AZ ELSŐFOKÚ BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (ötödik tanács)
2004. június 10.
T‑153/01. és T‑323/01. sz. egyesített ügyek
Mercedes Alvarez Moreno
kontra
az Európai Közösségek Bizottsága
„Tisztviselők – Kisegítő alkalmazott – Konferenciatolmács – Az Európai Közösségek egyéb alkalmazottaira vonatkozó alkalmazási feltételek (RAA) 74. cikke – Az alkalmazotti jogviszony megszűnése”
Teljes szöveg francia nyelven II - 0000
Tárgy:         Egyrészt a Bizottság azon 2001. február 13‑i és 23‑i levelének megsemmisítése iránti kereset, melyben arról értesíti a felperest,
hogy 65 évnél idősebb konferenciatolmácsok alkalmazása már nem lehetséges, másrészt kártérítési kereset.
Határozat:         Az Elsőfokú Bíróság a T‑153/01. sz. ügyben benyújtott keresetet, mint elfogadhatatlant, elutasítja. A T‑323/01. sz. ügyben
hozott 2001. február 23‑i határozatot megsemmisíti. A T‑323/01. sz. ügyben benyújtott keresetet ezt meghaladóan elutasítja.
A T‑153/01. sz. ügyben felmerült saját költségeit mindegyik fél maga viseli. A T‑323/01. sz. ügyben felmerült minden költséget
a Bizottság köteles viselni.
Összefoglaló
1.     Tisztviselők ─ Kereset ─ Sérelmet okozó aktus ─ Fogalom ─ Szabadfoglalkozású konferenciatolmácsnak az egyéb alkalmazottakra
vonatkozó alkalmazási feltételek 78. cikkének hatálya alá tartozó kisegítő alkalmazottként történő jövőbeni alkalmazása elutasításaként
értelmezendő levél
(Személyzeti szabályzat, 91. cikk)
2.     Tisztviselők ─ Az egyéb alkalmazottakra vonatkozó alkalmazási feltételek ─ Kisegítő alkalmazottak ─ Az egyéb alkalmazottakra
vonatkozó alkalmazási feltételek 78. cikkének hatálya alá tartozó szabadfoglalkozású tolmácsok ─ Meghatározott napokra korlátozódó
szerződésekhez nem nélkülözhetetlen korhatár kikötése ─ Az egyéb alkalmazottakra vonatkozó alkalmazási feltételek 74. cikkének
alkalmazhatatlansága
(Az egyéb alkalmazottakra vonatkozó alkalmazási feltételek, 74. és 78. cikk)
3.     Tisztviselők ─ Kereset ─ A személyzeti szabályzatnak megfelelő, pert megelőző eljárás hiányában benyújtott kártérítési kereset
─ Elfogadhatatlanság
(Személyzeti szabályzat, 90. és 91. cikk)
4.     Tisztviselők ─ Az intézmények szerződésen kívüli felelőssége ─ Közszolgálati kötelességszegés ─ A személyzeti szabályzat valamely
rendelkezésének olyan pontatlan értelmezése, amely önmagában nem minősül közszolgálati kötelességszegésnek
5.     Tisztviselők ─ Kereset ─ Kártérítési kereset ─ A megtámadott jogellenes aktus megsemmisítése ─ A nem vagyoni kár megfelelő
jóvátétele
(Személyzeti szabályzat, 91. cikk)
1.     Kizárólag azon intézkedések minősülnek megsemmisítés iránti kereset tárgyát képezhető aktusnak vagy határozatnak, amelyek
– jogi helyzetének egyértelmű megváltoztatásával – a felperes érdekeit közvetlenül és azonnal érintő joghatással járnak.
Ez áll az adminisztráció által az egyéb alkalmazottakra vonatkozó alkalmazási feltételek 78. cikkében szabályozott szabadfoglalkozású
konferenciatolmácsi szerződéseket kapott személyhez – annak kérelmére válaszul – intézett levélre, amely, jóllehet nem utal
egyedileg az érdekelt sajátos helyzetére, objektíve akként értelmezendő, hogy az intézmény – az illető kora okán – megtagadja
újbóli alkalmazását.
(lásd az 56., 61. és 62. pontot)
Hivatkozás: az Elsőfokú Bíróság T-562/93. sz., Obst kontra Bizottság ügyben 1995. október 19-én hozott ítéletének (EBHT-KSZ
1995., I-A-247. és II-737. o.) 23. pontja; az Elsőfokú Bíróság T-87/99. sz., Hendrickx kontra Cedefop ügyben 2000. július
13-án hozott ítéletének (EBHT-KSZ 2000., I-A-147. o. és II-679. o.) 37. pontja.
2.     Az egyéb alkalmazottakra vonatkozó alkalmazási feltételek 78. cikke első és harmadik bekezdésének együttes értelmezéséből
az következik, hogy az említett alkalmazási feltételek III. címének rendelkezései csak akkor alkalmazhatóak az említett cikk
alapján konferenciatolmácsként felvett kisegítő alkalmazottakra, amennyiben e rendelkezések olyan feltételeknek minősülnek,
amelyek nem tartoznak az első bekezdés alkalmazásával megkötött szerződésben szereplő felvételi és díjazási feltételek közé.
Mivel meghatározott napokra korlátozódó szerződésről van szó, az alkalmazotti jogviszony megszűnése a tolmács felvételének
jellemző és nélkülözhetetlen feltételét képezi, annak velejárója. Ebből következik, hogy az egyéb alkalmazottakra vonatkozó
alkalmazási feltételeknek a kisegítő alkalmazott alkalmazotti jogviszonya megszűnésének esetére irányadó 74. cikke szükségképpen
az említett alkalmazási feltételek III. címének azon rendelkezései közé tartozik, amelyektől az ülésszak időtartamára szerződtetett
kisegítő tolmácsokra irányadó alkalmazási feltételek eltérnek.
Egyébként – figyelemmel az említett tolmácsok alkalmazásának sajátosságára – tevékenységük végzése szempontjából a kor nem
minősülhet olyan releváns körülménynek, amelynek alapján alkalmazásukat – kifejezett rendelkezés hiányában – a fent hivatkozott
74. cikk rendelkezései által felállított korhatárhoz kellene kötni.
(lásd a 82., 84?86. és 89. pontot)
3.     A személyzeti szabályzat 90. és 91. cikkében felállított jogorvoslati rendszerben a kártérítési kereset, amely a megsemmisítés
iránti keresethez képest önálló jogorvoslatnak minősül, csak akkor elfogadható, ha a személyzeti szabályzat előírásainak megfelelő,
pert megelőző eljárás előzte meg. Ez az eljárás aszerint alakul, hogy a kár, amelynek jóvátételét kérték, a személyzeti szabályzat
90. cikke (2) bekezdésének értelmében vett sérelmet okozó aktusból vagy az adminisztráció határozati jelleget nélkülöző magatartásából
fakad-e.
Az első esetben az érdekeltnek kell – a megszabott határidőn belül – a kinevezésre jogosult hatóságnál a szóban forgó aktus
ellen panasszal élnie. Ezzel szemben a második esetben az igazgatási eljárásnak a személyzeti szabályzat 90. cikkének (1) bekezdése
szerinti, kártérítésre irányuló kérelem benyújtásával kell kezdődnie, majd – adott esetben – a kérelmet elutasító határozat
elleni panasz benyújtásával kell folytatódnia.
Amennyiben a megsemmisítés iránti kereset és a kártérítési kereset között közvetlen kapcsolat áll fenn, az utóbbi – mint a
megsemmisítés iránti kereset járulékos követelése – elfogadható, anélkül hogy azt szükségképpen meg kellett volna előznie
akár a kinevezésre jogosult hatóságot az állítólag elszenvedett kár jóvátételére felszólító kérelemnek, akár a kérelem hallgatólagos
vagy kifejezett elutasítása megalapozottságát vitató panasznak. Ezzel szemben, amennyiben az állítólagos kár nem a megsemmisíteni
kért aktusból, hanem az adminisztráció által állítólagosan elkövetett több kötelességszegésből és mulasztásból fakad, a pert
megelőző eljárásnak kötelezően a kinevezésre jogosult hatóságot a kár jóvátételére felszólító kérelemmel kell kezdődnie.
(lásd a 99., 100. és 102. pontot)
Hivatkozás: az Elsőfokú Bíróság T-17/90., T-28/91. és T-17/92. sz., Camara Alloisio és társai kontra Bizottság ügyben 1993.
július 15-én hozott ítéletének (EBHT-KSZ 1993., II-841. o.) 46. pontja; az Elsőfokú Bíróság T-500/93. sz., Y kontra Bíróság
ügyben 1996. június 28-án hozott ítéletének (EBHT-KSZ 1996., I-A-335. és II-977. o.) 64. és 66. pontja.
4.     A személyzeti szabályzat és – analógia útján – az egyéb alkalmazottakra vonatkozó alkalmazási feltételek rendelkezésének az
adminisztráció általi pontatlan értelmezése önmagában nem minősül közszolgálati kötelességszegésnek.
(lásd a 105. pontot)
Hivatkozás: a Bíróság 79/71. sz., Heinemann kontra Bizottság ügyben 1972. július 13-án hozott ítéletének (EBHT-KSZ 1972.,
579. o.) 11. pontja; az Elsőfokú Bíróság T-94/92. sz., X kontra Bizottság ügyben 1994. június 9-én hozott ítéletének (EBHT-KSZ 1994.,
I-A-149. és II-481. o.) 52. pontja.
5.     A megtámadott aktus megsemmisítése önmagában megfelelő és elvileg elégséges elégtételt nyújt a felperes által esetleg elszenvedett
valamennyi nem vagyoni kár jóvátételére. Ennélfogva, mivel a felperes képességeire nézve semmiféle hátrányos megítélést nem
tartalmaz, az intézmény azon határozatának megsemmisítése, hogy a jövőben nem alkalmaz 65 évesnél idősebb kisegítő konferenciatolmácsokat,
a felperes által esetlegesen elszenvedett nem vagyoni kár megfelelő jóvátételének tekintendő.
(lásd a 106. pontot)
Hivatkozás: a Bíróság C-343/87. sz., Culin kontra Bizottság ügyben 1990. február 7-én hozott ítéletének (EBHT 1990., I-225. o.)
25–29. pontja; az Elsőfokú Bíróság T-60/94. sz., Pierrat kontra Bíróság ügyben 1995. január 26-án hozott ítéletének (EBHT-KSZ 1995.,
I-A-23. és II-77. o.) 62. pontja.