62002CC0411_LV
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
I – Ievads, atbilstošās tiesību normas, pirmstiesas posms un procedūra
1. Ar šo prasību Eiropas Kopienu Komisija lūdz Tiesu konstatēt, ka Austrijas Republika nav izpildījusi savus pienākumus saskaņā ar 14. pantu 1998. gada 26. februāra Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 98/10/EK par atvērtā tīkla pieejas ( OPN ) piešķiršanu balss telefonam un vispārējiem telekomunikāciju pakalpojumiem konkurējošā vidē (2) (turpmāk tekstā – "Direktīva").
2. Komisija uzskata, ka Austrijas Republika nav pieņēmusi vajadzīgos tiesību aktus, lai
pareizi transponētu Direktīvas 98/10/EK 14. panta 2. punktu, kas katrai dalībvalstij nosaka pienākumu nodrošināt, lai telekomunikāciju pamatpakalpojumu, izmantojot fiksēto tīklu, rēķinu periodiska atšifrēšana būtu tik detalizēta, lai tā ļautu pārbaudīt un kontrolēt fiksēto sabiedrisko telefona tīklu lietošanas rezultātā radušos izdevumus.
3. Direktīvas 98/10, kas jau ir bijusi pamatā divām prasībām sakarā ar dalībvalsts pienākumu neizpildi – vienai pret Itālijas Republiku un otrai pret Francijas Republiku, – kuras minētās dalībvalstis turklāt nav apstrīdējušas (3), mērķis, saskaņā ar tās 1. panta 2. punkta otro daļu, ir nodrošināt visā Kopienas teritorijā labas kvalitātes fiksēto sabiedrisko telefonu pakalpojumu pieejamību un noteikt visiem lietotājiem, tostarp patērētājiem, pieejamo pakalpojumu kopumu, par to maksājot pieņemamu cenu.
4. Šajā sakarā Direktīvas 98/10 14. pants, kas attiecas uz rēķinu atšifrēšanu pa pozīcijām, numura sastādīšanu tonalizācijas režīmā un selektīvo zvanu aizliegumu, nosaka:
"1. Lai nodrošinātu, ka lietotājiem pēc iespējas ātrāk ir pieeja šādiem pakalpojumiem, izmantojot fiksēto sabiedrisko telefonu tīklu:
[..]
– rēķina atšifrējumam pa pozīcijām un, pēc pieprasījuma, selektīvajam zvanu aizliegumam;
Dalībvalstis var izvēlēties vienu vai vairākus operatorus, lai nodrošinātu šos pakalpojumus lielākai daļai telefona lietotāju līdz 1998. gada 31. decembrim un tai jānodrošina, ka šis pakalpojums ir pieejams visiem vēlākais no 2001. gada 31. decembra.
[..]
2. Tā kā rēķina atšifrējums pa pozīcijām ir pakļauts noteiktiem tiesību aktiem par personas datu un personīgās informācijas aizsardzību, kā, piemēram, Direktīvām 95/46/EK un 97/66/EK, tas drīkst atainot pietiekoši detalizētu informācijas līmeni, lai pieļautu izdevumu pārbaudi un kontroli, kas radušies, lietojot fiksēto sabiedrisko telefona tīklu un/vai fiksētā sabiedriskā telefona pakalpojumus.
Rēķina atšifrējums pa pozīcijām ir pieejams lietotājam bez papildus samaksas. Ja nepieciešams, abonents var saņemt detalizētāku rēķinu par pieņemamu samaksu vai bez tās. Attiecīgās valsts regulējošās iestādes var fiksēt rēķina atšifrējuma pa pozīcijām detalizācijas līmeni.
Abonenta bezmaksas zvani, ieskaitot zvanus uz palīdzības numuriem, nav jāatšifrē zvanītāja – abonenta pa pozīcijām atšifrētajā rēķinā."
5. Šajā sakarā, šķiet, ir lietderīgi norādīt, ka Direktīva 98/10, kuras transpozīcija ir šīs lietas pamatā, kopš 2003. gada 25. jūlija ir atcelta saskaņā ar 26. pantu Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvā 2002/21/EK par kopējiem reglamentējošiem noteikumiem attiecībā uz elektronisko komunikāciju tīkliem un pakalpojumiem (Pamatdirektīva) (4) . Tādējādi Direktīva 98/10 tika aizvietota ar jaunu tiesisko regulējumu, kuru veido Direktīva 2002/21, Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīva 2002/20/EK par elektronisko komunikāciju tīklu un pakalpojumu atļaušanu (Atļauju izsniegšanas direktīva) (5), Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīva 2002/19/EK par piekļuvi elektronisko komunikāciju tīkliem un ar tiem saistītām iekārtām un to savstarpēju savienojumu (Piekļuves direktīva) (6) un Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīva 2002/22/EK par universālo pakalpojumu un lietotāju tiesībām attiecībā uz elektronisko sakaru tīkliem un pakalpojumiem (Universālā pakalpojuma direktīva) (7) .
6. Šī pēdējā Direktīva 2002/22 pārņem Direktīvas 98/10, kuru tā aizvieto, noteikumus attiecībā uz pa pozīcijām atšifrētā rēķina sagatavošanu. (8)
7. Patiesībā šeit tiek apspriesta nevis jaunās Direktīvas 2002/22, bet starplaikā jau atceltās Direktīvas 98/10 transpozīcija un interpretācija. Jebkurā gadījumā ir interesanti uzsvērt, ka abu direktīvu mērķis attiecībā uz pa pozīcijām atšifrētajiem rēķiniem pēc būtības ir identisks. Bez tam Direktīva 2002/22 nosaka arī pienākumu paredzēt pa pozīcijām atšifrētu pamatrēķinu, kas ļautu pārbaudīt un kontrolēt fiksēto sabiedrisko telefona tīklu lietošanas rezultātā radušos izdevumus. Šī Direktīva, turpinot Direktīvas 98/10 14. panta 2. punktu, izsmeļoši precizē pa pozīcijām atšifrētā pamatrēķina nozīmi un darbības jomu. (9)
8. Termiņš Direktīvas 98/10/EK transpozīcijai dalībvalstīs, saskaņā ar tās 32. panta 1. punktu, beidzās 1998. gada 30. jūnijā.
9. Ar 1998. gada 23. septembra vēstuli Austrijas valdība paziņoja Komisijai, ka Austrijas tiesībās Direktīva 98/10 ir transponēta ar Telekommunikationsgesetz
(Federālo telekomunikāciju likums, turpmāk tekstā – "TKG") un četriem noteikumiem [ Rahmenrichtlinienverordnung
(noteikumi "Par Pamatdirektīvu"), Telekom –Tarifgestaltungsverordnung (noteikumi "Par tarifu noteikšanu telekomunikāciju nozarē"), Numerierungsverordnung
(noteikumi "Par numerāciju") un Zusammenschaltungsverordnung
(noteikumi "Par savstarpēju savienojumu")].
10. Dažādu TKG
normu starpā ir jāizceļ 94. panta 1. punkts, kas šķietami transponē Direktīvas 98/10 14. panta 2. punktu. Šī norma ir šāda:
"1. Abonētāja izdevumiem jābūt izteiktiem tāda rēķina formā, kas sastāv no sadalījuma pa izdevumu veidu summām. Pēc abonētāja pieprasījuma rēķins ir jāatšifrē pa pozīcijām vai jāsniedz citādāks detalizēts atšifrējums, kas ir saskaņā ar līguma nosacījumiem. Līgumā var iekļaut punktu, ka rēķins ar augstāku detalizācijas līmeni salīdzinājumā ar standarta rēķinu tiks piegādāts par papildu samaksu. Šī samaksas summa tiek noteikta, pamatojoties uz izdevumiem, kas radušies, veidojot detalizētāku rēķinu.
[..]"
11. Ar 2001. gada 20. aprīļa vēstuli Komisija atzina, ka tai ir iebildumi pret veidu, kā Austrija transponē Direktīvas 98/10 14. panta 2. punktu, un saskaņā ar EKL 226. pantu tā lūdza Austriju divu mēnešu laikā sniegt paskaidrojumus.
12. Ar 2001. gada 20. jūnija vēstuli Austrijas valsts institūcijas informēja Komisiju, ka TKG
94. pants izpilda Direktīvas 98/10 14. panta 2. punkta prasības, jo šī likuma 94. pantā paredzētais standarta rēķins ir pietiekoši detalizēts un ļauj patērētājam veikt veiksmīgu savu telefona izdevumu pārbaudi un kontroli, kā to pieprasa Direktīva 98/10.
13. 2001. gada 20. decembrī Komisija izdeva argumentētu atzinumu, kurā, atkārtojot iebildumus, pauda viedokli, ka Austrijas standarta rēķina atšifrējums pa pozīcijām neļauj patērētājiem veiksmīgi kontrolēt telefona izmaksas Direktīvas 98/10 nozīmē, un lūdza Austrijas Republiku veikt vajadzīgos pasākumus atzinuma izpildei divu mēnešu termiņā. Austrijas valdība atbildēja ar 2002. gada 27. februāra vēstuli, apstiprinot savu viedokli, ka Direktīvas 14. panta 2. punkts ir transponēts pareizi.
14. Komisija, secinājusi, ka šajā jautājumā tās viedoklis atšķiras no Austrijas Republikas viedokļa un ka Austrijas Republika nepilda savus pienākumus, iesniedza prasību atbilstoši EKL  226. pantam ar prasības pieteikumu, kas reģistrēts Tiesas kancelejā 2002. gada 18. novembrī.
15. Komisija lūdz Tiesu:
1) atzīt, ka Austrijas Republika, pieņemot noteikumus par rēķinu atšifrēšanu pa pozīcijām, kas norāda izdevumu aprēķinu tikai saskaņā ar izdevumu veidu un kas nav pietiekami detalizēts, lai nodrošinātu, ka lietotājs var veiksmīgi pārbaudīt savu rēķinu, nav izpildījusi savus pienākumus saskaņā ar Direktīvas 98/10/EK 14. panta 2. punktu;
2) piespriest Austrijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
16. 2004. gada 12. februāra tiesas sēdē Austrijas Republikas un Komisijas pārstāvjiem bija iespēja sniegt savus mutvārdu apsvērumus.
II – Lietas dalībnieku argumenti
A – Komisijas argumenti
17. Komisija uzskata, ka Austrijas valdība, TKG
94. panta 1. punktā pieprasot, lai fiksētā telefonu tīkla pakalpojuma sniedzējs izveido standarta rēķinu sistēmu, kas sastāv tikai no summas atšifrējuma pa izdevumu veidiem, pieļauj, ka operatori rēķinā sagrupē izmaksas pa zvanu veidiem, neuzrādot katru atsevišķu zvanu.
18. Tādējādi, kā to ataino arī Austrijas valdības Komisijai iesniegtais telekomunikāciju rēķina paraugs, TKG
94. panta 1. punktā pieprasītais bezmaksas standarta rēķina atšifrējums pa pozīcijām sastāv tikai no rēķina kopējās summas, kas attiecas uz diviem aprēķina mēnešiem, sadalījuma pa dažādiem zvanu veidiem atbilstoši kategorijām: rajona, starprajonu, starptautiskiem zvaniem un zvaniem uz dažādu mobilā telefona operatoru numuriem. Tāpat atsevišķi tiek norādīts kopējais zvanu skaits attiecībā uz tiešsaistes pakalpojumiem vai pakalpojumiem ar pievienoto vērtību. Katrā no šīm kategorijām rēķinā ir norādīts tikai veikto zvanu skaits, kopējās izmantotās tarifa vienības un katras zvanu kategorijas kopējās izmaksas.
19. Komisija uzskata, ka no Direktīvas 98/10 14. panta 2. punkta skaidri izriet, ka standarta rēķina atšifrējumam pa pozīcijām ir jābūt tik detalizētam, lai tas ļautu lietotājam pārbaudīt un kontrolēt savas izmaksas, un Austrijas valdība to neapstrīd. Lietas dalībnieku viedokļi atšķiras jautājumā par to, vai standarta rēķina atšifrējums pa pozīcijām, ko paredz Austrija, ir pietiekams vai ne, lai ļautu lietotājam veiksmīgi kontrolēt un pārbaudīt savus izdevumus.
20. Tas, ka Direktīvas 98/10 14. panta 2. punkts nošķīra pa pozīcijām atšifrēto bezmaksas standarta rēķinu no paaugstinātas detalizācijas līmeņa rēķiniem, kurus abonentiem var piedāvāt par papildu samaksu, nekādā veidā nav pretēji Komisijas apgalvotajai nepieciešamībai nodrošināt minimālo rēķinu detalizācijas līmeni, kas ļautu lietotājam veiksmīgi pārbaudīt izdevumus. Komisija uzskata, ka tieši šo pārbaudes iespēju Austrijas Republika negarantē.
21. Komisija uzskata, ka Austrijas tiesību aktos paredzētais pa pozīcijām atšifrētais standarta rēķins nesniedz lietotājiem pietiekošu informāciju, kas tiem ļautu pārbaudīt katra veiktā zvana izmaksas un attiecīgi veiksmīgi kontrolēt telefona pakalpojumu lietošanas rezultātā radušās izmaksas. Šī informācija iekļauj identificējošo zvana informāciju, piemēram, valsts vai rajona kodu, kurp zvans ir adresēts, kā arī informāciju par zvana ilgumu, datumu un atbilstošo maksu.
B – Austrijas Republikas izvirzītie argumenti
22. Austrijas valdība iebilst, ka_saskaņā ar Direktīvas 98/10 redakciju un tās vispārējo mērķi, lai lietotājs varētu veikt veiksmīgu izmaksu pārbaudi, rēķinā nav obligāti jābūt norādītam katram atsevišķam zvanam.
23. Austrijas valdība apgalvo, ka informācija par Austrijas pa pozīcijām atšifrēto standarta rēķinu ir pietiekoši detalizēta, lai ļautu uzreiz pamanīt neprecizitātes, dīvainības vai kļūdas, salīdzinot rēķinā norādītās summas, kas ir
sagrupētas pa zvanu kategorijām, ar atbilstošām summām iepriekšējā rēķinā. Austrijas valdība uzskata, ka šis salīdzinājums ļauj kontrolēt rēķinā iekļautās summas, jo īpaši pārbaudot paaugstinātas maksas zvanu veidus vai identificējot biežākās sarunas vai sarunas, kas pārsniedz iepriekš veikto sarunu vidējo ilgumu.
24. Austrijas valdība turklāt uzskata, ka tad, ja abonenti apšauba rēķinu, tie var vērsties Administratīvajā izlīguma komisijā, kuras rīcībā ir visi detalizētie dati par veiktajiem zvaniem. 2001. gadā šī izlīguma komisija saņēma 1418 sūdzības par telefona rēķiniem. Austrijas valdība uzskata, ka šīs sūdzības nerastos, ja rēķini to spēkā esošajā formā nepieļautu summas un neprecizitāšu pārbaudi.
25. Austrijas valdība cita starpā apstiprina, ka tā nevar noteikt augstāku detalizācijas līmeni pa pozīcijām atšifrētam standarta rēķinam nekā paredzēts TKG
94. pantā, jo pretējā gadījumā radīsies vienas no šādām divām nepieņemamām sekām: tas padarītu bezjēdzīgu Direktīvas 14. panta 2. punktā skaidri paredzēto iespēju izsniegt rēķinus ar augstāku detalizācijas līmeni, vai arī rēķini ar šādu paaugstinātu detalizācijas līmeni iekļautu tik detalizētu informāciju par veiktajiem zvaniem (kā pilnīga zvana numura norādīšana), ka tas neizbēgami būtu pretēji spēkā esošiem tiesību aktiem par privātās dzīves un personas datu aizsardzību, proti, jo īpaši Eiropas Parlamenta un Padomes 1997. gada 15. decembra Direktīvai 97/66/EK par personas datu apstrādi un privātās dzīves aizsardzību telekomunikāciju nozarē (turpmāk tekstā – "Direktīva 97/66") (10) .
III – Vērtējums
26. Lietas dalībnieku viedokļi neapšaubāmi nozīmīgi atšķiras trijos būtiskos aspektos. Pirmkārt, attiecībā uz to, kā noteikt rēķinu minimālās detalizācijas līmeni, kas būtu pietiekams, lai lietotāji varētu veiksmīgi pārbaudīt un kontrolēt telefona pakalpojumu izmantošanas izmaksas. Otrkārt, attiecībā uz jautājumu, vai Austrijas pa pozīcijām atšifrētais standarta rēķins ar paaugstinātu detalizācijas līmeni padarīs bezjēdzīgu Direktīvas 98/10 14. panta 2. punktā paredzēto rēķinu augstāku detalizācijas līmeni. Visbeidzot, treškārt, attiecībā uz to, vai Austrijas Republika nevar faktiski paredzēt standarta rēķinu paaugstinātu detalizācijas līmeni, jo tas var pārkāpt lietotāju tiesības uz privāto dzīvi.
A – Pa pozīcijām atšifrēto standarta rēķinu pietiekamas detalizācijas līmeņa noteikšana, lai lietotājs varētu kontrolēt savas izmaksas
27. Direktīva 98/10 nesniedz precīzu definīciju informācijas kopumam, kas ir jānorāda pa pozīcijām atšifrētā standarta rēķinā, kurš lietotājam ir pieejams bez maksas. Šis apstāklis ir pilnīgi saderīgs ar minētās Direktīvas 14. panta 2. punkta otrās daļas redakciju, jo tā paredz, ka rēķina atšifrējuma pa pozīcijām līmeni var fiksēt attiecīgās valsts regulējošās iestādes. Acīmredzot rēķina atšifrējuma pa pozīcijām konkrētais līmenis, kam obligāti un bez maksas ir jāparādās telefonu rēķinos, un paaugstinātais detalizācijas līmenis, ko rēķinā varētu ietvert, tiks noteikti saskaņā ar katras dalībvalsts tiesībām; šādā gadījumā 14. panta 2. punkta otrajā daļā ir skaidri noteikts, ka rēķins vairs varētu nebūt bezmaksas.
28. Jebkurā gadījumā Direktīvas 98/10 14. panta 2. punktā ir norādīti mērķi, ko nodrošina standarta rēķina atšifrējums pa pozīcijām. Tas nosaka, ka "[..] rēķina atšifrējums pa pozīcijām drīkst atainot pietiekoši detalizētu informācijas līmeni, lai pieļautu izdevumu pārbaudi un kontroli, kas radušies, lietojot fiksēto sabiedrisko telefona tīklu un/vai fiksētā sabiedriskā telefona pakalpojumus". No šī Direktīvas 98/10 14. panta 2. punktā skaidri formulētā pienākuma izriet, ka pastāv minimālais detalizācijas līmenis, kuram rēķina atšifrējumam pa pozīcijām ir jāatbilst. Šī ir vienīgā fiksējamā robeža Komisijas un Austrijas valdības atšķirīgo viedokļu tuvināšanai.
29. Šajā sakarā varu tikai atgādināt, ka Direktīva 98/10 tika pieņemta, pamatojoties uz EK līguma 100.A pantu (jaunajā redakcijā – EKL 95. pants), kura 3. punkts paredz: "šā panta 1. punktā paredzētajos priekšlikumos, kas attiecas uz [..] patērētāju tiesību aizsardzību, Komisija par galveno uzskata augstu aizsardzības līmeni [..]".
30. Tādējādi pa pozīcijām atšifrēta rēķina minimālā nepieciešamā detalizācijas
līmeņa, kas ir pietiekams, lai telefona pakalpojumu lietotāji kā patērētāji
pārbaudītu par telefona zvaniem maksājamo summu, novērtējumu var veikt, ja tiek ņemta vērā vēlme telefona pakalpojumu lietotājiem garantēt augstu aizsardzības līmeni, obligāti un bez maksas nodrošinot iespēju kontrolēt un pārbaudīt radušos izdevumus.
31. Tādējādi ir piemēroti definēt to, kādam jābūt rēķinā norādāmajam minimālajam datu kopumam, lai ļautu veiksmīgi kontrolēt telefona pakalpojumu izmantošanas rezultātā radušās izmaksas.
32. Šajā sakarā ir jāpiezīmē, ka veikto zvanu izmaksas sastāv no katra veiktā zvana individuālo izmaksu aprēķina rēķinā noteiktajā laika posmā. Bez tam individuālie zvani ne vienmēr maksā vienādi, jo cena ir atkarīga no vairākiem faktoriem, tostarp zvana ilguma, valsts, rajona vai zvana adresāta telefona pakalpojuma operatora (jo īpaši mobilā telefona gadījumā), nedēļas dienas (ir iespējami īpaši tarifi konkrētās dienās veiktiem zvaniem, jo īpaši nedēļas nogalē), kā arī zvana laika (tarifi var mainīties atkarībā no diennakts stundas).
33. Ņemot vērā šos apsvērumus, ir skaidrs, ka Austrijas pa pozīcijām atšifrētajos standarta rēķinos trūkst būtisku datu tajos faktoros, kas ir noteicoši katra zvana izmaksām un tādējādi kopējai maksājamai summai par visiem rēķinā norādītajā periodā veiktajiem zvaniem.
34. Lai gan Austrijas rēķinos dažādas zvanu kategorijas ir nošķirtas, katra zvana izmaksas katrā no šajā rēķinā precizētajām kategorijām var atšķirties atkarībā no tiem faktoriem, kas rēķinā vienkārši nav norādīti. Tādēļ, tā kā rēķins nesniedz informāciju par šiem faktoriem, kas ir noteicoši katra zvana izmaksām, abonenti nevar identificēt katru tiem piedēvēto zvanu vai rekonstruēt aprēķinu, kas ir veikts nolūkā noteikt par katru šo zvanu rēķinā norādīto maksājamo summu.
35. Tādējādi, lai noteiktu kritēriju minimālo datu kopumam, kam jāparādās pa pozīcijām atšifrētā standarta rēķinā, varētu pieņemt: lai veiksmīgi pārbaudītu un kontrolētu telefona zvanu izmaksas, kas ir veikti Direktīvas 98/10 14. panta 2. punkta izpratnē, viens no būtiskajiem minimālajiem nosacījumiem būtu tas, ka abonentam ir jāvar, salīdzinot rēķinā atainoto informāciju un līgumā ar operatoru noteiktos cenu tarifus, pārbaudīt katra zvana izmaksas un apstiprināt, ka tas patiešām ticis veikts.
36. Nav iemesla, kādēļ Austrija nevarētu paredzēt īpašu definīciju datiem, kuriem jābūt ietvertiem pa pozīcijām atšifrētā standarta
rēķinā saskaņā ar Direktīvas 98/10 14. panta 2. punktu. Ir jāatceras, ka jebkurā gadījumā konkrētai izvēlei ir jāatbilst kādai no izvēles iespējām, kuras saskaņā ar noteikto kritēriju dod patērētājam iespēju pārbaudīt un kontrolēt telefona zvanu izmaksas.
37. Ja šis kritērijs tiek piemērots, tad Austrijas pa pozīcijām atšifrētā rēķina standarta detalizācijas līmenis ir uzskatāms par nepietiekamu, jo zvanu izmaksas katrā tarifu kategorijā šajos rēķinos var mainīties katram atsevišķam zvanam atkarībā no faktoriem, kas rēķinā vienkārši nav uzrādīti. Lai Austrijas pa pozīcijām atšifrētais standarta rēķins ļautu veiksmīgi pārbaudīt veikto zvanu izmaksas, atšifrējuma pa pozīcijām standarta līmenim vajadzētu ietvert informāciju par tiem faktoriem, kas Austrijā ir izšķiroši, lai noteiktu katra atsevišķa zvana izmaksas.
38. Standarta detalizācijas līmenis Austrijas pa pozīcijām atšifrētajā rēķinā turklāt izskatās nepietiekams ne tikai attiecībā uz starptautiskajiem zvaniem un zvaniem uz mobilo telefonu, bet arī attiecībā uz vietējiem un iekšzemes zvaniem. Jebkura šī veida zvana izmaksas mainās atkarībā no faktoriem, kas rēķinā nav uzrādīti, tādiem kā, piemēram, zvana datums un laiks. Starptautisko zvanu gadījumā katra zvana izmaksas, papildus mainīgajām izmaksām atkarībā no datuma un laika, var mainīties atkarībā no tā, vai zvans ir veikts uz fiksētā tīkla telefonu vai mobilo telefonu ārvalstī. Austrijas pa pozīcijām atšifrētais standarta rēķins abonentam neļauj pat precīzi identificēt valsti, uz kuru tas ir zvanījis, to valstu grupā, kuras ir iekļautas katrā rēķinā norādītajā starptautisko tarifu zonā.
39. Bez tam, tā kā lietotājam nav iespējas veiksmīgi pārbaudīt un kontrolēt katra zvana izmaksas, līdzīgā veidā lietotājs, analizējot Austrijas standarta telefona rēķinu, nevar salīdzināt katra veiktā zvana izmaksas ar tāda paša ilguma zvanu, kas ir veikts uz to pašu numuru, bet ar cita telefona pakalpojumu operatora starpniecību.
40. Šī iespēja salīdzināt dažādu operatoru tarifus un arī citu komunikācijas uzņēmumu pakalpojumu izmaksas ir līdzeklis konkurences veiksmīgai attīstībai šajā nozarē. (11) Šis ir arī viens no Direktīvas 98/10 mērķiem. (12)
41. Visbeidzot ir jāpiemin, ka, pretēji Austrijas valdības apgalvotajam, tas, ka patērētāji var iesniegt sūdzības par telefona rēķiniem un ka 2001. gadā izlīguma komisijai tika iesniegtas 1418 šāda veida sūdzības – procedūra, kas sniedz lietotājiem pieeju detalizētiem datiem par veiktajiem zvaniem, – neliecina, ka Austrijas pa pozīcijām atšifrētā standarta rēķina detalizācijas līmenis ir pietiekams, lai ļautu lietotājiem veiksmīgi pārbaudīt un kontrolēt telefona pakalpojumu izmantošanas izmaksas saskaņā ar Direktīvas 98/10 14. panta 2. punktu.
42. Tikai iespēju iesniegt sūdzību izlīguma komisijā un to, ka ir iesniegts noteikts skaits sūdzību, noteikti nevar uzskatīt par apliecinājumu, ka Austrijā nav nepieciešams detalizētāks standarta rēķina atšifrējums pa pozīcijām nekā tas, kas jau šajā dalībvalstī tiek pieprasīts. Tieši pretēji – papildu detalizācijas līmenis ļauj patērētājiem saņemt nepieciešamos datus, lai formulētu sūdzības pamatus, kas tādējādi garantē veiksmīgāku izlīguma procedūru.
43. Tiesas sēdē Austrijas valdība bez tam apgalvoja, ka daži telefona operatori nodrošina saviem abonentiem rēķinus ar paaugstinātu detalizācijas līmeni un ka salīdzinājumā ar to uzņēmumu rēķiniem, kas sniedz detalizācijas līmeni, kuru Komisija uzskata par nepietiekamu, par šo operatoru rēķiniem iesniegts mazāk sūdzību. Tajā pat laikā, lai raksturotu pretēja rakstura gadījumu, Austrijas valdība ir sniegusi arī citu uzņēmumu piemērus, par kuriem, kaut gan tie piedāvāja saviem abonentiem ļoti detalizētu rēķinu, izlīguma iestādēs tika iesniegts daudz vairāk sūdzību.
44. Šī informācija vienkārši uzsver to, ka, pretēji Austrijas Republikas apgalvotajam jau pirmstiesas procedūras posmā, lietotāju iespējas iesniegt sūdzības izlīguma komisijai un iesniegto sūdzību skaits nevar būt pamatojums apgalvojumam, ka Austrijā noteiktais standarta līmenis pa pozīcijām atšifrētam rēķinam ir pietiekams saskaņā ar Direktīvas 98/10 14. panta 2. punktu. Austrijas Republikas iesniegtie pretrunīgie piemēri skaidri parāda, ka pa pozīcijām atšifrēta rēķina detalizācijas līmenis un izlīguma komisijā iesniegto sūdzību skaits nav tieši savstarpēji saistīti.
45. Pirmkārt, pretēji Austrijas Republikas uzskatam, vislielākais sūdzību skaits par rēķiniem ar zemāku detalizācijas līmeni var tikpat labi rasties tāpēc, ka abonentam ir grūtības šādu rēķinu veiksmīgi pārbaudīt. Citiem vārdiem sakot, lielāks sūdzību skaits ne vienmēr rodas tādēļ, ka lietotāji veiksmīgi var pārbaudīt izmaksas, bet, tieši pretēji, tas var būt šaubu un neskaidrību rezultāts, jo detalizācijas līmenis nav pietiekams veiksmīgai šo patērētāju izmaksu pārbaudei.
46. Otrkārt, tā kā kļūdu daudzums telefona rēķinos parasti mainās atkarībā no attiecīgā telefona pakalpojumu uzņēmuma un tā kā šādas kļūdas parasti ir vieglāk atklāt detalizētākā rēķinā, vairāk sūdzību var tikt iesniegtas par atsevišķu uzņēmumu rēķiniem ar augstāku detalizācijas līmeni.
B – Apgalvojums, saskaņā ar kuru standarta rēķina paaugstināts detalizācijas līmenis nav pieņemams tās normas dēļ, kura atļauj papildu detalizācijas līmeni
47. Direktīvas 98/10 14. panta 2. punkta otrā daļa paredz, ka abonentiem par saprātīgu cenu vai bez maksas var piedāvāt rēķinu ar paaugstinātu detalizācijas līmeni.
48. Tomēr ir jānorāda, ka, pretēji Austrijas valdības apgalvotajam, ja tiek pieņemts detalizācijas līmenis, kas jau pārsniedz pašreizējo Austrijas pa pozīcijām atšifrētajā standarta rēķinā noteikto, tad tas nepadarītu šo normu bezjēdzīgu. Joprojām paliktu iespēja iekļaut rēķinos cita veida informāciju, kuru, saskaņā ar Direktīvas 98/10 14. panta 2. punkta otro daļu, varētu piedāvāt par saprātīgu cenu vai bez papildu maksas.
49. Faktiski abonentu rēķinos būtu iespējams nodrošināt paaugstinātu detalizācijas līmeni, lai atkarībā no tirgus nosacījumiem jo vairāk atvieglotu patērētāju izmaksu kontroli vai sniegtu abonentiem papildu informāciju par telefona pakalpojumu izmantošanu.
50. Ir pieņemami uzskatīt, ka atsevišķus abonentus varētu interesēt iespēja saņemt rēķinus, kas detalizēti ataino katra veiktā zvana aprēķinu, nosakot izmaksas, vai kas detalizēti parāda dažādās katra zvana izmaksu sastāvdaļas, nošķirot, piemēram, tā neto izmaksas no bruto izmaksām.
51. Ir pieņemams arī tas, ka abonenti varētu vēlēties saņemt informāciju par zvanu kopējo skaitu un ilgumu tajā laika posmā, uz kuru attiecas rēķins, lai salīdzinātu veiktā zvana ilgumu un izmaksas ar izmaksām par saņemto zvanu.
52. Šī ir tā veida informācija, ko varbūt varētu norādīt rēķinā ar augstāku detalizācijas līmeni nekā pa pozīcijām atšifrētā standarta rēķinā, ja vien abonenti ir ieinteresēti saņemt šāda veida papildu informāciju par samaksu un ja vien, protams, Austrijas iestādes uzskata šīs informācijas sniegšanu abonentiem par atbilstošu, ņemot vērā īpašos informācijas saņemšanas nosacījumus katras valsts tirgū.
53. No iepriekš minētā ir skaidrs, ka, pretēji tam, ko cenšas pierādīt Austrijas valdība, papildu detalizētākas informācijas, kas ir plašāka par pašreiz TKG
94. panta 1. punktā pieprasīto, iekļaušana Austrijas pa pozīcijām atšifrētajā standarta rēķinā, lai izpildītu Direktīvas 98/10 14. panta 2. punktu, nepadara bezjēdzīgu rēķinu ar paaugstinātu detalizācijas līmeni, ko skaidri atļauj šis [Direktīvas] punkts.
C – Iespējamā pretruna privātās dzīves aizsardzības normām
54. Attiecībā uz pa pozīcijām atšifrētu rēķinu Direktīvas 97/66 7. panta 1. punkts nosaka, ka "abonentiem ir tiesības saņemt pa pozīcijām neatšifrētu rēķinu". Šī norma ir pilnībā saderīga ar Direktīvas 98/10 14. panta 1. punkta otro ievilkumu, kas paredz, ka dalībvalstīm ir jānodrošina iespēja saņemt "pēc pieprasījuma pa pozīcijām atšifrētu rēķinu un arī izvēles zvanu bloķējumu izejošajiem zvaniem". Savukārt Direktīvas 97/66 7. panta 2. punkts nosaka, ka "dalībvalstis piemēro valsts tiesību aktus nolūkā saskaņot abonentu, kuri saņem pa pozīcijām atšifrētos rēķinus, tiesības ar lietotāju, kuri veic un saņem zvanus, tiesībām uz privāto dzīvi [..]".
55. Dalībvalstu rīcības brīvība veikt pasākumus, lai garantētu zvanītāju un
abonentu, kuri saņem zvanus, privātās dzīves aizsardzību, tomēr nav nesaderīga ar iespējas piešķiršanu lietotājiem – rēķinu saņēmējiem – pārbaudīt un kontrolēt telefona zvanu maksājamās izmaksas.
56. Šajā ziņā nav skaidrs – kā to savā replikā norāda arī Komisija, – kādā veidā vienkārša norāde uz zvana adresāta valsts un rajona kodiem vai katra zvana datumu un stundu varētu būt personas dati saskaņā ar Direktīvu 97/66, kuri ļauj Austrijas valdībai aizliegt šo datu iekļaušanu pa pozīcijām atšifrētajos telefona rēķinos. Pirmkārt, šāds lēmums krietni pārsniegtu to, kas nepieciešams telefona pakalpojumu lietotāju privātās dzīves aizsardzībai. Otrkārt, tas neatgriezeniski liegtu rēķina saņēmējam tiesības pārbaudīt un kontrolēt katra veiktā zvana izmaksas, jo tam nebūtu pieejas noteicošiem datiem katra zvana izmaksu aprēķināšanai.
57. Arī šo secinājumu 49. –52. punktā minēto papildu datu iespējamā iekļaušana rēķinos ar paaugstinātu detalizācijas līmeni šajā gadījumā nav Austrijas valdības minēto tiesību aktu pārkāpums.
58. Austrijas valdība var arī uzskatīt, ka pa pozīcijām atšifrētajā rēķinā ietvertā norāde uz zvanītā abonenta telefona numuru saīsinātā formā(13) (tā, lai ir neiespējami, piemēram, identificēt pēdējos četrus ciparus) ir nepieciešamais pasākums, lai saskaņotu abonenta tiesības saņemt pa pozīcijām atšifrētu rēķinu un zvanītāja tiesības uz privāto dzīvi. Tomēr tas nav iemesls, lai apgalvotu, ka pa pozīcijām atšifrētā standarta rēķinā nevar norādīt katru atsevišķu zvanu un ar to saistītos datus, lai pārbaudītu un kontrolētu zvana izmaksas, tostarp laiku un ilgumu, valsts un rajona kodus vai mobilā telefona kodus.
IV – Secinājumi
59. Ņemot vērā iepriekš minētos apsvērumus, piedāvāju Tiesai atzīt:
1) Pieņemot noteikumus par rēķinu atšifrēšanu pa pozīcijām, kas norāda tikai izdevumu aprēķinu pa izdevumu veidiem un kas nav pietiekami detalizēti, lai ļautu lietotājam veiksmīgi pārbaudīt un kontrolēt telefona pakalpojumu izmantošanas izmaksas, Austrijas Republika nav izpildījusi savus pienākumus, ko tai uzliek 14. panta 2. punkts Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 26. februāra Direktīvā 98/10/EK par atvērtā tīkla pieejas ( OPN ) piešķiršanu balss telefonam un vispārējiem telekomunikāciju pakalpojumiem konkurējošā vidē.
2) Austrijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.
(1) .
(2)
–	OV 1998, L 101, 24. lpp.
(3)
–	2000. gada 7. decembra spriedums lietā C-429/99 Komisija/Itālija, Colect 2000, I-11167. lpp., un 2002. gada 13. jūnija spriedums lietā C-286/01 Komisija/Francija, Colect 2002, I-5463. lpp.
(4)
–	OV 2002, L 108, 33. lpp.
(5)
–	OV 2002,
L 108, 21. lpp.
(6)
–	OV 2002,
L 108, 7. lpp.
(7)
–	OV 2002,
L 108, 51. lpp.
(8)
–	Šī turpinātība ir labi novērojama jo īpaši Direktīvas 2002/22 piecpadsmitajā apsvērumā, kas nosaka, ka "telefonpakalpojuma pieejamība ir saistīta ar informāciju, ko lietotāji saņem attiecībā uz telefona lietošanas izdevumiem, kā arī attiecībā uz nosacītajām telefona lietošanas izmaksām salīdzinājumā ar citiem pakalpojumiem, kā arī ir saistīta ar to spēju kontrolēt izdevumus. Tāpēc pieejamība nozīmē tiesību piešķiršanu patērētājiem, izmantojot saistības, kas uzliktas uzņēmumiem, kas izraudzīti kā uzņēmumi ar universālā pakalpojuma saistībām. Šīs saistības iekļauj noteiktu detalizētu rēķinu izstrādāšanas līmeni [..]".
(9)  –	 Faktiski Direktīvas 2002/22 I pielikums paredz, ka dalībvalstis nodrošina to, lai valsts pārvaldes iestādes "var noteikt to detalizēto rēķinu pamatlīmeni, ar kuriem uzņēmumiem [..] par brīvu jānodrošina patērētāji, lai tie varētu:
i) pārbaudīt un kontrolēt par publisko telefonu tīkla izmantošanu noteiktā atrašanās vietā un/vai par citu saistītu publiski pieejamu telefona pakalpojumu izmantošanu uzliktos maksājumus, un
ii) atbilstīgi pārraudzīt to lietošanu un izdevumus, un tādējādi veikt atbilstīgu kontroli pār saviem rēķiniem.
Attiecīgos gadījumos par pieņemamiem tarifiem vai par brīvu abonentiem var piedāvāt papildu detalizācijas līmeņus".
(10)
–	OV 1997, L 24, 1. lpp.
(11)
–	Šajā sakarā Direktīvas 98/10 preambulas ceturtais apsvērums nosaka, ka "[..] telefonpakalpojuma pieejamība ir saistīta ar informāciju, ko lietotāji saņem attiecībā uz telefona lietošanas izdevumiem, kā arī attiecībā uz nosacītajām telefona lietošanas izmaksām salīdzinājumā ar citiem pakalpojumiem".
(12)
–	Kā tas izriet no Direktīvas 98/10 trešā, piektā, vienpadsmitā, četrpadsmitā un septiņpadsmitā apsvēruma.
(13)
–
Kā tas ir skaidri noteikts Direktīvas 97/66 preambulā (18. apsvērums): "Tā kā pa pozīcijām atšifrēto rēķinu ieviešana ir uzlabojusi abonenta iespējas pārbaudīt samaksas pareizību, ko no tā pieprasa pakalpojuma sniedzējs; tā kā vienlaicīgi tas var pakļaut riskam publiski pieejamo telekomunikāciju pakalpojumu lietotāju privāto dzīvi; tā kā tādēļ nolūkā aizsargāt lietotāja privāto dzīvi dalībvalstīm ir jāatbalsta tādas telekomunikāciju pakalpojumu izvēles attīstība kā papildu samaksa par atļauju anonīmi vai privāti piekļūt publiski pieejamiem telekomunikāciju pakalpojumiem, piemēram, telefona kartēm un iespējai maksāt ar kredītkarti; tā kā alternatīvi dalībvalsts šai pašā nolūkā var pieprasīt atsevišķu numura ciparu dzēšanu no to numuru saraksta, kuri ir minēti pa pozīcijām atšifrētajā rēķinā."