61994CJ0079_DA
Parter
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Parter
I sag C-79/94,
Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber ved juridisk konsulent X.A. Yataganas, som befuldmaegtiget, og med valgt adresse i Luxembourg hos G. Kremlis, Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagner-Centret, Kirchberg,
sagsoeger,
mod
Den Hellenske Republik ved juridisk konsulent V. Kontolaimos, Statens Advokatkontor, og sekretaer E.-M. Mamouna, Udenrigsministeriets Saerlige Juridiske Kontor for EF-spoergsmaal, som befuldmaegtigede, og med valgt adresse i Luxembourg paa Den Graeske Ambassade, 117, Val Sainte Croix,
sagsoegt,
hvori der er nedlagt paastand om, at det fastslaas, at Den Hellenske Republik ved at indgaa en rammeaftale om eksklusiv levering fra seks graeske tekstilvirksomheder af gaze til brug paa graeske hospitaler og i den graeske haer, uden at offentliggoere en udbudsbekendtgoerelse herom i De Europaeiske Faellesskabers Tidende, har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Raadets direktiv 77/62/EOEF af 21. december 1976 om samordning af fremgangsmaaderne ved offentlige indkoeb (EFT 1977 L 13, s. 1), som senest aendret ved direktiv 88/295/EOEF af 22. marts 1988 (EFT L 127, s. 1),
har
DOMSTOLEN (Femte Afdeling)
sammensat af afdelingsformanden, C. Gulmann, og dommerne J.C. Moitinho de Almeida (refererende dommer), D.A.O. Edward, J.-P. Puissochet og L. Sevón,
generaladvokat: C.O. Lenz
justitssekretaer: fuldmaegtig L. Hewlett,
paa grundlag af retsmoederapporten,
efter at parterne har afgivet mundtlige indlaeg i retsmoedet den 26. januar 1995,
og efter at generaladvokaten har fremsat forslag til afgoerelse den 16. februar 1995,
afsagt foelgende
Dom
Dommens præmisser
1 Ved staevning indleveret til Domstolens Justitskontor den 1. marts 1994 har Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber i henhold til EF-traktatens artikel 169 anlagt sag med paastand om, at det fastslaas, at Den Hellenske Republik ved at indgaa en rammeaftale om eksklusiv levering fra seks graeske tekstilvirksomheder af gaze til brug paa graeske hospitaler og i den graeske haer, uden at offentliggoere en udbudsbekendtgoerelse herom i De Europaeiske Faellesskabers Tidende, har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Raadets direktiv 77/62/EOEF af 21. december 1976 om samordning af fremgangsmaaderne ved offentlige indkoeb (EFT 1977 L 13, s. 1), som senest aendret med direktiv 88/295/EOEF af 22. marts 1988 (EFT L 127, s. 1, herefter benaevnt "direktivet").
2 Med bekendtgoerelse af 19. juli 1991 stadfaestede det graeske Ministerium for Industri, Energi og Teknologi en rammeaftale, som ministeriet havde indgaaet med seks graeske tekstilvirksomheder. Ifoelge aftalen skal alle hospitaler og behandlingssteder samt den graeske haer koebe visse typer gaze hos foernaevnte virksomheder paa de i rammeaftalen fastsatte betingelser gaeldende i et tidsrum paa tre aar med mulighed for forlaengelse i yderligere to aar.
3 Det er ubestridt, at der ikke har vaeret ivaerksat nogen udbudsprocedure angaaende de naevnte leveringer, og at der ikke har vaeret offentliggjort nogen udbudsbekendtgoerelse om det omhandlede indkoeb i De Europaeiske Faellesskabers Tidende.
4 Ved skrivelse af 9. september 1991 gjorde Kommissionen den graeske regering opmaerksom paa, at en saadan aftale og den fremgangsmaade, som var blevet anvendt ved indgaaelsen af aftalen, ikke overholdt direktivet, herunder navnlig artikel 9. Da Kommissionen ikke modtog noget svar, opfordrede den ved skrivelse af 14. november 1991 den graeske regering til at traeffe alle noedvendige foranstaltninger for at efterkomme direktivet. Da Kommissionen ikke kunne tilslutte sig de bemaerkninger, som den graeske regering havde fremsat i sit svar af 8. januar 1992, tilstillede den regeringen en begrundet udtalelse med opfordring til inden for en frist af to maaneder at traeffe de noedvendige foranstaltninger for at efterkomme direktivets bestemmelser.
5 I sine skrivelser af 10. december 1992 og 13. februar 1993 anerkendte den graeske regering at have overtraadt direktivet. Regeringen erklaerede bl.a., at den havde til hensigt ensidigt at opsige aftalen foer dens udloeb og ivaerksatte en ny licitation for levering af gaze i loebet af 1993. Kommissionen har anlagt denne sag, fordi der ikke blev foretaget noget til opfoelgning af disse erklaeringer.
Formaliteten
6 Den Hellenske Republik bestrider, at sagen kan antages til realitetsbehandling.
7 Regeringen har herved for det foerste bemaerket, at den i de ovennaevnte skrivelser har anerkendt den overtraedelse, som Kommissionen beskylder den for, og at den har forpligtet sig til at traeffe de noedvendige foranstaltninger for i fremtiden at sikre overholdelse af faellesskabsretten. Imidlertid fandt Kommissionen det i den sag, som foerte til dommen af 10. marts 1987 (sag 199/85, Kommissionen mod Italien, Sml. s. 1039), tilstraekkeligt, at Milano' s kommune afgav et skriftligt tilsagn om for fremtiden at overholde samtlige bestemmelser i Raadets direktiv 71/305/EOEF af 26. juli 1971 om samordning af fremgangsmaaderne med hensyn til indgaaelse af offentlige bygge- og anlaegskontrakter (EFT 1971 II, s. 613). Ved at anlaegge denne sag har Kommissionen saaledes ikke overholdt princippet om ligebehandling af medlemsstaterne.
8 Den Hellenske Republik har endvidere gjort gaeldende, at Kommissionen ° i henhold til artikel 3, stk. 1, i Raadets direktiv 89/665/EOEF af 21. december 1989 om samordning af love og administrative bestemmelser vedroerende anvendelsen af klageprocedurerne i forbindelse med indgaaelse af offentlige indkoebs- samt bygge- og anlaegskontrakter (EFT L 395, s. 33) ° skal handle foer indgaaelse af den omhandlede kontrakt, naar den finder, at der er begaaet en overtraedelse af faellesskabsbestemmelserne vedroerende indgaaelse af offentlige kontrakter. I den foreliggende sag har Kommissionen imidlertid foerst grebet ind paa tidspunktet for opfyldelsen af den omtvistede aftale.
9 Denne argumentation kan ikke laegges til grund.
10 For saa vidt angaar den paastaaede tilsidesaettelse af ligebehandlingsprincippet, er det tilstraekkeligt at bemaerke, at selv hvis det antages, at ovennaevnte sag, Kommissionen mod Italien, havde vaeret sammenlignelig med den foreliggende ° hvilket ikke er tilfaeldet, saaledes som generaladvokaten har paavist i punkt 17 i sit forslag til afgoerelse ° ville Kommissionen under alle omstaendigheder ikke vaere forpligtet til at anlaegge samme holdning i denne sag. I oevrigt bemaerkes, at hvis Kommissionen i alle situationer burde stille sig tilfreds med simple tilsagn fra medlemsstaterne med gyldighed for fremtiden, saa ville den have leveret dem et let middel til at beskytte sig mod en traktatbrudsprocedure efter traktatens artikel 169.
11 Med hensyn til anbringendet vedroerende artikel 3, stk. 1, i ovennaevnte direktiv 89/665, bemaerkes (Domstolens dom af 24.1.1995, sag C-359/93, Kommissionen mod Nederlandene, Sml. I, s. 157, praemis 13), at den saerlige procedure, som er fastsat i dette direktiv, ikke kan begrunde undtagelser fra eller erstatte Kommissionens virksomhed paa grundlag af traktatens artikel 169.
12 Herefter kan sagen antages til realitetsbehandling.
Realiteten
13 Som begrundelse for ikke at overholde de i direktivets artikel 9 fastsatte regler om offentliggoerelse har den graeske regering for det foerste gjort gaeldende, at rammeaftalen alene udgoer en konstruktion inden for hvilken der er indgaaet talrige kontrakter om leveringer, hvis respektive vaerdi ikke har overskredet den taerskel paa 200 000 ECU, som er fastsat i direktivets artikel 5, stk. 1, litra a), foerste led. For det andet kunne den omhandlede gaze kun have vaeret leveret af de seks graeske producenter ° rammeaftalens medkontrahenter ° da ingen producenter fra andre medlemsstater havde tilkendegivet interesse for denne type indkoeb. Dette er aarsagen til, at rammeaftalen blev indgaaet i overensstemmelse med bestemmelserne i den undtagelse, som er fastsat i direktivets artikel 6, stk. 4, litra c).
14 Denne argumentation kan ikke laegges til grund.
15 For saa vidt angaar anbringendet om vaerdien af de paagaeldende indkoeb bemaerkes, at rammeaftalen skaber en enhed af de forskellige indkoeb, den daekker, og den samlede vaerdi af disse overstiger 200 000 ECU. Som Kommissionen med rette har anfoert, vil enhver anden fortolkning af direktivets artikel 5, stk. 1, litra a), foerste led, goere det muligt for de erhvervsdrivende at omgaa de forpligtelser, som direktivet har indfoert.
16 Angaaende den graeske regerings anbringende om, at kun de seks producenter, som er medkontrahenter i rammeaftalen, kunne levere de omhandlede varer, skal det bemaerkes, at selv om dette kunne bevises, ville det ikke falde inden for anvendelsesomraadet for undtagelserne i direktivets artikel 6, stk. 4, herunder navnlig litra c).
17 Foelgelig boer det fastslaas, at der er begaaet traktatbrud som paastaaet af Kommissionen.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
18 Ifoelge procesreglementets artikel 69, stk. 2, doemmes den part, der taber sagen, til at betale sagens omkostninger. Den Hellenske Republik har tabt sagen og paalaegges derfor at betale sagens omkostninger.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN (Femte Afdeling)
1) Den Hellenske Republik har ved at indgaa en rammeaftale om eksklusiv levering fra seks graeske tekstilvirksomheder af gaze til brug paa graeske hospitaler og i den graeske haer, uden at offentliggoere en udbudsbekendtgoerelse herom i De Europaeiske Faellesskabers Tidende, tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Raadets direktiv 77/62/EOEF af 21. december 1976 om samordning af fremgangsmaaderne ved offentlige indkoeb, som senest aendret ved direktiv 88/295/EOEF af 22. marts 1988.
2) Den Hellenske Republik betaler sagens omkostninger.