62022CJ0477
ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA (tretia komora)
z 9. novembra 2023 (
*1
)
„Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Cestná doprava – Harmonizácia niektorých právnych predpisov v sociálnej oblasti – Nariadenie (ES) č. 561/2006 – Článok 3 písm. a) – Pojem ‚trasa linky nepresahuj[úca] 50 kilometrov‘ – Cestná doprava vykonávaná vozidlami používanými v pravidelnej osobnej doprave – Trasa linky nepresahujúca 50 kilometrov – Neuplatňovanie nariadenia č. 561/2006 – Vozidlá používané viac ako jedným spôsobom – Článok 4 písm. e) a j) – Pojmy ‚iná práca‘ a ‚čas jazdy‘ – Článok 6 ods. 3 a 5 – Celkový súhrnný čas jazdy počas dvoch po sebe idúcich týždňov – Čas strávený vedením vozidla vyňatého z pôsobnosti tohto nariadenia“
Vo veci C‑477/22,
ktorej predmetom je návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 267 ZFEÚ, podaný rozhodnutím Corte suprema di cassazione (Najvyšší kasačný súd, Taliansko) z 12. mája 2022 a doručený Súdnemu dvoru 15. júla 2022, ktorý súvisí s konaním:
ARST SpA – Azienda regionale sarda trasporti
proti
TR,
OS,
EK,
UN,
RC,
RS,
OA,
ZB,
HP,
WS,
IO,
TK,
ME,
SK,
TF,
TC,
ND,
SÚDNY DVOR (tretia komora),
v zložení: predsedníčka tretej komory K. Jürimäe, sudcovia N. Piçarra (spravodajca), M. Safjan, N. Jääskinen a M. Gavalec,
generálny advokát: A. Rantos,
tajomník: A. Calot Escobar,
so zreteľom na písomnú časť konania,
so zreteľom na pripomienky, ktoré predložili:
–
ARST SpA – Azienda regionale sarda trasporti, v zastúpení: S. Manso, avvocato,
–
talianska vláda, v zastúpení: G. Palmieri, splnomocnená zástupkyňa, za právnej pomoci P. Garofoli, avvocato dello Stato,
–
Európska komisia, v zastúpení: L. Malferrari, P. Messina a G. Wilms, splnomocnení zástupcovia,
so zreteľom na rozhodnutie prijaté po vypočutí generálneho advokáta, že vec bude prejednaná bez jeho návrhov,
vyhlásil tento
Rozsudok
1
Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu článku 3 písm. a), článku 4 písm. j) a článku 6 ods. 3 a 5 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 561/2006 z 15. marca 2006 o harmonizácii niektorých právnych predpisov v sociálnej oblasti, ktoré sa týkajú cestnej dopravy, ktorým sa menia a dopĺňajú nariadenia Rady (EHS) č. 3821/85 a (ES) č. 2135/98 a zrušuje nariadenie Rady (EHS) č. 3820/85 (Ú. v. EÚ L 102, 2006, s. 1), zmeneného nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 165/2014 zo 4. februára 2014 (Ú. v. EÚ L 60, 2014, s. 1) (ďalej len „nariadenie č. 561/2006“).
2
Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi ARST SpA – Azienda regionale sarda trasporti (ďalej len „Arst“), spoločnosťou prevádzkujúcou miestnu verejnú dopravu v regióne Sardínia (Taliansko) a viacerými zamestnancami tejto spoločnosti, vo veci návrhu týchto zamestnancov, aby sa spoločnosti Arst uložila povinnosť zaplatiť odškodnenie a/alebo náhradu úmernú nevyčerpanému času odpočinku a času presahujúcemu maximálny celkový súhrnný čas jazdy počas dvoch po sebe idúcich týždňov, čoho sa domáhajú títo zamestnanci.
Právny rámec
Smernica 2002/15/ES
3
Článok 3 písm. a) bod 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2002/15/ES z 11. marca 2002 o organizácii pracovnej doby osôb vykonávajúcich mobilné činnosti v cestnej doprave (Ú. v. ES L 80, 2002, s. 35; Mim. vyd. 05/004, s. 224) definuje pojem „pracovný čas“ takto:
„v prípade mobilných pracovníkov čas od začiatku do konca práce, počas ktorého je mobilný pracovník na svojom pracovisku k dispozícii zamestnávateľovi a vykonáva svoje funkcie alebo činnosti, t. z.:
–
čas venovaný všetkým dopravným činnostiam. Tieto činnosti obsahujú najmä:
i)
jazdu;
ii)
nakladanie a vykladanie;
iii)
pomoc cestujúcim pri nastupovaní a vystupovaní z vozidla;
iv)
čistenie a technick[ú] údržb[u];
v)
každú inú prácu vykonávanú v záujme bezpečnosti vozidla, jeho nákladu a cestujúcich alebo v záujme plnenia právnych alebo regulačných povinností priamo spojených so špecifickou práve vykonávanou dopravnou činnosťou, vrátane monitorovania nakladania a vykladania, správnych formálnych požiadaviek v súvislosti s policajnými, colnými a imigračnými úradmi, atď.,
–
dobu, počas ktorej mobilní pracovníci nemôžu voľne disponovať so svojím časom a je nutné, aby boli na svojom pracovisku pripravení prevziať normálnu prácu s určitými úlohami spojenými s ich službou, najmä počas doby čakania na nakladanie alebo vykladanie, ak ich predvídateľná doba trvania nie je známa vopred…“
Nariadenie č. 561/2006
4
Odôvodnenia 17 a 24 nariadenia č. 561/2006 stanovujú:
„(17)
Toto nariadenie má za cieľ zlepšiť sociálne podmienky zamestnancov, na ktorých sa nariadenie vzťahuje, ako aj zlepšiť celkovú bezpečnosť na cestách. Uskutočňuje sa to najmä prostredníctvom ustanovení týkajúcich sa maximálneho času jazdy za deň, za týždeň a za obdobie dvoch po sebe idúcich týždňov, prostredníctvom ustanovenia, ktoré vodičovi ukladá čerpať pravidelnú týždennú dobu odpočinku najmenej raz za dva po sebe idúce týždne, a prostredníctvom ustanovení, ktoré predpisujú, že denná doba odpočinku nemá byť za žiadnych okolností kratšia ako neprerušovaný časový úsek deviatich hodín. …
…
(24)
Členské štáty by mali stanoviť predpisy pre vozidlá používané na služby pravidelnej osobnej dopravy, pri ktorých trasa linky nepresahuje 50 kilometrov. Tieto predpisy by mali stanoviť primeranú ochranu prostredníctvom povolených časov jazdy a povinných prestávok a dôb odpočinku.“
5
Podľa článku 1 tohto nariadenia toto nariadenie „stanovuje pravidlá o časoch jazdy, prestávkach a dobách odpočinku vodičov, pôsobiacich v cestnej nákladnej i osobnej doprave, s cieľom harmonizovať podmienky hospodárskej súťaže medzi druhmi vnútrozemskej dopravy, a to najmä vzhľadom na odvetvie cestnej dopravy, zlepšiť pracovné podmienky a bezpečnosť na cestách“ a jeho „cieľom… je tiež podporovať lepšie monitorovanie a postup zabezpečenia dodržiavania predpisov členskými štátmi a vylepšené pracovné postupy v odvetví cestnej dopravy“.
6
Článok 2 ods. 1 uvedeného nariadenia stanovuje:
„Toto nariadenie sa vzťahuje na cestnú dopravu:
…
b)
osôb vozidlami skonštruovanými alebo trvalo prispôsobenými na prepravu viac ako deviatich osôb vrátane vodiča, ktoré sú určené na tieto účely.“
7
Článok 3 toho istého nariadenia stanovuje:
„Toto nariadenie sa nevzťahuje na cestnú dopravu vykonávanú:
a)
vozidlami používanými v pravidelnej osobnej doprave, pri ktorých trasa linky nepresahuje 50 kilometrov;
…“
8
Článok 4 nariadenia č. 561/2006 znie takto:
„Na účely tohto nariadenia platia tieto vymedzenia pojmov:
…
e)
‚iná práca‘ sú všetky činnosti vymedzené ako pracovný čas v článku 3 písm. a) smernice [2002/15] okrem ‚jazdy‘, vrátane každej práce, vykonávanej pre rovnakého alebo iného zamestnávateľa v odvetví dopravy alebo mimo neho;
…
h)
‚doba týždenného odpočinku‘ je časový úsek jedného [v rámci každého – neoficiálny preklad] týždňa, počas ktorého môže vodič voľne disponovať svojím časom, a zahŕňa ‚dobu pravidelného týždenného odpočinku‘ a ‚dobu skráteného týždenného odpočinku‘:
–
‚doba pravidelného týždenného odpočinku‘ je akákoľvek doba odpočinku trvajúca najmenej 45 hodín,
…
j)
‚dĺžka jazdy‘ je trvanie vedenia vozidla zaznamenané:
–
automaticky alebo poloautomaticky záznamovým zariadením, ako je vymedzené v [nariadení č. 165/2014 o tachografoch v cestnej doprave, ktorým sa ruší nariadenie Rady (EHS) č. 3821/85 o záznamovom zariadení v cestnej doprave], alebo
–
ručne, ako je požadované v [nariadení č. 165/2014];
k)
‚denný čas jazdy‘ je celkový súhrnný čas jazdy medzi koncom jednej doby denného odpočinku a začiatkom nasledujúcej doby denného odpočinku alebo medzi dobou denného odpočinku a dobou týždenného odpočinku;
…
n)
‚pravidelná osobná doprava‘ je vnútroštátna a medzinárodná doprava v zmysle [článku 2 bodu 2 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1073/2009 z 21. októbra 2009 o spoločných pravidlách prístupu na medzinárodný trh autokarovej a autobusovej dopravy a o zmene a doplnení nariadenia (ES) č. 561/2006 (Ú. v. EÚ L 300, 2009, s. 88)],
…
q)
‚doba jazdy‘ je súhrnný čas jazdy, odkedy vodič začal viesť vozidlo po dobe odpočinku alebo prestávke, až kým nezačne čerpať dobu odpočinku alebo prestávku. Doba jazdy môže byť nepretržitá alebo rozdelená.
…“
9
Článok 6 nariadenia č. 561/2006 v odsekoch 3 a 5 stanovuje:
„3.   Celkový súhrnný čas jazdy počas dvoch po sebe idúcich týždňov nesmie presiahnuť 90 hodín.
…
5.   Ako inú prácu vodič zaznamená všetok čas strávený podľa článku 4 písm. e), ako aj akýkoľvek čas strávený vedením vozidla používaného na komerčnú dopravu, ktorá nepatrí do rozsahu pôsobnosti tohto nariadenia…“
10
Podľa článku 15 tohto nariadenia „členské štáty zabezpečia, aby sa na vodičov vozidiel uvedených v článku 3 písm. a) vzťahovali vnútroštátne predpisy, ktoré poskytujú primeranú ochranu vzhľadom na povolené časy jazdy a povinné prestávky a doby odpočinku“.
Nariadenie č. 1073/2009
11
Článok 2 bod 2 nariadenia č. 1073/2009 vymedzuje pojem „pravidelná doprava“ tak, že je to „doprava, ktorou sa zabezpečuje preprava cestujúcich v presne určených v intervaloch po presne určených trasách, pričom cestujúci nastupujú a vystupujú na vopred určených zastávkach“.
Spor vo veci samej a prejudiciálne otázky
12
Dňa 5. septembra 2011 viacerí vodiči v osobnej cestnej doprave zamestnaní spoločnosťou Arst podali žalobu na Tribunale di Oristano (súd v Oristane, Taliansko), ktorou navrhovali, aby sa tejto spoločnosti uložila povinnosť zaplatiť im odškodnenie a/alebo náhradu úmernú nevyčerpanému času odpočinku a času presahujúcemu maximálny celkový súhrnný čas jazdy počas dvoch po sebe idúcich týždňov v rozpore s nariadením č. 561/2006. Títo vodiči tvrdili, že z dôvodu pracovného času, ktorý Arst stanovila v období od 11. apríla 2007, t. j. odo dňa, keď toto nariadenie nadobudlo účinnosť, do 6. decembra 2010 žiadnemu z nich nebola poskytnutá „doba pravidelného týždenného odpočinku“ v zmysle článku 4 písm. h) uvedeného nariadenia a že všetci prekročili maximálny celkový čas jazdy počas dvoch po sebe nasledujúcich týždňov uvedený v článku 6 ods. 3 toho istého nariadenia.
13
Samotná Arst tvrdí, že nariadenie č. 561/2006 nie je uplatniteľné na týchto vodičov podľa jeho článku 3 písm. a), keďže títo vodiči vykonali jazdy presahujúce hranicu stanovenú v tomto ustanovení len raz alebo dvakrát, a to len na určitých pracoviskách.
14
Tento súd vyhovel tejto žalobe v celom rozsahu, ale znížil o 50 % výšku odškodnenia, ktorú požadovali UN a TF z toho dôvodu, že ako vodiči mali kratší pracovný čas.
15
Arst podala odvolanie na Corte d’Appello di Cagliari (Odvolací súd Cagliari, Taliansko). Tento súd rozsudkom z 10. marca 2016 znížil sumu, ktorú Arst bola povinná zaplatiť uvedeným vodičom podľa rozhodnutia prvostupňového súdu, a v zostávajúcej časti žalobu zamietol.
16
Corte d’Appello di Cagliari (Odvolací súd Cagliari) na jednej strane rozhodol, že pojem „trasa“ v zmysle článku 3 písm. a) nariadenia č. 561/2006 označuje v mimomestskej doprave celú cestu, ktorú vodič uskutočnil počas jedného pracovného dňa, takže na účely určenia, či došlo k prekročeniu limitu 50 km podľa tohto ustanovenia treba zohľadniť počet najazdených kilometrov všetkých ciest, ktoré vodič uskutočnil počas tohto pracovného dňa. Na druhej strane vzhľadom na článok 4 písm. j) a k) tohto nariadenia zastával názor, že „denný čas jazdy“ sa zhoduje s pracovným dňom, a teda zamietol tvrdenie spoločnosti Arst, podľa ktorého sa na účely overenia, či bol dodržaný celkový čas jazdy počas dvoch po sebe nasledujúcich týždňov podľa článku 6 ods. 3 uvedeného nariadenia, má zohľadniť len čas jazdy.
17
Arst podala na Corte suprema di cassazione (Najvyšší kasačný súd, Taliansko), vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania, kasačný opravný prostriedok, ktorým spochybňuje výklad, ktorý podal Corte d’appello di Cagliari (Odvolací súd Cagliari) vo svojom rozsudku z 10. marca 2016, a to pokiaľ ide tak o pojem „trasa“ v zmysle článku 3 písm. a) nariadenia č. 561/2006, ako aj o pojem „celkový čas jazdy počas dvoch po sebe nasledujúcich týždňov“ uvedený v článku 6 ods. 3 tohto nariadenia.
18
Tento súd na jednej strane uvádza, že Arst zabezpečuje cestnú osobnú dopravu v stanovených intervaloch a na určených cestách, pričom cestujúci nastupujú a vystupujú na vopred určených zastávkach. Na druhej strane vzhľadom na to, že nariadenie č. 561/2006 sa podľa svojho článku 3 písm. a) nevzťahuje na cestnú dopravu vykonávanú vozidlami používanými v pravidelnej osobnej doprave, pri ktorých trasa linky nepresahuje 50 kilometrov, sa uvedený súd pýta, či pojem „trasa“ označuje cestovný plán, ktorý dotknutý podnik stanovil na účely platby za cestovný lístok, čo je podľa názoru tohto súdu zdanlivo možné odvodiť zo znenia tohto ustanovenia, ktoré ukazuje na trasu „linky“. Tento súd sa súčasne pýta, či tento pojem neoznačuje skôr kilometre, ktoré vodič najazdí vo vozidle počas pracovného dňa, a to aj keď pokrýva zastávky podľa viacerých cestovných plánov, ako zdanlivo môže vyplývať z účelu nariadenia, ktorým je podľa jeho odôvodnenia 17 „zlepšiť sociálne podmienky zamestnancov, na ktorých sa nariadenie vzťahuje, ako aj zlepšiť celkovú bezpečnosť na cestách“.
19
Vnútroštátny súd spresňuje, že prvá otázka vyplýva zo skutočnosti, že Arst zabezpečuje služby pravidelnej osobnej dopravy podľa viacerých cestovných plánov a že jej vodiči počas jedného pracovného dňa s tým istým vozidlom pokrývajú zastávky podľa viacerých cestovných plánov. Tento súd tiež poznamenáva, že vozidlá používané na tieto služby sa používajú viac ako jedným spôsobom, a to tak na cesty kratšie ako 50 km, ako aj na dlhšie trasy, a uvádza, že v súlade s rozsudkom z 9. septembra 2021, Ministère public (Extrateritoriálne sankcie) (C‑906/19, EU:C:2021:715), sa nariadenie č. 561/2006 uplatňuje na vozidlá používané týmto spôsobom. Zastáva však názor, že zo skutočnosti, že Arst používa vozidlá viac ako jedným spôsobom nevyplýva, že doprava, ktorú zabezpečuje patrí v celom rozsahu do pôsobnosti tohto nariadenia.
20
Pokiaľ ide o článok 6 ods. 3 nariadenia č. 561/2006, vnútroštátny súd sa okrem toho pýta, či sa na účely posúdenia, či bol dodržaný celkový čas jazdy počas dvoch po sebe nasledujúcich týždňov má zohľadniť len „čas jazdy“ v zmysle článku 4 písm. j) tohto nariadenia, zaznamenaný počas obdobia týchto dvoch týždňov, alebo aj akákoľvek „iná práca“, ktorú dotknutý vodič vykonal v zmysle článku 6 ods. 5 uvedeného nariadenia. Tento súd sa domnieva, že nie je možné jasne určiť, či táto „iná práca“ je alebo nie je relevantná na účely výpočtu celkového času jazdy počas dvoch po sebe nasledujúcich týždňov, ktorý je stanovený v uvedenom článku 6 ods. 3 Poznamenáva tiež, že Corte d’appello di Cagliari (Odvolací súd Cagliari) zamietol tvrdenie spoločnosti Arst, podľa ktorého by sa na tento účel mal zohľadňovať len čas, počas ktorého vodič viedol vozidlo.
21
Za týchto podmienok Corte suprema di cassazione (Najvyšší kasačný súd) rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky:
„1.
Má sa článok 3 písm. a) nariadenia [č. 561/2006] vykladať v tom zmysle, že pojem ‚trasa‘ nepresahujúca 50 kilometrov sa vzťahuje na počet kilometrov cesty podľa cestovného plánu (linky) určeného dopravným podnikom na zaplatenie cestovného lístka alebo na celkový počet kilometrov, ktoré vodič prejde počas dennej pracovnej zmeny, alebo na maximálnu vzdialenosť, ktorú vozidlo prejde po ceste vzhľadom na miesto odchodu (okruh), alebo v každom prípade, podľa akého iného kritéria sa majú kilometre trasy vypočítať?
V každom prípade, možno podnik, ktorý zabezpečuje dopravu, vyňať z uplatňovania nariadenia, pokiaľ ide o vozidlá, ktoré používa výlučne na cesty kratšie ako 50 kilometrov, alebo patrí do pôsobnosti nariadenia [č. 561/2006] celá dopravná služba podniku z dôvodu, že inými vozidlami uskutočňuje cesty podľa cestovného plánu dlhšie ako 50 kilometrov?
2.
Má sa článok 6 ods. 3 nariadenia [č. 561/2006] vykladať v tom zmysle, že ‚celkový súhrnný čas jazdy počas dvoch po sebe idúcich týždňov‘ je súčtom ‚časov jazdy‘ týchto dvoch týždňov – v zmysle vymedzenia v článku 4 písm. j) [tohto nariadenia] – alebo zahŕňa aj iné činnosti, najmä celú pracovnú zmenu vykonanú vodičom počas týchto dvoch týždňov, alebo všetky ‚iné práce‘ uvedené v článku 6 ods. 5 [uvedeného nariadenia]?“
O prejudiciálnych otázkach
O prvej otázke
22
Prvá prejudiciálna otázka sa delí na dve časti, ktoré treba preskúmať postupne.
O prvej časti prvej otázky
23
Prvou časťou svojej prvej otázky sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či sa má článok 3 písm. a) nariadenia č. 561/2006 vykladať v tom zmysle, že pojem „trasa linky nepresahujúca 50 km“ zodpovedá počtu kilometrov podľa cestovného plánu, ktorý stanovil dopravný podnik pre služby pravidelnej osobnej dopravy, ktoré poskytuje.
24
Pojem „trasa linky“ nie je v nariadení č. 561/2006 definovaný a článok 3 písm. a) tohto nariadenia neobsahuje nijaký odkaz na právo členských štátov na účely vymedzenia tohto pojmu. Na účely výkladu tohto ustanovenia je teda potrebné odvolať sa na jeho obvyklý význam v bežnom jazyku, ako aj na jeho kontext a cieľ sledovaný predmetnou právnou úpravou (pozri v tomto zmysle rozsudok zo 7. júla 2022, Pricoforest, C‑13/21, EU:C:2022:531, bod 22 a citovanú judikatúru).
25
V bežnom jazyku pojem „trasa“ označuje cestovný plán alebo cestu, po ktorej sa cestuje alebo sa má cestovať z východiskového bodu do cieľového bodu, a to najmä po vozovke. Pojem „linka“ označuje neprerušovanú čiaru, ktorá tieto body spája.
26
Znenie článku 3 písm. a) nariadenia č. 561/2006 teda odkazuje na konkrétnu vzdialenosť, ktorá bola alebo má byť prejazdená po vozovke, ktorá sleduje cestu spájajúcu východiskový bod a cieľový bod na účely zabezpečenia prepravy cestujúcich v rámci pravidelnej dopravy, na ktorej výkon je dotknuté vozidlo pridelené (pozri v tomto zmysle rozsudok zo 7. júla 2022, Pricoforest, C‑13/21, EU:C:2022:531, bod 24). Toto znenie neobsahuje žiadny odkaz na vzdialenosť, ktorú vodič skutočne prejazdí po vozovke počas daného pracovného času, alebo na maximálnu vzdialenosť, ktorú dotknuté vozidlo prejazdí zo svojho východiskového bodu.
27
Pojem „pravidelná doprava“ je definovaný v článku 2 bode 2 nariadenia č. 1073/2009, na ktorý odkazuje článok 4 písm. n) nariadenia č. 561/2006, ako „doprava, ktorou sa zabezpečuje preprava cestujúcich v presne určených[] intervaloch po presne určených trasách, pričom cestujúci nastupujú a vystupujú na vopred určených zastávkach“. Pojem „presne určená trasa“ vylučuje zohľadnenie akejkoľvek vzdialenosti, ktorú vodič skutočne prejazdí po vozovke počas daného obdobia práce, alebo maximálnej vzdialenosti, ktorú dotknuté vozidlo prejazdí zo svojho východiskového bodu, ktorá presahuje túto trasu.
28
Pojem „trasa linky nepresahuj[úca] 50 kilometrov“ v zmysle článku 3 písm. a) nariadenia č. 561/2006 treba preto chápať tak, že sa vzťahuje na konkrétnu trasu nepresahujúcu túto vzdialenosť, ktorá spája východiskový bod s cieľovým bodom, a prípadne zabezpečuje obsluhu zastávok, ktoré boli vopred určené na nastupovanie a vystupovanie cestujúcich. Takáto cestná osobná doprava je teda podľa tohto ustanovenia vylúčená z pôsobnosti tohto nariadenia bez ohľadu na to, či vodiči zaoberajúci sa touto dopravou pokrývajú v rámci jedného pracovného dňa a s tým istým vozidlom niekoľko týchto trás.
29
V každom prípade, ako uviedla Európska komisia vo svojich písomných pripomienkach, na vodičov vozidiel, na ktorých sa nariadenie č. 561/2006 podľa jeho článku 3 písm. a) neuplatňuje, sa podľa článku 15 tohto nariadenia v spojení s odôvodnením 24 tohto nariadenia musia vzťahovať vnútroštátne predpisy, ktoré poskytujú primeranú ochranu vzhľadom na povolené časy jazdy a povinné prestávky a doby odpočinku. Uplatniteľná vnútroštátna právna úprava musí v každom prípade dodržiavať pravidlá stanovené smernicou 2002/15 týkajúce sa najmä pracovného času, prestávok a odpočinku.
30
Vzhľadom na vyššie uvedené dôvody treba na prvú časť prvej otázky odpovedať tak, že článok 3 písm. a) nariadenia č. 561/2006 sa má vykladať v tom zmysle, že pojem „trasa linky nepresahujúca 50 km“ zodpovedá cestovnému plánu stanovenému dopravným podnikom, ktorý nepresahuje túto vzdialenosť, ktorý musí dotknuté vozidlo prejazdiť po vozovke, aby sa zabezpečilo spojenie medzi východiskovým bodom a cieľovým bodom, a prípadne obsluha zastávok vopred určených na nastupovanie a vystupovanie cestujúcich v rámci pravidelnej dopravy, ktorú toto vozidlo vykonáva.
O druhej časti prvej otázky
31
Druhou časťou svojej prvej otázky sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či sa majú článok 2 ods. 1 písm. b) v spojení s článkom 3 písm. a) nariadenia č. 561/2006 vykladať v tom zmysle, že toto nariadenie sa uplatňuje na všetku cestnú dopravu, ktorú dotknutý podnik vykonáva, ak sa vozidlá používané na pravidelnú osobnú dopravu používajú najmä na pokrytie trás linky nepresahujúcich 50 km a príležitostne na pokrytie trás linky presahujúcich 50 km.
32
Na úvod treba pripomenúť, že pokiaľ ide o cestnú osobnú dopravu vykonávanú v rámci pravidelnej dopravy, pôsobnosť nariadenia č. 561/2006 je vymedzená na jednej strane v jeho článku 2 ods. 1 písm. b), podľa ktorého sa toto nariadenie vzťahuje na cestnú osobnú dopravu osôb vozidlami skonštruovanými alebo trvalo prispôsobenými na prepravu viac ako deviatich osôb vrátane vodiča, ktoré sú určené na tieto účely.
33
Na druhej strane podľa článku 3 písm. a) nariadenia č. 561/2006 sa toto nariadenie neuplatňuje na cestnú dopravu vykonávanú „vozidlami používanými v pravidelnej osobnej doprave, pri ktorých trasa linky nepresahuje 50 kilometrov“. Keďže toto ustanovenie zavádza výnimku z pôsobnosti tohto nariadenia, musí sa vykladať reštriktívne tak, aby sa nerozširovali jeho účinky nad rámec toho, čo je nevyhnutné na zabezpečenie ochrany záujmov, ktoré má táto výnimka zaručiť [pozri v tomto zmysle rozsudok z 9. septembra 2021, Ministère public (Extrateritoriálne sankcie), C‑906/19, EU:C:2021:715, bod 33].
34
Za týchto podmienok, ak podnik zabezpečuje pravidelnú osobnú dopravu, pri ktorej trasa linky presahuje 50 kilometrov, prostredníctvom vozidiel, ktoré sa bežne používajú na pravidelnú osobnú dopravu, pri ktorých trasa linky nepresahuje 50 km, tak ako je to v prejednávanej veci, nemôže byť následkom takéhoto používania viac ako jedným spôsobom, že by sa nariadenie č. 561/2006 uplatňovalo na všetku pravidelnú osobnú dopravu, ktorú tento podnik zabezpečuje. Pravidelná osobná doprava, pri ktorej trasa linky nepresahuje 50 km, je totiž podľa jeho článku 3 písm. a) výslovne vylúčená z pôsobnosti tohto nariadenia.
35
Vzhľadom na vyššie uvedené dôvody treba na druhú časť prvej otázky odpovedať tak, že článok 2 ods. 1 písm. b) v spojení s článkom 3 písm. a) nariadenia č. 561/2006 sa majú vykladať v tom zmysle, že toto nariadenie sa neuplatňuje na všetku cestnú dopravu, ktorú dotknutý podnik vykonáva, ak sa vozidlá používané na pravidelnú osobnú dopravu používajú najmä na pokrytie trás linky nepresahujúcich 50 km a príležitostne na pokrytie trás linky presahujúcich 50 km. Toto nariadenie sa uplatňuje len vtedy, keď tieto trasy presahujú 50 km.
O druhej otázke
36
Svojou druhou otázkou sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či sa má článok 6 ods. 3 nariadenia č. 561/2006 vykladať v tom zmysle, že pojem „celkový súhrnný čas jazdy počas dvoch po sebe idúcich týždňov“ uvedený v tomto ustanovení zahŕňa okrem „času jazdy“ v zmysle článku 4 písm. j) tohto nariadenia aj akúkoľvek „inú prácu“ v zmysle článku 6 ods. 5 uvedeného nariadenia, ktorú vodič vykonal počas týchto dvoch týždňov.
37
Podľa článku 6 ods. 3 nariadenia č. 561/2006 „celkový súhrnný čas jazdy počas dvoch po sebe idúcich týždňov nesmie presiahnuť 90 hodín“.
38
Znenia tohto ustanovenia okrem iného v španielskej, nemeckej, anglickej, francúzskej, maďarskej a portugalskej jazykovej verzii odkazujú na pojem „čas jazdy“, definovaný v článku 4 písm. j) tohto nariadenia ako „trvanie vedenia vozidla zaznamenané“ v súlade s ustanoveniami nariadenia č. 165/2014. Naopak výraz „periodo di guida“ uvedený v talianskej jazykovej verzii článku 6 ods. 3 nariadenia č. 561/2006 zodpovedá pojmu „doba jazdy“, ktorý je definovaný v článku 4 písm. q) tohto nariadenia ako „súhrnný čas jazdy, odkedy vodič začal viesť vozidlo po dobe odpočinku alebo prestávke, až kým nezačne čerpať dobu odpočinku alebo prestávku“, pričom sa spresňuje, že „doba jazdy môže byť nepretržitá alebo rozdelená“.
39
Za týchto podmienok treba konštatovať, že tak pojem „čas jazdy“, ako aj pojem „doba jazdy“ v zmysle článku 4 písm. j) a q) nariadenia č. 561/2006 sa vzťahujú na dobu, ktorú vodič strávil vedením vozidla, aj keď prvý pojem sa vzťahuje len na zaznamenanú dobu.
40
Pojem „iná práca“ je naopak vymedzený v článku 4 písm. e) nariadenia č. 561/2006 ako „sú všetky činnosti vymedzené ako pracovný čas [v zmysle článku 3 písm. a) bodu 1 smernice 2002/15] okrem ‚jazdy‘“. Podľa tohto posledného uvedeného ustanovenia „pracovný čas“ zahŕňa najmä „čas venovaný všetkým dopravným činnostiam“, najmä „jazdu“, „nakladanie a vykladanie“, „pomoc cestujúcim pri nastupovaní a vystupovaní z vozidla“, „čistenie a technick[ú] údržb[u]“ a „každú inú prácu vykonávanú v záujme bezpečnosti vozidla, jeho nákladu a cestujúcich alebo v záujme plnenia právnych alebo regulačných povinností priamo spojených so špecifickou práve vykonávanou dopravnou činnosťou“.
41
Z toho vyplýva, že pojmy „čas jazdy“ a „doba jazdy“ v zmysle článku 4 písm. j) a q) nariadenia č. 561/2006 sa vzťahujú len na činnosť vedenia vozidla, a nie na všetky činnosti, ktoré vodič vykonáva počas svojho pracovného času.
42
Okrem toho článok 6 ods. 5 nariadenia č. 561/2006 ukladá vodičovi povinnosť zaznamenať ako „inú prácu“ nielen „všetok čas strávený podľa článku 4 písm. e) [tohto nariadenia]“, teda akúkoľvek činnosť s výnimkou vedenia motorového vozidla vymedzenú ako „pracovný čas“, ale aj „akýkoľvek čas strávený vedením vozidla používaného na komerčnú dopravu, ktorá nepatrí do rozsahu pôsobnosti [uvedeného] nariadenia“.
43
Z toho vyplýva, že na účely výpočtu celkového súhrnného času jazdy počas dvoch po sebe idúcich týždňov, ktorý nesmie presiahnuť 90 hodín podľa článku 6 ods. 3 nariadenia č. 561/2006, treba zohľadniť len časové úseky, ktoré vodič trávi vedením vozidla a ktoré patria do pôsobnosti tohto nariadenia. Zahrnúť do takéhoto výpočtu čas, ktorý vodič trávi vedením vozidla, na ktoré sa toto nariadenie neuplatňuje, by totiž podľa jeho článku 3 písm. a) znamenalo, že by sa na cestnú dopravu, ktorá je výslovne vylúčená z pôsobnosti tohto nariadenia, vzťahoval článok 6 ods. 3 uvedeného nariadenia.
44
Vzhľadom na vyššie uvedené dôvody treba na druhú otázku odpovedať tak, že článok 6 ods. 3 nariadenia č. 561/2006 sa má vykladať v tom zmysle, že pojem „celkový súhrnný čas jazdy počas dvoch po sebe idúcich týždňov“ uvedený v tomto ustanovení zahŕňa len „čas jazdy“ v zmysle článku 4 písm. j) tohto nariadenia, s vylúčením akejkoľvek „inej práce“ v zmysle článku 6 ods. 5 uvedeného nariadenia, ktorú vodič vykonal počas týchto dvoch týždňov.
O trovách
45
Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.
Z týchto dôvodov Súdny dvor (tretia komora) rozhodol takto:
1.
Článok 3 písm. a) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 561/2006 z 15. marca 2006 o harmonizácii niektorých právnych predpisov v sociálnej oblasti, ktoré sa týkajú cestnej dopravy, ktorým sa menia a dopĺňajú nariadenia Rady (EHS) č. 3821/85 a (ES) č. 2135/98 a zrušuje nariadenie Rady (EHS) č. 3820/85, zmeneného nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 165/2014 zo 4. februára 2014,
sa má vykladať v tom zmysle, že:
pojem „trasa linky nepresahujúca 50 km“ zodpovedá cestovnému plánu stanovenému dopravným podnikom, ktorý nepresahuje túto vzdialenosť, ktorý musí dotknuté vozidlo prejazdiť po vozovke, aby sa zabezpečilo spojenie medzi východiskovým bodom, a prípadne obsluha zastávok vopred určených na nastupovanie a vystupovanie cestujúcich v rámci pravidelnej dopravy, ktorú toto vozidlo vykonáva.
2.
Článok 2 ods. 1 písm. b) v spojení s článkom 3 písm. a) nariadenia č. 561/2006, zmeneného nariadením č. 165/2014,
sa majú vykladať v tom zmysle, že:
toto nariadenie sa neuplatňuje na všetku cestnú dopravu, ktorú dotknutý podnik vykonáva, ak sa vozidlá používané na pravidelnú osobnú dopravu používajú najmä na pokrytie trás linky nepresahujúcich 50 km a príležitostne na pokrytie trás linky presahujúcich 50 km. Toto nariadenie sa uplatňuje len vtedy, keď tieto trasy presahujú 50 km.
3.
Článok 6 ods. 3 nariadenia č. 561/2006, zmeneného nariadením č. 165/2014,
sa má vykladať v tom zmysle, že:
pojem „celkový súhrnný čas jazdy počas dvoch po sebe idúcich týždňov“ uvedený v tomto ustanovení zahŕňa len „čas jazdy“ v zmysle článku 4 písm. j) tohto nariadenia, s vylúčením akejkoľvek „inej práce“ v zmysle článku 6 ods. 5 uvedeného nariadenia, ktorú vodič vykonal počas týchto dvoch týždňov.
Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: taliančina.