61994TO0156_DA
Parter
Dommens præmisser
Afgørelse
Parter
I sag T-156/94 R,
Siderúrgica Aristrain Madrid SL, Madrid, ved advokaterne Antonio Creus og Xavier Ruiz, Barcelona, og advokat José Ramón García-Gallardo, Burgos, og med valgt adresse hos advokatfirmaet Cuatrecasas, 78, avenue d' Auderghem, Bruxelles
sagsoeger,
mod
Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber ved Julian Currall og Francisco Enrique González Díaz, Kommissionens Juridiske Tjeneste, og Géraud de Bergues, der er udstationeret som national ekspert ved Kommissionen, som befuldmaegtigede, og med valgt adresse i Luxembourg hos Georgios Kremlis, Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagner-Centret, Kirchberg,
sagsoegt,
angaaende en begaering dels om udsaettelse af gennemfoerelsen af artikel 3, 4 og 5 i Kommissionens beslutning 94/215/EKSF af 16. februar 1994 om en procedure i henhold til EKSF-traktatens artikel 65 vedroerende aftaler og forskellige former for samordnet praksis mellem europaeiske producenter af staalbjaelker (EFT L 116, s. 1) for saa vidt sagsoegeren ved beslutningen paalaegges en boede paa 10,6 mio. ECU paa grund af selskabets deltagelse i forskellige former for konkurrencebegraensende foranstaltninger, dels om, at det sagsoegende selskab fritages for sin forpligtelse til til fordel for Kommissionen at stille en bankgaranti for betaling af hele den anfaegtede boede, indtil Retten har truffet afgoerelse i hovedsagen, subsidiaert at Retten fastsaetter garantibeloebets stoerrelse, samt at Kommissionen som retssikrende foranstaltning tilpligtes ikke at opkraeve boeden, foer sagen om foreloebige forholdsregler er afsluttet,
har
PRAESIDENTEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABERS RET I FOERSTE INSTANS
afsagt foelgende
Kendelse
Dommens præmisser
Sagens baggrund
1 De vaesentligste faktiske omstaendigheder, som ligger til grund for denne tvist, og som fremgaar af parternes skriftlige indlaeg og forklaringer under den mundtlige forhandling, kan sammenfattes saaledes.
2 Den 16. februar 1994 vedtog Kommissionen en beslutning i henhold til EKSF-traktatens artikel 65, hvorved den fastslog, at visse europaeiske producenter af staalbjaelker havde deltaget i aftaler og forskellige former for samordnet praksis, som er forbudt i henhold til EKSF-traktatens bestemmelser (Kommissionens beslutning 94/215/EKSF af 16.2.1994 om en procedure i henhold til EKSF-traktatens artikel 65 vedroerende aftaler og forskellige former for samordnet praksis mellem europaeiske producenter af staalbjaelker (EFT L 116, s. 1, herefter benaevnt "beslutningen").
3 Selv om Kommissionen, som det fremgaar af beslutningens begrundelse, fandt, at to selskaber tilhoerende den spanske koncern Aristrain havde deltaget i de paagaeldende overtraedelser, blev kun Siderúrgica Aristrain Madrid SL (herefter benaevnt "SAM SL" eller "sagsoegeren") paalagt en boede paa 10 600 000 ECU, og beslutningen var alene rettet til dette selskab.
4 Ifoelge beslutningens artikel 5 skulle boeden betales senest tre maaneder efter meddelelsen af beslutningen, hvilken frist udloeb den 7. juni 1994. Da boeden oversteg 20 000 ECU, kunne den indbetales i fem lige store aarlige rater, hvoraf den foerste skulle betales inden for naevnte tremaanedersfrist, forudsat der blev stillet en bankgaranti for erlaeggelse af hovedstol og renter. Virksomheden skulle underrette Kommissionen om, hvilken betalingsform den havde valgt, senest ved tremaanedersfristens udloeb.
5 Ved skrivelse af 28. februar 1994 gav Kommissionen i overensstemmelse med en praksis, som den havde fulgt siden 1981, meddelelse til SAM SL om, at den ikke, saafremt selskabet indbragte Kommissionens beslutning for Retten, agtede at ivaerksaette nogen foranstaltning til inddrivelse af boeden, forudsat selskabet stillede en bankgaranti til fordel for Kommissionen for hele boeden og de renter, der maatte forfalde i den periode, hvorunder sagen verserede.
6 Efter en raekke kontakter mellem Kommissionens repraesentanter og Aristrain-koncernen i maj og juni 1994 gav det kommissionsmedlem, der er ansvarlig for konkurrencepolitikken, Karel van Miert, ved skrivelse af 22. juni 1994 SAM SL meddelelse om, at han ville foreslaa Kommissionen at aendre den trufne beslutning, saaledes at den ogsaa blev rettet til Siderúrgica Aristrain Olaberría SL (herefter benaevnt "SAO SL"), som er soesterselskab til SAM SL. Ifoelge denne skrivelse skulle den paataenkte aendring bestaa i, at de to selskaber i Aristrain-koncernen hver skulle betale en boede, hvis samlede beloeb svarede til den boede, som var paalagt SAM SL, beregnet i forhold til deres respektive omsaetning. Der var blevet taget skridt til denne aendring, efter at SAM SL' s juridiske raadgiver havde henledt Kommissionens opmaerksomhed paa, at et selskab ifoelge spansk selskabsret ikke haefter med sin formue for et andet koncernselskabs forpligtelser.
Retsforhandlinger
7 Ved staevning indleveret til Rettens Justitskontor den 16. april 1994 har SAM SL i medfoer af EKSF-traktatens artikel 33 og 36 anlagt sag med paastand om annullation af beslutningen, for saa vidt den fastslaar, at SAM SL har deltaget i visse aftaler og former for samordnet praksis mellem europaeiske producenter af staalbjaelker, og paalaegger selskabet en boede paa 10 600 000 ECU.
8 Ved telefax af 7. juni 1994 har SAM SL indgivet en begaering i medfoer af EKSF-traktatens artikel 39 om udsaettelse af gennemfoerelsen af beslutningens artikel 3, 4 og 5, for saa vidt selskabet herved paalaegges en boede paa 10,6 mio. ECU. Sagsoegeren har endvidere anmodet Rettens praesident om at foranstalte, at selskabet fritages for forpligtelsen til at stille en bankgaranti for boedens betaling, subsidiaert fastsaetter garantibeloebets stoerrelse, samt at Kommissionen som en retssikrende foranstaltning tilpligtes ikke at opkraeve boeden, foer der er truffet afgoerelse vedroerende begaeringen om foreloebige forholdsregler.
9 Kommissionen har fremsat sine bemaerkninger vedroerende begaeringen om foreloebige forholdsregler den 22. juni 1994. Parterne har afgivet mundtlige indlaeg den 5. juli 1994.
10 Under den mundtlige forhandling har sagsoegeren anmodet om tilladelse til at fremlaegge en raekke dokumenter vedroerende selskabets oekonomiske situation, som efter dets opfattelse stoetter det bevismateriale, som det i forvejen har fremlagt. Herom har Kommissionen erklaeret, at den ikke har kendskab de paagaeldende dokumenter, og derfor oensker at faa lejlighed til at gennemgaa dem og fremsaette sine bemaerkninger derom over for Retten. Under disse omstaendigheder har Rettens praesident ud fra den opfattelse, at det vil vaere hensigtsmaessigt at raade over flere oplysninger for at kunne traeffe afgoerelse i sagen, opfordret SAM SL til inden den 8. juli 1994 at fremlaegge de dokumenter for Retten, som selskabet skoenner er relevante til bevis for, at det har lidt det alvorlige og uoprettelige tab, som det har haevdet at have lidt i begaeringen om foreloebige forholdsregler. Praesidenten har endvidere bestemt, at de supplerende dokumenter, som maatte blive fremlagt, ogsaa skulle vaere Kommissionen i haende inden denne dato, saaledes at den havde mulighed for at indgive sine bemaerkninger herom inden den 12. juli 1994.
11 Ved telefax af 8. juli 1994 har SAM SL fremlagt flere dokumenter i sagen, tillige med en forklarende note, vedroerende selskabets oekonomiske situation og situationen i de oevrige selskaber i Aristrain-koncernen. Ved telefax af 12. juli 1994 har Kommissionen indgivet sine bemaerkninger om de af sagsoegeren fremlagte dokumenter.
Retsforskrifter
12 Ifoelge EKSF-traktatens artikel 39, stk. 2, sammenholdt med artikel 4 i Raadets afgoerelse 88/591/EKSF, EOEF, Euratom af 24. oktober 1988 om oprettelse af De Europaeiske Faellesskabers Ret i Foerste Instans (EFT L 319, s. 1), som aendret ved Raadets afgoerelse 93/350/Euratom, EKSF, EOEF af 8. juni 1993 (EFT L 144, s. 21), kan Retten, hvis den skoenner, at forholdene kraever det, udsaette gennemfoerelsen af den anfaegtede retsakt eller foreskrive de noedvendige foreloebige foranstaltninger.
13 Ifoelge artikel 104, stk. 2, i Rettens procesreglement skal de begaeringer om foreloebige forholdsregler, som er omhandlet i traktatens artikel 39, stk. 2, angive de omstaendigheder, der medfoerer uopsaettelighed, og de faktiske og retlige grunde til, at den begaerede foreloebige forholdsregel umiddelbart forekommer berettiget. De begaerede forholdsregler skal have en foreloebig karakter i den forstand, at de ikke maa foregribe afgoerelsen i hovedsagen (kendelse afsagt af Rettens praesident den 14.12.1993, sag T-543/93 R, Gestevisión Telecinco mod Kommissionen, Sml. II, s. 1409, grund 16).
Parternes argumenter
14 Det sagsoegende selskab har for at godtgoere, at dets krav er berettigede ud fra en umiddelbar betragtning, for det foerste anfoert, at Kommissionen har tilsidesat et almindeligt princip, der sikrer retten til at faa proevet en sag ved en uafhaengig og upartisk domstol, for saa vidt som konstateringen af overtraedelsen og paalaeggelsen af boeden herfor er foretaget af det samme administrative organ, som har forestaaet undersoegelsen og sagens forberedelse, og for saa vidt som Rettens proevelse ikke kan ophaeve dette element af partiskhed. Sagsoegeren anfoerer i den forbindelse, at Retten er afskaaret fra at tage stilling til alle sagens faktiske omstaendigheder og til forhold, som henhoerer under Kommissionens skoensmaessige befoejelse. Saa laenge Retten ikke har fuld proevelsesret, er den ordning, som gaelder for EF' s konkurrencesager, i strid med artikel 6 i den europaeiske menneskerettighedskonvention og med en almindelig retsgrundsaetning, som er anerkendt i medlemsstaternes forfatningsmaessige retssaedvaner.
15 Endvidere fremfoerer SAM SL en raekke argumenter, som stoettes paa, at EKSF-traktatens artikel 65 er blevet fejlagtigt anvendt. Selskabet anfoerer herved for det foerste, at de kriterier, som Kommissionen har anvendt, har gyldighed for fortolkningen af EOEF-traktatens artikel 85, og at Kommissionen derved har tilsidesat de saerlige principper, som ligger til grund for EKSF-traktaten, og endvidere har foretaget en fejlagtig vurdering dels af de faktiske omstaendigheder, dels af Aristrain-koncernens deltagelse i den udveksling af oplysninger, som er paatalt i beslutningen. For det andet er den anfaegtede boede beregnet under hensyn til Aristrain-koncernens totale omsaetning, hvilket er i strid med traktatens artikel 65, stk. 5, hvorefter kun SAM SL' s aarsomsaetning for EKSF-produkter er relevante. For det tredje udgoer boeden mere end 10% af SAM SL' s aarsomsaetning, hvilket ogsaa er i strid med den naevnte bestemmelse i EKSF-traktaten. Ifoelge sagsoegeren er boeden beregnet paa grundlag af valutakursen for peseta/ecu i 1990 uden hensyn til de devalueringer af pesetaen, som skete i 1992 og 1993, hvilket var til skade for SAM SL, idet det medfoerte en forhoejelse af boeden med 22%.
16 Endvidere anfoerer sagsoegeren, at beslutningen strider mod flere almindelige retsgrundsaetninger. For det foerste er den i strid med retten til forsvar, da hverken omfanget af de overtraedelser, som tilskrives SAM SL, eller den retlige kvalifikation af de paatalte handlinger er klart beskrevet. For det andet har Kommissionen tilsidesat lighedsprincippet, da den hverken har taget hensyn til en raekke omstaendigheder, som er saeregne for sagsoegeren, eller til de boeder, som er blevet paalagt i andre lignende sager. For det tredje er beslutningen ikke tilstraekkeligt begrundet, som det kraeves efter EKSF-traktatens artikel 15, og tillige i strid med proportionalitetsprincippet. Endelig har Kommissionen ikke udvist den fornoedne agtpaagivenhed ved procedurens gennemfoerelse og vedtagelsen af sin endelige beslutning.
17 Under den mundtlige forhandling har sagsoegeren fremlagt en kopi af foernaevnte skrivelse fra van Miert (se kendelsens grund 6), hvori han tilkendegav, at han ville foreslaa en aendring af beslutningen, saaledes at den blev rettet til begge selskaber i Aristrain-koncernen, der er ansvarlige i forhold til deres respektive omsaetning. Efter sagsoegerens opfattelse erkendte Kommissionen hermed, at dens adgang til ved inddrivelsen af boeden at rette fordringen mod SAM SL' s formue var begraenset, og at den derfor ogsaa burde have erkendt, at der gjaldt en tilsvarende begraensning for kravet om sikkerhedsstillelse.
18 Vedroerende uopsaetteligheden af de foreloebige forholdsregler anfoerer det sagsoegende selskab i det vaesentlige, at saafremt selskabet forpligtes til at stille den sikkerhed, som Kommissionen har kraevet for at undgaa en direkte inddrivelse af boeden i det tilfaelde, hvor der anlaegges sag, vil det medfoere en utaalelig oekonomisk byrde for selskabet paa grund af saerlige omstaendigheder i forbindelse med selskabets finansielle situation og dets status som privat familievirksomhed og paa grund af misforholdet mellem boedens og selskabets stoerrelse. En saadan byrde vil hindre selskabet i at fortsaette sin virksomhed paa normal vis og vil i vaesentlig grad svaekke dets konkurrencedygtighed inden for den paagaeldende sektor, som i forvejen er i krise. SAM SL anfoerer, at de banker, som selskabet har forretningsforbindelse med, ikke er villige til at indroemme selskabet den yderligere kredit, som det behoever for at kunne stille den kraevede sikkerhed. Hvis selskabet forpligtes til at stille og opretholde den kraevede sikkerhed, kan det forudses, at den kredit, der er indroemmet SAM SL, hermed vil blive udtoemt, hvilket vil medfoere en alvorlig forstyrrelse af de igangvaerende investeringsplaner, som er noedvendige for at sikre virksomhedens levedygtighed paa markedet, der er "praeget af en skarp konkurrence, og som er overmaettet". Efter sagsoegerens opfattelse er det haevdede tab alvorligt og uopretteligt, da det vil medfoere, at selskabet ikke laengere vil vaere i stand til at genvinde den konkurrencestilling, som det har mistet i mellemtiden, selv ikke hvis det faar medhold i hovedsagen. Sagsoegeren mener derfor, at selskabet befinder sig i en undtagelsessituation og dermed opfylder de betingelser, som er lagt til grund i kendelsen afsagt af Domstolens praesident den 15. marts 1983 (sag 234/82 R, Ferriere di Roè Volciano mod Kommissionen, Sml. s. 725), hvorved gennemfoerelsen af en beslutning om paalaeggelse af en boede blev udsat, uden at dette blev gjort betinget af en forudgaaende sikkerhedsstillelse.
19 Vedroerende afvejningen af hensynene i sagen anfoerer SAM SL, at det tab, som selskabet vil lide ved at skulle stille og opretholde en byrdefuld bankgaranti, staar i misforhold til den interesse, Kommissionen kan have i en saadan garanti. Ifoelge sagsoegeren vil det tjene EF' s almene interesse bedre, om selskabet faar mulighed for at fortsaette sin virksomhed paa markedet, saaledes at det til sin tid vil vaere i stand til at betale boeden, saafremt Retten maatte traeffe afgoerelse herom.
20 Kommissionen har i sit skriftlige indlaeg og under den mundtlige forhandling den 5. juli 1994 bekraeftet, at den har til hensigt at aendre beslutningen. Dette faar dog ifoelge Kommissionen ingen konsekvenser for Aristrain-koncernens forpligtelse efter beslutningen til at stille en sikkerhed til daekning af hele boeden tillige med forfaldne renter, indtil Retten har truffet afgoerelse i hovedsagen.
21 Som Kommissionen har forklaret under den mundtlige forhandling, har den tilkendegivne aendring af beslutningen alene til formaal at sikre, at ogsaa SAO SL kommer til at haefte for den boede, som er paalagt SAM SL, saafremt det er noedvendigt at indtale boedekravet for en spansk domstol. Efter Kommissionens opfattelse er tilvejebringelsen af en bankgaranti en frivillig handling, som Aristrain-koncernen kan vaelge at foretage for at undgaa enten at skulle betale boeden straks eller undgaa, at den tvangsfuldbyrdes. Ifoelge Kommissionen udgoer de to selskaber en oekonomisk enhed, som er ansvarlig for alle de overtraedelser, som tilskrives Aristrain-koncernen i beslutningen. Beslutningen er rettet til SAM SL som det selskab, der "repraesenterer" koncernen. Denne praksis medfoerer saedvanligvis ingen problemer, da adressaten normalt er moderselskab eller datterselskab til at de oevrige ansvarlige selskaber. De vanskeligheder, som er opstaaet i den foreliggende sag, skyldes efter Kommissionens opfattelse, at de to ansvarlige selskaber er soesterselskaber.
22 Vedroerende anbringendet om boedens overdrevne stoerrelse anfoerer Kommissionen, at boeden ikke overstiger de 10% af aarsomsaetningen, som er fastsat i EKSF-traktatens artikel 65, stk. 5, naar denne beregnes paa grundlag af SAM SL' s aarsomsaetning i 1990.
23 Vedroerende uopsaettelighedsspoergsmaalet anfoerer Kommissionen, at SAM SL ikke har godtgjort, at det vil paafoere selskabet et alvorligt og uopretteligt tab at skulle stille den garanti, som Kommissionen har rejst krav om, og at tabet vil "blive stoerre end den byrde, som paalaeggelsen af en boede paa 10,6 mio. ECU i sig selv medfoerer". Paa grundlag af en gennemgang af de dokumenter, sagsoegeren har fremlagt vedroerende Aristrain-koncernens oekonomiske situation, erklaerer Kommissionen, at den er overbevist om, at virksomhedens levedygtighed ikke er truet af den finansielle byrde, som er forbundet med at skulle stille og opretholde en sikkerhed.
24 Endvidere anfoerer Kommissionen, at sagsoegeren ikke befinder sig i en undtagelsessituation og dermed ikke opfylder de betingelser, som er lagt til grund i den foernaevnte kendelse i sagen Ferriere di Roè Volciano mod Kommissionen. Ifoelge Kommissionen er SAM SL ikke, som haevdet af selskabet, en lille virksomhed, da dens aarsomsaetning udgjorde 129 994 939 ECU i 1990, og da den koncern, selskabet tilhoerer, er den tredjestoerste europaeiske producent af staalbjaelker. Kommissionen fremhaever desuden, at SAM SL ikke er underleverandoer, og at det er uden betydning efter Domstolens nyere praksis, at virksomheden ikke har en varieret produktion. Endvidere har SAM SL ikke godtgjort, at selskabet er ude af stand til at stille den omhandlede sikkerhed enten ved at opnaa yderligere kredit fra andre banker eller ved at udnytte de i forvejen eksisterende ressourcer inden for Aristrain-koncernen. Endelig anfoerer Kommissionen, at Aristrain-koncernen har tilstraekkelige ressourcer til at betale hele boeden, selv om det kan paavirke de paataenkte investeringer, at koncernen skal afse midler til betaling af boeden.
25 Vedroerende afvejningen af hensynene i sagen anfoerer Kommissionen, at den sikkerhed, som den har rejst krav om, repraesenterer "det noedvendige minimum for at tilgodese Faellesskabets almene interesser" og sikrer en afvejning mellem hensynet til almenhedens interesser og interesserne hos de virksomheder, som anfaegter beslutninger om paalaeggelse af boeder. Kommissionen finder, at det vil vaere helt urimeligt at fritage det sagsoegende selskab for forpligtelsen til at stille en sikkerhed, da selskabet har en staerk oekonomisk og finansiel stilling.
Rettens bemaerkninger
26 Hvad angaar begaeringen om at udsaette gennemfoerelsen af beslutningens artikel 4 og 5 i det omfang, der herved paalaegges sagsoegeren en boede, maa det indledningsvis fastslaas, at Kommissionen har meddelt, at den i overensstemmelse med sin saedvanlige praksis ikke traeffer foranstaltninger til inddrivelse af boeden, naar der anlaegges sag for Retten, saafremt det sagsoegende selskab stiller en bankgaranti til daekning af hovedstol og renter senest paa den dato, da fristen for betalingen af boeden udloeber. Da der er anlagt sag i det foreliggende tilfaelde, maa det laegges til grund, at formaalet med den foreliggende begaering om foreloebige forholdsregler er at opnaa en midlertidig fritagelse, helt eller delvis, fra forpligtelsen til at stille en bankgaranti som sikkerhed for betalingen af hele boeden, indtil der er truffet afgoerelse i hovedsagen.
27 Hvad angaar begaeringen om at udsaette gennemfoerelsen af beslutningens artikel 3 i det omfang, sagsoegeren herved tilpligtes dels straks at bringe de i beslutningen omhandlede overtraedelser til ophoer, dels at undlade at gentage eller fortsaette de handlinger eller den adfaerd, som er paatalt i beslutningen, bemaerkes, at SAM SL ikke har fremfoert nogen faktiske eller retlige omstaendigheder, der kan begrunde, at begaeringen tages til foelge. Begaeringen kan derfor ikke tages til foelge.
28 Retten skal herefter undersoege, om betingelserne er opfyldt efter artikel 104, stk. 2, i Rettens procesreglement for at anordne den foreloebige forholdsregel, som der anmodes om, nemlig at fritage selskabet for forpligtelsen til at stille en garanti til daekning af hele boeden.
29 Det bemaerkes herom og paa foranledning af, hvad sagsoegerens advokater har anfoert vedroerende selskabers ansvar efter spansk ret, at van Miert i sin skrivelse af 22. juni 1994 erklaerede, at han ville "... proponer a la Comisión la modificación de la decisión para dirigirla a ambas sociedades, Siderúrgica Aristrain Madrid SL y Siderúrgica Aristrain Olaberría SL, imponiéndoles una multa a cada una de ellas. Cada una de las multas estará en relación con el volumen de negocios para las vigas de cada una de las dos sociedades en el año 1990 de modo que la suma de las dos multas sea igual a la multa impuesta en la actualidad a Siderúrgica Aristrain Madrid SL" ("... foreslaa Kommissionen at aendre beslutningen, saaledes at den rettes til begge de to selskaber, Siderúrgica Aristrain Madrid SL og Siderúrgica Aristrain Olaberría SL, og at begge selskaberne paalaegges en boede. Hver af boederne skal fastsaettes forholdsmaessigt paa grundlag af de to selskabers omsaetning vedroerende staalbjaelker i 1990, saaledes at de to boeder sammenlagt er lige saa store som den boede, der nu er paalagt Siderúrgica Aristrain Madrid SL").
30 Herefter findes det ud fra en umiddelbar betragtning ikke laengere berettiget, at Kommissionen forsat stiller krav over for det sagsoegende selskab om, at det skal stille sikkerhed for betalingen af hele boeden med henblik paa at undgaa, at Kommissionen traeffer foranstaltninger til boedens inddrivelse.
31 Det bemaerkes endvidere, at sagsoegeren til stoette for sine paastande har gjort gaeldende, at dels EKSF-traktatens artikel 65 er urigtigt anvendt, dels at der er tilsidesat en raekke almindelige retsgrundsaetninger, hvilke argumenter ikke ud fra en umiddelbar betragtning forekommer helt uberettigede.
32 Paa baggrund af det anfoerte som helhed boer der derfor traeffes foranstaltning til delvis udsaettelse af sagsoegerens forpligtelse til at stille en sikkerhed, for saa vidt som der er misforhold mellem boedens stoerrelse og den stilling, som det sagsoegende selskab indtager i Aristrain-koncernen, indtil det juridiske spoergsmaal vedroerende boedens paalaeggelse er afklaret.
33 Det sagsoegende selskab, SAM SL, har ganske vist ikke fremlagt nogen dokumentation, som paa overbevisende maade godtgoer, at det vil lide et alvorligt og uopretteligt tab, saaledes som det har haevdet. Det bemaerkes, at den jern- og staalkoncern, som selskabet tilhoerer, er den stoerste producent af staalbjaelker i Spanien og den tredjestoerste i Europa, at koncernen inden for de senere aar har foert en politik til staerk fremme af investeringerne, som i vaesentlig grad har styrket selskabets konkurrencedygtighed, og at den overskudslikviditet, som forventes i 1994 tilsyneladende overstiger udgifterne i forbindelse med den omhandlede bankgaranti. Det kan dog ikke udelukkes, at den oekonomiske byrde, som bankgarantien vil medfoere for det sagsoegende selskab, vil paafoere det et vaesentligt tab, navnlig hvis Kommissionen ikke godtgoer udgifterne til at stille og opretholde sikkerheden.
34 Selv om sagens akter ikke indeholder tilstraekkelige oplysninger til beregning af de boeder, som vil kunne paalaegges hver af de to selskaber i Aristrain-koncernen paa grundlag af deres omsaetning i 1990, findes det rimeligt at traeffe bestemmelse om, at det sagsoegende selskab under hensyn til stoerrelsen af den omsaetning, som det har angivet at have haft i 1992 og 1993, ikke boer stille en stoerre bankgaranti end 50% af den anfaegtede boede, indtil Kommissionen foretager den aendring af beslutningen, som den har tilkendegivet at ville foranstalte, eller senest indtil det tidspunkt, hvor Retten afsiger endelig dom i hovedsagen.
35 Herefter er det ufornoedent at traeffe afgoerelse vedroerende begaeringen om, at Kommissionen tilpligtes ikke at inddrive boeden, foer Retten har truffet afgoerelse i sagen om de foreloebige forholdsregler.
Afgørelse
Af disse grunde
bestemmer
RETTENS PRAESIDENT
1) Sagsoegerens forpligtelse til at stille en bankgaranti over for Kommissionen udsaettes i det omfang, garantibeloebet udgoer mere end 50% af den boede, inklusive renter, som er paalagt sagsoegeren ved beslutningen, indtil Kommissionen aendrer beslutningen for saa vidt angaar paalaeggelsen af boeden, eller senest indtil det tidspunkt, hvor Retten afsiger dom i hovedsagen.
2) Afgoerelsen om sagens omkostninger udsaettes.
Saaledes bestemt i Luxembourg, den 25. august 1994.