62023CJ0623
UNIONIN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (kymmenes jaosto)
15 päivänä toukokuuta 2025 (
*1
)
Ennakkoratkaisupyyntö – Sosiaalipolitiikka – Direktiivi 79/7/ETY – Miesten ja naisten tasa-arvoinen kohtelu sosiaaliturvan alalla – 4 artiklan 1 ja 2 kohta – 7 artiklan 1 kohta – Kansallinen lainsäädäntö, jossa säädetään eläkkeen lisäosasta naisille, jotka saavat maksuperusteista vanhuuseläkettä ja joilla on yksi tai useampi biologinen tai adoptoitu lapsi – Mahdollisuus myöntää tämä lisäosa miehille lisäedellytyksin – Sukupuoleen perustuva välitön syrjintä – Euroopan unionin perusoikeuskirjan 23 artikla – Positiiviset toimet
Yhdistetyissä asioissa C‑623/23 [Melbán] (
i
) ja C‑626/23 [Sergamo] (
ii
),
joissa on kyse kahdesta SEUT 267 artiklaan perustuvasta ennakkoratkaisupyynnöstä, joista ensimmäisen on esittänyt 21.9.2023 tekemällään päätöksellä Juzgado de lo Social no 3 de Pamplona (Pamplonan työ- ja sosiaaliasioiden tuomioistuin nro 3, Espanja) ja toisen 13.9.2023 tekemällään päätöksellä Tribunal Superior de Justicia de Madrid (Madridin itsehallintoalueen ylioikeus, Espanja) ja jotka ovat saapuneet unionin tuomioistuimen kirjaamoon vastaavasti 6.10.2023 ja 12.10.2023, saadakseen ennakkoratkaisun asioissa
UV (C‑623/23) ja
XXX (C‑626/23)
vastaan
Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS),
ja joissa asian käsittelyyn osallistuvat:
OP (C‑623/23) ja
Ministerio Fiscal (C‑623/23),
UNIONIN TUOMIOISTUIN (kymmenes jaosto),
toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja D. Gratsias, sekä tuomarit E. Regan ja B. Smulders (esittelevä tuomari),
julkisasiamies: R. Norkus,
kirjaaja: A. Calot Escobar,
ottaen huomioon kirjallisessa käsittelyssä esitetyn,
ottaen huomioon huomautukset, jotka sille ovat esittäneet
–
Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS), edustajinaan A. Álvarez Moreno ja A. R. Trillo García, letrados,
–
Espanjan hallitus, asiamiehenään M. Morales Puerta,
–
Euroopan komissio, asiamiehinään I. Galindo Martín ja E. Schmidt,
päätettyään julkisasiamiestä kuultuaan ratkaista asian ilman ratkaisuehdotusta,
on antanut seuraavan
tuomion
1
Ennakkoratkaisupyynnöt koskevat miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen asteittaisesta toteuttamisesta sosiaaliturvaa koskevissa kysymyksissä 19.12.1978 annetun neuvoston direktiivin 79/7/ETY (EYVL 1979, L 6, s. 24) sekä Euroopan unionin perusoikeuskirjan (jäljempänä perusoikeuskirja) 20, 21 ja 23 artiklan ja 34 artiklan 1 kohdan tulkintaa.
2
Nämä pyynnöt on esitetty kahdessa asiassa, joissa asianosaisina ovat yhtäältä kahden lapsen isä UV (C‑623/23) ja toisaalta kolmen lapsen isä XXX (C‑626/23) ja Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS) (kansallinen sosiaaliturvalaitos, Espanja) ja joissa on kyse siitä, että viimeksi mainittu on evännyt heiltä eläkkeen lisäosan (jäljempänä kyseessä oleva eläkkeen lisäosa), josta säädetään kansallisessa oikeudessa naisille ja miehille, joilla on yksi tai useampi lapsi, mutta jonka myöntämiseksi miehille on asetettu lisäedellytyksiä.
Asiaa koskevat oikeussäännöt
Unionin oikeus
3
Direktiivin 79/7 1 artiklassa säädetään seuraavaa:
”Tämän direktiivin tarkoituksena on asteittain toteuttaa 3 artiklassa tarkoitetussa sosiaaliturvassa ja muussa sosiaalisessa suojelussa miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaate, jäljempänä ’tasa-arvoisen kohtelun periaate’.”
4
Kyseisen direktiivin 2 artiklassa säädetään seuraavaa:
”Tätä direktiiviä sovelletaan työtä tekevään väestöön, mukaan lukien itsenäiset ammatinharjoittajat, sellaiset työntekijät ja itsenäiset ammatinharjoittajat, joiden työnteko on keskeytynyt sairauden, tapaturman tai muunlaisen kuin vapaaehtoisen työttömyyden vuoksi, sekä työnhakijat, sekä eläkkeellä oleviin tai työkyvyttömiin työntekijöihin ja itsenäisiin ammatinharjoittajiin.”
5
Mainitun direktiivin 3 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Tätä direktiiviä sovelletaan:
a)
lakisääteisiin järjestelmiin, jotka antavat turvaa seuraavien tapausten varalta:
–
sairaus,
–
työkyvyttömyys,
–
vanhuus,
–
työtapaturmat ja ammattitaudit,
–
työttömyys;
– –”
6
Kyseisen direktiivin 4 artiklassa säädetään seuraavaa:
”1.   Tasa-arvoisen kohtelun periaatteella tarkoitetaan, että minkäänlaista sukupuoleen perustuvaa syrjintää ei saa esiintyä välittömästi eikä välillisesti etenkään siviilisäädyn tai perheaseman perusteella eikä varsinkaan, kun on kysymyksessä:
–
järjestelmien soveltamisala ja niiden piiriin pääsemisen edellytykset;
–
velvollisuus osallistua rahoitukseen ja maksuosuuksien laskentaperusteet;
–
etuuksien, aviopuolisosta ja huollettavista johtuvat lisät mukaan lukien, laskentaperusteet sekä etuuksiin olevan oikeuden kestoa ja jatkumista koskevat edellytykset.
2.   Tasa-arvoisen kohtelun periaate ei rajoita naisten suojelua äitiyden perusteella koskevien säännösten soveltamista.”
7
Direktiivin 79/7 7 artiklassa säädetään seuraavaa:
”1.   Tämä direktiivi ei rajoita jäsenvaltioiden oikeutta jättää sen soveltamisalan ulkopuolelle:
– –
b)
lapsia kasvattaneille henkilöille myönnettäviä, vanhuuseläkejärjestelmään kuuluvia etuuksia; oikeutta etuuksiin jaksoilta, joiden aikana työnteko on ollut keskeytyneenä lasten kasvattamisen vuoksi;
– –
2.   Jäsenvaltioiden on säännöllisesti tarkasteltava 1 kohdan mukaisesti soveltamisalan ulkopuolelle jätettyjä kysymyksiä arvioidakseen, onko niiden pysyttäminen soveltamisalan ulkopuolella niissä tapahtuneen sosiaalisen kehityksen kannalta perusteltua.”
Espanjan oikeus
8
Yleisen sosiaaliturvalain (Ley General de la Seguridad Social), sellaisena kuin se on hyväksyttynä 30.10.2015 annetulla kuninkaan asetuksella 8/2015 (Real Decreto Legislativo 8/2015; BOE nro 261, 31.10.2015, s. 103291; jäljempänä entinen LGSS), 60 §:n, jonka otsikko on ”Äitiyslisä sosiaaliturvajärjestelmän maksuperusteisissa eläkkeissä”, 1 momentissa säädettiin seuraavaa:
”Eläkkeen lisä myönnetään sosiaaliturvaa edistävästä panoksesta väestönkasvuun naisille, joilla on biologisia tai adoptoituja lapsia ja jotka saavat maksuperusteista vanhuuseläkettä, leskeneläkettä tai pysyvän työkyvyttömyyden perusteella maksettavaa eläkettä mistä tahansa sosiaaliturvajärjestelmään kuuluvasta järjestelmästä.
Tämä lisäeläke, joka on kaikilta oikeudellisilta vaikutuksiltaan maksuperusteinen yleinen eläke, koostuu summasta, joka saadaan soveltamalla edellä mainittujen eläkkeiden perusmäärään tiettyä prosenttiosuutta, joka perustuu lasten määrään seuraavan laskukaavan mukaisesti:
a)
kaksi lasta: 5 prosenttia
b)
kolme lasta: 10 prosenttia
c)
vähintään neljä lasta: 15 prosenttia.
– –”
9
Sen jälkeen, kun kuninkaan asetus 3/2021 toimenpiteistä sukupuolten välisen kuilun kaventamiseksi muilla sosiaaliturvan ja talouden aloilla (Real Decreto-Ley 3/2021, por el que se adoptan medidas para la reducción de la brecha de genero y otras materias en los ámbitos de la Seguridad Social y economico) annettiin 2.2.2021 (BOE nro 29, 3.2.2021, s. 12268; jäljempänä kuninkaan asetus 3/2021), vanhaa LGSS:ää muutettiin (jäljempänä muutettu LGSS). Muutetun LGSS:n 60 §:ssä, jonka otsikko on ”Maksuperusteisten eläkkeiden lisäosa sukupuolten välisen eron pienentämiseksi”, säädetään seuraavaa:
”1.   Naisilla, joilla on yksi tai useampi lapsi ja jotka saavat maksuperusteista vanhuuseläkettä, pysyvän työkyvyttömyyden perusteella maksettavaa eläkettä tai leskeneläkettä, on oikeus jokaisesta lapsesta suoritettavaan eläkkeen lisäosaan, joka perustuu vaikutukseen, joka sukupuolten välisillä eroilla yleisesti on sosiaalivakuutuksesta naisille maksettavien maksuperusteisten eläkkeiden määrään. Oikeus eläkkeen lisäosaan jokaisesta lapsesta myönnetään naiselle tai säilyy hänellä sillä edellytyksellä, että toinen vanhempi ei hae eläkkeen lisäosaa tai sitä ei hänelle myönnetä, ja jos tämä toinen vanhempi on myös nainen, lisäosa myönnetään sille, jonka yleisen eläkkeen määrä on pienempi.
Jotta miehillä voisi olla oikeus eläkkeen lisäosaan, jonkin seuraavista edellytyksistä on täytyttävä:
a)
asianomaiselle henkilölle on myönnetty leskeneläke yhteisten lasten toisen vanhemman kuoleman perusteella, sillä edellytyksellä, että jollakulla näistä lapsista on oikeus orvoneläkkeeseen
b)
asianomainen henkilö saa maksuperusteista vanhuuseläkettä tai pysyvän työkyvyttömyyden perusteella maksettavaa eläkettä, ja hänen työuransa on keskeytynyt tai vaikeutunut lapsen syntymän tai adoption yhteydessä seuraavin edellytyksin:
1)
viimeistään 31.12.1994 syntyneiden tai adoptoitujen lasten osalta asianosainen henkilö ei ole suorittanut vakuutusmaksuja yli 120 päivän ajalta ajanjaksona, joka alkaa yhdeksän kuukautta ennen lapsen syntymää ja päättyy kolmen vuoden kuluttua syntymästä, tai, mikäli kyseessä on adoptio, ajanjaksona, joka alkaa tuomioistuimen tekemän adoption vahvistamispäätöksen päivämäärästä ja päättyy kolmen vuoden kuluttua kyseisestä päivämäärästä, edellyttäen, että myönnettyjen eläkkeiden määrien summa on pienempi kuin niiden eläkkeiden summa, joihin naisella on oikeus
2)
1.1.1995 tai sen jälkeen syntyneiden tai adoptoitujen lasten osalta syntymää tai tuomioistuimen tekemää adoption vahvistamispäätöstä seuraavien 24 kuukauden maksuperusteiden summan on oltava yli 15 prosenttia pienempi kuin sitä välittömästi edeltäneiden 24 kuukauden summan, edellyttäen, että myönnettyjen eläkkeiden summien määrä on pienempi kuin niiden eläkkeiden summa, joihin naisella on oikeus.
– –
3)
Jos molemmat vanhemmat ovat miehiä ja molemmat täyttävät edellä mainitut edellytykset, lisäosa myönnetään sille, joka saa pienempää yleistä eläkettä.
– –
2.   Eläkkeen lisäosan myöntäminen toiselle vanhemmalle saa aikaan sen, että ensimmäiselle vanhemmalle jo myönnetty eläkkeen lisäosa raukeaa ja se saa aikaan rahamääräisiä vaikutuksia päätöstä seuraavan kuukauden ensimmäisestä päivästä lukien – –
Ennen kuin tehdään päätös oikeuden myöntämisestä toiselle vanhemmalle, kuullaan lisäosan saavaa vanhempaa.
3.   Tämä lisäosa on kaikissa yhteyksissä oikeudelliselta luonteeltaan maksuperusteinen yleinen eläke.
Lapsikohtainen eläkkeen lisäosan määrä vahvistetaan vastaavassa valtion yleisessä talousarviolaissa. Maksettava määrä on enintään neljä kertaa lasta kohden vahvistettu kuukausittainen määrä, ja sitä korotetaan kunkin vuoden alussa maksuperusteisten eläkkeiden osalta valtion talousarviosta annetussa laissa säädetyllä prosentuaalisella osuudella.”
10
Muutetun LGSS:n 37. lisäsäännöksessä, jonka otsikko on ”Maksuperusteisten eläkkeiden lisäosan ajallinen soveltamisala sukupuolten välisten erojen pienentämiseksi”, säädetään seuraavaa:
”1. Oikeus saada miesten ja naisten eläkkeiden määrien välisen eron supistamiseksi suoritettavaa 60 §:ssä säädettyä maksuperusteisten eläkkeiden lisäosaa säilyy niin kauan kuin edeltävänä vuonna kertyneiden miesten ja naisten vanhuuseläkkeiden määrien välinen ero on yli 5 prosenttia.
2. Tätä lakia sovellettaessa miesten ja naisten vanhuuseläkkeiden määrien välisellä erolla tarkoitetaan prosenttiosuutta, joka vastaa miehille ja naisille vuoden aikana kertyneiden maksuperusteisten vanhuuseläkkeiden määrien keskiarvojen välistä eroa.
3. Sen varmistamiseksi, että sukupuolten välisen eläke-eron kaventamiseksi käyttöön otettu korjaustoimenpide on asianmukainen, Espanjan hallituksen on työmarkkinaosapuolten vuoropuhelun puitteissa arvioitava tämän toimenpiteen vaikutuksia säännöllisesti joka viides vuosi.
4. Jos sukupuolten välinen ero vuoden aikana on alle 5 prosenttia, hallitus toimittaa työmarkkinaosapuolia kuultuaan [Cortes Generalesille (Espanjan parlamentti)] lakiehdotuksen 60 §:n kumoamiseksi.”
11
Muutetun LGSS:n 33. siirtymäsäännöksessä, jonka otsikko on ”Äitiyslisän tilapäinen pysyttäminen sosiaaliturvajärjestelmän maksuperusteisissa eläkkeissä”, säädetään seuraavaa:
”Henkilöt, jotka 60 §:ssä säädetyn muutoksen voimaantulopäivänä saivat äitiyslisää panoksena väestönkasvuun, saavat sen edelleen.
Tämän äitiyslisän saaminen on ristiriidassa sukupuolten välisen eron kaventamiseksi myönnettävän maksuperusteisen eläkkeen lisäosan kanssa, johon saattaa olla oikeus uuden yleisen eläkkeen myöntämisen perusteella; kyseessä olevat henkilöt voivat valita jommankumman.
Jos toinen sellaisen lapsen vanhemmista, jonka perusteella on myönnetty oikeus äitiyslisään panoksena väestönkasvuun, hakee maksuperusteisen eläkkeen lisäosaa sukupuolten välisen eron kaventamiseksi, ja hän on oikeutettu saamaan sitä tämän lain 60 §:n mukaisesti – –, hänelle myönnetty kuukausittainen määrä vähennetään myönnetystä äitiyslisästä – –.”
12
Naisten ja miesten tosiasiallisesta tasa-arvosta 22.3.2007 annetun lain 3/2007 (Ley Orgánica 3/2007 para la igualdad efectiva de mujeres y hombres; BOE nro 71, 23.3.2007, s. 12611) 3 §:ssä säädetään seuraavaa:
”Naisten ja miesten tasa-arvoisen kohtelun periaatteella tarkoitetaan, että minkäänlaista välitöntä tai välillistä sukupuoleen, etenkään äitiyteen, perhevelvoitteista huolehtimiseen tai siviilisäätyyn, perustuvaa syrjintää ei saa esiintyä.”
13
Kyseisen lain 11 §:n 1 momentissa säädetään seuraavaa:
”Perustuslain mukaisen tasa-arvoa koskevan oikeuden turvaamiseksi viranomaiset toteuttavat naisia koskevia erityistoimenpiteitä, joilla puututaan ilmeisiin eriarvoisiin tilanteisiin suhteessa miehiin. Näiden toimenpiteiden, joita sovelletaan niin kauan kuin nämä tilanteet jatkuvat, on oltava kussakin tapauksessa kohtuullisia ja oikeasuhteisia tavoiteltuun päämäärään nähden.”
Pääasiat, ennakkoratkaisukysymykset ja menettely unionin tuomioistuimessa
Asia C‑625/23
14
Kahden lapsen isä UV sai INSS:stä vanhuuseläkettä, jonka bruttomäärä oli 1637,08 euroa kuukaudessa 1.7.2021 alkaen.
15
UV haki 16.6.2022 INSS:ltä 1.7.2021 alkaen maksettavaa eläkkeen lisäosaa, jolla pyritään kaventamaan muutetun LGSS:n 60 §:ssä säädetyin tavoin sukupuolten välistä eroa.
16
INSS hylkäsi tämän hakemuksen 14.11.2022 tekemällään päätöksellä, koska se katsoi, ettei UV täyttänyt kyseisessä pykälässä säädettyjä edellytyksiä.
17
Lisäksi INSS myönsi 22.12.2022 tekemällään päätöksellä, joka tuli voimaan 10.12.2022, kyseisten kahden lapsen äidille varhennetun vanhuuseläkkeen, jonka bruttomäärä oli 2790,99 euroa kuukaudessa, korotettuna kyseessä olevalla eläkkeen lisäosalla, jonka suuruus oli 56 euroa kuukaudessa.
18
UV nosti 14.11.2022 tehdystä päätöksestä kanteen Juzgado de lo Social no 3 de Pamplonassa (Pamplonan työ- ja sosiaaliasioiden tuomioistuin nro 3, Espanja), joka on ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin asiassa C‑623/23, ja väitti, että muutetun LGSS:n 60 § on ristiriidassa direktiivin 79/7 kanssa, koska se sisältää sukupuoleen perustuvaa syrjintää.
19
INSS muistuttaa, että unionin tuomioistuin on 12.12.2019 antamassaan tuomiossa Instituto Nacional de la Seguridad Social (Äitien lisäeläke) (C‑450/18, EU:C:2019:1075) katsonut, että vanhan LGSS:n 60 § on syrjivä, ja katsoo, että kyseinen pykälä, jota on muutettu kyseisen tuomion huomioon ottamiseksi, on sittemmin direktiivin 79/7 vaatimusten mukainen.
20
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa aluksi, että kyseessä oleva eläkkeen lisäosa lisätään vanhuuseläkkeen määrään, joka lasketaan työssäoloaikana maksettujen vakuutusmaksujen perusteella, ja että se kuuluu direktiivin 79/7 soveltamisalaan siltä osin kuin se on osa kyseisen direktiivin 3 artiklan 1 kohdassa lueteltujen riskien torjumiseksi säädettyä lakisääteistä järjestelmää.
21
Se muistuttaa lisäksi, että vaikka UV oli tosiasiallisesti vastannut kahden lapsensa kasvatuksesta, INSS hylkäsi kyseessä olevan eläkkeen lisäosan myöntämistä koskevan hakemuksen sillä perusteella, että UV ei ollut suorittanut maksuja sosiaaliturvajärjestelmään muutetun LGSS:n 60 §:ssä miesten osalta säädettyä vähimmäisaikaa, koska UV ei ollut lakannut maksamasta vakuutusmaksuja yli 120 päivän ajalta lasten syntymää edeltäneiden yhdeksän kuukauden ja sitä seuraavien kolmen vuoden välisenä aikana.
22
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin katsoo näin ollen olevansa velvollinen lausumaan siitä, merkitseekö kyseinen pykälä direktiivin 79/7 vastaista sukupuoleen perustuvaa syrjintää, ja toteaa, ettei ole epäilystäkään siitä, että kun otetaan huomioon kyseisen direktiivin 4 artiklan 1 kohta, kyseisessä pykälässä kohdellaan miehiä epäedullisemmin kuin naisia, koska naisille, jotka saavat vanhuuseläkettä ja joilla on yksi tai useampi lapsi, myönnetään automaattisesti oikeus kyseessä olevaan eläkkeen lisäosaan, kun taas rinnastettavassa tilanteessa olevien miesten on täytettävä lisäedellytyksiä, jotka koskevat muun muassa sitä, että heidän työuransa ja maksunsa sosiaaliturvajärjestelmään ovat tosiasiallisesti keskeytyneet.
23
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pohtii kuitenkin ensinnäkin, voidaanko tällaista sukupuoleen perustuvaa erilaista kohtelua perustella sillä yleisesti tunnetulla seikalla, että Espanjassa lasten kasvatuksesta vastaavat suurimmaksi osaksi naiset, mikä johtuu heihin historiallisesti ja rakenteellisesti kohdistuvasta syrjinnästä, joka vaikuttaa haitallisesti heidän työuraansa ja siten heidän maksuihinsa sosiaaliturvajärjestelmään. Kyseessä olevalla eläkkeen lisäosalla, josta säädetään muutetun LGSS:n 60 §:ssä, pyritään siten korvaamaan naisille heidän uransa aikana aiheutunut haitta, kuten kuninkaan asetuksen 3/2021 perusteluista ilmenee.
24
Tämä lisäosa myönnetään kuitenkin erotuksetta kaikille naisille, joilla on lapsia, riippumatta siitä, ovatko he tosiasiallisesti vastanneet lastensa kasvatuksesta, ja riippumatta heidän eläkkeensä määrästä, joka voi olla suurempi kuin keskimääräinen eläkkeen määrä tai jopa yhtä suuri kuin Espanjassa myönnettyjen eläkkeiden enimmäismäärä. Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen mukaan ei siis vaikuta siltä, että tällä toimenpiteellä voitaisiin tosiasiallisesti saavuttaa sukupuolten välisen eron kaventamista eläkkeiden osalta koskeva tavoite.
25
Näissä olosuhteissa ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pohtii erityisesti, voidaanko – kun otetaan huomioon tällaisen eron olemassaolo – kyseessä olevan eläkkeen lisäosan myöntämistä pitää naisten hyväksi toteutettuna positiivisena toimenpiteenä.
26
Se viittaa tältä osin siihen mahdollisuuteen, että muutetun LGSS:n 60 §:ssä säädetty toimenpide voi kuulua SEUT 157 artiklan 4 kohdassa sallittujen toimenpiteiden piiriin, kun otetaan huomioon muun muassa 12.12.2019 annettu tuomio Instituto Nacional de la Seguridad Social (Äitien lisäeläke) (C‑450/18, EU:C:2019:1075), jossa näytetään sulkevan pois tämä.
27
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin ei kuitenkaan sulje pois sitä, että voidaan katsoa, että kun otetaan huomioon muutetun LGSS:n 60 §:n tavoite, joka on niiden taloudellisten seurausten kompensoiminen, joita naisten tilanteessa työmarkkinoilla on aiheutunut siitä, että he ovat perinteisesti olleet pääasiallisesti vastuussa lasten kasvatuksesta, miehet eivät ole todellisuudessa samassa tilanteessa kuin naiset, minkä vuoksi heidän välillään ei ole syrjintää.
28
Se katsoo lisäksi, että kyseisessä pykälässä säädetty eläkkeen lisäosa ei liity naisen erityiseen suojeluun raskauden, synnytyksen tai äitiyden perusteella, joten se ei näytä kuuluvan direktiivin 79/7 4 artiklan 2 kohdassa säädetyn poikkeuksen soveltamisalaan. Sama koskee kyseisen direktiivin 7 artiklan 1 kohdan b alakohdassa säädettyä poikkeusta, koska tämän lisäosan myöntäminen naisille ei nimenomaan edellytä, että he vastaavat lastensa kasvatuksesta.
29
Toiseksi siinä tapauksessa, että muutetun LGSS:n 60 § ei ole yhdenvertaisen kohtelun periaatteen mukainen, ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pohtii, mitä seurauksia olisi tällaisen ristiriidan toteamisesta kyseisen pykälän kanssa, jossa säädetään, että kyseessä oleva eläkkeen lisäosa voidaan myöntää vain yhdelle vanhemmalle eli sille vanhemmalle, jonka maksuperusteisen vanhuuseläkkeen määrä on pienin.
30
Nyt käsiteltävässä asiassa kyseessä olevien kahden lapsen äidille on jo myönnetty kyseinen lisäosa. INSS on näin ollen väittänyt, että jos sukupuoleen perustuva syrjintä todetaan direktiivin 79/7 nojalla, kyseessä olevan eläkkeen lisäosan myöntämisen isälle pitäisi johtaa siihen asti äidille maksetun lisäosan maksamisen lakkaamiseen sillä perusteella, että äidin maksuperusteisen vanhuuseläkkeen määrä on suurempi kuin isän eläkkeen määrä.
31
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin, joka täsmentää, että äiti on haastettu väliintulijaksi, vaikka hän ei ole saapunut kuultavaksi, katsoo kuitenkin, että se, että tämä lisäosa myönnetään ainoastaan eläkkeensaajalle, joka saa määrältään pienintä eläkettä, olisi omiaan poistamaan kaiken tehokkaan vaikutuksen syrjinnän toteamiselta tilanteessa, jossa määrältään suurin vanhuuseläke on isän saama eläke. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin katsoo lisäksi, että muutetun LGSS:n 60 §:ssä säädetään nimenomaisesti, että kyseinen lisäosa voidaan maksaa vain toiselle vanhemmista siinä tapauksessa, että molemmat vanhemmat täyttävät sen saamisen lakisääteiset edellytykset, joten kyseisen pykälän tätä säännöstä ei pitäisi soveltaa silloin, kun kyseessä oleva eläkkeen lisäosa myönnetään isälle, joka ei täytä sukupuoleen perustuvaa syrjintää koskevassa kansallisessa säännössä säädettyjä edellytyksiä.
32
Tässä tilanteessa Juzgado de lo Social no 3 de Pamplona on lykännyt asian käsittelyä ja esittänyt unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
1)
Onko direktiiviä [79/7] tulkittava siten, että [muutetun LGSS:n] 60 §:ään sisältyvän kaltainen kansallinen oikeussääntö ei ole direktiivin 1 ja 4 artiklassa vahvistetun kaiken sukupuoleen perustuvan syrjinnän kieltävän tasa-arvoisen kohtelun periaatteen mukainen, kun siinä vahvistetaan otsikolla ”Maksuperusteisten eläkkeiden lisäosa miesten ja naisten eläkkeiden määrien välisen eron supistamiseksi” oikeus maksuperusteisten vanhuuseläkkeiden ja pysyvän työkyvyttömyyden perusteella maksettavien eläkkeiden lisäosaan naisille, joilla on biologisia tai adoptoituja lapsia ja joille maksetaan tällaisia eläkkeitä, ilman mitään muita edellytyksiä ja riippumatta heidän eläkkeidensä määrästä, mutta tätä oikeutta ei myönnetä samoin edellytyksin miehille, jotka ovat samassa tilanteessa, koska heiltä edellytetään vanhuuseläkkeen tai pysyvän työkyvyttömyyden perusteella maksettavan eläkkeen lisäosan saamiseksi tiettyjä vakuutusmaksukausia, joiden aikana vakuutusmaksuja ei ollut suoritettu tai maksut olivat olleet pienempiä lasten syntymän tai adoption jälkeen, ja konkreettisesti 31.12.1994 mennessä syntyneiden tai adoptoitujen lasten osalta, että vakuutusmaksuja on suorittamatta yli 120 päivän ajalta ajanjaksona, joka alkaa yhdeksän kuukauden kuluessa ennen lapsen syntymää ja päättyy kolmen vuoden kuluttua kyseisestä päivämäärästä, tai, mikäli kyseessä on adoptio, ajanjaksona, joka alkaa tuomioistuimen adoption vahvistamisesta tekemän päätöksen päivämäärästä ja päättyy kolmen vuoden kuluttua kyseisestä päivämäärästä, sillä edellytyksellä, että myönnettyjen eläkkeiden määrien summa on pienempi kuin naiselle maksettavien eläkkeiden summa ja 1.1.1995 lukien syntyneiden tai adoptoitujen lasten osalta, että syntymää tai adoption vahvistamista koskevaa tuomioistuimen päätöstä seuraavien 24 kuukauden maksuperusteiden summa on yli 15 prosenttia pienempi kuin sitä välittömästi edeltäneiden 24 kuukauden summa, edellyttäen, että myönnettyjen eläkkeiden summien määrä on pienempi kuin naiselle maksettavien eläkkeiden summa?
2)
Jos todetaan, että kyseessä on sukupuoleen perustuva syrjintä, edellytetäänkö direktiivissä 79/7 seurauksena miespuoliseen eläkkeensaajaan kohdistuvasta syrjinnästä, että tälle on myönnettävä eläkkeen lisäosa, vaikka [muutetun LGSS:n] 60 §:ssä säädetään, että eläkkeen lisäosa voidaan myöntää vain toiselle vanhemmista, ja onko samalla niin, että eläkkeen lisäosan myöntäminen miespuoliselle eläkkeensaajalle ei saa johtaa unionin tuomioistuimen tuomion vaikutuksesta eikä kansallisen sääntelyn yhteensoveltumattomuudesta direktiivin [79/7] kanssa siihen, että naispuoliselle vanhuuseläkkeen saajalle myönnetty eläkkeen lisäosa poistetaan, jos hän täyttää lakisääteiset edellytykset siitä, että hän on yhden tai useamman lapsen äiti?”
Asia C‑625/23
33
INSS:n päätöksellä, joka annettiin tiedoksi 6.4.2022, XXX:lle, joka on kolmen lapsen isä, myönnettiin vanhuuseläke, joka tuli voimaan 11.1.2022.
34
XXX katsoi, että kyseisen eläkkeen määrä oli laskettu virheellisesti ja että tähän määrään oli sisällytettävä myös kyseessä oleva eläkkeen lisäosa, ja hän teki tästä päätöksestä oikaisuvaatimuksen INSS:lle.
35
Koska tähän oikaisuvaatimukseen ei vastattu, XXX nosti 16.9.2022 Juzgado de lo Social no 4 de Madridissa (Madridin työ- ja sosiaaliasioiden tuomioistuin nro 4, Espanja) kanteen, joka hylättiin kokonaisuudessaan 15.2.2023 annetulla tuomiolla.
36
XXX valitti tästä tuomiosta Tribunal Superior de Justicia de Madridiin (Madridin itsehallintoalueen ylioikeus, Espanja), joka on ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin asiassa C‑626/23 ja väitti, että vanhan LGSS:n 60 §:stä johtuva miesten ja naisten erilainen kohtelu jatkui muutetun LGSS:n 60 §:n yhteydessä kyseessä olevan eläkkeen lisäosan myöntämisen osalta, koska vaatimus ”työuran keskeytymisestä” koskee ainoastaan miehiä, mikä on ristiriidassa direktiivin 79/7 kanssa.
37
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin katsoo näin ollen, että on tarpeen määrittää, onko muutetun LGSS:n 60 § yhteensopiva kyseisen direktiivin sekä perusoikeuskirjan 20, 21 ja 23 artiklan ja 34 artiklan 1 kohdan kanssa.
38
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa tältä osin, että vanhan LGSS:n 60 §:ää on muutettu 12.12.2019 annettuun tuomioon Instituto Nacional de la Seguridad Social (Äitien lisäeläke) (C‑450/18, EU:C:2019:1075) perustuvien ohjeiden huomioon ottamiseksi. Eläkkeen lisäosan myöntäminen, josta säädetään muutetun LGSS:n 60 §:ssä ja jota ei enää luonnehdita ”äitiyslisäksi sosiaaliturvajärjestelmän maksuperusteisissa eläkkeissä” vaan ”maksuperusteisten eläkkeiden lisäosaksi sukupuolten välisen eron pienentämiseksi”, edellyttää yhden tai useamman lapsen olemassaoloa, ja tämän lisäosan määrä vaihtelee lasten lukumäärän mukaan.
39
Muutetussa LGSS:ssä säädetään lisäksi, että kyseistä lisäosaa ei enää myönnetä, jos miesten ja naisten vuoden aikana saamien maksuperusteisten eläkkeiden keskimääräisen määrän välistä erotusta vastaava prosenttiosuus lakkaisi olemasta yli 5 prosenttia.
40
Toisin kuin naiset, jotka saavat vanhuuseläkettä ja joilla on yksi tai useampi lapsi ja joilla on automaattinen oikeus muutetun LGSS:n 60 §:ssä säädettyyn eläkkeen lisäosaan, miehet voivat vaatia tätä lisäosaa ainoastaan, jos täyttyvät tietyt lisäedellytykset, jotka koskevat joko leskeneläkkeen saamista toisen vanhemman kuoleman vuoksi ja orvoneläkkeen myöntämistä yhdelle lapsista tai vahinkoa heidän työuralleen ja näin ollen sosiaaliturvajärjestelmään suoritettaville maksukausilleen.
41
Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen mukaan tällaisten toimenpiteiden, joilla otetaan käyttöön sukupuoleen perustuva erilainen kohtelu, perustelemiseksi ei riitä, että todetaan, että näillä toimenpiteillä pyritään palauttamaan naisten ja miesten välinen aineellinen tasa-arvo, vaan on lisäksi osoitettava, että niihin sisältyvä loukkaus yhdenvertaisen kohtelun muodollista oikeutta kohtaan on oikeassa suhteessa tavoiteltuun päämäärään nähden.
42
Nyt käsiteltävässä asiassa kuninkaan asetuksen 3/2021 perusteluista ilmenee, että muutetun LGSS:n 60 §:ssä säädetyn erilaisen kohtelun oikeuttamisperusteena on tavoite pienentää sosiaaliturvan alalla vallitsevia miesten ja naisten välisiä eroja, jotka heijastavat naisten työmarkkinatilannetta, joka johtuu siitä, että he ovat perinteisesti olleet vastuussa lasten kasvatuksesta. Kyseisessä 60 §:ssä säädetään siten naisten hyväksi toteutettavasta positiivisesta toimenpiteestä, jota voidaan kuitenkin soveltaa miehiin, jos he ovat rinnastettavassa tilanteessa.
43
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin on kuitenkin epävarma tämän oikeuttamisperusteen riittävyydestä. Sen lisäksi, että kyseessä olevan eläkkeen lisäosan myöntämisedellytykset estävät tosiasiallisesti useimpia miehiä saamasta tätä lisää, nämä edellytykset eivät myöskään estä sitä, että kyseinen lisäosa myönnetään myös naisille, joiden työuraan heidän lastensa kasvattaminen ei ole vaikuttanut. Kun lisäksi otetaan huomioon, että kyseessä olevan eläkkeen lisäosan määrä on prosentuaalinen osuus vanhuuseläkkeen määrästä, kyseinen lisäosa hyödyttää enemmän suuria vanhuuseläkkeitä saavia henkilöitä, kun taas ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen mukaan näille henkilöille aiheutuu todennäköisesti vähiten haittaa heidän työurallaan heidän lastensa kasvattamisen vuoksi, koska heillä on muun muassa taloudelliset resurssit kolmansien henkilöiden palkkaamiseen tätä tarkoitusta varten.
44
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin korostaa lopuksi, että muutetussa LGSS:ssä säädetään sittemmin, että jos molemmilla vanhemmilla on oikeus kyseiseen eläkkeen lisäosaan, tällä lisäosalla täydennetään ainoastaan vanhempien vanhuuseläkkeestä pienempää. Vaikka nyt käsiteltävässä asiassa on kyse ainoastaan isän oikeudesta kyseiseen täydennysosaan, esiin nousee kuitenkin kysymys siitä, olisiko eläkkeen lisäosan myöntäminen ainoastaan pienempää vanhuuseläkettä saavalle vanhemmalle tämän vanhemman sukupuolesta riippumatta riittänyt saavuttamaan muutetun LGSS:n tavoitteen miesten ja naisten välisen eläke-eron pienentämisestä ja varmistamaan tämän lain 60 §:n yhteensopivuuden perusoikeuskirjan 23 artiklan tai mahdollisesti direktiivin 79/7 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan kanssa.
45
Tässä tilanteessa Tribunal Superior de Justicia de Madrid on päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavan ennakkoratkaisukysymyksen:
”Onko [direktiiviä 79/7] sekä [perusoikeuskirjan] 20, 21 ja 23 artiklaa sekä 34 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että ne ovat esteenä pääasian kohteena olevan kaltaiselle kansalliselle oikeussäännölle, jossa vahvistetaan oikeus eläkkeen lisäosaan maksuperusteisten vanhuuseläkkeiden saajille, joilla on biologisia tai adoptoituja lapsia, mutta se myönnetään automaattisesti naisille, kun miehiltä puolestaan edellytetään joko sitä, että he saavat leskeneläkettä toisen vanhemman kuoleman vuoksi ja että joku lapsista saa orvoneläkettä, tai sitä, että heidän työuransa on keskeytynyt tai sille on aiheutunut haittaa (laissa säädetyin ja edellä kuvatuin edellytyksin) lapsen syntymän tai adoption yhteydessä?”
46
Unionin tuomioistuimen presidentin 13.12.2023 tekemällä päätöksellä asiat C‑623/23 ja C‑626/23 yhdistettiin asian käsittelyn kirjallista ja suullista vaihetta sekä tuomion antamista varten.
Ennakkoratkaisukysymysten tarkastelu
Asian C‑623/23 ensimmäinen kysymys ja asian C‑626/23 ainoa kysymys
47
Aluksi on todettava, että asiassa C‑626/23 ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pyytää kysymyksellään paitsi direktiivin 79/7 myös perusoikeuskirjan 20, 21 ja 23 artiklan sekä 34 artiklan 1 kohdan tulkintaa.
48
Perusoikeuskirjan 20 artiklassa vahvistetaan jokaisen yhdenvertaisuutta lain edessä koskeva periaate ja 21 artiklassa muun muassa sukupuoleen perustuvan syrjinnän kielto. Lisäksi perusoikeuskirjan 34 artiklan 1 kohta koskee muun muassa sitä, että unioni tunnustaa oikeuden sosiaaliturvaetuuksiin ja kunnioittaa sitä.
49
Tässä yhteydessä on muistutettava, että direktiivissä 79/7 konkretisoidaan miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaate sosiaaliturvaa koskevissa kysymyksissä, joten jäsenvaltioiden on silloin, kun ne toteuttavat toimenpiteitä, jotka kuuluvat kyseisen direktiivin soveltamisalaan, noudatettava sitä. Tästä seuraa, että ennakkoratkaisua asiassa C‑626/23 pyytäneen tuomioistuimen esittämä kysymys on tutkittava kyseisen direktiivin säännösten eikä perusoikeuskirjan määräysten valossa (ks. vastaavasti tuomio 24.9.2020, YS (Ylemmän henkilöstön ammatilliset lisäeläkkeet), C‑223/19, EU:C:2020:753, 83 ja 84 kohta ja tuomio 2.9.2021, INPS (Yhdistelmäluvan haltijoille myönnettävät synnytysavustus ja äitiysraha), C‑350/20, EU:C:2021:659, 46 ja 47 kohta).
50
Näin ollen on katsottava, että asiassa C‑623/23 esitetyllä ensimmäisellä kysymyksellä ja asiassa C‑626/23 esitetyllä ainoalla kysymyksellä, joita on tarkasteltava yhdessä, ennakkoratkaisua pyytäneet tuomioistuimet tiedustelevat lähinnä, onko direktiiviä 79/7 ja erityisesti sen 4 artiklaa ja 7 artiklan 1 kohdan b alakohtaa, luettuna perusoikeuskirjan 23 artiklan valossa, tulkittava siten, että se on esteenä kansalliselle säännöstölle, jonka mukaan miesten ja naisten välisen eron pienentämiseksi lasten kasvatuksesta johtuvissa sosiaaliturvaetuuksissa eläkkeen lisäosa myönnetään maksuperusteista vanhuuseläkettä saaville naisille, joilla on yksi tai useampi lapsi, kun taas tämän lisäosan myöntämiselle samassa tilanteessa oleville miehille asetetaan lisäedellytyksiä, jotka koskevat sitä, että heidän työuransa on keskeytynyt tai vaikeutunut heidän lastensa syntymän tai adoptoinnin yhteydessä.
51
Direktiivin 79/7 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaan tätä direktiiviä sovelletaan lakisääteisiin järjestelmiin, jotka antavat turvaa muun muassa vanhuuden varalta. Direktiivin 79/7 4 artiklan 1 kohdan kolmannen luetelmakohdan mukaan tasa-arvoisen kohtelun periaatteella tarkoitetaan, että minkäänlaista sukupuoleen perustuvaa syrjintää ei saa esiintyä välittömästi eikä välillisesti etenkään siviilisäädyn tai perheaseman perusteella eikä etenkään etuuksien laskentaperusteiden osalta.
52
Kuten ennakkoratkaisua pyytäneet tuomioistuimet ovat todenneet, unionin tuomioistuin on jo todennut 12.12.2019 antamansa tuomion Instituto Nacional de la Seguridad Social (Äitien lisäeläke) (C‑450/18, EU:C:2019:1075) 39, 41, 66 ja 67 kohdassa, että direktiiviä 79/7 on tulkittava siten, että se on esteenä kansalliselle säännöstölle, jossa säädetään oikeudesta eläkkeen lisäosaan niille naisille, joilla on vähintään kaksi biologista tai adoptoitua lasta ja jotka saavat maksuperusteista, pysyvän työkyvyttömyyden perusteella maksettavaa eläkettä kansallisesta sosiaaliturvajärjestelmästä, kun taas samassa tilanteessa olevilla miehillä ei ole oikeutta tällaiseen eläkkeen lisäosaan, koska tällainen säännöstö merkitsee kyseisen direktiivin 4 artiklan 1 kohdan kolmannessa luetelmakohdassa tarkoitettua sukupuoleen perustuvaa välitöntä syrjintää.
53
Nyt käsiteltävässä asiassa ennakkoratkaisua pyytäneiden tuomioistuinten esittämistä selityksistä ilmenee, että kyseiseen tuomioon johtanutta kansallista säännöstöä eli vanhan LGSS:n 60 §:n 1 momenttiin perustuvaa säännöstöä on muutettu muun muassa siten, että vastedes oikeus tällaiseen eläkkeen lisäosaan ei enää ole yksinomaan naisilla vaan myös miehillä, kunhan nämä täyttävät lisäedellytykset, jotka koskevat sitä, että heidän työuransa on keskeytynyt tai vaikeutunut heidän lastensa syntymän tai adoptoinnin yhteydessä, ja erityisesti pääasioiden osalta sitä, että he eivät ole maksaneet vakuutusmaksuja yli 120 päivän ajan heidän lastensa syntymää edeltäneiden yhdeksän kuukauden ja lapsen syntymää seuraavien kolmen vuoden välillä.
54
Kuten INSS ja Espanjan hallitus ovat täsmentäneet, muutettu LGSS perustuu – kuten kyseisen lain perusteluista ilmenee – siihen olettamaan, että lasten kasvattamisesta vastaavat pääosin naiset työuransa kustannuksella, ja tämä olettama perustuu siihen empiiriseen toteamukseen, että naisten vastuulla oleva lasten kasvattaminen vaikuttaa merkittävästi heidän työuraansa. Tällainen olettama voidaan kumota vain, jos todetaan, että muutetun LGSS:n 60 §:ssä säädetyt miehiin sovellettavat edellytykset täyttyvät, jolloin voidaan katsoa, että lasten kasvattamisesta on tosiasiallisesti ollut vastuussa mies.
55
Tältä osin on ensinnäkin todettava yhtäältä ennakkoratkaisua pyytäneiden tuomioistuinten ja Euroopan komission tavoin, että vanhaan LGSS:ään tehdyt muutokset eivät ole poistaneet miesten epäedullisempaa kohtelua naisiin nähden.
56
Ainoastaan miesten on nimittäin täytettävä tämän tuomion 53 kohdassa mainitut lisäedellytykset, jotta heillä olisi oikeus kyseessä olevaan eläkkeen lisäosaan. Vanhemman asema ei siis riitä siihen, että vanhuuseläkettä saavat miehet voisivat saada tällaisen lisäosan, kun taas samassa asemassa olevien naisten osalta se riittää.
57
Toisaalta on tarkistettava, koskeeko pääasiassa kyseessä olevalla kansallisella säännöstöllä käyttöön otettu miesten ja naisten erilainen kohtelu 12.12.2019 annetun tuomion Instituto Nacional de la Seguridad Social (Äitien lisäeläke) (C‑450/18, EU:C:2019:1075) 42–45 kohdassa esiin tuotujen seikkojen mukaisesti toisiinsa rinnastettavissa tilanteissa olevien henkilöiden ryhmää.
58
Tilanteiden toisiinsa rinnastettavuutta ei ole tutkittava kokonaisuutena ja abstraktisti vaan erityisesti tapauskohtaisesti ja konkreettisesti kaikkien näille tilanteille ominaisten seikkojen perusteella sen kansallisen lainsäädännön, jolla kyseessä oleva erottelu on luotu, tarkoituksen ja päämäärän kannalta sekä tarvittaessa sen alan periaatteiden ja tavoitteiden kannalta, johon kyseinen kansallinen lainsäädäntö kuuluu (tuomio 12.12.2019, Instituto Nacional de la Seguridad Social (Äitien lisäeläke), C‑450/18, EU:C:2019:1075, 45 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
59
Nyt käsiteltävässä asiassa unionin tuomioistuimen käytettävissä olevasta asiakirja-aineistosta ja itse kyseisen säännöstön sanamuodosta ilmenee, että sen tavoitteena on pienentää sukupuolten välistä eroa sosiaaliturva-alalla kompensoimalla taloudellinen vahinko, joka äideille aiheutuu heidän työurallaan sen takia, että heillä on ensisijaisen rooli lasten kasvattamisessa, ja tämä vahinko ilmenee muun muassa pienempien maksujen maksamisena sosiaaliturvajärjestelmään ja siten alennettujen sosiaaliturvaetuuksien myöntämisenä.
60
Unionin tuomioistuin on kuitenkin jo todennut, että kun otetaan huomioon tällainen tavoite, ei voida sulkea pois sitä, että naispuoliset ja miespuoliset työntekijät, jotka ovat vastanneet lastensa kasvatuksesta, ovat toisiinsa rinnastettavassa tilanteessa, koska he voivat lastensa kasvatukseen osallistumisensa vuoksi kärsiä samoista urahaitoista, eikä tätä arviointia horjuta se INSS:n ja Espanjan hallituksen korostama seikka, että lasten kasvatukseen liittyvät tehtävät ovat käytännössä pääosin naisten vastuulla (ks. vastaavasti tuomio 12.12.2019, Instituto Nacional de la Seguridad Social (Äitien lisäeläke), C‑450/18, EU:C:2019:1075, 50–52 kohta).
61
Tästä seuraa, että muutetun LGSS:n 60 §:n 1 momentin kaltaisella kansallisella säännöstöllä kohdellaan miehiä epäedullisemmin kuin naisia, vaikka nämä voivat olla toisiinsa rinnastettavissa tilanteissa.
62
Tällainen lainsäädäntö merkitsee näin ollen direktiivin 79/7 4 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua sukupuoleen perustuvaa välitöntä syrjintää.
63
Toiseksi on muistutettava, että unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan poikkeaminen direktiivin 79/7 4 artiklan 1 kohdassa vahvistetusta sukupuoleen perustuvan välittömän syrjinnän kiellosta on mahdollista vain tämän direktiivin säännöksissä tyhjentävästi luetelluissa tapauksissa (ks. vastaavasti tuomio 12.12.2019, Instituto Nacional de la Seguridad Social (Äitien lisäeläke), C‑450/18, EU:C:2019:1075, 54 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
64
Yhtäältä direktiivin 79/7 4 artiklan 2 kohdan osalta, jonka mukaan tasa-arvoisen kohtelun periaate ei ole esteenä naisten suojelua äitiyden perusteella koskeville säännöksille, on todettava, että – kuten myös asiassa C‑623/23 ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa – muutetun LGSS:n 60 §:n 1 momentissa ei ole mitään seikkaa, jolla luotaisiin yhteys yhtäältä kyseessä olevan eläkkeen lisäosan myöntämisen ja toisaalta äitiysloman pitämisen tai niiden epäkohtien, joita naiselle koituu hänen työurallaan sen johdosta, että hän on poissa töistä synnytystä seuravana ajanjaksona, välille (ks. vastaavasti tuomio 12.12.2019, Instituto Nacional de la Seguridad Social (Äitien lisäeläke), C‑450/18, EU:C:2019:1075, 57 kohta).
65
Kuten komissio lisäksi toteaa, juuri se seikka, että kyseessä oleva eläkkeen lisäosa voidaan vastedes myöntää myös miehille, jollei tämän tuomion 53 kohdassa mainituista lisäedellytyksistä muuta johdu, vahvistaa tämän toteamuksen.
66
Siten pääasioissa kyseessä olevan kaltainen eläkkeen lisäosa ei kuulu direktiivin 79/7 4 artiklan 2 kohdassa säädetyn syrjintäkiellosta tehtävän poikkeuksen soveltamisalaan.
67
Toisaalta direktiivin 79/7 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaan kyseinen direktiivi ei rajoita jäsenvaltioiden oikeutta jättää sen soveltamisalan ulkopuolelle lapsia kasvattaneille henkilöille myönnettäviä, vanhuuseläkejärjestelmään kuuluvia etuuksia eikä oikeutta etuuksiin jaksoilta, joiden aikana työnteko on ollut keskeytyneenä lasten kasvattamisen vuoksi.
68
Tältä osin on kuitenkin riittävää todeta, että vaikka on totta, että muutetun LGSS:n 60 §:n 1 momentin b kohdan 1 ja 2 alakohdassa asetetaan miehille edellytyksiä, joilla pyritään muun muassa rajoittamaan kyseessä olevan eläkkeen lisäosan myöntäminen koskemaan vain miespuolisia työntekijöitä, joiden ammatillinen ura on keskeytynyt tai vaikeutunut heidän lastensa syntymän tai adoptoinnin yhteydessä, ennakkoratkaisua pyytäneiden tuomioistuinten esittämistä täsmennyksistä ilmenee, että naisten osalta tässä säännöksessä ei edelleenkään aseteta tällaisen etuuden myöntämisen edellytykseksi lasten kasvattamista tai työuran keskeytymisajanjaksoja, jotka johtuvat heidän lastensa kasvattamisesta (ks. vastaavasti tuomio 12.12.2019, Instituto Nacional de la Seguridad Social (Äitien lisäeläke), C‑450/18, EU:C:2019:1075, 62 kohta).
69
Näin ollen direktiivin 79/7 7 artiklan 1 kohdan b alakohtaa ei voida soveltaa tällaiseen eläkkeen lisäosaan.
70
Kolmanneksi on tutkittava, voiko tämän tuomion 62 kohdassa mainittu muutetun LGSS:n 60 §:n 1 momentista johtuva syrjintä olla oikeutettua perusoikeuskirjan 23 artiklan nojalla.
71
Kyseisen 23 artiklan toisessa kohdassa määrätään, että tasa-arvon periaate ei estä pitämästä voimassa tai toteuttamasta toimenpiteitä, jotka tarjoavat erityisetuja aliedustettuna olevalle sukupuolelle. Tältä osin on täsmennettävä, että kyseiseen määräykseen on otettu ”lyhyemmässä muodossa” SEUT 157 artiklan 4 kohta mutta ”ei muuteta” sitä, kuten perusoikeuskirjan selityksistä (EUVL 2007, C 303, s. 17) ilmenee.
72
Kyseisen SEUT 157 artiklan 4 kohdassa määrätään, että jotta miesten ja naisten välinen täysi tosiasiallinen tasa-arvo toteutuisi työelämässä, tasa-arvoisen kohtelun periaate ei estä jäsenvaltioita pitämästä voimassa tai toteuttamasta sellaisia erityisetuja tarjoavia toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on helpottaa aliedustettuna olevan sukupuolen ammatillisen toiminnan harjoittamista taikka ehkäistä tai hyvittää ammattiuraan liittyviä haittoja.
73
INSS väittää tässä yhteydessä, että muutetun LGSS:n 60 §:n 1 momentti kuuluu mainitun määräyksen soveltamisalaan, koska sitä on pidettävä positiivisena toimenpiteenä, joka liittyy unionin tasolla tunnustettuun tavoitteeseen, joka koskee sukupuolten välisen sellaisen eläke-eron poistamista, joka johtuu siitä, että naiset ovat perinteisesti vastanneet pääasiallisesti lasten kasvatuksesta. INSS lisää, että kyseessä oleva eläkkeen lisäosa on osa Espanjan kuningaskunnan toteuttamia toimenpiteitä, jotka koskevat muun muassa järjestelyjä, joilla pyritään edistämään vanhempien yhteisvastuuta perhe- ja työelämän yhteensovittamisessa ja siten saavuttamaan SEUT 157 artiklan 4 kohdassa mainitut tavoitteet. Muutetun LGSS:n 60 §:n 1 momentti mahdollistaa siten näiden muiden toimenpiteiden täydentämisen kompensoimalla haittoja, joita naisille on aiheutunut heidän työurallaan heidän lastensa kasvattamisesta ja jotka vaikuttavat heidän työuransa päätyttyä vanhuuseläkkeeseen.
74
Tältä osin on muistutettava, että unionin tuomioistuin on todennut 12.12.2019 antamansa tuomion Instituto Nacional de la Seguridad Social (Äitien lisäeläke) (C‑450/18, EU:C:2019:1075) 65 kohdassa, että SEUT 157 artiklan 4 kohtaa ei voida soveltaa LGSS:n 60 §:n 1 momentin kaltaiseen kansalliseen säännökseen, jolla ainoastaan myönnetään naisille eläkkeen lisäosa myöntämishetkellä puuttumatta ongelmiin, joita naiset voivat kohdata ammattiuransa aikana, koska tällainen eläkkeen lisäosa ei näytä kompensoivan naisten urakehitykselle aiheutuvia haittoja auttamalla heitä urallaan eikä siten toteuttavan miesten ja naisten välistä täyttä tosiasiallista tasa-arvoa työelämässä.
75
Edeltävässä kohdassa esitetyt toteamukset pätevät myös muutetun LGSS:n 60 §:n 1 momentin osalta. Tältä osin se, että kyseisellä säännöksellä täydennetään, siltä osin kuin se on näytetty toteen, muita järjestelyjä, joilla puolestaan pyritään saavuttamaan SEUT 157 artiklan 4 kohdassa mainitut tavoitteet, ei sellaisenaan ole omiaan vaikuttamaan tällaiseen päätelmään.
76
Näin ollen on todettava, että pääasioissa kyseessä olevan kaltaista kansallista säännöstöä ei voida oikeuttaa perusoikeuskirjan 23 artiklan nojalla.
77
Edellä esitetyn perusteella asiassa C‑623/23 esitettyyn ensimmäiseen kysymykseen ja asiassa C‑626/23 esitettyyn ainoaan kysymykseen on vastattava, että direktiiviä 79/7 ja erityisesti sen 4 artiklaa ja 7 artiklan 1 kohdan b alakohtaa, luettuna perusoikeuskirjan 23 artiklan valossa, on tulkittava siten, että se on esteenä kansalliselle säännöstölle, jonka nojalla naisten ja miesten välisen eron pienentämiseksi lasten kasvatuksesta johtuvissa sosiaaliturvaetuuksissa eläkkeen lisäosa myönnetään maksuperusteista vanhuuseläkettä saaville naisille, joilla on yksi tai useampi lapsi, kun taas tämän lisän myöntämiselle samassa tilanteessa oleville miehille asetetaan lisäedellytyksiä, jotka koskevat sitä, että heidän työuransa on keskeytynyt tai vaikeutunut heidän lastensa syntymän tai adoptoinnin yhteydessä.
Asiassa C‑623/23 esitetty toinen kysymys
Tutkittavaksi ottaminen
78
INSS ja Espanjan hallitus väittävät, että asiassa C‑623/23 esitetty toinen kysymys, joka koskee vaikutusta, joka kyseessä olevan eläkkeen lisäosan myöntämisellä isälle voisi olla äidille jo myönnetyn lisäosan säilyttämiseen, on jätettävä tutkimatta, koska pääasiassa ei ole kyse kyseisen lisäosan mahdollisesta poistamisesta kyseisten lasten äidiltä.
79
Tässä yhteydessä on muistutettava, että unionin tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan SEUT 267 artiklassa käyttöön otetussa unionin tuomioistuimen ja kansallisten tuomioistuinten välisessä yhteistyössä yksinomaan kansallisen tuomioistuimen, jossa asia on vireillä ja joka vastaa annettavasta ratkaisusta, tehtävänä on asian erityispiirteiden perusteella harkita, onko ennakkoratkaisu tarpeen asian ratkaisemiseksi ja onko sen unionin tuomioistuimelle esittämillä kysymyksillä merkitystä asian kannalta. Näin ollen silloin, kun kansallisen tuomioistuimen esittämät kysymykset koskevat unionin oikeuden tulkintaa, unionin tuomioistuin on lähtökohtaisesti velvollinen ratkaisemaan ne (tuomio 24.2.2022, TGSS (Kotitaloustyöntekijöiden työttömyys), C‑389/20, EU:C:2022:120, 23 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
80
Tästä seuraa, että unionin oikeutta koskevilla kysymyksillä oletetaan olevan merkitystä asian ratkaisemisen kannalta. Unionin tuomioistuin voi kieltäytyä vastaamasta kansallisen tuomioistuimen esittämään ennakkoratkaisukysymykseen vain, jos on ilmeistä, että unionin oikeuden tulkitsemisella, jota kansallinen tuomioistuin on pyytänyt, ei ole mitään yhteyttä kansallisessa tuomioistuimessa käsiteltävän asian tosiseikkoihin tai kohteeseen tai jos kyseinen ongelma on luonteeltaan hypoteettinen taikka jos unionin tuomioistuimella ei ole tiedossaan niitä tosiseikkoja ja oikeudellisia seikkoja, jotka ovat tarpeen, jotta se voisi antaa hyödyllisen vastauksen sille esitettyihin kysymyksiin (tuomio 24.2.2022, TGSS (Kotitaloustyöntekijöiden työttömyys), C‑389/20, EU:C:2022:120, 24 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
81
Nyt käsiteltävässä asiassa pitää paikkansa, että kysymys äidille myönnetyn eläkkeen lisäosan poistamisesta ei sellaisenaan näytä olevan pääasian kohteena. Muutetun LGSS:n 60 §:n 2 momentin mukaan ”eläkkeen lisäosan myöntäminen toiselle vanhemmalle saa aikaan sen, että ensimmäiselle vanhemmalle jo myönnetty eläkkeen lisäosa raukeaa” ja kyseistä vanhempaa on kuultava ”ennen [kuin] tehdään päätös oikeuden myöntämisestä toiselle vanhemmalle” Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen esittämistä täsmennyksistä ilmenee lisäksi, että äiti on haastettu väliintulijaksi pääasian oikeudenkäyntiin.
82
Näissä olosuhteissa ei voida sulkea pois sitä, että ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on pääasian ratkaisemiseksi otettava huomioon tällaisen poistamisen mahdollisuus. Näin ollen ei ole ilmeistä, ettei tällaisen poistamisen yhteensopivuudella unionin oikeuden kanssa olisi mitään yhteyttä pääasian kohteeseen.
83
Espanjan hallitus katsoo lisäksi, että direktiivillä 79/7 ei ole mitään yhteyttä asiassa C‑623/23 esitetyn toisen kysymyksen kohteeseen, koska ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin ei ole täsmentänyt, mitä kyseisen direktiivin säännöksistä rikottaisiin, jos pääasiassa kyseessä olevan kansallisen lainsäädännön syrjivyyden toteaminen johtaisi kyseessä olevan äidille myönnetyn eläkkeen lisäosan poistamiseen.
84
Tältä osin riittää, kun todetaan, että ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen epäilyt johtuvat siitä, että se katsoo, että tällainen poistaminen voisi tehdä tyhjäksi tämän kansallisen lainsäädännön syrjivyyden toteamisen tehokkaan vaikutuksen direktiivin 79/7 kannalta. Näin ollen on mahdollista ymmärtää yhteys, jonka kyseinen tuomioistuin toteaa äidille myönnetyn kyseessä olevan eläkkeen lisäosan poistamisen ja kyseisestä direktiivistä johtuvien vaatimusten välillä.
85
Tästä seuraa, että asiassa C‑623/23 esitetty toinen kysymys tutkitaan.
Asiakysymys
86
Asiassa C‑623/23 esittämällään toisella kysymyksellä ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee lähinnä, onko direktiiviä 79/7 tulkittava siten, että se on esteenä sille, että tilanteessa, jossa isän sellaisen kansallisen lainsäädännön nojalla, jonka katsotaan merkitsevän direktiivissä tarkoitettua sukupuoleen perustuvaa välitöntä syrjintää, tekemä eläkkeen lisäosaa koskeva hakemus hylätään ja isälle on näin ollen myönnettävä tämä lisäosa äiteihin sovellettavien edellytysten mukaisesti, tällainen myöntäminen johtaa äidille jo myönnetyn eläkkeen lisäosan poistamiseen, koska kyseisen säännöstön mukaan kyseinen lisäosa voidaan myöntää ainoastaan sille vanhemmalle, joka saa määrältään pienintä vanhuuseläkettä, ja tämä vanhempi on isä.
87
Tältä osin on todettava, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan on niin, että kun on todettu esiintyvän unionin oikeuden vastaista syrjintää, niin kauan kuin yhdenvertaisen kohtelun palauttavia toimenpiteitä ei ole toteutettu, yhdenvertaisen kohtelun periaatteen noudattaminen voidaan varmistaa ainoastaan antamalla epäedullisessa asemassa olevaan ryhmään kuuluville henkilöille samat edut kuin etuoikeutettuun ryhmään kuuluville henkilöille. Tällaisessa tapauksessa kansallisen tuomioistuimen on jätettävä soveltamatta syrjivää kansallista säännöstä tarvitsematta pyytää tai odottaa, että lainsäätäjä sitä ennen kumoaisi kyseisen säännöksen, ja sen on sovellettava epäedullisessa asemassa olevan ryhmän jäseniin samaa järjestelmää kuin toisen ryhmän jäseniin (tuomio 14.9.2023, TGSS (Äitiyslisän epääminen), C‑113/22, EU:C:2023:665, 41 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
88
Nyt käsiteltävässä asiassa on niin, että vaikka kyseessä olevan eläkkeen lisäosan osalta se, että isään sovelletaan samaa järjestelmää, jota sovelletaan äitiin, johtaa tämän lisäosan myöntämiseen isälle ja samanaikaisesti äidille jo myönnetyn lisäosan poistamiseen siltä osin kuin yhtäältä kansallisessa lainsäädännössä säädetään, että kyseinen lisä voidaan myöntää vain yhdelle vanhemmalle eli sille, joka saa määrältään pienemmän eläkkeen, ja toisaalta äiti saa suurempaa eläkettä, tämän poistamisen ei voida katsoa vievän tehokasta vaikutusta siltä toteamukselta, että kansallinen lainsäädäntö, jonka nojalla isiltä on evätty tämä lisäosa, on syrjivä.
89
Tällainen poistaminen on nimittäin vain seuraus siitä, että isään sovelletaan samoja edellytyksiä, joita sovelletaan äiteihin kyseessä olevan eläkkeen lisäosan myöntämisen osalta.
90
Sama koskee ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen mainitsemaa tilannetta, jossa isä saa suuremman eläkkeen ja jossa tämä lisäosa myönnetään tällä perusteella yksinomaan äidille.
91
Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen tehtävänä on tulkita kansallista oikeuttaan ja arvioida, sallitaanko kansallisessa oikeudessa äidille jo myönnetyn eläkkeen lisäosan säilyttäminen, jos isä voi vaatia kyseessä olevaa eläkkeen lisäosaa samoin edellytyksin kuin joita sovelletaan äiteihin, ja ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin näyttää katsovan, että edellytystä, jonka mukaan kyseinen lisäosa myönnetään ainoastaan pienempää eläkettä saavalle vanhemmalle, ei voida soveltaa, ”jos [kyseinen] lisäosa myönnetään isälle, joka ei täytä sukupuoleen perustuvaa syrjintää koskevassa kansallisessa säännöksessä säädettyjä edellytyksiä”.
92
Jos ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa, että sen kansallisessa oikeudessa sallitaan tällainen pysyttäminen, unionin oikeudessa ei edellytetä, että pääasioissa kyseessä olevan kaltainen eläkkeen lisäosa on poistettava niiden henkilöiden ryhmältä, joille se jo on myönnetty, kuten komissio perustellusti toteaa (ks. vastaavasti tuomio 22.6.2011, Landtová, C‑399/09, EU:C:2011:415, 53 kohta).
93
Edellä todettujen seikkojen perusteella asiassa C‑623/23 esitettyyn toiseen kysymykseen on vastattava, että direktiiviä 79/7 on tulkittava siten, että se ei ole esteenä sille, että tilanteessa, jossa isän sellaisen kansallisen lainsäädännön nojalla, jonka katsotaan merkitsevän direktiivissä tarkoitettua sukupuoleen perustuvaa välitöntä syrjintää, tekemä eläkkeen lisäosaa koskeva hakemus hylätään, ja jossa isälle on näin ollen myönnettävä tämä lisäosa samoin edellytyksin kuin äideille, tällainen myöntäminen johtaa äidille jo myönnetyn eläkkeen lisäosan poistamiseen, koska kyseisen säännöstön mukaan kyseinen lisäosa voidaan myöntää ainoastaan sille vanhemmalle, joka saa määrältään pienempää vanhuuseläkettä, ja tämä vanhempi on isä.
Oikeudenkäyntikulut
94
Pääasioiden asianosaisten osalta asioiden käsittely unionin tuomioistuimessa on välivaihe kansallisissa tuomioistuimissa vireillä olevien asioiden käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisten tuomioistuinten asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta. Oikeudenkäyntikuluja, jotka ovat aiheutuneet muille kuin näille asianosaisille huomautusten esittämisestä unionin tuomioistuimelle, ei voida määrätä korvattaviksi.
Näillä perusteilla unionin tuomioistuin (kymmenes jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:
1)
Miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen asteittaisesta toteuttamisesta sosiaaliturvaa koskevissa kysymyksissä 19.12.1978 annettua neuvoston direktiiviä 79/7/ETY – ja erityisesti sen 4 artiklaa ja 7 artiklan 1 kohdan b alakohtaa –, luettuna Euroopan unionin perusoikeuskirjan 23 artiklan valossa,
on tulkittava siten, että
se on esteenä kansalliselle säännöstölle, jonka nojalla sosiaaliturvaetuuksissa naisten ja miesten välisen eron, joka johtuu lasten kasvatuksesta, pienentämiseksi eläkkeen lisäosa myönnetään maksuperusteista vanhuuseläkettä saaville naisille, joilla on yksi tai useampi lapsi, kun taas tämän lisän myöntämiselle samassa tilanteessa oleville miehille asetetaan lisäedellytyksiä, jotka koskevat sitä, että heidän työuransa on keskeytynyt tai vaikeutunut heidän lastensa syntymän tai adoptoinnin yhteydessä.
2)
Direktiiviä 79/7 on tulkittava siten, että
se ei ole esteenä sille, että tilanteessa, jossa isän sellaisen kansallisen säännöstön nojalla, jonka katsotaan merkitsevän direktiivissä tarkoitettua sukupuoleen perustuvaa välitöntä syrjintää, tekemä eläkkeen lisäosaa koskeva hakemus hylätään ja jossa isälle on näin ollen myönnettävä tämä lisäosa samoin edellytyksin kuin äideille, tällainen myöntäminen johtaa äidille jo myönnetyn eläkkeen lisäosan poistamiseen, koska kyseisen säännöstön mukaan kyseinen lisäosa voidaan myöntää ainoastaan sille vanhemmalle, joka saa määrältään pienempää vanhuuseläkettä, ja tämä vanhempi on isä.
Allekirjoitukset
(
*1
)	Oikeudenkäyntikieli: espanja.
(
i
)	Tämän asian nimi on kuvitteellinen nimi. Se ei vastaa asian minkään asianosaisen todellista nimeä.
(
ii
)	Tämän asian nimi on kuvitteellinen nimi. Se ei vastaa asian minkään asianosaisen todellista nimeä.