62010CJ0131_LV
Puses
Sprieduma pamatojums
Rezolutīvā daļa
Puses
Lieta C‑131/10
par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu saskaņā ar LESD 267. pantu, ko Tribunal de première instance de Bruxelles
(Beļģija) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2010. gada 26. februārī un kas Tiesā reģistrēts 2010. gada 12. martā, tiesvedībā
Corman SA
pret
Bureau d’intervention et de restitution belge ( BIRB ) .
TIESA (ceturtā palāta)
šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs Ž. K. Bonišo [ J.‑C. Bonichot ], tiesneši K. Šīmans [ K. Schiemann ], L. Bejs Larsens [ L. Bay Larsen ], K. Toadere [ C. Toader ] (referente) un E. Jarašūns [ E. Jarašiūnas ],
ģenerāladvokāte E. Šarpstone [ E. Sharpston ],
sekretārs A. Kalots Eskobars [ A. Calot Escobar ],
ņemot vērā rakstveida procesu,
ņemot vērā apsvērumus, ko sniedza:
– Corman SA
vārdā – L. Defalks [ L. Defalque ], avocat,
– Beļģijas valdības vārdā – Ž. K. Allē [ J.‑C. Halleux ], pārstāvis,
– Austrijas valdības vārdā – E. Rīdls [ E. Riedl ], pārstāvis,
– Eiropas Komisijas vārdā – F. Klotuša-Duvjesāra [ F. Clotuche‑Duvieusart ], pārstāve,
ņemot vērā pēc ģenerāladvokātes uzklausīšanas pieņemto lēmumu izskatīt lietu bez ģenerāladvokāta secinājumiem,
pasludina šo spriedumu.
Spriedums
Sprieduma pamatojums
1. Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir par to, kā interpretēt 3. panta 1. un 3. punktu Padomes 1995. gada 18. decembra Regulā (EK, Euratom) Nr. 2988/95 par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību (OV L 312, 1. lpp.) saistībā ar Komisijas 1997. gada 15. decembra Regulu (EK) Nr. 2571/97 par sviesta pārdošanu par pazeminātām cenām un atbalsta piešķiršanu par krējumu, sviestu un iebiezinātu sviestu, ko paredzēts lietot mīklas izstrādājumu, saldējuma un citu pārtikas produktu ražošanā (OV L 350, 3. lpp.), kurā grozījumi izdarīti ar Komisijas 1998. gada 17. jūlija Regulu (EK) Nr. 1550/98 (OV L 202, 27. lpp.; turpmāk tekstā – “Regula Nr. 2571/97”).
2. Šis lūgums ir iesniegts tiesvedībā starp Corman SA
(turpmāk tekstā – “ Corman ”) un Bureau d’intervention et de restitution belge [Beļģijas Intervences un kompensāciju biroju] ( BIRB ) par to, ka pēdējais minētais nav atmaksājis vairākus Corman
iesniegtos nodrošinājumus tādu uzaicinājumu uz konkursu ietvaros, kuriem ir piemērojama Regula Nr. 2571/97.
Atbilstošās tiesību normas
Savienības tiesiskais regulējums
Regula Nr. 2988/95
3. Saskaņā ar Regulas Nr. 2988/95 preambulas trešo apsvērumu “[..] visās jomās jāapkaro darbības, kas kaitē Kopienu finansiālajām interesēm”.
4. Šīs regulas preambulas piektajā apsvērumā ir noteikts, ka “šai regulai atbilstošajos nozaru noteikumos paredzēta nelikumīga rīcība un ar to saistītie administratīvie pasākumi un sodi”.
5. Minētās regulas 1. pantā ir noteikts:
“1. Eiropas Kopienu finansiālo interešu aizsardzībai ar šo tiek pieņemti vispārīgi noteikumi par vienveida pārbaudēm un administratīviem pasākumiem un sodiem, kas saistīti ar Kopienas tiesību pārkāpumiem.
2. “Pārkāpums” nozīmē Kopienas tiesību normas pārkāpumu, ko rada kāda saimnieciskās darbības subjekta rīcība vai nolaidība, kas kaitē vai varētu kaitēt Kopienu budžetam vai to pārvaldītiem budžetiem: mazinot vai zaudējot ienākumus no Kopienu vārdā tieši izveidotajiem pašu resursiem vai veicot nepamatotus izdevumus.”
6. Regulas Nr. 2988/95 3. panta 1. un 3. punktā ir paredzēts:
“1. Lietas noilguma termiņš ir četri gadi no 1. panta 1. punktā minētā pārkāpuma izdarīšanas brīža. Nozaru noteikumos tomēr var paredzēt īsāku laiku, kas nevar būt mazāks par trim gadiem.
Ja pārkāpums ir nepārtraukts vai vairākkārtējs, noilguma termiņš sākas dienā, kad pārkāpums beidzies. [..]
Noilguma termiņu pārtrauc kompetento iestāžu lēmumi, kas attiecas uz pārkāpumu izmeklēšanu vai iztiesāšanu un kuri konkrētajām personām darīti zināmi. Noilguma termiņš pēc katra pārtraukuma atsākas.
[..]
3. Dalībvalstis patur iespēju piemērot termiņus, kas ir ilgāki par [..] 1. [..] punktā paredzētajiem.”
7. Regulas Nr. 2988/95 4. pantā ir noteikts:
“1. Pārkāpuma gadījumā nelikumīgi iegūtais labums atgūstams:
[..]
– pilnīgi vai daļēji liedzot garantijas, kas dotas, atbalstot lūgumu piešķirt labumu, vai avansa saņemšanas brīdī.
[..]
4. Šajā pantā paredzētie pasākumi nav uzskatāmi par sodiem.”
Tiesiskais regulējums attiecībā uz piena un piena produktu tirgus kopīgo organizāciju
– Regula (EEK) Nr. 804/68
8. Padomes 1968. gada 27. jūnija Regulas (EEK) Nr. 804/68 par piena un piena produktu tirgus kopīgo organizāciju (OV L 148, 13. lpp.), kurā grozījumi izdarīti ar Padomes 1994. gada 14. novembra Regulu (EK) Nr. 2807/94 (OV L 298, 1. lpp.), 6. pantā ir noteikts:
“1. Katrā piena tirdzniecības gadā katras dalībvalsts izraudzīta intervences struktūra saskaņā ar nosacījumiem, kas vēl jānosaka, par intervences cenu iepērk sviestu, kurš ir ražots tieši un vienīgi no pasterizēta krējuma apstiprinātā Kopienas uzņēmumā [..]
[..]
3. Intervences aģentūru iepirkto sviestu pārdod par minimālo cenu un saskaņā ar nosacījumiem, kas vēl jānosaka, lai izvairītos no tirgus līdzsvara izjaukšanas un nodrošinātu pircējiem vienādu attieksmi un piekļūšanu pārdodamajam sviestam. [..]
[..]
6. Sīki izstrādātus noteikumus šā panta piemērošanai un it īpaši piešķirtā atbalsta privātai uzglabāšanai apmēru nosaka saskaņā ar 30. pantā minēto procedūru.” [Neoficiāls tulkojums]
– Regula Nr. 2571/97
9. Regulas Nr. 2571/97 1. panta 1. punktā ir noteikts:
“Šī regula reglamentē:
a) tāda intervences sviesta pārdošanu, kurš līdz dienai, kas jānosaka, iepirkts saskaņā ar Regulas [..] Nr. 804/68 6. panta 1. punktu un novietots glabāšanai;
b) atbalstu, ko piešķir par tāda sviesta, tāda iebiezināta sviesta un tāda krējuma izmantošanu, kurš definēts 2. punktā.”
10. Saskaņā ar Regulas Nr. 2571/97 2. pantu “intervences sviestu pārdod un par 1. panta 2. punktā minētajiem produktiem piešķir atbalstu, izmantojot pastāvīgo uzaicinājumu uz konkursu, ko organizē katra intervences aģentūra”.
11. Regulas Nr. 2571/97 3. pantā ir paredzēts:
“Piedāvājumus pieņem tikai tad, ja pretendents rakstiski apņemas sviestu vai iebiezinātu sviestu izmantot 4. pantā minēto galaproduktu ražošanā vai arī panākt to, lai minētos produktus izmantotu tikai šādā ražošanā un neatkarīgi no 8. pantā minētajiem starpproduktiem, vai attiecībā uz krējumu izmantotu tieši un tikai tam, lai vienā no šādiem veidiem ražotu produktus, kas minēti 4. panta 1. punktā, formula B [..]
[..].”
12. Atbilstoši Regulas Nr. 2571/97 10. panta 1. punktam “iebiezināto sviestu, kas minēts 1. panta 2. punkta b) apakšpunktā, ražo, sviestu pārstrādā iebiezinātajā sviestā, kurš minēts 5. pantā, marķierus, kas minēti 6. pantā, pievieno, iebiezināto sviestu, kas minēts 7. panta 1. punkta otrajā daļā, pārpako, starpproduktus, kas minēti 8. pantā, ražo un, ja piemēro 3. panta b) punktu, sviestu, iebiezinātu sviestu, starpproduktus un krējumu galaproduktu ražošanā izmanto apstiprinātos uzņēmumos”.
13. Šīs regulas 11. pantā tā sākotnējā redakcijā bija paredzēts, ka produktus, kas minēti 1. pantā, Kopienā pārstrādā un izmanto galaproduktu ražošanā sešu mēnešu laikā pēc mēneša, kurā bijusi saskaņā ar 14. panta 2. punktu noteiktā pēdējā diena, lai iesniegtu pieteikumus, atsaucoties uz individuālo uzaicinājumu uz konkursu. Vairāku šī panta grozījumu rezultātā, tostarp ar Komisijas 1999. gada 5. marta Regulu (EK) Nr. 494/1999 (OV L 59, 17. lpp.) izdarītajiem grozījumiem, šis termiņš tika saīsināts līdz četriem mēnešiem.
14. Regulas Nr. 2571/97 12. pantā ir noteikts:
“1. Veiksmīgie pretendenti:
a) veic darbības, kas attiecas uz iebiezināta sviesta ražošanu un marķieru pievienošanu, vai panāk to, ka šādas darbības veic viņu vārdā un par viņu līdzekļiem;
b) veic uzskaiti, attiecībā uz katru piegādi norādot pircēju nosaukumus un adreses un attiecīgos daudzumus, paredzēto izlietojumu (formula A vai formula B) un vai nu 11. pantā minēto termiņu produkta izmantošanai ražošanā, vai konkursa numuru, kas var būt kods. Ja veiksmīgais pretendents ražo dažādus produktus, par ko piešķir atbalstu vai cenu samazinājumus saskaņā ar dažādām Kopienas shēmām, jāveic atsevišķa uzskaite attiecībā uz katru shēmu;
c) pārdošanas līgumā iekļauj:
i) attiecībā uz starpproduktu ražošanu saistības izpildīt 8. un 9. panta noteikumus;
ii) vajadzības gadījumā saistības izpildīt 3. panta b) punktā minētās saistības;
iii) saistības 11. pantā minētajā laikā izmantot attiecīgos produktus galaproduktu ražošanā, precizējot paredzēto izlietojumu (formula A vai formula B);
iv) vajadzības gadījumā saistības veikt uzskaiti, kas minēta b) apakšpunktā;
v) saistības izpildīt 10. panta noteikumus;
vi) ja produktus, kam pievienoti marķieri, izmanto galaproduktu ražošanā, saistības veikt ierakstus, kas minēti [..] 10. panta 2. punkta c) apakšpunktā;
vii) līgumslēdzēja saistības saskaņā ar sīki izstrādātiem noteikumiem, kas katrai dalībvalstij jānosaka, iesniegt kompetentajai institūcijai tos datus par sevi, kuri minēti IX līdz XIII pielikumā;
viii) vajadzības gadījumā saistības iesniegt ražošanas programmu.
2. Veiksmīgiem pretendentiem, kas ražo galaproduktus, jāveic ieraksti, kas minēti 10. panta 2. punkta c) apakšpunktā, un jāiesniedz savas ražošanas programmas saskaņā ar 10. panta 2. punkta d) apakšpunktu.”
15. Regulas Nr. 2571/97 13. pantā ir paredzēts:
“1. Paziņojumu par pastāvīgo uzaicinājumu uz konkursu publicē Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī
vismaz astoņas dienas pirms pirmā piedāvājumu iesniegšanas termiņa beigām.
2. Kompetenta intervences aģentūra izdod paziņojumu par uzaicinājumu uz konkursu, jo īpaši norādot termiņu un adresi piedāvājumu iesniegšanai.
[..]”
16. Regulas Nr. 2571/97 14. pantā ir noteikts:
“1. Laikā, kad ir spēkā pastāvīgais uzaicinājums uz konkursu, intervences aģentūras izdod individuālus uzaicinājumus uz konkursu.
2. Pieteikumu iesniegšanas termiņš katram individuālajam uzaicinājumam uz konkursu beidzas mēneša otrajā un ceturtajā otrdienā plkst. 12 dienā [..].”
17. Regulas Nr. 2571/97 17. pants ir izteikts šādi:
“1. Konkursa tālāka norise pēc pieteikumu iesniegšanas termiņa beigām un vajadzības gadījumā:
a) attiecībā uz intervences sviestu tā pārstrādes nodrošinājuma iesniegšana, kurš minēts 18. panta 2. punktā, un cenas samaksa laikā, kas noteikts 20. panta 2. punktā;
b) attiecībā uz 1. panta 2. punktā minētajiem produktiem, ja piemēro 3. panta a) punktu, tad tā ražošanas [pārstrādes] nodrošinājuma iesniegšana, kurš minēts 18. panta 2. punktā, vai arī, ja piemēro 22. panta 3. punkta otro daļu, tad izmantošana galaproduktu ražošanā;
c) attiecībā uz 1. panta 2. punktā minētajiem produktiem, ja piemēro 3. panta b) punktu, tad izmantošana galaproduktu ražošanā
ir galvenās prasības, kuru izpildei iesniedz piedāvājuma nodrošinājumu ECU 350 par tonnu.
2. Piedāvājuma nodrošinājumu iesniedz dalībvalstī, kurā iesniedz piedāvājumu.
[..]”
18. Regulas Nr. 2571/97 18. pantā ir paredzēts:
“1. Minimālo pārdošanas cenu intervences sviestam un maksimālo atbalstu krējumam, sviestam vai iebiezinātam sviestam nosaka, ņemot vērā piedāvājumus, kas saņemti uz katru individuālu uzaicinājumu uz konkursu un saskaņā ar Regulas [..] Nr. 804/68 30. pantā izklāstīto procedūru. [..]
[..]
2. Nosakot minimālo(‑ās) pārdošanas cenu(‑as) un maksimālo(‑os) atbalsta apjomu(‑us) un saskaņā ar Regulas [..] Nr. 804/68 30. pantā noteikto procedūru nosaka pārstrādes nodrošinājumu 100 kilogramiem, atsaucoties vai nu uz starpību starp sviesta intervences cenu un noteiktajām minimālajām cenām, vai atbalsta apjomiem.
Pārstrādes nodrošinājuma mērķis ir nodrošināt galveno prasību izpildi vai nu attiecībā uz:
a) intervences sviestu:
i) sviesta pārstrādi iebiezinātā sviestā saskaņā ar 5. pantu un vajadzības gadījumā marķieru pievienošanu vai marķieru pievienošanu sviestam;
un
ii) tāda sviesta vai tāda iebiezināta sviesta, kuram ir vai nav pievienoti marķieri, izmantošanu galaproduktu ražošanā; vai
b) attiecībā uz 1. panta 2. punktā minētajiem produktiem, ja piemēro 3. panta a) punktu, tad izmantošanu galaproduktu ražošanā.
3. Pierādījumus, kas vajadzīgi, lai atbrīvotu 2. punktā minēto pārstrādes nodrošinājumu, iesniedz dalībvalsts izraudzītajai atbildīgajai aģentūrai 12 mēnešu laikā pēc 11. pantā noteiktā termiņa beigām.
Ja 11. pantā noteiktais termiņš ir pārsniegts mazāk nekā par 60 dienām, tad no pārstrādes nodrošinājuma par katru dienu par tonnu konfiscē ECU 6. Beidzoties šim laikam, atlikušajam apjomam piemēro Komisijas [1985. gada 22. jūlija] Regulas (EEK) Nr. 2220/85[, ar ko nosaka kopējus sīki izstrādātus noteikumus garantijas ķīlu sistēmas piemērošanai lauksaimniecības produktiem (OV L 205, 5. lpp.),] 23. pantu.
4. Ja 2. punkta a) apakšpunktā minētās galvenās prasības nav izpildītas 11. pantā noteiktajā termiņā tāpēc, ka konstatēts, ka intervences sviests nav derīgs patēriņam, tad visus pārstrādes nodrošinājumus ar Komisijas piekrišanu tomēr atbrīvo, ja ir veiktas attiecīgas darbības attiecīgās dalībvalsts iestāžu uzraudzībā.”
19. No Regulas Nr. 2571/97 19. panta 1. un 2. punkta izriet, ka intervences sviesta veiksmīgais pretendents ir tas, kurš piedāvā visaugstāko cenu, ievērojot, ka šī cena nav mazāka par minimālo cenu un ka paredzētais atbalsta apjoms nepārsniedz noteikto maksimālo apjomu.
20. Saskaņā ar minētā 19. panta 4. punktu “tiesības un saistības, kas izriet saistībā ar uzaicinājumu uz konkursu, nav nododamas citai personai”.
21. Regulas Nr. 2571/97 27. pantā ir noteikts:
“Regulu [..] Nr. 2220/85 piemēro, izņemot gadījumus, ja skaidri paredzēts citādi. Sankcija par to papildsaistību nepildīšanu, kuras paredzētas šajā regulā, izslēdz sankcijas, kas paredzētas Regulā [..] Nr. 2220/85.”
Regula Nr. 2220/85
22. Regulas Nr. 2220/85 29. pantā, redakcijā, kura izriet no Komisijas 1993. gada 10. decembra Regulas (EK) Nr. 3403/93 (OV L 310, 4. lpp.; turpmāk tekstā – “Regula Nr. 2220/85”), ir noteikts:
“Ja kompetentajai iestādei kļūst zināmi apstākļi, kas rada pamatojumu garantijas ķīlas pilnīgai vai daļējai konfiscēšanai, tā tūlīt pieprasa attiecīgajai pusei izpildīt saistības maksāt konfiscējamo summu, dodot laiku līdz 30 dienām kopš maksāšanas prasības saņemšanas brīža.
Ja maksājums līdz minētā laika beigām nav izdarīts, kompetentā iestāde:
a) tūlīt pārskaita 8. panta 1. punkta a) apakšpunktā aprakstītā veida garantijas ķīlu attiecīgajā kontā;
b) tūlīt pieprasa 8. panta 1. punkta b) apakšpunktā aprakstītajam garantētājam maksāt, dodot laiku līdz 30 dienām kopš maksāšanas prasības saņemšanas brīža;
c) tūlīt veic pasākumus, lai
i) pārvērstu 8. panta 2. punkta a), c), d) un e) apakšpunktā aprakstītās garantijas ķīlas summās, kas būtu pietiekamas, lai iegūtu maksājamo summu;
ii) ieskaitītu ķīlā atstātās garantijas ķīlas [..] savā kontā.
Kompetentā iestāde var tūlīt pārskaitīt jebkuru 8. panta 1. punkta a) apakšpunktā aprakstīto garantijas ķīlas veidu attiecīgā kontā, vispirms nepieprasot attiecīgajai personai izdarīt maksājumu.
[..]”
Regula (EEK) Nr. 4045/89
23. Padomes 1989. gada 21. decembra Regulas (EEK) Nr. 4045/89 par dalībvalstu veiktām Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda Garantiju nodaļas finansējuma sistēmā ietilpstošo darījumu rūpīgām pārbaudēm un Direktīvas 77/435/EEK atcelšanu (OV L 388, 18. lpp.) 4. pantā ir paredzēts, pirmkārt, ka uzņēmumi konkrētus tirdzniecības dokumentus, kā, piemēram, grāmatvedības žurnālus, reģistrus, maksājumu kvītis un pamatojuma dokumentus, glabā vismaz trīs gadus no to sagatavošanas gada beigām un, otrkārt, ka dalībvalstis drīkst noteikt ilgāku termiņu šo dokumentu saglabāšanai.
Valsts tiesības
24. Beļģijas Civilkodeksa 2262.a pantā, kurš ir ieviests ar 1998. gada 10. jūnija Likuma, ar kuru grozīti atsevišķi noteikumi noilguma jomā (1998. gada 17. jūlija Moniteur belge, 23544. lpp.), 5. pantu, ir noteikts:
“1. Visu personiska rakstura prasību noilguma termiņš ir desmit gadi.
Atkāpjoties no pirmās daļas, jebkuras prasības atlīdzināt kaitējumu par ārpuslīgumisko atbildību noilguma termiņš ir pieci gadi, sākot no nākamās dienas, kura seko dienai, kurā cietusī persona uzzinājusi par kaitējumu vai par tā palielināšanos un par atbildīgās personas identitāti.
Otrajā daļā minēto prasību noilguma termiņš katrā ziņā ir divdesmit gadi, sākot no nākamās dienas pēc dienas, kurā noticis notikums, kurš radījis kaitējumu.
[..]”
Pamata lieta un prejudiciālie jautājumi
25. Laikā no 1998. līdz 2000. gadam Corman, kas ir apstiprināts uzņēmums Regulas Nr. 2571/97 10. panta izpratnē, piedalījās vairākos individuālajos uzaicinājumos uz konkursu, kurus bija izdevis BIRB
– intervences struktūra Regulas Nr. 804/68 6. panta 1. punkta izpratnē, un tā iesniegtie piedāvājumi tika pieņemti.
26. Corman
kā veiksmīgajam pretendentam bija jāiesniedz vairāki nodrošinājumi, lai garantētu, ka šis uzņēmums atbilst Regulas Nr. 2571/97 prasībām. Šie nodrošinājumi tika iesniegti gan par tādu Corman
darbību izpildi, kuras attiecās uz iebiezinātā sviesta ražošanu un marķieru pievienošanu, gan par atbilstošu sviesta, iebiezinātā sviesta vai krējuma izmantošanu, kā arī to iekļaušanu, ko veic gala patērētāji, kuriem šis uzņēmums pārdod savus produktus, tādos galaproduktos kā mīklas izstrādājumi, saldējums, cepumi vai šokolāde.
27. BIRB, konstatējot, ka minētie gala patērētāji maisījumus pagatavojuši no iebiezinātā sviesta, kuram tika piemērots intervences režīms, un tirgū esošā sviesta vai krējuma, izteica šaubas par šādas prakses likumīgumu saskaņā ar Regulu Nr. 2571/97 un oficiāli informēja par to Corman
2000. gada 26. aprīlī.
28. BIRB
ar šo jautājumu Komisijā vērsās divas reizes – 2002. gada martā un augustā, un Komisija sniedza skaidrojumus ar atbildes vēstulēm, kas datētas ar 2002. gada jūniju un 2006. gadu, pēc kuru saņemšanas BIRB
atbrīvoja dažus no Corman
iesniegtajiem pārstrādes nodrošinājumiem.
29. Tomēr attiecībā uz dažām citām iekļaušanas darbībām BIRB
uzskatīja, ka Corman
iesniegtais nodrošinājums ir jākonfiscē vai nu tāpēc, ka pārsniegts četru mēnešu termiņš sviesta iekļaušanai galaproduktos, vai nu tādēļ, ka gala patēriņš neatbilst Regulai Nr. 2571/97, vai arī, visbeidzot, konkrētu apstiprināto daudzumu ražošanas trūkumu dēļ. 2006. un 2007. gadā BIRB
šai sabiedrībai nosūtīja paziņojumus par parādu, konfiscējot šos nodrošinājumus EUR 202 999,58 apmērā. Šie paziņojumi tika formalizēti 2007. gada 17. janvāra lēmumā.
30. Ar 2007. gada 22. maija prasības pieteikumu Corman šo lēmumu apstrīdēja Tribunal de première instance de Bruxelles [Briseles pirmās instances tiesā] un lūdza atmaksāt attiecīgos pārstrādes nodrošinājumus EUR 173 361,88 apmērā. Šīs prasības atbalstam Corman norādīja, ka, ņemot vērā Regulas Nr. 2988/95 3. panta 1. punkta pirmajā daļā paredzēto četru gadu noilguma termiņu, attiecīgo nodrošinājumu konfiskācija nav bijusi likumīga, jo to nepieļāva iestājies noilgums. Turklāt, pieņemot, ka šis termiņš nav piemērojams, Corman uzskatīja, ka Regulai Nr. 2571/97, tā kā tajā ir ietverti nozaru noteikumi Regulas Nr. 2988/95 3. panta 1. punkta pirmās daļas otrā teikuma izpratnē, būtu pretrunā piemērot ilgāku valsts tiesībās noteiktu noilguma termiņu, pamatojoties uz minētā panta 3. punktu.
31. BIRB uzskatīja, ka noilgums nevar būt pamats liegumam veikt attiecīgo konfiskāciju, jo saskaņā ar Regulas Nr. 2988/95 3. panta 3. punktu dalībvalstis patur iespēju piemērot termiņus, kas ir ilgāki par vispārīgajā tiesiskajā regulējumā paredzētajiem, kā, piemēram, Beļģijā, kur līdz 1998. gadam noilguma termiņš bija trīsdesmit gadi, bet pēc tam – desmit gadi.
32. Šajos apstākļos Tribunal de première instance de Bruxelles nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādus prejudiciālus jautājumus:
“1) Vai [..] Regulas Nr. 2571/97 [..] noteikumi var tikt uzskatīti par Kopienu nozaru noteikumiem, ar ko izdarīta atkāpe no [..] Regulas Nr. 2988/95 3. panta 1. punkta un atbilstoši kuriem valsts tiesību noteikumi par noilgumu nav piemērojami?
2) Vai [..] Regulas Nr. 2988/95 3. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka to piemēro vienīgi gadījumos, kad pārkāpumu izdara subsīdijas saņēmējs, bet 4 gadu noilguma vispārējais noteikums ir piemērojams visos gadījumos, kad pārkāpumus ir izdarījuši subsīdijas saņēmēja līgumpartneri, ņemot vērā, ka 4 gadi ir maksimālais piemērojamais termiņš attiecībā uz līgumpartneru rīcības reglamentēšanu piena un piena produktu tirgus kopīgās organizācijas ietvaros?”
Par prejudiciālajiem jautājumiem
Par pirmo jautājumu
33. Uzdodot pirmo jautājumu, iesniedzējtiesa būtībā vēlas noskaidrot, vai Regula Nr. 2571/97 var tikt uzskatīta par nozaru noteikumiem, kuros paredzēts noilguma termiņš Regulas Nr. 2988/95 3. panta 1. punkta pirmās daļas otrā teikuma izpratnē. Apstiprinošas atbildes gadījumā šī tiesa jautā, vai šādu nozaru noteikumu esamības gadījumā dalībvalstīm tiek atņemta tām ar šīs pēdējās minētās regulas 3. panta 3. punktu sniegtā iespēja piemērot ilgāku noilguma termiņu nekā minētā 3. panta 1. punkta pirmajā daļā paredzētais.
34. Corman būtībā uzskata, ka Savienības likumdevējs, pieņemot Regulu Nr. 2571/97, lai arī tajā nav noteikts precīzs noilguma termiņš, kas jāpiemēro piedāvājuma un/vai pārstrādes nodrošinājumu saņemšanai, ir vēlējies minētajā regulā reglamentētajiem uzaicinājumiem uz konkursu piemērot četru gadu noilguma termiņu, kurš vispārīgi ir paredzēts Regulas Nr. 2988/95 3. panta 1. punkta pirmās daļas pirmajā teikumā. Tādējādi Regula Nr. 2571/97 būtu uzskatāma par nozaru noteikumiem, ar kuriem netiek pieļauta dalībvalstu iespēja, pamatojoties uz Regulas Nr. 2988/95 3. panta 3. punktu, šajā nozarē piemērot noilguma termiņus, kas ir ilgāki par četriem gadiem.
35. Beļģijas un Austrijas valdības, kā arī Komisija tieši pretēji uzskata, ka Regula Nr. 2571/97 nav uzskatāma par nozaru noteikumiem, kuros paredzēts īsāks noilguma termiņš Regulas Nr. 2988/95 3. panta 1. punkta pirmās daļas otrā teikuma izpratnē. Turklāt, pat pieņemot, ka ar Regulu Nr. 2571/97 ir noteikts noilguma termiņš, kas ir īsāks par četriem gadiem šīs tiesību normas izpratnē, tās uzskata, ka šāda termiņa esamība nevar ietekmēt saskaņā ar minētā 3. panta 3. punktu dalībvalstīm doto iespēju noteikt ilgākus noilguma termiņus.
36. Vispirms ir jāatgādina, ka ar Regulas Nr. 2988/95 1. panta 1. punktu tiek ieviesti “vispārīg[i] noteikum[i] par vienveida pārbaudēm un administratīviem pasākumiem un sodiem, kas saistīti ar Kopienu tiesību pārkāpumiem”, un to nolūks, kā tas izriet no šīs regulas preambulas trešā apsvēruma, ir “visās jomās apkarot darbības, kas kaitē Kopienu finanšu interesēm” (2004. gada 24. jūnija spriedums lietā C‑278/02 Handlbauer, Krājums, I‑6171. lpp., 31. punkts).
37. Kā izriet no šīs regulas 4. panta 1. punkta, šie administratīvie pasākumi tāpat kā pamata lietā var būt nelikumīgi iegūtā labuma atgūšana, pilnīgi vai daļēji liedzot garantijas, kas dotas, atbalstot lūgumu piešķirt šo labumu.
38. Regulas Nr. 2988/95 3. panta 1. punkta pirmajā daļā ir paredzēts lietu ierosināšanas noilguma termiņš, kurš tostarp ir piemērojams šādiem administratīviem pasākumiem un ko sāk skaitīt no pārkāpuma izdarīšanas brīža, jo šis pārkāpums saskaņā ar šīs pašas regulas 1. panta 2. punktu ir “Kopienas tiesību normas pārkāpums, ko rada kāda saimnieciskās darbības subjekta rīcība vai nolaidība, kas kaitē vai varētu kaitēt Kopienu budžetam [..]” (skat. iepriekš minēto spriedumu lietā Handlbauer, 32. un 33. punkts, kā arī 2009. gada 29. janvāra spriedumu apvienotajās lietās no C‑278/07 līdz C‑280/07 Josef Vosding Schlacht‑, Kühl‑ und Zerlegebetrieb  u.c., Krājums, I‑457. lpp., 21. un 22. punkts).
39. Pieņemot Regulu Nr. 2988/95, it īpaši tās 3. panta 1. punkta pirmo daļu, Savienības likumdevējs ir paredzējis ieviest vispārēju noilguma normu, kas ir piemērojama šajā jomā un ar kuru tas ir paredzējis, pirmkārt, noteikt minimālu visās dalībvalstīs piemērojamu termiņu un, otrkārt, liegt iespēju izskatīt pārkāpumus, ar kuriem ir nodarīts kaitējums Eiropas Savienības finanšu interesēm, ja pēc šī pārkāpuma izdarīšanas ir pagājis četru gadu termiņš (skat. iepriekš minēto spriedumu apvienotajās lietās Josef Vosding Schlacht‑, Kühl‑ und Zerlegebetrieb  u.c., 27. punkts).
40. No tā izriet, ka kopš Regulas Nr. 2988/95 spēkā stāšanās brīža dalībvalstu kompetentās iestādes četru gadu laikā principā var izskatīt jebkuru pārkāpumu, ar kuru ir nodarīts kaitējums Savienības finanšu interesēm, izņemot nozarēs, kurās Savienības likumdevējs ir noteicis īsāku termiņu (skat. iepriekš minēto spriedumu apvienotajās lietās Josef Vosding Schlacht‑, Kühl‑ und Zerlegebetrieb  u.c., 28. punkts).
41. Regulas Nr. 2988/95 3. panta 1. punkta pirmās daļas otrajā teikumā, kā to apstiprina šīs regulas preambulas piektais apsvērums, runa ir par Savienības līmenī pieņemtiem nozaru noteikumiem, nevis par nozaru valsts tiesisko regulējumu (iepriekš minētais spriedums apvienotajās lietās Josef Vosding Schlacht‑, Kühl‑ und Zerlegebetrieb  u.c., 44. punkts).
42. Turklāt Regulas Nr. 2988/95 3. panta 1. punkta pirmās daļas pirmajā teikumā ietvertais noteikums, kurā paredzēts četru gadu noilguma termiņš un kurš ir tieši piemērojams dalībvalstīs, var tikt noraidīts tāpēc, ka pastāv nozaru noteikumi minētā 3. panta 1. punkta pirmās daļas otrā teikuma izpratnē, tikai tad, ja šajos nozaru noteikumos paredzēts īsāks termiņš, bet ne īsāks par trīs gadiem (šajā ziņā skat. iepriekš minēto spriedumu lietā Handlbauer, 35. punkts).
43. Šajā ziņā Regulā Nr. 2571/97 nenoliedzami ir paredzēti īpaši termiņi, kuri attiecīgā gadījumā ir jāievēro piedāvājuma iesniedzējam un veiksmīgajam pretendentam sviestam noteiktā intervences režīma ietvaros. Saskaņā ar šīs regulas 11. pantu produkti, kas minēti šīs regulas 1. pantā, ir jāizmanto un jāiekļauj četru mēnešu laikā pēc mēneša, kurā bijusi pēdējā diena, lai iesniegtu pieteikumus, un atbilstoši minētās regulas 18. panta 3. punktam veiksmīgajam pretendentam 12 mēnešu laikā pēc minētajā 11. pantā noteiktā termiņa beigā m ir jāiesniedz pierādījumi, kas vajadzīgi, lai atbrīvotu pārstrādes nodrošinājumu.
44. Tomēr jānorāda, tāpat kā to ir izdarījušas Beļģijas un Austrijas valdības, kā arī Komisija, ka šajā regulā nav paredzēts neviens noteikums par noilgumu lietas ierosināšanai, kurš būtu piemērojams valsts intervences struktūrai, ja pēc pārkāpuma atklāšanas tā iekasē veiksmīgā pretendenta doto nodrošinājumu.
45. Šī konstatējuma pareizību neapdraud tas, ka Regulas Nr. 2220/85 29. pantā, kurš attiecībā uz intervences režīmu sviesta nozarē ir piemērojams saskaņā ar Regulas Nr. 2571/97 27. pantu, ir paredzēts, ka, tiklīdz kompetentā iestāde uzzina par apstākļiem, kas ļauj konfiscēt nodrošinājumu pilnībā vai daļēji, tā tūlīt pieprasa, lai persona, kurai jāpilda saistība, samaksā konfiscēto summu, dodot samaksai ne vairāk kā 30 dienas no maksājuma pieprasījuma izdošanas dienas.
46. Pieņemot, ka minētais 29. pants ir piemērojams pamata lietā, tas, ka saskaņā ar šo pantu kompetentajai iestādei ir jārīkojas “tūlīt”, neļauj uzskatīt – pretēji tam, ko apgalvo Corman, – ka tai tiek noteikts konkrēts termiņš.
47. Tādējādi jākonstatē, ka tādos uzaicinājumos uz konkursu kā pamata lietā apspriestajā intervences režīmam sviesta nozarē piemērojamajā tiesiskajā regulējumā nav paredzēts noilguma termiņš, kas ir mazāks par četriem gadiem šīs regulas 3. panta 1. punkta pirmās daļas otrā teikuma izpratnē, lai arī šo tiesisko regulējumu var uzskatīt par nozaru noteikumiem Regulas Nr. 2988/95 izpratnē. Līdz ar to šīs procedūras ietvaros nav jānosaka, vai šāda termiņa esamība pieļauj, ka dalībvalstis saskaņā ar minētās regulas 3. panta 3. punktu piemēro ilgākus noilguma termiņus.
48. Pamata lietā, ja vien nav apturoša akta, attiecībā uz nodrošinājumu saņemšanu noilgums tādējādi varēja iestāties pēc četriem gadiem, skaitot no pārkāpuma izdarīšanas brīža, tomēr ar nosacījumu, ka dalībvalsts, kurā pārkāpumi tika izdarīti, nav izmantojusi Regulas Nr. 2988/95 3. panta 3. punktā piedāvāto iespēju paredzēt ilgāku noilguma termiņu (skat. iepriekš minēto spriedumu apvienotajās lietās Josef Vosding Schlacht‑, Kühl‑ und Zerlegebetrieb  u.c., 36. punkts).
49. Saskaņā ar šo tiesību normu dalībvalstis, pirmkārt, var turpināt piemērot ilgākus noilguma termiņus, kas jau pastāvējuši minētās regulas pieņemšanas dienā, un, otrkārt, ieviest jaunas noilguma normas, paredzot šādus termiņus pēc minētās dienas. Turklāt minēto tiesību normu nevar interpretēt tādējādi, ka dalībvalstīm šī noteikuma kontekstā šādi ilgāki noilguma termiņi ir jāparedz specifiskā un/vai nozares tiesiskajā regulējumā, bet gan tādējādi, ka šie termiņi var izrietēt no vispārīgajā tiesiskajā regulējumā ietvertajiem noteikumiem (šajā ziņā skat. iepriekš minēto spriedumu apvienotajās lietās Josef Vosding Schlacht‑, Kühl‑ und Zerlegebetrieb  u.c., 42., 46. un 47. punkts).
50. Ņemot vērā iepriekš minēto, uz pirmo uzdoto jautājumu ir jāatbild tādējādi, ka Regula Nr. 2571/97 tiktāl, ciktāl tajā nav paredzēts tāds noteikums par noilgumu lietas ierosināšanai, kas ir piemērojams uzaicinājumos uz konkursu sviesta, iebiezinātā sviesta un krējuma nozarē doto nodrošinājumu saņemšanai, nav uzskatāma par nozaru noteikumiem, kuros paredzēts “īsāks termiņš” Regulas Nr. 2988/95 3. panta 1. punkta pirmās daļas otrā teikuma izpratnē. Tādējādi šīs pēdējās minētās regulas 3. panta 1. punkta pirmās daļas pirmajā teikumā paredzētais četru gadu noilguma termiņš ir piemērojams šādai saņemšanai, tomēr ar nosacījumu, ka dalībvalstīm saskaņā ar minētā 3. panta 3. punktu ir iespēja noteikt ilgākus noilguma termiņus.
Par otro jautājumu
51. Uzdodot otro jautājumu, iesniedzējtiesa jautā, vai ilgāki noilguma termiņi, kurus dalībvalstīm ir iespēja piemērot saskaņā ar Regulas Nr. 2988/95 3. panta 3. punktu, var attiekties tikai uz gadījumiem, kad pārkāpumu ir izdarījusi persona, kura saņēmusi nelikumīgi iegūtu labumu, kas nodarījis kaitējumu Savienības budžetam.
52. Citiem vārdiem sakot, šī tiesa jautā, vai gadījumā, kad tiesiskajā regulējumā ir paredzēts konkrēts noilguma termiņš, kurš piemērojams prasībām, kuras cēlis intervences režīma saņēmējs pret saviem līgumpartneriem, dalībvalstīm joprojām ir iespēja noteikt ilgākus noilguma termiņus minētā 3. panta 3. punkta izpratnē, ja pārkāpumus ir izdarījuši minētie līgumpartneri.
53. Corman uzskata, ka tiktāl, ciktāl piemērojamajā tiesiskajā regulējumā ir paredzēti termiņi tādu pierādījumu iesniegšanai, kas ir vajadzīgi, lai atbrīvotu konkrētus nodrošinājumus, BIRB esot bijis jāmudina šīs sabiedrības līgumpartneru izdarītos pārkāpumus laikus izskatīt. Taču BIRB, rīkojoties vairāk nekā četrus gadus pēc minēto pārkāpumu izdarīšanas, esot padarījusi neiespējamu to, ka Corman
konfiscētās nodrošinājuma summas var atprasīt no tās līgumpartneriem, jo šādai prasībai ir piemērojams Beļģijas tiesībās ārpuslīgumiskās atbildības jomā paredzētais piecu gadu noilguma termiņš. Turklāt tiktāl, ciktāl Regulas Nr. 4045/89 4. pantā ir noteikts, ka uzņēmumiem, kas iesaistās Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) finansētajos darījumos, to tirdzniecības dokumenti ir jāglabā vismaz trīs gadus, valsts iestādēm nevajadzētu atļaut uzsākt procedūras saistībā ar šiem pārkāpumiem pēc minētā termiņa.
54. Vispirms ir jānorāda, ka dalībvalstīm saskaņā ar Regulas Nr. 2988/95 3. panta 3. punktā paredzēto izņēmumu ir plaša rīcības brīvība tādu ilgāku noilguma termiņu noteikšanā, kurus tās vēlas piemērot tādu pārkāpumu gadījumā, ar kuriem ir nodarīts kaitējums Savienības finanšu interesēm.
55. Regulā Nr. 2988/95 nav noteikts informēšanas vai paziņošanas mehānisms par dalībvalstu izmantoto iespēju paredzēt ilgākus termiņus saskaņā ar šīs regulas 3. panta 3. punktu. Līdz ar to Savienības līmenī nav paredzēts nekāds kontroles veids ne attiecībā uz izņēmuma noilguma termiņiem, ko dalībvalstis piemēro saskaņā ar šo noteikumu, ne attiecībā uz nozarēm, kurās tās šādus termiņus ir nolēmušas piemērot (iepriekš minētais spriedums apvienotajās lietās Josef Vosding Schlacht‑, Kühl‑ und Zerlegebetrieb  u.c., 45. punkts).
56. Turpinājumā jāmin, ka pretēji Corman
uzskatam Regulas Nr. 4045/89 4. pants neatspēko šādu konstatējumu. Jānorāda, pirmkārt, ka šajā tiesību normā, kurā ir paredzēts, ka uzņēmumi konkrētus tirdzniecības dokumentus glabā vismaz trīs gadus, ir precizēts, ka dalībvalstis šo dokumentu glabāšanai var noteikt ilgāku laika posmu. Otrkārt, rūpīgam uzņēmumam nekas neliedz glabāt savus tirdzniecības dokumentus ilgāk, nekā paredzēts spēkā esošajā tiesiskajā regulējumā.
57. Visbeidzot, jānorāda, ka tiktāl, ciktāl saskaņā ar Regulas Nr. 2571/97 19. panta 4. punktu “tiesības un saistības, kas izriet saistībā ar uzaicinājumu uz konkursu, nav nododamas citai personai”, veiksmīgais pretendents turpina būt atbildīgs par sviesta galamērķi un tam ir jāatbild par tā līgumpartneru, kā arī vēlāko pircēju rīcību (pēc analoģijas skat. 1985. gada 5. decembra spriedumu lietā 124/83 Corman, Recueil, 3777. lpp., 19. punkts).
58. Atbilstoši Regulas Nr. 2571/97 12. panta 1. punkta c) apakšpunktam veiksmīgajam pretendentam katrā pārdošanas līgumā ir jāiekļauj saistības izmantot attiecīgos produktus galaproduktu ražošanā, kā arī saistības ievērot tostarp šīs regulas 10. panta noteikumus un minētās regulas 3. panta b) punktā ietvertās saistības.
59. Šajā ziņā Tiesa jau ir uzsvērusi, ka rūpīgs veiksmīgais pretendents var izmantot vairākus līdzekļus, kā, piemēram, prasību iesniegt nodrošinājumu vai noteikuma par zaudējumu atlīdzību iekļaušanu apakšuzņēmēju līgumā vai pārdošanas līgumā, lai nepieļautu, ka attiecīgie līgumpartneri varētu neievērot savas saistības. Turklāt Tiesa jau ir konstatējusi, ka noteikums, kuru veiksmīgais pretendents drošības labad ir iekļāvis pārdošanas līgumā, nav vienīgais iespējamais līdzeklis, lai nodrošinātos pret to, ka vēlākie pircēji, iespējams, neievēro savas saistības (pēc analoģijas skat. 1985. gada 1. oktobra spriedumu lietā 125/83 Corman, Recueil, 3039. lpp., 29. un 30. punkts).
60. Katrā ziņā pārbaude, kuru veiksmīgais pretendents pēc tam var veikt attiecībā uz šo saistību ievērošanu, ir paša šī pretendenta interesēs un neietekmē tā atbildību attiecībā pret iestādi pārdevēju (pēc analoģijas skat. iepriekš minēto 1985. gada 5. decembra spriedumu lietā Corman, 20. punkts).
61. Tādējādi tas, ka dalībvalsts, izmantojot tai ar Regulas Nr. 2988/95 3. panta 3. punktu piešķirto iespēju, nosaka ilgāku noilguma termiņu nekā minētā 3. panta 1. punktā paredzētais un tādējādi var apgrūtināt tāda veiksmīgā pretendenta kā Corman iespēju saviem līgumpartneriem nodot atbildību par to izdarīto pārkāpumu rezultātā esošajām finanšu sekām, katrā ziņā neierobežo minētās tiesības.
62. Ņemot vērā iepriekš minēto, uz otro uzdoto jautājumu ir jāatbild tādējādi, ka dalībvalstīm, uzsākot procedūru saistībā ar pārkāpumu Regulas Nr. 2988/95 1. panta izpratnē, saglabājas iespēja piemērot ilgākus noilguma termiņus šīs regulas 3. panta 3. punkta izpratnē, tostarp Regulas Nr. 2571/97 kontekstā attiecībā uz gadījumiem, kad pārkāpumus, par kuriem ir jāatbild veiksmīgajam pretendentam, ir izdarījuši tā līgumpartneri.
Par tiesāšanās izdevumiem
63. Attiecībā uz pamata lietas dalībniekiem šī tiesvedība ir stadija procesā, kuru izskata iesniedzējtiesa, un tā lemj par tiesāšanās izdevumiem. Tiesāšanās izdevumi, kas radušies, iesniedzot apsvērumus Tiesai, un kas nav minēto lietas dalībnieku tiesāšanās izdevumi, nav atlīdzināmi.
Rezolutīvā daļa
Ar šādu pamatojumu Tiesa (ceturtā palāta) nospriež:
1) Komisijas 1997. gada 15. decembra Regula (EK) Nr. 2571/97 par sviesta pārdošanu par pazeminātām cenām un atbalsta piešķiršanu par krējumu, sviestu un iebiezinātu sviestu, ko paredzēts lietot mīklas izstrādājumu, saldējuma un citu pārtikas produktu ražošanā, tiktāl, ciktāl tajā nav paredzēts tāds noteikums par noilgumu lietas ierosināšanai, kas ir piemērojams uzaicinājumos uz konkursu sviesta, iebiezinātā sviesta un krējuma nozarē doto nodrošinājumu saņemšanai, nav uzskatāma par nozaru noteikumiem, kuros paredzēts “īsāks termiņš” Padomes 1995. gada 18. decembra Regulas (EK, Euratom) Nr. 2988/95 par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību 3. panta 1. punkta pirmās daļas otrā teikuma izpratnē. Tādējādi šīs pēdējās minētās regulas 3. panta 1. punkta pirmās daļas pirmajā teikumā paredzētais četru gadu noilguma termiņš ir piemērojams šādai saņemšanai, tomēr ar nosacījumu, ka dalībvalstīm saskaņā ar minētā 3. panta 3. punktu ir iespēja noteikt ilgākus noilguma termiņus;
2) dalībvalstīm, uzsākot procedūru saistībā ar pārkāpumu Regulas Nr. 2988/95 1. panta izpratnē, saglabājas iespēja piemērot ilgākus noilguma termiņus šīs regulas 3. panta 3. punkta izpratnē, tostarp Regulas Nr. 2571/97 kontekstā attiecībā uz gadījumiem, kad pārkāpumus, par kuriem ir jāatbild veiksmīgajam pretendentam, ir izdarījuši tā līgumpartneri.