62024CJ0412
ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA (třetího senátu)
26. března 2026 (
*1
)
„Řízení o předběžné otázce – Ochranné známky – Směrnice 2008/95/ES – Článek 3 odst. 1 písm. g) – Důvody pro zamítnutí zápisu nebo prohlášení ochranné známky za neplatnou – Ochranná známka, která by mohla klamat veřejnost – Luxusní kožené zboží – Ochranná známka obsahující číslo vnímané relevantní veřejností jako údaj o roce založení podniku – Evokace dlouholetého know-how, které dotčenému výrobku propůjčuje záruku kvality a prestižní image, z důvodu že tento rok je dávný – Klamavý údaj o vlastnostech výrobku“
Ve věci C‑412/24,
jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná na základě článku 267 SFEU rozhodnutím Cour de cassation (Kasační soud, Francie) ze dne 5. června 2024, došlým Soudnímu dvoru dne 10. června 2024, v řízení
Fauré Le Page Maroquinier SAS,
Fauré Le Page Paris SAS
proti
Goyard ST-Honoré SAS,
SOUDNÍ DVŮR (třetí senát),
ve složení: C. Lycourgos, předseda senátu, O. Spineanu-Matei, S. Rodin (zpravodaj), N. Piçarra a N. Fenger, soudci,
generální advokát: N. Emiliou,
za soudní kancelář: A. Calot Escobar, vedoucí,
s přihlédnutím k písemné části řízení,
s ohledem na vyjádření, která předložili:
–
za Fauré Le Page Maroquinier SAS a Fauré Le Page Paris SAS: E. de Lamaze, avocat,
–
za Goyard ST-Honoré SAS: M. Le Guerer, avocat,
–
za francouzskou vládu: B. Dourthe, T. Stéhelin a E. Timmermans, jako zmocněnci,
–
za Evropskou komisi: C. Auvret a P. Němečková, jako zmocněnkyně,
po vyslechnutí stanoviska generálního advokáta na jednání konaném dne 27. listopadu 2025,
vydává tento
Rozsudek
1
Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce se týká výkladu čl. 3 odst. 1 písm. g) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/95/ES ze dne 22. října 2008, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách (Úř. věst. 2008, L 299, s. 25).
2
Tato žádost byla předložena v rámci sporu mezi společnostmi Fauré Le Page Maroquinier SAS a Fauré Le Page Paris SAS na straně jedné a Goyard ST‑Honoré SAS na straně druhé ve věci platnosti dvou národních ochranných známek, jejichž vlastníkem je společnost Fauré le Page Paris, z důvodu jejich údajně klamavé povahy.
Právní rámec
Unijní právo
3
Směrnice 2008/95 byla s účinností od 15. ledna 2019 zrušena a nahrazena směrnicí Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/2436 ze dne 16. prosince 2015, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách (Úř. věst. 2015, L 336, s. 1). Vzhledem k době rozhodné z hlediska skutkových okolností sporu v původním řízení se však na tento spor nadále použije směrnice 2008/95.
4
Článek 3 směrnice 2008/95, nadepsaný „Důvody pro zamítnutí či neplatnost“, v odst. 1 písm. g) stanoví:
„1. Do rejstříku nesmějí být zapsány a jsou-li zapsány, mohou být prohlášeny neplatnými
[…]
g)
ochranné známky, které by mohly klamat veřejnost, například pokud jde o povahu, jakost nebo zeměpisný původ výrobku nebo služby“.
Francouzské právo
5
Článek L. 711-3 písm. c) code de la propriété intellectuelle (zákoník duševního vlastnictví) ve znění použitelném na spor v původním řízení stanoví:
„Jako ochrannou známku nebo prvek ochranné známky nelze přijmout označení,
[…]
c)
které by mohlo klamat veřejnost, zejména pokud jde o povahu, jakost nebo zeměpisný původ výrobku nebo služby.“
Spor v původním řízení a předběžné otázky
6
Společnost Maison Fauré Le Page, založená podle francouzského práva, která od roku 1716 vykonávala v Paříži (Francie) činnost nákupu a prodeje zbraní, střeliva a kožených doplňků, byla dne 27. listopadu 1992 zrušena, což vedlo k převodu jejího majetku na jejího jediného akcionáře, společnost Saillard.
7
Fauré Le Page Paris je společnost založená podle francouzského práva zapsaná do obchodního rejstříku v Paříži od 14. října 2009. Dne 29. října 2009 nabyla od společnosti Saillard francouzskou ochrannou známku „Fauré Le Page“, kterou tato společnost přihlásila dne 5. června 1989 k označení mimo jiné výrobků „bodné a sečné zbraně; střelné zbraně a jejich části; střelivo a projektily; trhaviny; palebné plošiny; nábojové krabice; kůže a imitace kůže; kufry a cestovní tašky“.
8
Dne 17. června 2011 přihlásila společnost Fauré Le Page Paris dvě francouzské ochranné známky, které obsahovaly údaj „Fauré Le Page Paris 1717“, k označení mimo jiné výrobků „kůže a imitace kůže; kufry a cestovní tašky; cestovní tašky; kabelky“.
9
Dne 26. října 2012 se Goyard ST-Honoré, společnost založená podle francouzského práva, která vyrábí a uvádí na trh cestovní potřeby a kožené zboží, návrhem podaným proti společnostem Fauré Le Page Paris a Fauré Le Page Maroquinier (společně dále jen „společnosti Fauré Le Page“), přičemž proti posledně uvedené společnosti jakožto uživatelce ochranných známek Fauré Le Page Paris 1717, domáhala zrušení těchto ochranných známek z důvodu jejich údajně klamavé povahy.
10
Rozsudkem ze dne 4. října 2016 Cour d’appel de Paris (odvolací soud v Paříži, Francie) zamítl odvolání podané společností Goyard ST-Honoré proti rozsudku soudu prvního stupně, kterým byla zamítnuta její návrhová žádání.
11
Rozsudkem ze dne 27. června 2018 Cour de cassation (Kasační soud, Francie) tento rozsudek anuloval a zrušil.
12
Rozsudkem ze dne 23. listopadu 2021, vydaným po vrácení věci Cour de cassation (Kasační soud), prohlásil Cour d’appel de Paris (odvolací soud v Paříži) sporné ochranné známky za neplatné z důvodu vážného nebezpečí klamání spotřebitele.
13
V tomto rozsudku měl Cour d’appel de Paris (odvolací soud v Paříži) za to, že výraz „Paříž 1717“ obsažený ve sporných ochranných známkách evokuje místo a datum založení společnosti Maison Fauré Le Page a mohl by u veřejnosti vzbudit dojem o kontinuitě činnosti od roku 1717 a předání know-how původního podniku společnosti Fauré Le Page Paris, což u dotčené veřejnosti představuje záruku kvality výrobků označených těmito ochrannými známkami. Uvedený soud mimoto uvedl, že společnost Maison Fauré Le Page ukončila činnost nákupu a prodeje zbraní, střeliva a příslušenství v roce 1992, takže společnost Fauré Le Page Paris, založená v roce 2009, nepokračovala v činnosti původního podniku. Uvedený soud dodal, že používání velmi letitého know-how představuje pro průměrného spotřebitele takového luxusního koženého zboží, jaké uvádí na trh společnosti Fauré Le Page, klíčový faktor jeho rozhodování o koupi.
14
Společnosti Fauré Le Page podaly proti tomuto rozsudku kasační opravný prostředek ke Cour de cassation (Kasační soud), který je předkládajícím soudem.
15
Před tímto soudem společnosti Fauré Le Page zejména tvrdí, že k tomu, aby byla ochranná známka považována za matoucí, musí být schopna uvést spotřebitele v omyl ohledně vlastností výrobků nebo služeb označených touto ochrannou známkou, a nikoli ohledně vlastností jejího vlastníka. Sporné ochranné známky přitom nepopisují žádnou specifickou vlastnost kožených výrobků, na které se tyto ochranné známky vztahují, nýbrž pouze vyvolávají nanejvýš obecný dojem kvality, takže nemohou být považovány za klamavé ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. g) směrnice 2008/95, který byl do francouzského práva proveden článkem L 711-3 písm. c) zákoníku o duševním vlastnictví.
16
Předkládající soud má za to, že výklad podaný Cour d’appel de Paris (odvolací soud v Paříži), podle kterého se za klamavé považuje sdělení prostřednictvím označení zapsaného jako ochranná známka nepravdivých informací o podniku, který uvádí na trh výrobky nebo služby označené touto ochrannou známkou, z nichž si průměrný spotřebitel dovodí, že tyto výrobky nebo služby mají zvláštní jakost nebo prestiž, by mohl být slučitelný s čl. 3 odst. 1 písm. g) směrnice 2008/95.
17
Podle předkládajícího soudu se navíc matoucí charakter ochranné známky neomezuje na klamavé sdělení pouze o vlastnostech výrobků nebo služeb označených touto ochrannou známkou, ale může vyplývat i z vlastností podniku, který je vlastníkem ochranné známky, zejména z jeho dlouholeté existence, jelikož spotřebitel by z takto sdělované nepravdivé informace mohl dovodit, že výrobek označený uvedenou ochrannou známkou má určité vlastnosti nebo určitou prestiž, které mohou ovlivnit jeho rozhodnutí o koupi.
18
V této souvislosti předkládající soud připomíná, že podle rozsudku ze dne 23. dubna 2009, Copad (C‑59/08, EU:C:2009:260, body 24 až 26), by jakost prestižních výrobků měla být posuzována nejen s ohledem na jejich hmotné vlastnosti, ale také s přihlédnutím k image elegance a prestiže, jež jim propůjčuje dojem luxusu.
19
I když předkládající soud uznává, že rozsudek ze dne 30. března 2006, Emanuel (C‑259/04, EU:C:2006:215), může být vykládán v tom smyslu, že ochranná známka není způsobilá klamat veřejnost, pokud se údajně nepravdivé informace, které sděluje, týkají podniku vyrábějícího zboží, a nikoli samotného zboží, podotýká, že se tento rozsudek týkal zvláštního případu ochranné známky tvořené jménem tvůrce, takže úvahy vyjádřené Soudním dvorem v uvedeném rozsudku nemohou být nutně rozšířeny nad rámec okolností vlastních této věci.
20
Podle předkládajícího soudu z posouzení Cour d’appel de Paris (odvolací soud v Paříži) vyplývá, že výrobky uváděné na trh společnostmi Fauré Le Page spadají do odvětví luxusního koženého zboží, že relevantní veřejnost vnímá sporné ochranné známky tak, že neoprávněně přisuzují jejich vlastníkovi stovky let trvající tradici v tomto odvětví a že takto šířená nepravdivá informace může ovlivnit rozhodnutí spotřebitelů při koupi výrobků označených některou z těchto ochranných známek, neboť spotřebitelé luxusních kožených výrobků přikládají zvláštní význam historii a dlouholeté tradici podniku, který je uvádí na trh, a z toho vyvozují, že tyto výrobky mají zvláštní jakost či prestiž.
21
Za těchto podmínek se Cour de cassation (Kasační soud) rozhodl přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžné otázky:
„1)
Musí být čl. 3 odst. 1 písm. g) [směrnice 2008/95] vykládán v tom smyslu, že uvedení smyšleného roku v ochranné známce sdělující nepravdivou informaci o dlouhé historii, vážnosti a know-how výrobce uvedených výrobků, a tedy o nehmotných vlastnostech výrobků, umožňuje konstatovat existenci skutečného klamání nebo dostatečně vážného nebezpečí klamání spotřebitele?
2)
V případně záporné odpovědi na první otázku musí být tento článek vykládán v tom smyslu, že
a)
ochrannou známku lze považovat za klamavou, pokud existuje riziko, že se spotřebitel výrobků a služeb, které ochranná známka označuje, bude domnívat, že vlastník této ochranné známky požívá značné dlouhověkosti ve výrobě těchto výrobků, což těmto výrobkům propůjčuje prestižní image, když tomu tak přitom není;
b)
pro to, aby bylo možné konstatovat existenci skutečného klamání nebo dostatečně vážného nebezpečí klamání spotřebitele, od kterého se odvíjí konstatování klamavé povahy ochranné známky, je třeba, aby ochranná známka představovala dostatečně konkrétní označení možných vlastností výrobků a služeb, pro které je ochranná známka zapsána, takže spotřebitel je veden k domněnce, že výrobky a služby mají určité vlastnosti, které ve skutečnosti nemají?“
K předběžným otázkám
22
Podstatou otázek předkládajícího soudu, které je třeba zkoumat společně, je, zda musí být čl. 3 odst. 1 písm. g) směrnice 2008/95 vykládán v tom smyslu, že pokud ochranná známka zahrnuje číslo, které relevantní veřejnost může vnímat jako údaj o roku založení podniku, a jelikož tento rok je dávný, evokuje dlouholeté know-how propůjčující výrobkům, pro které je ochranná známka zapsána, záruku kvality a prestižní image, ačkoli know-how takového časového rozsahu neexistuje, lze z toho vyvodit, že by tato ochranná známka mohla klamat veřejnost ve smyslu tohoto ustanovení.
23
Podle čl. 3 odst. 1 písm. g) směrnice 2008/95 nesmějí být do rejstříku zapsány, a jsou-li zapsány, mohou být prohlášeny neplatnými ochranné známky, které by mohly klamat veřejnost, například pokud jde o povahu, jakost nebo zeměpisný původ výrobku nebo služby.
24
Je třeba připomenout, že aby bylo možno podle tohoto ustanovení konstatovat, že ochranná známka byla zapsána v rozporu s důvodem pro zamítnutí zápisu týkajícím se nebezpečí klamání, musí být prokázáno, že označení předložené k zápisu jako ochranná známka by samo o sobě vyvolalo toto nebezpečí, přičemž pozdější nakládání s uvedeným označením není relevantní (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 8. června 2017, W. F. Gözze Frottierweberei a Gözze, C‑689/15, EU:C:2017:434, body 55 a 56).
25
Kromě toho neplatnost podle uvedeného ustanovení předpokládá, že je ne základě okolností daného případu zjištěna existence skutečného klamání nebo dostatečně vážného nebezpečí klamání veřejnosti (v tomto smyslu viz rozsudky ze dne 30. března 2006, Emanuel, C‑259/04, EU:C:2006:215, bod 47, a ze dne 8. června 2017, W. F. Gözze Frottierweberei a Gözze, C‑689/15, EU:C:2017:434, bod 54).
26
Jak v podstatě uvedl generální advokát v bodech 33 až 41 svého stanoviska a jak vyplývá ze znění čl. 3 odst. 1 písm. g) směrnice 2008/95, který obsahuje demonstrativní výčet vlastností výrobků nebo služeb, i z cíle tohoto ustanovení, kterým je zaměřit se na klamání inherentní označení zapsanému jako ochranná známka nebo přihlášenému za tímto účelem, závěr, že ochranná známka „by mohl[a] klamat veřejnost“ ve smyslu uvedeného ustanovení, musí být založen na klamání ve vztahu k vlastnostem výrobků nebo služeb označených touto ochrannou známkou. Důvod pro zamítnutí zápisu a prohlášení neplatnosti uvedený v čl. 3 odst. 1 písm. g) směrnice 2008/95 tudíž nelze použít zejména v případech, kdy by dotčená ochranná známka mohla klamat veřejnost ve vztahu k vlastnosti jejího vlastníka, a nikoli ve vztahu k vlastnosti výrobků nebo služeb, které označuje.
27
V projednávané věci, i když měl Cour d’appel de Paris (odvolací soud v Paříži) za to – jak vyplývá z bodu 13 tohoto rozsudku – že označení spojující určitý rok s určitým městem může u relevantní veřejnosti evokovat datum a místo založení vlastníka ochranné známky, tyto dva prvky jako takové nepředstavují vlastnosti výrobků uváděných na trh společnostmi Fauré Le Page.
28
Jak vyplývá z bodu 20 tohoto rozsudku, měl však uvedený soud též za to, že tyto výrobky spadají do odvětví luxusního koženého zboží, že relevantní veřejnost vnímá sporné ochranné známky tak, že neoprávněně přisuzují jejich vlastníkovi stovky let trvající tradici v tomto odvětví a že takto šířená nepravdivá informace může ovlivnit rozhodnutí spotřebitelů při koupi výrobků označených některou z těchto ochranných známek, neboť spotřebitelé luxusních kožených výrobků přikládají význam historii a dlouhověkosti podniku, který je uvádí na trh, a vyvozují z toho, že tyto výrobky mají zvláštní jakost či prestiž.
29
Jak přitom v podstatě uvedl generální advokát v bodě 43 svého stanoviska, zahrnutí čísla, které relevantní veřejnost vnímá jako rok založení podniku, do ochranné známky může případně evokovat zvláštní know-how, které je zárukou kvality výrobku označeného touto ochrannou známkou a přispívá k jeho prestižní image. Vzhledem k tomu, že jakost výrobku je jednou z vlastností uvedených příkladmo v čl. 3 odst. 1 písm. g) směrnice 2008/95 a tato jakost může v oblasti luxusního zboží vyplývat rovněž z image elegance a prestiže výrobku (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 23. dubna 2009, Copad, C‑59/08, EU:C:2009:260, bod 24), existenci skutečného klamání nebo dostatečně vážného nebezpečí klamání veřejnosti ve smyslu tohoto ustanovení lze konstatovat, pokud neexistuje know-how takového časového rozsahu, a tudíž ani záruka kvality a prestižní image, které jsou s ním spojeny nebo z něj vyplývají.
30
Je na vnitrostátním soudu, aby ve světle všech okolností projednávané věci posoudil, zda je číslo uvedené v ochranných známkách, jejichž zrušení je navrhováno, relevantní veřejností vnímáno jako rok založení podniku a evokuje takové zvláštní know-how, jako je dlouholeté know-how, které propůjčuje výrobku, pro který je ochranná známka zapsána, záruku kvality a prestižní image. V tomto rámci musí vnitrostátní soud zkoumat každou z ochranných známek jako celek a vedle čísla 1717 zohlednit zejména přítomnost výrazu „Paris“ v těchto ochranných známkách a sdělení, které předávají relevantní veřejnosti.
31
S ohledem na všechny výše uvedené úvahy je třeba na položené otázky odpovědět tak, že čl. 3 odst. 1 písm. g) směrnice 2008/95 musí být vykládán v tom smyslu, že pokud ochranná známka zahrnuje číslo, které může relevantní veřejnost vnímat jako údaj o roku založení podniku, a jelikož tento rok je dávný, evokuje dlouholeté know-how propůjčující výrobkům, pro které je ochranná známka zapsána, záruku kvality a prestižní image, ačkoli know-how takového časového rozsahu neexistuje, lze z toho vyvodit, že tato ochranná známka by mohla klamat veřejnost ve smyslu tohoto ustanovení.
K nákladům řízení
32
Vzhledem k tomu, že řízení má, pokud jde o účastníky původního řízení, povahu incidenčního řízení ve vztahu ke sporu probíhajícímu před předkládajícím soudem, je k rozhodnutí o nákladech řízení příslušný uvedený soud. Výdaje vzniklé předložením jiných vyjádření Soudnímu dvoru než vyjádření uvedených účastníků řízení se nenahrazují.
Z těchto důvodů Soudní dvůr (třetí senát) rozhodl takto:
Článek 3 odst. 1 písm. g) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/95/ES ze dne 22. října 2008, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách,
musí být vykládán v tom smyslu, že
pokud ochranná známka zahrnuje číslo, které může relevantní veřejnost vnímat jako údaj o roku založení podniku, a jelikož tento rok je dávný, evokuje dlouholeté know-how propůjčující výrobkům, pro které je ochranná známka zapsána, záruku kvality a prestižní image, ačkoli know-how takového časového rozsahu neexistuje, lze z toho vyvodit, že tato ochranná známka by mohla klamat veřejnost ve smyslu tohoto ustanovení.
Podpisy
(
*1
) – Jednací jazyk: francouzština.