62022CJ0663_RES
Дело C‑663/22
Expedia Inc.
срещу
Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni
(преюдициално запитване_отправено от Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio)
Решение на Съда (втори състав) от 30 май 2024 година
„Преюдициално запитване — Регламент (ЕС) 2019/1150 — Членове 1, 15, 16 и 18 — Цел — Прилагане — Контрол — Преглед — Мерки, приети от държава членка — Задължение за предоставяне на информация за икономическото положение на доставчик на посреднически онлайн услуги“
Сближаване на законодателствата — Електронна търговия — Регламент 2019/1150 — Посреднически онлайн услуги — Мерки, приети от държава членка — Наложено на доставчиците на такива услуги задължение да предоставят информация за своето икономическо положение, за неспазването на което се налагат санкции — Обосновка за целите на адекватното и ефективно прилагане на посочения регламент — Липса
(съображения 7, 46 и 51 и член 1, параграф 5, членове 15, 16 и 18 от Регламент 2019/1150 на Европейския парламент и на Съвета)
(вж. т. 41—44, 47, 52—58 и диспозитива)
Резюме
Сезиран с преюдициално запитване от Tribunale amministrativo regionale per il Lazio (Регионален административен съд Лацио, Италия), Съдът за първи път тълкува Регламент 2019/1150 (
1
), като предоставя уточнения относно свободата на действие, с която разполагат държавите членки, когато приемат национални мерки, за да гарантират адекватното и ефективно прилагане на този регламент (
2
).
Expedia Inc. е дружество със седалище в Сиатъл (Съединени американски щати) и управлява компютърни платформи, позволяващи предоставянето на онлайн услуги за резервация на места за настаняване и пътувания. В качеството си на доставчик на посреднически онлайн услуги в Италия то е длъжно да изпраща на Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni (Орган за регулиране на съобщенията, Италия, наричан по-нататък „AGCOM“) документ, наречен „Informativa economica di sistema“ (икономическа справка за системата) (
3
), в който трябва да се включи информация за икономическото му положение. Неизпращането на тази декларация на AGCOM или съобщаването на неверни данни подлежи на санкции.
Тъй като изпитва съмнения относно съвместимостта на това задължение с правото на Съюза, запитващата юрисдикция решава да отправи запитване до Съда, като по същество иска да се установи дали Регламент 2019/1150 трябва да се тълкува в смисъл, че обосновава приемането от държава членка на мерки, съгласно които доставчиците на посреднически онлайн услуги, за да предоставят своите услуги в тази държава членка, са длъжни периодично да изпращат на орган на последната документ за своето икономическо положение, в който трябва подробно да се посочат редица сведения, по-специално относно реализираните приходи от доставчиците, като в противен случай им се налагат санкции.
Съображения на Съда
В самото начало Съдът припомня, че доколкото се изисква с оглед на прилагането на определени разпоредби от даден регламент, държавите членки могат при определени условия да приемат мерки за неговото прилагане.
В случая Съдът се заема да определи преследваната с Регламент 2019/1150 цел, както и с кои разпоредби от него на държавите членки се предоставят правомощия по неговото прилагане.
На първо място, Съдът отбелязва, че Регламент 2019/1150 (
4
) налага на доставчиците на съответните услуги конкретни задължения относно прозрачността и справедливостта на условията, прилагани по отношение на бизнес ползвателите на посреднически онлайн услуги (
5
), и предвижда разпоредби за извънсъдебното и съдебното решаване на спорове между такива доставчици и бизнес ползвателите. Така информацията, която може да се изисква от държавите членки да предоставят на Европейската комисия по силата на членове 16 и 18 от Регламент 2019/1150, трябва да е релевантна, за да може тази институция да наблюдава развитието на взаимоотношенията по-специално между доставчиците на посреднически онлайн услуги и бизнес ползвателите или да изготвя доклади за оценката на този регламент.
Тъй като Регламент 2019/1150 има за цел да създаде справедлива, предвидима, устойчива и надеждна онлайн бизнес среда в рамките на вътрешния пазар, в която се гарантира предоставянето на подходящо равнище на прозрачност, справедливост и ефективни възможности за защита на бизнес ползвателите на посреднически онлайн услуги, събраната от националните органи информация може да се квалифицира като „релевантна“ по смисъла на членове 16 и 18 от посочения регламент само ако има достатъчно пряка връзка с тази цел. За сметка на това държава членка не може за целите на прилагането на Регламент 2019/1150 да събира произволно избрана информация с мотива, че тя би могла впоследствие да бъде поискана от Комисията при изпълнение на задачата ѝ за наблюдение и преглед на този регламент, тъй като той не задължава държавите членки да събират такава информация по собствена инициатива.
На второ място, когато държава членка възлага на административен орган задачата да контролира в съответствие с член 15 от Регламент 2019/1150 прилагането на последния, информацията, която този орган може да събира при изпълнението на тази задача, е подходяща за постигане на целта на този регламент само ако има достатъчно пряка връзка с него. Случаят не е такъв с информацията относно икономическото положение на доставчиците на посреднически онлайн услуги и целта на Регламент 2019/1150. Всъщност информацията, изисквана от доставчиците на тези услуги на основание на Регламент 2019/1150, трябва да се отнася до условията за предоставяната услуга, по-специално за да се даде възможност на компетентните органи да се запознаят със и да преценят справедливия характер на договорните условия, определени от тези доставчици за бизнес ползвателите на посреднически онлайн услуги в Съюза. Ако обаче се предположи, че между икономическото положение на доставчик на такива услуги, от една страна, и условията, при които тези услуги се предоставят в полза на бизнес ползвателите, от друга страна, е налице връзка, тя може да е само непряка.
Ето защо Съдът счита, че Регламент 2019/1150 не обосновава с оглед на адекватното и ефективното си прилагане приемането от държава членка на мерки, съгласно които доставчиците на посреднически онлайн услуги, за да предоставят своите услуги в тази държава членка, са длъжни периодично да изпращат на орган на последната документ за своето икономическо положение, в който трябва подробно да се посочат редица сведения, по-специално относно реализираните приходи от доставчиците, като в противен случай им се налагат санкции.
(
1
)	Регламент (ЕС) 2019/1150 на Европейския парламент и на Съвета от 20 юни 2019 година за насърчаване на справедливост и прозрачност за бизнес ползвателите на посреднически онлайн услуги (ОВ L 186, 2019 г., стр. 57).
(
2
)	Следва да се отбележи, че решенията, постановени на същата дата по съединени дела C‑662/22 и C‑667/22, Airbnb Ireland и Amazon Services Europe, съединени дела C‑664/22 и C‑666/22, Google Ireland и Eg Vacation Rentals Ireland, както и по дело C‑665/22, Amazon Services Europe, които се отнасят по-специално до тълкуването на Регламент 2019/1150, засягат проблематика, подобна на разглежданата по настоящото дело. В центъра на внимание на въпросните други решения обаче е тълкуването на Директива 2000/31/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 8 юни 2000 година за някои правни аспекти на услугите на информационното общество, и по-специално на електронната търговия на вътрешния пазар (Директива за електронната търговия) (ОВ L 178, 2000 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 29, стр. 257) и връзката ѝ с посочения регламент.
(
3
)	Вследствие на направените от италианските органи изменения на правната уредба, и по-специално вследствие на приемането от AGCOM на Delibera n. 161/21/CONS — Modifiche alla delibera n. 397/13 del 25 giugno 2013 „Informativa Economica di Sistema“ (Решение № 161/21/CONS за изменение на Решение № 397/13 от 25 юни 2013 г.„Икономическа справка за системата“).
(
4
)	Вж. съображения 7 и 51, както и член 1, параграф 1 от Регламент 2019/1150.
(
5
)	Вж. член 2, точка 1 от Регламент 2019/1150.