62015CC0677
NÁVRHY GENERÁLNEHO ADVOKÁTA
HENRIK SAUGMANDSGAARD ØE
prednesené 11. mája 2017 (
1
)
Vec C‑677/15 P
Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)
proti
European Dynamics Luxembourg SA,
Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE,
European Dynamics Belgium SA
„Odvolanie – Verejné zákazky na služby – Poskytovanie externých služieb programového a projektového riadenia, ako aj technických konzultácií v oblasti informačných technológií – Mechanizmus zostupného poradia – Zváženie čiastkových kritérií v rámci kritérií hodnotenia ponúk – Zásady rovnosti príležitostí a transparentnosti – Zjavne nesprávne posúdenie – Nedostatok odôvodnenia – Strata príležitosti – Mimozmluvná zodpovednosť Európskej únie“
I. Úvod
1.
Úrad Európskej únie pre duševného vlastníctvo (EUIPO) (
2
) (ďalej len „odvolateľ“) sa prejednávaným odvolaním domáha zrušenia rozsudku Všeobecného súdu Európskej únie zo 7. októbra 2015, European Dynamics Luxembourg a i./ÚHVT (ďalej len „napadnutý rozsudok“) (
3
), ktorým tento súd:
–
zrušil rozhodnutie EUIPO prijaté v rámci otvoreného verejného obstarávania, ktorého predmetom bolo poskytovanie služieb v oblasti informačných technológií, a oznámené spoločnosti European Dynamics Luxembourg SA listom z 28. marca 2011 o zaradení jej ponuky na tretie miesto podľa mechanizmu zostupného poradia na účely pridelenia rámcovej zmluvy, ako aj o zaradení ponúk konzorcia Unisys SLU a Charles Oakes & Co Sàrl na jednej strane a ETIQ Consortium (by everis a Trasys) na druhej strane na prvé a druhé miesto (ďalej len „sporné rozhodnutie“) a
–
uložil Európskej únii povinnosť nahradiť škodu, ktorá bola spôsobená spoločnosti European Dynamics Luxembourg z dôvodu straty príležitosti uzavrieť rámcovú zmluvu v postavení prvej zmluvnej strany podľa mechanizmu zostupného poradia.
II. Právny rámec
2.
Nariadenie Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 (
4
) (ďalej len „rozpočtové nariadenie“) stanovuje základné pravidlá vzťahujúce sa na celú rozpočtovú oblasť, pokiaľ ide o záležitosti, ako je zadávanie verejných zákaziek.
3.
Podľa článku 100 ods. 2 prvého pododseku tohto nariadenia, „verejný obstarávateľ oznámi uchádzačom alebo účastníkom verejnej súťaže, ktorých žiadosti alebo ponuky sú zamietnuté dôvody, pre ktoré bolo toto rozhodnutie prijaté[,] a všetkým účastníkom verejnej súťaže, ktorých ponuky sú prípustné, a ktorí o to písomne požiadajú, charakteristiky a pomerné výhody úspešnej ponuky a meno účastníka verejnej súťaže, s ktorým sa zmluva uzatvorila“.
4.
Článok 149 nariadenia (ES, Euratom) č. 2342/2002 (
5
) spresňuje povinnosti verejného obstarávateľa, pokiaľ ide o informovanie záujemcov a uchádzačov podľa článku 100 ods. 2 rozpočtového nariadenia.
5.
Podľa článku 115 ods. 1 nariadenia (ES) č. 207/2009 (
6
)„úrad je agentúrou Únie. Má právnu subjektivitu.“
6.
Článok 118 ods. 3 tohto nariadenia stanovuje, že «v prípade mimozmluvnej zodpovednosti nahradí úrad v súlade so všeobecnými zásadami spoločnými pre právo členských štátov každú škodu spôsobenú jeho oddeleniami alebo jeho pracovníkmi pri výkone svojich povinností“.
III. Skutkové okolnosti sporu, žaloba podaná na Všeobecnom súde a napadnutý rozsudok
7.
Skutkové okolnosti prejednávanej veci boli opísané v bodoch 1 až 28 napadnutého rozsudku.
8.
Dňa 6. júna 2011 podali European Dynamics Luxembourg, Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE a European Dynamics Belgium SA (ďalej len „European Dynamics Luxembourg a i.“ alebo „odporkyne v odvolacom konaní“) na Všeobecnom súde žalobu. European Dynamics Luxembourg a i., ktoré na pojednávaní vzali jeden zo svojich žalobných návrhov späť, sa domáhali:
–
zrušenia sporného rozhodnutia v rozsahu, v akom zaraďuje ponuku spoločnosti European Dynamics Luxembourg na tretie miesto podľa mechanizmu zostupného poradia,
–
zrušenia všetkých ďalších súvisiacich rozhodnutí EUIPO vrátane rozhodnutí, ktoré zadávajú predmetnú zákazku uchádzačom vyhodnoteným ako prvý a druhý podľa mechanizmu zostupného poradia,
–
uloženia povinnosti EUIPO zaplatiť 650000 eur ako náhradu škody, ktorá im bola spôsobená z dôvodu straty obchodnej príležitosti a poškodenia ich povesti a dôveryhodnosti, a
–
uloženia povinnosti EUIPO nahradiť trovy konania.
9.
European Dynamics Luxembourg a i., ktoré sa na pojednávaní vzdali jedného zo svojich žalobných dôvodov, na podporu svojho návrhu na zrušenie uviedli tri žalobné dôvody. Prvým žalobným dôvodom vytýkali EUIPO, že porušil článok 100 ods. 2 prvý pododsek rozpočtového nariadenia a článok 149 nariadenia č. 2342/2002, ako aj povinnosť odôvodnenia v zmysle článku 296 druhého odseku ZFEÚ tým, že im odmietol poskytnúť dostatočné vysvetlenie alebo odôvodnenie rozhodnutia o pridelení zákazky. Druhý žalobný dôvod bol založený na „porušení súťažných podkladov“, pretože EUIPO použil v ich neprospech nové kritérium hodnotenia ponúk a nové zváženie čiastkových kritérií hodnotenia ponúk, ktoré neboli uvedené v súťažných podkladoch. V rámci tretieho žalobného dôvodu European Dynamics Luxembourg a i. vytýkali EUIPO viaceré zjavne nesprávne posúdenia.
10.
Všeobecný súd postupne preskúmal druhý, tretí a prvý žalobný dôvod.
11.
V prvom rade Všeobecný súd v bode 48 napadnutého rozsudku rozhodol, že negatívny komentár EUIPO týkajúci sa ponuky spoločnosti European Dynamics Luxembourg, podľa ktorého ponuky, ktoré získali lepšiu známku ako táto ponuka podľa prvého kritéria hodnotenia ponúk, „označovali riadenie zmien a komunikáciu za dve úlohy, ktoré sú kľúčové pre úspešnú realizáciu projektu“, svedčí o tom, že EUIPO zvážil jednotlivé čiastkové kritériá v rámci prvého kritéria hodnotenia ponúk. V bode 53 tohto rozsudku Všeobecný súd dospel k záveru, že vzhľadom na to, že toto zváženie nebolo uvedené v súťažných podkladoch ani predtým oznámené uchádzačom, EUIPO porušil v neprospech spoločnosti European Dynamics Luxembourg a i. zásadu rovnosti príležitostí a zásadu transparentnosti. Všeobecný súd preto v bode 55 uvedeného rozsudku čiastočne vyhovel druhému žalobnému dôvodu.
12.
Všeobecný súd ďalej v rámci skúmania tretieho žalobného dôvodu na jednej strane konštatoval, že niektoré negatívne komentáre, ktoré uviedol EUIPO, pokiaľ ide o posúdenie predmetnej ponuky podľa prvého a druhého kritériá hodnotenia ponúk, sú poznačené zjavne nesprávnym posúdením.
13.
Po prvé Všeobecný súd v bode 91 napadnutého rozsudku usúdil, že vzhľadom na to, že negatívny komentár citovaný v bode 11 vyššie je poznačený porušením zásad rovnosti príležitostí a transparentnosti, toto posúdenie je tiež nevyhnutne poznačené zjavne nesprávnym posúdením.
14.
Po druhé Všeobecný súd v bode 102 tohto rozsudku uviedol, že negatívny komentár týkajúci sa posúdenia uvedenej ponuky, pokiaľ ide o druhé kritérium hodnotenia ponúk, podľa ktorého v tejto ponuke nebol uvedený „žiaden príklad produktu, ktorý sa má dodať“, vychádza zo zjavne nesprávneho posúdenia, keďže nemá žiadnu oporu v súťažných podkladoch.
15.
Na druhej strane Všeobecný súd v bodoch 86, 89 a 95 uvedeného rozsudku konštatoval, že viaceré ďalšie komentáre EUIPO súvisiace s posúdením tej istej ponuky podľa prvého kritéria hodnotenia ponúk sú poznačené nedostatkom odôvodnenia v zmysle článku 296 druhého odseku ZFEÚ, vykladaného v spojení s článkom 100 ods. 2 rozpočtového nariadenia, aj keď Všeobecný súd nebol schopný overiť existenciu zjavne nesprávnych posúdení týkajúcich sa týchto komentárov.
16.
V dôsledku toho Všeobecný súd vyhovel tretiemu žalobnému dôvodu, pokiaľ ide o výhrady smerujúce proti komentárom EUIPO spomenutým v bodoch 13 a 14 vyššie, a vo zvyšnej časti ho zamietol.
17.
Napokon Všeobecný súd na konci preskúmania prvého žalobného dôvodu po tom, čo v bode 134 napadnutého rozsudku odkázal na posúdenia, ktoré v rámci skúmania tretieho žalobného dôvodu považoval za nedostatočne odôvodnené, v bode 135 tohto rozsudku rozhodol, že sporné rozhodnutie je dotknuté viacerými vadami odôvodnenia.
18.
Vzhľadom na vyššie uvedené úvahy Všeobecný súd v bode 136 uvedeného rozsudku zrušil sporné rozhodnutie v celom rozsahu.
19.
Ako vyplýva z bodu 137 toho istého rozsudku, European Dynamics Luxembourg a i. na podporu svojho návrhu na náhradu škody žiadali na jednej strane kompenzáciu za stratu príležitosti uzavrieť predmetnú zmluvu v postavení uchádzača zaradeného na prvé miesto a na druhej strane náhradu nemajetkovej ujmy, ktorá vznikla z dôvodu poškodenia ich povesti a dôveryhodnosti.
20.
Všeobecný súd konštatoval, že sú splnené podmienky vzniku mimozmluvnej zodpovednosti Únie podľa článku 340 druhého odseku ZFEÚ.
21.
V prvom rade Všeobecný súd v bode 141 napadnutého rozsudku rozhodol, že vzhľadom na to, že návrh na náhradu škody je založený na rovnakom nezákonnom konaní, aké bolo uvedené na podporu návrhu na zrušenie, a Všeobecný súd konštatoval niektoré prípady tohto konania, je splnená podmienka týkajúca sa existencie nezákonného konania inštitúcií alebo orgánov Únie.
22.
Všeobecný súd ďalej v bode 143 tohto rozsudku konštatoval, že nemožno preukázať príčinnú súvislosť medzi nedostatkom odôvodnenia, ktorý konštatoval, a uvedenou škodou. Naopak, v bode 144 uvedeného rozsudku Všeobecný súd rozhodol, že vecné protiprávnosti, ktoré tiež konštatoval, mohli ovplyvniť možnosť spoločnosti European Dynamics Luxembourg umiestniť sa so svojou ponukou na prvom alebo druhom mieste v mechanizme zostupného poradia.
23.
Všeobecný súd napokon preskúmal existenciu údajnej škody. Na jednej strane v bodoch 144 až 146 napadnutého rozsudku dospel k záveru, že strata príležitosti spôsobená tejto spoločnosti predstavuje skutočnú a určitú škodu. Všeobecný súd však v bode 147 tohto rozsudku uviedol, že v tomto štádiu konania nemôže rozhodnúť o výške tejto škody. Na druhej strane Všeobecný súd v bode 155 uvedeného rozsudku nepovažoval za potrebné overiť existenciu poškodenia dobrej povesti a vierohodnosti spoločnosti European Dynamics Luxembourg a i., keďže zrušenie rozhodnutia o pridelení zákazky v zásade stačí na nápravu ujmy spôsobenej takým poškodením.
24.
V dôsledku toho Všeobecný súd v bode 156 napadnutého rozsudku čiastočne vyhovel návrhu na náhradu škody. V bode 157 tohto rozsudku Všeobecný súd vyzval účastníkov konania, aby sa s ohľadom na úvahy uvedené v bodoch 149 až 154 uvedeného rozsudku dohodli na výške náhrady škody z dôvodu straty príležitosti a aby mu zaslali svoju dohodu. Pre prípad, že k takej dohode nedôjde, Všeobecný súd požiadal účastníkov konania, aby mu predložili svoje číselne vyjadrené návrhy.
IV. Konanie pred Súdnym dvorom a návrhy účastníkov konania
25.
EUIPO svojím odvolaním navrhuje, aby Súdny dvor:
–
zrušil napadnutý rozsudok a zamietol návrh na zrušenie sporného rozhodnutia, ako aj návrh na náhradu škody, ktoré boli podané v prvom stupni,
–
subsidiárne zrušil tento rozsudok a vrátil vec Všeobecnému súdu,
–
subsidiárne zrušil uvedený rozsudok v rozsahu, v akom sa ním ukladá Únii povinnosť nahradiť škodu, ktorá bola spôsobená spoločnosti European Dynamics Luxembourg, a vrátil vec Všeobecnému súdu a
–
zaviazal odporkyne v odvolacom konaní na náhradu trov konania.
26.
European Dynamics Luxembourg a i. navrhujú, aby Súdny dvor zamietol odvolanie a zaviazal EUIPO na náhradu trov prvostupňového aj odvolacieho konania.
V. Analýza
A.
Úvodné poznámky
27.
Všeobecný súd napadnutým rozsudkom zrušil sporné rozhodnutie z dôvodu existencie porušenia zásady rovnosti príležitostí a zásady transparentnosti (bod 53 tohto rozsudku), dvoch zjavne nesprávnych posúdení (body 91 a 102 uvedeného rozsudku), ako aj viacnásobného nedostatku odôvodnenia (body 86, 89, 95 a 135 toho istého rozsudku), ktorými bolo poznačené posúdenie ponuky spoločnosti European Dynamics Luxembourg zo strany EUIPO.
28.
Na podporu svojho odvolania uvádza EUIPO štyri odvolacie dôvody. Prvý odvolací dôvod je založený na nesprávnom právnom posúdení a na nedostatku odôvodnenia, ktorých sa Všeobecný súd dopustil tým, že dospel k záveru, že sporné rozhodnutie porušuje zásadu rovnosti príležitostí a zásadu transparentnosti. V rámci druhého odvolacieho dôvodu EUIPO tvrdí, že napadnutý rozsudok je poznačený nesprávnymi právnymi posúdeniami, keďže Všeobecný súd zrušil toto rozhodnutie z dôvodu zjavne nesprávnych posúdení. Tretí odvolací dôvod je založený na nesprávnom právnom posúdení, ktorého sa dopustil Všeobecný súd tým, že konštatoval viaceré porušenia povinnosti odôvodnenia, ktorými je poznačené uvedené rozhodnutie, a tým, že v dôsledku toho toto rozhodnutie zrušil. V rámci štvrtého odvolacieho dôvodu EUIPO namieta existenciu nesprávneho právneho posúdenia a nedostatku odôvodnenia v rozsahu, v akom sa týmto rozsudkom vyhovelo návrhu na náhradu škody, ktorý podali European Dynamics Luxembourg a i.
29.
Z dôvodov, ktoré uvediem ďalej, sa domnievam, že Všeobecný súd sa v rámci skúmania návrhu na zrušenie dopustil nesprávnych právnych posúdení tým, že konštatoval porušenie zásady rovnosti príležitostí a zásady transparentnosti (bod 53 napadnutého rozsudku) a zjavne nesprávne posúdenie (bod 91 tohto rozsudku), ktorým je poznačené posúdenie predmetnej ponuky, pokiaľ ide o prvé kritérium hodnotenia ponúk. (
7
) Naopak, odvolacie dôvody podľa môjho názoru nepreukazujú, že Všeobecný súd protiprávne konštatoval viacnásobný nedostatok odôvodnenia (body 86, 89, 95 a 135 uvedeného rozsudku) a zjavne nesprávne posúdenie (bod 102 toho istého rozsudku), ktorými je poznačené posúdenie tejto ponuky, pokiaľ ide o prvé a druhé kritérium hodnotenia ponúk. (
8
)
30.
Ako vysvetlím ďalej, nesprávne právne posúdenia, ktorými sú poznačené body 53 a 91 napadnutého rozsudku, podľa môjho názoru majú za následok zrušenie tohto rozsudku len v rozsahu, v akom sa ním ukladá Únii povinnosť nahradiť škodu, ktorá bola spôsobená spoločnosti European Dynamics Luxembourg. (
9
) Uvedený rozsudok sa mi navyše zdá v tomto smere nedostatočne odôvodnený. (
10
)
31.
Domnievam sa však, že Súdny dvor má k dispozícii dostatok podkladov na to, aby rozhodol o veci samej, čo mu dovoľuje článok 61 prvý odsek Štatútu Súdneho dvora Európskej únie (ďalej len „štatút“), pokiaľ ide o návrh na náhradu škody podaný v prvom stupni. Za týchto okolností by mal podľa môjho názoru zamietnuť tento návrh. (
11
)
B.
O prvom odvolacom dôvode založenom na nesprávnom právnom posúdení a na nedostatku odôvodnenia v rozsahu, v akom sa v napadnutom rozsudku konštatuje porušenie zásady rovnosti príležitostí a zásady transparentnosti
32.
Prvý odvolací dôvod smeruje proti bodu 53 napadnutého rozsudku a skladá sa z dvoch častí.
1.
O prvej časti prvého odvolacieho dôvodu
33.
V rámci prvej časti prvého odvolacieho dôvodu EUIPO tvrdí, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia tým, že rozhodol, že sporné rozhodnutie porušuje zásadu rovnosti príležitostí a zásadu transparentnosti, keďže posúdenie predmetnej ponuky podľa prvého kritéria hodnotenia ponúk bolo uskutočnené z hľadiska faktorov pomernej váhy čiastkových kritérií v rámci tohto kritéria, ktoré nevyplývajú zo súťažných podkladov a neboli oznámené uchádzačom.
34.
Podľa odvolateľa posúdenie uskutočnené v bode 53 napadnutého rozsudku, ktorým bola vytvorená „automatická príčinná súvislosť“ medzi zavedením týchto faktorov pomernej váhy a porušením uvedených zásad, vychádza z nesprávneho výkladu judikatúry Súdneho dvora a navyše nie je dostatočne odôvodnené. EUIPO poukazuje na to, že z rozsudku ATI EAC e Viaggi di Maio a i. (
12
) a z dvoch neskorších rozsudkov (
13
) vyplýva, že verejný obstarávateľ môže – bez toho, aby o tom musel informovať uchádzačov – priznať osobitný význam rôznym vopred stanoveným čiastkovým prvkom kritéria hodnotenia ponúk, pokiaľ dodrží určité podmienky, ktoré sú v prejednávanej veci splnené.
35.
European Dynamics Luxembourg a i. namietajú neprípustnosť tohto odvolacieho dôvodu na základe toho, že sa týka tvrdení, ktoré EUIPO predtým v konaní vôbec neuviedol. Čo sa týka vecnej stránky, odporkyne v odvolacom konaní v podstate tvrdia, že Všeobecný súd dodržal túto judikatúru, keďže ju síce necitoval, no konštatoval, že zavedenie uvedených faktorov pomernej váhy bez predchádzajúceho oznámenia im spôsobilo ujmu.
36.
Námietku neprípustnosti, ktorú vzniesli European Dynamics Luxembourg a i., treba podľa môjho názoru zamietnuť. Bez ohľadu na to, že EUIPO ako žalovaný v prvom stupni ich neuviedol v konaní pred Všeobecným súdom, cieľom jeho tvrdení uvedených v rámci prvého odvolacieho dôvodu je z právnych dôvodov spochybniť spôsob, akým Všeobecný súd z právneho hľadiska rozhodol o žalobných dôvodoch a tvrdeniach prejednávaných v konaní pred ním. (
14
) Preskúmanie tohto rozhodnutia spadá do právomoci Súdneho dvora v rámci odvolania. (
15
)
37.
Pokiaľ ide o vecné preskúmanie prvej časti prvého odvolacieho dôvodu, na úvod zdôrazňujem, že účastníci konania nespochybňujú konštatovanie Všeobecného súdu uvedené v bode 48 napadnutého rozsudku, podľa ktorého EUIPO zaviedol faktory pomernej váhy čiastkových kritérií v rámci prvého kritéria hodnotenia ponúk. (
16
) Odvolateľ naopak napáda záver Všeobecného súdu týkajúci sa protiprávnosti ich zavedenia.
38.
Vzhľadom na vyššie uvedené spresnenie sa domnievam, že Všeobecný súd v bode 53 uvedeného rozsudku nesprávne uplatnil judikatúru Súdneho dvora citovanú v bode 48 tohto rozsudku, konkrétne bod 38 rozsudku Lianakis a i. (
17
).
39.
Z tohto bodu vyplýva, že verejný obstarávateľ nemôže zaviesť – bez toho, aby ich predtým oznámil uchádzačom – ani nové čiastkové kritériá, ani pravidlá váženia kritérií hodnotenia ponúk.
40.
V prejednávanej veci sa však sporné posúdenia netýkali zavedenia faktorov pomernej váhy kritérií hodnotenia ponúk, ale faktorov pomernej váhy čiastkových kritérií v rámci jedného z týchto kritérií.
41.
Súdny dvor pritom priznal verejným obstarávateľom v tejto súvislosti ešte väčší priestor. Ako konštatoval v rozsudku ATI EAC e Viaggi di Maio a i. (
18
) a zopakoval v rozsudkoch Lianakis a i. (
19
), Evropaïki Dynamiki/EMSA (
20
) a TNS Dimarso (
21
), po uplynutí lehoty na predkladanie ponúk možno zaviesť faktory pomernej váhy čiastkových kritérií v rámci kritérií hodnotenia ponúk, pokiaľ sú splnené tri podmienky. V prvom rade toto stanovenie ex post nemôže meniť kritériá hodnotenia ponúk určené v súťažných podkladoch alebo v oznámení o vyhlásení verejného obstarávania. V druhom rade nemôže obsahovať také prvky, ktoré by – ak by boli známe v čase prípravy ponúk – mohli ovplyvniť ich prípravu. V treťom rade nemôže byť prijaté so zohľadnením prvkov, ktoré by mohli byť diskriminačné voči jednému z uchádzačov.
42.
Domnievam sa, že Všeobecný súd mal uplatniť túto poslednú vetvu judikatúry. Všeobecný súd mal tiež overiť, či tvrdenia uvedené v žalobe preukazovali, že EUIPO nesplnil tieto podmienky. (
22
)
43.
Všeobecný súd teda nerešpektoval rozsah zásady rovnosti príležitostí a zásady transparentnosti, ktorý vyplýva z judikatúry citovanej v bode 41 vyššie, takže bod 53 napadnutého rozsudku je poznačený nesprávnym právnym posúdením. Tento rozsudok preto treba v tejto časti zrušiť.
44.
Článok 61 prvý odsek štatútu stanovuje, že po zrušení rozsudku môže Súdny dvor buď vrátiť vec Všeobecnému súdu, alebo vydať konečný rozsudok sám, ak to stav konania dovoľuje.
45.
Domnievam sa, že v prejednávanej veci môže Súdny dvor na základe skutočností uvedených v spise Všeobecného súdu a so zreteľom na úvahy uvedené v bodoch 41 a 42 vyššie sám určiť, či je žalobný dôvod založený na porušení zásady rovnosti príležitostí a zásady transparentnosti, ktorým je poznačené sporné rozhodnutie, opodstatnený.
46.
Vzhľadom na tieto skutočnosti zastávam názor, že nie je opodstatnený: European Dynamics Luxembourg a i. v konaní pred Všeobecným súdom netvrdili a už vôbec nepreukázali, že v prejednávanej veci neboli splnené podmienky stanovené v rozsudku ATI EAC e Viaggi di Maio a i. (
23
) a v neskoršej judikatúre. (
24
)
47.
Okrem toho nesprávne právne posúdenie týkajúce sa bodu 53 napadnutého rozsudku má vplyv aj na základ, na ktorom spočíva bod 91 tohto rozsudku, v ktorom Všeobecný súd konštatoval, že sporné rozhodnutie je poznačené zjavne nesprávnym posúdením v rozsahu, v akom zohľadňuje zváženie čiastkových kritérií v rámci prvého kritéria hodnotenia ponúk, ktoré predtým nebolo oznámené uchádzačom. (
25
) Ako je totiž uvedené v citovanom bode, konštatovanie o tomto zjavne nesprávnom posúdení „nevyhnutne vyplýva“ z konštatovania o porušení zásady rovnosti príležitostí a zásady transparentnosti, ktorým je poznačené toto rozhodnutie.
48.
Odvolateľ však výslovne nespochybňuje – či už v rámci prvého odvolacieho dôvodu, alebo v rámci iného odvolacieho dôvodu – konštatovanie uvedené v bode 91 napadnutého rozsudku. (
26
) Môže Súdny dvor napriek tomu z úradnej moci prihliadnuť na to, že tento bod je „nakazený“ nesprávnym právnym posúdením, ktorým je poznačený bod 53 tohto rozsudku?
49.
Domnievam sa, že na túto otázku treba odpovedať kladne. V tejto súvislosti poznamenávam, že vyhlásenie neplatnosti záveru, podľa ktorého sporné rozhodnutie porušuje zásadu rovnosti príležitostí a zásadu transparentnosti, by malo za následok, že bod 91 uvedeného rozsudku by vôbec nebol odôvodnený. Súdny dvor pritom už konštatoval, že nedostatočné odôvodnenie rozsudku Všeobecného súdu je porušením podstatných formálnych náležitostí, ktoré je v rozpore s verejným poriadkom. (
27
) Súdny dvor by za týchto okolností mal mať podľa môjho názoru právomoc rozhodnúť, že ak na základe niektorého odvolacieho dôvodu dospeje k záveru, že jedno z konštatovaní Všeobecného súdu je poznačené nesprávnym právnym posúdením, toto nesprávne právne posúdenie sa vzťahuje aj na iné konštatovanie Všeobecného súdu, ktorého odôvodnenie spočíva výlučne na prvom uvedenom konštatovaní.
50.
Domnievam sa teda, že napadnutý rozsudok treba zrušiť aj v rozsahu, v akom sa ním konštatuje zjavne nesprávne posúdenie, ktorým je poznačené posúdenie predmetnej ponuky podľa prvého kritéria hodnotenia ponúk. Nie je však potrebné vrátiť vec Všeobecnému súdu alebo ju prejednať s cieľom preskúmať z vecného hľadiska žalobné výhrady založené na zjavne nesprávnych posúdeniach, ktorými je poznačené toto posúdenie. Všeobecný súd totiž už v bode 95 napadnutého rozsudku dospel k záveru, že sporné rozhodnutie v tomto smere nie je dostatočne odôvodnené, takže nebol schopný rozhodnúť o existencii takých nesprávnych posúdení (okrem nesprávneho posúdenia, na ktoré poukázal v bode 91 tohto rozsudku). Ako vyplynie z môjho preskúmania prvej časti tretieho odvolacieho dôvodu, odvolateľ pritom nepreukázal, že tento záver je protiprávny. (
28
)
51.
Po posúdení ostatných odvolacích dôvodov preskúmam, do akej miery treba výrok uvedeného rozsudku zrušiť z dôvodu nesprávnych právnych posúdení, ktorými sú poznačené body 53 a 91 tohto rozsudku. (
29
)
2.
O druhej časti prvého odvolacieho dôvodu
52.
Druhá časť prvého odvolacieho dôvodu je založená na porušení povinnosti odôvodnenia, ktorá Všeobecnému súdu vyplýva z článku 36 prvej vety a článku 53 prvého odseku štatútu. EUIPO v podstate tvrdí, že Všeobecný súd porušil túto povinnosť tým, že v bode 53 napadnutého rozsudku konštatoval porušenie zásady rovnosti príležitostí a zásady transparentnosti v neprospech odporkýň v odvolacom konaní bez toho, aby overil, či boli splnené tri podmienky uvedené v rozsudku ATI EAC e Viaggi di Maio a i. (
30
), alebo aspoň uviedol dôvody, pre ktoré tieto podmienky neboli splnené.
53.
Vzhľadom na to, že z analýzy prvej časti tohto odvolacieho dôvodu už vyplýva konštatovanie o nesprávnom právnom posúdení, ktorým je poznačený bod 53 napadnutého rozsudku, nie je potrebné z vecného hľadiska skúmať druhú časť uvedeného odvolacieho dôvodu.
54.
Pre úplnosť však zdôrazňujem, že podľa ustálenej judikatúry povinnosť odôvodnenia, ktorú má Všeobecný súd, znamená, že tento súd musí odôvodniť svoje rozsudky tak, aby dotknuté osoby mohli zistiť dôvody, pre ktoré ich tvrdenia neuspeli, a Súdny dvor mal k dispozícii dostatočné podklady na preskúmanie týchto rozsudkov. (
31
)
55.
Všeobecný súd pritom podľa môjho názoru tým, že v bodoch 48 až 52 napadnutého rozsudku uviedol úvahy na podporu záveru uvedeného v bode 53 tohto rozsudku, a tým, že odkázal na judikatúru citovanú v bode 44 uvedeného rozsudku, splnil tieto požiadavky. Domnievam sa, že posúdenie uvedené v bode 53 toho istého rozsudku netrpí nedostatkom odôvodnenia z dôvodu, že by Všeobecný súd nevysvetlil, ako by uplatnenie príslušných právnych kritérií umožnilo dospieť k záveru o porušení zásady rovnosti príležitostí a zásady transparentnosti, ale – ako vyplýva z preskúmania prvej časti prvého odvolacieho dôvodu – nesprávnym právnym posúdením z dôvodu, že Všeobecný súd uplatnil iné právne kritériá, ktoré za okolností prejednávanej veci neboli relevantné.
56.
Druhá časť prvého odvolacieho dôvodu je preto neopodstatnená.
C.
O druhom odvolacom dôvode a druhej časti tretieho odvolacieho dôvodu, ktoré sú založené na nesprávnych právnych posúdeniach spôsobených tým, že napadnutým rozsudkom bolo sporné rozhodnutie zrušené na základe zjavne nesprávnych posúdení a viacnásobného nedostatku odôvodnenia
57.
Druhý odvolací dôvod je založený na nesprávnom právnom posúdení, ktorého sa Všeobecný súd údajne dopustil tým, že v bode 136 napadnutého rozsudku dospel k záveru, že sporné rozhodnutie treba zrušiť, bez toho, aby preskúmal, či zjavne nesprávne posúdenia konštatované v bodoch 91, 95, 96 a 97 až 103 tohto rozsudku mali vplyv na konečný výsledok postupu zadávania zákazky.
58.
V rámci druhej časti tretieho odvolacieho dôvodu EUIPO vytýka Všeobecnému súdu, že zrušil toto rozhodnutie bez toho, aby overil, či viacnásobný nedostatok odôvodnenia konštatovaný v bodoch 86, 89, 95 a 135 uvedeného rozsudku sám osebe alebo v spojení so zjavne nesprávnymi posúdeniami, na ktoré Všeobecný súd tiež poukázal, stačil na zmenu tohto výsledku.
59.
V rámci druhého odvolacieho dôvodu a druhej časti tretieho odvolacieho dôvodu odvolateľ poukazuje na dva rozsudky Všeobecného súdu.
60.
Na jednej strane cituje judikatúru Všeobecného súdu, podľa ktorej v prípade, že Všeobecný súd konštatuje, že rozhodnutie o pridelení zákazky nie je dostatočne odôvodnené, toto rozhodnutie možno zrušiť z tohto dôvodu len v rozsahu, v akom ostatné časti uvedeného rozhodnutia, ktoré sú dostatočne odôvodnené, nepostačujú na odôvodnenie tohto rozhodnutia. (
32
) Podľa EUIPO treba túto judikatúru analogicky uplatniť v prípade, že Všeobecný súd konštatuje zjavne nesprávne posúdenie, ktorým je poznačené rozhodnutie o pridelení zákazky.
61.
EUIPO na druhej strane poukazuje na rozsudok, v ktorom Všeobecný súd konštatoval, že ak známka pridelená určitej ponuke podľa daného kritéria hodnotenia ponúk vychádza z viacerých negatívnych komentárov, z ktorých jeden alebo viaceré sú poznačené zjavne nesprávnym posúdením, táto známka a hodnotenie, na ktorom je založená, nie sú poznačené nesprávnym právnym posúdením, ak uvedená známka spočíva aj na komentároch, ktoré nie sú poznačené zjavne nesprávnymi posúdeniami. (
33
)
62.
Podľa odporkýň v odvolacom konaní sa tieto rozhodnutia nevzťahujú na prejednávaný prípad.
63.
Druhý odvolací dôvod a druhú časť tretieho odvolacieho dôvodu preskúmam spoločne.
64.
V tejto súvislosti na úvod poznamenávam, že odvolateľ netvrdí a už vôbec nepreukázal, že zjavne nesprávne posúdenia a/alebo viacnásobný nedostatok odôvodnenia, ktoré konštatoval Všeobecný súd, nemohli mať nijaký vplyv na výsledok postupu zadávania zákazky, a preto neodôvodňovali zrušenie sporného rozhodnutia. Odvolateľ len vytýka Všeobecnému súdu, že výslovne nepreskúmal, či tieto protiprávnosti zmenili výsledok tohto postupu.
65.
Domnievam sa, že taká kritika vychádza z nesprávneho pochopenia požiadaviek, ktoré musí splniť Všeobecný súd.
66.
Je pravda, že Všeobecný súd nemôže zrušiť rozhodnutie o pridelení zákazky z dôvodu protiprávností, ktorými je toto rozhodnutie poznačené, ak iné časti tohto rozhodnutia, ktoré nie sú protiprávne, stačia na odôvodnenie konečného výsledku tohto rozhodnutia. V takej situácii sú žalobné dôvody založené na týchto protiprávnostiach neúčinné, keďže aj za predpokladu, že by boli opodstatnené, by nemali za následok zrušenie tohto rozhodnutia. (
34
) Je to tak vtedy, keď by rozhodnutie aj v prípade neexistencie protiprávností, ktorých sa týkajú tieto žalobné dôvody, nemohlo byť pre žalobcu priaznivejšie.
67.
Z tohto hľadiska Všeobecný súd – podľa môjho názoru správne – opakovane konštatoval, že nedostatočné odôvodnenie určitých posúdení verejného obstarávateľa nemôže mať za následok zrušenie rozhodnutia o odmietnutí ponuky v prípade, ak by táto ponuka aj za predpokladu, že by získala všetky body, ktoré bolo možné udeliť za kritériá alebo čiastkové kritérium hodnotenia ponúk, ktorých sa týka nedostatočné odôvodnenie, nezískala minimálny počet bodov, ktorý by umožnil postúpenie tejto ponuky do finančnej fázy alebo do fázy komparatívneho výberu ponúk. (
35
)
68.
Z toho istého prístupu vyplýva, že v prípade, keď – tak ako v prejednávanej veci – verejný obstarávateľ zaradil ponuku na výhodné miesto v mechanizme zostupného poradia, pričom ju však nezaradil na prvé miesto, žalobné dôvody sú neúčinné, ak napriek tomu, že by táto ponuka získala všetky body, ktoré možno udeliť za kritériá hodnotenia ponúk, ktorých sa týkajú údajne protiprávne posúdenia, konečný počet bodov, ktorý by získala, by bol nižší než konečný počet bodov ponúk, ktoré sa umiestnili na vyšších miestach v mechanizme zostupného poradia.
69.
Nemyslím si však, že Všeobecný súd musí výslovne uviesť dôvody, pre ktoré sa domnieva, že žalobné dôvody nie sú neúčinné. Všeobecný súd je podľa môjho názoru jedine povinný nezrušiť rozhodnutie o pridelení zákazky, ak sú tieto žalobné dôvody skutočne neúčinné – teda, ako vyplýva z vyššie uvedeného, ak protiprávnosti, ktorých sa týkajú uvedené žalobné dôvody, posudzované ako celok nemohli mať nijaký vplyv na výsledok postupu zadávania zákazky.
70.
Odvolateľ pritom nepreukázal ani netvrdil, že aj v prípade neexistencie jednotlivých protiprávností, ktoré konštatoval Všeobecný súd, by sporné rozhodnutie nemohlo byť priaznivejšie pre spoločnosť European Dynamics Luxembourg.
71.
Vzhľadom na vyššie uvedené treba druhý odvolací dôvod a druhú časť tretieho odvolacieho dôvodu zamietnuť ako neopodstatnené.
D.
O treťom odvolacom dôvode založenom na nesprávnom právnom posúdení spôsobenom tým, že v napadnutom rozsudku sa konštatuje, že sporné rozhodnutie je poznačené viacnásobným nedostatkom odôvodnenia, ktorý opodstatňuje jeho zrušenie
72.
V rámci svojho tretieho odvolacieho dôvodu, ktorý možno rozdeliť na tri časti, EUIPO tvrdí, že Všeobecný súd sa dopustil viacerých nesprávnych právnych posúdení tým, že v bodoch 134 a 135 napadnutého rozsudku konštatoval, že sporné rozhodnutie je poznačené viacnásobným nedostatkom odôvodnenia, a tým, že z tohto dôvodu zrušil toto rozhodnutie.
1.
O prvej časti tretieho odvolacieho dôvodu
73.
Odvolateľ v rámci prvej časti tretieho odvolacieho dôvodu tvrdí, že Všeobecný súd nerešpektoval rozsah povinnosti odôvodnenia, ktorá vyplýva verejnému obstarávateľovi z článku 100 ods. 2 rozpočtového nariadenia. Všeobecný súd tým, že preskúmal každý z komentárov hodnotiaceho výboru samostatne, a zároveň nezohľadnil širší kontext posudzovania, ktorého súčasťou sú tieto komentáre, pripísal tejto povinnosti prísnejší obsah, než aký vyplýva z judikatúry Súdneho dvora citovanej v bode 129 napadnutého rozsudku. (
36
) Podľa tejto judikatúry verejný obstarávateľ nie je povinný poskytnúť vylúčenému uchádzačovi detailné zhrnutie spôsobu, akým zohľadnil každý detail jeho ponuky, ani podrobnú porovnávaciu analýzu ponuky tohto uchádzača a úspešnej ponuky.
74.
Odporkyne v odvolacom konaní v tejto súvislosti uvádzajú, že Všeobecný súd sa správne obmedzil na preskúmanie dôvodov uvedených v žalobe, ktoré sa zameriavali na určité konkrétne komentáre.
75.
Podľa môjho názoru tvrdenia, ktoré uvádza EUIPO, neumožňujú konštatovať, že Všeobecný súd na účely záveru o existencii viacnásobného nedostatku odôvodnenia, ktorým sú poznačené posúdenia EUIPO spomenuté v bodoch 81, 87 a 90 napadnutého rozsudku, (
37
) ku ktorému Všeobecný súd dospel v bodoch 86, 89, 95 a 135 tohto rozsudku, uplatnil prísnejšie kritériá, než aké vyplývajú z judikatúry Súdneho dvora.
76.
Ako vyplýva z bodov 85, 88, 93 a 94 uvedeného rozsudku, Všeobecný súd konštatoval tento viacnásobný nedostatok odôvodnenia najmä na základe nepresnosti súťažných podkladov, ako aj na základe stručného a vágneho posúdenia hodnotiacou komisiou. Z toho v bode 94 toho istého rozsudku vyvodil, že „ani [European Dynamics Luxembourg a i.], ani Všeobecný súd nedokázali pochopiť spôsob, akým verejný obstarávateľ… pridelil body, ktorými disponoval na základe prvého kritéria hodnotenia ponúk a jeho čiastkových kritérií“. V dôsledku toho v bode 95 napadnutého rozsudku Všeobecný súd uviedol, že nie je schopný z vecného hľadiska preskúmať sporné posúdenia. Okrem toho v bode 134 tohto rozsudku Všeobecný súd zdôraznil, že tieto posúdenia predstavujú kľúčové prvky odôvodnenia nevyhnutné na správne pochopenie posúdenia ponúk.
77.
Všeobecný súd teda síce vyhodnotil každý z komentárov napadnutých v žalobe samostatne, ale ich tiež zasadil do celkového kontextu posúdenia predmetnej ponuky, podľa ide o prvé kritérium hodnotenia ponúk, a z toho vyvodil, že toto posúdenie nebolo dostatočne odôvodnené.
78.
Odvolateľ navyše nevysvetlil, v akom zmysle Všeobecný súd takými úvahami vyžadoval od verejného obstarávateľa, aby poskytol detailné zhrnutie spôsobu, akým zohľadnil každý detail jeho ponuky, a podrobnú porovnávaciu analýzu tejto ponuky a ponúk, ktoré sa umiestnili na vyšších miestach.
79.
Prvá časť tretieho odvolacieho dôvodu teda nie je opodstatnená.
2.
O druhej časti tretieho odvolacieho dôvodu
80.
Ako vyplýva z bodov 64 až 71 vyššie, podľa môjho názoru je druhá časť tretieho odvolacieho dôvodu neopodstatnená.
3.
O tretej časti tretieho odvolacieho dôvodu
81.
V rámci tretej časti tretieho odvolacieho dôvodu EUIPO po prvé tvrdí, že napadnutý rozsudok obsahuje rozpor, keďže Všeobecný súd na jednej strane v rámci skúmania tretieho žalobného dôvodu v bodoch 112 až 115 a 121 tohto rozsudku nekonštatoval nijaké zjavne nesprávne posúdenie ani nedostatok odôvodnenia, ktorými by bolo poznačené posúdenie ponuky spoločnosti European Dynamics Luxembourg podľa štvrtého kritéria hodnotenia ponúk, a na druhej strane Všeobecný súd na konci skúmania prvého žalobného dôvodu v bodoch 134 a 135 uvedeného rozsudku konštatoval, že nie je schopný preskúmať materiálnu zákonnosť sporného rozhodnutia, pokiaľ ide o toto posúdenie, a že toto rozhodnutie je preto poznačené zjavne nesprávnym posúdením.
82.
Po druhé odvolateľ tvrdí, že Všeobecný súd v každom prípade porušil svoju povinnosť odôvodnenia, keďže rozhodol, že nie je schopný vykonať také preskúmanie, hoci ho vykonal v bodoch 112 až 115 toho istého rozsudku a vyvodil z neho záver o neexistencii zjavne nesprávneho posúdenia, ktorým by bolo poznačené posúdenie predmetnej ponuky podľa štvrtého kritéria hodnotenia ponúk.
83.
Odporkyne v odvolacom konaní spochybňujú existenciu takého rozporu.
84.
Podľa môjho názoru v rozsahu, v akom EUIPO po prvé tvrdí, že bod 135 napadnutého rozsudku z dôvodu, že sa v ňom konštatuje zjavne nesprávne posúdenie, odporuje iným bodom tohto rozsudku, táto argumentácia spočíva na nesprávnom výklade uvedeného rozsudku. V bode 135 tohto rozsudku Všeobecný súd nepoukázal na zjavne nesprávne posúdenie, ale na viaceré vady odôvodnenia.
85.
Naopak, EUIPO podľa môjho názoru po druhé správne tvrdí, že Všeobecný súd porušil svoju povinnosť odôvodnenia v rozsahu, v akom v bode 134 uvedeného rozsudku „pripomenul“, že v rámci skúmania tretieho žalobného dôvodu nebol schopný preskúmať materiálnu zákonnosť sporného rozhodnutia, pokiaľ ide o posúdenie predmetnej ponuky z hľadiska štvrtého kritéria hodnotenia ponúk, hoci tento záver vôbec nevyplýva z preskúmania tohto tretieho žalobného dôvodu. Naopak, v bodoch 112 až 115 toho istého rozsudku Všeobecný súd vykonal také preskúmanie, na základe ktorého zamietol výhradu založenú na zjavne nesprávnom posúdení, ktorým bolo poznačené toto posúdenie. (
38
)
86.
Tento rozpor vyplýva podľa môjho názoru z jednoduchej chyby v písaní, ktorá nemá vplyv na úvahy Všeobecného súdu a nemôže vážne ohroziť pochopenie napadnutého rozsudku ani narušiť právo EUIPO na obranu. Svedčí o tom skutočnosť, že Všeobecný súd v bode 134 in fine tohto rozsudku odkázal len na body 81 až 86, 87 až 89 a 90 až 95 tohto rozsudku – ktoré sa týkajú skúmania výhrad súvisiacich s prvým kritériom hodnotenia ponúk – bez toho, aby citoval body uvedeného rozsudku týkajúce sa posúdenia časti súvisiacej so štvrtým kritériom hodnotenia ponúk. Táto chyba v písaní preto neznamená, že napadnutý rozsudok trpí vadou odôvodnenia, ktorá môže odôvodniť jeho zrušenie v tejto časti. (
39
)
87.
V každom prípade vzhľadom na to, že vada odôvodnenia, ktorá by vyplynula z uvedeného rozporu, nemá vplyv na výrok napadnutého rozsudku, (
40
) tretia časť tretieho odvolacieho dôvodu by mala byť zamietnutá ako neúčinná. (
41
)
E.
O štvrtom odvolacom dôvode založenom na nesprávnom právnom posúdení a na nedostatku odôvodnenia v rozsahu, v akom sa napadnutým rozsudkom vyhovelo návrhu na náhradu škody
88.
Štvrtý odvolací dôvod smeruje proti bodom 141, 144, 146 a 150 napadnutého rozsudku, ako aj proti bodu 2 jeho výroku. Tento odvolací dôvod možno rozdeliť na tri časti.
1.
O prvej časti štvrtého odvolacieho dôvodu
89.
V rámci prvej časti štvrtého odvolacieho dôvodu odvolateľ vytýka Všeobecnému súdu, že konštatoval, že sú splnené podmienky umožňujúce vznik mimozmluvnej zodpovednosti Únie.
90.
Po prvé vzhľadom na tvrdenia uvedené na podporu prvého až tretieho odvolacieho dôvodu konštatovanie, že sporné rozhodnutie je protiprávne, vychádza z nesprávnych právnych posúdení.
91.
Po druhé EUIPO subsidiárne tvrdí, že v prípade, ak by Súdny dvor zrušil napadnutý rozsudok len v rozsahu, v akom Všeobecný súd konštatoval porušenie zásady rovnosti príležitostí a zásady transparentnosti, Súdny dvor by mal zrušiť tento rozsudok, aj pokiaľ ide o náhradu škody spôsobnej spoločnosti European Dynamics Luxembourg. Ako totiž Všeobecný súd uznal v bode 142 uvedeného rozsudku, na jednej strane neexistuje príčinná súvislosť medzi viacnásobným nedostatkom odôvodnenia, ktorý konštatoval, a touto škodou. Na druhej strane, keďže Všeobecný súd nepreskúmal vplyv zjavne nesprávnych posúdení konštatovaných v bodoch 91 a 102 toho istého rozsudku na konečný výsledok postupu zadávania zákazky, nedostatočne odôvodnil záver, že medzi týmito nesprávnymi posúdeniami a uvedenou škodou existuje príčinná súvislosť, uvedený v bode 144 napadnutého rozsudku.
92.
Odporkyne v odvolacom konaní v tejto súvislosti uvádzajú, že v napadnutom rozsudku bolo z právneho hľadiska dostatočne preukázané splnenie podmienok umožňujúcich vznik zodpovednosti Únie.
93.
Pokiaľ ide v prvom rade o existenciu nezákonného konania EUIPO, pripomínam, že prvý až tretí odvolací dôvod podľa môjho názoru neumožňuje vyhlásiť za neplatné konštatovania Všeobecného súdu týkajúce sa na jednej strane zjavne nesprávneho posúdenia, ktorým je poznačené posúdenie predmetnej ponuky podľa druhého kritéria hodnotenia ponúk (bod 102 tohto rozsudku), a na druhej strane viacnásobného nedostatku odôvodnenia týkajúceho sa posúdenia tejto ponuky podľa prvého kritéria hodnotenia ponúk (body 86, 89, 95 a 135 uvedeného rozsudku). Odvolateľ preto nepreukázal, že Všeobecný súd vychádzal z nesprávneho právneho posúdenia tým, že konštatoval nezákonné konanie verejného obstarávateľa.
94.
V druhom rade, čo sa týka odôvodnenia existencie príčinnej súvislosti medzi zjavne nesprávnymi posúdeniami, ktoré konštatoval Všeobecný súd, a škodou spôsobenou spoločnosti European Dynamics Luxembourg, argumentácia EUIPO v podstate súvisí s dôsledkami, ktoré treba vyvodiť z toho, že sa vyhovelo prvému žalobnému dôvodu. Tieto dôsledky preskúmam v bodoch 107 až 128 nižšie. Už teraz uvádzam, že táto argumentácia je podľa môjho názoru opodstatnená.
2.
O druhej časti štvrtého odvolacieho dôvodu
95.
V rámci druhej časti štvrtého odvolacieho dôvodu EUIPO tvrdí, že napadnutý rozsudok je poznačený nedostatkom odôvodnenia, keďže obsahuje rozpor medzi dôvodmi uvedenými v bodoch 144, 146 a 150 tohto rozsudku na jednej strane a bodom 2 výroku uvedeného rozsudku na druhej strane. Zatiaľ čo v týchto dôvodoch je škoda spôsobená spoločnosti European Dynamics Luxembourg označená ako strata možnosti umiestniť sa na prvom alebo druhom mieste v mechanizme zostupného poradia, podľa výroku je Únia povinná nahradiť škodu spôsobenú z dôvodu straty príležitosti uzavrieť rámcovú zmluvu v postavení prvej zmluvnej strany.
96.
Odporkyne v odvolacom konaní popierajú existenciu takého rozporu a zdôrazňujú, že zmienka o strate príležitosti uzavrieť rámcovú zmluvu v postavení prvej zmluvnej strany vo výroku odráža úplný rozsah straty príležitosti, ktorú utrpela European Dynamics Luxembourg.
97.
Podľa môjho názoru odvolateľ správne poukázal na existenciu rozporu medzi bodmi 144, 146 a 150 odôvodnenia napadnutého rozsudku na jednej strane a bodom 2 výroku tohto rozsudku na druhej strane. (
42
)
98.
Tento bod výroku odráža rozsah návrhu na náhradu škody uplatneného v konaní pred Všeobecným súdom. Ako vyplýva z bodu 137 tohto rozsudku, tento návrh bol obmedzený na náhradu nemajetkovej ujmy a kompenzáciu za stratu príležitosti uzavrieť predmetnú zmluvu v postavení uchádzača zaradeného na prvé miesto.
99.
Naopak, v bodoch 144, 146 a 150 uvedeného rozsudku je nesprávne spomenutá strata príležitosti uzavrieť túto zmluvu v postavení prvej alebo druhej zmluvnej strany podľa mechanizmu zostupného poradia, hoci táto strata príležitosti prekračuje rozsah škody, o náhradu ktorej European Dynamics Luxembourg a i. žiadali.
100.
Tento rozpor týkajúci sa vymedzenia spôsobenej škody má navyše praktický dosah, keďže Všeobecný súd medzi úvahami, ktoré treba zohľadniť pri stanovení rozsahu náhrady škody, v bode 150 napadnutého rozsudku spomenul mieru pravdepodobnosti zaradenia predmetnej ponuky na prvé alebo druhé miesto podľa mechanizmu zostupného poradia v prípade, že by nedošlo k vecným protiprávnostiam, ktoré konštatoval. Pravdepodobnosť zaradenia tejto ponuky na prvé alebo druhé miesto je pritom určite vyššia než pravdepodobnosť zaradenia na prvé miesto.
101.
Druhá časť štvrtého odvolacieho dôvodu je preto opodstatnená. (
43
)
3.
O tretej časti štvrtého odvolacieho dôvodu
102.
Tretia časť štvrtého odvolacieho dôvodu, ktorá je uvedená subsidiárne, je založená na vecnej nesprávnosti, ktorou je údajne poznačený bod 2 výroku napadnutého rozsudku, keďže povinnosť nahradiť škodu spôsobenú spoločnosti European Dynamics Luxembourg nie je uložená EUIPO, ale Európskej únii. Odvolateľ sa domnieva, že podľa článku 115 a článku 118 ods. 3 nariadenia č. 207/2009 mala byť taká povinnosť uložená EUIPO.
103.
Podľa odporkýň v odvolacom konaní zmienka o Európskej únii nie je nesprávna, keďže tento subjekt je celkovo zodpovedný za nezákonné konanie svojich inštitúcií a orgánov. V každom prípade, aj keby táto zmienka predstavovala vecnú nesprávnosť, táto nesprávnosť by nemohla mať za následok zrušenie napadnutého rozsudku.
104.
Domnievam sa, že táto časť je neopodstatnená. Článok 340 druhý odsek ZFEÚ totiž stanovuje, že Európska únia je povinná nahradiť škody spôsobené vlastnými orgánmi alebo pracovníkmi pri výkone ich funkcií. Na tejto zodpovednosti nič nemení skutočnosť, že článok 118 ods. 3 nariadenia č. 207/2009 tiež stanovuje, že EUIPO je povinný nahradiť každú škodu spôsobenú jeho oddeleniami alebo jeho pracovníkmi pri výkone svojich povinností. Toto druhé ustanovenie podľa môjho názoru odráža skutočnosť, že inštitúcie a orgány Únie, ako je EUIPO, zastupujú Úniu v oblastiach, ktorých sa týkajú ich právomoci. (
44
) Keďže tak EUIPO, ako aj Európska únia navyše majú právnu subjektivitu, (
45
) možno ich označiť za zodpovedné za škody, ktoré spôsobí EUIPO pri výkone svojich funkcií. Všeobecný súd teda bez toho, aby sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, v bode 2 výroku napadnutého rozsudku uložil povinnosť nahradiť predmetnú škodu Európskej únii.
105.
V každom prípade, aj keby tento bod vychádzal z vecnej nesprávnosti, táto nesprávnosť by predstavovala chybu v písaní, ktorá nemôže vážne ohroziť pochopenie napadnutého rozsudku ani narušiť právo odvolateľa na obranu, v dôsledku čoho by nemohla mať za následok zrušenie tohto rozsudku. (
46
)
106.
Tretiu časť štvrtého odvolacieho dôvodu teda treba zamietnuť.
F.
O zrušení napadnutého rozsudku a rozhodnutí vo veci samej
107.
Na základe svojho preskúmania prvej časti prvého odvolacieho dôvodu som dospel k záveru, že Všeobecný súd vychádzal z nesprávnych právnych posúdení, keď v rámci prejednávania návrhu na zrušenie rozhodol, že posúdenie predmetnej ponuky, pokiaľ ide o prvé kritérium hodnotenia ponúk, je poznačené porušením zásady rovnosti príležitostí a zásady transparentnosti (bod 53 napadnutého rozsudku) a zjavne nesprávnym posúdením (bod 91 tohto rozsudku). (
47
) Na konci svojho skúmania druhej časti štvrtého odvolacieho dôvodu som konštatoval, že Všeobecný súd v rámci prejednávania návrhu na náhradu škody porušil svoju povinnosť odôvodnenia. (
48
)
108.
Najprv je potrebné overiť, či tieto protiprávnosti majú za následok zrušenie uvedeného rozsudku v rozsahu, v ako ním bolo zrušené sporné rozhodnutie, a/alebo v rozsahu, v akom sa ním vyhovelo návrhu na náhradu škody. V prípade kladnej odpovede na túto otázku treba následne rozhodnúť o tom, či stav konania dovoľuje, aby Súdny dvor vydal konečný rozsudok sám, alebo či treba vrátiť vec Všeobecnému súdu.
1.
Napadnutý rozsudok treba zrušiť len v rozsahu, v akom sa ním ukladá Únii povinnosť nahradiť škodu
109.
Podľa môjho názoru nesprávne právne posúdenia, ktorými sú poznačené body 53 a 91 napadnutého rozsudku, nemajú mať za následok zrušenie tohto rozsudku v rozsahu, v akom sa ním zrušuje sporné rozhodnutie (bod 1 výroku).
110.
Je to tak preto, lebo v prípade, ak z odôvodnenia rozsudku Všeobecného súdu vyplýva porušenie práva Únie, ale jeho výrok je odôvodnený z iných dôvodov, ktoré uviedol Všeobecný súd, toto porušenie nemôže mať za následok zrušenie tohto rozsudku, takže žalobný dôvod, v rámci ktorého sa toto porušenie namieta, je neúčinný. (
49
)
111.
V prejednávanej veci Všeobecný súd v bode 136 napadnutého rozsudku odôvodnil zrušenie sporného rozhodnutia na základe všetkých protiprávností, ktoré konštatoval a ktorými je poznačené posúdenie predmetnej ponuky z hľadiska prvého a druhého kritériá hodnotenia ponúk. Iné protiprávnosti než tie, ktoré sú konštatované v bodoch 53 a 91 uvedeného rozsudku, pritom vzhľadom na to, že sa týkajú posúdenia tejto ponuky tak podľa prvého (body 86, 89, 95 a 135 napadnutého rozsudku), ako aj podľa druhého (bod 102 tohto rozsudku) kritéria hodnotenia ponúk, stačia na odôvodnenie záveru Všeobecného súdu týkajúceho sa zrušenia uvedeného rozhodnutia.
112.
Bod 1 výroku napadnutého rozsudku je preto naďalej odôvodnený aj napriek nesprávnym právnym posúdeniam, z ktorých vychádzal Všeobecný súd.
113.
Naopak, zastávam názor, že tento rozsudok treba zrušiť v rozsahu, v akom sa ním ukladá povinnosť nahradiť škodu spôsobenú spoločnosti European Dynamics Luxembourg z dôvodu straty príležitosti uzavrieť zmluvu v postavení prvej zmluvnej strany podľa mechanizmu zostupného poradia (bod 2 výroku). Body 4 a 5 výroku, ktoré sa týkajú určenia výšky náhrady škody, sú teda bezpredmetné a tiež ich treba zrušiť.
114.
Je to tak v prvom rade preto, lebo Všeobecný súd porušil svoju povinnosť odôvodnenia, keďže uvedený rozsudok obsahuje rozpor medzi odôvodnením a výrokom, pokiaľ ide o určenie výšky náhrady škody. (
50
)
115.
V druhom rade záver, že body 53 a 91 napadnutého rozsudku sú poznačené nesprávnymi právnymi posúdeniami, spôsobuje, že – ako odvolateľ uviedol v rámci prvej časti štvrtého odvolacieho dôvodu (
51
) – konštatovanie o príčinnej súvislosti medzi nezákonným konaním vytýkaným EUIPO a stratou príležitosti, na ktorú sa odvolávajú European Dynamics Luxembourg a i., uvedené v bode 144 tohto rozsudku v každom prípade nemá nijaký základ.
116.
V tejto súvislosti pripomínam, že Všeobecný súd v bode 143 napadnutého rozsudku dospel k záveru, že nemožno stanoviť nijakú príčinnú súvislosť medzi viacnásobným nedostatkom odôvodnenia (konštatovaným v bodoch 86, 89, 95 a 135 tohto rozsudku) a touto stratou príležitosti. Tento záver v rámci odvolania nie je spochybnený. Naopak, Všeobecný súd v bode 144 uvedeného rozsudku rozhodol, že takáto príčinná súvislosť existuje medzi vecnými protiprávnosťami (konštatovanými v bodoch 53, 91 a 102 toho istého rozsudku) a touto škodou. Body 53 a 91 napadnutého rozsudku, v ktorých Všeobecný súd poukázal na vecné protiprávnosti, ktorými je poznačené posúdenie predmetnej ponuky podľa prvého kritéria hodnotenia ponúk, však podľa môjho názoru vychádzajú z nesprávneho právneho posúdenia.
117.
Za týchto okolností by vznik zodpovednosti Únie predpokladal existenciu príčinnej súvislosti len medzi vecnou protiprávnosťou, ktorou je poznačené posúdenie tejto ponuky podľa druhého kritéria hodnotenia ponúk (konštatovanou v bode 102 tohto rozsudku), a stratou možnosti umiestniť sa na prvom mieste v mechanizme zostupného poradia.
118.
V napadnutom rozsudku pritom vôbec nie je odôvodnená existencia takej príčinnej súvislosti.
119.
V bode 144 tohto rozsudku totiž Všeobecný súd po prvé len konštatoval, že predmetná ponuka získala na konci komparatívneho posúdenia podľa prvého kritéria hodnotenia ponúk len 22,81 bodu z celkového počtu 40 bodov. Cieľom tohto konštatovania je len preukázať príčinnú súvislosť medzi vecnými protiprávnosťami týkajúcimi sa posúdenia tejto ponuky podľa prvého kritéria hodnotenia ponúk a údajnou stratou príležitosti.
120.
Po druhé Všeobecný súd usúdil, že „samotná skutočnosť, že [European Dynamics Luxembourg] sa v mechanizme zostupného poradia zaradila na tretie miesto a stala sa tak potenciálnou zmluvnou stranou[,] znevierohodňuje hypotézu, podľa ktorej jej verejný obstarávateľ mohol predmetnú zákazku neprideliť“. Táto úvaha podľa môjho názoru nestačí na to, aby EUIPO mohol pochopiť dôvody, pre ktoré Všeobecný súd dospel k záveru, že vecná protiprávnosť, ktorou je poznačené posúdenie uvedenej ponuky podľa druhého kritéria hodnotenia ponúk, spôsobila túto stratu príležitosti, a Súdny dvor mohol preskúmať túto časť napadnutého rozsudku, ako to vyžaduje judikatúra Súdneho dvora. (
52
)
121.
O existencii príčinnej súvislosti medzi touto vecnou protiprávnosťou a stratou príležitosti, ktorú utrpela European Dynamics Luxembourg, treba preto rozhodnúť v rámci skúmania veci samej, keďže toto rozhodnutie si vyžaduje posúdenia skutkovej povahy.
2.
Návrh na náhradu škody treba na základe preskúmania veci samej zamietnuť
122.
Podľa môjho názoru má Súdny dvor k dispozícii dostatok podkladov na to, aby na základe článku 61 prvého odseku štatútu vykonal preskúmanie veci samej a sám vydal konečný rozsudok.
123.
Z číselných údajov uvedených v bodoch 12 a 20 napadnutého rozsudku totiž možno vyvodiť, že aj keby ponuka spoločnosti European Dynamics Luxembourg získala všetky body (30), ktoré možno udeliť za druhé kritérium hodnotenia ponúk, pokiaľ by všetky ostatné okolnosti zostali nezmenené, neumiestnila by sa na vyššom mieste než ponuky, ktoré sa umiestnili na prvom a druhom mieste v mechanizme zostupného poradia podľa sporného rozhodnutia.
124.
V tejto súvislosti spresňujem, že ak by táto ponuka získala všetkých 30 bodov, ktoré bolo možné udeliť za toto kritérium, získala by „celkový počet bodov (100)“ (uvedený v predposlednom riadku tabuľky, ktorá sa nachádza v bode 12 napadnutého rozsudku) vo výške 72,81. Keďže koeficient uplatnený na „celkový počet bodov (100)“ na účely získania „celkového počtu technických bodov“ (uvedeného v poslednom riadku tejto tabuľky) úspešných ponúk sa rovná 1,09736, uvedená ponuka by získala „celkový počet technických bodov“ vo výške 79,90.
125.
Predmetná ponuka navyše získala 83,69 finančného bodu (ako sa uvádza v poslednom stĺpci tabuľky, ktorá sa nachádza v bode 20 tohto rozsudku). Ako vyplýva z bodu 150 uvedeného rozsudku, celkový počet technických bodov aj celkový počet finančných bodov tvoria pri posudzovaní ponúk 50 %.
126.
Ak by teda táto ponuka získala 30 bodov za druhé kritérium hodnotenia ponúk, pokiaľ by všetky ostatné okolnosti zostali nezmenené, získala by konečný počet bodov 81_79/100. Tento počet bodov je nižší ako konečné počty bodov pridelených ponukám zaradeným na prvé a druhé miesto, ktoré dosahujú 87_99/100 a 83_40/100.
127.
V dôsledku toho neexistuje príčinná súvislosť medzi zjavne nesprávnym posúdením konštatovaným v bode 102 tohto rozsudku a stratou možnosti, aby bola ponuka spoločnosti European Dynamics Luxembourg zaradená na prvé miesto.
128.
Vzhľadom na to, že podmienky vzniku mimozmluvnej zodpovednosti Únie sú kumulatívne, (
53
) z vyššie uvedeného vyvodzujem, že návrh na náhradu škody, ktorý podali European Dynamics Luxembourg a i., treba zamietnuť. (
54
)
G.
O trovách
129.
Podľa článku 184 ods. 2 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora, ak je odvolanie dôvodné a Súdny dvor sám rozhodne s konečnou platnosťou o veci, rozhodne aj o trovách konania.
130.
V súlade s článkom 138 ods. 1 tohto rokovacieho poriadku, uplatniteľným na konanie o odvolaní na základe článku 184 ods. 1 tohto rokovacieho poriadku, Súdny dvor uloží účastníkovi konania, ktorý vo veci nemal úspech, povinnosť nahradiť trovy konania, ak to bolo v tomto zmysle navrhnuté. V prejednávanej veci odvolateľ navrhol zaviazať odporkyne v odvolacom konaní na náhradu trov konania a odporkyne v odvolacom konaní navrhli zaviazať odvolateľa na náhradu trov konania.
131.
Článok 138 ods. 3 toho istého rokovacieho poriadku spresňuje, že ak mali účastníci konania úspech len v časti predmetu konania, každý z nich znáša svoje vlastné trovy konania. Súdny dvor však vzhľadom na okolnosti prípadu môže rozhodnúť, že účastník konania znáša svoje vlastné trovy konania a je povinný nahradiť časť trov konania druhého účastníka.
132.
V prejednávanej veci mal každý z účastníkov konania úspech v časti predmetu konania o odvolaní a prvostupňového konania. Vzhľadom na okolnosti prípadu by však mal EUIPO nielen znášať svoje vlastné trovy konania, ale tiež nahradiť dve tretiny trov konania v oboch stupňoch, ktoré vznikli spoločnostiam European Dynamics Luxembourg a i. European Dynamics Luxembourg a i. by znášali jednu tretinu svojich vlastných trov konania v oboch stupňoch. Také rozdelenie považujem za spravodlivé, keďže European Dynamics Luxembourg a i. podľa môjho názoru mali úspech so svojím návrhom na zrušenie tak v prvostupňovom konaní, ako aj v konaní o odvolaní.
VI. Návrh
133.
Vzhľadom na vyššie uvedené úvahy navrhujem, aby Súdny dvor:
–
zrušil body 2, 4 a 5 výroku rozsudku Všeobecného súdu Európskej únie zo 7. októbra 2015, European Dynamics Luxembourg a i./ÚHVT (T‑299/11, EU:T:2015:757),
–
zamietol návrh na náhradu škody, ktorý podali European Dynamics Luxembourg SA, Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE a European Dynamics Belgium SA,
–
zamietol odvolanie vo zvyšnej časti a
–
rozhodol, že Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO) znáša svoje vlastné trovy konania a je povinný nahradiť dve tretiny trov konania, ktoré vznikli týmto spoločnostiam, a tieto spoločnosti znášajú jednu tretinu svojich vlastných trov konania.
(
1
)	Jazyk prednesu: francúzština.
(
2
)	EUIPO, ktorý sa predtým nazýval Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT), používa svoj súčasný názov od 23. marca 2016, keď nadobudlo účinnosť nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2015/2424 zo 16. decembra 2015, ktorým sa mení nariadenie Rady (ES) č. 207/2009 o ochrannej známke Spoločenstva a nariadenie Komisie (ES) č. 2868/95, ktorým sa vykonáva nariadenie Rady (ES) č. 40/94 o ochrannej známke Spoločenstva, a zrušuje nariadenie Komisie (ES) č. 2869/95 o poplatkoch splatných Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (Ú. v. EÚ L 341, 2015, s. 21), ktoré v článku 1 bode 7 stanovilo túto zmenu názvu.
(
3
)	T‑299/11, EU:T:2015:757.
(
4
)	Nariadenie z 25. júna 2002 o rozpočtových pravidlách, ktoré sa vzťahujú na všeobecný rozpočet Európskych spoločenstiev (Ú. v. ES L 248, 2002 s. 1; Mim. vyd. 01/004, s. 74), zmenené a doplnené nariadením Rady (ES, Euratom) č. 1995/2006 z 13. decembra 2006 (Ú. v. EÚ L 390, 2006, s. 1). Toto nariadenie bolo s účinnosťou od 1. januára 2013 zrušené nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ, Euratom) č. 966/2012 z 25. októbra 2012 o rozpočtových pravidlách, ktoré sa vzťahujú na všeobecný rozpočet Únie, a zrušení nariadenia č. 1605/2002 (Ú. v. EÚ L 298, 2012, s. 1). Na skutkové okolnosti súvisiace s týmto konaním sa však naďalej vzťahuje nariadenie č. 1605/2002.
(
5
)	Nariadenie Komisie z 23. decembra 2002, ktorým sa ustanovujú podrobné pravidlá na vykonávanie nariadenia č. 1605/2002 (Ú. v. ES L 357, 2002, s. 1; Mim. vyd. 01/004, s. 145), zmenené a doplnené nariadením Komisie (ES, Euratom) č. 478/2007 z 23. apríla 2007 (Ú. v. EÚ L 111, 2007, s. 13).
(
6
)	Nariadenie Rady z 26. februára 2009 o ochrannej známke Spoločenstva (Ú. v. EÚ L 78, 2009, s. 1), zmenené a doplnené nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 2015/2424 zo 16. decembra 2015 (Ú. v. EÚ L 341, 2015, s. 21).
(
7
)	Pozri body 38 až 43 a 47 až 50 nižšie.
(
8
)	Pozri body 64 až 71 a 75 až 79 nižšie.
(
9
)	Pozri body 109 až 121 nižšie.
(
10
)	Pozri body 97 až 101 nižšie.
(
11
)	Pozri body 122 až 128 nižšie.
(
12
)	Rozsudok z 24. novembra 2005 (C‑331/04, EU:C:2005:718, bod 32).
(
13
)	Rozsudky z 24. januára 2008, Lianakis a i. (C‑532/06, EU:C:2008:40, bod 43), a z 21. júla 2011, Evropaïki Dynamiki/EMSA (C‑252/10 P, neuverejnený, EU:C:2011:512, bod 33).
(
14
)	Pozri v tejto súvislosti rozsudok z 29. novembra 2007, Stadtwerke Schwäbisch Hall a i./Komisia (C‑176/06 P, neuverejnený, EU:C:2007:730, bod 17).
(
15
)	Pozri najmä rozsudok z 21. septembra 2010, Švédsko a i./API a Komisia (C‑514/07 P, C‑528/07 P a C‑532/07 P, EU:C:2010:541, bod 126 a citovanú judikatúru).
(
16
)	Toto konštatovanie v každom prípade vychádza zo skutkových posúdení uvedených v bodoch 49 až 52 tohto rozsudku, ktoré by – s výnimkou skreslenia dôkazov uvedených v spise (ktoré nebolo uvedené) – vybočovali z právomoci Súdneho dvora v rámci odvolania [pozri rozsudok z 30. novembra 2016, Komisia/Francúzsko a Orange (C‑486/15 P, EU:C:2016:912, bod 98 a citovanú judikatúru)].
(
17
)	Rozsudok z 24. januára 2008 (C‑532/06, EU:C:2008:40). Podľa bodu 38 tohto rozsudku „obstarávateľ nemôže uplatniť pravidlá váženia alebo vedľajšie kritériá pre kritériá hodnotenia ponúk, ak ich predtým nedal k dispozícii uchádzačom“.
(
18
)	Rozsudok z 24. novembra 2005 (C‑331/04, EU:C:2005:718, bod 32).
(
19
)	Rozsudok z 24. januára 2008 (C‑532/06, EU:C:2008:40, bod 43).
(
20
)	Rozsudok z 21. júla 2011 (C‑252/10 P, neuverejnený, EU:C:2011:512, bod 33).
(
21
)	Rozsudok zo 14. júla 2016 (C‑6/15, EU:C:2016:555, bod 26).
(
22
)	Pozri v tomto zmysle rozsudok z 2. marca 2010, Evropaïki Dynamiki/EMSA (T‑70/05, EU:T:2010:55, bod 155), potvrdený rozsudkom z 21. júla 2011, Evropaïki Dynamiki/EMSA (C‑252/10 P, neuverejnený, EU:C:2011:512, bod 34).
(
23
)	Rozsudok z 24. novembra 2005 (C‑331/04, EU:C:2005:718, bod 32).
(
24
)	Pozri bod 41 vyššie.
(
25
)	Všeobecný súd navyše pripomenul toto konštatovanie v bodoch 95 a 96 napadnutého rozsudku.
(
26
)	Odvolateľ konkrétne svojím druhým odvolacím dôvodom nespochybňuje konštatovanie Všeobecného súdu, že sporné rozhodnutie je poznačené zjavne nesprávnymi posúdeniami, uvedené v bodoch 91 a 102 napadnutého rozsudku, ale spochybňuje dôsledky, ktoré Všeobecný súd vyvodil z tohto konštatovania (pozri body 57 a 58 nižšie).
(
27
)	Rozsudok z 11. apríla 2013, Mindo/Komisia (C‑652/11 P, EU:C:2013:229, body 30 a 31). Pozri v tejto súvislosti tiež návrhy, ktoré predniesol generálny advokát Mengozzi vo veci Komisia/Scott (C‑290/07 P, EU:C:2010:78, body 36 až 45).
(
28
)	Pozri body 75 až 79 nižšie.
(
29
)	Pozri body 107 až 121 nižšie.
(
30
)	Rozsudok z 24. novembra 2005 (C‑331/04, EU:C:2005:718, bod 32).
(
31
)	Pozri najmä rozsudok z 2. apríla 2009, France Télécom/Komisia (C‑202/07 P, EU:C:2009:214, bod 29 a citovanú judikatúru), ako aj uznesenie z 29. novembra 2011, Evropaïki Dynamiki/Komisia (C‑235/11 P, neuverejnené, EU:C:2011:791, bod 30).
(
32
)	Rozsudok z 10. apríla 2014, Evropaïki Dynamiki/Komisia (T‑340/09, neuverejnený, EU:T:2014:208, body 115 a 116).
(
33
)	Rozsudok z 26. septembra 2014, Evropaïki Dynamiki/Komisia (T‑498/11, neuverejnený, EU:T:2014:831, body 196 a 197).
(
34
)	Pozri v tomto zmysle rozsudok z 2. februára 2017, European Dynamics Luxembourg a Evropaïki Dynamiki/Komisia (T‑74/15, neuverejnený, EU:T:2017:55, body 69 a 81). Okrem toho v rozsudku z 10. apríla 2014, Evropaïki Dynamiki/Komisia (T‑340/09, neuverejnený, EU:T:2014:208, bod 115), Všeobecný súd analogicky odkázal na judikatúru Súdneho dvora týkajúcu sa pojmu neúčinný dôvod v rámci odvolania [rozsudok z 12. júla 2001, Komisia a Francúzsko/TF1 (C‑302/99 P a C‑308/99 P, EU:C:2001:408, body 26 až 29)].
(
35
)	Rozsudky z 10. apríla 2014, Evropaïki Dynamiki/Komisia (T‑340/09, neuverejnený, EU:T:2014:208, bod 116); z 9. septembra 2010, Evropaïki Dynamiki/Komisia (T‑387/08, neuverejnený, EU:T:2010:377, bod 60), a z 12. júla 2012, Evropaïki Dynamiki/Frontex (T‑476/07, neuverejnený, EU:T:2012:366, bod 72).
(
36
)	Odvolateľ cituje rozsudok zo 4. októbra 2012, Evropaïki Dynamiki/Komisia (C‑629/11 P, neuverejnený, EU:C:2012:617, bod 21).
(
37
)	Ide o komentár, podľa ktorého neboli pre každý projekt uvedený v predmetnej ponuke potrební hlavný správca projektu a správca projektu (bod 81 napadnutého rozsudku), komentár, podľa ktorého „vo všeobecnosti má [táto] ponuka skôr operatívny než strategický charakter a sústreďuje sa na iný typ správcu projektu, než ktorého zamýšľa [EUIPO]“ (bod 87 tohto rozsudku), ako aj odpoveď EUIPO v jeho liste z 2. mája 2011 týkajúcu sa oznámkovania a komparatívneho posúdenia uvedenej ponuky v porovnaní s ponukami ostatných uchádzačov, pokiaľ ide o prvé kritérium hodnotenia ponúk (bod 90 uvedeného rozsudku).
(
38
)	Zdôrazňujem, že otázka, či je odôvodnenie rozsudku Všeobecného súdu rozporné, je právnou otázkou, ktorú možno uviesť v rámci odvolania [pozri najmä uznesenie z 29. novembra 2011, Evropaïki Dynamiki/Komisia (C‑235/11 P, neuverejnené, EU:C:2011:791, bod 29 a citovanú judikatúru)].
(
39
)	Pozri najmä uznesenie z 26. januára 2007, Righini/Komisia (C‑57/06 P, EU:C:2007:65, bod 56).
(
40
)	Napadnutý rozsudok totiž v rozsahu, v akom sa v ňom konštatuje, že sporné rozhodnutie treba zrušiť, vychádza zo súboru protiprávností, ktorými je poznačené posúdenie predmetnej ponuky (pozri body 111 a 112 nižšie). Vada odôvodnenia týkajúca sa bodu 134 uvedeného rozsudku by nemala vplyv na tento záver. Taká vada by tiež nespochybnila záver Všeobecného súdu týkajúci sa návrhu na náhradu škody: na jednej strane konštatovanie o nezákonnom konaní EUIPO spočíva na tomto súbore protiprávností a na druhej strane príčinná súvislosť bola konštatovaná len medzi spôsobenou škodou a vecnými protiprávnosťami (a nie viacnásobným nedostatkom odôvodnenia), ktorými je poznačené sporné rozhodnutie (pozri bod 116 nižšie).
(
41
)	Pozri v tomto zmysle rozsudok z 9. júna 2011, Comitato Venezia vuole vivere a i./Komisia (C‑71/09 P, C‑73/09 P a C‑76/09 P, EU:C:2011:368, body 65 a 137).
(
42
)	Pripomínam, že rozpornosť odôvodnenia Všeobecného súdu je právnou otázkou, ktorú možno uviesť v rámci odvolania (pozri poznámku pod čiarou 38).
(
43
)	Nie je potrebné uvažovať o prípadnom nahradení odôvodnenia v tejto časti, keďže z dôvodov, ktoré uvediem v bodoch 113 až 120 nižšie, treba napadnutý rozsudok v každom prípade zrušiť v rozsahu, v akom sa ním Európskej únii ukladá povinnosť nahradiť škodu spôsobenú spoločnosti European Dynamics Luxembourg.
(
44
)	Pozri v tejto súvislosti článok 335 ZFEÚ.
(
45
)	Článok 47 ZEÚ a článok 115 ods. 1 nariadenia č. 207/2009.
(
46
)	Pozri v tomto zmysle uznesenie predsedu Súdneho dvora z 12. februára 2003, Marcuccio/Komisia [C‑399/02 P(R), EU:C:2003:90, bod 17], ako aj uznesenie z 8. septembra 2016, Real Express/EUIPO (C‑309/15 P, neuverejnené, EU:C:2016:671, bod 81).
(
47
)	Pozri body 38 až 43 a 47 až 50 vyššie.
(
48
)	Pozri bod 101 vyššie.
(
49
)	Pozri najmä rozsudok z 26. apríla 2007, Alcon/ÚHVT (C‑412/05 P, EU:C:2007:252, bod 41 a citovanú judikatúru).
(
50
)	Pozri body 97 až 101 vyššie.
(
51
)	Pozri bod 91 vyššie.
(
52
)	Pozri bod 54 vyššie.
(
53
)	Pozri najmä rozsudok z 10. júla 2014, Nikolaou/Dvor audítorov (C‑220/13 P, EU:C:2014:2057, bod 52 a citovanú judikatúru).
(
54
)	Z toho vyplýva, že Súdny dvor by nemusel preskúmať druhú a tretiu časť štvrtého odvolacieho dôvodu, ktoré som však pre úplnosť preskúmal.