62023CO0026(01)
TIESAS PRIEKŠSĒDĒTĀJA RĪKOJUMS
2023. gada 27. jūlijā (
*1
)
Apelācija – Pilsoņu iniciatīva “Minority SafePack” – Pieteikums par iestāšanos lietā – Eiropas Savienības Tiesas statūtu 40. panta otrā daļa – Ieinteresētība attiecībā uz lietas iznākumu – Atļauja iestāties lietā
Lietā C‑26/23 P
par apelācijas sūdzību atbilstoši Eiropas Savienības Tiesas statūtu 56. pantam, ko 2023. gada 21. janvārī iesniegusi
Citizens’ Committee of the European Citizens’ Initiative “Minority SafePack – one million signatures for diversity in Europe
”, ko pārstāv T. Hieber, Rechtsanwalt,
prasītāja,
pārējās lietas dalībnieces:
Eiropas Komisija, ko pārstāv I. Rubene, E. A. Stamate un C. Urraca Caviedes, pārstāves,
atbildētāja pirmajā instancē,
Ungārija, ko pārstāv M. Z. Fehér un K. Szíjjártó, pārstāvji,
Grieķijas Republika,
Slovākijas Republika,
personas, kas iestājušās lietā pirmajā instancē,
TIESAS PRIEKŠSĒDĒTĀJS
ņemot vērā tiesneša referenta S. Rodina [S. Rodin] priekšlikumu,
uzklausījis ģenerāladvokātu E. M. Kolinsu [A. M. Collins],
izdod šo rīkojumu.
Rīkojums
1
Ar apelācijas sūdzību Citizens’ Committee of the European Citizens’ Initiative “Minority SafePack – one million signatures for diversity in Europe” (turpmāk tekstā – “Citizens’ Committee”) lūdz atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2022. gada 9. novembra spriedumu Minority SafePack – one million signatures for diversity in Europe/Komisija (T‑158/21, EU:T:2022:696), ar kuru šī tiesa noraidīja tās prasību atcelt Komisijas Paziņojumu (2021. gada 14. janvāris) C(2021) 171 final par Eiropas pilsoņu iniciatīvu Minority SafePack – one million signatures for diversity in Europe (turpmāk tekstā – “strīdīgais paziņojums”).
2
Ar dokumentu, kas Tiesas kancelejā iesniegts 2023. gada 17. aprīlī, Deutschsprachige Gemeinschaft Belgiens (Beļģijas Vācvalodīgā kopiena), pamatojoties uz Eiropas Savienības Tiesas statūtu 40. panta otro daļu, lūdza atļauju iestāties lietā par šo apelācijas sūdzību Citizens’ Committee prasījumu atbalstam.
3
Pēc tam, kad Tiesas sekretārs atbilstoši Tiesas Reglamenta 131. panta 1. punktam, kas piemērojams apelācijas tiesvedībai, pamatojoties uz Reglamenta 190. panta 1. punktu, bija izsniedzis lietas dalībniekiem pieteikumu par iestāšanos lietā, Citizens’ Committee un Eiropas Komisija noteiktajā termiņā iesniedza rakstveida apsvērumus par šo pieteikumu. Tikai Komisija lūdza minēto pieteikumu noraidīt.
Par pieteikumu par iestāšanos lietā
4
Eiropas Savienības Tiesas statūtu 40. panta pirmajā daļā ir noteikts, ka dalībvalstis un Eiropas Savienības iestādes var iestāties lietās, ko izskata Tiesa. Saskaņā ar šī panta otrās daļas pirmo teikumu tādas pašas tiesības ir Savienības struktūrām, kā arī visām citām personām, ja tās var pierādīt savu ieinteresētību attiecībā uz Tiesai iesniegtas lietas iznākumu.
5
Vispirms ir jākonstatē, ka dalībvalsts administratīvi teritoriāla vienība tādējādi var iestāties lietās tāpat kā jebkura cita persona, taču atšķirībā no dalībvalsts, kurā tā ietilpst, tai ir jāpierāda ieinteresētība attiecībā uz Tiesai iesniegtās lietas iznākumu.
6
Saskaņā ar Tiesas pastāvīgo judikatūru jēdziens “ieinteresētība attiecībā uz lietas iznākumu” šīs tiesību normas izpratnē ir jādefinē no paša strīda priekšmeta skatpunkta un ir jāsaprot kā tieša un pastāvoša ieinteresētība tajā, kā tiks izlemti paši prasījumi, nevis kā ieinteresētība attiecībā uz izvirzītajiem pamatiem vai argumentiem. Proti, termins “lietas iznākums” attiecas uz prasīto galīgo nolēmumu, kāds tiks iekļauts pasludināmā galīgā sprieduma rezolutīvajā daļā (skat. it īpaši Tiesas priekšsēdētāja rīkojumu, 2018. gada 5. jūlijs, Uniwersytet Wrocławski un Polija/REA, C‑515/17 P un C‑561/17 P, EU:C:2018:553, 7. punkts).
7
Principā ieinteresētība attiecībā uz lietas iznākumu var tikt uzskatīta par pietiekami tiešu tikai tad, ja šis iznākums var mainīt pieteikuma par iestāšanos lietā iesniedzēja tiesisko stāvokli (Tiesas priekšsēdētāja rīkojums, 2020. gada 30. aprīlis, Komisija/HSBC Holdings u.c., C‑806/19 P, EU:C:2020:364, 8. punkts, kā arī tajā minētā judikatūra).
8
Tomēr ir jānorāda, ka dalībvalstu administratīvi teritoriālās vienības atšķirībā no fiziskām un juridiskām personām var lūgt atļauju iestāties Tiesā iesniegtajās lietās nevis, lai aizstāvētu privātas intereses, bet lai paustu savu viedokli tiesvedībā, kura var būtiski ietekmēt to kompetenču īstenošanu, kas tām ir piešķirtas ar to dalībvalstu konstitūciju vai tiesību aktiem, kurās tās ietilpst.
9
Līdz ar to attiecībā uz dalībvalstu administratīvi teritoriālo vienību pieteikumiem par iestāšanos lietā nosacījums par tiešas un pastāvošas ieinteresētības esamību attiecībā uz lietas iznākumu ir jāpiemēro veidā, kas atspoguļo šo specifiku (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2021. gada 17. septembris, Vācija/Farma Mar un Komisija, C‑6/21 P un C‑16/21 P, EU:C:2021:756, 11. punkts).
10
Attiecībā uz vides aizsardzības organizāciju iesniegtajiem pieteikumiem par iestāšanos lietā jau ir atzīts, ka prasība par tiešu un pastāvošu ieinteresētības attiecībā uz lietas, ko izskata Tiesa, iznākumu paredz, pirmkārt, ka šo organizāciju darbības jomai, kura izriet no to mērķa, kas attiecīgā gadījumā ir nostiprināts to statūtos, ir jābūt tiešai saiknei ar šīs lietas priekšmetu un, otrkārt, ka minētajā lietā jābūt izvirzītiem principiāliem jautājumiem, kuri var ietekmēt attiecīgo organizāciju aizstāvētās intereses [Tiesas priekšsēdētāja rīkojums, 2019. gada 7. februāris, Bayer CropScience un Bayer/Komisija, C‑499/18 P, EU:C:2019:107, 6. punkts, kā arī tajā minētā judikatūra]. Ņemot vērā dalībvalstu administratīvi teritoriālo vienību situācijas īpatnības, kas izriet no tā, ka to kompetences ir konstitucionāli atzītas šo valstu tiesībās, lai novērtētu ieinteresētības esamību attiecībā uz lietas iznākumu, mutatis mutandis ir jāpiemēro būtībā tie paši kritēriji.
11
Tādējādi, lai pamatotu ieinteresētību attiecībā uz tādas lietas iznākumu, kurā tā nav lietas dalībniece, dalībvalsts administratīvi teritoriālai vienībai ir jāpierāda, pirmkārt, ka strīda priekšmets ietilpst tai ar valsts tiesībām piešķirtās kompetences jomā un, otrkārt, ka šajā lietā ir izvirzīti principiāli jautājumi. Tādējādi attiecībā uz pēdējo minēto aspektu šīs vienības norādītās intereses nedrīkst pilnībā pārklāties ar tās dalībvalsts interesēm, kurā tā ietilpst un kura katrā ziņā būtu varējusi iestāties lietā.
12
Šajā lietā no šī pieteikuma par iestāšanos lietā būtībā izriet, ka Beļģijas Vācvalodīgā kopiena ir viena no trim Beļģijas Karalistes konstitucionālajā regulējumā paredzētajām kopienām un ka tai ir autonomijas statuss, kas tai ir piešķirts it īpaši ar Konstitūcijas 2., 115. un 121. pantu, kā arī no Beļģijas Konstitūcijas izrietoša kompetence jautājumos, kas saistīti ar vācvalodīgās minoritātes kultūras un valodas identitātes saglabāšanu. Saskaņā ar minētās konstitūcijas 130. pantu Beļģijas Vācvalodīgajai kopienai ir kompetence it īpaši vācu valodas aizsardzības un popularizēšanas jomā un tai ir plaša kompetence izglītības un pētniecības laukā.
13
Līdz ar to ir jākonstatē, ka Tiesā izskatāmā strīda priekšmets ietilpst Beļģijas Vācvalodīgās kopienas kompetences jomā, kas izriet no Beļģijas Konstitūcijas. Šī lieta attiecas uz pilsoņu iniciatīvu, kuras mērķis saskaņā ar apstrīdēto paziņojumu ir uzlabot nacionālām un lingvistiskām minoritātēm piederošo personu aizsardzību un stiprināt kultūru un valodu daudzveidību Eiropas Savienībā.
14
Turklāt minētajā lietā ir izvirzīti principiāli jautājumi, kas var ietekmēt pašas šīs vienības intereses. Strīdīgajā paziņojumā ir norādīts, ka “[Savienībai] nav vispārēju likumdošanas pilnvaru konkrēti attiecībā uz nacionālo minoritāšu aizsardzību”, un arī, ka “nav likumdošanas pilnvaru tādos jautājumos kā reģionālo vai minoritāšu valodu izmantošana valsts izglītībā vai citur” un ka “šie jautājumi ir dalībvalstu kompetencē”. Līdz ar to šajā strīdā ir izvirzīts jautājums par Savienības kompetences apjomu veikt pasākumus jomā, kas ir Beļģijas Vācvalodīgās kopienas kompetencē.
15
Šādos apstākļos, ņemot vērā šī jautājuma par kompetenci būtisko raksturu un to, ka atbilde uz šo jautājumu, iespējams, būs izšķiroša attiecībā uz jebkura turpmāka Komisijas paziņojuma saturu šajā pašā jomā, Komisija veltīgi apgalvo, ka Beļģijas Vācvalodīgajai kopienai ir tikai netieša un nenoteikta ieinteresētība iestāties šajā lietā, norādīdama, ka strīdīgais paziņojums vai jebkurš turpmāks šāda rakstura Komisijas paziņojums ir tikai viens posms turpmāko aktu un notikumu virknē. Komisijas arguments, saskaņā ar kuru Beļģijas Vācvalodīgajai kopienai vai jebkurai citai organizatoru grupai vienmēr ir tiesības iesniegt jaunu Eiropas pilsoņu iniciatīvu, kurā ietverti tādi paši vai līdzīgi priekšlikumi kā strīdīgajā iniciatīvā un kuru Komisija pēc tam izvērtēs pēc būtības, ja tā iegūs nepieciešamo atbalstu, ir jānoraida arī tāpēc, ka tā neietekmē Beļģijas Vācvalodīgās kopienas ieinteresētības attiecībā uz lietas iznākumu novērtējumu šajā lietā.
16
Tādējādi jāatzīst, ka Beļģijas Vācvalodīgās kopienas ieinteresētība attiecībā uz lietas iznākumu Eiropas Savienības Tiesas statūtu 40. panta otrās daļas izpratnē ir pierādīta.
17
Šādos apstākļos Beļģijas Vācvalodīgās kopienas pieteikums par iestāšanos lietā Citizens’ Committee prasījumu atbalstam ir jāapmierina.
Par personas, kas iestājusies lietā, procesuālajām tiesībām
18
Tā kā pieteikums par iestāšanos lietā ir apmierināts, Beļģijas Vācvalodīgā kopiena atbilstoši Tiesas Reglamenta 131. panta 3. punktam, kas piemērojams apelācijas tiesvedībā, pamatojoties uz Reglamenta 190. panta 1. punktu, saņems visus lietas dalībniekiem izsniegtos procesuālos dokumentus, ja vien šie dalībnieki nebūs iesnieguši lūgumu izslēgt no šīs paziņošanas atsevišķus materiālus vai dokumentus.
19
Tā kā šis pieteikums ir iesniegts Reglamenta 190. panta 2. punktā paredzētajā termiņā, kurš atbilstoši Reglamenta 51. pantam pagarināts par vienotu desmit dienu termiņu, kas noteikts, pamatojoties uz apsvērumiem par attālumu, Beļģijas Vācvalodīgā kopiena saskaņā ar Reglamenta 132. panta 1. punktu var iesniegt iestāšanās rakstu viena mēneša laikā pēc iepriekšējā punktā minētās paziņošanas dienas, šo termiņu pagarinot par to pašu termiņu, kas noteikts, pamatojoties uz apsvērumiem par attālumu.
20
Visbeidzot, ja tiks organizēta tiesas sēde mutvārdu paskaidrojumu uzklausīšanai, Beļģijas Vācvalodīgā kopiena varēs iesniegt mutvārdu apsvērumus.
Par tiesāšanās izdevumiem
21
Saskaņā ar Reglamenta 137. pantu, kas piemērojams apelācijas tiesvedībā, pamatojoties uz Reglamenta 184. panta 1. punktu, lēmumu par tiesāšanās izdevumiem ietver spriedumā vai rīkojumā par tiesvedības izbeigšanu.
22
Tā kā šajās lietās Beļģijas Vācvalodīgās kopienas pieteikums par iestāšanos lietā ir apmierināts, lēmuma par tiesāšanās izdevumiem saistībā ar tās iestāšanos lietā pieņemšana ir jāatliek.
Ar šādu pamatojumu Tiesas priekšsēdētājs izdod rīkojumu:
1)
Atļaut Deutschsprachige Gemeinschaft Belgiens (Beļģijas Vācvalodīgā kopiena) iestāties lietā Citizens’ Committee of the European Citizens’ Initiative
“
Minority SafePack – one million signatures for diversity in Europe” prasījumu atbalstam.
2)
Sekretārs Deutschsprachige Gemeinschaft Belgiens (Beļģijas Vācvalodīgā kopiena) izsniedz visu procesuālo dokumentu kopijas.
3)
Deutschsprachige Gemeinschaft Belgiens (Beļģijas Vācvalodīgā kopiena) iestāšanās raksta iesniegšanai ir viens mēnesis, sākot no šīs rezolutīvās daļas 2. punktā minētās dokumentu izsniegšanas datuma.
4)
Lēmuma pieņemšanu par tiesāšanās izdevumiem, kas saistīti ar Deutschsprachige Gemeinschaft Belgiens (Beļģijas Vācvalodīgā kopiena) atlikt.
[Paraksti]
(
*1
)	Tiesvedības valoda – angļu.