62005CC0359_BG
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
1. С настоящото преюдициално запитване tribunal de grande instance de Brive‑la‑Gaillarde (Франция) поставя на Съда въпрос за тълкуването на Регламент (EО) № 1103/97 на Съвета от 17 юни 1997 година относно определени разпоредби, отнасящи се до въвеждането на еврото(2), и на Регламент (ЕО) № 974/98 на Съвета от 3 май 1998 година относно въвеждането на еврото(3) . По-конкретно, поставя се въпросът дали настъпилото именно поради въвеждането на еврото увеличение на размера на налог върху количествата от брашно, едрозърнест и дребнозърнест грис от мека пшеница, установено с наредба за преизчисляване на стойността в евро на някои парични суми във френски франкове, посочени в законодателството, е съвместимо с общностните правила за обмяна в евро на парични суми, посочени в национална валута.
I – Правна уредба, фактически обстоятелства и преюдициален въпрос
2. Член 1618 septies от френския Code général des impôts [Общ данъчен кодекс] въвежда налог върху доставените или използвани за консумация от човека количества от брашно, едрозърнест и дребнозърнест грис от мека пшеница (наричан по-нататък „налог върху брашното“), чийто размер преди въвеждането на еврото е 100 FRF за тон брашно, едрозърнест или дребнозърнест грис от мека пшеница.
3. Член 1 от Закон № 2000 ‑ 517 от 15 юни 2000 г. за оправомощаване на френското правителство да преизчисли с наредба стойността в евро на някои парични суми във франкове, посочени в законодателството (JORF от 16 юни 2000 г., стр. 9063), оправомощава правителството да приеме с наредба мерките, необходими за преизчисляването при преминаването към евро на някои парични суми във френски франкове, посочени в законодателството.
4. Приета в приложение на този закон, Наредба № 2000 ‑ 916 от 19 септември 2000 г. за преизчисляване стойността в евро на някои парични суми във франкове, посочени в законодателството (JORF от 22 септември 2000 г., стр. 14877), е определила размера на налога върху брашното на 16 EUR, считано от 1 януари 2002 г.
5. Член 1 от тази наредба предвижда, че „[в] съответствие с член 14 от регламента от 3 май 1998 г. [...] паричните суми във франкове, посочени в законодателството […], от 1 януари 2002 г. се заменят със суми в евро, като се прилага официалният курс и общностните правила за закръгляване“.
6. Съгласно текста на доклада до френския президент относно Наредба № 2000 ‑ 916 (JORF от 22 септември 2000 г., стр. 14876):
„[…]
В някои случаи резултатът, получен при прилагането [на Регламенти № 1103/97 и № 974/98], ще бъде труден за възприемане или запомняне, вследствие на което съществува опасност да се затрудни прилагането на текстовете, съдържащи въпросните позовавания на паричната единица.
Ето защо, за да се запази яснотата на законодателните текстове и по този начин да се улесни правилното им прилагане, изглежда уместно посочените в някои текстове парични суми да се определят като стойности в евро без десетичен знак или в по-значима стойност.
[…]
Настоящата наредба, приета съгласно това оправомощаване, се основава на посочените по-долу принципи.
На първо място, тъй като адаптирането на текстовете трябва да се обоснове със стремежа да се запази лесното им възприемане, се изменят само паричните суми, за които е трудно да се определи стойност, включваща два знака след десетичната запетая.
Ясното и недвусмислено прилагане на общностните норми за обмяна и закръгляване следва да остане правило, а адаптирането — изключение. От това произтича, че изразените в сантими суми в повечето случаи не се изменят.
[…]
Всички тези адаптации ще влязат в сила на 1 януари 2002 г. — датата на необратимото и пълно заместване на франка с еврото.
[…]“
7. От 1 януари 2002 г. насам дружество Estager SA (наричано по-нататък „Estager“) плаща налог върху брашното на Recette des douanes de Brive [орган по приходите от митни сборове в Brive] в размер на 16 EUR за тон. Според Estager то е трябвало да внесе налог в размер на 15,24 EUR за тон в приложение на Регламенти № 1103/97 и № 974/98. Извършеното от френския законодател преизчисляване на сумата от 100 FRF на 16 EUR водело до несъвместимо с посочените регламенти увеличаване на налога.
8. Съгласно член 3 от Регламент № 1103/97:
„Въвеждането на еврото няма за последица промяна на никой от сроковете [да се чете „промяна на установеното“] в правен инструмент или освобождаване от задължение или изпълнение съгласно който и да е правен инструмент, нито дава право на страна едностранно да измени или прекрати такъв инструмент. Настоящата разпоредба се прилага, без да се засяга договореното между страните“.
9. Съгласно член 1 от този регламент „правни инструменти“ означава законодателни и законови [да се чете „законови и подзаконови“] разпоредби, актове на администрацията [да се чете „административни актове“], съдебни решения, договори, едностранни правни актове, инструменти за разплащане, различни от банкноти и монети, и други инструменти с правна сила“.
10. Член 4 от същия регламент предвижда:
„1.	Обменните курсове се приспособяват към едно евро, изразено във всяка от националните парични единици на участващите държави-членки. Тези курсове следва да бъдат изразени с шест цифри.
2.	Обменните курсове не се закръгляват или съкращават при извършване на обмяната.
3.	Обменните курсове се използват за обмяна на евро единица и национални парични единици. Обратните курсове, получени от обменните курсове, не се използват.
4.	Паричните суми, които се обменят от една национална валута в друга, следва първо да бъдат обменени в парична сума, изразена в евро единици, която може да бъде закръглена до не по-малко от три десетични знака и след това да бъде обменена в друг вид национална парична единица. Не се допуска използването на друг алтернативен метод за изчисляване, освен ако той не води до същите резултати.“
11. Член 5 от посочения регламент освен това предвижда:
„Паричните суми, които следва да бъдат платени или осчетоводени в случаите, когато се извършва закръгляване след обмяна в евро единици в съответствие с член 4, се закръгляват към най-близкия цент. [....] В случай че прилагането на обменните курсове дава резултат, който е точно наполовина, сумата се закръглява [да се чете „сумата се закръглява към по-горното число“].“
12. Член 7 от Регламент № 974/98 предвижда:
„Заместването на валутата на всяка участваща държава-членка с еврото само по себе си не променя деноминацията [да се чете: „съдържанието“] на съществуващите към датата на заместването правни инструменти.“
13. Член 14 от същия регламент постановява:
„Когато в съществуващите към края на преходния период правни инструменти се съдържат данни в националните валутни единици, тези данни се разбират като данни в евро единицата в съответствие със съответните обменни курсове. Прилагат се правилата за закръгляването, определени в Регламент (EО) № 1103/97.“
14. На последно място, съгласно член 1 от Регламент (EО) № 2866/98 на Съвета от 31 декември 1998 година относно обменните курсове към еврото на валутите на държавите-членки, които приемат еврото(4), неотменимо фиксираният обменен курс между еврото и френския франк е 1 EUR за 6,55957 FRF.
15. Като приема, че прилагането на тези регламенти е трябвало задължително да доведе до определяне на размера на налога върху брашното на 15,24 EUR, а не на 16 EUR, с писмо от 12 март 2002 г. Estager отправя искане до Recette des douanes de Brive за възстановяване на част от налога, изплащан от 1 януари 2002 г. На 26 март 2002 г. посоченият орган отхвърля това искане за възстановяване.
16. На 24 май 2002 г. Estager започва съдебно производство срещу Receveur principal de la recette des douanes de Brive [главен касиер, отговорен за събирането на митата в Brive] пред Tribunal de grande instance de Brive‑la‑Gaillarde, който решава да спре производството и да постави на Съда следния преюдициален въпрос:
„В съответствие ли са с общностните регламенти, свързани с въвеждането на еврото, разпоредбите на Наредба № 2000 ‑ 916 […] относно обмяната от 100 FRF на 16 EUR на налога [...], прилаган към продукцията от брашно, едрозърнест и дребнозърнест грис от мека пшеница?“
II – Анализ
17. Нито една от страните по настоящото дело не оспорва обстоятелството, че от гледна точка на обикновеното прилагане на правилата, предвидени от общностните регламенти за обмяната и за закръгляването, обмяната в евро на налога върху брашното в размер на 100 FRF ще доведе до резултат 15,24 EUR. Прилагането на официалния и неотменимо фиксиран обменен курс между еврото и френския франк, предвиден в Регламент № 2866/98, би довело всъщност до резултат от 15,244 EUR, което след закръгляване към най-близкия цент, както предвижда член 5 от Регламент № 1103/97, дава краен резултат от 15,24 EUR.
18. Следователно въпросът, който се поставя, е дали държава-членка може едновременно със заменянето в евро на съответния размер на даден налог и чрез същия правен инструмент, с който извършва това заменяне, в приложение на официалния обменен курс и на общностните правила за закръгляване да има пълната свобода да извърши увеличение на този налог с почти 5 %, като преизчисли размера от 15,24 EUR към по-горната евро единица, а именно 16 EUR.
19. Съдът вече е имал възможност да се произнесе в решението по дело Verbraucher‑Zentrale Hamburg(5) по въпроса за обмяната в евро и закръгляването на суми, посочени по-рано в национална парична единица. В това дело спорът се отнася до обмяната в евро и закръгляването на някои цени в германски марки за минута телефонен разговор, извършено от предприятие за мобилни телефонни услуги.
20. Съдът ясно припомня целите на Регламент № 1103/97 и основните принципи, на които той се основава(6) . В частност целта да се гарантира правна сигурност и прозрачност за икономическите агенти при преминаването към единната валута е осигурена от принципа за продължаване на действието на договорите и на другите правни инструменти и от целта за неутралност на преминаването към еврото по отношение на сумите, изразени в дадена национална валута в правни инструменти. Именно поради тези съображения обаче Съдът отсъжда, че въпреки обстоятелството, че съгласно Регламент № 1103/97 икономическите оператори остават свободни едностранно да обменят в евро и да закръгляват към най-близкия цент тарифи, каквато е цената за минута, такава една практика на закръг ляване трябва да бъде съобразена с принципа за продължаване на действието на договорите и на другите правни инструменти, гарантиран в член 3 от този регламент, както и с целта за неутралност на преминаването към евро, която се преследва с посочения регламент. Като следствие от това, според Съда подобна практика на закръгляване не би могла да има реално отражение върху цената, която потребителят следва ефективно да заплати(7) .
21. Въпреки явните разлики между ситуацията в настоящото дело и тази в делото Verbraucher‑Zentrale Hamburg, посочено по-горе, принципите, които Съдът е приел за определящи при тълкуването на Регламент № 1103/97 в контекста на дело Verbraucher‑Zentrale Hamburg, посочено по-горе, са валидни и в контекста на настоящото дело.
22. Несъмнено обмяната в евро на дадена сума, изразена в национална парична единица, винаги води до известен риск за промяна на стойността на въпросната сума преди и след посочената обмяна. При все това от Регламент № 1103/97, и по-специално от член 5 от него, следва, че за да се спазят императивните изисквания за продължаване на действието на правните инструменти и за неутралност при преминаването към еврото, най-голямата допустима неточност при тази обмяна е в размер на 0,005 EUR. Както Съдът подчертава в решението по дело Verbraucher-Zentrale Hamburg, посочено по-горе, целта за неутралност на преминаването към еврото изисква приетите с Регламент № 1103/97 правила за обмяна да осигуряват „висока степен на точност“(8) . При това тази висока степен на точност, наложена от посочения регламент при закръгляването на суми след обмяната им в евро, представлява минимално изискване(9) . Освен това е ясно, че в случай на обмяна в евро и закръгляване на дадена сума, извършвани от икономически оператор в полза на икономически агенти, които следва да платят тази сума, Регламент № 1103/97 допуска да не бъде спазено изискването за точност до най-близкия цент. За разлика от увеличенията, наблюдаваните намаления на подлежащите на плащане или осчетоводяване суми при обмяната им в евро очевидно не противоречат на императивните изисквания за правна сигурност и за запазване на доверието на икономическите агенти, и по-специално на потребителите, които са основополагащи за Регламент № 1103/97 и за Регламент № 974/98.
23. В настоящото дело обаче френският законодател преизчислява размера на налога върху брашното от 15,24 EUR към по-горната евро единица, а именно 16 EUR. Такава операция води до увеличение на размера на посочения налог, значително надхвърлящо границите на промяна, които допускат общностите правила за обмяна в евро. При тези обстоятелства не би могло да се говори за закръгляване, извършено в съответствие с посочените общностни правила.
24. Според френското правителство една държава-членка все пак остава свободна да извършва увеличение като това, което е въвело с Наредба № 2000 ‑ 916. Същото становище се споделя и от Комисията на Европейските общности.
25. От една страна френското правителство приема, че Регламенти № 1103/97 и № 974/98 по никакъв начин не засягали данъчните правомощия на държавите-членки и правото им да увеличават размера на събираните от тях налози, когато намират това за необходимо. Държавите-членки оставали свободни да извършват такива увеличения със същите правни инструменти, с които осъществяват операции за обмяна в евро на размера на тези налози.
26. От друга страна френското правителство счита, че Наредба № 2000 ‑ 916 извършва преизчисляване на суми, което се различава концептуално от обмяната в евро. Само при последната следвало да се спазват правилата, предвидени от Регламенти № 1103/97 и № 974/98. Като операция, която се различава от обмяната в евро, преизчисляването на суми позволявало на френския законодател именно с оглед на лесното възприемане и запомняне на сумите да извърши увеличение на налози, които са обект на такова преизчисляване. Така в доклада до френския президент относно Наредба № 2000 ‑ 916 се споменава, че „[в] някои случаи резултатът, получен при прилагането [на Регламенти № 1103/97 и № 974/98], ще бъде труден за възприемане или запомняне, вследствие на което съществува опасност да се затрудни прилагането на текстовете, съдържащи въпросните позовавания на паричната единица“. Освен това се изтъква, че „за да се запази яснотата на законодателството и по този начин да се улесни правилното му прилагане, изглежда уместно посочените в някои текстове парични суми да се определят като стойности в евро без цифри след десетичния знак или в по-значима стойност“. Докладът предвижда също така, че за да се запази ясното възприемане на текстовете, ще бъдат изменени само паричните суми, за които е трудно да се определи стойност, включваща два знака след десетичната запетая. Според френското правителство такава операция по преизчисляване не е предмет на посочените общностни регламенти. Следователно тези регламенти не създават пречки за това държавите-членки да извършват преизчисляване на суми при преминаването към еврото като това, което е приложено за налога върху брашното и води до значително увеличаване на размера на последния.
27. Понятието за преизчисляване на парични суми, което френското правителство разграничава от обмяната в евро (която единствено влизала в приложното поле на Регламенти № 1103/97 и № 974/98), е основен елемент от неговата аргументация. Според френското правителство обстоятелството, че Наредба № 2000 ‑ 916 извършва преизчисляване на размера на налози, и по-специално на налога върху брашното, както и че една такава операция не влиза в обхвата на посочените регламенти, гарантира отсъствието на всякакво несъответствие с тези регламенти.
28. Приемам становището на френското правителство и на Комисията относно обстоятелството, че участващите в еврото държави са свободни да преизчисляват размера на събираните от тях налози, по-специално с оглед на възприемането им, и че несъмнено запазват правото си да решават тяхното увеличаване, когато намерят за необходимо. Държавите-членки запазват широки правомощия в областта на данъците(10), включително правомощието да увеличават даден извънданъчeн налог, какъвто е спорният налог в настоящия случай. При все това те трябва да упражняват данъчните си правомощия при съблюдаване на общностното право(11) . Безспорно Регламенти № 1103/97 и № 974/98 не засягат правото на публичните власти да определят нов, по-висок размер за налог, какъвто е спорният налог в настоящия случай(12) .
29. Истина е, че с Наредба № 2000 ‑ 916 френският законодател изрично иска да пристъпи към прилагане на общностните регламенти при обмяната
в евро на парични суми, изразени във френски франкове. Тази цел ясно личи, на първо място, от член 1 от посочената наредба. Този член гласи, че „[в] съответствие с член 14 от Регламента [№ 974/98] [...], паричните суми във франкове, посочени в законодателството […], от 1 януари 2002 г. се заменят със суми в евро, като се прилага официалният курс и общностните правила за закръгляване “(13) . Ясно е, че тази наредба има за цел, както личи от редакцията ѝ, да замени с парични суми в евро парични суми, които преди това са били изразени във френски франкове в някои текстове от законодателството, като прилага официалния обменен курс, както и Регламенти № 1103/97 и № 974/98.
30. Определянето на размера на налога върху брашното, след въвеждането на еврото, на 16 EUR в приложение IV към Наредба № 2000 ‑ 916 е резултат от едновременна операция за обмяна в евро (като се прилагат официалният курс и общностните правила за обмяна), от една страна, и за преизчисляване с увеличение, от друга страна. Именно това едновременно установяване в един и същ правен инструмент на такова преизчисляване, както и на обмяната в евро и на закръгляване в съответствие с общностните правила, намира изражение в член 2 от Наредба № 2000 ‑ 916, който предвижда, че „за да се улесни прилагането на законодателството, разпоредбите на глави II—IV имат за цел да преизчислят някои суми в евро, които са резултат от посочените в член 1 [общностни] правила за обмяна“.
31. Трудността на настоящото дело произтича именно от едновременния характер на извършените с Наредба № 2000 ‑ 916 операции за обмяна в евро на размера на налога върху брашното и на преизчисляването с увеличение на така обменения размер.
32. Регламенти № 1103/97 и № 974/98 допускат обмяната в евро на парични суми и преизчисляването с увеличение на същите тези суми да бъдат извършени в един и същ правен инструмент. Като следствие от това считам, че тези общностни регламенти не създават пречка за компетентността на държава-членка да извърши обмяна в евро и да увеличи размера на даден налог едновременно и в един и същ правен инструмент.
33. При все това обстоятелството, че тази държава-членка решава да приложи общностните регламенти относно обмяната и закръгляването за новото определяне в евро на размера на даден налог и едновременно с това да извърши увеличаване на този налог, създава задължение за тази държава при упражняването на компетентността си да съблюдава някои изисквания, произтичащи от едновременното прилагане на посочените общностни регламенти.
34. Трябва да се припомни, че размерът на спорния по настоящото дело налог несъмнено представлява „установеното“ в „правен инструмент“ по смисъла на член 3 от Регламент № 1103/97. Става въпрос за парична сума, която задължително трябва да бъде предмет на обмяна при преминаването към еврото. При прилагане на официалния курс и на общностните правила за обмяна резултатът от тази обмяна може да е само 15,24 EUR. Следователно в това отношение не споделям становището на Комисията, която приема, че Регламенти № 1103/97 и № 974/98 установяват правилата, които следва да се съблюдават при обмяна на национални парични единици в евро само когато се предполага, че изразените стойности остават постоянни, какъвто не е случаят при извънданъчен налог върху брашното, какъвто е спорният налог в настоящия случай, който лесно може да бъде променен с решение на публичните власти. Нито текстът, нито целите на тези регламенти дават основание да се поддържа становището, че тяхното прилагане следва да се изключи в случая на парични суми като този на налога върху брашното или на някои цени, които също могат да бъдат променяни често.
35. Предвидените в Регламент № 1103/97 правила, които се основават на принципа за продължаване на действието на договорите и на другите правни инструменти и на целта за неутралност при преминаването към еврото, са приложими за парични суми като спорния в настоящия случай налог върху брашното. Тези правила, чиято цел е да гарантират висока степен на точност, не допускат нито с оглед на своя текст, нито с оглед на своите цели закръгляване към по-горната евро единица като това, което е извършено в настоящия случай и което води до значително увеличаване на този налог с почти 5 %.
36. Като „установен“ в нормативен текст, размерът на налога върху брашното в конкретния случай се подчинява на принципа за продължаване на действието на договорите и на другите правни инструменти, предвиден в член 3 от Регламент № 1103/97, съгласно който „[в]ъвеждането на еврото няма за последица промяна на никой от сроковете [да се чете „промяна на установеното“] в правен инструмент“. Според мен обаче принципът за продължаване на действието на договорите и на другите правни инструменти и целта за неутралност при преминаването към еврото налагат също така икономическите агенти да не останат с погрешното впечатление, че въвеждането на еврото стои в основата на увеличение на налога върху брашното. Не е достатъчно, че увеличението на налога в действителност не е предизвикано от въвеждането на еврото. Необходимо е и това да бъде лесно разбираемо за икономическите агенти.
37. Следователно принципът за продължаване на действието на правните инструменти, предвиден в член 3 от Регламент № 1103/97, трябва да се тълкува в смисъл, че създава задължение за прозрачност за икономическите оператори при извършваните от тях операции за обмяна в евро на парични суми, които са точно установени в правни инструменти, едновременно с увеличаване на тези суми. Това задължение за прозрачност, изрично посочено в седмо съображение от Регламент № 1103/97, произтича също така от високата степен на точност при обмяната, която предполагат както неотменимо фиксираните обменни курсове на еврото, изразени с шест цифри, които са определени от Регламент № 2866/98, така и стриктните правила за обмяна в евро и за закръгляване, предвидени в Регламент № 1103/97(14) . Такова задължение за прозрачност е наложено и на д ържавите-членки, в частност когато решат в един и същ правен инструмент да извършат, съгласно съответните общностни правила, обмяна в евро на размера на налог като спорния в дадения случай и едновременно с това да преизчислят този размер, като въведат увеличение.
38. С други думи, Регламент № 1103/97 изисква, когато държава-членка реши да увеличи даден налог едновременно и в същия правен инструмент, който цели замяната на размера на този налог в съответствие с общностните правила за обмяна, икономическите агенти да имат възможността лесно да разграничат това, което представлява, от една страна, резултатът от операцията по обмяна в евро при преминаването към единната валута, и от друга страна, резултатът от суверенното решение на тази държава-членка да преизчисли и да увеличи размера на посочения налог. Става дума за изискване да се съхрани прозрачността за икономическите агенти — което представлява ценност, призната изрично от общностния законодател в седмо съображение от Регламент № 1103/97 — между две съвсем различни дадености: от една страна, обмяната в евро на налога върху брашното, и от друга страна, увеличаването на този налог. Тази прозрачност е необходима и за правилното разбиране от европейските граждани на разпределянето на политическите отговорности между Общността и държавите-членки. Държава-членка не може да прехвърли политическата цена, свързана с увеличението на даден налог, върху Общността, като извърши това увеличение под прикритието на прилагане на общностните правила за обмяна и закръгляване. Такова поведение противоречи и на духа на лоялност и сътрудничество между държавите-членки и Общността.
39. Член 1 от Наредба № 2000 ‑ 916 установява изрична връзка между новите размери в евро и обикновената операция по обмяна, извършена „като се прилага официалният курс и общностните правила за закръгляване“(15) . Ако увеличението на налога върху брашното можеше свободно да бъде въведено, без да се прави разграничение, тоест под прикритието на операцията за замяна с парични суми в евро съгласно общностните правила за замяна, би имало нарушение на принципа за продължаване на действието на договорите и на другите правни инструменти, както и на целта за неутралност при преминаването към еврото, които са изрично предвидени в член 3 от Регламент № 1103/97. Следва да се припомни, че спазването на тези императивни изисквания за продължаване на действието и за неутралност е крайно необходимо, за да се създаде доверие на икономическите агенти в еврото. Това доверие всъщност се основава на гаранцията, че замяната на парични суми в евро при въвеждането на единната валута не води сама по себе си до увеличаване на тези суми.
40. Ако държава-членка беше свободна да въведе, без да прави разграничение, увеличение в размера на събираните от нея налози по същото време, в което извършва обмяната им в евро съгласно съответните общностни правила, нормите от Регламенти № 1103/97 и № 974/98, които изискват висока степен на точност, в крайна сметка биха се оказали само факултативни правила за държавите-членки. Общностните регламенти относно обмяната и закръгляването на парични суми в евро обаче не се прилагат само за частните оператори. Държавите-членки също се подчиняват на тези общностни правила, когато извършват обмяна в евро на размера на събираните от тях налози като спорния в дадения случай налог върху брашното. Обстоятелството, че държава-членка е компетентна да увеличи този размер по същия начин, както даден икономически агент по принцип е свободен да увеличи цената на стоките или услугите, които предлага на пазара, не означава, че държавата-членка е задължена в по-малка степен да спазва общностните правила относно обмяната на парични суми в евро.
41. Този извод се потвърждава именно от докладите, на които се позовава Комисията по време на съдебното заседание, според които „[т]ежестта на публичния сектор в икономическите отношения придава на неговия избор значение на пример . Повечето публични администрации възнамеряват да дадат пример, като организират преминаването към еврото на техните тарифи по сравнително неутрален или благоприятен за потребителите на административни услуги начин и като избягват да извършват увеличения по време на преходния период “(16) . По същия начин, съгласно друго съобщение, също посочено от Комисията по време на съдебното заседание, „[о]бществото все повече се опасява от злоупотреби при преобразуването на цените и в много страни са подадени жалби в този смисъл, които се отнасят както до частния, така и до публичния сектор. Държавите-членки са се задължили за неутралност при операциите за обмяна на размера на тарифите за публични услуги или за това тези операции като цяло да се извършват в полза на гражданите “(17) .
42. Според френското правителство и Комисията френският законодател е спазил принципа за продължаване на действието на установеното в правните инструменти и целта за неутралност при преминаването към еврото, поради обстоятелството че е съблюдавал обща неутралност. Както изглежда, според Комисията тази неутралност позволява на държавата-членка да реши, по отношение на размера на включените в един и същ правен инструмент тарифи и налози, да увеличи по свое усмотрение някои от тези суми от 15,24 EUR на 16 EUR и да намали други от 15,24 EUR на 15 EUR(18) . Една толкова неясна и неточна обща неутралност отваря вратите за всякакви видове стратегически решения по отношение на паричните суми, които да бъдат увеличени или намалени. Тя се намира далеч от високата степен на точност при обмяната в евро, наложена от общностния законодател, както и от принципа за продължаване на действието на установеното в правните инструменти и от целта за неутралност при преминаването към еврото, изрично установени от Регламент № 1103/97. Размерът, който съответства на налога върху брашното, е сам по себе си „установен“ в правен инструмент и различен от другите размери на другите налози, също посочени в този правен инструмент. Икономическите агенти, които трябва да понесат увеличаването на налога върху брашното, не са тези, които ще се ползват от евентуалните намаления на други налози, които също са били обект на обмяна в евро посредством същия правен инструмент. Размерът на налога върху брашното е подчинен сам по себе си на императивните изисквания за продължаване на действието и за неутралност, а не се преценява общо с размерите на другите налози, които също са обменени в евро с Наредба № 2000 ‑ 916.
43. По отношение на икономическите агенти, особено в държавите-членки, които са в процес на приемане на решение за присъединяване към единната валута, да се приеме, че държавата има свобода да извършва обмяна в евро на размера на някои от своите тарифи или налози и да увеличава същите под прикритието на операциите за обмяна, би могло да окаже отрицателно въздействие върху доверието им във въвеждането на единната валута. В очите на икономическите агенти въвеждането на еврото би било причина за увеличението на налозите, когато подобно увеличение би трябвало да бъде вменено изключително на държавните органи, които единствени са компетентни да вземат решение за такова увеличение.
44. Принципът за продължаване на действието на договорите и на другите правни инструменти и целта за неутралност при преминаването към еврото по отношение на подлежащите на обмяна парични суми изискват следователно, когато преизчисляването с увеличение на размера на налог като спорния в дадения случай се извършва едновременно с обмяната на този размер в евро и в същия правен инструмент, то да бъде извършено при пълна прозрачност за икономическите агенти. От това следва, че ако увеличението на размера на даден налог се извършва едновременно с обмяната му в евро, законодателният текст, чрез който се предприема такава операция за едновременна обмяна и увеличение, трябва да разграничи изрично и в условията на прозрачност резултата от обмяната в евро и резултата от решение на публичните власти за увеличаване на размера на налога по отношение на всяка парична сума, която е била едновременно обект на такава обмяна и такова увеличение. Препращащата юрисдикция следва да провери в светлината на гореизложените съображения дали такава прозрачност е осигурена с Наредба № 2000 ‑ 916, в частност по отношение на обмяната в евро и увеличението на налога върху брашното.
III – Заключение
45. В светлината на гореизложените съображения считам, че Съдът следва да отговори на поставения от Tribunal de grande instance de Brive‑la‑Gaillarde въпрос, както следва:
„Регламент (EО) № 1103/97 на Съвета от 17 юни 1997 година относно определени разпоредби, отнасящи се до въвеждането на еврото, трябва да се тълкува в смисъл, че когато преизчисляване с увеличение на размера на извънданъчен налог върху брашното като налога върху доставените или използвани за консумация от човека количества от брашно, едрозърнест и дребнозърнест грис от мека пшеница се извършва едновременно с обмяната на този размер в евро, законодателният текст, чрез който се предприема такава операция за едновременна обмяна и увеличение, трябва да разграничи изрично и в условията на прозрачност резултата от обмяната в евро и резултата от решението на публичните власти за увеличаване на размера на налога по отношение на всяка парична сума, която е била едновременно обект на такава обмяна и такова увеличение. Препращащата юрисдикция следва да провери дали такава прозрачност е осигурена с Наредба № 2000 ‑ 916 от 19 септември 2000 г. за преизчисляване стойността в евро на някои парични суми във франкове, посочени в законодателството, в частност по отношение на обмяната в евро и увеличението на спорния в дадения случай налог върху брашното.“
(1) .
(2)  –	ОВ L 162, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 10, том 1, стр. 81.
(3)  –	ОВ L 139, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 10, том 1, стр. 112.
(4)  –	ОВ L 359, стр. 1.
(5)  –	Решение от 14 септември 2004 г. (C‑19/03, Recueil, стр. I‑8183).
(6)  –	Вж. по-специално точка 31 от Решение по дело Verbraucher‑Zentrale Hamburg, посочено по-горе.
(7)  –	Вж. Решение по дело Verbraucher‑Zentrale Hamburg, посочено по-горе, точка 57 и точка 2 от диспозитива.
(8)  –	Точка 32.
(9)  –	Така Съдът потвърждава в точка 34 от Решение по дело Verbraucher-Zentrale Hamburg, посочено по-горе, че Регламент № 1103/97 „установява само минимални правила относно закръгляването на някои суми и предоставя на националните власти грижата да оставят в сила или да приемат правила, които биха позволили в по-голяма степен да се допринесе за постигането на целта за неутралност при преминаването към единната валута“. Вж. също единадесето съображение от Регламент № 1103/97.
(10)  –	Вж., най-общо, Решение от 27 февруари 1985 г. по дело Италия/Комисия (55/83, Recueil, стр. 683, точка 11).
(11)  –	Вж. по-специално Решение от 14 февруари 1995 г. по дело Schumacker (C‑279/93, Recueil, стр. I‑225, точка 21); Решение от 8 март 2001 г. по дело Metallgesellschaft и др. (C‑397/98 и C‑410/98, Recueil, стр. I‑1727, точка 37); Решение от 7 септември 2004 г. по дело Manninen (C‑319/02, Recueil, стр. I‑7477, точка 19); Решение от 13 декември 2005 г. по дело Marks & Spencer (C‑446/03, Recueil, стр. I‑10837, точка 29) и Решение от 12 септември 2006 г. по дело Cadbury Schweppes и Cadbury Schweppes Overseas (C‑196/04, Recueil, стр.I‑7995, точка 40). Вж. в същия смисъл и Решение от 27 октомври 1993 г. по дело Scharbatke (C‑72/92, Recueil, стр. I‑5509) и Решение от 23 април 2002 г. по дело Nygård (C‑234/99, Recueil, стр. I‑3657).
(12)  –	Няма да разглеждам попадащия в изключителната компетентност на френските съдилища въпрос дали като извършва с Наредба № 2000 ‑ 916 увеличение от почти 5 % на налога върху брашното, френското правителство е действало в рамките на оправомощаването, което е получило със Закон № 2000 ‑ 517. Френското правителство посочва в своето писмено становище, че разграничава преизчисляването от увеличението на парични суми, като твърди, че обстоятелството, че Наредба № 2000 ‑ 916 „едновременно преизчислява стойността в евро на този налог и увеличава неговия размер, е лишено от релевантност.“
(13)  –	Курсивът е мой.
(14)  –	Вж. в тази връзка Решение по дело Verbraucher‑Zentrale Hamburg, посочено по-горе, точка 32.
(15)  –	Дори докладът до френския президент относно Наредба № 2001 ‑ 916 се ограничава до това да спомене, че целта да се запази яснотата на законодателството и да се улесни правилното му прилагане може да оправдае определяне на паричните суми като стойности в евро без цифри след десетичния знак или в по-значима стойност. Не се прави никакво позоваване на целта едновременно да се пристъпи към увеличаване на размера на някои от тези налози.
(16)  –	Съобщение на Комисията до Съвета, Европейския парламент, Европейския икономически и социален комитет, Комитета на регионите и Европейската централна банка от 3 април 2001 г. — Доклад относно подготовката за въвеждането на евробанкноти и монети (COM (2001) 190 окончателен, стр. 45). Курсивът е мой.
(17)  –	Съобщение на Комисията до Европейския съвет от 10 октомври 2001 г. — Втори доклад относно подготовката за въвеждането на евробанкноти и монети (COM (2001) 561 окончателен, стр. 3). Курсивът е мой.
(18)  –	Вж. относно отхвърлянето на сходен аргумент моето заключение по дело Verbraucher-Zentrale Hamburg, посочено по-горе, точка 57 и сл.