62021CJ0568_RES
C‑568/21. sz. ügy
Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid
kontra
E._S.
(a Raad van State [Hollandia] által benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem)
A Bíróság ítélete (első tanács), 2023. szeptember 21.
„Előzetes döntéshozatal – A szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térség – A dublini rendszer – 604/2013/EU rendelet – A nemzetközi védelem iránti kérelem megvizsgálásáért felelős tagállam meghatározására vonatkozó feltételek és eljárási szabályok – A kérelmező számára tartózkodásra jogosító engedélyt kibocsátó tagállam felelőssége – A 2. cikk l) pontja – A »tartózkodásra jogosító engedély« fogalma – Valamely tagállam által kiállított diplomataigazolvány – A diplomáciai kapcsolatokról szóló Bécsi Egyezmény”
Határellenőrzések, menekültügy és bevándorlás – Menekültpolitika – A nemzetközi védelem iránti kérelem megvizsgálásáért felelős tagállam meghatározására vonatkozó feltételek és eljárási szabályok – 604/2013 rendelet – A tartózkodásra jogosító engedély fogalma – A diplomáciai kapcsolatokról szóló 1961. évi Bécsi Egyezmény alapján kiállított diplomataigazolvány – Bennfoglaltság
(604/2013 európai parlamenti és tanácsi rendelet, (4) és (5) preambulumbekezdés, 2. cikk, l) pont, és 12–14. cikk)
(lásd: 35–37., 44–48., 53. pont és a rendelkező rész)
Összefoglalás
Egy harmadik országbeli állampolgár a származási országa X tagállamban működő nagykövetségén dolgozott. Feleségével és gyermekeikkel együtt az utóbbi tagállam területén laktak. Tartózkodásuk alatt e tagállam külügyminisztériuma a diplomáciai kapcsolatokról szóló Bécsi Egyezmény alapján diplomataigazolványt állított ki a család számára. (
1
) Néhány évvel később a család elhagyta X tagállamot, és nemzetközi védelmet kért Hollandiában.
2020 januárjában a hatáskörrel rendelkező holland hatóság visszautasította az alapügy felperesei által benyújtott nemzetközi védelem iránti kérelmek vizsgálatát, mivel úgy vélte, hogy azok megvizsgálásáért a „Dublin III” rendelet (
2
) 12. cikkének (1) bekezdése értelmében X tagállam a felelős. Az e tagállam hatóságai által kiállított diplomataigazolványok ugyanis az e rendelet 2. cikkének l) pontja szerinti tartózkodásra jogosító engedélynek minősülnek, és a kérelmek megvizsgálása tekintetében az említett tagállam hatáskörét alapozhatják meg.
2020 márciusában az alapügy felpereseinek keresete alapján eljáró rechtbank Den Haag (hágai bíróság, Hollandia) helyt adott a kereseteknek, megállapítva, hogy az X tagállam hatóságai által kiállított diplomataigazolványok nem tekinthetők tartózkodásra jogosító engedélynek, mivel az alapügy felperesei már rendelkeztek tartózkodási joggal az említett tagállamban a Bécsi Egyezmény alapján, a diplomataigazolványok kiállításától függetlenül.
A hatáskörrel rendelkező holland hatóság fellebbezést nyújtott be ezen ítélet ellen a Raad van Statéhoz (államtanács, Hollandia). Az alapügy felperesei által benyújtott nemzetközi védelem iránti kérelmek megvizsgálásáért felelős tagállam meghatározása érdekében e bíróság azzal a kérdéssel fordult a Bírósághoz, hogy a Bécsi Egyezmény alapján valamely tagállam által kiállított diplomataigazolvány a „Dublin III” rendelet 2. cikkének l) pontja szerinti „tartózkodásra jogosító engedélynek” minősül‑e. A Bíróság a mai napon hozott ítéletében igennel válaszol erre a kérdésre.
A Bíróság álláspontja
A Bíróság e következtetéshez úgy jut el, hogy először is megállapítja, hogy a „Dublin III” rendelet 2. cikkének l) pontjában alkalmazott „olyan engedély” kifejezés tágan értelmezendő. A „tartózkodásra jogosító engedély” fogalom e rendelkezésben szereplő meghatározása nem utal az engedély konstitutív vagy deklaratív jellegére, és nem tartalmaz a Bécsi Egyezmény alapján kiállított diplomataigazolványokra vonatkozó kifejezett kivételt sem.
Másodszor, azon kontextust illetően, amelybe e rendelkezés illeszkedik, a Bíróság megállapítja, hogy a „tartózkodásra jogosító engedély” fogalma egyike a „Dublin III” rendelet 12. cikkének alkalmazását meghatározó feltételeknek. Amennyiben ugyanis a kérelmező rendelkezik érvényes tartózkodásra jogosító engedéllyel, az említett rendelet 12. cikkének (1) bekezdése a nemzetközi védelem iránti kérelem megvizsgálásáért való felelősséget az azt kibocsátó tagállamra telepíti. Márpedig a felelős tagállam meghatározására szolgáló, a „Dublin III” rendelet 12–14. cikkében foglalt különböző feltételek alkalmazásának általában lehetővé kell tennie azt, hogy a harmadik országbeli állampolgárnak a tagállamok területére való beutazását vagy tartózkodását elsőként biztosító tagállamra ruházzák az ezen állampolgár által benyújtott nemzetközi védelem iránti kérelem megvizsgálásáért való felelősséget, mégpedig az ezen állampolgárnak a tagállamok területén való jelenlétével kapcsolatban az említett tagállam által játszott szerepre figyelemmel. E tekintetben a Bíróság rámutat, hogy a Bécsi Egyezmény keretében a fogadó államot megilletik bizonyos jogosultságok azzal kapcsolatban, hogy egy diplomáciai képviselet tagjaként kiket enged be a területére, így valamely személyt persona non gratának vagy nem elfogadhatónak lehet nyilvánítani, meg lehet tagadni az érdekelt személynek a képviselet tagjaként való elismerését, (
3
) továbbá megtagadható az agrément megadása a képviselet vezetőjeként akkreditálni kívánt személynek. (
4
) Ilyen körülmények között az, hogy egy tagállam valamely személy számára diplomataigazolványt állít ki, azt jelenti, hogy e tagállam elfogadja, hogy e személy egy diplomáciai képviselet tagjaként a területén tartózkodik, és így az igazolvány kiállítása bizonyítja e tagállam szerepét abban, hogy az említett személy a tagállamok területén tartózkodik.
Harmadszor, ami a „Dublin III” rendelet célját illeti, annak (4) és (5) preambulumbekezdése hangsúlyozza a felelős tagállam meghatározására szolgáló világos és alkalmazható módszer fontosságát, amely mind a tagállamok, mind az érintett személyek vonatkozásában tárgyilagos és méltányos szempontokon alapul, és lehetővé teszi e tagállam gyors meghatározását. Márpedig a gyorsasággal kapcsolatos ezen cél elérését elősegíti a diplomataigazolvány kiállításának figyelembevétele, és így lehetővé teszi annak elkerülését, hogy a harmadik országbeli állampolgárok megválaszthassák azt a tagállamot, amelyben nemzetközi védelem iránti kérelmet nyújtanak be.
(
1
)	A diplomáciai kapcsolatokról Bécsben, 1961. április 18‑án megkötött és 1964. április 24‑én hatályba lépett Bécsi Egyezmény (Recueil des traités des Nations unies, 500. kötet, 95. o.; kihirdette: az 1965. évi 22. tvr.; a továbbiakban: Bécsi Egyezmény).
(
2
)	Egy harmadik országbeli állampolgár vagy egy hontalan személy által a tagállamok egyikében benyújtott nemzetközi védelem iránti kérelem megvizsgálásáért felelős tagállam meghatározására vonatkozó feltételek és eljárási szabályok megállapításáról szóló, 2013. június 26‑i 604/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2013. L 180., 31. o.; helyesbítés: HL 2018. L 33., 6. o.; a továbbiakban: „Dublin III” rendelet). E rendelet 12. cikkének (1) bekezdése szerint: „Amennyiben a kérelmező rendelkezik érvényes tartózkodásra jogosító engedéllyel, az azt kibocsátó tagállam lesz a nemzetközi védelem iránti kérelem megvizsgálásáért felelős”.
(
3
)	Lásd: a Bécsi Egyezmény 9. cikke.
(
4
)	Lásd: a Bécsi Egyezmény 4. cikke.