62023TJ1081_EXT
ÜLDKOHTU OTSUS (neljas koda)
23. juuli 2025 (
*1
)
Teenuste hanked – Hankemenetlus – Üleeuroopaline valitsusasutuste telemaatiliste teenuste süsteem – Uue põlvkonna laiendus (TESTA‑ng II Ext) – Direktiiv 2014/24/EL – Määrus (EL, Euratom) 2018/1046 – Otsus muuta kehtivat lepingut ilma uut hanketeadet avaldamata – Ettenägematud asjaolud – Tühistamishagi – Õigus esitada hagi – Isiklik puutumus – Vastuvõetavus
Kohtuasjas T‑1081/23,
BT Global Services Belgium, asukoht Machelen (Belgia), esindajad: avocates V. Dor, A. Lepièce ja M. Vilain XIIII,
hageja,
versus
Euroopa Komisjon, esindajad: L. André, M. Ilkova ja S. Romoli,
kostja,
ÜLDKOHUS (neljas koda),
koosseisus: koja president R. da Silva Passos, kohtunikud T. Pynnä (ettekandja) ja H. Cassagnabère,
kohtusekretär: ametnik P. Cullen,
arvestades menetluse kirjalikku osa,
arvestades 27. veebruari 2025. aasta kohtuistungil esitatut,
on teinud järgmise
kohtuotsuse (
1
)
[…]
Õiguslik käsitlus
Vastuvõetavus
22
Komisjon väidab, et hagi on vastuvõetamatu, kuna hagejal puudub hagi esitamise õigus ja täpsemalt puudub tal isiklik puutumus ELTL artikli 263 neljanda lõigu tähenduses.
[…]
31
Käesoleval juhul on vaidlustatud otsus lepingu muutmise teade, mis avaldati Euroopa Liidu Teataja lisas.
32
Tuleb tõdeda, et hageja ei ole vaidlustatud otsuse adressaat ja see otsus ei ole üldkohaldatav akt, ning seega tuleb kontrollida, kas otsus puudutab hagejat otseselt ja isiklikult.
33
Esimesena, seoses küsimusega, kas vaidlustatud otsus puudutab hagejat otseselt, tuleb korrata, et ELTL artikli 263 neljandas lõigus ette nähtud nõue, mille kohaselt peab hagi esemeks olev meede füüsilist või juriidilist isikut otseselt puudutama, eeldab kahe kumulatiivse tingimuse täidetust, nimelt et ühelt poolt avaldaks vaidlustatud meede otsest mõju isiku õiguslikule olukorrale ja et teiselt poolt ei jätaks see meedet rakendama kohustatud adressaadile mingit kaalutlusõigust: akti rakendamine on puhtalt automaatne ja tuleneb vaid liidu õigusnormidest, ilma et kohaldataks muid vahenorme (vt 21. veebruari 2024. aasta kohtuotsus Inivos ja Inivos vs. komisjon, T‑38/21, EU:T:2024:100, punkt 60 ja seal viidatud kohtupraktika).
34
Järgmiseks tuleb uurida, kas hageja vastab mõlemale nõudele.
35
Esiteks tuleb hinnata, kas vaidlustatud otsus mõjutab otseselt hageja õiguslikku olukorda.
36
Vaidlustatud otsuse tagajärjel kaotas hageja lõplikult võimaluse menetluses osaleda. Seega mõjutas vaidlustatud otsus otseselt hageja õiguslikku olukorda. Lisaks tegutseb ta asjaomasel turul.
37
Teiseks muudeti vaidlustatud otsusega kohe ja siduvalt hanget DIGIT/A3/PN/2019/026. Kuna see otsus toob kaasa õiguslikud tagajärjed, ilma et oleks vaja täiendavaid meetmeid, on eespool punktis 33 mainitud teine nõue täidetud.
38
Järelikult puudutas vaidlustatud otsus hagejat otseselt. Pealegi ei ole komisjon sellele vastu vaielnud.
39
Teisena seoses küsimusega, kas vaidlustatud otsus puudutab hagejat isiklikult, tuleneb väljakujunenud kohtupraktikast, et teised isikud, kes ei ole otsuse adressaadid, saavad väita, et otsus puudutab neid isiklikult, ainult siis, kui see otsus mõjutab neid mingi neile omase tunnuse või neid iseloomustava faktilise olukorra tõttu, mis neid kõigist teistest isikutest eristab ning seega individualiseerib neid sarnaselt otsuse adressaadiga (vt 21. veebruari 2024. aasta kohtuotsus Inivos ja Inivos vs. komisjon, T‑38/21, EU:T:2024:100, punkt 68 ja seal viidatud kohtupraktika).
40
Seega tuleb kontrollida, kas vaidlustatud otsus mõjutab hagejat teatavate talle omaste tunnuste või teda iseloomustava faktilise olukorra tõttu, mis teda kõigist teistest isikutest eristab eespool punktis 39 viidatud kohtupraktika tähenduses.
41
Sellega seoses tuleneb väljakujunenud kohtupraktikast, et kui otsus puudutab selliste isikute rühma, kes olid akti vastuvõtmise hetkel identifitseeritud või identifitseeritavad rühma liikmetele eriomaste kriteeriumide põhjal, võivad need isikud olla aktist isiklikult puudutatud, kuna nad kuuluvad majandustegevuses osalejate piiratud ringi (vt 21. veebruari 2024. aasta kohtuotsus Inivos ja Inivos vs. komisjon, T‑38/21, EU:T:2024:100, punkt 70 ja seal viidatud kohtupraktika).
42
Riigihangete valdkonnas on Euroopa Kohus otsustanud, et nõukogu 21. detsembri 1989. aasta direktiivi 89/665/EMÜ riiklike tarne- ja ehitustöölepingute sõlmimise läbivaatamise korra kohaldamisega seotud õigus- ja haldusnormide kooskõlastamise kohta (EÜT 1989, L 395, lk 33; ELT eriväljaanne 06/01, lk 246), mida on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. veebruari 2014. aasta direktiiviga 2014/23/EL kontsessioonilepingute sõlmimise kohta (ELT 2014, L 94, lk 1), sätetest tuleneb, et tõhusa kohtuliku kaitse tagamiseks on nõutav, et edututel pakkujatel oleks tegelik võimalus esitada kaebus (vt selle kohta Euroopa Kohtu asepresidendi 22. novembri 2022. aasta kohtumäärus Telefónica de España vs. komisjon, C‑478/22 P(R), EU:C:2022:914, punkt 47).
43
Lisaks on Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. detsembri 2007. aasta direktiivi 2007/66/EÜ, millega muudetakse nõukogu direktiive 89/665/EMÜ ja 92/13/EMÜ riigihankelepingute sõlmimise läbivaatamise korra tõhustamise osas (ELT 2007, L 335, lk 31), põhjenduses 17 märgitud, et „[l]äbivaatamismenetlus peaks olema kättesaadav vähemalt kõigile neile isikutele, kellel on või oli huvi konkreetse lepingu sõlmimiseks ja keda väidetav rikkumine kahjustas või võib kahjustada“.
44
Kui hankija kasutab eriliste asjaolude tõttu väljakuulutamiseta läbirääkimistega hankemenetlust, tuleb ettevõtjat, kellele ei esitatud ettepanekut selles hankemenetluses osaleda, kuigi ta oleks suutnud täita hankija seatud tingimusi nende ettevõtjate väljavalimisel, kellele esitatakse pakkumuse esitamise ettepanek, käsitada nende konkurentide piiratud ringi kuuluvana, kes saavad esitada pakkumuse, kui neile tehtaks ettepanek hankemenetluses osaleda (21. veebruari 2024. aasta kohtuotsus Inivos ja Inivos vs. komisjon, T‑38/21, EU:T:2024:100, punkt 71).
45
Käesolevas asjas on vaidlustatud otsuse puhul tegemist lepingu muutmise teatega. Seega ei ole hagejal võimalik tõendada – nagu ta oleks võinud vajaduse korral teha väljakuulutamiseta läbirääkimistega hankemenetluse puhul –, et tal oli võimalik täita kriteeriume, mida hankija kohaldas nende ettevõtjate väljavalimiseks, kellele esitatakse pakkumuse esitamise ettepanek, ning et ta kuulus seega nende konkurentide piiratud ringi, kes saavad esitada pakkumuse, kui neile tehtaks ettepanek hankemenetluses osaleda.
46
Esiteks osales hageja piiratud hankemenetluses DIGIT/R2/PR/2011/039 „Turvaline üleeuroopaline valitsusasutuste telemaatiliste teenuste võrk – uus põlvkond (TESTA‑ng)“, mis käivitati 2011. aastal. Samuti osales ta piiratud hankemenetluses DIGIT/A3/PR/2019/RP/010 „Turvaline üleeuroopaline valitsusasutuste telemaatiliste teenuste võrk (TESTA)“, mille ta võitis (vt eespool punktid 3 ja 5). Sõltumata komisjoni esile toodud asjaolust, et ei ole võimalik olla kindel, et hageja võidab hilisema lepingu, on siiski tõsi, nagu väidab hageja, et hageja on ainus viimase TESTA võrgu teenuseid puudutava konkurentsile avatud hankemenetluse võitja.
47
Teiseks on tihe seos hageja võidetud hanke DIGIT/A3/PR/2019/RP/010 ja vaidlustatud otsusega muudetud lepingu DIGIT/A3/PN/2019/026 vahel. Nimelt oli lepingu DIGIT/A3/PN/2019/026 eesmärk tagada TESTA võrgu teenuse järjepidevus kuni uuele töövõtjale üleminekuni pärast menetluse DIGIT/A3/PR/2019/RP/010 lõpetamist (vt eespool punkt 6).
48
Kolmandaks esineb otsene seos hageja võidetud hankemenetluse DIGIT/A3/PR/2019/RP/010 tühistamise ja vaidlustatud otsuse vastuvõtmise vahel, millega muudeti hanget DIGIT/A3/PN/2019/026. Nimelt põhjendas komisjon vaidlustatud otsuse vastuvõtmist ettenägematute asjaoludega, nagu need, mis tulenevad liidu kohtute 1. aprilli 2022. aasta kohtumäärusest Telefónica de España vs. komisjon (T‑170/22 R, ei avaldata), 22. juuli 2022. aasta kohtumäärusest Telefónica de España vs. komisjon (C‑478/22 P(R)‑R, ei avaldata, EU:C:2022:598) ja 14. märtsi 2023. aasta kohtumäärusest Telefónica de España vs. komisjon (C‑141/23 P(R)‑R, ei avaldata, EU:C:2023:292), mille tulemusel tühistati hankemenetlus DIGIT/A3/PR/2019/RP/010, muutes lepingu lõppemisel võimatuks uuele võrgule ülemineku või uue täielikult toimiva võrgu loomise (vt eespool punkt 18).
49
See faktiline olukord, mis eristab hagejat kõigist teistest isikutest, võimaldab teda eespool punktis 39 viidatud kohtupraktika alusel individualiseerida.
50
Komisjon märkis vasturepliigis ja kohtuistungil, et hagejal oleks võinud olla õigus esitada hagi vaidlustatud otsuse peale, kui ta oleks eelnevalt vaidlustanud lepingu DIGIT/A3/PN/2019/026 sõlmimise otsuse. See argument tuleb tagasi lükata. Sõltumata hageja otsusest selle otsuse peale hagi esitada või mitte, individualiseerib teda eespool punktides 46–48 kirjeldatud faktiline olukord.
51
Sellest järeldub, et komisjoni argument, mille kohaselt on hagi vastuvõetamatu, kuna hagejal puudub õigus esitada hagi ja täpsemalt seetõttu, et puudub isiklik puutumus, tuleb tagasi lükata ning hagi on vastuvõetav.
[…]
Sisulised küsimused
[…]
Esimene väide, et on rikutud direktiivi 2014/24 artikli 72 lõike 1 punkti c ja määruse 2018/1046 artikli 172 lõike 3 punkti b
[…]
– Esimese väite esimene osa
80
Esimese väite esimeses osas väidab hageja, et rikutud on direktiivi 2014/24 artikli 72 lõike 1 punkti c alapunkti i, mille sisu vastab määruse 2018/1046 artikli 172 lõike 3 punkti b alapunktile i. Ta väidab nimelt, et muudatused ei tulene olukorrast, mida hoolas avaliku sektori hankija ei saanud ette näha.
81
Sellega seoses tuleb märkida, et direktiivi 2014/24 artikli 72 lõike 1 punkti c alapunkti i ning määruse 2018/1046 artikli 172 lõike 3 punkti b alapunkti i kohaselt võib lepingut ilma uue hankemenetluseta muuta, kui „muudatused tulenevad olukorrast, mida hoolas avaliku sektori hankija ei saanud ette näha“, ja kui on täidetud ka teatavad muud nendes sätetes ette nähtud tingimused, mida esimese väite esimeses osas ei käsitleta.
82
Direktiivi 2014/24 põhjenduses 109 on märgitud:
„Avaliku sektori hankijaid võivad mõjutada välised asjaolud, mida nad lepingu sõlmimise ajal ei osanud ette näha, eelkõige juhul, kui lepingu täitmine hõlmab pikemat ajavahemikku. Sellisel juhul on vaja teatavat paindlikkust, mis võimaldaks lepingut selliste asjaoludega kohandada ilma uue hankemenetluseta. Ettenägematute asjaolude all mõistetakse asjaolusid, mida avaliku sektori hankija ei saanud hoolimata esialgse lepingu sõlmimisele eelnenud põhjalikust ettevalmistustööst ette näha, võttes arvesse olemasolevaid vahendeid, konkreetse projekti olemust ja omadusi, vastava valdkonna häid tavasid ning vajadust tagada mõistlik tasakaal lepingu sõlmimise ettevalmistamisele kulunud ressursside ja lepingu eeldatava maksumuse vahel. […]“.
83
Nagu tuleneb direktiivi 2014/24 põhjenduse 109 sõnastusest endast, on ettenägematud asjaolud sellised välised asjaolud, mida avaliku sektori hankija ei saanud hoolimata algse lepingu sõlmimisele eelnenud põhjalikust ettevalmistustööst lepingu sõlmimise ajal ette näha, võttes arvesse olemasolevaid vahendeid, konkreetse projekti olemust ja omadusi, vastava valdkonna häid tavasid ning vajadust tagada mõistlik tasakaal lepingu sõlmimise ettevalmistamisele kulunud ressursside ja lepingu eeldatava maksumuse vahel (7. detsembri 2023. aasta kohtuotsus Obshtina Razgrad, C‑441/22 ja C‑443/22, EU:C:2023:970, punkt 68).
84
Käesoleval juhul alustati hankemenetlust DIGIT/A3/PN/2019/026 26. juunil 2019 ja leping sõlmiti 29. mail 2020 (vt eespool punkt 6).
85
Vaidlustatud otsuses on märgitud:
„Nende sündmuste jada, mis ei ole avaliku sektori hankija kontrolli all (nagu COVID‑19 pandeemia ja [liidu] kohtute kolm hilisemat määrust – 1. aprillil 2022, 22. juulil 2022 ja 14. märtsil 2023 –, millega määrati raamlepingu allkirjastamise peatamine), mis lõpuks viis TESTA RP tühistamiseni 2023. aasta aprillis, muudab raamlepingu lõppemisel võimatuks ülemineku uuele võrgule/uue täielikult toimiva võrgu loomise. Selles kontekstis on ilmne, et hankemenetluse lõpetamine on erandlik asjaolu, mida hoolas avaliku sektori hankija ei oleks saanud ette näha enne raamlepingu allkirjastamist. Vajadus jätkata tegutsemist praeguses TESTA‑ngi võrgus, kuni alternatiiv on kättesaadav ja täielikult toimiv, toob kaasa punktis VII.2.1 kirjeldatud muudatused.“
86
Ent asjaomase 2019. aasta juunis käivitatud lepingu ettevalmistamisel ja selle lepingu sõlmimise ajal 2020. aasta mais ei saanud komisjon ette näha ühtegi vaidlustatud otsuses kindlaks tehtud välistest asjaoludest, nimelt ei COVID‑19 pandeemia tõsidust, mis hankelepingu sõlmimise ajal just oli puhkenud, ega eespool punktides 8–15 meenutatud menetluslike asjaolude jada, mis kujutab endast eriti ebatavalist juhtumit.
87
Seega tuleneb direktiivi 2014/24 artikli 72 lõike 1 punkti c alapunktist i ja määruse 2018/1046 artikli 172 lõike 3 punkti b alapunktist i direktiivi 2014/24 põhjendusest 109 lähtudes, et nagu väitis komisjon, võib COVID‑19 pandeemiat ning Üldkohtu ja Euroopa Kohtu 2022. aasta aprillist 2023. aasta märtsini tehtud otsuseid, millega määrati eelmise raamlepingu allkirjastamise peatamine, pidada asjaoludeks, mida hoolas hankija ei saanud ette näha nende sätete tähenduses.
88
Lisaks ei nõua mõistlik hoolsus, mida hankija peab esialgse lepingu ettevalmistamisel üles näitama, et ta saaks tugineda direktiivi 2014/24 artikli 72 lõike 1 punkti c alapunktile i või määruse 2018/1046 artikli 172 lõike 3 punkti b alapunktile i, et komisjon oleks asjaomase hanke ettevalmistamisel võtnud arvesse nendest ettenägematutest asjaoludest tingitud võimatust raamlepingu lõppemisel üle minna uuele võrgule või luua uus täielikult toimiv võrk.
89
Eespool toodut arvestades tuleb esimese väite esimene osa tagasi lükata.
– Esimese väite teine osa
90
Esimese väite teises osas viitab hageja direktiivi 2014/24 artikli 72 lõike 1 punkti c alapunkti iii rikkumisele, kuna esialgsesse lepingusse tehtud hilisemate muudatuste eesmärk oli nimetatud direktiivist kõrvale hoida.
91
Sellega seoses tuleb märkida, et direktiivi 2014/24 artikli 72 lõike 1 punkti c alapunktis iii, mis käsitleb asjaolu, et mis tahes maksumuse suurenemine ei tohi ületada 50% esialgse lepingu maksumusest, on sätestatud, et „[m]itme järjestikuse muudatuse korral kohaldatakse seda piirangut iga muudatuse väärtuse suhtes“ ja et „[s]elliseid järjestikusi muudatusi ei tohi teha selleks, et hoiduda kõrvale käesoleva direktiivi sätetest“. Seevastu määruse 2018/1046 samaväärne säte, nimelt selle määruse artikli 172 lõike 3 punkti b alapunkt ii, sellist täpsustust ei sisalda.
92
Kuna direktiiv 2014/24 ei ole komisjoni suhtes kohaldatav, ei saa käesoleval juhul direktiivi 2014/24 artikli 72 lõike 1 punkti c alapunkti iii rikkumist tuvastada.
93
Igal juhul, nagu komisjon õigesti märkis, on direktiivi 2014/24 artikli 72 lõike 1 punkti c alapunkti iii viimases lauses ette nähtud piirangu mõte takistada selle sätte mis tahes kuritarvitamist ja eelkõige vältida olukorda, kus hankija kavandab sama hanke mitut järjestikust muudatust, mille eesmärk on hoida kõrvale direktiivist 2014/24 tulenevatest kohustustest. See piirang kehtib seega lepingu järjestikuste muudatuste suhtes. See ei laiene varasematele hankemenetlustele.
94
Käesolevas asjas muutis komisjon lepingut vaid üks kord. Järelikult tuleb esimese väite teine osa tagasi lükata.
[…]
Teine väide, et on rikutud määruse 2018/1046 artikli 172 lõike 3 punkti a
97
Teises väites leiab hageja, et lepingu muutmise tingimused vastavalt määruse 2018/1046 artikli 172 lõike 3 punktile a ei ole täidetud. Komisjon ei ole vaidlustatud otsuses täpsustanud, kuidas on selles sättes ette nähtud tingimused käesolevas asjas täidetud.
[…]
105
Kõigepealt tuleb märkida, et vaidlustatud otsuses on õiguslike aluste hulgas mainitud nii määruse 2018/1046 artikli 172 lõike 3 punkti a kui ka artikli 172 lõike 3 punkti b. Lisaks näib see määruse 2018/1046 artikli 172 lõike 3 punktile a viitavat teise võimalusena (vt eespool punktid 74 ja 75).
106
Nimelt on vaidlustatud otsuse jaos VII.2.2 „Muudatuste põhjused“ märgitud, et tegemist on „muudatus[tega, mis] tulenevad olukorrast, mida hoolas avaliku sektori hankija ei saanud ette näha“, ja mis on ette nähtud direktiivi 2014/24 artikli 72 lõike 1 punktis c ja peaaegu identses sõnastuses määruse 2018/1046 artikli 172 lõike 3 punktis b.
107
Määruse 2018/1046 artikli 172 lõike 3 punktis b ette nähtud juht on seega esitatud peamise põhjusena. Lisaks on vaidlustatud otsuses täiendava õigusliku alusena välja pakutud määruse 2018/1046 artikli 172 lõike 3 punkt a, sest selles on märgitud, et „mõned vajalikud muudatused põhinevad ka määruse [2018/1046] artikli 172 lõike 3 punktil a“.
108
Teisisõnu, arvestades, et lepingu muudatused võivad põhineda üksnes määruse 2018/1046 artikli 172 lõike 3 punktis b ette nähtud asjaoludel, siis kuna komisjon tõendas esimese väite raames, et need asjaolud esinesid käesolevas asjas, tuleb teine väide, et on rikutud määruse 2018/1046 artikli 172 lõike 3 punkti a, tulemusetuse tõttu tagasi lükata.
Kolmas väide, et rikutud on võrdse kohtlemise ja läbipaistvuse põhimõtteid
109
Kolmandas väites leiab hageja, et suurendades raamlepingu ülemmäära 121,9 miljonilt eurolt 160,9 miljonile eurole ilma uut hankemenetlust korraldamata, rikkus komisjon direktiivi 2014/24 artikli 18 lõikes 1 ja Euroopa Kohtu praktikas sätestatud võrdsuse, konkurentsi ja läbipaistvuse aluspõhimõtteid.
[…]
113
Direktiivi 2014/24 põhjenduses 107 on märgitud:
„[Euroopa Kohtu] asjaomast kohtupraktikat arvesse võttes on vaja selgitada tingimusi, mille puhul lepingu muutmine täitmise ajal nõuab uut hankemenetlust. Uut hankemenetlust on vaja juhul, kui esialgsesse lepingusse tehakse olulisi muudatusi, eelkõige seoses lepingupoolte vastastikuste õiguste ja kohustustega, sealhulgas intellektuaalomandi õiguste jaotumisega. Sellised muudatused näitavad lepingupoolte kavatsust lepingu olulised tingimused uuesti läbi rääkida. Eelkõige tuleb seda teha juhul, kui muudetud tingimused oleksid menetluse tulemusi mõjutanud, kui need oleksid kehtinud esialgse menetluse ajal.
Hankelepingu muutmine, mille tulemusena muutub lepingu maksumus teatava summani, peaks olema alati võimalik, ilma et oleks vaja korraldada uut hankemenetlust. Sel eesmärgil ja käesoleva direktiivi õiguskindluse tagamiseks tuleks näha ette miinimumkünnised, millest allpool ei ole uue hankemenetluse korraldamine vajalik. Nende künniste ületamise korral hankelepingusse tehtavad muudatused peaksid olema võimalikud, ilma et oleks vaja korraldada uut hankemenetlust, kui need muudatused vastavad käesolevas direktiivis sätestatud asjakohastele tingimustele.“
114
Teisisõnu on direktiivis 2014/24 ette nähtud tingimused, mille korral lepingu muutmine lepingu täitmise ajal ei nõua uut hankemenetlust, kui järgitakse direktiivi artikli 18 lõikes 1 viidatud võrdsuse ja läbipaistvuse põhimõtteid. Sama põhjenduskäiku võib analoogia alusel kohaldada määruse 2018/1046 suhtes.
115
Hageja viidatud 17. juuni 2021. aasta kohtuotsuse Simonsen & Weel (C‑23/20, EU:C:2021:490) punktides 68–72 selgitas Euroopa Kohus esiteks, et hankija, kes on raamlepingu esialgne osapool, saab võtta kohustusi üksnes maksimaalse koguse ja/või maksumuse piires, ning kui see ülempiir on kord saavutatud, on raamleping oma kehtivuse kaotanud. Nii oli see käesoleval juhul, kuna lepingu ülemmääraks oli määratud 121,9 miljonit eurot (vt eespool punkt 6).
116
Teiseks täpsustas Euroopa Kohus, et vastavalt direktiivi 2014/24 artiklile 72 on raamlepingu muudatused, mis ei ole olulised, siiski lubatud, kuna nende tingimuste täitmine tagab direktiivi 2014/24 artikli 18 lõikes 1 sätestatud läbipaistvuse ja võrdse kohtlemise põhimõtete järgimise. Kuigi Euroopa Kohus näib seega viitavat direktiivi 2014/24 artikli 72 lõike 1 punktile e, milles on ette nähtud, et „[l]epinguid ja raamlepinguid võib ilma käesoleva direktiivi kohaselt uut hankemenetlust korraldamata muuta […], kui muudatused ei ole sõltumata oma väärtusest […] olulised“, võib sama põhjenduskäiku analoogia alusel kohaldada ka olukordadele, mis on ette nähtud direktiivi 2014/24 artikli 72 lõike 1 punktides b ja c ning määruse 2018/1046 artikli 172 lõike 3 punktides a ja b.
117
Käesolevas asjas tõendas komisjon aga esimese väite raames, et määruse 2018/1046 artikli 172 lõike 3 punktis b ette nähtud erandlikud asjaolud tõepoolest esinesid. Sellest järeldub, et lepingu muutmine kuulub ühe määruse 2018/1046 artiklis 172 ette nähtud olukorra alla.
[…]
119
Neil asjaoludel ei ole läbipaistvuse ja võrdse kohtlemise põhimõtete rikkumist võimalik tuvastada.
[…]
Esitatud põhjendustest lähtudes
ÜLDKOHUS (neljas koda)
otsustab:
1.
Jätta hagi rahuldamata.
2.
Mõista kohtukulud välja BT Global Services Belgiumilt.
da Silva Passos
Pynnä
Cassagnabère
Kuulutatud avalikul kohtuistungil 23. juulil 2025 Luxembourgis.
Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: inglise.
(
1
)	Esitatud on üksnes kohtuotsuse need punktid, mille avaldamist peab Üldkohus otstarbekaks.