62018CJ0364
ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA (deviata komora)
zo 7. novembra 2019 (
*1
)
„Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Smernica 94/22/ES – Energetika – Podmienky udeľovania a používania povolení na vyhľadávanie, prieskum a ťažbu uhľovodíkov – Poplatky – Metódy výpočtu – Indexy QE a Pfor – Diskriminačná povaha“
V spojených veciach C‑364/18 a C‑365/18,
ktorých predmetom sú dva návrhy na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 267 ZFEÚ, podané rozhodnutiami Tribunale amministrativo regionale per la Lombardia (Regionálny správny súd pre región Lombardsko, Taliansko) zo 14. februára 2018 a doručené Súdnemu dvoru 4. júna 2018, ktoré súvisia s konaniami:
Eni SpA (C‑364/18)
proti
Ministero dello Sviluppo economico,
Ministero dell’Economia e delle Finanze,
za prítomnosti:
Autorità di Regolazione per l’Energia, Reti e Ambiente_predtým Autorità per l’energia elettrica e il gas e il sistema idrico,
Regione Basilicata,
Comune di Viggiano,
Regione Calabria,
Comune di Ravenna,
Assomineraria,
a
Shell Italia E & P SpA (C‑365/18)
proti
Ministero dello Sviluppo economico,
Ministero dell’Economia e delle Finanze,
Autorità di Regolazione per l’Energia, Reti e Ambiente_predtým Autorità per l’energia elettrica e il gas e il sistema idrico,
za prítomnosti:
Regione Basilicata,
Comune di Viggiano,
Assomineraria,
SÚDNY DVOR (deviata komora),
v zložení: sudca D. Šváby, vykonávajúci funkciu predsedu komory, sudcovia K. Jürimäe a N. Piçarra (spravodajca),
generálny advokát: M. Campos Sánchez‑Bordona,
tajomník: R. Schiano, referent,
so zreteľom na písomnú časť konania a po pojednávaní zo 4. apríla 2019,
so zreteľom na pripomienky, ktoré predložili:
–
Eni SpA a Shell Italia E & P SpA, v zastúpení: F. Todarello a F. Novelli, avvocati,
–
Comune di Viggiano, v zastúpení: G. Molinari, avvocato,
–
Assomineraria, v zastúpení: E. Bruti Liberati a A. Canuti, avvocati,
–
talianska vláda, v zastúpení: G. Palmieri, splnomocnená zástupkyňa, za právnej pomoci P. G. Marrone, avvocato dello Stato,
–
Európska komisia, v zastúpení: G. Gattinara, K. Talabér‑Ritz a O. Beynet, splnomocnení zástupcovia,
po vypočutí návrhov generálneho advokáta na pojednávaní 13. júna 2019,
vyhlásil tento
Rozsudok
1
Návrhy na začatie prejudiciálneho konania sa týkajú výkladu článku 6 ods. 1 smernice 94/22/ES Európskeho parlamentu a Rady z 30. mája 1994 o podmienkach udeľovania a používania povolení na vyhľadávanie, prieskum a ťažbu uhľovodíkov (Ú. v. ES L 164, 1994, s. 3; Mim. vyd. 06/002, s. 262) v spojení so šiestym odôvodnením tejto smernice.
2
Tieto návrhy boli podané v rámci sporov, ktorých účastníci sú po prvé spoločnosť Eni SpA na jednej strane a Ministero dello Sviluppo Economico (Ministerstvo pre hospodársky rozvoj, Taliansko) a Ministero dell’Economia e delle Finanze (Ministerstvo hospodárstva a financií, Taliansko) na druhej strane a po druhé spoločnosť Shell Italia E&P SpA (ďalej len „Shell“) na jednej strane a uvedené dve ministerstvá, ako aj Autorità di Regolazione per l’Energia, Reti e Ambiente predtým Autorità per l’energia elettrica e il gas e il sistema idrico (Regulačný úrad pre energetiku, siete a životné prostredie, Taliansko, ďalej len „úrad“) na druhej strane vo veci metódy výpočtu poplatkov, ktoré majú zaplatiť tieto spoločnosti za ťažbu v baniach.
Právny rámec
Právo Únie
3
Podľa štvrtého a šiesteho až ôsmeho odôvodnenia smernice 94/22:
„keďže členské štáty majú zvrchovanosť a zvrchované práva na zásoby uhľovodíkov, ktoré sa nachádzajú na ich území;
…
keďže sa musia urobiť opatrenia na zabezpečenie nediskriminačného prístupu k činnostiam týkajúci[m] sa vyhľadávania, prieskumu a ťažby uhľovodíkov a ich vykonávanie za podmienok, ktoré stimulujú intenzívnejšiu hospodársku súťaž v tejto oblasti a tým podporujú zdokonalenie vo vyhľadávaní, prieskume a ťažbe zásob v členských štátoch a spevňujú integráciu vnútorného energetického trhu;
keďže na tento účel je potrebné vytvoriť spoločné predpisy, aby sa zabezpečilo, že do konania v rámci udeľovania povolení na vyhľadávanie, prieskum a ťažbu uhľovodíkov budú môcť vstúpiť všetky subjekty, ktoré majú potrebnú spôsobilosť; keďže povolenia sa musia udeľovať na základe objektívnych uverejnených kritérií; keďže podmienky udeľovania povolení musia takisto vopred poznať všetky subjekty, ktoré sa na konaní zúčastňujú;
keďže členské štáty si musia ponechať možnosť obmedziť prístup k týmto činnostiam a ich vykonávaniu z dôvodu verejného záujmu a podmieniť ho finančným plnením alebo plnením v uhľovodíkoch, pričom presná podoba spomínaného plnenia sa musí určiť tak, aby to neprekážalo v riadení subjektov; keďže táto možnosť sa musí využívať nediskriminačne; keďže s výnimkou povinností, ktoré sa viažu na využívanie tejto možnosti, sa musia urobiť opatrenia, ktoré zabránia tomu, aby sa subjektom ukladali podmienky a povinnosti, ktoré nezdôvodňuje potreba riadne vykonávať túto činnosť; keďže činnosť subjektov sa musí kontrolovať len v potrebnom rozsahu, aby sa zabezpečilo dodržiavanie týchto povinností a podmienok“.
4
Článok 2 ods. 2 tejto smernice uvádza:
„Vždy, keď sa v určitej oblasti umožní vykonávanie činností uvedených v odseku 1, členské štáty zabezpečia, aby medzi subjekt[mi] nedochádzalo k diskriminácii v prístupe k týmto činnostiam a pri ich vykonávaní.“
5
Článok 6 ods. 1 a 3 uvedenej smernice stanovuje:
„1.   Členské štáty dbajú na to, aby podmienky a požiadavky, ktoré sa uvádzajú v článku 5 ods. 2 a presné povinnosti v súvislosti s používaním určitého povolenia vychádzali iba z potreby zabezpečiť riadne vykonávanie činností v oblasti, na ktorú sa požaduje povolenie podľa odseku 2 alebo na základe finančného plnenia alebo plnenia v uhľovodíkoch.
…
3.   Členské štáty určia pravidlá plnenia, ktoré sa uvádzajú v odseku 1, vrátane požiadaviek na účasť štátu tak, aby sa zabezpečilo, že sa zachová nezávislé riadenie subjektov.
…“
Talianske právo
6
Smernica 94/22 bola prebraná do talianskeho práva legislatívnym dekrétom č. 625 z 25. novembra 1996 (GURI č. 293 zo 14. decembra 1996). Tento legislatívny dekrét, v znení zákona č. 239 z 23. augusta 2004 (GURI č. 315 z 13. septembra 2004) (ďalej len „legislatívny dekrét č. 625/96“), v článku 19 ods. 1 a 5a stanovuje:
„1.   V súvislosti s produkciou vykonávanou od 1. januára 1997 je držiteľ každej koncesie povinný ročne uhrádzať štátu hodnotu kvót vyťaženého produktu vo výške 7 % z objemu kvapalných a plynných uhľovodíkov vyťažených na pevnine a 7 % z objemu plynných uhľovodíkov a 4 % z objemu kvapalných uhľovodíkov vyťažených v mori.
…
5a.   Pokiaľ ide o produkciu vykonávanú od 1. januára 2002, jednotkové hodnoty kvóty z ťažby sa určujú:… b) pokiaľ ide o plyn, pre všetky koncesie a všetkých ich držiteľov na základe aritmetického priemeru indexu QE v referenčnom roku, t. j. energetického podielu týkajúceho sa nákladov za plynnú surovinu vyjadrených v eurách za MJ [megajoule], ktorý určuje [úrad] v zmysle svojho rozhodnutia č. 52/99 z 22. apríla 1999….“
7
Článok 45 ods. 1 zákona č. 99 z 23. júla 2009 (GURI č. 176 z 31. júla 2009) zvýšil kvótu vyťaženého produktu stanovenú v článku 19 ods. 1 legislatívneho dekrétu č. 625/96, ktorú majú držitelia koncesií na ťažbu zemného plynu odviesť štátu, na 10 %.
8
Zákonný dekrét č. 7 z 31. januára 2007, ktorý bol zákonom č. 40/2007 (GURI č. 77 z 2. apríla 2007) zmenený na zákon, v článku 11 ods. 1 upravuje prevod kvót produktu, ktoré majú odviesť štátu držitelia koncesií na ťažbu na regulovanom trhu s kapacitami na ťažbu v súlade s podmienkami stanovenými dekrétom ministra pre hospodársky rozvoj.
9
Na základe 11 uvedeného zákonného dekrétu ministerský dekrét ministra pre hospodársky rozvoj zo 6. augusta 2010 (GURI č. 200 z 27. augusta 2010) v článku 4 stanovuje, že koncesionári musia ponúknuť kvóty zemného plynu, ktoré zodpovedajú poplatkom, ktoré sa majú odviesť štátu, na regulovanom trhu kapacít na ťažbu, tzv. trhu PSV. Podľa informácií poskytnutých Súdnemu dvoru je trh PSV virtuálna platforma, ktorú riadi podnik SNAM Rete Gas, teda hlavný prevádzkovateľ siete zemného plynu v Taliansku, z ktorej je možné uskutočňovať obchod a prevod plynu distribuovaného do vnútroštátnej siete plynovodov. Hlavným cieľom trhu PSV je poskytnúť používateľom bod stretu medzi ponukou a dopytom, aby bolo možné uskutočniť dobrovoľné dvojstranné transakcie zemného plynu na dennom základe.
10
Ako vyplýva z článku 4 ods. 1, 3 a 4 ministerského dekrétu zo 6. augusta 2010 o trhu PSV, fungovanie mechanizmu prevodu kvót zemného plynu, ktoré zodpovedajú poplatkom, ktoré sa majú zaplatiť štátu, spočíva v obchodovaní formou aukcií. Ponuky za nižšiu cenu, než je index QE, nemožno prijať. V prípade, že sa kvóta zemného plynu ponúkaná na tomto trhu nepredá, zostáva k dispozícii držiteľa koncesie, ktorý je povinný zaplatiť talianskemu štátu ekvivalentnú hodnotu zodpovedajúcu indexu QE.
11
Článok 13 zákonného dekrétu č. 1 z 24. januára 2012 o naliehavých ustanoveniach v prospech hospodárskej súťaže, rozvoja infraštruktúry a konkurencieschopnosti, zmeneného na zákon č. 27 z 24. marca 2012 (GURI č. 71 z 24. marca 2012), stanovuje:
„Od prvého štvrťroku po nadobudnutí účinnosti tohto dekrétu [úrad], v rámci určovania variabilných plnení na pokrytie nákladov za dodávku zemného plynu a s cieľom prispôsobiť referenčné ceny zemného plynu pre zraniteľných odberateľov, uvedených v článku 22 legislatívneho dekrétu č. 164 z 23. mája 2000 v znení neskorších predpisov, európskym hodnotám zavedie postupne medzi parametre, na základe ktorých sa rozhoduje o aktualizácii, aj odkaz, pokiaľ ide o postupne narastajúci podiel, na trhové ceny plynu. Až do otvorenia trhu so zemným plynom v súlade s článkom 30 ods. 1 zákona č. 99 z 23. júla 2009 sú referenčné trhy, ktoré treba zohľadniť, európske trhy identifikované v zmysle článku 9 ods. 6 legislatívneho dekrétu č. 130 z 13. augusta 2010“.
12
V súlade s týmto ustanovením úrad rozhodnutím 196/2013/R/gas upustil s účinnosťou od 1. októbra 2013 od indexu QE ako parametru výpočtu nákladov za plyn na účely určenia podmienok jeho poskytovania v prospech zraniteľných odberateľov. Podľa tohto rozhodnutia je index, ktorý sa má prijať, index Cmem, ktorý tvorí súčet rôznych prvkov, vrátane indexu Pfor. Tento posledný uvedený index sa vzťahuje na náklady na dodávky zemného plynu a určuje sa výlučne na základe štvrťročného kótovania forward tohto výrobku na dobrovoľnom trhu na holandskej burze plynu.
Spory vo veciach samých a prejudiciálne otázky
13
Spoločnosti Eni a Shell sú držiteľky koncesií na ťažbu zemného plynu nachádzajúceho sa na pevnine a v mori. Ako koncesionári sú povinné platiť poplatky za ťažbu v baniach, ktorých výška sa určuje podľa hodnoty kvóty vyťaženého plynu stanovenej zákonom.
14
Svojou žalobou vo veci samej Eni a Shell spochybňujú rôzne akty prijaté žalovanými vo veci samej, a to najmä rozhodnutie ministerstva pre hospodársky rozvoj – Direzione generale per la sicurezza dell’approvigionamento e le infrastrutture energetiche (Generálne riaditeľstvo pre bezpečnosť dodávok a energetickú infraštruktúru), na základe ktorých tieto spoločnosti, pokiaľ ide o rok 2015, zachovali index QE – založený na strednodobých a dlhodobých kótovaniach ropy a iných palív – ako referenčný parameter pre výpočet týchto poplatkov. Podľa týchto spoločností určenie hodnoty týchto kvót a v dôsledku toho výšky uvedených poplatkov musí vychádzať z iného indexu, a to z indexu Pfor, viazaného na krátkodobú cenu zemného plynu na trhu.
15
V tejto súvislosti sa Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Regionálny správny súd pre región Lombardsko, Taliansko) pýta, či predmetná talianska právna úprava je v súlade so smernicou 94/22 a najmä s článkom 6 ods. 1 v spojení s jej šiestym odôvodnením, ktorý členským štátom ukladá povinnosť „zabezpečiť nediskriminačný prístup“ k činnostiam týkajúcim sa ťažby uhľovodíkov „za podmienok, ktoré stimulujú intenzívnejšiu hospodársku súťaž v tejto oblasti“.
16
Tento súd po prvé uvádza, že taliansky zákonodarca, ako to vyplýva aj z článku 13 ods. 1 zákona č. 27 z 24. marca 2012, sa rozhodol postupne upustiť od indexu QE ako parametra umožňujúceho stanoviť referenčnú cenu zemného plynu určenú pre zraniteľných zákazníkov, aby sa táto cena prispôsobila európskym hodnotám. Spresňuje tiež, že úrad rozhodnutím 196/2013/R/gas úplne upustil od používania indexu QE v prospech indexu Pfor ako parametra výpočtu nákladov na zemný plyn na chránenom trhu.
17
Po druhé vnútroštátny súd uvádza, že cena vypočítaná na základe hodnoty indexu QE, vo vzťahu ku ktorému sú koncesionári naďalej povinní valorizovať príslušné kvóty plynu zodpovedajúce poplatku, ktorý musia zaplatiť, je „značne vyššia“ než cena plynu vypočítaná na základe indexu Pfor. Z dôvodu vyššej ceny týchto kvót by tieto kvóty zostali nepredané po ich ponuke na trhu PSV.
18
Za týchto podmienok by spôsoby výpočtu hodnoty kvóty vyťaženého produktu, ktoré zodpovedajú poplatkom, ktoré sa majú odviesť talianskemu štátu, mohli uviesť koncesionárov do nepriaznivej situácie v porovnaní s inými subjektmi pôsobiacimi na trhu zemného plynu, ktoré nepodliehajú povinnosti uplatňovať index QE.
19
Okrem toho vnútroštátny súd uvádza, že Consiglio di Stato (Štátna rada, Taliansko) rozsudkom č. 290 z 19. januára 2018 potvrdila metódu výpočtu hodnoty poplatkov, ktoré sa majú odviesť štátu, založenú na tomto indexe. V tomto rozsudku Consiglio di Stato (Štátna rada) rozhodla, že vzhľadom na alternatívy stanovené v článku 6 ods. 1 smernice 94/22 sa mohol taliansky zákonodarca rozhodnúť pre finančné plnenie zo strany koncesionárov. Toto ustanovenie neukladá povinnosť stanoviť rovnocennosť medzi týmto plnením a trhovou hodnotou kvóty vyťaženého plynu. Podľa Consiglio di Stato (Štátna rada) metóda založená na indexe QE umožňuje robiť príjmy plynúce z koncesií na ťažbu dostatočne stabilnými a predvídateľnými. Okrem toho upustenie od metódy založenej na indexe QE by malo za následok zníženie príjmov talianskeho štátu získaných podľa článku 19 ods. 5a legislatívneho dekrétu č. 625/96.
20
Za týchto podmienok Tribunale amministrativo regionale per la Lombardia (Regionálny správny súd pre región Lombardsko) rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru túto prejudiciálnu otázku, ktorá má rovnaké znenie v oboch veciach:
„Bránia ustanovenia článku 6 ods. 1 smernice 94/22 a jej šieste odôvodnenie vnútroštátnej právnej úprave, akou je najmä článok 19 ods. 5a [legislatívneho dekrétu č. 625/96], ktorý na základe výkladu, ktorý podala Consiglio di Stato [Štátna rada] v rozsudku č. 290/2018, umožňuje uložiť na účely zaplatenia poplatkov povinnosť uplatniť index QE, ktorý sa zakladá na kótovaniach cien ropy a iných palív, namiesto indexu Pfor, ktorý súvisí s cenou plynu na krátkodobom trhu?“
O prejudiciálnej otázke
21
Vnútroštátny súd sa svojou otázkou v podstate pýta, či sa má článok 6 ods. 1 smernice 94/22 v spojení s jej šiestym odôvodnením vykladať v tom zmysle, že mu odporuje vnútroštátna právna úprava, podľa ktorej sa výška poplatkov, ktoré majú odviesť držitelia koncesií na ťažbu zemného plynu, vypočíta podľa indexu založeného na strednom a dlhodobom kótovaní ropy a iných palív, a nie podľa indexu odrážajúceho krátkodobú trhovú cenu zemného plynu.
22
Po prvé treba pripomenúť, že zo šiesteho odôvodnenia smernice 94/22 vyplýva, že členské štáty musia zabezpečiť nediskriminačný prístup k činnostiam vyhľadávania, prieskumu a ťažby uhľovodíkov s cieľom podporovať väčšiu hospodársku súťaž v tejto oblasti.
23
Takisto článok 2 ods. 2 tejto smernice ukladá členským štátom povinnosť zabezpečiť, aby medzi subjektmi nedochádzalo k diskriminácii v prístupe k týmto činnostiam a pri ich vykonávaní (rozsudok z 27. júna 2013, Komisia/Poľsko, C‑569/10, EU:C:2013:425, bod 50).
24
Po druhé možno pripomenúť, že z článku 6 ods. 1 smernice 94/22 s prihliadnutím na ôsme odôvodnenie tejto smernice vyplýva, že členské štáty môžu od dotknutých hospodárskych subjektov požadovať zaplatenie poplatku v peniazoch alebo v naturáliách ako protiplnenie za výkon činnosti spočívajúcej v ťažbe uhľovodíkov nachádzajúcich sa na ich území, čo predstavuje zdroj, na ktorý, ako uvádza štvrté odôvodnenie tejto smernice, tieto štáty „majú zvrchovanosť a zvrchované práva“.
25
Po tretie, ako uvádza generálny advokát v bode 43 svojich návrhov, smernica 94/22 ponecháva členským štátom široký rozhodovací priestor, pokiaľ ide o spôsob výpočtu a uplatnenia takého poplatku.
26
Vo veciach samých Eni a Shell, ktoré ťažia zemný plyn ako koncesionári, tvrdia, že z dôvodu prijatia indexu QE ako metódy výpočtu poplatku je cena kvóty vyťaženého produktu, ktoré tvoria jeho základ, vyššia než cena zemného plynu, s ktorou sa obchoduje na trhu PSV. Na jednej strane tieto kvóty zostávajú nepredané, keď sa ich koncesionári snažia predať v rámci aukcií, ktoré upravujú fungovanie trhu PSV. Na druhej strane títo koncesionári sú v podstate nútení kúpiť nepredaný zemný plyn zodpovedajúci týmto kvótam a zaplatiť talianskemu štátu kvótu plynu vo forme poplatku za vyššiu cenu, než je trhová cena.
27
Ostatné hospodárske subjekty pôsobiace na trhu PSV, ktoré nie sú povinné platiť takýto poplatok talianskemu štátu, pritom môžu kúpiť a obchodovať so zemným plynom za nižšiu cenu určenú na základe ponuky a dopytu na tomto trhu.
28
Takáto situácia vedie podľa spoločností Eni a Shell k diskriminácii medzi podnikmi, ktoré sú držiteľmi koncesií na ťažbu zemného plynu, na jednej strane a podnikmi pôsobiacimi na trhu PSV na účely predaja, distribúcie a uvádzania uvedeného produktu na trh na druhej strane.
29
V tejto súvislosti treba pripomenúť, že podľa ustálenej judikatúry zásada rovnosti ako všeobecná zásada práva Únie ukladá, aby sa porovnateľné situácie neposudzovali rozdielne a rozdielne situácie neposudzovali rovnako, ak takéto posudzovanie nie je objektívne odôvodnené (rozsudok z 28. novembra 2018, Solvay Chimica Italia a i., C‑262/17, C‑263/17 a C‑273/17, EU:C:2018:961, bod 66, ako aj citovaná judikatúra).
30
Treba však uviesť, že koncesionári, ako sú Eni a Shell v konaniach vo veci samej, sa so zreteľom na uloženie poplatku, o aký ide v prejednávanej veci, nenachádzajú v situácii porovnateľnej so situáciou ostatných hospodárskych subjektov na trhu PSV, ktorých činnosť spočíva len v predaji, distribúcii a obchodovaní s kvótami plynu na tomto trhu.
31
Zo skutočností, ktoré má Súdny dvor k dispozícii a ktoré musí vnútroštátny súd preskúmať, totiž vyplýva, že povinnosť zaplatiť tento poplatok je uložená len držiteľom koncesie na ťažbu ako protihodnota za práva výlučne vykonávať činnosť spočívajúcu v ťažbe uhľovodíkov v určenej zemepisnej oblasti.
32
Za týchto podmienok vnútroštátna právna úprava, o akú ide vo veci samej, ktorá stanovuje, že výška poplatkov, ktoré majú platiť držitelia koncesií na ťažbu zemného plynu, sa určuje podľa odlišného indexu použitého na určenie hodnoty na trhu zemného plynu, ktorý je vyťažený, nie je vo vzťahu k týmto držiteľom diskriminačná.
33
Z toho vyplýva, že skutočnosť, že index QE sa neviaže na trhovú cenu zemného plynu, je na účely posúdenia diskriminačnej povahy uvedenej právnej úpravy irelevantná. Toto konštatovanie potvrdzuje skutočnosť, že smernica 94/22 nestanovuje žiadne ustanovenie ukladajúce členským štátom povinnosť prijať konkrétnu metódu určenia dotknutého poplatku, alebo stanoviť, že jeho hodnota sa viaže na cenu zemného plynu, s ktorým sa obchoduje na trhu PSV.
34
V tejto súvislosti, ako uvádza generálny advokát v bode 58 svojich návrhov, nie je neprimerané, keď si členský štát s cieľom zabezpečiť väčšiu stabilitu a predvídateľnosť verejných príjmov vyplývajúcich z ťažby uhľovodíkov zvolí metódu výpočtu poplatkov, ktoré sa majú zaplatiť za výkon takejto činnosti, vzťahujúcu sa na ukazovateľ, ktorý vykazuje menšie výkyvy a ktorý sa zakladá na strednodobom a dlhodobom kótovaní ropy a iných palív, ako je index QE, namiesto indexu odrážajúceho krátkodobú trhovú cenu zemného plynu, ako je index Pfor.
35
Treba tiež zdôrazniť, že smernica 94/22, najmä jej článok 6, kladie niektoré požiadavky, ktoré členské štáty musia zohľadniť pri výkone svojej voľnej úvahy pri stanovení spôsobov výpočtu poplatkov, o aké ide vo veci samej.
36
Ako uvádza generálny advokát v bodoch 60 a 67 svojich návrhov, z článku 6 ods. 1 a 3 smernice 94/22 vyplýva, že členské štáty nemôžu zavádzať poplatky, ktorých úroveň by v praxi znemožňovala činnosti vyhľadávania, exploatácie a ťažby zemného plynu alebo by neumožňovala zaručiť nezávislosť hospodárskych subjektov v oblasti riadenia.
37
Vnútroštátnemu súdu prináleží vzhľadom na všetky relevantné okolnosti posúdiť, či v rámci sporov, ktoré mu boli predložené, boli porušené obmedzenia stanovené smernicou 94/22.
38
Vzhľadom na všetky predchádzajúce úvahy treba na položenú otázku odpovedať tak, že článok 6 ods. 1 smernice 94/22 s prihliadnutím na jej šieste odôvodnenie sa má vykladať v tom zmysle, že nebráni takej vnútroštátnej právnej úprave, podľa ktorej sa výška poplatkov, ktoré majú zaplatiť držitelia koncesií na ťažbu zemného plynu, vypočíta podľa indexu založeného na strednodobom a dlhodobom kótovaní ropy a iných palív, a nie podľa indexu odrážajúceho krátkodobú trhovú cenu zemného plynu.
O trovách
39
Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.
Z týchto dôvodov Súdny dvor (deviata komora) rozhodol takto:
Článok 6 ods. 1 smernice 94/22/ES Európskeho parlamentu a Rady z 30. mája 1994 o podmienkach udeľovania a používania povolení na vyhľadávanie, prieskum a ťažbu uhľovodíkov s prihliadnutím na jej šieste odôvodnenie sa má vykladať v tom zmysle, že nebráni takej vnútroštátnej právnej úprave, podľa ktorej sa výška poplatkov, ktoré majú zaplatiť držitelia koncesií na ťažbu zemného plynu, vypočíta podľa indexu založeného na strednodobom a dlhodobom kótovaní ropy a iných palív, a nie podľa indexu odrážajúceho krátkodobú trhovú cenu zemného plynu.
Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: taliančina.