62020CJ0556_RES
Kohtuasi C‑556/20
Schneider Electric SE jt
versus
Premier ministrejaMinistre de l’Economie, des Finances et de la Relance
(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Conseil d’État (Prantsusmaa))
Euroopa Kohtu (teine koda) 12. mai 2022. aasta otsus
Eelotsusetaotlus – Õigusaktide ühtlustamine – Direktiiv 90/435/EMÜ – Eri liikmesriikide emaettevõtjate ja tütarettevõtjate suhtes kohaldatav ühine maksustamissüsteem – Artikkel 4 ja artikli 7 lõige 2 – Dividendi majandusliku topeltmaksustamise vältimine
Õigusaktide ühtlustamine – Eri liikmesriikide emaettevõtjate ja tütarettevõtjate suhtes kohaldatav ühine maksustamissüsteem – Direktiiv 90/435 – Majandusliku topeltmaksustamise vältimine – Emaettevõtja vabastamine saadud dividendilt kogutavast maksust – Emaettevõtja liikmesriigi võetud maksumeede, mis näeb ette kinnipeetava maksu kogumise, kui see äriühing jaotab edasi dividendi, mida ei ole äriühingu tulumaksu üldise määraga maksustatud – Maksustamine, mis ületab direktiivis 90/435 ette nähtud 5% suurust ülemmäära – Lubamatus – Emaettevõtja võimalus kasutada maksukrediiti – Mõju puudumine
(Nõukogu direktiiv 90/435, artikkel 4)
(vt punktid 41–49, 52–54, 58–65 ja 88 ning resolutsioon)
Õigusaktide ühtlustamine – Eri liikmesriikide emaettevõtjate ja tütarettevõtjate suhtes kohaldatav ühine maksustamissüsteem – Direktiiv 90/435 – Emaettevõtja vabastamine saadud dividendilt kogutavast maksust – Erand riigisisestest või lepingupõhistest eeskirjadest, mis näevad ette dividendi majandusliku topeltmaksustamise kaotamise või vähendamise – Emaettevõtja liikmesriigi võetud maksumeede, mis näeb ette kinnipeetava maksu kogumise, kui see äriühing jaotab edasi dividendi, mida ei ole äriühingu tulumaksu üldise määraga maksustatud – Väljajätmine
(Nõukogu direktiiv 90/435, artikli 7 lõige 2)
(vt punktid 67–88 ja resolutsioon)
Kokkuvõte
Äriühing Schneider Electric SE ja teised äriühingud, kes kõik on Prantsusmaa maksuresidendid, jaotasid oma aktsionäridele ajavahemikus 2000–2004 edasi dividendi, mis pärines muu hulgas teistes liikmesriikides asuvatelt tütarettevõtjatelt.
Kõnealuse dividendi edasijaotamise tõttu tekkis neil äriühingutel kohustus tasuda dividendimaksu, mida käsitleti ametlikes kommentaarides. Kuna need äriühingud leidsid, et ametlikud kommentaarid kordavad riigisiseseid õigusnorme (
1
), mis on vastuolus direktiiviga 90/435 (
2
), siis esitasid nad Conseil d’État’le (Prantsusmaa kõrgeima halduskohtuna tegutsev riiginõukogu) kaebuse, milles palusid tühistada need normid. Riigisiseste õigusnormide kohaselt kuulus dividendimaks tasumisele kasumi jaotamise korral, mille alusel antakse maksukrediit, kui emaettevõtja tasandil ei kohaldatud selle kasumi suhtes äriühingu tulumaksu üldist määra. Sellega seoses järeldas Conseil d’État (Prantsusmaa kõrgeima halduskohtuna tegutsev riiginõukogu) kohtuotsusest Accor (
3
), et äriühingul, kes on saanud dividendi, on õigus maksukrediidile, mis võimaldab tagada, et maksuõiguslikult käsitatakse ühte moodi dividendi, mis pärineb Prantsusmaal asuvatelt äriühingutelt, ja dividendi, mis pärineb teises riigis asuvatelt äriühingutelt, ning mis maksustatakse dividendimaksuga.
Eelotsusetaotlust läbi vaadanud Euroopa Kohus otsustas, et direktiiviga 90/435 (
4
) on vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mis näevad ette, et emaettevõtja – kui ta jaotab oma aktsionäridele edasi oma tütarettevõtjate makstud kasumit – on kohustatud kinni pidama dividendimaksu, juhul kui selle kasumi suhtes ei kohaldatud äriühingu tulumaksu üldist määra, sest selle dividendimaksuna tasumisele kuulunud summad ei ületa samas direktiivis ette nähtud 5% ülempiiri. Lisaks ei kuulu selline maks direktiivi niisuguse sätte kohaldamisalasse, mille kohaselt see direktiiv ei mõjuta riigisiseste või lepingupõhiste eeskirjade kohaldamist dividendi majandusliku topeltmaksustamise kaotamiseks või selle vähendamiseks. (
5
)
Euroopa Kohtu hinnang
Euroopa Kohus märkis kõigepealt, et direktiiviga 90/435 püütakse tagada liikmesriigis asuva tütarettevõtja poolt teises liikmesriigis asutatud emaettevõtjale jaotatava kasumi neutraalne maksustamine. Selleks et saavutada kõnealune eesmärk, püütakse direktiiviga 90/435 vältida kasumi majanduslikku topeltmaksustamist, see tähendab vältida alguses tütarettevõtja ja seejärel emaettevõtja maksustamist sama jaotatava kasumi puhul (
6
). Sellega seoses täpsustas Euroopa Kohus, et see direktiiv keelab liikmesriikidel maksustada emaettevõtjat seoses kasumiga, mida tütarettevõtja oma emaettevõtjale jaotab, tegemata vahet selle alusel, kas maksustatakse kasumi saamise või kasumi edasi jagamise alusel.
Edasi tõdes Euroopa Kohus, et tütarettevõtja poolt emaettevõtjale jaotatud kasumi maksustamine emaettevõtja liikmesriigi poolt, kui see emaettevõtja jaotab seda kasumit edasi, mille tulemusel maksustatakse seda kasumit maksumääraga, mis ületab direktiivis 90/435 (
7
) ette nähtud 5% ülempiiri, toob kaasa kõnealuse äriühingu topeltmaksustamise, mis on selle direktiiviga vastuolus. Sellega seoses märkis Euroopa Kohus, et dividendimaksu kohaldamine, mis vastab tulumaksu ümberarvutusele, mis on seotud emaettevõtja poolt oma aktsionäridele dividendi edasijaotamisega, võimaldab koguda selliselt dividendilt maksu, mis vastuolus direktiiviga 90/435 ületab 5% ülempiiri.
Lõpuks välistas Euroopa Kohus selle, et maksukrediit, mis anti teises liikmesriigis asuvalt tütarettevõtjalt dividendi saanud emaettevõtjale, selleks et heastada riigisiseste õigusnormide vastuolu liidu õigusega, saaks heastada selliste riigisiseste õigusnormide mõju, mis on vastuolus direktiiviga 90/435. Sellisel juhul sõltub maksukrediidi saamine maksumaksja poolt haldus- ja kohtumenetluste algatamisest ning tõendite esitamisest, samas kui see direktiiv ei võimalda ette näha selliseid tingimusi. Lisaks viib maksukrediidi arvessevõtmine selleni, et dividendile kohaldatakse mahaarvamiste tegemise meetodit, kuigi liikmesriik on valinud maksuvabastuse meetodi, ega välista, et säilida võib dividendimaksu jääk.
Mis puudutab küsimust, kas dividendimaks kuulub direktiivi 90/435 artikli 7 lõike 2 reguleerimisalasse, siis meenutas Euroopa Kohus, et see säte võimaldab jätkata üksnes selliste riigisiseste või lepingupõhiste eeskirjade kohaldamist, mis on selle direktiivi eesmärgiga kooskõlas ja mille eesmärk on kaotada dividendi ainus majanduslik topeltmaksustamine või vähendada seda. Kõnealust eesmärki arvesse võttes saab maksu kinnipidamist lugeda selle sätte kohaldamisalasse kuuluvaks üksnes siis, kui selle maksu kohaldamine ei tühista riigisiseste või lepingupõhiste sätete mõju topeltmaksustamise kaotamiseks või vähendamiseks.
Sellega seoses märkis Euroopa Kohus, et isegi kui dividendimaks kuulus riigisiseste õigusnormide hulka, mille eesmärk oli ära hoida dividendi riigisisesel tasandil majanduslik topeltmaksustamine, võis selle dividendimaksu kohaldamine kaasa tuua selle, et kasum, mida emaettevõtja saab teises liikmesriigis asuvatelt tütarettevõtjatelt, maksustatakse selle edasijaotamisel majanduslikult topelt. Euroopa Kohus lisas, et liikmesriigi õigusnormide kohaldamine, mis tõi kaasa sellise topeltmaksustamise, ei saa olla kooskõlas direktiivi 90/435 eesmärgiga isegi siis, kui topeltmaksustamise mõju saab olenevalt olukorrast hiljem leevendada taotlusega alusetult tasutud summad tagastada maksukrediidina, mis tuleneb kohtupraktikast.
(
1
)	Prantsuse üldise maksuseadustiku (code général des impôts) põhikohtuasjas kehtiva redaktsiooni artikkel 223 sexies.
(
2
)	Nõukogu 23. juuli 1990. aasta direktiiv 90/435/EMÜ eri liikmesriikide emaettevõtjate ja tütarettevõtjate suhtes kohaldatava ühise maksustamissüsteemi kohta (EÜT 1990, L 225, lk 6; ELT eriväljaanne 09/01, lk 147) (edaspidi „direktiiv 90/435“).
(
3
)	15. septembri 2011. aasta kohtuotsus Accor (C‑310/09, EU:C:2011:581).
(
4
)	Direktiivi 90/435 artikli 4 lõige 1.
(
5
)	Direktiivi 90/435 artikli 7 lõige 2.
(
6
)	Direktiivi 90/435 artikli 4 lõike 1 esimene taane.
(
7
)	Direktiivi 90/435 artikli 4 lõige 2.