62023CJ0745
SODBA SODIŠČA (peti senat)
z dne 30. aprila 2025 (
*1
)
„Predhodno odločanje – Uredba (EU) 2018/1672 – Člen 3(1) – Neprijava zneska gotovine – Določitev vrednosti zneska gotovine, sestavljenega iz tujih valut – Valutni tečaj, ki ga Evropska centralna banka ni objavila – Ukrajinska grivna“
V zadevi C‑745/23 [Alenopik] (
i
),
katere predmet je predlog za sprejetje predhodne odločbe na podlagi člena 267 PDEU, ki ga je vložilo Riigikohus (Vrhovno sodišče, Estonija) z odločbo z dne 4. decembra 2023, ki je na Sodišče prispela 5. decembra 2023, v postopku
Maksu‑ ja Tolliamet
proti
UT,
SODIŠČE (peti senat),
v sestavi M. L. Arastey Sahún, predsednica senata, D. Gratsias, E. Regan (poročevalec), J. Passer in B. Smulders, sodniki,
generalna pravobranilka: T. Ćapeta,
sodni tajnik: A. Calot Escobar,
na podlagi pisnega postopka,
ob upoštevanju stališč, ki so jih predložili:
–
za estonsko vlado, M. Kriisa, agentka,
–
za Evropsko komisijo F. Moro in E. Randvere, agentki,
po predstavitvi sklepnih predlogov generalne pravobranilke na obravnavi 28. novembra 2024
izreka naslednjo
Sodbo
1
Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago člena 3(1) Uredbe (EU) 2018/1672 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. oktobra 2018 o kontroli gotovine, ki se vnaša v Unijo ali iznaša iz nje, in razveljavitvi Uredbe (ES) št. 1889/2005 (UL 2018, L 284, str. 6).
2
Ta predlog je bil vložen v okviru spora med UT in Maksu – ja Tolliamet (estonski davčni in carinski urad; v nadaljevanju: MTA ali upravni organ) v zvezi z vrednostjo v evrih zneska gotovine, sestavljenega iz ukrajinske valute, za namene uporabe obveznosti prijave iz člena 3(1) Uredbe 2018/1672.
Pravni okvir
Carinski predpisi Unije
3
Uredba (EU) št. 952/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 9. oktobra 2013 o carinskem zakoniku Unije (UL 2013, L 269, str. 1) (v nadaljevanju: CZU) vsebuje naslov I, naslovljen „Splošne določbe“, ki vsebuje poglavje 1, naslovljeno „Področje uporabe carinske zakonodaje, poslanstvo carine in opredelitev pojmov“, katerega del je člen 1 te uredbe, naslovljen „Predmet urejanja in področje uporabe“, ki v odstavku 1 določa:
„Ta uredba vzpostavlja [CZU], ki določa splošna pravila in postopke, ki se uporabljajo za vnos blaga na carinsko območje Unije ali iznos blaga s carinskega območja Unije.
[…]“
4
Naslov I te uredbe vsebuje poglavje 3, naslovljeno „Pretvorba valute in roki“, ki vključuje člen 53 navedene uredbe, naslovljen „Pretvorba valute“, ki določa pravila o menjalnih tečajih, ki se uporabljajo, kadar je pretvorba valute potrebna zaradi uporabe carinske zakonodaje.
5
Člena 48 in 146 Izvedbene uredbe Komisije (EU) 2015/2447 z dne 24. novembra 2015 o določitvi podrobnih pravil za izvajanje nekaterih določb Uredbe (EU) št. 952/2013 Evropskega parlamenta in Sveta o carinskem zakoniku Unije (UL 2015, L 343, str. 558) (v nadaljevanju: izvedbena uredba CZU) prav tako vsebujeta pravila na tem področju, s katerimi se izvajajo nekatera pravila iz člena 53 CZU.
Uredba 2018/1672
6
V uvodni izjavi 4 Uredbe 2018/1672 je navedeno:
„Namen [Uredbe] Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1889/2005 [z dne 26. oktobra 2005 o kontroli gotovine ob vstopu v Skupnost ali izstopu iz nje (UL 2005, L 309, str. 9)] je preprečevanje in odkrivanje pranja denarja in financiranja terorizma z določitvijo sistema kontrole fizičnih oseb, ki vstopajo v [Evropsko] [u]nijo ali izstopajo iz nje in imajo pri sebi gotovino ali prenosljive instrumente, ki se glasijo na prinosnika, v vrednosti 10.000 EUR ali več ali protivrednosti navedenega zneska v drugih nacionalnih valutah. Izraz ‚vstopati v Unijo ali izstopati iz nje‘ oziroma ‚vnašati v Unijo ali iznašati iz nje‘ bi moral biti opredeljen glede na ozemlje Unije, kot je določeno v členu 355 Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU), da bi bilo področje uporabe te uredbe čim širše ter da nobena območja ne bi bila izvzeta iz njene uporabe in ne bi bilo možnosti za izogibanje veljavni kontroli.“
7
Člen 1 te uredbe, naslovljen „Predmet urejanja“, določa:
„V tej uredbi je določen sistem kontrole glede gotovine, ki se vnaša v Unijo ali iznaša iz nje, za dopolnitev pravnega okvira za preprečevanje pranja denarja in financiranja terorizma iz Direktive (EU) 2015/849 [Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. maja 2015 o preprečevanju uporabe finančnega sistema za pranje denarja ali financiranje terorizma, spremembi Uredbe (EU) št. 648/2012 Evropskega parlamenta in Sveta ter razveljavitvi Direktive 2005/60/ES Evropskega parlamenta in Sveta in Direktive Komisije 2006/70/ES (UL 2015, L 141, str. 73)].“
8
Člen 2 navedene uredbe, naslovljen „Opredelitev pojmov“, v odstavku 1 določa:
„V tej uredbi se uporabljajo naslednje opredelitve pojmov:
(a)
‚gotovina‘ pomeni:
(i)
valuto;
[…].“
9
Člen 3 te uredbe, naslovljen „Obveznost prijave gotovine s spremstvom“, v odstavku 1 določa:
„Prenašalec, ki prenaša gotovino v vrednosti 10.000 EUR ali več, to gotovino prijavi pristojnim organom države članice, prek katere vstopa v Unijo ali izstopa iz nje, in jim to gotovino da na razpolago za namene kontrole. Obveznost prijave gotovine se ne šteje za izpolnjeno, če se predložijo napačni ali nepopolni podatki ali če se gotovina ne da na razpolago za namene kontrole.“
Spor o glavni stvari in vprašanje za predhodno odločanje
10
13. januarja 2023, je UT s hčerjo peš prečkala mejo med Rusko federacijo in Republiko Estonijo prek mejnega prehoda Narva (Estonija). Pri tem je UT uporabila koridor za prehod meje, imenovan „zeleni prehod“, kar je pomenilo, da ni prenašala blaga, ki bi ga bilo treba prijaviti, oziroma da njegova količina ni presegala meja, ki so dovoljene z zakonodajo. Ko je bila UT preiskana, je bila v njenih žepih, pod njenimi oblačili in pod podlogo kapuce njenega anoraka najdena gotovina v skupni vrednosti 500.000 ukrajinskih grivn. MTA je istega dne sestavil zapisnik o prekršku, ki ga je storila UT.
11
MTA se je za pretvorbo vrednosti 500.000 ukrajinskih grivn, ki jih je UT imela pri sebi v gotovini, v evre oprl na menjalni tečaj, objavljen na spletnem mestu www.xe.com, in ugotovil, da je vrednost te valute na dan prehoda meje znašala približno 12.565 EUR. V skladu s členom 3(1) Uredbe 2018/1672 pa morajo osebe, ki prenašajo gotovino v vrednosti 10.000 EUR ali več, to gotovino prijaviti pristojnim organom države članice, prek katere vstopajo v Unijo ali izstopajo iz nje. Zato je MTA menil, da bi mu denar, ki ga je prenašala UT, moral biti prijavljen.
12
MTA je z odločbo z dne 13. februarja 2023 UT naložil globo v višini 600 EUR, ker ni prijavila gotovine v skladu s tolliseadus (carinski zakon). MTA se je prav tako odločil, da na podlagi tega zakona in kazenskega zakonika zaseže neprijavljenih 500.000 ukrajinskih grivn.
13
UT je pred MTA pojasnila, da ni bila seznanjena z obveznostjo prijave tega zneska gotovine in da torej ni nameravala pretihotapiti 500.000 ukrajinskih grivn v Estonijo. Poleg tega naj ta denar ne bi pripadal njej, saj naj bi bil njegov lastnik ukrajinski državljan s prebivališčem v Estoniji, ki zaradi vojne po invaziji Ruske federacije na Ukrajino ni mogel sam opravljati transakcij z denarjem, ki ga je imel. Navedeni denar naj bi skrila pod oblačila, ker se je bala, da ji ga bodo ukradli. Nazadnje, ta lastnik naj bi preveril tečaj ukrajinske grivne v času dejanskega stanja na spletnem mestu www.tavid.ee in na podlagi tega sklepal, da UT ni dolžna prijaviti zneska 500.000 ukrajinskih grivn, saj naj bi bila protivrednost tega zneska nižja od 10.000 EUR.
14
UT je odločbo z dne 13. februarja 2023 izpodbijala pri Viru Maakohus (prvostopenjsko sodišče v Viruju, Estonija), ki je tožbi delno ugodilo in s sodbo z dne 28. aprila 2023 to odločbo razveljavilo v delu, v katerem se nanaša na sankcijo in ukrep zasega. Viru Maakohus (prvostopenjsko sodišče v Viruju) je z navedeno sodbo UT naložilo globo v višini 100 dnevnih zneskov globe, to je 400 EUR. Izreklo ni nobenega ukrepa zasega in odredilo, naj se UT vrne 500.000 ukrajinskih grivn, ki so bile zasežene kot dokaz.
15
MTA je vložil kasacijsko pritožbo pri Riigikohus (vrhovno sodišče, Estonija), ki je predložitveno sodišče.
16
MTA je med postopkom pred tem sodiščem pojasnil, da se pri pretvorbi nacionalne valute za določitev njene carinske vrednosti opira na metodo iz člena 53 CZU ter členov 48 in 146 izvedbene uredbe CZU. Tako v primeru valut, za katere Evropska centralna banka (ECB) ne objavi menjalnega tečaja, pristojni upravni organ – v obravnavani zadevi MTA – uporabi menjalni tečaj, objavljen na spletnem mestu www.xe.com, kot naj bi sicer počele druge države članice.
17
MTA je prav tako poudaril, da so informacije o obveznosti prijave gotovine ob prečkanju estonske meje iz države zunaj Unije na voljo na njegovem spletnem mestu ter v brošurah v estonskem in ruskem jeziku, ki se delijo na mejnih prehodih, in na informacijskih tablah. Če se oseba, ki prečka mejo, pred prečkanjem meje ni pozanimala o načinih vnosa ali iznosa gotovine, naj bi lahko izbrala koridor za prehod meje, imenovan „rdeči prehod“, kjer bi se v sodelovanju z uradnikom organa MTS odločilo, ali je gotovino treba prijaviti.
18
Riigikohus (vrhovno sodišče) dvomi o tem, kako določiti menjalni tečaj v zadevi, o kateri odloča. Metoda za pretvorbo gotovine, vnesene v Unijo v tujih valutah, v evre namreč ni natančneje določena niti v pravu Unije niti v nacionalnem pravu. MTA se je za pretvorbo vrednosti ukrajinskih grivn v evre oprla – ker ECB ni objavila referenčnega tečaja – na menjalni tečaj, objavljen na spletnem mestu www.xe.com, in to po zgledu prakse drugih držav članic. Čeprav je to spletno mesto navedeno na spletni strani upravnega organa v zvezi z obveznostjo prijave gotovine (www.emta.ee), naj ne bi bilo nobene pravne podlage, na podlagi katere bi se lahko štelo, da so menjalni tečaji, objavljeni na tem spletnem mestu, pravno upoštevni. Če pa bi se uporabil menjalni tečaj, naveden na drugem spletnem mestu, in sicer na spletnem mestu družbe Tavid AS, kot menjalni tečaj, ki se je uporabljal na dan, ko sta UT in njena hči prečkali mejo, bi 500.000 ukrajinskih grivn na ta datum znašalo le 9487,67 EUR.
19
Poleg tega naj bi se upravni organ skliceval na člen 53 CZU o pretvorbi valut, ki v odstavku 1 določa, da pristojni organi objavijo in/ali objavijo na internetu veljavni menjalni tečaj, kadar je pretvorba valute potrebna bodisi za določitev carinske vrednosti blaga bodisi za določitev njegove tarifne uvrstitve. Na podlagi odstavka 2 tega člena pa bi morala država članica, kadar je pretvorba valute potrebna iz drugih razlogov, kot so tisti, ki so navedeni v odstavku 1 navedenega člena, določiti, da za določitev veljavnega menjalnega tečaja carinska zakonodaja ta tečaj določi vsaj enkrat letno.
20
Vendar predložitveno sodišče dvomi, da je člen 53 CZU ustrezna pravna podlaga za nastanek obveznosti iz člena 3(1) Uredbe 2018/1672, saj se ta uredba nanj ne sklicuje.
21
V teh okoliščinah je Riigikohus (vrhovno sodišče) prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo to vprašanje:
„Kako je treba določiti menjalni tečaj, na podlagi katerega se določi vrednost gotovine v smislu člena 3(1) Uredbe [2018/1672], kadar gre za valuto, katere menjalnega tečaja ne objavlja Evropska centralna banka?“
Vprašanje za predhodno odločanje
22
Predložitveno sodišče z vprašanjem v bistvu sprašuje, ali je treba člen 3(1) Uredbe 2018/1672 razlagati tako, da nasprotuje temu, da država članica za to, da bi določila, ali se obveznost prijave iz te določbe uporablja, določi vrednost zneska gotovine, ki je sestavljen iz valut, ki niso evro, in za pretvorbo katerih ECB ne objavi referenčnega menjalnega tečaja, opirajoč se na tečaj, ki je na spletnem mestu naveden kot odraz paritete med evrom in zadevno valuto na datum, ko je zadevna oseba vstopila na ozemlje Unije ali izstopila z njega, čeprav je ta tečaj višji od tistega, ki je naveden na drugem spletnem mestu.
23
V zvezi s tem je treba opozoriti, da Uredba 2018/1672 v členu 3(1) določa, da mora vsaka fizična oseba, ki vstopa v Unijo ali izstopa iz nje, prijaviti gotovino v vrednosti 10.000 EUR ali več, ki jo prenaša.
24
Člen 2(1)(a)(i) te uredbe pa, na eni strani, natančneje določa, da pojem „gotovina“ v smislu navedene uredbe zajema valuto.
25
Na drugi strani, te določbe je treba razlagati ob upoštevanju uvodne izjave 4 Uredbe 2018/1672, iz katere je razvidno, da je namen te uredbe med drugim opredeliti izraz „vstopati v Unijo ali izstopati iz nje oziroma vnašati v Unijo ali iznašati iz nje“ iz Uredbe 1889/2005, medtem ko je zadnjenavedena v enakih okoliščinah vzpostavljala sistem kontrole gotovine, ki se uporablja za znesek 10.000 EUR ali za protivrednost tega zneska v drugih nacionalnih valutah. Iz tega izhaja, da je Uredba 2018/1672 ohranila – in pojasnila – tak sistem kontrole, zlasti pa pragove, s katerimi je pogojena njegova uporaba.
26
Posledično se obveznost prijave iz člena 3(1) Uredbe 2018/1672 uporablja za položaj fizične osebe, ki vstopa v Unijo ali izstopa iz nje in ki prenaša znesek gotovine, sestavljen iz valut, ki niso evro, kadar je vrednost te gotovine 10.000 EUR ali več.
27
Ker pa v nobeni določba Uredbe 2018/1672 ni natančneje določeno, kateri menjalni tečaj se uporabi za določitev vrednosti takega zneska v evrih, morajo ta tečaj določiti države članice.
28
V delu, v katerem države članice pri določanju tega tečaja izvajajo Uredbo 2018/1672 in torej pravo Unije, morajo svoje pristojnosti izvajati tako, da se ohranja polni učinek določb te uredbe in se spoštujejo pravice, ki jih imajo pravni subjekti na podlagi pravnega reda Unije, v položajih, ki so s tem pravnim redom zajeti (glej v tem smislu sodbo z dne 11. januarja 2024, G (Pristojbina za predčasno odpoved pogodbe), C‑371/22, EU:C:2024:21, točka 50).
29
V zvezi s tem – v nasprotju s stališčem, ki ga zagovarja MTA v postopku v glavni stvari – državam članicam za to določitev ni treba ravnati v skladu s členom 53 CZU ter členoma 48 in 146 izvedbene uredbe CZU. V členu 1 CZU je namreč natančneje določeno, da ta uredba določa splošna pravila in postopke, ki se uporabljajo za blago, ki se vnaša na carinsko območje Unije ali iznaša z njega. Kot je generalna pravobranilka navedla v točkah od 38 do 50 sklepnih predlogov, pa znesek gotovine, sestavljen iz valut, ki se na denarnih trgih štejejo za enakovredne nacionalnim valutam, ni blago v smislu določb CZU, tako da zgoraj navedenih določb nikakor ni mogoče uporabiti za prenašanje zneskov gotovine v valutah, ki niso evro, s strani fizičnih oseb.
30
Vendar je treba navesti, na eni strani, da člen 3(1) Uredbe 2018/1672 prag vrednosti, pod katerim lahko fizične osebe prenašajo določen denarni znesek, ne da bi ga morale prijaviti, določa na 10.000 EUR, pri čemer ta znesek pomeni zelo natančno vrednost. V teh okoliščinah naj bi bil polni učinek te določbe ogrožen, če bi države članice lahko izbirale menjalni tečaj, ki ne bi odražal dejanske vrednosti zadevne valute. Posledično mora izbrani tečaj – čeprav ne obstaja nujno samo en menjalni tečaj, ki se uporablja za isto valuto – da bi bil veljaven, ustrezati vsaj enemu od tistih, ki se dejansko in pogosto uporabljajo za menjalniške posle te valute v evre.
31
Na drugi strani, načelo pravne države, na katerem – kot je to zagotovljeno s členom 2 PEU – temelji Unija in katerega načelo pravne varnosti je eden od konstitutivnih pogojev, ki jih morajo države članice zato spoštovati, zahteva zlasti, da se lahko posamezniki natančno in nedvoumno seznanijo s svojimi pravicami in obveznostmi. To pomeni, da morajo biti ukrepi, ki jih države članice sprejmejo za izvajanje prava Unije, da bi jih bilo mogoče uveljavljati proti posameznikom, na eni strani jasni, natančni in imeti predvidljive učinke, in to zato, da se lahko zadevne osebe orientirajo v položajih in pravnih razmerjih, ki izhajajo iz pravnega reda Unije (glej v tem smislu sodbi z dne 26. marca 2020, Hungeod in drugi, C‑496/18 in C‑497/18, EU:C:2020:240, točka 93, in z dne 22. februarja 2022, Stichting Rookpreventie Jeugd in drugi, C‑160/20, EU:C:2022:101, točke 41, 42 in 45), poleg tega pa prosto in lahko dostopni.
32
Posledično je res – kar zadeva uporabo člena 3(1) Uredbe 2018/1672 – da mora vsaka država članica določiti menjalni tečaj, ki naj se uporabi za določitev vrednosti v evrih zneska v gotovini, sestavljenega iz valut, ki niso evro, pod pogojem, da uporabljeni tečaj ustreza enemu od tistih, ki se v praksi dejansko in pogosto uporabljajo za menjalniške posle zadevne valute v evre. Vendar mora biti tečaj, ki ga zadevna država članica namerava uporabiti, da bi ga bilo mogoče uveljavljati proti zadevnim posameznikom, ki vstopajo v Unijo ali iz nje izstopajo, najprej, kot tak določen na jasen, razumljiv in nedvoumen način, in to tako, da lahko te osebe nedvoumno vedo, da je to tečaj, ki se uporablja za ugotovitev, ali morajo prijaviti gotovino, ki jo prenašajo.
33
Dalje, informacije o navedenem tečaju morajo biti tem osebam prosto in lahko dostopne, kar zlasti pomeni, da se lahko z njimi brezplačno seznanijo, in da se jim, kadar se za določitev tega tečaja napotuje na informacije, objavljene na spletnem mestu, ni treba vpisati na to spletno mesto. Vendar taka obveznost dostopnosti državam članicam ne nalaga, da vsaki fizični osebi, ki vstopa v Unijo ali iz nje izstopa, sporočijo, kateri tečaj se uporablja za vsako od obstoječih valut, pri čemer zadostuje, da so potrebne informacije na voljo vsakemu potniku, ki se želi seznaniti z veljavno zakonodajo.
34
Nazadnje, kar zadeva predvidljivost uporabljenega menjalnega tečaja, ki se zahteva z načelom pravne varnosti, je treba poudariti, da namen člena 3(1) Uredbe 2018/1672 ni prepovedati prenašanje zneskov gotovine, ki so sestavljeni iz valut, ki niso evro, in katerih vrednost bi bila enaka ali višja od 10.000 EUR, ampak le to, da se v tem primeru naloži obveznost prijave. Ker zadevne osebe še vedno lahko presodijo, ali morajo ravnati v skladu s tako obveznostjo ob vstopu na ozemlje Unije ali izstopu z njega, za izpolnitev zahteve po predvidljivosti uporabljenega tečaja zadostuje, da je zadevna država članica tem osebam omogočila, da se z gotovostjo seznanijo s tečajem, ki se uporablja v takem trenutku, in tako ob vstopu na ozemlje Unije ali izstopu z njega ugotovijo, ali morajo prijaviti gotovino, ki jo prenašajo.
35
V zvezi s sporom o glavni stvari mora predložitveno sodišče preveriti, ali je odločitev zadevne države članice, da za uporabo člena 3(1) Uredbe 2018/1672 uporabi menjalni tečaj ukrajinske grivne v evrih, ki je bil v času dejanskega stanja objavljen na spletnem mestu www.xe.com, izpolnjevala te pogoje. Vendar lahko Sodišče predložitvenemu sodišču, da bi ga usmerilo pri tej presoji, posreduje vse elemente razlage prava Unije, ki bi mu lahko koristili (glej po analogiji sodbo z dne 7. aprila 2022, Berlin Chemie A. Menarini, C‑333/20, EU:C:2022:291, točka 46).
36
V obravnavani zadevi je, najprej – s pridržkom preverjanj, ki jih mora opraviti predložitveno sodišče – iz spisa, predloženega Sodišču, razvidno, da iz informacij na spletnem mestu www.xe.com izhaja, da so tam objavljeni menjalni tečaji tisti, ki se uporabljajo na različnih denarnih trgih, tako da tečaji, ki jih objavi to spletno mesto, ustrezajo tečajem, ki se dejansko in pogosto uporabljajo za menjalniške posle, in da je posledično zadevna država članica lahko izbrala take tečaje za namene uporabe obveznosti prijave iz člena 3(1) Uredbe 2018/1672.
37
Dalje, kot je generalna pravobranilka v bistvu poudarila v točki 68 sklepnih predlogov, so organi zadevne države članice na svojem spletnem mestu navedli – kar mora kljub temu preveriti predložitveno sodišče – da so menjalni tečaji, objavljeni na spletnem mestu www.xe.com, tisti, ki jih morajo uporabljati fizične osebe, ki vstopajo v Unijo ali iz nje izstopajo, da bi ugotovile, ali zanje velja obveznost prijave iz tega člena 3(1).
38
Poleg tega se prav tako zdi, da so informacije o menjalnem tečaju, objavljene na tem spletnem mestu, brezplačno in prosto dostopne, zlasti ker za dostop do njih ni potrebna nobena registracija, kar mora prav tako preveriti predložitveno sodišče.
39
Vendar spis, predložen Sodišču, ne vsebuje nobene navedbe o tem, ali so menjalni tečaji, navedeni na spletnem mestu www.xe.com, določeni za dana časovna obdobja ali pa se stalno spreminjajo in ali je zato tožeča stranka iz postopka v glavni stvari takrat, ko je sprejela odločitev, da ne bo prijavila gotovine, ki jo je prenašala, lahko z gotovostjo ugotovila, da zanjo velja obveznost prijave iz člena 3(1) Uredbe 2018/1672.
40
Ob tem je treba navesti, da bi – glede na obseg načela pravne varnosti – v primeru, da bi se menjalni tečaj iz obravnavane zadeve stalno spreminjal, iz tega izhajalo zgolj to, da bi bilo treba tožeči stranki iz postopka v glavni stvari priznati pravico, da se sklicuje na najugodnejši menjalni tečaj ukrajinske grivne v evre, ki je objavljen na spletnem mestu www.xe.com, za kratko obdobje, v katerem je mogoče razumno šteti, da je sprejela odločitev, da vstopi v Unijo, ne da prijavi gotovino, ki jo je prenašala.
41
Glede na vse zgoraj navedeno je treba na postavljeno vprašanje odgovoriti, da je treba člen 3(1) Uredbe 2018/1672 razlagati tako, da ne nasprotuje temu, da država članica za to, da bi določila, ali se obveznost prijave iz te določbe uporablja, določi vrednost zneska gotovine, ki je sestavljen iz valut, ki niso evro, in za pretvorbo katerih ECB ne objavi referenčnega menjalnega tečaja, opirajoč se na tečaj, ki je na spletnem mestu naveden kot odraz paritete med evrom in zadevno valuto na datum, ko je zadevna oseba vstopila na ozemlje Unije ali izstopila z njega, čeprav je ta tečaj višji od tistega, ki je naveden na drugem spletnem mestu, pod pogojem, da:
–
prvič, ta tečaj ustreza enemu od tistih, ki se dejansko in pogosto uporabljajo za menjalniške posle zadevne valute v evre,
–
drugič, je zadevna država članica navedeni tečaj oblikovala na jasen, razumljiv in nedvoumen način kot tečaj, ki se za to uporablja,
–
tretjič, je informacija o tem tečaju prosto in lahko dostopna ter
–
četrtič, so se zadevne osebe tako lahko z njim z gotovostjo seznanile najpozneje takrat, ko so vstopile na ozemlje Unije ali izstopile z njega.
Stroški
42
Ker je ta postopek za stranki v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred predložitvenim sodiščem, to odloči o stroških. Stroški za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, se ne povrnejo.
Iz teh razlogov je Sodišče (peti senat) razsodilo:
Člen 3(1) Uredbe (EU) 2018/1672 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. oktobra 2018 o kontroli gotovine, ki se vnaša v Unijo ali iznaša iz nje, in razveljavitvi Uredbe (ES) št. 1889/2005
je treba razlagati tako, da
ne nasprotuje temu, da država članica za to, da bi določila, ali se obveznost prijave iz te določbe uporablja, določi vrednost zneska gotovine, ki je sestavljen iz valut, ki niso evro, in za pretvorbo katerih Evropske centralna banka (ECB) ne objavi referenčnega menjalnega tečaja, opirajoč se na tečaj, ki je na spletnem mestu naveden kot odraz paritete med evrom in zadevno valuto na datum, ko je zadevna oseba vstopila na ozemlje Evropske unije ali izstopila z njega, čeprav je ta tečaj višji od tistega, ki je naveden na drugem spletnem mestu, pod pogojem, da:
–
prvič, ta tečaj ustreza enemu od tistih, ki se dejansko in pogosto uporabljajo za menjalniške posle zadevne valute v evrih,
–
drugič, je navedeni tečaj oblikovala zadevna država članica na jasen, razumljiv in nedvoumen način, kot tečaj, ki se za to uporablja,
–
tretjič, je informacija o tem tečaju prosto in lahko dostopna ter
–
četrtič, so se zadevne osebe tako z njim lahko z gotovostjo seznanile najpozneje ob vstopu na ozemlje Unije ali izstopu z njega.
Podpisi
(
*1
)	Jezik postopka: estonščina.
(
i
)	Ime te zadeve je izmišljeno. Ne ustreza resničnemu imenu nobene od strank v postopku.