62009CC0230_BG
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
1. С преюдициалните запитвания Bundesfinanzhof (германският Федерален финансов съд) иска да се установи как следва да се тълкуват Регламенти (ЕО) № 1788/2003 и (EO) № 1782/2003 на Съвета(2) . Разглежданите от този съд дела се отнасят до спор между Hauptzollamt Koblenz (Главно митническо бюро Кобленц) и Etling & Etling, както и до спор между Hauptzollamt Oldenburg (Главно митническо бюро Олденбург) и г‑н Aissen и г‑н Rohaan. По същество и двата случая са свързани с прехвърляне на референтни количества мляко по време на една и съща производствена година за млякото.
I – Правна уредба
2. В член 5, букви й) и к) от Регламент № 1788/2003 се посочва съответно, че за целите на същия регламент „индивидуално референтно количество“ е „референтното количество, разпределено на отделен производител на 1 април за всеки дванадесетмесечен период“, а „свободно референтно количество“ е „референтното количество на разположение на производителя на 31 март от съответния дванадесетмесечен период, за който се изчислява таксата, като се вземат предвид всички прехвърляния, продажби, преобразувания и временни преразпределения, предвидени в настоящия регламент и които са били извършени през съответния дванадесетмесечен период“.
3. В член 95, параграф 3 от Регламент № 1782/2003 се посочва, че „[и]ндивидуалните референтни количества, които […] са били обект на временни прехвърляния, […] към 31 март на въпросната календарна година, се смята[т] за наличн[и] за тази календарна година в стопанството на този, комуто е прехвърлено индивидуалното референтно количество“.
4. За целите на настоящото заключение на този етап не се налага подробно цитиране на правната уредба. Разбира се, ще се върна към релевантните разпоредби в по-нататъшното изложение на анализа си.
5. Що се отнася до националното законодателство, член 14, параграф 1 от Verordnung zur Durchführung der EG-Milchabgabenregelung (BGBl I, стр. 2143; германска нормативна уредба за прилагането на правилата на Европейската общност (понастоящем на Европейския съюз (ЕС) относно таксата върху млякото) от 9 август 2004 г. гласи: „[и]зкупвачът може да разпредели референтните количества за доставка, които не са били използвани през съответния дванадесетмесечен период (неосъществени доставки), на други производители на мляко, чиито доставки са надхвърлили предоставените им референтни количества за доставка (доставчици на свръхколичества). Разпределянето на неизползваните референтни количества за доставка на доставчици на свръхколичества се извършва по следната формула:
Общо количество на неосъществените доставки x референтно количество за доставка на доставчика на свръхколичества
Общо количество на референтните количества за доставка на всички доставчици на свръхколичества“.
6. В член 5, параграф 2 от Betriebsprämiendurchführungsgesetz (BGBl I, стр. 1298; германският Закон за прилагане на Схемата за единно плащане (СЕП) от 30 май 2006 г. по същество се посочва, че на основание член 62 от Регламент № 1782/2003 към размера на единното плащане на земеделските производители, съгласно определението по член 5, параграф 1 от същия закон следва да се добави сумата, съответстваща на премията за млечни продукти по член 95 от Регламента, плюс допълнителните плащания по член 96 от същия.
7. В член 6 от Verordnung über die Durchführung der Milchprämie und der Ergänzungszahlung zur Milchprämie (BGBl I, стр. 267; германският Правилник за прилагане на разпоредбите относно премията за млечни продукти и допълнителните плащания) от 18 февруари 2004 г. по същество се посочва, че референтните количества на разположение на производителя към 31 март от годината на заявлението следва да бъдат взети предвид при даването на премия за млечни продукти и следва да бъдат удостоверени със сертификат, в който се указват количествата мляко, доставени към съответния момент от производителя през дванадесетмесечния период, приключващ на 31 март от годината на заявлението.
II – Фактическа обстановка и преюдициални въпроси
8. По дело C‑230/09 Etling & Etling са производители на мляко и за производствената 2004/2005 г. разполагат с референтно количество (квота за мляко) от 553 678 kg. От 2000 г. те отдават на трето лице една част (50 000 kg) от първоначалното си референтно количество. През февруари 2005 г. договорът за отдаване приключва и Etling & Etling приемат решение, че считано от 1 март 2005 г. референтното количество от 50 000 kg отново се прехвърля към тях. Това количество вече е било доставено от производителя, на когото то е било отдадено преди, а мандрата (изкупвачът) издава сертификат, удостоверяващ, че към 31 март 2005 г. референтното количество на Etling & Etling е 553 678 kg. Etling & Etling оспорват сертификата пред Finanzgericht (финансов съд), който го допълва в смисъл, че в периода от 1 март 2005 г. до 31 март 2005 г. „свободното“ референтно количество включва върнатото им обратно референтно количество от 50 000 kg, тъй като правото на плащания не се засяга от каквито и да било доставки на референтно количество от производителя, на който то е било отдадено по-рано. Hauptzollamt Koblenz обжалва решението пред Bundesfinanzhof, който отправя до Съда следния преюдициален въпрос:
„Трябва ли […] право[то на ЕС], и по-конкретно член 5, буква к) от Регламент № 1788/2003, да се разбира в смисъл, че референтното количество на даден производител през дванадесетмесечния период, в който му е било прехвърлено референтно количество от друг производител, не включва количеството, въз основа на което вече е било доставено мляко от този друг производител през въпросния дванадесетмесечен период?“.
9. По дело C‑231/09 г‑н Aissen и г‑н Rohaan притежават земеделски стопанства и по време на дванадесетмесечния период 2004/2005 доставят произведеното в тях мляко на мандра (изкупвач). Те достигат надвишаване на оставащото им свободно референтно количество за този дванадесетмесечен период, тъй като по времето на предишното владение на земеделските стопанства в рамките на същия период произведеното в тях мляко е било доставяно на изкупвач. Поради това Hauptzollamt Oldenburg приема, че те са длъжни да заплатят такса за мляко, като разпределя на всеки от тях референтно количество, което не е било използвано от други производители и което съответства само на частта от референтното количество, която след прехвърлянето е била свободна за използване за доставки, като определя съответно таксата за млякото. Г‑н Aissen и г‑н Rohaan обжалват решението пред Finanzgericht, който го потвърждава въз основа на това, че съгласно схемата за балансиране на референтните количества изчисленията следва да се основават на индивидуалното референтно количество, разпределено на стопанствата, и че количествата мляко, доставени по време на същия дванадесетмесечен период от техни предишни владелци, не следва да се взима предвид. Hauptzollamt Oldenburg обжалва пред Bundesfinanzhof, който отправя до Съда следния преюдициален въпрос:
„1) Трябва ли […] право[то на ЕС], и по-специално член 5, буква к) от Регламент № 1788/2003, да се тълкува в смисъл, че референтното количество на производител, който в рамките на текущия дванадесетмесечен период е придобил земеделско стопанство от друг производител, не включва количеството, от което през съответния дванадесетмесечен период са били извършени доставки на мляко от другия производител преди прехвърлянето на стопанството?
2) Допускат ли разпоредбите на […] право[то на ЕС] или основните принципи на общата организация на пазара на мляко и млечни продукти национална правна уредба, която в рамките на предвидената в член 10, параграф 3 от Регламент № 1788/2003 схема за компенсиране на свръхдоставките с неизползваната част от националното референтно количество позволява на производител в положение като посоченото в първия въпрос, който е придобил земеделско стопанство по време на дванадесетмесечния период, да участва в разпределението на неизползваната част въз основа на количество, в което е включена частта от референтното количество, вече доставена от другия производител?“.
III – Анализ
А – Основни доводи на страните
10. По дело C‑230/09 Hauptzollamt Koblenz
твърди, че премията за млечни продукти не може да се предоставя на лице, което не е имало квота за производство на мляко. В случаите, когато неизползваното референтно количество е било прехвърлено на друго лице по време на дванадесетмесечния период, премията за млечни продукти за тази година се предоставя на лицето, на което то е прехвърлено. Etling & Etling
и Комисията по същество оспорват, че „свободно референтно количество“ е количеството, което може да бъде доставено по време на дванадесетмесечен период, без да възникне задължение за плащане на такса върху млякото, като няма значение колко мляко от посоченото количество действително е било доставено. Понятието „референтно количество“ обозначава абстрактно право.
11. По дело C‑231/09, и с оглед по-специално на първия въпрос, Hauptzollamt Oldenburg по същество посочва, че във връзка със задължението за плащане на таксата приобретателят може да се позовава на квотите за мляко само доколкото съответните количества все още не са доставени от прехвърлителя. Г‑н Rohaan, г‑н Aissen и Комисията
по същество твърдят, че референтното количество на приобретателя не следва да се намалява, за да се отразят извършените от прехвърлителя доставки.
12. По отношение на втория въпрос Hauptzollamt Oldenburg
по същество твърди, че референтно количество, което вече е послужило като основание за освобождаване от такса за млякото, не е прехвърлимо в рамките на дванадесетмесечния период, когато е било използвано. Това количество не може да се прехвърля до началото на следващата производствена година за млякото, когато може отново да бъде използвано. Г‑н Aissen и г‑н Rohaan, както и Комисията по същество твърдят, че в контекста на схемата за балансиране прехвърлянията не следва да се вземат предвид въз основа на определението за „свободно референтно количество“ и следователно в съответствие с член 17 от Регламент № 1788/2003.
Б – Съображения
1. Първи въпрос
13. С единствения си въпрос по дело C‑230/09 и с първия си въпрос по дело C‑231/09 запитващата юрисдикция по същество иска да се установи дали правото на ЕС, и по-специално член 5, буква к) от Регламент № 1788/2003, трябва да се тълкува в смисъл, че когато референтното количество на даден производител е било прехвърлено по време на дванадесетмесечния период, референтното количество, което следва да се предостави на приобретателя, не трябва да включва количеството мляко, което през въпросната производствена година прехвърлителят вече е доставил.
14. По отношение на дело C‑230/09 този въпрос възниква в контекста на спадащата към СЕП схема за предоставяне на премия за млечни продукти и се отнася до прехвърлянето (връщането) на индивидуално референтно количество след приключване на отнасящ се до него договор за аренда. По-специално запитващата юрисдикция иска да се установи дали за целите на предоставянето на премия за млечни продукти по член 95, параграфи 1 и 3 от Регламент № 1782/2003 „референтно количество“ следва да се тълкува като цялото референтно количество, с което производителят разполага в началото на дванадесетмесечния период, или, напротив, като намаленото референтно количество, което е на негово разположение в края на периода, по време на който част от референтното количество вече е било използвано от прехвърлителя.
15. Нека разгледаме релевантните разпоредби, тъй като тълкуването им в случая е ясно. В член 95, параграф 1 от Регламент № 1782/2003(3) се посочва, че „[о]т 2004 до 2007 г. производителите на мляко могат да кандидатстват за премия за млечни продукти. Тя се дава за календарна година, за стопанство и на тон индивидуално референтно количество [на немски език „ einzelbetriebliche Referenzmenge “], отговарящо на условията за премия и налично за стопанството“.
16. В член 5, буква й) от Регламент № 1788/2003 „индивидуално референтно количество“ („einzelbetriebliche Referenzmenge“) е определено като „референтното количество, разпределено на отделен производител на 1 април за всеки дванадесетмесечен период“.
17. Въпреки че текстът на член 95, параграф 1 от Регламент № 1782/2003 свързва понятието „индивидуално референтно количество“ с израза „налично за стопанството“ („ über die der Betrieb verfügt “), в него не е използван точният термин „свободно референтно количество“ („ verfügbare Referenzmeng “).
18. В член 5, буква к) от Регламент № 1788/2003 „свободно референтно количество“ се определя като референтното количество на разположение на производителя на 31 март от съответния дванадесетмесечен период, за който се изчислява таксата, като се вземат предвид всички прехвърляния, продажби, преобразувания и временни преразпределения, които са били извършени през съответния дванадесетмесечен период.
19. Следователно възниква въпросът дали, въпреки обстоятелството, че в текста му не се съдържа понятието „свободно референтно количество“, член 95, параграф 1 от Регламент № 1782/2003, посочвайки, че това количество следва да е „налично за стопанството“, налага изчисляването на премията за млечни продукти да е въз основа на текста на член 5, буква к) от Регламент № 1788/2003, или следва да се прилага текстът на член 5, буква й).
20. Считам, че изразът „налично за стопанството“, съдържащ се в член 95, параграф 1 от Регламент № 1782/2003, ясно показва, че тази разпоредба препраща към определението в член 5, буква к) от Регламент № 1788/2003. Наистина, ако законодателят на ЕС е искал да препрати към „индивидуалното референтно количество“, изразът „налично за стопанството“ би бил излишен. По този начин в дадения контекст прилагателното „индивидуално“ ( einzelbetriebliche ), определящо референтното количество, служи само за разграничаване на това референтно количество от „националното“ ( einzelstaatliche ) референтно количество.
21. Както отбелязва запитващата юрисдикция, след като член 95, параграф 1 от Регламент № 1782/2003 предоставя на производителите на мляко премия, изчислена въз основа на наличното за стопанството референтно количество, възможно е, дори в случаите, когато референтното количество е било прехвърлено от един производител на друг по време на дванадесетмесечния период, неговото разпределяне да трябва да се извърши в съответствие с единното референтно количество, което към релевантния за даването на премията момент — края на производствената година за млякото — е налично за страната, поемаща референтното количество. Това се отнася дори и за случаите, когато приобретателят не е имал възможност да придобие пълното право — след като то е било частично изчерпано от прехвърлителя — да доставя мляко, без да заплаща такса, и a fortiori когато той вече не разполага с това право към момента, релевантен за изчисляването на окончателното салдо, т.е. в края на дванадесетмесечния период. Нито правото на ЕС, нито германското право предвижда или разглежда възможността за разделяне на референтното количество на част, която принадлежи на прехвърлителя, и на част, която остава за приобретателя.
22. Както отбелязва Комисията, широкото разбиране на СЕП също предполага краят на производствената година — в случая производствената година за млякото — който се явява референтен момент, да се вземе предвид за извършените през този период прехвърляния.
23. Това тълкуване се потвърждава и от член 95, параграф 3 от Регламент № 1782/2003. Съгласно посочената разпоредба в случаите, когато индивидуалните референтни количества са били обект на някои временни прехвърляния, положението към 31 март на въпросната календарна година е определящо, за да се установи за кое стопанство референтното количество следва да се счита за налично: стопанството на прехвърлителя или това на приобретателя. При разглежданите обстоятелства прехвърленото референтно количество на практика трябва да се счита за налично в стопанството на приобретателя(4) . Следователно текстът на посочената разпоредба е съгласуван с този на член 5, буква к) от Регламент № 1788/2003, който се позовава на последния ден от производствената година за млякото.
24. Следователно, като използва израза „индивидуално референтно количество […], налично за стопанството“ ( einzelbetriebliche[r] Referenzmenge, über die der Betrieb verfügt ), член 95, параграф 1 от Регламент № 1782/2003 препраща към дефиницията в член 5, буква к) от Регламент № 1788/2003 и поради това изчисляването на премията за млечни продукти трябва да се извършва въз основа на „свободното референтно количество“.
25. Ако се върнем към дело C‑231/09, там въпросът възниква в контекста на компенсирането на неизползваната част от националното референтно количество с доставки на свръхколичества съгласно предвиденото в член 10, параграф 3 от Регламент № 1788/2003 и се отнася до прехвърлянето на индивидуално референтно количество при поемане на земеделско стопанство.
26. В член 10, параграф 3 от Регламент № 1788/2003 се посочва, че вноската на всеки производител в размера на дължимата такса се определя на базата на решение от страна на държавата членка, „[с]лед като всички неизползвани части от националното референтно количество за доставки се преразпределят или не се преразпределят“, пропорционално на индивидуалните референтни количества на всеки производител. Докато в текста на английски език на член 10, параграф 3, буква а) от Регламент № 1788/2003 е използван някак двусмисления израз („each producer’s reference quantity“), в текста на немски език — който е релевантен за настоящия случай — е използван изричният термин „ verfügbaren Referenzmenge des einzelnen Erzeugers “ (така е и в текста на френски език: „ quantité de référence disponible de chacun des producteurs “), определението за който е дадено в член 5, буква к) от Регламента.
27. Следователно размерът на референтното количество, налично за производителя в рамките на балансиращата схема по член 10, параграф 3 от Регламент № 1788/2003, се установява съгласно определението по член 5, буква к) от същия регламент. Поради това прехвърлянията на референтни количества в рамките на балансиращата схема следва да бъдат взети предвид въз основа на определението за свободно референтно количество.
28. На следващо място, Регламент № 1788/2003 урежда прехвърлянията на референтни количества. В частност член 17 от посочения регламент се отнася до прехвърлянията при продажба, отдаване под наем или във всеки друг случай.
29. Важно е да се отбележи, че във всеки един от четирите параграфа на член 17 от Регламент № 1788/2003 изрично се подчертава, че „индивидуалните референтни количества“ се прехвърлят в съответствие с правилата, които държавите членки следва да установят. Тази разпоредба се прилага съгласно член 17, параграф 4 от Регламента в случаите на договори за наем, чийто срок изтича (както е по дело C‑230/09), а съгласно член 17, параграф 1 от Регламента — при продажба или всякакъв друг вид прехвърляне, което поражда сходни правни последици (както е по дело C‑231/09). Според мен член 17, параграфи 1 и 4 са относими към настоящите случаи, ако не по друг начин, то поне по аналогия.
30. Комисията поставя въпроса относно изводите, които могат да се направят за целите на настоящия случай от факта, че член 17 от Регламент № 1788/2003 се отнася до прехвърлянето на „индивидуални референтни количества“.
31. Като посочва, че „индивидуалните референтни количества“ са предмет на прехвърлянията, член 17 от Регламент № 1788/2003 недвусмислено препраща към определението в член 5, буква й) от Регламента, т.е. към количеството на производителя към 1 април от всеки дванадесетмесечен период. Следователно законодателят на ЕС възприема виждането, че (последващите) доставки не следва да пораждат последици по отношение на предмета на прехвърлянията и че референтните количества следва да бъдат прехвърляни независимо от степента, в която са били използвани. В действителност става въпрос по-скоро за абсолютна стойност, която съответства на референтното количество, разпределено на производителя в началото на производствената година за млякото (или както го нарича запитващата юрисдикция, „абстрактно право“, което се установява през първия ден и поради това е неизменно независимо от доставеното впоследствие количество). Както отбелязва г‑н Rohaan, член 17 от Регламент № 1788/2003 не предвижда, че в случай на прехвърляне по време на дванадесетмесечния период, през който прехвърлителят вече е доставил мляко, референтното количество следва да бъде прехвърлено само частично. Напротив, от текста на тази разпоредба може да се изведе, че се прехвърля цялото референтно количество.
32. Регламент № 1788/2003 не съдържа специална разпоредба относно правните последици, които следва да възникнат по отношение на производствената година за млякото, през която се е извършило прехвърлянето на референтното количество. Във връзка с това обаче следва да се посочи, че съгласно член 17 прехвърлянията се извършват в съответствие с подробни правила, установени от държавите членки.
33. В този смисъл приемам становището на Комисията, че текстът на член 17 от Регламент № 1788/2003 ясно разкрива — без да се засяга правото на държавите членки да определят подробните правила относно прехвърлянията на референтни количества — че разпоредбата не изключва възможността за прехвърляне на цялото референтно количество, разпределено на даден производител в началото на производствената година за млякото (в това число и на частта, която вече е била доставена)(5) .
34. Считам (като г‑н Rohaan и Etling & Etling), че гореизложеното тълкуване се потвърждава и от текста на член 11, параграф 2, първо изречение от Регламент № 1788/2003. Всъщност в тази разпоредба законодателят на ЕС изрично предвижда, че ако един изкупвач изцяло или частично замести един или повече други изкупвачи, индивидуалните референтни количества, с които разполагат производителите, се вземат предвид по отношение на остатъка от въпросния дванадесетмесечен период „след намаляване на количествата, които вече са били доставени […]“.
35. Тук ще се спра на четирите изложени от запитващата юрисдикция съображения, поради които тя все пак счита, че извършените вече доставки следва да бъдат изкл ючени от прехвърлянията.
36. Първо, Комисията с право посочва (както следва от точка 34 по-горе), че ако законодателят на ЕС е искал доставките да бъдат релевантни и при прехвърлянията на референтни количества, то той би предвидил за тази цел изрична разпоредба, както е постъпил в член 11, параграф 2 от Регламент № 1788/2003. Освен това, ако самото понятие за референтно количество предполагаше намаляване с оглед отразяване на доставените количества, изразът „след намаляване на количествата, които вече са били доставени“ би бил излишен и безсмислен.
37. Следователно независимо че, строго погледнато, предметът на член 11, параграф 2 от Регламент № 1788/2003 е различен от разглеждания тук (отнася се до промяната на изкупвачите, а не на производителите), факт е, че той ни позволява да направим някои релевантни за настоящия анализ изводи. Всъщност той разкрива, че понятието „индивидуално референтно количество“ и понятието „количествата, които вече са доставени“ взаимно си противоречат: налице е известно несъответствие. Поради това може да се заключи, че количеството, което е доставено по смисъла на Регламент № 1788/2003, не спада към понятието „индивидуално референтно количество“. Както посочва Комисията, доставеното количество е понятие, което е чуждо на дефиницията за индивидуално референтно количество, като то съществува независимо от тази дефиниция и при необходимост следва изрично да бъде посочвано.
38. Следователно прехвърлянията се отнасят до абсолютна и независима стойност, съответстваща на референтното количество на даден производител в началото на производствената година за млякото, независимо от каквито и да било последващи доставки. Тази стойност е релевантна за следващите производствени години за млякото, доколкото получателят на референтните количества безспорно има нужда да разполага с цялото индивидуално референтно количество, в това число и с вече доставеното количество.
39. Второ, според запитващата юрисдикция е възможно да не може да се направи разлика между, от една страна, правото да се извършват доставки на мляко, освободени от каквито и да било налози, и от друга страна, референтното количество, въз основа на което се изчислява премията за млечни продукти на производителя. При все това Комисията с основание твърди, че този анализ предполага член 17 от Регламент № 1788/2003 да е основан на идеята, че прехвърлянията по принцип се отнасят до „индивидуалните референтни количества“, а не до правото да се извършват доставки на освободено от такса мляко. Това важи и за понятието „свободно референтно количество“ съгласно член 5, буква к) от Регламента. Регламент № 1788/2003 ясно разграничава правото да се извършват доставки на освободено от такса мляко и „индивидуалното референтно количество“. Както разяснява и Комисията, тази разлика е логична, доколкото правото да се извършват доставки на освободено от такса мляко представлява само една от правните последици на различни регулаторни механизми, основани на понятието „свободно референтно количество“. Други такива механизми, като например балансиращата схема по член 10, параграф 3 от Регламента или премията за млечни продукти, не пораждат непременно като правна последица възможността от засягане на доставките на освободено от такса мляко.
40. Що се отнася до балансиращата схема, степента, до която референтното количество вече е използвано, наистина е релевантна на първия етап. Използваното вече референтно количество обаче служи само за определяне на „неизползваните части от националното референтно количество за доставки“ (неосъществени доставки). На втория етап се определя начинът за разделяне на неосъществените доставки между „производителите, извършили свръхдоставки“, надхвърляйки своето референтно количество. Следователно, както поддържа Комисията, няма смисъл категорично да се изключват като основа за изчисляване количествата, които вече са доставени, от референтните количества на „производителите, извършили свръхдоставки“. По дефиниция всички тези производители са извършили доставки, надхвърлящи референтните им количества. Ако в рамките на самата балансираща схема съществуваше изискване за съответствие между правото да се извършват освободени от такса доставки на мляко и размера на референтното количество на даден производител, извършил свръхдоставки, това балансиране не би било осъществимо. В действителност балансиращата схема функционира въз основа на разбирането, че за целите на разпределяне на неизвършените доставки между различните „производители, извършили свръхдоставки“, съществува разлика между правото да се извършват освободени от такса доставки на мляко, от една страна, и референтното количество, от друга страна. Спокойно може да се каже, че балансиращата схема не влияе върху таксата, тъй като тази схема е релевантна само за производителите, извършили свръхдоставки. Ако в балансиращата схема участваше и приобретател с непокътнато референтно количество, на другите производители щяха да бъдат разпределени по-малки количества, но целите на уредбата нямаше да бъдат застрашени. Просто не възниква опасност националната квота да бъде надвишена и цялостният режим на ЕС да бъде поставен под въпрос.
41. Схемата за предоставяне на премия за млечни продукти по Регламент № 1782/2003 също не е задължително съобразена с правото да се извършват освободени от такса доставки на мляко. Както посочват Etling & Etling, схемата за премии за млечни продукти спада към СЕП, която цели изцяло да разграничи подпомагането на доходите на земеделските производители и производството (вж. съображение 24 от преамбюла на Регламента). В резултат на това схемата за премии за млечни продукти също е предвидена да бъде различна от реалното производство. Всъщност за разлика от съществуващата преди Регламент № 1782/2003 система релевантният критерий за предоставяне на премия за млечни продукти като подпомагане на доходите не е производството на дадено количество земеделски продукти, а размерът на свободното референтно количество. Както отбелязва Комисията, разграничаването — в съответствие с което в контекста на схемата за предоставяне на премия за млечни продукти дадено референтно количество, което не е свързано с доставките, може да бъде прехвърлено — води, независимо кой производител е извършил доставките въз основа на референтното количество, до това получилият референтното количество да стане носител на право на премия за млечни продукти, а прехвърлителят му вече да е лишен от такова право. Оттук, и по-специално от член 95, параграф 3 от Регламент № 1782/2003, следва, че такова е било намерението на законодателя на ЕС.
42. Следователно наистина е възможно да съществува разлика между, от една страна, правото да се извършват освободени от такса доставки на мляко, и от друга страна, референтното количество, въз основа на което се изчислява правото на производителя на премия за млечни продукти или въз основа на което се извършва балансирането.
43. Трето, запитващата юрисдикция също счита, че даването на премия въз основа на общото референтно количество на стопанството — независимо от вече извършените на това основание доставки от предишния притежател на референтното количество — може да се яви като недопустимо „двойно използване“ на референтното количество, което е несъвместимо с основните принципи, ръководещи общата организация на пазара на мляко и млечни продукти, и което не съответства по-специално на принципа, че задължението за плащане на такса за млякото трябва да бъде „изцяло лично по естеството си“(6) .
44. Както единодушно посочват всички страни, с изключение на Hauptzollamt Koblenz и Hauptzollamt Oldenburg, не съществува подобна опасност от недопустимо двойно използване. От изложеното дотук става ясно, че съществува разлика между, от една страна, правото да се извършват освободени от такса доставки на мляко, и от друга страна, основата, на която се правят изчисленията в контекста на балансиращата схема и на схемата за премии за млечни продукти. Не е налице недопустимо двойно използване, тъй като приобретателят заема мястото на прехвърлителя (който променя статута си на длъжник) по отношение на референтното количество и количеството, доставено от прехвърлителя, безспорно се отразява на приобретателя и на референтното му количество. С други думи, не е налице недопустимо двойно използване, дори и ако референтното количество е било отчасти използвано от прехвърлителя, доколкото разпределянето на цялото референтно количество на приобретателя няма отношение към таксата, а се отнася до премията. Когато прехвърлителят не е използвал нищо от референтното количество, очевидно няма двойно използване. Както подчерта Комисията в хода на съдебното заседание, Решение по дело Ballmann и Решение по дело Milchwerke Köln(7) не противоречат на това тълкуване. Посочените дела се отнасят до дефиницията на „производител“, а не до въпроса за прилагането на Регламента.
45. Считам (както и Комисията), че различните регулаторни механизми преследват различни цели. Свързаните с референтното количество понятия в член 5 от Регламент № 1788/2003 са само дефиниции и не пораждат каквито и да било правни последици. Правните последици следва да бъдат свързвани с различните регулаторни механизми и задължението за плащане на такса за млякото е само един от тези механизми. Ако друг регулаторен механизъм, като балансиращата схема или като схемата за предоставяне на премия за млечните продукти, също препраща към дефиницията по член 5 от Регламент № 1788/2003 за определяне на неговите правни последици, това не може да се разглежда като водещо до недопустимо двойно използване на референтното количество, а по-скоро като обща изходна точка, която при все това може да породи различни права в контекста на различните механизми.
46. Четвърто и последно, запитващата юрисдикция иска да се установи дали не би съответствало в по-голяма степен на целта на премията за млечни продукти — която е да компенсира недостатъчната печалба в резултат на намалението на цената на млякото, — ако премията се дава на страната, която към 31 март обработва стопанството, въз основа само на референтното количество, което самата тя е доставила (или поне количеството, което е могла да достави, без да заплаща каквито и да било такси). Следователно в случаите когато по време на релевантния период дадено референтно количество е доставено от различни производители, премията би трябвало пропорционално
да се разпредели и да се даде на тези производители на мляко — подход, който обаче изисква да се приемат трудностите, произтичащи при прилагането на системата за предоставянето на премията.
47. Достатъчно е да се посочи, както и самата запитваща юрисдикция признава, че Регламент № 1782/2003 не съдържа подобни разпоредби и подобен подход не би следвало да бъде разглеждан.
48. Във всички случаи, както бе посочено по-горе и както по същество признават всички страни с изключение на Hauptzollamt Koblenz и Hauptzollamt Oldenburg, следва да се отбележи, че предвиденото в Регламент № 1782/2003 подпомагане на приходите — например посредством премия за млечните продукти — следва да се разглежда отделно от действителното производство. В този смисъл е трудно да се разбере защо предвидената в този регламент схема за предоставяне на премия за млечни продукти би следвало да се ограничи до доставеното от самия производител количество.
49. Накрая обаче, както бе посочено в точка 29 и сл. по-горе, в член 17 от Регламент № 1788/2003 по недвусмислен начин се указва, че прехвърлянето трябва да се извърши „в съответствие с правилата, които държавите членки следва да установят“. Може да се забележи, че по отношение на прехвърлянето формулировката на тази разпоредба до голяма степен съответства с тази на член 7 от Регламент (ЕИО) № 3950/92 на Съвета(8) .
50. В това отношение в Решение по дело Mulligan and Others(9) Съдът посочва, че държавите членки не могат да установяват или прилагат подробни правила по начин, който противоречи на целите на Регламент № 1788/2003, като в случаите, когато приемат или приведат в действие подобни правила, компетентните органи на държавите членки трябва да се основават на обективни критерии.
51. По-специално в съображение 19 от преамбюла на Регламент № 1788/2003 се посочва, че в съответствие с различните видове прехвърляне на референтни количества и като се използват обективни критерии, на държавите членки трябва да бъде разрешено да задържат част от прехвърляните количества в националния резерв.
52. Следователно, както отбелязва Комисията, законодателят на ЕС изрично е предвидил, че държавите членки могат да ограничат и размера на тези прехвърляния. Вярно е, че такива ограничения не трябва да противоречат на целта на Регламент № 1788/2003 или на принципа, съдържащ се в член 1, параграф 2 от него, като водят до разпределяне на цялото националното референтно количество между производителите и националния резерв. Поради това режим, който ограничава размера на прехвърлянето по време на дванадесетмесечния период, трябва по недвусмислен начин да определя коя част от референтното количество следва да се разпредели на даден производител или на националния резерв. По-специално този режим не следва да води до заличаване или загуба на референтни количества от системата.
53. Следователно държавите членки имат право да ограничават размера на прехвърлянето до степен, която съответства на вече доставеното от прехвърлителя количество, доколкото такова правило не води до заличаване на референтни количества от системата(10) .
2. По втория въпрос
54. С втория си въпрос запитващата юрисдикция по същество иска да се установи дали правото на ЕС допуска разпоредба от националното право, която в контекста на балансиращата схема, предвидена в член 10, параграф 3 от Регламент № 1788/2003, разпределя на приобретателя количеството, което вече е било доставено преди прехвърлянето.
55. Както следва от съображенията по първия въпрос, в контекста на балансиращата схема прехвърлянията следва да бъдат взети предвид съгласно дефиницията на понятието „свободно референтно количество“ и следователно в съответствие с член 17 от Регламент № 1788/2003. Освен това, както бе отбелязано по-горе, правото на ЕС не изключва възможността прехвърлянето да обхваща и частта от индивидуалното референтно количество, съответстваща на размера на количеството, което вече е било доставено от прехвърлителя. Освен това целта на регулаторния балансиращ механизъм не противоречи на подобно тълкуване.
IV – Заключение
56. Предлагам на Съда да отговори на поставените от Bundesfinanzhof въпроси по следния начин:
„1) В случаите, когато референтното количество на даден производител е прехвърлено по време на дванадесетмесечния период, правото на Европейския съюз, и по-специално член 5, буква к) от Регламент (ЕО) № 1788/2003 на Съвета от 29 септември 2003 година за въвеждането на такса в сектора на млякото и млечните продукти, не изключва възможността референтното количество да включва и количеството, с оглед на което по време на този дванадесетмесечен период производителят вече е доставял мляко. При все това държавите членки могат в контекста на правомощието, с което разполагат за установяване на подробни правила, приложими по отношение на прехвърлянията, да ограничат прехвърлянето на референтни количества, които вече са били доставени по време на текущия дванадесетмесечен период, доколкото ограничението не води до заличаването на тези референтни количества от системата, установена съгласно Регламент № 1788/2003.
2) Нито правото на ЕС, нито по-конкретно някой от основните принципи, ръководещи общата организация на пазара на мляко и на млечни продукти, противоречи на разпоредба от национално право, която в рамките на предвидената в член 10, параграф 3 от Регламент № 1788/2003 схема за компенсиране на свръхдоставките с неизползваната част от националното референтно количество позволява на производител, поел земеделско стопанство по време на дванадесетмесечния период, да участва в разпределянето на тази неизползвана част въз основа на количество, което включва частта от референтното количество, вече доставена от другия производител“.
(1) .
(2)  –	Съответно Регламент от 29 септември 2003 година за въвеждането на такса в сектора на млякото и млечните продукти (ОВ L 270, 2003 г., стр. 123; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 50, стр. 22) и Регламент от 29 септември 2003 година относно установяване на общи правила за схеми за директно подпомагане в рамките на Общата селскостопанска политика и за установяване на някои схеми за подпомагане на земеделски производители […] (ОВ L 270, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 49, стр. 177).
(3)  – Вж. свързаната с този регламент съдебна практика: Решение по дело Jager, C‑420/06, Recueil, стр. I‑1315, Решение по дело Horvath, C‑428/07, Сборник, стр. I‑06355, Решение по дело Nijemeisland, C‑170/08, Сборник, стр. I‑5127, Решение по дело Elbertsen, C‑449/08, все още непубликувано в Сборника, Решение по дело Van Dijk, C‑470/08, все още непубликувано в Сборника, и Решение по дело Harms, C‑434/08, все още непубликувано в Сборника (по което съм представил заключение). Вж. също висящите дела Niedermair-Schiemann, C‑61/09 (вж. заключението ми от 11 май 2010 г.), Uzonyi, C‑133/09, Grootes, C‑152/09 (вж. заключението ми от 8 юли 2010 г.), Agrargut Bäbelin, C‑153/09 (вж. заключението ми от 2 септември 2010 г.) и Omejc, C‑536/09.
(4)  – Както посочва запитващата юрисдикция, съгласно тази норма степента, в която приобретателят или прехвърлителят на референтното количество е доставил референтното количество, отнасящо се за стопанството, е без значение и ако това обстоятелство се разглеждаше като релевантно, по-специално в практически интересуващия ни случай — т.е. когато приобретателят, а не прехвърлителят е доставил релевантната част от прехвърленото референтно количество — такава разпоредба би била излишна.
(5)  – В действителност Германия приема през 2006 г. подобни правила (които по същество следват тезата, защитавана от Hauptzollamt Koblenz и Hauptzollamt Oldenburg). Тези национални разпоредби обаче не са релевантни за разглеждания случай и не са предмет на настоящото дело.
(6)  – Вж. Решение от 15 януари 1991 г. по дело Ballmann, C‑341/89, Recueil, стр. I‑25, точка 9 и сл., както и Решение от 14 юли 1994 г. по дело Milchwerke Köln, C‑352/92, Recueil, стр. I‑3385, точка 21.
(7)  – Пак там.
(8)  – Регламент относно въвеждането на такса в сектора на млякото и млечните продукти от 28 декември 1992 година (ОВ L 405, стр. 1), отменен с Регламент № 1788/2003. Вж. съдебната практика, свързана с Регламент № 3950/92: Решение от 20 юни 2002 г. по дело Thomsen, C‑401/99, Recueil, стр. I‑5775, Решение от 20 юни 2002 г. по дело Mulligan и др., C‑313/99, Recueil, стр. I‑5719, Решение от 25 март 2004 г. по дело Azienda Agricola Ettore Ribaldi и др., C‑480/00—C‑482/00, C‑484/00, C‑489/00—C‑491/00 и C‑497/00—C‑499/00, Recueil, стр. I‑2943, както и Решение от 7 юни 2007 г. по дело Otten, C‑278/06, Сборник, стр. I‑4513. По отношение на действителността на Регламент № 1788/2003 вж. Решение от 14 май 2009 г. по дело Azienda Agricola Disarò Antonio и др., C‑34/08, Сборник, стр. I‑4023.
(9)  – Пак там, точка 26 и сл.
(10)  – В това отношение би могло да е от интерес да се отбележи, че в случаи като този в Германия другите държави членки са намерили различни разрешения на проблема. Франция например разпределя референтното количество за въпросната година за производство за млякото в съответствие с принципа „pro rata temporis“. По време на съдебното заседание Комисията посочи, че според нея идеалното разрешение би било премията да се предоставя на приобретателя.