62023CJ0157_RES
Zadeva C‑157/23
Ford Italia SpA
proti
ZP in drugim
(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Corte suprema di Cassazione)
Sodba Sodišča (peti senat) z dne 19. decembra 2024
„Predhodno odločanje – Približevanje zakonodaj – Odgovornost za proizvode z napako – Direktiva 85/374/EGS – Člen 3(1) – Pojem ‚proizvajalec‘ – Pojem ‚oseba, ki se […] predstavlja kot […] proizvajalec‘ – Pogoji – Dobavitelj, čigar ime se delno ujema z imenom proizvajalca in z blagovno znamko, ki jo je ta pritrdil na proizvod“
Približevanje zakonodaj – Odgovornost za proizvode z napako – Direktiva 85/374 – Pojem proizvajalec – Oseba, ki se predstavlja kot proizvajalec – Dobavitelj proizvoda z napako, ki ni pritrdil svojega imena, blagovne znamke ali drugega razlikovalnega znaka na ta proizvod – Ime dobavitelja ali njegov razlikovalni element, ki se ujema z imenom proizvajalca in z blagovno znamko, ki jo je ta pritrdil na proizvod – Vključitev
(Direktiva Sveta 85/374, člena 1 in 3(1))
(Glej točke od 31 do 37 in od 39 do 48 ter izrek.)
Povzetek
Sodišče, pri katerem je Corte suprema di Cassazione (vrhovno kasacijsko sodišče, Italija) vložilo predlog za sprejetje predhodne odločbe, se je izreklo o razlagi pojma „proizvajalec“ in natančneje pojma „oseba, ki se […] predstavlja kot […] proizvajalec“ v smislu Direktive 85/374. (
1
) Razsodilo je, da v zadnjenavedeni pojem spada dobavitelj vozila, kadar ta dobavitelj svojega imena, blagovne znamke ali drugega razlikovalnega znaka ni fizično pritrdil na ta proizvod, vendar se znamka vozila, ki jo je na proizvod pritrdil proizvajalec, ujema po eni strani z imenom navedenega dobavitelja ali njegovim razlikovalnim elementom in po drugi strani z imenom proizvajalca. Zato je odgovoren za napake vozila.
Oseba ZP je 4. julija 2001 kupila motorno vozilo znamke Ford (v nadaljevanju: zadevno vozilo) od družbe Stracciari SpA, ki je koncesionar te znamke s sedežem v Italiji. Zadevno vozilo, ki ga je proizvedla družba Ford WAG, ki ima sedež v Nemčiji, je družbi Stracciari dobavila družba Ford Italia, ki v Italiji distribuira vozila, ki jih proizvaja družba Ford WAG.
Oseba ZP je bila 27. decembra 2001 udeležena v prometni nesreči, v kateri zračna blazina v zadevnem vozilu ni delovala.
Oseba ZP je 8. januarja 2004 pri Tribunale di Bologna (sodišče v Bologni, Italija) proti družbama Stracciari in Ford Italia vložila tožbo za povrnitev škode, ki naj bi jo utrpela zaradi napake na zadevnem vozilu. Navedeno sodišče je potrdilo zunajpogodbeno odgovornost družbe Ford Italia zaradi napake pri izdelavi zračne blazine, s katero je bilo opremljeno zadevno vozilo.
Pritožbo, ki jo je družba Ford Italia vložila zoper to odločbo, je Corte d’appello di Bologna (pritožbeno sodišče v Bologni) zavrnilo in potrdilo odgovornost družbe Ford Italia na enaki podlagi, kot je odgovoren proizvajalec.
Družba Ford Italia je zoper to sodbo vložila kasacijsko pritožbo pri predložitvenem sodišču, v kateri je grajala rešitev, ki jo je navedeno sodišče sprejelo v primerljivi zadevi, v okviru katere je bila odgovornost družbe Ford WAG kot proizvajalke razširjena na družbo Ford Italia.
Predložitveno sodišče dvomi o natančnem pomenu izraza „s pritrjevanjem svojega imena“ iz člena 3(1) Direktive 85/374. V bistvu se sprašuje, ali je razširitev odgovornosti proizvajalca na dobavitelja omejena na primer, v katerem dobavitelj fizično pritrdi svoje ime, blagovno znamko ali drug razlikovalni znak na proizvod z namenom izkoriščanja zmede med njegovo identiteto in identiteto proizvajalca, oziroma ali ta razširitev velja tudi, kadar obstaja preprosto ujemanje identifikacijskih podatkov, kot naj bi bil primer v obravnavani zadevi.
Presoja Sodišča
Na prvem mestu je Sodišče opozorilo, da je cilj Direktive 85/374 popolna harmonizacija na področju odgovornosti za proizvode z napako. Zato je treba seznam oseb, zoper katere ima oškodovanec pravico vložiti tožbo na podlagi sistema odgovornosti za proizvode, (
2
) šteti za izčrpen.
Čeprav se je zakonodajalec Unije na podlagi člena 1 Direktive 85/374 odločil, da odgovornost za škodo, povzročeno s proizvodi z napako, načeloma pripiše njihovemu proizvajalcu, člen 3 te direktive med strokovnjaki, ki so sodelovali v postopkih proizvodnje in trženja zadevnega proizvoda, določa tiste, ki bi prav tako lahko prevzeli to odgovornost. Med temi strokovnjaki sta, na eni strani, omenjeni oseba, ki je vsaj delno vključena v postopek proizvodnje zadevnega proizvoda, in, na drugi strani, oseba, ki se s pritrjevanjem svojega imena, blagovne znamke ali drugega razlikovalnega znaka na ta proizvod predstavlja kot proizvajalec. (
3
) Tako je mogoče sklepati, da ni nujno sodelovanje osebe, ki se predstavlja kot proizvajalec, v postopku izdelave proizvoda, da bi bila ta oseba opredeljena za „proizvajalca“. Družba Ford Italia, ki ne proizvaja vozil, temveč jih le kupuje od njihovega proizvajalca, da jih distribuira v drugi državi članici, lahko spada v isto opredelitev, če se je predstavljala kot „proizvajalec“ s pritrjevanjem svojega imena, blagovne znamke ali drugega razlikovalnega znaka na zadevno vozilo. S tem pritrjevanjem namreč oseba, ki se predstavlja kot proizvajalec, daje vtis, da je bila vključena v postopek proizvodnje ali da prevzema odgovornost zanj.
Na drugem mestu je Sodišče najprej poudarilo, da družba Ford Italia kot distributer proizvoda z napako ni fizično pritrdila svojega imena, blagovne znamke ali drugega razlikovalnega znaka na ta proizvod. Ob upoštevanju te ugotovitve je preučilo vprašanje, ali dejstvo, da se znamka „Ford“, ki je na zadevno vozilo pritrjena med postopkom proizvodnje in ki se ujema z imenom proizvajalca tega vozila, ujema tudi z razlikovalnim znakom imena tega distributerja, zadošča za to, da je slednji lahko opredeljen za „osebo, ki se […] predstavlja kot […] proizvajalec“ na podlagi člena 3(1) Direktive 85/374.
Po eni strani je Sodišče pojasnilo, da če oseba dobavlja proizvod, ni pomembno, da je sama fizično pritrdila svoje ime, blagovno znamko ali drug razlikovalni znak na ta proizvod ali da njeno ime vsebuje navedbo, ki jo je na ta proizvod pritrdil proizvajalec in ki ustreza imenu proizvajalca. V obeh primerih namreč dobavitelj izkorišča ujemanje zadevne navedbe s svojim imenom, da se potrošniku predstavlja kot odgovoren za kakovost proizvoda in da v njem vzbudi zaupanje, primerljivo tistemu, ki bi ga imel, če bi proizvod neposredno prodajal njegov proizvajalec. V obeh primerih je treba torej to osebo šteti za osebo, ki „se […] predstavlja kot […] proizvajalec“ v smislu člena 3(1) Direktive 85/374.
Po drugi strani je Sodišče poudarilo, da se ob upoštevanju konteksta, v katerega se umešča člen 3(1) Direktive 85/374, in cilja, ki mu sledi ta direktiva, pojem „oseba, ki se […] predstavlja kot […] proizvajalec“ ne more nanašati izključno na osebo, ki je svoje ime, blagovno znamko ali drug razlikovalni znak fizično pritrdila na proizvod. Drugačna rešitev bi omejila obseg pojma „proizvajalec“, za katerega se je zakonodajalec Unije odločil, da se razlaga široko, in s tem ogrozila varstvo potrošnika, ki mora imeti možnost, da svobodno izbere, da celotno nadomestilo škode, ki jo je utrpel, zahteva od proizvajalca ali osebe, ki se predstavlja kot proizvajalec. Natančneje, dobavitelj proizvoda „se predstavlja kot […] proizvajalec“, če se ime tega dobavitelja ali razlikovalni element tega imena ujema, na eni strani, z imenom proizvajalca in, na drugi strani, z imenom, blagovno znamko ali drugim razlikovalnim znakom, ki ga je slednji pritrdil na proizvod.
Zato je Sodišče presodilo, da je treba na podlagi člena 3(1) Direktive 85/374 dobavitelja proizvoda z napako šteti za „osebo, ki se predstavlja kot […] proizvajalec“ tega proizvoda, če ta dobavitelj na navedeni proizvod ni fizično pritrdil svojega imena, blagovne znamke ali drugega razlikovalnega znaka, vendar se znamka, ki jo je proizvajalec pritrdil na proizvod, ujema, na eni strani, z imenom navedenega dobavitelja ali razlikovalnim elementom imena in, na drugi strani, z imenom proizvajalca.
(
1
)	Člen 3(1) Direktive Sveta 85/374/EGS z dne 25. julija 1985 o približevanju zakonov in drugih predpisov držav članic v zvezi z odgovornostjo za proizvode z napako (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 1, str. 257). V skladu s to določbo „pojem ‚proizvajalec‘ pomeni proizvajalca dokončanih proizvodov, katere koli surovine ali sestavnega dela ali vsako osebo, [ki se s pritrjevanjem svojega imena, blagovne znamke ali drugega razlikovalnega znaka na proizvod] predstavlja kot njegov proizvajalec“.
(
2
)	Člena 1 in 3 Direktive 85/374.
(
3
)	Člen 3(1) Direktive 85/374.