62020CJ0465_RES
Дело C‑465/20 P
Европейска комисия
срещу
ИрландияиApple Sales International Ltd_иApple Operations International Ltd
Решение на Съда (голям състав) от 10 септември 2024 година
„Обжалване — Държавни помощи — Член 107, параграф 1 ДФЕС — Предварителни данъчни решения (tax rulings), приети от държава членка — Избирателни данъчни предимства — Разпределение на печалбата, генерирана от лицензи за интелектуална собственост, към клонове на чуждестранни дружества — Принцип на сделката между несвързани лица“
Помощи, предоставяни от държавите — Понятие — Селективен характер на мярката — Мярка, предоставяща данъчно предимство — Предварителни данъчни решения (tax rulings) относно определянето на облагаемата печалба на чуждестранните дружества — Референтна рамка за определяне на наличието на селективно предимство — Установяване на общия или „обичаен“ данъчен режим — Отчитане само на националното право в областта на прякото данъчно облагане — Обхват
(член 107, параграф 1 ДФЕС)
(вж. т. 74—85, 120, 297 и 298)
Обжалване — Основания — Неправилна преценка на фактите и доказателствата — Недопустимост — Контрол на Съда върху преценката на фактите и доказателствата — Изключване, освен в случай на изопачаване — Разглеждане от Комисията на наличието на държавна помощ в данъчната област — Определяне на референтната рамка в националното право и тълкуване на разпоредбите, от които то се състои — Правен въпрос, който може да бъде повдигнат в производството по обжалване
(член 107, параграф 1 и член 256, параграф 1, втора алинея ДФЕС; Статут на Съда, член 58, първа алинея)
(вж. т. 110—112, 170 и 173—178)
Обжалване — Основания — Негодно основание — Понятие — Основание, насочено срещу част от мотивите на решението, която не е необходима за обосноваване на диспозитива му — Основание, насочено срещу констатация, основана на няколко мотива — Относимост, зависеща от посочването на оплаквания, насочени към всеки от мотивите на Общия съд
(член 256, параграф 1, втора алинея ДФЕС; Статут на Съда, член 58, първа алинея)
(вж. т. 113—116)
Обжалване — Предмет — Отмяна на решение на Общия съд за установяване на незаконосъобразност на решение на Комисията, с което се установява несъвместимост на помощ с вътрешния пазар и се разпорежда възстановяването ѝ — Искания, съдържащи се в обжалваното съдебно решение, които не са предмет на насрещна жалба — Сила на пресъдено нещо — Изключване на ново разглеждане
(член 107, параграф 1 и член 256, параграф 1, втора алинея ДФЕС; Статут на Съда, член 58, първа алинея)
(вж. т. 124)
Обжалване — Основания — Грешка при прилагане на правото — Квалифициране на мярка като държавна помощ — Проверка на одобрения метод за разпределение на печалбата, потвърден чрез предварителни данъчни решения (tax rulings) — Установяване на съществуването на предимство — Основание, което е неправилно тълкуване на съображение, изложено в спорното решение на Комисията — Включване
(член 107, параграф 1 и член 256, параграф 1, втора алинея ДФЕС; Статут на Съда, член 58, първа алинея)
(вж. т. 128—131)
Обжалване — Основания — Неправилна преценка на фактите и доказателствата — Недопустимост — Контрол на Съда върху преценката на фактите и доказателствата — Изключване, освен в случай на изопачаване — Проверка на спазване на правилата по отношение на доказателствената тежест и събирането на доказателствата — Допустимост
(член 256, параграф 1 ДФЕС; Статут на Съда, член 58, първа алинея)
(вж. т. 168—169 и 243—245)
Помощи, предоставяни от държавите — Решение на Комисията — Съдебен контрол — Граници — Преценка на законосъобразността в зависимост от наличната информация към момента на приемане на решението — Вземане предвид на фактически и правни обстоятелства, които не са представени в хода на административното производство — Изключване
(член 107, параграф 1, член 108, параграф 3, член 256, параграф 1, втора алинея и член 263 ДФЕС; Статут на Съда, член 58, първа алинея)
(вж. т. 183—193)
Помощи, предоставяни от държавите — Понятие — Селективно предимство — Предварителни данъчни решения (tax rulings) — Приписване на печалбите на клона на чуждестранно дружество — Проверка на одобрения метод за разпределение на печалбата с оглед на принципа на сделката между несвързани лица — Разпределяне на печалбата, генерирана от експлоатацията на правата на интелектуална собственост — Относими критерии
(член 107, параграф 1 ДФЕС)
(вж. т. 203, 206—215 и 217—222)
Обжалване — Жалба, приета за основателна — Разрешаване на спора по същество от Съда — Обхват — Предварително отхвърляне на основание за отмяна в съдебно решение за отмяна — Неоспорване на мотивите за това отхвърляне чрез насрещна жалба — Последица — Изключване на ново разглеждане
(Процедурен правилник на Съда, член 169, параграф 1 и член 178, параграф 1)
(вж. т. 274, 275, 277, 279, 290 и 304)
Помощи, предоставяни от държавите — Понятие — Данъчни мерки — Съвместно разглеждане на критериите за избирателност и за икономическо предимство — Допустимост
(член 107, параграф 1 ДФЕС)
(вж. т. 296 и 299—302)
Помощи, предоставяни от държавите — Понятие — Селективно предимство — Предварителни данъчни решения (tax rulings) — Проверка на одобрения метод за разпределение на печалбата с оглед на принципа на сделката между несвързани лица — Дерогиране на приложимата обичайна данъчна система — Обосновка, изведена от естеството и структурата на системата — Тежест на доказване
(член 107, параграф 1 ДФЕС)
(вж. т. 305—311)
Помощи, предоставяни от държавите — Понятие — Предоставяне на предимство чрез държавни ресурси, за което отговорност носи държавата — Издаване на предварително данъчно решение (tax ruling) — Решение, което води до облекчаване на данъчната тежест за предприятието — Включване
(член 107, параграф 1 ДФЕС)
(вж. т. 315—322)
Помощи, предоставяни от държавите — Разглеждане от Комисията — Административното производство — Решение за започване на официалната процедура по разследване, предвидена в член 108, параграф 2 ДФЕС — Анализ на наличието на селективно предимство — Промяна на позицията на Комисията след приключване на производството — Задължение на Комисията да покани заинтересованите страни да представят своите становища — Обхват — Промяна, която засяга естеството на разглежданите мерки или тяхната правна квалификация
(член 108, параграф 2 ДФЕС; Регламент 2015/1589 на Съвета, член 4, параграф 4, член 6, параграф 1 и член 9)
(вж. т. 331—339)
Помощи, предоставяни от държавите — Възстановяване на неправомерна помощ — Спазване на принципите на правна сигурност и на защита на оправданите правни очаквания — Условия и граници
(член 107 и член 108, параграф 2 ДФЕС; Регламент 2015/1589 на Съвета, член 16, параграф 1)
(вж. т. 352—363)
Помощи, предоставяни от държавите — Понятие — Намеса на държавата в области, които не са хармонизирани в Европейския съюз — Пряко данъчно облагане — Включване — Определяне на данъчната основа и разпределение на данъчната тежест — Правомощия на държавите членки — Граници
(член 107, параграф 1 ДФЕС)
(вж. т. 371—378)
Резюме
Като отменя решение на Общия съд Ирландия и др./Комисия (
1
), с което се отменя решението на Европейската комисия относно държавната помощ, предоставена от Ирландия в полза на Apple (
2
), а след това, като се произнася окончателно по останалите факти по спора, Съдът, заседаващ в голям състав, постановява, с оглед на анализа, съдържащ се в спорното решение, както и на констатациите на Общия съд, които остават неоспорени, че Комисията правилно е заключила, че предимството, предоставено на две учредени по ирландското право дружества от групата Apple с две предварителни данъчни решения, приети от ирландските данъчни органи във връзка с определянето на облагаемата основа на ирландските клонове на въпросните дружества, има избирателен характер. В това отношение Съдът вписва анализа си в рамката, очертана от наскоро консолидираните в съдебната практика принципи (
3
) относно определянето и анализа на референтната рамка, с оглед на която трябва да се преценява селективността на данъчните мерки за целите на член 107, параграф 1 ДФЕС. В това отношение той припомня, че подходящото определяне на релевантната референтна система, а оттам и правилното тълкуване на съдържащите се в нея разпоредби на националното право, е правен въпрос, който подлежи на контрол от Съда в производството по обжалване в границите на неговия предмет.
В рамките на групата Apple, Apple Inc., със седалище в Купертино (Съединени щати), контролира различни дружества, учредени съгласно ирландското право, чрез дъщерното си дружество на 100 % Apple Operations International. Последното притежава 100 % от капитала на дъщерното дружество Apple Operations Europe (АОЕ), което на свой ред притежава 100 % от дъщерното дружество Apple Sales International (ASI). Както ASI, така и AOE са учредени като дружества по ирландското право, но не са местни лица за данъчни цели в Ирландия. Всяко от тях има клон в Ирландия, който няма отделна правосубектност (
4
).
ASI и AOE са били обвързани с Apple Inc. със споразумение за подялба на разходите, в което се предвижда по-специално да им се издават безвъзмездни лицензи, които им дават право да използват правата върху интелектуална собственост на групата Apple. Това използване се състои по-специално в производството и продажбата на съответните продукти на всички територии извън американския континент.
Съгласно действащите през разглеждания период разпоредби на ирландското право, уреждащи корпоративното облагане (наричани по-нататък „референтните разпоредби“), чуждестранните дружества подлежат на облагане с данък върху приходите си от търговска дейност, реализирани пряко или непряко чрез действащ в Ирландия клон. В случая, през 1990 г. ирландските данъчни органи са били сезирани с искания, отправени от предшествениците на ASI и АОЕ, с които се цели да се уточни определянето на облагаемата им печалба. Именно в този контекст ирландските данъчни органи приемат първо предварително данъчно решение през 1991 г., впоследствие преразгледано по искане на ASI и АОЕ, и второ решение през 2007 г. (наричани по-нататък заедно „обжалваните данъчни становища“).
След официална процедура по разследване, образувана през 2014 г., Комисията приема спорното решение относно обжалваните данъчни становища. В това решение Комисията е приела по-специално, че доколкото оспорваните данъчни становища са довели до намаляване на облагаемата основа на ASI и АОЕ за целите на установяване на корпоративния данък в Ирландия, те предоставят предимство на тези две дружества. За да докаже наличието на избирателно предимство в настоящия случай, Комисията е разгледала наличието на избирателно предимство в резултат от дерогация от референтната рамка. Като се обосновава със съображения, изложени в основна, евентуална и алтернативна линия на разсъждение, Комисията приема по същество, че оспорваните данъчни становища са позволили на ASI и АОЕ да намалят размера на данъка, дължим от тях в Ирландия през периода, в който са били в сила становищата, а именно в периода на годините 1991—2014, и че това намаление на размера на данъка представлява предимство спрямо други дружества, които се намират в сравнимо положение. По-специално, Комисията излага своята основна линия на разсъждение, в рамките на която твърди, че обстоятелството, че в оспорваните данъчни становища ирландските данъчни органи се основават на схващането, че печалбите от притежаваните от ASI и АОЕ лицензи за интелектуална собственост (по-нататък наричана „ИС“) на групата Apple трябва да бъдат разпределяни извън Ирландия, е довело до това облагаемите годишни печалби на ASI и АОЕ в Ирландия да се отклонят от надеждното приближение до пазарно ориентиран резултат в съответствие с принципа на сделката между несвързани лица.
Произнасяйки се по жалбите, подадени съответно от Ирландия, ASI и АОЕ, с които се иска отмяна на спорното решение, Общият съд, като приема, че Комисията не е успяла надлежно да докаже наличието на предимство по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС, отменя спорното решение в неговата цялост.
В решението си Общият съд, най-напред, припомня, че в рамките на контрола върху държавните помощи, за да провери дали оспорваните данъчни становища представляват такива помощи, Комисията е трябвало да докаже по-специално, че те са предоставили избирателно предимство.
В това отношение Общият съд отхвърля основната линия на разсъждение на Комисията относно наличието на предимство поради две съображения, свързани, от една страна, с изводите на Комисията относно обичайното данъчно облагане съгласно приложимото в случая ирландско данъчно право и от друга страна, с изводите на Комисията относно дейностите в рамките на групата Apple.
След като освен това отхвърля евентуалната и алтернативната линия на разсъждение по този въпрос, Общият съд отменя спорното решение в неговата цялост, без да разглежда останалите основания и оплаквания, изтъкнати от Ирландия, ASI и АОЕ.
В подкрепа на жалбата си Комисията изтъква две основания, отнасящи се съответно до мотивите на обжалваното съдебно решение, свързани с преценката на основната линия на разсъждение, и мотивите, свързани с преценката на евентуалната линия на разсъждение.
Съображения на Съда
В самото начало Съдът припомня, че за да квалифицира национална данъчна мярка като „избирателна“ за целите на прилагането на член 107, параграф 1 ДФЕС, Комисията трябва, на първо място, да установи коя е референтната система, тоест приложимият в съответната държава членка „обичаен“ режим на данъчно облагане, и на второ място, да докаже, че разглежданата данъчна мярка дерогира референтната система, доколкото въвежда диференциация между оператори, които от гледна точка на целта на тази система се намират в сходно фактическо и правно положение.
Съдът на Европейския съюз уточнява, че определянето на референтната рамка е от особено значение, когато става дума за данъчни мерки, тъй като наличието на икономическо предимство по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС може да се установи само при сравнение с т.нар. „обичайно“ данъчно облагане.
Във връзка с това Съдът отбелязва освен това, че извън областите, в които данъчното право на Съюза е предмет на хармонизация, съответната държава членка, чрез упражняване на собствените си правомощия в областта на прякото данъчно облагане, определя конститутивните характеристики на данъка, които по принцип определят референтната система или „обичайния“ данъчен режим. Същото се отнася по-специално и до определянето на данъчната основа, данъчното събитие и свързаните с това възможни освобождавания от данъчно облагане. Следователно само приложимото в съответната държава членка национално право трябва да бъде взето предвид, за да се установи посочената референтна система. Този извод обаче не засяга възможността да се установи, че самата референтна рамка, произтичаща от националното право, е несъвместима с правото на Съюза в областта на държавните помощи, доколкото разглежданата данъчна система е конфигурирана в съответствие с явно дискриминационни параметри, предназначени да заобиколят това право.
Именно в светлината на тези принципи Съдът започва разглеждането на жалбата.
В това отношение Съдът посочва в самото начало, че основната линия на разсъждение на Комисията се основава на схващането, че за правилното разпределение на печалбата в съответствие с подхода на самостоятелния правен субект и с принципа на сделката между несвързани лица, закрепени в приложимите в националното право разпоредби (
5
), компетентните ирландски органи е трябвало да проверят дали печалбата от използването на лицензите за ИС на групата Apple, притежавани от ASI и АОЕ, не трябва да се приписва изцяло или отчасти на техните ирландски клонове. Според Комисията липсата на проверки, изисквани от посочените разпоредби, е довела до намаляване на данъчната тежест на тези дружества и им е предоставила селективно предимство.
След това уточнение Съдът приема, че Комисията има право да оспорва изводите на Общия съд относно референтната рамка, изведена от ирландското право. В действителност въпросът дали Общият съд е разграничил по подходящ начин релевантната референтна система на ирландското право, а оттам и дали е тълкувал правилно националните разпоредби, от които се състои тази система, е правен въпрос, който може да бъде предмет на контрол от Съда в производството по обжалване. Ето защо доводите на Комисията, с които се поставя под въпрос изборът на референтната система или нейното съдържание в рамките на първия етап от анализа за наличие на селективно предимство, са допустими, тъй като този анализ произтича от правна квалификация по националното право въз основа на разпоредба от правото на Съюза. В случая това важи както за оплакването, че Общият съд е тълкувал неправилно решението, като е приел, че в основната си линия на разсъждение Комисията се е ограничила до подход „по метода на изключването“, така и за оплакването, с което Комисията упреква Общия съд, че се е основал на функциите, изпълнявани от Apple Inc.
Така Съдът разглежда, на първо място, оплакването, изведено от наличието на грешка при тълкуването на спорното решение, доколкото Общият съд приел, че основната линия на разсъждение на Комисията се основава единствено на липсата на служители и физическо присъствие в седалищата на ASI и АОЕ и следователно на подход „по метода на изключването“.
В това отношение Съдът констатира, най-напред, че съображенията на Комисията почиват на постулата, че от една страна, прилагането на референтните разпоредби изисква предварително да се определи метод за разпределение на печалбата, който не се определя от тези разпоредби, и от друга страна, този метод трябва да доведе до резултат, съответстващ на принципа на сделката между несвързани лица. Този постулат обаче не е оспорен от Общия съд, който добавя, че т.нар. „обичайно“ данъчно облагане се определя от националните данъчни правила и че самото наличие на предимство трябва да бъде установено с оглед на тях, като все пак уточнява, че ако тези национални правила предвиждат, че по отношение на печалбата от търговската си дейност в Ирландия клоновете на чуждестранните дружества и местните дружества ще бъдат облагани при едни и същи условия, член 107, параграф 1 ДФЕС позволява на Комисията да провери дали равнището на печалба, разпределено на клоновете и прието от националните органи при определяне на облагаемата печалба на посочените чуждестранни дружества, съответства на равнището на печалбата, която би била получена при извършване на тази търговска дейност в пазарни условия.
Според Съда от това следва, че прилагането на принципа на сделката между несвързани лица в настоящия случай се основава на данъчните норми на ирландското право относно корпоративното данъчно облагане и следователно на референтната система, установена от Комисията и потвърдена от Общия съд. В случая Общият съд изрично признава, че противно на поддържаното от Ирландия, прилагането на референтните разпоредби, описано от тази държава членка, по същество съответства на функционалния и фактическия анализ в рамките на първия етап от разрешения подход на ОИСР относно разпределянето на печалбата на място на стопанска дейност. Въз основа на тези констатации на Общия съд по-специално той приема, че Комисията не е допуснала грешка, като се е позовала на принципа на сделката между несвързани лица, за да провери дали при прилагането на референтни разпоредби от ирландските данъчни органи равнището на печалбата, разпределена на клоновете на ASI и АОЕ за техните търговски дейности в Ирландия, както е прието в оспорваните данъчни становища, отговаря на равнището на печалбата, която би била получена от извършването на тези търговски дейности при пазарни условия, и като се е основала по същество на разрешения подход на ОИСР за целите на това прилагане, като се вземе предвид разпределението на активите, функциите и рисковете между посочените клонове и другите части на тези дружества. Посочените констатации трябва да се приемат за установени, тъй като не са били валидно оспорени от другите страни в рамките на настоящото производство по обжалване.
От етапите на съображенията, изложени в спорното решение, обаче следва, че най-напред, Комисията е приела, че за да се определи облагаемата печалба на ASI и AOE в Ирландия в съответствие с релевантните разпоредби на националното право, на принципа на сделката между несвързани лица, е трябвало да се сравнят изпълняваните функции съответно от седалищата и от клоновете на тези дружества в Ирландия в сравнение с лицензите за ИС. На следващо място, в приложение на този критерий тя е направила отделен анализ на ролята, която всяко от тези седалища и всеки от тези клонове изпълнява по отношение на тези лицензи. След тази проверка тя установява, от една страна, липса на функции, свързани с лицензите за ИС по отношение на седалищата, и от друга страна, активна роля на клоновете на дружествата в Ирландия, произтичаща от упражняването на определени функции и рискове, свързани с управлението и използването на тези лицензи. Освен това констатацията за липса на „активни или особено важни“ функции, изпълнявани от седалищата, се основава на липсата на представени от Apple доказателства за противното, заедно с извода за липсата на действителен капацитет на тези седалища да изпълняват посочените функции. Така основната линия на разсъждение на Комисията се основава не само на липсата на функции, упражнявани от седалищата във връзка с лицензите за ИС, но и на анализа на действително изпълняваните от клоновете функции във връзка с тези лицензи.
При това положение констатацията, че седалищата не са имали нито служители, нито физическо присъствие извън клоновете си в Ирландия, не е довела до извода на Комисията, че лицензите за ИС и свързаната с тях печалба трябва да бъдат приписани на тези клонове. Комисията прави този извод, като прави връзка между две отделни констатации, а именно, от една страна, липсата на активни или особено важни функции и рискове, поети от седалищата, и от друга страна, големия брой и съсредоточаването на функциите и рисковете, поети от посочените клонове, като прилага посочения в спорното решение правен критерий.
При тези обстоятелства Съдът приема, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е заключил, че в основната си линия на разсъждение Комисията е възприела подход „по метода на изключването“, а това представлява неправилно тълкуване на спорното решение.
На второ място, що се отнася до изложените в жалбата мотиви, на които се основава Общият съд, за да приеме, че клоновете на ASI и АОЕ в Ирландия не са контролирали лицензите за ИС на групата Apple и не са генерирали печалбите, които Комисията твърди, че са реализирали, Съдът, най-напред, приема, че Комисията основателно твърди, че Общият съд е допуснал процесуално нарушение, като за целите на своя анализ е взел предвид доказателства, които не са били представени в хода на административното производство и следователно трябва да се считат за недопустими. Освен това, що се отнася до изисквания съгласно ирландското право метод за разпределение на облагаемите печалби, Съдът отбелязва, че критерият за определяне на печалбата на чуждестранно дружество, който Общият съд е приел за приложим по силата на член 25 от ЗКД 97, налага да се вземе предвид разпределението на активите, функциите и рисковете между ирландските клонове и другите части на съответните дружества, с изключение на евентуалната роля, изпълнявана от отделни субекти, в случая — Apple Inc. В това отношение обаче Съдът констатира, че в обжалваните мотиви Общият съд се е основал изрично или имплицитно на изпълняваните от последното функции във връзка с ИС на групата Apple, за да подкрепи констатацията си за грешка, опорочаваща изложения от Комисията анализ. Вследствие на това Съдът постановява, че Комисията правилно изтъква, че за да приеме, че доказателствата, позволяващи разпределението на печалбите, произтичащи от експлоатацията на лицензите за ИС в полза на клоновете на ASI и АОЕ, не са достатъчни, Общият съд неправилно е сравнил функциите, изпълнявани от тези клонове във връзка с въпросните лицензи, с функциите, изпълнявани от Apple Inc. във връзка с ИС на групата Apple, а не с функциите, които действително се изпълняват от седалищата във връзка с посочените лицензи.
На трето място, Съдът разглежда извода, че споразуменията и дейностите на ASI и АОЕ извън Ирландия свидетелстват за факта, че тези дружества са били в състояние да развиват и управляват ИС на групата Apple и да генерират печалби извън Ирландия, и че следователно тези печалби не се облагат с данък в Ирландия. В това отношение той счита, че макар преценката на доказателствената стойност на доказателство от преписката по принцип да принадлежи само на Общия съд, той все пак следва да разгледа твърдение за нарушение, изведено от неправилно определяне на доказателствената тежест. В случая, като е приел, че Комисията е трябвало да докаже наличието на важни търговски решения, които не са посочени в протоколите на управителните съвети на съответните дружества, Общият съд е възложил на Комисията прекомерна доказателствена тежест.
С оглед на всички изложени по-горе съображения Съдът отменя обжалваното съдебно решение, доколкото с него се уважават оплакванията срещу основната линия на разсъждение относно наличието на селективно предимство, и съответно отменя спорното решение.
На второ място, като преценява, че фазата на производството позволява да се постанови окончателно решение по делото, Съд разглежда сам жалбите за отмяна на спорното решение, подадени от Ирландия, ASI и АОЕ.
В това отношение Съдът постановява, най-напред, че следва да се отхвърлят всички основания, насочени срещу преценките на Комисията, свързани с основната ѝ линия на разсъждение: от една страна, определянето на референтната рамка и от друга страна, обичайното данъчно облагане съгласно приложимото в случая ирландско право, тъй като Общият съд е отхвърлил оплакванията в това отношение с мотиви, които остават неоспорени на етапа на обжалването. При липсата на насрещна жалба тези мотиви се ползват в това отношение със сила на пресъдено нещо.
На следващо място, противно на приетото от Общия съд, Съдът постановява, че Комисията действително е успяла да докаже, че с оглед, от една страна, на дейностите и функциите, действително извършвани от ирландските клонове на ASI и АОЕ, и от друга страна, на липсата на непротиворечиви доказателства, от които да може да се установи наличието на стратегически решения, вземани и прилагани от седалищата на тези дружества, намиращи се извън Ирландия, на посочените ирландски клонове е трябвало да бъдат разпределени печалбите, генерирани от експлоатацията на лицензите за ИС на групата Apple, за целите на определянето на годишната облагаема печалба на ASI и АОЕ в Ирландия. Освен това Комисията е доказала в достатъчна степен, че спорните данъчни становища водят до това ASI и АОЕ да се ползват от по-благоприятно данъчно третиране в сравнение с местните дружества, облагани в Ирландия, които не могат да се ползват от такива предварителни решения на данъчната администрация, а именно по-специално неинтегрираните самостоятелни дружества, интегрираните дружества от група, които извършват сделки с трети лица, или интегрираните дружества от група, които извършват сделки с дружества от групата, с които са свързани, определяйки цената на тези сделки в съответствие с принципа на сделката между несвързани лица, въпреки че тези дружества се намират в сходно фактическо и правно положение, що се отнася до целта на референтната система да се обложат реализираните в Ирландия печалби. На последно място, в спорното решение Комисията правилно приема, че разграничението в областта на данъчното третиране на печалбите на ASI и АОЕ, въведено с оспорваните данъчни становища, не е обосновано от естеството или от структурата на ирландската данъчна система. При тези условия следва да се отхвърлят оплакванията на жалбоподателите във връзка с проверката на селективността на тези данъчни становища в спорното решение.
От друга страна, Комисията не е допуснала грешка, като е приела, че Ирландия се е отказала от данъчни приходи от ASI и АОЕ, доколкото оспорваните данъчни становища одобряват методи за разпределение на печалбата, които водят до резултат, който не би бил приет от отделни и самостоятелни предприятия, действащи при пазарни условия. Тези данъчни становища всъщност намаляват облагаемата печалба на ASI и АОЕ за целите на прилагането на референтните разпоредби и по този начин — размера на дължимия от тях корпоративен данък в Ирландия в сравнение с други дружества, облагани в тази държава членка, чиято облагаема печалба отразява цените, определени на пазара при условията на сделка между несвързани лица. Следователно подобни мерки облекчават тежестите, които по принцип тежат върху бюджета на дадено предприятие, поради което действително водят до предимство, предоставено „чрез ресурси на държавата“.
Накрая, Съдът отхвърля като неоснователни основанията, по-специално нарушение на правото на изслушване в рамките на производството, довело до приемането на спорното решение, нарушение на принципите на правна сигурност и на защита на оправданите правни очаквания, както и превишаване на правомощията на Комисията и намеса от нейна страна в правомощията на държавите членки, по-специално в нарушение на принципа на данъчна автономия на последните.
В светлината на гореизложеното Съдът отхвърля жалбите за отмяна, подадени пред Общия съд, в тяхната цялост.
(
1
)	Решение от 15 юли 2020 г., Ирландия и др./Комисия (T‑778/16 и T‑892/16, EU:T:2020:338).
(
2
)	Решение (ЕС) 2017/1283 на Комисията от 30 август 2016 година относно държавна помощ SA.38373 (2014/C) (ex 2014/NN) (ex 2014/CP), приведена в действие от Ирландия в полза на Apple (ОВ L 187, 2017 г., стр. 1), наричано по-нататък „спорното решение“.
(
3
)	Вж. по-специално решение от 5 декември 2023 г., Люксембург и др./Комисия (C‑451/21 P и C‑454/21 P, EU:C:2023:948).
(
4
)	Ирландският клон на ASI отговаря по-специално за осъществяване на дейностите по поръчка, продажба и разпространение, свързани с продажбата на продукти с марката „Apple“ на свързани лица и клиенти трети лица в региони, обхващащи Европа, Близкия изток, Индия и Африка, както и Азия и Тихоокеанския басейн. Ирландският клон на АОЕ отговаря за производството и сглобяването на специална гама от компютърни продукти в Ирландия, като настолни компютри iMac, лаптопи MacBook и други компютърни аксесоари, които доставя на свързани лица в Европа, Близкия изток, Индия и Африка.
(
5
)	А именно по-специално разпоредбите на член 25 от Taxes Consolidation Act 1997 (Закон за консолидация на данъците от 1997 г., наричан по-нататък „ЗКД 97“).