SODBA SODIŠČA (šesti senat)
z dne 18. decembra 2025(*)
„ Predhodno odločanje – Uradniki – Kadrovski predpisi za uradnike Evropske unije – Priloga VIII – Pokojnine – Pokojninske pravice, pridobljene pred zaposlitvijo pri Evropski uniji – Prenos v pokojninski sistem institucij Evropske unije – Zahteva delavca za prenos – Nepreklicnost tega prenosa – Neupravičena obogatitev “
V zadevi C‑776/24 [Bopuis](i),
katere predmet je predlog za sprejetje predhodne odločbe na podlagi člena 267 PDEU, ki ga je vložilo tribunal du travail francophone de Bruxelles (delovno sodišče v Bruslju za postopke v francoščini, Belgija) z odločbo z dne 5. novembra 2024, ki je na Sodišče prispela 12. novembra 2024, v postopku
CJ
proti
Service fédéral des Pensions (SFP),
SODIŠČE (šesti senat),
v sestavi F. Biltgen (poročevalec), predsednik prvega senata v funkciji predsednika šestega senata, A. Kumin in S. Gervasoni, sodnika,
generalna pravobranilka: L. Medina,
sodni tajnik: A. Calot Escobar,
na podlagi pisnega postopka,
ob upoštevanju stališč, ki so jih predložili:
–        za CJ J.-F. Neven, avocat,
–        za belgijsko vlado C. Jacob, C. Pochet in M. Van Regemorter, agenti,
–        za Evropsko komisijo A. Baeckelmans in J.‑F. Brakeland, agenta,
na podlagi sklepa, sprejetega po opredelitvi generalne pravobranilke, da bo v zadevi razsojeno brez sklepnih predlogov,
izreka naslednjo
Sodbo
1        Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago člena 11(2) Priloge VIII h Kadrovskim predpisom za uradnike Evropske unije, kakor so bili spremenjeni z Uredbo Sveta (EGS, Euratom, ESPJ) št. 571/92 z dne 2. marca 1992 (UL 1992 L 62, str. 1) (v nadaljevanju: Kadrovski predpisi), v povezavi z načelom lojalnega sodelovanja, določenim v členu 4(3) PEU.
2        Ta predlog je bil vložen v okviru spora med osebo CJ in Service fédéral des Pensions (zvezna služba za pokojnine, Belgija; v nadaljevanju: SFP) glede zahteve osebe CJ za prenos njenih pokojninskih pravic, ki jih je pridobila pred zaposlitvijo pri Evropski uniji, v pokojninski sistem institucij Evropske unije (v nadaljevanju: PSIEU).
Pravni okvir
Kadrovski predpisi
3        Člen 77 Kadrovskih predpisov določa:
„Uradnik, ki dopolni najmanj 10 let delovne dobe, ima pravico do starostne pokojnine. […]
Najvišji znesek starostne pokojnine je 70 % zadnje osnovne plače za zadnji razred, v katerem je bil uradnik razvrščen najmanj eno leto. Uradniku se za vsako leto delovne dobe, izračunane v skladu s členom 3 Priloge VIII, izplača 1,80 % zadnje osnovne plače.“
4        Člen 2 Priloge VIII h Kadrovskim predpisom določa:
„Starostna pokojnina se izplača na podlagi skupnega števila let uradnikove pokojninske dobe. Vsako leto dela da uslužbencu po izračunu iz člena 3 pravico do enega leta pokojninske dobe, vsak dopolnjen mesec pa pravico do ene dvanajstine te dobe.
Pri izračunu pravic do starostne pokojnine se lahko upošteva največ toliko let, kolikor je potrebnih za dosego najvišje pokojnine v smislu drugega odstavka člena 77 Kadrovskih predpisov let pokojninske dobe.“
5        Člen 11 Priloge VIII h Kadrovskim predpisom določa:
„1.      Uradnik, ki preneha delati v Skupnostih, da bi:
–        začel delati v državni upravi ali državni ali mednarodni organizaciji, ki je s Skupnostmi sklenila dogovor;
–        kot zaposlena ali samozaposlena oseba opravljal dejavnost, na podlagi katere pridobiva pokojninske pravice v sistemu, katerega organ upravljanja je s Skupnostmi sklenil dogovor,
ima pravico, da se aktuarski ekvivalent njegovih pravic do starostne pokojnine, pridobljenih v Skupnosti, prenese v pokojninski sklad te uprave ali organizacije, ali v pokojninski sklad, v katerem pridobiva pokojninske pravice zaradi opravljanja dejavnosti kot zaposlena ali samozaposlena oseba.
2.      Uradnik, ki začne delati v Skupnostih po tem, ko:
–        je prenehal delati v državni upravi ali v nacionalni ali mednarodni organizaciji; ali
–        je opravljal dejavnost kot zaposlena ali samozaposlena oseba,
ima ob zaposlitvi pravico Skupnostim izplačati bodisi aktuarski ekvivalent bodisi pavšal za odkup pravic do starostne pokojnine, ki jih je pridobil na podlagi takega dela ali dejavnosti. V takem primeru institucija, v kateri je zaposlen, ob upoštevanju razreda uradnika ob zaposlitvi, določi število let pokojninske dobe, ki se mu za prejšnjo zaposlitev priznajo v novem pokojninskem zavarovanju na podlagi zgoraj omenjenega aktuarskega ekvivalenta ali poplačanih zneskov.“
Belgijsko pravo
6        Z zakonom z dne 21. maja 1991 o vzpostavitvi nekaterih razmerij med belgijskimi pokojninskimi sistemi in pokojninskim sistemi institucij mednarodnega javnega prava (Moniteur belge z dne 20. junija 1991, v nadaljevanju: zakon z dne 21. maja 1991) je bil vzpostavljen poseben sistem prenosa, imenovan „subrogacija“, ki izhaja iz formule prenosa aktuarskega ekvivalenta iz člena 11(2) Priloge VIII h Kadrovskim predpisom.
7        Člen 3 zakona z dne 21. maja 1991 določa:
„Vsak uradnik lahko, s soglasjem institucije, zahteva, naj se instituciji izplača znesek pokojnine, ki se nanaša na prejšnje zaposlitve in obdobja pred njegovo zaposlitvijo pri instituciji.“
8        Člen 6, prvi odstavek, tega zakona določa:
„Uprava odloči o letnem znesku starostne pokojnine, ki se prenese, in različnih elementih, ki se upoštevajo za njeno določitev, potem pa se vročijo zadevni osebi s priporočenim pismom.“
9        Člen 7 navedenega zakona določa:
„Ko znesek starostne pokojnine postane dokončen:
1.      ga iz katerega koli razloga ni več mogoče spreminjati […].“
Spor o glavni stvari in vprašanje za predhodno odločanje
10      Oseba CJ je med letoma 1972 in 1993 v Belgiji delala predvsem kot zaposlena oseba. V tem obdobju je plačevala prispevke v SFP.
11      Oseba CJ se je pri Evropski uniji zaposlila 1. aprila 1994, nato pa je bila od 1. januarja 1995 zaposlena kot uradnica.
12      Oseba CJ je 29. maja 1995 zahtevala prenos pokojninskih pravic, ki jih je pridobila kot belgijska zaposlena oseba, v PSIEU.
13      SFP je z odločbo z dne 15. julija 1996 osebi CJ s priporočenim pismom sporočila znesek prenosljivih pokojninskih pravic.
14      SFP je 4. novembra 1996 o tem znesku obvestila Evropsko komisijo.
15      Službe Unije so osebo CJ 14. septembra 2007 obvestile o ponovnem izračunu njenih prenesenih pokojninskih pravic zaradi reforme Kadrovskih predpisov leta 2004, s čimer so se leta pokojninske dobe, ki se lahko priznajo v PSIEU, povečala na 4 leta, 4 mesece in 24 dni.
16      Oseba CJ je 1. julija 2020 pri svojih 63 letih in 11 mesecih zaradi ponovnega izračuna pokojninskih pravic z dne 14. septembra 2007 dosegla največjo 70‑odstotno pokojninsko stopnjo. Vendar je še naprej delala do 31. julija 2022.
17      Oseba CJ je 8. marca 2022 pri SFP zaprosila za starostno pokojnino, ki ustreza pravicam, pridobljenim pred začetkom zaposlitve pri Uniji.
18      SFP je z odločbama z dne 25. maja 2022 osebi CJ dodelila starostno pokojnino v bruto mesečnem znesku 533,85 EUR od 1. avgusta 2021 in starostno pokojnino v bruto mesečnem znesku 577,85 EUR od 1. avgusta 2022, ki je datum, ki ga SFP upošteva kot datum prenehanja dejavnosti osebe CJ kot uradnice.
19      Organ Unije, pristojen za izplačevanje pokojninskih pravic osebi CJ, je zadnjenavedeni 5. julija 2022 poslal obvestilo o določitvi njenih pokojninskih pravic zaradi upokojitve 31. julija 2022 zvečer, to je zadnji dan v mesecu, v katerem dopolni 66 let. V tem obvestilu je navedeno, da so bila zaradi prenosa njenih belgijskih pokojninskih pravic upoštevana štiri leta, štirje meseci in štiriindvajset dni, in da je oseba CJ zbrala skupno 79,21667 % pokojninskih pravic, zlasti zaradi dodatka v višini 13,75 %, ki ga je pridobila, ker je pet let in šest mesecev delala po dopolnitvi redne upokojitvene starosti. Za te pravice je veljala zgornja meja 70 %, kot je določeno v Kadrovskih predpisih.
20      Oseba CJ je 6. julija 2022 SFP obvestila, da leta 1995, 1996 ali 1997 ni prejela obvestila o letnem znesku prenosljive starostne pokojnine, zato ni mogoče šteti, da je končni znesek te pokojnine dokazan, in da je treba šteti, da je njena zahteva za prenos preklicana. Zato je izrazila željo, da svojih pokojninskih pravic, pridobljenih pred začetkom zaposlitve pri Uniji, ne bi več prenesla v PSIEU.
21      SFP je s sporočiloma iz novembra in decembra 2022 potrdila, da ima oseba CJ pravico do starostne pokojnine na podlagi pravic, ki jih je pridobila kot delavec v Belgiji, in sicer od 1. avgusta 2021.
22      Komisija je na zahtevo SFP z elektronskim sporočilom z dne 23. marca 2023 to službo obvestila, da oseba CJ prejema starostno pokojnino na podlagi PSIEU, in sicer od 1. avgusta 2022. Ta institucija je SFP z elektronskim sporočilom z dne 31. marca 2023 potrdila, da se pri tej pokojnini upoštevajo leta pokojninske dobe, ki izhajajo iz prenosa pokojninskih pravic, ki ga je opravila SFP.
23      SFP je osebo CJ obvestila o začasni ustavitvi izplačil njene starostne pokojnine iz belgijskega nacionalnega sistema. SFP je z odločbo z dne 17. aprila 2023 odpravila odločbi z dne 25. maja 2022, navedeni v točki 18 te sodbe. SFP, ki je priznala, da je storila upravno napako, od osebe CJ ni zahtevala vračila neupravičeno plačanih zneskov, ampak jo je obvestila, da od 1. avgusta 2021 ne more zahtevati starostne pokojnine v okviru belgijskega nacionalnega sistema.
24      Oseba CJ je pri tribunal du travail francophone de Bruxelles (delovno sodišče v Bruslju za postopke v francoščini, Belgija), ki je predložitveno sodišče, vložila tožbo za odpravo te odločbe z dne 17. aprila 2023, da bi se ponovno vzpostavilo izplačilo njene starostne pokojnine iz belgijskega nacionalnega sistema.
25      Oseba CJ trdi, da čeprav je prenos pokojninskih pravic, pridobljenih pred zaposlitvijo pri Uniji, nepreklicen, so njene pokojninske pravice, pridobljene na podlagi njene poklicne dejavnosti v Belgiji med letoma 1972 in 1992, v bistvu izgubljene, ker za izračun njene starostne pokojnine na podlagi PSIEU upoštevanje teh pokojninskih pravic ni potrebno. Belgijska država naj bi v okviru mehanizma subrogacije institucijam Unije mesečno izplačevala znesek starostne pokojnine, ki ustreza pravicam, ki jih je oseba CJ pridobila, medtem ko naj se pri starostni pokojnini, ki ji je bila dodeljena na podlagi PSIEU, ne bi upoštevala leta pokojninske dobe, ki jih je oseba CJ pridobila pred zaposlitvijo pri Uniji, kar naj bi tej omogočalo, da se obogati v škodo osebe CJ.
26      Oseba CJ trdi, da s priporočenimi dopisi ni prejela obvestil o letnih zneskih starostne pokojnine, ki jih je treba prenesti, in o elementih, upoštevanih pri izračunu teh zneskov, zaradi česar jih ni mogla niti izpodbijati niti potrditi, in zato trdi, da je treba navedene zneske šteti za nedokončne. Zato meni, da se njena zahteva za prenos pokojninskih pravic, pridobljenih v okviru belgijskega nacionalnega sistema, v PSIEU lahko prekliče, dokler subrogacija dejansko ne začne teči.
27      SFP trdi, da nima več dokaza o pošiljanju navedenih obvestil s priporočenim pismom, in v bistvu trdi, da se je oseba CJ odločila zahtevati prenos svojih pokojninskih pravic, pridobljenih v belgijskem nacionalnem sistemu, v PSIEU, za kar mora prevzeti odgovornost.
28      Predložitveno sodišče se sprašuje, ali nepreklicnost mehanizma subrogacije ni v nasprotju s ciljem, ki mu sledi člen 11(2) Priloge VIII h Kadrovskim predpisom. Ta mehanizem bi namreč lahko delavca odvrnil od zaposlitve v evropskih institucijah, ob upoštevanju tveganja izgube pravice do starostne pokojnine, ki bi jo lahko zahteval, če se ne bi zaposlil pri Uniji, to tveganje pa bi se uresničilo, če bi imel uradnik, kot v obravnavanem primeru, pravico do najvišjega zneska pokojnine na podlagi PSIEU, ne da bi se upoštevale prenesene pokojninske pravice. Zato se sprašuje, ali je mogoče znesek njene starostne pokojnine izpodbijati, dokler se prenos pokojninskih pravic s subrogacijo dejansko ne izvede. V zvezi s tem se predložitveno sodišče sklicuje na sodbo z dne 10. novembra 1999, Kristensen in drugi/Svet (T‑103/98, T‑104/98, T‑107/98, T‑113/98 in T‑118/98, EU:T:1999:289), v skladu s katero je treba prenesene pokojninske pravice, ki se ne upoštevajo pri uporabi člena 11(2) Priloge VIII h Kadrovskim predpisom, povrniti uradniku.
29      Predložitveno sodišče se sprašuje tudi, ali prenos navedenih pokojninskih pravic, pridobljenih pred zaposlitvijo pri Uniji, z mehanizmom subrogacije pomeni neupravičeno obogatitev evropskih institucij.
30      V teh okoliščinah je tribunal du travail francophone de Bruxelles (delovno sodišče v Bruslju za postopke v francoščini) prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo to vprašanje:
„Kadar zakonodaja države članice določa, da do prenosa pravic iz člena 11(2) Priloge VIII h Kadrovskim predpisom za uradnike Evropske unije ne pride s prenosom prispevkov ob zaposlitvi uradnika Unije, temveč pokojninske pravice, pridobljene v tej državi članici, preidejo s subrogacijo na evropske institucije od datuma, ko bi uradnik imel dostop do te pokojnine, ali je treba zgoraj navedeni člen 11(2) in načelo lojalnega sodelovanje, določeno v členu 4(3) [PEU], razlagati tako, da glede na cilje prenosa, ki so omogočiti, da se pravice, ki jih je uradnik Unije pridobil v državi članici, ohranijo v korist tega uradnika in da se zagotovi privlačnost evropske javne uprave, tej zakonodaji nalagata, da dopusti preklic zahteve za prenos do datuma, ko začne veljati subrogacija in ko je dejansko znano tveganje, da ni mogoče pridobiti koristi od dela pravic, ki so nastale v breme te države članice?“
Vprašanje za predhodno odločanje
31      Predložitveno sodišče z vprašanjem v bistvu sprašuje, ali je treba člen 11(2) Priloge VIII h Kadrovskim predpisom in načelo lojalnega sodelovanja iz člena 4(3) PEU razlagati tako, da nasprotujeta nacionalni ureditvi, v skladu s katero je odločitev uradnika Unije o prenosu pokojninskih pravic, pridobljenih v nacionalnem pokojninskem sistemu pred začetkom dela za Unijo, v PSIEU, nepreklicna, kadar ta ureditev ne določa dejanskega prenosa takih pokojninskih pravic na datum te odločitve, ampak tak prenos s subrogacijo teh pravic, pridobljenih od datuma, ko lahko uradnik zahteva svojo starostno pokojnino, na institucije Unije, z nevarnostjo neupravičene obogatitve zadnjenavedenih.
32      Najprej je treba opozoriti, da so Kadrovski predpisi, ki so splošni, zavezujoči v celoti in se neposredno uporabljajo v vseh državah članicah. Iz tega izhaja, da Kadrovski predpisi poleg učinkov, ki jih imajo v notranjem redu uprave Unije, zavezujejo tudi države članice, če je njihovo sodelovanje nujno za izvajanje teh predpisov (glej v tem smislu sodbo z dne 4. februarja 2021, Ministre de la Transition écologique et solidaire et Ministre de l’Action et des Comptes publics, C‑903/19, EU:C:2021:95, točki 36 in 37 ter navedena sodna praksa).
33      V skladu s členom 11(2) Priloge VIII h Kadrovskim predpisom ima vsak uradnik ali uslužbenec, ki začne delati v Uniji, potem ko preneha delati v upravi, nacionalni ali mednarodni organizaciji ali podjetju, ob zaposlitvi pravico Uniji plačati aktuarski ekvivalent pravic do starostne pokojnine, ki jih je pridobil v upravi, nacionalni ali mednarodni organizaciji ali podjetju, ki mu je pripadal.
34      Prvič, sistem prenosa pokojninskih pravic, kot je določen v členu 11 Priloge VIII h Kadrovskim predpisom, s tem, da dopušča koordinacijo med nacionalnimi sistemi in pokojninskim sistemom Unije, olajšuje prehod iz javnih ali zasebnih nacionalnih zaposlitev v upravo Unije in tako Uniji zagotavlja najboljše možnosti izbire usposobljenega osebja z ustreznimi delovnimi izkušnjami (sodba z dne 16. decembra 2004, My, C‑293/03, EU:C:2004:821, točka 44 in navedena sodna praksa).
35      Če bi namreč država članica zavrnila sprejetje potrebnih ukrepov za prenos aktuarskega ekvivalenta ali pavšala za odkup pokojninskih pravic, pridobljenih v nacionalnem pokojninskem sistemu, v PSIEU, ki je določen v členu 11(2) Priloge VIII h Kadrovskim predpisom, bi lahko Uniji otežila zaposlovanje nacionalnih uradnikov z določeno delovno dobo, saj bi jim tak prehod iz nacionalne službe v službo pri Uniji povzročil, da bi bili prikrajšani za pokojninske pravice, do katerih bi bili upravičeni, če ne bi privolili v zaposlitev v Uniji (sodba z dne 4. februarja 2021, Ministre de la Transition écologique et solidaire et Ministre de l’Action et des Comptes publics, C‑903/19, EU:C:2021:95, točka 34 in navedena sodna praksa).
36      Takih posledic ni mogoče dopustiti glede na dolžnost lojalnega sodelovanja in pomoči, ki jo imajo države članice v razmerju do Unije in ki je izražena v obveznosti iz člena 4(3) PEU, da se Uniji olajša izpolnjevanje njenih nalog (sodba z dne 4. februarja 2021, Ministre de la Transition écologique et solidaire et Ministre de l’Action et des Comptes publics, C‑903/19, EU:C:2021:95, točka 35 in navedena sodna praksa).
37      Drugič, namen člena 11(2) Priloge VIII h Kadrovskim predpisom je, da se lahko pravice, ki so jih uradniki pridobili v državi članici, ne glede na njihovo morebitno omejenost ali celo pogojnost ali prihodnost, ali nezadostnost, ki omogoča takojšnjo upravičenost do pokojnine, ohranijo v korist zadevnega uradnika in se upoštevajo v pokojninskem sistemu, v katerega je vključen ob koncu svoje poklicne poti (sodba z dne 20. oktobra 1981, Komisija/Belgija, 137/80, EU:C:1981:237, točka 12).
38      Iz teh ugotovitev izhaja, da je namen možnosti iz člena 11(2) Priloge VIII h Kadrovskim predpisom uradnikom priznati pravico, katere uveljavljanje je odvisno izključno od njihove izbire (glej v tem smislu sodbi z dne 20. oktobra 1981, Komisija/Belgija, 137/80, EU:C:1981:237, točka 13, in z dne 10. septembra 2015, Wojciechowski, C‑408/14, EU:C:2015:591, točka 52).
39      Ker odstavek 2 člena 11 Priloge VIII h Kadrovskim predpisom ne določa možnosti preklica uporabe možnosti iz te določbe, je odločba o prenosu pokojninskih pravic v PSIEU dokončna in nepreklicna. To potrjuje dejstvo, da je novi prenos pokojninskih pravic mogoč le v primerih iz odstavka 1 tega člena 11, ki predpostavljajo prenehanje delovnega razmerja zadevne osebe.
40      Vendar dokončnost in nepreklicnost odločbe o prenosu pokojninskih pravic, pridobljenih pred zaposlitvijo pri Uniji, ni v nasprotju s ciljema, ki se uresničujeta s členom 11(2) Priloge VIII h Kadrovskim predpisom, in sicer ohranitvijo pridobljenih pravic in privlačnostjo evropske javne uprave.
41      V zvezi z ohranitvijo pridobljenih pravic je namreč treba poudariti, da leta pokojninske dobe, pridobljena pred zaposlitvijo pri Uniji, omogočajo povečanje števila let delovne dobe, ki se upoštevajo za določitev odstotka zadnje osnovne plače, ki bo starostna pokojnina, in tako hitrejše doseganje zgornje meje 70 % zadnje osnovne plače, določene v členu 77, drugi odstavek, Kadrovskih predpisov. Zato iz tega ni mogoče sklepati o izgubi pridobljenih pravic.
42      V zvezi s tem je treba pojasniti, da čeprav možnost prenosa pokojninskih pravic, pridobljenih pred zaposlitvijo pri Uniji, zadevnemu uradniku zagotavlja, da se bodo te pravice upoštevale na podlagi PSIEU, pa mu ta možnost ne daje nobene gotovosti, da bo to upoštevanje povzročilo povečanje zneska njegove pokojnine, ki v celoti ustreza prenesenemu znesku kapitala (glej v tem smislu sodbo z dne 4. maja 2023, KY/Sodišče Evropske unije, C‑100/22 P, EU:C:2023:377, točka 69).
43      V zvezi s privlačnostjo javne službe je treba opozoriti, da je prenos pokojninskih pravic možnost, dana uradniku, ki jo mora uradnik uveljaviti ob poznavanju okoliščin.
44      Zato se ne glede na vprašanje, ali zadevna nacionalna ureditev določa, da se prenos pokojninskih pravic opravi s subrogacijo evropskih institucij v te pravice na datum, ko se uradnik upokoji, ali da se navedene pokojninske pravice prenesejo v PSIEU na dan, ko se je uradnik odločil za tak prenos, te pravice upoštevajo v obeh primerih, privlačnost evropske javne službe pa v teh dveh primerih nikakor ni ovirana.
45      Zato za spoštovanje ciljev, ki se uresničujejo s členom 11(2) Priloge VIII h Kadrovskim predpisom, ni treba določiti pravice do preklica zahteve za prenos pokojninskih pravic, pridobljenih pred zaposlitvijo v Uniji, do datuma, ko začne učinkovati subrogacija teh pravic na evropske institucije.
46      Ta razlaga ne more biti drugačna glede na načelo lojalnega sodelovanja, izraženo v obveznosti iz člena 4 PEU, da se Uniji olajša izpolnjevanje njenih nalog.
47      Kot namreč poudarja Komisija, je posebnost tega predloga za sprejetje predhodne odločbe to, kako je Kraljevina Belgija nameravala spoštovati svoje obveznosti iz Kadrovskih predpisov s tem, da je z zakonom z dne 21. maja 1991 vzpostavila mehanizem subrogacije, s katerim evropske institucije prejemajo zneske starostnih pokojnin na podlagi nacionalnega sistema svojih upokojenih uradnikov, in ne s prenosom pokojninskih pravic na dan, ko so ti uradniki zahtevali prenos svojih pravic. Cilj tega zakona je bil končati postopek za ugotavljanje kršitev, ki ga je Komisija začela, ker Kraljevina Belgija ni izpolnila obveznosti iz člena 11(2) Priloge VIII h Kadrovskim predpisom, pri čemer gre za postopek, ki je privedel do dvojne obsodbe Kraljevine Belgije s sodbama z dne 20. oktobra 1981, Komisija/Belgija (137/80, EU:C:1981:237), in z dne 3. oktobra 1989, Komisija/Belgija (383/85, EU:C:1989:356). Ker mehanizem subrogacije, določen z zakonom z dne 21. maja 1991, omogoča dejansko ohranitev pravic, pridobljenih pri SPF po njihovem prenosu na PSIEU, je Kraljevina Belgija spoštovala načelo lojalnega sodelovanja.
48      V zvezi s trditvijo o neupravičeni obogatitvi je treba opozoriti, da se starostna pokojnina iz člena 77 Kadrovskih predpisov, kot izhaja iz prvega odstavka te tega člena 77 in člena 2 Priloge VIII h Kadrovskim predpisom, izračuna na podlagi skupnega števila let pokojninske dobe, ki jih je pridobil uradnik in za katero se uporabi odstotek iz člena 77, drugi odstavek, Kadrovskih predpisov, in po potrebi v okviru zgornje meje, določene v tej določbi.
49      Ta delovna doba ustreza obdobju, v katerem je bil zadevni uradnik zaposlen pri Uniji, člen 11(2) Priloge VIII h Kadrovskim predpisom pa uradniku daje možnost, da pokojninske pravice, ki jih je pridobil pred zaposlitvijo pri Uniji, prenese v PSIEU, da se te pravice, priznane z ustrezno delovno dobo, lahko upoštevajo pri izračunu zneska pokojnine, ki jo je treba dodeliti (glej v tem smislu sodbo z dne 4. maja 2023, KY/Sodišče Evropske unije, C‑100/22 P, EU:C:2023:377, točka 60).
50      Dodati je treba, da metoda za izračun števila let pokojninske dobe, ki jih je treba upoštevati na podlagi PSIEU po prenosu pokojninskih pravic, pridobljenih v okviru nacionalnega sistema, temelji na parametrih iz člena 11(2) Priloge VIII h Kadrovskim predpisom.
51      V sodni praksi, na katero je bilo opozorjeno v točki 42 te sodbe, je navedeno, da čeprav možnost prenosa pokojninskih pravic, pridobljenih pred zaposlitvijo pri Uniji, zadevnemu uradniku zagotavlja, da se bodo te pravice upoštevale na podlagi PSIEU, pa mu ta možnost ne daje nobene gotovosti, da bo to upoštevanje povzročilo povečanje zneska njegove pokojnine, ki v celoti ustreza prenesenemu znesku kapitala (glej v tem smislu sodbo z dne 4. maja 2023, KY/Sodišče Evropske unije, C‑100/22 P, EU:C:2023:377, točka 69).
52      Znesek plačanih prispevkov namreč ni sorazmeren z zneskom prejete pokojnine, saj se ta znesek izračuna na podlagi skupnega števila let pokojninske dobe, za katera so se plačevali prispevki, vključno s tistimi, ki so bila pridobljena pred zaposlitvijo pri evropskih institucijah, za katere se uporabi odstotek in po potrebi zgornja meja v skladu s členom 77 Kadrovskih predpisov (sodba z dne 27. februarja 2025, OA/Parlament, C‑32/24 P, EU:C:2025:118, točka 50). PSIEU je namreč organizirana na podlagi načela solidarnosti in ni zasnovana tako, da bi pokojnina, ki jo prejme uradnik ali uslužbenec, natančno ustrezala znesku prispevkov v ta sistem.
53      V zvezi s tem mehanizma subrogacije v korist PSIEU, določenega z zakonom z dne 21. maja 1991, ni mogoče razumeti tako, da pripelje do neupravičene obogatitve evropskih institucij zgolj zato, ker so bile pokojninske pravice, pridobljene pred zaposlitvijo v instituciji Unije, prenesene v PSIEU v obliki obročnih plačil namesto v obliki kapitalizirane vrednosti ob odločitvi uradnika, da prenese svoje pokojninske pravice. Ta okoliščina ne vpliva na pokojninske pravice tožeče stranke in izračun pokojnine, ki ji jo izplačuje PSIEU.
54      Pojasniti je treba še, da se sodba z dne 10. novembra 1999, Kristensen in drugi/Svet (T‑103/98, T‑104/98, T‑107/98, T‑113/98 in T‑118/98, EU:T:1999:289), na katero se sklicuje predložitveno sodišče, nanaša na drugačno vprašanje od tistega, ki se postavlja v obravnavanem primeru. Ta sodba se je namreč nanašala na splošne izvedbene določbe, ki jih je sprejel Svet Evropske unije in v skladu s katerimi se število let pokojninske dobe, ki jih je treba upoštevati za določitev starostne pokojnine, izračuna na podlagi celotnega prenesenega zneska, ne da bi to število lahko preseglo število let, v katerih je bila zadevna oseba vključena v druge pokojninske sisteme, preden je začela delati v Uniji. V zadevi, v kateri je bila izdana navedena sodba, ki se je nanašala na uradnika Sveta, je bilo število let pokojninske dobe, ki jih je bilo treba upoštevati za obdobje pred začetkom zaposlitve na podlagi prenesenega zneska kapitala, v skladu s splošnimi izvedbenimi določbami, ki jih je sprejela ta institucija, omejeno na število let, v katerih je bila zadevna oseba vključena v druge pokojninske sisteme, preden se je zaposlila pri Uniji (glej v tem smislu sodbo z dne 4. maja 2023, KY/Sodišče Evropske unije, C‑100/22 P, EU:C:2023:377, točka 70). V postopku v glavni stvari pa so bile pokojninske pravice, ki so bile prenesene, v celoti upoštevane. Ista sodba Splošnega sodišča zato ni upoštevna za odgovor na postavljeno vprašanje.
55      Glede na zgornje preudarke je treba na postavljeno vprašanje odgovoriti, da je treba člen 11(2) Priloge VIII h Kadrovskim predpisom in načelo lojalnega sodelovanja iz člena 4(3) PEU razlagati tako, da ne nasprotujeta nacionalni ureditvi, v skladu s katero je odločitev uradnika Unije o prenosu svojih pokojninskih pravic, ki jih je v nacionalnem pokojninskem sistemu pridobil pred začetkom dela za Unijo, v PSIEU, nepreklicna, kadar ta ureditev ne določa dejanskega prenosa takih pokojninskih pravic na dan sprejetja te odločitve, ampak tak prenos s subrogacijo teh pravic, ki so bile pridobljene na datum, na katerega lahko uradnik zahteva svojo starostno pokojnino, na institucije Unije, če se prenesene pokojninske pravice dejansko upoštevajo pri izračunu zneska dodeljene pokojnine.
Stroški
56      Ker je ta postopek za stranki v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred predložitvenim sodiščem, to odloči o stroških. Stroški za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, se ne povrnejo.
Iz teh razlogov je Sodišče (šesti senat) razsodilo:
Člen 11(2) Priloge VIII h Kadrovskim predpisom za uradnike Evropske unije, kakor so bili spremenjeni z Uredbo Sveta (EGS, Euratom, ESPJ) št. 571/92 z dne 2. marca 1992, in načelo lojalnega sodelovanja, določeno v členu 4(3) PEU
je treba razlagati tako, da
ne nasprotujeta nacionalni ureditvi, v skladu s katero je odločitev uradnika Evropske unije o prenosu svojih pokojninskih pravic, ki jih je v nacionalnem pokojninskem sistemu pridobil pred zaposlitvijo pri Uniji, v pokojninski sistem institucij Evropske unije, nepreklicna, kadar ta ureditev ne določa dejanskega prenosa takih pokojninskih pravic na dan sprejetja te odločitve, ampak določa tak prenos s subrogacijo teh pravic, pridobljenih na datum, ko lahko uradnik zahteva svojo starostno pokojnino, na institucije Unije, če se prenesene pokojninske pravice dejansko upoštevajo pri izračunu zneska dodeljene pokojnine.
Podpisi
*      Jezik postopka: francoščina.
i      Ime te zadeve je izmišljeno. Ne ustreza resničnemu imenu nobene od strank v postopku.