62024CJ0076_RES
Lieta C‑76/24
Tradeinn Retail Services S.L.
pret
PH
(Bundesgerichtshof lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)
Tiesas (trešā palāta) 2025. gada 1. augusta spriedums
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Intelektuālais īpašums – Preču zīmes – Direktīva (ES) 2015/2436 – Dalībvalstu tiesību aktu tuvināšana attiecībā uz preču zīmēm – 10. panta 3. punkta b) apakšpunkts – Preču zīmes piešķirtās tiesības – Tiesības aizliegt trešām personām piedāvāt preces, laist tās tirgū vai uzglabāt minētajiem nolūkiem, izmantojot apzīmējumu – Tiešsaistes tirdzniecība – Preces, kas piedāvātas pārdošanai no citas, nevis preču zīmes reģistrācijas dalībvalsts – Jēdziens “uzglabāšana”
Eiropas Savienības tiesības – Interpretācija – Metodes – Gramatiskā, sistēmiskā un teleoloģiskā interpretācija
(skat. 25. punktu)
Tiesību aktu tuvināšana – Preču zīmes – Direktīva 2015/2436 – Preču zīmes piešķirtās tiesības – Preces, kas aptvertas ar dalībvalstī aizsargātu preču zīmi – Trešo personu piedāvātas preces, kas tiek pārdotas, izmantojot tiešsaistes reklāmu, no citas, nevis preču zīmes reģistrācijas dalībvalsts – Preču zīmes īpašnieka tiesības aizliegt šīm trešām personām piedāvāt reģistrācijas dalībvalsts patērētājiem preces, laist tās tirgū vai tās uzglabāt šiem mērķiem
(Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2015/2436 10. panta 2. punkts un 3. punkta b) apakšpunkts)
(skat. 27.–37. un 39. punktu un rezolutīvās daļas 1. punktu)
Tiesību aktu tuvināšana – Preču zīmes – Direktīva 2015/2436 – Preču zīmes piešķirtās tiesības – Uzglabāšanas jēdziens – Trešās personas, kurām ir netieša, bet faktiska kontrole pār attiecīgajām precēm – Iekļaušana
(Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2015/2436 10. panta 2. punkts un 3. punkta b) apakšpunkts)
(skat. 44.–47. punktu un rezolutīvās daļas 2. punktu)
Rezumējums
Ar šo spriedumu Tiesa sniedz skaidrojumus par situācijām, kurās preču zīmes īpašnieks var aizliegt trešām personām izmantot apzīmējumu (
1
), un interpretē Direktīvu 2015/2436 (
2
).
PH ir divu Vācijas preču zīmju, kas tostarp reģistrētas attiecībā uz niršanas piederumiem, īpašnieks.
Spānijā iedibināta sabiedrība Tradeinn Retail Services S.L. (turpmāk tekstā – “TRS”) tiešsaistē piedāvāja niršanas piederumus, izmantojot šīm preču zīmēm identiskus apzīmējumus.
PH cēla prasību pret TRS
Landgericht Nürnberg‑Fürth (Nirnbergas‑Firtes apgabaltiesa, Vācija), tostarp lūdzot aizliegt šo izmantošanu. Šī tiesa nolēma uzdot TRS izbeigt piedāvāt pārdošanā vai reklamēt niršanas piederumus, kas aptverti ar šīm preču zīmēm identiskiem apzīmējumiem.
Izskatot PH apelācijas sūdzību, Oberlandesgericht Nürnberg (Federālās zemes Augstākā tiesa Nirnbergā, Vācija) paplašināja šo aizliegumu, attiecinot to uz šo preču izplatīšanu, kā arī uzglabāšanu.
TRS iesniedza revīzijas sūdzību (Revision) Bundesgerichtshof (Federālā augstākā tiesa, Vācija), kas, šaubīdamās par Direktīvas 2015/2436 10. panta 3. punkta b) apakšpunkta interpretāciju, uzdeva Tiesai jautājumus par dalībvalstī aizsargātas preču zīmes īpašnieka tiesību apjomu un par šajā pantā paredzēto jēdzienu “uzglabāšana”.
Tiesas vērtējums
Vispirms Tiesa uzsver, ka Direktīvas 2015/2436 10. panta 3. punkta b) apakšpunkta formulējums neietver tiešu norādi attiecībā uz dalībvalstī reģistrētas preču zīmes īpašnieka iespēju aizliegt trešai personai citas dalībvalsts teritorijā uzglabāt preces, izmantojot minēto apzīmējumu.
Pēc tam Tiesa atgādina, ka aizsardzība, ko piešķir valsts preču zīmes reģistrācija, principā ir ierobežota reģistrācijas dalībvalsts teritorijā, tādējādi parasti tās īpašnieks nevar pamatoties uz šo aizsardzību ārpus šīs teritorijas. Turklāt ekskluzīvo tiesību, ko piešķir preču zīmes reģistrācija (
3
), mērķis ir atļaut attiecīgās preču zīmes īpašniekam aizsargāt savas konkrētās intereses kā šīs preču zīmes īpašniekam, proti, nodrošināt, ka šī preču zīme var veikt savas funkcijas. Tāpēc šo tiesību izmantošana ir jāparedz gadījumos, kad trešo personu veikta apzīmējuma izmantošana kaitē vai var kaitēt preču zīmes funkcijām. Šīs funkcijas ietver ne tikai preču zīmes pamatfunkciju – garantēt patērētājiem attiecīgās preces vai pakalpojuma izcelsmi –, bet arī citas funkcijas, piemēram, tostarp funkciju garantēt šīs preces vai pakalpojuma kvalitāti vai saziņas, ieguldījumu vai reklāmas funkciju.
Tādējādi šis mērķis un preču zīmes piešķirtās aizsardzības ģeogrāfiskais tvērums rada vairākas sekas attiecībā uz Direktīvas 2015/2436 10. panta 3. punkta b) apakšpunkta interpretāciju. Pirmkārt, valsts preču zīmes īpašnieks ir tiesīgs aizliegt trešām personām laist tirgū reģistrācijas dalībvalstī preces, izmantojot apzīmējumu, kura izmantošana kaitē šai preču zīmei, tomēr ņemot vērā, ka šādas preces netiek uzskatītas par laistām tirgū, ja uz tām attiecas tāds [nodokļu iekasēšanu] apturošs muitas režīms kā ārējais tranzīts un tās nav laistas brīvā apgrozībā.
Otrkārt, valsts preču zīmes īpašnieks var aizliegt trešām personām reģistrācijas dalībvalstī piedāvāt preces, izmantojot šo apzīmējumu. Tādējādi īpašnieks var iebilst pret šādu piedāvāšanu, tostarp, ja tā attiecas uz precēm, kas pakļautas ārējā tranzīta muitas režīmam, ja vien tas noteikti nozīmē šo preču laišanu brīvā apgrozībā. Turklāt Tiesa atgādina, ka preču zīmes īpašnieks var aizliegt trešām personām piedāvāt, it īpaši – izmantojot tiešsaistes reklāmu, preces ar minēto apzīmējumu, tostarp tad, kad šīs trešās personas, to izmantotais tīmekļvietnes serveris vai šīs preces atrodas ārpus [preču zīmes] reģistrācijas dalībvalsts, ja šis piedāvājums vai reklāma ir paredzēta patērētājiem, kuri atrodas šīs dalībvalsts teritorijā. Proti, pretējā gadījumā saimnieciskās darbības subjekti, kas izmanto elektronisko tirdzniecību un piedāvā šajā teritorijā esošajiem patērētājiem preces, kuras atrodas ārpus minētās teritorijas, būtu atbrīvoti no jebkāda pienākuma ievērot šīs preču zīmes piešķirtās tiesības, un tas apdraudētu ar Direktīvu 2015/2436 garantētās aizsardzības lietderīgo iedarbību. Tomēr ar to vien, ka tīmekļvietne ir pieejama dalībvalsts teritorijā, kurā ir aizsargāta attiecīgā preču zīme, nepietiek, lai secinātu, ka šajā vietnē izvietotie pārdošanas piedāvājumi ir paredzēti patērētājiem šajā teritorijā. Valsts tiesām katrā atsevišķā gadījumā jāizvērtē, vai ir atbilstošas norādes, lai secinātu, ka pārdošanas piedāvājums, kas izvietots tīmekļvietnē vai tiešsaistes pārdošanas platformā, kura pieejama šajā teritorijā, ir paredzēts patērētājiem šajā teritorijā.
Treškārt, Direktīvas 2015/2436 10. panta 3. punkta b) apakšpunkts atļauj preču zīmes īpašniekam aizliegt trešām personām ne tikai piedāvāt un laist tirgū preces, izmantojot apzīmējumu, kura lietošana kaitē šai preču zīmei, bet arī “uzglabāšanu minētajiem nolūkiem”. Tātad šī tiesību norma uz trešo personu veiktu šādu preču uzglabāšanu attiecas tikai tad, ja tā ir priekšnoteikums piedāvāšanai vai laišanai tirgū, ko preču zīmes īpašnieks ir tiesīgs aizliegt.
Preču zīmes īpašnieks var aizliegt trešām personām piedāvāt, tostarp izmantojot tiešsaistes reklāmu, preces ar šo apzīmējumu, lai gan šīs trešās personas, to izmantotais tīmekļvietnes serveris vai šīs preces atrodas ārpus [preču zīmes] reģistrācijas dalībvalsts, ja šis piedāvājums vai reklāma ir paredzēta patērētājiem, kuri atrodas šīs dalībvalsts teritorijā. Šādā situācijā preču zīmes īpašnieks ir tiesīgs arī aizliegt šīm trešām personām uzglabāt minētās preces ārpus šīs teritorijas, ja šāda uzglabāšana ir priekšnoteikums šāda piedāvājuma izteikšanai vai tā īstenošanai tādējādi, ka to var uzskatīt par veiktu šim mērķim.
Visbeidzot, Tiesa konstatē, ka Direktīvas 2015/2436 10. panta 3. punkta b) apakšpunktā lietotais vārds “uzglabāšana” aptver ne tikai gadījumus, kad trešā persona tieši un faktiski kontrolē attiecīgās preces, bet arī gadījumus, kad tā netieši, bet faktiski kontrolē šīs preces, jo tai ir kontroles vai vadības pilnvaras pār personu, kura tās tieši un faktiski kontrolē. Ja šī tiesību norma būtu piemērojama tikai attiecībā uz trešām personām, kurām tieši ir faktiska kontrole pār attiecīgo preci, preču zīmes īpašniekam nebūtu iespējams lūgt uzdot izbeigt [izmantošanu] saimnieciskās darbības subjektam, kurš bez viņa piekrišanas, lai piedāvātu vai laistu tirgū šīs preces, tās nodod pakalpojumu sniedzējam, lai tas šiem mērķiem nodrošinātu tādus pakalpojumus kā, piemēram, minēto preču glabāšana noliktavā vai transportēšana. Šāda interpretācija nebūtu saderīga ar Direktīvas 2015/2436 mērķi un liegtu aizsardzībai, ko tā garantē, daļu no tās lietderīgās iedarbības.
(
1
)	Šīs situācijas paredzētas Direktīvas 2015/2436 10. panta 2. punktā.
(
2
)	Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva (ES) 2015/2436 (2015. gada 16. decembris), ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm (OV 2015, L 336, 1. lpp.).
(
3
)	Šīs ekskluzīvās tiesības ir piešķirtas ar Direktīvas 2015/2436 10. panta 1. punktu.