62013CO0028(01)
DOMSTOLENS BESLUT (femte avdelningen)
den 6 februari 2014 (
*1
)
”Överklagande — Artikel 181 i domstolens rättegångsregler — Artikel 169.2 i domstolens rättegångsregler — Vad överklagandet ska innehålla”
I mål C‑28/13 P,
angående ett överklagande enligt artikel 56 i stadgan för Europeiska unionens domstol, som ingetts den 16 januari 2013,
Gabi Thesing, London (Förenade kungariket),
Bloomberg Finance LP, Wilmington (Förenta staterna),
företrädda av M. Stephens och R. Lands, solicitors, samt av T. Pitt‑Payne, QC,
klagande,
i vilket den andra parten är:
Europeiska centralbanken (ECB), företrädd av M. López Torres och S. Lambrinoc, båda i egenskap av ombud,
svarande i första instans,
meddelar
DOMSTOLEN (femte avdelningen)
sammansatt av avdelningsordföranden T. von Danwitz (referent) samt domarna E. Juhász, A. Rosas, D. Šváby och C. Vajda,
generaladvokat: P. Mengozzi,
justitiesekreterare: A. Calot Escobar,
med hänsyn till beslutet, efter att ha hört generaladvokaten, att avgöra målet i enlighet med artikel 181 i domstolens rättegångsregler genom ett särskilt uppsatt beslut som är motiverat,
följande
Beslut
1
Gabi Thesing och Bloomberg Finance LP (nedan kallat Bloomberg) har yrkat att den dom som meddelades av Europeiska unionens tribunal den 29 november 2012 i mål T‑590/10, Thesing och Bloomberg Finance mot ECB (nedan kallad den överklagade domen) ska upphävas. Genom denna dom ogillade tribunalen deras talan om ogiltigförklaring av beslutet från direktionen för Europeiska centralbanken (ECB), vilket delgavs genom skrivelse av den 21 oktober 2010, att fastställa avslaget på ansökan om tillgång till två handlingar avseende Republiken Greklands offentliga underskott och statsskuld (nedan kallat det omtvistade beslutet).
Tillämpliga bestämmelser
2
Enligt artikel 1 i Europeiska centralbankens beslut 2004/258/EG av den 4 mars 2004 om allmänhetens tillgång till Europeiska centralbankens handlingar (EUT L 80, s. 42) är syftet med beslutet ”att uppställa de villkor och gränser enligt vilka ECB skall ge allmänheten tillgång till ECB:s handlingar”.
3
Enligt artikel 2.1 i beslutet ska ”[v]arje unionsmedborgare och varje fysisk eller juridisk person som är bosatt eller har sitt säte i en medlemsstat … ha rätt till tillgång till ECB:s handlingar, med beaktande av de villkor och gränser som fastställs i detta beslut”.
4
I artiklarna 4.1–4.3 i beslut 2004/258 föreskrivs följande:
”1.   ECB skall vägra att ge tillgång till en handling om ett utlämnande skulle undergräva skyddet för
a)
det allmänna samhällsintresset i fråga om
—
sekretessen vid överläggningar i ECB:s beslutande organ,
—
gemenskapens eller en medlemsstats finansiella, monetära eller ekonomiska politik,
—
ECB:s eller de nationella centralbankernas interna finanser,
—
skyddet av eurosedlarnas ställning,
—
allmän säkerhet,
—
internationella finansiella, monetära eller ekonomiska förbindelser,
...
2.   ECB skall vägra att ge tillgång till en handling om ett utlämnande skulle undergräva skyddet för
—
en fysisk eller juridisk persons affärsintressen, inklusive immateriella rättigheter,
—
rättsliga förfaranden och juridisk rådgivning,
—
syftet med inspektioner, utredningar och revisioner,
om det inte föreligger ett övervägande allmänintresse av utlämnandet.
3.   Tillgång till en handling som innehåller yttranden för internt bruk och som är en del av överläggningar och inledande samråd inom ECB eller med nationella centralbanker skall vägras även efter det att beslutet fattats, om det inte föreligger ett övervägande allmänintresse av utlämnandet.”
5
Av artikel 7.2 i beslutet framgår att ”[o]m en ansökan helt eller delvis avslås får sökanden inom 20 arbetsdagar efter att ha mottagit ECB:s besked inge en bekräftande ansökan till ECB:s direktion med begäran om omprövning …”
Bakgrund till tvisten och det omtvistade beslutet
6
Gabi Thesing är journalist. Hon arbetar för Bloomberg som bedriver verksamhet i London (Förenade kungariket), under firman Bloomberg News.
7
Gabi Thesing ansökte hos ECB, den 20 augusti 2010, om tillgång till två handlingar om användning av derivatinstrument vid finansiering av underskott och i den offentliga skuldförvaltningen i Grekland och i euroområdet. ECB:s generaldirektör för sekretariat och språktjänster underrättade Gabi Thesing, i skrivelse av den 17 september 2010, om beslutet att neka tillgång till de begärda handlingarna.
8
Den 28 september 2010 ingav klagandena en bekräftande ansökan till ECB, enligt artikel 7.2 i beslut 2004/258, med begäran om att ECB:s direktion skulle ompröva beslutet att neka tillgång till de aktuella handlingarna.
9
ECB:s ordförande underrättade Gabi Thesing om det omtvistade beslutet i skrivelse av den 21 oktober 2010. Beslutet grundades på skyddet för det allmänna samhällsintresset i fråga om Europeiska unionens och Republiken Greklands ekonomiska politik, och på ECB:s överläggningar och interna samråd, enligt artikel 4.1 a andra strecksatsen och artikel 4.3 i beslut 2004/258. Såvitt avser den andra handlingen grundades avslagsbeslutet även på skyddet för en fysisk eller juridisk persons affärsintressen, enligt artikel 4.2 första strecksatsen i beslutet.
Förfarandet vid tribunalen och den överklagade domen
10
Klagandena yrkade, genom ansökan som inkom till tribunalens kansli den 27 december 2010, att det omtvistade beslutet skulle ogiltigförklaras, att ECB skulle åläggas att ge dem tillgång de aktuella handlingarna och att ECB skulle förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna.
11
ECB yrkade att talan skulle ogillas och att klagandena skulle förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna.
12
Som en åtgärd för bevisupptagning ålade tribunalen ECB att inkomma med de två handlingarna i fråga, varvid tribunalen förklarade att de inte skulle lämnas ut till klagandena. ECB efterkom föreläggandet inom den utsatta fristen.
13
Tribunalen ogillade talan, eftersom den i vissa delar inte kunde tas upp till sakprövning och i övriga delar var ogrundad, och förpliktade klagandena att ersätta rättegångskostnaderna.
14
Tribunalen slog bland annat fast att ECB hade gjorde rätt när den nekat tillgång till de aktuella handlingarna med stöd av det undantag från rätten till tillgång som föreskrivs i artikel 4.1 a andra strecksatsen i beslut 2004/258.
Förfarandet vid domstolen och parternas yrkanden
15
Klagandena har yrkat att domstolen ska
—
i första hand upphäva den överklagade domen,
—
ogiltigförklara det omtvistade beslutet, samt
—
upphäva den överklagade domen i den del klagandena förpliktas att ersätta ECB:s rättegångskostnader, och
—
i andra hand återförvisa målet till tribunalen för avgörande i enlighet med domstolens prövning av de rättsfrågor som uppkommit i förevarande överklagande.
16
ECB har yrkat att domstolen ska ogilla överklagandet och förplikta klagandena att ersätta rättegångskostnaderna.
17
Domstolens ordförande har genom beslut av den 6 november 2013 avslagit de interventionsansökningar som inkommit från Media Legal Defence Initiative, Access Info Europe och Guardian News and Media Ltd.
Prövning av överklagandet
18
Om det är uppenbart att överklagandet helt eller delvis inte kan tas upp till prövning, eller helt eller delvis är ogrundat, får domstolen, enligt artikel 181 i rättegångsreglerna, när som helst på förslag av referenten och efter att ha hört generaladvokaten, genom ett särskilt uppsatt beslut som är motiverat helt eller delvis avvisa eller ogilla överklagandet.
19
Till stöd för sitt överklagande har klagandena åberopat fem grunder, varav den sista avser beslutet om rättegångskostnader.
De fyra första grunderna
Parternas argument
20
Genom den första grunden har klagandena hävdat att tribunalen gjorde en felaktig rättstillämpning av artikel 4.1 a i beslut 2004/258. Som andra grund har det gjorts gällande att tribunalen gjorde en felaktig rättstillämpning när den slog fast att ECB hade fog för bedömningen att ett utlämnande av de begärda handlingarna till klagandena skulle undergräva skyddet för unionens och Republiken Greklands ekonomiska politik. Den tredje grunden avser felaktig tolkning av artikel 10 i Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna, som undertecknades i Rom den 4 november 1950. Såvitt avser den fjärde grunden anser klagandena att tribunalen gjorde en felaktig rättstillämpning genom att inte pröva deras argument avseende artikel 4.2 och 4.3 i beslut 2004/258.
21
ECB har i första hand gjort gällande att överklagandet inte kan tas upp till sakprövning. ECB anser för det första att överklagandet inte uppfyller de materiella kraven i artiklarna 21, 56 och 58 i stadgan för Europeiska unionens domstol och artikel 169 i rättegångsreglerna. I synnerhet har klagandena inte i detalj angett vilka skäl eller specifika punkter i den överklagade domen som de ifrågasätter genom sitt överklagande. Den omständigheten att dessa punkter nämns i repliken undanröjer inte denna oegentlighet. Klagandena har dessutom endast påstått att tribunalen i flera avseenden har gjort en felaktig rättstillämning, utan att anföra några argument till stöd för påståendet.
22
För det andra anser ECB att överklagandet inte uppfyller de formella kraven i artikel 168.1 d i domstolens rättegångsregler, eftersom klagandena endast har ingett en ”kortfattad framställning av klagandenas grunder och huvudargument” som inte innehåller åberopade grunder och argument avseende rättsliga omständigheter.
Domstolens bedömning
23
Klagandena har genom de fyra första grunderna ifrågasatt olika delar av tribunalens resonemang.
24
Dessa grunder innehåller emellertid inte någon uppgift om vilka punkter i den överklagade domen som påstås utgöra felaktig rättstillämpning, och det har inte heller anförts några argument för att visa på vilket sätt tribunalen skulle ha gjort en sådan felaktig rättstillämpning. I den mån överklagandet med avseende på nämnda grunder innehåller redogörelser som inte endast består i ett angivande av grunderna, är det begränsat till yrkanden utan några andra förklaringar.
25
Såsom upprepade gånger har slagits fast av domstolen ska det i ett överklagande klart anges på vilka punkter den överklagade domen ifrågasätts samt de rättsliga grunder som särskilt åberopas till stöd för att domen ska upphävas. I annat fall kan överklagandet eller grunden i fråga inte tas upp till sakprövning (se, bland annat, dom av den 28 juni 2005 i de förenade målen C-189/02 P, C-202/02 P, C-205/02 P-C-208/02 P och C-213/02 P, Dansk Rørindustri m.fl. mot kommissionen, REG 2005, s. I-5425, punkt 426, av den 18 juli 2013 i mål C‑501/11 P, Schindler Holding m.fl. mot kommissionen, punkt 43, av den 3 oktober 2013 i mål C‑120/12 P, Rintisch mot harmoniseringsbyrån, punkt 49, och av den 7 november 2013 i mål C‑560/12 P, Wam Industriale mot kommissionen, punkt 42). Ett överklagande som inte innehåller några argument som särskilt syftar till att visa på vilket sätt domen i fråga skulle ha tillkommit genom en felaktig rättstillämpning uppfyller inte detta krav (se, bland annat, beslut av den 27 juni 2013 i mål C‑566/12 P, Baleanu mot kommissionen, punkt 13, och domen i det ovannämnda målet Wam Industriale mot kommissionen, punkt 42).
26
Domstolen har även understrukit att endast ett abstrakt angivande av grunder i överklagandet inte uppfyller kraven enligt artikel 58 i domstolens stadga och artikel 168.1 d i domstolens rättegångsregler (se, bland annat, dom av den 8 juli 1999 i mål C-51/92 P, Hercules Chemicals mot kommissionen, REG 1999, s. I-4235, punkt 113, och domen i det ovannämnda målet Wam Industriale mot kommissionen, punkt 43).
27
Det preciseras härvid i artikel 169.2 i rättegångsreglerna att det genom åberopade grunder och argument avseende rättsliga omständigheter i detalj ska anges på vilka punkter klaganden anser att tribunalens avgörande är felaktigt.
28
Ett överklagande som saknar sådana kännetecken kan nämligen inte bli föremål för en rättslig bedömning som skulle göra det möjligt för domstolen att utföra sina uppgifter på det aktuella området och att pröva avgörandets lagenlighet (domen i det ovannämnda målet Wam Industriale mot kommissionen, punkt 44).
29
Bestämmelsen i artikel 169.2 i rättegångsreglerna gör det dessutom möjligt att säkerställa att de enskilda är likställda. Domstolens möjlighet att lätt kunna fastställa vilka punkter i en överklagad dom som klaganden anser är felaktiga beror nämligen på flera omständigheter, såsom den överklagade domens längd, överklagandets längd, antalet grunder samt hur komplexa resonemangen är i såväl den överklagade domen som överklagandet. Sådana omständigheter kan emellertid inte vara avgörande för upptagandet till sakprövning av ett överklagande.
30
Den oegentlighet som uppkommer till följd av att nämnda bestämmelse inte har iakttagits i överklagandet kan inte heller undanröjas genom repliken, med hänsyn till den funktion som repliken har enligt artikel 175.1 i rättegångsreglerna.
31
Domstolen finner således, med beaktande av den enligt ovan konstaterade naturen hos de argument som har anförts vid domstolen, att överklagandet inte kan vinna bifall såvitt avser de fyra första grunderna, eftersom det är uppenbart att de inte kan tas upp till sakprövning.
Den femte grunden: Huruvida det har förekommit en felaktig rättstillämpning med avseende på rättegångskostnaderna
32
Klagandena har gjort gällande att tribunalen inte borde ha förpliktat dem att ersätta ECB:s rättegångskostnader, eftersom de själva inte hade yrkat att ECB skulle förpliktas att ersätta deras rättegångskostnader för det fall att deras talan vann bifall.
33
Det är i detta hänseende tillräckligt att erinra om att det av fast rättspraxis framgår att när alla andra grunder till stöd för ett överklagande har underkänts, ska yrkanden enligt vilka det görs gällande att tribunalens avgörande i fråga om rättegångskostnaderna är felaktigt avvisas i enlighet med artikel 58 andra stycket i domstolens stadga. Enligt den bestämmelsen får ett överklagande inte avse endast rättegångskostnadernas storlek och fördelning (se, bland annat, dom av den 30 september 2003 i de förenade målen C-57/00 P och C-61/00 P, Freistaat Sachsen m.fl. mot kommissionen, REG 2003, s. I-9975, punkt 124, av den 5 juli 2011 i mål C‑263/09 P, Edwin mot harmoniseringsbyrån, REU 2011, s. I‑5853, punkt 78, och av den 14 november 2013 i de förenade målen C‑514/11 P och C‑605/11 P, LPN och Finland mot kommissionen, punkt 100).
34
Eftersom överklagandet inte kan vinna bifall såvitt avser någon av klagandenas övriga grunder ska den sista grunden, avseende fördelningen av rättegångskostnaderna, avvisas.
35
Överklagandet kan inte vinna bifall såvitt avser någon av de grunder som klagandena har åberopat. Det ska därför avvisas i sin helhet.
Rättegångskostnader
36
Enligt artikel 184.2 i rättegångsreglerna ska domstolen besluta om rättegångskostnaderna när överklagandet avvisas eller ogillas.
37
Enligt artikel 138.1 i rättegångsreglerna, som enligt artikel 184.1 ska tillämpas i mål om överklagande, ska tappande part förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna, om detta har yrkats. ECB har yrkat att Gabi Thesing och Bloomberg ska förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna. Eftersom Gabi Thesing och Bloomberg har tappat målet, ska ECB:s yrkande bifallas.
Mot denna bakgrund beslutar domstolen (femte avdelningen) följande:
1)
Överklagandet avvisas.
2)
Gabi Thesing och Bloomberg Finance LP ska ersätta rättegångskostnaderna.
Underskrifter
(
*1
)	Rättegångsspråk: engelska.