62017TO0130
UNIONIN YLEISEN TUOMIOISTUIMEN PRESIDENTIN MÄÄRÄYS
21 päivänä heinäkuuta 2017 (
*1
)
Väliaikainen oikeussuoja – Maakaasun sisämarkkinat – Direktiivi 2009/73/EY – Bundesnetzagenturin vaatimus unionin oikeussäännöistä vapauttamista koskevien edellytysten muuttamisesta OPAL-kaasuputken hyödyntämiseksi – Komission päätös unionin oikeussäännöistä vapauttamista koskevien edellytysten muuttamisesta – Täytäntöönpanon lykkäämistä koskeva pyyntö – Kiireellisyysedellytys ei täyty
Asiassa T‑130/17 R,
Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo S.A., kotipaikka Varsova (Puola) edustajanaan asianajaja M. Jeżewski,
hakijana,
vastaan
Euroopan komissio, asiamiehinään O. Beynet ja K. Herrmann,
vastapuolena,
jota tukee
Saksan liittotasavalta, asiamiehinään T. Henze ja R. Kanitz,
väliintulijana,
jossa on kyse SEUT 278 ja SEUT 279 artiklaan perustuvasta hakemuksesta, jossa pyydetään lykkäämään OPAL-kaasuputken vapauttamista direktiivissä 2003/55/EY vahvistetuista kolmansien pääsyä koskevista säännöistä ja tariffien sääntelystä koskevien edellytysten muuttamisesta 28.10.2016 annetun komission päätöksen C(2016) 6950 final täytäntöönpanoa,
UNIONIN YLEISEN TUOMIOISTUIMEN PRESIDENTTI
on antanut seuraavan
määräyksen
Asian tausta
1
Euroopan komissio vaati direktiivin 2003/55/EY 22 artiklan nojalla 12.6.2009 antamallaan päätöksellä C(2009) 4694 maakaasun sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä ja direktiivin 98/30/EY kumoamisesta 26.6.2003 annetun direktiivin 2003/55/EY (EUVL 2003, L 176, s. 57) 22 artiklan nojalla Bundesnetzagenturia (verkkoinfrastruktuureista vastaava Saksan liittovaltion virasto) muuttamaan viimeksi mainitun 25.2.2009 antamaa päätöstä, jolla vapautetaan Ostsee-Pipeline-Anbindungsleitung-kaasuputkea (jäljempänä OPAL) koskevan hankkeen siirtokapasiteetti saman direktiivin 18 artiklassa säädettyjen, kolmansien osapuolien verkkoon pääsyä koskevien sääntöjen sekä 25 artiklan 2–4 kohdassa säädettyjen tariffisääntöjen soveltamisesta; kyseinen kaasuputki on mantereella sijaitseva itäinen osa Nord Stream 1 ‑kaasuputkesta, jonka alkupää on Saksassa lähellä Greifswaldia ja Lubminin kuntaa ja loppupää Brandovin kunnassa Tšekissä.
2
Komission päätöksessä, joka annettiin 12.6.2009, säädetään seuraavista edellytyksistä:
”a)
Sen estämättä, mitä b kohdassa säädetään, yksillä tai useammilla Tšekkiin suunnattujen tai sieltä tulevien kaasuntoimitusten markkinoilla määräävässä asemassa oleva yritys ei saa varata vuoden aikana yli 50:tä prosenttia OPAL-kaasuputken siirtokapasiteetista Tšekin rajalla. Samaan ryhmään, kuten Gazpromiin tai Wingasiin, kuuluvien yritysten varaukset otetaan huomioon yhteisesti. Määräävässä asemassa olevien yritysten tai yritysryhmien, jotka ovat tehneet pitkäaikaista kaasuntoimitusta koskevia isoja sopimuksia, varauksia tarkastellaan yhteenlaskettuina – –.
b)
Kapasiteetin 50 prosentin raja voidaan ylittää, jos kyseinen yritys luovuttaa markkinoille 3 miljardin kuutiometrin suuruisen kaasuvolyymin OPAL-kaasuputkesta avoimessa, läpinäkyvässä ja syrjimättömässä menettelyssä, jäljempänä ’kaasukapasiteetin vapauttamisohjelma’. Kaasuputken haltijana olevan yrityksen tai ohjelman toteuttavan yrityksen on taattava kyseisen siirtokapasiteetin saatavilla olo sekä vapaavalintainen kaasunottokohta, jäljempänä ’kaasukapasiteetin luovutusohjelma’. Kaasukapasiteetin vapauttamis- ja luovutusohjelman muoto on hyväksytettävä Bundesnetzagenturilla.”
3
Bundesnetzagentur muutti 25.2.2009 antamaansa päätöstä 7.7.2009 vastaamaan edellä mainittuja, komission päätöksen mukaisia edellytyksiä. Bundesnetzagentur hyväksyi säännöistä vapauttamisen 22 vuodeksi.
4
OPAL-kaasuputki otettiin käyttöön 13.7.2011, ja sen kapasiteetti on noin 36,5 miljardia kuutiometriä. OPAL-kaasuputken siirtokapasiteetti vapautettiin 12.6.2009 annetun komission päätöksen ja 25.2.2009 annetun Bundesnetzagenturin päätöksen, sellaisena kuin se on muutettuna 7.7.2009 annetulla päätöksellä, mukaisesti kokonaan direktiiviin 2003/55 perustuvien, kolmansien osapuolten verkkoon pääsyä ja tariffisääntöjä koskevien säännösten soveltamisesta.
5
Kaasuputken kapasiteetista varaamatonta 50 prosentin osuutta ei ole missään vaiheessa käytetty, sillä Gazprom ei ole pannut täytäntöön 12.6.2009 annetussa komission päätöksessä tarkoitettua kaasukapasiteetin vapauttamisohjelmaa. Kaasuputken tulokapasiteetti lähellä Greifswaldia kiinnostaa vain niitä kolmansia osapuolia, jotka pystyvät syöttämään kaasua kaasuputkeen tästä tulokohdasta. Nykyisten teknisten ominaisuuksien vuoksi tähän tulokohtaan voidaan toimittaa kaasua ainoastaan Nord Stream 1 ‑kaasuputkesta, jota Gazprom-ryhmä käyttää Venäjän kaasuesiintymiltä peräisin olevan kaasun kuljettamiseen, joten vaikuttaa siltä, että vain 50 prosenttia OPAL-kaasuputken siirtokapasiteetista on käytössä.
6
Bundesnetzagentur ilmoitti komissiolle 13.5.2016 maakaasun sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä ja direktiivin 2003/55/EY kumoamisesta 13.7.2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/73/EY (EUVL 2009, L 211, s. 94) 36 artiklan perusteella aikovansa muuttaa joitakin vuonna 2009 myönnettyyn vapautukseen liittyviä säännöksiä, jotka koskivat Opal Gastransport GmbH & Co. KG:n (jäljempänä OGT) hallinnassa olevaa OPAL-kaasuputken osuutta.
7
Komissio antoi 28.10.2016 direktiivin 2009/73 36 artiklan 9 kohdan perusteella Bundesnetzagenturille osoitetun päätöksen C(2016) 6950 final, joka koskee direktiivissä 2003/55 vahvistetuista kolmansien osapuolten pääsyä koskevista säännöistä ja tariffien sääntelystä vapauttamista koskevien edellytysten muuttamista (jäljempänä riidanalainen päätös).
8
Komissio pysytti voimassa riidanalaisessa päätöksessä 12.6.2009 antamassaan päätöksessä hyväksytyn, kolmansien osapuolten OPAL-kaasuputkeen pääsyä koskeviin sääntöihin sovellettavan, enintään 50 prosentin kapasiteettiä koskevan vapautuksen osuudella, joka alkaa Greifswaldin lähellä olevasta tulokohdasta ja päättyy Brandovin lähellä olevaan loppupäähän. Sitä vastoin kyseisen osuuden kapasiteetista loput 50 prosenttia, joka oli ollut siihen asti käyttämättä, koska Gazprom ei ollut pannut täytäntöön kaasukapasiteetin vapauttamisohjelmaa, vapautettiin eli siihen alettiin soveltaa kolmansien osapuolten pääsyä koskevia sääntöjä. Kaasukapasiteetin vapauttaminen on toteutettava jakamalla uudelleen se siirtokapasiteetti, joka kaasuputken haltijan on huutokaupattava avoimella ja syrjimättömällä tavalla.
9
Koska näin vapautettavan siirtokapasiteetin käyttöönotto syrjimättömällä ja läpinäkyvällä tavalla voi niin ikään johtaa tosiasiallisesti siihen, että kyseisen kapasiteetin käyttää Gazprom eksport, komissio korotti Bundesnetzagenturin ehdottamaa enimmäismäärää FZK-tyypin yhteenliittämiskapasiteetille (feste frei zuordenbare Kapazitäten, vapaasti jaettava suljettu kapasiteetti) kaasuputken loppupäässä sen varmistamiseksi, että kolmansilla osapuolilla on tosiasiallinen pääsy vapautuneeseen kapasiteettiin. OPAL-kaasuputken haltijan on siis annettava muiden käyttäjien kuin Tšekin maakaasumarkkinoilla määräävässä asemassa olevan yrityksen käyttöön huutokauppaamalla FZK-tyypin yhteenliittämiskapasiteetti, jonka alkuvolyymi on 3,2 miljoonaa kilowattituntia. Jos vuosittaisessa huutokaupassa käy kuitenkin ilmi, että FZK-tyypin kapasiteetin kysyntä Brandovin loppupäässä on yli 90 prosenttia tarjotusta kapasiteetista, Bundesnetzagenturin on lisättävä seuraavassa vuotuisessa huutokaupassa saatavilla olevan FZK-tyypin kapasiteetin määrää 1,6 miljoonalla kilowattitunnilla. Saatavilla olevan FZK-tyypin kapasiteetin volyymi voi nousta lopulta 6,4 miljoonaan kilowattituntiin, mikä on 20 prosenttia OPAL-kaasuputken kokonaiskapasiteetista.
10
Huutokauppojen nousujohteisuuden valossa ja Tšekin markkinoilla määräävässä asemassa olevan yrityksen ylisuurten tarjousten välttämiseksi komissio asetti vielä lisäedellytyksen, jonka mukaan tällainen yritys ei voi esittää kapasiteetin pohjahinnan ylittävää tarjousta FZK-tyypin kapasiteetin huutokaupassa, jolloin tarjottu hinta ei voi ylittää vastaavien tuotteiden säännellyn tariffin mukaista keskimääräistä pohjahintaa, joka on voimassa samana vuonna Gaspoolin kauppa-alueella Saksassa sijaitsevassa Tšekkiin kulkevassa siirtoverkossa.
11
Bundesnetzagentur muutti 28.11.2016 OPAL-kaasuputken haltijalle 25.2.2009 antamallaan päätöksellä myönnettyä vapautusta riidanalaisen päätöksen mukaisesti.
Oikeudenkäyntimenettely ja asianosaisten vaatimukset
12
Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo S.A. (jäljempänä PGNiG) nosti unionin yleisessä tuomioistuimessa 1.3.2017 kanteen, jossa vaadittiin riidanalaisen päätöksen kumoamista.
13
PGNiG toimitti unionin yleisen tuomioistuimen kirjaamoon samana päivänä erillisen asiakirjan, joka sisälsi käsiteltävän välitoimihakemuksen, jossa vaaditaan lähinnä, että unionin yleisen tuomioistuimen presidentti
–
lykkää riidanalaisen päätöksen täytäntöönpanoa, kunnes pääasiassa on annettu lopullinen ratkaisu
–
määrää komission vaatimaan Bundesnetzagenturia toteuttamaan kaikki mahdolliset oikeudelliset toimenpiteet lykätäkseen, kunnes pääasiassa on annettu lopullinen ratkaisu, sellaisen päätöksen, sovinnon, sovintosopimuksen tai muun soveltamistoimenpiteen täytäntöönpanoa, jolla muutetaan Bundesnetzagenturin 25.2.2009 antamaa päätöstä, sellaisena kuin se on muutettuna 7.7.2009 annetulla päätöksellä, taikka täydennetään kyseistä päätöstä, kumotaan se tai vaikutetaan siihen muulla tavalla
–
määrää Bundesnetzagenturin toteuttamaan kaikki tarvittavat oikeudelliset toimenpiteet lykätäkseen, kunnes pääasiassa on annettu lopullinen ratkaisu, sellaisen päätöksen, sovinnon, julkisoikeudellisen sopimuksen tai muun soveltamistoimenpiteen täytäntöönpanoa, jolla muutetaan Bundesnetzagenturin 25.2.2009 antamaa päätöstä, sellaisena kuin se on muutettuna 7.7.2009 annetulla päätöksellä, taikka täydennetään kyseistä päätöstä, kumotaan se tai vaikutetaan siihen muulla tavalla
–
määrää komission vaatimaan OGT:tä lykkäämään, kunnes pääasiassa on annettu lopullinen ratkaisu, riidanalaisen päätöksen täytäntöönpanoon perustuvaa siirtokapasiteetin huutokauppaa ja OPAL-kaasuputken siirtokapasiteettiin pääsyä muilla edellytyksillä kuin niillä, jotka on vahvistettu Bundesnetzagenturin 25.2.2009 antamassa päätöksessä, sellaisena kuin se on muutettuna 7.7.2009
–
määrää OGT:n lykkäämään, kunnes pääasiassa on annettu lopullinen ratkaisu, riidanalaisen päätöksen täytäntöönpanoon perustuvaa siirtokapasiteetin huutokauppaa sekä OPAL-kaasuputken siirtokapasiteettiin pääsyn myöntämistä muilla edellytyksillä kuin niillä, jotka on vahvistettu Bundesnetzagenturin 25.2.2009 antamassa päätöksessä, sellaisena kuin se on muutettuna 7.7.2009 annetulla päätöksellä
–
määrää komission vaatimaan Bundesnetzagenturia, OGT:tä, OAO Gazpromia ja OOO Gazpromia lykkäämään, kunnes pääasiassa on annettu lopullinen ratkaisu, sovintosopimuksen täytäntöönpanoa riidanalaisessa päätöksessä hyväksytyin edellytyksin
–
määrää Bundesnetzagenturin, OGT:n, OAO Gazpromin ja OOO Gazpromin lykkäämään, kunnes pääasiassa on annettu lopullinen ratkaisu, sovintosopimuksen täytäntöönpanoa riidanalaisessa päätöksessä hyväksytyin edellytyksin.
14
Unionin yleisen tuomioistuimen presidentti antoi unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 157 artiklan 2 kohdan nojalla 23.12.2016 määräyksen PGNiG Supply & Trading v. komissio (T‑849/16 R) ja 23.12.2016 määräyksen Puola v. komissio (T‑883/16 R), joissa lykätään riidanalaisen päätöksen täytäntöönpanoa kyseisten kahden asian kantajien vaatimusten mukaisesti, kunnes näissä välitoimimenettelyissä on annettu lopullinen ratkaisu.
15
Komissio vaati unionin yleisen tuomioistuimen kirjaamoon 15.3.2017 jättämissään välitoimihakemusta koskevissa huomautuksissa lähinnä, että unionin yleisen tuomioistuimen presidentti:
–
hylkää kanteen
–
velvoittaa PGNiG:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
16
Gazprom eksport pyysi 22.3.2017 saada osallistua käsiteltävään välitoimimenettelyyn väliintulijana tukeakseen komission vaatimuksia. Komissio ja PGNiG esittivät 4.4.2017 huomautuksensa tästä hakemuksesta.
17
Unionin yleisen tuomioistuimen kirjaamoon 30.3.2017 toimittamallaan välitoimihakemuksella OGT pyysi saada osallistua käsiteltävään välitoimimenettelyyn väliintulijana tukeakseen komission vaatimuksia. Komissio ja PGNiG esittivät 6.4.2017 huomautuksensa tästä hakemuksesta.
18
Unionin yleisen tuomioistuimen presidentti hyväksyi 28.4.2017 Saksan liittotasavallan 28.3.2017 toimittaman väliintulohakemuksen, jota komissio ja PGNiG eivät vastustaneet 7.4.2017 jättämissään huomautuksissa. Saksan liittotasavallan väliintulokirjelmä komission vaatimusten tueksi kirjattiin saapuneeksi unionin yleisen tuomioistuimen kirjaamoon 15.5.2017. Komissio ja PGNiG esittivät huomautuksensa väliintulokirjelmästä 29.5.2017.
19
Osapuolet kutsuttiin 22.6.2017 päivätyllä kirjeellä kuulemiseen, joka oli määrä pitää 5.7.2017, esittämään kiireellisyysedellytyksiä ja intressivertailua koskevat väitteensä.
20
Myös OGT ja Gazprom kutsuttiin kuulemiseen esittämään intressivertailua koskevat väitteensä, tämän seikan kuitenkaan vaikuttamatta niiden väliintulohakemusten lopulliseen ratkaisuun.
21
PGNiG, komissio ja Saksan liittotasavalta sekä kaksi väliintulohakemuksen esittänyttä hakijaa esittivät 5.7.2017 pidetyssä kuulemisessa väitteensä ja vastasivat unionin yleisen tuomioistuimen presidentin esittämiin kysymyksiin. Vaikka kaksi väliintulohakemuksen esittänyttä hakijaa saivat esittää intressivertailua koskevat väitteensä välitoimimenettelyn yhteydessä, unionin yleisen tuomioistuimen presidentti antaa lopullisen ratkaisun niiden väliintulon hyväksymisestä myöhemmin.
Oikeudellinen arviointi
Yleisiä huomioita
22
Yhtäältä SEUT 278 ja SEUT 279 artiklasta ja toisaalta SEUT 256 artiklan 1 kohdasta yhdessä luettuina ilmenee, että välitoimista päättävä tuomari voi määrätä työjärjestyksen 156 artiklaa soveltaen unionin yleisessä tuomioistuimessa riitautetun toimen täytäntöönpanon lykkäämisestä tai tarvittavista välitoimista, jos hän katsoo olosuhteiden sitä edellyttävän. SEUT 278 artiklassa asetetaan kuitenkin periaate, jonka mukaan kanteella ei ole lykkäävää vaikutusta, koska Euroopan unionin toimielinten toimiin sovelletaan laillisuusolettamaa. Välitoimista päättävä tuomari voi siis määrätä unionin yleisessä tuomioistuimessa riitautetun toimen täytäntöönpanon lykkäämisestä tai välitoimista ainoastaan poikkeuksellisesti (määräys 19.7.2016, Belgia v. komissio, T‑131/16 R, EU:T:2016:427, 12 kohta).
23
Unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 156 artiklan 4 kohdan ensimmäisessä virkkeessä määrätään lisäksi, että välitoimihakemuksissa on ilmoitettava ”oikeudenkäynnin kohde ja seikat, joiden vuoksi asia on kiireellinen, sekä ne tosiseikat ja oikeudelliset perusteet, joiden vuoksi haetun välitoimen määrääminen on ilmeisesti perusteltua”.
24
Välitoimista päättävä tuomari voi siten lykätä täytäntöönpanoa ja määrätä muita välitoimia, jos on selvitetty, että niistä määrääminen on ilmeisen tosiasiallisesti ja oikeudellisesti perusteltua (fumus boni juris) ja että ne ovat kiireellisiä siinä mielessä, että niitä hakevan asianosaisen etuja koskevan vakavan ja korjaamattoman vahingon välttämiseksi on tarpeen, että näistä toimista määrätään ja että niiden vaikutukset alkavat ennen kuin pääasiassa annetaan ratkaisu. Nämä edellytykset ovat kumulatiivisia, joten välitoimet on evättävä, jos jokin niistä ei täyty. Välitoimista päättävän tuomarin on myös tarvittaessa vertailtava esillä olevia intressejä (ks. määräys 2.3.2016, Evonik Degussa v. komissio, C‑162/15 P-R, EU:C:2016:142, 21 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
25
Välitoimista päättävällä tuomarilla on tässä kokonaisarvioinnissa laaja harkintavalta, ja hän voi asian ominaispiirteiden perusteella vapaasti päättää, miten ja millaisessa järjestyksessä nämä erilaiset edellytykset on tutkittava, sillä unionin oikeuden missään oikeussäännössä ei velvoiteta häntä noudattamaan etukäteen vahvistettua kaavaa hänen arvioidessaan sitä, onko tarpeen määrätä välitoimia (ks. määräys 19.7.2012, Akhras v. neuvosto, C‑110/12 P(R), ei julkaistu, EU:C:2012:507, 23 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
26
Käsiteltävän asian olosuhteissa ei ole tarpeen ratkaista komission esittämiä oikeudenkäyntiväitteitä, ennen kuin on tutkittu, täyttyykö kiireellisyyttä koskeva edellytys.
Kiireellisyys
27
Haettujen välitoimien kiireellisyyden selvittämisestä on muistutettava, että välitoimimenettelyn tarkoituksena on varmistaa tulevan lopullisen päätöksen täysi tehokkuus, jotta vältetään aukot unionin tuomioistuimen takaamassa oikeussuojassa. Tämän tavoitteen saavuttamiseksi kiireellisyyttä on arvioitava siihen nähden, onko asiassa tarpeen antaa väliaikainen ratkaisu, jotta vältytään siltä, että väliaikaista oikeussuojaa pyytäneelle asianosaiselle aiheutuu vakavaa ja korjaamatonta vahinkoa. Tämän asianosaisen on näytettävä toteen, että se ei voi odottaa pääasiassa annettavaa ratkaisua kärsimättä vakavaa ja korjaamatonta vahinkoa (ks. määräys 14.1.2016, AGC Glass Europe ym. v. komissio, C‑517/15 P-R, EU:C:2016:21, 27 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
28
Jos käsiteltävässä asiassa esitetty välitoimihakemus hylätään, PGNiG pelkää kärsivänsä vahinkoa lähinnä sen vuoksi, että se menettää yhtäältä mahdollisuuden käyttää monipuolisia kaasuntoimituslähteitä ja toisaalta mahdollisuuden varmistaa toimitusvarmuus ja kaasuntoimitusten jatkuvuus loppukäyttäjille Puolassa.
29
PGNiG katsoo nimittäin, että riidanalainen päätös rajoittaa mahdollisuuksia monipuolistaa kaasunhankintalähteitä joko lisäämällä riippuvaisuutta Gazpromin toimituksista tai nostamalla muilta toimijoilta hankittavan kaasun kustannuksia. Tämä rajoitus vaikuttaa sen mukaan toimitusvarmuuteen ja kaasuntoimitusten jatkuvuuteen, jotka PGNiG:n on taattava energialain ja asemansa nojalla.
30
PGNiG korostaa ensinnäkin väitteestä, joka koskee monipuolisten toimituslähteiden käyttömahdollisuuden menettämistä, että OPAL-kaasuputken uusien käyttöehtojen mukaisesti huutokaupattavaksi asetettavaa siirtokapasiteettia koskevat varaukset voidaan tehdä 15 vuodeksi. Se väittää kuitenkin olevan odotettavissa, että Gazprom varaa valtaosan siirtokapasiteetista kyseiselle ajanjaksolle, mikä vakiinnuttaa tulevien 15 vuoden tilanteen.
31
PGNiG väittää nimittäin, että riidanalaisen päätöksen täytäntöönpano antaa Gazpromille mahdollisuuden varata vähintään 90 prosenttia OPAL-kaasuputken siirtokapasiteetista. Riidanalaisen päätöksen mukaan huutokaupattavaksi olisi asetettava 50 prosenttia OPAL-kaasuputken kokonaiskapasiteetista. PGNiG väittää kuitenkin, että riidanalaisessa päätöksessä säädettyjen, säännöksistä vapauttamisen edellytysten johdosta Gazprom pystyy hankkimaan ainakin 80 prosenttia OPAL-kaasuputken osittain säännellystä huutokaupattavasta siirtokapasiteetista. Jos OPAL-kaasuputken siirtokapasiteetista jäljellä olevat 50 prosenttia, joka jää unionin oikeuden soveltamisalan ulkopuolelle ja on myös vapautettu kolmansien osapuolten pääsyä koskevien sääntöjen noudattamisesta, annetaan kokonaisuudessaan Gazpromille, Gazprom voi hyödyntää tosiasiassa ainakin 90 prosenttia OPAL-kaasuputken kokonaiskapasiteetista. Koska riidanalaisessa päätöksessä annetaan Gazpromille mahdollisuus käyttää tätä siirtokapasiteettia lähes kokonaan 15 vuoden ajan, se muuttaa merkittävällä tavalla maakaasun jakelumarkkinoita Puolassa.
32
Toisaalta PGNiG täsmentää, että jos Gazprom varaa pitkäksi ajaksi OPAL-kaasuputkesta uudelleen vapautettavan ylimääräisen siirtokapasiteetin, on tällä peruuttamattomia vaikutuksia sopimuksiin, joita Gazpromin toimittamaa kaasua siirtävät, jakelevat ja toimittavat toimijat ovat tehneet toimitusketjun loppupäässä. PGNiG:n mukaan varauksista, jotka ovat muodoltaan yksityisoikeudellisia sopimuksia, aiheutuu nimittäin oikeuksia ja velvollisuuksia suojelluille luonnollisille henkilöille ja oikeushenkilöille pääasian ratkaisusta riippumatta. Näin ollen jopa riidanalaisen päätöksen kumoaminen saattaa tehdä OPAL-kaasuputken kautta siirrettävää tai toimitettavaa kaasua koskevista sopimuksista pätemättömiä. PGNiG korostaa samoin, että näiden siirtosopimusten seurauksena tehdään rinnakkain myös kaasukauppaa koskevia kaupallisia sopimuksia, mikä haittaa osaltaan niin ikään siirtosopimusten irtisanomista.
33
Näin ollen johtuen yhtäältä hallintoviranomaisten ja asiaan kuuluvien yksityisten toimijoiden välisten suhteiden monitahoisuudesta ja toisaalta kyseisten yksityisten toimijoiden välisistä oikeudellisista suhteista niiden toimiessa riidanalaisen päätöksen laillisuusolettamasta nauttivien toimien pohjalta, PGNiG katsoo, ettei sille aiheutunutta vahinkoa ole mahdollista korjata.
34
Ei ole tarpeen arvioida, onko riidanalaisen päätöksen mukaisesti vapautettavan kapasiteetin huutokaupassa Gazpromilta odotettu menettely luonteeltaan vain hypoteettista, vaan riittää, kun tuodaan esiin, että väitetty vahinko vaikuttaa ensi näkemältä aiheutuvan sen mukaan, ovatko riidanalaisen päätöksen johdosta syntyneet oikeudelliset tilanteet pitkällä aikavälillä peruuttamattomia.
35
PGNiG vaikuttaa nimittäin katsovan, että Gazpromin mahdollisuus tehdä pitkäaikaisia varauksia seuraavassa vuotuisessa huutokaupassa, jonka kohteena on riidanalaisella päätöksellä vapautettu 50 prosentin osuus siirtokapasiteetista, vakiinnuttaa tilanteen sellaiseksi, että riidanalaisen päätöksen oikeusvaikutukset ulottuvat huomattavasti sen oikeudellista voimassaoloa pidemmälle.
36
On kuitenkin tuotava esiin, että tämä arvio perustuu virheelliseen käsitykseen perussopimuksilla muodostetun oikeusjärjestyksen toiminnasta (ks. vastaavasti tuomio 15.7.1964, Costa, 6/64, EU:C:1964:66, s. 1158). Jos riidanalainen päätös kumotaan, siihen perustuvia OPAL-kaasuputken käyttöehtoja ei enää sovelleta. Tämän seurauksena yhtään näihin ehtoihin perustuvaa yksityisoikeudellista toimea ei voida panna täytäntöön. Komissio on korostanut perustellusti etenkin tätä seikkaa sekä kirjelmissään että 5.7.2017 pidetyssä kuulemisessa, kuten Saksan liittotasavaltakin on tehnyt kuulemisen yhteydessä.
37
PGNiG ottaa tässä yhteydessä esille ne käytännön ongelmat, joita tällaisen kumoamisen vaikutusten täytäntöönpanossa on, niiden oikeudellisten esteiden lisäksi, joita ei voida kuitenkaan katsoa olevan olemassa, kuten edellä 36 kohdassa on muistutettu. Myöskään kyseistä väitettä ei voida kuitenkaan hyväksyä. Kuten komissio on korostanut jyrkästi Saksan liittotasavallan väliintulokirjelmää koskevissa huomautuksissaan sekä 5.7.2017 pidetyssä kuulemisessa, samoin kuin Saksan liittotasavalta on tehnyt edellä mainitussa kuulemisessa, jos unionin yleinen tuomioistuin kumoaa riidanalaisen päätöksen, ei unionin yleisen tuomioistuimen antaman tuomion jälkeiseen aikaan sijoittuvia, kapasiteettia koskevien tuotteiden varauksista tehtyjä sopimuksia voida panna täytäntöön. Toisaalta komissio on korostanut kyseisessä kuulemisessa, että ensinnäkin OPAL-kaasuputken kautta tapahtuvaa kaasunsiirtoa koskevien sopimusten yleisistä sopimusehdoista käy ilmi, että verkon käyttäjien ja OGT:n välillä tehty siirtosopimus voidaan irtisanoa merkittävän perusteen vuoksi välittömästi huutokaupassa hankittua kapasiteettia koskevien tuotteiden osalta, sillä riidanalaisen päätöksen kumoava unionin yleisen tuomioistuimen ratkaisu on kiistatta tällainen peruste; että toiseksi päätöksen kumoamisen katsotaan olevan sattumanvarainen seikka, jolla on sopimukseen sellaisia oikeudellisia vaikutuksia, että se antaa aiheen muuttaa kyseisen sopimuksen sopimusehtoja, ja että kolmanneksi näissä yleisissä ehdoissa annetaan OGT:lle lupa muuttaa sopimusehtoja jatkossa, jos oikeudellisessa tilanteessa tapahtuvat muutokset on tarpeen ottaa huomioon esimerkiksi, jos kansainvälinen tuomioistuin antaa asiaan liittyvän tuomion. Ei kuitenkaan vaikuta lähtökohtaisesti mahdottomalta lisätä – kun otetaan huomioon unionin yleisessä tuomioistuimessa käsiteltävä asia – tuleviin huutokauppoihin liittyviin kaikkiin sopimuksiin (esimerkiksi Gazpromin toimittaman kaasun siirtoon, jakeluun ja toimitukseen osallistuvien toimijoiden tuotantoketjun loppupäässä tekemiin sopimuksiin sekä kaasukauppaa koskeviin kaupallisiin sopimuksiin) suojalauseke, jossa määrätään, mitä seuraa, jos riidanalaisen päätöksen täytäntöönpanoa lykätään jälleen tai se kumotaan. Joka tapauksessa koska riidanalainen päätös on riitautettu unionin yleisessä tuomioistuimessa, kaupallinen riski on kiistatta olemassa, eivätkä markkinatoimijat voi olla ottamatta sitä huomioon.
38
PGNiG korostaa vielä sitä seikkaa, että huolimatta erityisesti 23.12.2016 annetusta määräyksestä PGNiG Supply & Trading v. komissio (T‑849/16 R) ja 23.12.2016 annetusta määräyksestä Puola v. komissio (T‑883/16 R), OPAL-kaasuputkea on käytetty tasolla, joka osoittaa ennen riidanalaisen päätöksen täytäntöönpanon lykkäämistä kyseisessä päätöksessä sallituin ehdoin järjestetyn kapasiteetin käytön. Tässä yhteydessä on riittävää todeta ensinnäkin vain, että vaikka OPAL-kaasuputken siirtokapasiteetin käytöstä kyseisten määräysten antamisen jälkeen voitaisiin esittää aiheellisia kysymyksiä, asiakirja-aineistosta ilmenee ja 5.7.2017 pidetyssä kuulemisessa on vahvistettu, että kaasuputken nykyistä käyttöä säännellään kuitenkin ennen riidanalaisen päätöksen antamista sovellettujen ehtojen mukaisesti, ja toiseksi, että vaikka Saksan liittotasavalta on vahvistanut kyseisessä kuulemisessa, että ennen 23.12.2016 annettua määräystä PGNiG Supply & Trading v. komissio (T‑849/16 R) ja 23.12.2016 annettua määräystä Puola v. komissio (T‑883/16 R) järjestettyihin huutokauppoihin liittyvät tietyt sopimukset oli pantu täytäntöön välitoimista päättävän tuomarin kyseisten määräysten yhteydessä määräämien lykkäävien vaikutusten vastaisesti, se korostaa tilanteen olleen hyvin sekava. Kyseisten määräysten antamisen jälkeen oli nimittäin Oberlandesgericht Düsseldorfissa (Düsseldorfin alueellinen muutoksenhakutuomioistuin, Saksa) tullut vireille asia, jonka päätteeksi 30.12.2016 annettiin päätös, jolla lykättiin OGT:n ja Bundesnetzagenturin välillä 28.11.2016 tehdyn sopimuksen täytäntöönpanoa. Saksan liittotasavalta oli näin ollen katsonut virheellisesti, kuten se itsekin kuulemisessa myönsi, että vaikutukset kohdistuvat ainoastaan jatkossa järjestettäviin huutokauppoihin eivätkä lainkaan aiempiin huutokauppoihin liittyvien sopimusten täytäntöönpanoon. Käsiteltävän asian yhteydessä sittemmin käytyjen keskustelujen osalta Saksan liittotasavalta katsoo, ettei tällainen virheellinen tulkinta toistuisi, vaikka välitoimista päättävä tuomari määräisi uudesta lykkäämisestä tai unionin yleinen tuomioistuin kumoaisi riidanalaisen päätöksen. Tässä yhteydessä se täsmentää, että Saksan lainsäädännössä annetaan sille määräysvalta Bundesnetzagenturiin nähden, mikä riittää varmistamaan unionin yleisen tuomioistuimen ja välitoimista päättävän tuomarin ratkaisujen täyden vaikutuksen. Millään perusteilla ei voida näin ollen katsoa, ettei uudesta lykkäämisestä, joka voidaan määrätä, jos välitoimista päättävän tuomarin käsiteltäväksi saatetaan asia työjärjestyksen 160 artiklan mukaisesti, ja riidanalaisen päätöksen kumoamisesta aiheutuisi tällaisiin oikeuden ratkaisuihin liittyviä vaikutuksia.
39
Edellä esitetyn perusteella on todettava, että vaikka seurausten varmuus on osoitettu riittävällä todennäköisyydellä, kaikki edellä 30–32 kohdassa kuvattuihin tapahtumiin liittyvät seuraukset rajoittuvat tosiasiassa unionin yleisen tuomioistuimen ratkaisun antopäivää edeltävään aikaan, eivätkä ne ulotu 15 vuoden ajalle.
40
Näin ollen ainoastaan edellä 30 kohdassa kuvattu PGNiG:n esittämä hypoteesi saattaisi mahdollisesti toteutua pääasiassa annettavaa unionin yleisen tuomioistuimen ratkaisua edeltävänä aikana. Tällainen hypoteettinen tilanne, jossa Gazprom käyttäisi vähintään 90 prosenttia OPAL-kaasuputken siirtokapasiteetista, ei kuitenkaan itsessään aiheuta PGNiG:n väittämää vahinkoa, sillä vahinko edellyttää tilanteen jatkumista pitkäaikaisesti. Näin ollen vaikka tällaisen tilanteen vaikutukset ovat peruuttamattomat, PGNiG:lle aiheutuvan vakavan ja korjaamattoman vahingon osoittamista koskeva vaatimus ei täyty, niin että sillä voitaisiin perustella haetut välitoimet.
41
Toiseksi PGNiG täsmentää väitteestä, jonka mukaan mahdollisuus varmistaa toimitusvarmuus ja kaasuntoimitusten jatkuvuus loppuasiakkaille Puolassa menetetään, olevansa virallisena myyjänä vastuussa kaasun toimituksesta asiakkaille Puolassa, kuten sen yhtiöjärjestyksestä käy ilmi.
42
Se katsoo kuitenkin, että koska riidanalainen päätös johtaa OPAL-kaasuputken siirtokapasiteetin kasvuun, Gazprom käyttäisi vähemmän muita kaasuputkia, kuten Yamal-Europe- ja Fraternité-kaasuputkea, joiden kautta Gazprom kuljettaa kaasua Länsi-Eurooppaan. Tällainen käytön vähentyminen nostaisi lännestä tulevan kaasun siirtohintoja. Siirtohintojen nousu vähentäisi samalla lännestä ja etelästä kaasua kuljettavien vaihtoehtoisten toimittajien kilpailukykyä suhteessa Gazpromiin, joka käyttäisi idässä Puolan siirtoverkon tulokohtia käytännössä yksinoikeudella. Tämä kaventaisi kuitenkin PGNiG:n mahdollisuutta käyttää monipuolisesti eri kaasunhankintalähteitä, mikä vaikuttaa toimitusvarmuuteen ja kaasuntoimitusten jatkuvuuteen, sillä PGNiG:n mukaan Gazprom pystyisi rajoittamaan Yamal-Europe-kaasuputken kautta tapahtuvia toimituksiaan riidanalaista päätöstä soveltaen. PGNiG korostaa, että tästä aiheutuu automaattinen ja välitön riski niiden tehtävien toteuttamiselle, joilla pyritetään varmistamaan toimitusvarmuus ja kaasuntoimitusten jatkuvuus myös asiakkaille, joita suojellaan toimista kaasunsaannin turvaamiseksi ja neuvoston direktiivin 2004/67/EY kumoamisesta 20.10.2010 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU) N:o 994/2010 (EUVL 2010, L 295, s. 1) tarkoitetulla tavalla. Lisäksi hakijan olisi toteutettava joukko toimenpiteitä (löydettävä uudet toimittajat, tehtävä uudet sopimukset), jotka muuttaisivat merkittävästi sen markkina-asemaa.
43
Tarvitsematta taaskaan arvioida yhtäältä, ovatko edellä 42 kohdassa kuvatut tapahtumat, joiden osalta PGNiG on esittänyt jonkin verran tietoja ja asiakirjoja, joilla tapahtumien todennäköisyys pyritään todistamaan riittävän varmasti, minkä komissio sekä Saksan liittotasavalta kuitenkin kiistävät, luonteeltaan hypoteettisia, ja toisaalta, onko näiden tapahtumien ja riidanalaisen päätöksen välillä tosiasiallinen syy-yhteys, riittää, kun todetaan, ettei väitetty vahinko ole tässä tapauksessa välitön.
44
Kuten edellä 27 kohdassa muistutetaan, vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan välitoimihakemuksen kiireellisyyttä on arvioitava sen perusteella, onko asiassa tarpeen antaa väliaikainen ratkaisu, jotta vältetään vakavan ja korjaamattoman vahingon aiheutuminen välitoimea hakevalle asianosaiselle, ennen kuin pääasiassa annetaan ratkaisu, ja tämän asianosaisen on näytettävä toteen, että se ei voi odottaa pääasiassa annettavaa ratkaisua kärsimättä itse tällaista vahinkoa.
45
Käsiteltävässä asiassa välitoimihakemuksesta käy kuitenkin ilmi, että tällä hetkellä vuoteen 2020 asti on voimassa Gazpromin kanssa tehty kauttakuljetussopimus, joka koskee Länsi-Euroopan markkinoille ja Puolaan toimitettavan maakaasun siirtoa Yamal-Europe-kaasuputken Puolan osuuden kautta, ja vuoteen 2022 loppuun asti on voimassa PGNiG:n ja Gazpromin välillä tehty maakaasun toimitusta koskeva sopimus. PGNiG täsmentää kyseisessä hakemuksessa, että sen ja Gazpromin välillä tehdyn, Yamal-Europe-kaasuputken kautta siirrettävää kaasua koskevan sopimuksen päätyttyä vuonna 2020 on hyvin todennäköistä tai jopa varmaa, ettei kyseisen kaasuputken kapasiteettia käytettäisi enempää kuin 2,9 miljardia kuutiometriä vuodessa, ja että näiden kahden toimijan välillä kaasun toimittamisesta Puolan markkinoille tehdyn sopimuksen voimassaolon päätyttyä vuonna 2022 kyseisen kaasuputken siirtokapasiteetti saattaa jäädä kokonaan käyttämättä.
46
Kyseisten sopimusten mukaan Yamal-Europe-kaasuputken Puolan osuuden siirtokapasiteetin käyttö on ensi näkemältä varmistettu vähintään vuoden 2019 loppuun asti ja Gazpromin toimitukset Puolan markkinoille on varmistettu vuoteen 2022 asti. Kuten komissio korostaa käsiteltävää hakemusta koskevissa huomautuksissaan, kyseisillä kahdella sopimuksella varmistetaan Yamal-Europe-kaasuputken Puolan osuuden siirtokapasiteetin täysimittainen käyttö. Tässä yhteydessä on muistutettava, että näiden sopimusvelvoitteiden noudattamatta jättäminen antaisi mahdollisuuden erityisiin oikeussuojakeinoihin, joita PGNiG:n olisi käytettävä tarvittaessa. Tällöin PGNiG voisi vedota myös työjärjestyksen 160 artiklaan, mikä takaisi sille tehokkaan oikeudellisen suojan unionin yleisessä tuomioistuimessa käsiteltävässä riita-asiassa, jos kyseisiä velvoitteita ei noudatettaisi.
47
Näin ollen vaikka katsottaisiin, että PGNiG:n väittämä vahinko on osoitettu riittävän varmasti, vahinko voisi realisoitua aikaisintaan kyseisten sopimusten voimassaolon päättyessä, ellei sopimuksia kaiken lisäksi uusita. Kun huomioon otetaan unionin yleisessä tuomioistuimessa käytävien menettelyiden keskimääräinen kesto, käsiteltävässä asiassa annetaan todennäköisesti ratkaisu kahden vuoden kuluessa eli vuoden 2019 aikana. Lisäksi jos kyseisten sopimusten voimassaolo päättyisi ennen kuin unionin yleinen tuomioistuin on antanut ratkaisunsa, unionin yleinen tuomioistuin voi katsoa, että on olemassa poikkeuksellisia seikkoja, joiden vuoksi se päättää ratkaista asian nopeutettua menettelyä noudattaen työjärjestyksen 151 artiklan 2 kohdan mukaisesti. Muussa tapauksessa on niin ikään mahdollista, jos olosuhteet niin edellyttävät, päättää ratkaista asia antamalla sen käsittelylle etusija saman työjärjestyksen 67 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
48
Näin ollen on todettava, ettei PGNiG ole näyttänyt toteen, ettei se voi odottaa pääasiassa annettavaa ratkaisua kärsimättä vakavaa ja korjaamatonta vahinkoa.
49
Tässä yhteydessä on kuitenkin tuotava esille, että PGNiG kertoo kaasunkuljetuksen saattavan rajoittua myös poliittisista syistä sopimusten voimassaolosta riippumatta. Hakijan mukaan riidanalainen päätös lisää tätä riskiä, sillä sen vuoksi OPAL-kaasuputken kautta tapahtuvaa kaasunsiirtoa voidaan lisätä. PGNiG mainitsee väitteensä tueksi, että Yamal-Europe-kaasuputken kautta Puolaan ja Saksaan saapuvat maakaasutoimitukset on keskeytetty useita kertoja kokonaan, vaikka kaasuntoimitusta koskevat sopimukset ovat olleet voimassa ja vaikka kaasua on ollut teknisesti mahdotonta ohjata kulkemaan muiden kaasuputkien kautta, ja tämä olisi myös vastedes mahdollista riidanalaisen päätöksen johdosta. Paremmat mahdollisuudet ohjata kaasuvolyymit Nord Stream 1- ja OPAL-kaasuputken kautta lisäävät sen mukaan huomattavasti sitä riskiä, että vastaavat tilanteet toistuvat jatkossa.
50
Tässä vaiheessa ei ole tarpeen ottaa kantaa yhtäältä edellä 49 kohdassa kuvattujen tapahtumien hypoteettiseen luonteeseen eikä toisaalta näiden tapahtumien ja riidanalaisen päätöksen väliseen syy-yhteyteen, joten riittää, kun todetaan ensinnäkin olevan mahdollista, etteivät hakijan mukaan poliittisiin syihin perustuvat keskeytykset ole selitettävissä teknisillä syillä. Joka tapauksessa väitetty vahinko olisi luonteeltaan vakava ja korjaamaton vasta, jos sen aiheuttaisi pitkäaikainen keskeytys. Asiakirja-aineistosta ei kuitenkaan käy ilmi, että tällainen pelko olisi perusteltu, sillä jos tällainen tilanne toteutuisi, se muodostaisi mitä todennäköisimmin uuden tosiseikan, jonka perusteella PGNiG voisi esittää uuden välitoimihakemuksen työjärjestyksen 160 artiklan mukaisesti, ja välitoimesta päättävä tuomari voisi määrätä tuolloin uuden lykkäämistoimenpiteen toista osapuolta kuulematta työjärjestyksen 157 artiklan 2 kohdan nojalla palauttaakseen väliaikaisesti voimaan ennen riidanalaisen päätöksen mukaisen säännöstön voimaantuloa sovelletun säännöstön, kunnes uuden hakemuksen perusteltavuus olisi ratkaisu esitettyjen seikkojen perusteella. Toiseksi, kuten komissio on korostanut käsiteltävää hakemusta koskevissa huomautuksissaan ja 5.7.2017 pidetyssä kuulemisessa, hakija ei esittänyt alkuperäisessä hakemuksessaan riittäviä tietoja, joiden perusteella välitoimista päättävä tuomari voisi arvioida, onko vaihtoehtoisiin toimituslähteisiin turvautuminen mahdotonta.
51
Näin ollen on todettava, ettei väitetyn vahingon välittömyyttä ole osoitettu, joten PGNiG ei täytä sitä edellytystä, ettei se voisi odottaa pääasiassa annettavaa ratkaisua kärsimättä itse vakavaa ja korjaamatonta vahinkoa riidanalaisen päätöksen täytäntöönpanon vuoksi.
52
Ylimääräisenä huomautuksena on todettava, että PGNiG mainitsee asiavaltuutensa osoittamista koskevien perusteiden joukossa ylimääräisen vahingon, joka aiheutuisi lähinnä tulojen menetyksenä niiden vaikutusten johdosta, joita riidanalaisella päätöksellä on Yamal-Europe-kaasuputken omistavaan Europol Gaz S.A:han, jonka enemmistöosakas hakija on. Yamal-Europe-kaasuputkesta Nord Stream 1 ‑kaasuputkeen siirtyvät kaasuntoimitukset aiheuttaisivat taloudellisia tappioita, kun Europol Gazin kiinteitä toimintakuluja ei pystyttäisi kattamaan eikä siirtotoiminnasta saataisi voittoa. Hakija ei siis saisi Europol Gazin osakkaana yhtiön toimintaan liittyviä etuja, kuten mahdollisuutta osinkoihin.
53
Tässä yhteydessä on muistutettava, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan rahassa mitattavissa olevaa vahinkoa ei voida poikkeuksellisia olosuhteita lukuun ottamatta pitää korjaamattomana, koska rahamääräisellä korvauksella voidaan pääsääntöisesti saattaa vahinkoa kärsinyt henkilö asemaan, jossa hän oli ennen vahingon aiheutumista. Tällainen vahinko voidaan korvata erityisesti SEUT 268 ja SEUT 340 artiklaan perustuvan vahingonkorvauskanteen yhteydessä (ks. määräys 7.7.2016, komissio v. Bilbaína de Alquitranes ym., C‑691/15 P-R, ei julkaistu, EU:C:2016:597, 43 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
54
Jos vahinko, johon asiassa vedotaan, on taloudellinen, haetut välitoimet ovat perusteltuja, jos on ilmeistä, että hakija olisi ilman näitä toimia tilanteessa, joka vaarantaisi sen taloudellisen elinkelpoisuuden ennen ratkaisun tekemistä pääasiassa, tai että sen markkinaosuudet muuttuisivat merkittävällä tavalla, kun otetaan huomioon muun muassa hakijan yrityksen koko ja liikevaihto sekä konsernin, johon se kuuluu, ominaispiirteet (ks. määräys 12.6.2014, komissio v. Rusal Armenal, C‑21/14 P-R, EU:C:2014:1749, 46 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
55
Tässä yhteydessä on korostettava, ettei hakija ole toimittanut mitään tietoja yrityksensä koosta, liikevaihdosta tai kuulumisestaan johonkin konserniin eikä tarvittaessa kyseisen konsernin ominaispiirteistä.
56
Koska edellä 55 kohdassa mainituista seikoista ei ole esitetty mitään tietoja, ei hakijan voida todeta osoittaneen asian kiireellisyyttä väittäessään markkinaosuutensa muuttuvan merkittävästi, kilpailuasemansa heikentyvän sekä osinkotulojensa ja osakkeidensa arvon alentuvan jyrkästi yhtiön arvon laskun johdosta.
57
Samasta syystä, eli koska mitään tietoja edellä 55 kohdassa mainituista seikoista ei ole esitetty, ei voida todeta myöskään, että väitettyä vahinkoa voitaisiin pitää objektiivisesti huomattavana taloudellisena vahinkona, jota tarkoitetaan 7.3.2013 annetun määräyksen EDF v. komissio (C‑551/12 P(R), EU:C:2013:157) 33 kohdassa.
58
Tässä yhteydessä on lisättävä, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan sen arvioimiseksi, täyttyvätkö kaikki edellä 27 kohdassa mainitut edellytykset, välitoimista päättävällä tuomarilla on oltava käytettävissään konkreettisia ja täsmällisiä aihetodisteita, joita tukevat yksityiskohtaiset ja oikeaksi todistetut asiakirjatodisteet, joista käy ilmi välitoimia hakevan osapuolen tilanne ja joiden perusteella voidaan arvioida, millaisia seurauksia todennäköisesti aiheutuisi, jos haettuja välitoimia ei toteutettaisi. Tästä seuraa, että kyseisen osapuolen on erityisesti väittäessään kärsivänsä luonteeltaan taloudellista vahinkoa esitettävä todisteita ja todenmukainen kokonaiskuva taloudellisesta tilanteestaan (ks. vastaavasti määräys 29.2.2016, ICA Laboratories ym. v. komissio, T‑732/15 R, ei julkaistu, EU:T:2016:129, 39 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
59
Jos hakija ei esitä välitoimihakemuksessaan tällaisia todisteita, ei siis ole myöskään välitoimista päättävän tuomarin tehtävä etsiä niitä asianomaisen osapuolen puolesta.
60
Tästä seuraa, ettei kiireellisyysedellytys täyty, joten käsiteltävä välitoimihakemus on hylättävä, eikä fumus boni juris ‑edellytystä ole tarpeen tarkastella eikä intressivertailua suorittaa.
61
Edellä esitetyn perusteella, ja kun otetaan huomioon oikeuskäytäntö, jonka mukaan väliintulijan esittämä intressi otetaan tarvittaessa huomioon intressivertailussa (määräys 26.7.2004, Microsoft v. komissio, T‑201/04 R, EU:T:2004:246, 34 kohta), ei OGT:n ja Gazpromin väliintulohakemuksia ole tarpeen ratkaista.
62
Tässä yhteydessä on huomautettava, että PGNiG on pyytänyt 13.4.2017 toimittamassaan kirjelmässä tiettyjen tietojen luottamuksellista käsittelyä suhteessa OGT:hen ja Gazpromiin. Edellä olevan 61 kohdan osalta kyseinen pyyntö on luokiteltava uudelleen luottamuksellista käsittelyä suhteessa yleisöön koskevaksi työjärjestyksen 66 artiklassa tarkoitetuksi pyynnöksi. Tältä osin riittää, kun todetaan, että käsiteltävään määräykseen sisältyvät tiedot on joko esitetty tai niistä on keskusteltu 5.7.2017 pidetyssä julkisessa kuulemistilaisuudessa tai niiden poistamista ei ole perusteltu riittävällä tavalla, joten pyynnön hyväksyminen ei ole perusteltua.
63
Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin työjärjestyksen 158 artiklan 5 kohdan mukaisesti.
Näillä perusteilla
UNIONIN YLEISEN TUOMIOISTUIMEN PRESIDENTTI
on määrännyt seuraavaa:
1)
Välitoimihakemus hylätään.
2)
Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.
Annettiin Luxemburgissa 21 päivänä heinäkuuta 2017.
E. Coulon
kirjaaja
M. Jaeger
presidentti
(
*1
)	Oikeudenkäyntikieli: puola.