62021CJ0607_RES
Sag C-607/21
XXX
mod
État belge
(anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Conseil d’État (appeldomstol i forvaltningsretlige sager, Belgien))
Domstolens dom (Første Afdeling) af 10. april 2025
»Præjudiciel forelæggelse – unionsborgerskab – direktiv 2004/38/EF – unionsborgeres og deres familiemedlemmers ret til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område – artikel 3 – berettigede personer – artikel 2, nr. 2), litra d) – familiemedlem – person, der er slægtning i opstigende linje til en unionsborgers partner, og som forsørges af denne unionsborger og/eller denne partner – vurdering af betingelsen om at »forsørges« – det tidspunkt, som er relevant for fastlæggelsen af det materielle afhængighedsforhold – artikel 10 – betingelser for udstedelse af et opholdskort – et opholdskorts deklaratoriske karakter – indgivelse af en ansøgning om opholdskort i værtsmedlemsstaten flere år efter udrejsen fra oprindelseslandet – den indvirkning, som en situation med ulovligt ophold i henhold til den nationale lovgivning har på vurderingen af betingelsen om at »forsørges««
Unionsborgerskab – retten til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område – direktiv 2004/38 – berettigede personer – tredjelandsstatsborger, der er slægtning i opstigende linje til en unionsborgers partner, og som forsørges af denne unionsborger og/eller denne partner – den pågældende statsborger slutter sig til denne partner og denne borger, der begge er unionsborgere, i værtsmedlemsstaten – den omhandlede medlemsstat er den, hvor referenceborgeren er statsborger, men ikke den, hvor denne borgers partner er statsborger – omfattet
[Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/38, art. 2, nr. 2), art. 3, stk. 1, art. 7, stk. 1, litra a)-c), og art. 7, stk. 2]
(jf. præmis 28-34)
Unionsborgerskab – retten til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område – direktiv 2004/38 – berettigede personer – tredjelandsstatsborger, der er slægtning i opstigende linje til en unionsborgers partner, og som forsørges af denne unionsborger og/eller denne partner – betingelse vedrørende et afhængighedsforhold – vurdering, der skal foretages i lyset af den nævnte slægtnings situation i dennes oprindelsesland på tidspunktet for vedkommendes udrejse og på grundlag af dokumenter udstedt før dette tidspunkt – der er forløbet flere år mellem tidspunktet for ankomsten i værtsmedlemsstaten og tidspunktet for indgivelsen af en ansøgning om opholdskort – vurdering i lyset af den nævnte slægtnings situation i værtsmedlemsstaten på tidspunktet for indgivelsen af denne ansøgning om opholdskort
[Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/38, art. 2, nr. 2), litra d), art. 7, stk. 2, og art. 10]
(jf. præmis 35-59 og domskonkl. 1)
Unionsborgerskab – retten til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område – direktiv 2004/38 – opholdsret afledt af de til en unionsborger indrømmede rettigheder – berettigede personer – tredjelandsstatsborger, der er slægtning i opstigende linje til en unionsborgers partner, og som forsørges af denne unionsborger og/eller denne partner – opfyldelsen af betingelsen om et afhængighedsforhold godtgjort såvel på tidspunktet for personens ankomst i værtsmedlemsstaten som på tidspunktet for den pågældendes ansøgning om opholdskort indgivet flere år efter vedkommendes ankomst – omfattet – betingelser – den pågældende slægtning i opstigende linjes ulovlige ophold i værtsmedlemsstaten på tidspunktet for vedkommendes ansøgning – ingen betydning
[Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/38, art. 2, nr. 2), litra d), art. 7, stk. 2, og art. 10]
(jf. præmis 61-66 og domskonkl. 2)
Resumé
Domstolen – for hvilken der var blevet indbragt en anmodning om præjudiciel afgørelse i forbindelse med en tvist om en ansøgning om opholdskort indgivet af en slægtning i opstigende linje til en unionsborgers partner – tilvejebragte præciseringer vedrørende vurderingen af betingelsen om et afhængighedsforhold mellem på den ene side denne slægtning i opstigende linje og på den anden side denne unionsborger eller dennes partner med henblik på opnåelse af en afledt opholdsret i henhold til direktiv 2004/38 (
1
).
XXX, der er marokkansk statsborger, er mor til en belgisk statsborger, som opholder sig i Belgien med sin partner, N.E.K., der er nederlandsk statsborger, og som i Belgien i 2005 udfærdigede en formel erklæring om samliv med XXX’ søn.
XXX, der var indrejst i Belgien i juli 2011, indgav i september 2011 en ansøgning til de belgiske myndigheder om opholdskort som slægtning i opstigende linje, der forsørges af sin søn.
Eftersom der blev givet afslag på den nævnte ansøgning på grund af en ændring af den belgiske lovgivning om familiesammenføring, indgav XXX i 2015 en anden ansøgning om opholdskort, denne gang i sin egenskab af familiemedlem til N.E.K.
Der blev givet afslag på denne nye ansøgning med den begrundelse, at XXX for det første ikke havde fremlagt bevis for, at referencefamiliemedlemmerne rådede over tilstrækkelige midler til at forsørge hende, og at de dokumenter, som beviste hendes afhængighedsforhold, for det andet var for gamle. Såvel dette afslag som det påbud om at forlade belgisk område, der ledsagede afslaget, blev stadfæstet af Conseil du contentieux des étrangers (domstol i udlændingeretlige sager, Belgien).
Der blev ligeledes givet afslag på en tredje ansøgning om opholdskort, som XXX havde indgivet i 2017 i sin egenskab af familiemedlem til sin søns partner, idet de belgiske myndigheder fandt, at de dokumenter, der beviste XXX’ afhængighedsforhold, og som var dateret 2010 og 2011, var for gamle.
Ved dom af august 2019 stadfæstede Conseil du contentieux des étrangers (domstol i udlændingeretlige sager) dette afslag, idet denne retsinstans fandt, at de af XXX fremlagte dokumenter syntes at bevise, at der forelå et økonomisk afhængighedsforhold i 2010 og 2011, men ikke gjorde det muligt at bevise en sådan situation på tidspunktet for hendes ansøgning om opholdskort i 2017.
Den forelæggende ret, ved hvilken der var blevet iværksat appel til prøvelse af den nævnte dom, besluttede at forelægge Domstolen spørgsmål om det tidspunkt, der er relevant for vurderingen af betingelsen om et afhængighedsforhold, og om den indvirkning, som ansøgerens ulovlige ophold på værtsmedlemsstatens område eventuelt kan have på denne vurdering.
Domstolens bemærkninger
Indledningsvis præciserede Domstolen, at slægtninge i opstigende linje, der forsørges af en unionsborgers partner, som opholder sig i en medlemsstat, hvor denne ikke er statsborger, med henblik på anvendelsen af de ved direktiv 2004/38 sikrede rettigheder skal anses for familiemedlemmer til en unionsborger, forudsat at det registrerede partnerskab opfylder de kriterier, der er fastsat i dette direktivs artikel 2, nr. 2), litra b). I det foreliggende tilfælde fandt direktiv 2004/38 anvendelse, idet den forelæggende ret syntes at være af den opfattelse, at den i 2005 udfærdigede erklæring om samliv blev anset for indgåelse af et sådant partnerskab. På den betingelse at XXX kunne godtgøre, at hun blev forsørget af referencehusstanden som omhandlet i det nævnte direktivs artikel 2, nr. 2), litra d), kunne hun således påberåbe sig de ved direktivet sikrede rettigheder, og navnlig en ret til ophold i mere end tre måneder i henhold til direktivets artikel 7, stk. 2.
Med hensyn til realiteten fastslog Domstolen for det første, at i henhold til direktiv 2004/38 (
2
) skal den kompetente nationale myndighed med henblik på at afgøre, om en slægtning i opstigende linje til en unionsborgers partner forsørges af denne unionsborger og/eller denne partner, tage hensyn såvel til den situation, hvori denne slægtning befandt sig i oprindelseslandet på det tidspunkt, hvor vedkommende forlod dette land og sluttede sig til den nævnte unionsborger i værtsmedlemsstaten, i givet fald på grundlag af dokumenter, der blev udstedt før dette tidspunkt, som til den situation, hvori den pågældende slægtning befandt sig i denne medlemsstat på tidspunktet for indgivelsen af en ansøgning om opholdskort, når der er forløbet flere år mellem disse to tidspunkter.
For at nå frem til denne konklusion undersøgte Domstolen indledningsvis det tidspunkt, hvor den i artikel 2, nr. 2), litra d), i direktiv 2004/38 omhandlede betingelse om et afhængighedsforhold skal bedømmes. Hvad i denne henseende angår en situation, hvor der er gået flere år mellem tredjelandsstatsborgerens udrejse fra oprindelseslandet og vedkommendes ansøgning om opholdskort, skal den kompetente nationale myndighed inden for rammerne af den administrative procedure, som er fastsat i artikel 10 i direktiv 2004/38, udstede et opholdskort til en ansøger, der er tredjelandsstatsborger, efter at have kontrolleret, at den pågældende opfylder betingelserne for at opnå en ret til ophold i mere end tre måneder (
3
), herunder at vedkommende er omfattet af begrebet »familiemedlem« i direktivets forstand. I en sådan situation ville der imidlertid – såfremt den kompetente nationale myndighed i forbindelse med behandlingen af ansøgningen om opholdskort ikke kontrollerede, at slægtningen i opstigende linje til en unionsborgers partner, der fysisk sluttede sig til denne i værtsmedlemsstaten nogle år før indgivelsen af ansøgningen, på tidspunktet for indgivelsen af ansøgningen blev forsørget af denne unionsborger og/eller denne partner (
4
) – foreligge en risiko for, at denne slægtning bliver tildelt et opholdskort, selv om vedkommende ikke opfylder de fastsatte betingelser (
5
) for at blive meddelt ret til ophold i mere end tre måneder og således opnå et sådant opholdskort. Følgelig skal tredjelandsstatsborgeren i forbindelse med indgivelsen af ansøgningen om opholdskort godtgøre, at den pågældende har egenskab af »slægtning[…] i opstigende linje […], som forsørges«, som omhandlet i artikel 2, nr. 2), litra d), i direktiv 2004/38.
Dernæst præciserede Domstolen, at i en sådan situation med en forskydning på flere år mellem det tidspunkt, hvor slægtningen i opstigende linje til en unionsborgers partner ankom til værtsmedlemsstaten, og tidspunktet for indgivelsen af vedkommendes ansøgning om opholdskort skal slægtningen ligeledes føre bevis for, at den pågældende blev forsørget af denne unionsborger og/eller denne partner på tidspunktet for sin ankomst til den pågældende medlemsstats område. Hvis kontrollen af betingelsen vedrørende afhængighedsforholdet var begrænset til en kontrol af situationen for slægtningen i opstigende linje i værtsmedlemsstaten på tidspunktet for indgivelsen af ansøgningen om opholdskort, ville denne slægtning nemlig kunne blive tildelt et sådant kort, selv om den pågældende på det tidspunkt, hvor denne fysisk sluttede sig til unionsborgeren, ikke opfyldte de nødvendige betingelser for at opnå en ret til ophold i mere end tre måneder, hvilket i øvrigt ville være i strid med de formål, der forfølges med direktiv 2004/38. Navnlig ville en sådan begrænset kontrol dels risikere at udvide antallet af potentielle berettigede til de ved direktivet tillagte rettigheder, hvilket således ville være i strid med den af EU-lovgiver udtrykte hensigt, dels indebære en risiko for omgåelse af de krav, som er fastsat i det nævnte direktiv.
Domstolen tilføjede, at disse risici imidlertid ikke foreligger, når den pågældende slægtning i opstigende linje er indrejst på værtsmedlemsstatens område og i første omgang har opholdt sig dér på grundlag af en selvstændig eller afledt opholdsret, der i medfør af EU-retten kan indrømmes i henhold til en anden bestemmelse end artikel 7, stk. 2, i direktiv 2004/38 eller endog i henhold til national ret. I en sådan situation er det derfor tilstrækkeligt, at denne slægtning fører bevis for, at vedkommende forsørges af unionsborgeren og/eller dennes partner i den nævnte medlemsstat på tidspunktet for indgivelsen af sin ansøgning om opholdskort.
Hvad endelig angår det bevismiddel, der anerkendes med henblik på at gøre det muligt for den berørte person at godtgøre, at vedkommende har egenskab af »slægtning[...] i opstigende linje, som forsørges« (
6
), begrænser artikel 10, stk. 2, litra d), i direktiv 2004/38 sig til at præcisere, at medlemsstaterne med henblik på udstedelse af opholdskort skal anmode om dokumentation for, at betingelserne i nævnte artikel 2, nr. 2), litra d) – herunder altså betingelsen vedrørende et afhængighedsforhold – er opfyldt. Eftersom der ikke er foretaget nogen præcisering med hensyn til dette bevismiddel, skal det lægges til grund, at der kan fremlægges ethvert egnet bevis. I denne henseende kan dokumenter, der er udstedt tidligere, og som attesterer, at der forelå et afhængighedsforhold i denne slægtning i opstigende linjes oprindelsesland på det tidspunkt, hvor den pågældende fysisk sluttede sig til denne unionsborger og denne partner, ikke anses for at være for gamle.
For det andet fastslog Domstolen, at i henhold til direktiv 2004/38 (
7
) har en slægtning i opstigende linje til en unionsborgers partner, der kan godtgøre, at den pågældende såvel på tidspunktet for sin ansøgning om opholdskort, der er blevet indgivet flere år efter vedkommendes ankomst til værtsmedlemsstaten, som på tidspunktet for denne ankomst blev forsørget af denne unionsborger og/eller denne partner, en opholdsret i mere end tre måneder, der afledes af de til en unionsborger indrømmede rettigheder, og som fastslås ved udstedelsen af et opholdskort, såfremt den nævnte unionsborger opfylder betingelserne i det nævnte direktivs artikel 7. Opholdsretten kan ikke nægtes med den begrundelse, at denne slægtning på tidspunktet for den nævnte ansøgning opholder sig ulovligt på denne medlemsstats område i henhold til den nationale lovgivning.
Herom bemærkede Domstolen særligt, at mens direktiv 2004/38 for så vidt angår slægtninge i opstigende linje gør anvendelsen af direktivet betinget af det afhængighedsforhold, der i det væsentlige er omhandlet i dette direktivs artikel 2, nr. 2), litra d), gør direktivet ikke egenskaben af »familiemedlem« i denne bestemmelses forstand betinget af et »lovligt ophold« i værtsmedlemsstaten.
(
1
) – Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/38/EF af 29.4.2004 om unionsborgeres og deres familiemedlemmers ret til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område, om ændring af forordning (E[Ø]F) nr. 1612/68 og om ophævelse af direktiv 64/221/EØF, 68/360/EØF, 72/194/EØF, 73/148/EØF, 75/34/EØF, 75/35/EØF, 90/364/EØF, 90/365/EØF og 93/96/EØF (EUT 2004, L 158, s. 77, berigtiget i EUT 2004, L 229, s. 35). Denne betingelse om et afhængighedsforhold er nærmere bestemt fastsat i artikel 2, nr. 2), litra d), i direktiv 2004/38.
(
2
) – Domstolen støttede sig på artikel 2, nr. 2), litra d), i direktiv 2004/38, sammenholdt med dette direktivs artikel 7, stk. 2, og artikel 10.
(
3
) – I henhold til artikel 7, stk. 2, i direktiv 2004/38.
(
4
) – Som omhandlet i artikel 2, nr. 2), litra d), i direktiv 2004/38.
(
5
) – Artikel 7, stk. 2, i direktiv 2004/38.
(
6
) – Som omhandlet i artikel 2, nr. 2), litra d), i direktiv 2004/38.
(
7
) – Domstolen støttede sig på artikel 7, stk. 2, i direktiv 2004/38, sammenholdt med dette direktivs artikel 2, nr. 2), litra d), og artikel 10.