62023CJ0035_RES
Zadeva C‑35/23 (
i
)
Oče
proti
materi
(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Oberlandesgericht Frankfurt am Main)
Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 20. junija 2024
„Predhodno odločanje – Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah – Starševska odgovornost – Uredba (ES) št. 2201/2003 – Člena 10 in 11 – Pristojnost v primerih neupravičene premestitve otroka – Običajno prebivališče otroka v državi članici pred neupravičeno premestitvijo – Postopek za vrnitev med tretjo državo in državo članico – Pojem zahteve za vrnitev – Haaška konvencija z dne 25. oktobra 1980 o civilnopravnih vidikih mednarodnega protipravnega odvzema otrok“
Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah – Pristojnost in priznavanje ter izvrševanje sodnih odločb v zakonskih sporih in sporih v zvezi s starševsko odgovornostjo – Uredba št. 2201/2003 – Pristojnost v sporih v zvezi s starševsko odgovornostjo – Pristojnost v primerih odvzema otroka – Pristojnost sodišč države članice otrokovega običajnega prebivališča pred njegovim odvzemom – Področje uporabe – Postopek za vrnitev, ki se je neuspešno začel na podlagi Haaške konvencije iz leta 1980 med tretjo državo in državo članico – Nevplivanje
(Uredba Sveta št. 2201/2003, členi 2, točka 11, 10(b)(i), 11(6) in (7) in 60)
(Glej točke od 50 do 62 in točko 1 izreka.)
Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah – Pristojnost in priznavanje ter izvrševanje sodnih odločb v zakonskih sporih in sporih v zvezi s starševsko odgovornostjo – Uredba št. 2201/2003 – Pristojnost v sporih v zvezi s starševsko odgovornostjo – Pristojnost v primerih odvzema otroka – Pristojnost sodišč države članice otrokovega običajnega prebivališča pred njegovim odvzemom – Pogoj – Zahteva za vrnitev – Pojem – Zahteva za vrnitev otroka v državo članico, ki ni država članica otrokovega običajnega prebivališča pred njegovim odvzemom, ali zahteva za dodelitev varstva in vzgoje navedenega otroka, vloženi pred sodišči te prve države članice – Izključitev
(Uredba Sveta št. 2201/2003, uvodna izjava 17 ter členi 8(1), 10(1)(b) in 11)
(Glej točke 66, od 68 do 71, od 73 do 79 in 81 ter točko 2 izreka.)
Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah – Pristojnost in priznavanje ter izvrševanje sodnih odločb v zakonskih sporih in sporih v zvezi s starševsko odgovornostjo – Uredba št. 2201/2003 – Zahteva za vrnitev otroka – Odločba, da se otrok ne vrne – Obveznost poročanja in vročanja ter izvršljivost odločbe o odreditvi vrnitve otroka – Področje uporabe – Postopek za vrnitev, ki se je neuspešno začel na podlagi Haaške konvencije iz leta 1980 med tretjo državo in državo članico – Izključitev
(Uredba Sveta št. 2201/2003, člen 11, od (6) do (8))
(Glej točke od 83 do 85 in točko 3 izreka.)
Povzetek
Sodišče, pri katerem je Oberlandesgericht Frankfurt am Main (višje deželno sodišče v Frankfurtu na Majni, Nemčija) vložilo predlog za sprejetje predhodne odločbe, je pojasnilo področje uporabe nekaterih postopkovnih pravil, ki se uporabljajo na podlagi Uredbe št. 2201/2003 (
1
) v primeru mednarodnega protipravnega odvzema otroka v povezavi s tretjo državo.
L se je rodila leta 2014 v Švici ter ima nemško in poljsko državljanstvo. Njen oče od junija 2013 iz poklicnih razlogov prebiva v Švici, medtem ko je njena mati od januarja 2015 do aprila 2016 z L živela v Nemčiji, kjer ju je oče redno obiskoval. Aprila 2016 sta se mati in L preselili na Poljsko, kjer ju je oče najprej obiskal. Mati je z aprilom 2017 očetu zavrnila uveljavljanje njegove pravice do stikov z otrokom. L je brez soglasja očeta vpisala v vrtec na Poljskem in ga obvestila, da bo s hčerjo ostala na Poljskem.
Oče je julija 2017 na podlagi Haaške konvencije iz leta 1980 (
2
) prek švicarskega osrednjega organa (
3
) vložil zahtevo za vrnitev otroka v Švico. Poljsko sodišče je to zahtevo zavrnilo z obrazložitvijo, da je oče izrazil svoje soglasje, da se mati skupaj z L preseli na Poljsko. Očetova pritožba zoper to odločbo je bila zavrnjena.
Čeprav drugi zahtevi za vrnitev, vloženi v Nemčiji, ni bilo ugodeno, je oče julija 2018 pri nemškem sodišču vložil zahtevo za dodelitev izključne pravice do dodelitve varstva in vzgoje otroka, pravico do določitve njegovega prebivališča in vrnitev otroka k njemu v Švico. Sodišče, ki mu je bila zadeva predložena, je to zahtevo zavrnilo zaradi neobstoja mednarodne pristojnosti. Oče je zoper to odločbo vložil tožbo pri predložitvenem sodišču, pri čemer je trdil, da pristojnost nemških sodišč izhaja iz členov 10 in 11 Uredbe št. 2201/2003.
Predložitveno sodišče se sprašuje o uporabi teh določb, ker je oče neuspešno začel postopek za vrnitev otroka na podlagi Haaške konvencije iz leta 1980 prek osrednjega organa v Švici, tretji državi, ki je Uredba št. 2201/2003 ne zavezuje. Zato se je odločilo, da pri Sodišču vloži predlog za sprejetje predhodne odločbe.
Presoja Sodišča
Na prvem mestu, Sodišče se je izreklo o področju uporabe pravila o posebni pristojnosti v zadevah starševske odgovornosti iz člena 10 Uredbe št. 2201/2003. V skladu s tem členom sodišča države članice, v kateri je otrok običajno prebival pred neupravičeno premestitvijo ali zadržanjem, načeloma in pod nekaterimi pogoji obdržijo svojo mednarodno pristojnost.
V zvezi z „neupravičeno premestitvijo ali zadržanjem otroka“, na katerem temelji člen 10 Uredbe št. 2201/2003, meni, najprej, da opredelitev tega pojma (
4
) ni odvisna od tega, ali je imetnik pravice do varstva in vzgoje otroka – nujno naknadno in le, če bi bilo potrebno – začel postopek vrnitve otroka, ki temelji na Haaški konvenciji iz leta 1980.
Dalje, člen 10(b)(i) Uredbe št. 2201/2003, v skladu s katerim sodišča otrokovega prejšnjega običajnega prebivališča načeloma niso več pristojna, če v enem letu ni bila vložena zahteva za vrnitev v državo članico, na ozemlje katere je bil otrok premeščen ali v kateri je bil neupravičeno zadržan, ne določa, da mora biti zahteva za vrnitev vložena na podlagi Haaške konvencije iz leta 1980, niti ne izključuje, da lahko to zahtevo vloži osrednji organ tretje države. Po eni strani namreč v skladu s členom 60 Uredbe št. 2201/2003 določbe Haaške konvencije iz leta 1980 ne prevladajo nad določbami te uredbe v odnosih med državami članicami. Po drugi strani se ni treba sklicevati na to konvencijo, da bi se zahtevala vrnitev otroka, saj lahko postopek vrnitve temelji na drugih pravilih ali pogodbenih določbah, zlasti dvostranskih.
Nazadnje – ker Uredba št. 2201/2003 ne določa ničesar – ni mogoče sprejeti, da je uporaba člena 10 te uredbe pogojena z uporabo postopkovnih pravil, kot so ta iz člena 11(6) in (7) navedene uredbe (
5
), katerih glavni namen je urejati pošiljanje in vročanje informacij (
6
).
Na drugem mestu, Sodišče je zlasti ob upoštevanju ciljev Uredbe št. 2201/2003 poudarilo, da niti zahteva za vrnitev otroka v državo, ki ni država članica, v kateri je ta otrok običajno prebival neposredno pred neupravičeno premestitvijo ali zadržanjem, niti zahteva za dodelitev pravice do varstva in vzgoje navedenega otroka, vložena pri sodiščih te države članice, nista zajeti s pojmom „zahteva za vrnitev“ v smislu člena 10(b)(i) Uredbe št. 2201/2003.
Nazadnje, Sodišče je pojasnilo, da iz besedila člena 11 Uredbe št. 2201/2003 jasno izhaja, da se ta določba uporablja le med državami članicami v povezavi s Haaško konvencijo iz leta 1980. Zato se obveznosti obveščanja in vročanja iz člena 11(6) in (7) navedene uredbe ter izvršljivost odločbe iz odstavka 8 tega člena 11 ne uporabljajo v okviru postopka vrnitve, ki se je na podlagi navedene konvencije izvajal med tretjo državo in državo članico, v kateri je otrok po neupravičeni premestitvi ali zadržanju.
(
i
)	Ime te zadeve je izmišljeno. Ne ustreza resničnemu imenu nobene od strank v postopku.
(
1
)	Uredba Sveta (ES) št. 2201/2003 z dne 27. novembra 2003 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v zakonskih sporih in sporih v zvezi s starševsko odgovornostjo ter o razveljavitvi Uredbe (ES) št. 1347/2000 (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 19, zvezek 6, str. 243).
(
2
)	Konvencija o civilnopravnih vidikih mednarodnega protipravnega odvzema otrok, sklenjena 25. oktobra 1980 v Haagu (v nadaljevanju: Haaška konvencija iz leta 1980).
(
3
)	Zvezni urad za pravosodje v Bernu (Švica).
(
4
)	Glej člen 2(11) Uredbe št. 2201/2003.
(
5
)	Člen 11 te uredbe se uporablja tudi v postopku vrnitve otroka na podlagi Haaške konvencije iz leta 1980.
(
6
)	Gre za informacije o odločbi, da se otrok ne vrne, sprejeti na podlagi člena 13 Haaške konvencije iz leta 1980, pri čemer je treba te informacije sporočiti pristojnemu sodišču države članice, v kateri je otrok običajno prebival neposredno pred neupravičeno premestitvijo ali zadržanjem.