62024CC0316
ĢENERĀLADVOKĀTES JULIANAS KOKOTES [JULIANE KOKOTT]
SECINĀJUMI,
sniegti 2025. gada 5. jūnijā (
1
)
Lieta C‑316/24 P
Pesticide Action Network Europe (PAN Europe)
pret
Eiropas Komisiju
Apelācija – Lauksaimniecība – Augu aizsardzības līdzekļi – Regula (ES) Nr. 1107/2009 – Darbīgās vielas cipermetrīna apstiprinājuma atjaunošana – Īstenošanas regula (ES) 2021/2049 – Lūgums veikt iekšēju pārskatīšanu – Regulas (EG) Nr. 1367/2006 10. panta 1. punkts – Lūguma noraidīšana – Piesardzības princips – EFSA veikts novērtējums – Būtisko apstākļu rūpīgs un objektīvs izvērtējums – Datu iztrūkums – Izomēru toksiskums – Endokrīnā ietekme – Augu aizsardzības līdzekļu ilgtermiņa toksiskums – Kritisko jomu noteikšana – Darbīgās vielas sastāvs – Reāli lietošanas apstākļi – Komisijas pamatošanas pienākums
Satura rādītājs
I. Ievads
II. Atbilstošās tiesību normas
A. Augu aizsardzības regula
B. Īstenošanas regula (ES) Nr. 844/2012
C. Regula (ES) Nr. 283/2013
D. Orhūsas regula
III. Tiesvedības fakti un priekšvēsture
IV. Apelācijas pamatu vērtējums
A. Iepriekšējas piezīmes
1. Atjaunošanas procedūra un galvenie šajā ziņā piemērojamie noteikumi
2. Iepriekšēja piezīme par PAN Europe tiesībām celt prasību
B. Trešais apelācijas pamats – datu trūkums
C. Apelācijas ceturtā pamata pirmā daļa – izomēru toksiskumu apstiprinošas informācijas prasība
1. Argumenta par Regulas (ES) Nr. 283/2013 pielikuma A daļas 1.9. punktu pieņemamība
2. Regulas (ES) Nr. 283/2013 pielikuma A daļas 1.9. punkts
3. Augu aizsardzības regulas 6. panta f) punkts.
4. Pieteikuma pilnīgums un apstiprinājuma kritēriju novērtējums
5. Starpsecinājumi
D. Otrais apelācijas pamats un ceturtā apelācijas pamata otrā daļa – endokrīnās iedarbības vērtējums
1. Otrā apelācijas pamata pirmā daļa – trūkstošu datu sekas un pierādīšanas pienākuma sadale
a) Pamatojums
b) Pierādīšanas pienākums
2. Ceturtā apelācijas pamata otrā daļa – papildu datu prasība
3. Otrā apelācijas pamata otrā daļa – Komisijas rīcības brīvība
4. Otrā apelācijas pamata trešā daļa – pierādījums par acīmredzamu kļūdu
5. Starpsecinājumi
E. Piektais apelācijas pamats – ilgtermiņa toksiskums
1. Augu aizsardzības līdzekļa raksturīgā lietojuma novērtēšanas kritēriji
2. Ilgtermiņa toksiskuma novērtējums
3. Starpsecinājumi
F. Pirmais apelācijas pamats – kritiskās jomas
1. Darbīgās vielas sastāvs
2. Ūdens organismi
a) Lietošana rudenī
b) Ekoloģiskās atveseļošanas iespēja
c) Starpsecinājumi
3. Mērķgrupā neietilpstošie posmkāji
G. Apelācijas pamatu pārbaudes rezultāts
V. Par prasību Vispārējā tiesā
VI. Tiesāšanās izdevumi
VII. Secinājumi
“I‘m addicted to you
Don’t you know that you’re toxic?” (
2
)
I. Ievads
1.
Augu aizsardzības līdzekļiem, t.s. “pesticīdiem”, ir būtiska nozīme (tradicionālajā (
3
)) lauksaimniecībā un līdz ar to it īpaši mūsu uzturā. To iedarbības priekšnoteikums ir tāds, ka tie ir kaitīgi apkarojamiem organismiem. Tomēr tie var kaitēt arī citiem organismiem – tātad videi vai pat cilvēkiem.
2.
Augu aizsardzības regulas (
4
) mērķis ir nodrošināt, ka augu aizsardzības līdzekļi ir efektīvi, bet tiem nav kaitīgas ietekmes, it īpaši uz cilvēku veselību, vai nepieņemamas [latviešu valodas versijā – nevēlamas] iedarbības uz vidi. Lai sasniegtu šo mērķi, atbilstoši šai regulai augu aizsardzības līdzekļiem un tajos izmantotajām darbīgajām vielām tiek piemērots nosacījums par apstiprinājumu. Apstiprinājums tiek sniegts tikai pēc tam, kad sarežģītā procedūrā ir ticis pierādīts, ka minētā kaitīgā ietekme nerodas.
3.
Šī tiesvedība ir par darbīgās vielas cipermetrīna apstiprinājuma atjaunošanu (turpmāk tekstā – “apstrīdētā atjaunošana”) (
5
). Komisija par apstrīdēto atjaunošanu paziņoja 2021. gadā, lai gan Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestāde (EFSA), izvērtējot atjaunošanas pieteikumu, bija paudusi šaubas par atbilstību apstiprināšanas kritērijiem.
4.
Tāpēc Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) vispirms atbilstoši Orhūsas regulai (
6
) lūdza Komisiju iekšēji pārskatīt apstrīdēto atjaunošanu un pēc tam pārsūdzēja pārskatīšanas lēmumu Vispārējā tiesā. Pēc tam, kad Vispārējā tiesa ar pārsūdzēto 2024. gada 21. februāra spriedumu PAN Europe/Komisija (T‑536/22, EU:T:2024:98) tās prasību noraidīja, PAN Europe iesniedza šo apelācijas sūdzību.
5.
Strīds it īpaši ir par Komisijas pienākumu rūpīgi un objektīvi izvērtēt visus apstrīdētās atjaunošanas būtiskos apstākļus (
7
) un EFSA lomu šajā kontekstā. Šajos secinājumos es izskaidrošu, ka Vispārējā tiesa kļūdaini pieņēma, ka saistībā ar apstrīdēto atjaunošanu nepieciešamā informācija bija pilnībā pieejama, un kļūdījās, nekritizējot nepietiekamo pamatojumu saistībā ar atkāpēm no dažiem EFSA vērtējumiem.
II. Atbilstošās tiesību normas
6.
Šajā lietā piemērojamais tiesiskais regulējums izriet no tiesību normām par augu aizsardzības līdzekļiem un no Orhūsas regulas.
A.
Augu aizsardzības regula
7.
Būtiskās prasības darbīgās vielas apstiprināšanai ir paredzētas Augu aizsardzības regulas 4. pantā:
“1.   Darbīgo vielu apstiprina saskaņā ar II pielikumu, ja, ņemot vērā pašreizējās zinātnes un tehnikas atziņas, gaidāms, ka atbilstīgi šā pielikuma 2. un 3. punktā minētajiem kritērijiem augu aizsardzības līdzekļi, kuros ir attiecīgā darbīgā viela, atbilst 2. un 3. punktā minētajām prasībām.
[..]
3.   Augu aizsardzības līdzeklis saistībā ar labai augu aizsardzības praksei atbilstīgu lietošanu un, ņemot vērā reālus lietošanas apstākļus, atbilst šādām prasībām:
a)
[..]
b)
tam nav tūlītējas vai vēlākas kaitīgas ietekmes nedz uz cilvēku, tostarp mazāk aizsargātu grupu, vai dzīvnieku veselību ne tiešā veidā, ne ar dzeramā ūdens (ņemot vērā vielas, kas rodas dzeramā ūdens apstrādes rezultātā), pārtikas, lopbarības vai gaisa starpniecību, kā arī nav ietekmes darba vietā vai citas netiešas ietekmes, ņemot vērā zināmo kumulatīvo un sinerģisko ietekmi, ja ir pieejamas Iestādes apstiprinātas zinātniskās metodes tādas ietekmes novērtēšanai, nedz arī uz gruntsūdeņiem;
c)
[..]
e)
tām nav nevēlamas iedarbības uz vidi, [..]
[..].
5.   Lai darbīgo vielu varētu apstiprināt, jābūt izpildītām 1., 2. un 3. punkta prasībām vismaz viena tāda augu aizsardzības līdzekļa, kura sastāvā ir attiecīgā darbīgā viela, vienam vai vairākiem lietojumiem.
6.   [..]”
8.
Augu aizsardzības regulas 6. pants reglamentē nosacījumu un ierobežojumu noteikšanu darbīgo vielu apstiprināšanai:
“Apstiprinājums var būt atkarīgs no nosacījumiem un ierobežojumiem, ietverot:
[..]
f)
turpmākas apliecinošas informācijas iesniegšanu dalībvalstīm, Komisijai un [EFSA], ja pieņem jaunas prasības novērtējuma laikā vai jaunu zinātnes un tehnikas atziņu dēļ;
[..].”
9.
Darbīgās vielas apstiprinājuma atjaunošana ir reglamentēta Augu aizsardzības regulas 14. pantā:
“1.   Pieteikumu darbīgās vielas apstiprinājumam atjauno, ja secina, ka 4. pantā noteiktie apstiprināšanas kritēriji ir ievēroti.
4. panta kritērijus uzskata par ievērotiem, ja šāds secinājums izdarīts attiecībā uz vismaz viena tāda augu aizsardzības līdzekļa, kurā ir šī darbīgā viela, vienu vai vairākiem lietošanas veidiem.
Apstiprinājuma atjaunošanā drīkst iekļaut nosacījumus un ierobežojumus, kas minēti 6. pantā.
2.   [..]”
10.
Augu aizsardzības regulas II pielikuma 2.2. punkts reglamentē pieteikuma iesniedzēja iesniegtās informācijas pilnīgumu:
“Darbīgo vielu [..] principā apstiprina tikai tad, ja ir iesniegta pilnīga dokumentācija.
Izņēmuma gadījumos darbīgo vielu [..] drīkst apstiprināt, kaut gan daži dati vēl nav iesniegti, ja:
a)
datu prasības ir grozītas vai precizētas pēc dokumentācijas iesniegšanas; vai
b)
informāciju uzskata par apstiprinošu pēc būtības, bet ir jāpalielina pārliecība par lēmuma pareizību.”
11.
Augu aizsardzības regulas II pielikuma 3.6.5. punkts reglamentē darbīgo vielu cilvēku endokrīno sistēmu noārdošas īpašības:
“Darbīgo vielu [..] apstiprina tikai tad, ja, balstoties uz Kopienas novērtējumu vai starptautiski pieņemtām pētījumu pamatnostādnēm vai citiem pieejamiem datiem un informāciju, arī zinātniskās literatūras pārskatiem, ko izskata Iestāde, neuzskata, ka tai piemīt endokrīno sistēmu noārdošas īpašības, kas var izraisīt nelabvēlīgu ietekmi uz cilvēkiem, [..].”
12.
Saskaņā ar Augu aizsardzības regulas II pielikuma 3.6.5. punkta trešo daļu vielas uzskata par vielām ar endokrīno sistēmu noārdošām īpašībām, ja Regulā (EK) Nr. 1272/2008 (
8
) tās bija klasificētas vai bija jāklasificē kā kancerogēnas vielas (2. kategorija) vai reproduktīvajai sistēmai toksiskas vielas (2. kategorija). Atbilstoši ceturtajai daļai par vielām, kam piemīt endokrīno sistēmu noārdošas īpašības, var uzskatīt arī vielas, kuras bija klasificētas vai bija jāklasificē kā reproduktīvajai sistēmai toksiskas vielas (2. kategorija) un kurām ir toksiska iedarbība uz endokrīnajiem orgāniem.
13.
Ar Regulu (ES) 2018/605 (
9
) Komisija papildināja Augu aizsardzības regulu ar zinātniskajiem kritērijiem endokrīno sistēmu noārdošo īpašību noteikšanai Augu aizsardzības regulas II pielikuma 3.6.5. punktā. Saskaņā ar Regulas (ES) 2018/605 2. pantu jaunos kritērijus piemēro, sākot ar 2018. gada 10. novembri (
10
). Tie ir formulēti Augu aizsardzības regulas II pielikuma 3.6.5. punkta piektajā daļā:
“No 2018. gada 10. novembra darbīgo vielu [..] par tādu, kam piemīt endokrīni disruptīvas īpašības, kuras varētu nelabvēlīgi ietekmēt cilvēkus, uzskata tad, ja, pamatojoties uz sestās daļas 1. līdz 4. punktu, tā ir visiem turpmāk minētajiem kritērijiem atbilstoša viela, izņemot gadījumus, kad ir gūti pierādījumi, ka konstatētā nelabvēlīgā ietekme nav relevanta cilvēkiem:
1)
ir vērojama tāda nelabvēlīga vielas ietekme uz neskartu organismu vai tā pēcnācējiem, kas izpaužas kā morfoloģiskas, fizioloģiskas, ar augšanu, attīstību un reproduktīvo funkciju saistītas pārmaiņas vai organisma, sistēmas vai (sub)populācijas mūža ilguma pārmaiņas, kuru rezultātā pavājinās funkcionālās spējas, pavājinās spēja kompensēt papildu stresu vai palielinās uzņēmība pret citām ietekmēm;
2)
tai ir endokrīns iedarbības veids, t. i., tā maina endokrīnās sistēmas funkciju(-as);
3)
nelabvēlīgā ietekme izriet no endokrīnā iedarbības veida.”
14.
Augu aizsardzības regulas II pielikuma 3.6.5. punkta sestajā daļā, kas arī ir jauna tiesību norma, ir reglamentēti izmantojamie dati un piemērojamās metodes:
“Saskaņā ar piekto daļu darbīgās vielas [..] atzīšana par tādu, kam piemīt endokrīni disruptīvas īpašības, kuras varētu nelabvēlīgi ietekmēt cilvēkus, tiek balstīta uz visiem turpmāk minētajiem punktiem:
1)
visiem pieejamajiem relevantajiem zinātniskajiem datiem (in vivo pētījumiem vai pienācīgi validētām alternatīvu testu sistēmām, kas ļauj paredzēt nelabvēlīgo ietekmi uz cilvēkiem vai dzīvniekiem; kā arī in vivo, in vitro un attiecīgā gadījumā in silico pētījumiem, kas sniedz informāciju par endokrīnajiem iedarbības veidiem):
a)
zinātniskajiem datiem, kas ģenerēti saskaņā ar starptautiski atzītiem pētījumu protokoliem, jo īpaši tajos Komisijas paziņojumos uzskaitītajiem, ar ko attiecībā uz darbīgajām vielām un augu aizsardzības līdzekļiem nosaka datu prasības saskaņā ar šo regulu;
b)
citiem, ar sistemātiskas pārskatīšanas metodiku izraudzītiem zinātniskiem datiem, jo īpaši ņemot vērā tās vadlīnijas par publikāciju datiem, kas minētas Komisijas paziņojumos, ar kuriem attiecībā uz darbīgajām vielām un augu aizsardzības līdzekļiem nosaka datu prasības saskaņā ar šo regulu;
2)
pieejamo relevanto zinātnisko datu novērtēšanu ar pierādījumu svēršanas metodi, lai noteiktu, vai ir izpildīti piektajā daļā minētie kritēriji; zinātnisko pierādījumu novērtēšanā ar pierādījumu svēršanas metodi jo īpaši ņem vērā visus turpmāk minētos faktorus:
a)
gan pozitīvus, gan negatīvus rezultātus;
b)
pētījumu plānu piemērotību nelabvēlīgās ietekmes un endokrīnā iedarbības veida novērtēšanai;
c)
datu kvalitāti un konsekventumu, ņemot vērā rezultātu struktūru un to saskanību gan vienā pētījumā, gan starp vairākiem pētījumiem, kas pēc līdzīga plāna veikti ar dažādām sugām;
d)
ekspozīcijas ceļa, toksikokinētikas un metabolisma pētījumus;
e)
robeždevas jēdzienu un starptautiskas vadlīnijas par maksimālajām ieteicamajām devām un to, kā novērtēt pārliekas toksicitātes maldinošo ietekmi;
3)
izmantojot pierādījumu svara metodi, saistību starp nelabvēlīgo ietekmi un endokrīno iedarbības veidu nosaka pēc bioloģiskās ticamības, kuras noteikšanā savukārt ņem vērā jaunākās zinātniskās atziņas un starptautiski saskaņotas vadlīnijas;
4)
identificējot vielu kā endokrīno disruptoru, neņem vērā tādu nelabvēlīgu ietekmi, kas ir citas toksiskas ietekmes nespecifiskas sekundāras sekas.”
B.
Īstenošanas regula (ES) Nr. 844/2012
15.
Pašlaik jau atceltās Īstenošanas regulas (ES) Nr. 844/2012 (
11
) 13. panta 1. punkta pirmais teikums Īstenošanas regulas (ES) 2018/1659 (
12
) redakcijā regulēja EFSA uzdevumu apstiprināšanas pieteikuma novērtēšanā:
“[..] [EFSA] pieņem secinājumu par to, vai ir sagaidāms, ka darbīgā viela atbildīs [Augu aizsardzības regulas] 4. pantā noteiktajiem apstiprināšanas kritērijiem, ņemot vērā pašreizējās zinātnes un tehnikas atziņas, kā arī izmantojot papildu dokumentācijas iesniegšanas dienā piemērojamās vadlīnijas.”
16.
Īstenošanas regulas (ES) Nr. 844/2012 14. panta 1.a punkts attiecās uz jautājumu, vai, EFSA, pieņemot secinājumus pirms papildināto kritēriju piemērošanas endokrīno sistēmu noārdošo īpašību noteikšanai, bija nepieciešama papildu informācija:
“1.a Tādas novērtēšanas vajadzībām, ko veic saskaņā ar apstiprināšanas kritērijiem, kuri noteikti ar Regulu (ES) 2018/605 grozītās [Augu aizsardzības regulas] II pielikuma 3.6.5. punktā un 3.8.2. punktā, attiecībā uz pieteikumiem, par kuriem līdz 2018. gada 10. novembrim ir pieņemts Iestādes secinājums, ja [Augu aizsardzības regulas] 79. panta 1. punktā minētā komiteja līdz minētajam datumam vēl nav balsojusi par regulas projektu attiecībā uz minētās darbīgās vielas atjaunināšanu vai neatjaunināšanu, Komisija var uzskatīt, ka vajadzīga papildinformācija, lai novērtētu, vai šie apstiprināšanas kritēriji ir izpildīti. Tādā gadījumā Komisija lūdz Iestādei samērīgā termiņā atkārtoti novērtēt pieejamo informāciju un informē pieteikuma iesniedzēju par šo lūgumu.
Pēc Komisijas pieprasījuma saskaņā ar pirmo daļu [EFSA] [..] var [..] pieprasīt, lai pieteikuma iesniedzējs iesniedz šādu informāciju [..]. [..].”
C.
Regula (ES) Nr. 283/2013
17.
Regula (ES) Nr. 283/2013 (
13
) reglamentē, kādi dati ir jāiesniedz, lai pieņemtu lēmumus par darbīgajām vielām. Saskaņā ar 5. panta 2. punktu šo regulu piemēro no tās spēkā stāšanās brīža, tātad no 2013. gada 23. aprīļa, apstiprinājumu atjaunošanas procedūrām attiecībā uz darbīgajām vielām, kuru apstiprinājums zaudē spēku 2016. gada 1. janvārī vai vēlāk. Cipermetrīna sākotnējā apstiprinājuma derīguma termiņš beidzās 2016. gada 28. februārī, kas nozīmē, ka tā atjaunošanas procedūrai bija jāpiemēro Regula (ES) Nr. 283/2013.
18.
Regulas (ES) Nr. 283/2013 I pielikuma A daļas 1.9. punktā ir ietvertas prasības attiecībā uz informāciju par darbīgās vielas tīrības specifikāciju. Ceturtajā daļā ir minēti izomēri:
“Ja darbīgā viela ir izomēru maisījums, norāda izomēru satura attiecību vai attiecības diapazonu. Paziņo katra izomēra relatīvo bioloģisko aktivitāti attiecībā gan uz iedarbīgumu, gan toksiskumu.”
D.
Orhūsas regula
19.
Orhūsas regulas 2. panta 1. punkta g) apakšpunktā administratīvā akta jēdziens ir definēts šādi:
“jebkurš tāds Savienības iestādes vai struktūras pieņemts neleģislatīvs akts, kam ir juridiskas sekas un ārēja ietekme un kas ietver noteikumus, kuri var pārkāpt tiesību aktus vides jomā [..].”
20.
Orhūsas regulas 10. pantā ir paredzēta administratīvo aktu iekšējās pārskatīšanas procedūra:
“1.   Jebkura nevalstiska organizācija vai citi sabiedrības locekļi, kas atbilst 11. pantā izklāstītajiem kritērijiem, ir tiesīgi Savienības iestādei vai struktūrai, kura ir pieņēmusi administratīvu aktu vai – ja ir konstatēta iespējama administratīva bezdarbība – kurai būtu bijis jāpieņem šāds akts, iesniegt pieprasījumu veikt iekšēju pārskatīšanu, pamatojoties uz to, ka šāds akts vai bezdarbība pārkāpj tiesību aktus vides jomā 2. panta 1. punkta f) apakšpunkta nozīmē.
[..] Pieprasījumā norāda pārskatīšanas pamatojumu.
2.   Šā panta 1. punktā minētā Savienības iestāde vai struktūra izskata jebkuru šādu pieprasījumu [..]. Savienības iestāde vai struktūra sniedz pamatojumu rakstiskā atbildē [..].
3.   [..]”
21.
Orhūsas regulas 12. panta 1. punktā ir atsauce uz iespēju celt prasību Savienības tiesās:
“Nevalstiska organizācija, kas saskaņā ar 10. pantu ir iesniegusi pieprasījumu veikt iekšēju pārskatīšanu, var celt prasību Tiesā atbilstīgi attiecīgiem LESD noteikumiem.”
III. Tiesvedības fakti un priekšvēsture
22.
Cipermetrīns ir piretroīdu grupas insekticīds. Šo insekticīdu grupu Eiropas Savienībā plaši lieto augu kultūru kaitēkļu apkarošanai. Cipermetrīns ir īpaši toksisks insektiem.
23.
Komisija 2005. gadā jau bija apstiprinājusi cipermetrīnu saskaņā ar iepriekš spēkā esošo Augu aizsardzības direktīvu (
14
). Šis apstiprinājums bija spēkā līdz 2016. gadam. Divu uzņēmumu – Arysta LifeScience Benelux sprl un SBM Développement – izveidota darba grupa (pieteikuma iesniedzējs) lūdza atjaunot šo apstiprinājumu. No lietas materiāliem nevar secināt precīzu pieteikuma iesniegšanas datumu. Atjaunošanas pārskatīšanas procedūras laikā Komisija vairākas reizes pagarināja apstiprinājumu uz īsākiem laikposmiem, lai novērstu to, ka apstiprinājuma derīguma termiņš no pieteikuma iesniedzēja neatkarīgu iemeslu dēļ beidzas pirms tiek pieņemts lēmums par atjaunošanu (Augu aizsardzības regulas 17. pants).
24.
Tā kā pieteikuma iesniedzējs iesniedza pieteikumu Beļģijā un Vācijā, Beļģija kļuva par ziņotāju dalībvalsti, bet Vācija – par līdzziņotāju dalībvalsti Augu aizsardzības regulas 7. panta izpratnē. Saskaņā ar 11. pantu tās iesniedza ziņojuma projektu par atjaunošanas izvērtējumu. EFSA pēc tam izvērtēja šo projektu, piedaloties pieteikuma iesniedzējam, dalībvalstīm un sabiedrībai saskaņā ar 12. pantu.
25.
2018. gada 31. jūlijāEFSA sniedza zinātnisko atzinumu Peer Review of the pesticide risk assessment of the active substance cypermethrin (“Darbīgās vielas cipermetrīna pesticīdu risku novērtējuma salīdzinošā pārbaude” (
15
); turpmāk tekstā – “EFSA secinājumi”). EFSA tajos identificē citu starpā četras “kritiskas jomas”, kas varētu kavēt apstiprināšanu.
26.
Pēc diskusijām kompetentajā komitoloģijas komitejā – Augu, dzīvnieku, pārtikas un barības pastāvīgajā komitejā – Komisija lūdza EFSA sniegt papildu atzinumu par riska mazināšanas pasākumiem saistībā ar cipermetrīnu (
16
) (turpmāk tekstā – “2019. gada atzinums”).
27.
Visbeidzot Komisija 2021. gada 24. novembrī atjaunoja cipermetrīna apstiprinājumu.
28.
PAN Europe2022. gada 20. janvārī, pamatojoties uz Regulas Nr. 1367/2006 10. panta 1. punktu, iesniedza Komisijai franču valodā sagatavotu pieprasījumu veikt apstrīdētās atjaunošanas iekšēju pārskatīšanu. Konkrētāk, šā pieteikuma mērķis bija, pieņemot regulu, atcelt un aizstāt apstrīdēto atjaunošanu un noraidīt pieteikumu par darbīgās vielas cipermetrīna apstiprinājuma atjaunošanu. Ar komisāres Stellas Kirjakides vēstuli, kas Komisijā ir reģistrēta ar Nr. Ares(2022)4621502 – 23/06/2022, un tai pievienoto lēmumu (turpmāk tekstā – “pārsūdzētais pārskatīšanas lēmums”) Komisija pieteikumu noraidīja. Vēstuli un pārsūdzēto pārskatīšanas lēmumu Komisija paziņoja PAN Europe2022. gada 23. jūnijā angļu valodā un 2022. gada 18. jūlijā – franču valodā.
29.
Pēc tam PAN Europe par pārsūdzēto pārskatīšanas lēmumu cēla prasību Vispārējā tiesā. Vispārējā tiesa prasību noraidīja. Ar šo apelācijas sūdzību PAN Europe lūdz:
–
atzīt apelācijas sūdzību par pieņemamu un pamatotu;
–
atcelt pārsūdzēto spriedumu;
–
izlemt strīdu saskaņā ar Tiesas Statūtu 61. panta pirmo daļu un Tiesas Reglamenta 170. panta 1. punktu, kā arī atbilstoši apelācijas sūdzības iesniedzējas pirmajā instancē izvirzītajiem prasījumiem atcelt pārsūdzēto pārskatīšanas lēmumu;
–
piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus abās instancēs.
30.
Komisija lūdz:
–
noraidīt apelācijas sūdzību un
–
piespriest PAN Europe atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
31.
Lietas dalībnieki ir iesnieguši rakstveida apsvērumus. Saskaņā ar Reglamenta 76. panta 2. punktu Tiesa nolēma nenoturēt tiesas sēdi mutvārdu paskaidrojumu uzklausīšanai, jo tā uzskatīja, ka ir pietiekami informēta, lai pieņemtu lēmumu.
IV. Apelācijas pamatu vērtējums
32.
Lai labāk izprastu konkrētos apelācijas pamatus, vispirms ir lietderīgi izteikt dažas iepriekšējas piezīmes (par to A sadaļā). Pēc tam es vispirms analizēšu trešo apelācijas pamatu, kas attiecas vispārīgi uz EFSA konstatēto datu iztrūkumu (par to B sadaļā), turpinājumā – ceturtā apelācijas pamata pirmo daļu par trūkstošo informāciju par cipermetrīna izomēru toksiskumu (par to C sadaļā), otro apelācijas pamatu un ceturtā apelācijas pamata otro daļu par, iespējams, nepietiekamo informāciju par cipermetrīna endokrīno iedarbību (par to D sadaļā), piekto apelācijas pamatu par augu aizsardzības līdzekļa ilgtermiņa toksiskumu, kas analizēta, pamatojoties uz cipermetrīnu (par to E sadaļā), un visbeidzot pirmo apelācijas pamatu saistībā ar trim no četrām EFSA identificētajām kritiskajām jomām (par to F sadaļā).
A.
Iepriekšējas piezīmes
33.
Ņemot vērā Augu aizsardzības regulā paredzētās darbīgo vielu apstiprināšanas un vides aizsardzības apvienību attiecībā uz šādiem apstiprinājumiem celtajām prasībām piemērojamo procesuālo noteikumu juridisko un tehnisko sarežģītību, ir lietderīgi aprakstīt attiecīgo atjaunošanas procedūru un šajā ziņā vissvarīgākos juridiskos kritērijus (par to 1. punktā), kā arī izklāstīt PAN Europe
locus standi (par to 2. punktā).
1. Atjaunošanas procedūra un galvenie šajā ziņā piemērojamie noteikumi
34.
Augu aizsardzības regulā ir paredzēts, ka augu aizsardzības līdzekļu darbīgās vielas ir jāapstiprina Komisijai. Savukārt augu aizsardzības līdzekļus kā tādus apstiprina dalībvalstis.
35.
Komisija saskaņā ar Augu aizsardzības regulas 4. pantu apstiprina darbīgās vielas, ja ir paredzams, ka augu aizsardzības līdzekļiem, kas satur šo vielu, nebūs kaitīgas ietekmes uz cilvēku vai dzīvnieku veselību vai gruntsūdeņiem un ka tiem nav nepieņemamas ietekmes uz vidi. Saskaņā ar 4. panta 5. punktu šos darbīgās vielas apstiprināšanas nosacījumus uzskata par izpildītiem, ja ir pierādīts, ka tas tā ir attiecībā uz vismaz viena augu aizsardzības līdzekļa, kura sastāvā ir darbīgā viela, vienu vai vairākiem raksturīgiem lietojumiem.
36.
Eiropas Savienības Tiesa no šī noteikuma, skatot to kopā ar 7. panta 1. punktu un 29. panta 2. punktu un piesardzības principu, ir secinājusi, ka pieteikuma iesniedzējam ir jāpierāda, ka darbīgajai vielai nav minētās kaitīgās ietekmes (
17
). Ja Komisija apmierina šādu pieteikumu, tātad konstatē, ka pieteikuma iesniedzējs ir iesniedzis vajadzīgos pierādījumus, tai ir pienākums pierādīt, ka šis konstatējums ir pareizs strīdā par piešķirto atļauju.
37.
Tā kā saskaņā ar Augu aizsardzības regulas 5. pantu Komisija var apstiprināt darbīgās vielas ne ilgāk kā uz desmit gadiem, to turpmākai lietošanai ir nepieciešama apstiprinājuma atjaunošana, kas var tikt piešķirta ne ilgāk kā uz 15 gadiem. Saskaņā ar 14. pantu arī tās priekšnoteikums ir tāds, ka ir ievēroti 4. pantā noteiktie apstiprināšanas kritēriji.
38.
Lemjot par darbīgās vielas apstiprinājuma atjaunošanu, Komisijai ir jāveic sarežģīts zinātnisks un tehnisks novērtējums, kas nozīmē, ka tai ir plaša brīvība, kuras izsmelšanu Savienības tiesas var pārbaudīt pēc būtības tikai attiecībā uz to, vai nav pieļautas acīmredzamas kļūdas vērtējumā (
18
). Proti, šādā kontekstā Savienības tiesa ar savu vērtējumu par zinātniskajiem un tehniskiem faktiem nedrīkst aizstāt Savienības iestāžu vērtējumu, kurām vienīgajām likumdevējs ir uzticējis šo uzdevumu (
19
).
39.
It īpaši tad, ja lietas dalībnieks atsaucas uz kompetentās iestādes, iespējams, pieļautu acīmredzamu kļūdu vērtējumā, Savienības tiesai tomēr ir jāpārbauda, vai šī iestāde ir rūpīgi un objektīvi izvērtējusi visus konkrētās lietas būtiskos apstākļus, ar kuriem šis vērtējums ir pamatots (
20
).
40.
Apstiprinot darbīgās vielas saskaņā ar Augu aizsardzības regulu, šī pārbaude sākas ar informāciju, ko pieteikuma iesniedzējs iesniedz procedūrā, pamatojoties uz viņam noteikto pierādīšanas pienākumu. Proti, viņam kopā ar apstiprināšanas pieteikumu saskaņā ar 7. un 8. pantu ir jāiesniedz pilnīga dokumentācija, kas pierāda, ka darbīgā viela atbilst apstiprināšanas kritērijiem. Komisija ir sīkāk precizējusi prasības šādai dokumentācijai (
21
).
41.
Saskaņā ar Augu aizsardzības regulas 11. un 12. pantu vispirms ziņotāja dalībvalsts un pēc tam EFSA, piedaloties pārējām dalībvalstīm un sabiedrībai, novērtē šo informāciju, lai konstatētu, vai darbīgā viela, visticamāk, atbilst 4. pantā minētajiem apstiprināšanas kritērijiem. Taču šis vērtējums ir jāveic, ņemot vērā ne tikai iesniegto informāciju, bet saskaņā ar 11. panta 2. punkta otro daļu un 12. panta 2. punkta otro daļu ir jāņem vērā arī pašreizējās zinātnes un tehnikas atziņas (
22
).
42.
Kā Vispārējā tiesa pareizi konstatē pārsūdzētā sprieduma 88. un 89. punktā, ko PAN Europe neapstrīd, Komisijai, lemjot par atjaunošanu, EFSA novērtējums gan nav saistošs. Tomēr saskaņā ar Augu aizsardzības regulas 13. panta 1. punktu, pieņemot lēmumu par darbīgo vielu, tai tas ir jāņem vērā (
23
).
43.
Gadījumā, ja Savienības iestādēm – kā šajā lietā Komisijai – ir plaša novērtējuma brīvība, vēl jo lielāka nozīme ir Savienības tiesību sistēmā paredzētajai administratīvā procesa garantiju ievērošanai. Viena no šīm garantijām papildus jau minētajam pārskatīšanas pienākumam it īpaši ir tiesības uz lēmuma pietiekamu pamatojumu (
24
). Pienākuma norādīt pamatojumu mērķis ir ne tikai sniegt attiecīgajām pusēm nepieciešamo informāciju, lai novērtētu apstrīdēšanas Savienības tiesā izdošanās izredzes, bet arī ļaut Savienības tiesai veikt pārbaudi par šā tiesību akta tiesiskumu (
25
). Tikai šādā veidā tā var pārbaudīt, vai it īpaši ir pastāvējuši Komisijas novērtējuma brīvības īstenošanai būtiskie faktiskie un tiesiskie apstākļi (
26
), proti, it īpaši, vai Komisija ir rūpīgi un objektīvi izvērtējusi visus konkrētās lietas būtiskos apstākļus.
44.
Tāpēc, ja Komisija atkāpjas no EFSA zinātniska konstatējuma, tai it īpaši ir jāpamato tas, kāpēc tā izdara secinājumu, kas atšķiras no tā, ko ir izdarījusi EFSA.
45.
Saskaņā ar EFSA secinājumiem pieteikuma iesniedzējs iesniedza informāciju par “Cypermethrin 500 EC”. Tas ir darbīgās vielas emulģējams koncentrāts 500 g/l apmērā. Par raksturīgiem lietojuma veidiem tika uzskatīta tā kā insekticīda izsmidzināšana uz lauka uz ziemas un vasaras graudaugiem, kā arī kartupeļiem Dienvideiropā un uz ziemas un vasaras rapsi Centrāl- un Ziemeļeiropā (
27
).
46.
Vispirms abas ziņotājas dalībvalstis novērtēja šo informāciju, un pēc tam EFSA pārbaudīja šo novērtējumu, piedaloties visām dalībvalstīm un sabiedrībai. Šī pārbaudes rezultāti ir izklāstīti EFSA 2018. gada secinājumos. Tajos EFSA konstatē kopumā 24 iztrūkumus atjaunošanas pieteikumā ietvertajos datos, kas ir trešā apelācijas pamata priekšmets (par to B sadaļā), trīs izpētes jomas, kuru novērtējumu tā nevarēja pabeigt, un četras kritiskas jomas (par to F sadaļā). EFSA ieskatā pieejamā informācija par šīm pēdējām minētajām jomām neļauj secināt, ka raksturīgais augu aizsardzības līdzeklis Augu aizsardzības regulas 4. panta izpratnē neradīs kaitīgu ietekmi uz cilvēku vai dzīvnieku veselību, vidi vai gruntsūdeņiem vai nepieņemamu iedarbību uz vidi.
47.
Tomēr Komisija turpināja pārskatīt apstiprinājuma atjaunošanu Pastāvīgajā augu, dzīvnieku, pārtikas aprites un dzīvnieku barības pastāvīgajā komitejā un saņēma EFSA 2019. gada atzinumu par iespēju mazināt konkrētu nelabvēlīgu ietekmi, ko rada cipermetrīnu saturoši augu aizsardzības līdzekļi. Visbeidzot Komisija veica apstrīdēto atjaunošanu, vienlaikus paredzot atsevišķus nosacījumus un ierobežojumus tādu augu aizsardzības līdzekļu izmantošanai, kuru pamatā ir cipermetrīns (par to F sadaļā). Komisija it īpaši pieprasa, lai pieteikuma iesniedzējs konkrētos termiņos iesniegtu “papildu apstiprinošu informāciju” par četriem jautājumiem (par to C sadaļā un D.2. apakšsadaļā).
2. Iepriekšēja piezīme par “PAN Europe” tiesībām celt prasību
48.
PAN Europe ir saskaņā ar Beļģijas tiesībām dibināta bezpeļņas apvienība, kuras mērķis ir samazināt pesticīdu lietošanu (
28
).
49.
Tomēr tādu vides aizsardzības apvienību kā PAN Europe tieši neskar darbīgās vielas apstiprinājuma atjaunošana attiecībā uz augu aizsardzības līdzekļiem, jo darbīgās vielas nonāk vidē tikai tādu augu aizsardzības līdzekļu veidā, kuriem ir vajadzīgs papildu apstiprinājums. Līdz ar to vides aizsardzības apvienība nevar tieši celt prasību Savienības tiesās par šādu atjaunošanu (
29
).
50.
Protams, Orhūsas regulā vides aizsardzības apvienībām ir dota iespēja lūgt iestādei, kas ir pieņēmusi administratīvu aktu saskaņā ar tiesību aktiem vides jomā, veikt iekšēju pārskatīšanu. Lēmumu, kas pieņemts pēc šā lūguma, vides aizsardzības apvienība var pārsūdzēt Savienības tiesās. Tomēr vispirms darbīgās vielas apstiprinājums netika uzskatīts par administratīvu aktu, kuram šī procedūra būtu piemērojama, bet gan par vispārpiemērojamu aktu (
30
).
51.
Taču ar Regulas (ES) 2021/1767 1. panta 1. punktu Orhūsas regulā minētā jēdziena “administratīvs akts” definīcija ir paplašināta, attiecinot to uz jebkuru neleģislatīvu aktu, ko pieņēmusi Savienības iestāde vai struktūra. Saskaņā ar LESD 297. panta 1. punkta trešo daļu un atbilstoši Regulas (ES) 2021/1767 2. panta virsrakstam šī regula stājās spēkā 20 dienā pēc tās publicēšanas, proti, 2021. gada 28. oktobrī.
52.
Apstrīdētā atjaunošana ir šāds neleģislatīvs akts. Tāpēc PAN Europe2022. gada 20. janvārī varēja lūgt tā iekšēju pārskatīšanu atbilstoši Orhūsas regulas 10. pantam, lai panāktu tā atcelšanu vai aizstāšanu ar regulu, ar kuru tiek noraidīts pieteikums par darbīgās vielas cipermetīna apstiprinājuma atjaunošanu.
53.
Ņemot vērā pierādīšanas pienākuma sadali saskaņā ar Augu aizsardzības regulu (
31
), PAN Europe, lai pieteikums būtu sekmīgs, nebija jāpierāda, ka darbīgajai vielai ir kaitīga ietekme uz cilvēku vai dzīvnieku veselību vai gruntsūdeņiem vai nepieņemama iedarbība uz vidi.
54.
Tomēr, kā Vispārējā tiesa pamatoti ir norādījusi pārsūdzētā sprieduma 42. punktā, PAN Europe ar pārskatīšanas lūgumu bija jānorāda konkrēti un precīzi argumenti, kas varēja likt apšaubīt vērtējumus, uz kuriem ir balstīts pārskatāmais tiesību akts. Tāpēc tai bija jānorāda visi būtiski faktiskie vai juridiskie apstākļi, kas var pamatot ticamas šaubas, proti, būtiskas šaubas par Savienības iestādes vai struktūras attiecīgajā tiesību aktā veikto vērtējumu (
32
).
55.
PAN Europe argumenti Komisiju nepārliecināja. Tāpēc tā ar pārsūdzēto pārskatīšanas lēmumu noraidīja lūgumu par pārskatīšanu. PAN Europe pēc tam varēja apstrīdēt šo lēmumu saskaņā ar Orhūsas regulas 12. pantu.
56.
Šajā ziņā tiesā izskatāmā strīda priekšmets atbilst pārskatīšanas lūguma priekšmetam. Prasības attiecībā uz tā noraidīšanu pamatā principā (
33
) nevar būt jauns pamatojums vai pierādījumi, kas nav iekļauti pārskatīšanas lūgumā. Pretējā gadījumā zustu Orhūsas regulas 10. panta 1. punktā ietvertās prasības par šāda lūguma pamatojumu lietderīgā iedarbība un tiktu grozīts ar šo pieprasījumu uzsāktās procedūras priekšmets (
34
).
B.
Trešais apelācijas pamats – datu trūkums
57.
Ar trešo apelācijas pamatu PAN Europe apstrīd tās argumentācijas vērtējumu pārsūdzētā sprieduma 309.–316. punktā saistībā ar EFSA norādītājiem kopumā 24 iztrūkumiem datos pieteikumā par cipermetrīna apstiprinājuma atjaunošanu.
58.
PAN Europe izvirza trīs konkrētus iebildumus saistībā ar pirmajā brīdī iespaidīgo kopējo datu iztrūkumu skaitu. Pirmais un trešais iebildums ir tieši saistīti ar datu iztrūkumu nozīmi atjaunošanā. Jau šo datu iztrūkumu dēļ vien strīdīgā atjaunošana neesot bijusi jāveic. Turpretim otrais iebildums, kas tiks analizēts pēc tam, attiecas uz atjaunošanas pieteikuma pilnīgumu.
59.
Pirmkārt, Vispārējā tiesa pārsūdzētā sprieduma 309. punktā esot kļūdaini konstatējusi, ka datu iztrūkumi ne vienmēr pierāda, ka apstiprinājuma nosacījumi nav izpildīti. Tas neatbilstot piesardzības principam. Gluži pretēji, iztrūkumu apmērs un raksturs liecinot par tik lielu nenoteiktību, ka Komisijai – pretēji Vispārējās tiesas viedoklim – var pārmest acīmredzamu kļūdu vērtējumā, kas pieļauta, atjaunojot apstiprinājumu.
60.
Līdzīga argumentācija ir trešā iebilduma pamatā, kas ir vērsts pret pārsūdzētā sprieduma 312. punktu. Atbilstoši tam PAN Europe esot bijis jānorāda, kāpēc datu iztrūkumu dēļ bija jāsecina, ka apstiprinājuma kritēriji nav izpildīti. Tomēr, ņemot vērā datu iztrūkumus, Komisijai saskaņā ar piesardzības principu esot jāpierāda, ka šie datu iztrūkumi neliedz atjaunot apstiprinājumu.
61.
Taču šajos Vispārējās tiesas konstatējumos nav pieļauta tiesību kļūda.
62.
Ņemot vērā piesardzības principu, Tiesa dažas tiesību normas gan ir interpretējusi tādējādi, ka noteiktas darbības nevar tikt atļautas, kamēr nav zinātniskas pārliecības par iespēju izslēgt šo darbību kaitīgo ietekmi uz attiecīgo aizsardzības objektu (
35
). Par to liecina arī Augu aizsardzības regulas 4. panta 3. punkts. Atbilstoši tam augu aizsardzības līdzeklis nedrīkst kaitīgi ietekmēt cilvēku vai dzīvnieku veselību vai gruntsūdeņus vai nepieņemami ietekmēt vidi. Saskaņā ar 7. panta 1. punktu un 29. panta 2. punktu tas ir jāpierāda pieteikuma iesniedzējam (
36
). Visbeidzot Komisijas rīcības brīvības tiesiskas īstenošanas priekšnoteikums ir tāds, ka tā vispirms ir rūpīgi un objektīvi izanalizējusi visus konkrētās lietas būtiskos apstākļus (
37
).
63.
Tomēr datu iztrūkums ne vienmēr nozīmē, ka nekaitīgums nav ticis pierādīts. Tās liecina tikai par to, ka konkrēta zinātniska informācija nav pieejama. Savukārt piesardzības princips neprasa, lai turpmākos pētījumos tiktu iegūta visa iespējamā zinātniskā informācija. Gluži pretēji, riski ir jāizvērtē, pamatojoties uz uzticamākajiem pieejamiem zinātniskajiem datiem un jaunākajiem starptautisko pētījumu rezultātiem (
38
). Arī Komisijas informēšanas pienākumam nav plašāks tvērums.
64.
Iespējams, ka konkrētu datu iztrūkumu dēļ nevar izslēgt Augu aizsardzības regulas 4. panta 3. punktā aizliegto ietekmi, proti, pirmkārt, kaitīgu ietekmi uz cilvēku vai dzīvnieku veselību vai uz gruntsūdeņiem un, otrkārt, (citu) nepieļaujamu ietekmi uz vidi.
65.
Tomēr tiesvedībā, kuras pamatā ir iekšējas pārskatīšanas pieteikums, prasītājam ir jāpaskaidro, kāpēc konkrētu datu trūkums liedz izslēgt minēto ietekmi (
39
).
66.
Lai gan PAN Europe, it īpaši ar ceturto apelācijas pamatu, pamato savu argumentāciju par konkrētu datu trūkumu (par to C sadaļā un D.2. apakšsadaļā), šis apelācijas pamats attiecas uz datu trūkumu kopumā.
67.
Arī no EFSA secinājumiem neizriet, ka attiecīgie datu iztrūkumi liedz pierādīt cipermetrīna nekaitīgumu. EFSA savos secinājumos faktiski vispār nevērtē lielāko daļu datu iztrūkumu (
40
). EFSA gan konstatē, ka tā nevarēja izsmeļoši izvērtēt trīs pārbaudāmās jomas, taču PAN Europe uz to nenorāda, bet tas nozīmē, ka šis izdarīto secinājumu aspekts nav tiesvedības priekšmets.
68.
Tādējādi Vispārējā tiesa pamatoti konstatēja, ka nedz datu iztrūkumi kā tādi, nedz PAN Europe arguments par datu iztrūkumiem neliecina par to, ka nav izpildīti apstrīdētās atjaunošanas nosacījumi.
69.
Otrajā iebildumā
PAN Europe pārmet Vispārējai tiesai to, ka pārsūdzētā sprieduma 310. punktā tā ir kļūdaini nošķīrusi pieteikuma par atļaujas atjaunošanu pilnīgumu Regulas (ES) Nr. 283/2013 (
41
) izpratnē un datu iztrūkumu konstatāciju EFSA novērtējumā. Ja pieteikums neatbilst Komisijas izvirzītajām saturiskajām prasībām, Komisija nevarot izdarīt nepieciešamos secinājumus, lai piešķirtu apstiprinājumu.
70.
Tomēr ar šo argumentu tiek kļūdaini interpretēts apstrīdētā Vispārējās tiesas konstatējuma saturs. Tas neattiecas nedz uz jautājumu par to, vai vispār var konstatēt datu iztrūkumus Regulas (ES) Nr. 283/2013 izpratnē, nedz uz šādu iztrūkumu sekām. Gluži pretēji, Vispārējā tiesa izvirza pieļāvumu, ka EFSA no zinātniskā viedokļa konstatē tādus datu iztrūkumus, kas nav minētās regulas prasību pārkāpums.
71.
Ja PAN Europe ar šo argumentu būtu vēlējusies iebilst pret Regulas (ES) Nr. 283/2013 pārkāpumu, tas pārsniegtu strīda priekšmetu, kas izriet no tās pārskatīšanas lūguma (
42
). Lai gan PAN Europe ir citējusi šo regulu saistībā ar citiem iebildumiem, tā to nav darījusi attiecībā uz kopējo datu iztrūkumu apmēru.
72.
Tādējādi trešais apelācijas pamats ir pilnībā nepamatots.
C.
Ceturtā apelācijas pamata pirmā daļa – izomēru toksiskumu apstiprinošas informācijas prasība
73.
Ar ceturto apelācijas pamatu tiek turpināta un konkretizēta ideja par datu iztrūkumu saistībā ar diviem konkrētiem jautājumiem. Proti, PAN Europe iebilst pret to, ka Komisija, atjaunojot apstiprinājumu, pieprasīja pieteikuma iesniedzējam noteiktos termiņos iesniegt “papildu apstiprinošu informāciju”. Šā argumenta mērķis nav atcelt minēto prasību. Gluži pretēji, PAN Europe tādējādi vēlas pierādīt, ka pieteikuma iesniedzējam jau bija jāiesniedz attiecīga informācija kopā ar dokumentiem, kuri pamato apstiprinājuma atjaunošanas pieteikumu. Tā kā šīs informācijas trūka, Komisijai vajadzēja atteikt apstiprinājuma atjaunošanu.
74.
Ceturtā apelācijas pamata otrā daļa, tāpat kā otrais apelācijas pamats, attiecas uz endokrīno iedarbību. Tāpēc es analizēšu šos iebildumus kopā ar otro apelācijas pamatu (par to D sadaļā).
75.
Ceturtā apelācijas pamata pirmā daļa attiecas uz izomēru toksiskumu. Saskaņā ar apstrīdētās atjaunošanas I pielikuma sestās slejas 2. punktu pieteikuma iesniedzējam līdz 2023. gada 15. decembrim bija jāiesniedz apstiprinoša informācija par konkrēto cipermetrīna izomēru, it īpaši enantiomēru (1S cis αR), toksiskumu.
76.
Šī prasība attiecas uz vienpadsmito iztrūkumu datos, kuru bija identificējusi EFSA. Attiecīgi pieteikumā trūka informācijas par konkrēto izomēru relatīvo toksiskumu (
43
). Atšķirībā no citiem datu iztrūkumiem EFSA šajā ziņā konstatēja, ka informācija ir nepieciešama, jo atlikumi atgremotājos ir bagātināti ar abiem enantiomēriem, kas veido alfa‑cipermetrīnu. Pielikumā iekavās EFSA norāda zemākas atsauces vērtības nekā attiecībā uz cipermetrīnu (
44
). EFSA arī uzsvēra, ka šajā jomā ir jāsamazina nenoteiktība (
45
).
77.
Tāpēc PAN Europe pauž viedokli, ka šī informācija bija jāsniedz pirms apstiprinājuma atjaunošanas. Tā it īpaši atsaucas uz Regulas (ES) Nr. 283/2013 pielikuma A daļas 1.9. punktu. Atbilstoši tam saistībā ar izomēru maisījumiem ir jānorāda katra izomēra relatīvā bioloģiskā aktivitāte toksiskuma ziņā.
78.
Vispārējā tiesa pārsūdzētā sprieduma 342.–348. punktā šo viedokli noraidīja. Tomēr PAN Europe atspēko šos Vispārējās tiesas argumentus.
1. Argumenta par Regulas (ES) Nr. 283/2013 pielikuma A daļas 1.9. punktu pieņemamība
79.
Vispārējā tiesa pārsūdzētā sprieduma 345. punktā argumentu par Regulas (ES) Nr. 283/2013 pielikuma A daļas 1.9. punktu noraida kā nepieņemamu, jo PAN Europe tās pieteikumā par iekšēju pārskatīšanu saskaņā ar Orhūsas regulas 10. pantu uz šo tiesību normu neesot atsaukusies.
80.
Tomēr, kā norāda PAN Europe, Vispārējā tiesa tādējādi ir sagrozījusi šā pieteikuma 44. punktā (
46
) izklāstīto argumentu (
47
). Tajā PAN Europe bija nepārprotami kritizējusi šā noteikuma pārkāpumu saistībā ar pieprasītajiem papildu datiem. Turklāt Komisija iebildumu rakstā atzīst, ka PAN Europe jau prasības pieteikuma 89. punktā Vispārējā tiesā atkārtoja tās pārskatīšanas pieteikumā ietverto argumentu saistībā ar šo tiesību normu.
81.
Tāpēc pārsūdzētā sprieduma 345. punktā izdarītais secinājums par šā argumenta nepieņemamību ir acīmredzami pretrunā lietas materiālu saturam un līdz ar to tajā ir pieļauta tiesību kļūda. Gluži pretēji, arguments par Regulas (ES) Nr. 283/2013 pielikuma A daļas 1.9. punktu bija pieņemams, un Vispārējai tiesai tas bija jāņem vērā.
2. Regulas (ES) Nr. 283/2013 pielikuma A daļas 1.9. punkts
82.
Regulas (ES) Nr. 283/2013 pielikuma A daļas 1.9. punkta ceturtajā daļā ir precizētas darbīgās vielas apstiprināšanai būtisko apstākļu rūpīgas un objektīvas pārbaudes prasības (
48
). Proti, saskaņā ar šo tiesību normu pieteikuma iesniedzējam ir jāsniedz informācija par cipermetrīna izomēru relatīvo toksiskumu.
83.
Nav arī tā, ka pienākums ievērot Regulas (ES) Nr. 283/2013 pielikuma A daļas 1.9. punkta ceturto daļu nebūtu spēkā tikai tāpēc, ka pieteikuma iesniegšanas laikā EFSA vēl nebija izstrādājusi pamatnostādnes šo datu noteikšanai. EFSA šīs pamatnostādnes publicēja tikai 2019. gadā (
49
). Tomēr 1.9. punkta ceturtā daļa nav sasaistīta ar apturošu nosacījumu, saskaņā ar kuru šajā tiesību normā prasītie dati būtu jāiesniedz tikai pēc tam, kad EFSA ir publicējusi attiecīgas pamatnostādnes. Tieši pretēji, no pielikuma ievaddaļas 1.7. punkta izriet – ja nav atbilstošu starptautiski vai valsts līmenī apstiprinātu testēšanas vadlīniju, ir jāpiemēro Eiropas kompetentās iestādes atzītas testēšanas vadlīnijas. Šajā tiesību normā ir arī paredzēts, ka jebkura atkāpe ir jāapraksta un jāpamato.
84.
Turklāt pretēji Komisijas viedoklim (
50
)EFSA secinājumus nevar saprast tādējādi, ka EFSA kritizēja tikai to, ka iesniegtā informācija neatbilst minētajām pamatnostādnēm. Proti, EFSA secinājumus pieņēma jau 2018. gadā, tātad pirms tā 2019. gadā publicēja pamatnostādnes.
85.
Tā kā Komisija ir atjaunojusi darbīgās vielas apstiprinājumu bez Regulas (ES) Nr. 283/2013 pielikuma A daļas 1.9. punkta ceturtajā daļā prasītās informācijas, tā tādējādi ir pārkāpusi savu pienākumu rūpīgi un objektīvi pārbaudīt būtiskos apstākļus.
3. Augu aizsardzības regulas 6. panta f) punkts.
86.
Regulas (ES) Nr. 283/2013 pielikuma A daļas 1.9. punkta ceturtās daļas neņemšana vērā atņem pamatu arī pārsūdzētā sprieduma 342. punktam. Tajā Vispārējā tiesa konstatē, ka vēlāka pieprasītās informācijas iesniegšana ir pieļaujama saskaņā ar Augu aizsardzības regulas 6. panta f) punktu, jo procedūras laikā, pamatojoties uz jaunām zinātnes un tehnikas atziņām, tika noteiktas jaunas prasības. Šajā ziņā Vispārējā tiesa atsaucas uz jau minētajām pamatnostādnēm.
87.
Tādējādi Komisija būtu varējusi padarīt apstrīdēto atjaunošanu atkarīgu no nosacījuma, ka pieteikuma iesniedzējs iesniedz informāciju par cipermetrīna izomēru toksiskumu, pamatojoties uz jaunajām pamatnostādnēm, nevis novilcināt procedūru līdz brīdim, kad šī informācija būs pieejama.
88.
Tomēr nedz jaunās pamatnostādnes, nedz Augu aizsardzības regulas 6. panta f) punkts neko nemaina faktā, ka saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 283/2013 pielikuma A daļas 1.9. punkta ceturto daļu pieteikuma iesniedzējam informācija par cipermetrīna izomēru toksiskumu bija jāiesniedz jau kopā ar pieteikumu. 6. panta f) punktā ir atļauts pieprasīt tikai “turpmāku apliecinošu informāciju”. Ar to nevar saprast informāciju, kas jāiesniedz jau kopā ar pieteikumu.
89.
Tātad ar Augu aizsardzības regulas 6. panta f) punktu nevar attaisnot Regulas (ES) Nr. 283/2013 pielikuma A daļas 1.9. punkta ceturtajā daļā prasītās informācijas nenorādīšanu.
4. Pieteikuma pilnīgums un apstiprinājuma kritēriju novērtējums
90.
Visbeidzot PAN Europe arī norāda, ka Vispārējās tiesas apsvērumi pārsūdzētā sprieduma 343., 344. un 346. punktā nevar pamatot apstrīdēto atjaunošanu, kaut arī trūka informācijas par izomēru toksiskumu.
91.
Vispārējā tiesa 343. punktā atsaucas uz to, ka Tiesa esot atzinusi, ka ziņotājas dalībvalsts veiktajā formālajā novērtējumā par to, vai pieteikuma dokumentācija ir pilnīga, un EFSA veiktajā kvalitatīvajā novērtējumā var tikt izdarīti atšķirīgi secinājumi (
51
). Tomēr nav saprotams, kāpēc šis konstatējums ļauj atjaunot apstiprinājumu, lai gan EFSA ir konstatējusi, ka trūkst nepieciešamās informācijas par izomēru toksiskums, kas pieteikuma iesniedzējam bija jāiesniedz saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 283/2013 pielikuma A daļas 1.9. punktu. Apstāklis, ka dalībvalsts nav iebildusi pret šo datu iztrūkumu, tomēr nevar nozīmēt, ka Komisija drīkst ignorēt šo iztrūkumu, pēc tam, kad to ir konstatējusi EFSA.
92.
Turklāt Vispārējās tiesas minētais Tiesas spriedums Agrochem‑Maks/Komisija attiecās uz atšķirīgu situāciju. Tā gan atbilst šai situācijai tiktāl, ciktāl ziņotāja dalībvalsts bija atzinusi pieteikumu par pilnīgu, savukārt EFSA vēlāk konstatēja datu iztrūkumu. Tomēr šis datu iztrūkums bija par iemeslu tam, ka atjaunošana tika noraidīta, un Tiesa šo noraidījumu apstiprināja.
93.
Tā kā EFSA var konstatēt lēmuma pieņemšanā nozīmīgus datu iztrūkumus, arī pārsūdzētā sprieduma 344. punktā izvirzītais iebildums par to, ka PAN Europe jaucot abas pārbaudes, nav pamatots.
94.
To nemaina pārsūdzētā sprieduma 346. punktā izdarītais secinājums, atsaucoties uz 341. punktā izklāstītajiem Komisijas apgalvojumiem pārsūdzētajā pārskatīšanas lēmumā par to, ka izomēri esot gan tikuši ņemti vērā, bet EFSA esot konstatējusi datu trūkumu, jo esot nepieciešama specifiskāka informācija. To var interpretēt labvēlīgi kā lieku apgalvojumu atkārtojumu par atšķirībām starp ziņotājas dalībvalsts un EFSA veikto dokumentācijas novērtējumu.
95.
Savukārt, ja Vispārējā tiesa pārsūdzētā sprieduma 346. punktā būtu vēlējusies apgalvot, ka ir veikts pietiekams izomēru toksiskuma radītā riska novērtējums, tas būtu izklāstīto Komisijas apgalvojumu sagrozīšana. Tas tāpēc, ka saskaņā ar 341. punktā sniegto izklāstu Komisija tikai precizēja, ka informācija ir tikusi iesniegta un ka ziņotāja dalībvalsts to esot uzskatījusi par pietiekamu, lai veiktu risku novērtējumu (
52
). Šādi netiek apšaubīts EFSA pretējais konstatējums. Turklāt pārsūdzētā sprieduma 341. punktā sniegtais apraksts atbilst pārsūdzētā pārskatīšanas lēmuma saturam (
53
).
5. Starpsecinājumi
96.
Līdz ar to ceturtā apelācijas pamata pirmā daļa ir pamatota, jo Vispārējā tiesa nav iebildusi pret to, ka Komisija nav noskaidrojusi Regulas (ES) Nr. 283/2013 pielikuma A daļas 1.9. punkta ceturtajā daļā prasīto informāciju par cipermetrīna izomēru toksiskumu. Jau šā iemesla dēļ vien pārsūdzētais spriedums ir jāatceļ.
D.
Otrais apelācijas pamats un ceturtā apelācijas pamata otrā daļa – endokrīnās iedarbības vērtējums
97.
Otrā apelācijas pamata un ceturtā apelācijas pamata otrās daļas priekšmets ir endokrīnās ietekmes uz cilvēkiem novērtējums. Šī ietekme ir saistīta ar hormonu funkciju (
54
).
98.
Saskaņā ar Augu aizsardzības regulas II pielikuma 3.6.5. punktu Komisija nedrīkst apstiprināt darbīgo vielu, ja ir konstatēts, ka tai piemīt īpašības, kas izraisa cilvēka endokrīnās sistēmas darbības traucējumus (t.s. “endokrīnais disruptors”). Kā Vispārējā tiesa konstatē pārsūdzētā sprieduma 100. punktā, runa tātad ir par “izslēdzošu kritēriju”.
99.
Saskaņā ar EFSA sniegto informāciju cipermetrīna endokrīno iedarbību gan var konstatēt, taču nav iespējams novērtēt potenciālas endokrīni disruptīvas īpašības, kas izraisa endokrīnās sistēmas darbības traucējumus, jo trūkst datu (
55
). Tomēr EFSA neuzskatīja, ka šī ir kritiska joma vai pārskatīšanas jautājums, uz ko nevarētu atbildēt (
56
).
100.
Komisija apstrīdētās atjaunošanas devītajā apsvērumā pauda viedokli, ka cipermetrīns, pamatojoties uz EFSA secinājumos kopsavilkuma veidā pieejamām zinātnes atziņām, nav jāuzskata par vielu ar endokrīni disruptīvām īpašībām. “Lai stiprinātu uzticību [šim vērtējumam]” (
57
), Komisija apstrīdētā atjaunojuma I pielikuma sestās slejas 4. punktā pieprasīja pieteikuma iesniedzējai līdz 2023. gada 15. decembrim sniegt aktuālu jau iesniegtās informācijas vērtējumu un attiecīgā gadījumā papildu informāciju. Turklāt pārsūdzētajā pārskatīšanas lēmumā tā norādīja, ka tā uzskata par maz ticamu, ka cipermetrīnam piemīt endokrīni disruptīvas īpašības, kas izraisa endokrīnās sistēmas darbības traucējumus.
101.
PAN Europe iebilst pret minēto, norādot, ka nav iespējams izslēgt endokrīni disruptīvas īpašības, kas izraisa endokrīnās sistēmas darbības traucējumus, ņemot vērā EFSA konstatēto datu iztrūkumu (otrais apelācijas pamats). Gluži pretēji, iztrūkums bija jānovērš, pieprasot papildu informāciju pirms apstrīdētās atjaunošanas (apelācijas ceturtā pamata otrā daļa).
102.
Šajā ziņā vispirms ir jāizvērtē pienākums pierādīt endokrīni disruptīvu īpašību neesamību (par to 1. apakšsadaļā), pēc tam – papildu informācijas prasība (par to 2. apakšsadaļā), pēc tam – Komisijas rīcības brīvība (par to 3. apakšsadaļā) un visbeidzot jautājums par to, vai PAN Europe ir pierādījusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā (par to 4. apakšsadaļā).
1. Otrā apelācijas pamata pirmā daļa – trūkstošu datu sekas un pierādīšanas pienākuma sadale
103.
PAN Europe vispirms apstrīd pārsūdzētā sprieduma 272. punktā izdarīto konstatējumu, ka datu trūkums nenozīmē, ka nav izpildīti Augu aizsardzības regulas 4. pantā paredzētie kritēriji. Tas neesot sīkāk pamatots un neesot saderīgs ar piesardzības principu un tādējādi ar Komisijai noteikto pierādīšanas pienākumu.
a) Pamatojums
104.
PAN Europe, apgalvojot pamatojuma trūkumu, norāda, ka pārsūdzētais spriedums ir kļūdains, jo tajā nav izklāstīti tā motīvi. Proti, sprieduma pamatojumā skaidri un nepārprotami ir jābūt atrodamai Vispārējās tiesas argumentācijai, lai ieinteresētās personas varētu uzzināt pieņemtā lēmuma pamatojumu un lai Tiesa varētu veikt savu kontroles funkciju (
58
).
105.
Lai gan Vispārējā tiesa pamatojumam atsaucas uz pārsūdzētā sprieduma 69.–97. punktu, tajos faktiski nav atrodami nedz izteikumi par datu iztrūkuma pierādījuma spēka neesamību, nedz īpašs pamatojums šajā ziņā.
106.
Tomēr Komisija apgalvo, ka pamatojums izriet no pārsūdzētā sprieduma 73. punkta. Tajā Vispārējā tiesa konstatēja, ka pamatošanās uz piesardzības principu parasti ir atkarīga no tā, kādu aizsardzības līmeni izvēlas kompetentā iestāde, īstenojot savu plašo rīcības brīvību, ja zinātniskais novērtējums neļauj ar pietiekamu pārliecību konstatēt riska esamību.
107.
Arī tas nav konstatējums par datu trūkuma pierādījuma spēku. Tomēr, kā jau izklāstīts (
59
), datu trūkums pats par sevi nerada pietiekamas šaubas par to, vai ir izpildīti apstiprinājuma nosacījumi. Tādējādi Tiesa var novērst šo pamatojuma trūkumu, aizstājot pamatojumu (
60
) vai attiecīgi to papildinot.
b) Pierādīšanas pienākums
108.
Būtiskāka nozīme ir iebildumiem saistībā ar pierādīšanas pienākumu. Šajā ziņā PAN Europe pauž viedokli, ka apstiprinājumu nevar piešķirt, ja pastāv neskaidrības par izslēgšanas kritēriju. Tā šo nostāju pamato ar Augu aizsardzības regulas 4. panta 3. punkta b) apakšpunktu. Atbilstoši tam augu aizsardzības līdzekli var apstiprināt tikai tad, ja tam nav kaitīgas ietekmes uz cilvēku veselību. Kā pareizi norāda PAN Europe, Tiesa no šīs tiesību normas, lasot to kopsakarā ar 7. panta 1. punktu un 29. panta 2. punktu un piesardzības principu, ir secinājusi, ka pieteikuma iesniedzējam ir jāpierāda, ka darbīgā viela nerada minēto kaitīgo ietekmi (
61
).
109.
Tomēr vismaz saskaņā ar EFSA secinājumiem nebija pierādīts, ka cipermetrīnam nepiemīt endokrīni disruptīvas īpašības attiecībā uz cilvēkiem. Gluži pretēji, datu trūkuma dēļ EFSA nevarēja novērtēt iespējamās endokrīni disruptīvās īpašības (
62
).
110.
Tomēr endokrīnās iedarbības novērtējumu nereglamentē tikai Augu aizsardzības regulas noteikumi, it īpaši 4. panta 3. punkta b) apakšpunkts, kā tos ir interpretējusi Tiesa saistībā ar pierādīšanas pienākumu. Gluži pretēji, saskaņā ar 4.4. panta 1. punkta pirmo daļu ir jāņem vērā arī II pielikuma 2. un 3. punktā minētie apstiprināšanas kritēriji.
111.
Endokrīni disruptīvas īpašības ir reglamentētas Augu aizsardzības regulas II pielikuma 3.6.5. punktā. Šis noteikums apvērš pierādīšanas pienākumu: kā Vispārējā tiesa uzsver pārsūdzētā sprieduma 276. punktā, darbīgā viela atbilstoši tam tiek apstiprināta, ja netiek uzskatīts, ka tai ir endokrīno sistēmu noārdošas īpašības attiecībā uz cilvēkiem.
112.
Šo pierādīšanas pienākuma apvēršanu varētu apšaubīt, ņemot vērā Augu aizsardzības regulas II pielikuma 3.6.5. punkta pirmās daļas vācu vai itāļu valodas versiju. Saskaņā ar šīm valodu versijām Komisija var apstiprināt darbīgo vielu tikai tad, ja tiek konstatēts, ka tai nav endokrīno sistēmu noārdošu īpašību attiecībā uz cilvēkiem. Atbilstoši minētajam apstrīdētā atjaunojuma priekšnoteikums būtu bijis līdz šim trūkstošais konstatējums un pierādījums par to, ka šādas īpašības nepastāv.
113.
Tomēr šīs normas spāņu, angļu, franču un nīderlandiešu valodu versijās ir noteikts, ka apstiprinājuma priekšnoteikums ir tāds, ka netiek konstatētas endokrīni disruptīvas īpašības. Tāpēc EFSA konstatējums, ka tā nevarēja novērtēt iespējamās endokrīni disruptīvās īpašības datu iztrūkuma dēļ, saskaņā ar šīm valodu versijām liedza tai atteikt attiecīgo atjaunošanu, pamatojoties uz šādām īpašībām.
114.
Saikne ar citām Augu aizsardzības regulas II pielikuma 3.6.5. punkta daļām un apstiprināšanas kritērijiem attiecībā uz genotoksiskumu (3.6.2. punkts), kancerogenitāti (3.6.3. punkts) un reproduktīvo toksiskumu (3.6.4. punkts) liecina par to, ka, interpretējot 3.6.5. punkta pirmo daļu, priekšroka dodama pēdējām minētajām valodu versijām.
115.
Proti, saskaņā ar Augu aizsardzības regulas II pielikuma 3.6.5. punkta trešo un ceturto daļu, kā arī pārējiem minētajiem apstiprinājuma kritērijiem endokrīnās sistēmas darbības traucējumus izraisošas, genotoksiskas, kancerogēnas vai reproduktīvajai sistēmai toksiskas īpašības liedz apstiprināt darbīgo vielu tikai tad, ja attiecīgā īpašība ir vai būtu piedēvējama vielai saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1272/2008.
116.
Kopš 2018. gada Augu aizsardzības regulas II pielikuma 3.6.5. punkta piektajā daļā ir arī paredzēts, ka darbīgajai vielai piemīt endokrīni disruptīvas īpašības, ja tai ir endokrīns iedarbības veids, tādējādi izraisot zināmu nelabvēlīgu ietekmi uz neskartu organismu vai tā pēcnācējiem.
117.
Visos šajos gadījumos, lai sniegtu apstiprinājumu, tātad nav jābūt pierādītam, ka attiecīgās bīstamās īpašības nepastāv. Gluži pretēji, lai atteiktu apstiprinājumu, ir vajadzīgi skaidri konstatējumi par attiecīgajām īpašībām, pamatojoties uz atbilstošiem pierādījumiem.
118.
Lai gan šie kritēriji ir paredzēti “tikai” Augu aizsardzības regulas pielikumā, nav tā, ka tiem jau tādēļ vien būtu zemāks juridiskais spēks nekā 4. panta 3. punkta b) apakšpunktam.
119.
Ir taisnība, ka Augu aizsardzības regulas II pielikuma 3.6.5. punktu ar piekto un sesto daļu 2018. gadā papildināja Komisija, izmantojot savas deleģētās regulēšanas pilnvaras, savukārt 4. panta 3. punkta b) apakšpunktu Parlaments un Padome pieņēma likumdošanas procedūrā. Taču arī pārējie II pielikuma 3.6. punktā minētie kritēriji ir šīs likumdošanas procedūras rezultāts, jo tie jau bija iekļauti regulas sākotnējā redakcijā.
120.
Tādējādi Komisija, papildinot Augu aizsardzības regulas II pielikuma 3.6.5. punktu, nav pārsniegusi savas deleģētās regulēšanas pilnvaras. Gluži pretēji, Komisija attiecībā uz pierādīšanas pienākumu vadās pēc pastāvošajiem apstiprinājuma kritērijiem. Turklāt tiesiskais regulējums atbilst Pasaules Veselības organizācijas ieteikumiem, kurus EFSA ir apstiprinājusi (
63
). PAN Europe arī neiebilst pret to, ka, izdodot papildinājumu, šīs pilnvaras būtu tikušas pārsniegtas.
121.
Tomēr rodas jautājums, vai Augu aizsardzības regulas II pielikuma 3.6.5. punktā minēto apstiprinājuma kritēriju, ņemot vērā augstāka juridiskā spēka tiesību normas, faktiski var saprast tik šauri, ka endokrīni disruptīvas īpašības nav šķērslis apstiprinājuma piešķiršanai, ja vien pieejamā informācija neļauj izdarīt tur minētos secinājumus.
122.
Šāds secinājums diez vai būtu saderīgs ar Komisijas pienākumu rūpīgi un objektīvi izskatīt visus konkrētās lietas būtiskos apstākļus (
64
). Turklāt saistībā ar darbīgo vielu apstiprināšanu Tiesa vairākkārt ir konstatējusi, ka pieteikuma iesniedzēja pierādīšanas pienākums attiecībā uz apstiprinājuma prasībām palīdz aizsargāt (primārajās tiesībās paredzēto) piesardzības principu, nodrošinot, ka darbīgo vielu un augu aizsardzības līdzekļu nekaitīgums netiek prezumēts (
65
).
123.
Tāpēc Tiesa spriedumā Blaise it īpaši no Augu aizsardzības regulas 4. panta 3. punkta b) apakšpunkta secināja, ka pieteikuma iesniedzēja iesniegtajiem pierādījumiem ir jābūt pietiekamiem, lai, ņemot vērā pašreizējās zinātnes un tehnikas atziņas, izslēgtu risku, ka augu aizsardzības līdzeklis ir kancerogēns vai toksisks ilgtermiņā Augu aizsardzības regulas II pielikuma 3.6.3. un 3.6.4. punkta izpratnē. Lai pabeigtu šo pārbaudi, nepietiekot tikai ar “kopsavilkuma pārbaudēm” (
66
).
124.
Tomēr pierādījumam par to, ka var izslēgt kancerogēnu vai toksisku īpašību risku, ir atšķirīga nozīme nekā pietiekamas informācijas trūkumam, lai saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1272/2008 klasificētu darbīgo vielu kā kancerogēnu vai reproduktīvajai sistēmai toksisku vielu, kas prima facie šķiet pietiekami saistībā ar apstiprināšanas kritērijiem, kuri ir paredzēti Augu aizsardzības regulas II pielikuma 3.6.3. un 3.6.4. punktā.
125.
Tomēr minēto Tiesas konstatējumu spriedumā Blaise kopsakars liecina par to, ka Tiesa nav vēlējusies iebilst pret Augu aizsardzības regulas II pielikuma 3.6.3. un 3.6.4. punktā minēto apstiprināšanas kritēriju formulējumu vai sistēmisko kontekstu. Proti, Tiesa arī atgādināja, ka atbilstoši šiem kritērijiem veicamais novērtējums, ir jāveic, pamatojoties uz noteiktām pārbaudēm (
67
). Šajā ziņā saskaņā ar minētajiem noteikumiem runa ir par testu novērtējumu, ko Iestāde veic saskaņā ar darbīgo vielu datu prasībām, kā arī citu pieejamo datu un informācijas, tostarp zinātniskās literatūras pārbaudi.
126.
Līdzīgi Augu aizsardzības regulas II pielikuma 3.6.5. punkta pirmajā daļā ir paredzēts, ka izmēģinājumiem ir jāatbilst “Savienībā vai starptautiski pieņemtām testēšanas vadlīnijām”. Papildinātajā 3.6.5. punkta sestajā daļā vēlreiz daudz sīkāk tiek pieprasīts, ka ir jāņem vērā visi pieejamie relevantie zinātniskie dati un jānovērtē ar pierādījumu svēršanas metodi (
68
). Šie dati ir jāvāc saskaņā ar starptautiski noteiktajiem pārskatīšanas plāniem, it īpaši tiem, kas izklāstīti Komisijas paziņojumos par datu prasībām attiecībā uz darbīgajām vielām un augu aizsardzības līdzekļiem (
69
).
127.
Tāpēc nav tā, ka apstiprinājumu iespējams piešķirt tikai tāpēc vien, ka trūkst datu par endokrīni disruptīvām īpašībām. Gluži pretēji, ir jāiesniedz un jāņem vērā vismaz Augu aizsardzības regulas II pielikuma 3.6.5. punkta pirmajā un sestajā daļā norādītie dati. Tikai šādā veidā Komisija var izpildīt pienākumu rūpīgi un objektīvi izskatīt visus konkrētās lietas būtiskos apstākļus (
70
).
128.
Ar šādu Augu aizsardzības regulas II pielikuma 3.6.3., 3.6.4. un 3.6.5. punktā ietverto apstiprināšanas kritēriju interpretāciju piesardzības princips gan tiek īstenots ne tik stingri kā saistībā ar dažiem citiem noteikumiem, kuru gadījumā zinātniska neskaidrība par kaitīgo ietekmi Tiesas ieskatā jau liedz atļaut konkrētās darbības (
71
). Atbilstoši minētajam nepietiktu ar to, ka pieteikuma iesniedzējs iesniedz paredzētos datus un Komisija (ar EFSA un dalībvalstu atbalstu) tos izvērtē tādējādi, ka attiecīgā kaitīgā ietekme nav konstatējama. Gluži pretēji, arī šiem datiem būtu jāpierāda, ka šīs sekas ir izslēgtas. Tomēr, it īpaši ņemot vērā minēto kritēriju formulējumu, ir jāveic pašreizējā, ne tik plašā interpretācija.
129.
Minētajai interpretācijai gan būtu pretrunā tas, ja Vispārējās tiesas konstatējums pārsūdzētā sprieduma 276. punktā faktiski nozīmētu, ka pierādījumu trūkums par endokrīni disruptīvām īpašībām jau noved pie apstiprināšanas kritērija izpildes saskaņā ar Augu aizsardzības regulas II pielikuma 3.6.5. punktu neatkarīgi no iesniegto pārbaudes datu pamatotības.
130.
Tomēr var pieņemt, ka, šādi rīkojoties, Vispārējā tiesa ir vienīgi vēlējusies norādīt, ka kritērijs ir izpildīts, ja, neraugoties uz pietiekamiem pārbaudes datiem, pierādījums nav iespējams. Par to it īpaši liecina norāde uz ziņotājas dalībvalsts sagatavoto atjaunošanas projektu pārsūdzētā spriedumā 275. punktā, jo šī dalībvalsts saskaņā ar Komisijas sniegto informāciju ir veikusi ļoti plašu endokrīni disruptīvās iedarbības vērtējumu.
131.
Līdz ar to apelācijas otrā pamata pirmā daļa nav pamatota.
2. Ceturtā apelācijas pamata otrā daļa – papildu datu prasība
132.
Saistībā ar cipermetrīna endokrīni disruptīvo īpašību novērtējumu apelācijas sūdzība saskaņā ar līdzšinējiem apsvērumiem var tikt apmierināta tikai tad, ja PAN Europe pierāda, ka Vispārējā tiesa kļūdaini pieņēma, ka saskaņā ar Augu aizsardzības regulas II pielikuma 3.6.5. punkta pirmo un sesto daļu nepieciešamie dati ir tikuši iesniegti un Komisija tos ir izvērtējusi.
133.
PAN Europe šādu iebildumu gan tieši neizvirza. Tomēr ceturtā pamata otrajā daļā tā iebilst pret to, ka Komisija saistībā ar apstrīdēto atjaunošanu pieprasa papildu informāciju par cipermetrīna endokrīno iedarbību.
134.
Proti, Komisija apstrīdētā atjauninājuma I pielikuma sestās slejas 4. punktā pieprasīja no pieteikuma iesniedzēja līdz 2023. gada 15. decembrim iesniegt jau iesniegtās informācijas aktuālu vērtējumu un vajadzības gadījumā sniegt papildu informāciju, lai apstiprinātu endokrīnas iedarbības neesamību.
135.
Tas, ka Komisija pieprasa šos papildu apstiprinošus datus, prima facie varētu liecināt par to, ka sākotnēji iesniegtā informācija nebija pietiekama.
136.
Taču faktiski šādai netiešu norāžu ietekmei nav nozīmes. Proti, tā nevarētu aizstāt pārbaudi par to, vai atjaunošanas procedūrā iesniegtā informācija atbilst piemērojamiem noteikumiem. PAN Europe nesniedza argumentus par šo novērtējumu.
137.
Līdz ar to ceturtā apelācijas pamata otrā daļa nav iedarbīga.
3. Otrā apelācijas pamata otrā daļa – Komisijas rīcības brīvība
138.
Pamatojoties uz iepriekšējiem apsvērumiem par Augu aizsardzības regulas II pielikuma 3.6.5. punktu, nav pamatoti arī pārējie PAN Europe iebildumi pret pārsūdzētā sprieduma 273. un 276. punktu. Tajos Vispārējā instances tiesa, ņemot vērā Komisijas plašo rīcības brīvību “riska pārvaldības” jomā, apstiprināja tās viedokli, ka ir maz ticams, ka darbīgajai vielai cipermetrīnam piemīt endokrīni disruptīvas īpašības.
139.
PAN Europe iebilst pret minēto, apgalvojot, ka EFSA nav sniegusi nekādus paziņojumus par šo varbūtību un Komisijai nav tiesību paust atšķirīgu zinātnisko nostāju.
140.
Tomēr tam, vai Komisijas viedoklis un Vispārējās tiesas secinājumi par tās rīcības brīvību ir pareizi, nav nozīmes lēmuma pieņemšanā. Proti, kā jau izklāstīts, riski, kas saistīti ar endokrīni disruptīvām īpašībām, izslēdz apstiprināšanu saskaņā ar Augu aizsardzības regulas II pielikuma 3.6.5. punktu tikai tad, ja šīs īpašības var konstatēt, pamatojoties uz pietiekamiem datiem. Tomēr EFSA ieskatā šāda konstatācija nebija iespējama.
141.
Līdz ar to iebildumi pret pārsūdzētā sprieduma 273. un 276. punktu nav iedarbīgi.
4. Otrā apelācijas pamata trešā daļa – pierādījums par acīmredzamu kļūdu
142.
Visbeidzot PAN Europe apstrīd pārsūdzētā sprieduma 275. un 301. punktu. Saskaņā ar 275. punktu PAN Europe neesot pierādījusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā attiecībā uz endokrīni disruptīvām īpašībām. Turklāt 301. punktā Vispārējā tiesa noliedzot jebkādu, pat minimālu Komisijas un a fortiori
EFSA veiktā riska novērtējuma kontroli. Tādējādi tā nepārbaudot to, vai EFSA un Komisija ir rūpīgi un objektīvi pārbaudījušas visus konkrētās lietas būtiskos apstākļus. Gluži pretēji, tā visos gadījumos piešķirot pārāk lielu nozīmi pieteikuma iesniedzēja iesniegtajiem pētījumiem un sistemātiski nepietiekami novērtējot neatkarīgos pētījumus, uz kuriem atsaucas PAN Europe. Vispārējā tiesa arī neizvērtējot to, vai Komisijas secinājums, ka cipermetrīnam nav kaitīgas ietekmes uz cilvēku un dzīvnieku veselību, ir ticams, ņemot vērā minētos pētījumus. Šo pēdējo argumentu šā apelācijas pamata kontekstā es saprotu tādējādi, ka ar to PAN Europe domā tikai pieņēmumu, ka nepastāv endokrīni kaitīga ietekme.
143.
Tomēr pret šo argumentu ir jāiebilst, ka Vispārējā tiesa neignorē PAN Europe minētos novērtējuma standartus, bet gan, vai nu tos skaidri min 301. punktā, vai nu vismaz atsaucas uz tiem.
144.
Turklāt PAN Europe nenorāda uz nevienu pārsūdzētā sprieduma punktu, kurā Vispārējā tiesa nebūtu ievērojusi minētos pārbaudes kritērijus. Patiesībā šie iebildumi attiecas uz Vispārējās tiesas veikto pētījumu novērtējumu, tātad uz tādu faktu izvērtējumu, kuru pārbaude apelācijas tiesvedībā neietilpst Tiesas kompetencē. Līdz ar to attiecīgs arguments nebūtu arī pieņemams.
145.
Tādējādi otrā apelācijas pamata trešā daļa nav pamatota.
5. Starpsecinājumi
146.
Līdz ar to otrais apelācijas pamats un ceturtā apelācijas pamata otrā daļa ir lielā mērā nepamatoti vai neiedarbīgi. Nepietiekams ir tikai pārsūdzētā sprieduma pamatojums saistībā ar to, ka datu iztrūkumiem nav pierādījuma spēka, bet Tiesa var novērst šo trūkumu, aizstājot vai papildinot pamatojumu.
E.
Piektais apelācijas pamats – ilgtermiņa toksiskums
147.
Piektais apelācijas pamats ir par augu aizsardzības līdzekļa, kura pamatā ir cipermetrīns, raksturīgā lietojuma ilgtermiņa toksiskuma novērtējumu.
148.
Pārskatīšanas lūgumā PAN Europe iebilda, ka nav pētījumu par aplūkotā augu aizsardzības līdzekļa, kura pamatā ir cipermetrīns, raksturīgā lietojuma ilgtermiņa toksiskumu. Tomēr šādi pētījumi esot nepieciešami, jo mutagenitāte, kancerogenitāte un toksiskums attiecībā uz reprodukciju ir apstiprināšanu izslēdzoši kritēriji.
149.
Pārsūdzētajā pārskatīšanas lēmumā Komisija pret to iebilda, norādot, ka augu aizsardzības līdzekļa, kura raksturīgais lietojums bija atjaunošanas procedūras priekšmets, sastāvs bija sīki izklāstīts un katrai sastāvdaļai bija pievienotas drošības datu lapas. Šī informācija esot izklāstīta un izvērtēta konfidenciālajā atjaunošanas ziņojuma projekta 4. sējumā. Nedz ziņotāja dalībvalsts, nedz EFSA neesot paudušas bažas par ilgtermiņa toksiskumu, un arī sabiedrības līdzdalības laikā par to neesot tikuši saņemti nekādi komentāri. Turklāt Augu aizsardzības regulas II pielikuma 3.6. punktā izvirzītie kritēriji, kas attiecas uz mutagenitāti, kancerogenitāti un toksiskumu attiecībā uz reprodukciju, neesot piemērojami augu aizsardzības līdzekļu apstiprināšanai, bet gan tikai darbīgo vielu apstiprināšanai.
150.
Šajā ziņā vispirms ir jāprecizē augu aizsardzības līdzekļa raksturīgā lietojuma novērtēšanas kritēriji un tikai pēc tam jāizvērtē, kā Vispārējā tiesa tos ir piemērojusi.
1. Augu aizsardzības līdzekļa raksturīgā lietojuma novērtēšanas kritēriji
151.
Kā pamatoti kritizē PAN Europe, Vispārējā tiesa tās iebildumu pret Komisijas viedokli noraidīšanu pamato ar pretrunīgiem konstatējumiem par nozīmīgajiem kritērijiem.
152.
PAN Europe kritizētā pārsūdzētā sprieduma 418. punktā teikts, ka ir jānošķir darbīgās vielas apstiprināšana un augu aizsardzības līdzekļa apstiprināšana. Augu aizsardzības regulas 4. panta 1.–3. punkts un II pielikuma 2. un 3. punktā minētie kritēriji ir piemērojami darbīgajām vielām, un Vispārējās tiesas ieskatā ar 4. panta 5. punktu tie nebūtu jāattiecina arī uz augu aizsardzības līdzekļiem.
153.
Tomēr turpinājumā izklāstītie Vispārējās tiesas argumenti ir pretrunā šiem konstatējumiem. Pārsūdzētā sprieduma 421. punktā Vispārējā tiesa atzīst, ka Komisija nevar apstiprināt darbīgo vielu, kuras vienīgais izvērtētais augu aizsardzības līdzeklis ilgtermiņā izrādītos toksisks. Tāpēc atbilstoši 424. punktam pastāv saikne starp darbīgo vielu un augu aizsardzības līdzekļu apstiprināšanas procedūrām. Un saskaņā ar 425. un 426. punktu augu aizsardzības līdzekļa raksturīgais lietojums tad tomēr ir jānovērtē saskaņā ar Augu aizsardzības regulas 4. panta 1.–3. punktu.
154.
Tikai šie pēdējie apsvērumi ir pareizi.
155.
Ir taisnība, ka Augu aizsardzības regulā principā ir nošķirta II nodaļā paredzētā darbīgo vielu apstiprināšana, ko veic Komisija, un III nodaļā paredzētā augu aizsardzības līdzekļu apstiprināšana, ko veic dalībvalstis. Tomēr 4. panta 5. punktā noteikts, ka 4. panta 1.–3. punkta noteikumus par darbīgās vielas apstiprināšanu uzskata par izpildītiem (tikai) tad, ja tas ir pierādīts attiecībā uz vienu vai vairākiem raksturīgajiem lietošanas veidiem vismaz vienam augu aizsardzības līdzeklim, kas satur šo darbīgo vielu. 14. panta 1. punkta otrajā daļā tas tiek atkārtots expressis verbis saistībā ar apstiprinājuma atjaunošanu.
156.
Tādējādi darbīgās vielas apstiprināšanas priekšnoteikums ir tāds, ka Komisija pārbauda vienu vai vairākus raksturīgos vismaz viena šo darbīgo vielu saturoša augu aizsardzības līdzekļa lietošanas veidus. Pārbaudes kritērijs ir Augu aizsardzības regulas 4. panta 1.–3. punkts. 4. panta 2. un 3. punktā šajā ziņā ir pat skaidri izvirzītas prasības attiecībā uz augu aizsardzības līdzekļiem.
157.
Turpretim Augu aizsardzības regulas 4. panta 1. punkts reglamentē prasības attiecībā uz darbīgo vielu, taču šajā ziņā norādot, pirmkārt, uz 2. un 3. punktu un, otrkārt, uz II pielikuma 2. un 3. punktā izvirzītajiem apstiprinājuma kritērijiem.
158.
Augu aizsardzības regulas II pielikuma 2.1. un 3.2. punkts – tāpat kā 4. panta 2. un 3. punkts – skaidri attiecas uz augu aizsardzības līdzekļiem.
159.
Taču pretēji PAN Europe apgalvotajam, Komisijas nostāja, ko Vispārējā tiesa apstiprina pārsūdzētā sprieduma 420. punktā, kurš arī ir apstrīdēts un atbilstoši kuram Augu aizsardzības regulas II pielikuma 3.6. punktu nevar piemērot augu aizsardzības līdzekļiem, ir pamatota. It īpaši 3.6.2.–3.6.4. punktā ietvertie apstiprinājuma kritēriji, kurus PAN Europe ir minējusi savā pārskatīšanas pieteikumā, kā arī lielākā daļa citu 2. un 3. punkta noteikumu faktiski neattiecas uz augu aizsardzības līdzekļiem, bet gan uz to sastāvdaļām, proti, it īpaši uz darbīgajām vielām. Piemēram, 3.6.2.–3.6.4. punktā ir skaidri paredzēts, ka darbīgo vielu apstiprina tikai tad, ja tā nav klasificējama kā genotoksiska, kancerogēna vai reproduktīvajai funkcijai toksiska. Tāpēc šie kritēriji neattiecas tieši uz augu aizsardzības līdzekļa raksturīgā lietojuma pārbaudi (
72
), bet gan atsevišķi uz attiecīgās darbīgās vielas vai citu sastāvdaļu pārbaudi.
160.
Tomēr, kā Tiesa jau ir konstatējusi, ir lietderīgi izvērtēt augu aizsardzības līdzekļa dažādo sastāvdaļu kombinācijas ilgtermiņa toksiskumu (
73
). Tas tāpēc, ka saskaņā ar Augu aizsardzības regulas 4. panta 3. punkta b) apakšpunktu augu aizsardzības līdzekli var apstiprināt tikai tad, ja ir pierādīts, ka tam nav tūlītējas vai vēlākas kaitīgas ietekmes uz cilvēku veselību. Augu aizsardzības līdzeklis neatbilst šai prasībai, ja tam piemīt kancerogenitāte vai ilgtermiņa toksiskums (
74
).
161.
Tāpēc pieteikuma iesniedzējam ir jāsniedz pietiekami pierādījumi, pie kuriem galvenokārt ir pieskaitāmi augu aizsardzības līdzekļa izmēģinājumi, analīzes un pētījumi, lai, ņemot vērā pašreizējās zinātnes un tehnikas atziņas, izslēgtu risku, ka šis līdzeklis var izraisīt šādu kancerogenitāti vai toksiskumu (
75
).
162.
Līdz ar to PAN Europe pamatoti iebilst, ka pārsūdzētā sprieduma 418. punktā ietvertie konstatējumi ir nepareizi un ir pretrunā turpinājumā izklāstītajiem argumentiem. Šajā ziņā runa ir par pamatojuma trūkumu (
76
), kas Tiesai būtu jānovērš, aizstājot pamatojumu tikko izklāstītajā nozīmē.
163.
Tomēr, ja Tiesa papildina un interpretē pārsūdzēto spriedumu šādā nozīmē, PAN Europe iebildumi pret Vispārējās tiesas atzītajiem kritērijiem līdz ar to ir nepamatoti un ir jānoraida.
2. Ilgtermiņa toksiskuma novērtējums
164.
Tomēr ir jāpiekrīt PAN Europe, ka Vispārējās tiesas veiktajā šo kritēriju piemērošanas pārbaudē ir pieļautas tiesību kļūdas.
165.
Būtībā PAN Europe un Komisija nav vienisprātis par to, vai Komisija bija tiesīga izslēgt augu aizsardzības līdzekļa ilgtermiņa toksiskumu, ja EFSA nebija sniegusi skaidru novērtējumu. Pārsūdzētā sprieduma 427. punktā Vispārējā tiesa noraida attiecīgo iebildumu, jo PAN Europe neesot iesniegusi nekādus pierādījumus par šādu toksiskumu. Turklāt pārsūdzētā sprieduma 428. punktā tā piekrīt Komisijai, ka tas, ka ziņotāja dalībvalsts, EFSA un sabiedrība nav paudusi bažas, ir pietiekams pierādījums, lai izslēgtu ilgtermiņa toksiskumu.
166.
Tomēr saskaņā ar Augu aizsardzības regulas 4. panta 3. punkta b) apakšpunktu un 29. pantu pieteikuma iesniedzējam ir jāsniedz pierādījumi par to, ka augu aizsardzības līdzeklim nav tūlītējas vai vēlākas kaitīgas ietekmes uz cilvēku veselību (
77
). Tas pats attiecas uz gadījumiem, kad augu aizsardzības līdzeklis tiek pārbaudīts, lai atjaunotu darbīgās vielas apstiprinājumu. Ziņotājai dalībvalstij un EFSA ir jānovērtē šie pierādījumi (
78
), un Komisijai šis novērtējums ir jāņem vērā, lemjot par darbīgo vielu saskaņā ar 13. panta 1. un 2. punktu (
79
). Tas tāpēc, ka, lai nodrošinātu piesardzības principa ievērošanu, nedrīkst prezumēt augu aizsardzības līdzekļu nekaitīgumu (
80
). Līdz ar to attiecīgie pierādījumi ir daļa no lietas būtiskajiem apstākļiem, kas Komisijai pirms lēmuma pieņemšanas ir objektīvi un rūpīgi jāpārbauda (
81
).
167.
Īpaša nozīme ir EFSA secinājumiem. Saskaņā ar Augu aizsardzības regulas 12. panta 2. punkta 2. apakšpunktu un tobrīd spēkā esošās Īstenošanas regulas (ES) Nr. 844/2012 13. panta 1. punktu ar šiem secinājumiem ir jāatbild uz jautājumu, vai var pieņemt, ka ir sagaidāms, ka darbīgā viela atbildīs Augu aizsardzības regulas 4. pantā noteiktajiem apstiprināšanas kritērijiem, ņemot vērā jaunākās zinātnes un tehnikas atziņas un izmantojot papildu dokumentācijas iesniegšanas laikā pieejamās pamatnostādnes. Šajā ziņā nepieciešamajā novērtējumā – kā tikko izklāstīts – ir jāņem vērā tāda augu aizsardzības līdzekļa ilgtermiņa toksiskums, kura raksturīgais lietojums tiek pārbaudīts saistībā ar darbīgās vielas apstiprinājumu.
168.
Turpretim, ja EFSA nepauž viedokli par kādu būtisku kritēriju – šajā gadījumā par ilgtermiņa toksiskumu –, lēmuma pieņemšanā nozīmīgs apstāklis netiek pietiekami izpētīts.
169.
EFSA sniegta novērtējuma neesamību nevar aizstāt nedz ar apgalvojumu, ka ziņotāja dalībvalsts esot novērtējusi ilgtermiņa toksiskuma atjaunošanas ziņojuma konfidenciālajā 4. sējumā (pārsūdzētā sprieduma 431. punkts), nedz ar attiecīgā augu aizsardzības līdzekļa apstiprinājumu vairākās dalībvalstīs (429. punkts).
170.
Komisija saskaņā ar tobrīd spēkā esošās Īstenošanas regulas (ES) Nr. 844/2012 13. panta 1. punkta 2. apakšpunktu gan var nolemt, ka EFSA secinājumi nav nepieciešami. Tomēr šajā lietā Komisija šādu atteikšanos nav izteikusi. A fortiori tā nav pamatojusi to, kāpēc būtu pamatoti atteikties no EFSA veikta pārbaudāmā augu aizsardzības līdzekļa ilgtermiņa toksiskuma novērtējuma.
171.
Tāpēc piektais apelācijas pamats ir pamatots jau tādēļ vien, ka EFSA nav izteikusies par pārbaudāmā augu aizsardzības līdzekļa ilgtermiņa toksiskumu.
172.
Tomēr pat tad, ja Tiesa pieļautu, ka pietiktu ar EFSA pārbaudes aizstāšanu ar dalībvalstu pārbaudēm, PAN Europe argumenti rada nopietnas šaubas par to, vai šīs pārbaudes vismaz šajā lietā patiešām notika pietiekamā apmērā.
173.
Principā ir taisnība, ka ziņotājai dalībvalstij un dalībvalstīm, kas apstiprina augu aizsardzības līdzekļus, ir jānovērtē attiecīgi pārbaudāmā augu aizsardzības līdzekļa ilgtermiņa toksiskums (
82
).
174.
Tomēr ir apšaubāms, vai kāda dalībvalsts vispār ir analizējusi atjaunošanas procedūrā pārbaudītā augu aizsardzības līdzekļa ilgtermiņa toksiskumu.
175.
Attiecīgajos īstenošanas noteikumos gan ir skaidri paredzēts, ka pieteikuma iesniedzēji sniedz datus par darbīgo vielu ilgtermiņa toksiskumu (
83
). Tomēr, kā norāda PAN Europe, nav konstatējamas atbilstošas prasības attiecībā uz augu aizsardzības līdzekli, kas tiek pārbaudīts, lai saņemtu darbīgās vielas atļauju. Šajā ziņā pieteikuma iesniedzējiem – vismaz saskaņā ar šīm tiesību normām – ir jāiesniedz dati tikai par dažiem citiem toksiskuma veidiem (
84
).
176.
Tas neapšaubāmi ir saistīts arī ar to, ka Tiesa spriedumā Blaise pirmo reizi precizēja nepieciešamību novērtēt augu aizsardzības līdzekļu ilgtermiņa toksiskumu. Tomēr PAN Europe atgādina, ka šis spriedums tika pasludināts tikai 2019. gada 1. oktobrī – tātad pēc tam, kad ziņotājas valstis bija novērtējušas pieteikumu un EFSA bija izdarījusi secinājumus. Līdz ar to pastāv risks, ka augu aizsardzības līdzekļu ilgtermiņa toksiskuma pārbaužu nozīmei iepriekš tika piešķirta pārāk maza nozīme.
177.
Turklāt nav acīmredzams, ka atjaunošanas procedūrā būtu ņemti vērā konkrētās dalībvalstīs izsniegtie pārbaudāmā augu aizsardzības līdzekļa apstiprinājumi un it īpaši šo dalībvalstu veiktie tā ilgtermiņa toksiskuma novērtējumi.
178.
Lai gan Komisija uzskata, ka arguments saistībā ar šaubām par to, vai dalībvalstis ir veikušas ilgtermiņa toksiskuma novērtējumu, ir nepieļaujama tiesvedības priekšmeta paplašināšana, PAN Europe bija tiesības to pirmo reizi izvirzīt apelācijas sūdzībā, jo tā tādējādi atbild uz Vispārējās tiesas argumentāciju. (
85
)
179.
Visbeidzot Komisija mēģina pierādīt, ka, neraugoties uz minēto, tika veikts pietiekams pārbaudāmā augu aizsardzības līdzekļa ilgtermiņa toksiskuma novērtējums. Proti, pieteikuma iesniedzējs esot nodrošinājis piekļuvi detalizētam augu aizsardzības līdzekļa sastāvam, kā arī drošības datu lapām par katru sastāvdaļu. Pamatojoties uz to, ilgtermiņa toksiskums esot ticis novērtēts, ņemot vērā attiecīgās aprēķinu metodes maisījumu klasifikācijai saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1272/2008.
180.
Šī pieeja saistībā ar drošības datu lapām balstās uz Regulas (ES) Nr. 284/2013 pielikuma A daļas ievaddaļas 1.4.3. punktu un saistībā ar aprēķinu metodēm – A daļas 7. iedaļas ievaddaļas 1. punktu. Līdz ar to Vispārējā tiesa pārsūdzētā sprieduma 433. punktā pamatoti noraidīja PAN Europe šajā ziņā paustos iebildumus.
181.
Tomēr Tiesas ieskatā, lai novērtētu ilgtermiņa toksiskumu, ir jāveic īpašas pārbaudes, kas ir pietiekamas, lai izslēgtu šāda toksiskuma risku (
86
). Turpretim vienkāršas “kopsavilkuma pārbaudes” Tiesai neuzskata par pietiekamām (
87
). Tāpēc ir pamatotas PAN Europe šaubas par to, vai novērtējums, kas balstīts tikai uz drošības datu lapām un aprēķinu metodēm, ir pietiekams.
182.
Jau šo šaubu dēļ vien par pietiekamu ziņotājas dalībvalsts veiktu augu aizsardzības līdzekļa ilgtermiņa toksiskuma novērtējumu Vispārējai tiesai būtu bijis rūpīgi jāpārbauda konfidenciālā ziņojuma projekta 4. sējumā ietvertais novērtējums – vismaz tad, ja šāds novērtējums varētu aizstāt trūkstošo EFSA novērtējumu. Līdz ar to PAN Europe iebildums par to, ka tas nav noticis, ir pamatots.
183.
Ja Vispārējā tiesa būtu konstatējusi, ka ilgtermiņa toksiskuma novērtējums principā ir pietiekams, tai nākamajā posmā būtu bijis jāpārbauda tas, vai bija pamatoti PAN Europe atteikt iepazīties ar šo novērtējumu. Proti, ja tiesas nolēmums būtu pamatots ar faktiem un dokumentiem, ar kuriem lietas dalībnieks nav varējis iepazīties un attiecībā uz kuriem lietas dalībnieks līdz ar to nav varējis paust savu nostāju, tiktu pārkāptas pamattiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā (
88
).
184.
Šo pamattiesību ierobežošanu, pamatojoties uz sevišķi svarīgām interesēm attiecībā uz konkrētas informācijas konfidencialitāti, var attaisnot tikai izņēmuma gadījumos. Tomēr tas nozīmē, ka ir jābūt iespējai veikt konfidencialitātes iemeslu esamības un pamatotības efektīvu pārbaudi tiesā (
89
).
185.
Arī šo pārbaudi Vispārējā tiesa nav veikusi. Turklāt konfidencialitātes pamatojums ir apšaubāms. Proti, kā norāda pati Vispārējā tiesa, komercnoslēpumi saskaņā ar Vides informācijas direktīvas (
90
) 4. panta 2. punkta otro daļu un Orhūsas regulas 6. panta 1. punkta pirmo teikumu nevar pamatot atteikumu piekļūt informācijai par emisijām vidē. Šī informācija attiecas uz tādu produktu vai vielu kā augu aizsardzības līdzekļi un šajos līdzekļos esošo vielu novadīšanu vidē, ja šāda novadīšana faktiski notiek vai ir paredzama normālos vai reālos lietošanas apstākļos (
91
). Šī lieta attiecas uz informāciju, lai novērtētu tāda augu aizsardzības līdzekļa ilgtermiņa toksiskumu, kas ir paredzēts lietošanai uz lauka, t.i., novadīšanai vidē (
92
).
3. Starpsecinājumi
186.
Tādējādi piektais apelācijas pamats ir pamatots jau tādēļ vien, ka EFSA secinājumos nav ietverts pārbaudāmā augu aizsardzības līdzekļa ilgtermiņa toksiskuma novērtējums.
187.
Tomēr piektais apelācijas pamats būtu pamatots arī tad, ja Tiesa pieļautu, ka pietiek ar ziņotājas dalībvalsts vai dalībvalstu, kuras ir apstiprinājušas augu aizsardzības līdzekļus, pamatojoties uz darbīgo vielu, novērtējumu šajā jautājumā. Tas tāpēc, ka Vispārējā tiesa nepārbaudīja, vai šīs dalībvalstis patiešām bija pietiekami izpētījušas pārbaudāmā augu aizsardzības līdzekļa ilgtermiņa toksiskumu. Tādējādi tā arī nepietiekami pārbaudīja to, vai Komisija ir izpildījusi savu pienākumu rūpīgi un objektīvi izvērtēt būtiskos apstākļus.
F.
Pirmais apelācijas pamats – kritiskās jomas
188.
Ar pirmo apelācijas pamatu PAN Europe pārmet Vispārējai tiesai, ka tā nav pietiekami ņēmusi vērā EFSA norādītās kritiskās jomas. PAN Europe izvirzītie jautājumi ir saistīti ar pieteikuma iesniedzēja iesniegtajos pētījumos izmantotās darbīgās vielas sastāvu (par to 1. apakšsadaļā), augstu risku ūdens organismiem (par to 2. apakšsadaļā) un augstu risku pie mērķsugas nepiederošajiem posmkājiem ārpus apstrādes zonas (par to 3. apakšsadaļā).
1. Darbīgās vielas sastāvs
189.
Darbīgās vielas apstiprināšanas priekšnoteikums ir tāds, ka ir izslēgta lietojuma un atlieku negatīva ietekme uz cilvēku vai dzīvnieku veselību (4. panta 3. punkta b) apakšpunkts), kā arī nepieņemama iedarbība uz vidi (4. panta 3. punkta e) apakšpunkts). Lai iesniegtu šādus pierādījumus, pieteikuma iesniedzējs iesniedza toksikoloģiskos un ekotoksikoloģiskos pētījumus.
190.
Tomēr, pamatojoties uz partiju datiem un piemaisījumu profiliem, EFSA nepiekrita ierosinātajai darbīgās vielas atsauces specifikācijai un ierosināja to atjaunināt saskaņā ar atjaunošanas datiem (
93
). Tāpēc nebija skaidrs, vai iesniegtajos pētījumos izmantotā darbīgā viela atbilda šai atjauninātajai specifikācijai attiecībā uz iespējamiem piemaisījumiem un tās sastāvu. Šī iemesla dēļ EFSA nevarēja pabeigt toksiskuma novērtējumu attiecībā uz zīdītājiem (
94
) un vidi (
95
). EFSA ieskatā šī ir kritiska joma, kurā, pamatojoties uz pieejamo informāciju, nevar uzskatīt, ka apstiprināšanas nosacījumi ir izpildīti (
96
).
191.
Lai gan EFSA nevarēja izslēgt it īpaši piemaisījumu genotoksisko potenciālu (
97
), tā konstatēja, ka, pamatojoties uz pētījumiem, kas veikti saskaņā ar pamatnostādnēm, ir maz ticams, ka pati darbīgā viela cipermetrīns ir genotoksiska. Tomēr viens no pētījumiem, kas neatbilst pamatnostādnēm, dodot pamatu sīkāk analizēt dažus jautājumus šajā kontekstā (
98
).
192.
Pēc tam, kad tā bija apspriedusies ar ziņotāju dalībvalsti Beļģiju, Komisija pauda viedokli, ka šīs EFSA šaubas neliedz apstiprināt cipermetrīnu. Vispārējā tiesa piekrita Komisijas viedoklim un noraidīja PAN Europe iebildumus.
193.
Apelācijas sūdzībā PAN Europe vispirms iebilst pret konstatējumu par pierādījumu nastas sadalījumu pārsūdzētā sprieduma 134., 146., 147. un 158. punktā. Tomēr šis arguments balstās uz pārpratumiem. Atšķirībā no tā, kā tas ir saistībā ar piekto apelācijas pamatu (
99
), Vispārējā tiesa šajos punktos šajā ziņā neizdara nekādus konstatējumus, bet gan atsaucas uz atsevišķu iebildumu pret pārsūdzētā pārskatīšanas lēmuma pamatojumu izvērtējumu. Līdz ar to arguments par pierādīšanas pienākumu nav iedarbīgs.
194.
Turpretim PAN Europe iebildumi pret Komisijas konstatējumiem par cipermetrīna jaunās specifikācijas sekām ir pamatoti.
195.
Precīzāk, runa ir par darbīgās vielas dažādo specifikāciju salīdzināmību, tās lielāko tīrību, neirotoksiskuma, reproduktīvā toksiskuma un attīstības toksiskuma novērtējuma nozīmi genotoksiskuma novērtējumā un iespēju atbildēt uz šiem jautājumiem, veicot turpmāku augu aizsardzības līdzekļu apstiprināšanu vai vēlāku atjaunošanu.
196.
Pārsūdzētā sprieduma 147., 148. un 154. punktā Vispārējā tiesa, tāpat kā to dara Komisija, atsaucas uz to, ka ziņotāja dalībvalsts esot konstatējusi, ka iesniegtajos pētījumos izmantotā darbīgā viela ir salīdzināma ar atjaunināto specifikāciju.
197.
Kā iebilst PAN Europe, šis apgalvojums ir pretrunā EFSA secinājumiem. Šai pretrunai ir vēl jo lielāka nozīme tāpēc, ka EFSA bija informēta par ziņotājas dalībvalsts konstatēto salīdzināmību, kad tā tās secinājumos par atšķirīgajām specifikācijām tomēr norādīja uz kritisku jomu.
198.
Apstiprinot darbīgo vielu, Komisijai EFSA novērtējums gan nav saistošs, bet tai tas ir tikai jāņem vērā saskaņā ar Augu aizsardzības regulas 13. panta 1. punktu. Iespējams, ka likumdevējs ir vēlējies piešķirt nozīmi arī neatkarīgam un objektīvam dalībvalstu ekspertu vērtējumam, kā to Vispārējā tiesa uzsver pārsūdzētā sprieduma 139. punktā.
199.
Tomēr, ja Komisija nepiekrīt EFSA viedoklim, tai vismaz ir jānorāda ticams pamatojums. Pretējā gadījumā tā neizpilda tās pienākumu norādīt pamatojumu (
100
).
200.
Taču nedz Vispārējā tiesa, nedz Komisija nepamato, kādēļ ziņotājas dalībvalsts atzinumam šajā lietā ir jāpiešķir lielāka nozīme nekā EFSA atzinumam. Turklāt pēdējais minētais viedoklis ir balstīts arī uz dalībvalstu ekspertu vērtējumiem. Arī pēc būtības nav saprotams, kā ziņotāja dalībvalsts varēja izdarīt secinājumu par līdzvērtību, ja precīzās atšķirības starp dažādām specifikācijām vispār nav zināmas.
201.
Pārsūdzētā sprieduma 148. punktā Vispārējā tiesa piekrīt Komisijai arī saistībā ar argumentu par to, ka darbīgās vielas lielāka tīrība saskaņā ar jauno specifikāciju (920 g/kg, nevis 900 g/kg) samazinātu ar piemaisījumiem saistīto risku. Saskaņā ar 164. un 165. punktu Komisija, pamatojoties uz saziņu ar EFSA un ziņotāju dalībvalsti pēc tam, kad EFSA pieņēma secinājumus, esot varējusi secināt, ka citi piemaisījumi, izņemot heksānu, ir toksikoloģiski droši.
202.
Tomēr arī šajā ziņā trūkst pamatojuma, pret ko Vispārējā tiesa pārsūdzētajā spriedumā neiebilst.
203.
Tas, ka piemaisījumu daudzums ir mazāks, nenozīmē, ka to kaitīgā ietekme arī ir mazāka. Tas tā ir tāpēc, ka saskaņā ar pārsūdzēto pārskatīšanas lēmumu darbīgā viela ražošanas procesa izmaiņu dēļ satur atšķirīgus piemaisījumus nekā iepriekš (
101
), kas, protams, var radīt arī atšķirīgus un līdz ar to lielākus riskus.
204.
Kritiskas jomas identificēšana EFSA secinājumos pat tieši ir balstīta uz to, ka nevar izslēgt šo citu piemaisījumu genotoksisko potenciālu un tāpēc nevar pabeigt to toksikoloģiskās nozīmības novērtējumu (
102
).
205.
Pārsūdzētā sprieduma 157. punkts attiecas uz PAN Europe iebildumu par to, ka neirotoksiskuma, reproduktīvā toksiskuma un attīstības toksiskuma pētījumi, pamatojoties uz atjaunināto darbīgās vielas specifikāciju, nevarot novērst bažas par genotoksiskumu. Vispārējā tiesa to noraidīja ar argumentu, ka EFSA uzskata, ka cipermetrīna genotoksiskums ir maz ticams un ka, pēc Komisijas domām, darbīgajai vielai tās jaunajā specifikācijā nav kaitīgākas ietekmes nekā iepriekšējā specifikācijā. Tomēr cipermetrīna genotoksiskās īpašības ir jānošķir no šādām piemaisījumu īpašībām. Taču EFSA nevarēja galīgi izvērtēt pēdējās minētās īpašības un it īpaši nevarēja tās izslēgt (
103
). Līdz ar to Komisijas apgalvojums arī šajā ziņā neesot pietiekami pamatots.
206.
Visbeidzot Komisijas pārņemtais ziņotājas dalībvalsts arguments, ka EFSA bažas varētu noskaidrot nākotnē, apstiprinot augu aizsardzības līdzekļus uz cipermetrīna bāzes, vai vēlākā atjaunošanas procedūrā, nav pārāk pārliecinošs. Proti, no Augu aizsardzības regulas un it īpaši tās 4. panta nevar secināt, ka, pamatojoties uz šādiem apsvērumiem, varētu ignorēt šaubas par darbīgās vielas nekaitīgumu. Lai gan Vispārējā tiesa pārsūdzētā sprieduma 159. punktā min šā argumenta kritiku, tā to noraida 160. punktā, neanalizējot tos pēc būtības. Tāpēc šāda tiesiskās aizsardzības līdzekļa iespējamība nākotnē nevar novērst pārsūdzētā pārskatīšanas lēmuma pamatojuma trūkumus.
207.
Līdz ar to pirmā apelācijas pamata pirmā daļa ir pamatota.
2. Ūdens organismi
208.
EFSA secinājumos tika konstatēts augsts risks ūdens organismiem un tika uzskatīts, ka tā ir kritiska joma (
104
). Saskaņā ar EFSA 2019. gada paziņojumu šo risku var pietiekami samazināt ar konkrētiem, īpaši intensīviem riska mazināšanas pasākumiem (
105
). Apstrīdētajā atjaunošanā Komisija pieprasa, veicot izsmidzināšanu uz lauka, veikt riska mazināšanas pasākumus, lai samazinātu noplūdi tādā mēra, ka darbīgās vielas koncentrācija ūdens organismos pavasarī nepārsniegtu 0,0038 μg/l. Saskaņā ar pārsūdzēto pārskatīšanas lēmumu šai robežvērtībai būtu pietiekami jāsamazina risks ūdens organismiem.
209.
PAN Europe apelācijas pamati attiecas, pirmkārt, uz to, ka izmantošana rudenī netika skaidri izslēgta (par to a) punktā). Otrkārt, tā apstrīd robežvērtības noteikšanu, pamatojoties uz ekoloģiskās atveseļošanas iespēju (Ecological Recovery Option (ERO)), kas ļauj sagaidīt atveseļošanos pēc pagaidu pasliktināšanās. Tā vietā Komisijai būtu bijis jāizmanto ievērojami stingrākā ekoloģiskā robežvērtība (Ecological Threshold Option (ETO)), kas izslēgtu kaitējumu (par to b) punktā).
a) Lietošana rudenī
210.
PAN Europe pauž viedokli, ka Komisijai vajadzēja aizliegt cipermetrīna izmantošanu rudenī, jo saskaņā ar EFSA secinājumiem nav pierādīta šādas lietošanas saderība ar Augu aizsardzības regulu. Vispārējā tiesa, noraidot šo argumentu, esot pieļāvusi tiesību kļūdu.
211.
Tomēr šis arguments nav pārliecinošs.
212.
Saskaņā ar Augu aizsardzības regulas 6. pantu Komisija, apstiprinot darbīgo vielu, var noteikt nosacījumus un ierobežojumus, bet tai tas nav jādara obligāti. No 4. panta var izrietēt pienākums tikai tiktāl, ciktāl pretējā gadījumā darbīgā viela vai šo darbīgo vielu saturoša augu aizsardzības līdzekļa pārbaudītais raksturīgais lietojums neatbilstu prasībām. Taču, kā tas ir ticis konstatēts arī pārsūdzētā sprieduma 198. punktā, Komisija apstrīdēto atjaunošanu pamatoja ar pārbaudāmā augu aizsardzības līdzekļa izmantošanu pavasarī. Tāpēc Komisijai bija tikai jādefinē nosacījumi un ierobežojumi, kas nepieciešami, lai šis lietojums atbilstu prasībām.
213.
Turpretim Komisijai, apstiprinot darbīgo vielu, nav pienākuma vai pat ne iespējas reglamentēt visus iespējamos visu šo darbīgo vielu saturošo augu aizsardzības līdzekļu lietošanas veidus. Kā izriet arī no pārsūdzētā sprieduma 198. punkta, minētais ietilpst dalībvalstu kompetencē, kad tās saskaņā ar Augu aizsardzības regulas 29. panta 1. punkta e) apakšpunktu apstiprina augu aizsardzības līdzekļus. Attiecībā uz šīm apstiprināšanas procedūrām Komisijas atteikšanās no turpmākiem ierobežojumiem nenozīmē, ka ir atļauti tādi lietošanas veidi, kas apstrīdētajā atjaunošanā nebija skaidri aizliegti. Gluži pretēji, dalībvalstis var atļaut tikai tādus lietošanas veidus, kas ir saderīgi ar 4. panta 3. punktu. Tādēļ šie lietošanas veidi it īpaši nedrīkst radīt nepieņemamu iedarbību uz vidi (4. panta 3. punkta e) apakšpunkts).
214.
Saskaņā ar 29. panta 2. punktu pienākums pierādīt to, ka šāda iedarbība ir izslēgta, ir apstiprinājuma pieteikuma iesniedzējam. Tādējādi pieteikuma iesniedzējs, iespējams, var iesniegt pētījumus, kas nav EFSA rīcībā un kas liecina par to, ka izmantošana rudenī arī ir pieņemama. Alternatīvi varētu pietikt ar stingrākiem riska samazināšanas pasākumiem, piemēram, lielākiem drošības attālumiem vai stingrākām robežvērtībām, lai atļautu šādu izmantošanu.
215.
Tāpēc PAN Europe arguments par lietošanas aizlieguma neesamību rudenī nav pamatots.
b) Ekoloģiskās atveseļošanas iespēja
216.
PAN Europe iebildumi pret ekoloģiskās atveseļošanas iespējas izmantošanu, pirmkārt, principā ir vērsti pret apstākli, ka Vispārējā tiesa to akceptē pārsūdzētā sprieduma 204. un 210. punktā, un, otrkārt, pret to, ka konstatētā robežvērtība ir ievērojami augstāka nekā attiecīgā vides kvalitātes vērtība, kuru ir noteikusi Savienība Ūdens pamatdirektīvā (
106
).
217.
Saistībā ar principiālajiem iebildumiem pret atveseļošanas iespējas izmantošanu Augu aizsardzības regulas 4. panta 3. punkta e) apakšpunktā nav prasīts izslēgt jebkādu kaitējumu videi. Atšķirībā, piemēram, no kaitējuma veselībai (b) apakšpunkts), nav atļauta tikai nepieņemama ietekme uz vidi. Lai gan PAN Europe iebildumi liecina par nelabvēlīgu ietekmi uz vidi, tie nepierāda, ka robežvērtība, kas ir balstīta uz ekoloģiskās atveseļošanas iespēju, radīs nepieņemamu ietekmi. Šajā ziņā ir jāņem vērā, ka ietekmes kvalificēšana par pieņemamu vai nepieņemamu paver Komisijai plašu, nevis galvenokārt zinātnisku, bet gan politisku (
107
) brīvību, lai noteiktu, kuras nelabvēlīgās sekas attiecībā uz vidi vēl ir pieņemamas, ņemot vērā darbīgās vielas priekšrocības.
218.
Tomēr PAN Europe apgalvotais vides kvalitātes standartu pārkāpums saskaņā ar Ūdens pamatdirektīvu varētu būt spēcīga norāde uz nepieņemamu ietekmi uz vidi. Galu galā Savienības likumdevējs ir noteicis šos standartus, un apstrīdētajā atjaunošanā noteiktā robežvērtība 0,0038 μg/l cipermetrīnam ūdeņos pie lauku malām ir ievērojami mazāk stingra nekā iekšzemes virszemes ūdeņiem (0,0006 μg/l) un citiem virszemes ūdeņiem (0,00006 μg/l) noteiktā maksimāli pieļaujamā koncentrācija (
108
).
219.
Tomēr šis arguments nav jāvērtē sīkāk.
220.
Proti, PAN Europe uz tiesību aktos paredzētajām robežvērtībām ūdens resursu jomā pirmo reizi atsaucas Vispārējā tiesā celtajā prasībā un turklāt tikai vienā teikumā. Līdz ar to tā paplašina tiesvedības priekšmetu salīdzinājumā ar savu pārskatīšanas lūgumu.
221.
PAN Europe apelācijas sūdzībā apgalvo, ka tā ar šo argumentu tikai atbildēja uz Komisijas argumentāciju pārsūdzētajā pārskatīšanas lēmumā. Komisija, pamatojot atveseļošanas iespēju, esot balstījusies uz EFSA rokasgrāmatu (
109
). Argumentam par tiesību aktiem ūdens resursu jomā esot jāpierāda tikai tas, ka robežvērtība nav saderīga ar šo rokasgrāmatu.
222.
Šim argumentam ir jāpiekrīt tiktāl, ka Vispārējā tiesā celtā prasībā ir jābūt iespējai atbildēt uz jauniem argumentiem, ar kuriem Komisija ir noraidījusi pārskatīšanas lūgumu (
110
). Tomēr nav skaidrs, kādā mērā apgalvotais tiesību aktos ūdens resursu jomā paredzēto robežvērtību pārkāpums liecinātu par to, ka apstrīdētās atjaunošanas robežvērtība ir pretrunā rokasgrāmatai. Lai gan rokasgrāmatā ir skaidrotas atšķirības starp robežvērtībām, kas noteiktas tiesību aktos ūdens resursu jomā, un robežvērtībām saistībā ar augu aizsardzības līdzekļu apstiprināšanu (
111
), šie argumenti drīzāk norāda uz to, ka EFSA pieņem, ka robežvērtības, kas noteiktas tiesību aktos ūdens resursu jomā, ne vienmēr ir saistošas attiecībā uz augu aizsardzības līdzekļu apstiprināšanu (
112
).
223.
Tādējādi arguments par tiesību aktos ūdens resursu jomā paredzētas robežvērtības iespējamu pārkāpumu bija novēlots judikatūras izpratnē par strīda priekšmetu prasībās, kas balstītas uz iekšējām pārskatīšanas procedūrām (
113
), jo PAN Europe to nebija izvirzījusi jau pārskatīšanas lūgumā, bet gan pirmo reizi prasības pieteikumā. Tāpēc Vispārējā tiesa pārsūdzētā sprieduma 216. punktā to pamatoti noraidīja kā nepieņemamu.
c) Starpsecinājumi
224.
Līdz ar to iebildumi pret Vispārējās tiesas konstatējumiem par iespējamo ietekmi uz ūdens organismiem ir daļēji nepamatoti un pārējā ziņā nepieņemami.
3. Mērķgrupā neietilpstošie posmkāji
225.
EFSA secinājumos tika konstatēts augsts risks mērķgrupā neietilpstošiem posmkājiem, tātad, galvenokārt insektiem, un tika uzskatīts, ka tā ir kritiska joma (
114
). Saskaņā ar EFSA 2019. gada paziņojumu šo risku var samazināt ar dažiem īpaši intensīviem riska mazināšanas pasākumiem, kuriem it īpaši ir jāsamazina izsmidzināšanas zudumi par vairāk nekā 95 %. Tomēr praksē šo pasākumu sekmīga piemērošana ir sarežģīta, it īpaši mainīgo vēja apstākļu un nelīdzenā reljefa dēļ (
115
). Apstrīdētajā atjaunojumā Komisija pieprasīja veikt riska mazināšanas pasākumus izsmidzināšanai ārpus telpām, lai mazinātu noplūdi tādējādi, ka darbīgās vielas iedarbība ārpus audzēšanas platībām būtu ≤ 5,8 mg/ha. Saskaņā ar pārsūdzēto pārskatīšanas lēmumu šai robežvērtībai būtu pietiekami jāsamazina risks mērķgrupā neietilpstošajiem posmkājiem.
226.
Saistībā ar EFSA 2019. gada paziņojumu PAN Europe gan pārskatīšanas lūgumā, gan prasībā Vispārējā tiesā apšaubīja to, ka šo robežvērtību Augu aizsardzības regulas 4. panta 3. punkta izpratnē var ievērot reālos lietošanas apstākļos.
227.
Turpretim pārsūdzētā sprieduma 235. punktā Vispārējā tiesa apstiprināja Komisijas viedokli, ka drošu izmantošanu ir apstiprinājusi (lielākā daļa dalībvalstu ekspertu) Augu, dzīvnieku, pārtikas un barības pastāvīgā komiteja.
228.
Pretēji PAN Europe viedoklim šis konstatējums nav pierādījumu sagrozīšana. Gluži pretēji, kā apgalvo Komisija, netiek apstrīdēts tas, ka kvalificēts dalībvalstu vairākums komitejā atbalstīja apstrīdēto atjaunošanu un Komisijas konstatējumus. Tāpēc ir jābalstās uz to, ka šīs dalībvalstis pieņēma, ka droša lietošana bija iespējama reālos apstākļos.
229.
Tomēr, kā pamatoti norāda PAN Europe, šis secinājums nav tāds, kas kliedētu tās uz EFSA paziņojumiem balstītās šaubas. Kā jau minēts, Komisijai ir pienācīgi jāpamato atkāpe no EFSA nostājas (
116
). Tomēr Komisija nav sniegusi nekādu pamatojumu saistībā ar reāliem izmantošanas apstākļiem. Tādējādi minētais pieņēmums par drošu lietošanu reālos apstākļos ir tikai apgalvojums.
230.
Tāpēc, it īpaši ņemot vērā dalībvalstu sniegto atbalstu, es baidos, ka noteikto robežvērtību un jebkādus lietošanas norādījumus, kuru mērķis ir tās ievērošana, daudzi lauksaimnieki neīstenos praksē. Efektīvi valsts mēroga kontroles pasākumi ir grūti iedomājami. Tas varētu nodarīt kaitējumu mērķgrupā neietilpstošajiem posmkājiem, ko Komisija uzskata par nepieņemamu.
231.
Līdz ar to pārsūdzētā sprieduma 235. punktā ir pieļauta tiesību kļūda.
232.
Pārsūdzētā sprieduma 236. punktā šī kļūda nav labota, bet gan arī tajā ir pieļauta tiesību kļūda. Ir gan tiesa, ka saskaņā ar Augu aizsardzības regulas 29. panta 1. punkta e) apakšpunktu un 4. panta 3. punktu arī dalībvalstis var apstiprināt augu aizsardzības līdzekļus tikai tad, ja ir pierādīta to droša izmantošana reālos apstākļos. Tomēr, kā jau līdzīgā veidā norādīts saistībā ar ilgtermiņa toksiskuma novērtējumu (
117
), Komisija, apstiprinot darbīgo vielu, nevar atteikties no šiem pierādījumiem.
233.
Turklāt Komisijas noteiktā robežvērtība rosina dalībvalstis, apstiprinot augu aizsardzības līdzekļus, paredzēt līdzīgus riska samazināšanas pasākumus, kurus nav iespējams īstenot reālos lietošanas apstākļos, un kas nozīmē, ka tie praksē netiek ievēroti.
234.
Tāpēc arī pirmā apelācijas pamata trešā daļa ir pamatota.
G.
Apelācijas pamatu pārbaudes rezultāts
235.
Līdz ar to apelācijas sūdzība ir pamatota, jo Vispārējā tiesa ir kļūdaini akceptējusi to, ka Komisija pirms apstrīdētās atjaunošanas nebija pietiekami rūpīgi pārbaudījusi:
–
cipermetrīna izomēru toksiskumu (ceturtā apelācijas pamata pirmā daļa) un
–
pārbaudāmā augu aizsardzības līdzekļa ilgtermiņa toksiskumu (piektais apelācijas pamats)
un nebija pamatojusi to,
–
kāpēc nav nepieciešami toksiskuma pētījumi, izmantojot jauno cipermetrīna specifikāciju (pirmā apelācijas pamata pirmā daļa), un
–
kā var novērst reālos lietošanas apstākļos nepieļaujamu kaitējumu mērķsugā neietilpstošiem posmkājiem (pirmā apelācijas pamata trešā daļa).
236.
Tāpēc pārsūdzētais spriedums ir jāatceļ.
V. Par prasību Vispārējā tiesā
237.
Saskaņā ar Tiesas Statūtu 61. panta 1. punktu Tiesa atceļ Vispārējās tiesas lēmumu, ja apelācijas sūdzība ir pamatota. Tā var pati pieņemt galīgo spriedumu attiecīgā lietā, ja tā ir izskatāmā stāvoklī, vai nodot lietu atpakaļ sprieduma taisīšanai Vispārējā tiesā.
238.
Kā tikko rezumēts, tas, ka apelācijas sūdzība tiek apmierināta, balstās uz to, ka Vispārējā tiesa pārsūdzētajā spriedumā apstiprināja Komisijas konstatējumus pārsūdzētajā pārskatīšanas lēmumā, lai gan Komisija vai nu nebija norādījusi visus būtiskos apstākļus šajos punktos, vai arī nebija pietiekami pamatojusi, kāpēc tā nepiekrīt EFSA viedoklim. Tāpēc lietas stāvoklis ļauj taisīt galīgo spriedumu šajos jautājumos, un arī pārsūdzētais pārskatīšanas lēmums ir jāatceļ.
239.
Tikai saistībā ar piekto apelācijas pamatu varētu būt lietderīga Vispārējās tiesas veikta padziļināta pārbaude, ja Tiesa – pretēji manam viedoklim – uzskatītu, ka EFSA novērtējuma trūkumu var aizstāt ar ziņotājas dalībvalsts novērtējumu (
118
). Tomēr es neuzskatu, ka būtu lietderīgi nodot lietu atpakaļ izskatīšanai Vispārējai tiesai tikai tāpēc vien, jo PAN Europe nebija pieejams it kā pastāvošais novērtējums. Turklāt pārējie pārsūdzētā sprieduma trūkumi katrā ziņā attiecas uz pārsūdzēto pārskatīšanas lēmumu. Līdz ar to arī šajā gadījumā es ierosinu atcelt pārsūdzēto pārskatīšanas lēmumu.
240.
Turklāt tas nebūt nenozīmē, ka Komisijai būtu jāatceļ vai jāgroza apstrīdētais atjaunojums. Gluži pretēji, tai vispirms būtu jāpārskata PAN Europe pamatotie iebildumi, iespējams, sadarbojoties ar EFSA un ņemot vērā jauno informāciju, kas pa šo laiku kļuvusi pieejama. Visi turpmākie pasākumi ir atkarīgi no šīs pārbaudes rezultātiem.
VI. Tiesāšanās izdevumi
241.
Reglamenta 184. panta 2. punktā ir paredzēts, ka tad, ja apelācija ir pamatota un Tiesa lietā taisa galīgo spriedumu, tā lemj par tiesāšanās izdevumiem.
242.
Atbilstoši reglamenta 138. panta 1. punktam, kas piemērojams apelācijas tiesvedībā, pamatojoties uz Reglamenta 184. panta 1. punktu, lietas dalībniekam, kuram spriedums ir nelabvēlīgs, piespriež atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ja to ir prasījis lietas dalībnieks, kuram spriedums ir labvēlīgs.
243.
Līdz ar to Komisijai ir jāsedz PAN Europe tiesāšanās izdevumi, kā arī jāsedz savi tiesāšanās izdevumi.
VII. Secinājumi
244.
Tādēļ es ierosinu Tiesai lemt šādi:
1)
atcelt Vispārējās tiesas 2024. gada 21. februāra spriedumu PAN Europe/Komisija (T‑536/22, EU:T:2024:98);
2)
atzīt par spēkā neesošu pārsūdzēto pārskatīšanas lēmumu, kuru Eiropas Komisija ar Stella Kyriakide vēstuli 2022. gada 23. jūnijā angļu valodā un 2022. gada 18. jūlijā franču valodā ir nosūtījusi Pesticide Action Network Europe un ir reģistrējusi ar Nr. Ares(2022)4621502 – 23/06/2022;
3)
Eiropas Komisija atlīdzina Pesticide Action Network Europe un sedz savus tiesāšanās izdevumus Vispārējā tiesā un Tiesā.
(
1
)	Oriģinālvaloda – vācu.
(
2
)	C. Karlsson, P. Winnberg, C. Dennis un H. Jonback, Toxic, 2003 (sākotnēji to interpretēja Britnija Spīrsa [Britney Spears]).
(
3
)	Par augu aizsardzības līdzekļu izmantošanu bioloģiskajā lauksaimniecībā skat. Komisijas Īstenošanas regulas (ES) 2021/1165 (2021. gada 15. jūlijs), ar ko atļauj bioloģiskajā ražošanā izmantot noteiktus produktus un vielas un izveido to sarakstus (OV 2021, L 253, 13. lpp.), 1. pantu.
(
4
)	Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1107/2009 (2009. gada 21. oktobris) par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū, ar ko atceļ Padomes Direktīvas 79/117/EEK un 91/414/EEK (OV 2009, L 309, 1. lpp.).
(
5
)	Komisijas Īstenošanas regula (ES) 2021/2049 (2021. gada 24. novembris), ar ko saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1107/2009 par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū atjauno darbīgās vielas cipermetrīna kā aizstājamas vielas apstiprinājumu un groza Komisijas Īstenošanas regulas (ES) Nr. 540/2011 pielikumu (OV 2021, L 420, 6. lpp.).
(
6
)	Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1367/2006 (2006. gada 6. septembris) par to, kā Kopienas iestādēm un struktūrām piemērot Orhūsas Konvenciju par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju griezties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem (OV 2006, L 264, 13. lpp.), kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2021. gada 6. oktobra Regulu (EK) Nr. 2021/1767 (OV 2021, L 356, 1. lpp.).
(
7
)	Skat. spriedumus, 1991. gada 21. novembris, Technische Universität München (C‑269/90, EU:C:1991:438, 14. punkts); 2007. gada 18. jūlijs, Industrias Químicas del Vallés/Komisija (C‑326/05 P, EU:C:2007:443, 77. punkts); 2010. gada 22. decembris, Gowan Comércio Internacional e Serviços (C‑77/09, EU:C:2010:803, 57. punkts), un 2017. gada 22. novembris, Komisija/Bilbaína de Alquitranes u.c. (C‑691/15 P, EU:C:2017:882, 35. punkts).
(
8
)	Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (2008. gada 16. decembris) par vielu un maisījumu klasificēšanu, marķēšanu un iepakošanu, ar ko groza un atceļ Direktīvu 67/548/EEK un 1999/45/EK un groza Regulu (EK) Nr. 1907/2006 (OV 2008, L 353, 1. lpp.).
(
9
)	2018. gada 19. aprīļa Regula, ar ko groza [Augu aizsardzības regulas] II pielikumu, aprakstot zinātniskus kritērijus endokrīni disruptīvu īpašību noteikšanai (OV 2018, L 101, 33. lpp.).
(
10
)	Lai gan tiesību normas teikuma otrā daļa izslēdz procedūras, kur komiteja par regulas projektu ir nobalsojusi līdz minētajam datumam, šajā gadījumā komitejas apspriedes sākās tikai 2019. gadā.
(
11
)	Komisijas 2012. gada 18. septembra Īstenošanas regula, ar ko nosaka noteikumus, kas vajadzīgi darbīgo vielu apstiprinājumu atjaunošanas procedūras īstenošanai, kā paredzēts [Augu aizsardzības regulā] (OV 2012, L 252, 26. lpp.).
(
12
)	Komisijas 2018. gada 7. novembra Īstenošanas regula, ar ko, ņemot vērā ar Regulu (ES) 2018/605 ieviestos endokrīni disruptīvu īpašību noteikšanas zinātniskos kritērijus, groza Īstenošanas regulu (ES) Nr. 844/2012 (OV 2018, L 278, 3. lpp.).
(
13
)	Komisijas 2013. gada 1. marta regula, ar ko saskaņā ar [Augu aizsardzības regulu] nosaka datu prasības attiecībā uz darbīgajām vielām (OV 2013, L 93, 1. lpp.), redakcijā, kas grozīta ar Komisijas Regulu (ES) Nr. 1136/2014 (2014. gada 24. oktobris), ar kuru groza Regulu (ES) Nr. 283/2013 attiecībā uz pārejas posma pasākumiem, ko piemēro procedūrām, kas saistītas ar augu aizsardzības līdzekļiem (OV 2014, L 307, 26. lpp.).
(
14
)	Padomes Direktīva 91/414/EEK (1991. gada 15. jūlijs) par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū (OV 1991, L 230, 1. lpp.).
(
15
)	EFSA, Arena M., Auteri D., u.c., 2018. Conclusion on the peer review of the pesticide risk assessment of the active substance cypermethrin. EFSA Journal 2018;16(8):5402, 28. lpp., doi: 10.2903/j.efsa.2018.5402.
(
16
)	EFSA, 2019. Statement on risk mitigation measures on cypermethrin. EFSA Journal 2019;17(10):5822, 16. lpp., https://doi.org/10.2903/j.efsa.2019.5822.
(
17
)	Spriedums, 2019. gada 1. oktobris, Blaise u.c. (C‑616/17, EU:C:2019:800, 78., 79., 95. un 114. punkts).
(
18
)	Spriedums, 2021. gada 9. decembris, Agrochem‑Maks/Komisija (C‑374/20 P, EU:C:2021:990, 53. un 54. punkts), un jau saistībā ar Augu aizsardzības direktīvu spriedumi, 2007. gada 18. jūlijs, Industrias Químicas del Vallés/Komisija (C‑326/05 P, EU:C:2007:443, 75. un 76. punkts), kā arī 2010. gada 22. decembris, Gowan Comércio Internacional e Serviços (C‑77/09, EU:C:2010:803, 55. un 56. punkts).
(
19
)	Spriedumi, 2009. gada 15. oktobris, Enviro Tech (Europe) (C‑425/08, EU:C:2009:635, 47. punkts); 2011. gada 21. jūlijs, Etimine (C‑15/10, EU:C:2011:504, 60. punkts), un 2023. gada 9. marts, PlasticsEurope/ECHA (C‑119/21 P, EU:C:2023:180, 46. punkts).
(
20
)	Spriedumi, 1991. gada 21. novembris, Technische Universität München (C‑269/90, EU:C:1991:438, 14. punkts); 2007. gada 18. jūlijs, Industrias Químicas del Vallés/Komisija (C‑326/05 P, EU:C:2007:443, 77. punkts); 2010. gada 22. decembris, Gowan Comércio Internacional e Serviços (C‑77/09, EU:C:2010:803, 57. punkts), un 2017. gada 22. novembris, Komisija/Bilbaína de Alquitranes u.c. (C‑691/15 P, EU:C:2017:882, 35. punkts).
(
21
)	Vispirms Komisijas Regula (ES) Nr. 544/2011 (2011. gada 10. jūnijs), ar ko īsteno [Augu aizsardzības regulu] attiecībā uz darbīgo vielu datu prasībām (OV 2011, L 155, 1. lpp.), un vēlāk Komisijas Regula (ES) Nr. 283/2013 (2013. gada 1. marts), ar ko saskaņā ar [Augu aizsardzības regulu] nosaka datu prasības attiecībā uz darbīgajām vielām (OV 2013, L 93, 1. lpp.).
(
22
)	Spriedums, 2019. gada 1. oktobris, Blaise u.c. (C‑616/17, EU:C:2019:800, 69. punkts).
(
23
)	Spriedums, 2019. gada 1. oktobris, Blaise u.c. (C‑616/17, EU:C:2019:800, 70. punkts).
(
24
)	Spriedumi, 1991. gada 21. novembris, Technische Universität München (C‑269/90, EU:C:1991:438, 14. punkts), un 2008. gada 6. novembris, Nīderlande/Komisija (C‑405/07 P, EU:C:2008:613, 56. punkts).
(
25
)	Spriedumi, 1981. gada 26. novembris, Michel/Parlaments (195/80, EU:C:1981:284, 22. punkts); 2004. gada 29. aprīlis, IPK‑München un Komisija (C‑199/01 P un C‑200/01 P, EU:C:2004:249, 66. punkts), un 2017. gada 26. jūlijs, Padome/LTTE (C‑599/14 P, EU:C:2017:583, 29. punkts).
(
26
)	Spriedums, 1991. gada 21. novembris, Technische Universität München (C‑269/90, EU:C:1991:438, 14. punkts).
(
27
)	Minēti 15. zemsvītras piezīmē, 7. punkts (7. lpp.).
(
28
)	Tiesas spriedums, 2024. gada 13. novembris, PAN Europe/Komisija (T‑104/23, EU:T:2024:823, 2. punkts).
(
29
)	Spriedums, 2020. gada 28. oktobris, Associazione GranoSalus/Komisija (C‑313/19 P, EU:C:2020:869, 63. punkts).
(
30
)	Spriedums, 2020. gada 3. septembris, Mellifera/Komisija (C‑784/18 P, EU:C:2020:630, 79. un nākamie punkti).
(
31
)	Skat. iepriekš 36. punktu.
(
32
)	Spriedums, 2019. gada 12. septembris, TestBioTech u.c./Komisija (C‑82/17 P, EU:C:2019:719, 68. un 69. punkts). Skat. arī diemžēl neveiksmīgo Regulas (ES) 2021/1767 21. apsvēruma tulkojumu vācu valodā.
(
33
)	Taču skat. turpinājumā 222. punktu.
(
34
)	Spriedums, 2019. gada 12. septembris, TestBioTech u.c./Komisija (C‑82/17 P, EU:C:2019:719, 39. punkts).
(
35
)	Par Direktīvu 92/43/EEK (1992. gada 21. maijs) par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību (OV 1992, L 206, 7. lpp.) skat. spriedumus, 2004. gada 7. septembris, Waddenvereniging un Vogelbeschermingsvereniging (C‑127/02, EU:C:2004:482, 59. punkts), un 2019. gada 10. oktobris, Luonnonsuojeluyhdistys Tapiola (C‑674/17, EU:C:2019:851, 66. punkts); par tiesību aktiem atkritumu jomā – spriedumus, 2019. gada 24. oktobris, Prato Nevoso Termo Energy (C‑212/18, EU:C:2019:898, 58. punkts), kā arī – par Direktīvu 2010/75/ES (2010. gada 24. novembris) par rūpnieciskajām emisijām (OV 2010, L 334, 17. lpp.) – spriedumu, 2023. gada 9. marts, Sdruzhenie Za Zemyata – dostap do pravosadie u.c. (C‑375/21, EU:C:2023:173, 53. punkts). Skat. arī Sobotta, C., Recent applications of the precautionary principle in the jurisprudence of the CJEU – a new yardstick in EU environmental decision making?, ERA Forum 2020, 723.
(
36
)	Spriedums, 2019. gada 1. oktobris, Blaise u.c. (C‑616/17, EU:C:2019:800, 78., 79. un 114. punkts).
(
37
)	Skat. iepriekš 39. punktu.
(
38
)	Spriedumi, 2003. gada 9. septembris, Monsanto Agricoltura Italia u.c. (C‑236/01, EU:C:2003:431, 113. punkts), 2019. gada 1. oktobris, Blaise u.c. (C‑616/17, EU:C:2019:800, 46. punkts), un 2023. gada 9. novembris, Global Silicones Council u.c./Komisija (C‑558/21 P, EU:C:2023:839, 66. punkts).
(
39
)	Skat. iepriekš 54. punktu.
(
40
)	Pretēji secinājumos par glifosāta atļaujas atjaunošanu (Álvarez, F., Arena, M. u.c. (2023). Peer review of the pesticide risk assessment of the active substance glyphosate. EFSA Journal, 21(7), 1–52. lpp., http://doi.org.10.2903/j.efsa.2023.8164). Tajos EFSA min “atlikušos datu iztrūkumus, kas neveido kritiskas jomas vai nenoved pie neatbildētiem jautājumiem, bet tiek uzskatīti par nepieciešamiem, lai izpildītu datiem izvirzītās prasības, un kas attiecas uz dažiem vai visiem ES līmenī novērtētajiem reprezentatīvajiem lietojumiem (ja vien nav norādīts citādi). Lai gan šie datu iztrūkumi nav kritiski, tie var radīt nenoteiktību novērtējumā un tiek uzskatīti par būtiskiem” (37. lpp.).
(
41
)	Komisijas 2013. gada 1. marta regula, ar ko saskaņā ar [Augu aizsardzības regulu] nosaka datu prasības attiecībā uz darbīgajām vielām (OV 2013, L 93, 1. lpp.), redakcijā, kas grozīta ar Komisijas Regulu (ES) Nr. 1136/2014 (2014. gada 24. oktobris), ar kuru groza Regulu (ES) Nr. 283/2013 attiecībā uz pārejas posma pasākumiem, ko piemēro procedūrām, kas saistītas ar augu aizsardzības līdzekļiem (OV 2014, L 307, 26. lpp.).
(
42
)	Skat. iepriekš 54. punktu.
(
43
)	Secinājumu 2. sadaļa (minēti 15. zemsvītras piezīmē, 10. lpp., piektā daļa).
(
44
)	Secinājumu 3.1. sadaļa (minēti 15. zemsvītras piezīmē, 11. lpp., pēdējā daļa).
(
45
)	Secinājumu 3.1. sadaļa (minēti 15. zemsvītras piezīmē, 12. lpp., sadaļas pirmspēdējā daļa).
(
46
)	Vispārējai tiesai iesniegtā prasības pieteikuma pielikumu 67. lpp.
(
47
)	Par argumentu sagrozīšanu skat. spriedumu, 2021. gada 6. maijs, Bayer CropScience un Bayer/Komisija (C‑499/18 P, EU:C:2021:367, 60. un 61. punkts).
(
48
)	Skat. iepriekš 39. punktu.
(
49
)	Skat. EFSA, Bura L., Friel A., Magrans JO u.c., 2019, 1. iedaļa. Guidance of EFSA on risk assessments for active substances of plant protection products that have stereoisomers as components or impurities and for transformation products of active substances that may have stereoisomers. EFSA Journal 2019;17(8):5804, 33. lpp., doi: 10.2903/j.efsa.2019.5804.
(
50
)	Atbildes raksta uz apelācijas sūdzību 51. punkts.
(
51
)	Spriedums, 2021. gada 9. decembris, Agrochem‑Maks/Komisija (C‑374/20 P, EU:C:2021:990, 71. punkts).
(
52
)	“[D]es informations ont été fournies et jugées suffisantes par l’EMR pour effectuer l’évaluation des risques [Informācija tika sniegta un ziņotāja dalībvalsts to uzskatīja par pietiekamu, lai novērtētu riskus]”.
(
53
)	Prasības pieteikuma pielikumu 96. lpp.
(
54
)	Šajā ziņā skat. ģenerāladvokātes L. Medinas secinājumus apvienotajās lietās PAN Europe (Endokrīni disruptīvo īpašību novērtēšana) (C‑309/22 un C‑310/22, EU:C:2023:717, 6. punkts).
(
55
)	Secinājumu 2. sadaļa (minēti 15. zemsvītras piezīmē, 9. lpp., septītā daļa).
(
56
)	Secinājumu 9. sadaļa (minēti 15. zemsvītras piezīmē, 19. un nākamās lpp.).
(
57
)	Apstrīdētā atjaunojuma 16. apsvērums.
(
58
)	Spriedumi, 2009. gada 2. aprīlis, France Télécom/Komisija (C‑202/07 P, EU:C:2009:214, 29. punkts); 2018. gada 13. decembris, Eiropas Savienība/Kendrion (C‑150/17 P, EU:C:2018:1014, 80. punkts), kā arī 2023. gada 8. jūnijs, Severstal un NLMK/Komisija (C‑747/21 P un C‑748/21 P, EU:C:2023:459, 40. punkts).
(
59
)	Skat. iepriekš 61.–65. punktu.
(
60
)	Skat. spriedumus, 2011. gada 9. jūnijs, Diputación Foral de Vizcaya/Komisija (no C‑465/09 P līdz C‑470/09 P, EU:C:2011:372, 171. punkts), un 2023. gada 17. janvāris, Spānija/Komisija (C‑632/20 P, EU:C:2023:28, 48. punkts).
(
61
)	Spriedums, 2019. gada 1. oktobris, Blaise u.c. (C‑616/17, EU:C:2019:800, 78., 79., 95. un 114. punkts).
(
62
)	Secinājumu 2. sadaļa (minēti 15. zemsvītras piezīmē, 9. lpp., septītā daļa).
(
63
)	Spriedums, 2024. gada 25. aprīlis, PAN Europe (Endokrīni disruptīvu īpašību novērtēšana) (C‑309/22 un C‑310/22, EU:C:2024:356, 86. punkts).
(
64
)	Skat. iepriekš 39. punktu.
(
65
)	Spriedumi, 2019. gada 1. oktobris, Blaise u.c. (C‑616/17, EU:C:2019:800, 80. punkts); 2021. gada 9. decembris, Agrochem‑Maks/Komisija (C‑374/20 P, EU:C:2021:990, 128. punkts), un 2023. gada 22. jūnijs, Arysta LifeScience Great Britain/Komisija (C‑259/22 P, EU:C:2023:513, 73. punkts).
(
66
)	Spriedums, 2019. gada 1. oktobris, Blaise u.c. (C‑616/17, EU:C:2019:800, 112., 114. un 116. punkts).
(
67
)	Spriedums, 2019. gada 1. oktobris, Blaise u.c. (C‑616/17, EU:C:2019:800, 112. punkts).
(
68
)	Spriedums, 2024. gada 25. aprīlis, PAN Europe (Endokrīni disruptīvu īpašību novērtēšana) (C‑309/22 un C‑310/22, EU:C:2024:356, 87. punkts).
(
69
)	Šīs prasības sīkāk precizē ECHA (European Chemicals Agency) un EFSA (European Food Safety Authority) ar Joint Research Centre (JRC) tehnisko atbalstu, Andersson N., Arena M. u.c., 2018. Guidance for the identification of endocrine disruptors in the context of Regulations (EU) No 528/2012 and (EC) No 1107/2009. EFSA Journal 2018;16(6):5311, 135. lpp., https://doi.org/10.2903/j.efsa.2018.5311. ECHA‑18‑G-01‑EN.
(
70
)	Skat. iepriekš 39. punktu.
(
71
)	Skat. norādes 35. zemsvītras piezīmē.
(
72
)	Šajā nozīmē spriedums, 2019. gada 1. oktobris, Blaise u.c. (C‑616/17, EU:C:2019:800, 112. punkts).
(
73
)	Spriedums, 2019. gada 1. oktobris, Blaise u.c. (C‑616/17, EU:C:2019:800, 113. punkts).
(
74
)	Spriedums, 2019. gada 1. oktobris, Blaise u.c. (C‑616/17, EU:C:2019:800, 115. punkts).
(
75
)	Spriedums, 2019. gada 1. oktobris, Blaise u.c. (C‑616/17, EU:C:2019:800, 116. punkts). Skat. arī iepriekš 124.–128. punktu.
(
76
)	Skat. spriedumu, 2014. gada 3. aprīlis, Francija/Komisija (C‑559/12 P, EU:C:2014:217, 103. punkts).
(
77
)	Spriedums, 2019. gada 1. oktobris, Blaise u.c. (C‑616/17, EU:C:2019:800, 114. punkts).
(
78
)	Spriedums, 2019. gada 1. oktobris, Blaise u.c. (C‑616/17, EU:C:2019:800, 69. un 116. punkts).
(
79
)	Spriedums, 2019. gada 1. oktobris, Blaise u.c. (C‑616/17, EU:C:2019:800, 70. punkts).
(
80
)	Spriedums, 2019. gada 1. oktobris, Blaise u.c. (C‑616/17, EU:C:2019:800, 80. punkts).
(
81
)	Skat. iepriekš 39. punktu.
(
82
)	Spriedums, 2019. gada 1. oktobris, Blaise u.c. (C‑616/17, EU:C:2019:800, 113.–116. punkts).
(
83
)	Attiecīgi Komisijas Regulas (ES) Nr. 544/2011 (2011. gada 10. jūnijs), ar ko īsteno [Augu aizsardzības regulu] attiecībā uz darbīgo vielu datu prasībām (OV 2011, L 155, 1. lpp.), vai attiecīgi Komisijas Regulas (ES) Nr. 283/2013 (2013. gada 1. marts), ar ko saskaņā ar [Augu aizsardzības regulu] nosaka datu prasības attiecībā uz darbīgajām vielām (OV 2013, L 93, 1. lpp.), pielikuma 5.5. punkts. Komisija un Vispārējā tiesa atsaucas uz pēdējo minēto tiesību normu, taču, pamatojoties uz pieejamo informāciju par atjaunošanas procedūru, arī šajā lietā to nebija iespējams pārbaudīt.
(
84
)	Attiecīgi Komisijas Regulas (ES) Nr. 545/2011 (2011. gada 10. jūnijs), ar ko īsteno [Augu aizsardzības regulu] attiecībā uz darbīgo vielu datu prasībām (OV 2011, L 155, 67. lpp.), vai attiecīgi Komisijas Regulas (ES) Nr. 284/2013 (2013. gada 1. marts), ar ko saskaņā ar [Augu aizsardzības regulu] nosaka datu prasības attiecībā uz darbīgajām vielām (OV 2013, L 93, 85. lpp.), pielikuma A daļas 7. iedaļa. Komisija un Vispārējā tiesa atsaucas uz pēdējo minēto tiesību normu, taču, pamatojoties uz pieejamo informāciju par atjaunošanas procedūru, to nebija iespējams pārbaudīt.
(
85
)	Skat. spriedumus, 2018. gada 6. septembris, Čehijas Republika/Komisija (C‑4/17 P, EU:C:2018:678, 24. punkts), un 2020. gada 19. marts, ClientEarth/Komisija (C‑612/18 P, EU:C:2020:223, 15. punkts).
(
86
)	Spriedums, 2019. gada 1. oktobris, Blaise u.c. (C‑616/17, EU:C:2019:800, 113. un 114. punkts).
(
87
)	Spriedums, 2019. gada 1. oktobris, Blaise u.c. (C‑616/17, EU:C:2019:800, 116. punkts).
(
88
)	Spriedumi, 1961. gada 22. marts, Snupat/Augstā iestāde (42/59 un 49/59, EU:C:1961:5, vācu valodas versijas 169. lpp.), un 2013. gada 4. jūnijs, ZZ (C‑300/11, EU:C:2013:363, 56. punkts).
(
89
)	Spriedums, 2013. gada 4. jūnijs, ZZ (C‑300/11, EU:C:2013:363, 58. punkts).
(
90
)	Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2003/4/EK (2003. gada 28. janvāris) par vides informācijas pieejamību sabiedrībai un par Padomes Direktīvas 90/313/EEK atcelšanu (OV 2003, L 41, 26. lpp.).
(
91
)	Spriedumi, 2016. gada 23. novembris, Komisija/Stichting Greenpeace Nederland un PAN Europe (C‑673/13 P, EU:C:2016:889, 74. punkts), un Bayer CropScience un Stichting De Bijenstichting (C‑442/14, EU:C:2016:890, 77. punkts).
(
92
)	Skat. spriedumus, 2016. gada 23. novembris, Komisija/Stichting Greenpeace Nederland un PAN Europe (C‑673/13 P, EU:C:2016:889, 75. punkts), un Bayer CropScience un Stichting De Bijenstichting (C‑442/14, EU:C:2016:890, 78. punkts), kā arī 2019. gada 1. oktobris, Blaise u.c. (C‑616/17, EU:C:2019:800, 108. punkts).
(
93
)	Secinājumu 1. sadaļa (minēti 15. zemsvītras piezīmē, 8. lpp., otrā daļa).
(
94
)	Secinājumu 2. sadaļa (minēti 15. zemsvītras piezīmē, 8. lpp., trešā daļa).
(
95
)	Secinājumu 5. sadaļa (minēti 15. zemsvītras piezīmē, 14. lpp., trešā daļa).
(
96
)	Secinājumu 9.2. sadaļa (minēti 15. zemsvītras piezīmē, 20. lpp.).
(
97
)	Secinājumu 2. sadaļa (minēti 15. zemsvītras piezīmē, 8. lpp., trešā daļa).
(
98
)	Secinājumu 2. sadaļa (minēti 15. zemsvītras piezīmē, 9. lpp., ceturtā daļa).
(
99
)	Skat. iepriekš 164. un nākamos punktus.
(
100
)	Skat. iepriekš 43. un 44. punktu.
(
101
)	Prasības pieteikuma pielikumu 84. lpp.
(
102
)	Secinājumu 2. un 5. sadaļa (minēti 15. zemsvītras piezīmē, 8. lpp., trešā daļa, un 14. lpp., trešā daļa).
(
103
)	Secinājumu 2. sadaļa (minēti 15. zemsvītras piezīmē, 8. lpp., trešā daļa).
(
104
)	Secinājumu 5. sadaļa (minēti 15. zemsvītras piezīmē, 14. lpp., piektā un sestā daļa).
(
105
)	Minēts 16. zemsvītras piezīmē, 2.1. iedaļa, 6. un nākamās lpp., kā arī A pielikums, 13. un 14. lpp.
(
106
)	Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2000/60/EK (2000. gada 23. oktobris), ar ko izveido sistēmu Kopienas rīcībai ūdens resursu politikas jomā (OV 2000, L 327, 1. lpp.).
(
107
)	Skat. ģenerāladvokātes T. Čapetas [T. Ćapeta] secinājumus apvienotajās lietās Francija/Komisija un Komisija/CWS Powder Coatings u.c. (C‑71/23 P un C‑82/23 P, EU:C:2025:65, 72. un 73. punkts).
(
108
)	Skat. Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2008/105/EK (2008. gada 16. decembris) par vides kvalitātes standartiem ūdens resursu politikas jomā, un ar ko groza un sekojoši atceļ Padomes Direktīvas 82/176/EEK, 83/513/EEK, 84/156/EEK, 84/491/EEK, 86/280/EEK, un ar ko groza Direktīvu 2000/60/EK (OV 2008, L 348, 84. lpp.), redakcijas, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 12. augusta Direktīvu 2013/39/ES (OV 2013, L 226, 1. lpp.), I pielikuma 41. punktu.
(
109
)	EFSA PPR Panel (EFSA Panel on Plant Protection Products and their Residues), 2013. Guidance on tiered risk assessment for plant protection products for aquatic organisms in edge‑of‑field surface waters. EFSA Journal 2013;11(7):3290, 268. lpp. doi:10.2903/j.efsa.2013.3290.
(
110
)	Skat. par reakciju uz jauniem argumentiem pārsūdzētā spriedumā pierādījumus 85. zemsvītras piezīmē.
(
111
)	Rokasgrāmata, minēta 109. zemsvītras piezīmē, 11.5. nodaļa, 157.–159. lpp.
(
112
)	Skat. rokasgrāmatu, minēta 109. zemsvītras piezīmē, 165. lpp.
(
113
)	Skat. iepriekš 56. punktu.
(
114
)	Secinājumu 5. sadaļa (minēti 15. zemsvītras piezīmē, 14. lpp., septītā daļa, un 15. lpp., ceturtā daļa).
(
115
)	Minēts 16. zemsvītras piezīmē, 2.2. un 2.3. sadaļa, 8. un nākamās lpp., kā arī A pielikums, 14. un nākamās lpp.
(
116
)	Skat. iepriekš 43. punktu.
(
117
)	Skat. iepriekš 169. un nākamos punktus.
(
118
)	Skat. iepriekš 172.–185. punktu.