62024CJ0296_RES
Lieta C‑296/24 [Jouxy] (
i
)
SM un PX
pret
Caisse pour l’avenir des enfants
(Cour de cassation du Grand‑Duché de Luxembourg lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)
Tiesas (ceturtā palāta) 2025. gada 18. decembra spriedums
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – LESD 45. pants – Darba ņēmēju brīva pārvietošanās – Vienlīdzīga attieksme – Regula (ES) Nr. 492/2011 – 7. panta 2. punkts – Sociālās priekšrocības – Ģimenes pabalsts – Nosacījums šī pabalsta piešķiršanai darba ņēmējam nerezidentam par viņa laulātā vai partnera reģistrētās partnerattiecībās bērnu – Prasība, ka šis darba ņēmējs “nodrošina uzturu” šim bērnam – Vērtēšanas kritēriji – Pieņēmums, ka pastāv kopīga mājsaimniecība – Direktīva 2004/38/EK – 2. panta 2. punkta c) apakšpunkts – Jēdziens “ģimenes loceklis”
Personu brīva pārvietošanās – Darba ņēmēji – Vienlīdzīga attieksme – Sociālās priekšrocības – Labuma guvēji no vienlīdzīgas attieksmes principa – Migrējoša darba ņēmēja bērns – Jēdziens – Minētā darba ņēmēja laulātā vai partnera reģistrētās partnerattiecībās bērni – Iekļaušana
(LESD 45. pants; Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas Nr. 492/2011 7. panta 2. punkts)
(skat. 27., 29., 31. un 32. punktu)
Personu brīva pārvietošanās – Darba ņēmēji – Vienlīdzīga attieksme – Sociālās priekšrocības – Jēdziens – Ģimenes pabalsts, kas saistīts ar to, ka pārrobežu darba ņēmējs strādā algotu darbu dalībvalstī – Iekļaušana
(LESD 45. pants; Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas Nr. 492/2011 7. panta 2. punkts)
(skat. 28. punktu)
Personu brīva pārvietošanās – Darba ņēmēji – Vienlīdzīga attieksme – Sociālās priekšrocības – Ģimenes pabalsts, kas saistīts ar to, ka pārrobežu darba ņēmējs strādā algotu darbu dalībvalstī – Nosacījums šī pabalsta piešķiršanai pārrobežu darba ņēmējam par viņa laulātā vai partnera reģistrētās partnerattiecībās bērnu – Prasība nodrošināt uzturu bērnam – Pierādījumi – Kopīgas mājsaimniecības pastāvēšana darba ņēmējam nerezidentam un bērnam – Pieņēmums, ka bērns tiek uzturēts– Prasība, ka kopīgā mājsaimniecība ir vienīgā mājsaimniecība – Neesība
(LESD 45. pants; Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas Nr. 883/2004 1. panta i) punkts un 67. pants un Regulas Nr. 492/2011 7. panta 2. punkts; Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2004/38 2. panta 2. punkts)
(skat. 33.–39., 44. un 45. punktu un rezolutīvo daļu)
Personu brīva pārvietošanās – Darba ņēmēji – Vienlīdzīga attieksme – Sociālās priekšrocības – Ģimenes pabalsts, kas saistīts ar to, ka pārrobežu darba ņēmējs strādā algotu darbu dalībvalstī – Nosacījums šī pabalsta piešķiršanai pārrobežu darba ņēmējam par viņa laulātā vai partnera reģistrētās partnerattiecībās bērnu – Prasība nodrošināt uzturu bērnam – Pierādījumi – Kopīgas mājsaimniecības nepastāvēšana darba ņēmējam nerezidentam un bērnam – Iespēja sniegt citus objektīvus pierādījumus, piemēram, par piedalīšanos šī bērna izmitināšanas, pārvietošanās un/vai ikdienas dzīves izdevumu segšanā
(LESD 45. pants; Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas Nr. 883/2004 1. panta i) punkts un 67. pants un Regulas Nr. 492/2011 7. panta 2. punkts; Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2004/38 2. panta 2. punkts)
(skat. 40. punktu)
Personu brīva pārvietošanās – Darba ņēmēji – Vienlīdzīga attieksme – Sociālās priekšrocības – Ģimenes pabalsts, kas saistīts ar to, ka pārrobežu darba ņēmējs strādā algotu darbu dalībvalstī – Nosacījums šī pabalsta piešķiršanai pārrobežu darba ņēmējam par viņa laulātā vai partnera reģistrētās partnerattiecībās bērnu – Prasība nodrošināt uzturu bērnam – Pierādījumi – Tādu uzturlīdzekļu un saskarsmes tiesību pastāvēšana, ko nodrošina darba ņēmēja nerezidenta laulātā vai partnera nereģistrētās partnerattiecībās bērna otrs bioloģiskais vecāks vai vecāks, kurš viņu adoptējis – Ietekmes neesība
(LESD 45. pants; Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas Nr. 883/2004 1. panta i) punkts un 67. pants un Regulas Nr. 492/2011 7. panta 2. punkts; Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2004/38 2. panta 2. punkts)
(skat. 41.–43. punktu)
Rezumējums
Saistībā ar strīdiem par Caisse pour l’avenir des enfants (Bērnu nākotnes kase, Luksemburga; turpmāk tekstā – “CAE”) atteikumu izmaksāt ģimenes pabalstu pārrobežu darba ņēmējiem Tiesa, izskatot lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu, sniedz skaidrojumus par prasību, ka darba ņēmējam nerezidentam jānodrošina viņa laulātā vai partnera reģistrētās partnerattiecībās bērna uzturs, lai saskaņā ar Savienības tiesībām varētu saņemt minēto pabalstu par šo bērnu.
Prasītāji pamatlietā ir pārrobežu darba ņēmēji, kas dzīvo Beļģijā, Vācijā vai Francijā un strādā algotu darbu Luksemburgā.
Ar CAE lēmumiem prasītājiem tika vai nu atteikts piešķirt ģimenes pabalstu par viņu laulātā vai partnera reģistrētās partnerattiecībās bērniem, vai arī pabalsts, kas saņemts par šiem bērniem, no 2016. gada 1. augusta tika atsaukts. CAE ieskatā šiem bērniem nebija izcelšanās saiknes ar aplūkotajiem pārrobežu darba ņēmējiem, un viņiem nebija “ģimenes locekļa” statusa, kas dod tiesības saņemt Luksemburgas tiesību aktos paredzēto ģimenes pabalstu.
Pirmās instances tiesa, kurā tika celtas prasības pret šiem lēmumiem, tās apmierināja, bet apelācijas tiesa CAE lēmumus apstiprināja.
Tad prasītāji pamatlietā iesniedza kasācijas sūdzību iesniedzējtiesā.
Tiesa norāda, ka spriedumā Caisse pour l’avenir des enfants (
1
) tā pārrobežu darba ņēmēja tiesības saņemt ģimenes pabalstu par viņa laulātā vai partnera reģistrētās partnerattiecībās bērnu, ar kuru viņam nav izcelšanās saiknes, pakļāva pierādījumam, ka viņš nodrošina uzturu šim bērnam (
2
).
Tā kā pamatlietās apelācijas tiesa norādīja, ka šāds pierādījums nav iesniegts, iesniedzējtiesa vaicā, kādi ir objektīvi apstākļi, kas varētu pierādīt šo uztura nodrošināšanu.
Šajā kontekstā tā Tiesai būtībā vaicā, vai LESD 45. pants, Regulas Nr. 883/2004 1. panta i) punkts un 67. pants kopsakarā ar Regulas Nr. 492/2011 7. panta 2. punktu un Direktīvas 2004/38 (
3
) 2. panta 2. punktu saskaņā ar Tiesas judikatūru jāinterpretē tādējādi, ka nosacījums ģimenes pabalsta piešķiršanai darba ņēmējam nerezidentam nodarbinātības dalībvalstī par viņa laulātā vai partnera reģistrētās partnerattiecībās bērnu, t.i., ka šim darba ņēmējam ir pienākums nodrošināt uzturu šim bērnam, ir izpildīts tikai tālab, ka minētajam darba ņēmējam un bērnam ir kopīga mājsaimniecība, vai arī jāņem vērā citi objektīvi apstākļi, lai pierādītu, ka tiek nodrošināts uzturs.
Tiesas vērtējums
Iesākumā Tiesa norāda, ka attiecībā uz pamatlietā aplūkoto ģimenes pabalstu, pirmkārt, tā jau ir nospriedusi lietā Caisse pour l’avenir des enfants (
4
), ka šāds pabalsts ir sociāla priekšrocība Regulas Nr. 492/2011 (
5
) 7. panta 2. punkta izpratnē. Otrkārt, tā ir nospriedusi, ka šī tiesību norma nepieļauj tādas dalībvalsts tiesību normas, saskaņā ar kurām darba ņēmēji nerezidenti šo ģimenes pabalstu var saņemt tikai par saviem bērniem, izslēdzot viņu laulātā bērnus, ar kuriem viņiem nav izcelšanās saiknes, bet kuriem viņi nodrošina uzturu, jo visiem šajā dalībvalstī dzīvojošajiem bērniem ir tiesības saņemt šo pabalstu.
Šajā gadījumā pēc šī sprieduma pasludināšanas apelācijas tiesa norādīja, ka CAE ir pamatoti atteikusi pamatlietā aplūkoto ģimenes pabalstu prasītājiem, pamatojoties uz to, ka prasītāji nenodrošina visu viņu laulāto vai partneru reģistrētās partnerattiecībās bērnu uzturu pilnībā.
Šajā ziņā Tiesa atgādina, ka saskaņā ar judikatūru (
6
) bērni tiek uzskatīti par apgādībā esošiem līdz 21 gada vecumam un ka pārrobežu darba ņēmēja laulātā vai partnera reģistrētās partnerattiecībās apgādībā esoša bērna ģimenes locekļa statuss var objektīvi izrietēt no šī darba ņēmēja un attiecīgā bērna kopīgas mājsaimniecības pastāvēšanas.
No tā Tiesa secina, ka tad, ja darba ņēmējam nerezidentam un viņa laulātā vai partnera reģistrētās partnerattiecībās bērnam ir kopīga mājsaimniecība, ar to principā ir pietiekami, lai pierādītu, ka šis darba ņēmējs nodrošina uzturu šim bērnam, jo kopīgā mājsaimniecība norāda uz stabilu saikni starp šīm personām. Tiesas ieskatā jebkāda cita interpretācija būtu pretrunā ne tikai Savienības darba ņēmēju brīvas pārvietošanās tiesību normu plašas interpretācijas principam, bet arī Tiesas judikatūrai (
7
) atbilstoši kurai, izvērtējot, vai pārrobežu darba ņēmējs saskaņā ar Regulas Nr. 492/2011 7. panta 2. punktu var netieši baudīt vienlīdzīgu attieksmi, jāņem vērā Direktīvas 2004/38 2. panta 2. punktā paredzētā jēdziena “ģimenes loceklis”, kas ietver laulātā vai partnera reģistrētās partnerattiecībās tiešos pēcnācējus, definīcija.
No tā Tiesa secina – apstāklis, ka darba ņēmējam nerezidentam un viņa laulātā vai partnera reģistrētās partnerattiecībās bērnam ir kopīga mājsaimniecība, ir pietiekams, lai pierādītu, ka ir ievērota prasība par uztura nodrošināšanu šim bērnam. Tādējādi var pieņemt, ka šis darba ņēmējs sedz vismaz daļu no mājsaimniecības izdevumiem, proti, tostarp izmaksas, kas saistītas ar mājokli un mājsaimniecības dzīvi un līdz ar to tās locekļu, tostarp laulātā vai partnera reģistrētās partnerattiecībās bērna, vajadzības. Tiesa tomēr precizē, ka šai kopīgajai mājsaimniecībai nav obligāti jābūt vienīgajai mājsaimniecībai. Pirmkārt, ņemot vērā to ģimeņu īpatnību, kurās apvienojušies vecāki un viņu bērni no iepriekšējām ģimenēm, bērns daļu laika var dzīvot kopā ar otru vecāku, kurš ir bioloģiskais vecāks vai vecāks, kas viņu adoptējis. Otrkārt, bērns, turpinot mācības, daļu laika var dzīvot ārpus šīs mājsaimniecības.
Ņemot vērā iesniedzējtiesas jautājumus, Tiesa piebilst, pirmkārt, ka valsts iestāde vai attiecīgā gadījumā valsts tiesas nevar prasīt, lai darba ņēmējs nerezidents papildus pierādījumiem par kopīgas mājsaimniecības pastāvēšanu vēl precīzāk pierādītu, ka viņš piedalās attiecīgā bērna ikdienas izdevumu vai konkrētu vajadzību segšanā. Tādējādi, ja darba ņēmēja nerezidenta un attiecīgā bērna kopīgā mājsaimniecība, tostarp šī bērna mācību dēļ, pastāv daļēji, jābūt iespējai ņemt vērā citus pietiekami stabilus objektīvus apstākļus, piemēram, piedalīšanos minētā bērna izmitināšanas, pārvietošanās un/vai ikdienas dzīves izdevumu segšanā, lai ļautu šim darba ņēmējam pierādīt, ka viņš turpina nodrošināt uzturu šim bērnam.
Otrkārt, to, ka pastāv uzturlīdzekļi, ko nodrošina darba ņēmēja nerezidenta laulātā vai partnera nereģistrētās partnerattiecībās bērna otrs bioloģiskais vecāks vai vecāks, kurš viņu adoptējis, vai arī to, ka šim vecākam ir saskarsmes un izmitināšanas tiesības, nevar uzskatīt par apstākļiem, kas ļauj izslēgt, ka minētais darba ņēmējs nodrošina uzturu šim bērnam, ar kuru viņam ir kopīga mājsaimniecība. Šāda izslēgšana būtu pretrunā principam, ka tiesību normas par darba ņēmēju brīvu pārvietošanos jāinterpretē plaši. Tas tā ir vēl jo vairāk tāpēc, ka tādu uzturlīdzekļu pastāvēšana, kurus nodrošina otrs bioloģiskais vecāks vai vecāks, kurš bērnu adoptējis, nav nosacījums, kas izslēdz ģimenes pabalsta piešķiršanu darba ņēmēja rezidenta laulātā vai partnera reģistrētās partnerattiecībās bērnam, ar kuru šim darba ņēmējam ir kopīga mājsaimniecība.
Treškārt, ģimenes pabalsta piešķiršanu darba ņēmējam nerezidentam var atteikt tikai izņēmuma gadījumos. Šādu atteikumu var pamatot tikai tad, ja no lietas materiāliem izriet, ka minētais darba ņēmējs ir sniedzis nepatiesas ziņas vai patiesībā nekādā veidā nepiedalās ar bērna uzturu saistīto izdevumu segšanā, jo tos pilnībā sedz trešā persona.
Tālab saskaņā ar Savienības tiesību aktiem (
8
) nosacījums šī pabalsta piešķiršanai nodarbinātības dalībvalstī darba ņēmējam nerezidentam par viņa laulātā vai partnera reģistrētās partnerattiecībās bērnu, proti, par bērnu, kuram šis darba ņēmējs nodrošina uzturu, ir izpildīts, ja minētajam darba ņēmējam un viņa laulātā vai partnera reģistrētās partnerattiecībās bioloģiskajam vai adoptētajam bērnam ir ģimenes kopība, ko raksturo šī darba ņēmēja un šī bērna kopīga mājsaimniecība.
(
i
)	Šīs lietas nosaukums ir izdomāts. Tas neatbilst neviena lietas dalībnieka reālajam personvārdam vai nosaukumam.
(
1
)	Spriedums, 2020. gada 2. aprīlis, Caisse pour l’avenir des enfants (Pārrobežu darba ņēmēja laulātā bērns) (C‑802/18, EU:C:2020:269).
(
2
)	Tiesas balstījās uz Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 883/2004 (2004. gada 29. aprīlis) par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu (OV 2004, L 166, 1. lpp.; labojums – OV 2004, L 200, 1. lpp.) 1. panta i) punkta un 67. panta kopsakarā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas Nr. 492/2011 (2011. gada 5. aprīlis) par darba ņēmēju brīvu pārvietošanos Savienībā (OV 2011, L 141, 1. lpp.) 7. panta 2. punktu un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2004/38/EK (2004. gada 29. aprīlis) par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1612/68 un atceļ Direktīvas 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK (OV 2004, L 158, 77. lpp.; labojums – OV 2004, L 229, 35. lpp. un OV 2005, L 197, 34. lpp.), 2. panta 2. punktu interpretāciju.
(
3
)	Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2004/38/EK (2004. gada 29. aprīlis) par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1612/68 un atceļ Direktīvas 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK (OV 2004, L 158, 77. lpp.; labojums – OV 2004, L 229, 35. lpp.).
(
4
)	Spriedums, 2020. gada 2. aprīlis, Caisse pour l’avenir des enfants (Pārrobežu darba ņēmēja laulātā bērns) (C‑802/18, EU:C:2020:269).
(
5
)	No šīs tiesību normas izriet, ka darba ņēmējiem nerezidentiem saskaņā ar diskriminācijas aizlieguma principu ir tādas pašas nodokļu un sociālās priekšrocības kā attiecīgās valsts darba ņēmējiem.
(
6
)	Spriedums, 2016. gada 15. decembris, Depesme u.c. (no C‑401/15 līdz C‑403/15, EU:C:2016:955).
(
7
)	Spriedumi, 2016. gada 15. decembris, Depesme u.c. (no C‑401/15 līdz C‑403/15, EU:C:2016:955) un 2020. gada 2. aprīlis, Caisse pour l’avenir des enfants (Pārrobežu darba ņēmēja laulātā bērns) (C‑802/18, EU:C:2020:269).
(
8
)	Tiesa pamatojas uz LESD 45. pantu un Regulas Nr. 883/2004 1. panta i) punktu un 67. pantu kopsakarā ar Regulas Nr. 492/2011 7. panta 2. punktu un Direktīvas 2004/38 2. panta 2. punktu.