62004CC0366_HU
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
I – Bevezetés
1. Az Unabhängiger Verwaltungssenat Salzburg (Ausztria) az EK 28., EK 29. és EK 30. cikknek, valamint az élelmiszer-higiéniáról szóló, 1993. június 14‑i 93/43/EGK tanácsi irányelv(2) (a továbbiakban: irányelv) értelmezésére vonatkozó előzetes döntéshozatal iránti kérelmet terjesztett a Bíróság elé.
2. A kérdést előterjesztő bíróság előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdést terjesztette a Bíróság elé:
„Az élelmiszer-higiéniáról szóló, 93/43/EGK tanácsi irányelv 7. cikkével összefüggésben értelmezett EK 28., EK 29. és EK 30. cikk tiltja‑e az ezen irányelv hatálybalépése előtt kibocsátott nemzeti jogszabályi rendelkezést, amely szerint automatákból csomagolás nélkül tilos cukorból vagy cukorpótlóból készült édességet árusítani?”
II – Jogi háttér
A – A közösségi jog
3. Az EK 28. cikk értelmében a tagállamok között tilos a behozatalra vonatkozó minden mennyiségi korlátozás és azzal azonos hatású intézkedés.
4. Az EK 30. cikk értelmében az olyan behozatali tilalmak vagy korlátozások, amelyeket többek között az emberek vagy az állatok egészségének és életének védelme indokol, engedélyezettek, feltéve hogy ezek a tilalmak vagy korlátozások nem önkényes megkülönböztetés vagy a tagállamok közötti kereskedelem rejtett korlátozásának eszközei.
5. Az irányelv első preambulumbekezdése a következőképpen rendelkezik:
„Mivel az élelmiszerek szabad mozgása a belső piac megvalósításának elengedhetetlen előfeltétele; mivel ez az elv magában foglalja a szabad mozgásban résztvevő, emberi fogyasztásra alkalmas élelmiszer biztonsági színvonalába és különösen higiéniai színvonalába vetett bizalmat valamennyi műveletben az előkészítés, a feldolgozás, a gyártás, a csomagolás, a tárolás, a szállítás, a forgalmazás, a kezelés, az árusítás és a fogyasztók ellátása során.”
6. Az irányelv negyedik preambulumbekezdésének megfelelően előírja, hogy az emberi egészség védelme érdekében össze kell hangolni az élelmiszer-higiénia általános szabályait, amely szabályokat az előkészítés, a feldolgozás, a gyártás, a csomagolás, a raktározás, a szállítás, a forgalmazás, a kezelés, az árusítás és a fogyasztók ellátása során be kell tartani.
7. Az irányelv 3. cikke (1) bekezdésének megfelelően:
„Az élelmiszerek előkészítését, feldolgozását, gyártását, csomagolását, tárolását, szállítását, forgalmazását, kezelését, árusítását, valamint a fogyasztók élelmiszerrel való ellátását higiénikus módon kell végezni.”
8. Az irányelv 3. cikke (2) bekezdésének megfelelően az élelmiszeripari vállalkozásoknak tevékenységük során azonosítaniuk kell azon lépéseket, amelyek az élelmiszer biztonsága szempontjából kritikusak, és gondoskodniuk kell megfelelő biztonsági eljárások kiválasztásáról, végrehajtásáról, fenntartásáról, illetve felülvizsgálatáról a következő, a HACCP-rendszer (veszélyelemzés, kritikus ellenőrzési pontok) kifejlesztéséhez használt elvek alapján.
9. Az irányelv 7. cikkének (1) bekezdése szerint:
„A Szerződés értelmében a tagállamok fenntarthatnak, módosíthatnak és bevezethetnek az irányelvben megállapítottakhoz képest egyedi nemzeti higiéniai rendelkezéseket, feltéve hogy e rendelkezések
– legalább olyan szigorúak, mint a mellékletben szereplők,
– nem korlátozzák, hátráltatják vagy akadályozzák az irányelvvel összhangban előállított élelmiszerek kereskedelmét.”
10. Az irányelv mellékletének III. fejezete meghatározza a mozgó és/vagy ideiglenes előállító és forgalmazó helyekre (sátrak, piaci árusítóhelyek, mozgóárusok járművei), elsődlegesen magánlakóházként és közétkeztetésre csak alkalmilag használt előállító és forgalmazó helyekre és árusító automatákra vonatkozó követelményeket:
„1. A fenti létesítményeket és automatákat úgy kell elhelyezni, tervezni, összeállítani, tisztán és jól karbantartani, hogy ésszerűen megvalósítható mértékig elkerüljék az élelmiszerek szennyeződésének kockázatát és a kártevők megtelepedését.
2. Különösen és szükség szerint:
[…]
b) az élelmiszerrel érintkezésbe kerülő felületeket jó állapotban kell tartani, könnyen tisztíthatónak és szükség szerint fertőtleníthetőnek kell lenniük. Ez megköveteli a sima, mosható, nem mérgező anyagok alkalmazását, kivéve ha az illetékes hatóság elfogadja az élelmiszeripari vállalkozás véleményét, hogy más anyag is megfelelő;
[…]
d) megfelelő berendezést kell biztosítani az élelmiszerek tisztításához;
[…]
h) az élelmiszert úgy kell elhelyezni, hogy szennyeződésének kockázatát az ésszerűen megvalósítható mértékig el lehessen kerülni.”
11. Az irányelv melléklete IX. fejezetének 3. pontja a következőképpen rendelkezik:
„A kezelt, a tárolt, a csomagolt, az árusításra kihelyezett és a szállított élelmiszert minden olyan szennyeződéstől óvni kell, amely azt emberi fogyasztásra alkalmatlanná, egészségre ártalmassá tenné, vagy pedig olyan módon szennyezné, hogy az előállt állapotban ésszerűtlen volna fogyasztását elvárni. Különösen fontos, hogy az élelmiszert úgy helyezzék el és/vagy olyan módon óvják, hogy a szennyezés kockázata minimális legyen. A kártevők elleni védekezést megfelelő eljárásokkal kell biztosítani.”
B – A nemzeti jog
12. Az irányelv rendelkezéseit az élelmiszer-higiéniáról szóló 1998. február 3‑i rendelet(3) ültette át az osztrák jogba. Ez a rendelet gyakorlatilag változatlan szöveggel vette át az irányelv szövegét.
13. Az automatákból árusított édességek higiéniájáról szóló 1988. február 10‑i rendelet (a továbbiakban: édességhigiéniai rendelet) 1. §‑ának (1) és (2) bekezdése szerint:
„1. E rendelet értelmében az édességautomata olyan árusító automata, amely pénzbedobás ellenében, zárt tartályban tárolt, cukorból vagy cukorpótlóból készült édességet ad ki az adagolójáraton és gyűjtőtéren (kiadónyíláson) keresztül.
2. Az édességautomatákat olyan helyen kell felállítani, illetve elhelyezni, ahol nincsenek közvetlen napsugárzásnak kitéve. A szennyeződés elkerülése érdekében a gyűjtőtérnek (kiadónyílásnak) az időjárási viszontagságoktól védettnek kell lennie.”
14. Az édességhigiéniai rendelet 2. §‑a a következőképpen rendelkezik:
„Automatából csomagolás nélkül tilos cukorból vagy cukorpótlóból készült édességet árusítani.”
III – A tényállás és az eljárás
15. Salzburg tartomány fővárosának polgármestere G. Schwarzcal szemben szabálysértés miatt bírságot rótt ki az édességhigiéniai rendelet 2. cikkébe ütköző jogsértések elkövetése miatt. A polgármester azt rótta a terhére, hogy árusító automatákból kiadónyíláson keresztül különböző, csomagolás nélküli rágógumikat szállított, tehát forgalmazott. Az alapeljárás felperese megtámadta a szabálysértési határozatot az Unabhängiger Verwaltungssenat Salzburg előtt azzal az indokkal, hogy ez a rendelet és különösen annak 2. cikke ellentétes az EK‑Szerződésnek az áruk szabad mozgására vonatkozó rendelkezéseivel, valamint az irányelvvel.
16. A vitatott termékek Kanadából származnak, ahonnan a felperes Németországon keresztül importálta azokat Ausztriába. Kifejezetten árusító automatákból történő értékesítés céljából gyártják e termékeket. A Németországban és Olaszországban is tevékenykedő G. Schwarz állítása szerint egyedül Ausztria írja elő, hogy az automatákból árusított édességeket csomagolással kell ellátni. Álláspontja szerint azokat a külföldön gyártott termékeket, amelyeket további csomagolás nélkül lehet eladni legalább Németországban és Olaszországban anélkül, hogy ez problémát okozna, jelen esetben külön csomagolással kellene ellátni az osztrák piac számára. A felperes továbbá jelzi, hogy a terméket és annak kereskedelmi formáját ellenőrizték, és a HACCP normákkal összhangban lévőnek ítélték.
17. A kérdést előterjesztő bíróság úgy véli, hogy ilyen kereskedelmi importkorlátozás főszabály szerint tilos. Noha úgy ítéli, hogy szükséges a Bíróság előzetes döntése, az előzetes döntéshozatalra utaló végzésben az jelenik meg, hogy hajlik annak megfontolására, miszerint a kérdéses nemzeti rendelkezés összeegyeztethető a közösségi joggal. Álláspontja szerint a nemzeti rendelkezést a közegészség indokolja az EK 30. cikknek megfelelően, mivel hozzájárul az élelmiszer-biztonság növekedéséhez. Úgy véli, hogy a biztosítani kívánt védelem kevésbé szigorú intézkedésekkel nem érhető el. Az élelmiszer-higiéniai rendelet 2. cikke olyan jellegű, amely lehetővé teszi egy magas szintű élelmiszer-higiénia jogszerű megvalósítását nem csupán az értékesítés, hanem a fogyasztás során is, mivel előírja, hogy az automatákból árusított édességeket csomagolással kell ellátni. Úgy ítéli meg, hogy nincs más megoldás, amellyel ilyen szintű védelmet más módon lehetne elérni.
IV – Álláspont
18. Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés annak pontosítására irányul, hogy az olyan nemzeti rendelkezés, amely tiltja a csomagolás nélküli, cukorból vagy cukorpótlóból készült édességek automatából történő árusítását, ellentétes‑e vagy sem az irányelv 7. cikkével és az EK 28. és EK 30. cikkel. A kérdést előterjesztő bíróság abból az elvből indul ki, hogy az élelmiszer-higiéniáról szóló irányelv csak korlátozott mértékben alkalmazandó olyan nemzeti szabályra, amely csomagolást ír elő, továbbá az ilyen szabályt az elsődleges közösségi jog fényében kell elemezni, amint az az EK 28. és EK 30. cikkben szerepel.
19. Ha a kérdést előterjesztő bíróságnak e véleménye helyes, még mindig lehet az EK 30. cikkre vagy a közösségi jog által elismert egyik alapvető követelményre hivatkozni. Az EK 30. cikkre vagy ezen alapvető követelmények egyikére alapított igazolás azonban kizárt, amikor a közösségi irányelvek a konkrét cél megvalósításához szükséges intézkedések harmonizációját írják elő.(4) Hasonló esetben ugyanis a védintézkedéseket a harmonizációs irányelv által meghatározott keretben kell meghozni. Ezért szükséges jelen esetben vizsgálni, hogy a hivatkozott másodlagos jogi rendelkezések alkalmazhatók‑e, és hogy olyan, a formára vonatkozó intézkedések harmonizációját írják‑e elő, amelyek szerint a termékeket árusítani kell.
20. Az irányelv indokolásából kiderül, hogy annak célja az élelmiszerek szabad mozgásának és az emberi egészség védelmének biztosítása. E cél elérése érdekében az élelmiszer-higiéniai intézkedések harmonizációját tűzi ki valamennyi műveletben: az előkészítés, a feldolgozás, a gyártás, a csomagolás, a tárolás, a szállítás, a forgalmazás, a kezelés, az árusítás és a fogyasztók ellátása során. Ahhoz, hogy a Közösségen belül szabad forgalomba kerüljenek, az áruknak meg kell felelniük a közegészség védelmére vonatkozó élelmiszer-higiéniai feltételeknek. Ilyen szabály előírásával az irányelv azt kívánja biztosítani, hogy a közösségi normák megtartásával gyártott és az irányelv lényeges követelményeinek megfelelő termékek szabadon mozoghassanak a közös piacon.
21. Az irányelv az élelmiszereket gyártó vállalkozást teszi felelőssé a higiéniáért, akinek ügyelnie kell arra, hogy csak olyan élelmiszerek kerüljenek a piacra, amelyek semmiféle veszélyt nem jelentenek a közegészségre. E célból a vállalkozásoknak be kell tartaniuk az irányelv mellékletében foglalt élelmiszer-higiéniai szabályokat. Ráadásul a HACCP elveken alapuló biztonsági eljárásokat kell bevezetniük. Végül igénybe vehetnek a helyes higiéniai gyakorlat részére készített útmutatókat az irányelv közegészségügyi követelményeinek való megfelelés érdekében. Az e területen hatáskörrel rendelkező nemzeti hatóságok feladata e szabályok betartásának ellenőrzése.
22. Az irányelv melléklete általános szabályokat fogalmaz meg az élelmiszer-higiéniára vonatkozóan. A melléklet III. fejezete az árusító automatákra vonatkozóan fogalmaz meg követelményeket. Ezen automatákat úgy kell elhelyezni, tervezni, összeállítani, tisztán és jól karbantartani [helyesen: tisztítani és karbantartani], hogy ésszerűen megvalósítható mértékig [helyesen: hogy amennyire csak lehet] elkerüljék az élelmiszerek szennyeződésének kockázatát és a kártevők megtelepedését. Az irányelv melléklete IX. fejezetének 3. pontja kimondja, hogy az élelmiszereket minden olyan szennyeződéstől óvni kell, amely azt emberi fogyasztásra alkalmatlanná, egészségre ártalmassá tenné. Ezen átfogó rendelkezéseket egyedi, élelmiszer-higiéniai tárgyú közösségi szabályozások egészíthetik ki és hajthatják végre.(5) Továbbá e higiéniai szabályokat az élelmiszeripar különböző ágazatai és az érintett felek képviselői alakíthatják ki.(6)
23. Az irányelv 7. cikkének (1) bekezdése lehetőséget biztosít a tagállamok számára, hogy fenntartsanak, módosítsanak és bevezessenek az irányelvben megállapítottakhoz képest egyedi nemzeti higiéniai rendelkezéseket, feltéve hogy e rendelkezések megfelelnek az általa meghatározott korlátoknak. E korlátokat két kumulatív feltétellel határozzák meg, különösen hogy e rendelkezések legalább olyan szigorúak, mint a mellékletben szereplők, és nem korlátozzák, hátráltatják vagy akadályozzák az irányelvvel összhangban előállított élelmiszerek kereskedelmét. Jelen esetben pontosan meg kell határozni azt, hogy a közösségi jogalkotó milyen terjedelmű hatáskört biztosított a nemzeti hatóságok számára.
24. Két lehetőség vezethető le a második feltételből. A tagállamok vagy fenntartják az egyedi rendelkezéseket az élelmiszergyártás területén, vagy az egyéb műveletekre vonatkozóan tartják fenn az egyedi rendelkezéseket, különösen az előkészítés, a feldolgozás, a csomagolás, a tárolás, a szállítás, a forgalmazás, a kezelés, az árusítás és a fogyasztók ellátása során. Az első esetben egy tagállam csak azzal a feltétellel alkalmazhat és tarthat fenn egy ilyen rendelkezést, ha nem korlátozza, hátráltatja vagy akadályozza az irányelvvel összhangban előállított élelmiszerek kereskedelmét. Tekintettel arra, hogy ez a rendelkezés kifejezetten egy egyedi nemzeti rendelkezés korlátait határozza meg, az EK 28. és EK 30. cikk már nem bír jelentőséggel az irányelv alkalmazási körén belül, tehát a tagállamok már nem hivatkozhatnak az EK 30. cikkre.
25. A második esetben egy tagállam azzal a feltétellen tarthat fenn egyedi rendelkezéseket, ha egalább olyan szigorúak, mint a mellékletben szereplők, és nem öss zeegyeztethetetlenek a Szerződéssel. Hasonló helyzetben az irányelv nyitva hagyja a 30. cikkre vagy a Bíróság által az ítélkezési gyakorlatában meghatározott alapvető közérdekű követelményre alapított igazolás lehetőségét.
26. A kérdést előterjesztő bíróság abból a feltételezésből indul ki, hogy az alapeljárásban szereplő termék – rágógumi –, valamint annak automatából történő forgalmazása az irányelv tárgyi hatálya alá tartozik. Az előzetes döntéshozatalra utaló végzés nem tartalmaz erre vonatkozó pontos nyilatkozatot, hanem elsődlegesen az EK 30. cikkben foglalt igazolás indokaira összpontosít. Úgy vélem, hogy a nemzeti rendelkezés valóban az irányelv hatálya alá tartozik és különösen melléklete IX. fejezetének 3. pontja alá. A nemzeti rendelkezés azonban olyan szempontokat szabályoz, amelyeket az irányelv nem harmonizált kimerítő jelleggel, különösen az automatákból árult édességek csomagolásának feltételeit. A fent említett rendelkezésben az irányelv általános szabály megfogalmazására szorítkozik, amelynek megfelelően az árusított élelmiszereket valamennyi szennyeződéstől óvni kell. Ellenben nem mond ki semmiféle egyedi feltételt – különösen a csomagolás területén – az ilyen szennyeződés megelőzése érdekében.
27. A cukorból vagy cukorpótlóból készült édességek automatából történő, csomagolás nélküli árusítását megtiltó nemzeti rendelkezés egyedibb és szigorúbb, mint amely az irányelv mellékletében megjelenik. Továbbá ez a nemzeti rendelkezés nem az élelmiszer gyártására vonatkozik, hanem annak csomagolására. Ezért kell ezt a rendelkezést az EK 28. és EK 30. cikk követelményeire tekintettel elemezni.
28. Az ilyen elemzés során először azt kell ellenőrizni, hogy jelen esetben értékesítési módról van‑e szó a Keck és Mithouard ügyben hozott ítélet(7) értelmében. Az alapeljárásban szóban forgó nemzeti szabályozás szerint kötelező az automatából árult édességet becsomagolni. Ez azt foglalja magában, hogy az Ausztriában a végső fogyasztó számára történő értékesítést megelőzően egy másik országban forgalmazott édességet először be kell csomagolni, ami azt jelenti, hogy módosításon esik át.
29. A Bíróság állandó ítélkezési gyakorlatának megfelelően az importált termékek csomagolása vagy címkézése megváltoztatásának szükségessége kizárja, hogy értékesítési módról legyen szó.(8) Az értékesítési mód minősítését a termékek forgalmazását érintő és a piaci szereplők tevékenysége gyakorlásának szabadságát korlátozó általános körülményekre vonatkozó szabályozások számára kell fenntartani.(9) A minősítés nem alkalmazandó a termékek jellemzőit érintő vagy a bizonyos jellemzőkkel bíró termékek forgalmazását korlátozó szabályozásokra.(10)
30. Ebből arra lehet következtetni, hogy a cukorból vagy cukorpótlóból készült édességek csomagolás nélküli árusításának tilalmát nem lehet értékesítési módnak minősíteni a fent említett Keck és Mithouard ügyben hozott ítélet értelmében, ennélfogva teljes egészében az EK 28. és EK 30. cikk követelményeire tekintettel kell elemezni.(11)
31. A Bíróság ítélkezési gyakorlatának megfelelően az EK 28. cikk által tiltott, azonos hatású intézkedésnek kell tekinteni az áruk szabad mozgásának olyan akadályait, amelyek olyan feltételekből erednek, amelyeknek az áruknak meg kell felelniük (mint például a megnevezésre, formára, kiterjedésre, súlyra, összetételre, megjelenésre, címkézésre vagy csomagolásra vonatkozó szabályok), még akkor is, ha e rendelkezések különbségtétel nélkül alkalmazandók minden termékre, amennyiben ezt az alkalmazást nem igazolja olyan közérdekű cél, amely megelőzi az áruk szabad mozgása követelményét.(12)
32. A csomagolás különös követelménye kereskedelmi akadályt képez, mivel a Közösségben máshol forgalomba került cukorból vagy cukorpótlóból készült édességeket Ausztriában a végső fogyasztó számára nem lehet csomagolás nélkül automatából árusítani. Ez a követelmény az importőr számára többletköltséget eredményez, és ez nehezebbé, valamint költségesebbé teszi a behozatalt. Az ilyen rendelkezés ennélfogva összeegyeztethetetlen az EK 28. cikkel.
33. Ilyen akadály nem igazolható az EK 30. cikkben kimondott olyan közérdekű indokkal, mint az emberek egészségének és életének védelme vagy – nevezetesen – a fogyasztóvédelemre vonatkozó, feltétlenül érvényesítendő követelmény. Az akadálynak lehetővé kell tennie a kitűzött cél megvalósítását és nem haladhatja meg azt, ami a cél elérése érdekében szükséges.(13)
34. A vitatott nemzeti szabályozás az automatákból árult édességekre alkalmazandó, függetlenül ezen áruk eredetétől. Ez azt jelenti, hogy a fentebb említett közegészség-védelmen túl a fogyasztóvédelem is igazolási indokként szolgálhat. Az iratokból azonban az derül ki, hogy a csomagolás nélküli édességek árusításának tilalmát kifejezetten a közegészség védelme ösztönözte.(14) Így az elemzésnek a EK 30. cikkre kell korlátozódnia. Ez azt jelenti, hogy a bíróság megvizsgálja, hogy a nemzeti szabályozás megfelel‑e az arányosság elvének.
35. A vitatott rendelkezés igazolásával kapcsolatban a kérdést előterjesztő bíróság az osztrák élelmiszer-egészségi és biztonsági hivatal nyilatkozatára támaszkodott, amely szerint bizonyos esetekben megállapították, hogy a csomagolás nélküli termékekben a nedvesség vagy rovarok – hangyák – tettek kárt az automata tartályában, valamint a bevonó réteg teljesen feloldódott, és ragacsossá vált. A csomagolás megakadályozhatta volna a termék ilyen károsodását. A kérdést előterjesztő bíróság megemlítette azt a lehetőséget is, hogy a termékek azáltal is szennyeződhetnek, hogy a berendezés fiókjában patogén organizmusok telepedtek meg, és ez a szennyeződés átterjedhet a következő vásárló által megérintett termékre. Fennáll az esetleges bakteriális fertőzés terjedésének a veszélye is, amelyet a termékre közvetlenül a vásárlók keze visz át, ezt a veszélyt a csomagolás csökkentené, mivel a fogyasztó nem puszta kézzel érintené meg az édességet.
36. Nem zárható ki, hogy az automatából árult édességek csomagolásával kapcsolatban előírt bizonyos követelmények hasznosak lehetnek a közegészség védelme szempontjából, amikor a szennyeződés vagy károsodás megakadályozása a cél. Fel kell tenni azonban a kérdést, hogy egy ilyen követelmény hatékony‑e, és ez hozzáadódik azon követelményekhez, amelyeknek az édességeknek már meg kell felelniük az irányelv alapján.
37. Az irányelv a gyártási és forgalmazási lánc együttesére vonatkozóan számos szabályt fogalmaz meg, és az irányelv által előírt szabályok betartásának ellenőrzési módját, valamint a műveletek beazonosítását is meghatározza. Az irányelv 3. cikke (2) bekezdésének megfelelően az élelmiszeripari vállalkozásoknak tevékenységük során azonosítaniuk kell azon lépéseket, amelyek az élelmiszer biztonsága szempontjából kritikusak, és gondoskodniuk kell megfelelő biztonsági eljárások kiválasztásáról, végrehajtásáról, fenntartásáról, illetve felülvizsgálatáról a HACCP-rendszer (veszélyelemzés, kritikus ellenőrzési pontok) kifejlesztéséhez használt elvek alapján. Ebben az értelemben az irányelv a közegészség teljes körű védelmének megvalósítására törekszik.
38. Igaz ugyan__ hogy az irányelv 7. cikke (1) bekezdésének megfelelően a tagállamok bevezethetnek a csomagolásra vonatkozó egyedi követelményeket az egészség védelme és a higiénia biztosítása érdekében, ez a jogkör mindazonáltal nagyon korlátozott, mivel az irányelv az egészség teljes körű védelmének megvalósítására törekszik. Ezen ok miatt egyetlen, rendkívül jelentős indok igazolhatja az ilyen egyedi nemzeti rendelkezés elfogadását. A tagállamnak azonban bizonyítania kell, hogy a szabályozás valóban szükséges.
39. Felmerül a kérdés, hogy az automatákból csomagolás nélkül árusított édességek valóban veszélyt jelentenek‑e az egészségre, ez pedig számomra nem tűnik elfogadhatónak, mivel ha az irányelv rendelkezéseit helyesen alkalmazták és betartották, minden arra utal, hogy az érintett élelmiszereket felelősségteljesen forgalmazták és szállították.
40. A szennyeződés veszélye feltételes marad, mivel a kérdést előterjesztő bíróság semmilyen adatot nem szolgáltatott, amelyből az derülne ki, hogy az automatákból csomagolás nélkül árusított édességek veszélyeztetik a közegészséget.
41. Hasonló megfontolás érvényes az áruk megromlásának veszélyére. Az alapeljárás felperese ezzel kapcsolatban jelezte, hogy a nyilvántartásba vett panaszok egyedül az automaták megrongálására vonatkoztak. Amennyiben az édességek megromlását e cselekmények okozták, számomra indokoltabbnak tűnik e rongálásos cselekmények elleni küzdelem. A Közösségben máshol automatákból jogszerűen forgalmazott és árult csomagolás nélküli édességek tilalma nem tudja megakadályozni, hogy az ilyen rendelkezés a szükségesnél jobban korlátozza e termékek forgalmazását a rongálás megakadályozása érdekében. Feltételezve, hogy a nedvesség és a hangyák bejuthatnak az automatákba, amelyet a rongáláshoz hasonló kivételes körülmény nem károsított, jóval helytállóbbnak tűnik számomra közvetlenül az automatáknak a műszaki kivitelezésére vonatkozó szabályozás alkalmazása, mint a termékek csomagolása tárgyában egyedi követelmények előírása.
42. Ezért azt a következtetést vonom le, hogy az olyan nemzeti szabályozás, amely tiltja a cukorból vagy cukorpótlóból készült édességek automatából csomagolás nélkül történő árusítását, összeegyeztethetetlen az EK 28. és az EK 30. cikkel.
V – Végkövetkeztetések
43. Figyelemmel a megelőző észrevételekre, azt javaslom, hogy a Bíróság a következő választ adja az Unabhängiger Verwaltungssenat Salzburg által feltett előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésre:
“Az olyan nemzeti szabályozás, amely az élelmiszer-higiéniáról szóló, 1993. június 14‑i 93/43/EGK tanácsi irányelv rendelkezései által előírt követelményeknél szigorúbb, és amely szerint automatából csomagolás nélkül tilos cukorból vagy cukorpótlóból készült édességet árusítani, mennyiségi korlátozásokkal azonos hatású intézkedésnek minősül az EK 28. cikk értelmében, és nem igazolható a közegészség védelméhez fűződő érdekkel az EK 30. cikk alapján.”
(1) .
(2)  –	HL L HL L 175., 1. o., magyar nyelvű különkiadás 13. fejezet. fejezet, 12. kötet, 125. o.
(3)  –	BGBl. II. 31/1998., a BGBl. II. 33/1999. változatban.
(4)  –	Az 5/94. sz. Hedley Lomas-ügyben 1996. május 23‑án hozott ítélet (EBHT 1996., I‑2553. o.) 18. pontja. Lásd a C‑1/96. sz., Compassion in World Farming ügyben 1998. március 19‑én hozott ítélet (EBHT 1998., I‑1251. o.) 47. pontját is.
(5)  –	Az irányelv 1. cikkének (2) bekezdése.
(6)
–	Az irányelv 5. cikkének (2) bekezdése
(7)  –	A C‑267/91. és a C‑268/91. sz. egyesített ügyekben 1993. november 24‑én hozott ítélet (EBHT 1993., I‑6097. o.).
(8)  –	Lásd a C‑33/97. sz. Colim-ügyben 1999. június 3‑án hozott ítélet (EBHT 1999., I‑3175. o.) 37. pontját és a C‑12/00. sz., Bizottság kontra Spanyolország ügyben 2003. január 16‑án hozott ítélet (EBHT 2003., I‑459. o.) 76. pontját.
(9)  –	A C‑391/92. sz., Bizottság kontra Görögország ügyben 1995. június 29‑én hozott ítélet (EBHT 1995., I‑1621. o.) 15. pontja.
(10)  –	Lásd a C‑239/02. sz., Douwe Egberts ügyre vonatkozó 2003. december 11‑én ismertetett indítványom (2004. július 15‑én hozott ítélet, EBHT 2004., I‑7007. o.) 72. pontját is.
(11)  –	A C‑416/00. sz. Morellato-ügyben 2003. szeptember 18‑án hozott ítéletben (EBHT 2003., I‑9343. o.) a Bíróság valóban nyitva hagyta annak lehetőségét, hogy egy kenyér előre csomagolásának követelményét esetlegesen értékesítési módnak lehessen tekinteni. Mindazonáltal ennek az ügynek az egyedi körülményei és a Bíróság által ezzel kapcsolatban meghatározott nagyon szigorú követelmények következtében nehezen fogadható el, hogy ezen ítélet jelen esetben alkalmazható legyen.
(12)  –	A 120/78. sz. Rewe-Zentral, ún. „Cassis de Dijon”-ügyben 1979. február 20‑án hozott ítélet (EBHT 1979., 649. o.).
(13)  –	Lásd e tekintetben a C‑34/95–C‑36/95. sz., De Agostini és TV-Shop egyesített ügyekben 1997. július 9‑én hozott ítélet (EBHT 1997., I‑3843. o.) 45. pontját.
(14) –		Legalábbis ezt tudom levezetni az előzetes döntéshozatalra utaló végzésből. Az osztrák kormány a jelen ügyben nem nyújtott be írásbeli észrevételeket, és nem fejtette ki a vitatott rendelkezés mögöttes indokait.