62023CJ0471
TIESAS SPRIEDUMS (astotā palāta)
2025. gada 6. martā (
*1
)
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Ekonomiskā, sociālā un teritoriālā kohēzija – Eiropas Savienības pašu resursi – Savienības finanšu interešu aizsardzība – Regula (ES) Nr. 1303/2013 – 2. panta 10. punkts – Jēdziens “atbalsta saņēmējs” – Finanšu korekcija valsts tiesiskā regulējuma publisko līgumu jomā pārkāpuma dēļ – Finanšu korekcijas lēmuma adresāts – Atbildības noteikšana saistībā ar šo korekciju, un šīs atbildības līgumiskais sadalījums starp valsts atbalsta saņēmēju un tā pārvaldītāju – Dalība administratīvajā procesā un tiesvedībā saistībā ar šo lēmumu – Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. un 47. pants
Apvienotajās lietās C‑471/23 un C‑477/23
par diviem lūgumiem sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši LESD 267. pantam, ko Varhoven administrativen sad (Augstākā administratīvā tiesa, Bulgārija) iesniegusi ar 2023. gada 13. jūlija lēmumiem un kas Tiesā reģistrēti 2023. gada 25. jūlijā, tiesvedībās
Obshtina Veliko Tarnovo
(C‑471/23),
Obshtina Belovo
(C‑477/23)
pret
Rakovoditel na Upravlyavashtia organ na Operativna programa “Regioni v rastezh” 2014–2020
(C‑471/23),
Rakovoditel na Upravlyavashtia organ na Operativna programa “Оkolna sreda” 2014–2020
(C‑477/23),
piedaloties
Varhovna administrativna prokuratura,
TIESA (astotā palāta)
šādā sastāvā: devītās palātas priekšsēdētājs, N. Jēskinens [N. Jääskinen], kas pilda astotās palātas priekšsēdētāja pienākumus, tiesneši M. Gavalecs [M. Gavalec] (referents) un J. Pasers [J. Passer],
ģenerāladvokāte: T. Čapeta [T. Ćapeta],
sekretārs: A. Kalots Eskobars [A. Calot Escobar],
ņemot vērā rakstveida procesu,
ņemot vērā apsvērumus, ko snieguši:
–
Obshtina Belovo vārdā – A. A. Kecheva,
–
Rakovoditel na Upravlyavashtia organ na Operativna programa “Оkolna sreda” 2014–2020 vārdā – G. Simeonova,
–
Eiropas Komisijas vārdā – D. Drambozova, C. Ehrbar un J. Hradil, pārstāvji,
ņemot vērā pēc ģenerāladvokātes uzklausīšanas pieņemto lēmumu izskatīt lietu bez ģenerāladvokāta secinājumiem,
pasludina šo spriedumu.
Spriedums
1
Lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu ir par to, kā interpretēt Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1303/2013 (2013. gada 17. decembris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu, Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 1083/2006 (OV 2013, L 347, 320. lpp.; labojums – OV 2016, L 200, 140. lpp.), redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2018. gada 18. jūlija Regulu (ES, Euratom) 2018/1046 (OV 2018, L 193, 1. lpp.) (turpmāk tekstā – “Regula Nr. 1303/2013”), 2. panta 10., 36. un 37. punktu, kā arī Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (turpmāk tekstā – “Harta”) 41. un 47. pantu.
2
Šie lūgumi ir iesniegti divās tiesvedībās starp, pirmkārt, Obshtina Veliko Tarnovo (Veliko Tarnovas pašvaldība, Bulgārija) un Rakovoditel na Upravlyavashtia organ na Operativna programa “Regioni v rastezh” 2014–2020 (darbības programmas “Jaunattīstības reģioni” 2014.–2020. gadam pārvaldības iestādes vadītājs) (C‑471/23) un, otrkārt, Obshtina Belovo (Belovas pašvaldība, Bulgārija) un Rakovoditel na Upravlyavashtia organ na Operativna programa “Оkolna sreda” 2014–2020 (darbības programmas “Vide” 2014.–2020. gadam pārvaldības iestādes vadītājs) (C‑477/23) par kārtību, kādā tiek pieņemti lēmumi par finanšu korekciju pēc pārkāpumiem, kas konstatēti Eiropas Savienības fondu līdzfinansēto projektu īstenošanā.
Atbilstošās tiesību normas
Savienības tiesības
Regula (EK) Nr. 1370/2007
3
Saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1370/2007 (2007. gada 23. oktobris) par sabiedriskā pasažieru transporta pakalpojumiem, izmantojot dzelzceļu un autoceļus, un ar ko atceļ Padomes Regulu (EEK) Nr. 1191/69 un Padomes Regulu (EEK) Nr. 1107/70 (OV 2007, L 315, 1. lpp.), 5., 33. un 36. apsvērumu:
“(5)
[..] Ja saskaņā ar šo regulu dalībvalstis izvēlas tās darbības jomā neietvert konkrētus vispārējus noteikumus, būtu jāpiemēro vispārējais valsts atbalsta režīms.
[..]
(33)
Eiropas Kopienu Tiesa 2003. gada 24. jūlija sprieduma lietā [Altmark Trans un Regierungspräsidium Magdeburg (C‑280/00, EU:C:2003:415)] 87. līdz 95. punktā norādīja, ka sabiedrisko pakalpojumu kompensācijas nav priekšrocības [LESD 107.] panta nozīmē, ja ir ievēroti četri kumulatīvi nosacījumi. Ja nav ievēroti šie nosacījumi un ir ievēroti galvenie nosacījumi, lai piemērotu [LESD 107]. panta 1. punktu, sabiedrisko pakalpojumu kompensācija ir valsts atbalsts, un uz to attiecas [LESD 93., 106., 107. un 108]. pants.
[..]
(36)
[..] Jebkurai kompensācijai, ko piešķir saistībā ar sabiedriskā pasažieru transporta pakalpojumu sniegšanu un kas nav kompensācija, uz kuru attiecas šī regula, un kas varētu ietvert valsts atbalstu [LESD 107]. panta 1. punkta nozīmē, vajadzētu atbilst [LESD 93., 106., 107. un 108]. panta noteikumiem, tostarp jebkurai attiecīgai Eiropas Kopienu Tiesas interpretācijai un jo īpaši tās [2003. gada 24. jūlija spriedumam Altmark Trans un Regierungspräsidium Magdeburg (C‑280/00, EU:C:2003:415)]. [..]”
Regula Nr. 1303/2013
4
Kā noteikts Regulas Nr. 1303/2013 65. un 66. apsvērumā:
“(65)
Dalībvalstīm būtu jāveic atbilstīgi pasākumi pārvaldības un kontroles sistēmu pareizas izveides un darbības nodrošināšanai, lai garantētu [Eiropas strukturālo un investīciju (ESI)] fondu likumīgu un pareizu izmantošanu. [..]
(66)
Saskaņā ar dalītas pārvaldības principiem dalībvalstīm un [Eiropas] Komisijai vajadzētu būt atbildīgām par programmu pārvaldību un kontroli. Dalībvalstīm ar to pārvaldības un kontroles sistēmu starpniecību būtu jāuzņemas galvenā atbildība par programmās paredzēto darbību īstenošanu un kontroli. [..]”
5
Šīs regulas 1. pants “Priekšmets” ir formulēts šādi:
“Šajā regulā ir izklāstīti kopīgi noteikumi, kas piemērojami Eiropas Reģionālās attīstības fondam (ERAF), Eiropas Sociālajam fondam (ESF), Kohēzijas fondam, Eiropas Lauksaimniecības fondam lauku attīstībai (ELFLA) un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondam (EJZF), kuri darbojas saskaņā ar vienotu satvaru (“Eiropas Strukturālie un investīciju fondi” – “ESI fondi”). [..]
[..]”
6
Minētās regulas 2. pantā “Definīcijas” ir paredzēts:
“Šajā regulā piemēro šādas definīcijas:
[..]
10)
“atbalsta saņēmējs” ir publiska vai privāta struktūra vai fiziska persona, kas ir atbildīga par darbību sākšanu vai gan sākšanu, gan īstenošanu un:
a)
attiecībā uz valsts atbalstu – struktūra, kura saņem atbalstu, izņemot gadījumus, kad atbalsts uz atsevišķu uzņēmumu ir mazāks par [..] 200000 [EUR] gadījumos, kad attiecīgā dalībvalsts var nolemt, ka atbalsta saņēmējs ir tā struktūra, kas piešķir atbalstu, neskarot Komisijas Regul[u] (ES) Nr. 1407/2013 [(2013. gada 18. decembris) par [LESD] 107. un 108. panta piemērošanu de minimis atbalstam (OV 2013, L 352, 1. lpp.)], [Komisijas Regulu] (ES) Nr. 1408/2013 [(2013. gada 18. decembris) par [LESD] 107. un 108. panta piemērošanu de minimis atbalstam lauksaimniecības nozarē (OV 2013, L 352, 9. lpp.)] un [Komisijas Regulu] (ES) Nr. 717/2014 [(2014. gada 27. jūnijs) par [LESD] 107. un 108. panta piemērošanu de minimis atbalstam zvejniecības un akvakultūras nozarē (OV 2014, L 190, 45. lpp.)]; un
b)
attiecībā uz finanšu instrumentiem, kas minēti šīs regulas otrās daļas IV sadaļā, – struktūra, kas īsteno finanšu instrumentu, vai attiecīgā gadījumā fondu fondu;
[..]
36)
“pārkāpums” ir jebkurš Savienības tiesību akta vai valsts tiesību akta pārkāpums saistībā ar tā piemērošanu, kas noticis tāda ekonomikas dalībnieka darbības vai bezdarbības dēļ, kurš ir iesaistīts ESI fondu īstenošanā, un kas rada vai varētu radīt kaitējumu Savienības budžetam, prasot no Savienības budžeta segt nepamatotu izdevumu daļu[;]
37)
“ekonomikas dalībnieks” ir jebkura fiziska vai juridiska persona, vai cita struktūra, kas piedalās palīdzības no ESI fondiem īstenošanā, izņemot dalībvalstis, kuras īsteno valsts varu;
[..].”
7
Regulas Nr. 1303/2013 143. pants “Dalībvalstu veiktās finanšu korekcijas” ir noteikts:
“1.   Dalībvalstis vispirms ir atbildīgas par pārkāpumu izmeklēšanu, vajadzīgo finanšu korekciju veikšanu un summu atgūšanu. Sistemātisku pārkāpumu gadījumā dalībvalsts paplašina izmeklēšanu, to attiecinot uz visām darbībām, kas varētu būt ietekmētas.
2.   Dalībvalstis veic vajadzīgās finanšu korekcijas saistībā ar individuāliem vai sistemātiskiem pārkāpumiem, kas konstatēti darbībās vai darbības programmās. Finanšu korekcijas veic, atceļot visu darbībai vai darbības programmai piešķirto publisko ieguldījumu vai tā daļu. Dalībvalsts ņem vērā pārkāpumu veidu un smagumu un fondam vai EJZF nodarītos finansiālos zaudējumus un piemēro samērīgu korekciju. Finanšu korekcijas iegrāmato pārskatos par grāmatvedības gadu, kurā nolemts par atcelšanu.
[..]”
Bulgārijas tiesības
ZUSEFSU
8
Saskaņā ar Zakon za upravlenie na sredstvata ot evropeyskite fondove pri spodeleno upravlenie (Likums par Eiropas fondu līdzekļu pārvaldību dalītā līdzekļu pārvaldībā, 2015. gada 22. decembraDV Nr. 101, kura agrākais nosaukums pirms grozījumiem, kas publicēti 2022. gada DV Nr. 51 un kas stājušies spēkā 2022. gada 1. jūlijā, bija formulēts šādi: Zakon za upravlenie na sredstvata ot evropeyskite strukturni i investitsionni fondove (Likums par Eiropas struktūrfondu un investīciju fondu līdzekļu pārvaldību – ZUSESIF)), redakcijā, kas piemērojama pamatlietā (turpmāk tekstā – “ZUSEFSU”), 70. pantu:
“(1)   Finansiālo atbalstu no ESI līdzekļiem, uz kuriem attiecas dalīta pārvaldība, var pilnībā vai daļēji atcelt, veicot finanšu korekciju, šādu iemeslu dēļ:
[..]
9.
gadījumā, ja neatbilstība nozīmē līgumslēdzēja izraudzīšanās saskaņā ar 4. nodaļu noteikumu pārkāpumu, ko izraisījusi saņēmēja darbība vai bezdarbība un kas kaitē vai varētu kaitēt Eiropas strukturālajiem un investīciju fondiem;
[..]
(2)   Tādu pārkāpumu gadījumi, kuri pamato 1. punkta 9. apakšpunktā minētās finanšu korekcijas, norādīti Ministru padomes normatīvā aktā.”
9
ZUSEFSU 73. panta 1. punkts ir formulēts šādi:
“Finanšu korekciju attiecībā uz pamatu un apmēru nosaka ar pamatotu vadošās iestādes, kas apstiprināja projektu, vadītāja lēmumu.”
Publisko līgumu likums
10
Saskaņā ar Zakon za obshtestvenite porachki (Publisko līgumu likums, 2016. gada 16. februāraDV Nr. 13) 2. panta 2. punktu, piešķirot publisko līgumu, līgumslēdzējām iestādēm nav atļauts ierobežot konkurenci, iekļaujot nosacījumus vai prasības, kas rada nepamatotas priekšrocības vai nepamatoti ierobežo ekonomikas dalībnieku dalību publiskajos līgumos un kas neatbilst publiskā līguma priekšmetam, vērtībai, sarežģītībai, daudzumam vai apjomam.
Pamatlietas un prejudiciālie jautājumi
Lieta C‑471/23
11
Pēc piešķiršanas procedūras saskaņā ar darbības programmu “Jaunattīstības reģioni” 2014.–2020. gadam, kas ir daļa no Bulgārijas Republikas partnerības nolīguma 2014.–2020. gada plānošanas periodam, dotācija “Integrētu pilsētu atjaunošanas un attīstības plānu 2014.–2020. gadam īstenošana” Veliko Tarnovas pašvaldībai tika piešķirta tieši.
12
2018. gada 24. augustā šī pašvaldība noslēdza partnerības līgumu ar “Organizatsia na dvizhenieto, parkingi i garazhi” EOOD (Transporta, stāvvietu un garāžu organizācija; turpmāk tekstā – “pašvaldības kapitālsabiedrība”). Šajā partnerības līgumā paredzēts, ka minētā pašvaldība un pašvaldības kapitālsabiedrība šajā darbības programmā projekta “Integrēts Veliko Tarnovas pilsētas transports” kontekstā attiecīgi tiek sauktas par “galveno partneri” un “partneri”.
13
Saskaņā ar minēto partnerības līgumu galvenajam partnerim un partnerim šī projekta apstiprināšanas gadījumā ir jānoslēdz administratīvs līgums. Partnerim, proti, šajā gadījumā pašvaldības kapitālsabiedrībai, kā līgumslēdzējai iestādei ir pienākums rīkot publiskā iepirkuma procedūru saskaņā ar Publisko līgumu likumu, kura priekšmets ir ritošā sastāva piegāde. Šajā pašā līgumā turklāt noteikts, ka tad, ja šīs procedūras laikā tiek izdarīti pārkāpumi, kas pamato finanšu korekcijas veikšanu, līdzekļi, uz kuriem attiecas šī korekcija, tās apmērā jāsedz līgumslēdzējai iestādei, kas ir līgumslēdzēja puse līgumā, kurš ir šīs korekcijas pamatā.
14
2019. gada 19. jūlijā Veliko Tarnovas pašvaldība kā dotācijas “Integrētu pilsētu atjaunošanas un attīstības plānu 2014.–2020. gadam īstenošana” saņēmēja noslēdza administratīvu līgumu ar darbības programmas “Jaunattīstības reģioni” 2014.–2020. gadam pārvaldības iestādi par minētā projekta priekšlikuma īstenošanu; tā kopējā vērtība bija 11133732,51 Bulgārijas leva (BGN) (aptuveni 5700000 EUR), tostarp minētā dotācija – 10409573,31 BGN (aptuveni 5300000 EUR) un saņēmējas pašas ieguldījums – 724159,20 BGN (aptuveni 370000 EUR).
15
Šajā administratīvajā līgumā noteikts, ka daļa no attiecīgās dotācijas summas ir valsts atbalsts sabiedriskā pasažieru transporta pakalpojumu sniedzējam sabiedrisko pakalpojumu kompensācijas veidā saskaņā ar Regulu Nr. 1370/2007. Šī atbalsta administrators ir Veliko Tarnovas pašvaldība, kurai jānodrošina piemērojamās shēmas īstenošana atbilstoši prasībām, kas izriet no šīs regulas, tostarp atbilstošu ievērošanas kontroles mehānismu izveide un piemērošana.
16
Saskaņā ar minētā administratīvā līguma vispārīgajiem noteikumiem saņēmējs darbības programmas “Jaunattīstības reģioni” 2014.–2020. gadam pārvaldības iestādē atbild par partneru un ārējo līgumslēdzēju rīcību, īstenojot attiecīgo projektu, un uzņemas “savā vārdā visus riskus, tostarp neattiecināmus izdevumus un finanšu korekcijas, saistībā ar dotāciju no projekta budžeta”.
17
Pēc tam, kad pašvaldības kapitālsabiedrība bija sākusi publiskā iepirkuma procedūru kā vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojuma sniedzēja un persona, kas ir identificēta kā persona, kura saņem valsts atbalstu no ESI fondu līdzekļiem, tā 2020. gada 31. martā ar izraudzīto pretendentu “Excelor‑Alfa” DZZD noslēdza publiskā iepirkuma līgumu par trīs elektrisko autobusu piegādi.
18
Vēlāk, kad 2022. gada 11. maijā tika ziņots par pārkāpumu, darbības programmas “Jaunattīstības reģioni” 2014.–2020. gadam pārvaldības iestāde pieņēma lēmumu par finanšu korekciju attiecībā uz Veliko Tarnovas pašvaldību (turpmāk tekstā – “2022. gada 11. maija lēmums par finanšu korekciju”), pamatojoties uz pašvaldības kapitālsabiedrības pieļautu pārkāpumu ZUSEFSU 70. panta 1. punkta 9. apakšpunkta izpratnē. Šī finanšu korekcija bija 25 % no līdzekļiem, par kuriem saskaņā ar šo publiskā iepirkuma līgumu ir tiesības saņemt finansējumu no ESI fondiem.
19
Veliko Tarnovas pašvaldība par šo lēmumu cēla prasību Administrativen sad Veliko Tarnovo (Veliko Tarnovas Administratīvā tiesa, Bulgārija).
20
Ar 2022. gada 1. novembra spriedumu šī tiesa šo prasību noraidīja, pamatojoties uz to, ka šī pašvaldība bija vienīgā attiecīgās dotācijas saņēmēja, jo tā bija šī sprieduma 14. punktā minētā administratīvā līguma līgumslēdzēja puse, un ka minētā pašvaldība kā šī līguma puse varēja likumīgi tikt uzskatīta par administratīvā akta, ar kuru noteikta attiecīgā finanšu korekcija, adresātu. Minētā tiesa arī norādīja, ka apstāklis, ka šī pati pašvaldība kā šīs dotācijas saņēmēja ir noslēgusi partnerības līgumus par noteiktām darbībām, neatbrīvo to no atbildības kā minētā līguma pusi, kurai ir tiešas saistības attiecībā pret darbības programmas “Jaunattīstības reģioni” 2014.–2020. gadam pārvaldības iestādi. Šī pati tiesa visbeidzot konstatēja, ka klauzulai, kas attiecas uz atbildību par pārkāpumiem un riskiem, tostarp par finanšu korekcijām, ir regresa raksturs, jo tās mērķis ir noteikt, kurš partneru iekšējās attiecībās ir atbildīgs par šādām korekcijām.
21
Veliko Tarnovas pašvaldība par šo spriedumu iesniedza kasācijas sūdzību Varhoven administrativen sad (Augstākā administratīvā tiesa, Bulgārija), kas ir iesniedzējtiesa.
22
Šī tiesa uzskata, ka vispirms, lai atbildētu uz jautājumu, vai Veliko Tarnovas pašvaldība ir vienīgā attiecīgās subsīdijas saņēmēja un vai tā šajā statusā ir pārkāpusi Bulgārijas tiesības – un tādēļ ir piemērota finanšu korekcija –, jāinterpretē jēdziens “saņēmējs” Regulas Nr. 1303/2013 2. panta 10. punkta izpratnē.
23
Tālāk rodoties jautājums, vai Veliko Tarnovas pašvaldību var uzskatīt par 2022. gada 11. maija lēmuma par finanšu korekciju adresātu pašvaldības kapitālsabiedrības pieļauta pārkāpuma dēļ Regulas Nr. 1303/2013 2. panta 36. punkta izpratnē un par tādu, kurai tādējādi jāuzņemas atbildība par pārkāpumiem, kas izdarīti šīs kapitālsabiedrības uzsāktajā publiskā iepirkuma procedūrā, lai gan šī pašvaldība neizmanto ESI fondu līdzekļus saskaņā ar šīs procedūras iznākumā noslēgto publiskā iepirkuma līgumu.
24
Visbeidzot, ja tiktu pierādīts, ka pašvaldības kapitālsabiedrība ir dotācijas, uz kuru attiecas šī finanšu korekcija, saņēmēja kā persona, kas ir saņēmusi šo dotāciju, kā arī kā publiska iestāde, kas ir atbildīga par konkrētā ritošā sastāva iegādes darījuma uzsākšanu un izpildi, rastos arī jautājums, kāpēc tai netika garantētas tiesības piedalīties minētās finanšu korekcijas noteikšanas procedūrā un vai tai kā pusei bija jābūt iespējai iestāties šīs korekcijas atcelšanas tiesvedībā Administrativen sad Veliko Tarnovo (Veliko Tarnovas Administratīvā tiesa).
25
Šajos apstākļos Varhoven administrativen sad (Augstākā administratīvā tiesa) nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādus prejudiciālus jautājumus:
“1)
Vai uz valsts atbalsta, ko veido [ESI fondu līdzekļi], administratoru, kurš pats nav atbalsta saņēmējs, valsts atbalsta kontekstā attiecas jēdziens “atbalsta saņēmējs” [Regulas Nr. 1303/2013] [2]. panta 10. punkta izpratnē?
2)
Vai valsts atbalsta, ko veido ESI fondu līdzekļi, administrators, kurš nav tā persona, kura izmanto atbalstu, balstoties uz publisko līgumu, ir pareizais adresāts lēmumam, ar ko piemēro finanšu korekciju par valsts tiesību un attiecīgi Savienības tiesību normu pārkāpumu, kas izdarīts, piešķirot publisko līgumu?
3)
Vai attiecībā uz personu, kura pārkāpuma Regulas Nr. 1303/2013 2. panta 36. punkta izpratnē dēļ ir administratīvā pasākuma “finanšu korekcija” adresāte, valsts atbalsta, ko veido ESI fondu līdzekļi, gadījumā ir jābūt izpildītiem diviem kumulatīviem nosacījumiem, proti, ka tā ir atbalsta saņēmēja no līdzekļiem, uz kuriem attiecas pārkāpums, un ka tā ir persona, kura ir izmantojusi attiecīgos līdzekļus?
4)
Vai atbildību par likuma pārkāpumiem, kas pieļauti, izmantojot valsts atbalstu, ko veido ESI fondu līdzekļi, var paredzēt līgumā starp atbalsta saņēmēju un atbalsta administratoru un noteikt tajā atbildības sadali vai arī par pārkāpumiem ir atbildīgs atbalsta saņēmējs, kurš to prettiesiski izmanto?
5)
Vai pastāv atbalsta saņēmēja un atbalsta administratora solidāra atbildība un vai šādai atbildībai ir jābūt paredzētai līgumā par atbalsta piešķiršanu?
6)
Vai [Hartas] 41. un 47. pants tādā situācijā, kāda ir pamatlietā, nepieļauj tādu valsts administratīvo praksi un judikatūru, atbilstoši kurai “vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojumu sniedzējam”, tādam kā [pašvaldības kapitālsabiedrība], par kuru tiek apgalvots, ka, piešķirot publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesības, tas ESI fondu līdzekļu (kas ir valsts atbalsts) izmantošanas procedūrā esot pārkāpis [Publisko līgumu likumu], netiek piešķirtas nedz tiesības piedalīties finanšu korekcijas noteikšanas procedūrā, kas attiecas uz tā noslēgtu līgumu, nedz tiesības piedalīties tiesvedībā, lai apstrīdētu attiecīgo administratīvo aktu, pamatojumam norādot, ka šis pakalpojuma sniedzējs kā pašvaldības partneris, balstoties uz partnerības līgumu, civiltiesiski ir atbildīgs par regresa prasību?”
Lieta C‑477/23
26
Lieta C‑477/23 attiecas uz ESI fondu izmantošanu laikposmā no 2014. līdz 2020. gadam saskaņā ar “kombinēto procedūru kompostēšanas iekārtu un mājsaimniecības atkritumu pirmapstrādes iekārtu projektēšanai un būvniecībai”, kuras mērķis ir samazināt apglabāto atkritumu daudzumu poligonos, nodrošinot papildu spējas nediferencētu atkritumu priekšapstrādei, kā arī zaļo un/vai bioloģiski noārdāmo atkritumu dalītai savākšanai un pārstrādei, tos kompostējot.
27
Procedūrā, kuras mērķis bija saņemt tiešu dotācijas Pazardžikas [Pazardzhik] (Bulgārija) reģionam, vairākas pašvaldības, tostarp Pazardžikas un Belovas [Belovo] pašvaldības, sagatavoja kopīgu projekta priekšlikumu šādas dotācijas piešķiršanai. Attiecīgajām pašvaldībām bija jāparaksta administratīvs līgums par dotācijas piešķiršanu darbības programmā “Vide” 2014.–2020. gadam. Šajā līgumā ir noteikts, ka pašvaldības, kas ir šī līguma puses, nosaka Pazardžikas pašvaldību par “galveno pašvaldību”. Turklāt minētajā līgumā paredzēts, ka visas tajā minētās pašvaldības ir saņēmējas, neraugoties uz apstākli, ka papildus katras no šīm pašvaldībām nosaukumam norādīts arī to “partnera” statuss.
28
No šajā procedūrā apstiprinātā projekta īstenošanas kārtības, kas ir iepriekšējā punktā minētā administratīvā līguma neatņemama sastāvdaļa, izriet, ka Pazardžikas pašvaldība kā “galvenā pašvaldība” ir atbildīga par šī projekta vadību un tai ir tiesības savā bankas kontā saņemt minētos līdzekļus un sadalīt tos partnerpašvaldībām, savukārt pēdējās minētās kopīgi ar galveno pašvaldību piedalās minētā projekta sagatavošanā, kā arī tehniskajā un finansiālā īstenošanā. Šajā ziņā Belovas pašvaldībai bija jāvada un jāpiešķir publiskais līgums attiecībā uz dalīti savāktu zaļo un/vai bioloģiski noārdāmo atkritumu iekārtas, kuras jauda ir 2000 tonnas gadā, projektēšanu, uzraudzību – kā pasūtītājai –, būvniecību, piegādi un uzstādīšanu.
29
Šī publiskā iepirkuma procedūrā Belovas pašvaldība kā līgumslēdzēja iestāde noslēdza publisko līgumu ar “Delchev Engineering” EOOD.
30
Ar 2022. gada 21. marta lēmumu darbības programmas “Vide” 2014.–2020. gadam pārvaldības iestādes vadītājs Pazardžikas pašvaldībai piemēroja 10 % finanšu korekciju pieļaujamiem izdevumiem finansējuma saņemšanai no ESI fondiem saskaņā ar šo publisko līgumu (turpmāk tekstā – “2022. gada 21. marta lēmums par finanšu korekciju”). Šī finanšu korekcija tika piemērota Belovas pašvaldības pieļauta pārkāpuma dēļ ZUSEFSU 70. panta 1. punkta 9. apakšpunkta izpratnē.
31
Belovas pašvaldība, kas nav 2022. gada 21. marta lēmuma par finanšu korekciju adresāte, par to cēla prasību Administrativen sad Pazardzhik (Pazardžikas Administratīvā tiesa, Bulgārija). Ar 2022. gada 26. oktobra spriedumu tā šo prasību noraidīja, uzskatīdama, ka, lai gan šajā lēmumā kā tā adresāte ir norādīta tikai Pazardžikas pašvaldība, Belovas pašvaldība kā līgumslēdzēja iestāde ir parakstījusi publisko līgumu un tai ir juridiska interese celt minēto prasību. Tomēr minētā tiesa secināja, ka minētais lēmums ir pieņemts atbilstoši Bulgārijas tiesībām.
32
Belovas pašvaldība par šo spriedumu iesniedza kasācijas sūdzību Varhoven administrativen sad (Augstākā administratīvā tiesa), kas ir iesniedzējtiesa.
33
Šī tiesa uzskata, ka valsts judikatūrā attiecībā uz faktiskajām situācijām, kas ir analoģiskas tai, kāda tiek aplūkota šajā lietā, pastāvot atšķirības vienā un tajā pašā ESI fondu finansēšanas procedūrā.
34
Proti, pirmkārt, no dažiem valsts lēmumiem izrietot, ka tikai attiecīgā projekta galvenajai pašvaldībai ir “atbalsta saņēmēja” statuss Regulas Nr. 1303/2013 2. panta 10. punkta izpratnē un ka tā ir lēmuma par finanšu korekciju adresāte, jo pārējām partnerpašvaldībām nav šāda statusa. Tādējādi lietās, kurās tika pieņemti šie valsts lēmumi, partnerpašvaldības, kas nav galvenā pašvaldība, netika atzītas par pusēm nedz procedūrā, kuras mērķis bija noteikt attiecīgo finanšu korekciju, nedz tiesvedībā, kuras mērķis bija atcelt aktu, ar ko veikta finanšu korekcija, pat ja šīs partnerpašvaldības bija tā pārkāpuma izdarītājas, kura dēļ tika veikta šī finanšu korekcija.
35
Otrkārt, dažas valsts tiesas uzskata, ka gadījumā, ja pašvaldība, kas izmanto ESI fondu līdzekļus, ir pārkāpusi publiskā iepirkuma noteikumus, šī pašvaldība jāuzskata par attiecīgās finanšu korekcijas akta adresātu, kā arī par tādu, kurai ir tiesības piedalīties attiecīgās finanšu korekcijas noteikšanas procedūrā un aizstāvēties tiesā.
36
Turklāt iesniedzējtiesa pauž šaubas par veidu, kādā jānosaka atbildība par finanšu korekcijām, kas izriet no publiskā iepirkuma noteikumu pārkāpumiem saistībā ar ESI fondu izmantošanu.
37
Šajos apstākļos Varhoven administrativen sad (Augstākā administratīvā tiesa) nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādus prejudiciālus jautājumus:
“1)
Vai Regulas Nr. 1303/2013 2. panta 10., 36. un 37. punkta interpretācija nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu vai šī tiesiskā regulējuma interpretācijas un piemērošanas praksi, kas paredz, ka tādā situācijā, kāda ir pamatlietā, tikai viena no partnerības pašvaldībām (Publiska līguma par dotācijas piešķiršanu līgumslēdzējas puses), kura kā galvenais partneris ir parakstījusi publisku līgumu par dotācijas piešķiršanu, ir uzskatāma par atbalsta saņēmēju no ESI fondu līdzekļiem? Kādi nosacījumi jāizpilda organizācijai, lai tādā situācijā, kāda ir izskatāmajā lietā, to klasificētu kā atbalsta saņēmēju Regulas Nr. 1303/2013 2. panta 10. punkta izpratnē?
2)
Vai Regulas Nr. 1303/2013 2. panta 10., 36. un 37. punkta interpretācija nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu vai šī tiesiskā regulējuma interpretācijas un piemērošanas praksi, kas paredz, ka tādā situācijā, kāda ir pamatlietā, publiskā iepirkuma noteikumu pārkāpuma dēļ, ko ir izdarījis kāds ekonomikas dalībnieks, tiek pieņemts lēmums, ar kuru nosaka finanšu korekciju, un šī lēmuma adresāts ir cits ekonomikas dalībnieks, kas nav izdarījis pārkāpumu, bet līgumā par dotācijas piešķiršanu ir norādīts kā galvenais partneris?
3)
Vai Regula Nr. 1303/2013 nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu vai šī tiesiskā regulējuma interpretācijas un piemērošanas praksi, atbilstoši kam līgumā var paredzēt atbildības par finanšu korekciju pārdali starp projekta partneriem, vai tomēr katrs ekonomikas dalībnieks ir atbildīgs par finanšu korekciju saistībā ar pārkāpumiem, ko viņš ir izdarījis, izmantojot ESI fondu līdzekļus saskaņā ar līgumiem, kuru līgumslēdzēja puse viņš ir?
4)
Vai [Hartas] 41. un 47. pants tādā situācijā, kāda tā ir pamatlietā, nepieļauj tādu valsts administratīvo praksi un judikatūru, atbilstoši kurai pašvaldībai, par kuru tiek apgalvots, ka, piešķirot publisko līgumu, tā ESI fondu līdzekļu izmantošanas procedūrā esot pārkāpusi Publisko līgumu likumu, netiek piešķirtas nedz tiesības piedalīties finanšu korekcijas noteikšanas procedūrā, kas attiecas uz tās noslēgtu līgumu, nedz tiesības piedalīties tiesvedībā, lai apstrīdētu attiecīgo administratīvo aktu, pamatojumam norādot, ka, balstoties uz partnerības līgumu ar galveno partneri, tai kā partnerim ir tiesības vērsties tiesā ar civilprasību?”
Par prejudiciālajiem jautājumiem
Par pirmo jautājumu lietā C‑471/23 un pirmo jautājumu lietā C‑477/23
38
Ar pirmo jautājumu lietā C‑471/23 un pirmo jautājumu lietā C‑477/23, kuri ir jāizskata kopā, iesniedzējtiesa būtībā vēlas noskaidrot, vai Regulas Nr. 1303/2013 2. panta 10. punkts jāinterpretē tādējādi, ka jēdzienā “atbalsta saņēmējs” šīs tiesību normas izpratnē var ietilpt struktūra, kas ir atbildīga par attiecīgo darbību sākšanu vai sākšanu un īstenošanu, bet kas nesaņem šī 2. panta 10. punkta a) apakšpunktā paredzēto valsts atbalstu, kā arī struktūra, kas nav parakstījusi administratīvo dotācijas līgumu kā “galvenā partnere”.
39
Šīs regulas 2. panta 10. punktā, pirmkārt, jēdziens “atbalsta saņēmējs” ir definēts kā publiska vai privāta struktūra vai fiziska persona, kas ir atbildīga par darbību sākšanu vai gan sākšanu, gan īstenošanu. Otrkārt, šīs tiesību normas a) un b) apakšpunktā precizēts, ka šī struktūra, kura saņem atbalstu, izņemot gadījumus, kad atbalsts uz atsevišķu uzņēmumu ir mazāks par 200000 EUR gadījumos, kad attiecīgā dalībvalsts var nolemt, ka atbalsta saņēmējs ir tā struktūra, kas piešķir atbalstu, neskarot Regulas (ES) Nr. 1407/2013, (ES) Nr. 1408/2013 un (ES) Nr. 717/2014, un attiecībā uz finanšu instrumentiem, kas minēti Regulas Nr. 1303/2013 otrās daļas IV sadaļā, – struktūra, kas īsteno finanšu instrumentu, vai attiecīgā gadījumā fondu.
40
No 2. panta 10. punktā paredzētās šī jēdziena definīcijas pirmās daļas formulējuma izriet, ka dalībvalstīm ir zināma rīcības brīvība, lai noteiktu, vai saņēmējs kā publiska vai privāta struktūra vai fiziska persona ir atbildīgs vienīgi par attiecīgo darbību sākšanu vai gan to sākšanu, gan īstenošanu.
41
Runājot par šīs tiesību normas otro daļu, tajā ir paredzēti noteikumi par atbalsta saņēmēja noteikšanu gadījumos, kas attiecas uz valsts atbalstu un finanšu instrumentiem, uz kuriem attiecas Regulas Nr. 1303/2013 otrās daļas IV sadaļa.
42
Šajā ziņā jānorāda, ka šīs regulas 2. panta 10. punkta pirmajā daļā paredzētie nosacījumi un 2. panta 10. punkta a) un b) apakšpunktā paredzētie nosacījumi ir nošķirti ar saikli “un”. Tomēr tā izmantošana nenozīmē, ka šie nosacījumi ir kumulatīvi. Gluži pretēji – pirmās daļas noteikumos ir paredzēts vispārējs noteikums, savukārt 2. panta 10. punkta a) un b) apakšpunktā paredzētie noteikumi ir papildu noteikumi, kas attiecas uz īpašām situācijām.
43
Tādējādi jākonstatē, ka Regulas Nr. 1303/2013 2. panta 10. punkta formulējums nekādi neizslēdz, ka vienai un tai pašai darbībai ir vairāki atbalsta saņēmēji.
44
Šajā ziņā jānorāda – kā izriet no šīs regulas 66. apsvēruma –, ka par programmās paredzēto darbību īstenošanu vispirmām kārtām atbildīgas ir dalībvalstis, kuras tādējādi var brīvi noteikt struktūru, kas ir atbildīga par attiecīgo darbību sākšanu vai to sākšanu un īstenošanu, tāpat kā struktūru, kura saņem attiecīgo valsts atbalstu.
45
Pretēja interpretācija varētu radīt situācijas, kurās nevienu struktūru nevarētu kvalificēt par atbalsta saņēmēju Regulas Nr. 1303/2013 2. panta 10. punkta izpratnē, jo tā nevarētu izpildīt abus 2. panta 10. punkta pirmajā daļā un 10. punkta a) vai b) apakšpunktā paredzētos nosacījumus.
46
Turklāt – kā rakstveida apsvērumos par Regulas Nr. 1303/2013 2. panta 10. punkta a) apakšpunktā paredzēto īpašo situāciju būtībā norādījusi Komisija –, tā kā dotācijā var būt ietvertas dažādas formas, no kurām dažas ir valsts atbalsts, šādai interpretācijai attiecībā uz darbības daļām, uz kurām attiecas valsts atbalsts, būtu nepieciešams, lai struktūra, kas saņem šo atbalstu, būtu atbalsta saņēmēja 2. panta 10. punkta a) apakšpunkta izpratnē, savukārt attiecībā uz citām šīs pašas darbības daļām struktūra, kas ir atbildīga par tās sākšanu vai sākšanu un īstenošanu, būtu atbalsta saņēmēja minētā 2. panta 10. punkta pirmās daļas izpratnē. Šāda interpretācija varētu saskarties ar praktiskām grūtībām, kas saistītas ar bieži vien savstarpēji atkarīgo dotāciju raksturu un to dotāciju identificēšanu, kuras var izpausties kā valsts atbalsts.
47
Šajā gadījumā no Tiesas rīcībā esošajiem lietas materiāliem izriet, ka lietā C‑471/23 saskaņā ar administratīvo līgumu, kas noslēgts ar darbības programmas “Jaunattīstības reģioni” 2014.–2020. gadam pārvaldības iestādi, lai īstenotu šajā lietā aplūkotā projekta priekšlikumu, par atbildīgo par šī projekta īstenošanu tika izraudzīta Veliko Tarnovas pašvaldība, lai gan pašvaldības kapitālsabiedrība tika identificēta kā persona, kas saņem valsts atbalstu. Šajā ziņā daļa no minētā projekta dotācijas esot valsts atbalsts, bet iesniedzējtiesa neprecizē, vai šī valsts atbalsta summa ir mazāka par 200000 EUR. Lietā C‑477/23 Pazardžikas pašvaldība kā “galvenā” pašvaldība, kas atbildīga par tā projekta pārvaldību, par kuru ir runa pēdējā minētajā lietā, kopā ar citām pašvaldībām, tostarp Belovas pašvaldību, piedalās pēdējā minētā projekta sagatavošanā un tehniskajā un finansiālajā īstenošanā.
48
Šajā ziņā iesniedzējtiesai, kurai vienīgajai ir kompetence izvērtēt pamatlietas faktus un interpretēt attiecīgos valsts tiesību aktus, būs jānosaka, vai lietā C‑471/23 Veliko Tarnovas pašvaldība, kā arī lietā C‑477/23 Pazardžikas un Belovas pašvaldības ir atbildīgas par attiecīgo darbību sākšanu vai sākšanu un īstenošanu Regulas Nr. 1303/2013 2. panta 10. punkta pirmās daļas izpratnē vai pašvaldības kapitālsabiedrības saņemtais atbalsts lietā C‑471/23 ietilpst jēdzienā “valsts atbalsts” šīs regulas 2. panta 10. punkta a) apakšpunkta izpratnē un nepieciešamības gadījumā – šī atbalsta summa.
49
Šajā ziņā jāatgādina, tāpat kā to dara Komisija, ka no Regulas Nr. 1370/2007 5., 33. un 36. apsvēruma, kā arī no Tiesas pastāvīgās judikatūras izriet, ka kompensācija par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanu, kas piešķirta, ievērojot visus šajā regulā paredzētos nosacījumus, nav valsts atbalsts.
50
Turklāt, kā izriet no šī sprieduma 43. punkta, lai gan saskaņā ar Regulas Nr. 1303/2013 2. panta 10. punkta a) apakšpunktu valsts atbalsta ietvaros struktūra, kas saņem atbalstu, jāuzskata par atbalsta saņēmēju šīs tiesību normas izpratnē, nekas neizslēdz to, ka struktūra, kas atbilst šī paša 2. panta 10. punkta pirmajā daļā paredzētajiem nosacījumiem, var tikt uzskatīta arī par atbalsta saņēmēju pēdējās minētās tiesību normas izpratnē.
51
Attiecībā uz iesniedzējtiesas jautājumu lietā C‑477/23 par to, vai tikai publiska iestāde, kas parakstījusi administratīvu dotācijas līgumu kā “galvenā”, uzskatāma par attiecīgās dotācijas saņēmēju, jākonstatē, ka Regulas Nr. 1303/2013 2. panta 10. punktā nav paredzētas īpašas potenciālo saņēmēju kategorijas.
52
Tātad, ciktāl struktūra ir atbildīga par darbību sākšanu vai sākšanu un īstenošanu, tā var tikt uzskatīta par “atbalsta saņēmēju” šīs tiesību normas izpratnē neatkarīgi no tā, vai šāda struktūra ir iecelta par “galveno partneri”.
53
No iepriekš minētā izriet, ka uz pirmo jautājumu lietā C‑471/23 un pirmo jautājumu lietā C‑477/23 jāatbild, ka Regulas Nr. 1303/2013 2. panta 10. punkts jāinterpretē tādējādi, ka jēdzienā “atbalsta saņēmējs” šīs tiesību normas izpratnē var ietilpt struktūra, kas atbildīga par attiecīgo darbību sākšanu vai sākšanu un īstenošanu, bet kas nesaņem 2. panta 10. punkta a) apakšpunktā paredzēto valsts atbalstu, kā arī struktūra, kura nav parakstījusi administratīvo dotācijas līgumu kā “galvenā partnere”.
Par otro līdz piekto jautājumu lietā C‑471/23, kā arī otro un trešo jautājumu lietā C‑477/23
54
Ar otro līdz piekto jautājumu lietā C‑471/23, kā arī ar otro un trešo jautājumu lietā C‑477/23, kuri jāizskata kopā, iesniedzējtiesa būtībā vaicā, vai Regulas Nr. 1303/2013 2. panta 36. un 37. punkts jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj, pirmkārt, tādu valsts tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru lēmumu par finanšu korekciju publiskā iepirkuma noteikumu pārkāpuma dēļ var adresēt ekonomikas dalībniekam, kas nav tas, kurš izdarījis šo pārkāpumu, un, otrkārt, ka atbildība par šo finanšu korekciju būtu solidāra vai ka šī atbildība varētu tikt līgumiski sadalīta starp šo ekonomikas dalībnieku un personu, kas ir izdarījusi minēto pārkāpumu, vai ka minēto atbildību uzņemtos pēdējā minētā persona.
55
Vispirms jāatgādina, ka saskaņā ar Regulas Nr. 1303/2013 2. panta 36. punktu pārkāpums šīs tiesību normas izpratnē ir jebkurš Savienības tiesību akta vai valsts tiesību akta pārkāpums saistībā ar tā piemērošanu, kas noticis tāda ekonomikas dalībnieka darbības vai bezdarbības dēļ, kurš ir iesaistīts ESI fondu īstenošanā, un kas rada vai varētu radīt kaitējumu Savienības budžetam, prasot no tā segt nepamatotu izdevumu daļu.
56
Turklāt šīs regulas 143. panta 1. punktā tostarp paredzēts, ka dalībvalstis vispirms ir atbildīgas par pārkāpumu izmeklēšanu, vajadzīgo finanšu korekciju veikšanu un summu atgūšanu. Šajā nolūkā, kā noteikts šī panta 2. punktā, dalībvalstis veic vajadzīgās finanšu korekcijas saistībā ar individuāliem vai sistemātiskiem pārkāpumiem, kas konstatēti darbībās vai darbības programmās.
57
Tomēr nevienā minētās regulas normā nav paredzēti noteikumi par finanšu korekcijas akta adresātu definīciju.
58
Šajā ziņā jāatgādina, ka pienākums atdot labumu, kas pārkāpuma dēļ saņemts nepamatoti, ir nevis sods, bet gan tikai sekas konstatējumam – ka nosacījumi, kas vajadzīgi, lai iegūtu no Savienības tiesiskā regulējuma izrietošo labumu, nav tikuši ievēroti –, kura rezultātā šis iegūtais labums kļūst nepamatots (spriedums, 2020. gada 1. oktobris, Elme Messer Metalurgs, C‑743/18, EU:C:2020:767, 64. punkts un tajā minētā judikatūra).
59
No tā izriet, ka tāda labuma atmaksa, kas nepamatoti saņemts pārkāpuma dēļ Regulas Nr. 1303/2013 2. panta 36. punkta izpratnē, nav obligāti jāpieprasa no struktūras, kas izdarījusi šādu pārkāpumu.
60
Šajā gadījumā no Tiesas rīcībā esošajiem lietas materiāliem izriet, ka lietā C‑471/23 Veliko Tarnovas pašvaldība parakstīja attiecīgo administratīvo dotācijas līgumu ar darbības programmas “Jaunattīstības reģioni” 2014.–2020. gadam pārvaldības iestādi un bija 2022. gada 11. maija lēmuma par finanšu korekciju adresāte, lai gan attiecīgo pārkāpumu esot pieļāvusi pašvaldības kapitālsabiedrība. Lietā C‑477/23 attiecīgās pašvaldības – tostarp Belovas pašvaldība –, kuras, iespējams, bija izdarījušas attiecīgo pārkāpumu, un Pazardžikas pašvaldība kā “galvenā pašvaldība” parakstīja attiecīgo administratīvo dotācijas līgumu un pēdējā minētā pašvaldība bija 2022. gada 21. marta lēmuma par finanšu korekciju adresāte.
61
Jākonstatē, kā izriet no šī sprieduma 59. punkta, ka tādi publisko tiesību subjekti kā pamatlietās aplūkotās pašvaldības var būt finanšu korekcijas akta adresātes, lai gan tie nav izdarījuši pārkāpumu Regulas Nr. 1303/2013 2. panta 36. punkta izpratnē.
62
Attiecībā uz jautājumu par atbildību par finanšu korekcijām, kas izriet no publiskā iepirkuma noteikumu pārkāpumiem saistībā ar ESI fondu izmantošanu, jāatgādina, ka strīdi par atbilstoši Savienības tiesībām nepamatoti pārskaitītu summu atgūšanu, ja nav atbilstošu Savienības tiesību normu, ir jāizskata valsts tiesām, piemērojot savas valsts tiesības un vienlaicīgi ievērojot Savienības tiesībās noteiktos ierobežojumus (spriedums, 2022. gada 17. novembris, Avicarvil Farms, C‑443/21, EU:C:2022:899, 37. punkts un tajā minētā judikatūra).
63
Tādējādi, tā kā Regulā Nr. 1303/2013 nav tiesību normas par šo atbildību, to nosaka valsts tiesību akti un konkrētas darbības dalībnieku līgumiskās saistības.
64
Līdz ar to un atkarībā no šo līgumisko saistību satura, lai gan katrs attiecīgais ekonomikas dalībnieks attiecībā pret kompetento valsts iestādi var tikt atzīts par solidāri atbildīgu par vienu un to pašu darījumu, šāda finansiālā atbildība var arī tikt sadalīta starp attiecīgajiem ekonomikas dalībniekiem vai to var uzņemties tikai viens ekonomikas dalībnieks, kas izdarījis attiecīgo pārkāpumu.
65
Tomēr, Tiesa ir arī nospriedusi, ka tiesiskās drošības princips prasa, pirmkārt, lai tiesību normas būtu skaidras un precīzas un, otrkārt, lai to piemērošana personām būtu paredzama, it īpaši tad, ja tās var radīt nelabvēlīgas sekas. Šis princips tostarp prasa, lai tiesiskais regulējums ļautu ieinteresētajām personām precīzi zināt tajā noteikto pienākumu apjomu un lai šīs personas nepārprotami zinātu savas tiesības un pienākumus un spētu atbilstoši rīkoties (spriedums 2024. gada 4. oktobris, Lietuva u.c./Parlaments Padome (Mobilitātes pakotne), no C‑541/20 līdz C‑555/20, EU:C:2024:818, 158. punkts, kā arī tajā minētā judikatūra).
66
Turklāt tiesiskās drošības princips ir īpaši stingri jāievēro tāda tiesiskā regulējuma gadījumā, kas var radīt finansiālas sekas (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2021. gada 29. aprīlis, Banco de Portugal u.c., C‑504/19, EU:C:2021:335, 52. punkts, kā arī tajā minētā judikatūra).
67
Šajā gadījumā no lūgumiem sniegt prejudiciālu nolēmumu izriet, ka lietā C‑471/23 Veliko Tarnovas pašvaldība pati uzņemas visus riskus, tostarp it īpaši finanšu korekcijas, kas piemērotas aplūkotā projekta budžeta dotācijai, savukārt nešķiet, ka pašvaldības kapitālsabiedrība būtu finansiāli atbildīga attiecībā pret darbības programmas “Jaunattīstības reģioni” 2014.–2020. gadam pārvaldības iestādi. Savukārt lietā C‑477/23 attiecīgās pašvaldības kopā piedalās aplūkotā projekta finansiālā īstenošanā un Pazardžikas pašvaldībai kā “galvenajai pašvaldībai” ir tiesības saņemt savā bankas kontā paredzētos līdzekļus un izmaksāt tos partnerpašvaldībai.
68
Šajā ziņā iesniedzējtiesai būs jāpārbauda, pirmkārt, kuri ekonomikas dalībnieki uzņemas finansiālo atbildību pret attiecīgajām pārvaldības iestādēm saskaņā ar valsts tiesībām un attiecīgo līgumu noteikumiem un, otrkārt, vai šie finansiāli atbildīgie ekonomikas dalībnieki varēja zināt, ka gadījumā, ja attiecīgā projekta īstenošanā ir pieļauti pārkāpumi, tie vai nu solidāri, vai saskaņā ar citiem noteikumiem būs atbildīgi par finanšu korekciju attiecībā pret šīm pārvaldības iestādēm.
69
No iepriekš minētā izriet, ka uz otro līdz piekto jautājumu lietā C‑471/23, kā arī uz otro un trešo jautājumu lietā C‑477/23 jāatbild, ka Regulas Nr. 1303/2013 2. panta 36. un 37. punkts jāinterpretē tādējādi, ka tie neiestājas nedz pret tādu valsts tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru lēmums par finanšu korekciju publiskā iepirkuma noteikumu pārkāpuma dēļ var tikt adresēts citam ekonomikas dalībniekam, nevis tam, kas izdarījis šo pārkāpumu, nedz to, ka atbildība par šo finanšu korekciju ir solidāra, ka šī atbildība var tikt līgumiski sadalīta starp šo citu ekonomikas dalībnieku un ekonomikas dalībnieku, kas izdarījis minēto pārkāpumu, vai ka minēto atbildību uzņemas pēdējais minētais, ar nosacījumu, ka finansiāli atbildīgie ekonomikas dalībnieki var zināt, ka gadījumā, ja aplūkotā projekta īstenošanā tiks pieļauts pārkāpums, tie tāpēc būs atbildīgi par minēto finanšu korekciju attiecībā pret pārvaldības iestādi.
Par sesto jautājumu lietā C‑471/23 un ceturto jautājumu lietā C‑477/23
70
Ar sesto jautājumu lietā C‑471/23, kā arī ceturto jautājumu lietā C‑477/23, kuri jāizskata kopā, iesniedzējtiesa būtībā vēlas noskaidrot, vai Hartas 41. un 47. pants jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj tādu valsts praksi, saskaņā ar kuru ekonomikas dalībniekam, kas izdarījis tādu pārkāpumu Regulas Nr. 1303/2013 2. panta 36. punkta izpratnē, kura dēļ noteikta finanšu korekcija, nav tiesību piedalīties nedz procedūrā, ar ko nosaka šo finanšu korekciju, nedz tiesvedībā par tās atcelšanu, jo šī ekonomikas dalībnieka rīcībā atbilstoši partnerības līgumam ir civiltiesisks tiesību aizsardzības līdzeklis.
71
Vispirms jānorāda – kā izriet no šīs regulas 65. apsvēruma –, ka dalībvalstīm būtu jāveic atbilstīgi pasākumi pārvaldības un kontroles sistēmu pareizas izveides un darbības nodrošināšanai, lai garantētu ESI fondu likumīgu un pareizu izmantošanu, un ka saskaņā ar minētās regulas 143. panta 1. punktu dalībvalstis vispirms ir atbildīgas par pārkāpumu izmeklēšanu un vajadzīgo finanšu korekciju veikšanu.
72
Nosakot šādus Savienības tiesību īstenošanas pasākumus, dalībvalstīm ir jāievēro vispārējie šo tiesību principi, kā arī Hartas tiesību normas (spriedums, 2024. gada 30. janvāris, Agentsia Patna infrastruktura (Eiropas autoceļu infrastruktūras finansējums), C‑471/22, EU:C:2024:99, 40. punkts un tajā minētā judikatūra).
73
Tā kā šajā kontekstā iesniedzējtiesa atsaucas it īpaši uz Hartas 41. pantu par tiesībām uz labu pārvaldību, jāuzsver, ka šis pants attiecas uz Savienības iestādēm, struktūrām un organizācijām, nevis uz dalībvalstu iestādēm un struktūrām, līdz ar to privātpersona nevar atsaukties uz minēto pantu attiecībā uz valsts iestādēm. Tomēr, ja dalībvalsts īsteno Savienības tiesības, prasības, kas izriet no labas pārvaldības principa kā Savienības tiesību vispārējā principa, tostarp ikvienas personas tiesības uz objektīvu un pieņemamā termiņā veiktu jautājumu izskatīšanu, ir piemērojamas kompetentās valsts iestādes veiktajā procedūrā (spriedums, 2024. gada 30. janvāris, Agentsia Patna infrastruktura (Eiropas autoceļu infrastruktūras finansējums), C‑471/22, EU:C:2024:99, 41. punkts un tajā minētā judikatūra).
74
Ciktāl šī tiesa atsaucas arī uz tiesībām piedalīties tiesvedībā, jāprecizē, ka šādas tiesības, ja vien tās ļauj īstenot tiesības tikt uzklausītam, ir to tiesību uz aizstāvību neatņemama sastāvdaļa, kuru ievērošana ir vispārējs Savienības tiesību princips. Tiesības tikt uzklausītam ikvienai personai garantē iespēju lietderīgi un efektīvi paust savu viedokli administratīvajā procesā un pirms jebkura lēmuma, kas var nelabvēlīgi skart viņas intereses, pieņemšanas, tostarp tad, ja šāda prasība nav paredzēta piemērojamajā tiesiskajā regulējumā. Noteikuma, saskaņā ar kuru nelabvēlīga lēmuma adresātam jābūt iespējai sniegt savus apsvērumus pirms šā lēmuma pieņemšanas, mērķis ir ļaut kompetentajai iestādei efektīvi ņemt vērā visu atbilstošo informāciju (spriedums, 2024. gada 30. janvāris, Agentsia Patna infrastruktura (Eiropas autoceļu infrastruktūras finansējums), C‑471/22, EU:C:2024:99, 42. punkts un tajā minētā judikatūra).
75
Šis noteikums ir piemērojams finanšu korekcijas noteikšanas administratīvajai procedūrai, ko valsts iestādes veic pārkāpuma izdarīšanas dēļ Regulas Nr. 1303/2013 2. panta 36. punkta izpratnē.
76
Tomēr Hartas 47. pantā garantētais tiesību uz efektīvu tiesību aizsardzību princips ietver vairākus aspektus, kuru vidū ir tiesības uz aizstāvību, pušu procesuālo tiesību vienlīdzības princips, tiesības uz lietas izskatīšanu tiesās, kā arī tiesības uz konsultāciju, aizstāvību un pārstāvību (spriedums, 2024. gada 30. janvāris, Agentsia Patna infrastruktura (Eiropas autoceļu infrastruktūras finansējums), C‑471/22, EU:C:2024:99, 46. punkts un tajā minētā judikatūra).
77
Šajā gadījumā, kā norādīts šī sprieduma 67. punktā un ar nosacījumu, ka iesniedzējtiesa to pārbauda, lietā C‑471/23 pašvaldības kapitālsabiedrībai, kas – kā apgalvots – izdarījusi pārkāpumu, nebija līgumattiecību ar darbības programmas “Jaunattīstības reģioni” 2014.–2020. gadam pārvaldības iestādi un nešķiet, ka tā būtu finansiāli atbildīga attiecībā pret šo iestādi par attiecīgā projekta īstenošanu. Saistībā ar lietu C‑477/23 šī tiesa nenorāda, kura no attiecīgajām pašvaldībām uzņemas šādu finansiālu atbildību.
78
Šajā ziņā jānorāda, ka, ciktāl minētā tiesa nonāktu pie secinājuma, ka ekonomikas dalībnieks, kurš izdarījis pārkāpumu, nav finansiāli atbildīgs attiecībā pret pārvaldības iestādi par aplūkotā projekta īstenošanu, Savienības tiesību vispārējie labas pārvaldības un tiesību uz aizstāvību ievērošanas principi, kā arī Hartas 47. pants pieļauj, ka šim ekonomikas dalībniekam nav tiesību piedalīties ne procedūrā, ar kuru tiek noteikta finanšu korekcija, ne tiesvedībā par tās atcelšanu.
79
Šādā gadījumā, kad lēmums par finanšu korekciju tieši skartu nevis minētā ekonomikas dalībnieka intereses, bet gan tā, kurš attiecībā pret pārvaldības iestādei ir finansiāli atbildīgs par šī projekta īstenošanu, tieši pēdējam minētajam ekonomikas dalībniekam ir jāpiešķir tiesības piedalīties šīs finanšu korekcijas noteikšanas procedūrā un tiesvedībā par tās atcelšanu.
80
Savukārt, ciktāl iesniedzējtiesa konstatētu, ka ekonomikas dalībnieks, kas izdarījis pārkāpumu, ir finansiāli atbildīgs attiecībā pret pārvaldības iestādi par aplūkotā projekta īstenošanu un ka tā intereses tādējādi tieši skar lēmums par finanšu korekciju, kas izriet no šī pārkāpuma konstatēšanas, Savienības tiesību vispārējiem labas pārvaldības un tiesību uz aizstāvību ievērošanas principi, kā arī Hartas 47. pants nepieļauj to, ka šis ekonomikas dalībnieks nevar ne paust viedokli šīs finanšu korekcijas noteikšanas procedūrā, ne arī vērsties tiesā, lai to apstrīdētu.
81
Šajā ziņā šīs tiesas norādītais apstāklis, ka minētajam ekonomikas dalībniekam ir regresa civiltiesiskā atbildība un tam var būt tiesības atsevišķā civilprocesā pret galveno atbalsta saņēmēju saskaņā ar partnerības līgumu ar vadošo partneri, nešķiet atbilstošs, jo šāds civiltiesisks tiesību aizsardzības līdzeklis šim pašam ekonomikas dalībniekam neļauj apstrīdēt šāda tam nelabvēlīga lēmuma par finanšu korekciju pieņemšanu kā tādu.
82
No iepriekš minētā izriet, ka uz sesto jautājumu lietā C‑471/23, kā arī uz ceturto jautājumu lietā C‑477/23 jāatbild, ka Savienības tiesību vispārējie labas pārvaldības un tiesību uz aizstāvību ievērošanas principi, kā arī Hartas 47. pants jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj tādu valsts praksi, saskaņā ar kuru saimnieciskās darbības subjektam, kas izdarījis tādu pārkāpumu Regulas Nr. 1303/2013 2. panta 36. punkta izpratnē, kas ir pamatā finanšu korekcijai, nav tiesību piedalīties nedz procedūrā, ar kuru nosaka šo finanšu korekciju, nedz tiesvedībā par tās atcelšanu, jo šī ekonomikas dalībnieka rīcībā atbilstoši partnerības līgumam ir civiltiesisks tiesību aizsardzības līdzeklis, ciktāl minētais ekonomikas dalībnieks attiecībā pret pārvaldības iestādi ir finansiāli atbildīgs par attiecīgā projekta īstenošanu.
Par tiesāšanās izdevumiem
83
Attiecībā uz pamatlietas pusēm šī tiesvedība izriet no tiesvedības, kas notiek iesniedzējtiesā, tāpēc tā lemj par tiesāšanās izdevumiem. Izdevumi, kas radušies, iesniedzot apsvērumus Tiesai, un kas nav minēto pušu izdevumi, nav atlīdzināmi.
Ar šādu pamatojumu Tiesa (astotā palāta) nospriež:
1)
Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1303/2013 (2013. gada 17. decembris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu, Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 1083/2006, redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2018. gada 18. jūlija Regulu (ES, Euratom) 2018/1046, 2. panta 10. punkts
jāinterpretē tādējādi, ka
jēdzienā “atbalsta saņēmējs” šīs tiesību normas izpratnē var ietilpt struktūra, kas atbildīga par attiecīgo darbību sākšanu vai sākšanu un īstenošanu, bet kas nesaņem 2. panta 10. punkta a) apakšpunktā paredzēto valsts atbalstu, kā arī struktūra, kura nav parakstījusi administratīvo dotācijas līgumu kā “galvenā partnere”.
2)
Regulas Nr. 1303/2013, kurā grozījumi izdarīti ar Regulu 2018/1046, 2. panta 36. un 37. punkts
jāinterpretē tādējādi, ka
tie neiestājas nedz pret tādu valsts tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru lēmums par finanšu korekciju publiskā iepirkuma noteikumu pārkāpuma dēļ var tikt adresēts citam ekonomikas dalībniekam, nevis tam, kas izdarījis šo pārkāpumu, nedz to, ka atbildība par šo finanšu korekciju ir solidāra, ka šī atbildība var tikt līgumiski sadalīta starp šo citu ekonomikas dalībnieku un ekonomikas dalībnieku, kas izdarījis minēto pārkāpumu, vai ka minēto atbildību uzņemas pēdējais minētais, ar nosacījumu, ka finansiāli atbildīgie ekonomikas dalībnieki var zināt, ka gadījumā, ja aplūkotā projekta īstenošanā tiks pieļauts pārkāpums, tie tāpēc būs atbildīgi par minēto finanšu korekciju attiecībā pret pārvaldības iestādi.
3)
Savienības tiesību vispārējie labas pārvaldības un tiesību uz aizstāvību ievērošanas principi, kā arī Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pants
jāinterpretē tādējādi, ka
tie nepieļauj tādu valsts praksi, saskaņā ar kuru ekonomikas dalībnieks, kas izdarījis tādu pārkāpumu Regulas Nr. 1303/2013, kurā grozījumi izdarīti ar Regulu 2018/1046, 2. panta 36. punkta izpratnē, kas ir pamatā finanšu korekcijai, nav tiesību piedalīties nedz procedūrā, ar kuru nosaka šo finanšu korekciju, nedz tiesvedībā par tās atcelšanu, jo šī ekonomikas dalībnieka rīcībā atbilstoši partnerības līgumam ir civiltiesisks tiesību aizsardzības līdzeklis, ciktāl minētais ekonomikas dalībnieks attiecībā pret pārvaldības iestādi ir finansiāli atbildīgs par aplūkotā projekta īstenošanu.
[Paraksti]
(
*1
)	Tiesvedības valoda – bulgāru.