A BÍRÓSÁG VÉGZÉSE (hatodik tanács)
2021. november 26.(*)
„Előzetes döntéshozatal – A Bíróság eljárási szabályzatának 99. cikke – Mezőgazdaság – Közös agrárpolitika – 1307/2013/EU rendelet – Közvetlen támogatási rendszerek – A 4. cikk (1) bekezdésének c) és e) pontja – A 32. cikk (2) bekezdése – Egységes területalapú támogatás iránti kérelem – A »támogatható hektár« fogalma – Az ingatlan‑nyilvántartás szerint repülőtérnek minősített terület – Mezőgazdasági célból történő tényleges használat”
A C‑273/21. sz. ügyben,
az EUMSZ 267. cikk alapján benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem tárgyában, amelyet a Budapest Környéki Törvényszék (Magyarország) a Bírósághoz 2021. április 28‑án érkezett, 2021. március 31‑i határozatával terjesztett elő a
WD
és
az Agrárminiszter
között folyamatban lévő eljárásban,
A BÍRÓSÁG (hatodik tanács),
tagjai: L. Bay Larsen, a Bíróság elnökhelyettese, a hatodik tanács elnökeként eljárva (előadó), N. Jääskinen és M. Safjan bírák,
főtanácsnok: P. Pikamäe,
hivatalvezető: A. Calot Escobar,
tekintettel a főtanácsnok meghallgatását követően hozott határozatra, miszerint a Bíróság az eljárási szabályzatának 99. cikke alapján, indokolt végzéssel határoz,
meghozta a következő
Végzést
1        Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem a közös agrárpolitika keretébe tartozó támogatási rendszerek alapján a mezőgazdasági termelők részére nyújtott közvetlen kifizetésekre vonatkozó szabályok megállapításáról, valamint a 637/2008/EK és a 73/2009/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2013. december 17‑i 1307/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2013. L 347., 608. o.; helyesbítés: HL 2016. L 130., 8. o.) 32. cikke (2) bekezdése a) és b) pontjának értelmezésére vonatkozik.
2        E kérelem előterjesztésére a WD és az Agrárminiszter (Magyarország) közötti, az utóbbi által hozott határozatok megsemmisítése iránti kérelemre vonatkozó jogvita keretében került sor.
Jogi háttér
Az uniós jog
Az 1307/2013 rendelet
3        Az 1307/2013 rendelet „Fogalommeghatározások és kapcsolódó rendelkezések” című 4. cikke az (1) bekezdésének c), e) és h) pontjában kimondja:
„E rendelet alkalmazásában:
[…]
c)      »mezőgazdasági tevékenység«:
i.      mezőgazdasági termékek termelése, tenyésztése vagy termesztése, ideértve a betakarítást, a fejést, az állattenyésztést és a mezőgazdasági célból történő állattartást, vagy
ii.      egy mezőgazdasági terület olyan állapotban tartása, hogy az a tagállamok által – a Bizottság által létrehozott keret alapján megállapított kritériumok alapján a szokásos mezőgazdasági módszereken és gépeken túlmutató előkészítés nélkül alkalmas legyen legeltetésre vagy növénytermesztésre, vagy
iii.      a tagállamok által meghatározott minimumtevékenységek elvégzése a természetes módon legeltetésre vagy növénytermesztésre alkalmas állapotban tartott mezőgazdasági területeken;
[…]
e)      »mezőgazdasági terület«: a szántóterület, az állandó gyepterület és állandó legelő vagy az állandó kultúrák által elfoglalt terület;
[…]
h)      »állandó gyepterület és állandó legelő« (a továbbiakban együttesen: állandó gyepterület): gyep vagy egyéb egynyári takarmánynövény természetes (vetés nélküli) vagy művelés útján (vetéssel) történő termesztésére használt, a mezőgazdasági üzem vetésforgójában öt vagy ötnél több évig nem szereplő földterület, amely tartalmazhat egyéb olyan, legeltetés céljára alkalmas fajokat, mint cserjék és/vagy fák, feltéve hogy a gyep és az egyéb egynyári takarmánynövények túlsúlyban maradnak, illetve amennyiben a tagállamok így határoznak, olyan földterület, amely legeltetés céljára alkalmas, és a honos helyi gyakorlatok részét képezi, és amelyen a gyep és az egyéb egynyári takarmánynövények a legeltetési területeken hagyományosan nincsenek túlsúlyban;
[…]”
4        E rendeletnek „A támogatási jogosultságok aktiválása” című 32. cikke az (1)–(3) bekezdésében a következőképpen rendelkezik:
„(1)      A mezőgazdasági termelő az alaptámogatási rendszer keretében a 33. cikk (1) bekezdésének megfelelő bejelentés útján, a támogatható hektárszámnak megfelelő támogatási jogosultság abban a tagállamban történő aktiválásával juthat támogatáshoz, ahol azt számára kiosztották. […]
(2)      E cím alkalmazásában »támogatható hektár«:
a)      a mezőgazdasági üzem bármely olyan mezőgazdasági területe – ideértve a 2004. május 1‑jén csatlakozott és a csatlakozáskor az egységes területalapú támogatási rendszer alkalmazása mellett döntő tagállamok területén levő azon területeket is, amelyek 2003. június 30‑án nem voltak jó mezőgazdasági állapotban –, amelyet mezőgazdasági tevékenységre használnak, vagy ha a területet nem mezőgazdasági tevékenységekre is használják, amelynek használatában a mezőgazdasági tevékenység túlsúlyban van; vagy
[…]
(3)      A második bekezdés a) pontjának alkalmazásában:
a)      amennyiben egy mezőgazdasági üzem mezőgazdasági területét nem mezőgazdasági tevékenység céljára is használják, az adott terület elsősorban mezőgazdasági célra használt területnek minősül akkor, ha a mezőgazdasági célú használatot a nem mezőgazdasági tevékenység intenzitása, jellege, időtartama és ütemezése nem akadályozza jelentős mértékben;
[…]”
A 640/2014/EU felhatalmazáson alapuló rendelet
5        Az 1306/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletnek az integrált igazgatási és ellenőrzési rendszer, a kifizetések elutasítására és visszavonására vonatkozó feltételek, valamint a közvetlen kifizetésekre, a vidékfejlesztési támogatásokra és a kölcsönös megfeleltetésre alkalmazandó közigazgatási szankciók tekintetében történő kiegészítéséről szóló, 2014. március 11‑i 640/2014/EU felhatalmazáson alapuló bizottsági rendeletnek (HL 2014. L 181., 48. o.; helyesbítés: HL 2021. L 336., 47. o.) „A túlzott mértékű bejelentések esetén alkalmazott közigazgatási szankciók” című 19. cikke a (2) bekezdésében kimondja:
„Amennyiben a különbség meghaladja az 50%‑ot, az érintett terménycsoportra területalapú támogatás nem nyújtható. Ezenkívül a kedvezményezettet további szankcióval kell sújtani, melynek összege megegyezik a bejelentett terület és a 18. cikkel összhangban meghatározott terület közötti különbségnek megfelelő támogatás összegével.”
A magyar jog
A 2007. évi XVII. törvény
6        A mezőgazdasági, agrár‑vidékfejlesztési, valamint halászati támogatásokhoz és egyéb intézkedésekhez kapcsolódó eljárás egyes kérdéseiről szóló 2007. évi XVII. törvény 44. §‑a (7) bekezdésének c) pontja többek között úgy rendelkezik, hogy „jogszerű földhasználónak” minősül a mezőgazdasági földterület haszonbérlője.
A 8/2015. FM rendelet
7        A mezőgazdasági termelők részére nyújtandó közvetlen támogatás igénybevételére vonatkozó szabályokról szóló 8/2015. (III. 13.) FM rendelet 2. §‑ának (1) bekezdése kimondja, hogy a mezőgazdasági termelő közvetlen támogatásban akkor részesülhet, ha legalább egy hektár nagyságú, az 1307/2013 rendelet 32. cikke értelmében támogatható földterülettel jogszerű földhasználóként rendelkezik.
A 12/2015. FM rendelet
8        Az Európai Mezőgazdasági Garancia Alapból, valamint a központi költségvetésből finanszírozott egyes támogatások 2015. évi igénybevételével kapcsolatos egységes eljárási szabályokról szóló 12/2015. (III. 30.) FM rendelet 4. §‑ának (5) bekezdése kimondja, hogy a támogatások alapjául szolgáló terület megállapításánál nem vehető figyelembe a „repülőtérnek” minősülő terület.
Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés
9        WD állattenyésztő, és olyan földterületek bérlője, amelyek közül egyes táblák ingatlan‑nyilvántartási besorolása „beépített terület” és „repülőtér”. 2015. május 9‑én egységes területalapú támogatás iránti kérelmet nyújtott be a Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatalhoz (Magyarország) (a továbbiakban: MVH).
10      Az MVH felhívta WD‑t, hogy szolgáltasson adatokat a szóban forgó táblákkal kapcsolatban, valamint igazolja a földterület jogszerű használatát.
11      A WD által becsatolt bérleti szerződés vizsgálatát követően az MVH 87,78%‑os mértékű túligénylést állapított meg, mivel egyes területek nem voltak támogathatók, vagy amiatt, hogy WD e területek tekintetében nem igazolta a jogszerű használat jogcímét, vagy azért, mert közülük egyes területek ki voltak zárva a támogatásból, mint például a repülőtérként nyilvántartott terület.
12      Az MVH ennélfogva határozatában elutasította WD 2015. évre vonatkozó kérelmét, és ez utóbbit 7 074 989 forint (HUF) (hozzávetőleg 19 810 euró) erejéig kizárta a támogatásból, mely összeget a jövőben megállapításra kerülő támogatások összegéből kellett levonni.
13      2016. augusztus 23‑án WD e határozattal szemben fellebbezést nyújtott be a Földművelésügyi Minisztériumhoz.
14      Ez utóbbi a határozatával elutasította e fellebbezést, és helybenhagyta az MVH határozatát, azzal az indokkal, hogy e határozat, amely a támogatási kérelem tárgyát képező területek ellenőrzésén alapult, jogszerű.
15      2017. május 3‑án WD keresetet indított a kérdést előterjesztő bíróság előtt az MVH és a Földművelésügyi Minisztérium határozatainak megsemmisítése iránt. WD azzal érvelt, hogy a bejelentett területnagyság és a megállapított területnagyság közötti különbség nem volt indokolt, egyrészt azért, mert a támogatásból kizárt bizonyos parcellák tekintetében számára érvényes hasznosítási jogot biztosító hatályos bérleti szerződéssel rendelkezett, másrészt a „repülőtérnek” minősített parcellákat illetően amiatt, hogy ott tényleges mezőgazdasági tevékenységet, mégpedig legeltetést végzett, anélkül hogy e területeken a repülőtérként való használattal kapcsolatos bármilyen tevékenységet folytatnának.
16      E körülmények között határozott úgy a Budapest Környéki Törvényszék (Magyarország), hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdést terjeszti a Bíróság elé:
„A[z 1307/2013 rendelet] 32. cikk[e] (2) bekezdés[ének] a) és b) pontját úgy kell‑e értelmezni, hogy az ingatlan‑nyilvántartás szerint kivett, repülőtérnek minősített ingatlan, amennyiben rajta semmiféle repülőtérrel kapcsolatos tevékenység nem zajlik, elsősorban mezőgazdasági célra használt területnek minősül akkor, ha azon állattartási mezőgazdasági tevékenységet végeznek?”
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésről
17      Eljárási szabályzatának 99. cikke értelmében, ha a Bíróság elé előzetes döntéshozatalra terjesztett kérdésre a válasz egyértelműen levezethető az ítélkezési gyakorlatból, vagy ha az ilyen kérdésre adandó válasz nem enged teret semmilyen észszerű kétségnek, a Bíróság az előadó bíró javaslatára és a főtanácsnok meghallgatását követően az eljárás során bármikor indokolt végzéssel határozhat.
18      A jelen ügyben ezt a rendelkezést kell alkalmazni.
19      Kérdésével a kérdést előterjesztő bíróság lényegében arra keres választ, hogy az 1307/2013 rendelet 4. cikke (1) bekezdésének c) és e) pontját, valamint 32. cikkének (2) bekezdését úgy kell‑e értelmezni, hogy a nemzeti jog szerint repülőtérként besorolt területet, amelyen azonban semmiféle repüléssel kapcsolatos tevékenységet nem végeznek, mezőgazdasági célra használt területnek kell minősíteni, ha azt állattenyésztés céljából ténylegesen állandó legelőként használják.
20      Ahogyan azt az 1307/2013 rendelet 32. cikke (2) bekezdésének a) pontja jelzi, a „támogatható hektár” fogalma magában foglalja a mezőgazdasági üzem bármely olyan mezőgazdasági földterületét, amelyet mezőgazdasági tevékenységre használnak, vagy ha a területeket nem mezőgazdasági tevékenységre is használják, amelyek használatában a mezőgazdasági tevékenység túlsúlyban van.
21      A „mezőgazdasági terület” az e rendelet 4. cikke (1) bekezdésének e) pontjában meghatározott fogalma magában foglalja többek között az állandó gyepterületek és az állandó legelők által elfoglalt területet.
22      Az alapügyben az előzetes döntéshozatalra utaló határozatból kitűnik, hogy noha az ingatlan‑nyilvántartásban repülőtérként szerepel, az érintett területet állattenyésztés céljából legelőként használták.
23      E tekintetben pontosítani kell, hogy amennyiben az említett területet a 1307/2013 rendelet 4. cikke (1) bekezdésének h) pontja szerinti „állandó legelőként” használták – amit a kérdést előterjesztő bíróságnak kell megvizsgálnia –, az említett területet „mezőgazdaságinak” kell minősíteni. Az e rendelkezés értelmében vett „állandó legelő” és következésképpen a „mezőgazdasági terület” minősítése ugyanis a szóban forgó földterületek tényleges használatától függ (lásd ebben az értelemben: 2015. július 2‑i Demmer ítélet, C‑684/13, EU:C:2015:439, 56. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
24      Ebből következik, hogy valamely területet „mezőgazdaságinak” kell minősíteni, ha azt ténylegesen az említett rendelkezés értelmében vett „állandó legelőként” használják, és e minősítést nem kérdőjelezheti meg önmagában az a körülmény, hogy e terület a nemzeti ingatlanbesorolás szerint repülőtérnek minősül (lásd analógia útján: 2021. április 29‑i Piscicola Tulcea és Ira Invest ítélet, C‑294/19 és C‑304/19, EU:C:2021:340, 63. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
25      Ezenkívül emlékeztetni kell arra, hogy az alapeljárás tárgyát képező földterületnek – ahhoz, hogy az érintett támogatásra jogosult lehessen – nem csupán mezőgazdasági területnek kell lennie, hanem a mezőgazdasági termelő üzemének részét is kell képeznie, és azt mezőgazdasági célra kell használni, vagy ha más célra is használják, a használatában a mezőgazdasági tevékenységnek túlsúlyban kell lennie (lásd ebben az értelemben: 2021. április 29‑i Piscicola Tulcea és Ira Invest ítélet, C‑294/19 és C‑304/19, EU:C:2021:340, 64. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
26      Márpedig a WD által az alapügyben szereplő területen folytatotthoz hasonló tevékenység, amely az általa tartott állatok legeltetésében áll, az 1307/2013 rendelet 4. cikke (1) bekezdésének c) pontja szerinti „mezőgazdasági tevékenységnek” minősül (lásd analógia útján: 2015. július 2‑i Wree ítélet, C‑422/13, EU:C:2015:438, 42. pont).
27      A fenti megfontolások összességére tekintettel az előterjesztett kérdésre azt a választ kell adni, hogy az 1307/2013 rendelet 4. cikke (1) bekezdésének c) és e) pontját, valamint 32. cikkének (2) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy a nemzeti jog szerint repülőtérként besorolt területet, amelyen azonban semmiféle repüléssel kapcsolatos tevékenységet nem végeznek, mezőgazdasági célra használt területnek kell minősíteni, ha azt állattenyésztés céljából ténylegesen állandó legelőként használják.
A költségekről
28      Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről.
A fenti indokok alapján a Bíróság (hatodik tanács) a következőképpen határozott:
A közös agrárpolitika keretébe tartozó támogatási rendszerek alapján a mezőgazdasági termelők részére nyújtott közvetlen kifizetésekre vonatkozó szabályok megállapításáról, valamint a 637/2008/EK és a 73/2009/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2013. december 17‑i 1307/2013/EU európai parlamenti és a tanácsi rendelet 4. cikke (1) bekezdésének c) és e) pontját, valamint 32. cikkének (2) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy a nemzeti jog szerint repülőtérként besorolt területet, amelyen azonban semmiféle repüléssel kapcsolatos tevékenységet nem végeznek, mezőgazdasági célra használt területnek kell minősíteni, ha azt állattenyésztés céljából ténylegesen állandó legelőként használják.
Aláírások
*      Az eljárás nyelve: magyar.