62023CJ0066
РЕШЕНИЕ НА СЪДА (първи състав)
12 септември 2024 година (
*1
)
„Преюдициално запитване — Околна среда — Директива 92/43/ЕИО — Директива 2009/147/ЕО — Опазване на дивите птици — Опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна — Класифициране на дадена територия като специална защитена зона — Т.нар. „обосноваващи класифицирането“ видове — Временни хоризонтални мерки, прилагани еднакво за всички специални защитени зони — Неприемане на индивидуални планове за управление“
По дело C‑66/23
с предмет преюдициално запитване, отправено на основание член 267 ДФЕС от Symvoulio tis Epikrateias (Държавен съвет, Гърция) с акт от 19 декември 2022 г., постъпил в Съда на 7 февруари 2023 г., в рамките на производство по дело
Elliniki Ornithologiki Etaireia,
Syllogos Diktyo Oikologikon Organoseon Aigaiou,
Perivallontikos Syllogos Rethymnou,
Politistikos Syllogos Thronos Kleisidiou,
KX
и други страни
срещу
Ypourgos Esoterikon
Ypourgos Oikonomikon,
Ypourgos Anaptyxis kai Ependyseon,
Ypourgos Perivallontos kai Energeias,
Ypourgos Agrotikis Anaptyxis kai Trofimon,
СЪДЪТ (първи състав), състоящ се от:
Aл. Арабаджиев (докладчик), председател на състава, T. von Danwitz, P. G. Xuereb, A. Kumin и I. Ziemele, съдии,
генерален адвокат: J. Kokott,
секретар: L. Carrasco Marco, администратор,
предвид изложеното в писмената фаза на производството и в съдебното заседание от 18 януари 2024 г.,
като има предвид становищата, представени:
–
за Elliniki Ornithologiki Etaireia и Syllogos Diktyo Oikologikon Organoseon Aigaiou, от P. Fokas-Pagoulatos, dikigoros,
–
за Perivallontikos Syllogos Rethymnou, Politistikos Syllogos Thronos Kleisidiou, KX и другите страни, от D. Bousmpouras и V. Kounelis, dikigoroi,
–
за Ypourgos Esoterikon, Ypourgos Oikonomikon, Ypourgos Anaptyxis kai Ependyseon, Ypourgos Perivallontos kai Energeias, Ypourgos Agrotikis Anaptyxis kai Trofimon и гръцкото правителство, от E. Leftheriotou, M. Tassopoulou и A. Vasilopoulou, в качеството на представители,
–
за чешкото правителство, от J. Benešová, L. Langrová и M. Smolek, в качеството на представители,
–
за нидерландското правителство, от E. M. M. Besselink, M. K. Bulterman, C. S. Schillemans, в качеството на представители,
–
за полското правителство, от B. Majczyna, в качеството на представител,
–
за Европейската комисия, от C. Hermes и I. Zervas, в качеството на представители,
след като изслуша заключението на генералния адвокат, представено в съдебното заседание от 22 февруари 2024 г.,
постанови настоящото
Решение
1
Преюдициалното запитване се отнася до тълкуването на член 4, параграфи 1 и 2 от Директива 2009/147/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 30 ноември 2009 година относно опазването на дивите птици (ОВ L 20, 2010 г., стр. 7, наричана по-нататък „Директивата за птиците“), на член 6, параграфи 2—4 от Директива 92/43/ЕИО на Съвета от 21 май 1992 година за опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна (ОВ L 206,1992 г., стр. 7; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 109, наричана по-нататък „Директивата за местообитанията“) и на Директива 2011/92/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 13 декември 2011 година относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда (ОВ L 26, 2012 г., стр. 1), изменена с Директива 2014/52/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 16 април 2014 г. (ОВ L 124, 2014 г., стр. 1, наричана по-нататък „Директива 2011/92“).
2
Запитването е отправено в рамките на спор между Elliniki Ornithologiki Etaireia (Гръцко дружество за орнитология), Syllogos Diktyo Oikologikon Organoseon Aigaiou (сдружение „Егейска мрежа на екологичните организации“), Perivallontikos Syllogos Rethymnou (екологично сдружение на Ретимно), Politistikos Syllogos Thronos Kleisidiou (културно сдружение „Thronos Kleisidi“), KX и други страни, от една страна, и Ypourgos Esoterikon (министър на вътрешните работи, Гърция), Ypourgos Oikonomikon (министър на финансите, Гърция), Ypourgos Anaptyxis kai Ependyseon (министър на развитието и инвестициите, Гърция), Ypourgos Perivallontos kai Energeias (министър на околната среда и енергетиката, Гърция) и Ypourgos Agrotikis Anaptyxis kai Trofimon (Министър по въпросите на развитието на селските райони и на храните, Гърция), от друга страна, относно законосъобразността на прието през 2012 г. министерско постановление с предмет изменение и допълнение на акта за транспониране на Директивата за птиците в гръцкото право.
Правна уредба
Правото на Съюза
Директивата за птиците
3
Съгласно член 1, параграф 1 от Директивата за птиците същата се отнася до опазването на всички видове естествено живеещи в диво състояние птици на европейската територия на държавите членки, за които се прилага Договорът за функционирането на ЕС. Тя има за цел защитата, управлението и регулирането на тези видове и урежда тяхното използване.
4
Член 4 от тази директива гласи:
„1.   Видовете, посочени в приложение I, подлежат на специални мерки по опазване на техните местообитания, за да се осигури тяхното оцеляване и размножаване в района на разпространението им.
Във връзка с това се вземат предвид:
а)
видове, застрашени от изчезване;
б)
видове, уязвими от някои промени в техните местообитания;
в)
видове, считани за редки поради своите малочислени популации или ограниченото им местно разпространение;
г)
други видове, изискващи особено внимание поради специфичния характер на техните местообитания.
Тенденциите и измененията в популационните нива ще се вземат предвид при извършването на оценки.
Държавите членки класифицират като специални защитени зони именно най-подходящите по брой и площ територии за опазването на тези видове, съобразно сухоземната и морската географска зона на прилагане на настоящата директива.
2.   Държавите членки вземат подобни мерки за редовно срещащите се мигриращи видове, които не са посочени в приложение I, като вземат предвид нуждите им от защита в сухоземната и морската географска зона на прилагане на настоящата директива, по отношение на техните райони на размножаване, смяна на перата и зимуване и междинните зони по време на техните миграционни маршрути. За тази цел държавите членки придават особено значение на защитата на влажните зони и особено на влажните зони от международно значение.
[…]
4.   В защитените зони, посочени в параграфи 1 и 2, държавите членки вземат подходящи мерки за избягване на замърсяването или влошаване на условията в местообитанията, или всякакво обезпокояване на птиците, доколкото те имат съществено значение за постигане целите на настоящия член. Извън тези защитени зони държавите членки също така се стремят да избягват замърсяването и влошаването на местообитанията“.
Директивата за местообитанията
5
Съгласно член 1, буква л) от Директивата за местообитанията изразът „специална защитена зона“ означава „територия от значение за Общността, определена от държавите членки чрез законова или административна разпоредба и/или договор, в която се провеждат мероприятията, необходими за опазване или възстановяване на благоприятно състояние на запазване на естествените местообитания и/или популации на видовете, за които тя е определена“.
6
Член 6 от тази директива гласи:
„1.   Държавите членки определят необходимите консервационни мерки, които при необходимост включват подходящи планове за управление, специално разработени за териториите или включени в други развойни планове, и подходящи мерки от правно, административно и договорно естество, които да отговарят на екологичните изисквания на типовете естествени местообитания от приложение I и видовете от приложение II, срещащи се в тези райони.
2.   Държавите членки вземат подходящи мерки за предотвратяване в специалните защитени територии на влошаването на състоянието на естествените местообитания на видовете, както и обезпокояване на видовете, за които са определени териториите, доколкото това обезпокояване може да има значително въздействие с оглед на целите на настоящата директива.
3.   Планове или проекти, които не са непосредствено свързани с управлението на територията или не са необходими за него, но които поотделно или във взаимодействие с други планове и проекти могат да окажат значително влияние, се подлагат на проверка, за да се оцени въздействието им върху територията от гледна точка на целите на съхраняването на тази територия. […].
4.   Ако даден план или проект трябва да бъде осъществен въпреки негативната оценка на въздействието върху територията поради наложителни причини от по-важен обществен интерес, включително и такива от социален или икономически характер, и поради липсата на алтернативно решение, държавата членка предприема всички необходими компенсаторни мерки, за да осигури цялостната кохерентност на „Натура 2000“. Държавата членка информира [Европейската комисия] за приетите от нея компенсаторни мерки.
[…]“.
7
Член 7 от посочената директива предвижда:
„Задълженията съгласно член 6, параграфи 2, 3 и 4 от настоящата директива заменят задълженията, произтичащи от член 4, параграф 4, първо изречение от Директива 79/409/ЕИО [на Съвета от 2 април от 2 април 1979 година относно опазването на дивите птици (ОВ L 103,1979 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 1, стр. 77)], по отношение на областите, класифицирани съгласно член 4, параграф 1 или признати за такива съгласно член 4, параграф 2 от нея, от датата на влизане в сила на настоящата директива или от датата на класифициране или признаване от страна на държава членка съгласно Директива 79/409/ЕИО, в случай че последната дата е по-късна“.
Гръцкото право
8
Nomos 1650/1986 gia tin prostasia tou perivallontos (Закон 1650/1986 за опазване на околната среда) (FEK Α’ 160/16.10.1986), изменен с Nomos 3937/2011 (Закон 3937/2011) (FEK Α’ 60/31.3.2011) и Nomos 4685/2020 (Закон 4685/2020) (FEK Α’ 92/7.5.2020), урежда специалните защитени зони (наричани по-нататък „СЗЗ“) в Гърция. Измененият Закон 1650/1986 по същество задължава да се изготвят планове за управление на съответните видове и на СЗЗ след извършване на специална екологична оценка.
9
Nomos 4014/2011 gia tin perivallontiki adeiodotisi ergon kai drastitriotiton, rithmisi afthereton se sinartisi me dimiourgia perivallontikou isozigiou ki alles diatakseis armodiotitas Ypourgeiou Perivallontos, Energeias kai Klimatikis Alllagis (Закон 4014/2011 за издаване на екологично разрешение за проекти и дейности, за узаконяване на незаконни строежи в рамките на създаването на екологично равновесие и за други разпоредби на Министерството на околната среда, енергетиката и изменението на климата) (FEK Α’ 209/21.9.2011) установява условията за осъществяване на проекти и дейности в СЗЗ.
10
Член 11 от този закон предвижда, че специалната екологична оценка на проект за обществено или частно строителство включва, от една страна, регистрирането на съответните видове и от друга страна, подходяща оценка на въздействието на този проект, по-специално върху дивите птици, посочени в приложение I към член 14 от Koini Ypourgiki apofasi № 37338/1807/2010 „Kathorismos metron kai diadikasion gia tin diatirisi tis agrias ornithopanidas kai ton oikotopon/endietimaton tis, se simmorfosi me tin Odigia 79/409/ΕΟK, „peri diatiriseos ton agrion ptinon“ tou Europaikou Simvouliou tis 2as Apriliou 1979, opws kodikopoiithike me tin Odigia 2009/147/EK“ (Междуведомствено постановление № 37338/1807/2010 „Определяне на мерки и процедури за опазване на дивите птици и техните местообитания съгласно Директива 79/409/ЕИО, кодифицирана с Директива 2009/147/ЕО“) (FEK Β’ 1495/6.9.2010, наричано по-нататък „Министерското постановление от 2010 г.“), прието с цел транспониране на Директивата за птиците в гръцкото право, а също и върху мигриращите видове, които не са посочени в това приложение, но които редовно се срещат на гръцка територия.
11
Съгласно член 2 от Министерското постановление от 2010 г. тези диви птици и мигриращи видове представляват „обосноваващи класифицирането видове“, т.е. видове птици, за които съответните зони са класифицирани като СЗЗ след извършена за целите на класифицирането оценка по специални научни и орнитоложки критерии, посочени в приложение А към това министерско постановление. В съчетание с критериите за класифициране като СЗЗ тези диви птици и мигриращи видове са ключовите показатели за класифицирането на дадена територия като СЗЗ. Член 4 от Министерското постановление създава СЗЗ, в които са взети специални мерки, като например ограничаването на определени дейности и регулирането или дори забраняването на някои действия, които могат да окажат неблагоприятно въздействие върху съответните зони.
12
Koini Ypourgiki apofasi no 8353/276/Ε103 „Tropopoiisi kai simplirosi tis koinis ypourgikis apofasis no 37338/1807/2010 „Kathorismos metron kai diadikasion gia tin diatirisi tis agrias ornithopanidas kai ton oikotopon/endietimaton tis, se simmorfosi me tin Odigia 79/409/ΕΟK, „peri diatiriseos ton agrion ptinon“ tou Europaikou Simvouliou tis 2as Apriliou 1979, opws kodikopoiithike me tin Odigia 2009/147/EK“ (Междуведомствено постановление № 8353/276/Ε103 „Разпоредби за изменение и допълнение на Междуведомствено постановление № 37338/1807/2010 „Определяне на мерки и процедури за опазване на дивите птици и техните местообитания съгласно Директива 79/409/ЕИО, кодифицирана с Директива 2009/147/ЕО“) (FEK Β’ 415/23.2.2012, наричано по-нататък „Министерското постановление от 2012 г.“) изменя и допълва Министерското постановление от 2010 г. В него се предвиждат хоризонтални мерки, приложими за всички СЗЗ, определени като такива по силата на Министерското постановление от 2010 г. Като последица от него в член 14 от последното е включено приложение, в което са изброени СЗЗ в зависимост от посочените в точка 10 от настоящото решение „обосноваващи класифицирането видове“ и което предвижда мерки за специална защита на съответните диви птици и техните местообитания, които могат да бъдат допълвани с планове за управление.
Спорът в главното производство и преюдициалните въпроси
13
Няколко сдружения и голям брой физически лица оспорват защитната уредба, предвидена в Министерското постановление от 2012 г. Те твърдят по-специално, че това министерско постановление не е транспонирало правилно Директивата за птиците в гръцкия правен ред.
14
Посоченото министерско постановление се оспорва с две жалби за отмяна пред запитващата юрисдикция Symvoulio tis Epikrateias (Държавен съвет, Гърция). С едната се иска Министерското постановление да бъде отменено изцяло. С другата се иска отмяната на член 5а, параграф 2, член 5b, параграфи 3 и 4, член 5c, параграф 1, член 5d, параграфи 1 и 3b, както и на член 5i, параграф 4 от него.
15
В подкрепа на двете жалби жалбоподателите в главното производство изтъкват, от една страна, че предвидените в Министерското постановление от 2012 г. мерки за защита се отнасят само до посочените в точка 10 от настоящото решение „обосноваващи класифицирането видове“, когато последните отговарят на количествено определените критерии, установени в приложение А към член 14 от Министерското постановление от 2010 г. Тази разпоредба противоречала на член 4, параграфи 1 и 2 от Директивата за птиците, съгласно който предоставянето на предвидената в тази директива защита зависи от обстоятелството дали видовете са посочени в приложение I към Директивата, а не от това дали видовете са включени в съставен на национално равнище списък.
16
От друга страна, жалбоподателите в главното производство отбелязват, че Министерското постановление от 2012 г. предвижда хоризонтални мерки за защита на всички СЗЗ, без да се защитават всички видове птици, посочени в приложение I към Директивата за птиците, както и редовно срещащите се във всяка СЗЗ мигриращи птици (наричани по-нататък заедно „защитените видове“).
17
Ответниците в главното производство изтъкват, че това министерско постановление служи като „насока за осъществяването на дейности в рамките на СЗЗ“ и че съответните мерки са „предпазни мерки“, приети до установяването на цялостна и специфична за всяка СЗЗ защитна уредба.
18
Запитващата юрисдикция добавя, че към момента на приемането на посоченото министерско постановление все още не са били установени подходящи цели за опазване и че не са били взети подходящи мерки по опазване за всяка отделно разглеждана СЗЗ. Ето защо посочената юрисдикция иска да се установи дали гръцкият законодател е транспонирал правилно Директивата за птиците, по-специално поради запазването в сила на хоризонтални „предпазни“ мерки, които обаче се отнасят само до защитата на посочените в точка 10 от настоящото решение „обосноваващи класифицирането видове“.
19
При тези условия Symvoulio tis Epikrateias (Държавен съвет, Гърция) решава да спре производството и да постави на Съда следните преюдициални въпроси:
„1)
Следва ли член 4, параграфи 1 и 2 от [Директивата за птиците], във връзка с член 6, параграфи 2—4 от [Директивата за местообитанията] да се тълкува в смисъл, че не допуска национални разпоредби […], съгласно които специалните мерки за запазване, поддържане и възстановяване на видовете и местообитанията на дивите птици в [СЗЗ] се прилагат само за „обосноваващите класифицирането видове“, т.е. само за видовете диви птици, изброени в приложение I към [Директивата за птиците], и за редовно срещащите се във всяка СЗЗ мигриращи птици, които заедно с критериите за класифициране на СЗЗ, съдържащи се в националното законодателство, се използват като ключови показатели за класифицирането на дадена територия като СЗЗ?
2.
От значение ли е за отговора на първия въпрос фактът, че горепосочените специални мерки за запазване, поддържане и възстановяване на видовете и местообитанията на дивите птици в [СЗЗ] са по същество основни превантивни защитни мерки за СЗЗ („предпазни мерки“) с хоризонтално приложение, т.е. за всички СЗЗ, и че до момента в гръцката правна система не са приети планове за управление за всяка отделна СЗЗ, определящи целите и мерките, необходими за постигане или осигуряване на задоволително опазване на всяка СЗЗ и на живеещите в нея видове?
3.
От значение ли е за отговора на първия и втория въпрос фактът, че въз основа на задължението за извършване на екологична оценка на проекти и дейности съгласно [Директива 2011/92/ЕС] и на „подходяща оценка“ по член 6, параграфи 2—4 от [Директивата за местообитанията] в контекста на оценката на въздействието върху околната среда на всеки конкретен план за обществено или частно строителство се вземат предвид всички изброени в приложение I към [Директивата за птиците] видове или редовно срещащите се във всяка СЗЗ мигриращи птици?“.
По преюдициалните въпроси
По първия въпрос
20
С първия си въпрос запитващата юрисдикция по същество иска да се установи дали член 4 от Директивата за птиците във връзка с член 6, параграфи 2—4 от Директивата за местообитанията трябва да се тълкува в смисъл, че предвидените в него мерки за запазване, поддържане и възстановяване на видовете и местообитанията на дивите птици в СЗЗ се отнасят само до видовете, обосноваващи класифицирането на съответната зона, или и до други видове птици, подлежащи на защита по силата на член 4 от Директивата за местообитанията, които се срещат в тези СЗЗ.
21
В самото начало следва да се отбележи, че съгласно член 1, параграф 1, първо изречение от Директивата за птиците тя „се отнася до опазването на всички видове естествено живеещи в диво състояние птици на европейската територия на държавите членки, за които се прилага Договорът [за функционирането на ЕС]“.
22
Член 4, параграф 1 от тази директива предвижда, че държавите членки трябва да приемат специални мерки по опазване на местообитанията, които трябва да могат да осигурят по-специално оцеляването и размножаването на видовете птици, посочени в приложение I към тази директива. Тази разпоредба задължава и да се класифицират като СЗЗ най-подходящите по брой и площ територии за опазването на видовете, посочени във въпросното приложение I.
23
По силата на член 4, параграф 2 от Директивата за птиците държавите членки класифицират като СЗЗ и районите на размножаване, смяна на перата и зимуване на редовно срещащите се мигриращи видове, които не са посочени във въпросното приложение, както и междинните зони по време на техните миграционни маршрути (вж. по аналогия решение от 6 март 2003 г., Комисия/Финландия, C‑240/00, EU:C:2003:126, т. 16 и цитираната съдебна практика).
24
Така член 4 от Директивата за птиците предвижда по-строг специален режим на защита както за видовете, посочени в приложение I от тази директива, така и за непосочените в приложението редовно срещащи се мигриращи видове, който е оправдан от обстоятелството, че става въпрос съответно за най-застрашените видове и за тези, които представляват общо наследство на Европейския съюз. Ето защо държавите членки са длъжни да вземат необходимите мерки за опазване на споменатите видове (вж. по аналогия решение от 13 декември 2007 г., Комисия/Ирландия, C‑418/04, EU:C:2007:780, т. 46 и цитираната съдебна практика).
25
Този режим предвижда две категории допълващи се задължения.
26
От една страна, държавите членки имат задължението да класифицират като СЗЗ най-подходящите по брой и площ територии за опазването на защитените видове, от което не могат да се освободят чрез приемането на други специални мерки по опазване. Ето защо, когато територията на дадена държава членка се обитава от такива видове, последната е длъжна да определи за тях по-специално СЗЗ (вж. по аналогия решение от 19 май 1998 г., Комисия/Нидерландия, C‑3/96, EU:C:1998:238, т. 55 и 56 и цитираната съдебна практика).
27
В това отношение Съдът уточнява, че ако държавите членки можеха да избегнат това задължение, когато преценят, че други специални мерки за опазване са достатъчни, за да се гарантират оцеляването и размножаването на защитените видове, щеше да има опасност да не се постигне посочената в член 4, параграф 3 от Директивата за птиците цел за създаването на съгласувана мрежа от СЗЗ (вж. по аналогия решение от 19 май 1998 г., Комисия/Нидерландия, C‑3/96, EU:C:1998:238, т. 58).
28
По-специално член 4, параграфи 1 и 2 от тази директива задължава държавите членки да предоставят на СЗЗ правен режим на защита, който може да гарантира по-специално оцеляването и размножаването на видовете птици, посочени в приложение I към нея, както и размножаването, смяната на перата и зимуването на редовно срещащите се мигриращи видове, които не са посочени в това приложение (решение от 14 октомври 2010 г., Комисия/Австрия, C‑535/07, EU:C:2010:602, т. 56 и цитираната съдебна практика).
29
От това следва, че СЗЗ се определят за конкретни видове птици, посочени в приложение I към Директивата за птиците, както и за редовно срещащите се мигриращи видове, които не са посочени в това приложение. Така всяка от тези защитени зони се характеризира с някои от тези защитени видове.
30
От друга страна, държавите членки трябва да приемат специални мерки за опазване на местообитанието.
31
Тези мерки не може да се ограничават до предотвратяване на предизвиканите от човека външни посегателства и обезпокоявания, а според случая трябва да включват и положителни мерки с цел опазване и подобряване на състоянието на съответната територия (решение от 17 април 2018 г., Комисия/Полша (Беловежка гора), C‑441/17, EU:C:2018:255, т. 209 и цитираната съдебна практика).
32
По силата на разпоредбата на член 4, параграф 4, първо изречение от Директивата за птиците, заменена от задълженията по член 6, параграфи 2—4 от Директивата за местообитанията, държавите членки вземат подходящи мерки за избягване в СЗЗ на замърсяването или влошаването на условията в местообитанията, както и обезпокояването на „птиците“, доколкото те имат съществено значение за постигането на целите на посочения член 4.
33
Следва да се отбележи, както прави генералният адвокат в точка 36 от заключението си, че по отношение на изискванията за защита член 4, параграфи 1 и 2 от Директивата за птиците не прави разграничение в зависимост от това дали съответната СЗЗ е определена за защитените по силата на тази разпоредба видове птици, или в нея се „срещат“ такива видове като други подлежащи на защита видове, без тази зона да е класифицирана като СЗЗ за тях.
34
Освен това следва да се отбележи, че член 4 има за цел да се приемат мерките за опазване, които са необходими за поддържане на благоприятно състояние на запазване на защитените видове, които се срещат в определените СЗЗ (вж. в този смисъл решение от 17 април 2018 г., Комисия/Полша (Беловежка гора), C‑441/17, EU:C:2018:255, т. 210).
35
При това положение, както е посочено в точка 32 от настоящото решение, по силата на член 7 от Директивата за местообитанията задълженията по член 6, параграфи 2—4 от тази директива заменят задълженията по член 4, параграф 4, първо изречение от Директивата за птиците по отношение на зоните, класифицирани съгласно член 4, параграф 1 от последната директива или признати по подобен начин съгласно член 4, параграф 2 от нея.
36
Член 6, параграф 2 от Директивата за местообитанията предвижда общо задължение за държавите членки да вземат подходящи мерки за предотвратяване в специалните защитени територии на влошаването на състоянието на естествените местообитания и значителното обезпокояване на видовете, „за които са определени тези територии“, доколкото това обезпокояване може да има значително въздействие с оглед на целите на тази директива.
37
В случая жалбоподателите в главното производство твърдят, че по силата на разглежданите в главното производство национални разпоредби или на прилагането на предвидените в тези разпоредби критерии нито специалните мерки по опазване, предвидени в член 4, параграф 1 от Директивата за птиците, отнасящи се до видовете, посочени в приложение I към тази директива, нито еквивалентните мерки, предвидени в член 4, параграф 2 от посочената директива, отнасящи се до редовно срещащите се мигриращи видове, нито дори мерките, предвидени в член 6, параграф 2 от Директивата за местообитанията, се прилагат за всички видове птици, включени в стандартните формуляри за данни, установени с Решение 97/266/ЕО на Комисията от 18 декември 1996 година относно формуляра за предоставяне на информация за предложените в рамките на Натура 2000 обекти (ОВ L 107, 1997 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 4, стр. 3), наличието на които е оценено като повече от „незначително“.
38
Член 6, параграф 2 от Директивата за местообитанията трябва да се разгледа в своя контекст, като се вземат предвид член 4 от Директивата за птиците и разпоредбите, които предхождат тази разпоредба и последващите я разпоредби.
39
В това отношение следва да се отбележи, че член 6 от Директивата за местообитанията разпределя мерките, които следва да се приемат, в три категории, а именно консервационни, превантивни и компенсаторни мерки, предвидени съответно в параграфи 1, 2 и 4 от същия член (решение от 29 юни 2023 г., Комисия/Ирландия (Опазване на специални защитени зони), C‑444/21, EU:C:2023:524, т. 147 и цитираната съдебна практика).
40
От една страна, следва да се отбележи, че член 6, параграф 1 от Директивата за местообитанията, който не се прилага за СЗЗ, а както Комисията подчертава, представлява еквивалентната на член 4, параграфи 1 и 2 от Директивата за птиците разпоредба, що се отнася до установяването на консервационни мерки, налага по този начин на държавите членки задължението да определят необходимите консервационни мерки, които отговарят на екологичните изисквания на типовете естествени местообитания от приложение I към Директивата за местообитанията и видовете от приложение II към посочената директива, „срещащи се в тези райони“. Следователно релевантният критерий е видовете да се срещат в съответния район.
41
От друга страна, съгласно съдебната практика разпоредбите на член 6 от Директивата за местообитанията трябва да се тълкуват като единно цяло с оглед на въведените с тази директива цели за опазване. Всъщност параграфи 2 и 3 от този член имат за цел да гарантират едно и също равнище на защита на естествените местообитания и на местообитанията на видовете, докато параграф 4 от същия член представлява само разпоредба, въвеждаща изключение от второто изречение на параграф 3 (решение от 12 април 2018 г., People Over Wind и Sweetman, C‑323/17, EU:C:2018:244, т. 24 и цитираната съдебна практика).
42
В това отношение, както подчертава Комисията, в член 6, параграфи 3 и 4 от Директивата за местообитанията, който се прилага и за СЗЗ съгласно член 7 от тази директива и по силата на който държавите членки са длъжни да извършат предварителна оценка и да подлагат на предварително разрешение плановете или проектите, които могат да окажат значително влияние върху съответните територии, се уточнява, че целите за опазване на територията са задължителна отправна точка за изискваните подходящи оценки.
43
Ето защо равнището на защита, предвидено в член 6, параграф 2 от Директивата за местообитанията, трябва по-специално да се определи с оглед на целите за опазване на съответната територия.
44
Освен това следва да се отбележи, че спрямо СЗЗ се прилагат задълженията относно управлението на защитените зони, установени в член 4, параграфи 1 и 2 от Директивата за птиците и в член 6, параграф 2 от Директивата за местообитанията, които, както отбелязва генералният адвокат в точка 54 от своето заключение, имат за цел да гарантират в СЗЗ защита, равностойна на тази по член 4, параграф 4 и по член 6, параграф 1 от Директивата за местообитанията.
45
В решение от 21 септември 2023 г., Комисия/Германия (Опазване на специални защитени зони) (C‑116/22, EU:C:2023:687, т. 105), което се отнася до Директивата за местообитанията, но чието тълкуване може да се приложи към Директивата за птиците, Съдът приема, че задължението да се установят цели за опазване, е налице за териториите, определени съгласно Директивата за местообитанията, макар това задължение да не се споменава изрично в нея.
46
От това следва, че задълженията във връзка с управлението на СЗЗ, предвидени в член 4 от Директивата за птиците, във връзка с член 6 от Директивата за местообитанията означават, че държавите членки трябва да определят цели за опазване на тези зони. В съответствие със съдебната практика, припомнена в точка 28 от настоящото решение, правният режим на СЗЗ трябва да включва такива цели за опазване.
47
Както обаче констатира генералният адвокат в точка 44 от своето заключение, при определянето на целите за опазване на даден район следва да се вземат предвид защитените видове, т.е. както видовете, посочени в приложение I към Директивата за птиците, така и редовно срещащите се мигриращи видове, които не са посочени в това приложение, тъй като тези видове са защитени от по-строгия специален режим, предвиден в член 4 от посочената директива.
48
Освен това задължението за определяне на цели за опазване за избраните райони се прилага за съответните видове в зависимост от обстоятелството дали се срещат в значителни количества в съответните райони, без то да се ограничава само до видовете, които са основание за избора на районите.
49
Ето защо следва да се приеме, че целите за опазване на даден район трябва да се определят, като се вземат предвид „обосноваващите класифицирането видове“, както и другите видове птици, подлежащи на защита по силата на член 4 от Директивата за птиците, които се срещат в значителни количества в съответната СЗЗ, без този район да е определен като СЗЗ за тях.
50
Тълкуване в обратен смисъл на член 6 от Директивата за местообитанията във връзка с член 4 от Директивата за птиците, съгласно което следва да се вземат предвид само „обосноваващите класифицирането видове“, не би било в съответствие с целта на тези директиви. Всъщност съгласно такова тълкуване в обратен смисъл, що се отнася до СЗЗ, съответната държава членка не би била длъжна нито да установи цели за опазване, включващи специфичната за популацията и местообитанието на защитен по член 4 вид цел, която е различна от обосновалата класифицирането като СЗЗ, нито да приеме и прилага мерки за опазване, които отговарят конкретно на екологичните нужди на посочения вид, както обаче се предвижда в член 4, параграф 1 от Директивата за птиците. Тази държава членка не би била длъжна и да приеме мерките, предвидени в член 6, параграфи 2—4 от Директивата за местообитанията, за да избегне влошаването на състоянието на естествените местообитания или значителното обезпокояване на този вид, или да направи подходяща оценка на въздействието на проектите върху популацията и местообитанието на същия вид.
51
Ето защо се налага изводът, че такова тълкуване в обратен смисъл няма да позволи защитените видове да се ползват от „по-строгия специален режим“ на защита, изискван за всички тези видове по член 4 от Директивата за птиците. Както обаче следва от точка 24 от настоящото решение, този режим задължително трябва да бъде приет и прилаган, доколкото се отнася за „най-застрашените видове и за тези, които представляват общо наследство“ на Съюза.
52
Следва да се добави, че макар държавите членки да са съответно длъжни да вземат предвид всички видове птици, посочени в член 4, параграфи 1 и 2 от Директивата за птиците, които се срещат в СЗЗ, както и тяхното местообитание, доколкото тази разпоредба налага приемането на мерки в зависимост от изискванията за защита на видовете, които зависят от положението в съответната СЗЗ, държавите членки следва да установят приоритети, що се отнася до защитата на тези видове.
53
В това отношение по силата на посочената разпоредба националните органи са длъжни да установят наличието на видове птици, които следва да бъдат защитени в СЗЗ, приноса на съответните популации за целите на Директивата за птиците, както и рисковете и заплахите, на които са изложени тези популации.
54
В този контекст, както отбелязва по същество генералният адвокат в точка 52 от своето заключение, видовете и местообитанията, за които дадена територия е определена като СЗЗ, естествено се ползват с приоритет, що се отнася до специалните мерки за опазване, които следва да се приемат и прилагат на тази територия. При това положение не може да се пренебрегне наличието на други видове, като редки, уязвими или дори видове птици, които по естествен начин еволюират изолирано на съответната територия, и приемането на такива мерки за опазване спрямо тях може да се окаже полезно или необходимо за постигането на релевантните цели за опазване.
55
Жалбоподателите в главното производство твърдят също, че съгласно разглежданите в главното производство национални разпоредби плановете за управление на СЗЗ, както и предвидените в тези планове мерки и действия за защита на видовете птици и техните местообитания не се отнасят до всички видове, посочени в съответните формуляри за предоставяне на информация за територия, предложена като обект по „Натура 2000“. Това положение водело до липса на защита на защитените видове, доколкото разглежданите в главното производство национални разпоредби можели да ограничат обхвата на предвиденото в член 6, параграф 3 от Директивата за местообитанията задължение за включване на резюме на специфичните орнитоложки данни в специалната екологична оценка на даден проект съгласно Директива 2011/92. Тъй като поради това за видовете, различни от „обосноваващите класифицирането видове“, не са включени никакви точни научни данни, екологичната оценка не била извършена в съответствие с тази разпоредба.
56
В това отношение следва да се припомни, че задълженията на държавите членки по член 6 от Директивата за местообитанията трябва да се изпълняват ефективно и чрез пълни, ясни и точни мерки (решение от 29 юни 2023 г., Комисия/Ирландия (Опазване на специални защитени зони), C‑444/21, EU:C:2023:524, т. 138 и цитираната съдебна практика).
57
Следва да се уточни, че правният режим на защита, от който трябва да се ползват СЗЗ, не предполага, че целите за опазване трябва да бъдат уточнени за всеки отделно разглеждан вид. От друга страна, не може да се счита, че тези цели трябва да се съдържат в същия правен акт, който се отнася до защитените видове и местообитания в дадена СЗЗ (вж. в този смисъл решение от 14 октомври 2010 г., Комисия/АвстрияC‑535/07, EU:C:2010:602, т. 65 и цитираната съдебна практика).
58
На последно място, следва да се уточни, че установяването на границите на СЗЗ, както и идентифицирането на видовете, които са обосновали класифицирането на съответната зона като СЗЗ, трябва да бъдат в неоспорима задължителна форма. Всъщност, ако случаят не е такъв, съществува опасност да не бъде напълно осъществена целта за защита, произтичаща от член 4, параграфи 1 и 2 от Директивата за птиците и от член 6, параграф 2 от Директивата за местообитанията (вж. в този смисъл решение от 14 октомври 2010 г., Комисия/Австрия, C‑535/07, EU:C:2010:602, т. 64).
59
С оглед на всички изложени съображения на първия въпрос следва да се отговори, че член 4, параграфи 1 и 2 от Директивата за птиците и член 6, параграфи 2—4 от Директивата за местообитанията трябва да се тълкуват в смисъл, че задължават държавите членки да определят за всяка СЗЗ, разглеждана отделно, цели и мерки за опазване по отношение на всички защитени видове, както и на тяхното местообитание. При това държавите членки следва да определят приоритети в зависимост от значението на тези мерки за постигането на целите за опазване на всички тези видове.
По втория въпрос
60
Предвид отговора на първия въпрос не е необходимо да се разглежда вторият въпрос. Всъщност, както следва от отговора на първия въпрос, мерките за запазване, поддържане и възстановяване, приети на основание член 4, параграфи 1 и 2 от Директивата за птиците и член 6, параграфи 2—4 от Директивата за местообитанията, трябва по принцип да се основават на специфичните за различните СЗЗ екологични изисквания и да налагат за всяка СЗЗ, разглеждана отделно и съгласно определена от съответната държава членка йерархия, да се определят целите и мерките за опазване по отношение на всички видове птици, посочени в приложение I към Директивата за птиците, и на редовно срещащите се мигриращи видове, които не са посочени в това приложение, както и на тяхното местообитание.
61
От акта за преюдициално запитване обаче е видно, че разглежданите в главното производство национални мерки са индивидуализирани само доколкото са в полза на видовете птици, обосноваващи определянето на съответната СЗЗ.
По третия въпрос
62
С третия си въпрос запитващата юрисдикция по същество иска да се установи дали член 4, параграфи 1 и 2 от Директивата за птиците и член 6, параграфи 2—4 от Директивата за местообитанията трябва да се тълкуват в смисъл, че задължението за извършване на екологична оценка на проект съгласно Директива 2011/92 е от значение за обхвата на задълженията по посочените разпоредби.
63
В този контекст запитващата юрисдикция посочва, че в рамките на такава оценка се извършва анализ на въздействието на съответния проект върху всички видове птици, изброени в приложение I към Директивата за птиците, и върху редовно срещащите се мигриращи видове във всяка СЗЗ.
64
В това отношение е достатъчно да се посочи, че такъв анализ може да се извърши допълнително, но това във всеки случай е без значение за тълкуването на задълженията за опазване на СЗЗ, произтичащи от Директивата за птиците във връзка с Директивата за местообитанията.
65
С оглед на всички изложени съображения на третия въпрос следва да се отговори, че член 4, параграфи 1 и 2 от Директивата за птиците и член 6, параграфи 2—4 от Директивата за местообитанията трябва да се тълкуват в смисъл, че задължението за извършване на екологични оценки на проекти съгласно Директива 2011/92 не е от значение за обхвата на задълженията по посочените разпоредби.
По съдебните разноски
66
С оглед на обстоятелството, че за страните по главното производство настоящото дело представлява отклонение от обичайния ход на производството пред запитващата юрисдикция, последната следва да се произнесе по съдебните разноски. Разходите, направени за представяне на становища пред Съда, различни от тези на посочените страни, не подлежат на възстановяване.
По изложените съображения Съдът (първи състав) реши:
1)
Член 4, параграфи 1 и 2 от Директива 2009/147/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 30 ноември 2009 година относно опазването на дивите птици и член 6, параграфи 2—4 от Директива 92/43/ЕИО на Съвета от 21 май 1992 година за опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна
трябва да се тълкуват в смисъл, че
задължават държавите членки да определят за всяка специална защитена зона, разглеждана отделно, цели и мерки за опазване по отношение на всички видове птици, посочени в приложение I към Директива 2009/147, и на редовно срещащите се мигриращи видове, които не са посочени в това приложение, както и на тяхното местообитание. При това държавите членки следва да определят приоритети в зависимост от значението на тези мерки за постигането на целите за опазване на всички тези видове.
2)
Член 4, параграфи 1 и 2 от Директива 2009/147 и член 6, параграфи 2—4 от Директива 92/43
трябва да се тълкуват в смисъл, че
задължението за извършване на екологични оценки на проекти съгласно Директива 2011/92/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 13 декември 2011 година относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда, изменена с Директива 2014/52/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 16 април 2014 г., не е от значение за обхвата на задълженията по посочените разпоредби.
Подписи
(
*1
)	Език на производството: гръцки.