Väliaikainen versio
JULKISASIAMIEHEN RATKAISUEHDOTUS
TAMARA ĆAPETA
13 päivänä marraskuuta 2025(1)
Asia C‑438/24
Erakond Eestimaa Rohelised,
jossa asian käsittelyyn osallistuvat
Vabariigi Valimiskomisjon,
Riigikogu,
Õiguskantsler ja
Justiitsminister
(Ennakkoratkaisupyyntö – Riigikohus (ylin tuomioistuin, Viro))
(Ennakkoratkaisupyyntö – Europarlamenttivaalit – Neuvoston päätöksen 76/787/EHTY, ETY, Euratom liitteenä oleva, edustajien valitsemisesta Euroopan parlamenttiin yleisillä välittömillä vaaleilla annettu säädös – Euroopan parlamentin jäsenten valitseminen – Vaatimus vaalivakuuden maksamisesta – Tietyille ehdokkaille ei anneta oikeutta asettua ehdolle vaaleissa vakuuden maksamatta jättämisen vuoksi – Vakuuden määrä, joka on viisi kertaa vähimmäiskuukausipalkka – Euroopan unionin perusoikeuskirja – 17 artiklan 2 kohta ja 39 artiklan 1 kohta – Kyseisen vakuuden oikeasuhteisuus
I       Johdanto
1.        ”Ryhdy sanoista tekoihin” on yleinen ilmaisu, jolla testataan jonkun todellisia aikomuksia. Mutta missä määrin vakuuden asettamista koskevaa vaatimusta voidaan käyttää arvioitaessa jonkun henkilön Euroopan parlamentin vaaleissa ehdolle asettumisen vakavuutta?
2.        Tämä kysymys on tullut esiin perustuslainmukaisuuden valvontaa koskevassa menettelyssä, jossa Erakond Eestimaa Rohelised ‑niminen poliittinen puolue (Viron vihreät, Viro) riitauttaa Riigikohusissa (ylin tuomioistuin, Viro), joka on ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin nyt käsiteltävässä asiassa, Viron vaalilain sellaisen säännöksen perustuslainmukaisuuden, jonka mukaan kaikkein niiden, jotka haluavat asettua ehdolle europarlamenttivaaleissa, on maksettava tietynsuuruinen vakuus.
3.        Tarkemmin sanottuna Euroopan parlamentin vaaleista annetun lain (Euroopa Parlamendi valimise seadus; jäljempänä EPVS) 29 §:n 5 momentin mukaan poliittisen puolueen tai riippumattoman ehdokkaan on maksettava jokaisen rekisteröitäväksi
esitetyn henkilön osalta määrä, joka on viisi kertaa säädetty vähimmäiskuukausipalkka ja joka merkitsee puolueen täyden ehdokaslistan osalta 45 kertaa säädettyä vähimmäiskuukausipalkkaa.
II     Pääasian tosiseikat, ennakkoratkaisukysymys ja asian käsittelyn vaiheet unionin tuomioistuimessa
4.        Viron vihreät, joka on pääasian valittaja, toimitti 20.4.2024 Vabariigi Valimiskomisjonille (kansallinen vaaliviranomainen; jäljempänä vaaliviranomainen) listan yhdeksästä ehdokkaasta 9.6.2024 järjestettävissä Euroopan parlamentin vaaleissa.
5.        Vaaliviranomainen
otti 29.4.2024 tehdyllä päätöksellä nro 103 rekisteriin kaksi vihreiden esittämää henkilöä mutta kieltäytyi samana päivänä tehdyllä päätöksellä nro 102 ottamasta rekisteriin seitsemää muuta vihreiden esittämää henkilöä siitä syystä, ettei puolue ollut toimittanut jäljennöstä maksumääräyksestä, joka osoittaa, että vakuus on maksettu seitsemän muun henkilön osalta EPVS:n 29 §:n 5 momentin mukaisesti.(2)
6.        Valittaja valitti 2.5.2024 päätöksestä nro 102 Riigikohusiin ja vaati, että Riigikohus i) toteaa, että EPVS:n 29 §:n 5 momentti on perustuslain vastainen, ii) kumoaa päätöksen nro 102 ja iii) määrää vaaliviranomaisen sisällyttämään kaikki valittajan
esittämät ehdokkaat Euroopan parlamentin vaalien ehdokaslistaan. Vaaliviranomainen pysyi kannassaan ja vaati valituksen hylkäämistä.
7.        Riigikohus katsoi 6.5.2024 antamassaan määräyksessä, että EPVS:n 29 §:n 5 momentin perustuslainmukaisuus on tutkittava, ja totesi, että tässä asiassa saattaa olla tarpeen tutkia myös, onko kyseinen säännös unionin oikeuden mukainen. Riigikohus kutsui Riigikogun (Viron parlamentti), Õiguskantslerin (oikeuskansleri), Justiitsministerin (oikeusministeri), hallitusta edustavan ministerin ja vaaliviranomaisen osallistumaan asian käsittelyyn asianomaisina osapuolina ja pyysi kaikkia
näitä osapuolia esittämään huomautuksia kyseiselle tuomioistuimelle.
8.        Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin selittää ennakkoratkaisupyyntöään korostamalla sitä seikkaa, että unionin tuomioistuin on katsonut SEUT 223 artiklan 1 kohdan ja vaalisäädöksen(3) 8 artiklan nojalla, että jäsenvaltiot ovat lähtökohtaisesti edelleen toimivaltaisia sääntelemään europarlamenttivaaleja koskevaa vaalimenettelyä.(4)
9.        Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin esittää lisäksi, että velvollisuus maksaa vakuus Euroopan parlamentin vaalien yhteydessä ei sinänsä ole ristiriidassa unionin oikeuden kanssa, koska sillä pyritään legitiimiin tavoitteeseen eli
välttämään
harkitsemattomia ehdokkuuksia, millä vähennetään hukkaäänien lukumäärää ja varmistetaan julkisten resurssien asianmukainen käyttö.
10.      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin myöntää kuitenkin, että vakuusvaatimus ei saa olla niin kohtuuton, että se merkitsee ylitsepääsemätöntä estettä ehdolle asettumiselle, koska tällainen rajoitus olisi suhteeton ja voisi uhata riittävän edustuksellisen poliittisen voiman aikaan saamista ja/tai loukata moniarvoisuuden periaatetta.(5)
11.      Näiden seikkojen johdosta
Riigikohusilla on epäilyjä EPVS:n 29 §:ssä asetetun vakuusvaatimuksen oikeasuhteisuudesta, ja se pohtii siis sen yhteensopivuutta unionin oikeuden kanssa.
12.      Tässä tilanteessa Riigikohus päätti lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavan ennakkoratkaisukysymyksen:
”Onko Euroopan unionin perusoikeuskirjan [(jäljempänä perusoikeuskirja)] 17 artiklan 1 kohdan ensimmäistä virkettä ja 39 artiklan 2 kohtaa, luettuina yhdessä 52 artiklan 1 kohdan kanssa, tulkittava siten, että ne ovat esteenä velvollisuudelle maksaa Euroopan parlamentin vaaleissa ehdolle asettumiseksi vakuus, jonka määrä on kunkin rekisteröitäväksi esitetyn henkilön osalta viisinkertainen säädettyyn kuukausittaiseen vähimmäispalkkaan nähden ja puolueen täyden ehdokaslistan osalta 45-kertainen säädettyyn kuukausittaiseen vähimmäispalkkaan nähden?”
13.      Riigikohus lykkäsi samalla 14.5.2024 antamallaan määräyksellä päätöksen nro 102 voimaantuloa siihen saakka, että kyseisen asian päättävästä ratkaisusta tulee lopullinen, ja velvoitti vaaliviranomaisen tarkastelemaan uudelleen vihreiden esittämien
muiden ehdokkaiden ottamista rekisteriin.
14.      Vaaliviranomainen
otti 14.5.2024 tekemällään päätöksellä nro 105 rekisteriin ne seitsemän ehdokasta, joiden rekisteriin ottaminen oli alun perin evätty, minkä ansiosta he saattoivat asettua ehdolle 9.6.2024 järjestettävissä Euroopan parlamentin vaaleissa.
15.      Näissä vaaleissa vihreiden
lista sai 0,62 prosenttia kaikista annetuista äänistä, joten kyseinen puolue ei saanut yhtään paikkaa Euroopan parlamenttiin.(6)
16.      Viron ja Alankomaiden hallitukset sekä Euroopan komissio ja Euroopan parlamentti ovat esittäneet unionin tuomioistuimelle kirjallisia huomautuksia.
17.      Viron, Kreikan ja Alankomaiden hallitukset sekä komissio ja parlamentti ovat esittäneet suullisia huomautuksia istunnossa, joka pidettiin 3.7.2025.
III  Asian arviointi
18.      Vuonna 1952 aloittanut Euroopan hiili- ja teräsyhteisön yleiskokous nimettiin pian uudelleen Euroopan parlamentaariseksi edustajakokoukseksi, minkä jälkeen se muutti lopulta vuonna 1962 nimekseen Euroopan parlamentti. Alkuvaiheessa kunkin jäsenvaltion kansalliset parlamentit nimittivät Euroopan parlamentin jäsenet. Tämä muuttui sen jälkeen, kun vuonna 1976 annettiin vaalisäädös, jossa yleisiä vaaleja koskevan periaatteen mukaisesti jokaiselle unionin kansalaiselle annettiin oikeus valita edustajansa Euroopan parlamenttiin. Ensimmäiset suorat vaalit järjestettiin vuoden 1979 kesäkuussa, ja siitä lähtien parlamentin merkitys unionin kansalaisia edustavana toimielimenä on koko ajan kasvanut.
19.      Tätä nykyä parlamentti on yhdessä Euroopan unionin neuvoston kanssa unionin tärkein lainsäädäntöelin, joka huolehtii siitä, että SEU 10 artiklassa vahvistettua edustuksellisen demokratian periaatetta noudatetaan Euroopan unionissa.
20.      Vaalisäädöksessä ei säädetä yhtenäisestä menettelystä Euroopan parlamentin jäseniä
valittaessa.(7) Kyseisessä säädöksessä säädetään vain, että kussakin jäsenvaltiossa Euroopan parlamentin jäsenet valitaan suhteellista vaalitapaa noudattaen käyttämällä listajärjestelmää tai siirtoäänijärjestelmää, ja jäsenvaltioiden on mahdollista turvautua etusijaäänestykseen.(8)
21.      Vaalisäädöksen 8 artiklassa säädetään, että jäsenvaltiot sääntelevät vaalien toimittamista ja vahvistavat Euroopan parlamenttiin valitsemista sääntelevät edellytykset, kunhan näillä kansallisilla säännöksillä ei yleisesti vaikuteta vaalitavan suhteellisuuteen.
22.      Tällaista lainsäädäntöä antaessaan jäsenvaltiot panevat täytäntöön SEU 14 artiklan 3 kohdan ja vaalisäädöksen 1 artiklan 3 kohdan mukaisen velvoitteensa säätää Euroopan parlamentin jäsenten valitsemisesta yleisillä, välittömillä, vapailla ja salaisilla vaaleilla viiden vuoden pituiseksi toimikaudeksi.(9)
23.      Kansallisella lainsäädännöllä, jolla säännellään oikeutta asettua ehdolle Euroopan parlamentin vaaleissa, olisi siis ymmärrettävä sovellettavan unionin oikeutta, mikä tarkoittaa sitä, että tällaiseen lainsäädäntöön sovelletaan perusoikeuskirjaa perusoikeuskirjan 51 artiklan 1 kohdan mukaisesti.
24.      Tämän perusteella ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen kysymys, joka koskee perusoikeuskirjan 39 artiklaa, luettuna yhdessä sen 52 artiklan 1 kohdan kanssa, olisi ymmärrettävä siten, että siinä tiedustellaan, loukataanko kyseessä olevilla kansallisilla säännöillä, joilla asetetaan vakuusvaatimus ehdokkaille, jotka haluavat asettua ehdolle Euroopan parlamentin vaaleissa, suhteettomasti unionin kansalaisten oikeutta asettua ehdolle Euroopan parlamenttiin (A). Kysymyksen sitä osaa, joka koskee perusoikeuskirjan 17 artiklan 1 kohtaa, jolla suojataan omistusoikeutta, on käsiteltävä erikseen (B).
A       Perusoikeuskirjan 39 artiklan, luettuna yhdessä sen 52 artiklan 1 kohdan kanssa, rikkominen
25.      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee osassa kysymyksestään, onko perusoikeuskirjan 39 artiklaa, luettuna yhdessä perusoikeuskirjan 52 artiklan 1 kohdan kanssa, tulkittava siten, että se on esteenä Viron lainsäädännön säännökselle, jonka mukaan oikeus asettua ehdolle Euroopan parlamentin vaaleissa edellyttää merkittävän rahamäärän maksamista ja tämä rahamäärä voidaan palauttaa vain tietyin edellytyksin. Tällä kysymyksellä pyritään pääosin selvittämään, voidaanko tällaisella lainsäädännöllä asetettu rajoitus vaalikelpoisuudelle
oikeuttaa sillä perusteella, että se on oikeassa suhteessa harkitsemattomien ehdokkuuksien suodattamista ja vaaleilla valitun toimielimen paremman edustuksellisuuden takaamista koskevan tavoitteen saavuttamiseen.
26.      Pääasian valittaja väittää, että EPVS:n 29 §:n 5 momentissa asetettu vaatimus vakuuden maksamisesta on suhteeton ja sillä puututaan näin ollen hakijoiden oikeuteen asettua ehdolle.
27.      Euroopan parlamentti puolestaan katsoo, että lähtökohtaisesti taloudellisen edellytyksen asettaminen ehdolle asettumiselle on sinänsä vastoin yleisiä
vaaleja koskevaa periaatetta.
28.      Näistä näkemyksistä poiketen ja tietyin eroavaisuuksin asian käsittelyyn unionin tuomioistuimessa osallistuneet hallitukset ja komissio katsovat, että pääasiassa kyseessä olevassa kansallisessa lainsäädännössä vaaditun vakuuden määrä ei ole suhteeton.
1.     Rajoitukset, jotka koskevat oikeutta asettua ehdolle Euroopan parlamentin vaaleissa
29.      Perusoikeuskirjan 39 artiklassa suojataan jokaisen unionin kansalaisen äänioikeutta ja vaalikelpoisuutta Euroopan parlamentin vaaleissa; nämä oikeudet ovat siis
perusoikeuksia.
30.      Oikeus asettua ehdolle europarlamenttivaaleissa voitaisiin ymmärtää ilmaukseksi siitä SEU 14 artiklan 3 kohdassa määrätystä ja perusoikeuskirjan 39 artiklan 2 kohdassa toistetusta vaatimuksesta, jonka mukaan Euroopan parlamentin jäsenet valitaan yleisillä vaaleilla. (10) Lisäksi unionin kansalaiset voivat käyttää tällaisia oikeuksia asuinjäsenvaltiossaan eivätkä välttämättä siinä jäsenvaltiossa, jonka kansalaisia he ovat; tästä ei kuitenkaan ole kyse nyt käsiteltävässä asiassa.(11)
31.      Kyseisen asian käsittelyyn osallistuvat osapuolet eivät kiistä sitä, että
oikeutta asettua ehdolle Euroopan parlamentin vaaleissa rajoitetaan sellaisilla kansallisilla säännöillä, joilla asetetaan nyt käsiteltävässä asiassa kyseessä olevan kaltainen rahamääräinen vaatimus edellytykseksi sille, että oikeutta asettua ehdolle voidaan käyttää kyseisissä vaaleissa. Nyt käsiteltävässä asiassa esiin tuleva kysymys koskee siis sitä, voidaanko tällainen rajoitus oikeuttaa.
32.      Perusoikeuskirjan 52 artiklan 1 kohdan mukaan oikeuksia voidaan rajoittaa, kunhan rajoituksista säädetään lailla ja niissä kunnioitetaan kyseessä olevan oikeuden keskeistä sisältöä. Jotta tällainen rajoitus on hyväksyttävissä, oikeuksia rajoittavilla säännöillä on pyrittävä yleisen edun mukaisiin tavoitteisiin, jotka Euroopan unioni tunnustaa legitiimeiksi, ja tällaisten sääntöjen on oltava oikeassa suhteessa näihin tavoitteisiin.(12)
33.      Nyt käsiteltävässä asiassa on selvää, että kyseessä olevasta rajoituksesta on säädetty lailla eli EPVS:llä.
34.      Ei myöskään ole kiistetty sitä, että rajoituksessa kunnioitetaan ehdolle asettumista vaaleissa koskevan oikeuden keskeistä sisältöä, koska rajoituksella ei kyseenalaisteta tätä oikeutta sinällään.
35.      On kuitenkin vielä tutkittava yksityiskohtaisemmin, ovatko kyseessä olevan rajoituksen oikeuttamiseksi ehdotetut yleisen edun mukaiset tavoitteet legitiimejä unionin oikeuden kannalta (2) ja ovatko säännöt, sellaisina kuin ne on laadittu, asianmukaisia
niiden tavoitteiden saavuttamiseen (3) ja ovatko ne tältä kannalta tarpeellisia (4).
2.     Yleisen edun mukainen legitiimi tavoite
36.      Jotta voidaan arvioida, onko unionin oikeudessa taattua oikeutta – nyt käsiteltävässä asiassa oikeutta asettua ehdolle Euroopan parlamentin vaaleissa – koskeva rajoitus oikeutettu, on aluksi arvioitava, ovatko ne tavoitteet, sellaisina kuin ne on yksilöity kansallisessa oikeudessa, joihin
kyseisellä rajoituksella pyritään, legitiimejä unionin oikeusjärjestyksen kannalta.
37.      Kuten ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin on huomauttanut ja kuten Viron hallitus on istunnossa vahvistanut, vakuusvaatimuksella on tarkoitus saada
luopumaan harkitsemattomista ehdokkuuksista ja lisätä ehdokkaiden vastuuntuntoa. Sillä, että
harkitsemattomista ehdokkuuksista luovutaan, vähennetään hukkaäänien lukumäärää vaaleissa ja huolehditaan siitä, että vaalitulokset
ja äänestäjien todellinen tahto vastaavat paremmin toisiaan. Sillä taataan siis äänestäjien oikeus siihen, että he ovat tosiasiallisesti edustettuina, ja edustavan toimielimen edustuksellisuus. Sen toissijaisena tavoitteena on myös huolehtia siitä, ettei julkisia resursseja, kuten esimerkiksi vaalien järjestämisestä valtiolle aiheutuvien kustannusten, julkisissa tiedotusvälineissä välitettävistä keskusteluista aiheutuvien kustannusten ja muiden tällaisten kustannusten, kattamiseen tarvittavia resursseja käytetä epäasianmukaisesti.(13)
38.      Istunnossa käydyissä keskusteluissa on tullut ilmi, että on mahdollista erottaa kaksi erilaista legitiimiä tavoitetta sen mukaan, miten ilmaisu ”harkitsematon ehdokas” ymmärretään.
39.      Ensinnäkin ”harkitsemattomalla ehdokkaalla” voidaan ymmärtää tarkoitettavan henkilöitä, joilla ei ole vilpitöntä aikomusta tulla valituksi Euroopan parlamenttiin. Euroopan parlamentin vaalien tehtävänä on valita ihmisiä, jotka edustavat luotettavasti valitsijakunnan tahtoa hoitaessaan Euroopan parlamentin jäsenten tehtäviään ja tehdessään päätöksiä unionin politiikkojen yhteydessä. Ehdokkaat, jotka haluavat asettua ehdolle Euroopan parlamentin vaaleissa muista syistä, kuten itsensä mainostamiseksi tai puhtaasti kansallisten tai kaupallisten etujen ajamiseksi, eivät ole ”vakavasti otettavia” ehdokkaita.
40.      Jos ilmaisulla ”harkitsematon ehdokas” ymmärretään tarkoitettavan näitä ehdokkaita, joilla ei ole vakavaa aikomusta, se, että tällaiset hakijat
saadaan luopumaan asettumasta ehdolle Euroopan parlamentin vaaleissa, olisi hyväksyttävä unionissa legitiimiksi tavoitteeksi. Samanaikaisesti tällaisten ehdokkaiden ehdolle asettumisen estämisellä varmistetaan, ettei vaalien järjestämisestä aiheutuvien kulujen kattamiseen tarvittavia julkisia varoja käytetä väärin.(14)
41.      Toiseksi ilmaisu ”harkitsematon ehdokas” voidaan ymmärtää siten, että sillä tarkoitetaan ehdokasta, jolla ei alusta alkaen
ole mahdollisuutta saada riittävästi ääniä tullakseen valituksi Euroopan parlamenttiin.
42.      Alankomaiden hallitus, joka selittää oman vakuusjärjestelmänsä syitä, on käyttänyt ilmaisua harkitsematon tai muu kuin vakavasti otettava viitattaessa ehdokkaisiin, joilla ei ole todellista mahdollisuutta tulla valituiksi. Näille ehdokkaille annettuja ääniä pidetään ”hukkaääninä”, koska niillä ei edistetä jäsenen valitsemista edustavaan toimielimeen. Kyseisen hallituksen mukaan siis sellaisen järjestelmän seurauksena, jolla tällaiset ehdokkaat suljetaan pois etukäteen, vaaleissa valitaan
toimielin, joka edustaa paremmin äänestäjäkuntaa.(15)
43.      Vaalijärjestelmissä, joissa toteutetaan suhteellisuutta noudattamalla siirtoäänivaalitapaa, äänet ehdokkaille, jotka eivät saa riittävää enemmistöä saadakseen paikan parlamentissa (niin sanotut hukkaäänet), jaetaan näet muille ehdokkaille, jotka puolestaan valitaan parlamenttiin.(16)
44.      Vaikka nämä äänet eivät välttämättä mene ”hukkaan” äänestäjien näkökulmasta, koska he ovat ilmaisseet poliittiset mieltymyksensä, ja tällaisilla äänillä vaikutetaan siis osaltaan yhteiskunnan poliittisen ilmapiirin ymmärtämiseen, niitä voidaan kuitenkin pitää ongelmallisina vaaleissa valitun toimielimen paremman edustavuuden takaamisen kannalta.
45.      En ole kovin vakuuttunut siitä, että sillä, että ”hukkaäänien” lukumäärää vähennetään karsimalla ehdokkaita ennen vaaleja, myötävaikutetaan välttämättä edustavampiin vaalituloksiin, koska valitut parlamentin jäsenet eivät todellisuudessa edusta äänestäjiä, jotka eivät voineet äänestää ”omia” ehdokkaitaan vaan joille annettiin pelkästään mahdollisuus äänestää niitä ehdokkaita, jotka saattoivat asettua ehdolle vaaleissa. He joko äänestävät ”toiseksi parhaaksi” katsomansa ehdokkaan puolesta tai, kuten usein tapahtuu,
”pahinta vaihtoehtoa” vastaan.
46.      Koska käytännössä ei kuitenkaan ole mahdollista taata sitä, että vaaleissa valittu toimielin on täysin edustava, se, että ”hukkaäänien” lukumäärää yritetään vähentää, hyväksytään yleisesti legitiiminä tavoitteena vaaleja järjestettäessä.
47.      Euroopan ihmisoikeustuomioistuin on katsonut, että tällainen tavoite on legitiimi.(17)
48.      Euroopan unionin toiminta perustuu SEU 10 artiklan mukaan edustuksellisen demokratian käsitteeseen. Siitä huolehtiminen, että Euroopan parlamentti edustaa todellakin unionin kansalaisia mahdollisimman hyvin, on näin ollen yhdenmukaista yhden Euroopan unionin perustana olevan arvon eli kansanvaltaa koskevan arvon, sellaisena kuin se ilmaistaan SEU 2 artiklassa, kanssa.(18)
49.      Tavoite, joka koskee ”hukkaäänien” lukumäärän vähentämistä saamalla ehdokkaat, joilla ei ole riittävää julkista tukea, luopumaan asettumasta ehdolle, edustavuudeltaan paremman toimielimen takaamiseksi, voitaisiin siis hyväksyä legitiimiksi tavoitteeksi Euroopan unionissa.(19)
50.      Seuraavaksi on tarpeen arvioida sellaista rahamäärää, joka palautetaan ainoastaan, jos ehdokas saa yli 5 prosenttia kaikista annetuista äänistä,
koskevan vaatimuksen asianmukaisuutta ja tarpeellisuutta. Tässä arvioinnissa on otettava huomioon kumpikin edellä yksilöidyistä legitiimeistä tavoitteista eli a) muiden kuin vakavasti otettavien ehdokkaiden saaminen luopumaan ehdolle asettumisesta ja b) edustavamman vaaleissa valitun toimielimen takaaminen vähentämällä hukkaäänien lukumäärää.
3.     Asianmukaisuus
a)     Vakuusvaatimuksen asianmukaisuus muiden kuin vakavasti otettavien hakijoiden saamista luopumaan ehdolle asettumisesta koskevan tavoitteen saavuttamisen kannalta
51.      Onko sellaista rahamäärää, jota ei palauteta, jollei listalle onnistuta saamaan viittä prosenttia kaikista annetuista äänistä, koskeva vaatimus asianmukainen tapa karsia ehdokkaat, joilla ei todellisuudessa ole vakavia aikeita asettuessaan ehdolle Euroopan parlamentin vaaleissa (muut kuin vakavasti otettava ehdokkaat)?
52.      Mielestäni ei ole.
53.      Vaikka olen tietoinen siitä, että rahalla voidaan usein päästä tiettyihin tuloksiin, en usko, että rahamääräisen vaatimuksen asettaminen voi olla asianmukainen toimenpide varmistaa ehdokkuuden vakavasti ottaminen poliittisissa vaaleissa. Tällaisella arviointiperusteella suodatetaan ehdokkaat heidän henkilökohtaisen varallisuutensa taikka heitä tukevan puolueen tai järjestön varallisuuden mukaan eikä heidän ehdokkuutensa vakavasti ottamisen mukaan.
54.      Viron oikeudessa säädetyn kaltaisella rahamääräisellä vaatimuksella suositaan selvästi varakkaita ehdokkaita ja vakiintuneita poliittisia puolueita; uudet ehdokkaat ja nousevat poliittiset liikkeet ovat erityisen epäedullisessa asemassa, koska niiden on vastattava sekä kampanjoinnin kustannuksista että riskistä menettää maksettu summa. Tämä rahamääräinen este haittaa vaatimattomimmista oloista tulevien vakavasti otettavien hakijoiden mukaan tulemista ja rajoittaa erilaisten poliittisten vakaumusten syntymistä varmistamalla, että politiikassa voivat toimia vain vakiintuneet ryhmät. Käänteisesti varakasta mutta opportunistista ehdokasta ei estetä asettumasta ehdolle tällaisella rahamääräisellä velvollisuudella.
55.      Tämä käytäntö on osoittanut, ettei raha estä ”lume-ehdokkaita” asettumasta ehdolle vaaleissa: Virossa aikaisemmin järjestetyissä Euroopan parlamentin vaaleissa on ollut – kuten ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin huomauttaa – riippumattomia ehdokkaita, jotka ovat vakuuden maksamisesta huolimatta saaneet vain 48 tai 55 ääntä.(20)
56.      Rahamääräinen vaatimus ei siis ole asianmukainen toimenpide muiden kuin vakavasti otettavien ehdokkaiden suodattamiseksi. Sillä suodatetaan ehdokkaita pikemminkin varallisuuden mukaan.
57.      Koska kyseessä oleva Viron lainsäädäntö ei mielestäni läpäise asianmukaisuutta koskevaa testiä muiden kuin vakavasti otettavien ehdokkaiden saamista luopumaan ehdolle asettumisesta koskevaan tavoitteeseen nähden, sen tarpeellisuutta ei ole tarpeen arvioida.
b)     Vakuusvaatimuksen asianmukaisuus ”hukkaäänien” lukumäärän vähentämistä koskevan tavoitteen saavuttamisen kannalta
58.      Vaikka rahamääräinen vaatimus ei ole asianmukainen toimenpide muiden kuin vakavasti otettavien ehdokkaiden suodattamisen kannalta, tällaisella vaatimuksella saadaan kuitenkin muutamat, jollei kaikki, ”harkitsemattomat” ehdokkaat ja etenkin ne ehdokkaat, jotka eivät usko mahdollisuuksiinsa saada paikka, luopumaan asettumasta ehdolle vaaleissa. Se voisi siis johtaa
”hukkaäänien” vähenemiseen.
59.      On hyväksyttävissä, että sen, että kyetään keräämään rahaa vakuuden asettamiseksi,
yhdistettynä erityisesti vakuuden palauttamiselle asetettuun
matalaan mutta merkitykselliseen
alarajaan, voidaan ymmärtää todistavan tietyntasoista julkista tukea.
60.      Koska rahaa käytetään yhteiskunnissamme usein pragmaattisena välineenä jonkin henkilön sitoutumisen testaamiseen, ehdokas, joka ei kykene
hankkimaan kohtuullista vakuutta mistään lähteestä (poliittinen puolue, riippumattomat lahjoittajat, kansalaisjärjestöt jne.), osoittaa, että
häneltä puuttuu vakavasti otettavan kampanjan järjestämisen edellyttämät perustavanlaatuiset organisointitaidot, verkosto tai sitoutuminen, mikä tekee hänestä pikemminkin todennäköisen ”hukkaäänien” lähteen kuin pelkän resurssipulassa olevan ehdokkaan.
61.      Tältä kannalta katsoen niiden ehdokkaiden poissulkeminen, jotka eivät pysty hankkimaan vakuutta, voisi olla keino vähentää niiden ehdokkaiden lukumäärää, jotka eivät todennäköisesti saa riittävästi ääniä.
62.      Katson näin ollen, että rahamääräistä vaatimusta voitaisiin pitää asianmukaisena toimenpiteenä ”hukkaäänien” lukumäärän vähentämistä koskevan tavoitteen saavuttamisen ja edustavamman vaaleissa valitun toimielimen takaamisen kannalta.
63.      Seuraavaksi on arvioitava, onko kyseessä olevassa Viron lainsäädännössä säädetyn kaltainen rahamääräinen vakuus todella tarpeen tämän tavoitteen saavuttamiseksi.
4.     Vakuusvaatimuksen tarpeellisuus
64.      Venetsian komissio ei hyvistä vaalikäytännöistä antamissaan suosituksissa (Code of Good Practice In Electoral Matters) ole katsonut, että vakuus on sellainen keino, jota ei voida hyväksyä hukkaäänien lukumäärän vähentämiseksi. Se on kuitenkin korostanut sitä, että vakuus ”on palautettava, jos ehdokas tai puolue ylittää tietyn äänimäärän; vaadittu summa tai äänimäärä ei saa kuitenkaan olla kohtuuton”.(21)
65.      Kohtuuttoman suuri vakuus ja/tai liian korkea äänikynnys vakuuden palauttamiselle
voisi johtaa sellaisten marginaalisten ryhmien ehdokkaiden, uusien poliittisten liikkeiden tai pienituloisten henkilöiden ehdokkuuksien poissulkemiseen, jotka eivät todennäköisesti saa paikkaa mutta jotka voivat ilmentää aidosti tärkeitä poliittisia vaatimuksia, jotka eivät ole edustettuina, ja kerätä kunnioitusta herättävän määrän ääniä. Kun tällä järjestelmällä suljetaan pois nämä aliedustetut mielenilmaukset,
sen seurauksena on, ettei näitä ääniä lasketa missään vaiheessa tai ettei niitä ilmaista äänestyslipussa.
66.      Vaikka poliittisilla puolueilla on kiistaton merkitys demokraattiselle osallistumiselle,(22) liian tiukka vakuusvaatimus voisi niin ikään estää uusien puolueiden syntymisen. Tämä olisi vastoin unionin oikeudessa taattua poliittisen moniarvoisuuden perusperiaatetta.
67.      Vakuusvaatimuksen asettavan valtion on näin ollen löydettävä asianmukainen vaikkakin herkkä tasapaino, kuten Euroopan ihmisoikeustuomioistuin on todennut.(23)
68.      Voidaan siis päätellä, että täysin kohtuuton summa ja liian korkea alaraja voitaisiin ymmärtää siten, että ne eivät ole tarpeen edustuksellisuuden varmistamiseksi.
a)     Säädetäänkö Viron lainsäädännössä kohtuuttomasta summasta ja liian korkeasta alarajasta?
69.      Sen vakuuden määrä, joka pääasiassa on Viron lainsäädännön mukaan
maksettava asettumisesta ehdolle europarlamenttivaaleissa, näyttää melko suurelta.
70.      Ennakkoratkaisupyynnöstä ilmenee ensinnäkin, että valituksen
tekemisajankohtana kyseessä oleva rahamääräinen vaatimus oli määrältään 215 prosenttia Viron keskimääräisestä bruttokuukausipalkasta ja 3,17 kertaa mediaanikuukausipalkka ehdokasta kohden.
71.      Näin suuri rahamääräinen vaatimus on keskivertohenkilön varallisuuden kannalta merkittävä.
72.      Vaikka toiseksi vain pieni vähemmistö jäsenvaltioista asettaa rahamääräisen vaatimuksen edellytykseksi ehdolle asettumiselle Euroopan parlamentin vaaleissa,(24) kyseisissä valtioissa vaadittu suhteellinen määrä voi toimia vertailukohtana arvioitaessa kyseessä olevan Viron lainsäädännön mukaan maksettavan määrän tarpeellisuutta.
73.      Asetan tätä vertailua varten rinnakkain Viron asettaman vakuusvaatimuksen ja Alankomaiden –
eli jäsenvaltion, joka osallistuu asian käsittelyyn unionin tuomioistuimessa ja soveltaa niin ikään rahamääräistä vaatimusta –
asettaman vakuusvaatimuksen. Alankomaiden hallitus on vahvistanut istunnossa, että Alankomaiden lainsäädännössä säädetyllä vaatimuksella vakuuden asettamisesta ehdolle asettumiseksi Euroopan parlamentin vaaleissa pyritään samoihin legitiimeihin tavoitteisiin kuin EPVS:n 29 §:llä eli siihen, että luovutaan harkitsemattomista ehdokkuuksista,
estetään julkisten varojen väärinkäyttö ja
vältetään hukkaäänet.(25)
74.      Vakuusvaatimus, jota sovelletaan
täyteen listaan
Alankomaissa järjestettävissä Euroopan parlamentin vaaleissa ehdolle asettuvista ehdokkaista, on vahvistettu Alankomaiden vaalilain (Kieswet) H 12 §:ssä,(26) jossa edellytetään 11 250 euron suuruista vakuusmaksua jokaista ehdokaslistaa kohden kyseisellä listalla olevien ehdokkaiden lukumäärästä riippumatta. Euroopan parlamentin vaaleissa kullakin listalla voi Alankomaissa olla nykyään enintään 50–80 ehdokasta,(27) mikä merkitsee noin 225 euroa ehdokasta kohti täydellä listalla; tämä on huomattavasti alle 4 100 euroa, jota EPVS:n 29 §:ssä edellytetään jokaiselta ehdokkaalta täydellä listalla.
75.      Vaikka ehdokkaiden enimmäismäärä kutakin listaa kohden olisi Alankomaissa sama kuin Virossa eli yhdeksän ehdokasta, kokonaisvakuuden määrä täydellä listalla olisi silti vain 1 250 euroa ehdokasta kohden eli lähes 3,5 kertaa vähemmän kuin mitä pääasiassa kyseessä oleva vakuusvaatimus edellyttää.
76.      Huomautan kolmanneksi Õiguskantslerin (oikeuskansleri)
vertailleen ennakkoratkaisua pyytäneessä tuomioistuimessa rahamääräistä vaatimusta puolueen jäsenten vähimmäismäärään Virossa.
Kun otetaan huomioon se, kuinka monta jäsentä puolueessa on vähintään oltava (500 jäsentä), täysi lista merkitsisi sitä, että jokaisen puolueen jäsenen on maksettava 73 euroa ja 80 senttiä.
77.      Kuten ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin on huomauttanut, ehdolle asettumiselle vaaleissa asetettu rahamääräinen vaatimus ei ole tältä osin ainoa kustannus, josta puolueiden tai niiden ehdokkaiden on vastattava, eikä niiden koko vuosibudjettia voida käyttää yksiin vaaleihin osallistumiseen.
78.      Vaikka kansallisten vaalien ja europarlamenttivaalien toimittamisessa on huomattavia eroavaisuuksia,(28) on lopuksi huomattava, että se rahamääräinen vaatimus, joka ehdokkaille on asetettu ehdolle asettumiseksi
Virossa järjestettävissä Euroopan parlamentin vaaleissa, on viisi kertaa tiukempi kuin niille ehdokkaille asetettu vaatimus, jotka haluavat asettua ehdolle Riigikogun vaaleissa.
79.      Viron säännön tarpeellisuutta olisi arvioitava myös maksetun summan palauttamista koskevan alarajan kannalta siinäkin tilanteessa, ettei yhtään paikkaa ole saatu.
80.      Tältä osin kansallisten vaalien ja europarlamenttivaalien välillä on eroa. Europarlamenttivaaleissa alarajana sille, että vakuus voidaan maksaa takaisin valtion talousarviosta, on 5 prosenttia koko maassa annetuista äänistä. Kansallisissa vaaleissa sitä vastoin puolue, joka saa vähintään 2 prosentin äänimäärän Riigikogun vaaleissa, voi saada poliittisille puolueille valtion talousarviosta myönnettävää tukea.(29) Kansallisissa vaaleissa ei varsinaisesti ole olemassa mitään edellytyksiä alun perin suoritetun maksun palauttamiselle.
81.      Ei ole ilmeistä, että näin korkea alaraja vaaleihin osallistumisesta aiheutuneiden kustannusten korvaamiselle olisi perusteltavissa tarpeella saada perääntymään ehdokkaat, jotka eivät usko mahdollisuuksiinsa voittaa paikka.
82.      Yhteenvetona – ja jollei ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen kattavasta arvioinnista muuta johdu – katson, että pääasiassa kyseessä oleva sellaista rahamäärää koskeva vaatimus, joka vastaa viisi kertaa vähimmäiskuukausipalkkaa, ja tällaisen maksun palauttamiselle asetettu 5 prosentin alaraja ylittävät sen, mikä on tarpeen ”hukkaäänien” lukumäärän vähentämiseksi.
b)     Vähemmän rajoittavat vaihtoehdot
83.      Lisäperusteena katsoa, ettei kyseessä oleva Viron sääntö ole tarpeen, jotta saadaan perääntymään ehdokkaat, joilla ei ole riittävää julkista tukea, on argumentti, jonka mukaan saman tavoitteen eli sen
saavuttamiseksi, että harkitsemattomat ehdokkaat saadaan luopumaan asettumasta ehdolle,
saattaa olla muitakin vaihtoehtoja, jotka rajoittavat kuitenkin vähemmän vaalikelpoisuutta.
84.      Pääasian valittaja on väittänyt, että vakuusvaatimuksella rajoitetaan suhteettomasti vaalikelpoisuutta, ja ehdottanut useita vähemmän rajoittavia vaihtoehtoja harkitsemattomien ehdokkuuksien torjumiseksi. Näihin vaihtoehtoihin kuuluu mahdollisuus ehdolliseen vapautukseen vakuudesta tai taloudellisen rasitteen korvaaminen muilla kuin rahamääräisillä vaatimuksilla, kuten esittämällä selkeä poliittinen ohjelma tai toimittamalla kannattajien allekirjoituksia kansalaisten tuen osoittamiseksi.
85.      Kaikilla näillä vaihtoehdoilla on myös omat sudenkuoppansa. Esimerkiksi – kuten Viron hallitus on esittänyt – allekirjoitusten kerääminen on valtiolle organisatorisesti ja taloudellisesti raskasta, ja se on myös vaikea vaatimus joillekin potentiaalisille ehdokkaille. Toisaalta jollei kyberturvallisuuskysymyksistä muuta johdu, allekirjoitusten kerääminen ja niiden tarkistaminen voitaisiin toteuttaa tätä nykyä sähköisesti.
86.      Koska Euroopan unioni ei ole antanut sääntöjä, jolla säännellään kaikissa jäsenvaltioissa Euroopan parlamentin vaaleissa noudatettavaa
yhtenäistä menettelyä, ja kun otetaan huomioon poliittisten kulttuurien väliset erot ja muut olosuhteet jäsenvaltioissa, hallituksille on mielestäni annettava laaja harkintavalta punnittaessa eri toimenpiteiden etuja ja haittoja ja päätettäessä siitä ratkaisusta, joka soveltuu parhaiten kyseessä olevan valtion erityisolosuhteisiin.
87.      Tällaista valintaa ei kuitenkaan voida jättää täysin tuomioistuinvalvonnan ulkopuolelle. Kansallisen tuomioistuimen tehtävänä on arvioida, voiko hallitus esittää järkeviä selityksiä sille, minkä vuoksi muut toimenpiteet tai erilaisten toimenpiteiden yhdistelmä on suljettu pois asianmukaisina toimenpiteinä saman tavoitteen saavuttamiseksi.
88.      Olen kaiken kaikkiaan sitä mieltä, että – jollei ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen lopullisesta arvioinnista muuta johdu – pääasiassa kyseessä oleva rahamääräinen vaatimus merkitsee vakavaa vaalikelpoisuuden rajoitusta sekä määränsä osalta että sen palauttamisen
alarajan osalta, jos on olemassa mahdollisia vaihtoehtoja, jotka voidaan yhdistää tähän rahamääräiseen vaatimukseen tai joilla tämä vaatimus voidaan korvata.
89.      Vaikka unionin tuomioistuin katsoisi, että kyseessä oleva Viron lainsäädäntö on asianmukainen hukkaäänien lukumäärän vähentämiseksi ja siis paremman edustavuuden takaamiseksi Euroopan parlamentissa, minulla on kuitenkin
– jollei kansallisen tuomioistuimen lopullisesta ratkaisusta muuta johdu – vakavia epäilyjä siitä, ovatko kyseessä olevat toimenpiteet tarpeen tämän tavoitteen saavuttamiseksi.
B       Omistusoikeuden loukkaaminen
90.      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin on tiedustellut myös, onko kyseessä oleva lainsäädäntö perusoikeuskirjan 17 artiklan 1 kohdan mukainen.
91.      Olen sitä mieltä, että kyseessä
oleva rahamääräinen vaatimus ei merkitse omistusoikeuden rajoitusta eikä sen oikeasuhteisuutta ole siis tarpeen arvioida.
92.      Olen tietoinen siitä, että Euroopan ihmisoikeustuomioistuin on katsonut, että vastaavissa tapauksissa oli mahdollisesti kyse ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn sopimuksen ensimmäisen pöytäkirjan 1 artiklan rikkomisesta, mutta tämä liittyi erilaisiin olosuhteisiin, jotka eivät ole täysin verrattavissa pääasiassa kyseessä oleviin olosuhteisiin.(30) Euroopan ihmisoikeustuomioistuin tarkasteli kyseisessä asiassa kyseessä ollutta vaatimusta maksaa oikeudesta asettua ehdoille vaaleissa vakuutena, jota ei palautettu yhdelle kyseisen oikeusriidan asianosaiselle.
93.      Nyt käsiteltävässä asiassa maksuvaatimus ei mielestäni ole vakuus (vaikka sitä kuvataankin tätä sanamuotoa käyttäen), vaikka ehdokkailla onkin tietyissä olosuhteissa oikeus saada maksettu summa (tai osa siitä) palautetuksi.
94.      Sellaisesta vuokrasopimusta varten annetusta vakuudesta poiketen, jota pidetään vuokralaisen omaisuutena ja johon liittyy todelliset takeet sen takaisin maksamisesta, pääasiassa kyseessä olevassa kansallisessa lainsäädännössä asetetaan lisäedellytyksiä, jotka tarkoittavat sitä, ettei vakuuden palauttamista ole todellisuudessa taattu. Vakuus
palvelee pikemminkin ehdollisena maksusuorituksena, joka perustaa tulevaa palauttamista koskevan henkilökohtaisen saatavan, eikä niinkään
saavutettua jatkuvaa omistusoikeutta tiettyihin varoihin. Näin ollen lakisääteinen oikeus saada rahat takaisin on pelkkä potentiaalinen saatava, eikä sille automaattisesti anneta omaisuudelle varattua perustavanlaatuista suojaa.
95.      Tästä syystä – ja kuten Alankomaiden hallitus on väittänyt – katson, ettei perusoikeuskirjan 17 artiklalla ole merkitystä nyt käsiteltävän asian kannalta.
IV     Ratkaisuehdotus
96.      Edellä esitetyn valossa ehdotan, että unionin tuomioistuin vastaa Riigikohusin esittämään kysymykseen seuraavasti:
Euroopan unionin perusoikeuskirjan 39 artiklaa, luettuna yhdessä sen 52 artiklan 1 kohdan kanssa,
on tulkittava siten, että sellaisen rahamääräisen vaatimuksen asettamista oikeudelle asettua ehdolle Euroopan parlamentin vaaleissa, jolla on tarkoitus suodattaa harkitsemattomat (muut kuin vakavasti otettavat) ehdokkuudet, ei voida pitää asianmukaisena toimenpiteenä kyseisen tavoitteen saavuttamiseksi.
Rahamääräistä vaatimusta voidaan pitää asianmukaisena ”hukkaäänien” lukumäärän vähentämistä ja siis edustavamman vaaleissa valitun toimielimen takaamista koskevan tavoitteen saavuttamiseksi.
Tällaisen vakuuden määrä ja sen palauttamisen alaraja ei kuitenkaan saa olla liian korkea, eikä se siis saa estää uusien poliittisten puolueiden ja ajatusten syntymistä. Kansallisen tuomioistuimen tehtävänä on arvioida, ovatko kansallisessa lainsäädännössä asetetun rahamääräisen vaatimuksen määrä ja palauttamisen alaraja hyväksyttävässä tasapainossa.
1       Alkuperäinen kieli: englanti.
2      Se, ettei vaaliviranomaiselle ole toimitettu jäljennöstä maksumääräyksestä, joka osoittaa, että vakuus on maksettu, on EPVS:n 31 §:n 3 momentin nojalla peruste kieltäytyä ottamasta ehdokasta rekisteriin. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa, ettei kyseessä olevassa kansallisessa lainsäädännössä säädetä mahdollisuudesta vapauttaa ehdokas velvollisuudesta maksaa vakuus.
3      Edustajien valitsemisesta Euroopan parlamenttiin yleisillä välittömillä vaaleilla annettu säädös, joka on 20.9.1976 tehdyn neuvoston päätöksen 76/787/EHTY, ETY, Euratom (EYVL 1976, L 278, s. 1) liitteenä ja jota on muutettu viimeksi 13.7.2018 tehdyllä neuvoston päätöksellä (EU, Euratom) 2018/994 (EUVL 2018, L 178, s. 1; jäljempänä vaalisäädös).
4      Se vetoaa 19.12.2019 annettuun tuomioon
Junqueras Vies (C‑502/19, jäljempänä tuomio Junqueras Vies, EU:C:2019:1115, 69 kohta).
5      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin mainitsee tältä osin Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen tuomion 28.3.2006, Sukhovetskyy v.
Ukraina (CE:ECHR:2006:0328JUD001371602, 72 ja 73 kohta).
6      https://ep2024.valimised.ee/et/detailed-voting-result (johon on tutustuttu viimeksi 11.11.2025).
7      Tällainen mahdollisuus on kuitenkin olemassa SEUT 223 artiklan nojalla.
8      Vaalisäädöksen 1 artikla.
9      Ks. tältä osin tuomio 6.10.2015, Delvigne (C‑650/13, EU:C:2015:648, 33 kohta).
10      Ks. tältä osin tuomio Junqueras Vies, 86 kohta.
11      Ks. tältä osin SEUT 22 artiklan 1 kohta ja perusoikeuskirjan 39 artiklan 1 kohta. Ks. tuomio 19.11.2024, komissio v. Tšekin tasavalta (Vaalikelpoisuus ja poliittisen puolueen jäsenyys) (C‑808/21, EU:C:2024:962, 123 kohta), jossa todetaan ”SEUT 22 artiklan tavoitteen osalta – –, että kyseisellä artiklalla pyritään – – antamaan unionin kansalaisille, jotka asuvat jäsenvaltiossa mutta eivät ole sen kansalaisia, oikeus osallistua kyseisen jäsenvaltion demokraattiseen vaaliprosessiin. Kyseinen oikeus ulottuu – – mainittuun prosessiin osallistumiseen Euroopan tason ja paikallistason äänioikeuden ja vaalikelpoisuuden kautta”. Ks. samankaltaisen toteamuksen osalta samana päivänä annettu tuomio komissio v. Puola (Vaalikelpoisuus ja poliittisen puolueen jäsenyys) (C‑814/21, EU:C:2024:963, 121 kohta).
12      Ks. tältä osin tuomio 6.10.2015, Delvigne (C‑650/13, EU:C:2015:648, 46–48 kohta).
13      Ks. ennakkoratkaisupyynnöstä laaditun englanninkielisen tiivistelmän 39 kohta ja ennakkoratkaisupyynnön ranskankielisen version 57 kohta.
14      Kuten Viron hallitus on istunnossa todennut ja kuten ennakkoratkaisupyynnöstä ilmenee, Viron lainsäädännössä edellytetään, että jokaiselle vaaleissa ehdolla olevalle
annetaan samat mahdollisuudet ilmaista itseään. Julkisilla radio- ja televisiokanavilla on siis huolehdittava siitä, että kaikilla puolueilla ja riippumattomilla ehdokkailla, jotka ovat ehdolla Euroopan parlamentin vaaleissa, on yhtäläiset mahdollisuudet esittää näkemyksensä asianmukaisesti ja maksutta.
15      Ks. tältä osin Alankomaiden hallituksen kirjallisten huomautusten 18 ja 19 kohta.
16      Näin on myös sellaisissa suhteellisissa vaalijärjestelmissä, joissa – kuten Viron järjestelmässä – käytetään D’Hondtin menetelmää ”hukkaäänien” jakamiseksi.
17      Ks. Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen tuomio 28.3.2006, Sukhovetskyy v. Ukraina, CE:ECHR:2006:0328JUD001371602, 61 ja 62 kohta.
18      Ks. tältä osin tuomio 19.11.2024, komissio v. Tšekin tasavalta (Vaalikelpoisuus ja poliittisen puolueen jäsenyys) (C‑808/21, EU:C:2024:962, 114–116 kohta) ja samana päivänä annettu tuomio komissio v. Puola (Vaalikelpoisuus ja poliittisen puolueen jäsenyys) (C‑814/21, EU:C:2024:963, 112–114 kohta). Ks. myös tuomio Junqueras Vies, 63 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen.
19      Se, että ”hukkaääniä” ehkäistään nojautumalla arviointiin, ettei tietyillä ohjelmilla ole todellisia mahdollisuuksia saada riittävästi ääniä, on mielestäni kuitenkin ongelmallista. Ehdokkaan vaaleissa ehdolle asettumista koskevan oikeuden rajoittaminen sellaisen poliittisen ohjelman perusteella, jota pidetään
tästä syystä ”harkitsemattomana”, saattaa johtaa mielivaltaisiin arvopohjaisiin ratkaisuihin puolueiden poliittisten manifestien osalta. Kuten Euroopan parlamentti toteaa kirjallisissa huomautuksissaan, valta arvioida jonkun poliittisen ryhmän ansioita kuuluu viime kädessä äänestäjäkunnalle.
20      Ennakkoratkaisupyynnön englanninkielisen tiivistelmän 22 kohta.
21      Ks. tältä osin Euroopan neuvosto: Venetsian komissio, ”Code of Good Practice in Electoral Matters”, 1.3. kohdan vi alakohta, saatavilla osoitteessa: https://www.venice.coe.int/images/SITE%20IMAGES/Publications/Code_conduite_PREMS%20026115 %20GBR.pdf.
22      Ks. poliittisten puolueiden merkityksestä Euroopan demokratialle tuomio 19.11.2024, komissio v. Tšekin tasavalta (Vaalikelpoisuus ja poliittisen puolueen jäsenyys) (C‑808/21, EU:C:2024:962) ja samana päivänä annettu tuomio komissio v. Puola (Vaalikelpoisuus ja poliittisen puolueen jäsenyys) (C‑814/21, EU:C:2024:963).
23      Ks. Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen tuomio 28.3.2006, Sukhovetskyy v. Ukraina, CE:ECHR:2006:0328JUD001371602, 67 kohta. Kyseisessä asiassa Euroopan ihmisoikeustuomioistuin oli vakuuttunut siitä, että Ukrainan poliittisten instituutioiden tosiseikkojen tapahtuma-aikaan hyväksymä vaalivakuusjärjestelmä oli hyväksyttävä kompromissi näiden kilpailevien intressien välillä.
24      Euroopan parlamentti: Politiikkayksikkö C – Kansalaisoikeudet ja perussopimusasiat ja Lehmann. W., The European Elections: EU legislation, national provisions and civic participation – Study for the AFCO Committee, tarkistettu painos, 2014, s. 17, saatavilla osoitteessa: https://www.europarl.europa.eu/RegData/etudes/STUD/2014/493047/IPOL-AFCO_ET(2014)493047_EN.pdf; Centre virtuel de la connaissance sur l’Europe, ”The electoral system”, saatavilla osoitteessa: https://www.cvce.eu/en/education/unit-content/-/unit/d5906df5-4f83-4603-85f7-0cabc24b9fe1/b1415258-4e3a-499a-9620-61a51b013ab6.
25      Alankomaiden hallitus on lausunut istunnossa, että ”hukkaäänien” lukumäärä viimeisimmissä parlamenttivaaleissa oli vain 2 prosenttia kaikista annetuista äänistä.
26      Kyseisessä säännöksessä säädetään, että ”siltä osin kuin on kyse toisen kamarin jäsenten valitsemisesta – – valtiolle on maksettava 11 250 euron suuruinen vakuus jokaista listojen ryhmää kohden”. Saman lain Y 2 §:n mukaan ”Euroopan parlamentin jäsenet valitaan – –
toisen kamarin jäsenten valitsemista koskevan II osan mukaisesti”. Englanninkielinen versio tästä tekstistä on saatavilla osoitteessa: https://english.kiesraad.nl/publications/publications/2019/4/english-version-electoral-act/english-version-electoral-act.
27      https://www.kiesraad.nl/verkiezingen/europees-parlement/kandidaatstelling/kandidaten.
28      Viron hallitus selittää, että suurempi vakuusvaatimus ehdolle asettumiselle Euroopan parlamentin vaaleihin on oikeutettavissa lyhyemmällä ehdokaslistalla ja pienemmällä määrällä kyseisissä vaaleissa jaettavia paikkoja.
29      Tämä perustuu puoluelain (Erakonnaseadus) 127 §:ään, kuten ennakkoratkaisupyynnössä todetaan ja kuten Viron hallitus on istunnossa vahvistanut.
30      Ks. esim. Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen tuomio 11.1.2007, Russian Conservative Party of Entrepreneurs ym. v. Venäjä (CE:ECHR:2007:0111JUD005506600, 94–97 kohta).