62024TJ0066_RES
Vec T‑66/24
Lidl Vertriebs GmbH & Co. KG
proti
Úradu Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)
Rozsudok Všeobecného súdu (druhá komora) z 12. marca 2025
„Dizajn Spoločenstva – Konanie o výmaze – Zapísaný dizajn Spoločenstva znázorňujúci žiarovku LED – Nezohľadnenie sprístupnenia skoršieho dizajnu verejnosti – Článok 7 ods. 2 nariadenia (ES) č. 6/2002 – Podmienky – Dôkazné bremeno“
Dizajny Spoločenstva – Dôvody výmazu – Nedostatok osobitého charakteru – Sprístupnenie verejnosti – Výnimka – Sprístupnenie verejnosti zo strany pôvodcu alebo jeho právneho nástupcu – Podmienky – Skorší dizajn vyvolávajúci rovnaký celkový dojem ako sporný dizajn bez toho, aby bol nevyhnutne zhodný
[Nariadenie Rady č. 6/2002, články 5 a 6, článok 7 ods. 2 a článok 25 ods. 1 písm. b)]
(pozri body 24 – 30, 34 – 41, 65)
Dizajny Spoločenstva – Dôvody výmazu – Nedostatok novosti – Nedostatok osobitého charakteru – Sprístupnenie verejnosti – Výnimka – Sprístupnenie verejnosti zo strany pôvodcu alebo jeho právneho nástupcu – Dôkaz o sprístupnení verejnosti
[Nariadenie Rady č. 6/2002, článok 7 ods. 2 a článok 25 ods. 1 písm. b)]
(pozri body 45 – 47)
Dizajny Spoločenstva – Dôvody výmazu – Nedostatok novosti – Nedostatok osobitého charakteru – Sprístupnenie verejnosti – Výnimka – Sprístupnenie verejnosti zo strany pôvodcu alebo jeho právneho nástupcu – Predbežné preskúmanie, ktoré sa líši od preskúmania dôvodov výmazu
[Nariadenie Rady č. 6/2002, článok 7 ods. 2 a článok 25 ods. 1 písm. b)]
(pozri body 67, 68)
Zhrnutie
Týmto rozsudkom Všeobecný súd zamietol žalobu žalobkyne a spresnil podmienky uplatnenia výnimky, podľa ktorej sa nezohľadňuje sprístupnenie dizajnu Spoločenstva verejnosti zo strany pôvodcu alebo jeho právneho nástupcu počas obdobia dvanástich mesiacov pred podaním prihlášky, ako to stanovuje článok 7 ods. 2 nariadenia č. 6/2002 (
1
).
Spoločnosť Liquidleds Lighting Corp., vedľajšia účastníčka konania, je majiteľkou dizajnu Spoločenstva znázorňujúceho žiarovku LED od roku 2017. V roku 2021 podala spoločnosť Lidl Vertriebs GmbH & Co. KG, žalobkyňa, na Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO) návrh na výmaz tohto dizajnu na základe dvoch skorších dizajnov. Zrušovacie oddelenie EUIPO však vo svojom rozhodnutí tomuto návrhu nevyhovelo.
Odvolací senát EUIPO tiež zamietol odvolanie podané žalobkyňou proti tomuto poslednému uvedenému rozhodnutiu z dôvodu, že jednak sprístupnenie prvého skoršieho dizajnu verejnosti patrí do pôsobnosti výnimky stanovenej v článku 7 ods. 2 nariadenia č. 6/2002 a že jednak žalobkyňa nepreukázala sprístupnenie druhého skoršieho dizajnu verejnosti.
Žalobkyňa tak podala na Všeobecný súd žalobu o neplatnosť proti rozhodnutiu odvolacieho senátu.
Posúdenie Všeobecným súdom
V prvom rade Všeobecný súd rozhodol o uplatnení výnimky stanovenej v článku 7 ods. 2 nariadenia č. 6/2002. Konštatoval, že táto výnimka sa uplatňuje tak vo vzťahu k podmienke ochrany týkajúcej sa novosti dizajnu, (
2
) ako aj vo vzťahu k podmienke ochrany týkajúcej sa jeho osobitého charakteru. (
3
) V tejto súvislosti pripomenul, že pokiaľ nedostatok novosti znamená, že verejnosti bol sprístupnený zhodný dizajn, nedostatok osobitého charakteru znamená, že verejnosti bol sprístupnený dizajn, ktorý u informovaného užívateľa vyvoláva rovnaký celkový dojem. Teda iba v prípade, že je predmetná výnimka uplatnená v rámci preskúmania novosti, sa sprístupnenie verejnosti, ktoré sa nemusí zohľadniť, týka skoršieho dizajnu zhodného so sporným dizajnom. Hoci totiž nedostatok osobitého charakteru môže vyplývať aj zo sprístupnenia zhodného skoršieho dizajnu verejnosti, podmienka týkajúca sa osobitého charakteru sama osebe nevyžaduje absenciu sprístupnenia zhodného skoršieho dizajnu, ale skoršieho dizajnu, ktorý vyvoláva rovnaký celkový dojem. Uplatnenie článku 7 ods. 2 nariadenia č. 6/2002 v spojení s článkom 6 toho istého nariadenia tak nevyžaduje, aby skorší dizajn, ktorého sprístupnenie verejnosti nemusí byť zohľadnené, bol zhodný so sporným dizajnom alebo rovnaký ako sporný dizajn.
Takýto výklad vyplýva zo znenia tohto článku, z kontextu, do ktorého patrí, a z cieľov sledovaných nariadením č. 6/2002. Po prvé Všeobecný súd konštatoval, že v znení uvedeného článku sa nepoužíva slovo „zhodný“, neodkazuje na pojem „zhodnosť“ a nie je v ňom uvedený ani výraz „rovnaký dizajn“. Toto znenie sa tak obmedzuje na stanovenie spojitosti, aj keď úzkej, medzi zapísaným dizajnom a dizajnom, ktorý bol skôr sprístupnený verejnosti pôvodcom alebo jeho právnym nástupcom počas ochranného obdobia. Uvedené znenie však neumožňuje vylúčiť, že takáto súvislosť môže platne existovať tak v prípade, keď sú tieto dizajny zhodné, ako aj v prípade, keď vyvolávajú rovnaký celkový dojem.
Po druhé, pokiaľ ide o kontext, Všeobecný súd uviedol, že článok 7 ods. 2 nariadenia č. 6/2002 a odôvodnenie 20 tohto nariadenia odkazujú na preskúmanie tak novosti, ako aj osobitého charakteru sporného dizajnu. Na účely preskúmania osobitého charakteru sporného dizajnu sa však sprístupnenie verejnosti, ktoré nemusí byť zohľadnené, týka dizajnu, ktorý vyvoláva rovnaký celkový dojem ako sporný dizajn.
Po tretie Všeobecný súd poznamenal, že cieľom výnimky stanovenej v tomto článku je chrániť záujmy pôvodcu a jeho právneho nástupcu, ako aj podporovať inovácie, vývoj nových výrobkov a investície na ich výrobu. Sledovanie týchto cieľov by však bolo ohrozené, ak by bol pôvodca alebo jeho právny nástupca, ktorý si želá využiť ochranné obdobie, po odskúšaní dizajnu na trhu, v každom prípade povinný požiadať o zápis takého dizajnu, aký bol pôvodne odskúšaný na trhu, a to bez toho, aby mohol zohľadniť konkrétne výsledky tohto odskúšania na účely vykonania prípadných úprav na uvedenom dizajne, potrebných na zabezpečenie jeho obchodného úspechu, a bez toho, aby mohol podať prihlášku na zápis dizajnu, ktorý by síce nebol zhodný, ale vyvolával by rovnaký celkový dojem ako dizajn pôvodne odskúšaný na trhu. Navyše pôvodca alebo jeho právny nástupca by sa tým, že by nechal zapísať dizajn, ktorý nie je zhodný s dizajnom odskúšaným na trhu, vystavil riziku, že dôjde k sprístupneniu tohto skoršieho dizajnu verejnosti ním samotným počas ochranného obdobia.
Všeobecný súd okrem toho pripomenul, že otázka týkajúca sa sprístupnenia skoršieho dizajnu verejnosti je predbežnou otázkou, ktorej vyriešenie je nevyhnutné na účely posúdenia, či sú kolidujúce dizajny zhodné alebo či vyvolávajú rovnaký celkový dojem. Je totiž potrebné porovnávať jeden dizajn s druhým dizajnom na účely konštatovania novosti a osobitého charakteru prvého dizajnu len v prípade, že druhý dizajn bol sprístupnený verejnosti, a len vtedy, ak zohľadnenie tohto sprístupnenia verejnosti nie je vylúčené na základe článku 7 ods. 2 nariadenia č. 6/2002. Všeobecný súd tak zamietol tvrdenia žalobkyne týkajúce sa porovnania sporného dizajnu so skorším dizajnom.
V druhom rade, pokiaľ ide o otázku dôkazného bremena, Všeobecný súd pripomenul, že navrhovateľovi výmazu prináleží, aby preukázal, že sporný dizajn nespĺňa podmienky ochrany, a najmä, že bol skutočne sprístupnený verejnosti pred dňom podania prihlášky na zápis. Avšak na to, aby bol článok 7 ods. 2 nariadenia č. 6/2002 uplatniteľný, musí majiteľ dizajnu, ktorého sa týka návrh na výmaz, preukázať, že je pôvodcom dizajnu uvádzaného na odôvodnenie tohto návrhu alebo jeho právnym nástupcom, že tento dizajn bol sprístupnený ním samotným alebo treťou osobou a že k tomuto sprístupneniu došlo počas ochranného obdobia. V tejto veci preto prislúchalo najprv žalobkyni, aby preukázala, že sporný dizajn nespĺňa podmienky ochrany, a následne vedľajšej účastníčke, aby sa odvolala na výnimku stanovenú v článku 7 ods. 2 nariadenia č. 6/2002 a preukázala, že podmienky na jej uplatnenie sú splnené. Všeobecný súd teda konštatoval, že odvolací senát pri preskúmaní pripomienok predložených žalobkyňou na vyvrátenie uplatnenia tejto výnimky nepreniesol dôkazné bremeno na žalobkyňu, ale uplatnil všeobecnú zásadu ochrany práva na obhajobu a konkrétne článok 62 nariadenia č. 6/2002.
Všeobecný súd navyše zdôraznil, že možnosť žalobkyne účinne predložiť pripomienky nie je podmienená tým, že vysvetlenia a dôkazy predložené vedľajšou účastníčkou konania na odôvodnenie uplatnenia článku 7 ods. 2 nariadenia č. 6/2002 spĺňajú konkrétnu úroveň dôveryhodnosti a súdržnosti. Žalobkyňa má naopak práve prostredníctvom svojich pripomienok možnosť upozorniť oddelenia EUIPO na dôvody, na základe ktorých nie sú podľa nej uvedené vysvetlenia a dôkazy vedľajšej účastníčky konania ani vierohodné, ani súdržné. Okrem toho, hoci sa zdá, že odvolací senát naznačil, že účastník konania, ktorý má v úmysle spochybniť uplatnenie výnimky stanovenej v článku 7 ods. 2 nariadenia č. 6/2002, by mal predložiť podporné dôkazy, tento náznak však nemožno chápať tak, že vyžaduje, aby takýto účastník konania nevyhnutne predložil dôkazy na podporu svojich pripomienok. Môže sa totiž obmedziť na uvedenie pripomienok k vysvetleniam a dôkazom predloženým účastníkom konania, ktorý sa dovoláva uplatnenia uvedenej výnimky.
(
1
)	Nariadenie Rady (ES) č. 6/2002 z 12. decembra 2001 o dizajnoch spoločenstva (Ú. v. ES L 3, 2002, s. 1; Mim. vyd. 13/027, s. 142).
(
2
)	V zmysle článku 5 nariadenia č. 6/2002.
(
3
)	V zmysle článku 6 nariadenia č. 6/2002.