ROZSUDOK SÚDU PRE VEREJNÚ SLUŽBU (druhá komora)
z 29. januára 2009
Vec F‑98/07
Nicole Petrilli
proti
Komisii Európskych spoločenstiev
„Verejná služba – Zmluvní zamestnanci pre pomocné úlohy – Prípustnosť – Akt spôsobujúci ujmu – Článok 3b) a článok 88 PZOZ – Doba trvania zmluvy – Článok 3 ods. 1 rozhodnutia Komisie z 28. apríla 2004 o maximálnej dobe zamestnávania nestálych zamestnancov v službách Komisie
– Zákonnosť“
Predmet: Žaloba podaná podľa článku 236 ES a článku 152 AE, ktorou pani Petrilli navrhuje zrušenie rozhodnutia Komisie z 20. júla 2007,
ktorým sa zamieta jej žiadosť o predĺženie jej pracovnej zmluvy ako zmluvnej zamestnankyne pre pomocné úlohy, ako aj zaviazanie
Komisie na náhradu škody
Rozhodnutie: Rozhodnutie Komisie z 20. júla 2007, ktorým bola zamietnutá žiadosť o predĺženie pracovnej zmluvy žalobkyne ako zmluvnej zamestnankyne
pre pomocné úlohy, sa zrušuje. Účastníci konania v lehote troch mesiacov od vyhlásenia tohto medzitýmneho rozsudku predložia
Súdu pre verejnú službu buď spoločný návrh sumy peňažnej náhrady z dôvodu protiprávnosti rozhodnutia z 20. júla 2007, alebo
v prípade nedosiahnutia dohody, svoje číselné návrhy tejto sumy. O trovách konania sa rozhodne v konaní vo veci samej.
Abstrakt
1.      Úradníci – Podmienky zamestnávania ostatných zamestnancov – Zmluvný zamestnanec pre pomocné úlohy – Čas trvania pracovného
pomeru
(Podmienky zamestnávania ostatných zamestnancov, článok 88 prvý odsek)
2.      Úradníci – Podmienky zamestnávania ostatných zamestnancov – Zmluvný zamestnanec pre pomocné úlohy – Čas trvania pracovného
pomeru
(Podmienky zamestnávania ostatných zamestnancov, článok 88 prvý odsek)
1.      Článok 88 prvý odsek podmienok zamestnávania ostatných zamestnancov umožňuje orgánu oprávnenému uzatvárať pracovné zmluvy
uzatvoriť a predĺžiť zmluvy zmluvných zamestnancov pre pomocné úlohy na dobu určitú, pokiaľ „skutočný čas trvania pracovného
pomeru v rámci inštitúcie, vrátane každého obdobia predĺženia, [nepresiahne] tri roky“. Význam slovného spojenia „skutočný
čas trvania pracovného pomeru v rámci inštitúcie“ sa môže týkať iba času trvania zmluvy zmluvného zamestnanca v zmysle článku 3b)
podmienok zamestnávania ostatných zamestnancov, a nie času trvania akéhokoľvek pracovného pomeru v rámci inštitúcie.
(pozri body 47 a 48)
2.      Inštitúcia však nemôže bez porušenia článku 88 prvého odseku podmienok zamestnávania ostatných zamestnancov všeobecne a neosobne
obmedziť najmä všeobecnými vykonávacími ustanoveniami alebo interným rozhodnutím so všeobecnou pôsobnosťou maximálnu dobu
zamestnania zmluvných zamestnancov podľa článku 3b) podmienok zamestnávania ostatných zamestnancov ako je stanovená samotným
normotvorcom. Inštitúcie totiž nemajú právomoc odchýliť sa od výslovného pravidla služobného poriadku alebo uvedených podmienok
prostredníctvom vykonávajúceho ustanovenia, pokiaľ na to nie sú výslovne splnomocnené.
Z článku 1 ods. 2 písm. a) tretej zarážky rozhodnutia Komisie z 28. apríla 2004 o maximálnej dobe zamestnávania nestálych
zamestnancov v službách Komisie vyplýva, že toto rozhodnutie, a teda hranica šesť rokov poskytovania služieb, ktorá je ustanovená
v jeho článku 3 ods. 1, sa uplatňuje na všetkých zmluvných zamestnancov pre pomocné úlohy s jedinou výnimkou, ktorú tvoria
konferenční tlmočníci uvedení v článku 90 podmienok zamestnávania ostatných zamestnancov.
Je nesporné, že pravidlo šiestich rokov môže obmedziť dĺžku trvania zmluvy zmluvného zamestnanca pre pomocné úlohy na obdobie
menej ako tri roky iba v prípade, ak dotknutá osoba bola predtým prijatá do zamestnania ako dočasný, pomocný, zmluvný, zastupujúci
alebo iný zamestnanec. Článok 3 ods. 1 rozhodnutia z 28. apríla 2004 teda nemá za následok systematické skracovanie maximálneho
obdobia troch rokov stanoveného v článku 88 prvom odseku podmienok zamestnávania ostatných zamestnancov.
Frekvencia uplatňovania odchýlky, ktorej znenie je všeobecné a neosobné, na maximálny možný čas trvania pracovného pomeru
zmluvných zamestnancov pre pomocné úlohy tak, ako je stanovený v článku 88 prvom odseku podmienok zamestnávania ostatných
zamestnancov, však nemôže byť rozhodujúca, pokiaľ ide o otázku, či má Komisia právomoc odchýliť sa od výslovného pravidla
podmienok zamestnávania ostatných zamestnancov.
Článok 3 ods. 1 rozhodnutia Komisie z 28. apríla 2004 preto protiprávne obmedzuje pôsobnosť ustanovenia článku 88 prvého odseku
podmienok zamestnávania ostatných zamestnancov.
(pozri body 54 – 59)
Odkaz:
Súd prvého stupňa: 1. decembra 1994, Schneider/Komisia, T‑54/92, Zb. VS s. I‑A‑281, II‑887, bod 19
Súd pre verejnú službu: 26. júna 2008, Joseph/Komisia, F‑54/07, Zb. VS s. I‑A‑1‑215, II‑A‑1‑1167, bod 69