62024CJ0114_RES
Cauza C‑114/24 P
Global Nanotechnologies AE schediasmou anaptyxis paraskevis kai emporias ylikon nanotechnologias (Glonatech)
împotriva
Agenției Executive Europene pentru Cercetare
Hotărârea Curții (Camera a patra) din 3 iulie 2025
„Recurs – Clauză compromisorie – Al șaptelea program‑cadru pentru activități de cercetare, de dezvoltare tehnologică și demonstrative (2007-2013) – Proiectul SANAD – Cheltuieli cu personalul – Costuri eligibile – Cerere de recuperare – Notă de debit – Articolul 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene – Principiul bunei administrări – Substituire a motivelor – Articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale – Dreptul la protecție jurisdicțională efectivă – Sarcina probei – Proporționalitate”
Procedură jurisdicțională – Sesizarea Tribunalului în temeiul unei clauze compromisorii – Motive – Încălcarea principiului bunei administrări – Competența instanței Uniunii de a examina eventuale încălcări ale Cartei drepturilor fundamentale și a principiilor generale ale dreptului Uniunii
(art. 272 TFUE; Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, art. 41)
(a se vedea punctele 45-47)
Bugetul Uniunii Europene – Contribuție financiară a Uniunii – Obligația beneficiarului de a respecta condițiile de acordare a contribuției – Al șaptelea program‑cadru pentru activități de cercetare, de dezvoltare tehnologică și demonstrative (2007-2013) – Acord de grant – Finanțare cu caracter forfetar – Controale ex post efectuate în cadrul unui audit financiar – Admisibilitate
(Regulamentul 2018/1046 al Parlamentului European și al Consiliului, art. 181 și 183)
(a se vedea punctele 74, 75 și 77)
Recurs – Motive – Apreciere eronată a faptelor – Inadmisibilitate – Control exercitat de Curte asupra interpretării unei dispoziții contractuale – Excludere
[art. 256 alin. (1) TFUE; Statutul Curții de Justiție, art. 58 primul paragraf; Regulamentul de procedură al Curții, art. 169]
(a se vedea punctul 84)
Recurs – Motive – Control exercitat de Curte asupra aprecierii normelor de drept național invocate de o parte – Excludere, cu excepția cazurilor de denaturare
[art. 256 alin. (1) al doilea paragraf TFUE; Statutul Curții de Justiție, art. 58 primul paragraf]
(a se vedea punctele 85 și 86)
Bugetul Uniunii Europene – Contribuție financiară a Uniunii – Obligația beneficiarului de a respecta condițiile de acordare a contribuției – Finanțare care privește numai cheltuielile angajate efectiv – Justificarea caracterului real al cheltuielilor declarate – Inexistență – Cheltuieli neeligibile – Buna execuție tehnică a proiectelor care fac obiectul unei contribuții financiare a Uniunii – Lipsa incidenței
(art. 317 TFUE; Regulamentul nr. 966/2012 al Parlamentului European și al Consiliului, art. 121)
(a se vedea punctele 97 și 99)
Recurs – Motive – Apreciere eronată a faptelor și a elementelor de probă – Inadmisibilitate – Controlul exercitat de Curte cu privire la aprecierea faptelor și a elementelor de probă – Excludere, cu excepția cazurilor de denaturare – Nerespectarea normelor aplicabile în materie de probă – Admisibilitate
[art. 256 alin. (1) TFUE; Statutul Curții de Justiție, art. 58 primul paragraf; Regulamentul de procedură al Curții, art. 168 alin. (1) lit. (d)]
(a se vedea punctele 107-109)
Rezumat
Respingând acest recurs referitor la un acord de grant care conține o clauză compromisorie, Curtea confirmă jurisprudența sa constantă potrivit căreia Comisia Europeană rămâne supusă, în cadrul executării unui contract, obligațiilor care îi revin în temeiul Cartei drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (denumită în continuare „carta”) și al principiilor generale ale dreptului Uniunii, astfel încât instanța Uniunii poate fi chemată să verifice eventuala încălcare a articolului 41 din cartă într‑un litigiu care, precum în speță, ține de punerea în aplicare a articolului 272 TFUE.
Recurenta este o societate de drept elen care își desfășoară activitatea în sectorul nanotehnologiilor. La 20 decembrie 2012, aceasta a încheiat cu Agenția Executivă Europeană pentru Cercetare (REA) un acord de grant privind executarea proiectului SANAD (denumit în continuare „acordul de grant”). Acest acord prevedea o contribuție financiară maximă a Uniunii Europene la acest proiect care trebuia să fie realizat într‑o perioadă de 48 de luni, începând de la 1 ianuarie 2013, împărțită în două perioade de declarare de 24 de luni. În cursul lunii ianuarie 2013, alți patru participanți la proiectul SANAD au aderat la acordul de grant în calitate de beneficiari. Proiectul a fost finalizat la 31 decembrie 2016.
În cadrul plății finale a contribuției Uniunii la proiect, REA a comunicat recurentei, printr‑un e‑mail din 8 octombrie 2018, existența unor anomalii și lacune în actele justificative prezentate de aceasta din urmă. Pe de altă parte, la 21 august 2019, REA a informat‑o cu privire la lansarea unui audit financiar care acoperea întreaga perioadă de executare a acordului de grant și a indicat o listă detaliată de date și de documente care trebuiau puse la dispoziție în vederea acestui audit, care a fost realizat între 22 și 24 octombrie 2019.
La 22 iulie 2020, recurenta a primit un proiect de raport de audit care prezenta rezultatele auditului financiar din care reieșea că anumite categorii de costuri ale proiectului trebuiau considerate neeligibile în temeiul dispozițiilor acordului de grant. Recurenta a contestat aceste concluzii la 23 septembrie 2020. La 30 martie 2021, REA a comunicat recurentei menținerea concluziilor raportului de audit, menționând în același timp existența unei sume solicitate în plus de recurentă în raport cu prevederile acordului de grant. REA a informat de asemenea că ajustările prevăzute în acest raport urmau să fie puse în aplicare, inclusiv ordinul de recuperare a sumelor plătite în plus și calculul daunelor interese forfetare, în temeiul condițiilor generale ale acordului de grant. La 22 aprilie 2021, REA a adoptat raportul de evaluare a performanței, referitor la a doua perioadă de declarare a proiectului SANAD. La 5 mai 2021, REA a comunicat recurentei o scrisoare de informare prealabilă în care indica aprobarea raportului final de audit și punerea în aplicare a recuperării rezultatului auditului financiar, invitând‑o totodată să îi comunice, în termen de două luni, eventualele sale obiecții. Recurenta a prezentat acest lucru în două rânduri, iar REA a răspuns la acestea.
În ultimul său răspuns, din data de 22 decembrie 2021, în care a explicat că argumentele recurentei nu erau susceptibile să modifice concluziile raportului final de audit, REA a anexat nota de debit nr. 3242113938, solicitând plata unei sume pentru proiectul SANAD tuturor participanților. La 22 iunie 2022, recurenta a informat REA cu privire la o actualizare a repartizării cuantumului total al creanței care trebuia recuperată de la fiecare dintre aceștia. În sfârșit, la 29 septembrie 2022, REA a comunicat recurentei, pe de o parte, nota de credit nr. 3234220185 care anula nota de debit nr. 3242113938 și care lua în considerare propunerea sa de repartizare a creanței între diferiții participanți la proiectul SANAD și, pe de altă parte, noua notă de debit specifică creanței față de recurentă.
Aprecierea Curții
În primul rând, Curtea arată că principiul bunei administrări implică obligația instituției competente de a examina, cu atenție și cu imparțialitate, toate elementele relevante ale cauzei. Astfel, atunci când instituțiile, organele, oficiile sau agențiile Uniunii acționează în cadrul executării unui contract ale cărui clauze au fost stipulate de acestea, această situație intră sub incidența dreptului Uniunii și, prin urmare, intră în domeniul de aplicare al cartei, în sensul articolului 51 din aceasta. În plus, Curtea amintește jurisprudența sa potrivit căreia, atunci când execută un contract, instituțiile, organele, oficiile sau agențiile Uniunii rămân supuse obligațiilor care le revin în temeiul cartei și al principiilor generale ale dreptului Uniunii. În consecință, împrejurarea că dreptul aplicabil contractului în cauză nu asigură aceleași garanții precum cele conferite de cartă și de principiile generale ale dreptului Uniunii nu exonerează instituțiile, organele, oficiile sau agențiile Uniunii de obligația de a asigura respectarea lor față de contractanții săi (
1
). Pe de altă parte, Curtea amintește jurisprudența sa constantă potrivit căreia, dacă părțile decid în contractul lor, prin intermediul unei clauze compromisorii, să atribuie instanței Uniunii competența de a judeca litigiile aferente acestui contract, instanța menționată va fi competentă, independent de dreptul aplicabil prevăzut în respectivul contract, să examineze eventuale încălcări ale cartei și ale principiilor generale ale dreptului Uniunii.
În aceste condiții, Curtea constată că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept prin faptul că a exclus posibilitatea instanței Uniunii de a verifica eventuala încălcare a principiului bunei administrări consacrat la articolul 41 din cartă într‑un litigiu care, precum în speță, ține de punerea în aplicare a articolului 272 TFUE.
Cu toate acestea, Curtea observă că, în conformitate cu jurisprudența sa constantă, în ipoteza în care motivele unei hotărâri a Tribunalului relevă o încălcare a dreptului Uniunii, însă dispozitivul acesteia apare ca fiind întemeiat pentru alte motive de drept, o asemenea încălcare nu este de natură să determine anularea acestei hotărâri și se impun efectuarea unei substituiri a motivelor și respingerea recursului (
2
). Prin urmare, trebuie să se verifice dacă respingerea criticii întemeiate pe o încălcare a dreptului la o buna administrare, consacrat la articolul 41 din cartă, apare ca fiind fondată pentru alte motive de drept decât cele afectate de eroarea identificată în hotărârea Tribunalului.
În această privință, pe de o parte, cel târziu înainte de plata soldului, ordonatorul de credite competent se asigura printre altele de îndeplinirea condițiilor care determină plata sumelor forfetare, a costurilor unitare sau a finanțării la rate forfetare, inclusiv, dacă este necesar, de obținerea de performanțe și/sau de rezultate, în conformitate cu articolul 183 alineatul (1) din Regulamentul financiar din 2018 (
3
). Această dispoziție precizează că respectarea acestor condiții poate face de asemenea obiectul unor controale ex post și recunoaște astfel în mod expres dreptul ordonatorului de credite competent de a verifica respectarea condițiilor care declanșează plata și de a reduce grantul, în caz de nerespectare a condițiilor menționate sau de nereguli, de fraudă sau de încălcare a altor obligații. Din această perspectivă, Curtea subliniază că, în conformitate cu acordul de grant încheiat între părți, în orice moment al executării proiectului și până la expirarea unui termen de cinci ani de la finalizarea acestuia, REA sau Comisia poate efectua audituri financiare referitoare la buna executare a acestui acord.
Pe de altă parte, acest acord prevede obligația beneficiarului finanțării de a păstra, până la expirarea unui termen de cinci ani de la încheierea proiectului, originalele sau, în cazuri excepționale, copiile certificate pentru conformitate cu originalele, inclusiv copii electronice, ale tuturor documentelor privind acordul de grant.
Or, Curtea observă că din constatările Tribunalului reiese că proiectul SANAD a fost finalizat la 31 decembrie 2016 și că REA a informat‑o pe recurentă la 21 august 2019 cu privire la inițierea unei proceduri de audit, după ce a trimis un e‑mail la 8 octombrie 2018, prin care invocase deja, în cadrul plății finale a contribuției Uniunii la proiectul SANAD și, așadar, înainte de plata soldului, existența unui anumit număr de anomalii și de lacune în actele justificative prezentate de recurentă. De altfel, Tribunalul a arătat că acordul de grant prevedea că auditurile financiare puteau fi efectuate de personalul REA sau al Comisiei și a constatat că, deși recurenta invoca o lipsă de imparțialitate a personalului menționat, ea nu furniza nici cel mai mic element de probă în această privință.
În aceste condiții, Curtea consideră că auditul în cauză nu a fost realizat nici tardiv, nici potrivit unor modalități contrare principiului imparțialității. Astfel, rezultă că, în pofida erorii de drept identificate în hotărârea Tribunalului, argumentul recurentei întemeiat pe o încălcare a dreptului la bună administrare, prevăzut la articolul 41 din cartă, nu era fondat și putea, așadar, să fie respins de Tribunal.
În al doilea rând, recurenta susține că Tribunalul a săvârșit erori de drept în interpretarea mai multor dispoziții ale acordului de grant și a articolelor 1161-1163 din Codul civil belgian. În această privință, Curtea amintește jurisprudența sa constantă potrivit căreia examinarea de către Tribunal a unei dispoziții contractuale precum dispozițiile acordului de grant nu poate fi considerată o interpretare a dreptului și nu poate fi, prin urmare, verificată în cadrul unui recurs fără a aduce atingere competenței Tribunalului de a stabili faptele. Această concluzie este pertinentă și în ceea ce privește argumentul recurentei potrivit căruia Tribunalul a omis să interpreteze lipsa de claritate a acordului de grant în favoarea sa, în conformitate cu articolul 1162 din Codul civil belgian. Astfel, această abordare echivalează în realitate cu a contesta aprecierea efectuată de Tribunal, potrivit căreia formularea prevederilor contractuale era clară și neechivocă.
În plus, Curtea a statuat de asemenea că, în ceea ce privește interpretarea dată de Tribunal dreptului național aplicabil contractelor stipulate de instituțiile, organele și organismele Uniunii, este competentă, în cadrul unui recurs, numai să verifice dacă a existat o denaturare a acestui drept, care trebuie să reiasă în mod evident din înscrisurile din dosar, fără a fi necesară o nouă apreciere a faptelor și a probelor.
În speță, recurenta nu susține că Tribunalul ar fi săvârșit o eroare care decurge dintr‑o denaturare a dispozițiilor Codului civil belgian. Recurenta nu poate susține în mod valabil nici că, în raport cu condițiile generale ale acordului de grant, Tribunalul ar fi încălcat dispozițiile Regulamentului financiar din 2018, care ar prevala asupra celor din acest acord. Astfel, reiese că dispozițiile acordului de grant care prevăd o obligație de a păstra documentele aferente acestuia și de a le pune la dispoziția REA sau a Comisiei în cazul unui audit sunt conforme cu dispozițiile Regulamentului financiar din 2018, care autorizează controale ex post în cadrul unui audit financiar, inclusiv în cazul unei finanțări forfetare.
În sfârșit, în ceea ce privește argumentul potrivit căruia Tribunalul nu ar fi motivat corespunzător cerințelor legale interpretarea sa cu privire la acordul de grant, Curtea arată că interpretarea Tribunalului decurge din analiza sa aprofundată a clauzelor acestui acord efectuată în hotărârea atacată. În consecință, Tribunalul a motivat corespunzător cerințelor legale aprecierea sa în această privință.
În ultimul rând, Curtea subliniază că Tribunalul a afirmat în mod întemeiat că faptul că proiectul SANAD a putut fi finalizat cu succes nu permite repunerea în discuție a punerii în aplicare a auditului financiar sau a condițiilor acestei puneri în aplicare de către REA. Astfel, nu este suficient ca proiectul în cauză să fi fost executat în mod corect pe plan tehnic și în conformitate cu prevederile acordului de grant pentru ca recurenta să aibă dreptul la contribuțiile financiare prevăzute. Se impune de asemenea ca recurenta să fi executat în mod corect obligațiile care îi reveneau în temeiul acordului menționat, astfel încât să permită REA să verifice, în special cu ocazia unui audit financiar, dacă costurile declarate erau eligibile și justificate (
4
). În acest scop, este important în special ca beneficiarul să fie în măsură să demonstreze că costurile declarate au fost suportate efectiv pentru a executa proiectul în cauză.
În consecință, potrivit Curții, în cazul încălcării obligațiilor financiare stipulate în acordul de grant, beneficiarul ajutorului financiar pierde dreptul la plata granturilor și, prin urmare, cocontractantul recurentei este obligat să ia toate măsurile adecvate în această privință (
5
), inclusiv recuperarea integrală sau parțială a grantului, independent de faptul că proiectul SANAD a fost corect executat pe plan tehnic.
Rezultă că beneficiarul grantului dobândește un drept definitiv la plata contribuției financiare a Uniunii numai dacă sunt îndeplinite toate condițiile cărora le este subordonată acordarea grantului. Demonstrarea de către beneficiarul grantului a realizării unui proiect nu este suficientă pentru a justifica acordarea unui grant determinat. Astfel, acesteia îi revine sarcina de a dovedi că costurile declarate au fost suportate în conformitate cu condițiile prevăzute de acordul de grant pentru acordarea subvențiilor în cauză.
(
1
)	Hotărârea din 16 iulie 2020, Inclusion Alliance for Europe/Comisia (C‑378/16 P, EU:C:2020:575, punctul 82), și Hotărârea ADR Center/Comisia (C‑584/17 P, EU:C:2020:576, punctul 86).
(
2
)	Hotărârea din 19 septembrie 2024, Coppo Gavazzi și alții/Parlamentul (C‑725/20 P, EU:C:2024:766, punctul 114, precum și jurisprudența citată).
(
3
)	Regulamentul (UE, Euratom) 2018/1046 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 iulie 2018 privind normele financiare aplicabile bugetului general al Uniunii, de modificare a Regulamentelor (UE) nr. 1296/2013, (UE) nr. 1301/2013, (UE) nr. 1303/2013, (UE) nr. 1304/2013, (UE) nr. 1309/2013, (UE) nr. 1316/2013, (UE) nr. 223/2014, (UE) nr. 283/2014 și a Deciziei nr. 541/2014/UE și de abrogare a Regulamentului (UE, Euratom) nr. 966/2012 (JO 2018, L 193, p. 1, denumit în continuare „Regulamentul financiar din 2018”).
(
4
)	În conformitate cu articolul II.21 din condițiile generale ale aceluiași acord.
(
5
)	În temeiul articolului II.21 alineatul 6 din condițiile generale ale acestui acord.