62000TO0236(02)_FI
Asianosaiset
Tuomion perustelut
Päätökset oikeudenkäyntikuluista
Päätöksen päätösosa
Asianosaiset
Asiassa T-236/00,
Gabriele Stauner, kotipaikka Wolfratshausen (Saksa),
Freddy Blak, kotipaikka Næstved (Tanska),
Mogens Camre, kotipaikka Kööpenhamina (Tanska),
Rijk van Dam, kotipaikka Rotterdam (Alankomaat),
Christopher Heaton-Harris, kotipaikka Kettering Northants (Yhdistynyt kuningaskunta),
Franz-Xaver Mayer, kotipaikka Landau-sur-l'Isar (Saksa),
Ursula Schleicher, kotipaikka München (Saksa),
Jens-Peter Bonde, kotipaikka Bagsværd (Tanska),
Theodorus Bouwman, kotipaikka Eindhoven (Alankomaat),
Kathalijne Maria Buitenweg, kotipaikka Amsterdam (Alankomaat),
Michl Ebner, kotipaikka Bolzano (Italia),
Joost Lagendijk, kotipaikka Rotterdam,
Nelly Maes, kotipaikka Sinaai (Belgia),
Franziska Emilia Müller, kotipaikka Bruck (Ober-Pfalz) (Saksa),
Alexander Radwan, kotipaikka Rottach-Egern (Saksa),
Alexander de Roo, kotipaikka Amsterdam,
Heide Rühle, kotipaikka Stuttgart (Saksa),
Inger Schöring, kotipaikka Gävle (Ruotsi),
Esko Olavi Seppänen, kotipaikka Helsinki (Suomi),
Bart Staes, kotipaikka Antwerpen (Belgia),
Claude Turmes, kotipaikka Esch-sur-Alzette (Luxemburg), ja
Lousewies van der Laan, kotipaikka Bryssel (Belgia),
edustajinaan asianajajat J. Sedemund ja T. Lübbig, prosessiosoite Luxemburgissa,
kantajina,
vastaan
Euroopan parlamentti, asiamiehinään C. Pennera ja M. Berger, prosessiosoite Luxemburgissa,
ja
Euroopan yhteisöjen komissio, asiamiehinään U. Wölker ja X. Lewis, prosessiosoite Luxemburgissa,
vastaajina,
jossa kantajat vaativat Euroopan parlamentin ja komission välisistä suhteista tehdyn puitesopimuksen (EYVL 2001, C 121, s. 122) kumoamista,
EUROOPAN YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIN (neljäs jaosto),
toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja M. Vilaras sekä tuomarit V. Tiili ja P. Mengozzi,
kirjaaja: H. Jung,
on antanut seuraavan
määräyksen
Tuomion perustelut
Asiaa koskevat oikeussäännöt
1 Vuodesta 1990 lähtien Euroopan parlamentin ja komission toimielinten välisistä suhteista on määrätty "menettelysäännöissä" (EYVL 1995, C 89, s. 69).
2 Syyskuussa 1999 annetussa parlamentin päätöslauselmassa kehotettiin "laatimaan nopeasti komission ja parlamentin toimielinten välinen sopimus puitteiksi uusiksi menettelysäännöiksi".
3 Parlamentin jäsenten enemmistö hyväksyi 5.7.2000 puitesopimuksen Euroopan parlamentin ja komission välisistä suhteista (EYVL 2001, C 121, s. 122; jäljempänä puitesopimus).
4 Puitesopimuksen 1 kohdassa määrätään seuraavaa:
"Vuonna 1990 hyväksyttyjen ja vuonna 1995 muutettujen menettelysääntöjen sopeuttamiseksi mainitut kaksi toimielintä toteuttavat seuraavat toimenpiteet, joilla pyritään vahvistamaan komission vastuullisuutta ja legitimiteettiä, laajentamaan rakentavaa vuoropuhelua ja poliittista yhteistyötä, parantamaan tiedonkulkua sekä kuulemaan Euroopan parlamenttia ja tiedottamaan tälle komission hallinnollisista uudistuksista. Ne hyväksyvät lisäksi useita erityisiä täytäntöönpanotoimia, jotka koskevat i) lainsäädäntömenettelyä, ii) kansainvälisiä sopimuksia ja laajentumista sekä iii) komission luottamuksellisten asiakirjojen ja tietojen toimittamista. Nämä täytäntöönpanotoimet ovat tämän puitesopimuksen liitteenä."
5 Puitesopimuksen 17 kohdassa määrätään seuraavaa:
"(Euroopan) parlamentti ja komissio sopivat, että komissio toimittaa EY:n perustamissopimuksen 276 artiklassa määrätyn, vuosittaista vastuuvapauden myöntämistä koskevan menettelyn osalta kyseisen vuoden talousarvion toteuttamiseen liittyvät sellaiset valvonnan kannalta tarpeelliset tiedot, joita Euroopan parlamentin työjärjestyksen liitteen VI nojalla vastuuvapauden myöntämisestä vastaavan valiokunnan puheenjohtaja tätä varten pyytää.
Jos uusia seikkoja tulee ilmi koskien edellisvuosia, joiden osalta vastuuvapaus on jo myönnetty, komissio toimittaa kaikki niihin liittyvät tarpeelliset tiedot, jotta päästään molempien osapuolien kannalta hyväksyttävään ratkaisuun."
6 Puitesopimuksen 29 kohdan mukaan puitesopimuksen soveltamista koskevat erityiset menettelysäännöt on esitetty puitesopimuksen liitteissä.
7 Puitesopimuksen liitteessä 3 käsitellään luottamuksellisten tietojen toimittamista.
8 Liitteenä 3 olevassa 1 kohdassa määrätään seuraavaa:
"1.1 Tässä liitteessä määrätään komission luottamuksellisten tietojen toimittamisesta Euroopan parlamentille ja niiden käsittelystä tämän käyttäessä parlamentaarisia valtaoikeuksiaan lainsäädäntö- ja talousarviomenettelyssä sekä vastuuvapauden myöntämismenettelyssä tai tämän suorittaessa yleisemmin Euroopan parlamentille kuuluvia valvontatehtäviä. Euroopan parlamentti ja komissio toimivat lojaalin yhteistyön vastavuoroista velvoitetta noudattaen ja täydellisen keskinäisen luottamuksen hengessä ja noudattavat tarkoin perussopimusten soveltuvia määräyksiä ja erityisesti Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 6 ja 46 artiklaa sekä Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 276 artiklaa.
1.2 Tiedolla tarkoitetaan kaikkea suullista ja kirjallista tietoa sen muodosta ja antajasta riippumatta.
1.3 Komissio huolehtii siitä, että Euroopan parlamentti saa tiedot tämän liitteen määräysten mukaisesti silloin, kun komissio on saanut luottamuksellisten tietojen toimittamista koskevan pyynnön jostakin jäljempänä 1.4 kohdassa mainitusta parlamentin elimestä.
1.4 Seuraavat elimet voivat pyytää tämän liitteen nojalla luottamuksellisia tietoja komissiolta: Euroopan parlamentin puhemies, asianomaisten valiokuntien puheenjohtajat sekä puhemiehistö ja puheenjohtajakokous.
1.5 Tämän liitteen soveltamisalan piiriin eivät kuulu tiedot, jotka liittyvät rikkomista koskevaan menettelyyn tai kilpailun alalla noudatettaviin menettelyihin, jos komissio ei ole vielä tehnyt nämä tiedot kattavaa lopullista päätöstä hetkellä, kun Euroopan parlamentin elin esittää pyynnön luottamuksellisten tietojen toimittamiseksi.
1.6 Näitä määräyksiä sovelletaan, sanotun kuitenkaan rajoittamatta Euroopan parlamentin tutkintaoikeuden käyttämistä koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 6 päivänä maaliskuuta 1995 tehdyn Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission päätöksen 95/167/EY, Euratom, EHTY [EYVL L 113, s. 2] sekä Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) perustamisesta 28 päivänä huhtikuuta 1999 tehdyn komission päätöksen 1999/352/EY, EHTY, Euratom [EYVL L 136, s. 20] asiaa koskevien sääntöjen soveltamista."
9 Liitteessä 3 olevat 2 ja 3 kohta sisältävät yleiset säännökset luottamuksellisten tietojen toimittamisesta parlamentille sekä yksityiskohtaiset säännöt luottamuksellisiin tietoihin tutustumisesta ja niiden käsittelemisestä.
10 Liitteessä 3 olevat 2.2 ja 2.3 kohta kuuluvat seuraavasti:
"2.2 Jos jonkin tiedon luottamuksellisuutta epäillään tai jos on tarpeen määrittää luottamuksellisen tiedon toimittamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt jäljempänä 3.2 kohdassa mainittujen vaihtoehtojen mukaisesti, asiasta vastaavan valiokunnan puheenjohtaja, tarvittaessa yhdessä esittelijän kanssa, sekä asiasta vastaava komission jäsen ryhtyvät viipymättä neuvotteluihin.
Jos asiassa ei päästä yhteisymmärrykseen, se siirretään Euroopan parlamentin puhemiehen ja komission puheenjohtajan ratkaistavaksi.
2.3 Jos 2.2 kohdassa mainitussa menettelyssä ei päästä yhteisymmärrykseen, Euroopan parlamentin puhemies pyytää asiasta vastaavan valiokunnan perustellusta pyynnöstä komissiota toimittamaan vastaavasti merkityssä asianmukaisessa määräajassa kyseisen luottamuksellisen tiedon ilmoittaen samalla, mitä jäljempänä 3 jaksossa mainituista menettelyistä noudatetaan. Komissio ilmoittaa Euroopan parlamentille ennen määräajan päättymistä kirjallisesti lopullisen kantansa. Euroopan parlamentti varaa itselleen oikeuden valittaa tästä päätöksestä tarvittaessa."
11 Saman liitteen 3.2 ja 3.3 kohdassa määrätään seuraavaa:
"3.2 Tietojen saamisesta ja luottamuksellisuuden säilymiseksi noudatettavasta menettelystä sovitaan siten, että asianomainen parlamentin elin, jota edustaa sen puheenjohtaja, valitsee yhteisymmärryksessä asiasta vastaavan komission jäsenen kanssa yhden seuraavista vaihtoehdoista, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 2.3 kohdan määräyksiä:
- asiasta vastaavan valiokunnan puheenjohtajalle ja esittelijälle tarkoitetut tiedot,
- tietojen luovuttamisen rajoittaminen kaikkiin asiasta vastaavan valiokunnan jäseniin sopivaa menettelytapaa noudattaen, mahdollisesti yhdistettynä asiakirjojen palauttamiseen niiden tarkastelun jälkeen tai kieltoon ottaa niistä kopioita,
- asian käsittely asiasta vastaavassa valiokunnassa suljetuin ovin, jolloin noudatettava menettely riippuu luottamuksellisuuden asteesta; tällöin noudatetaan Euroopan parlamentin työjärjestyksen liitteessä VII mainittuja periaatteita [sellaisena kuin se on hyväksytty Euroopan parlamentin 15.2.1989 tekemällä päätöksellä],
- asiakirjojen luovuttaminen siten, että henkilötiedot on poistettu,
- tiedon luovuttaminen yksinomaan Euroopan parlamentin puhemiehelle tapauksissa, joissa se on perusteltua täysin poikkeuksellisista syistä.
Kyseisten tietojen julkistaminen tai niiden välittäminen muille on kiellettyä.
3.3 Jos näitä menettelyjä ei noudateta, sovelletaan parlamentin työjärjestyksen liitteeseen VII sisältyviä määräyksiä seuraamuksista."
12 Lisäksi EY 197 artiklan kolmannen kohdan mukaan "komissio vastaa suullisesti tai kirjallisesti Euroopan parlamentin tai sen jäsenten sille esittämiin kysymyksiin".
Menettely
13 Stauner ja 21 muuta Euroopan parlamentin jäsentä (jäljempänä kantajat) ovat ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen 7.9.2000 toimittamallaan kannekirjelmällä nostaneet kanteen, jossa vaaditaan puitesopimuksen kumoamista EY 230 artiklan neljännen kohdan nojalla.
14 He vaativat myös ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen 22.9.2000 toimittamallaan erillisellä hakemuksella toisaalta EY 242 artiklan nojalla puitesopimuksen 17 ja 29 kohdan ja toisaalta kyseisen puitesopimuksen liitteen 3 täytäntöönpanon lykkäämistä.
15 Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen presidentti kehotti 25.10.2000 pidetyssä suullisessa käsittelyssä asianosaisia harkitsemaan sovintoa välitoimiasiassa siten, että kukin vastaajana oleva toimielin antaa ilmoituksen, jonka mukaan puitesopimus, johon viitataan sen 17 ja 29 kohdassa sekä sen liitteessä 3, joka koskee luottamuksellisten tietojen toimittamista parlamentille, ei rajoita EY 197 artiklan kolmannen kohdan soveltamista.
16 Vastaajina olevat toimielimet ilmoittivat 30.11.2000 ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen presidentille päätöksestään olla hyväksymättä välitoimiasiassa ehdotettua sovintoa.
17 Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen presidentti jätti välitoimihakemuksen tutkimatta asiassa T-236/00 R, Stauner ym. vastaan parlamentti ja komissio, 15.1.2001 antamallaan määräyksellä (Kok. 2001, s. II-15; jäljempänä asiassa Stauner I annettu määräys) ja määräsi oikeudenkäyntikuluista päätettäväksi myöhemmin.
18 Parlamentti ja komissio ovat ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen 10.1.2001 ja 12.1.2001 toimittamissaan erillisissä hakemuksissa esittäneet yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 114 artiklan 1 kohdan nojalla lainvastaisuusväitteen. Kantajat ovat esittäneet huomautuksensa näistä lainvastaisuusväitteistä 3.4.2001 toimittamillaan asiakirjoilla.
19 Stauner ja neljä muuta parlamentin jäsentä, jotka ovat tämän asian kantajia, tekivät 3.8.2001 ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen toimittamallaan erillisellä asiakirjalla ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 108 ja 109 artiklan nojalla hakemuksen, jossa vaaditaan toisaalta, että puitesopimuksen liitteessä 3 olevan 3.2 kohdan ensimmäisen luetelmakohdan ja 3.3 kohdan täytäntöönpanoa lykätään, ja toisaalta, että komission parlamentille 9.2. ja 9.3.2001 toimittamiin asiakirjoihin sisältyvät tiedot annetaan kaikkien talousarvion valvontavaliokunnan jäsenten tiedoksi.
20 Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen presidentti on asiassa T-236/00 R II, Stauner ym. vastaan parlamentti ja komissio, 8.10.2001 antamallaan määräyksellä (ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa; jäljempänä asiassa Stauner II annettu määräys) hylännyt toisen välitoimihakemuksen ja määrännyt, että oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.
Asianosaisten vaatimukset
21 Kantajat vaativat, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
- kumoaa puitesopimuksen ja etenkin sen liitteen 3
- velvoittaa vastaajat korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
22 Parlamentti ja komissio vaativat lainvastaisuusväitteillään, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
- jättää kanteen tutkimatta
- velvoittaa kantajat korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
23 Lainvastaisuusväitteistä esittämissään huomautuksissa kantajat vaativat, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin:
- hylkää lainvastaisuusväitteet
- vahvistaa uudet määräajat pääasian oikeudenkäynnin jatkamiselle
- päättää oikeudenkäyntikuluista myöhemmin ja yhdistää tämän päätöksen pääasiassa antamaansa tuomioon.
Tutkittavaksi ottaminen
24 Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 114 artiklan 3 kohdan mukaan hakemuksen jatkokäsittely on suullinen, jollei yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin toisin päätä. Nyt tarkasteltavassa asiassa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoo, että sillä on asiakirja-aineiston perusteella riittävästi tietoa asiasta eikä näin ollen ole tarpeen aloittaa suullista käsittelyä.
Asianosaisten väitteet ja niiden perustelut
25 Parlamentti ja komissio väittävät ensinnäkin, että puitesopimuksella on oikeusvaikutuksia vain sopimuksen osapuoliin nähden eikä sen sijaan parlamentin jäseniin nähden. Vaikka puitesopimuksella parlamentin mukaan katsottaisiinkin olevan oikeusvaikutuksia kantajaan nähden, nämä vaikutukset koskevat ainoastaan parlamentin sisäistä töiden järjestelyä.
26 Toiseksi parlamentti ja komissio väittävät, että puitesopimus ei koske kantajia suoraan eikä erikseen.
27 Parlamentin mukaan riidanalainen sopimus ei koske suoraan kantajien oikeuksia, sillä se edellyttää asiakirjoihin tutustumisen osalta täytäntöönpanotoimia ja yksityiskohtaisia menettelysääntöjä, jotta tietojen luottamuksellisuus säilyy liitteessä 3 olevan 3.2 kohdan mukaisesti. Tässä yhteydessä kyseessä olevilla toimielimillä on harkintavaltaa, joka sulkee pois sen mahdollisuuden, että perusasiakirja koskisi suoraan täytäntöönpanotoimen kohteena olevia (asia 222/83, Commune de Differdange v. komissio, tuomio 11.7.1984, Kok. 1984, s. 2889). Näin on varsinkin silloin kun on kyse mahdollisista seuraamuksista, joita parlamentin jäsenille voitaisiin määrätä näiden menettelysääntöjen rikkomisesta. Tällaiset seuraamukset nimittäin edellyttävät, että on olemassa velvollisuuksia, jotka perustuvat puitesopimuksen täytäntöönpanotoimiin tiettyjen asiakirjojen luottamuksellisuuden säilyttämiseksi.
28 Vastaajat huomauttavat, että toisin kuin kantajat väittävät, se seikka, että komission toimivaltainen jäsen oli 4.7.2000 kieltäytynyt toimittamasta Staunerille tiettyjä luottamuksellisia tietoja, ei ole koskenut pääasian kantajaa Stauneria suoraan, koska kieltäytyminen tapahtui ennen puitesopimuksen tekemistä ja koska toiseksi Stauner oli esittänyt kysymyksensä yksilökohtaisesti parlamentin jäsenenä.
29 Lisäksi komissio ja parlamentti katsovat, että riidanalainen toimi ei koske kantajia erikseen, koska puitesopimus koskee niitä samalla tavalla kuin ketä tahansa tämänhetkistä tai myöhempää parlamentin jäsentä eli sellaiseen ryhmään kuuluvina jäseninä, jonka koostumuksessa tapahtuu jatkuvasti muutoksia. Vaikka niiden jäsenten määrä, joita puitesopimus koskee, voitaisiin määrittää, tämä ei riitä tarkoittamaan sitä, että puitesopimus koskee näitä jäseniä erikseen (asia 26/86, Deutz und Geldermann v. neuvosto, tuomio 24.2.1987, Kok. 1987, s. 941, 8 kohta ja yhdistetyt asiat T-83/99, T-84/99 ja T-85/99, Ripa di Meana ym. v. parlamentti, tuomio 26.10.2000, Kok. 2000, s. II-3493, 28 kohta).
30 Kantajat väittävät ensinnäkin, että puitesopimuksella ja etenkin sen liitteellä 3 on oikeusvaikutuksia sopimuspuolten lisäksi heihin nähden.
31 Heidän mukaansa puitesopimuksen liitteen 3 sanamuodosta ei käy selvästi ilmi, että kantajien yksilökohtainen oikeus esittää komissiolle kysymyksiä ei perustu puitesopimukseen. Vaikka puitesopimuksessa ei nimenomaisesti käytetä ilmaisua "parlamentin jäsen" eikä mainita näillä jäsenillä olevia yksilökohtaisia oikeuksia, sen joissain määräyksissä viitataan jäseniin yksittäisinä henkilöinä. Kantajien mielestä näin on liitteessä 3 olevissa 3.2 kohdan ensimmäisessä ja toisessa luetelmakohdassa, joissa viitataan puheenjohtajiin, esittelijöihin ja toimivaltaisen valiokunnan jäseniin, jotka ovat parlamentin jäseniä ja yksittäisiä henkilöitä. Sama pätee kantajien mukaan puitesopimuksen liitteessä 3 olevaan 3.3 kohtaan, jonka mukaan luottamuksellisten tietojen käsittelyä koskevien yksityiskohtaisten sääntöjen rikkomisesta saatetaan määrätä seuraamuksia yksittäisille jäsenille koko valiokunnan sijaan.
32 Toiseksi puitesopimuksen päämäärän perusteella voidaan päätellä, että sen avulla on tarkoitus säännellä sitovalla ja yhdenmukaisella tavalla sitä, miten komissio toimittaa parlamentille ja sen jäsenille luottamuksellisia tietoja, sekä näiden tietojen käsittelyä. Jos asiaa tulkittaisiin muulla tavalla, puitesopimus menettäisi merkityksensä. Tältä osin kantajat väittävät, että parlamentin jäsenet voisivat yksittäisinä henkilöinä kumota puitesopimuksen liitteen 3 milloin tahansa, jos komissio toimisi EY 197 artiklan kolmannessa kohdassa tarkoitetulla tavalla. Kukin parlamentin jäsen siitä riippumatta, onko kyse puheenjohtajasta, esittelijästä tai pelkästään valiokunnan jäsenestä, voi parlamentin työjärjestyksen (EYVL 1999, L 202, s. 1) 44 artiklan mukaan esittää komissiolle kysymyksiä EY 197 artiklan kolmannen kohdan nojalla ilman että häneen sovellettaisiin puitesopimuksen liitteessä 3 olevassa 3.2 kohdassa tarkoitettuja tietoihin tutustumista koskevia rajoituksia. Komissiolla taas on kantajien mukaan velvollisuus näihin kysymyksiin vastatessaan toimittaa luottamuksellisia tietoja kyseiselle parlamentin jäsenelle, jota liitteessä 3 olevan 3.2 kohdan yksityiskohtaiset säännöt tietojen luottamuksellisuudesta eivät koske.
33 Kantajat perustelevat toteamuksiaan kolmella tavalla. Ensinnäkin vastaajat ovat asiassa Stauner I annettuun määräykseen johtaneen välitoimimenettelyn yhteydessä kieltäytyneet antamasta ilmoitusta, jonka mukaan puitesopimusta sovellettaisiin sen kuitenkaan rajoittamatta EY 197 artiklan kolmannen kohdan soveltamista.
34 Toiseksi puitesopimuksen liitteessä 3 olevassa 1.6 kohdassa määrätään nimenomaisesti, että kyseistä liitettä sovelletaan, sanotun kuitenkaan rajoittamatta päätöksen 95/167/EY ja päätöksen 1999/352/EY asiaankuuluvien määräysten soveltamista. Tästä voidaan tehdä vastakkaispäätelmä, jonka mukaan oikeutta esittää komissiolle kysymyksiä EY 197 artiklan kolmannen kohdan nojalla ei ole nimenomaisesti jätetty puitesopimuksen soveltamisalan ulkopuolelle ja sitä voidaan näin ollen pitää puitesopimuksen yhtenä tavoitteena.
35 Kantajien mukaan ei voida myöskään väittää, että komissio ei olisi velvollinen toimittamaan luottamuksellisia tietoja parlamentin jäsenen EY 197 artiklan kolmannen kohdan nojalla esittämän kysymyksen seurauksena. Tällainen suppea tulkinta ei olisi kyseisen määräyksen mukainen, ja se loukkaisi Euroopan parlamentin jäsenen asemaa, sellaisena kuin se on EY 190 artiklan mukaan. Lisäksi se on vastoin eri jäsenvaltioissa noudatettavia kansanvallan perinteitä sekä ristiriidassa EY 287 artiklan kanssa, jossa määrätään luottamuksellisuudesta ja suojataan tältä osin riittävästi sekä yksityishenkilöiden että yhteisön etua.
36 Kolmanneksi kantajat väittävät, että jos puitesopimuksella olisi oikeusvaikutuksia ainoastaan toimielimen asemassa olevaan parlamenttiin nähden, EY 197 artiklan kolmannessa kohdassa parlamentin jäsenille yksilökohtaisena annettu valvontaoikeus erotettaisiin parlamentin toimielimenä harjoittamasta valvontaoikeudesta, vaikka tällainen erottelu on käytännössä hankala ja ristiriidassa edellä mainitun artiklan kanssa. Tässä yhteydessä on kantajien mukaan merkittävää, että parlamentin työjärjestyksen asiaa koskevissa määräyksissä ei viitata lainkaan parlamenttiin kokonaisuutena siltä osin kuin on kyse kysymyksiä esittävästä elimestä, vaan pelkästään valiokuntiin, poliittisiin ryhmiin tai tiettyyn jäsenmäärään (42 artikla) taikka yksittäisiin jäseniin (43 ja 44 artikla).
37 Neljänneksi kantajat katsovat, että puitesopimusta sovelletaan työjärjestyksen 186 artiklan c alakohdan mukaan parlamentissa ja sillä on näin ollen oikeusvaikutuksia sekä toimielimen asemassa olevaan parlamenttiin nähden että kuhunkin yksittäiseen jäseneen nähden. Sellainen tulkinta, jossa puitesopimuksen soveltaminen rajataan koskemaan pelkästään parlamenttia toimielimenä, on vastoin parlamentin työjärjestyksen 186 artiklan c alakohtaa.
38 Toiseksi kantajat väittävät, että puitesopimus koskee heitä parlamentin jäseninä suoraan ja erikseen, siltä osin kuin on kyse heidän oikeudestaan esittää kysymyksiä komissiolle ja valvoa tätä EY 197 artiklan kolmannen kohdan mukaisesti.
39 Puitesopimus koskee kantajia suoraan, sillä se vaikuttaa riittävällä tavalla heidän etuihinsa de facto, ilman että tätä varten tarvittaisiin ylimääräisiä täytäntöönpanotoimia.
40 Kun ensinnäkin otetaan huomioon puitesopimuksen liitteessä 3 tarkoitettu menettely, on todettava, että puitesopimuksella on sen hengen ja tavoitteiden valossa tarkoitus ohjata ja samalla rajoittaa kunkin parlamentin jäsenen oikeuksia esittää kysymyksiä komissiolle EY 197 artiklan kolmannen kohdan nojalla.
41 Toiseksi ja toisin kuin vastaajina olevat toimielimet väittävät, puitesopimuksessa ei mitenkään anneta rajoittamatonta harkintavaltaa toimivaltaiselle komission jäsenelle tai kyseessä olevalle parlamentin elimelle, siltä osin kuin on kyse komissiolta pyydettyjen luottamuksellisten tietojen levittämisestä, eikä sen perusteella näin ollen ole mahdotonta, että kyseinen puitesopimus koskee kantajia suoraan. Puitesopimuksen liitteessä 3 olevan 3.2 kohdan 1-5 luetelmakohdassa määrätään luottamuksellisten tietojen toimittamisesta ainoastaan parlamentin puheenjohtajalle tai toimivaltaisen valiokunnan puheenjohtajille ja esittelijöille, kun taas oikeutta tutustua tietoihin voidaan rajoittaa muiden toimivaltaisen valiokunnan jäsenten osalta. Määräyksellä rajoitetaan näin ollen komission tiedotusvelvollisuutta yksittäisiin jäseniin nähden ja siis rikotaan EY 197 artiklan kolmatta kohtaa.
42 Tältä osin komission kieltäytyminen vastaamasta yksityiskohtaisesti parlamentin jäsenen EY 197 artiklan kolmannen kohdan nojalla esittämään kysymykseen luottamuksellisuussyistä tarkoittaa, että puitesopimusta sovelletaan komission ja yksittäisten jäsenten välisiin suhteisiin. Kantajien mukaan tämä tulkinta saa tukea komission Staunerin kirjallisiin kysymyksiin antamista vastauksista; näitä kysymyksiä ovat olleet muun muassa vuoden 1998 talousarvion toteuttamista koskevan vastuuvapauden antamisen yhteydessä esitetty kysymys sekä kysymykset E-3240/00, E-3241/00, P-3748/00, E-4072/00 ja P-0203/01.
43 Puitesopimuksen liitteessä 3 olevasta 3.3 kohdasta käy ilmi, että siinä ei jätetä lainkaan harkintavaltaa viranomaisille, joiden tehtävänä on määrätä parlamentin työjärjestyksen liitteessä VII tarkoitetuista seuraamuksista siinä tapauksessa, että komission toimittamien tietojen luottamuksellisuutta koskevia yksityiskohtaisia sääntöjä rikotaan.
44 Kolmanneksi ja toisin kuin parlamentti väittää, se, että tietty toimi "koskee suoraan", ei edellytä, että riidanalaiset säännöt on lopullisesti ja kokonaan otettu osaksi kyseistä yhteisön säädöstä ja että niissä ei myönnetä lainkaan harkintavaltaa viranomaiselle, jonka tehtäväksi täytäntöönpano on osoitettu. Suoraan koskemisesta on päinvastoin kyse myös silloin, kun kyseessä oleva säädös jättää viranomaiselle mahdollisuuden valita erisisältöisten toimintatapojen välillä mutta kullakin näistä toimista on välttämättä vakavuudeltaan vaihtelevia kielteisiä seurauksia kohteeseensa nähden (yhdistetyt asiat 106/63 ja 107/63, Töpfer v. komissio, tuomio 1.7.1965, Kok. 1965, s. 525 ja asia 11/82, Piraiki-Patraiki v. komissio, tuomio 17.1.1985, Kok. 1985, s. 27, 7 kohta).
45 Kantajat katsovat myös, että puitesopimus koskee heitä kutakin erikseen.
46 Puitesopimus vaikuttaa ensinnäkin heidän oikeuteensa esittää kysymyksiä komissiolle EY 197 artiklan kolmannen kohdan nojalla, sillä tätä oikeutta on rajoitettu heidän osaltaan enemmän kuin puitesopimuksen osapuolena olevan parlamentin osalta.
47 Tällaiset rajoitukset ovat kantajien mukaan ristiriidassa parlamentin työjärjestyksen liitteen VII kanssa, sillä kyseisessä liitteessä taataan kaikille toimivaltaisen valiokunnan jäsenille ja erityisesti varainhoidon valvontaa koskevia asioita käsittelevän valiokunnan, jonka varsinaisia jäseniä tai varajäseniä kantajat ovat, jäsenille oikeus tutustua komission toimittamiin luottamuksellisiin asiakirjoihin. Kantajat väittävät, että komission noudattaman käytännön seurauksena kantajilta on useita kertoja evätty oikeus tutustua parlamentille puitesopimuksen nojalla toimitettuihin asiakirjoihin kuten Berlaymont-rakennusta koskevaan tarkastuskertomukseen, ECHO-Flightin varainhoidon valvontaa koskevaan tarkastuskertomukseen ja OLAFille Euroopan kehitysrahaston osalta toimitetuista tarkastuskertomuksista tehtyyn luetteloon. Komissio on toiminnallaan myös loukannut yhdenvertaisen kohtelun periaatetta saman valiokunnan jäsenten osalta, koska näillä jäsenillä on vaihdellen joko ollut oikeus tutustua asiakirjoihin tai ei ole ollut tällaista oikeutta.
48 Puitesopimus koskee kantajia erikseen myös siitä syystä, että he kuuluvat tarkkaan määriteltyyn ja selkeästi rajattuun ryhmään, johon kuuluu 626 yhteensä viiden vuoden kaudeksi valittua henkilöä EY 190 artiklan 2 ja 3 kohdan mukaisesti (asia 25/62, Plaumann v. komissio, tuomio 15.7.1963, Kok. 1963, s. 199, Kok. Ep. I, s. 181).
49 Lisäksi se seikka, että sen rajatun henkilöryhmän koostumusta, johon kantajat kuuluvat, voidaan muuttaa, vaikuttaa ainoastaan tulevaisuuden kannalta. Tämä seikka on merkityksetön kantajien yksilöimisen kannalta. Tässä yhteydessä ratkaisevaa on kantajien kuuluminen tällaiseen ryhmään puitesopimuksen tekoajankohtana. Tätä tulkintaa tukee myös asiassa T-17/00 R, Rothley ym. vastaan parlamentti, 2.5.2000 annettu määräys (Kok. 2000, s. II-2085, 53 kohta).
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen arviointi asiasta
50 Aluksi on todettava, että Euroopan yhteisö on oikeusyhteisö, koska sekä sen jäsenvaltiot että sen toimielimet ovat sellaisen valvonnan alaisia, jonka kohteena on niiden toteuttamien toimenpiteiden yhteensoveltuvuus perustuslakia vastaavan asiakirjan eli perustamissopimuksen kanssa, ja perustamissopimuksessa on luotu täysin kattava oikeussuojateiden ja menettelyjen järjestelmä, jonka tarkoituksena on antaa toimielinten toimenpiteisiin kohdistuva laillisuusvalvonta yhteisöjen tuomioistuimen tehtäväksi (asia 294/83, Les Verts v. parlamentti, tuomio 23.4.1986, Kok. 1986, s. 1339, Kok. Ep. VIII, s. 551, 23 kohta; asia 314/85, Foto-Frost, tuomio 22.10.1987, Kok. 1987, s. 4199, Kok. Ep. IX, s. 235, 16 kohta; asia C-314/91, Weber v. parlamentti, tuomio 23.3.1993, Kok. 1993, s. I-1093, 8 kohta ja asia C-2/88 Imm., Zwartweld ym., määräys 13.7.1990, Kok. 1990, s. I-3365, Kok. Ep. X, s. 509, 16 kohta; yhdistetyt asiat T-222/99, T-327/99 ja T-329/99, Martinez ym. v. parlamentti, 48 kohta; ks. myös yhteisöjen tuomioistuimen 14.12.1991 antama lausunto 1/91, Kok. 1991, s. I-6079, Kok. Ep. XI, s. I-565, 21 kohta).
51 Tältä osin EY 230 artiklan ensimmäisessä kohdassa määrätään, että yhteisöjen tuomioistuin tutkii parlamentin sellaisten säädösten laillisuuden, joiden tarkoituksena on tuottaa oikeusvaikutuksia suhteessa kolmansiin osapuoliin.
52 Nyt tarkasteltavassa asiassa kanteella riitautetaan parlamentin ja komission suhteista 5.7.2000 tehdyn puitesopimuksen laillisuus.
53 On ensinnäkin huomattava, että komission ja parlamentin välinen puitesopimus hyväksyttiin 5.7.2000 parlamentin jäsenten enemmistön äänin ja sitä on näin ollen pidettävä kanteen tutkittavaksi ottamisen kannalta parlamentin omana säädöksenä (asiassa Stauner I annetun määräyksen 44 kohta; ks. vastaavasti em. asia Les Verts v. parlamentti, tuomion 20 kohta ja em. asia Rothley ym. v. parlamentti, määräyksen 48 kohta).
54 Lisäksi on korostettava, että siltä osin kuin on kyse parlamentin säädöksen kumoamista koskevan kanteen tutkittavaksi ottamisesta, EY 230 artiklan ensimmäisessä kohdassa edellytetään eron tekemistä kahdenlaisten säädösten välillä.
55 Kumoamiskanteen kohteena eivät voi olla parlamentin toimet, jotka koskevat vain sen töiden sisäistä järjestämistä (asia 78/85, Groupe des droites européennes v. parlamentti, määräys 4.6.1986, Kok. 1986, s. 1753, 11 kohta; asia C-68/90, Blot ja Front national v. parlamentti, määräys 22.5.1990, Kok. 1990, s. I-2101, 11 ja 12 kohta ja em. asia Weber v. parlamentti, tuomion 9 kohta). Tähän ensimmäiseen ryhmään kuuluvat sellaiset parlamentin toimet, joilla joko ei ole oikeusvaikutuksia tai joilla on ainoastaan parlamentin töiden järjestämistä koskevia oikeusvaikutuksia parlamentin sisällä, ja joihin sovelletaan parlamentin työjärjestyksessä määrättyjä valvontamenettelyjä (em. asia Weber v. parlamentti, tuomion 10 kohta ja em. asia Martinez ym. v. parlamentti, tuomion 52 kohta).
56 Kumoamiskanteen kohteena voivat sen sijaan olla sellaiset parlamentin toimet, joilla on tai joilla on tarkoitus tuottaa oikeusvaikutuksia suhteessa kolmansiin osapuoliin (em. asia Weber v. parlamentti, tuomion 11 kohta ja em. asia Martinez ym. v. parlamentti, tuomion 53 kohta).
57 Tältä osin on kuitenkin huomattava, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan EY 230 artiklassa tarkoitettuja säädöksiä, päätöksiä tai muita toimia, joista voidaan nostaa kumoamiskanne, ovat ainoastaan sellaiset toimenpiteet, joilla on sitovia oikeusvaikutuksia, jotka voivat vaikuttaa kantajan etuihin muuttaen kantajan oikeudellista asemaa selvästi (asia 60/81, IBM v. komissio, tuomio 11.11.1981, Kok. 1981, s. 2639, Kok. Ep. VI, s. 231, 9 kohta, ja asia T-353/00 R, Le Pen v. parlamentti, määräys 26.1.2001, Kok. 2001, s. II-125, 61 kohta).
58 Nyt tarkasteltavassa asiassa kantajat väittävät lähinnä, että puitesopimuksella parlamentin jäseniltä evätään mahdollisuus yksittäin vaatia komissiota toimittamaan heille EY 197 artiklan kolmannen kohdan nojalla luottamuksellisia tietoja, mistä syystä heidän oikeudellista asemaansa on muutettu.
59 On kuitenkin todettava, että kuten välitoimista päättänyt tuomioistuin on todennut asiassa Stauner I annetun määräyksen 48 kohdassa, puitesopimuksen määräysten sanamuodosta ja erityisesti sen 1 kohdasta sekä sen liitteessä 3 olevista 1.1, 1.3 ja 1.4 kohdasta käy varsinkin puitesopimuksen tekemisen ajankohtana vallinneet olosuhteet huomioon ottaen ilmi, että kyseisen puitesopimuksen tarkoituksena ei ole rajoittaa parlamentin jäsenten oikeutta esittää yksilökohtaisesti kysymyksiä vaan ainoastaan mahdollistaa se, että parlamentti harjoittaa laajempaa komission toiminnan valvontaa saaden komissiolta luottamuksellisia tietoja, joiden toimittamisesta ei ennen ollut säädetty.
60 Se seikka, että puitesopimuksessa määrätään, että tiettyjä tietoja voidaan toimittaa vain liitteessä 3 olevassa 1.4 kohdassa tarkoitetuille parlamentaarisille elimille - toisin sanoen parlamentin puhemiehelle, asianomaisten valiokuntien puheenjohtajille, puhemiehistölle ja puheenjohtajakokoukselle - ei estä yksilökohtaisesti toimivia parlamentin jäseniä esittämästä komissiolle kysymyksiä ja saamasta siltä vastauksia, mikä merkitsee mahdollisesti luottamuksellisten tietojen toimittamista, kuten asia oli ennen mainitun puitesopimuksen tekemistä. Tältä osin on riittävää todeta, että puitesopimus ei vaikuta edes epäsuorasti komission harkintavaltaan päättää luottamuksellisten tietojen toimittamisesta sen vastatessa yksilökohtaisesti toimivan parlamentin jäsenen EY 197 artiklan kolmannen kohdan ja parlamentin työjärjestyksen asianmukaisten määräysten perusteella esittämään pyyntöön (asiassa Stauner I annetun määräyksen 49 kohta).
61 Puitesopimuksessa luodaan näin ollen täydentävä järjestelmä, joka on erillään siitä, joka koskee parlamentin jäsenten oikeutta esittää komissiolle EY 197 artiklan kolmannen kohdan nojalla kysymyksiä ja jonka avulla, toisin kuin ennen puitesopimuksen hyväksymistä mahdollisesti oli, voidaan toimittaa luottamuksellisia tietoja parlamentin tietyille elimille. Kun pyyntö luottamuksellisten tietojen esittämisestä on peräisin parlamentilta, toisin sanoen puitesopimuksen liitteessä 3 olevassa 1.4 kohdassa tarkoitetuilta elimiltä, puitesopimuksen määräykset soveltuvat komission tekemään näiden tietojen toimittamiseen.
62 Siten puitesopimus, jossa rajoitutaan sääntelemään komission ja parlamentin välisiä suhteita, ei muuta yksilökohtaisesti toimivien parlamentin jäsenten oikeudellista asemaa, siltä osin kuin kyse on heille EY 197 artiklan kolmannen kohdan mukaan kuuluvasta oikeudesta, eikä sillä siten loukata määräyksessä todettuja oikeuksia (asiassa Stauner I annetun määräyksen 51 kohta ja asiassa Stauner II annetun määräyksen 50 kohta).
63 Näin ollen kantajien väite, jonka mukaan puitesopimuksessa EY 197 artiklan kolmannen kohdan mukainen parlamentin jäsenten yksilökohtainen valvontavalta erotettaisiin parlamentin toimielimenä käyttämästä valvontavallasta ja että tällainen erottelu olisi käytännössä hankala ja ristiriidassa kyseisen määräyksen kanssa, perustuu virheellisiin olettamiin ja on hylättävä. Puitesopimuksessa säännellään luottamuksellisten tietojen toimittamista kyseisen sopimuksessa liitteessä 3 olevassa 1.4 kohdassa tarkoitettujen elinten pyynnöstä kyseenalaistamatta kuitenkaan sitä oikeutta, joka parlamentin jäsenillä on EY 197 artiklan kolmannen kohdan nojalla.
64 Lisäksi on hylättävä kantajien väite, jonka mukaan vastaajien kieltäytyminen antamasta asiaa Stauner I koskevan määräyksen antamiseen johtaneessa välitoimimenettelyssä ilmoitusta, jossa ne olisivat myöntäneet, että puitesopimusta ja sen liitettä 3 "sovelletaan sanotun kuitenkaan rajoittamatta EY 197 artiklan kolmannen kohdan soveltamista", osoittaa, että kyseinen sopimus vaikuttaa jäsenten oikeuteen esittää kysymyksiä yksilökohtaisesti ja vaatia luottamuksellisia tietoja komissiolta. Kieltäytyminen tällaisen ilmoituksen antamisesta ei yksinään vaikuta puitesopimuksen soveltamisalaan eikä sen päämäärään.
65 Näin on myös puitesopimuksen liitteessä 3 olevaan 1.6 kohtaan perustuvan väitteen osalta; kyseisessä kohdassa määrätään, että puitesopimusta sovelletaan, sanotun kuitenkaan rajoittamatta päätöksen 95/167/EY ja päätöksen 1999/352/EY olennaisten määräysten soveltamista. Tämä puitesopimuksen määräys, joka kantajien myöntämällä tavalla luo tiettyjä rajoituksia sellaisten puitesopimuksen määräysten soveltamiselle, jotka koskevat luottamuksellisten tietojen toimittamista Euroopan parlamentille, ei tarkoita, että jäsenten yksilökohtainen oikeus esittää komissiolle kysymyksiä EY 197 artiklan kolmannen kohdan nojalla olisi tarkoitettu sopimuksen yhdeksi tavoitteeksi, koska kuten edellä on jo mainittu, kyseinen oikeus ei kuulu sopimuksen soveltamisalaan.
66 Edellä esitetyn perusteella on todettava, että parlamentin 5.7.2000 hyväksymässä puitesopimuksessa ei muuteta olosuhteita, joissa kantajat hoitavat parlamentaarisia tehtäviään, eikä sillä näin ollen ole oikeusvaikutuksia, jotka koskisivat kantajien etuja. Kanne on siten jätettävä tutkimatta.
Päätökset oikeudenkäyntikuluista
Oikeudenkäyntikulut
67 Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 87 artiklan 2 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut. Koska kantajat ovat hävinneet asian ja parlamentti ja komissio ovat vaatineet oikeudenkäyntikulujensa korvaamista, kantajat on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut, välitoimimenettelystä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut mukaan lukien.
Päätöksen päätösosa
Näillä perusteilla
YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIN
(neljäs jaosto)
on määrännyt seuraavaa:
1) Kanne jätetään tutkimatta.
2) Kantajat vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja heidät velvoitetaan korvaamaan parlamentin ja komission oikeudenkäyntikulut, välitoimimenettelystä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut mukaan lukien.