62005CJ0275_LV
Puses
Sprieduma pamatojums
Rezolutīvā daļa
Puses
Lieta C‑275/05
par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam,
ko Verwaltungsgericht Sigmaringen
(Vācija) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2005. gada 12. maijā un kas Tiesā reģistrēts 2005. gada 6. jūlijā, tiesvedībā
Alois Kibler jun .
pret
Land Baden-Württemberg,
piedaloties
Manfred Ott,
Konrad Leiprecht .
TIESA (pirmā palāta)
šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs P. Janns [ P. Jann ], tiesneši K. Šīmans [ K. Schiemann ] un M. Ilešičs [ M. Ilešič ] (referents),
ģenerāladvokāte K. Štiksa-Hakla [ C. Stix-Hackl ],
sekretārs R. Grass [ R. Grass ],
ņemot vērā apsvērumus, ko sniedza:
– Vācijas valdības vārdā – M. Lumma [ M. Lumma ] un K. Šulce‑Bāra [ C. Schulze-Bahr ], pārstāvji,
– Eiropas Kopienu Komisijas vārdā – K. Katabriga [ C. Cattabriga ] un F. Erlbahers [ F. Erlbacher ], pārstāvji,
noklausījusies ģenerāladvokātes secinājumus tiesas sēdē 2006. gada 18. maijā,
pasludina šo spriedumu.
Spriedums
Sprieduma pamatojums
1. Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu attiecas uz 7. panta 1. punkta interpretāciju Padomes 1984. gada 31. marta Regulā (EEK) Nr. 857/84, ar ko nosaka vispārīgus noteikumus Regulas (EEK) Nr. 804/68 5.c pantā norādīto papildmaksājumu piemērošanai piena un piena produktu nozarē (OV L 90, 13. lpp.), kurā grozījumi ir izdarīti ar Padomes 1985. gada 26. februāra Regulu (EEK) Nr. 590/85 (OV L 68, 1. lpp.; turpmāk tekstā – “Regula Nr. 857/84”), un 7. panta pirmās daļas 2., 3. un 4. punkta interpretāciju Komisijas 1988. gada 3. jūnija Regulā (EEK) Nr. 1546/88, ar ko nosaka Regulas (EEK) Nr. 804/68 5.c pantā norādīto papildmaksājumu piemērošanas noteikumus (OV L 139, 12. lpp.).
2. Šis lūgums tika iesniegts prāvas starp Kibleru junioru [ Kibler jun .] (turpmāk tekstā – “prasītājs pamata lietā”), kas nomā lauksaimniecības zemi no Laiprehta [ Leiprecht ] (turpmāk tekstā – “iznomātājs”), un Bādenes–Virtembergas federālo zemi [ Land Baden-Württemberg ] (turpmāk tekstā – “atbildētāja pamata lietā”) ietvaros par piena references daudzuma nodošanu iznomātājam, kas pats nav piena vai piena produktu ražotājs pēc nomas brīvprātīgas izbeigšanas. Personas, kas iestājušās lietā Bādenes–Virtembergas atbalstam, ir Ots [ Ott ], prasītāja pamata lietā apakšnomnieks, un iznomātājs.
Atbilstošās tiesību normas
Kopienu tiesiskais regulējums
3. Regulas Nr. 857/84 7. pantā pamata prāvas faktu rašanās laikā ir noteikts:
“1. Saimniecības pārdošanas, iznomāšanas vai nodošanas ar mantojumu gadījumā attiecīgais references daudzums pilnībā vai daļēji tiek nodots ieguvējam [pircējam], nomniekam vai mantiniekam saskaņā ar izstrādājamiem noteikumiem.
Gadījumos, kad platības tiek nodotas publiskām iestādēm un/vai sabiedriski lietderīgai izmantošanai, neskarot 3. punkta otro daļu, dalībvalstis var paredzēt, ka viss references daudzums vai tā daļa attiecīgajai saimniecībai vai tikai tās daļai, kas tiek nodota, ir iepriekšējā ražotāja rīcībā, ja tas plāno turpināt piena ražošanu.
[..]” [Neoficiāls tulkojums]
4. Minētās regulas 12. pantā ir noteikts:
“Šajā regulā lietotas šādas definīcijas:
[..]
d) saimniecība: visas ražošanas vienības, ko pārvalda kāds lauksaimnieks un kas atrodas Kopienas ģeogrāfiskajā teritorijā.” [Neoficiāls tulkojums]
5. Regulas Nr. 1546/88 7. panta pirmajā daļā ir noteikts:
“Piemērojot Regulas (EEK) Nr. 857/84 7. pantu un neskarot minētā panta 3. punktu, ražotāju un uzpircēju kvota A un B formulu ietvaros, kā arī references daudzums ražotājiem, kas pārdod tieši patēriņam, tiek nodota, pastāvot šādiem nosacījumiem:
1) pilnīgas saimniecības pārdošanas, iznomāšanas vai nodošanas mantojumā gadījumā attiecīgais references daudzums tiek nodots ražotājam, kas pārņem saimniecību;
2) vienas vai vairāku saimniecības daļu pārdošanas, iznomāšanas vai mainīšanas ar mantojumu gadījumā attiecīgais references daudzums tiek sadalīts starp ražotājiem, kas pārņem saimniecību, atbilstoši piena ražošanai izmantotajām platībām vai citiem objektīviem kritērijiem, ko noteikušas dalībvalstis. Dalībvalstis var neņemt vērā tādas nodotās daļas, kuru platība, kas tiek izmantota piena ražošanai, ir mazāka par dalībvalstu noteikto minimālo platību. References daudzuma daļu, kas atbilst šai platībai, pilnībā var ieskaitīt rezervē;
3) 1. un 2. punkta, kā arī ceturtās daļas noteikumi ir piemērojami saskaņā ar dažādiem valsts regulējumiem pēc analoģijas ar citiem nodošanas gadījumiem, kas ietver līdzīgu juridisku iedarbību uz ražotājiem;
4) gadījumos, kad piemēro 7. panta 1. punkta otro daļu un Regulas (EEK) Nr. 857/84 4. punktu attiecīgi par zemes nodošanu publiskām iestādēm un/vai sabiedriski lietderīgai izmantošanai, no vienas puses, un gadījumos, kad lauku nomas termiņš beidzas, nepastāvot iespējām to pagarināt ar analogiem nosacījumiem, no otras puses, viss references daudzums vai tā daļa attiecīgajai saimniecībai vai tās daļai, kura atbilstoši gadījumam tiek nodota vai kuras nomas līgums netiek pagarināts, ir nododams attiecīgajam ražotājam, ja tas plāno turpināt piena ražošanu ar nosacījumu, ka tā rīcībā esošo references daudzumu summa un to daudzums attiecīgajai saimniecībai, kuru tas pārņem vai kurā tas ražo savu produkciju, nav lielāks par references daudzumu, kāds tam bija pirms nodošanas vai nomas līguma termiņa beigām.
Dalībvalstis var piemērot 1., 2. un 4. punkta noteikumus attiecībā uz nodošanu, kas notikusi references perioda laikā vai pēc tam.
Piemērojot Regulas (EEK) Nr. 857/84 7. panta 3. punkta pirmo daļu, un šajā noteikumā paredzētajā termiņā dalībvalstis saskaņā ar kritērijiem par attiecīgo saimniecību lielumu var mainīt references daudzuma daļu, kas tiek ieskaitīta rezervē.
References daudzums, kas atbilst vienai saimniecībai vai vienai vai vairākām zemnieku saimniecības daļām, ko ieguvējs, nomnieks vai mantinieks neplāno izmantot piena ražošanai, var ieskaitīt rezervē.” [Neoficiāls tulkojums]
6. Padomes 1992. gada 28. decembra Regulas (EEK) Nr. 3950/92, ar ko ievieš papildmaksājumus piena un piena produktu nozarē (OV L 405, 1. lpp.), 7. panta 1. punktā ir noteikts:
“Saimniecībai pieejamais references daudzums tiek nodots kopā ar saimniecību pārdošanas, iznomāšanas vai mantošanas gadījumos ražotājiem, kas to pārņem, saskaņā ar noteikumiem, ko nosaka dalībvalstis, ņemot vērā piena produktu ražošanai izmantojamās platības vai citus objektīvus kritērijus un vajadzības gadījumā vienošanos starp pusēm. References daudzuma daļa, kas vajadzības gadījumā netiek nodota kopā ar saimniecību, tiek ieskaitīta valsts rezervē.
[..]” [Neoficiāls tulkojums]
Valsts tiesiskais regulējums
7. Noteikumu par garantēto piena daudzumu ( Milchgarantiemengenverordnung ) 7. pantā ar nosaukumu “Pārdošana, iznomāšana, mantošana” ir noteikts:
“Iznomājot un pārdodot visu saimniecību vai tās daļu starp radiniekiem vai laulātajiem, pārņemot to mantojuma kārtībā pirms nāves un nododot visas saimniecības vai tās daļas lietošanas tiesības likumiskā vai testamentārā mantojuma veidā, 1. pantā minēto tiesību aktu noteikumi par references daudzuma nodošanu ir piemērojami, ja pāreja ir notikusi no 1983. gada 1. janvāra līdz 1984. gada 1. aprīlim.
1.a Ja visa saimniecība tiek nodota, atstāta vai atdota atpakaļ uz pārdošanas vai nomas līguma pamata, nododamais references daudzums tiktāl, ciktāl tas ticis piešķirts saskaņā ar Regulas (EEK) Nr. 857/84 3.a panta 1. punkta pēdējo daļu un 3. punkta pirmā teikuma otro variantu, tiek atbrīvots par labu Vācijas Federatīvajai Republikai, ja pāreja ir notikusi pirms termiņa, kas šajā sakarā ir paredzēts 1. pantā minētajos tiesību aktos.
2. Ja saimniecības daļas, kas tiek izmantotas piena ražošanai, pamatojoties uz pārdošanas vai nomas līgumu, tiek nodotas vai atstātas pēc 1984. gada 1. aprīļa, tad, neierobežojot 3. punktu, šai saimniecības daļai atbilstošs references daudzums pāriet pircējam vai nomniekam, taču ne vairāk kā 12 000 kg/ha.
[..]
3.a Ja saimniecības daļas, kas tiek izmantotas piena ražošanai, pamatojoties uz nomas līgumu, kas ir noslēgts pirms 1984. gada 2. aprīļa, tiek atdodas atpakaļ iznomātājam pēc 1984. gada 30. septembra, netiek nodots references daudzums, kas pārsniedz 5 ha atstātās platības [..]. References daudzuma nodošana saskaņā ar pirmo teikumu neattiecas uz references daudzumu, kas ir atbrīvots un nodots nomniekam saskaņā ar Milchaufgabevergütungsgesetz
2.a panta 4. punkta piekto teikumu un 3. punktu.
3.b Ja saimniecības daļas, pamatojoties uz nomas līgumu, kas noslēgts pēc 1984. gada 1. aprīļa, tiek atdotas atpakaļ iznomātājam pēc 1986. gada 30. jūnija, references daudzums, kura pāreja ir apstiprināta ar iznomātās lietas nodošanu saskaņā ar 9. panta 2. punkta pirmā teikuma 3. apakšpunktu, tiek nodots tiktāl, ciktāl tas pirms iznomātās lietas nodošanas atpakaļ nav likvidēts vai atbrīvots pret atlīdzību par pilnīgu piena ražošanas pārtraukšanu; nodot var augstākais tādu references daudzumu, kāds iznomātājam bija pieejams pirms nodošanas atpakaļ.
4. 1.–3. punkts ir piemērojams arī tiesiskajām attiecībām ar līdzīgām juridiskām sekām.”
Pamata prāva un prejudiciālie jautājumi
8. Iznomātājs 1980. gadā prasītāja pamata lietā tēvam iznomāja pļavu 4,01 ha platībā piena ražošanai. Prasītājs, kas laika gaitā kļuva par tēva mantinieku, 1992. gada 30. novembrī izbeidza lauku zemes nomas līgumu.
9. Pēc tam iznomātājs šo pļavu iznomāja trešai personai, kas nebija piena ražotājs.
10. Iznomātājs 2002. gadā Rāvensburgas Amt für Landwirtschaft, Landschafts- und Bodenkultur
(Lauksaimniecības pārvalde, turpmāk tekstā – “ ALLB ”) lūdza tam izsniegt apliecību par piena references daudzuma proporciju, kas viņam atjaunota īpašuma atgūšanas rezultātā 1992. gada novembrī. Savā lūgumā viņš precizēja, ka viņš pats neesot piena ražotājs, un piebilda, ka viņam neesot nodoma uzsākt šādu darbību.
11. 2003. gadā ALLB
izsniedza iznomātājam apliecību, kurā, pirmkārt, tika atzīts, ka no 2003. gada 1. aprīļa viņam piešķirts references daudzums 4391,28 kg par hektāru, pateicoties 4,0166 ha pļavas atgūšanai, kas tiek izmantota piena ražošanai, un, otrkārt, apliecināts, ka pagaidu kārtā viņam piešķirts piegādes references daudzums 11 817 kg ar references tauku saturu 4,08 %.
12. Prasītājs pamata lietā un iznomātājs par šo apliecinājumu iesniedza atsevišķas sūdzības, bet Ots nosūtīja ALLB
vēstuli, kurā tas apgalvoja, ka references tauku saturs ir noteikts nepareizi.
13. Regierungspräsidium Tübingen
(Tībingenes Reģionālā padome) ar 2004. gada 27. aprīļa lēmumu noraidīja prasītāja pamata lietā sūdzību, kurā tas apstrīdēja iznomātājam izsniegto apliecību. Lēmuma pamatojumā tā vispirms norādīja, ka lietas novērtējums ir jāpamato ar Kopienu tiesību normām, kas bija spēkā 1992. gada 30. novembrī, proti, Regulu Nr. 857/84. Turklāt tā precizēja, ka 2002. gada 20. jūnija spriedums lietā C‑401/99 Thomsen
( Recueil, I‑5775. lpp.) neattiecas uz Regulas Nr. 857/84 interpretāciju un tādēļ šajā gadījumā to piemērot nevar.
14. Prasītājs pamata lietā cēla prasību Verwaltungsgericht Sigmaringen
(Zigmaringenas Administratīvā tiesa) par šo lēmumu. Prasības pamatojumā viņš apgalvoja, ka laikā, kad attiecīgā pļava tika nodota atpakaļ, ne iznomātājs, ne prasītāja pamata lietā pēctecis nebija piena ražotāji. Viņš apgalvo, ka Regulas Nr. 857/84 7. panta 1. punkts ir jāinterpretē saskaņā ar iepriekš minēto spriedumu lietā Thomsen, jo no tiesiskā regulējuma par piena papildmaksājumiem vispārējās jēgas un mērķa izriet, ka references daudzumu lauksaimniekam var piešķirt tikai tad, ja tas ir ražotājs. Lai gan iepriekš minētais spriedums lietā Thomsen
attiecas uz Regulas Nr. 3950/92 interpretāciju, tajā lietotais jēdziens “ražotājs” neatšķiras no tā, kāds ir lietots Regulā Nr. 857/84. Visbeidzot, viņš prasīja ALLB
un Regierungspräsidium Tübingen
lēmumu atcelšanu.
15. Atbildētāja pamata lietā prasīja noraidīt prasību. Tā precizēja, ka saskaņā ar Regulu Nr. 857/84 references daudzuma pārņēmēja piena ražotāja statuss nav noteicošs nomas izbeigšanās gadījumā. Saikne, kas noteica, ka references daudzuma pārņēmējam ir jābūt piena ražotājam, pirmo reizi tika minēta tikai Regulas Nr. 3950/92 7. panta 2. punktā. Turklāt saskaņā ar atbilstošo Tiesas un Bundesverwaltungsgericht
(Federālā Administratīvā tiesa) judikatūru lauksaimniekiem jābūt piena ražotāja statusam tikai tad, kad tiem pirmo reizi tiek piešķirts references daudzums.
16. Šādos apstākļos Verwaltungsgericht Sigmaringen
nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādus prejudiciālus jautājumus:
“1) Vai valsts tiesiskais regulējums, kas paredz, ka, nododot atpakaļ iznomātu saimniecības daļu, piena ražošanai izmantotais nomnieka saimniecības platību attiecīgais references daudzums tiek nodots atpakaļ iznomātājam arī tad, ja iznomātājs nodošanas laikā vairs nav piena ražotājs, tas neplāno atsākt piena ražošanu un neplāno iznomāt to citam piena ražotājam, ir saderīgs ar Regulas [..] Nr. 857/84 [..] 7. panta 1. punktu un ar Regulas [..] Nr. 1546/88 7. panta pirmās daļas 2., 3. un 4. punktu?
2) Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša – vai valsts tiesiskais regulējums, kas paredz, ka nomas tiesisko attiecību izbeigšanas gadījumā references daudzumu pilnībā saglabā saimniecības daļas nomnieks, ir saderīgs ar Regulas [..] Nr. 857/84 [..] 7. panta 1. punktu un ar Regulas [..] Nr. 1546/88 7. panta pirmās daļas 4. punktu, pat ja noma brīvprātīgi ir izbeigta?”
Par pirmo jautājumu
17. Ar pirmo jautājumu iesniedzējtiesa būtībā vēlas noskaidrot, vai saskaņā ar Regulas Nr. 857/84 7. panta 1. punktu un Regulas Nr. 1546/88 7. panta pirmās daļas 2., 3. un 4. punktu iznomātas saimniecības daļas atpakaļ atdošanas gadījumā ar šo daļu saistītais references daudzums var tikt atdots iznomātājam, pat ja viņš vairs nav piena ražotājs, neplāno veikt šādu darbību un tam nav nodoma no jauna iznomāt attiecīgo saimniecību citam piena ražotājam.
18. Vispirms ir jāatgādina, ka 1992. gada 30. novembrī, t.i., nomas līguma izbeigšanas dienā pamata lietā, iznomātājs vairs nebija piena ražotājs, viņš neplānoja veikt šādu darbību un viņam nebija nodoma attiecīgo saimniecību no jauna iznomāt citam piena ražotājam.
19. Tādēļ ir jāpārbauda, vai attiecīgajai saimniecībai piesaistītais references daudzums šādos apstākļos tomēr var pāriet iznomātājam, pamatojoties uz Kopienu tiesībām, kas piemērojamas pamata lietas faktu rašanās laikā.
20. Jāatgādina, ka Regula Nr. 1546/88 ir Regulas Nr. 857/84 piemērošanas pasākums, kas ir jāinterpretē saskaņā ar to, lai gan Regulas Nr. 857/84 7. panta 1. punktā ir noteikts “saskaņā ar izstrādājamiem noteikumiem”. Šajā sakarā ir jānorāda, ka Regulas Nr. 857/84 7. panta 1. punkta pirmajā daļā nav minēts “ražotāja” jēdziens, taču tas ir pieminēts Regulas Nr. 1546/88 7. panta pirmās daļas 2., 3. un 4. punktā.
21. Turklāt ir jānorāda arī, ka, pirmkārt, no piena papildmaksājumu jomas Kopienu tiesiskā regulējuma, kurā Regula Nr. 857/84 ir neatņemama sastāvdaļa, vispārējās uzbūves izriet, ka references daudzumu lauksaimniekam var piešķirt tikai tad, ja viņam ir piena ražotāja statuss (1991. gada 15. janvāra spriedums lietā C‑341/89 Ballmann, Recueil, I‑25. lpp., 9. punkts), un, otrkārt, Tiesa šo principu ir apstiprinājusi judikatūrā, kas pieņemta pēc grozījumiem Regulā Nr. 857/84, atkārtoti nospriežot, ka jau piešķirta references daudzuma nodošanas gadījumā cesionāram, kas pārņem lauku zemes, ir jābūt ražotāja statusam, lai tas varētu izmantot ar zemi saistītā references daudzuma nodošanas priekšrocības (skat. it īpaši 1997. gada 17. aprīļa spriedumu lietā C‑15/95 EARL de Kerlast, Recueil, I‑1961. lpp., 24. punkts, un iepriekš minēto spriedumu lietā Thomsen, 33. punkts). Tādējādi izteikta atsauce uz “ražotāja” jēdzienu Regulas Nr. 857/84 7. panta 1. punkta pirmajā daļā nav vajadzīga.
22. Šādu interpretāciju nekādā veidā neapšauba Vācijas valdības argumenti, saskaņā ar kuriem, pirmkārt, references daudzums vienmēr ir jānodod kopā ar saimniecību, pat ja iznomātājam nav ražotāja statusa, ja vien dalībvalstis Regulas Nr. 857/84 7. panta 4. punkta nozīmē nav izmantojušas tiesības piešķirt visu references daudzumu vai tā daļu aizejošajam nomniekam, un, otrkārt, 1989. gada 13. jūlijā taisītajā spriedumā lietā 5/88 Wachauf
( Recueil, 2609. lpp.) iznomātājs, kas pārņēma saimniecību, nebija ražotājs. No Regulas Nr. 857/84 12. panta 1. punkta d) apakšpunktā minētā jēdziena “saimniecība”, ko Tiesa turklāt interpretējusi iepriekš minētā sprieduma lietā Wachauf
11. punktā, izriet, ka šīs regulas nozīmē saimniecība ir visas ražošanas vienības, ko pārvalda lauksaimnieks. Tā kā viens un tas pats jēdziens ir minēts Regulas Nr. 857/84 7. panta 1. punktā un Regulas Nr. 1546/88 7. panta pirmās daļas 2., 3. un 4. punktā, tad šie noteikumi ir jāinterpretē vienveidīgi. Turklāt tiktāl, ciktāl šie noteikumi attiecas uz viena un tā paša mērķa sasniegšanu un tā kā otrais noteikums ir pirmā noteikuma piemērošanas pasākums, tad jāatzīst, ka tiesiskās drošības nolūkos šie noteikumi ir jāinterpretē vienādi.
23. Tā kā Regula Nr. 857/84 un Regula Nr. 1546/88 paredz, ka references daudzuma nodošanai vienmēr jānotiek starp ražotājiem un tai jāattiecas uz piena saimniecību, nav pieļaujama izteikta atkāpe Regulas Nr. 857/84 7. panta 1. punktā, paredzot, ka references daudzumu nodod valsts rezervē vai citai personai, kas nav iznomātājs.
24. Ņemot vērā iepriekšējos apsvērumus, uz jautājumu ir jāatbild, ka Regulas Nr. 857/84 7. panta 1. punkts un Regulas Nr. 1546/88 7. panta pirmās daļas 2., 3. un 4. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka iznomātas saimniecības daļas atpakaļ nodošanas gadījumā ar to saistītais references daudzums nevar pāriet iznomātājam, ja tas pats nav piena ražotājs, neplāno veikt tādu darbību un tam nav nodoma attiecīgo saimniecību no jauna iznomāt citam piena ražotājam.
Par otro jautājumu
25. Ar otro prejudiciālo jautājumu iesniedzējtiesa vēlas noskaidrot, vai Regulas Nr. 857/84 7. panta 1. punkts un Regulas Nr. 1546/88 7. panta pirmās daļas 4. punkts aizliedz, beidzoties lauku zemes nomas līgumam, references daudzumu saglabāt nomniekam, ja noma turklāt ir izbeigta brīvprātīgi.
26. Iesniedzējtiesa ir konstatējusi, ka prasītājs pamata lietā nevar izmantot Regulas Nr. 1546/88 7. panta pirmās daļas 4. punktā paredzēto tiesisko aizsardzību, jo nomas līgums ir izbeigts brīvprātīgi. Kā ģenerāladvokāte norāda savu secinājumu 32. punktā, neviens cits attiecīgo regulu noteikums, kas pieļauj, ka nomas izbeigšanās gadījumā references daudzumu saglabā nomnieks, šajā gadījumā nav piemērojams. Tā kā attiecīgo references daudzumu nevar piešķirt, tā, kā norāda Vācijas valdība un Komisija, būtu jāieskaita valsts rezervē.
27. Šāds rezultāts, kā norāda pati iesniedzējtiesa, nav pretrunā pamattiesībām uz īpašumu, jo īpašumtiesības, kas ir garantētas Kopienu tiesiskajā kārtībā, neietver tiesības komercializēt tādu priekšrocību kā references daudzumu, kas piešķirts tirgus kopīgās organizācijas ietvaros, kura neizriet ne no pašu līdzekļiem, ne no ieinteresētās personas profesionālās darbības (1994. gada 24. marta spriedums lietā C‑2/92 Bostock, Recueil, I‑995. lpp., 19. punkts).
28. Ņemot vērā šos apsvērumus, uz otro jautājumu ir jāatbild tādējādi, ka Regulas Nr. 857/84 7. panta 1. punkts un Regulas Nr. 1546/88 7. panta pirmās daļas 4. punkts aizliedz nomas izbeigšanās gadījumā references daudzumu saglabāt nomniekam, ja noma turklāt ir izbeigta brīvprātīgi.
Par tiesāšanās izdevumiem
29. Attiecībā uz lietas dalībniekiem pamata lietā šī tiesvedība ir stadija procesā, kuru izskata iesniedzējtiesa, un tā lemj par tiesāšanās izdevumiem. Tiesāšanās izdevumi, kas radušies, iesniedzot apsvērumus Tiesai, izņemot minēto lietas dalībnieku izdevumus, nav atlīdzināmi.
Rezolutīvā daļa
Ar šādu pamatojumu Tiesa (pirmā palāta) nospriež:
1) 7. panta 1. punkts Padomes 1984. gada 31. marta Regulā (EEK) Nr. 857/84, ar ko nosaka vispārīgus noteikumus Regulas (EEK) Nr. 804/68 5.c pantā norādīto papildmaksājumu piemērošanai piena un piena produktu nozarē, kurā grozījumi ir izdarīti ar Padomes 1985. gada 26. februāra Regulu (EEK) Nr. 590/85, un 7. panta pirmās daļas 2., 3. un 4. punkts Komisijas 1988. gada 3. jūnija Regulā (EEK) Nr. 1546/88, ar ko nosaka Regulas (EEK) 804/68 5.c pantā norādīto papildmaksājumu piemērošanas noteikumus, ir jāinterpretē tādējādi, ka iznomātas saimniecības daļas atpakaļ nodošanas gadījumā ar to saistītais references daudzums nevar pāriet iznomātājam, ja tas pats nav piena ražotājs, neplāno veikt tādu darbību un tam nav nodoma attiecīgo saimniecību no jauna iznomāt citam piena ražotājam;
2) Regulas Nr. 857/84 7. panta 1. punkts, kurā grozījumi izdarīti ar Regulu Nr. 590/85, un Regulas Nr. 1546/88 7. panta pirmās daļas 4. punkts aizliedz nomas izbeigšanās gadījumā references daudzumu saglabāt nomniekam, ja noma turklāt ir izbeigta brīvprātīgi.