62025CC0052
MIŠLJENJE NEZAVISNOG ODVJETNIKA
ANDREE BIONDIJA
od 15. siječnja 2026. (
1
)
Spojeni predmeti C‑52/25 i C‑53/25 [Binanrier] (
i
)
RZ,
GT (C‑52/25)
AX,
UI (C‑53/25)
protiv
Région wallonne,
(zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Cour d’appel de Mons (Žalbeni sud u Monsu, Belgija))
„Zahtjev za prethodnu odluku – Države potpore – Uredba (EU) br. 702/2014 – Skupno izuzeće određenih potpora u sektorima poljoprivrede i šumarstva – Potpore za nadoknadu štete uzrokovane nepovoljnim klimatskim prilikama koje se mogu izjednačiti s elementarnim nepogodama – Umanjenje iznosa potpore u slučaju neugovaranja police osiguranja – Nemogućnost korisnika potpore da ugovori traženu policu osiguranja”
I. Uvod
1.
Zahtjevima za prethodnu odluku koje je uputio u ovim spojenim predmetima Cour d’appel de Mons (Žalbeni sud u Monsu, Belgija) upućuje Sudu tri pitanja o tumačenju članka 25. Uredbe br. 702/2014 (
2
), odredbe o potporama namijenjenima nadoknadi malim i srednjim poduzećima (MSP) koja se bave primarnom poljoprivrednom proizvodnjom za štetu uzrokovanu nepovoljnim klimatskim prilikama koje se mogu izjednačiti s elementarnim nepogodama. Potpore koje ispunjavaju sve uvjete utvrđene u tom članku i u poglavlju I. iste uredbe izuzete su od obveze obavještavanja Komisije iz članka 108. stavka 3. UFEU‑a.
2.
Konkretnije, tri pitanja koja je postavio sud koji je uputio zahtjev odnose se na stavak 9. navedenog članka koji predviđa da se naknade koje čine te vrste potpora „umanjuju za 50 %, osim ako se dodjeljuju korisnicima koji su sklopili osiguranje koje pokriva barem 50 % njihove prosječne godišnje proizvodnje ili prihoda iz proizvodnje i statistički najučestalije klimatske rizike u predmetnoj državi članici ili regiji za koje se pruža pokriće osiguranjem” (
3
).
3.
Prethodna pitanja postavljena su u okviru sporova koji se odnose na zahtjeve za naknadu štete koje su podnijeli poduzetnici (RZ, GT AX i UI; u daljnjem tekstu: žalitelji) koji su pretrpjeli štetu uzrokovanu sušom u Belgiji od kolovoza 2016. do lipnja 2017. Belgijska tijela priznala su tu sušu kao poljoprivrednu nepogodu koja daje pravo na naknadu štete. Za potrebe izračuna naknade štete belgijska uprava primijenila je nacionalnu odredbu (
4
) kojom se provodi članak 25. stavak 9. Uredbe br. 702/2014, u skladu s kojom se iznos naknade štete umanjuje za 50 % „ako oštećenik nije sklopio osiguranje koje pokriva barem 50 % njegove proizvodnje od klimatskih rizika”.
4.
U ovom slučaju, s obzirom na to da žalitelji nisu sklopili nikakvo osiguranje od klimatskih rizika, belgijska nadležna tijela umanjila su naknadu štete za 50 % u skladu s prethodno navedenom nacionalnom odredbom.
5.
Međutim, žalitelji su podnijeli tužbu pred belgijskim sudovima tvrdeći da nisu mogli ugovoriti policu osiguranja jer, u trenutku nastanka štete, u Belgiji nije bilo moguće osigurati njihova gospodarstva od određenih klimatskih rizika, kao što je suša.
6.
Nakon nekoliko pokrenutih postupaka, pred Courom d’appel de Mons (Žalbeni sud u Monsu) pokrenuti su sporovi o kojima je riječ u glavnom postupku. Iz odluke kojom se upućuje zahtjev za prethodnu odluku proizlazi: kao prvo, da rizik od suše nije dio najučestalijih klimatskih rizika u Belgiji, s obzirom na to da je najučestaliji klimatski rizik u toj državi članici tuča; kao drugo, da u vrijeme nastanka činjenica u Belgiji nije postojalo osiguranje od suše, nego od tuče; i, kao treće, da su žalitelji tvrdili da se njihova gospodarstva sastoje od trajnih i privremenih pašnjaka, kao i travnatih površina namijenjenih ishrani stoke i da se ti pašnjaci i ta zemljišta kao takva ne mogu osigurati od rizika od tuče.
7.
U tim je okolnostima sud koji je uputio zahtjev odlučio prekinuti postupak i uputiti tri prethodna pitanja koja se odnose na tumačenje članka 25. stavka 9. Uredbe br. 702/2014.
8.
Na zahtjev Suda, ovo se mišljenje usredotočuje na treće prethodno pitanje kojim sud koji je uputio zahtjev pita:
„Dopušta li se [člankom 25. stavkom 9. Uredbe br. 702/2014] državi članici o kojoj je riječ da ne umanji potporu namijenjenu poljoprivrednicima za nadoknadu štete uzrokovane nepovoljnim klimatskim prilikama koje se smatraju elementarnom nepogodom ako korisnik potpore dokaže da se vrsta proizvodnje kojom se bavi (u ovom slučaju trajni i privremeni pašnjaci, kao i travnate površine namijenjene ishrani stoke, a ne usjevima) u dotičnoj državi članici (u ovom slučaju Belgija) ne može osigurati od statistički najučestalijih klimatskih rizika u iznosu od barem 50 % prosječne godišnje proizvodnje ili prihoda iz proizvodnje njegova gospodarstva?”
II. Analiza
9.
Svojim trećim prethodnim pitanjem sud koji je uputio zahtjev u biti pita treba li članak 25. stavak 9. Uredbe br. 702/2014 tumačiti na način da se državi članici može dopustiti da ne umanji za 50 % potpore za nadoknadu štete uzrokovane klimatskim prilikama koje se mogu izjednačiti s elementarnim nepogodama ako korisnik potpore dokaže da se vrsta proizvodnje kojom se bavi nije mogla pokriti policom osiguranja, jer se ona u toj državi članici ne može ugovoriti, od statistički najučestalijih klimatskih rizika.
10.
Kako bi se odgovorilo na treće prethodno pitanje koje je postavio sud koji je uputio zahtjev, valja protumačiti članak 25. stavak 9. Uredbe br. 702/2014.
11.
U skladu s ustaljenom sudskom praksom, u svrhu tumačenja odredbe prava Unije, treba uzeti u obzir ne samo njezin tekst nego i kontekst u kojem se nalazi te ciljeve propisa kojeg je ona dio (
5
).
12.
Najprije, kad je riječ o tekstu članka 25. stavka 9. Uredbe br. 702/2014, navedenom u točki 2. ovog mišljenja, tom se odredbom predviđa da se predmetne potpore umanjuju za 50 % osim ako je korisnik ugovorio policu osiguranja koja mora ispunjavati dva uvjeta.
13.
Prvo, ta polica osiguranja mora pokrivati barem 50 % prosječne godišnje proizvodnje ili prihoda iz proizvodnje; kao drugo, ta polica mora pokrivati statistički najučestalije klimatske rizike u predmetnoj državi članici ili regiji, za koje se pruža pokriće osiguranjem.
14.
Što se tiče drugog uvjeta, iz teksta predmetne odredbe (u većini jezičnih verzija, kao što je to navedeno u točki 17. u nastavku ovog mišljenja) izričito proizlazi da pokriće osiguranjem za najučestalije klimatske rizike mora biti „pruženo”. Prema mojem mišljenju, iz toga slijedi, a contrario, da se, ako pokriće osiguranjem nije predviđeno za takve najučestalije klimatske rizike, ne može primijeniti uvjet koji se odnosi na potrebu ugovaranja police osiguranja i da se stoga ne može primijeniti ni umanjenje potpore. S druge strane, taj je uvjet razuman zahtjev: naime, čini se nelogičnim kao uvjet za dobivanje dijela naknade štete zahtijevati sklapanje ugovora o osiguranju koji se ne može ugovoriti jer nije predviđeno pokriće rizika koji treba osigurati.
15.
Stoga se čini da doslovna analiza predmetne odredbe dovodi do njezina tumačenja prema kojem se umanjenje naknade štete ne primjenjuje ako se dokaže da nije bilo moguće ugovoriti policu osiguranja, o kojoj ovisi neprimjenjivanje tog umanjenja, s obzirom na to da za korisnika nije predviđeno pokriće osiguranjem za statistički najučestalije klimatske rizike.
16.
U tom su pogledu također relevantne još dvije napomene.
17.
Kao prvo, ne podudaraju se sve različite jezične verzije predmetne odredbe. Međutim, talijansku verziju odredbe iz koje sam izveo to tumačenje potvrđuje tekst nekoliko drugih jezičnih verzija, među kojima i engleska verzija koja se odnosi na „risks […] for which insurance coverage is provided”, njemačka verzija u kojoj se navode „risiken […] für die Versicherungsschutz gegeben ist” i španjolska verzija čiji tekst upućuje na „riesgos […] para los que se proporciona cobertura de seguros”. Nekoliko drugih jezičnih verzija odredbe također ide u istom smjeru (
6
). U tom je pogledu francuska verzija manje jasna, ali njezin tekst nije neusklađen s tumačenjem predmetne odredbe iz točke 15. ovog mišljenja (
7
).
18.
Drugo, to tumačenje potvrđuje Komunikacija Komisije o Smjernicama o državnim potporama u sektoru poljoprivrede i šumarstva te u ruralnim područjima (
8
).
19.
U točki 363. Smjernica iz 2014., koja se odnosi na potpore za nadoknadu štete nanesene poljoprivrednoj proizvodnji ili sredstvima poljoprivredne proizvodnje i za sprečavanje štete, izričito se predviđa da je „[o]dstupanje od tog uvjeta moguće [...] samo ako država članica može uvjerljivo dokazati da, unatoč svim naporima, pristupačno osiguranje koje pokriva statistički najučestalije klimatske rizike u dotičnoj državi članici ili regiji nije bilo dostupno u vrijeme nastanka štete” (
9
).
20.
Stoga iz te točke navedenih smjernica proizlazi da je jedina moguća iznimka od uvjeta ugovaranja police osiguranja kako bi se izbjeglo umanjenje iznosa od 50 % nedostupnost osiguranja koje pokriva predmetne rizike na dan nastanka štete, bez obzira na to što je oštećenik uložio sve razumne napore kako bi pokušao ugovoriti takvu policu.
21.
Iako dokument poput Smjernica obvezuje samo Komisiju (
10
) i stoga ne obvezuje nužno ni Sud ni nacionalne sudove za tumačenje predmetne odredbe, on je važan izvor tumačenja. To osobito vrijedi u slučaju kao što je ovaj u kojem se tumači uredba koju je donijela upravo Komisija. Naime, u takvim okolnostima dokument poput smjernica predstavlja tumačenje akta koje je dala institucija koja ga je sama donijela.
22.
Čini se da tumačenje članka 25. stavka 9. Uredbe br. 702/2014, navedeno u točki 15. ovog mišljenja, potvrđuju kontekstualna i teleološka analiza.
23.
S kontekstualnog gledišta, tu odredbu treba promatrati u općem kontekstu zajedničke poljoprivredne politike (ZPP), u kojem je upravljanje rizikom postalo ključan element, u cilju povećanja otpornosti poljoprivrednih gospodarstava na sve veće rizike, osobito povezane sa sve učestalijim katastrofalnim događajima povezanima s klimatskim promjenama, uz poticanje širenja praksi kojima se jača sprečavanje i prilagodba rizicima. Ti su se ciljevi smatrali ključnima i u tekućem programskom razdoblju 2023. – 2027., kojim se predviđa integrirani sustav upravljanja rizikom (
11
), i u prethodnom razdoblju (2014. – 2022.) (
12
). Osim toga, prilagodba klimatskim promjenama i poboljšanje otpornosti poljoprivrednih gospodarstava u tom kontekstu umanjuju se ključnim prioritetima u okviru ZPP‑a, uzimajući u obzir upravljanje rizikom (
13
).
24.
Uredba br. 702/2014 i nova Uredba 2022/2472 dio su tog okvira i njima se provode ti politički ciljevi. U okviru tih uredbi potpore za naknadu gubitaka uzrokovanih nepovoljnim klimatskim prilikama koje se mogu izjednačiti s elementarnim nepogodama iz članka 25. Uredbe br. 702/2014 ulaze u okvir „potpora za upravljanje rizikom i krizama” kao i potpora za troškove sprečavanja i iskorjenjivanja bolesti životinja i nametnika bilja i potpore za premije osiguranja (
14
).
25.
U tom kontekstu, s teleološkog gledišta, kao što su to istaknule zainteresirane strane koje su podnijele očitovanja Sudu (
15
), posebni je cilj članka 25. stavka 9. Uredbe br. 702/2014 potaknuti poljoprivrednike da ugovore osiguranja od klimatskih rizika koji su uzrok većine nadoknadive štete kako bi se smanjio financijski teret nametnut zajednici poljoprivrednim potporama dodijeljenima na ime naknade štete povezane s klimatskim prilikama.
26.
Taj cilj predmetne odredbe proizlazi iz uvodne izjave 54. Uredbe br. 702/2014, iz koje proizlazi da je, s obzirom na to da je „primarna poljoprivredna proizvodnja izložena posebnim prirodnim [i] klimatskim […] rizicima, dobro upravljanje rizikom i krizama ključan alat za održiv i konkurentan sektor poljoprivrede”. U tom kontekstu, „državne potpore za nadoknadu gubitaka uzrokovanih nepovoljnim klimatskim prilikama koje se mogu izjednačiti s elementarnim nepogodama […] trebalo bi ograničiti na pomaganje korisnicima u suočavanju s određenim teškoćama unatoč tome što su uloženi razumni napori za smanjivanje tih rizika na najmanju moguću mjeru”.
27.
U istom smislu, u Smjernicama Komisije (
16
) naglašava se da „kako bi se dalje poboljšalo upravljanje rizikom, korisnike treba poticati da sklapaju osiguranja kad god je to moguće”.
28.
S obzirom na taj cilj, kako se umanjenje ne bi primijenilo, korisnici potpore stoga moraju uložiti sve razumne napore kako bi ograničili rizike povezane sa štetom nastalom zbog nepovoljnih klimatskih prilika. Međutim, nakon što se dokaže, kao što to proizlazi iz Smjernica Komisije, maksimalni intenzitet potpore trebao bi se dodijeliti poduzetniku koji ne može biti pokriven osiguranjem za te gubitke (
17
).
29.
Analiza svrhe članka 25. stavka 9. Uredbe br. 702/2014 potvrđuje tumačenje prema kojem se umanjenje naknade štete ne primjenjuje ako se dokaže da nije bilo moguće ugovoriti predmetnu policu osiguranja jer nije bilo predviđeno pokriće osiguranjem za statistički najučestalije klimatske rizike. Međutim, dodaje dodatni uvjet da se dokaže i da su korisnici pomoći uložili sve razumne napore za ugovaranje takve police kako bi ograničili rizike povezane sa štetom nastalom zbog nepovoljnih klimatskih prilika.
30.
Argumenti koje je Komisija istaknula u svojim očitovanjima ne protive se takvom tumačenju članka 25. stavka 9. Uredbe br. 702/2014.
31.
Naime, kao prvo, kao što to proizlazi iz točaka 12. do 21. ovog mišljenja, to tumačenje u skladu je s normativnim tekstom odredbe kojom se, iako se ne upućuje, kao što to ističe Komisija, na razloge nepostojanja osiguranja, ipak izričito predviđa da pokriće osiguranjem mora biti predviđeno.
32.
Kao drugo, tumačenje članka 25. stavka 9. Uredbe br. 702/2014 koje predlažem nije protivno ustaljenoj sudskoj praksi Suda prema kojoj odredbe uredbe o skupnom izuzeću u području državnih potpora i uvjete koji su njome predviđeni treba strogo tumačiti (
18
). Naime, to tumačenje ne daje normativnoj odredbi i uvjetima koje ona predviđa širi doseg od onog koji proizlazi iz njezina teksta. Naprotiv, predloženim tumačenjem, u skladu s tekstom te odredbe, izbjegava se moguće tumačenje koje bi, kao što je to istaknuto u točki 14. ovog mišljenja, dovelo do nerazumne primjene uvjeta koji su njome predviđeni.
33.
Kao treće, to tumačenje nije protivno zahtjevu koji ističe Komisija da se osigura ujednačeno tumačenje predmetne uredbe u različitim državama članicama. Naime, njime se osigurava primjena odredbe na temelju objektivnih kriterija (tj. dokazivanja nemogućnosti i ulaganja svih razumnih napora korisnika) koji se primjenjuju na isti način u državama članicama, pri čemu se činjenične situacije (kao što je mogućnost sklapanja police osiguranja u određenom slučaju) ipak mogu razlikovati.
34.
Kao četvrto, Komisija u svojim očitovanjima podsjeća na obvezu države članice da obavijesti Komisiju o potpori koja je povoljnija za poljoprivrednike kako bi se uzela u obzir okolnost da se ne mogu osigurati od statistički najučestalijih klimatskih rizika.
35.
U tom pogledu ističem da je Sud istaknuo da Uredba br. 702/2014, koja je donesena na temelju članka 108. stavka 4. UFEU‑a, u članku 3. predviđa da se, neovisno o općoj obvezi prijavljivanja svih mjera kojima se želi uvesti ili izmijeniti „nova potpora” u smislu članka 108. stavka 3. UFEU‑a, koja je jedan od temeljnih elemenata sustava nadzora državnih potpora, država članica može pozvati na izuzeće od te obveze na temelju te uredbe ako mjera potpore koju donese ili plan potpore koji namjerava donijeti ispunjava u njoj predviđene uvjete (
19
).
36.
Stoga bi tumačenje članka 25. Uredbe br. 702/2014 koje bi, u nedostatku obavijesti države članice, korisniku koji ispunjava uvjete razmatrane tom odredbom za dodjelu potpore odbilo naknadu štete koja je njime predviđena, bilo protivno strukturi te uredbe.
37.
U tom pogledu ističem da, osim toga, uvjet koji se odnosi na sklapanje ugovora o osiguranju predviđen u stavku 9. tog članka nije uvjet koji se odnosi na dodjelu potpore, nego se odnosi na visinu dodijeljene potpore.
38.
U istom smislu, tumačenje te odredbe na način da, ako država članica ne priopći tu odredbu, korisnik koji ispunjava sve uvjete koji se njome zahtijevaju ne bi mogao primiti cjelokupnu potporu čak i ako se sudskim putem utvrdi da osiguranje od najučestalijih klimatskih rizika nije bilo objektivno dostupno tom korisniku u trenutku nastanka štete, ne bi bilo protivno samo njezinu tekstu, kao što to proizlazi iz točaka 12. do 21. ove presude. Bilo bi protivno i strukturi Uredbe br. 702/2014 jer se njome korisniku koji ispunjava uvjete predviđene člankom 25. stavkom 1. te uredbe za primanje potpore u cijelosti odbija naknada štete. To tumačenje također prekoračuje ciljeve koji se nastoje postići tom uredbom, navedene u točkama 25. do 29. ove presude, a koji su u suprotnosti s načelom proporcionalnosti, navedenim u uvodnoj izjavi 8. Uredbe br. 702/2014.
39.
Zaključno, iz prethodnih razmatranja proizlazi da članak 25. stavak 9. Uredbe br. 702/2014, prema mojem mišljenju, treba tumačiti na način da se umanjenje naknade za 50 % potpore za nadoknadu štete uzrokovane nepovoljnim klimatskim prilikama koje se mogu izjednačiti s elementarnim nepogodama, predviđeno tom odredbom, ne primjenjuje ako korisnik potpore dokaže da, iako je uložio sve razumne napore za sklapanje police osiguranja kako bi ograničio rizike povezane sa štetom nastalom zbog nepovoljnih klimatskih prilika, policu osiguranja nije bilo moguće sklopiti jer nije predviđeno pokriće osiguranjem za vrstu proizvodnje kojom se bavi za statistički najučestalije klimatske rizike.
40.
U ovom slučaju žalitelji tvrde da, iako je u trenutku nastanka štetnog događaja u Belgiji u pravilu bila predviđena mogućnost dobivanja pokrića osiguranjem za najučestalije klimatske rizike, to jest tuču, takvo pokriće nije bilo moguće za posebnu vrstu proizvodnje koja se odnosi na žalitelje.
41.
Na sudu koji je uputio zahtjev je da provjeri te činjenične okolnosti i utvrdi da su žalitelji uložili sve razumne napore za sklapanje police osiguranja kako bi ograničili rizike povezane sa štetom nastalom zbog nepovoljnih klimatskih prilika i da u predmetnoj državi članici vrstu proizvodnje kojom se bave žalitelji nije bilo moguće stvarno osigurati od statistički najučestalijih klimatskih rizika.
III. Zaključak
42.
S obzirom na sva prethodna razmatranja, predlažem Sudu da na treće prethodno pitanje koje je uputio Cour d’appel de Mons (Žalbeni sud u Monsu, Belgija) odgovori kako slijedi:
Članak 25. stavak 9. Uredbe Komisije (EU) br. 702/2014 od 25. lipnja 2014. o proglašenju određenih kategorija potpora u sektoru poljoprivrede i šumarstva te u ruralnim područjima spojivima s unutarnjim tržištem u primjeni članaka 107. i 108. Ugovora o funkcioniranju Europske unije treba tumačiti na način da se:
umanjenje naknade za 50 % potpore za nadoknadu štete uzrokovane nepovoljnim klimatskim prilikama koje se mogu izjednačiti s elementarnim nepogodama, predviđeno tom odredbom, ne primjenjuje ako korisnik potpore dokaže da, iako je uložio sve razumne napore za sklapanje police osiguranja kako bi ograničio rizike povezane sa štetom nastalom zbog nepovoljnih klimatskih prilika, policu osiguranja nije bilo moguće sklopiti jer nije predviđeno pokriće osiguranjem za vrstu proizvodnje kojom se bavi za statistički najčešće najučestalije klimatske rizike. Na sudu koji je uputio zahtjev je da konkretno provjeri te činjenične okolnosti.
(
1
)	Izvorni jezik: talijanski
(
i
)	Naziv ovog predmeta izmišljen je. On ne odgovara stvarnom imenu nijedne od stranaka u postupku.
(
2
)	Uredba Komisije (EU) br. 702/2014 od 25. lipnja 2014. o proglašenju određenih kategorija potpora u sektoru poljoprivrede i šumarstva te u ruralnim područjima spojivima s unutarnjim tržištem u primjeni članaka 107. i 108. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (SL 2014., L 193, str. 1.). Ta se uredba primjenjivala do 31. prosinca 2022. te je od 1. siječnja 2023. zamijenjena Uredbom Komisije (EU) 2022/2472 od 14. prosinca 2022. o proglašenju određenih kategorija potpora u sektoru poljoprivrede i šumarstva te u ruralnim područjima spojivima s unutarnjim tržištem u primjeni članaka 107. i 108. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (SL 2022., L 327, str. 1.).
(
3
)	Ta je odredba gotovo doslovno preuzeta u članku 25. stavku 10. nove Uredbe 2022/2472 (podložno izmjeni francuske verzije navedene u točki 7. ove presude). Iz toga slijedi da za potrebe ovog predmeta odgovor na prethodna pitanja koja je postavio sud koji je uputio zahtjev ne mijenja pitanje je li na činjenice u ovom predmetu primjenjiva stara ili nova uredba.
(
4
)	Članak 6. Arrêtée du Gouvernement wallon considérant comme une calamité agricole la sécheresse d'août 2016 à juin 2017, délimitant l'étendue géographique de cette calamité et déterminant l'indemnisation des dommages (Odluka valonske vlade o proglašenju poljoprivredne nepogode zbog suše koja je trajala od kolovoza 2016. do lipnja 2017., određivanju zemljopisnog opsega te nepogode i utvrđivanju nadoknade štete).
(
5
)	Vidjeti presudu od 19. rujna 2024., Agrarmarkt Austria (C‑350/23, EU:C:2024:771, t. 57. i navedena sudska praksa).
(
6
)	Osim prethodno navedenih jezičnih verzija, čini se da su bugarska, hrvatska, malteška, slovačka, slovenska i finska verzija također u skladu s talijanskom verzijom. Čini se da češka, poljska, portugalska i švedska verzija odgovaraju izmijenjenoj francuskoj verziji navedenoj u sljedećoj bilješci i u skladu su s predloženim tumačenjem.
(
7
)	Francuska verzija članka 25. stavka 10. Uredbe 2022/2472 izmijenjena je u njegovoj posljednjoj rečenici u odnosu na tekst članka 25. stavka 9. Uredbe br. 702/2014. Ta se izmjena ne pojavljuje u ostalim jezičnim verzijama. Dok se u verziji odredbe Uredbe br. 702/2014 upućuje na „risques climatiques statistiquement les plus fréquents dans l'État membre ou la région concernés, couverte par une assurance”, u novoj se verziji navode „risques climatiques statistiquement les plus fréquents dans l’État membre ou la région concernés que couvre l’assurance”. Ova izmjena u skladu je s tumačenjem odredbe koju predlažem.
(
8
)	Komunikacija Komisije „Smjernice Europske unije o državnim potporama u sektoru poljoprivrede i šumarstva te u ruralnim područjima za razdoblje 2014. –2020. (SL 2014., C 204, str. 1., u daljnjem tekstu: „Smjernice iz 2014.”); vidjeti i Komunikaciju Komisije „Smjernice o državnim potporama u sektoru poljoprivrede i šumarstva te u ruralnim područjima” (SL 2022., C 485, str. 1., u daljnjem tekstu: „Smjernice iz 2022.”).
(
9
)	Vidjeti točku 363. Smjernica iz 2014. Vidjeti u tom smislu i točku 358. Smjernica iz 2022.
(
10
)	Vidjeti presudu od 8. ožujka 2016., Grčka/Komisija (C‑431/14 P, EU:C:2016:145, t. 69. i 70.).
(
11
)	Vidjeti Europska komisija, „Approved 28 CAP Strategic Plans (2023‑2027) Summary overview for 27 Member States Facts and figures”, lipanj 2023., dostupno na: https://agriculture.ec.europa.eu/system/files/2023‑06/approved-28-cap‑strategic‑plans-2023‑27.pdf, osobito odjeljak 4.2. „Better Market Orientation, Increased Competitiveness and Improved position in the Value Chain”, str. 27. i odjeljak „Risk Management”, str. 38.
(
12
)	Vidjeti, među ostalim, Uredbu (EU) br. 1305/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. o potpori ruralnom razvoju iz Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) i stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EZ) br. 1698/2005 (SL 2013., L 347, str. 36. i ispravak SL 2016., L 130, str. 1.), osobito članak 36., naslovljen „Upravljanje rizikom”, i Prilog VI.
(
13
)	Vidjeti u tom pogledu uvodne izjave 29. i 30. Uredbe (EU) 2021/2115 Europskog parlamenta i Vijeća od 2. prosinca 2021. o utvrđivanju pravila o potpori za strateške planove koje izrađuju države članice u okviru zajedničke poljoprivredne politike (strateški planovi u okviru ZPP‑a) i koji se financiraju iz Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) te o stavljanju izvan snage uredbi (EU) br. 1305/2013 i (EU) br. 1307/2013 (SL 2021., L 435, str. 1. i ispravci SL 2022., L 181, str. 34. i SL 2022., L 227, str. 136.).
(
14
)	Vidjeti uvodne izjave 42. i 54. Uredbe br. 702/2014. Vidjeti i uvodnu izjavu 43. Uredbe 2022/2472.
(
15
)	To jest Komisija i Kraljevina Belgija.
(
16
)	Točka 94. Smjernica iz 2014. (i točka 97. Smjernica iz 2022.).
(
17
)	Naime, u točkama Smjernica navedenima u prethodnoj bilješci predviđa se da bi se „[š]to se tiče potpore za nadoknadu gubitaka uzrokovanih nepovoljnim klimatskim prilikama koje se mogu izjednačiti s elementarnim nepogodama, kako bi se izbjegao rizik narušavanja tržišnog natjecanja, potpore s maksimalnim intenzitetom trebale dodjeljivati samo poduzetnicima koji za takve gubitke ne mogu biti pokriveni osiguranjem”.
(
18
)	Vidjeti presudu od 20. svibnja 2021., Azienda Sanitaria Provinciale di Catania (C‑128/19, EU:C:2021:401, t. 42. i navedena sudska praksa).
(
19
)	Vidjeti presudu od 20. svibnja 2021., Azienda Sanitaria Provinciale di Catania (C‑128/19, EU:C:2021:401, t. 42.) i, po analogiji, presudu od 5. ožujka 2019., Eesti Pagar (C‑349/17, EU:C:2019:172, t. 59. i navedena sudska praksa).