62019CJ0912
TIESAS SPRIEDUMS (devītā palāta)
2021. gada 4. martā (
*1
)
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesību aktu tuvināšana – Augu aizsardzības līdzekļu laišana tirgū – Regula (EK) Nr. 1107/2009 – 52. panta 1. punkts – Paralēlas tirdzniecības atļauja – Šīs atļaujas personiskais raksturs
Lietā C‑912/19
par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši LESD 267. pantam, ko Oberlandesgericht Düsseldorf (Federālās zemes Augstākā tiesa Diseldorfā, Vācija) iesniedza ar 2019. gada 4. decembrī pieņemto lēmumu un kas Tiesā reģistrēts 2019. gada 13. decembrī, tiesvedībā
Agrimotion S.A.
pret
ADAMA Deutschland GmbH,
TIESA (devītā palāta)
šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs N. Pisarra [N. Piçarra], tiesneši S. Rodins [S. Rodin] (referents) un K. Jirimēe [K. Jürimäe],
ģenerāladvokāts: J. Tančevs [E. Tanchev],
sekretārs A. Kalots Eskobars [A. Calot Escobar],
ņemot vērā rakstveida procesu,
ņemot vērā apsvērumus, ko sniedza:
–
Agrimotion S.A. vārdā – C. Schmalschläger, Rechtsanwalt,
–
ADAMA Deutschland GmbH vārdā – K. Welkerling, Rechtsanwalt,
–
Eiropas Komisijas vārdā – F. Castilla Contreras un B. Eggers, pārstāves, kā arī I. Naglis, pārstāvis,
ņemot vērā pēc ģenerāladvokāta uzklausīšanas pieņemto lēmumu izskatīt lietu bez ģenerāladvokāta secinājumiem,
pasludina šo spriedumu.
Spriedums
1
Šis lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir par to, kā interpretēt Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1107/2009 (2009. gada 21. oktobris) par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū, ar ko atceļ Padomes Direktīvas 79/117/EEK un 91/414/EEK (OV 2009, L 309, 1. lpp.), 52. pantu.
2
Šis lūgums ir iesniegts tiesvedībā starp Agrimotion S.A. un ADAMA Deutschland GmbH par augu aizsardzības līdzekļu tirdzniecību Vācijā, ko veic Agrimotion S.A.
Atbilstošās tiesību normas
3
Regulas Nr. 1107/2009 8. un 9. apsvērumā ir teikts:
“(8)
Šīs regulas mērķis ir nodrošināt cilvēku un dzīvnieku [augstu] veselības un vides aizsardzības pakāpi, vienlaikus saglabājot Kopienas lauksaimniecības konkurētspēju. [..]
(9)
Lai pēc iespējas likvidētu šķēršļus tirdzniecībai ar augu aizsardzības līdzekļiem, ko izraisa dažādas aizsardzības pakāpes dažādās dalībvalstīs, šajā regulā būtu jānosaka arī saskaņoti noteikumi darbīgo vielu atļaušanai un augu aizsardzības līdzekļu laišanai tirgū, arī noteikumi atļauju savstarpējai atzīšanai un paralēlai tirdzniecībai. Tādējādi šīs regulas mērķis ir palielināt šādu līdzekļu brīvu kustību un nodrošināt to pieejamību dalībvalstīs.”
4
Regulas Nr. 1107/2009 III nodaļā “Augu aizsardzības līdzekļi” ir divas iedaļas. 1. iedaļa “Atļaujas piešķiršana” ir sadalīta sešās apakšiedaļās. 1., 2. un 5. apakšiedaļas nosaukums attiecīgi ir “Prasības un saturs”, “Procedūra” un “Īpaši gadījumi”.
5
Šīs regulas III nodaļas 1. iedaļas 1. apakšiedaļā ietvertajā 28. pantā “Atļaujas piešķiršana laišanai tirgū un lietošanai” ir noteikts:
“1.   Augu aizsardzības līdzekli nelaiž tirgū vai nelieto, ja vien tam attiecīgajā dalībvalstī nav piešķirta atļauja saskaņā ar šo regulu.
2.   Atkāpjoties no 1. punkta, atļauja nav vajadzīga šādos gadījumos:
[..]
e)
tādu augu aizsardzības līdzekļu laišanai tirgū, kam saskaņā ar 52. pantu piešķirta paralēlas tirdzniecības atļauja.”
6
Minētās regulas III nodaļas 1. iedaļas 2. apakšiedaļā ietvertā 33. panta “Pieteikums atļaujas saņemšanai vai grozīšanai” 1. punktā ir paredzēts:
“Pieteikuma iesniedzējs, kas vēlas laist tirgū augu aizsardzības līdzekli, iesniedz pieteikumu atļaujas saņemšanai vai grozīšanai personīgi vai ar pārstāvja starpniecību katrā dalībvalstī, kur paredzēts laist tirgū šo augu aizsardzības līdzekli.”
7
Šīs pašas regulas III nodaļas 1. iedaļas 5. apakšiedaļā ietvertā 52. panta “Paralēla tirdzniecība” 1. punktā ir noteikts:
“Augu aizsardzības līdzekli, kas apstiprināts vienā dalībvalstī (izcelsmes dalībvalstī), – ar nosacījumu, ka piešķir paralēlas tirdzniecības atļauju – var ieviest, laist tirgū un lietot citā dalībvalstī (ieviešanas dalībvalstī), ja šī dalībvalsts apliecina, ka minētais augu aizsardzības līdzeklis pēc sastāva ir identisks augu aizsardzības līdzeklim, kam jau piešķirta atļauja tās teritorijā (atsauces līdzeklim). Pieteikumu iesniedz ieviešanas dalībvalsts kompetentajai iestādei.”
Pamatlieta un prejudiciālais jautājums
8
ADAMA Deutschland, Vācijā reģistrēts uzņēmums, šajā dalībvalstī tirgo augu aizsardzības līdzekļus, attiecībā uz kuriem tas ir saņēmis tirdzniecības atļauju. Tas šos augu aizsardzības līdzekļus izplata arī citās dalībvalstīs, kurās Agrimotion, Polijā reģistrēts uzņēmums, tos iegādājas, lai tos atkārtoti ievestu un pārdotu Vācijā.
9
Pirms augu aizsardzības līdzekļu nonākšanas Vācijā Agrimotion tos atkārtoti marķē, tostarp norādot Agrimotion nosaukumu, augu aizsardzības līdzekļa jauno nosaukumu, Vācijā jau atļauto atsauces līdzekļa nosaukumu un paralēlas tirdzniecības atļaujas turētāja nosaukumu Vācijā, šajā gadījumā – Bernbeck LLP.
10
Uzskatīdama, ka Agrimotion nebija atļauts tirgot pamatlietā aplūkotos augu aizsardzības līdzekļus Vācijā, jo paralēlas tirdzniecības atļaujas īpašnieks bija Bernbeck, nevis Agrimotion, ADAMA Deutschland cēla prasību Landgericht Düsseldorf (Diseldorfas apgabaltiesa, Vācija), lai šai sabiedrībai tiktu noteikts pienākums pārtraukt minēto līdzekļu tirdzniecību.
11
Landgericht Düsseldorf (Diseldorfas apgabaltiesa) apmierināja šo prasību, tostarp piespriezdama atbildētājam atlīdzināt ADAMA Deutschland nodarīto kaitējumu. Šī tiesa balstījās uz faktu, ka Agrimotion nevarēja atsaukties uz Bernbeck piešķirto paralēlas tirdzniecības atļauju, jo šādai atļaujai saskaņā ar Regulas Nr. 1107/2009 52. panta 4. punkta otro daļu ir personisks raksturs.
12
Agrimotion par šo nolēmumu iesniedza apelācijas sūdzību Oberlandesgericht Düsseldorf (Federālās zemes Augstākā tiesa Diseldorfā, Vācija), apgalvodams, ka saskaņā ar Vācijas kompetentās iestādes, proti, Bundesamt für Verbraucherschutz und Lebensmittelsicherheit (Federālais patērētāju aizsardzības un pārtikas nekaitīguma birojs, Vācija), pausto juridisko nostāju un citās dalībvalstīs izmantoto praksi tas varot atsaukties uz Bernbeck piešķirto paralēlo tirdzniecības atļauju, jo šīs pēdējās minētās sabiedrības nosaukums ir izvietots uz augu aizsardzības līdzekļa jaunā marķējuma.
13
Iesniedzējtiesa vēlas noskaidrot, vai Regulas Nr. 1107/2009 52. pants ir jāinterpretē atbilstoši Agrimotion apgalvojumam.
14
Tā uzsver – Tiesa 2007. gada 8. novembra spriedumā Escalier un Bonnarel (C‑260/06 un C‑261/06, EU:C:2007:659, 37. un nākamie punkti) ir nospriedusi, ka, ņemot vērā augu aizsardzības līdzekļu bīstamību un ar to izmantošanu saistītos riskus, nepieciešamība efektīvi un ticami pārbaudīt, vai ir ievērotas Padomes Direktīvas 91/414/EEK (1991. gada 15. jūlijs) par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū (OV 1991, L 230, 1. lpp.) prasības, var pamatot tirdzniecības atļaujas individuālo raksturu. Atbilstoši daļai Vācijas judikatūras un doktrīnas – šī judikatūra ir piemērojama arī saskaņā ar Regulu Nr. 1107/2009, ar kuru ir atcelta un aizstāta Direktīva 91/414, it īpaši tāpēc, ka šīs regulas 52. panta 4. punkta otrajā daļā ir paredzēta iespēja piešķirt vairākas paralēlas tirdzniecības atļaujas vienam un tam pašam produktam.
15
Tomēr iesniedzējtiesa pauž šaubas par šo nostāju, uzsverot, ka Regulas Nr. 1107/2009 mērķis, kā izriet no tās 9. apsvēruma, ir “pēc iespējas likvidē[t] šķēršļus tirdzniecībai ar augu aizsardzības līdzekļiem, ko izraisa dažādas aizsardzības pakāpes dažādās dalībvalstīs”.
16
Turklāt situācijā, kāda tā ir šajā gadījumā – proti, kad uzņēmums, kurš laiž tirgū attiecīgo augu aizsardzības līdzekli, nav tas, kuram ir tikusi izsniegta paralēlas tirdzniecības atļauja –, paralēlas tirdzniecības atļaujas turētāja norādīšana uz šī līdzekļa marķējuma varētu ļaut efektīvi un ticami pārbaudīt, vai ir ievērotas tiesiskās prasības saistībā ar augu aizsardzības līdzekļu bīstamību un to izmantošanas risku.
17
Visbeidzot iesniedzējtiesa norāda, ka dažās dalībvalstīs dokumenti, kas attiecas uz paralēlas tirdzniecības atļaujām, nošķir augu aizsardzības līdzekļa atļaujas turētāju un importētāju.
18
Šādos apstākļos Oberlandesgericht Düsseldorf (Federālās zemes Augstākā tiesa Diseldorfā) nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādu prejudiciālu jautājumu:
“Vai uzņēmums, kas izcelsmes dalībvalstī apstiprinātu augu aizsardzības līdzekli laiž tirgū ieviešanas dalībvalstī, var atsaukties uz ieviešanas dalībvalsts kompetentās iestādes trešam uzņēmumam piešķirtu paralēlas tirdzniecības atļauju, ja uz kannām, kurās ir iepildīts augu aizsardzības līdzeklis un kurās tas tiek laists tirgū ieviešanas dalībvalstī, ir atrodama norāde uz atļaujas turētāju un importētāju uzņēmumu? Ja ir izvirzītas papildu prasības, kādas tās ir?”
Par prejudiciālo jautājumu
19
Ar uzdoto jautājumu iesniedzējtiesa būtībā vēlas noskaidrot, vai Regulas Nr. 1107/2009 52. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tikai paralēlas tirdzniecības atļaujas turētājs var laist augu aizsardzības līdzekli tās dalībvalsts tirgū, kas ir izsniegusi šo atļauju.
20
Saskaņā ar šo tiesību normu augu aizsardzības līdzekli, kas ir apstiprināts vienā dalībvalstī, – ar nosacījumu, ka tiek piešķirta paralēlas tirdzniecības atļauja – var ieviest, laist tirgū un lietot citā dalībvalstī, ja šī dalībvalsts apliecina, ka minētais augu aizsardzības līdzeklis pēc sastāva ir identisks augu aizsardzības līdzeklim, kam jau piešķirta atļauja tās teritorijā (atsauces līdzeklim).
21
Šajā ziņā ir jāatgādina, ka Savienības tiesību normas interpretācijas nolūkā ir jāņem vērā ne tikai tās saturs, bet arī konteksts, kādā tā iekļaujas, kā arī mērķi, kādi ir tiesību aktam, kurā tā ietilpst. Viens no Savienības tiesību normas interpretācijā vērā ņemamajiem apstākļiem var būt arī tās rašanās vēsture (šajā ziņā skat. spriedumu, 2020. gada 25. jūnijs, A u.c. (Vējturbīnas Ālterā un Nēvelē), C‑24/19, EU:C:2020:503, 37. punkts).
22
Runājot par Regulas Nr. 1107/2009 52. panta 1. punkta formulējumu, tikai no tā vien nav iespējams atbildēt uz jautājumu, vai šī tiesību norma ir jāinterpretē tādējādi, ka tikai paralēlas tirdzniecības atļaujas turētājs var laist augu aizsardzības līdzekli tās dalībvalsts tirgū, kas ir izsniegusi šo atļauju.
23
Savukārt šādu interpretāciju attaisno gan šīs regulas vispārējā sistēma un mērķis, gan 52. panta 1. punkta izstrādāšanas vēsture.
24
Attiecībā uz Regulas Nr. 1107/2009 vispārējo sistēmu ir jānorāda, ka šīs regulas III nodaļas 1. iedaļas “Atļaujas piešķiršana” 2. apakšiedaļā “Procedūra” ir reglamentēta parastā procedūra pieteikumu par augu aizsardzības līdzekļu laišanu dalībvalsts tirgū izvērtēšanai.
25
Tā, minētās regulas 33. panta, kurš ir iekļauts šajā 2. apakšiedaļā, 1. punktā ir noteikts, ka “pieteikuma iesniedzējs, kas vēlas laist tirgū augu aizsardzības līdzekli, iesniedz pieteikumu atļaujas saņemšanai vai grozīšanai personīgi vai ar pārstāvja starpniecību katrā dalībvalstī, kur paredzēts laist tirgū šo augu aizsardzības līdzekli”.
26
No tā izriet, ka augu aizsardzības līdzekļa atļauja ir personīga un tā īpašnieks to nevar nodot citai personai.
27
Tas pats attiecas uz Regulas Nr. 1107/2009 52. panta 1. punktā noteikto paralēlas tirdzniecības atļauju.
28
Proti, 5. apakšiedaļa “Īpaši gadījumi”, kurā ir ietverts šis 52. panta 1. punkts, ietilpst tajā pašā iedaļā, kurā ir ietverts Regulas Nr. 1107/2009 33. pants, proti, tās III nodaļas 1. iedaļā. Turklāt no šīs regulas 28. panta 2. punkta e) apakšpunkta izriet, ka tās 52. pants ir atkāpe no vispārējā noteikuma, saskaņā ar kuru augu aizsardzības līdzekli var laist tirgū vai izmantot tikai tad, ja tas ir atļauts attiecīgajā dalībvalstī. Līdz ar to šī tiesību norma ir interpretējama šauri.
29
Attiecīgi – Regulas Nr. 1107/2009 52. panta 1. punktā nav paredzēts, ka cita persona, kas nav paralēlas tirdzniecības atļaujas turētājs, varētu laist augu aizsardzības līdzekli tirgū ieviešanas dalībvalstī. Tādējādi ir jāuzskata, ka šai atļaujai ir personisks raksturs, tāpat kā augu aizsardzības līdzekļa atļaušanai.
30
Turklāt Regulas Nr. 1107/2009 52. pantā paredzētās paralēlas tirdzniecības kārtības piemērošana ir atkarīga tostarp no šīs regulas 33. pantā paredzētās atļauju sistēmas piemērošanas, ņemot vērā, ka saskaņā ar pirmo tiesību normu paralēlas tirdzniecības atļauju var piešķirt tikai augu aizsardzības līdzeklim, kura sastāvs ir identisks tāda augu aizsardzības līdzekļa sastāvam, kurš jau ir atļauts ieviešanas dalībvalsts teritorijā, jo šis līdzeklis minētajā tiesību normā tiek dēvēts par “atsauces līdzekli”.
31
Ja paralēlas tirdzniecības atļauja būtu jāuzskata par tādu, kurai nav personiska rakstura, tiktu apdraudēta minētās regulas saskaņotība, jo persona, kurai nav šādas atļaujas, varētu dalībvalsts tirgū ievest augu aizsardzības līdzekli, lai gan tikai tādas atļaujas turētājam, kuram šajā pašā tirgū ir izsniegta atļauja attiecībā uz atsauces līdzekli, ir tiesības laist šo līdzekli minētajā tirgū.
32
Turklāt šāda Regulas Nr. 1107/2009 52. panta 1. punkta interpretācija, no kuras izriet, ka paralēlās tirdzniecības atļaujai ir personisks raksturs, ir apstiprināta šīs regulas 8. un 9. apsvērumā.
33
Proti, saskaņā ar šiem apsvērumiem Regulas Nr. 1107/2009 mērķis ir nodrošināt cilvēku un dzīvnieku augstu veselības un vides aizsardzības līmeni un vienlaikus saglabāt Eiropas Savienības lauksaimniecības konkurētspēju, kā arī palielināt augu aizsardzības līdzekļu brīvu apriti un to pieejamību dalībvalstīs, novēršot aizsardzības līmeņu atšķirības dalībvalstīs un tostarp saskaņojot noteikumus par atļauju savstarpējo atzīšanu un šo līdzekļu paralēlu tirdzniecību.
34
Šādos apstākļos, atzīstot, ka paralēlas tirdzniecības atļaujai ir personisks raksturs, ne tikai tiek sekmēts mērķis nodrošināt cilvēku un dzīvnieku veselības, kā arī vides augstu aizsardzības līmeni, bet tas arī ir pilnībā atbilstoši ar Regulu Nr. 1107/2009 ieviesto noteikumu par paralēlu tirdzniecību loģikai palielināt augu aizsardzības līdzekļu brīvu apriti.
35
Šajā ziņā ir jāatgādina, ka 2007. gada 8. novembra spriedumā Escalier un Bonnarel (C‑260/06 un C‑261/06, EU:C:2007:659, 40.–42. punkts) Tiesa būtībā konstatēja, ka paralēlās tirdzniecības atļaujas individuālo raksturu attaisno nepieciešamība novērst jebkādu risku, ka attiecīgā prece varētu tikt izmantota nepareizi vai ļaunprātīgi.
36
Lai gan ir taisnība, ka šis spriedums tika pasludināts saskaņā ar Direktīvu 91/414, nevis ar Regulu Nr. 1107/2009, no šīs regulas rašanās vēstures – it īpaši no Komisijas 2008. gada 22. septembra paziņojuma Eiropas Parlamentam par Padomes kopējo nostāju attiecībā uz Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū pieņemšanu (COM(2008) 578, galīgā redakcija) 3.2. punkta – izriet, ka Savienības likumdevējs, pieņemdams Regulu Nr. 1107/2009, ir ņēmis vērā minēto spriedumu.
37
Ņemot vērā visus iepriekš minētos apsvērumus, uz iesniedzējtiesas jautājumu ir jāatbild, ka Regulas Nr. 1107/2009 52. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tikai paralēlas tirdzniecības atļaujas turētājs var laist augu aizsardzības līdzekli tās dalībvalsts tirgū, kas ir izsniegusi šo atļauju.
Par tiesāšanās izdevumiem
38
Attiecībā uz pamatlietas pusēm šī tiesvedība ir stadija procesā, kuru izskata iesniedzējtiesa, un tā lemj par tiesāšanās izdevumiem. Izdevumi, kas radušies, iesniedzot apsvērumus Tiesai, un kas nav minēto pušu izdevumi, nav atlīdzināmi.
Ar šādu pamatojumu Tiesa (devītā palāta) nospriež:
Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1107/2009 (2009. gada 21. oktobris) par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū, ar ko atceļ Padomes Direktīvas 79/117/EEK un 91/414/EEK, 52. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tikai paralēlas tirdzniecības atļaujas turētājs var laist augu aizsardzības līdzekli tās dalībvalsts tirgū, kas ir izsniegusi šo atļauju.
[Paraksti]
(
*1
)	Tiesvedības valoda – vācu.