62024CJ0085
РЕШЕНИЕ НА СЪДА (първи състав)
27 февруари 2025 година (
*1
)
„Преюдициално запитване — Защита на потребителите — Договори за кредити за жилищни недвижими имоти за потребители — Директива 2014/17/ЕС — Член 13, параграф 1, буква ж) — Обща информация за продуктите за жилищни кредити — Задължение за даване на „представителен пример“ — Директива 2005/29/ЕО — Член 7 —Банкова институция, която предлага различни форми на кредит — Информационен формуляр, в който дадените примери са само за договори за кредит с променлив лихвен процент“
По дело C‑85/24
с предмет преюдициално запитване, отправено на основание член 267 ДФЕС от Oberster Gerichtshof (Върховен съд, Австрия) с акт от 23 януари 2024 г., постъпил в Съда на 2 февруари 2024 г., в рамките на производство по дело
Verein für Konsumenteninformation
срещу
BAWAG P.S.K. Bank für Arbeit und Wirtschaft und Österreichische Postsparkasse AG,
СЪДЪТ (първи състав),
състоящ се от: F. Biltgen, председател на състава, T. von Danwitz, заместник-председател на Съда, изпълняващ функциите на съдия от първи състав, A. Kumin, I. Ziemele и S. Gervasoni (докладчик), съдии,
генерален адвокат: D. Spielmann,
секретар: A. Calot Escobar,
предвид изложеното в писмената фаза на производството,
като има предвид становищата, представени:
–
за Verein für Konsumenteninformation, от S. Langer, Rechtsanwalt,
–
за BAWAG P.S.K. Bank für Arbeit und Wirtschaft und Österreichische Postsparkasse AG, от M. Kellner и F. Liebel, Rechtsanwälte,
–
за Европейската комисия, от B.‑R. Killmann и P. Vanden Heede, в качеството на представители,
предвид решението, взето след изслушване на генералния адвокат, делото да бъде разгледано без представяне на заключение,
постанови настоящото
Решение
1
Преюдициалното запитване се отнася до тълкуването на член 13, параграф 1, буква ж) от Директива 2014/17/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 4 февруари 2014 година относно договорите за кредити за жилищни недвижими имоти за потребители и за изменение на директиви 2008/48/ЕО и 2013/36/ЕС и Регламент (ЕС) № 1093/2010 (ОВ L 60, 2014 г., стр. 34).
2
Запитването е отправено в рамките на спор между Verein für Konsumenteninformation, австрийска асоциация за информиране на потребителите (наричана по-нататък „VKI“), и BAWAG P.S.K. Bank für Arbeit und Wirtschaft und Österreichische Postsparkasse AG, австрийска банка (наричана по-нататък „BAWAG“), относно обстоятелството, че в общата информация, която тази банка предоставя на потребителите, не са дадени представителни примери за договор за кредит с фиксиран лихвен процент и за договор за кредит с редуващи се периоди на фиксиран и на променлив лихвен процент.
Правна уредба
Правото на Съюза
Директива 2014/17
3
Съображения 15, 20, 38 и 53 от Директива 2014/17 гласят:
„(15)
Целта на настоящата директива е да се гарантира, че потребителите, сключващи договори за кредит за недвижими имоти, се ползват с високо равнище на защита. […]
[…]
(20)
За да се гарантира съгласувана рамка за потребителите в областта на кредитирането, както и да се сведе до минимум административната тежест за кредиторите и кредитните посредници, основната рамка на настоящата директива трябва да следва структурата на [Директива 2008/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2008 година относно договорите за потребителски кредити и за отмяна на Директива 87/102/ЕИО на Съвета (ОВ L 133, 2008 г., стр. 66)], доколкото е възможно, по-специално изискванията информацията в рекламите на договори за кредит за жилищни недвижими имоти да се предоставя на потребителите чрез представителен пример, подробната преддоговорна информация да им се предоставя чрез стандартизиран информационен формуляр, потребителите да получават подходящи разяснения преди сключването на договора за кредит, да бъде установена единна база за изчисляване на [годишния процент на разходите (наричан по-нататък „ГПР“)] без нотариалните такси и кредиторите да правят оценка на кредитоспособността на потребителите преди отпускането на кредит. […]
[…]
(38)
Рекламите обикновено са съсредоточени върху един или няколко конкретни продукта, докато потребителите следва да могат да вземат решенията си, познавайки пълната гама от предлагани кредитни продукти. В това отношение общата информация играе важна роля за запознаването на потребителя с широката гама от налични продукти и услуги и с основните им характеристики. Затова потребителите следва да могат винаги да получават обща информация за наличните кредитни продукти. Когато това изискване не се прилага по отношение на необвързаните кредитни посредници, това следва да не засяга тяхното задължение да предоставят на потребителите персонализирана преддоговорна информация.
[…]
(53)
Тъй като на етапа на рекламата ГПР може да бъде илюстриран само чрез пример, този пример следва да бъде представителен. Ето защо той следва да съответства например на средния срок и средния общ размер на кредитите, отпускани по съответния вид договори за кредит. При определяне на представителния пример следва да се вземе предвид преобладаването на определени видове договори за кредит на даден пазар. Може да е за предпочитане всеки кредитор да взема за основа на представителния пример такъв размер на кредита, който е представителен за собствената гама от продукти и очакваната база от потребители на този кредитор, тъй като те могат да варират значително между отделните кредитори. Що се отнася до ГПР, оповестяван в [европейски стандартизиран информационен формуляр (наричан по-нататък „ЕСИФ“)], следва, доколкото е възможно, да се вземат под внимание изразените от потребителя предпочитания и предоставената от него информация, а кредиторът или кредитният посредник следва да посочат ясно дали осигурената информация е примерна или отразява изразените предпочитания и предоставената информация. При всички случаи представителните примери не следва да са в противоречие с изискванията, определени в [Директива 2005/29/ЕО на Европейския Парламент и на Съвета от 11 май 2005 година относно нелоялни търговски практики от страна на търговци към потребители на вътрешния пазар и изменение на Директива 84/450/ЕИО на Съвета, Директиви 97/7/EО, 98/27/EО и 2002/65/EО на Европейския парламент и на Съвета, и Регламент (EО) № 2006/2004 на Европейския парламент и на Съвета („Директива за нелоялни търговски практики“) (ОВ L 149, 2005 г., стр. 22; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 14, стр. 260)]. […]“.
4
Член 13 от тази директива е озаглавен „Обща информация“ и в параграф 1 предвижда:
„Държавите членки гарантират редовното предоставяне на ясна и изчерпателна обща информация за договорите за кредит от страна на кредиторите или, където е приложимо, от страна на обвързани кредитни посредници, или от техните назначени представители на хартиен или на друг траен носител или в електронна форма. Държавите членки могат освен това да предвиждат общата информация да се предоставя от необвързани кредитни посредници.
Тази обща информация включва най-малко следните елементи:
[…]
д)
видовете налични лихвени проценти, като се посочва дали са фиксирани, променливи или съчетание от двете, заедно с кратко описание на характеристиките на фиксирания и променливия лихвен процент, включително свързаните с това последици за потребителя;
[…]
ж)
представителен пример за общия размер на кредита, общите разходи по кредита за потребителя, общата сума, дължима от потребителя, и ГПР;
[…]“.
5
Член 14, параграф 1 от посочената директива е озаглавен „Преддоговорна информация“ и предвижда:
„Държавите членки гарантират, че кредиторът или, по целесъобразност, кредитният посредник, или назначеният представител предоставят на потребителя персонализираната информация, необходима за съпоставянето на кредитите, съществуващи на пазара, за оценяването на последиците от тях и вземането на информирано решение относно това, дали да се сключи договор за кредит:
a)
незабавно след като потребителят е предоставил необходимата информация за своите потребности, финансово положение и предпочитания в съответствие с член 20; и
б)
своевременно преди потребителят да се е обвързал с договор или предложение за кредит“.
Директива 2005/29
6
Член 7 от Директива 2005/29 е озаглавен „Заблуждаващи бездействия“ и в параграф 1 предвижда:
„Заблуждаваща е тази търговска практика, която във фактически контекст, отчитайки всички характеристики и обстоятелства и ограниченията на средството за комуникация, пропуска съществена информация, необходима на средния потребител съгласно контекста, за да вземе решение за сделка на база осведоменост и следователно подтиква или е възможно да подтикне средния потребител да вземе решение за сделка, което в противен случай не би взел“.
Австрийското право
7
Член 7, точка 7 от Bundesgesetz über Hypothekar- und Immobilienkreditverträge und sonstige Kreditierungen zu Gunsten von Verbrauchern (Hypothekar- und Immobilienkreditgesetz) (Федерален закон за ипотечните кредити, кредитите за недвижими имоти и другите кредити за потребители (Закон за ипотечните кредити и кредитите за недвижими имоти) от 26 ноември 2015 г. (BGBl. I, 135/2015), в редакцията му, приложима към спора в главното производство (наричан по-нататък „Закон за ипотечните кредити и кредитите за недвижими имоти“), транспонира дословно член 13, параграф 1, буква ж) от Директива 2014/17.
Спорът в главното производство и преюдициалният въпрос
8
BAWAG е банкова институция и предлага услугите си на цялата територия на Австрия. Потребителите получават от тази банка „информационен формуляр за кредитите за жилищни недвижими имоти“, съдържащ обща информация за предлаганите от нея договори за ипотечни кредити и за кредити за недвижими имоти.
9
Страници 2—4 от информационния формуляр се отнасят до необезпечените с ипотека кредити за жилищно строителство и завършват с „представителен пример“. Страници 5—7 от същия формуляр се отнасят до договорите за обезпечени с ипотека кредити за жилищно строителство и също завършват с представителен пример. Като представителен пример за договор за необезпечен с ипотека кредит за жилищно строителство е посочен кредит в размер на 35000 евро със срок за погасяване 180 месеца и променлив годишен номинален лихвен процент от 4,58 %. Като представителен пример за договор за обезпечен с ипотека кредит за жилищно строителство е посочен кредит в размер на 200000 евро със срок за погасяване 240 месеца и променлив годишен номинален лихвен процент от 0,5 %. И в двата примера са указани размерът на дължимата лихва, ефективният лихвен процент и общият разход по кредита.
10
Освен кредити само с променлив лихвен процент, BAWAG предлага също кредити само с фиксиран лихвен процент и кредити с редуващи се периоди на променлив и на фиксиран лихвен процент.
11
VKI завежда дело срещу BAWAG, като иска тази банка да бъде осъдена да преустанови практиката си в посочения в точка 8 от настоящото решение информационен формуляр да дава примери, които се отнасят само за договори за кредит с променлив лихвен процент, и да не дава примери за останалите два вида предлагани от нея договори, а именно за кредит с фиксиран лихвен процент и за кредит със смесен лихвен процент.
12
В своя защита BAWAG твърди, че целта на споменатия информационен формуляр не е предоставяне на потребителите на подробна и съобразена със съответния конкретен случай на клиента преддоговорна информация. Според BAWAG не би могло да се изисква този формуляр да съдържа примери за всички възможни видове лихвен процент.
13
Сезираният като първа инстанция съд уважава частично исканията на VKI, като приема, че в информационния формуляр би трябвало да се включи и пример за кредит с фиксиран лихвен процент.
14
Въззивният съд обаче приема, че член 7, точка 7 от Закона за ипотечните кредити и кредитите за недвижими имоти изисква само един представителен пример в информационния формуляр и че следователно BAWAG не е длъжна да дава в него и пример за договор за кредит с фиксиран лихвен процент.
15
VKI подава ревизионна жалба срещу решението на въззивния съд пред запитващата юрисдикция Oberster Gerichtshof (Върховен съд, Австрия).
16
Запитващата юрисдикция счита, че изискването за даване на представителни примери за всеки един от предлаганите три вида договори за кредит надхвърля задължението за даване на обща информация, но признава, че член 13, параграф 1, буква ж) от Директива 2014/17 би могъл да се тълкува не непременно в този смисъл.
17
При тези обстоятелства Oberster Gerichtshof (Върховен съд) решава да спре производството и да постави на Съда следния преюдициален въпрос:
„Трябва ли член 13, параграф 1, буква ж) от Директива [2014/17] да се тълкува в смисъл, че няма нарушение на тази разпоредба, когато кредиторът, който предлага жилищни кредити с ипотека и без ипотека в няколко варианта (а) кредити само с фиксиран лихвен процент, б) кредити с редуващи се периоди на променлив и на фиксиран лихвен процент и в) кредити само с променлив лихвен процент), предоставя (само един) представителен пример за жилищен кредит без ипотека и за жилищен кредит с ипотека, или тази разпоредба изисква да се предостави представителен пример за всяка форма на начисляване на лихва?“.
По преюдициалния въпрос
18
С въпроса си запитващата юрисдикция иска по същество да се установи дали член 13, параграф 1, буква ж) от Директива 2014/17 трябва да се тълкува в смисъл, че кредитор, който за финансиране на жилищно строителство предлага обезпечени или не с ипотека договори за кредит с фиксиран лихвен процент, с променлив лихвен процент или с редуване на периоди с фиксиран и с променлив лихвен процент, е длъжен да даде представителен пример за всеки един от предлаганите три вида договори за кредит.
19
Най-напред следва да се припомни, че Директива 2014/17, както се предвижда в член 1 от нея, създава обща рамка за потребителските договори за кредит за жилищни недвижими имоти.
20
Член 13, параграф 1 от тази директива е озаглавен „Обща информация“ и определя каква обща информация за договорите за кредит за жилищни недвижими имоти държавите членки трябва да гарантират, че кредиторите редовно предоставят на потребителите.
21
Член 13, параграф 1, буква ж) предвижда, че тази обща информация включва по-конкретно „представителен пример за общия размер на кредита, общите разходи по кредита за потребителя, общата сума, дължима от потребителя, и ГПР“.
22
Съгласно постоянната съдебна практика за тълкуването на разпоредба от правото на Съюза следва да се има предвид не само текстът ѝ, но и контекстът ѝ и целите на правната уредба, от която тя е част (решение от 14 март 2024 г., VR Bank Ravensburg-Weingarten, C‑536/22, EU:C:2024:234, т. 35 и цитираната съдебна практика).
23
На първо място, използването на единствено число в текста на член 13, параграф 1, буква ж) от Директива 2014/17 означава, че от кредиторите се очаква да дадат на потребителите само един пример в общата си информация. Освен това в текста се посочва, че този пример трябва да бъде „представителен“ не за различните предлагани от кредитора видове договори за кредит, а за „общия размер на кредита, общите разходи по кредита за потребителя, общата сума, дължима от потребителя, и ГПР“.
24
От това следва, че функцията на давания представителен пример явно не е да илюстрира различните предлагани от кредитора договори за кредит, а да позволи на потребителите да придобият обща представа за значението и смисъла на отделните свързани с кредита понятия.
25
На второ място, предложеното буквално тълкуване на член 13, параграф 1, буква ж) от Директива 2014/17 се подкрепя и от контекста на тази разпоредба.
26
Първо, докато член 13, параграф 1, буква д) от същата директива изисква „общата информация“ да включва „видовете налични лихвени проценти, като се посочва дали са фиксирани, променливи или съчетание от двете“, то член 13, параграф 1, буква ж) не предвижда нищо, от което да е видно, че трябва да се предоставя представителен пример за всеки един от предлаганите видове договори за кредит. Следва все пак да се отбележи, че ако е искал кредиторите да дават представителен пример за всеки един от предлаганите видове лихвени проценти, законодателят на Съюза е щял изрично да предвиди такова изискване.
27
Второ, видно от цялостния ѝ прочит, Директива 2014/17 въвежда в полза на потребителите двустепенна система за задължително информиране.
28
Първата степен е предоставянето на „обща информация“ по член 13 от тази директива. Съображение 38 от същата директива предвижда, че ролята на тази информация е да се предостави възможност на потребителите да направят информиран избор, като ги „запозна[е] с широката гама от налични продукти и услуги и с основните им характеристики. Затова потребителите следва да могат винаги да получават обща информация за наличните кредитни продукти“.
29
Втората степен е предоставянето на потребителите на „преддоговорна информация“ по член 14 от посочената директива. В параграф 1 от този член 14 се уточнява, че става въпрос за „персонализирана[…] информация, необходима за съпоставянето [от потребителите] на кредитите, съществуващи на пазара, за оценяването на последиците от тях и вземането на информирано решение относно това, дали да се сключи договор за кредит“.
30
Следователно, както посочват BAWAG и Европейската комисия в становищата си пред Съда, „общата информация“ няма за цел да предостави подробни обяснения за всички предлагани от кредитора видове договори за кредит за съответните конкретни случаи на потребителите, тъй като такива обяснения трябва да им се предоставят в „преддоговорната информация“. Общата информация има за цел само да подпомогне потребителите в началния етап на проучванията им във връзка с вземането на кредит. Поради това член 13, параграф 1, буква ж) от Директива 2014/17 не би могъл да се тълкува в смисъл, че изисква тази информация да бъде изчерпателна. Подобно тълкуване би противоречало и на предвидената от законодателя на Съюза разлика между обща и преддоговорна информация.
31
На трето място, що се отнася до преследваните с Директива 2014/17 цели, следва да се припомни, че съгласно съображение 15 от същата целта ѝ е да гарантира високо равнище на защита на потребителите, които проявяват интерес от сключване на договор за кредит за недвижим имот.
32
В това отношение в съображение 53 от Директива 2014/17 се подчертава по-специално, че представителните примери не следва да са в противоречие с изискванията, определени в Директива 2005/29.
33
Последната се бори срещу нелоялните търговски практики спрямо потребителите, като в член 7, параграф 1 предвижда, че „[з]аблуждаваща е тази търговска практика, която във фактически контекст, отчитайки всички характеристики и обстоятелства и ограниченията на средството за комуникация, пропуска съществена информация, необходима на средния потребител съгласно контекста, за да вземе решение за сделка на база осведоменост и следователно подтиква или е възможно да подтикне средния потребител да вземе решение за сделка, което в противен случай не би взел“.
34
В случая обстоятелството, че за обезпечените с ипотека договори за кредит е даден представителен пример за кредит с променлив лихвен процент и за необезпечените с ипотека договори също е даден представителен пример за кредит с променлив лихвен процент, явно не би могло да лиши потребителя от съществена информация по смисъла на член 7, параграф 1 от Директива 2005/29.
35
В това отношение следва да се отбележи, че общата информация, от която се нуждае потребителят, за да може на база осведоменост да се насочи към кредит с фиксиран лихвен процент, кредит с променлив лихвен процент или кредит със смесен лихвен процент, не е тази, която трябва да се съдържа в представителния пример, а именно общият размер на кредита, общите разходи по кредита за потребителя, общата сума, дължима от потребителя, и ГПР, а фактът, че самата тази информация е сигурна в първия вид кредит и е несигурна в другите два.
36
Тези основни характеристики на договорите за кредит с фиксиран и/или променлив лихвен процент трябва да се съдържат в общата информация по член 13, параграф 1, буква д), а не в представителния пример по член 13, параграф 1, буква ж).
37
Целта на представителния пример всъщност е да гарантира високо равнище на защита на потребителите, заедно, от една страна, с останалата обща информация по член 13, параграф 1 от Директива 2014/17 и от друга страна, със съобразената с личното положение на конкретния потребител преддоговорна информация.
38
Поради това обстоятелството, че кредитор, който предлага договори за кредит с фиксиран, променлив и смесен лихвен процент, дава в общата си информация само представителен пример за обезпечен с ипотека договор за кредит с променлив лихвен процент и представителен пример за необезпечен с ипотека договор за кредит с променлив лихвен процент, не лишава потребителя от съществена информация и следователно не може да се счита за признак за заблуждаваща търговска практика на кредитора по смисъла на член 7, параграф 1 от Директива 2005/29. Следователно даването само на един представителен пример в общата информация е в съответствие с целта на Директива 2014/17.
39
Накрая, следва да се подчертае, че както бе посочено в точка 23 от настоящото решение, примерът по член 13, параграф 1, буква ж) от Директива 2014/17 трябва да бъде „представителен“.
40
В това отношение съображение 53 от Директива 2014/17 предвижда, че „[п]ри определяне на представителния пример следва да се вземе предвид преобладаването на определени видове договори за кредит на даден пазар. Може да е за предпочитане всеки кредитор да взема за основа на представителния пример такъв размер на кредита, който е представителен за собствената гама от продукти и очакваната база от потребители на този кредитор, тъй като те могат да варират значително между отделните кредитори“.
41
Видно от това съображение, при преценката дали даденият пример е представителен, могат да се вземат предвид някои фактори, като например средният срок за погасяване, средният общ размер на отпуснатите кредити за съответния вид договор за кредит и честотата на сключване на някои видове договори за кредит на определен пазар. Що се отнася до посочения в стандартизирания информационен формуляр ГПР, следва, доколкото е възможно, да се вземат под внимание изразените от потребителя предпочитания и предоставената от него информация, а кредиторът или кредитният посредник следва да посочат ясно дали осигурената информация е примерна или отразява изразените предпочитания и предоставената информация. При всички случаи, както беше посочено в точка 32 от настоящото решение, представителните примери не следва да са в противоречие с изискванията, определени в Директива 2005/29.
42
Запитващата юрисдикция следва да прецени, като вземе предвид по-конкретно изложените указания, дали примерът, който BAWAG дава в общата си информация по член 13, параграф 1, буква ж) от Директива 2014/17, е представителен.
43
С оглед на изложеното на преюдициалния въпрос следва да се отговори, че член 13, параграф 1, буква ж) от Директива 2014/17 трябва да се тълкува в смисъл, че кредитор, който за финансиране на жилищно строителство предлага обезпечени или не с ипотека договори за кредит с фиксиран лихвен процент, с променлив лихвен процент или с редуване на периоди с фиксиран и с променлив лихвен процент, е длъжен в общата информация за предлаганите кредити да даде само един пример, стига този пример да е представителен.
По съдебните разноски
44
С оглед на обстоятелството, че за страните по главното производство настоящото дело представлява отклонение от обичайния ход на производството пред запитващата юрисдикция, последната следва да се произнесе по съдебните разноски. Разходите, направени за представяне на становища пред Съда, различни от тези на посочените страни, не подлежат на възстановяване.
По изложените съображения Съдът (първи състав) реши:
Член 13, параграф 1, буква ж) от Директива 2014/17/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 4 февруари 2014 година относно договорите за кредити за жилищни недвижими имоти за потребители и за изменение на директиви 2008/48/ЕО и 2013/36/ЕС и Регламент (ЕС) № 1093/2010
трябва да се тълкува в смисъл, че
кредитор, който за финансиране на жилищно строителство предлага обезпечени или не с ипотека договори за кредит с фиксиран лихвен процент, с променлив лихвен процент или с редуване на периоди с фиксиран и с променлив лихвен процент, е длъжен в общата информация за предлаганите кредити да даде само един пример, стига този пример да е представителен.
Подписи
(
*1
)	Език на производството: немски.