Privremena verzija
MIŠLJENJE NEZAVISNOG ODVJETNIKA
JEANA RICHARDA DE LA TOURA
od 4. rujna 2025.(1)
Predmet C-414/24
Datenschutzbehörde,
Dr. G S
uz sudjelovanje:
Bundesministerin für Justiz,
D GmbH
(zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Verwaltungsgerichtshof (Visoki upravni sud, Austrija))
„Zahtjev za prethodnu odluku – Zaštita osobnih podataka – Uredba (EU) 2016/679 – Članci 77. i 79. – Pravna sredstva – Istodobno korištenje – Međuodnos između upravne pritužbe i sudskog pravnog lijeka – Postupovna autonomija država članica – Načelo djelotvornosti”
I.      Uvod
1.        Zahtjev za prethodnu odluku odnosi se na tumačenje članka 77. stavka 1. i članka 79. stavka 1. Uredbe (EU) 2016/679 Europskog parlamenta i Vijeća od 27. travnja 2016. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka i o slobodnom kretanju takvih podataka te o stavljanju izvan snage Direktive 95/46/EZ (Opća uredba o zaštiti podataka)(2).
2.        Taj je zahtjev podnesen u okviru spora između liječnice GS (u daljnjem tekstu: osoba GS) i Österreichische Datenschutzbehördea (Tijelo za zaštitu podataka, Austrija) (u daljnjem tekstu: DSB) u pogledu toga što je to tijelo odbacilo pritužbu koju mu je podnijela osoba GS uz obrazloženje da je osoba GS prethodno pokrenula postupak pred sudom, koji se odnosi na isti predmet.
3.        Navedeni zahtjev za prethodnu odluku nadovezuje se na presudu od 12. siječnja 2023., Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság[(3)], u kojoj je Sud presudio da se pravna sredstva predviđena, s jedne strane, člankom 77. stavkom 1. i člankom 78. stavkom 1. OUZP-a te, s druge strane, člankom 79. stavkom 1. te uredbe mogu koristiti istodobno i neovisno jedno o drugom. Taj članak 77. stavak 1. i taj članak 78. stavak 1. odnose se na pravo na podnošenje pritužbe nadzornom tijelu(4) odnosno na pravo na sudski pravni lijek protiv odluke koju je donijelo to tijelo. Taj članak 79. stavak 1. pak se odnosi na pravo na sudski pravni lijek protiv voditelja obrade ili izvršitelja obrade.
4.        Verwaltungsgerichtshof (Visoki upravni sud, Austrija), odnosno sud koji je uputio zahtjev, od Suda traži pojašnjenja o međuodnosu između tih pravnih sredstava i, konkretnije, o mogućnosti da nadzorno tijelo odbaci pritužbu ako je prethodno podnesen sudski pravni lijek koji se odnosi na isti predmet, čak i ako je taj postupak još u tijeku ili odluka donesena u tom postupku još nije pravomoćna.
5.        To je pitanje važno s obzirom na volju zakonodavca Unije da, s jedne strane, nadzornom tijelu naloži posebnu obvezu dužne pažnje i, s druge strane, da ojača pravo na djelotvornu sudsku zaštitu, propisano člankom 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima(5).
6.        U ovom ću mišljenju predložiti Sudu da odluči da članak 77. stavak 1. i članak 79. stavak 1. OUZP-a treba tumačiti na način da im se protivi to da nadzorno tijelo kojem je podnesena pritužba u skladu s tim člankom 77. stavkom 1. Povelje može odbaciti tu pritužbu uz obrazloženje da je u skladu s tim člankom 79. stavkom 1. prethodno podnesen sudski pravni lijek koji se odnosi na isti predmet, iako odluka donesena u postupku povodom tog pravnog lijeka još nije pravomoćna.
7.        U analizi ću najprije podsjetiti na istodobnost i neovisnost pravnih sredstava predviđenih, s jedne strane, člankom 77. stavkom 1. i člankom 78. stavkom 1. OUZP-a te, s druge strane, člankom 79. stavkom 1. te uredbe. Podsjetit ću i na obvezu država članica da usklade ta pravna sredstva kako bi se izbjeglo donošenje proturječnih odluka. Dokazat ću da se tom obvezom usklađivanja ne može dovesti u pitanje istodobnost i neovisnost pravnih sredstava koja su dostupna na temelju OUZP-a, na način da se nadzornom tijelu omogućuje da odbaci pritužbu koja mu je podnesena umjesto da odgodi njezino ispitivanje dok se pravomoćno ne okonča sudski postupak pokrenut u skladu s člankom 79. stavkom 1. OUZP-a.
II.    Pravni okvir
A.      Pravo Unije
8.        Člankom 17. OUZP-a, naslovljenim „Pravo na brisanje (‚pravo na zaborav’)”, u stavku 1. točki (d) predviđa se:
„Ispitanik ima pravo od voditelja obrade ishoditi brisanje osobnih podataka koji se na njega odnose bez nepotrebnog odgađanja te voditelj obrade ima obvezu obrisati osobne podatke bez nepotrebnog odgađanja ako je ispunjen jedan od sljedećih uvjeta:
[…]
(d)      osobni podaci nezakonito su obrađeni.”
9.        U poglavlju VI. OUZP-a, naslovljenom „Neovisna nadzorna tijela”, odjeljak 1., koji se odnosi na „ [n]eovisni status”, sadržava članke 51. do 54. U skladu s člankom 51. stavkom 1. OUZP-a:
„Svaka država članica osigurava da je jedno ili više neovisnih tijela javne vlasti odgovorno za praćenje primjene ove Uredbe kako bi se zaštitila temeljna prava i slobode pojedinaca u pogledu obrade i olakšao slobodan protok osobnih podataka unutar Unije […].”
10.      Članak 52. stavak 1. OUZP-a glasi kako slijedi:
„Svako nadzorno tijelo djeluje potpuno neovisno pri obavljanju svojih dužnosti i izvršavanju svojih ovlasti u skladu s ovom Uredbom.”
11.      U poglavlju VI. odjeljku 2. OUZP-a, naslovljenom „Nadležnost, zadaće i ovlasti”, koji sadržava članke 55. do 59., člankom 57. stavkom 1. točkama (a) i (f) predviđa se:
„Ne dovodeći u pitanje ostale zadaće utvrđene u ovoj Uredbi, svako nadzorno tijelo na svom području:
(a)      prati i provodi primjenu ove Uredbe;
[…]
(f)      rješava pritužbe koje podnose ispitanik ili tijelo, organizacija ili udruženje u skladu s člankom 80. i istražuje u odgovarajućoj mjeri predmet pritužbe te podnositelja pritužbe u razumnom roku izvješćuje o napretku i ishodu istrage, posebno ako je potrebna daljnja istraga ili koordinacija s drugim nadzornim tijelom.”
12.      Člankom 58. stavkom 4. OUZP-a određuje se:
„Izvršavanje ovlasti dodijeljenih nadzornom tijelu u skladu s ovim člankom podliježe odgovarajućim zaštitnim mjerama, među ostalim učinkovitom sudskom pravnom lijeku i odgovarajućem postupku, utvrđenim u pravu Unije i pravu države članice u skladu s Poveljom.”
13.      U skladu s člankom 77. OUZP-a, naslovljenim „Pravo na pritužbu nadzornom tijelu”:
„1.      Ne dovodeći u pitanje nijedan drugi upravni ili sudski pravni lijek, svaki ispitanik ima pravo podnijeti pritužbu nadzornom tijelu, osobito u državi članici u kojoj ima uobičajeno boravište, u kojoj je njegovo radno mjesto ili mjesto navodnog kršenja, ako ispitanik smatra da obrada osobnih podataka koja se odnosi na njega krši ovu Uredbu.
2.      Nadzorno tijelo kojem je podnesena pritužba obavješćuje podnositelja pritužbe o napretku i ishodu pritužbe, među ostalim o mogućnosti sudskog pravnog lijeka na temelju članka 78.”
14.      Člankom 78. OUZP-a, naslovljenom „Pravo na učinkoviti sudski pravni lijek protiv nadzornog tijela”, u stavku 1. predviđa se:
„Ne dovodeći u pitanje nijedan drugi upravni ili izvansudski pravni lijek, svaka fizička ili pravna osoba ima pravo na učinkoviti sudski pravni lijek protiv pravno obvezujuće odluke nekog nadzornog tijela koja se na nju odnosi.”
15.      Člankom 79. OUZP-a‚ naslovljenim „Pravo na učinkoviti sudski pravni lijek protiv voditelja obrade ili izvršitelja obrade”‚ u stavku 1. određuje se:
„Ne dovodeći u pitanje nijedan dostupan upravni ili izvansudski pravni lijek, uključujući pravo na podnošenje pritužbe nadzornom tijelu na temelju članka 77., ispitanik ima pravo na učinkoviti sudski pravni lijek ako smatra da su mu zbog obrade njegovih osobnih podataka protivno ovoj Uredbi prekršena njegova prava iz ove Uredbe.”
16.      U članku 81. OUZP‑a, naslovljenom „Suspenzija postupka”, u stavcima 2. i 3. navodi se:
„2.      Ako je postupak u vezi s istim predmetom u smislu procesuiranja od istog voditelja obrade ili izvršitelja obrade u tijeku na sudu u drugoj državi članici, svi nadležni sudovi osim suda pred kojim je prvo pokrenut postupak mogu suspendirati svoj postupak.
3.      Ako se vodi prvostupanjski postupak, svi sudovi osim suda pred kojim je prvo pokrenut postupak mogu također na zahtjev jedne od stranaka odbiti nadležnost, ako je sud pred kojim je prvo pokrenut postupak nadležan za odlučivanje u predmetnom postupku i ako njegovo pravo dopušta spajanje predmeta.”
B.      Austrijsko pravo
17.      Članak 94. stavak 1. Bundes-Verfassungsgesetza (Savezni ustavni zakon) glasi kako slijedi:
„Pravosuđe je u svim stupnjevima neovisno o upravi.”
18.      U članku 24. Bundesgesetza zum Schutz natürlicher Personen bei der Verarbeitung personenbezogener Daten (Savezni zakon o zaštiti fizičkih osoba u vezi s obradom osobnih podataka)(6) od 17. kolovoza 1999., u verziji koja se primjenjuje na glavni postupak, naslovljenom „Pritužbe upućene Tijelu za zaštitu podataka”, u stavcima 1. i 4. navodi se:
„(1)      Svaki ispitanik ima pravo podnijeti pritužbu Tijelu za zaštitu podataka ako smatra da obrada osobnih podataka koji se odnose na njega krši OUZP […].
[…]
(4)      Pravo na rješavanje pritužbe prestaje ako podnositelj pritužbe ne podnese pritužbu u roku od godinu dana od svojeg saznanja o događaju kojim je nanesena šteta, a najkasnije u roku od tri godine od trenutka kad je događaj navodno nastupio. Pritužbe koje nisu podnesene pravodobno treba odbaciti.”
III. Činjenice u glavnom postupku i prethodna pitanja
19.      Osoba GS zatražila je 3. srpnja 2017., prije nego što je OUZP stupio na snagu(7), od društva D GmbH, upravitelja internetske platforme za traženje liječnika koja trećim stranama omogućuje da ocijene liječnike i podijele svoja iskustva s njima, da izbriše njegove osobne podatke. Taj zahtjev za brisanje podataka odbijen je dopisom od 10. srpnja 2017.
20.      U studenome 2017. osoba GS podnijela je građansku tužbu protiv društva D, pri čemu je osobito istaknula povredu prava na zaštitu podataka te zahtijevala brisanje svojih osobnih podataka koje je objavilo društvo D i prestanak njihove ponovne obrade.
21.      Nakon stupanja na snagu OUZP-a, osoba GS ponovno je 22. lipnja 2018. zatražila od društva D da izbriše njezine osobne podatke navedene na njegovoj platformi, što je također odbijeno dopisom od 6. srpnja 2018.
22.      Stoga je osoba GS 26. srpnja 2018. podnijela pritužbu DSB-u na temelju članka 77. OUZP-a u kojoj se konkretno oslonila na članak 17. te uredbe kojim se propisuje pravo na brisanje. U toj je pritužbi osoba GS zahtijevala da DSB utvrdi povredu njezinih pravâ i da naloži društvu D da izbriše sve podatke na svojoj platformi i da prestane s njihovom daljnjom obradom.
23.      Odlukom od 4. siječnja 2019. DSB je odbacio taj zahtjev uz obrazloženje da su se pritužba i građanska tužba podnesena u studenome 2017. odnosile na isti predmet, odnosno na brisanje osobnih podataka osobe GS s platforme društva D. Naime, promatrano sa sustavnog stajališta, paralelno ili uzastopno podnošenje pritužbe nadzornom tijelu i sudskog pravnog lijeka o istom pitanju protivi se mehanizmu pravne zaštite iz OUZP-a.
24.      Presudom od 4. prosinca 2020. Bundesverwaltungsgericht (Savezni upravni sud, Austrija) odbio je tužbu podnesenu protiv te odluke. Prije toga, presudom od 23. srpnja 2020. odbijena je tužba koju je osoba GS u studenom 2017. podnijela građanskom sudu. Ta presuda još nije bila pravomoćna 4. prosinca 2020.
25.      Bundesverwaltungsgericht (Savezni upravni sud) u presudi je utvrdio da je OUZP-om namjerno propisana dvojnost pravne zaštite i da stoga valja potvrditi načelnu nadležnost DSB-a za odlučivanje o toj pritužbi. Suprotno tomu, navedeni sud smatrao je da je istekao prekluzivni rok od jedne godine naveden u članku 24. stavku 4. Zakona o zaštiti podataka. Budući da je osoba GS 3. srpnja 2017. znala da je društvo D objavilo njezine osobne podatke, a u daljnjem postupku nije naveden nijedan dodatni bitni činjenični element, pravo na rješavanje pritužbe osobe GS podnesene na temelju članka 77. OUZP-a već je bilo prestalo u trenutku u kojem ju je podnijela 26. srpnja 2018. Promjena pravnog stanja, odnosno stupanje na snagu OUZP-a, nije dovela do prekida prekluzivnog roka. Budući da se u skladu s člankom 77. OUZP-a pritužba odbacuje i ako se ne podnese pravodobno, prema mišljenju Bundesverwaltungsgerichta (Savezni upravni sud), pritužba osobe GS pravilno je odbačena.
26.      Osoba GS i DSB podnijeli su reviziju Verwaltungsgerichtshofu (Visoki upravni sud) protiv te presude.
27.      Taj se sud ne slaže s mišljenjem Bundesverwaltungsgerichta (Savezni upravni sud) o prekluzivnom roku koji se primjenjuje na pritužbu osobe GS. Naime, budući da je osoba GS prvi put iskoristila pravo na brisanje u smislu članka 17. stavka 1. OUZP-a nakon stupanja na snagu te uredbe 22. lipnja 2018., rok iz članka 24. stavka 4. Zakona o zaštiti podataka počeo je teći tek nakon što je osoba GS saznala za poruku elektroničke pošte od 6. srpnja 2018. kojom ju je društvo D obavijestilo o odbijanju zahtjeva za brisanje. Verwaltungsgerichtshof (Visoki upravni sud) stoga smatra da se obrazloženjem koje je iznio Bundesverwaltungsgericht (Savezni upravni sud) ne može opravdati DSB-ovo odbacivanje pritužbe koju je osoba GS podnijela u skladu s člankom 77. stavkom 1. OUZP-a.
28.      Međutim, Verwaltungsgerichtshof (Visoki upravni sud) ispituje je li odbacivanje te pritužbe zakonski utemeljeno na drugim razlozima. Nakon što je sud koji je uputio zahtjev podsjetio na ono što je Sud odlučio u presudama Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság i od 7. prosinca 2023., SCHUFA Holding (Otpis dugova)[(8)], osobito je iznio dvojbe u pogledu razloga DSB-a koji se odnosi na postojanje sudskog pravnog lijeka koji se odnosi na isti predmet, povodom kojeg je postupak u tijeku. Naime, člankom 94. stavkom 1. Saveznog ustavnog zakona određuje se da je pravosuđe u svim stupnjevima neovisno o upravi. Kao što to pojašnjava sud koji je uputio zahtjev, tim se člankom jamči načelo neovisnosti pravosuđa o upravi, kojim se zahtijeva da se predmet koji treba riješiti u potpunosti dodijeli sudovima ili upravnim tijelima. Stoga se navedenom članku protivi to da sudovi i upravna tijela istodobno ili uzastopno odlučuju o istom predmetu(9).
29.      Na prvom mjestu, sud koji je uputio zahtjev pita može li se pritužba podnesena nadzornom tijelu na temelju članka 77. OUZP-a odbaciti jer je u istom predmetu već prethodno podnesen učinkoviti sudski pravni lijek na temelju članka 79. OUZP-a i jer je povezani postupak još u tijeku pred sudom pred kojim je pokrenut.
30.      Sud koji je uputio zahtjev podsjeća na to da je Sud u presudi Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság odlučio da se člancima 77. do 79. OUZP-a dopušta istodobno i neovisno korištenje pravnih sredstava predviđenih, s jedne strane, člankom 77. stavkom 1. i člankom 78. stavkom 1. te uredbe, kao i, s druge strane, člankom 79. stavkom 1. navedene uredbe te da je na državama članicama da, u skladu s načelom postupovne autonomije, predvide načine međuodnosa između tih pravnih sredstava kako bi se osigurala djelotvornost zaštite prava zajamčenih tom uredbom, postojana i homogena primjena odredbi te uredbe, kao i pravo na djelotvoran pravni lijek pred sudom, navedeno u članku 47. Povelje.
31.      Kako bi se spriječilo postojanje proturječnih odluka, što bi „dovelo u pitanje cilj osiguravanja postojane i homogene primjene pravila za zaštitu temeljnih prava i sloboda pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka u cijeloj Uniji”(10), taj sud smatra da se može priznati, po uzoru na članak 81. stavke 2. i 3. OUZP-a, da u slučaju kad je isti spor u tijeku pred građanskim sudovima i upravnim tijelima, tijelo ili sud pred kojim je postupak naknadno pokrenut treba odbaciti zahtjev.
32.      Prema mišljenju navedenog suda, iako se nacionalno pravilo o kojem je riječ u potpunosti ne podudara s mehanizmima koji su OUZP-om predviđeni za situacije koje uključuju više država članica, čini se da je razumno smatrati ga dopuštenim s obzirom na taj cilj.
33.      Sud koji je uputio zahtjev dodaje da, čak i ako se načelo djelotvorne sudske zaštite koje navodi Sud prije svega odnosi na situaciju osobe čiji se osobni podaci obrađuju i koja se koristi pravnim lijekom, voditelju obrade u svojstvu druge stranke u postupku također valja priznati pravo na učinkovito vođenje postupka na koje može utjecati činjenica da dva paralelna postupka mogu predstavljati nezanemarivo opterećenje, osobito u pogledu troškova pravnog zastupanja u tim dvama postupcima.
34.      Stoga sama činjenica da je predmet u tijeku pred sudom, pred kojim je pokrenut postupak u skladu s člankom 79. OUZP-a, sprečava to da taj predmet može valjano ispitati nadzorno tijelo koje postupa na temelju članka 77. te uredbe ako je pritužba tom tijelu podnesena nakon podnošenja sudskog pravnog lijeka.
35.      Međutim, taj sud navodi da, u slučaju odbacivanja pritužbe na temelju članka 77. OUZP-a samo zbog toga što je u tijeku postupak povodom sudskog pravnog lijeka, u trenutku odbacivanja još nije donesena odluka o meritumu kad je riječ o navodnoj povredi zaštite osobnih podataka i stoga još ne postoji opasnost od proturječnih odluka.
36.      Na drugom mjestu, u slučaju niječnog odgovora na prvo pitanje, sud koji je uputio zahtjev želi znati može li se pritužba podnesena nadzornom tijelu na temelju članka 77. OUZP-a odbaciti uz obrazloženje da je u postupku pokrenutom na temelju članka 79. OUZP-a već donesena sudska odluka o meritumu.
37.      Prema mišljenju tog suda, odbacivanjem pritužbe podnesene nadzornom tijelu nakon donošenja odluke o meritumu u sudskom postupku, zbog načela prednosti odluke koja je donesena prije, uzima se u obzir cilj sprečavanja proturječnih odluka. Međutim, može se smatrati da ispitanik u slučaju pozivanja na odluku koja još nije pravomoćna ne može biti siguran u postojanje te odluke.
38.      U tim je okolnostima Verwaltungsgerichtshof (Visoki upravni sud) odlučio prekinuti postupak i postaviti Sudu sljedeća prethodna pitanja:
„1.      Treba li članke 77. i 79. [OUZP-a], s obzirom na utvrđenja Suda u presudama [Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság] i [SCHUFA Holding], tumačiti na način da mogućnost predviđena nacionalnim pravom da se pritužba podnesena nadzornom tijelu na temelju članka 77. OUZP-a odbaci uz obrazloženje da je već prethodno podnesen sudski pravni lijek na temelju članka 79. OUZP-a u istom predmetu i da okolnosti da se postupak povodom tog pravnog lijeka još vodi pred sudom o kojem je riječ predstavlja dopušteni način uređenja međuodnosa između tih pravnih sredstava (u smislu prethodno navedene sudske prakse Suda)?
2.      U slučaju niječnog odgovora na prvo pitanje, treba li članke 77. i 79. [OUZP-a], s obzirom na utvrđenja Suda u presudama [Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság] i [SCHUFA Holding], tumačiti na način da mogućnost predviđena nacionalnim pravom da se pritužba podnesena nadzornom tijelu na temelju članka 77. OUZP-a odbaci uz obrazloženje da je u postupku povodom sudskog pravnog lijeka na temelju članka 79. OUZP-a pokrenutom u okviru istog predmeta već donesena odluka o meritumu (iako ona još nije pravomoćna), predstavlja dopušteni način uređenja međuodnosa između tih pravnih sredstava (u smislu prethodno navedene sudske prakse Suda)?”
39.      Pisana očitovanja podnijeli su osoba GS, društvo D, DSB, austrijska, talijanska i mađarska vlada te Europska komisija.
IV.    Analiza
40.      Kako bi mogao odlučiti o pravnom lijeku koji mu je podnesen, sud koji je uputio zahtjev od Suda traži pojašnjenja o međuodnosu, s jedne strane, pritužbe podnesene nadzornom tijelu na temelju članka 77. stavka 1. OUZP-a i, s druge strane, sudskog pravnog lijeka podnesenog na temelju članka 79. stavka 1. te uredbe.
41.      Stoga svojim pitanjima, za koja predlažem da se ispitaju zajedno, sud koji je uputio zahtjev u biti traži od Suda da odluči može li nadzorno tijelo kojem je podnesena pritužba u skladu s člankom 77. stavkom 1. OUZP-a odbaciti tu pritužbu uz obrazloženje da je u skladu s člankom 79. stavkom 1. te uredbe prethodno podnesen sudski pravni lijek koji se odnosi na isti predmet (prvo pitanje), iako odluka donesena u postupku povodom tog pravnog lijeka još nije pravomoćna (drugo pitanje).
42.      Prema mojem mišljenju, na ta dva pitanja treba odgovoriti niječno. Napominjem uostalom da se, unatoč tomu što je DSB odbacio pritužbu osobe GS, austrijska vlada i to nadzorno tijelo slažu s tim mišljenjem.
43.      Najprije valja podsjetiti na to da se poglavljem VIII. OUZP‑a uređuju, među ostalim, pravna sredstva koja omogućuju zaštitu prava ispitanika kada su osobni podaci koji se na njega odnose predmet obrade koja je navodno u suprotnosti s odredbama te uredbe. Zaštitu tih prava može stoga izravno zahtijevati ispitanik, u skladu s člancima 77. do 79. navedene uredbe, ili subjekt koji je u tu svrhu ovlašten na temelju članka 80. OUZP‑a, pri čemu ima ili nema mandat u tu svrhu(11).
44.      Kako bi se sudu koji je uputio zahtjev pružilo pojašnjenje o tome predstavlja li činjenica da je nadzorno tijelo odbacilo pritužbu koja mu je podnesena na temelju članka 77. stavka 1. OUZP-a uz obrazloženje da je u skladu s člankom 79. stavkom 1. te uredbe prethodno podnesen sudski pravni lijek koji se odnosi na isti predmet, iako odluka donesena u postupku povodom tog pravnog lijeka još nije pravomoćna dopušten način uređenja međuodnosa pravnih sredstava predviđenih navedenom uredbom, važno je podsjetiti na to da pri tumačenju odredbe prava Unije u obzir treba uzeti ne samo njezin tekst nego i njezin kontekst te ciljeve propisa kojeg je dio(12).
45.      Kad je riječ o tekstu relevantnih odredbi OUZP-a, najprije valja podsjetiti na to da se u članku 77. stavku 1. te uredbe pojašnjava da „[n]e dovodeći u pitanje nijedan drugi upravni ili sudski pravni lijek”, svaki ispitanik ima pravo podnijeti pritužbu nadzornom tijelu. Nadalje, u skladu s člankom 78. stavkom 1. navedene uredbe, svaka fizička ili pravna osoba ima pravo na učinkoviti sudski pravni lijek protiv pravno obvezujuće odluke nekog nadzornog tijela koja se na nju odnosi, „[n]e dovodeći u pitanje nijedan drugi upravni ili izvansudski pravni lijek”. Naposljetku, članak 79. stavak 1. iste uredbe jamči ispitaniku pravo na učinkoviti sudski pravni lijek „[n]e dovodeći u pitanje nijedan dostupan upravni ili izvansudski pravni lijek, uključujući pravo na podnošenje pritužbe nadzornom tijelu na temelju članka 77.”.
46.      Prema mišljenju Suda, te odredbe OUZP-a pružaju različita pravna sredstva osobama koje se pozivaju na povredu te uredbe, pri čemu se podrazumijeva da se svako od tih pravnih sredstava mora moći koristiti „ne dovodeći u pitanje” ostala(13). Stoga OUZP ne predviđa prioritetnu ili isključivu nadležnost ni pravilo prvenstva ocjene koju provodi navedeno tijelo ili navedeni sud u pogledu postojanja povrede prava dodijeljenih tom uredbom(14). Drugim riječima, zakonodavac Unije htio je ispitaniku staviti na raspolaganje cjelovit sustav pravnih sredstava u kojem pravo na sudski pravni lijek i mogućnost korištenja upravnih ili izvansudskih pravnih lijekova supostoje neovisno jedno o drugome, pri čemu nijedan nije podredan u odnosu na drugoga.
47.      Pravni lijek predviđen člankom 78. stavkom 1. OUZP-a, čiji je predmet ispitivanje zakonitosti odluke nadzornog tijela donesene na temelju članka 77. te uredbe, i onaj iz članka 79. stavka 1. navedene uredbe mogu se stoga podnijeti istodobno i neovisno(15). Isto vrijedi za pritužbe koje se podnose nadzornim tijelima u skladu s člankom 77. stavkom 1. OUZP-a.
48.      Takvo utvrđenje potvrđuju kontekst relevantnih odredbi OUZP-a(16) i ciljevi koji se nastoje postići tom uredbom. U tom pogledu iz uvodne izjave 10. te uredbe osobito proizlazi da je njezin cilj osigurati visoku razinu zaštite pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka u Uniji. U uvodnoj izjavi 11. navedene uredbe navodi se, osim toga, da djelotvorna zaštita tih podataka zahtijeva jačanje prava ispitanika. Stoga izbor zakonodavca Unije da ispitanicima prepusti mogućnost istodobnog i neovisnog korištenja pravnih sredstava, s jedne strane, člankom 77. stavkom 1. i člankom 78. stavkom 1. OUZP-a i, s druge strane, člankom 79. stavkom 1. navedene uredbe, dio je cilja navedene uredbe(17). Sud je naglasio i da stavljanje na raspolaganje više pravnih sredstava jača cilj naveden u uvodnoj izjavi 141. OUZP-a da se svakom ispitaniku koji smatra da su mu prava koja proizlaze iz te uredbe prekršena omogući pravo na učinkovit pravni lijek u skladu s člankom 47. Povelje(18). Dodajem da je takvo tumačenje potvrđeno i s obzirom na zakonodavni postupak koji je doveo do donošenja OUZP-a. Naime, u Vijeću Europske unije Republika Austrija objasnila je zašto nije glasala za taj tekst, osobito s obzirom na sličnost pravnih sredstava predviđenih tom uredbom(19). Takva je sličnost pravnih sredstava ipak zadržana u konačnoj verziji navedene uredbe.
49.      S obzirom na ono što je Sud tako presudio u presudi Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság, smatram da bi se dopuštanjem toga da nadzorno tijelo, kojem je podnesena pritužba u skladu s člankom 77. stavkom 1. OUZP-a, može odbaciti tu pritužbu uz obrazloženje da je u skladu s člankom 79. stavkom 1. te uredbe prethodno podnesen sudski pravni lijek koji se odnosi na isti predmet, iako odluka donesena u postupku povodom tog pravnog lijeka još nije pravomoćna, povrijedila mogućnost podnošenja usporednih pravnih sredstava o istoj obradi osobnih podataka koja se ispitanicima pruža OUZP-om.
50.      Točno je da sam u mišljenju koje sam iznio u predmetu Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság imao priliku naglasiti da ta mogućnost može imati nedostataka, poput pravne nesigurnosti do koje može doći zbog pojave proturječnih odluka u državi članici. Međutim, iako je zakonodavac Unije u OUZP-u uzeo u obzir opasnost od proturječnih odluka između nadzornih tijelâ ili sudova različitih država članica, to nije slučaj kada se takve odluke donose u istoj državi članici(20). U tim okolnostima, na svakoj je državi članici da uspostavi postupovne mehanizme za sprečavanje donošenja proturječnih odluka o istoj obradi osobnih podataka(21).
51.      U predmetu u kojem je donesena presuda Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság Sud je odlučivao o slučaju u kojem se od suda kojem je podnesen pravni lijek na temelju članka 78. stavka 1. OUZP-a moglo tražiti da donese odluku koja je proturječna odluci koja je postala pravomoćna i koju je prethodno donio sud kojem je podnesen pravni lijek na temelju članka 79. stavka 1. te uredbe.
52.      U tom slučaju Sud je naglasio, s jedne strane, da bi postojanje dviju proturječnih odluka dovelo u pitanje cilj osiguravanja postojane i homogene primjene pravila za zaštitu temeljnih prava i sloboda pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka u cijeloj Uniji, kako je navedeno u uvodnoj izjavi 10. OUZP-a(22). Naime, prema mišljenju Suda, zaštita dodijeljena na temelju odluke donesene povodom pravnog lijeka podnesenog na temelju članka 79. stavka 1. te uredbe, kojom se utvrđuje povreda njezinih odredbi, nije u skladu s drugom sudskom odlukom koja proizlazi iz pravnog lijeka podnesenog na temelju članka 78. stavka 1. navedene uredbe, koja je imala suprotan ishod(23). S druge strane, to bi dovelo do slabljenja zaštite pojedinaca u pogledu obrade osobnih podataka koji se na njih odnose jer bi takva nedosljednost stvorila pravnu nesigurnost(24).
53.      Stoga je važno da države članice osiguraju da postojanje pravnih sredstava koja ispitanici mogu istodobno koristiti ne dovodi u pitanje djelotvornost zaštite pravâ koja su tim ispitanicima dodijeljena OUZP-om. Na državama članicama je da odaberu koji im se postupovni mehanizmi čine najprikladnijima za omogućavanje usklađenog utvrđivanja međuodnosa pravnih sredstava predviđenih u člancima 77. do 79. te uredbe.
54.      U tom pogledu Sud je odlučio da je, u nedostatku propisa Unije u tom pogledu, na svakoj državi članici da, u skladu s načelom postupovne autonomije država članica, uredi pravila upravnih i sudskih postupaka koja trebaju osigurati zaštitu prava koja osobe uživaju na temelju prava Unije(25). Međutim, pravila provedbe istodobnih i neovisnih pravnih sredstava ne smiju dovesti u pitanje koristan učinak i djelotvornu zaštitu prava zajamčenih OUZP-om(26). Naime, ta pravila ne smiju biti nepovoljnija od onih koja se odnose sličnih sredstava predviđenih za zaštitu prava koja proizlaze iz unutarnjeg pravnog poretka (načelo ekvivalentnosti) niti biti uređena na takav način da u praksi učine gotovo nemogućim ili pretjerano teškim izvršavanje prava predviđenog pravnim poretkom Unije (načelo djelotvornosti)(27). Sud je naglasio i da države članice moraju osigurati da konkretni načini za ostvarivanje pravnih lijekova predviđenih člankom 77. stavkom 1., člankom 78. stavkom 1. i člankom 79. stavkom 1. te uredbe stvarno ispunjavaju zahtjeve koji proizlaze iz prava na djelotvoran pravni lijek zajamčenog člankom 47. Povelje(28).
55.      U mišljenju koje sam iznio u predmetu Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság(29) osobito sam naveo da bi države članice mogle predvidjeti mogućnost ili obvezu suda kojem je podnesen pravni lijek na temelju članka 79. stavka 1. OUZP‑a da, za vrijeme dok je postupak povodom pritužbe na temelju članka 77. stavka 1. te uredbe u tijeku odnosno dok je u tijeku sudski postupak na temelju članka 78. stavka 1. navedene uredbe, prekine postupak koji se pred njim vodi i zastane s postupkom dok se ne donese odluka u jednom od tih postupaka(30). Stoga sam naveo da, prema mojem mišljenju, prekid postupka može biti rješenje kako bi se izbjeglo donošenje proturječnih odluka koje mogu ugroziti pravnu sigurnost(31).
56.      To mi se rješenje čini osobito prikladnim u kontekstu ovog predmeta. Stoga bi nadzornom tijelu kojem je podnesena pritužba u skladu s člankom 77. stavkom 1. OUZP-a trebalo dopustiti da odgodi ispitivanje te pritužbe ako je u skladu s člankom 79. stavkom 1. te uredbe prethodno podnesen sudski pravni lijek koji se odnosi na isti predmet, iako odluka donesena u postupku povodom tog pravnog lijeka još nije pravomoćna.
57.      Suprotno tomu, čini mi se da je odbacivanje pritužbe u takvom kontekstu protivno načelu djelotvornosti jer se tim načinom međuodnosa između pravnih sredstava može dovesti u pitanje djelotvorna zaštita prava zajamčenih OUZP-om. Naime, takvo odbacivanje čini mi se protivnim samom načelu cjelovitog sustava pravnih sredstava koja se mogu podnositi istodobno i neovisno. Nadalje, odbacivanje pritužbe ne predstavlja nužno odgovarajuću mjeru kako bi se izbjeglo donošenje proturječnih odluka.
58.      U tom je pogledu važno naglasiti da nadzorno tijelo, kad odbaci pritužbu uz obrazloženje da je postupak povodom sudskog pravnog lijeka podnesenog u skladu s člankom 79. stavkom 1. OUZP-a još u tijeku, ne može još biti sigurno da će se u postupku povodom tog pravnog lijeka donijeti odluka o meritumu. Taj se pravni lijek tako može odbaciti zbog postupovnog razloga kao što je nedopuštenost a da se pritom ne odluči o meritumu.
59.      Osim toga, čak i kad se u pogledu navedenog pravnog lijeka donese, kao u ovom slučaju, odluka o meritumu, ta se odluka može dovesti u pitanje nacionalnim pravnim sredstvima. Zbog toga mi se čini da je, za razliku od onog što se čini da Komisija smatra u svojim očitovanjima(32), važno je li sudska odluka pravomoćna. Prema mojem mišljenju, nadležno tijelo ne može odmah odbaciti pritužbu uz obrazloženje da je sudski pravni lijek podnesen u skladu s člankom 79. stavkom 1. OUZP-a doveo do odluke sve dok ta odluka ne postane pravomoćna i dok je se i dalje može dovesti u pitanje.
60.      Ukratko, sve dok je proturječnost između odluke koju je donijelo nadzorno tijelo pred kojim je pokrenut postupak na temelju članka 77. stavka 1. OUZP-a i odluke koju je u skladu s člankom 79. stavkom 1. te uredbe donio sud pred kojim je pokrenut postupak koja još nije pravomoćna, samo hipotetska, to tijelo ne može odbaciti pritužbu koja mu je podnesena zbog te opasnosti od proturječnosti.
61.      U prilog tom tumačenju valja ustrajati na važnosti prava na podnošenje pritužbe nadzornom tijelu, propisanog člankom 77. stavkom 1. OUZP-a, kako bi se osigurala djelotvorna zaštita prava zajamčenih tom uredbom. Ta zaštita konkretno proizlazi iz širokih ovlasti koje se navedenom uredbom dodjeljuju nadzornom tijelu kako bi ono ocijenilo postojanje nezakonite obrade osobnih podataka ispitanika i poduzelo odgovarajuće mjere da je otkloni.
62.      U tom kontekstu ističem da se člankom 51. stavkom 1. OUZP-a državama članicama nalaže obveza osiguravanja da je jedno ili više neovisnih tijela javne vlasti odgovorno za praćenje primjene te uredbe. Uspostava takvih tijela – koja je predviđena i primarnim pravom Unije, odnosno člankom 8. stavkom 3. Povelje i člankom 16. stavkom 2. UFEU‑a – temeljni je element poštovanja zaštite pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka(33). Glavna je zadaća tih tijela, na temelju članka 51. stavaka 1. i 2. te članka 57. stavka 1. točaka (a) i (g) OUZP‑a, nadzor primjene te uredbe i osiguranje njezina poštovanja, uz istodobni doprinos njezinoj dosljednoj primjeni unutar Unije, i to radi zaštite temeljnih sloboda i prava fizičkih osoba kad je riječ o obradi njihovih osobnih podataka te radi olakšavanja slobodnog protoka takvih podataka unutar Unije(34).
63.      Osobito, na temelju članka 57. stavka 1. točke (f) OUZP‑a, svako nadzorno tijelo dužno je, na svojem području, rješavati pritužbe koje u skladu s člankom 77. stavkom 1. te uredbe može podnijeti svaka osoba kad smatra da obrada osobnih podataka koja se odnosi na nju predstavlja povredu navedene uredbe i ispitati njihov predmet u mjeri u kojoj je to potrebno. Nadzorno tijelo mora postupati s takvom pritužbom uz svu dužnu pažnju(35). Tako je Sud naglasio da, iako je izbor prikladnog i nužnog sredstva na nadzornom tijelu koje mora izvršiti taj izbor uzimajući u obzir sve okolnosti obrade osobnih podataka o kojoj je riječ, to tijelo i dalje mora, uz svu dužnu pažnju, ispunjavati svoju zadaću nadziranja punog poštovanja OUZP-a(36).
64.      Kako bi se mogao provoditi nadzor primjene te uredbe i osigurati njezino poštovanje, nadzorna tijela raspolažu različitim ovlastima koje su im dodijeljene na temelju članka 58. navedene uredbe. Stoga se člankom 58. stavkom 1. OUZP‑a tim tijelima dodjeljuju znatne istražne ovlasti. Kada takvo tijelo po okončanju svoje istrage utvrdi povredu odredaba te uredbe, dužno je na odgovarajući način postupati kako bi otklonilo utvrđeni nedostatak. Naime, članak 58. stavak 2. te uredbe navodi različite korektivne ovlasti koje nadzorno tijelo može usvojiti(37).
65.      Sud iz toga zaključuje da je postupak pritužbe, koji nije sličan postupku peticije, zamišljen kao mehanizam kojim se mogu učinkovito zaštititi prava i interesi ispitanika(38). U tom je smislu nadzorno tijelo dužno intervenirati kada je donošenje jedne ili više korektivnih mjera predviđenih člankom 58. stavkom 2. OUZP-a, s obzirom na sve okolnosti konkretnog slučaja, prikladno, nužno i proporcionalno kako bi se ispravio utvrđeni nedostatak i zajamčilo puno poštovanje te uredbe(39).
66.      Prema mojem mišljenju, tom cilju i obvezi dužne pažnje koju ima nadzorno tijelo protivilo bi se da se ispitaniku odmah oduzme mogućnost korištenja takvog mehanizma time da se tom tijelu dopusti da odbaci njegovu pritužbu uz obrazloženje da je u skladu s člankom 79. stavkom 1. te uredbe prethodno podnesen sudski pravni lijek koji se odnosi na isti predmet, iako odluka donesena u postupku povodom tog pravnog lijeka još nije pravomoćna. Suprotno tomu, čini mi se da je odgoda ispitivanja te pritužbe dok se čeka pravomoćna sudska odluka u skladu sa zahtjevom da se osigura djelotvorna zaštita prava zajamčenih OUZP-om i zahtjevom da se spriječe proturječne odluke unutar iste države članice.
67.      Doista je točno da odbacivanje, zbog takva razloga, pritužbe podnesene nadzornom tijelu u skladu s člankom 77. stavkom 1. OUZP-a nije nužno prepreka tomu da ispitanik može tom tijelu podnijeti novu pritužbu nakon što se sudski postupak pravomoćno okonča zbog postupovnog razloga ili ako osoba povuče svoj sudski pravni lijek.
68.      Međutim, podnošenje nove pritužbe može se pokazati nemogućim ako se ono u nacionalnom pravu uvjetuje, kao što je slučaj u Austriji, poštovanjem roka za dopuštenost i ako je taj rok istekao. U takvom slučaju ispitaniku bi se mogla oduzeti bilo kakva djelotvorna zaštita ako se njegov sudski pravni lijek odbaci zbog postupovnog razloga a da se pritom ne odluči o meritumu ili ako želi odustati od sudskog postupka.
69.      Osim toga i općenitije, čini mi se da je takvo rješenje, koje na ispitanika stavlja odgovornost da ponovno pokrene postupak pred nadzornim tijelom nakon prvotnog odbacivanja njegove pritužbe, protivno obvezi dužne pažnje koju ima to tijelo. Naime, ta obveza podrazumijeva, kao što sam to prethodno naveo, da navedeno tijelo uz svu dužnu pažnju ispita pritužbu koja mu je podnesena. Navedena obveza konkretno zahtijeva da, ako je nadzornom tijelu podnesena pritužba i ako je ono obaviješteno o postojanju sudskog postupka pokrenutog u skladu s člankom 79. stavkom 1. OUZP-a koji se odnosi na iste činjenice, u okviru ispitivanja te pritužbe to tijelo treba uzeti u obzir odluku kojom će se pravomoćno okončati taj postupak. To bi ispitivanje u međuvremenu trebalo odgoditi.
V.      Zaključak
70.      S obzirom na sva prethodno navedena razmatranja, predlažem Sudu da na prethodna pitanja koja je uputio Verwaltungsgerichtshof (Visoki upravni sud, Austrija) odgovori na sljedeći način:
Članak 77. stavak 1. i članak 79. stavak 1. Uredbe (EU) 2016/679 Europskog parlamenta i Vijeća od 27. travnja 2016. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka i o slobodnom kretanju takvih podataka te o stavljanju izvan snage Direktive 95/46/EZ (Opća uredba o zaštiti podataka)
treba tumačiti na način da im se:
protivi to da nadzorno tijelo, kojem je podnesena pritužba u skladu s tim člankom 77. stavkom 1., može odbaciti tu pritužbu uz obrazloženje da je u skladu s tim člankom 79. stavkom 1. prethodno podnesen sudski pravni lijek koji se odnosi na isti predmet, iako odluka donesena u postupku povodom tog pravnog lijeka još nije pravomoćna.
1      Izvorni jezik: francuski
2      SL 2016., L 119, str. 1. te ispravci SL 2018., L 127, str. 2. i SL 2021., L 74, str. 35., u daljnjem tekstu: OUZP
3      C-132/21, u daljnjem tekstu: presuda Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság, EU:C:2023:2
4      U skladu s člankom 4. točkom 21. OUZP-a nadzorno tijelo znači „neovisno tijelo javne vlasti koje je osnovala država članica u skladu s člankom 51. [te uredbe]”.
5      U daljnjem tekstu: Povelja
6      BGBl. I, 165/1999, u daljnjem tekstu: Zakon o zaštiti podataka
7      Taj se zahtjev temeljio na Direktivi 95/46/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 24. listopada 1995. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka i o slobodnom protoku takvih podataka (SL 1995., L 281, str. 31.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 7., str. 88.).
8      C-26/22 i C-64/22, u daljnjem tekstu: presuda SCHUFA Holding, EU:C:2023:958
9      Sud koji je uputio zahtjev upućuje na presudu Verfassungsgerichtshofa (Ustavni sud, Austrija) od 14. listopada 1970., G 20/70.
10      Sud koji je uputio zahtjev navodi presudu Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság (t. 54.).
11      Vidjeti osobito presudu od 4. listopada 2024., Lindenapotheke (C-21/23, EU:C:2024:846, t. 47. i navedena sudska praksa).
12      Vidjeti osobito presudu od 4. listopada 2024., Lindenapotheke (C-21/23, EU:C:2024:846, t. 52. i navedena sudska praksa).
13      Vidjeti presudu Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság (t. 34.). Vidjeti, kad je riječ o mogućnosti da poduzetnikov konkurent pred građanskim sudovima podnese tužbu protiv tog poduzetnika na temelju zabrane nepoštenih poslovnih praksi, zbog navodne povrede obveza predviđenih OUZP-om koju je počinio navedeni poduzetnik, i presudu od 4. listopada 2024., Lindenapotheke (C-21/23, EU:C:2024:846, t. 53.).
14      Vidjeti presudu Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság (t. 35.).
15      Vidjeti presude Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság (t. 35. i izreka), SCHUFA Holding (t. 66.) i od 30. travnja 2025., Inspektorat kam Visšija sadeben savet (C-313/23, C-316/23 i C-332/23, EU:C:2025:303, t. 128.).
16      Vidjeti presudu Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság (t. 36. do 41.).
17      Vidjeti presudu Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság (t. 42.).
18      Vidjeti presude Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság (t. 44.) i SCHUFA Holding (t. 66.). U potonjoj presudi Sud je iz toga zaključio da postojanje prava na učinkoviti pravni lijek protiv voditelja obrade ili izvršitelja obrade, predviđeno u članku 79. stavku 1. OUZP‑a, nema utjecaja na opseg sudskog nadzora izvršenog u okviru tužbe podnesene na temelju članka 78. stavka 1. te uredbe nad odlukom o pritužbi koju je donijelo nadzorno tijelo (t. 67. navedene presude).
19      Vidjeti rezultate glasovanja o donošenju OUZP-a u dokumentu Vijeća 7920/16 od 14. travnja 2016. dostupnom na sljedećoj internetskoj adresi: https://data.consilium.europa.eu/doc/document/ST-7920-2016-INIT/hr/pdf (str. 7.). S tim se tumačenjem slaže Oberster Gerichtshof (Vrhovni sud, Austrija), što potvrđuje njegova presuda od 23. svibnja 2019., 6Ob91/19d (t. 4.5.).
20      Vidjeti moje mišljenje u predmetu Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság (C-132/21, EU:C:2022:661, t. 57.).
21      Vidjeti moje mišljenje u predmetu Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság (C-132/21, EU:C:2022:661, t. 58.).
22      Vidjeti presudu Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság (t. 54.).
23      Vidjeti presudu Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság (t. 55.).
24      Vidjeti presudu Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság (t. 56.).
25      Vidjeti presudu Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság (t. 45.).
26      Vidjeti presudu Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság (t. 47.).
27      Vidjeti presudu Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság (t. 48.).
28      Vidjeti osobito presudu od 30. travnja 2025., Inspektorat kam Visšija sadeben savet (C-313/23, C-316/23 i C-332/23, EU:C:2025:303, t. 136. i navedena sudska praksa).
29      C-132/21, EU:C:2022:661
30      Vidjeti moje mišljenje u predmetu Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság (C-132/21, EU:C:2022:661, t. 69.).
31      Vidjeti moje mišljenje u predmetu Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság (C-132/21, EU:C:2022:661, t. 70.).
32      Vidjeti Komisijina očitovanja (t. 49.).
33      Vidjeti osobito presudu od 30. travnja 2025., Inspektorat kam Visšija sadeben savet (C-313/23, C-316/23 i C-332/23, EU:C:2025:303, t. 119. i navedena sudska praksa).
34      Vidjeti osobito presudu od 30. travnja 2025., Inspektorat kam Visšija sadeben savet (C-313/23, C-316/23 i C-332/23, EU:C:2025:303, t. 120. i navedena sudska praksa).
35      Vidjeti osobito presude SCHUFA Holding (t. 56. i navedena sudska praksa) i od 26. rujna 2024., Land Hessen (Obveza djelovanja tijela za zaštitu podataka) (C-768/21, EU:C:2024:785, t. 32.).
36      Vidjeti presude od 16. srpnja 2020., Facebook Ireland i Schrems (C-311/18, EU:C:2020:559, t. 112.) i od 26. rujna 2024., Land Hessen (Obveza djelovanja tijela za zaštitu podataka) (C-768/21, EU:C:2024:785, t. 37.). U potonjoj presudi Sud je naveo i da je margina prosudbe kojom raspolaže nadzorno tijelo ograničena potrebom da se odlučnom provedbom pravila osigura postojana i visoka razina zaštite osobnih podataka, kao što to proizlazi iz uvodnih izjava 7. i 10. OUZP-a (t. 38.).
37      Vidjeti osobito presudu SCHUFA Holding (t. 57. i navedena sudska praksa).
38      Vidjeti presudu SCHUFA Holding (t. 58.).
39      Vidjeti presude od 26. rujna 2024., Land Hessen (Obveza djelovanja tijela za zaštitu podataka) (C-768/21, EU:C:2024:785, t. 42.) i od 30. travnja 2025., Inspektorat kam Visšija sadeben savet (C-313/23, C-316/23 i C-332/23, EU:C:2025:303, t. 132.).