62000CC0442_FI
Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset
Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset
I Johdanto
1. Tässä asiassa espanjalainen tuomioistuin esittää joitakin kysymyksiä, jotka koskevat työntekijöiden suojaa työnantajan maksukyvyttömyystilanteessa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 20 päivänä lokakuuta 1980 annettua neuvoston direktiiviä 80/987/ETY (jäljempänä direktiivi). Näiden kysymysten keskeinen sisältö on, ovatko palkat, jotka työnantajan on maksettava laittomasti irtisanotulle työntekijälle, direktiivissä tarkoitettuja saatavia, onko nämä saatavat vahvistettava oikeuden päätöksellä tai hallinnollisella päätöksellä ja onko direktiivillä välitön oikeusvaikutus, jos tietty tilanne on jätetty kansallisessa lainsäädännössä sääntelemättä.
II Asiaa koskevat oikeussäännöt
A Yhteisön oikeus
2. Direktiivin 1 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
"Tätä direktiiviä sovelletaan työntekijöiden työsopimuksista tai työsuhteista johtuviin saataviin työnantajalta, joka on 2 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla maksukyvytön."
3. Direktiivin 2 artiklan 2 kohdassa säädetään seuraavaa:
"Tällä direktiivillä ei vaikuteta siihen, miten kansallisessa lainsäädännössä määritellään käsitteet työntekijä, työnantaja, palkka, välitön oikeus ja tulevaisuuteen kohdistuva oikeus."
4. Direktiivin 3 artiklan 1 kohdassa ja 4 artiklan 1 ja 3 kohdassa säädetään seuraavaa:
"3 artikla
1. Jäsenvaltioiden on, jollei 4 artiklasta muuta johdu, toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että palkkaturvajärjestelmät turvaavat maksun työntekijöiden työsopimuksista tai työsuhteista johtuvista maksamatta olevista palkkasaatavista tiettyä päivää edeltävältä ajalta.
4 artikla
1. Jäsenvaltiot saavat rajoittaa palkkaturvajärjestelmien 3 artiklassa tarkoitettua vastuuta.
3. Jotta tämän direktiivin sosiaaliset päämäärät ylittävien määrien maksamiselta vältytään, jäsenvaltiot voivat kuitenkin asettaa enimmäismäärän työntekijöiden erääntyneistä saatavista olevalle vastuulle.
Tätä mahdollisuutta käyttäessään jäsenvaltion on ilmoitettava komissiolle, miten enimmäismäärä asetetaan."
5. Direktiivin 10 artiklassa säädetään seuraavaa:
"Tällä direktiivillä ei rajoiteta jäsenvaltioiden oikeutta:
a) toteuttaa väärinkäytösten estämiseksi tarvittavia toimenpiteitä;
b) - - "
B Kansallinen oikeus
6. Fondo de Garantía Salarial (FOGASA) on itsenäinen, Ministerio de Trabajo y Seguridad Socialin (työ- ja sosiaaliministeriö) alainen elin, joka vastaa direktiivin täytäntöönpanon edellyttämän direktiivin 3 artiklassa tarkoitetun palkkaturvarahaston toiminnasta.
7. Tämä palkkaturvarahasto takaa työntekijöiden palkkasaatavat työnantajan maksukyvyttömyystilanteessa. Palkkana pidetään Estatuto de los Trabajadores (työsopimuslaki) 33 §:n mukaan rahamäärää, joka sovintoasiakirjassa tai oikeuden päätöksessä tunnustetaan palkaksi ja joka koostuu kaikista työsopimuslain 26 §:ssä tarkoitetuista saatavista, sekä "toimivaltaisen tuomioistuimen mahdollisesti myöntämää täydentävää laittoman irtisanomisen johdosta suoritettavaa vahingonkorvausta".
8. Työsopimuslain 26 §:ssä määritellään, mitä palkalla tarkoitetaan. Palkalla tarkoitetaan oikeastaan kaikkia rahapalkkana tai luontoissuorituksena maksettavia taloudellisia etuja, joita työntekijöille myönnetään vastikkeeksi työsuhteessa tekemästään työstä.
9. Työsopimuslain 56 §:n 2 momentin b kohdan mukaan laittoman irtisanomisen jälkeen kertyneet palkat ovat palkkoja, jotka yrityksen on joka tapauksessa maksettava irtisanomishetken ja tuomioistuimen ratkaisun tiedoksiantamisen väliseltä ajalta, jos irtisanominen todetaan laittomaksi tai jos työnantaja tunnustaa irtisanomisen laittomaksi sovinnossa, joka on saatu aikaan Ley Procesal Laboralin (työoikeusriitoja koskevista menettelyistä annettu laki, jäljempänä LPL) 63 §:n mukaisessa oikeudenkäyntiä edeltävässä sovittelevassa hallintomenettelyssä, sekä tarjoutuu maksamaan asianmukaisen lakisääteisen vahingonkorvauksen ja irtisanomispäivästä alkaen maksamatta jääneet palkat. Sama koskee palkkoja, joista on sovittu ennen oikeudenkäyntiä tuomioistuimen valvomassa sovintomenettelyssä, joka on samaan tapaan pakollinen ja johon tuomioistuimen on LPL:n 84 §:n mukaan itse kehotettava osapuolia.
III Pääasian tosiseikat ja asian käsittelyn vaiheet
10. AB Diario de Bolsillo SL irtisanoi työntekijänsä Ángel Rodríguez Caballeron, pääasian kantajan, 30.3.1997. Tämä irtisanominen osoittautui laittomaksi. Työnantaja tunnusti tämän Espanjan oikeuden mukaisessa oikeudenkäyntiä edeltävässä pakollisessa hallintomenettelyssä. Tässä osapuolten välisessä sovinnossa sovittiin samoin, että työnantaja maksaa 136 896 ESP suuruisen "salarios de tramitaciónin" (laittomasta irtisanomisesta kertyneet palkat, jäljempänä erääntynyt palkka).
11. Kyseinen yritys ei kuitenkaan maksanut tätä rahamäärää, mikä johti täytäntöönpanomenettelyyn. Kyseinen yritys julistettiin 7.6.1997 tehdyllä päätöksellä maksukyvyttömäksi. Caballero vaati silloin FOGASA:a maksamaan hänelle kyseisen summan. Rahasto kuitenkin eväsi vaatimuksen 30.4.1998 tekemällään päätöksellä.
12. Caballero nosti kanteen FOGASA:a vastaan Juzgados de lo Social nr. 2 de Albacetessa 21.1.1999. Tämä tuomioistuin hylkäsi kanteen 16.4.1999, koska työsopimuslain 33 §:n mukaan FOGASA on toissijaisesti vastuussa erääntyneistä palkoista ainoastaan, kun ne ovat toimivaltaisen tuomioistuimen vahvistamia eivätkä perustu sovintoon.
13. Caballero valitti tästä tuomiosta Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Manchan Sala de lo Socialiin.
14. Tämä tuomioistuin kysyy, onko työsuhteeseen perustuva palkkasaatava, joka on vahvistettu tuomioistuimen valvomassa pakollisessa menettelyssä, johon on ryhdytty sen kehotuksesta ja joka sen on hyväksyttävä, direktiivin 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu "työntekijöiden saatava" ja onko FOGASA velvoitettava maksamaan tämä saatava.
15. Tämä tuomioistuin tuo esille vielä seuraavat seikat:
a) Yritykseltä maksamatta jääneet työsuhteeseen perustuvat, tehdystä työstä syntyneet tavanomaiset palkkasaatavat taikka yritykseltä maksamatta jääneet ylimääräiset korvaukset tai lomakorvaukset voidaan vahvistaa Espanjan oikeuden mukaan siten, että kyseiset saatavat, joista FOGASA toissijaisesti vastaa lain nojalla yrityksen maksukyvyttömyystilanteessa, tunnustetaan millä tahansa sovintoasiakirjalla, joka vahvistetaan tuomioistuimen valvonnassa taikka hallintomenettelyssä tai tuomioistuimen päätöksellä.
b) Tuomioistuimen on hyväksyttävä myös tuomioistuimen valvoma pakollinen sovintomenettely. Tuomioistuin on lisäksi velvollinen kehottamaan osapuolia neuvottelemaan keskenään, ja FOGASA voi kaikissa tapauksissa hakea muutosta näin aikaansaatuun sovintoon.
c) FOGASA:n toissijaiseen vastuuseen vaaditaan lisäksi tuomioistuinkäsittely, kun sovintoasiakirjaa täytäntöönpantaessa tuomioistuin julistaa yrityksen maksukyvyttömäksi, jolloin FOGASA:lla on erityinen väliintulo-oikeus esittääkseen kaikki ne väitteet, joita se pitää asiaan kuuluvina.
d) FOGASA voi kieltäytyä maksusta toissijaisen vastuunsa perusteella, jos se työntekijän hakemuksesta tekee perustellun päätöksen, jos sovinto on sen mielestä saatu aikaan vilpillisesti. Tämä on mahdollista myös silloin, kun työsuhteeseen perustuva saatava on tunnustettu tuomiolla.
e) Molemmissa tapauksissa (tavanomaiset palkkasaatavat ja laittoman irtisanomisen jälkeen kertyneet palkkasaatavat) saatavat perustuvat työsopimukseen ja oikeussuojakeinot ovat samat.
IV Ennakkoratkaisukysymykset
16. Edellä esitettyjen seikkojen perusteella pääasiaa käsittelevä tuomioistuin on esittänyt seuraavat ennakkoratkaisukysymykset 27.10.2000 tehdyllä päätöksellä, joka saapui yhteisöjen tuomioistuimeen 30.11.2000:
"1) Onko työntekijöiden suojaa työnantajan maksukyvyttömyystilanteessa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 20.10.1980 annetun direktiivin 80/987/ETY 1 artiklan 1 momentissa tarkoitetun käsitteen työntekijöiden työsopimuksista tai työsuhteista johtuvat saatavat katsottava kattavan esillä olevassa asiassa kyseessä olevat salarios de tramitación -summat, jotka yrityksen on maksettava työntekijälle perusteettoman irtisanomisen johdosta?
2) Jos edellä olevaan kysymykseen vastataan myöntävästi, seuraako kyseisen direktiivin 80/987/ETY 1 artiklan 1 kohdasta velvollisuus, jonka mukaan työntekijöiden saatavat on vahvistettava tuomioistuimen päätöksellä tai hallinnollisella päätöksellä, vai onko kyseisten saatavien katsottava kattavan kaikki työsuhteisiin perustuvat saatavat, jotka on vahvistettu missä tahansa laillisessa menettelyssä, joka voidaan saattaa tuomioistuimen tutkittavaksi, kuten tuomioistuimen valvonnan alaisessa pakollisessa sovintomenettelyssä, johon asianosaisten on osallistuttava ennen asian käsittelyä oikeudenkäynnissä ja jonka sisältö tuomioistuimen on hyväksyttävä ja jonka lopputulos voidaan jättää huomiotta, jos sisällön katsotaan loukkaavan vakavalla tavalla jotakin asianosaista, rikkovan lakia tai merkitsevän oikeuden väärinkäyttöä?
3) Mikäli kyseisen työtekijöiden saatavien käsitteen on katsottava kattavan tuomioistuimen toteuttamassa ja vahvistamassa sovintomenettelyssä sovitut salarios de tramitación -summat, voiko asian ratkaiseva kansallinen tuomioistuin jättää soveltamatta kansallista säännöstä, jonka mukaan valtion palkkaturvalaitos ei turvaa kyseistä työsuhteeseen perustuvaa saatavaa, ja soveltaa välittömästi direktiivin 1 artiklan 1 kohdan selvää, täsmällistä ja ehdotonta säännöstä?"
V Asian arviointi
A Asianomaisten huomautukset
17. Asiassa ovat väliintulijoina Espanjan hallitus ja Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus sekä komissio ja EFTA:n valvontaviranomainen.
18. Espanjan hallituksen mukaan "erääntyneet palkat" eivät ole direktiivin 80/987/ETY 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja "työntekijöiden työsopimuksista tai työsuhteista johtuvia saatavia". Sen mukaan "erääntyneet palkat" eivät ole luonteeltaan palkkoja vaan vahingonkorvauksia, koska ne eivät kerry työssäoloajalta vaan jaksosta, joka alkaa irtisanomisesta ja päättyy sovintoratkaisuun.
19. Myös Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus pitää erääntyneitä palkkoja lähinnä vahingonkorvauksena. Tässä yhteydessä se huomauttaa, että jotta voitaisiin määritellä, ovatko erääntyneet palkat "työntekijöiden saatavia", on tarkasteltava, velvoitetaanko direktiivissä jäsenvaltioita takaamaan maksukyvyttömyystapauksessa myös erääntyneiden palkkojen maksu. Direktiivin 3 artiklassa, jota tulkitaan yhdessä 1 artiklan kanssa, käy ilmi, että kyse on palkkasaatavista ja että on taattava nämä kansallisessa oikeudessa käytetyn määritelmän mukaiset palkkasaatavat. Se huomauttaa, että kyse on vähimmäisyhdenmukaistamisesta ja että käsitteen palkka sisältö riippuu kansallisesta määritelmästä. Näin ollen on kansallisen tuomioistuimen tehtävä arvioida kansallisen oikeuden mukaan, onko erääntyneet palkat katsottava palkaksi. Koska Espanjan lainsäätäjä on toimivaltansa puitteissa työsopimuslain 33 §:n 2 momentin sanamuodon perusteella tehnyt eron palkan ja laittomasta irtisanomisesta suoritettavan korvauksen välillä, jäsenvaltion asiana on tämän hallituksen mukaan päättää, haluaako se taata tällaisen vahingonkorvauksen työnantajan maksukyvyttömyystapauksessa. Tämän vuoksi ensimmäiseen kysymykseen on vastattava kieltävästi.
20. Komissio on sitä mieltä, että direktiivissä säädetyn takuuvelvollisuuden tosiasiallisen laajuuden määrittelemiseksi on tarkasteltava sen 3 ja 4 artiklaa. Ratkaiseva on tällöin palkan käsite, joka määritellään kansallisen oikeuden mukaan. Komissio korostaa, että Espanjan täytäntöönpanolainsäädännön mukaan palkalla tarkoitetaan myös "erääntyneistä palkoista" maksettavaa täydentävää vahingonkorvausta. Tästä komissio päättelee, että erääntyneet palkat kuuluvat yhtä lailla direktiivin 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuihin "työntekijöiden maksamatta oleviin palkkasaataviin" kuin direktiivin 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuihin "työntekijöiden työsopimuksista tai työsuhteista johtuviin saataviin".
21. Myös EFTA:n valvontaviranomainen on sitä mieltä, että koska "erääntyneet palkat" kuuluvat Espanjan oikeuden mukaiseen palkan määritelmään ja edellyttävät näin ollen työsuhdetta, kyse on "työntekijöiden saatavista".
22. Sekä komissio että EFTA:n valvontaviranomainen ovat toisesta kysymyksestä sitä mieltä, että jäsenvaltiot ovat vapaita asettamaan yksityiskohtaisia sääntöjä ja edellytyksiä, joiden on täytyttävä, ennen kuin saatava voidaan maksaa. EFTA:n valvontaviranomainen huomauttaa kuitenkin, että nämä määräykset eivät saa johtaa siihen, että yhteisön oikeudessa myönnettyjen oikeuksien käyttämisestä tehdään käytännössä mahdotonta tai kohtuuttoman vaikeaa. Sen mukaan Espanjan määräyksellä palkkaturvarahaston vastuuta tosiasiallisesti rajoitetaan. Komissio korostaa, että on tutkittava, voidaanko puolueettomilla arviointiperusteilla oikeuttaa Espanjan lainsäädännössä tehty erääntyneiden palkkojen erottelu sen mukaan, onko ne tunnustettu oikeuden päätöksellä vai tuomioistuimen valvonnassa aikaansaadulla sovinnolla. Tällöin on otettava huomioon myös kumpienkin toimien seuraukset ja FOGASA:n puolustautumisoikeudet molemmissa tapauksissa sekä väärinkäytösten estämisen tarve.
B Asian arviointi
1. Ensimmäinen kysymys
23. Ennakkoratkaisupyynnön esittänyt tuomioistuin kysyy, kuuluuko Caballeron vaatimus (erääntyneet palkat) direktiivin 1 artiklassa tarkoitettuihin työntekijöiden työsopimuksista tai työsuhteista johtuviin saataviin.
24. Direktiivin 1 ja 2 artikla koskevat henkilöllistä soveltamisalaa. Se käsittää tunnusmerkit "työsopimuksista tai työsuhteista johtuvat saatavat", "työntekijöiden saatavat" ja "saatavat työnantajalta, joka on maksukyvytön". Ennakkoratkaisupyynnön esittänyt tuomioistuin on ilmoittanut, että kyse on todella työsopimuksesta tai työsuhteesta johtuvasta saatavasta, että kyse on työntekijän saatavasta ja että kyse on työnantajasta, joka on maksukyvytön.
25. Mielestäni on sen vuoksi varmaa, että Caballero kuuluu direktiivin soveltamisalaan.
26. Ei kuitenkaan riitä, että esitettyyn kysymykseen vastataan ainoastaan direktiivin 1 artiklan perusteella, kuten myös komissio ja Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus ovat aivan oikein todenneet. Tarkastelun on lisäksi perustuttava takuun sisältöön. Direktiivin 3 artiklassa säädetään tältä osin, että työntekijöille on tarjottava työntekijän maksukyvyttömyystilanteessa vähimmäissuoja. Tätä varten säädetään ennen kaikkea erityistakuujärjestelmän käyttöönottamisesta maksamatta olevien palkkasaatavien suorittamiseksi. Tämä säännös sisältää jäsenvaltioita sitovan velvoitteen.
27. Direktiivin 1 ja 3 artiklassa säädetään työsopimuksista ja työsuhteista johtuvista saatavista. Direktiivin 3 artiklasta ilmenee myös, että kyse on palkkaan liittyvistä saatavista. Tämä merkitsee sitä, että direktiivin mukainen jäsenvaltioiden velvollisuus koskee maksamatta olevien palkkasaatavien takaamista. Direktiivin 2 artiklassa säädetään, että käsitteen palkka sisältö määräytyy kansallisen lainsäädännön perusteella.
28. On riidatonta, että Espanja on pannut direktiivin täytäntöön. Se on perustanut palkkaturvarahaston, joka takaa työntekijöiden maksamatta olevat palkkasaatavat maksukyvyttömiltä työnantajilta.
29. Espanjan lainsäätäjä ei ole taannut pelkästään "puhdasta" palkkaa vaan myös "erääntyneet palkat". Näin päättelen Espanjan oikeuden mukaisesta palkan määritelmästä ja Espanjan palkkaturvarahaston takuuvelvollisuudesta.
30. Espanjan lainsäädännössä palkalla ei tarkoiteta ainoastaan tavallisia palkkoja (palkkaa vastikkeena työsuhteessa tehdystä työstä) vaan myös erääntyneitä palkkoja. Kuten 9 kohdassa jo mainitsin, tässä on kyse Espanjan työlainsäädännön mukaan palkasta, jonka työnantaja on velvollinen maksamaan laittomasti irtisanotulle työntekijälle. Espanjan oikeudessa omaksutun palkan määritelmän mukaan kyse on sen vuoksi direktiivissä tarkoitetusta saatavasta. Huomautan ohimennen, että vaikka erääntyneitä palkkoja voitaisiin mahdollisesti pitää korvauksena laittomasta irtisanomisesta, tämä ei vaikuta siihen, että Espanjan oikeudessa palkka johtuu työsuhteesta.
31. Siitä, että kyse on nyt työsuhteesta johtuvasta saatavasta ja tämä saatava liittyy palkkaan, seuraa, että myös Caballeron olisi voitava vaatia korvausta Espanjan palkkaturvarahastosta. Tällöin täytetään direktiivin 3 artiklasta johtuva velvollisuus turvata maksamatta olevat palkkasaatavat tietyltä ajanjaksolta.
2. Toinen kysymys
32. Asiakirja-aineistosta ilmenee kuitenkin, että Caballeron palkan maksuvaatimus hylättiin mutta FOGASA ei silti suorittanut maksua. Syynä oli se, että saatavia ei ollut tunnustettu oikeuden päätöksellä. Ennakkoratkaisupyynnön esittäneen tuomioistuimen toinen kysymys koskee tätä seikkaa.
33. Espanjan lainsäätäjä on säätänyt, että FOGASA on vastuussa tavanomaisista palkkasaatavista ja erääntyneistä palkoista toissijaisesti. Kyseiseen erääntyneitä palkkoja koskevaan FOGASA:n velvollisuuteen liittyy kuitenkin ehto. Se on voimassa ainoastaan siinä tapauksessa, että palkkasaatava tunnustetaan oikeuden päätöksellä.
34. Tavanomaisiin palkkasaataviin sen sijaan riittää, että saatava on tunnustettu tuomioistuimen tai hallintoelimen valvomassa sovintomenettelyssä.
35. Direktiivissä ei ole säännöksiä siitä, mitä menettelyitä on noudatettava, eikä se sisällä velvollisuutta, jonka mukaan työntekijöiden saatavat on vahvistettava oikeuden päätöksellä tai hallinnollisella päätöksellä. Direktiivissä jäsenvaltioille annetaan näin ollen tietyin ehdoin vapaus vahvistaa menettelyt, joiden mukaan direktiiviin perustuvia saatavia voidaan vaatia. Nämä jäsenvaltioiden vahvistamat menettelyt eivät saa kuitenkaan olla direktiivissä asetetun päämäärän tai sen tehokkaan vaikutuksen vastaisia. Lisäksi yhteisön periaatteena on, että samanlaisia tapauksia ei kohdella eri tavoin eikä erilaisia tapauksia saa kohdella samalla tavoin, ellei tällainen ero ole puolueettomasti oikeutettavissa.
36. Edellä esitetystä ilmenee, että tavanomaiset palkkasaatavat ja oikeuden päätöksellä vahvistetut erääntyneet palkat ovat eri asemassa kuin sovintomenettelyssä päätetyt erääntyneet palkat. FOGASA maksaa ensin mainitut saatavat, muttei jälkimmäisiä. On näin ollen tärkeää tutkia, onko tämä ero puolueettomasti oikeutettavissa.
37. Direktiivin 10 artiklan mukaan jäsenvaltioilla on toimivalta toteuttaa tarvittavat toimenpiteet väärinkäytösten estämiseksi. Yhteisöjen tuomioistuin on kuitenkin asettanut niille tiukat vaatimukset. Näin pyritään estämään se, että työntekijöiden oikeutetut vaatimukset tehdään hyödyttömiksi.
38. Ennakkoratkaisupyynnön esittämistä koskevasta päätöksestä ilmenee, että Espanjan lainsäädännön mukainen sovintomenettely erääntyneiden palkkojen vahvistamiseksi sisältää riittävät takeet väärinkäytösten estämiseksi. Myös sovintomenettelyssä molemmat osapuolet ovat nimittäin tuomioistuimen valvonnassa. Ennen sovinnon hyväksymistä sen on ensin todettava, ettei se loukkaa vakavasti jonkin osapuolen etua, kierrä lakia tai aiheuta menettelyn väärinkäyttöä. Sen lisäksi myös FOGASA:lla on mahdollisuus estää lain kierto tai ajaa omia etujaan. Ensinnäkin FOGASA voi moittia tuomioistuimen valvonnassa aikaansaatua sovintoa, jos kyseinen rahasto on sitä mieltä, että se on saatu aikaan lakia kiertämällä tai ettei sen etua ole otettu huomioon ainakaan riittävästi. FOGASA:lla on lisäksi toimivalta estää lainkierto omatoimisesti arvioidessaan työntekijöiden sille esittämiä palkkasaatavahakemuksia. Rahasto voi nimittäin hylätä tällaiset hakemukset perustellulla päätöksellä, jos sen mielestä sovinto on saatu aikaan lakia kiertämällä. Tämä on mahdollista jopa silloin, kun palkkasaatava on tunnustettu oikeuden päätöksellä.
39. Tässä asiayhteydessä ei ole nähdäkseni vakuuttavia perusteluita sille, että tavanomaiset palkkasaatavat ja oikeuden päätöksellä vahvistetut erääntyneet palkat on oikeutettua erotella sovintomenettelyssä tunnustetuista erääntyneistä palkkasaatavista.
40. Huomautan vielä ohimennen, että Espanjan työoikeusriitoja koskevissa menettelyissä osapuolten velvollisuus on ensin pyrkiä sovintoon ja välttyä täten oikeudenkäynniltä. Tämän yrityksen on oltava myös vakava. Edellä esitetystä ilmenee, että kaikki tapahtuu tuomioistuimen valvonnassa ja tuomioistuimen on myös kehotettava osapuolia neuvottelemaan keskenään. Aikaansaadusta sovinnosta laaditaan pöytäkirja, jonka allekirjoittavat osapuolet ja tuomioistuin, jonka on myös hyväksyttävä sopimus. Lisäksi täten aikaansaatu sovinto on täytäntöönpanokelpoinen. Espanjan oikeuden mukaan kyse ei tällöin kuitenkaan ole oikeuden päätöksestä, koska sitä ei ole tehty riita-asiassa.
41. Tällöin joudutaan tilanteeseen, jossa täysin Espanjan työoikeusriitoja koskevien menettelyjen mukaisesti aikaansaatu sovinto johtaa siihen, että henkilö menettää oikeutensa saada erääntyneet palkat rahastolta. Tämä on mielestäni direktiivin tarkoituksen vastaista.
3. Kolmas kysymys
42. Viimeisessä kysymyksessä oletetaan, että tuomioistuimen valvomassa sovintomenettelyssä hyväksytyt ja tuomioistuimen vahvistamat palkkasaatavat kuuluvat direktiivissä tarkoitettuihin "työntekijöiden saataviin". Kysymys koskee sitä, voidaanko kansallista säännöstä, jonka nojalla palkkaturvarahasto vapautetaan tätä palkkasaatavaa koskevasta maksuvelvollisuudesta, jättää tässä tapauksessa soveltamatta ja voidaanko sen sijaan vedota välittömästi direktiivin 1 artiklan 1 kohtaan.
43. Yhteisöjen tuomioistuin on jo aikaisemmin asioissa Francovich ym. ja Wagner Miret annetuissa tuomioissa ratkaissut asian niin, että ne direktiivin säännökset, joissa palkkaturvaa saavat työntekijät määritellään, ovat riittävän täsmällisiä ja ehdottomia, jotta kansallinen tuomioistuin voi niiden perusteella ratkaista, kuuluuko tietty henkilö direktiivin henkilökohtaiseen soveltamisalaan.
44. Yhteisöjen tuomioistuin teki äskettäin asiassa Gharehveran annetussa tuomiossa myös sen ratkaisun, että aivan samoin kuin yksityisen on voitava vedota hänellä täsmällisen ja ehdottoman säännöksen perusteella olevaan oikeuteen, jos tämä säännös voidaan irrottaa saman direktiivin muista vähäisemmässä määrin täsmällisistä ja ehdottomista säännöksistä, kyseisen yksityisen on voitava tehdä näin myös silloin, kun jäsenvaltio on käyttänyt täysimääräisesti (näitä säännöksiä koskevan) harkintavaltansa.
45. Tulkitsen 44 kohdassa mainittua asiassa Gharehveran annettua tuomiota seuraavasti: vaikka työntekijät eivät voi vaatia saataviaan vetoamalla direktiivin itsensä säännöksiin välittömästi, he voivat tehdä niin kansallisen lainsäätäjän pantua direktiivin täytäntöön. Koska, kuten edellä mainitsin, käsiteltävänä olevaan asiaan kokonaisuudessaan sovelletaan direktiivin 1-3 artiklaa, joiden välittömän oikeusvaikutuksen yhteisöjen tuomioistuin on todennut jo aikaisemmin, tässä asiassa ei tarvitse turvautua yhteisöjen tuomioistuimen asiassa Gharehveran annetussa tuomiossa käyttämään päättelyyn.
46. Koska Espanjan lainsäätäjä on sisällyttänyt myös erääntyneet palkat direktiivin mukaisiin saataviin, tällaiset saatavat on myös maksettava. Objektiivisen oikeuttamisperusteen puuttuessa kansallinen tuomioistuin ei saa näin ollen noudattaa säännöstä, jonka mukaan palkkaturvarahasto vapautetaan sovintomenettelyssä vahvistetun erääntyneen palkkasaatavan maksamisvelvollisuudesta.
Ratkaisuehdotus
47. Edellä esitettyjen seikkojen perusteella ehdotan, että yhteisöjen tuomioistuin antaa ennakkoratkaisupyynnön esittäneelle tuomioistuimelle seuraavat vastaukset:
1) Koska työntekijöiden suojaa työnantajan maksukyvyttömyystilanteessa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 20 päivänä lokakuuta 1980 annetun direktiivin 80/987/ETY 2 artiklan 2 kohdassa viitataan palkan kansalliseen käsitteeseen ja koska Espanjan lainsäädännössä, jolla direktiivi pantiin täytäntöön, palkaksi luetaan muun muassa toimivaltaisen tuomioistuimen myöntämä täydentävä vahingonkorvaus laittoman irtisanomisen jälkeen menetetyistä palkoista, kyseiseen vahingonkorvaukseen kuuluvat palkat on katsottava "työntekijöiden työsopimuksista tai työsuhteista johtuviksi saataviksi", joita tarkoitetaan direktiivin 1 artiklan 1 kohdassa tulkittuna yhdessä direktiivin 3 artiklan 1 kohdan kanssa.
2) Direktiivissä 80/987/ETY ei ole säännöksiä menettelyistä, joita kansallisten viranomaisten on noudatettava vahvistaessaan saatavat direktiivin nojalla. Niiden vahvistaminen kuuluu sen vuoksi jäsenvaltioille niiden kansallisen oikeuden mukaisesti. Kyseiset kansalliset säännökset eivät kuitenkaan saa olla direktiivin soveltamisalan ja tarkoituksen vastaisia, ja niillä on varmistettava, että samanlaisia tapauksia kohdellaan samalla tavoin.
3) Kansallisen tuomioistuimen on jätettävä soveltamatta sellaista kansallista säännöstä, jolla palkkaturvarahasto vapautetaan velvollisuudesta maksaa työntekijöiden työsopimuksista tai työsuhteista johtuvat saatavat, vetoamalla siihen, että näitä saatavia ei ole vahvistettu tuomioistuimen päätöksellä, vaikka samanlaiset tuomioistuimen vahvistamat saatavat kuuluvat palkkaturvarahaston korvattaviksi, paitsi jos tällä kohtelussa esiintyvällä erolla on objektiivisia oikeuttamisperusteita.