plaćanje na zahtjev korisnika platnih usluga u odnosu na račun za plaćanje koji vodi drugi pružatelj platnih usluga;
[...]
23.      ‚izravno terećenje’ znači platna usluga za terećenje platiteljeva računa za plaćanje, pri čemu je platnu transakciju inicirao primatelj plaćanja na temelju suglasnosti koju je platitelj dao primatelju plaćanja, pružatelju platnih usluga primatelja plaćanja ili platiteljevu vlastitom pružatelju platnih usluga;
[...]
44.      ‚prihvaćanje platnih transakcija’ znači platna usluga koju omogućuje pružatelj platnih usluga ugovarajući s primateljem plaćanja prihvaćanje i obradu primateljevih platnih transakcija što dovodi do prijenosa novčanih sredstava primatelju plaćanja;
[...]”
4.        U Prilogu I.
su, među djelatnostima obuhvaćenima platnim uslugama navedenima u članku 4. točki 3., navedene i sljedeće:
„[...]
3.      Izvršenje platnih transakcija, uključujući prijenos novčanih sredstava na račun za plaćanje kod pružatelja platnih usluga korisnika ili kod drugog pružatelja platnih usluga
(a)      izvršenje izravnih terećenja uključujući jednokratna izravna terećenja;
(b)      izvršenje platnih transakcija putem platnih kartica ili sličnih uređaja;
(c)      izvršenje kreditnih transfera, uključujući trajne naloge.
4.      Izvršenje platnih transakcija kod kojih su novčana sredstva pokrivena kreditnom linijom za korisnika platnih usluga:
(a)      izvršenje izravnih terećenja uključujući jednokratna izravna terećenja;
(b)      izvršenje platnih transakcija putem platnih kartica ili sličnih uređaja;
(c)      izvršenje kreditnih transfera, uključujući trajne naloge.
5.      Izdavanje platnih instrumenata i/ili prihvaćanje platnih transakcija.
[...]
7.      Usluge iniciranja plaćanja.
[...]”
5.        Člankom 81. stavkom 3. određuje se:
„[...] U slučajevima kada platnu transakciju inicira primatelj plaćanja ili se transakcija inicira preko njega, pružatelj platnih usluga primatelja plaćanja osigurava da primatelj plaćanja primi puni iznos platne transakcije.”
6.        U članku 83. stavku 3. predviđeno je:
„Države članice zahtijevaju da pružatelj platnih usluga primatelja plaćanja proslijedi nalog za plaćanje koji je inicirao primatelj plaćanja ili je iniciran preko primatelja plaćanja pružatelju platnih usluga platitelja u roku dogovorenom između primatelja plaćanja i pružatelja platnih usluga, omogućujući namiru, u slučaju izravnog terećenja, na dogovoreni dan dospijeća.”
2.      Uredba br. 260/2012
7.        U skladu s člankom 1. stavkom 1. te uredbe, njome se „propisuju [...] pravila o transakcijama kreditnog transfera i izravnog terećenja u eurima unutar Unije kada se i platiteljev pružatelj platnih usluga i pružatelj usluga primatelja plaćanja nalaze u Uniji, odnosno kada se jedini pružatelj platnih usluga (PPU) koji sudjeluje u platnoj transakciji nalazi u Uniji”.
8.        Članak 2. sadržava sljedeće definicije:
„[...]
(2)      ‚izravno terećenje’ znači nacionalna ili prekogranična platna usluga za terećenje platiteljevog računa za plaćanje, kada platnu transakciju inicira primatelj plaćanja na osnovi suglasnosti platitelja;
(3)      ‚platitelj’ znači fizička ili pravna osoba koja ima račun za plaćanje i koja da suglasnost za izvršenje nalog[a] za plaćanje s tog računa ili, ako platiteljev račun za plaćanje ne postoji, fizička ili pravna osoba koja daje nalog za plaćanje u korist računa za plaćanje primatelja plaćanja;
(4)      ‚primatelj plaćanja’ znači fizička ili pravna osoba koja ima račun za plaćanje i za koju su namijenjena novčana sredstva koja su predmet platne transakcije;
[...]
(11)      ‚nalog za plaćanje’ znači instrukcija koju platitelj ili primatelj plaćanja podnosi svom PPU-u, a kojom se traži izvršenje platne transakcije;
[...]
(20)      ‚naplata’ znači dio transakcije izravnog terećenja koji započinje njenim iniciranjem od strane primatelja plaćanja sve do njenog završetka u obliku uobičajenog terećenja platiteljevog računa za plaćanje;
(21)      ‚ovlaštenje’ znači izražavanje suglasnosti i davanje odobrenja koje platitelj daje primatelju plaćanja i (izravno, ili neizravno preko primatelja plaćanja) platiteljevom PPU-u, kako bi se primatelju plaćanja omogućilo iniciranje naplate za terećenje platiteljevog naznačenog računa za plaćanje i kako bi se omogućilo da platiteljev PPU postupi prema takvim instrukcijama;
[...]”
9.        Člankom 5. stavkom 3. predviđa se:
„3.      Pružatelji platnih usluga izvršavaju izravna terećenja prema sljedećim uvjetima, podložno svim obvezama propisanima nacionalnim pravom za provedbu Direktive 95/46/EZ:
(a)      PPU primatelja plaćanja mora osigurati da:
i.      primatelj plaćanja dostavi elemente podataka navedene u točki (3)(a) Priloga s prvim izravnim terećenjem i jednokratnim izravnim terećenjem, te sa svakom sljedećom platnom transakcijom;
ii.      platitelj dâ suglasnost i primatelju plaćanja i platiteljevom PPU-u (izravno, ili neizravno preko primatelja plaćanja), da se ovlaštenja, zajedno s naknadnim izmjenama ili poništenjem, pohrane od strane primatelja plaćanja ili treće stranke u ime primatelja plaćanja, te da primatelj plaćanja bude obaviješten o toj obvezi od strane PPU-a u skladu s člancima 41. i 42. Direktive 2007/64/EZ;
[...]”
B.      Litavsko pravo
10.      DPU2
je u litavsko pravo prenesen, među ostalim, Zakonom o plaćanjima(4) i Zakonom o institucijama za platni promet(5).
1.      Zakon o plaćanjima
11.      Članak 2.
sadržava definicije slične onima sadržanima u
DPU2.
12.      Člankom 5.
određeno je da se platne usluge sastoje u platnim transakcijama kao što su, među ostalim,
izvršenje izravnih terećenja, uključujući jednokratna izravna terećenja.
13.      U skladu s člankom 6. stavkom 3., institucije za platni promet smatraju se PPU-ovima.
2.      Zakon o institucijama za platni promet
14.      U skladu s člankom 2. stavkom 5., institucija za platni promet je pravna osoba kojoj je izdano odobrenje za instituciju za platni promet ili odobrenje za instituciju za platni promet koja pruža samo uslugu pružanja informacija o računu ili odobrenje za instituciju za platni promet za ograničene djelatnosti.
15.      Članak 4. stavak 1. predviđa da institucija za platni promet može pružati samo platne usluge koje su navedene u odobrenju koje je izdalo nadzorno tijelo.
II.    Činjenice, spor i prethodna pitanja
16.      Alternative Payments UAB je društvo kojem je
vijeće
Lietuvos Bankasa (Litavska narodna banka) 16. rujna 2014. izdalo odobrenje na temelju kojeg je ono bilo ovlašteno pružati dvije vrste platnih usluga: uslugu prihvaćanja platnih transakcija
i uslugu novčane pošiljke.
17.      Alternative Payments se 2017. pridružio platnom sustavu CENTROlink unutar Jedinstvenog područja plaćanja u eurima (SEPA)(6) za izravna terećenja.
18.      Dana 26. kolovoza 2022.
Litavska narodna banka
opozvala je(7) odobrenje izdano društvu Alternative Payments utvrdivši da je ono počinilo deset povreda. Zahtjev za prethodnu odluku odnosi se samo na petu od tih povreda, to jest činjenicu da je društvo Alternative Payments pružalo usluge izravnog terećenja a da za to nije imalo potrebno odobrenje.
19.      U točki 5. pobijane odluke navedeno je:
–        Alternative Payments ima odobrenje za rad kao institucija za platni promet koja pruža platne usluge kao što su izdavanje platnih instrumenata ili prihvaćanje platnih transakcija (članak 5. stavak 5. Zakona o plaćanjima).
–        Međutim, Alternative Payments je izvršavao i izravna terećenja (članak 5. stavak 3. Zakona o plaćanjima) jer je otvarao
račune za plaćanje
za sve klijente u formatu IBAN (8) te je izdavao
identifikacijski kôd
za svakoga klijenta.
–        Alternative Payments prenosi novčana sredstva na
platiteljev račun za plaćanje
kada je primatelj plaćanja (trgovac, u svojstvu klijenta Alternative Paymentsa) kojemu je
platitelj dao suglasnost za taj prijenos inicirao platnu transakciju.
–        Alternative Payments je prenosio iznos
naplaćen s
platiteljeva računa za plaćanje
na
račun za plaćanje
primatelja plaćanja
koji je to društvo otvorilo u formatu
IBAN u platnom sustavu
CENTROlink. Zatim su se novčana sredstva različitim tempom prenosila
na račune za plaćanje
koje su naznačili klijenti
društva Alternative Payments koji su bili otvoreni u drugim PPU-ovima.
20.      Alternative Payments je od
Vilniaus apygardos administracinis teismasa (Okružni upravni sud u Vilniusu, Litva; od 1. siječnja 2024., Okružni upravni sud) zahtijevao poništenje pobijane odluke.
21.      Prvostupanjski sud je presudom od 14. rujna 2023. odbio tužbu. Osobito je utvrdio da su počinjene povrede navedene u pobijanoj odluci i da je društvo Alternative Payments, koje ima odobrenje za pružanje drugih platnih usluga, neopravdano pružalo usluge izravnog terećenja.
22.      Društvo Alternative Payments je od
Lietuvos vyriausiasis administracinis teismasa (Vrhovni upravni sud Litve) zahtijevalo ukidanje prvostupanjske presude i poništenje pobijane odluke.
U skladu s odlukom kojom se upućuje zahtjev za prethodnu odluku(9) u svojoj je žalbi navelo:
–        Prvostupanjski sud je pogriješio kada je utvrdio da je društvo Alternative Payments pružalo uslugu izravnog terećenja i kada je smatrao da temeljni kriterij za određivanje toga je li pružena usluga izravno terećenje nije otvaranje računâ za plaćanje za poslovne klijente tog društva, nego to tko inicira platnu transakciju.
–        Društvo Alternative Payments za trgovce ne otvara ni ne nadzire račune za plaćanje, a to je glavno obilježje usluge izravnog plaćanja, niti obavlja transakcije izravnog terećenja kao što ih obavlja platiteljev PPU.
–        Europsko platno vijeće(10) odobrilo je 2017. zahtjev društva Alternative Payments za pridruživanje sustavu izravnog terećenja SEPA i sustavu kreditnih transfera SEPA.
Taj podatak potvrđuje da je izravno terećenje SEPA puko tehničko rješenje koje je nužno kako bi društvo Alternative Payments pružalo obrade (prihvaćanja transakcija) plaćanja.
–        Usluge koje je pružalo društvo Alternative Payments u skladu su s njegovim odobrenjem, kako to potvrđuje Sporazum o dostupnom imatelju BIC-a, na temelju kojeg
je Litavska narodna banka
ovlastila društvo Alternative Payments da podnosi platne naloge i prima uplate iz
platnog sustava za mala plaćanja SEPA-MMS.
23.      U svojem odgovoru na žalbu Litavska narodna banka
zahtijevala je odbijanje te žalbe i potvrdu prvostupanjske presude.
24.      U tom je kontekstu Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Vrhovni upravni sud Litve) uputio Sudu sljedeća prethodna pitanja:
„1.      Treba li članak 2. točku 2. Uredbe [br. 260/2012] kao i članak 4. točku 23. Direktive [DPU2] te točku 3. podtočku (a) i točku 4. podtočku (a) njezina
Priloga I. tumačiti na način da [PPU-om] izravnog terećenja treba smatrati samo platiteljeva pružatelja platnih usluga ili tu uslugu pruža i platiteljev [PPU] i [PPU] primatelja plaćanja?
2.      Treba li članak 2. točku 2. Uredbe [br. 260/2012], kao i članak 4. točku 23. [DPU2] te točku 3. podtočku (a) i točku 4. podtočku (a) Priloga I. toj direktivi, u okolnostima kao što su one u glavnom postupku, tumačiti na način da institucija za platni promet – kao [PPU] primatelja plaćanja, koja prosljeđuje instrukcije za izravno terećenje, ali sama
izravno ne izvršava transakcije terećenja, nego naplaćuje novčana sredstva uz prethodnu suglasnost koju platitelji daju klijentima (primateljima plaćanja) i stavlja ih na račune s ograničenom funkcionalnosti – pruža uslugu izravnog terećenja?
3.      Ako je odgovor na prvo pitanje da se [PPU-a] primatelja plaćanja ne smatra pružateljem usluge izravnog terećenja i ako je odgovor na drugo pitanje niječan, treba li članak 4. točku 44. [DPU2] te točku 5. Priloga I. toj direktivi, u okolnostima kao što su one u glavnom postupku, tumačiti na način da institucija za platni promet – kao [PPU] primatelja plaćanja, koja prosljeđuje instrukcije za izravno terećenje, ali sama izravno ne izvršava transakcije terećenja, nego naplaćuje novčana sredstva uz prethodnu suglasnost koju platitelji daju klijentima (primateljima plaćanja) i zatim ta sredstva prenosi na račune klijenata koje vode drugi [PPU-ovi] – pruža uslugu obrade platne transakcije?
4.      Ako je odgovor na treće pitanje niječan, treba li članak 4. točku 15. [DPU2] i točku 7. Priloga I. toj direktivi, u okolnostima kao što su one u glavnom postupku, tumačiti na način da treba smatrati da institucija za platni promet – kao [PPU] primatelja plaćanja, koja inicira uslugu izravnog terećenja na temelju instrukcije primatelja plaćanja, ali sama ne izvršava transakcije izravnog terećenja, nego naplaćuje novčana sredstva uz prethodnu suglasnost koju platitelji daju klijentima (primateljima plaćanja) – pruža uslugu iniciranja plaćanja?”
III. Postupak pred Sudom
25.      Tajništvo Suda zaprimilo je zahtjev za prethodnu odluku 10. travnja 2025.
26.      Pisana očitovanja podnijeli su Alternative Payments, češka, talijanska i litavska vlada te Europska komisija.
27.      Sud je odlučio da nije potrebno održati raspravu.
IV.    Ocjena
A.      Uvodna razmatranja
28.      Za potrebe određivanja vrste platnih usluga koje pruža društvo Alternative Payments relevantne su činjenice koje sud koji je uputio zahtjev
smatra dokazanima i koje je naveo u točkama 13.1 do 13.6 odluke kojom se upućuje zahtjev za prethodnu odluku
na sljedeći način:
–        „U [društvu Alternative Payments] svaki klijent (trgovac) ima otvoren račun u formatu IBAN te mu se dodjeljuje identifikacijski kôd, iako je funkcionalnost tih računa ograničena i klijenti (trgovci) im nemaju pristup, ne mogu inicirati plaćanja itd.”
–        „Platitelj (kupac) je dao suglasnost klijentu [društva Alternative Payments] (trgovac, primatelj novčanih sredstava) da tereti novčana sredstva na njegovu računu.”
–        „Klijent [društva Alternative Payments] (trgovac), koji je krajnji primatelj novčanih sredstava, inicira terećenje platiteljeva (kupčeva) računa.”
–        „[Alternative Payments]
naloge za izravno terećenje svojih klijenata (trgovaca, primatelja novčanih sredstava) zadaje u shemi
izravnog terećenja SEPA, pri čemu se koristi uslugama platnog sustava CENTROlink te se na temelju tih naloga novčana sredstva naplaćuju uz prethodnu suglasnost koju platitelji daju klijentima (trgovcima, primateljima novčanih
sredstava) za periodično terećenje novčanih sredstava na njihovim računima za plaćanje. Terećenje platiteljeva računa obavlja platiteljev [PPU] koji otvara i vodi njegov
račun za plaćanje.”
–        „Naplaćena novčana sredstva prenose se na ograničene račune koji su za klijente (trgovce, primatelje sredstava) otvoreni u sustavu [društva Alternative Payments].
[Alternative Payments] ta sredstva zatim prenosi na račune za plaćanje koje su naznačili klijenti (trgovci, primatelji novčanih
sredstava)
koji su otvoreni u drugim [PPU-ovima].”
–        „U skladu s općim uvjetima poslovanja [društva Alternative Payments], ono svojim klijentima pruža uslugu naplate izravnih terećenja SEPA te im pomaže u naplati i obradi drugim sredstvima plaćanja robe i usluga koja su izvršili potrošači [...]. Klijent [društva Alternative Payments] mora od svojeg korisnika
(dužnika) zaprimiti nalog za izravno terećenje SEPA. Korisnik može od svojeg [PPU-a] zahtijevati povrat novčanih sredstava naplaćenih izravnim terećenjem SEPA u osam tjedana nakon naplate i [društvo Alternative Payments] ne može odbiti prihvat povrata [...].”
B.      Prvo prethodno pitanje
29.      Sud koji je uputio zahtjev
želi doznati treba li članak 2. točku 2. Uredbe br. 260/2012 i članak 4. točku 23., u vezi s točkom 3. podtočkom (a) i točkom 4. podtočkom (a) Priloga I. DPU2,
„tumačiti na način [...] da [PPU-om] izravnog terećenja treba smatrati samo platiteljeva pružatelja platnih usluga ili tu uslugu pruža i platiteljev [PPU] i [PPU] primatelja plaćanja”.
30.      U Prilogu I. DPU2 navedene su platne usluge na koje se odnosi članak 4. točka 3. te direktive. U točki 3.
podtočki (a) tog priloga navedeno je „izvršenje platnih transakcija, uključujući prijenos novčanih sredstava na račun za plaćanje kod [PPU-a] korisnika ili kod drugog [PPU-a]”
i, konkretnije, „izvršenje izravnih terećenja uključujući jednokratna izravna terećenja”(11).
31.      Sud je usvojio široku definiciju pojma izravnog terećenja iz Direktive 2007/64/EZ(12), sličanog pojmu iz
DPU2. Osobito je smatrao:
–        pojam
„platne usluge”
primjenjuje se na izvršenje
izravnih terećenja koja je inicirao
primatelj plaćanja
na račun koji nije njegov, čak i u nedostatku bilo kakve osnovne obveze između platitelja i primatelja plaćanja, kada
je platitelj, vlasnik
terećenog računa za plaćanje
dao svoju suglasnost za takva terećenja(13);
–        platna usluga je i obavljanje izravnih terećenja koje je inicirao
primatelj plaćanja
na
račun za plaćanje
koji nije njegov i za koja vlasnik računa na kojem su izvršena terećenja za njih nije dao suglasnost(14).
32.      Radi boljeg razumijevanja spora valja iznijeti bitne značajke te usluge kako bi se odgovorilo na pitanje sudjeluju li u njezinoj provedbi samo jedan ili oba sporna PPU-a.
1.      Izravno terećenje
33.      Platnim uslugama iz
DPU2
obuhvaćene su i transakcije koje se uobičajeno povezuju s vođenjem računa za plaćanje, kao što su
obavljanje kreditnih transfera i izravna terećenja. Obje vrste usluga su temeljne platne usluge koje se obavljaju u okviru SEPA-e, a koje se navode u Uredbi
br. 260/2012.
34.      U okviru izravnog terećenja platitelj i imatelj računa (onaj koji plaća) odobrava drugoj osobi (primatelju plaćanja, vjerovniku
onoga koji plaća) da izvrši naplatu s
računa za plaćanje
samog
platitelja.
35.      Transakcije u okviru izravnog terećenja vrlo su česte platne usluge. Klasičan primjer je
trajni nalog na bankovnom računu
za račune za opskrbu vodom, strujom, pružanje telefonskih ili internetskih usluga koje su često trajna izravna terećenja. Postoje i jednokratne ili povremene usluge izravnog terećenja (na primjer, trajni nalog u pogledu dugova Poreznoj upravi).
36.      U izravnom terećenju:
(a) transakciju inicira
primatelj plaćanja
a da pritom platitelj izravno ne sudjeluje u njoj, iako je potonji
(platitelj) preko naloga(15) morao dati prethodnu suglasnost i (b) usluga se temelji na bankovnom računu.
37.      Izravna terećenja
u okviru SEPA-e javljaju se u dva oblika: osnovnom (CORE) i onome koji postoji isključivo između poduzeća,
osoba koje obavljaju samostalnu djelatnost i trgovaca (B2B). PPU-ovi koji nude uslugu izravnih terećenja moraju obvezno pristupiti sustavu CORE, dok je opcija B2B dobrovoljna.
38.      Istaknute značajke izravnih terećenja su sljedeće(16):
–        Vlasnik
računa koji će se teretiti
mora prethodno dati svoju suglasnost za to da se plaćanja izvršavaju
s tog računa. Suglasnost se odražava u nalogu koji sadržava podatke potrebne kako bi vjerovnik pokrenuo izravno terećenje.
–        Nalog je sredstvo kojim dužnik: (a) omogućuje vjerovniku da inicira naplate
terećenjem njegova računa; i (b) odobrava svojoj instituciji za platni promet da se s njegova računa naplate nalozi za terećenje koje je dostavio vjerovnikov PPU.
–        Vjerovnik
mora voditi računa o nalogu, njegovim eventualnim izmjenama ili otkazivanju.
–        Nalog za izravno terećenje dostavlja se prije
datuma njegove naplate, koji nastupa kada dužnik mora ispuniti svoju obvezu plaćanja. Rok se mijenja ovisno o tome je li riječ o jednokratnoj transakciji, prvom u nizu trajnih naloga ili nalogu unutar niza trajnih naloga.
–        Vjerovnikov jedinstveni identifikator i upućivanje na nalog su obavezni. Oboje identificiraju vjerovnika i terećenja koja je on zadao. U pogledu trajnih naloga moraju ostati isti.
–        IBAN se upotrebljava kao identifikator dužnikova računa.
–        BIC označava
dužnikovu financijsku instituciju.
–        Predviđeni su najduži rokovi povrata, na zahtjev dužnika, koji su duži kad je riječ o neodobrenim plaćanjima.
2.      Sudionici u sklopu usluge izravnog terećenja
39.      I
DPU2 (članak 4. točka 23.) i Uredba br. 260/2012 (članak 2. točka 2.) definiraju izravno terećenje na navedeni način(17).
40.      Obje definicije, koje su gotovo istovjetne, utvrđuju da u okviru izravnog terećenja: (a) izvršava
se terećenje
platiteljeva računa za plaćanje; (b) platnu transakciju inicira
primatelj plaćanja (vjerovnik plaćanja); i
(c) platitelj je prethodno dao svoju suglasnost primatelju plaćanja, PPU-u primatelja plaćanja ili PPU-u samog platitelja.
41.      Međutim, u tim definicijama izričito nije određen
PPU ili PPU-ovi koje valja smatrati pružateljima platne usluge izravnog terećenja(18).
42.      Društvo Alternative Payments iz tih definiranja zaključuje da samo
PPU
platitelja pruža platnu uslugu izravnog terećenja(19). Prema njegovu mišljenju:
–        Izravno terećenje zahtijeva naplatu sredstava s platiteljeva računa, što može učiniti samo njegov PPU, koji vodi taj
račun za plaćanje. PPU
primatelja plaćanja
ne može zadirati u
platiteljev račun za plaćanje
te tek puko tehnički intervenira kako bi se osigurala naplata sredstava.
–        Kada je ista
institucija istodobno
PPU
primatelja plaćanja
i platitelja, PPU primatelja plaćanja pruža samo platnu uslugu izravnog terećenja.
43.      Ipak, razumijem da u pružanju usluge izravnog terećenja sudjeluju kako PPU
platitelja (dužnika) tako i
PPU
primatelja plaćanja (vjerovnika). Svoje stajalište temeljim na četiri razloga.
44.      Kao prvo, pojam
„nalog” iz članka 2. točke 21. Uredbe
br. 260/2012, u dijelu u kojem je on izraz suglasnosti i odobrenja koje je platitelj dao
primatelju plaćanja
i (izravno ili neizravno preko
primatelja plaćanja) platiteljevu PPU-u, podrazumijeva djelovanje dvaju
PPU-ova
u pravnom odnosu koji je predmet izravnog terećenja.
45.      U ovoj transakciji se
primatelju plaćanja omogućuje da preko svojeg PPU-a dâ uputu za plaćanje
platiteljevu PPU-u kako bi taj PPU
izvršio uplatu terećenjem novčanih sredstava na platiteljevu računu. S te točke gledišta PPU-ovi platitelja i primatelja plaćanja zajedno pružaju uslugu izravnog terećenja.
46.      Kao drugo, članak 81. stavak 3. i članak 83. stavak 3.
DPU2, koje sam već naveo(20), nameću konkretne obveze:
–        platiteljevu PPU-u, koji mora osigurati da „[...] primatelj plaćanja primi puni iznos platne transakcije koju je inicirao platitelj”;
–        PPU-u primatelja plaćanja koji, „u slučajevima kada platnu transakciju inicira primatelj plaćanja ili se transakcija inicira preko njega, [...]
osigurava da primatelj plaćanja primi puni iznos platne transakcije” (članak 81. stavak 3.);
–        PPU-u primatelja plaćanja koji mora zadati nalog za plaćanje koji je primatelj plaćanja
inicirao platiteljevu PPU-u
u dogovorenim rokovima (članak 83. stavak 3.).
47.      Ponavljam da te dvije odredbe nameću posebne obveze
PPU-u primatelja plaćanja
radi pravilnog izvršenja izravnog terećenja.
Stoga DPU2
pretpostavlja da, osim platiteljeva PPU-a, i PPU
primatelja plaćanja
mora sudjelovati u usluzi izravnog terećenja. Sudjelovanje
PPU-a
primatelja plaćanja
nije puko tehničko postupanje kako bi novčana sredstva sjela na
račun za plaćanje
primatelja plaćanja.
48.      Kao treće, sudjelovanje
platitelja, njegova
PPU-a, primatelja plaćanja
i njegova
PPU-a u izravnom terećenju proizlazi i iz poglavlja 7.
Priručnika o osnovnoj shemi(21) izravnog terećenja SEPA (u daljnjem tekstu: Priručnik)(22),
koji je odobrilo Europsko platno vijeće.
49.      Priručnik definira transakciju izravnog terećenja kao „postupak izvršenja plaćanja izravnim terećenjem od naplate koju je inicirao vjerovnik do njezine konačnosti, što je uobičajeno izvršenje [novčana sredstva sjedaju na račun za plaćanje
primatelja plaćanja] ili odbijanje, vraćanje ili povrat naplate, [nakon primitka upute od
platitelja da mu se vrate novčana sredstva koja mu se duguju]”(23).
50.      Iz opisa prirode izravnih terećenja SEPA sadržanog u
Priručniku(24) proizlazi da:
–        Izravno terećenje SEPA je platni instrument uređen Priručnikom na temelju kojeg se obavljaju naplate u eurima na čitavom SEPA području s računa koji su naznačeni za prihvat naplata.
–        Transakcije za naplatu novčanih sredstava dužniku koji ima račun u svojem PPU-u inicira
vjerovnik
preko svojeg
PPU-a, u skladu sa sporazumom između dužnika i vjerovnika. Taj se sporazum temelji na suglasnosti za PPU-ove
vjerovnika i
dužnika, koju je dužnik dao vjerovniku za izravno terećenje svojeg
računa, koja se zove nalog.
–        I
dužnik i vjerovnik moraju biti vlasnici računa pri
PPU-u koji je u sustavu SEPA.
–        Naplate koje se izvršavaju
na temelju
Priručnika transakcije su koje se razlikuju od temeljnog ugovora iz kojeg izviru(25).
51.      U okviru sustava SEPA izravno terećenje je složena platna transakcija
u kojoj sudjeluju i
PPU
platitelja i PPU
primatelja plaćanja.
52.      Ukratko, članak 2. točku 2. Uredbe br. 260/2012 i članak 4. točku 23. DPU2
treba tumačiti na način da uslugu izravnog terećenja pružaju i
PPU
platitelja i PPU
primatelja plaćanja.
C.      Drugo prethodno pitanje
53.      Svojim drugim pitanjem, koje je vrlo povezano s prvim,
sud koji je uputio zahtjev
želi doznati pruža li u okolnostima kao što su one u glavnom postupku PPU
primatelja plaćanja
uslugu izravnog terećenja.
54.      U tim okolnostima sud koji je uputio zahtjev u tekstu pitanja naglašava da PPU
primatelja plaćanja
„prosljeđuje instrukcije za izravno terećenje, ali sam izravno ne izvršava transakcije terećenja, nego naplaćuje novčana sredstva uz prethodnu suglasnost koju platitelji daju klijentima (primateljima plaćanja) i stavlja ih na račune s ograničenom funkcionalnosti”.
55.      Odredbe prava Unije čije se tumačenje traži iste su kao one navedene u prvom prethodnom pitanju.
56.      Odgovor na ovo pitanje zahtijeva uvid u učestalost transakcija društva Alternative Payments koja je opisana u odluci kojom se upućuje zahtjev za prethodnu odluku:
–        Platitelj (potrošač, kupac) daje svoju suglasnost nalogom trgovcu (primatelju plaćanja) da se naplati s njegova
računa za plaćanje.
–        Trgovac, klijent društva Aternative Payments, krajnji je korisnik novčanih sredstava te inicira izravno terećenje računa platitelja (kupac).
–        Društvo Alternative Payments prenosi upute svojih klijenata (trgovaca, primatelja plaćanja) u sustav izravnih terećenja SEPA korištenjem platnih usluga
CENTROlink, kojim upravlja
Litavska narodna banka. Izravna terećenja
temelje se na prethodnim suglasnostima (nalozima) koje platitelji daju svojim
trgovcima
da povremeno terete novčana sredstva na njihovim računima za plaćanje.
–        Terećenje novčanih sredstava na platiteljevu računu provodi platiteljev PPU koji navedeni račun otvara i vodi.
–        Naplaćena novčana sredstva prenose se na ograničene račune za plaćanje koji su za klijente (trgovce, primatelje plaćanja) otvoreni pri društvu Alternative Payments. Svaki klijent ima otvoren račun u formatu IBAN te mu je dodijeljen identifikacijski kôd, ali je funkcionalnost tih računa ograničena i klijenti (trgovci) im nemaju pristup i ne mogu inicirati plaćanja.
–        Novčana sredstva koja je naplatilo društvo Alternative Payments ono zatim prenosi na račune za plaćanje
koje su naznačili klijenti (trgovci, primatelji plaćanja) u drugim PPU-ovima.
57.      Na temelju ovih podataka od Suda se traži odgovor koji uzima u obzir posebne okolnosti ugovora koje je sklopilo društvo Alternative Payments i njegove odnose s nadležnim tijelima(26). Zadaća je pak suda koji je uputio zahtjev
ocijeniti te okolnosti i odnose.
58.      Sud može sudu koji je uputio zahtjev ponuditi neke upute kako bi mu olakšao tumačenje prava Unije a da ga pritom ne zamijeni u obavljanju njegovih vlastitih funkcija.
59.      Prije svega valja podsjetiti na to da, u skladu s odlukom
kojom se upućuje zahtjev za prethodnu odluku, društvo Alternative Payments „svojim klijentima pruža uslugu naplate izravnih terećenja SEPA”(27).
Teško prihvaćam da
se za PPU
koji posluje u sustavu izravnog terećenja SEPA može istodobno smatrati da nema nikakve poveznice s uslugom izravnog terećenja.
60.      Ako sam dobro razumio, društvo Alternative Payments sudjeluje u naplati izravnih terećenja
kojima potrošači plaćaju trgovcima. To društvo pruža uslugu trgovcima koji su s njime sklopili ugovore, a ta je usluga usmjerena na olakšavanje naplate njihovih izravnih terećenja. Centralizira obavljanje tih naplata, ali pritom trgovci nemaju pristup svojim računima u društvu Alternative Payments jer će novac primiti na račune za plaćanje
koje imaju kod svojih uobičajenih
PPU-ova.
61.      Sudjelovanje takve vrste dio je obavljanja platnih usluga izravnog terećenja
a da pritom ograničenja funkcionalnosti računa njihovih klijenata (trgovaca) nije prepreka za tu kvalifikaciju, kako ću izložiti u nastavku.
62.      Kao prvo, trgovci (klijenti društva Alternative Payments) u tom društvu imaju otvorene
račune za plaćanje
u formatu IBAN, čiji su
identifikacijski kôd i
funkcioniranje u platnom sustavu
CENTROlink slični onima iz bilo kojeg drugog PPU-a koji pruža „redovne” usluge izravnog terećenja.
63.      Kao drugo, društvo Alternative Payments mora poštovati članak 81. stavak 3.
DPU2, kao
PPU
primatelja plaćanja (trgovca). Mora jamčiti da će on primiti cjelokupni iznos platne transakcije i da će naplatiti odgovarajuća novčana sredstva. U svojem svojstvu
PPU-a primatelja plaćanja mora zadati nalog za plaćanje
PPU-u
platitelja (potrošača) „[...] u roku dogovorenom između primatelja plaćanja [PPU-a], omogućujući namiru, u slučaju izravnog terećenja, na dogovoreni dan dospijeća” (članak 83. stavak 3.
DPU2).
64.      Kao treće, društvo Alternative Payments mora prihvatiti novčana
sredstva naplaćena izravnim terećenjem SEPA i ne može im se protiviti
ako to zahtijeva
platiteljev PPU
unutar osam tjedana nakon naplate novčanih sredstava.
65.      To što
primatelji plaćanja nemaju pristup računima otvorenima u društvu Alternative Payments, s ograničenom funkcionalnošću, nije prepreka tomu da postupanje tog društva omogući primateljima plaćanja da prime uplatu preko izravnog terećenja SEPA i omogući prijenos tih novčanih sredstava od platitelja do primatelja plaćanja izravnim terećenjem, koje može biti jednokratno ili trajno.
66.      To opisano postupanje društva Alternative Payments naglašava da ono sudjeluje kao pružatelj usluge izravnog terećenja, za što treba imati obvezno upravno odobrenje.
67.      Društvo Alternative Payments u svoju obranu ističe
da ono samo
„šalje naloge za izrvano terećenje bankarskim sustavima koji ih izvršavaju”(28).
Međutim, kako jednoglasno tvrde Komisija(29) te češka, talijanska i litavska vlada(30), funkcije koje obavljaju oba
PPU-a (onaj primatelja plaćanja i onaj platitelja) u okviru usluga izravnog terećenja mogu se razlikovati a pritom zato ne biti nepovezane sa spornom metodom plaćanja.
68.      Slažem se s litavskom vladom u tome da kada
PPU
šalje naloge za izravno terećenje, on obavlja funkcije nužne za pokretanje svih postupaka plaćanja izravnim terećenjem
u okviru sheme SEPA, neovisno o tome što sam taj
PPU
izravno ne tereti novčana sredstva(31).
69.      Ukratko, članak 2. točku 2. Uredbe br. 260/2012 i članak 4. točku 23. DPU2 te točku 3.
podtočku (a) i točku 4. podtočku (a) Priloga I. navedenoj direktivi treba tumačiti na način da uslugu izravnog terećenja pruža PPU primatelja plaćanja koji daje upute za izravno plaćanje, ali sam izravno ne izvršava
transakcije izravnog terećenja, nego naplaćuje
novčana
sredstava na temelju prethodnih suglasnosti platiteljâ danih klijentima (primateljima plaćanja) te ih stavlja na račune s ograničenom funkcionalnošću.
D.      Treće i četvrto prethodno pitanje
70.      Treće i četvrto prethodno pitanje postavljena su za slučaj da odgovor na prva dva pitanja bude niječan. Kako sam predložio Sudu da taj odgovor bude potvrdan, nije ih potrebno ispitati. Ipak ću to učiniti podredno.
71.      Tim dvama pitanjima sud koji je uputio zahtjev želi doznati pruža li u okolnostima kao što su one o kojima je riječ u glavnom postupku
PPU
primatelja plaćanja (to jest, društvo Alternative Payments):
–        „uslugu prihvaćanja platnih transakcija” (treće prethodno pitanje);
–        ako ne,
„uslugu iniciranja plaćanja” (četvrto prethodno pitanje).
1.      Usluga prihvaćanja platnih transakcija
72.      Članak 4. točka 44.
DPU2
definira uslugu „prihvaćanja platne transakcije” na gore naveden način(32).
Ta je usluga osim toga navedena kao jedna od platnih usluga obuhvaćenih Prilogom
I. točkom 5.
DPU2.
73.      Uslugom prihvaćanja platnih transakcija
PPU
pruža
alate potrebne da trgovac može ponuditi kartično plaćanje (kreditno i debitno) ili druge virtualne načine plaćanja(33).
74.      Temelj usluge prihvaćanja platnih transakcija je prethodni ugovor između onoga koji je predviđa (PPU) i njegova klijenta (trgovac, primatelj plaćanja). Obje strane ugovaraju da će
PPU
prihvatiti i provesti platne transakcije u korist primatelja plaćanja, „tako da dođe do prijenosa novčanih sredstava na primatelja plaćanja”. Stoga je to usluga pružena na strani primatelja platne usluge jer korisnik te platne usluge uvijek nastupa kao
primatelj plaćanja(34).
75.      Nije sporno da je društvo Alternative Payments ovlašteno pružati usluge prihvaćanja platnih transakcija. Kada bi bilo moguće sporne usluge u ovom postupku uvrstiti u tu kategoriju, one bi bile obuhvaćene odobrenjem koje ima to društvo.
76.      U skladu s odlukom kojom se upućuje zahtjev za prethodnu odluku problem jest „može li se izravno terećenje upotrijebiti kao tehničko rješenje za pružanje usluge obrade platne transakcije i može li se, u okolnostima kao što su one u glavnom postupku, u kojima institucija za platni promet prosljeđuje upute za izravno plaćanje i naplaćuje novčana sredstva, koja naknadno prenosi na račune klijenata koje vode drugi [PPU-ovi], smatrati da [d]ruštvo (institucija za platni promet) pruža uslugu prihvaćanja platnih transakcija”(35).
77.      Smatram da djelatnost opisana u odluci kojom se upućuje zahtjev za prethodnu odluku
nije obuhvaćena pojmom
usluge prihvaćanja platnih transakcija
o kojoj je riječ u
DPU2, iako bi se na prvi pogled moglo činiti suprotno.
78.      Kao prvo, izravno terećenje je platna usluga koja se razlikuje od prihvaćanja platnih transakcija i nije
izvedivo potonju pružati
upotrebom izravnih terećenja SEPA kao instrumenta. Izravna terećenja
nisu „tehničko rješenje”
za pružanje usluga prihvaćanja platnih transakcija. Kada bi bilo tako, PPU-ovi bi mogli izvršavati izravna terećenja
pod krinkom prihvaćanja platnih transakcija. Tako bi mogli izbjeći obvezu predviđenu člancima 76. i 77. DPU2
za paneuropsku shemu izravnih terećenja, koja je usporediva s
bezuvjetnim pravom na povrat odobrenih plaćanja(36) tijekom osmotjednog roka od datuma terećenja novčanih sredstava, koji osigurava visoku razinu zaštite potrošača u sustavu SEPA.
79.      Kao drugo,
usluga izravnog terećenja temelji se na postojanju naloga koji je dužnik dao u korist vjerovnika, a koji se proteže na obavljanje ponovljenih plaćanja. Suprotno tomu, kada je riječ o usluzi prihvaćanja platnih transakcija,
potrebna je posebna klijentova suglasnost za odobrenje svake pojedine platne transakcije, iako on ima sklopljen važeći ugovor sa svojim pružateljem usluge
prihvaćanja platnih transakcija.
80.      U skladu s njezinom definicijom
usluga prihvaćanja platnih transakcija se „[ugovara]” između trgovca (primatelja plaćanja) i njegova pružatelja
usluge prihvaćanja platnih transakcija tako da se za potonjeg odnos s dužnicima platitelja plaćanja ne temelji na nalogu kao što je onaj na temelju kojeg se izvršavaju izravna terećenja.
81.      Kao treće, društvo Alternative Payments upotrijebilo je instrument
izravnih terećenja SEPA za pružanje svoje usluge trgovcima, što pretpostavlja da je moralo poštovati uvjete i tehničke zahtjeve
koji su za te slučajeve utvrđeni u članku 5. stavcima 1. i 3. i u Prilogu točkama 1. i 3. Uredbi
br. 260/2012. Ti uvjeti i tehnički zahtjev razlikuju se od onih koji se primjenjuju na usluge prihvaćanja platnih transakcija.
82.      U konačnici, članak 4. točku 44.
DPU2
i točku 5. Priloga I. navedenoj direktivi treba tumačiti na način da ne pruža uslugu
prihvaćanja platnih transakcija
PPU
primatelja plaćanja (trgovca) koji prenosi upute za izravno terećenje, ali sam izravno ne izvršava transakcije izravnog terećenja, nego naplaćuje novčana sredstava na temelju prethodnih suglasnosti platiteljâ danih njegovim klijentima (trgovcima, primateljima plaćanja) te zatim prenosi navedena sredstva na račune njegovih klijenata otvorene u drugim PPU-ovima.
2.      Usluge iniciranja plaćanja
83.      Svojim četvrtim prethodnim pitanjem
sud koji je uputio zahtjev
otvara mogućnost toga da
društvo Alternative Payments pruža uslugu iniciranja plaćanja.
84.      Članak 4. točka 15. DPU 2 definira „uslugu iniciranja plaćanja” na gore opisan način(37).
Iniciranje plaćanja definira se kao platna usluga i u Prilogu
I. točki 7. DPU2.
85.      Usluge iniciranja plaćanja funkcioniraju na sljedeći način:
–        Potrošač koji želi od trgovca steći robu ili uslugu stavlja na raspolaganje
pružatelja usluge iniciranja plaćanja, koji koristi vlastito sučelje, sigurnosne vjerodajnice
računa za plaćanje
koji je sam potrošač otvorio kod svojeg redovnog
PPU-a (u pravilu
banka)(38).
–        Pružatelj usluge iniciranja plaćanja
obavještava
trgovčev PPU
da se trgovac priprema izvršiti plaćanje i potvrđuje trgovcu gotovo trenutačno
da je inicirana platna transakcija.
–        Nakon što kupac odobri transakciju, trgovac mu predaje robu ili pruža uslugu.
86.      Usluga iniciranja plaćanja
osobito je važna u kontekstu elektroničke trgovine jer daje potporu koja služi kao most
između internetske stranice poduzeća i online platforme korisnikova PPU-a, a ima za cilj iniciranje plaćanja preko interneta i olakšavanja prometa robe i usluga.
87.      Usluga iniciranja plaćanja
omogućuje onima koji nemaju kartice za plaćanje kupnju preko interneta,
za koju jedino moraju imati online
račun za plaćanje, što nije bilo izvedivo prije pojave tog novog načina plaćanja(39).
88.      Trideset prva uvodna izjava DPU2 pobliže određuje da, kada pruža isključivo usluge iniciranja plaćanja, pružatelj usluge iniciranja plaćanja ni u jednoj fazi platnog lanca ne drži novčana sredstva korisnika(40). Dodaje da bi, ako pružatelj usluge iniciranja plaćanja namjerava pružiti platne usluge u pogledu kojih posjeduje novčana sredstava korisnika, on trebao dobiti potpuno odobrenje za pružanje tih usluga.
89.      Članak 66. stavak 3. točka (a)
DPU2
navodi da pružatelj te usluge
„ne smije ni u jednom trenutku držati novčana sredstva platitelja radi pružanja usluge iniciranja plaćanja”.
90.      Iz informacija sadržanih u odluci kojom se upućuje zahtjev za prethodnu odluku proizlazi da društvo Alternative Payments drži novčana sredstva tijekom životnog ciklusa transakcije. Ta okolnost nije spojiva s obilježjima
usluge iniciranja plaćanja
na koje se odnosi članak 4. točka 15.
DPU2, u vezi s njegovim uvodnim izjavama, ni sa zabranom koju sadržava članak 66. stavak 3. točka (a) DPU2.
91.      Društvo Alternative Payments priznaje da njegova djelatnost ne ispunjava zahtjeve kako bi ju se kvalificiralo kao uslugu
iniciranja plaćanja(41).
92.      U konačnici, ne pruža uslugu iniciranja plaćanja, kako je definirana u članku 4. točki 15. DPU2 i točki 7. njegova Priloga I., PPU primatelja plaćanja (trgovca) koji prenosi upute za izravno terećenje, ali sam izravno ne izvršava transakcije izravnog terećenja,
nego naplaćuje sredstva na temelju prethodnih suglasnosti platiteljâ (potrošača) danih njegovim klijentima (trgovcima, primateljima plaćanja) te zatim prenosi navedena sredstva na račune njegovih klijenata otvorene u drugim PPU-ovima.
V.      Zaključak
93.      S obzirom na prethodno navedeno, predlažem Sudu da Lietuvos vyriausiasis administracinis teismasu (Vrhovni upravni sud Litve) odgovori na sljedeći način:
„1.      Članak 4. točku 23. te točku 3. podtočku (a) i točku 4. podtočku (a)
Priloga I.
Direktivi (EU) 2015/2366 Europskog parlamenta i Vijeća od 25. studenoga 2015. o platnim uslugama na unutarnjem tržištu, o izmjeni direktiva 2002/65/EZ, 2009/110/EZ i 2013/36/EU te Uredbe (EU) br. 1093/2010 i o stavljanju izvan snage Direktive 2007/64/EZ i članak 2. točku 2.
Uredbe br. 260/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 14. ožujka 2012. o utvrđivanju tehničkih i poslovnih zahtjeva za kreditne transfere i izravna terećenja u eurima i o izmjeni Uredbe (EZ) br. 924/2009
treba tumačiti na način da:
–        U usluzi izravnog terećenja sudjeluju i pružatelj platnih usluga platitelja i pružatelj platnih usluga primatelja plaćanja.
–        Pružatelj platnih usluga primatelja plaćanja koji daje upute za izravno plaćanje, ali sam izravno ne izvršava
transakcije izravnog terećenja nego naplaćuje sredstava na temelju prethodnih suglasnosti platiteljâ danih klijentima (primateljima plaćanja) te ih stavlja na račune s ograničenom funkcionalnošću, pruža uslugu izravnog terećenja.
2.      Članak 4. točku 44. i točku 5. Priloga I. Direktivi 2015/2366 treba tumačiti na način da ne pruža uslugu prihvaćanja platnih transakcija pružatelj platnih usluga primatelja plaćanja
koji prenosi upute za izravno terećenje, ali sam izravno ne izvršava transakcije izravnog terećenja,
nego naplaćuje sredstva na temelju prethodnih suglasnosti platiteljâ danih klijentima (primateljima plaćanja) te ih stavlja na račune s ograničenom funkcionalnošću.
3.      Članak 4. točku 15. i točku 7. Priloga I. Direktivi 2015/2366 treba tumačiti na način da
ne pruža uslugu iniciranja plaćanja pružatelj platnih usluga primatelja plaćanja koji prenosi upute za izravno terećenje, ali sam izravno ne izvršava transakcije izravnog terećenja,
nego naplaćuje sredstva na temelju prethodnih suglasnosti platiteljâ danih klijentima (primateljima plaćanja) te ih stavlja na račune s ograničenom funkcionalnošću.”
1      Izvorni jezik: španjolski
2      Uredba (EU) br. 260/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 14. ožujka 2012. o utvrđivanju tehničkih i poslovnih zahtjeva za kreditne transfere i izravna terećenja u eurima i o izmjeni Uredbe (EZ) br. 924/2009 (SL 2012., L 94, str. 22.)
(SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 10., svezak 5., str. 290.) Izmijenjena je Uredbom
(EU) 2024/886 Europskog parlamenta i Vijeća od 13. ožujka 2024.
o izmjeni uredaba (EU) br. 260/2012 i (EU) 2021/1230 i direktiva 98/26/EZ i (EU) 2015/2366 u pogledu instant kreditnih transfera u eurima (SL 2024./886, L). Uredba 2024/886 nije primjenjiva na ovaj spor
ratione temporis.
3      Direktiva (EU) 2015/2366 Europskog parlamenta i Vijeća od 25. studenoga 2015. o platnim uslugama na unutarnjem tržištu, o izmjeni direktiva 2002/65/EZ, 2009/110/EZ i 2013/36/EU te Uredbe (EU) br. 1093/2010 i o stavljanju izvan snage Direktive 2007/64/EZ (SL 2015., L 337, str. 35. i ispravak SL 2018., L 102, str. 97., u daljnjem tekstu: DPU2)
4      Lietuvos Respublikos mokėjimų įstatymas Nr. VIII-1370 (Zakon br. VIII-1370 Republike Litve o plaćanjima) od 28. listopada 1999. (u daljnjem tekstu: Zakon o plaćanjima)
5      Lietuvos Respublikos mokėjimo įstaigų įstatymas Nr. XI-549 (Zakon br. XI-549 Republike Litve o institucijama za platni promet) od 10. prosinca 2009. (u daljnjem tekstu: Zakon o institucijama za platni promet)
6      SEPA je engleska pokrata izraza
Single Euro Payment Area (jedinstveno područje plaćanja u eurima). SEPA jest područje u kojem građani, poduzeća i ostali gospodarski subjekti mogu uplaćivati i primati plaćanja u eurima u Europi, unutar i izvan državnih granica, pod jednakim uvjetima, pravima i obvezama, neovisno o svojoj
lokaciji. Predstavlja bitan element unutarnjeg platnog tržišta.
7      Riječ je o Odluci br. 03-126 vijeća Litavske narodne banke od 26. kolovoza 2022. o primjeni izvršne mjere
na društvo Alternative Payments (u daljnjem tekstu: pobijana odluka).
8      IBAN je međunarodni identifikacijski broj računa za plaćanje kojim se jednoznačno utvrđuje individualni račun za plaćanje u nekoj državi članici.
9      Točka 11. odluke kojom se upućuje zahtjev za prethodnu odluku
10      European Payments Council (Europsko platno vijeće) je koordinacijsko tijelo i
tijelo koje donosi odluke u europskom bankarskom sektoru kada je riječ o plaćanjima, a čiji je istaknuti cilj podržati i promicati osnivanje SEPA-e.
11      U točki 4. podtočki (a) Priloga I. navedeno je izvršenje platnih transakcija kod kojih su novčana sredstva pokrivena kreditnom linijom za korisnika platnih usluga. Jedna od tih transakcija je i izvršenje izravnih terećenja uključujući jednokratna izravna terećenja.
12      Direktiva 2007/64/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. studenoga 2007. o platnim uslugama na unutarnjem tržištu i o izmjeni direktiva 97/7/EZ, 2002/65/EZ, 2005/60/EZ i 2006/48/EZ te stavljanju izvan snage Direktive 97/5/EZ (SL 2007., L 319, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 10, svezak 2., str. 172.)
13      Presuda od 11. travnja 2019., Mediterranean Shipping Company (Portugal) –
Agentes de Navegação (C-295/18, EU:C:2019:320), t. 38.: „[...] izvršenje izravnog terećenja koje inicira primatelj plaćanja na računu koji nije njegov obuhvaćeno [je] pojmom ‚platne usluge’ iz članka 2. stavka 1. Direktive 2007/64, čak i u nedostatku bilo kakve osnovne obveze između platitelja i primatelja plaćanja kada je vlasnik računa za plaćanje koji se tereti pristao na takva izravna terećenja [...]”.
14      Presuda od 11. travnja 2019., Mediterranean Shipping Company (Portugal) –
Agentes de Navegação (C-295/18, EU:C:2019:320), t. 48.: „[...] članak 2. stavak 1. Direktive 2007/64 treba tumačiti na način da pojam ‚platne usluge’ u smislu te odredbe obuhvaća izvršenje izravnog terećenja koje je inicirao primatelj plaćanja na računu za plaćanje koji nije njegov i na koje vlasnik terećenog računa nije pristao”.
15      Nalog (koji se može nazvati i
trajni nalog) sadržava odobrenje koje je platitelj dao za to da se od određenog datuma mogu početi naplaćivati novčana sredstava s njegova računa.
16      Zahtjevi koji se primjenjuju na izravna terećenja SEPA utvrđeni su poglavito u članku 5. stavcima 1. i 3. i u Prilogu točkama 1. i 3.
Uredbi br. 260/2012. Njihove su značajke pobliže određene na stranici https://sepa.hr/upute-za-korisnike/sheme-za-sepa-izravno-terecenje.
17      Točke 3. i 4. ovog mišljenja
18      Vidjeti u tom smislu pisana očitovanja Komisije, t. 24. i
litavske vlade, t. 15.
19      U potporu svojoj tezi to društvo navodi, iako to smatram neutemeljenim, presudu od 22. veljače 2024., ABC Projektai (C-661/22, EU:C:2024:148), t. 39. U toj je točki samo navedeno da „[...] članak 4. točka 23. te direktive izričito predviđa izvršenje izravnih terećenja s računa za plaćanje koja je inicirao primatelj plaćanja na temelju suglasnosti koju mu je dao platitelj. Međutim, pravilno izvršenje takve platne transakcije pretpostavlja da novčana sredstva potrebna za tu transakciju budu unaprijed raspoloživa na računu za plaćanje platitelja”.
20      Točke 5. i 6. ovoga mišljenja
21      Sustav ili shema SEPA jest niz pravila, praksi i standarda dogovorenih na međubankovnoj razini kojima se nastoji postići interoperabilnost u pružanju i obradi platnih instrumenata SEPA-e.
22      European Payments Council: SEPA Direct Debit Core Scheme Rulebook, EPC016-06/ 2025, verzija 1.0, datum objave: 28.
studenoga 2024., datum stupanja na snagu: 5. listopada 2025., https://www.europeanpaymentscouncil.eu/sites/default/files/kb/file/2024-11/EPC016-06%202025%20SDD%20Core%20Rulebook%20version%201.0.pdf.
Priručnik
sadržava niz pravila, praksi i standarda za izvršenje plaćanja izravnog terećenja u eurima unutar SEPA-e od strane sudionika sheme. Cilj je omogućiti izravnu i potpuno elektroničku sveobuhvatnu obradu transakcija. Taj se cilj isto tako može primijeniti na različite postupke upravljanja iznimkama, kao što su odbijanja, povrati, poništenja i opozivi. Među sudionicima je dopuštena samo elektronička obrada informacija o trajnim nalozima. Dužnik
i
vjerovnik
mogu razmijeniti
trajni nalog
u papirnatom ili elektroničkom obliku.
23      Priručnik, str. 115.
24      Priručnik, str. 20.
25      O temeljnom ugovoru se sporazumijevaju
dužnik
i vjerovnik. Taj ugovor ne utječe na vjerovnikov
PPU
ni dužnikov
PPU
niti je za njih obvezujuć. Na njih se odnosi samo sporazum s njihovim klijentima o uvjetima pružanja usluga povezanih s izravnim terećenjem.
26      U svojim pisanim očitovanjima društvo Alternative Payments tvrdi da ga je Litavska narodna banka ovlastila da obavlja sporne usluge sve dok 2022. nije opozvala to odobrenje.
27      Točka 33., in fine, odluke kojom se upućuje zahtjev za prethodnu odluku. Slična tvrdnja nalazi se u točki 13.6 te odluke, koja je navedena u točki 28. ovog mišljenja.
28      Točka 4. pisanih očitovanja društva Alternative Payments. Ista tvrdnja ponavlja se u tom ili drukčijem obliku u drugim točkama njegovih očitovanja.
29      Točke 35. do 38. Komisijinih pisanih očitovanja
30      Točka 13.
pisanih očitovanja češke vlade; točke 24.
do 26.
pisanih očitovanja talijanske vlade i točke
22., 23. i 26.
do 34.
pisanih očitovanja litavske vlade.
31      Točka 26. pisanih očitovanja litavske vlade
32      Točka 3. ovoga mišljenja. Pojam
„adquisición (stjecanje)”
u ovom je kontekstu dvosmislen: strogo govoreći, platna transakcija se ne
stječe (to jest ne dobiva se, ne prima se vlasništvo). Čini mi se preciznijom terminologija njemačke verzije „Annahme und Abrechnung von Zahlungsvorgängen (Acquiring)”, što bi se moglo prevesti kao prihvat i
namira
platnih usluga.
33      Tipičan primjer usluge prihvata platnih transakcija su plaćanja kreditnom karticom, kako proizlazi iz desete uvodne izjave DPU2: „Ovom Direktivom uvodi se neutralna definicija prihvaćanja platnih transakcija kako bi se obuhvatili ne samo tradicionalni modeli prihvaćanja koji su strukturirani oko korištenja platnim karticama nego i različiti poslovni modeli, uključujući one modele u kojima je uključeno više od jednog prihvatitelja. To bi trebalo osigurati da trgovac primi istu zaštitu neovisno o upotrijebljenom platnom instrumentu ako je aktivnost ista kao prihvaćanje kartičnih transakcija. [...]”
34      Na strani pošiljatelja platne transakcije (na primjer kartične), u pravilu nalazimo drkačiju platnu uslugu, a to je usluga
„izdavanja platnih instrumenata”, koja je definirana člankom 4. točkom 45. DPU2
kao „platna usluga koju pruža pružatelj platnih usluga koji u ugovoru utvrđuje da će platitelju pružiti platni instrument za iniciranje i obradu platnih transakcija platitelja”.
35      Točka 40. odluke kojom se upućuje zahtjev za prethodnu odluku. Moje isticanje.
36      Tako ga definira sedamdeset šesta uvodna izjava
DPU2.
37      Točka 3. ovoga mišljenja
38      Potrošač daje svoju suglasnost za to da (vanjski) pružatelj usluge iniciranja plaćanja pristupi njegovu bankovnom računu kako bi inicirao plaćanje u njegovo ime.
39      Dvadeset deveta uvodna izjava
DPU2: „Uslugama iniciranja plaćanja omogućuje se pružatelju usluge iniciranja plaćanja da primatelju plaćanja pruži sigurnost da je plaćanje inicirano kako bi se potaknulo primatelja plaćanja da prenese robu ili ispostavi uslugu bez nepotrebne odgode. Takve usluge trgovcima i potrošačima nude jeftina rješenja te pružaju potrošačima mogućnost internetske kupnje čak i ako ne posjeduju platne kartice. [...]”
40      Upravo zbog te okolnosti se na pružatelje usluga iniciranja plaćanja, zbog toga što ne raspolažu novčanim sredstvima svojih klijenata, ne primjenjuju (stroži) zahtjevi koji se primjenjuju na gospodarske subjekte koji raspolažu tim sredstvima.
41      Točke 82. i 83. pisanih očitovanja društva Alternative Payments