Laikina versija
TEISINGUMO TEISMO (devintoji kolegija) SPRENDIMAS
2026 m. balandžio 16 d.(*)
„ Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Vartotojų apsauga – Direktyva 93/13/EEB – 7 straipsnio 1 dalis – Nesąžiningos sąlygos sutartyse su vartotojais – Sąlygos pripažinimo nesąžininga pasekmės – Sutarties negaliojimas – Ieškiniai dėl restitucijos – Verslininko ieškiniui nustatytas senaties terminas – Senaties termino nutraukimas – Vartotojo pripažinimas skolos kredito įstaigai – Veiksmingumo principas – Teisinio saugumo principas – Proporcingumo principas – Teisė kreiptis į teismą – Nepagrįstas praturtėjimas “
Byloje C‑901/24 (Falucka)(i)
dėl Sąd Okręgowy w Warszawie (Varšuvos apygardos teismas, Lenkija) 2024 m. gruodžio 16 d. nutartimi, kurią Teisingumo Teismas gavo 2024 m. gruodžio 22 d., pagal SESV 267 straipsnį pateikto prašymo priimti prejudicinį sprendimą byloje
mBank S.A.
prieš
TK,
DJ ir JJ
TEISINGUMO TEISMAS (devintoji kolegija),
kurį sudaro kolegijos pirmininkas M. Condinanzi, teisėjai R. Frendo (pranešėja) ir A. Kornezov,
generalinis advokatas R. Norkus,
kancleris A. Calot Escobar,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį,
išnagrinėjęs pastabas, pateiktas:
–        mBank S.A., atstovaujamo radca prawny A. Cudna-Wagner ir adwokat B. Miąskiewicz,
–        TK, DJ ir JJ, atstovaujamų radca prawny P. Wójcik,
–        Lenkijos vyriausybės, atstovaujamos B. Majczyna,
–        Portugalijos vyriausybės, atstovaujamos A. Pimenta ir A. Rodrigues,
–        Europos Komisijos, atstovaujamos P. Kienapfel ir A. Stobiecka-Kuik,
atsižvelgęs į sprendimą, priimtą susipažinus su generalinio advokato nuomone, nagrinėti bylą be išvados,
priima šį
Sprendimą
1        Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl 1993 m. balandžio 5 d. Tarybos direktyvos 93/13/EEB dėl nesąžiningų sąlygų sutartyse su vartotojais (OL L 95, 1993, p. 29; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 15 sk., 2 t., p. 288) 7 straipsnio 1 dalies, taip pat veiksmingumo, proporcingumo, teisinio saugumo principų ir teisės kreiptis į teismą išaiškinimo.
2        Prašymas pateiktas nagrinėjant ginčą tarp banko mBank S.A. ir trijų vartotojų TK, DJ ir JJ dėl skolos grąžinimo pripažinus hipoteka užtikrintos paskolos sutartį negaliojančia dėl joje esančių nesąžiningų sąlygų.
Teisinis pagrindas
Sąjungos teisė
3        Direktyvos 93/13 6 straipsnio 1 dalyje nustatyta:
„Valstybės narės nustato, kad nesąžiningos sąlygos naudojamos sutartyje, kurią pardavėjas ar tiekėjas sudaro su vartotoju taip, kaip numatyta jų nacionalinės teisės aktuose, nebūtų privalomos vartotojui, [Valstybės narės nustato, kad nesąžiningos sąlygos, naudojamos sutartyje, kurią verslininkas sudaro su vartotoju, pagal jų nacionalinės teisės aktus nebūtų privalomos vartotojui] ir kad sutartis ir toliau būtų šalims privaloma tomis sąlygomis, jei ji gali išlikti be nesąžiningų nuostatų.“
4        Šios direktyvos 7 straipsnio 1 dalyje nustatyta:
„Valstybės narės užtikrina, kad vartotojų ir konkurentų [konkuruojančių verslininkų] naudai egzistuotų pakankamos ir veiksmingos priemonės, užkertančios kelią nuolatiniam nesąžiningų sąlygų naudojimui sutartyse, pardavėjų ar tiekėjų [verslininkų] sudaromose su vartotojais.“
Lenkijos teisė
5        Ginčo pagrindinėje byloje aplinkybėms taikomos redakcijos 1964 m. balandžio 23 d.
Ustawa – Kodeks cywilny (Įstatymas dėl Civilinio kodekso, Dz. U. 2024, 1061 pozicija, toliau – Civilinis kodeksas) 58 straipsnio 1 dalyje nustatyta:
„Teisinis sandoris, kuris prieštarauja įstatymui arba kuriuo siekiama apeiti įstatymą, negalioja, išskyrus atvejus, kai taikytinoje nuostatoje numatomos kitokios pasekmės, visų pirma tai, kad negaliojančios sandorio sąlygos pakeičiamos atitinkamomis įstatymo nuostatomis.“
6        Šio kodekso 117 straipsnio 1 ir 21 dalyse nustatyta:
„1.      Išskyrus įstatyme numatytas išimtis, turtiniams reikalavimams taikomas senaties terminas.
<...>
21.      Suėjus senaties terminui reikalavimas vartotojui nebegali būti pareikštas.“
7        Minėto kodekso 1171 straipsnio 1 ir 2 dalyse nustatyta:
„1.      Išimtiniais atvejais teismas, įvertinęs šalių interesus, gali neatsižvelgti į vartotojui pareikšto ieškinio senaties termino pabaigą, jei to reikalauja teisingumas.
2.      Naudodamasis 1 dalyje nurodyta teise, teismas visų pirma turi atsižvelgti į:
1)      senaties termino trukmę;
2)      laikotarpio nuo senaties termino pabaigos iki ieškinio pareiškimo trukmę;
3)      aplinkybių, dėl kurių kreditorius nepareiškė reikalavimo, pobūdį, įskaitant skolininko elgesio poveikį kreditoriaus delsimui pareikšti reikalavimą.“
8        To paties kodekso 118 straipsnyje nustatyta:
„Jei specialioje nuostatoje nenumatyta kitaip, senaties terminas yra šešeri metai, o reikalavimams dėl periodinių mokėjimų ir reikalavimams, susijusiems su ūkine veikla – treji metai. Tačiau senaties terminas baigiasi paskutinę kalendorinių metų dieną, išskyrus atvejus, kai šis terminas yra trumpesnis nei dveji metai.“
9        Civilinio kodekso 120 straipsnio 1 dalyje numatyta:
„Senaties terminas pradedamas skaičiuoti nuo tos dienos, kai reikalavimas tapo vykdytinas. Jei reikalavimo vykdytinumas priklauso nuo konkrečių veiksmų, kurių turi imtis kreditorius, senaties terminas pradedamas skaičiuoti nuo tos dienos, kurią reikalavimas būtų tapęs vykdytinas, jei kreditorius būtų kuo greičiau ėmęsis veiksmų.“
10      Šio kodekso 123 straipsnio 1 dalies 1 ir 2 punktuose nustatyta:
„Senaties terminas nutrūksta:
1)      dėl bet kokių veiksmų teisme, kitoje institucijoje, paskirtoje nagrinėti bylas arba vykdyti tam tikro pobūdžio reikalavimus, arba arbitražo teisme, kurių imtasi tiesiogiai dėl reikalavimo pareiškimo, konstatavimo, patenkinimo ar užtikrinimo;
2)      kai skolininkas pripažįsta reikalavimą.“
11      Minėto kodekso 124 straipsnio 1 dalyje numatyta:
„Po kiekvieno nutraukimo senaties terminas pradedamas skaičiuoti iš naujo.“
12      To paties kodekso 3851 straipsnio 1 dalyje nustatyta:
„Vartotojui nėra privalomos su juo sudarytos sutarties sąlygos, dėl kurių nebuvo atskirai derėtasi, jei pagal šias sąlygas jo teisės ir pareigos nustatomos nusižengiant geriems papročiams ir šiurkščiai pažeidžiant jo interesus (neleistinos sutarties sąlygos). Tai netaikoma sąlygoms, kuriose apibrėžtos pagrindinės šalių prievolės, įskaitant kainą arba atlygį, jeigu jos suformuluotos nedviprasmiškai.“
13      Civilinio kodekso 405 straipsnyje numatyta:
„Asmuo, kuris be teisinio pagrindo gavo turtinės naudos kito asmens sąskaita, privalo tą naudą grąžinti natūra arba, jei tai neįmanoma, atlyginti jos vertę.“
14      Šio kodekso 410 straipsnio 1 ir 2 dalyse nustatyta:
„1.      Pirmesnių straipsnių nuostatos visų pirma taikomos nepagrįstai įvykdytai prievolei.
2.      Prievolė yra įvykdyta nepagrįstai, jeigu ją įvykdęs asmuo jokios prievolės apskritai neturėjo arba jos neturėjo asmeniui, kuriam ją įvykdė, arba jeigu išnyko prievolės vykdymo pagrindas, arba nebuvo pasiektas numatytas prievolės įvykdymo tikslas, arba jeigu teisinis sandoris, kuriuo buvo grindžiama prievolė, negaliojo ir po prievolės įvykdymo netapo galiojantis.“
Pagrindinė byla ir prejudicinis klausimas
15      2007 m.
mBank sudarė su TK, DJ ir JJ 1 958 800 Lenkijos zlotų (PLN) (apie 460 700 EUR) hipoteka užtikrintos paskolos, indeksuotos Šveicarijos frankais (CHF), sutartį; paskola buvo suteikta TK, o DJ ir JJ sutartinius įsipareigojimus prisiėmė vien tam, kad užtikrintų TK mokumą, reikalingą paskolai suteikti.
16      Sąd Okręgowy w Warszawie (Varšuvos apygardos teismas, Lenkija) pareikštu ieškiniu, kuris mBank buvo įteiktas 2018 m. sausio 15 d., trys vartotojai prašė pripažinti paskolos sutartį negaliojančia.
17      Per teismo procesą, įvykusį 2019 m. sausio 9 d. ir spalio 3 d., TK šiam teismui nurodė, kad jai žinomos sutarties pripažinimo negaliojančia pasekmės, o būtent kad ji privalės grąžinti bankui visą gautos paskolos sumą, ji sutinka su šiomis pasekmėmis ir pritaria paskolos sutarties pripažinimui negaliojančia (toliau – TK pareiškimai).
2019 m. lapkričio 5 d. sprendimu Sąd Okręgowy w Warszawie (Varšuvos apygardos teismas) pripažino paskolos sutartį negaliojančia dėl joje įtvirtintų nesąžiningų sąlygų, be kurių sutartis negalėjo toliau galioti.
18      2022 m. gruodžio 2 d.
mBank pareiškė Sąd Okręgowy w Warszawie (Varšuvos apygardos teismas) – prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiame teisme – ieškinį TK, DJ ir JJ dėl suteiktos paskolos grąžinimo kartu su įstatyme nustatytais delspinigiais.
19      2024 m. gruodžio 16 d. prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas priėmė dalinį sprendimą, juo atmetė mBank ieškinį DJ ir JJ.
20      TK prašo ieškinį atmesti, konkrečiai remdamasi mBank reikalavimo senatimi.
21      Ji teigia, kad TK, DJ ir JJ ieškinio dėl paskolos sutarties pripažinimo negaliojančia kopija buvo įteikta mBank 2018 m. sausio 15 d., todėl, remiantis Civilinio kodekso 118 straipsniu ir 120 straipsnio 1 dalimi, senaties terminas prasidėjo tą dieną ir suėjo 2021 m. gruodžio 31 d.
22      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas visų pirma pažymi, kad pats mBank reikalavimo buvimas nekelia jokių abejonių, tačiau siekiant išspręsti ginčą pagrindinėje byloje svarbu nustatyti, ar šio reikalavimo senaties terminas buvo faktiškai nutrauktas TK pareiškimais, padarytais per trijų vartotojų inicijuotą teismo procesą.
23      Šiuo klausimu tas teismas paaiškina, kad pagal Civilinio kodekso 118 straipsnį verslininko reikalavimui taikomas trejų metų senaties terminas, kuris sueina pasibaigus kalendoriniams metams, ir kad remiantis 2024 m.
Sąd Najwyższy (Aukščiausiasis Teismas, Lenkija) sprendimu, šis terminas prasideda tą dieną, kai vartotojas pirmą kartą verslininkui pareiškia prieštaravimą dėl sutarties nuostatų privalomumo, nagrinėjamu atveju – 2018 m. sausio 15 d.
24      Šiomis aplinkybėmis minėtas teismas laikosi nuomonės, kad klausimą, ar banko reikalavimui suėjo senatis, galima vertinti dvejopai.
25      Viena vertus, galima teigti, kad TK pareiškimais, padarytais per, beje, jos pačios inicijuotą teismo procesą, ji pripažino savo skolą ir, remiantis Civilinio kodekso 123 straipsnio 1 dalies 2 punktu, dėl to šiam reikalavimui nustatyto senaties termino eiga nutrūko. Tokiu atveju šis terminas buvo pradėtas skaičiuoti iš naujo 2019 m. spalio 3 d. ir banko reikalavimui senatis dar nesuėjo, todėl prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas turėtų patenkinti ieškinį pagrindinėje byloje.
26      Tas teismas priduria, kad toks skolos pripažinimas galėjo paskatinti mBank tikėtis, jog TK savo noru grąžins skolą, ir tai lėmė jo sprendimą nereikšti ieškinio dėl mokėjimo. Šiomis aplinkybėmis atmetus banko ieškinį dėl senaties, galėtų būti apribota mBank teisė kreiptis į teismą ir pažeisti teisinio saugumo ir proporcingumo principai.
27      Kita vertus, tas teismas pažymi, jog galima laikytis pozicijos, kad TK pareiškimus padarė siekdama paskolos sutarties pripažinimo negaliojančia ir taip, pripažindama skolą, nesąmoningai veikė savo nenaudai. Vadinasi banko reikalavimui nustatyto senaties termino eigos nutraukimas galėtų prieštarauti Direktyvos 93/13 7 straipsnio 1 daliai ir veiksmingumo principui, nes verslininkams taptų lengviau ginti savo teises, jeigu toks pripažinimas lemtų senaties termino eigos nutraukimą.
28      Jeigu Teisingumo Teismas nuspręstų, kad TK pareiškimais senaties termino eiga nebuvo nutraukta, anot prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo liktų atsakyti į klausimą, ar tokius pareiškimus galima laikyti skolininko elgesiu, turėjusiu įtakos kreditoriaus delsimui pareikšti reikalavimą, o tai, remiantis Civilinio kodekso 1171 straipsnio 2 dalies 3 punktu, pateisintų neatsižvelgimą į mBank reikalavimui nustatyto senaties termino suėjimą.
29      Šiomis aplinkybėmis Sąd Okręgowy w Warszawie (Varšuvos apygardos teismas) nutarė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šį prejudicinį klausimą:
„Ar [Direktyvos 93/13] 7 straipsnio 1 dalis, taip pat veiksmingumo, proporcingumo, teisinio saugumo ir teisės kreiptis į teismą principai turi būti aiškinami taip, kad pagal juos draudžiamas jurisprudencijoje pateiktas toks nacionalinės teisės aktų aiškinimas, kai:
–        vartotojui pareikštam verslininko reikalavimui grąžinti sumas, nepagrįstai sumokėtas pagal sutartį, kuri tapo negaliojanti dėl joje esančių nesąžiningų sąlygų, nustatyto senaties termino eigą nutraukia vartotojo pareiškimas, kad jam yra žinoma, jog dėl sutarties negaliojimo jis privalo grąžinti sumą, kurią gavo iš verslininko pagal negaliojančią sutartį;
–        toks vartotojo pareiškimas gali pateisinti neatsižvelgimą į tai, kad suėjo verslininko reikalavimo, kurį jis gali reikšti vartotojui, senaties terminas?“
Dėl prejudicinio klausimo
30      Pirmąja klausimo dalimi prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Direktyvos 93/13 7 straipsnio 1 dalis ir veiksmingumo principas, atsižvelgiant į teisę kreiptis į teismą bei proporcingumo ir teisinio saugumo principus, turi būti aiškinami taip, kad pagal juos draudžiamas teismų pateikiamas nacionalinės teisės nuostatų aiškinimas, pagal kurį verslininko reikalavimo senaties terminą nutraukia vartotojo pareiškimas, padarytas per ankstesnį procesą dėl reikalavimo pripažinti paskolos sutartį, kurioje yra nesąžiningų sąlygų, negaliojančia, kai šiame pareiškime vartotojas nurodo suprantantis, kad pripažinus sutartį negaliojančia jis privalės grąžinti iš verslininko gautą sumą.
31      Direktyvos 93/13 7 straipsnio 1 dalyje nustatyta valstybių narių pareiga savo nacionalinės teisės sistemose numatyti pakankamas ir veiksmingas priemones, užkertančias kelią tolesniam nesąžiningų sąlygų naudojimui sutartyse, verslininkų sudaromose su vartotojais.
32      Jeigu nėra konkrečią sritį reglamentuojančių Sąjungos nuostatų, pagal procesinės autonomijos principą kiekvienos valstybės narės vidaus teisės sistemoje turi būti reglamentuotos ieškinių ir skundų, skirtų teisės subjektų iš Sąjungos teisės kildinamoms teisėms užtikrinti, procesinės taisyklės, su sąlyga, kad jos nėra mažiau palankios nei taisyklės, reglamentuojančios panašias situacijas, kurioms taikoma vidaus teisė (lygiavertiškumo principas), ir kad dėl jų netampa praktiškai neįmanoma ar pernelyg sudėtinga pasinaudoti Sąjungos teisės suteiktomis teisėmis (veiksmingumo principas) (2021 m. balandžio 22 d. Sprendimo Profi Credit Slovakia, C‑485/19, EU:C:2021:313, 52 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
33      Pirmiausia primintina, kad, remiantis suformuota jurisprudencija, nesąžininga pripažinta sutarties sąlyga iš principo turi būti laikoma niekuomet neegzistavusia, todėl ji negali sukurti padarinių vartotojui. Taigi teismo konstatavimas, kad tokia sąlyga yra nesąžininga, iš principo turi leisti atkurti teisinę ir faktinę padėtį, kurioje būtų vartotojas, jei nebūtų šios nesąžiningos sąlygos, visų pirma suteikiant teisę susigrąžinti tai, ką jo nenaudai verslininkas nepagrįstai įgijo pagal minėtą nesąžiningą sąlygą (2023 m. birželio 15 d. Sprendimo Bank M. (Sutarties pripažinimo negaliojančia pasekmės), C‑520/21, EU:C:2023:478, 65 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija). Tas pats taikytina tuo atveju, kai vartotojo su verslininku sudarytos sutarties vienos ar kelių sąlygų nesąžiningumas lemia ne tik šių konkrečių sąlygų, bet ir visos sutarties negaliojimą
(šiuo klausimu žr. 2023 m. birželio 15 d. Sprendimo Bank M. (Sutarties pripažinimo negaliojančia pasekmės), C‑520/21, EU:C:2023:478, 66 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
34      Šio tikslo atkurti teisinę ir faktinę padėtį, kurioje būtų vartotojas, jei nebūtų nesąžiningos sąlygos, turi būti siekiama laikantis proporcingumo principo, kuris yra bendrasis Sąjungos teisės principas ir pagal kurį reikalaujama, kad nacionalinės teisės aktai, kuriais įgyvendinama ši teisė, neviršytų to, kas būtina nustatytam tikslui pasiekti (2023 m. lapkričio 23 d. Sprendimo Provident Polska, C‑321/22, EU:C:2023:911, 85 punktas).
35      Šis proporcingumo principas būtų pažeistas, jeigu verslininkas negalėtų pasinaudoti visiška restitucija. Taigi restitucijos pareiga, kylanti pripažinus paskolos sutartį negaliojančia dėl nesąžiningų sąlygų, turi būti abipusė, tačiau bankas neturi teisės reikalauti iš vartotojo kompensacijos, viršijančios pagal šią sutartį sumokėtą pinigų sumą ir įstatyme nustatytus delspinigius, skaičiuojamus nuo reikalavimo sumokėti pareiškimo dienos
(šiuo klausimu žr. 2023 m. gruodžio 7 d. Sprendimo mBank (Vartotojo pareiškimas), C‑140/22, EU:T:2023:965, 62 punktą).
36      Be to, paskolos sutarties pripažinimu negaliojančia dėl nesąžiningų sąlygų sukeliami restituciniai padariniai, taip pat pagrindžiantys banko ieškinį dėl restitucijos, leidžia užtikrinti, kad Sąjungos teisinės sistemos garantuojamų teisių apsauga nelemtų vartotojo nepagrįsto praturtėjimo (pagal analogiją žr. 2006 m. liepos 13 d. Sprendimo Manfredi ir kt., C‑295/04–C‑298/04, EU:C:2006:461, 94 punktą).
37      Šiomis aplinkybėmis pažymėtina, antra, kad verslininko restituciniam reikalavimui nustatyto senaties termino nutraukimas vartotojui pripažinus skolą iš esmės nekliudo vartotojui pasinaudoti teise susigrąžinti tai, ką verslininkas nepagrįstai įgijo pagal nesąžiningas sąlygas, ir dėl tokio pasinaudojimo būtų atkurta faktinė ir teisinė padėtis, kurioje nurodytas vartotojas būtų buvęs, jeigu nebūtų šių sąlygų.
38      Trečia, iš jurisprudencijos matyti, kad dėl nacionaliniam teismui nustatytos pareigos netaikyti (prireikus ex officio) nesąžiningų sąlygų pagal Direktyvos 93/13 6 straipsnio 1 dalį tas teismas neprivalo netaikyti konkrečios sąlygos, jei jo informuotas vartotojas neketina remtis jos nesąžiningumu ir neprivalomumu, taip duodamas laisvą ir pakankamai informacija pagrįstą sutikimą dėl tos sąlygos taikymo (šiuo klausimu žr. 2019 m. spalio 3 d. Sprendimo Dziubak, C‑260/18, EU:C:2019:819, 53 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
39      Taigi tam, kad vartotojas galėtų duoti laisvą ir informacija pagrįstą sutikimą netaikyti nesąžiningos sąlygos ar ją taikyti nepaisant jos nesąžiningumo, nacionalinis teismas, remdamasis nacionalinėmis procesinėmis normomis ir atsižvelgdamas į teisingumo civilinėse bylose principą, turi objektyviai ir išsamiai nurodyti šalims teisines pasekmes, kurių gali kilti panaikinus nesąžiningą sąlygą
(šiuo klausimu žr. 2023 m. birželio 15 d. Sprendimo Bank M. (Sutarties pripažinimo negaliojančia pasekmės) (C‑520/21, EU:C:2023:478, 48 punktą). Tokia informacija ypač svarbi tuo atveju, kai nesąžiningos sąlygos netaikymas gali lemti visos sutarties pripažinimą negaliojančia, nes tokiu atveju vartotojui gali būti pareikšti reikalavimai dėl restitucijos (2023 m. kovo 16 d. Sprendimo M. B. ir kt. (Sutarties pripažinimo negaliojančia pasekmės), C‑6/22, EU:C:2023:216, 40 punktas).
40      Šiuo klausimu iš nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad ieškinį dėl paskolos sutarties pripažinimo negaliojančia nagrinėjančiam teismui dukart paklausius, TK, viena vertus, nurodė suprantanti ir sutinkanti, kad pripažinus sutartį negaliojančia privalės grąžinti mBank gautą paskolos sumą, ir, kita vertus, vis
dėlto neatsisakė savo ieškinio.
41      Šiomis aplinkybėmis pažymėtina, kad informaciją, kurią, remdamasis šio sprendimo 39 punkte nurodyta jurisprudencija, nacionalinis teismas turi
pateikti vartotojui, nereiškia jo pareigos išsamiai paaiškinti visų teisės nuostatų, kurios gali būti taikomos verslininko reikalavimui dėl restitucijos, kaip antai, reglamentuojančių verslininko reikalavimo senaties terminą. Iš tiesų, informacijos apie pareigą grąžinti pasiskolintą kapitalą ir sumokėti delspinigius pakanka tam, kad vartotojas galėtų suprasti ir įvertinti teisines pasekmes, kilsiančias pripažinus paskolos sutartį negaliojančia dėl joje esančių nesąžiningų sąlygų, taigi ir duoti laisvą ir informaciją pagrįstą sutikimą dėl tokio negaliojimo pripažinimo. Šiomis aplinkybėmis tai, kad minėto vartotojo pareiškimais veikiausiai buvo siekiama sutarties pripažinimo negaliojančia, o ne verslininko reikalavimui nustatyto senaties termino nutraukimo, neturi reikšmės.
42      Galiausiai, ketvirta, primintina, kad Sąjungos teisėje galiojančiu teisinio saugumo principu, kurį taip pat mini prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, siekiama užtikrinti situacijų ir teisinių santykių nuspėjamumą (2019 m. spalio 16 d. Sprendimo Agrárminiszter, C‑490/18, EU:C:2019:863, 35 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija). Taigi pagal šį principą nedraudžiama nacionalinės teisės nuostata, kurioje numatyta, kad verslininko reikalavimui taikomas senaties terminas nutrūksta vartotojui pripažinus skolą, ypač kai, kaip nurodo prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, po tokio pripažinimo verslininkas gali tikėtis, kad vartotojas savanoriškai grąžins skolą, ir dėl to atidėti ieškinio dėl skolos išieškojimo pareiškimą.
43      Tokia nuostata taip pat gali užtikrinti verslininko teisę kreiptis į teismą, nes verslininkas žinotų, kad, vartotojui pripažinus skolą, pagal nacionalinę teisę jo reikalavimui taikomas senaties terminas prasidės iš naujo ir, prireikus, galėtų pasinaudoti teise kreiptis į teismą atsižvelgdamas į šį terminą.
44      Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, į pirmąją klausimo dalį reikia atsakyti: Direktyvos 93/13 7 straipsnio 1 dalis ir veiksmingumo principas, atsižvelgiant į teisę kreiptis į teismą bei proporcingumo ir teisinio saugumo principus, turi būti aiškinami taip, kad pagal juos nedraudžiamas teismų pateikiamas nacionalinės teisės nuostatų aiškinimas, pagal kurį verslininko reikalavimo senaties terminą nutraukia vartotojo pareiškimas, padarytas per ankstesnį procesą dėl reikalavimo pripažinti paskolos sutartį, kurioje yra nesąžiningų sąlygų, negaliojančia, kai šiame pareiškime vartotojas nurodo suprantantis, kad pripažinus sutartį negaliojančia jis privalės grąžinti iš verslininko gautą sumą.
45      Atsižvelgiant į atsakymą, pateiktą į pirmąją klausimo dalį, nereikia
atsakyti į antrąją šio klausimo dalį, grindžiamą prielaida, kad verslininko reikalavimo senaties termino nutraukimas neatitinka Sąjungos teisės.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
46      Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (devintoji kolegija) nusprendžia:
1993 m. balandžio 5 d. Tarybos direktyvos 93/13/EEB dėl nesąžiningų sąlygų sutartyse su vartotojais 7 straipsnio 1 dalis ir veiksmingumo principas, atsižvelgiant į teisę kreiptis į teismą bei proporcingumo ir teisinio saugumo principus,
turi būti aiškinami taip:
pagal juos nedraudžiamas teismų pateikiamas nacionalinės teisės nuostatų aiškinimas, pagal kurį verslininko reikalavimo senaties terminą nutraukia vartotojo pareiškimas, padarytas per ankstesnį procesą dėl reikalavimo pripažinti paskolos sutartį, kurioje yra nesąžiningų sąlygų, negaliojančia, kai šiame pareiškime vartotojas nurodo suprantantis, kad pripažinus sutartį negaliojančia jis privalės grąžinti iš verslininko gautą sumą.
Parašai.
*      Proceso kalba: lenkų.
i      Šios bylos pavadinimas išgalvotas. Jis neatitinka jokios bylos šalies tikrojo vardo, pavardės ar pavadinimo.