61996CJ0269_DA
Parter
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Parter
I sag C-269/96,
angaaende en anmodning, som Tribunal administratif de Paris (Frankrig) i medfoer af EOEF-traktatens artikel 177 har indgivet til Domstolen for i den for naevnte ret verserende sag,
Sucreries et Raffineries d'Erstein SA
mod
Fonds d'intervention et de régularisation du marché du sucre (FIRS),
"at opnaa en praejudiciel afgoerelse vedroerende fortolkningen af Raadets forordning (EOEF) nr. 1785/81 af 30. juni 1981 om den faelles markedsordning for sukker (EFT L 177, s. 4) og af Raadets forordning (EOEF) nr. 2225/86 af 15. juli 1986 om fastsaettelse af foranstaltninger til afsaetning af sukker produceret i de franske oversoeiske omraader og om udligning af prisforskellen mellem dette sukker og praeferenceraasukker (EFT L 194, s. 7),
har
DOMSTOLEN
(Fjerde Afdeling)
sammensat af afdelingsformanden, P.J.G. Kapteyn, og dommerne H. Ragnemalm og K.M. Ioannou (refererende dommer),
generaladvokat: N. Fennelly
justitssekretaer: R. Grass,
efter at der er indgivet skriftlige indlaeg af:
- Sucreries et Raffineries d'Erstein SA ved advokat Catherine Buchser-Martin, Strasbourg
- den franske regering ved kontorchef Catherine de Salins og fuldmaegtig Frédéric Pascal, begge Juridisk Tjeneste, Udenrigsministeriet, som befuldmaegtigede
- den tyske regering ved afdelingschef Ernst Roeder og ekspeditionssekretaer Bernd Kloke, begge Forbundsoekonomiministeriet, som befuldmaegtigede
- den portugisiske regering ved direktoer Luís Fernandes, Juridisk Tjeneste, Direktoratet for EF-spoergsmaal, Udenrigsministeriet, og juridisk assessor Alexandra Caldeira, Kontoret for Planlaegning og Landbrugs- og Foedevarepolitik, som befuldmaegtigede
- Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber ved Xavier Lewis, Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuldmaegtiget,
paa grundlag af retsmoederapporten,
efter at der er afgivet mundtlige indlaeg i retsmoedet den 15. januar 1998 af Sucreries et Raffineries d'Erstein SA ved advokat Alexandre Carnelutti, Paris, af den franske regering ved Frédéric Pascal, af Det Forenede Kongeriges regering ved Assistant Treasury Solicitor John E. Collins og barrister Sarah Moore, og af Kommissionen ved Xavier Lewis,
og efter at generaladvokaten har fremsat forslag til afgoerelse den 19. februar 1998,
afsagt foelgende
Dom
Dommens præmisser
1 Ved afgoerelse af 12. juni 1996, indgaaet til Domstolen den 8. august 1996, har Tribunal administratif de Paris i medfoer af EF-traktatens artikel 177 stillet en raekke praejudicielle spoergsmaal om fortolkningen af Raadets forordning (EOEF) nr. 1785/81 af 30. juni 1981 om den faelles markedsordning for sukker (EFT L 177, s. 4) og af Raadets forordning (EOEF) nr. 2225/86 af 15. juli 1986 om fastsaettelse af foranstaltninger til afsaetning af sukker produceret i de franske oversoeiske omraader og om udligning af prisforskellen mellem dette sukker og praeferenceraasukker (EFT L 194, s. 7).
2 Disse spoergsmaal er blevet rejst under en tvist mellem Sucreries et Raffineries d'Erstein SA (herefter »Erstein«) og Fonds d'intervention et de régularisation du marché du sucre (herefter »FIRS«), en offentlig institution i Frankrig for forvaltning af markederne for sukker; tvisten vedroerer stoette i henhold til faellesskabsbestemmelser til raffinering af roersukker produceret i de franske oversoeiske departementer (herefter »OSD«).
De faktiske omstaendigheder i hovedsagen
3 Det fremgaar af sagen, at Erstein er en sukkerfabrikant etableret i det franske departement Bas-Rhin. Selskabets industrielle anlaeg omfatter en installation, som forarbejder sukkerroer til sirup eller raasukker, et raffinaderi, som forarbejder siruppen og raasukkeret til hvidt sukker, samt lokaler til emballage og produktion af flydende sukker. Siruppen og raasukkeret, som er raastoffet i raffinaderiet, hidroerer saavel fra roer som fra sukkerroer og blandes for at opnaa en ensartet faerdigvare.
4 I loebet af 1993 koebte Erstein raasukker af sukkerroer fra en virksomhed i Guadeloupe og raffinerede dette sukker. I 1993 og 1994 ansoegte selskabet FIRS om udbetaling af stoette til raffinering af roersukker produceret i OSD, som det mente at have ret til i henhold til forordning nr. 1785/81 og nr. 2225/86.
5 Ved afgoerelser af 28. marts, 16. juni og 14. december 1994 samt af 13. januar, 6. februar og 7. februar 1995 afslog FIRS Erstein's ansoegninger med den begrundelse, at selskabet ikke havde godtgjort, at det separat og i forskellige perioder havde forarbejdet raasukker af sukkerroer fra OSD og sirup af sukkerroer, og at det derfor ikke var et »raffinaderi« i de relevante faellesskabsbestemmelsers forstand.
Faellesskabsbestemmelserne
6 I syttende betragtning til forordning nr. 1785/81 anfoeres det, at ordningen for praeferenceindfoersel til Faellesskabet af roersukker, som er produceret i AVS-landene og i Republikken Indien, en ordning, som er indfoert ved aftaler indgaaet mellem Faellesskabet og disse lande, er blevet udvidet til ogsaa at omfatte indfoersel af roersukker fra de oversoeiske lande og territorier ved Raadets afgoerelse 80/1186/EOEF af 16. december 1980 om de oversoeiske landes og territoriers associering med Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab (EFT L 361, s. 1).
7 I tyvende betragtning til denne forordning anfoeres det dernaest, at det er noedvendigt »at skabe midler til at sikre, at raasukker af sukkerroer, der indfoeres under naevnte praeferenceordninger, raffineres under de mest lige konkurrencevilkaar«.
8 Derfor bestemmer artikel 9, stk. 4, i forordning nr. 1785/81 foelgende:
»Der traeffes egnede foranstaltninger med henblik paa afsaetning i Faellesskabets europaeiske omraader af sukker, der er produceret i de franske oversoeiske departementer.«
9 Denne bestemmelse er blevet praeciseret naermere ved Raadets forordning (EOEF) nr. 1482/85 af 23. maj 1985 om aendring af forordning nr. 1785/81 (EFT L 151, s. 1). Anden betragtning til denne forordning lyder saaledes:
»Faellesskabets udvidelse goer det noedvendigt at vedtage interventionsforanstaltninger, saaledes at alle raffinaderier i Faellesskabet, der forarbejder raasukker til hvidt sukker, sikres regelmaessige forsyninger; dette forudsaetter, at der ud over praeferencesukker ogsaa kan leveres raaroersukker fremstillet i de franske oversoeiske departementer og raasukker fremstillet af sukkerroer hoestet i Faellesskabet; som led i disse interventionsforanstaltninger boer der for de naevnte sukkertyper indfoeres prisbetingelser svarende til dem, der gaelder for praeferencesukker«.
10 Artikel 9, stk. 4, i forordning nr. 1785/81, som aendret ved forordning nr. 1482/85, bestemmer foelgende:
»Der traeffes passende foranstaltninger med hensyn til transport- og lageromkostninger for sukker produceret i de franske oversoeiske departementer, saaledes at dette kan finde afsaetning i Faellesskabets europaeiske omraader.
I det omfang, det er noedvendigt for forsyningerne til raffinaderierne, kan det bestemmes, at de i foerste afsnit naevnte foranstaltninger ogsaa skal gaelde for raasukker fremstillet af sukkerroer hoestet i Faellesskabet.
I denne artikel forstaas ved raffinaderi: Et anlaeg, hvis virksomhed udelukkende bestaar i raffinering af raasukker eller af sirup, som er fremkommet inden det stadium, paa hvilket der produceres sukker i fast form.«
11 Denne bestemmelse er gennemfoert ved forordning nr. 2225/86, hvis anden betragtning lyder saaledes:
»I en faelles erklaering om forsyning af sukkerraffineringsindustrien i Portugal, der er knyttet til akten vedroerende Spaniens og Portugals tiltraedelse, er det aftalt at traeffe passende foranstaltninger med henblik paa udligning af priserne paa EF's raasukker; i den foreliggende situation er der imidlertid ikke raaroesukker til raadighed; udligningen boer derfor finde sted for raasukker af sukkerroer med oprindelse i de franske oversoeiske departementer for isaer at goere det muligt at forsyne de portugisiske sukkerraffinaderier med det paagaeldende sukker paa tilsvarende prisvilkaar som dem, der gaelder for praeferencesukker.«
12 Samme forordnings artikel 1 bestemmer foelgende:
»Som en interventionsforanstaltning ydes der paa de i artikel 2, 3 og 4 anfoerte betingelser en fast faellesskabsstoette til afsaetning i Faellesskabets europaeiske omraade af sukker produceret i de franske oversoeiske departementer.«
13 Artikel 3 i forordning nr. 2225/86 bestemmer dernaest foelgende:
»1. Med forbehold af stk. 2 ydes der for det i artikel 1 omhandlede sukker, som er raffineret paa et raffinaderi i Faellesskabets europaeiske omraade, en stoette til de paagaeldende virksomheder, bestaaende af:
...
2. Stk. 1 gaelder inden for maengder, der skal fastsaettes for de enkelte omraader i Faellesskabet, hvor raffineringen kan finde sted, og saerskilt efter det eller de paagaeldende oversoeiske departementer, hvorfra sukkeret kommer.
De i foerste afsnit omhandlede maengder fastsaettes ... paa grundlag af en EF-forsyningsopgoerelse for raasukker og for maengdernes raffinering i de paagaeldende omraader i Faellesskabet.
3. Det i stk. 1 omhandlede samlede stoettebeloeb ydes paa anmodning fra de virksomheder, der har raffineret det paagaeldende sukker ...«
14 Desuden er der fra produktionsaaret 1987/88 indfoert en yderligere stoette til raffinering af raasukker af sukkerroer hidroerende fra OSD ved Raadets forordning (EOEF) nr. 2250/88 af 19. juli 1988 om aendring af forordning nr. 1785/81 (EFT L 198, s. 28). Saaledes er der indsat et stk. 4b i artikel 9 i forordning nr. 1785/81, som i tredje afsnit, bestemmer, at der »ydes ... en tillaegsstoette ... for raffinering i de i stk. 4, tredje afsnit, omhandlede raffinaderier af raaroersukker, der er produceret i de franske oversoeiske departementer«.
De praejudicielle spoergsmaal
15 Da Erstein var af den opfattelse, at FIRS' fortolkning af de relevante faellesskabsbestemmelser var fejlagtig, anlagde selskabet sag ved Tribunal administratif de Paris med paastand om annullation af FIRS' afslag.
16 Den nationale ret, som sagen er indbragt for, besluttede derefter at udsaette sagen og stille Domstolen foelgende spoergsmaal:
»Kan en industrivirksomhed - der omdanner roer til hvidt sukker, og hvori de foerste forarbejdningsinstallationer modtager roerne, behandler dem og udvinder sukkersaften, og de efterfoelgende forarbejdningsinstallationer omdanner den paagaeldende saft og sirup til hvidt sukker, som kan beriges ved tilsaetning af raasukker af sukkerroer fra de oversoeiske departementer - hvad angaar de naevnte forarbejdningsinstallationer anses for til stadighed at vaere et 'anlaeg' og et 'raffinaderi', jf. forordning (EOEF) nr. 1785/81, artikel 9, og nr. 2225/86 i relation til tildeling af stoette til raffinering af sukker fra de oversoeiske departementer?
Saafremt spoergsmaalet besvares benaegtende, kan en saadan helhed af installationer med mellemrum og i afbrudte perioder betragtes som et 'anlaeg' og som et 'raffinaderi' som forudsat i de samme forordninger?
Saafremt det foregaaende spoergsmaal besvares bekraeftende, skal disse perioder vaere begraenset til de tidsrum, hvor omdannelsen af raasukker af sukkerroer til hvidt sukker sker saaledes, at den ikke forloeber samtidig med forarbejdningen af den sirup, som udvindes af roerne i de foerste installationer i samme industrivirksomhed?«
Domstolens svar
17 Den nationale rets spoergsmaal gaar naermere bestemt ud paa, om man i et industrielt kompleks, som omfatter
- installationer, der modtager og forarbejder roer til sukker og udvinder sukkersaften deraf, og
- installationer, som efterfoelgende forarbejder den paagaeldende saft og sirup til hvidt sukker, som beriges ved tilsaetning af raasukker af sukkerroer hidroerende fra OSD,
med hensyn til behandlingen af raasukkeret af sukkerroer hidroerende fra OSD permanent eller med mellemrum kan anse de sidstnaevnte installationer for et »anlaeg« eller for et »raffinaderi« som omhandlet i artikel 9, stk. 4, tredje afsnit, i forordning nr. 1785/81, som aendret ved forordning nr. 1482/85.
18 Erstein har anfoert, at definitionen af raffinaderi i denne sidstnaevnte bestemmelse omfatter enhver installation eller anlaeg, som raader over det udstyr, der er noedvendigt for at raffinere, dvs. for at forarbejde raasukker eller sirup, som dernaest forarbejdes til hvidt sukker i fast form.
19 Erstein har i denne forbindelse dels gjort gaeldende, at det af de paagaeldende bestemmelser ikke fremgaar, at det har vaeret faellesskabslovgivers vilje, at kun installationer, som udelukkende raffinerer raasukker af sukkerroer, skal have stoette. Saaledes anvendes der i artikel 9, stk. 4, tredje afsnit, i forordning nr. 1785/81 udtrykkene »raasukker« og »sirup, som er fremkommet inden det stadium, paa hvilket der produceres sukker i fast form«, uden at der sondres mellem roersukker og roesukker. Desuden henvises der udtrykkeligt i samme bestemmelses andet afsnit til raasukker fremstillet af sukkerroer. Denne fortolkning er endelig i overensstemmelse med de paagaeldende bestemmelsers formaal, som er at lette afsaetningen i Faellesskabet af raasukker af sukkerroer hidroerende fra OSD.
20 Med hensyn til fortolkningen af den paagaeldende bestemmelse bemaerkes for det foerste, at artikel 9, stk. 7, i Raadets forordning (EOEF) nr. 3330/74 af 19. december 1974 om den faelles markedsordning for sukker (EFT L 359, s. 1), som gik forud for forordning nr. 1785/81, som suppleret ved Raadets forordning (EOEF) nr. 2623/75 af 13. oktober 1975 (EFT L 268, s. 1), indeholdt samme definition af raffinaderi som den, der nu findes i artikel 9, stk. 4, tredje afsnit, i forordning nr. 1785/81, som aendret ved forordning nr. 1482/85. Artikel 9, stk. 3, tredje afsnit, i forordning nr. 3330/74, som suppleret ved forordning nr. 2623/75, bestemte, at der kunne tildeles et beloeb for raasukker, der var produceret i de franske oversoeiske departementer, »og som raffineres enten i et raffinaderi eller i et andet produktionsanlaeg beliggende i Faellesskabet«.
21 Det bemaerkes dernaest, at det fremgaar af ordlyden af artikel 9, stk. 4, tredje afsnit, i forordning nr. 1785/81, som aendret ved forordning nr. 1482/85, at den definition af raffinaderi, som findes i denne bestemmelse, ikke falder sammen med dette begrebs almindelige betydning, hvorefter raffinaderi er et anlaeg, hvis virksomhed i almindelighed bestaar i forarbejdning af raasukker eller sirup til hvidt sukker. I modsat fald ville det ikke vaere noedvendigt at indfoere en definition, med ordene »i denne artikel forstaas« foranstillet, der svarede til den almindelige og indlysende betydning af det paagaeldende begreb.
22 Artikel 36, stk. 3, i forordning nr. 1785/81, som i mellemtiden er erstattet af artikel 1, stk. 12, i Raadets forordning (EF) nr. 1101/95 af 24. april 1995 (EFT L 110, s. 1), definerede desuden raffinaderi i samme vendinger som artikel 9, stk. 4, tredje afsnit, med henblik paa anvendelse af en undtagelse fra opkraevning af en differenceafgift ved overgang til fri omsaetning i Faellesskabet af praeferenceraasukker »til raffinering i de ... raffinaderier«. Denne artikels stk. 2, litra b), indeholdt en bemyndigelse til ikke at opkraeve denne afgift af praeferenceraasukker, der er indfoert til naermere fastlagte omraader af Faellesskabet, og som er »raffineret i et andet produktionsanlaeg end et raffinaderi«.
23 I bilag I, XIV (Landbrug), punkt c), nr. 2, i akten vedroerende Kongeriget Spaniens og Republikken Portugals tiltraedelse af De Europaeiske Faellesskaber og tilpasningerne af traktaterne (EFT 1985 L 302, s. 23) er artikel 9, stk. 4, i forordning nr. 1785/81 endelig blevet suppleret ved indsaettelse af foelgende afsnit:
»For saa vidt angaar den sukkerproducerende virksomhed i den autonome region Azorerne, betragtes denne som raffinaderi i dette stykkes forstand for saa vidt angaar raffinering af raaroesukker inden for graenserne af en maengde ...«
24 Det maa derfor fastslaas, at ordlyden af artikel 9, stk. 4, tredje afsnit, i forordning nr. 1785/81 ikke er utvetydig. Der skal derfor tages hensyn til hele den paagaeldende ordnings formaal ved vurderingen af denne bestemmelses raekkevidde og for at fastslaa, om udtrykket »raffinaderi« i den paagaeldende bestemmelses forstand gaelder en industrivirksomhed som Erstein, der forarbejder raasukker og sirup, der hidroerer fra saavel sukkerroer, som forud er behandlet paa stedet, som fra sukkerroer.
25 I denne forbindelse bemaerkes, at den paagaeldende ordning har til formaal at lette afsaetningen i Faellesskabets europaeiske omraader af raaroersukker produceret i OSD og, parallelt og i forbindelse hermed at sikre en regelmaessig forsyning til Faellesskabets raffinaderier. Den paagaeldende stoette udbetales saaledes saavel til produktion af raaroersukker i OSD som til dets raffinering i Faellesskabets industrier. Det er med det formaal at sikre raaroersukkerraffinaderierne regelmaessige forsyninger, at artikel 9, stk. 4, andet afsnit, i forordning nr. 1785/81, som aendret ved forordning nr. 1482/85, giver mulighed for stoette til sukker fremstillet af sukkerroer i det omfang, det er noedvendigt for forsyningerne, nemlig naar disse ikke kan sikres ved produktionen af raaroersukker.
26 Det fremgaar navnlig af anden betragtning til forordning nr. 2225/86 og dennes artikel 3, stk. 2, at disse to formaal maa betragtes sammen og uadskilligt. De europaeiske omraader, der er tale om i den sidstnaevnte bestemmelse, kan kun vaere dem, hvor der er etableret raffinaderier, der er specialiseret i behandling af raasukker af sukkerroer.
27
Ligeledes boer ellevte betragtning til forordning nr. 1101/95 naevnes, hvorefter »raffineringsindustrien i havneomraadet saaledes [udgoer] et vaerdifuldt supplement til den industri, der forarbejder sukkerroer, navnlig i Finland, i den kontinentale del af Portugal, i Det Forenede Kongerige og i den sydlige og vestlige del af Frankrig«, samt artikel 37 i forordning nr. 1785/81, der er indsat ved forordning nr. 1101/95.
28 Paa baggrund af de foregaaende konstateringer maa det antages, at via anvendelse af stoetteordningen er et raffinaderi, bortset fra de fastsatte undtagelser, et anlaeg, som alene raffinerer raasukker af sukkerroer.
29 Denne fortolkning stoettes af, at artikel 37 i forordning nr. 1785/81, som aendret ved forordning nr. 1101/95, dels bestemmer, at der opkraeves en nedsat afgift ved indfoersel af raaroersukker, bortset fra praeferenceraasukker med oprindelse i AVS-landene og Republikken Indien, for at sikre »... en hensigtsmaessig forsyning af EF-raffinaderierne som defineret i artikel 9, stk. 4, ...«, dels fastsaetter de forventede maksimale forsyningsbehov pr. produktionsaar for raffineringsindustrien i det franske hovedland, Finland, den europaeiske del af Portugal og Det Forenede Kongerige. Raffineringen i de industrier, der er etableret i de tre sidstnaevnte lande, angaar imidlertid naesten udelukkende behandling af sukkerroer, og i det franske hovedland, er der to havneanlaeg, der udelukkende raffinerer sukkerroer.
30 Det bemaerkes, at produktionen af roersukker i Faellesskabet er ubetydelig i forhold til produktionen af sukker fremstillet af sukkerroer, at omkostningsstrukturen for disse to produktionstyper er vaesentligt forskellig, at med henblik paa udvindingen af raasukker og sirup af sukkerroer sker i OSD, og endelig, at der i Faellesskabet findes traditionelle raffinaderier, som udelukkende er specialiseret i produktion af sukker fremstillet af sukkerroer, hvis forsyningsbehov, som det foelger af artikel 37 i forordning nr. 1785/81, som aendret ved forordning nr. 1101/95, tjener til beregning af faellesskabsstoettens stoerrelse og fordeling. Det maa derfor antages, at den paagaeldende stoetteordning er baseret paa den indbyrdes afhaengighed og ligevaegt mellem produktionen af raasukker af sukkerroer i OSD og dets raffinering i Faellesskabets europaeiske omraader i den forstand, at afsaetningen af raasukker af sukkerroer kan sikres paa lang sigt, i det omfang forsyningen af de specialiserede raffinaderier ligeledes kan sikres.
31 Paa grundlag af disse betragtninger maa det konkluderes, at et raffinaderi i den betydning, der forudsaettes i artikel 9, stk. 4, tredje afsnit, i forordning nr. 1785/81, som aendret ved forordning nr. 1482/85, er et anlaeg, dvs. en industriel installation, som fungerer selvstaendigt og uden nogen forbindelse med nogen anden enhed, og hvis eneste virksomhed bestaar i raffinering af raasukker og sirup udvundet af sukkerroer. En raffineringsenhed, som hoerer til et industrielt kompleks, der ogsaa omfatter et anlaeg til udvinding af sukkersaft i et tidligere produktionsled, opfylder foelgelig ikke denne definition.
32 For at den paagaeldende enhed kan betegnes som raffinaderi i den naevnte bestemmelses forstand, skal dens virksomhed desuden permanent vaere raffinering af raasukker og sirup af sukkerroer og kan ikke ogsaa i perioder vaere raffinering af sukkersaft udvundet af sukkerroer, heller ikke saerskilt, da den med faellesskabsbestemmelserne tilsigtede ligevaegt og indbyrdes afhaengighed mellem produktionen og afsaetningen af raasukker af sukkerroer fra OSD og den regelmaessige forsyning af de specialiserede raffinaderier ellers vil forrykkes.
33 Der skal derfor svares den forelaeggende ret, at i et industrielt kompleks, som omfatter
- installationer, som i et foerste produktionsled behandler sukkerroer og udvinder sukkersaft, og
- installationer, som i et efterfoelgende produktionsled forarbejder denne saft og sirup til hvidt sukker, som beriges ved tilsaetning af raasukker af sukkerroer hidroerende fra OSD,
kan de sidstnaevnte installationer, med hensyn til behandlingen af raasukkeret af sukkerroer hidroerende fra OSD, hverken permanent eller i perioder anses for et »anlaeg« eller for et »raffinaderi« i den betydning, der forudsaettes i forordning nr. 1785/81 som aendret ved forordning nr. 1482/85.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
34 De udgifter, der er afholdt af den franske, den tyske og den portugisiske regering samt af Det Forenede Kongeriges regering og af Kommissionen, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke erstattes. Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN
(Fjerde Afdeling)
vedroerende de spoergsmaal, der er forelagt af Tribunal administratif de Paris ved afgoerelse af 12. juni 1996, for ret:
I et industrielt kompleks, som omfatter
- installationer, som i et foerste produktionsled behandler sukkerroer og udvinder sukkersaft deraf, og
- installationer, som i et efterfoelgende produktionsled forarbejder denne saft og sirup til hvidt sukker, der beriges ved tilsaetning af raasukker af sukkerroer hidroerende fra OSD,
kan de sidstnaevnte installationer, med hensyn til behandlingen af raasukkeret af sukkerroer hidroerende fra OSD, hverken permanent eller i perioder anses for et »anlaeg« eller for et »raffinaderi« i den betydning, der forudsaettes i artikel 9, stk. 4, tredje afsnit, i Raadets forordning (EOEF) nr. 1785/81 af 30. juni 1981 om den faelles markedsordning for sukker, som aendret ved Raadets forordning (EOEF) nr. 1482/85 af 23. maj 1985.