62006CC0494
NÁVRHY GENERÁLNEJ ADVOKÁTKY
ELEANOR SHARPSTON
prednesené 20. novembra 2008 (
1
)
Vec C-494/06 P
Komisia Európskych spoločenstiev
proti
Talianskej republike a Wam SpA
„Odvolanie — Štátna pomoc — Vstup podniku na trh v niektorých tretích krajinách — Pôžičky so zníženými úrokovými sadzbami — Ovplyvnenie obchodu medzi členskými štátmi — Skreslenie hospodárskej súťaže — Obchod s tretími štátmi — Rozhodnutie Komisie — Protiprávnosť štátnej pomoci — Povinnosť odôvodnenia“
1.
V rozhodnutí Komisie 2006/177/ES (ďalej len „napadnuté rozhodnutie“) (
2
) dospela Komisia k záveru, že dve dotácie, ktoré poskytlo Taliansko spoločnosti Wam SpA (ďalej len „Wam“) (
3
) predstavujú štátnu pomoc spadajúcu do pôsobnosti článku 87 ods. 1 ES. Vzhľadom na to, že uvedená pomoc nebola oznámená Komisii vopred, (
4
) Komisia ju vyhlásila za protiprávnu.
2.
Súd prvého stupňa svojím rozsudkom zo 6. septembra 2006 v spojených veciach T-304/04 a T-316/04 vo veci Taliansko a Wam/Komisia (
5
) zrušil napadnuté rozhodnutie z dôvodu, že Komisia neuviedla odôvodnenie. Súd osobitne rozhodol, že uvedené odôvodnenie nebolo dostatočné na to, aby odôvodnilo záver, že poskytnutá pomoc spĺňa všetky podmienky článku 87 ods. 1 ES. Komisia teraz podáva odvolanie z dôvodu, že Súd prvého stupňa uplatnil kritérium dostatočnosti odôvodnenia, ktoré sa odchyľuje od ustálenej judikatúry Súdneho dvora.
Právny rámec
Príslušné právo Spoločenstva
3.
Článok 87 ods. 1 ES stanovuje:
„Ak nie je touto zmluvou ustanovené inak, pomoc poskytovaná členským štátom alebo akoukoľvek formou zo štátnych prostriedkov, ktorá narúša hospodársku súťaž alebo hrozí narušením hospodárskej súťaže tým, že zvýhodňuje určitých podnikateľov alebo výrobu určitých druhov tovaru, je nezlučiteľná so spoločným trhom, pokiaľ ovplyvňuje obchod medzi členskými štátmi.“
4.
Článok 253 ES stanovuje:
„Nariadenia, smernice a rozhodnutia prijaté spoločne Európskym parlamentom a Radou, ako aj akty prijaté Radou alebo Komisiou musia byť odôvodnené a musia obsahovať odkaz na návrhy alebo stanoviská, ktoré im mali byť podľa tejto zmluvy predložené.“
Príslušné vnútroštátne právo
5.
Článok 2 zákona č. 394 z 29. júla 1981 (
6
) o podporných opatreniach pre taliansky vývoz stanovuje právny základ, podľa ktorého talianske orgány môžu poskytnúť dotácie exportujúcim spoločnostiam uskutočňujúcim programy obchodného prieniku na trhy tretích krajín.
Skutkové okolnosti
6.
Wam je talianska spoločnosť, ktorá navrhuje, vyrába a predáva priemyselné miešacie zariadenia a súčiastky, určené osobitne pre použitie v potravinárskom, chemickom, farmaceutickom a environmentálnom priemysle. (
7
)
7.
Dňa 24. novembra 1995 talianske orgány rozhodli o poskytnutí zvýhodnenej pôžičky spoločnosti Wam vo výške 2281450000 ITL (
8
) s cieľom uľahčiť jej prienik na japonský, juhokórejský a thajský trh. V nadväznosti na hospodársku krízu v Kórei a v Thajsku neboli plánované projekty v týchto štátoch uskutočnené. Wam v skutočnosti získala pôžičku vo výške 1358505421 ITL (
9
) na účely vytvorenia stálych štruktúr a pokrytia nákladov na podporu obchodu na Ďalekom východe.
8.
Dňa 9. novembra 2000 tie isté orgány rozhodli o tom, že Wam bude poskytnutá ďalšia zvýhodnená pôžička vo výške 3603574689 ITL. (
10
) Program financovaný touto pôžičkou sa mal realizovať v Číne spoločnosťami Wam a Wam Bulk Handling Machinery (Shanghai) Co. Ltd, miestnym podnikom kontrolovaným v celom rozsahu spoločnosťou Wam. (
11
)
Napadnuté rozhodnutie
9.
Listom z 26. júla 1999 Komisia prijala sťažnosť od spoločnosti Morton Machine Company Ltd (ďalej len „Morton Machine Company“). Morton Machine Company je konkurentom spoločnosti Wam Engineering Ltd., ktorá je v Spojenom kráľovstve členkou nadnárodnej skupiny, do ktorej patrí Wam. Morton Machine Company tvrdí, že v dôsledku talianskej pôžičky spoločnosti Wam došlo k cenovému zníženiu zo strany Wam Engineering Ltd.
10.
Po získaní ďalších informácii začala Komisia konanie podľa článku 88 ods. 1 ES a 19. mája 2004 prijala napadnuté rozhodnutie.
11.
Dostatočnosť odôvodnenia Komisie vo vzťahu k článku 87 ods. 1 ES sa musí posudzovať na základe bodov 74 až 79. Po pripomenutí znenia uvedeného ustanovenia rozhodnutie pokračuje:
„75.
Pomoci, ktoré sa podrobne skúmajú, sú realizované prostredníctvom dotácií z verejného financovania špecifickému podniku, konkrétne WAM SpA, a to vo forme zvýhodnených pôžičiek. Tieto príspevky zlepšujú finančnú situáciu príjemcu pomoci. Pokiaľ ide o potenciál ovplyvňovať obchod medzi členskými štátmi, Súdny dvor (
12
) zdôraznil, že dokonca ak sa pomoc zameriava na exportovanie mimo EÚ, napriek tomu môžu byť ovplyvnené intrakomunitárne výmeny. Okrem toho, s ohľadom na vzájomnú závislosť medzi trhmi, na ktorých pôsobia podniky Spoločenstva, je možné, že takáto pomoc by mohla narúšať hospodársku súťaž v rámci Spoločenstva.
76.
WAM SpA má dcérske spoločnosti všade vo svete. Niekoľko z nich je zriadených takmer vo všetkých členských štátoch EÚ, ako je Francúzsko, Holandsko, Fínsko, Veľká Británia, Dánsko, Belgicko a Nemecko. Sťažovateľ najmä zdôrazňoval, že na intrakomunitárnom trhu vážne súťažil so spoločnosťou ‚WAM Engineering Ltd‘, ktorá je dcérskou spoločnosťou spoločnosti WAM SpA pre Spojené kráľovstvo a Írsko, a že stratila mnoho objednávok pre taliansku spoločnosť. Okrem toho, pokiaľ ide o navonok orientovanú hospodársku súťaž medzi podnikmi Spoločenstva, vychádza najavo, že program financovaný druhou pomocou, zameraný na podporu komerčného prieniku do Číny, musí spoločne vykonávať spoločnosť WAM SpA a ‚WAM Bulk Handling Machinery Shangai Co Ltd‘, čo je miestna firma kontrolovaná na 100% spoločnosťou WAM SpA.
77.
Podľa prípadového práva ECG, dokonca aj keď príjemca exportuje takmer celú produkciu mimo EÚ, EHP a pristupujúce krajiny, napriek exportným aktivitám môže dotovanie ovplyvniť obchod medzi členskými štátmi.
78.
Okrem toho sa v predmetnom prípade zistilo, že odbyt v zahraničí predstavoval od roku 1995 do roku 199952 až 57,5% celkového ročného obratu spoločnosti WAM SpA, z čoho dve tretiny vo vnútri EÚ (v absolútnom vyjadrení približne 10 miliónov eur oproti 5 miliónom eur).
79)
Preto, bez ohľadu na skutočnosť, či predmetná pomoc podporuje exporty do iných členských štátov EÚ alebo mimo EÚ, má potenciál ovplyvňovať obchod medzi členskými štátmi, a preto podlieha článku 87 ods. 1 Zmluvy.“
Konanie pred Súdom prvého stupňa
12.
Taliansko a Wam podali samostatne na Súd prvého stupňa žaloby o neplatnosť napadnutého rozhodnutia. Žaloby boli následne spojené. Taliansko uviedlo sedem žalobných dôvodov. Spoločnosť Wam ich uviedla desať. (
13
) Jedným zo žalobných dôvodov bolo tvrdenie, že Komisia si nesplnila svoju povinnosť odôvodniť napadnuté rozhodnutie.
13.
Bez toho, aby Súd prvého stupňa skúmal ostatné žalobné dôvody, napadnuté rozhodnutie zrušil z dôvodu, že Komisia neuviedla odôvodnenie, ktoré by poukazovalo na to, že pôžičky mohli ovplyvniť obchod, alebo že narušovali alebo hrozili narušením hospodárskej súťaže. Odvolanie sa teda obmedzuje na túto otázku.
14.
Ak sa odvolaniu vyhovie, bude vec vrátená Súdu prvého stupňa, ktorý sa bude môcť zaoberať ostatnými dôvodmi neplatnosti. Pokiaľ sa však odvolanie zamietne, vec bude skončená.
15.
Počas odvolacieho konania všetci účastníci konania predložili rozsiahle pripomienky týkajúce sa (údajných) skutkových okolností vedúcich k vydaniu rozhodnutia Komisie. Vzhľadom na to, že podrobné posúdenie skutkových okolností spadá mimo rámec odvolania podaného na Súdny dvor proti rozsudku Súdu prvého stupňa, ktorý sa týka len právnych otázok, nie je možné brať ohľad na uvedené vyjadrenia. (
14
)
Odvolanie
16.
Ako uvádza Komisia, Súdny dvor tým, že rozhodol, že odôvodnenie napadnutého rozhodnutia nebolo dostatočné na to, aby podporilo záver, že pôžičky poskytnuté Talianskom spoločnosti Wam mohli ovplyvniť obchod a narušili alebo hrozili narušením hospodárskej súťaže, nesprávne vyložil článok 87 ods. 1 ES a článok 253 ES a odchýlil sa od ustálenej judikatúry Súdneho dvora. Uvedená judikatúra totiž stanovuje relatívne nižšie požiadavky dokazovania, ktoré musí Komisia splniť, aby preukázala, že údajná pomoc môže ovplyvniť obchod alebo narušuje či hrozí narušením hospodárskej súťaže. V napadnutom rozsudku Súd prvého stupňa stanovil vyššie požiadavky dokazovania.
17.
Na podporu svojej hlavnej argumentácie predložila Komisia niekoľko tvrdení. Komisia predovšetkým namieta tvrdenia Súdu prvého stupňa, ktoré sa týkajú odôvodnenia i) účinkov finančnej dotácie poskytnutej spoločnosti Wam a ii) prítomnosti spoločnosti Wam na trhu v rámci Spoločenstva. Komisia spochybňuje tiež iii) potrebu preskúmať vzťah medzi trhom Spoločenstva a trhmi Ďalekého východu.
18.
Taliansko a Wam tvrdia, že Súd prvého stupňa sa nedopustil nesprávneho právneho posúdenia a neodchýlil sa od ustálenej judikatúry.
Prípustnosť
19.
Taliansko a Wam spochybňujú prípustnosť odvolania. Taliansko uvádza, že tvrdenie Komisie, podľa ktorého rozsudok Súdu prvého stupňa nie je v súlade s judikatúrou Súdneho dvora, je dôvodom odvolania, ktoré sa netýka právnej otázky.
20.
Článok 58 Štatútu Súdneho dvora stanovuje, že „odvolanie na Súdny dvor sa obmedzuje len na právne otázky. Môže sa zakladať [okrem iného] na porušení práva Spoločenstva Súdom prvého stupňa“. Odvolanie Komisie je založené presne na tvrdení, že Súd prvého stupňa porušil právo Spoločenstva tým, že nenasledoval a neuplatnil výklad článkov 87 ES a 253 ES stanovený judikatúrou Súdneho dvora.
21.
Odvolanie je založené na právnej otázke a na dôvode odvolania uvedenom v článku 58 Štatútu. Je preto prípustné.
22.
Wam ďalej tvrdí, že odvolanie Komisie vyzýva Súdny dvor k tomu, aby preskúmal vecnú podstatu rozhodnutí Súdu prvého stupňa namiesto toho, aby sa obmedzil na preskúmanie „základných procesných požiadaviek“, tak ako je to stanovené v článku 230 ES.
23.
Článok 230 ES udeľuje Súdnemu dvoru právomoc preskúmavať iné akty orgánov Spoločenstva než rozhodnutia Súdu. Odvolania proti rozsudkom Súdu prvého stupňa sa riadia článkom 225 ods. 1 ES (
15
) a Štatútom Súdneho dvora. Argumenty spoločnosti Wam, týkajúce sa prípustnosti sú v rozsahu, v akom sú založené na článku 230 ES, zjavne chybné a musia byť tiež zamietnuté.
Povinnosť odôvodnenia
24.
Skôr ako bude preskúmané to, ako Súd prvého stupňa uplatnil judikatúru na vec, ktorú prejednával, je vhodné najskôr stanoviť rozsah povinnosti uviesť odôvodnenie v rozhodnutí o uplatnení článku 87 ods. 1 ES.
25.
Povinnosť odôvodnenia stanovená článkom 253 ES je procesnou požiadavkou, ktorá sa líši od povinnosti uviesť dôvody, ktoré sú dôvodné. (
16
) Zaručuje, aby účastníci konania dotknutí rozhodnutím chápali jeho dôvody (a teda, aby boli schopní chrániť svoje práva). Umožňuje tiež Súdnemu dvoru, aby efektívne vykonával svoje preskúmanie. (
17
) Dôvody, o ktoré sa subjekt vydávajúci rozhodnutie neskôr opiera pred Súdom, musia byť identifikovateľné v samotnom rozhodnutí.
26.
V rozhodnutí v oblasti štátnej pomoci musí Komisia uviesť dôvody, na základe ktorých dospela k záveru, že poskytnutie finančnej pomoci predstavuje štátnu pomoc v zmysle článku 87 ods. 1 ES. Na to, aby splnila túto požiadavku, musí Komisia preukázať, že údajná pomoc má štyri vlastnosti.
27.
Po prvé musí ísť o intervenciu zo strany štátu alebo zo štátnych prostriedkov. Po druhé táto intervencia musí priniesť výhodu tomu, v prospech koho bola vykonaná. Po tretie musí byť spôsobilá ovplyvniť obchod medzi štátmi. Po štvrté musí narúšať hospodársku súťaž alebo hroziť jej narušením. (
18
)
28.
Judikatúra stanovila medze rozsahu povinnosti Komisie preukázať existenciu druhej a štvrtej vlastnosti. Z toho dôvodu „nie je Komisia povinná zistiť skutočný dosah pomoci na obchod medzi členskými štátmi a skutočné skreslenie hospodárskej súťaže, ale len preskúmať, či uvedená pomoc môže tento obchod ovplyvniť a narušiť hospodársku súťaž“. (
19
) Pojem „ovplyvnenie“ obchodu medzi členskými štátmi sa vzťahuje tiež na možnosť, že pomoc mohla mať takýto účinok. (
20
)
29.
Presný rozsah požiadavky odôvodnenia nemôže byť definovaný abstraktne. Ako Súdny dvor rozhodol vo veci Papierwarenfabriek:
„Požiadavky, ktoré majú byť splnené, závisia od okolností každej jednotlivej veci, osobitne od obsahu dotknutého opatrenia, povahy uvedeného odôvodnenia a potreby informovať podniky, ktorým je opatrenie určené.
Hoci v určitých prípadoch môžu už samotné okolnosti, za ktorých je pomoc poskytnutá, dostatočne preukazovať, že pomoc môže ovplyvniť obchodovanie medzi členskými štátmi a narušuje alebo hrozí narušením hospodárskej súťaže, Komisia je povinná tieto okolnosti aspoň uviesť v odôvodnení svojho rozhodnutia.“ (
21
)
30.
Vo veci Sytraval (
22
) Súdny dvor uviedol, že ako vyplýva z ustálenej judikatúry, odôvodnenie musí byť prispôsobené povahe dotknutého aktu a musia z neho jasne a jednoznačne vyplývať úvahy inštitúcie, ktorá akt prijala, umožňujúce zúčastneným osobám pochopiť dôvody prijatia opatrenia a príslušnému súdu preskúmať ho. Požiadavka uvedenia dôvodov musí byť posudzovaná v závislosti od okolností prípadu. Nevyžaduje sa, aby v odôvodnení boli presne uvedené všetky relevantné právne a skutkové okolnosti, keďže odôvodnenie sa má posudzovať nielen s ohľadom na jeho znenie, ale tiež s ohľadom na jeho kontext, ako aj s ohľadom na všetky právne predpisy upravujúce dotknutú oblasť. (
23
)
Hlavný argument Komisie
31.
Komisia pripúšťa, že Súd prvého stupňa správne zhrnul uplatniteľnú judikatúru. (
24
) Komisia však tvrdí, že Súd prvého stupňa uplatnil vyššie požiadavky dokazovania. Zatiaľ čo Súd prvého stupňa v podstate pripustil, že Komisia musí len preukázať predvídateľné účinky (
25
) údajnej pomoci (
26
) a že nie je potrebné preukazovať skutočný účinok, (
27
) Súd prvého stupňa neskôr požadoval, aby Komisia preukázala, že skutočný účinok na obchod a hospodársku súťaž existoval. (
28
) Súd prvého stupňa teda nesprávne uplatnil uvedenú judikatúru a jeho rozsudok nemá vnútornú koherenciu.
32.
Preukázala Komisia svoj argument v prejednávanom odvolaní?
33.
Súd prvého stupňa uviedol (
29
), že dotknutá finančná pomoc bola poskytnutá na účely podpory vývozného programu na trh tretích krajín a bola (relatívne) nízka. Z uvedených dôvodov bolo pravdepodobné, že jej vplyv na obchod v rámci Spoločenstva bol menej zreteľný. Na uvedenom tvrdení som nezistil nič výnimočné.
34.
Súd prvého stupňa pri posudzovaní účinkov takejto pomoci, ale nie jej dôvodu alebo účelu (
30
) pripustil, že nie je možné vylúčiť možné ovplyvnenie obchodu v rámci Spoločenstva alebo narušenie hospodárskej súťaže. (
31
) Súd prvého stupňa však dodal, že Komisia mala za daných okolností osobitnú povinnosť skúmať, či údajná pomoc mohla narušiť hospodársku súťaž a ovplyvniť obchod medzi členskými štátmi a uviesť vo svojom rozhodnutí konkrétne dôvody, na základe ktorých dospela k záveru, že takéto ovplyvnenie bolo pravdepodobné. (
32
)
35.
Súd prvého stupňa potvrdil, že samotné principiálne vyhlásenie samo osebe nemôže stačiť na splnenie povinnosti Komisie preukázať, že údajná pomoc môže mať vplyv na obchod v rámci Spoločenstva a že narušuje alebo hrozí narušením hospodárskej súťaže. (
33
) Pristúpil ku skúmaniu konkrétnych prvkov identifikovaných Komisiou v napadnutom rozhodnutí (a to zlepšeného finančného postavenia spoločnosti Wam, činnosti spoločnosti na trhu v rámci Spoločenstva a údajnej vzájomnej závislosti medzi európskym trhom a trhmi Ďalekého východu). Rozhodol, že predložené údaje nedokazujú, že by takýto vplyv „potenciálne“ existoval. (
34
) Súd prvého stupňa dospel k záveru (
35
), že Komisia nepreukázala, prečo by za takýchto okolností mohli pôžičky ovplyvniť obchod alebo narušovali alebo hrozili narušením hospodárskej súťaže.
36.
Súd prvého stupňa preto rozhodol, že napadnuté rozhodnutie neuvádzalo postačujúce skutočnosti, ktoré by niesli (obmedzené) dôkazné bremeno preukazujúce pravdepodobný hospodársky účinok. Vzhľadom na to, že si Komisia nesplnila svoju povinnosť odôvodnenia, napadnuté rozhodnutie je potrebné zrušiť.
37.
Komisia vo svojom odvolaní nepreukázala, že Súd prvého stupňa nezohľadnil niektorý kľúčový prvok napadnutého rozhodnutia alebo že neposúdil to, že Komisia v skutočnosti vysvetlila, prečo bol vplyv na obchod a narušenie hospodárskej súťaže pravdepodobný. Komisia v podstate žiada Súdny dvor, aby prijal jej nové tvrdenie, podľa ktorého vzhľadom na to, že a priori nie je možné vylúčiť, že poskytnutie finančnej pomoci bude mať vplyv na obchod a súťaž, vyplýva, že bolo preukázané, že poskytnutie finančnej pomoci takýto vplyv má.
38.
S uvedeným tvrdením nemôžem súhlasiť. Skutočnosť, že záver Y nemôže byť vylúčený z okolností X, znamená, že ak Komisia preukáže X, nie je možné vylúčiť konštatovanie záveru Y. Tvrdenie, že ak preto Komisia preukáže X, vyplýva z toho automaticky záver Y, predstavuje radikálny posun v logike. Znamená tiež oslabenie povinnosti odôvodnenia, ktoré považujem za neprijateľné.
39.
Súhlasím so Súdom prvého stupňa, že samotné principiálne vyhlásenia nespĺňajú povinnosť odôvodnenia. Je potrebné uviesť viac.
40.
Zdôrazňujem, že netvrdím, že Komisia mala uplatniť určitú konkrétnu kombináciu ekonomickej analýzy a dôkazov, aby dospela k záveru, že „mohlo“ dôjsť k ovplyvneniu obchodu a hospodárskej súťaže. Bolo by celkom nesprávne obmedziť jej exekutívnu diskrečnú právomoc takýmto spôsobom. Okolnosti sú rozdielne z prípadu na prípad; určité druhy dôkazov môžu byť nedostatočné a vyšetrovacie zdroje Komisie nie sú neobmedzené. Od Komisie sa preto nevyžaduje, aby vykonala podrobnú ekonomickú analýzu a zoširoka preukazovala, ako presne môže sporná pomoc ovplyvniť obchod medzi členskými štátmi a narušiť alebo hroziť narušením hospodárskej súťaže. Vyžaduje sa však od nej, aby načrtla skutočnosti, ktoré hodnoverným spôsobom vedú k uvedenému záveru — inými slovami, aby preukázala, že takýto vplyv je „pravdepodobný“.
41.
Všeobecnejšie povedané, Komisia musí preukázať, že dotknutá pomoc môže mať vplyv na obchod a narušuje alebo hrozí narušením hospodárskej súťaže. Aby tomu tak bolo, musí predložiť dostatočné dôkazy. To, čo sa považuje za dostatočný dôkaz, závisí od okolností. Na jednom konci stupnice, pokiaľ samotné okolnosti, za akých je pomoc vyplácaná naznačujú, že môže dôjsť k ovplyvneniu obchodu a narušeniu hospodárskej súťaže, potom na to, aby Komisia preukázala, že pomoc spĺňa kritériá stanovené v článku 87 ods. 1 ES postačí, aby tieto okolnosti v rozhodnutí uviedla. Na druhom konci stupnice, pokiaľ okolnosti súvisiace s poskytnutím pomoci nutne nenaznačujú, že takéto účinky sú pravdepodobné, Komisia bude musieť doplniť viac dôkazov na to, aby svoju povinnosť splnila.
42.
Nezastávam teda názor, že sa Súd prvého stupňa dopustil pochybenia v kritériu, ktoré uplatnil, alebo že je jeho rozhodnutie vnútorne nekoherentné.
43.
Teraz sa budem zaoberať dodatočnými konkrétnymi skutočnosťami uvedenými Komisiou.
Konkrétne argumenty Komisie
Účinok finančnej pomoci spoločnosti Wam
44.
Stačí konštatovať, že spoločnosť má „zlepšené finančné postavenie“ na účel preukázania, že pomoc poskytnutá takejto spoločnosti spĺňa podmienky stanovené v článku 87 ods. 1 ES? Súd prvého stupňa rozhodol, že tomu tak nie je. (
36
) Komisia takéto posúdenie spochybňuje a tvrdí, že vzhľadom na to, že peniaze sú zameniteľné, pôžičky poskytnuté spoločnosti Wam, ako podpora vývozu, odľahčili spoločnosť od nákladov, ktoré by za iných okolností musela bežne znášať. Pôžičky teda spĺňajú kritérium stanovené v rozsudku vo veci Nemecko/Komisia (
37
) a odôvodnenie v napadnutom rozhodnutí (
38
) je teda primerané.
45.
Vo veci Nemecko/Komisia Súdny dvor rozhodol, že „prevádzková pomoc, konkrétne pomoc, [teda taká pomoc, ktorá bola poskytnutá dotknutým opatrením] ktorej cieľom je oslobodiť podnik od nákladov, ktoré by musel bežne znášať pri svojej bežnej prevádzke alebo bežných činnostiach, v zásade narúša podmienky hospodárskej súťaže“. (
39
)
46.
Už oveľa skôr, v rozsudku vo veci Philip Morris, Súdny dvor vysvetlil, že k ovplyvneniu obchodu v rámci Spoločenstva dôjde vtedy, ak finančná pomoc poskytnutá štátom „posilní postavenie podniku vo vzťahu k iným konkurujúcim podnikom v obchode vnútri Spoločenstva“. (
40
)
47.
Napadnuté rozhodnutie skutočne dokazuje, že spoločnosť Wam získala peniaze od talianskych orgánov. Súd prvého stupňa však rozhodol, že odkaz Komisie na pôžičku bol všeobecnou poznámkou, ktorá mala za cieľ preukázať skutočnosť, že došlo k prevodu štátnych prostriedkov na dotknutú spoločnosť, čo predstavovalo pre spoločnosť Wam „výhodu“. Nešlo však o osobitné zistenie priamo súvisiace s pravdepodobnými vplyvmi na obchod a hospodársku súťaž. Súd prvého stupňa uviedol (možno trochu sarkasticky, avšak presne), že zlepšenie finančnej situácie príjemcu je niečím, čo je vlastné pre štátnu pomoc vrátane pomoci, ktorú nespĺňajú ostatné kritériá vyžadované článkom 87 ods. 1 ES. V dôsledku toho Súd prvého stupňa rozhodol (
41
), že uvedené odôvodnenie nepostačovalo na preukázanie splnenia podmienok článku 87 ods. 1 ES.
48.
S týmto posúdením súhlasím.
49.
V rozsudku Komisia/Nemecko (
42
) Súdny dvor upresňuje, že „pomoc, ktorej cieľom je oslobodiť podnik od nákladov, ktoré by musel bežne znášať pri svojej bežnej prevádzke alebo bežných činnostiach… narúša podmienky hospodárskej súťaže“. Pre splnenie tohto kritéria je nevyhnutné, aby Komisia uviedla, akým spôsobom namietaná pomoc smeruje k oslobodeniu príjemcu od takýchto nákladov. To predpokladá identifikáciu nákladov, ktoré by „bežne“ museli byť vynaložené a preukázanie hodnovernej spojitosti medzi poskytnutím pomoci a oslobodením od takýchto nákladov dotknutého podniku. Inak nie je možné dospieť k záveru, že údajná pomoc „posilňuje postavenie“ príjemcu, čím mu poskytuje súťažnú výhodu nad inými podnikmi, s ktorými súťaží na vnútornom trhu EÚ (
43
), tak, ako to požaduje rozsudok vo veci Philip Morris.
50.
V prejednávanej veci pomoc, ktorú získala spoločnosť Wam, zodpovedá sume, ktorú vynaložila na svoj program prieniku na vonkajšie trhy. (
44
) Odôvodnenie Komisie sa obmedzuje na tvrdenie, že zvýhodnené pôžičky pochádzajú z verejných prostriedkov a ich výsledkom bolo zlepšenie finančného postavenia príjemcu. Komisia sa nesnaží preukázať konkrétnejšiu spojitosť medzi pôžičkami a činnosťami spoločnosti Wam s cieľom preukázať to, akým spôsobom — za okolností prejednávanej veci — poskytnuté pôžičky oslobodili spoločnosť Wam od nákladov, ktoré by musela bežne znášať. (
45
) Na rozdiel od napadnutého rozhodnutia vo veci Tubemeuse (
46
) tu nie je reálne uvedené nič, čo by sa týkalo už predtým existujúcich vývozných činností alebo budúcich plánov. (
47
) Komisia opísala spoločnosť Wam, ako „nadnárodnú“ spoločnosť, čo analýzu žiadnym spôsobom nedopĺňa.
51.
Súhlasím preto s názorom Súdu prvého stupňa, že Komisia nepreukázala, že poskytnutie pôžičiek mohlo ovplyvniť obchod vo vnútri Spoločenstva alebo narušiť alebo hroziť narušením hospodárskej súťaže.
Preukázanie vplyvu na obchod s poukázaním na činnosti vo vnútri Spoločenstva
52.
Komisia tvrdí, že odkaz na účasť spoločnosti na vnútornom trhu EÚ je dostatočný a že body odôvodnenia napadnutého rozhodnutia idú nad rámec toho, čo je nevyhnutné na splnenie podmienok článku 87 ods. 1 ES. Súd prvého stupňa sa preto dopustil nesprávneho posúdenia, keď rozhodol (
48
), že tvrdenie Komisie, že sa spoločnosť Wam podieľala na obchode vo vnútri Spoločenstva, bolo nedostatočné na preukázanie existencie pravdepodobného ovplyvnenia obchodu alebo narušenia hospodárskej súťaže. Komisia tu osobitne vyzdvihuje odkaz na sťažnosť podanú spoločnosťou Morton Machines Company, uvedený v napadnutom rozhodnutí.
53.
Týmto posledným bodom je možné zaoberať sa len v krátkosti. Skutočnosť, že Komisia podala sťažnosť, nestačí na preukázanie pravdepodobnosti, že hospodárska súťaž bude narušená. Opačný výklad by dal značnú moc všetkým konkurentom spoločnosti pôsobiacej na trhu v Spoločenstve, a táto moc by mohla byť zjavne zneužitá.
54.
Ak sa vrátim k podstate argumentu Komisie, zdá sa mi, že Súd prvého stupňa si dobre uvedomoval skutočnosť, že spoločnosť Wam bola aktívnym vývozcom vo vnútri Spoločenstva a súčasťou nadnárodnej skupiny pôsobiacej v EÚ. (
49
) Súd prvého stupňa uviedol (
50
), že body 74 a 77 napadnutého rozhodnutia len pripomínajú právne zásady stanovené osobitne rozsudkom vo veci Tubemeuse a že to, v spojení so všeobecným tvrdením, že „nemožno vylúčiť“ účinok na obchod alebo hospodárskou súťaž vo vnútri Spoločenstva, nespĺňa podmienky článku 253. Už som vysvetlila (
51
), prečo to považujem za správny právny názor.
55.
Komisia pripomína, že Súdny dvor v rozsudku Taliansko/Komisia (
52
) uviedol, že aj keď sa príjemca pomoci sám nezúčastnil na obchode v rámci Spoločenstva, obchod a hospodárska súťaž môžu byť napriek tomu ovplyvnené. V rozsudku vo veci Tubemeuse (
53
) Súdny dvor rozhodol, že ani vtedy, keď pomoc podlieha zásade de minimis, nie je vplyv na obchod a hospodársku súťaž vylúčený.
56.
Obidva tieto rozsudky formulujú jemne rozdielnym spôsobom v podstate ten istý záver: za takýchto okolností nemôže byť vylúčený vplyv na obchod a ani narušenie hospodárskej súťaže. Nepodporujú však tvrdenie — podstatné pre argumentáciu Komisie — že Komisii postačí, ak preukáže, že účinok na obchod a hospodársku súťaž nemôže byť vylúčený, aby preukázala existenciu dvoch prvkov požadovaných článkom 87 ods. 1 ES.
57.
Komisia odkazuje tiež na rozhodnutie Súdneho dvora vo veci Cassa di Risparmo di Firenze (
54
), že podpora v liberalizovanom hospodárskom odvetví má takú povahu, že môže ovplyvniť obchod a hospodársku súťaž. Súdny dvor tu odkazoval na rozsudok vo veci Španielsko/Komisia (
55
), v ktorom Súdny dvor rozhodol, že Komisia vo svojom rozhodnutí predložila dostatočné dôkazy preukazujúce pravdepodobný účinok na obchod a hospodársku súťaž. Medzi dôkazmi, ktoré predložila, bola skutočnosť, že trhové odvetvie bolo liberalizované. Liberalizácia trhového odvetvia sama osebe nie je preto rozhodujúcim dôkazom o pravdepodobnom účinku na obchod a narušení alebo hrozbe narušenia hospodárskej súťaže. (
56
)
Skúmanie vzťahu medzi trhom ES a trhmi Ďalekého východu
58.
Komisia tvrdí, že sa Súd prvého stupňa dopustil nesprávneho posúdenia, keď požadoval (
57
), aby Komisia vykonala podrobnú analýzu účinkov pôžičiek, berúc do úvahy okolnosť, že boli poskytnuté na účely financovania nákladov, ktoré mala spoločnosť Wam v súvislosti so svojím usadením sa na trhu Ďalekého východu.
59.
Skúmanie tohto argumentu musí začať pri bode 73 napadnutého rozsudku. Keď sa Súd prvého stupňa zaoberal tvrdeniami, ktoré Komisia uviedla na pojednávaní (konkrétne tým, že vďaka pôžičkám bolo postavenie spoločnosti Wam v porovnaní s potenciálnymi konkurentmi na trhu vo vnútri Spoločenstva posilnené), dospel k záveru, že napadnuté rozhodnutie neposkytlo dôkazy podporujúce takéto tvrdenie. Zatiaľ čo body odôvodnenia rozhodnutia (
58
) uvádzali, že pôžička financovala náklady spoločnosti Wam na usadenie sa mimo EÚ, nepreukázali však, že došlo k následnému posilneniu postavenia spoločnosti Wam na trhu EÚ.
60.
Na tomto základe vykladám bod 74 rozsudku Súdu prvého stupňa v tom zmysle, že v podstate posilňuje tento názor. Súd prvého stupňa rozhodol, že „aj keď Komisia nemusela nutne skúmať [vzťah vzájomnej závislosti medzi trhom EÚ a trhom Ďalekého východu]“ (
59
), samotné tvrdenie, že sa spoločnosť Wam podieľala na obchode vo vnútri Spoločenstva, bolo nedostatočné na preukázanie pravdepodobného ovplyvnenia uvedeného obchodu alebo narušenia alebo hrozby narušenia hospodárskej súťaže. Z uvedeného dôvodu (pokračuje Súd prvého stupňa) bola Komisia povinná vykonať podrobné preskúmanie účinkov pomoci, berúc do úvahy — najmä — skutočnosť, že kryje výdavky, ktoré vznikli na trhu Ďalekého východu, ako aj v nevyhnutnom rozsahu (
60
) vzájomnú závislosť medzi uvedeným trhom a trhom EÚ.
61.
Podľa môjho názoru tu Súd prvého stupňa uvádza, že pokiaľ je sporná pomoc poskytnutá výslovne na krytie výdavkov, ktoré vznikli v tretích krajinách, a nie výdavkov, ktoré vznikli v rámci obchodu v rámci Spoločenstva, bude sa od Komisie požadovať väčší rozsah preskúmania, aby sa preukázalo, že účinok na trh EÚ je aj napriek tomu pravdepodobný. Nemyslím si, že tu ide o nesprávne uplatnenie judikatúry Súdneho dvora.
62.
Každá neistota týkajúca sa toho, čo tu mal Súd prvého stupňa na mysli je — podľa môjho názoru — odstránená nasledujúcou vetou. V nej Súd prvého stupňa uviedol, že bod 75 napadnutého rozhodnutia odkazuje na vzájomnú závislosť trhov, na ktorých podniky so sídlom v Spoločenstve pôsobia, ale že — na rozdiel od rozhodnutia vo veci Tubemeuse — nepredkladá jasné dôkazy na podporu tvrdenia, že (uplatnením „zásady Tubemeuse“) takáto vzájomná závislosť znamená, že sporná pomoc môže ovplyvniť hospodársku súťaž v Spoločenstve.
63.
Komisia tvrdí, že pomoc môže mať účinok na obchod medzi členskými štátmi aj vtedy, ak príjemca vyváža väčšinu svojich výrobkov mimo Spoločenstva, a že sa Súd prvého stupňa mýlil, keď požadoval, aby Komisia poskytla ďalšie spresňujúce poznatky s cieľom preukázať, že trhy EÚ a Ďalekého východu boli navzájom závislé.
64.
To je len ďalší príklad základného nesprávneho názoru spočívajúceho v tom, že stačí dokázať, že určitý záver „nie je možné vylúčiť“ na účely preukázania, že uvedený záver je „pravdepodobný“. (
61
) V rozsudku vo veci Tubemeuse odkazovalo napadnuté rozhodnutie na celosvetové trhové podmienky v odvetví oceľových trubiek a spomínalo dlhodobé zámery Tubemeuse. V uvedenej veci teda existovali skutočnosti, ktoré potvrdzovali záver Komisie, podľa ktorého existovala vzájomná závislosť medzi vývoznými trhmi a trhom EÚ. Takéto skutočnosti v prejednávanej veci neexistujú.
65.
Z vyššie uvedeného vyplýva, že Komisia nepreukázala, že sa Súd prvého stupňa odchýlil od ustálenej judikatúry, keď napadnuté rozhodnutie zrušil.
O trovách
66.
Podľa článku 69 ods. 2 rokovacieho poriadku účastník konania, ktorý vo veci nemal úspech, je povinný nahradiť trovy konania, ak to bolo v tomto zmysle navrhnuté. Keďže Taliansko a spoločnosť Wam navrhli zaviazať Komisiu na náhradu trov konania a Komisia nemala úspech vo svojich dôvodoch, je opodstatnené zaviazať ju na náhradu trov konania.
Návrh
67.
Navrhujem preto, aby Súdny dvor:
—
zamietol odvolanie Komisie, a
—
zaviazal Komisiu na náhradu všetkých trov konania.
(
1
)	Jazyk prednesu: angličtina.
(
2
)	Rozhodnutie Komisie z 19. mája 2004 o štátnej pomoci č. C-4/2003 (ex NN 102/2002) implementovanej Talianskom pre spoločnosť WAM Spa (Ú. v. EÚ L 63, 2006, s. 11).
(
3
)	V napadnutom rozhodnutí je spoločnosť označovaná ako „WAM SpA“. V neskoršom spore sa používalo označenie „Wam“. Uvedenú spoločnosť budem teda v týchto návrhoch označovať ako „Wam“.
(
4
)	Tak ako to vyžaduje článok 88 ods. 3 ES.
(
5
)	Rozsudok z 9. septembra 2006 v spojených veciach Taliansko/Komisia (T-304/04 a T-316/04, Zb. s. II-64). Rozsudok, ktorý je dostupný v plnom znení len v taliančine a francúzštine, bol uverejnený vo forme zhrnutia.
(
6
)	GURI č. 147 z 30. mája 1981 a č. 206 z 29. júla 1981.
(
7
)	Pozri bod 32 odôvodnenia napadnutého rozhodnutia.
(
8
)	Približne 1,18 milióna eur.
(
9
)	Približne 700000 eur.
(
10
)	Približne 1860000 eur. Ide o údaj poskytnutý Talianskom 23. júla 2003; predtým (v liste Komisii zo 16. mája 2002) Taliansko vyhlásilo, že požičaná suma bola 1940579808 ITL, teda približne 1 milión eur. Ide o jednu zo súm, ktoré boli spoločnosti Wam skutočne vyplatené; boli vyplatené tiež iné sumy, ale presná výška nie je zo znenia napadnutého rozhodnutia zrejmá.
(
11
)	Pre podrobnejšie vysvetlenie pozri body 3 a 4 napadnutého rozsudku.
(
12
)	Poznámka pod čiarou v napadnutom rozhodnutí: rozsudok Súdneho dvora z 21. marca 1991, Belgicko/Komisia (rozsudok „Tubemeuse“; C-142/87, Zb. s. I-959).
(
13
)	Súd prvého stupňa uvádza dôvody týkajúce sa priebehu správneho konania, porušenia práv na obranu, legitímnych očakávaní a právnej istoty; vecné dôvody týkajúce sa kvalifikácie pomoci ako nezákonnej pomoci podľa článku 88 ods. 3 ES a posúdenia, či táto pomoc ovplyvňovala obchod a narušila hospodársku súťaž, následkov skutočnosti, že sporná pomoc bola spojená s vývozmi; uplatnenia pravidiel de minimis a otázky výšky vyplatenej pomoci, ktorá sa má vráti (bod 38 napadnutého rozsudku).
(
14
)	Pozri článok 225 ods. 1 ES, článok 58 Štatútu Súdneho dvora a uznesenie Súdneho dvora z 20. marca 1991 vo veci Turner/Komisia (C-115/90 P, Zb. s. I-1423).
(
15
)	Článok 225 ods. 1 ES, druhý pododsek stanovuje, že „proti rozhodnutiam vydaným Súdom prvého stupňa… sa možno odvolať na Súdny dvor len v právnych otázkach za podmienok a v rámci obmedzení ustanovených v štatúte“.
(
16
)	Rozsudky Súdneho dvora z 13. marca 1985 v spojených veciach Holandsko a Leeuwarder Papierwarenfabriek/Komisia, 296/82 a 318/82, Zb. s. 809, bod 19, a z 2. apríla 1998, Komisia/Sytraval a Brink’s France, C-367/95 P, Zb. s. I-1719, bod 67.
(
17
)	Rozsudok Súdneho dvora zo 4. júla 1963, Nemecko/Komisia, 24/62, Zb. s. 131, bod 11). Pozri tiež rozsudok vo veci Holandsko a Leeuwarder Papierwarenfabriek/Komisia, už citovaný v poznámke pod čiarou 16, bod 21.
(
18
)	Rozsudok Súdneho dvora z 24. júla 2003, Altmark Trans a Regierungspräsidium Magdeburg, C-208/00, Zb. s. I-7747, bod 75.
(
19
)	Rozsudok Súdneho dvora z 29. apríla 2004, Taliansko/Komisia, C-372/97, Zb. s. I-3679, bod 44.
(
20
)	Rozsudok Súdneho dvora z 15. decembra 2005, Taliansko/Komisia, C-66/02, Zb. s. I-10901, bod 112.
(
21
)	Už citovaný v poznámke pod čiarou 16, body 19 a 24. Pozri tiež rozsudok Súdneho dvora z 24. októbra 1996 v spojených veciach Nemecko/Komisia, C-329/93, C-62/95 a C-63/95, Zb. s. I-5151, bod 52.
(
22
)	Už citovaný v poznámke pod čiarou 16, bod 63.
(
23
)	Súdny dvor tu odkázal na rozsudok vo veci Papierwarenfabriek, už citovaný v poznámke pod čiarou 16, bod 19, ako aj na rozsudok Súdneho dvora zo 14. februára 1990, Delacre a i./Komisia, C-350/88, Zb. s. I-395, body 15 a 16, a rozsudok z 29. februára 1996, Belgicko/Komisia, C-56/93, Zb. s. I-732, bod 86.
(
24
)	Body 60 až 62 a 64 napadnutého rozsudku.
(
25
)	V taliančine „prevedibili effetti“; vo francúzštine „effets prévisibles“.
(
26
)	V bode 64 Súd prvého stupňa uviedol, že Komisia nebola povinná preukázať, že pomoc mala skutočný účinok, alebo vymedziť dotknutý trh, alebo vykonať skutočnú ekonomickú analýzu trhu, hospodárskeho odvetvia, postavenia konkurentov a obchodu vo vnútri Spoločenstva (za predpokladu, že uviedla spôsoby, ktorými pomoc mohla mať vplyv na uvedený trh), ani skúmať účinky pôžičiek na ceny spoločnosti Wam, porovnávať ich s cenami konkurentov alebo skúmať predaj spoločnosti Wam v Spojenom kráľovstve.
(
27
)	Tamže.
(
28
)	Komisia identifikuje bod 72 (a nasledujúce) napadnutého rozsudku ako body ukladajúce túto nelogickú povinnosť.
(
29
)	Bod 63 napadnutého rozsudku.
(
30
)	Ako požadoval Súdny dvor v jeho rozsudku z 2. júla 1974, Taliansko/Komisia, 173/73, Zb. s. 709, bod 13.
(
31
)	Rozsudok vo veci Tubemeuse, už citovaný v poznámke pod čiarou 12, bod 43.
(
32
)	Súd prvého stupňa tu cituje rozsudok z 15. júna 2000 v spojených veciach Alzetta a i./Komisia, T-298/97, T-312/97, T-313/97, T-315/97, T-600/97 až T-607/97, T-1/98, T-3/98 až T-6/98 a T-23/98, Zb. s. II-2319, bod 80, ktorý odkazuje späť (okrem iného) na rozsudok vo veci Tubemeuse.
(
33
)	Pozri body 66, 70 a 72 napadnutého rozsudku.
(
34
)	V taliančine „sarebbe potenzialmente costituivo de tali effetti“; vo francúzštine „serait potentiellement constitutive de tels effets“.
(
35
)	Bod 76 napadnutého rozsudku.
(
36
)	Bod 67 napadnutého rozsudku.
(
37
)	Rozsudok Súdneho dvora z 19. septembra 2000, Nemecko/Komisia, C-156/98, Zb. s. I-6857.
(
38
)	Odôvodnenie č. 75.
(
39
)	V bode 30; pozri tiež rozsudky Súdneho dvora zo 14. februára 1990, Francúzsko/Komisia („Boussac Saint Frères“), C-301/87, Zb. s. I-307, body 44 a 50), a zo 6. novembra 1990, Taliansko/Komisia, C-86/89, Zb. s. I-3891, bod 18, ktoré sú tam citované.
(
40
)	Rozsudok Súdneho dvora zo 17. septembra 1980, Philip Morris/Komisia, 730/79, Zb. s. 2671, bod 11; (kurzívou zvýraznila generálna advokátka).
(
41
)	Bod 67 napadnutého rozsudku.
(
42
)	Rozsudok vo veci C-56/98, už citovaný v poznámke pod čiarou 37, bod 30.
(
43
)	Pozri ďalej prvú časť bodu 72 rozsudku Súdu prvého stupňa, ktorý sa výslovne touto medzerou v odôvodnení Komisie zaoberá.
(
44
)	Body 34 a 37 odôvodnenia (pokiaľ ide o prvú pôžičku) a body 62 a 64 (pokiaľ ide o druhú pôžičku).
(
45
)	Neskúma (napríklad), či rozhodnutie spoločnosti Wam uskutočniť program prieniku na vývozné trhy záviselo od dostupnosti pôžičiek, alebo nie. V dôsledku toho nie je (napríklad) možné povedať, či — pokiaľ ide o argument, že peniaze sú zameniteľné — pôžičky umožnili spoločnosti Wam uvoľniť prostriedky, ktoré by inak použila na podporu vývozu, na podporu politiky nízkych cien na európskom trhu, či by sa pri neposkytnutí pôžičiek program podpory vývozu jednoducho neuskutočnil.
(
46
)	Už citovaný v poznámke pod čiarou 12.
(
47
)	Nebol (napríklad) uplatnený argument, že pôžičky umožnili spoločnosti Wam uskutočňovať na vývozných trhoch, ako aj na trhu EÚ efektívnejšiu predajnú a marketingovú kampaň. Zatiaľ čo je možné, že boli dosiahnuté také výhody, akými sú napr. úspory zo zvýšeného obratu, takáto možnosť nebola opäť v napadnutom rozhodnutí skúmaná.
(
48
)	Bod 74 napadnutého rozsudku.
(
49
)	Pozri bod 64 napadnutého rozsudku, kde Súd prvého stupňa výslovne odkázal na predaj spoločnosti Wam na trhu Spojeného kráľovstva, a tiež bod 68, kde Súd prvého stupňa zhrnul skutočnosti, ktoré sú uvedené v bodoch 76 a 78 napadnutého rozhodnutia.
(
50
)	Bod 66 napadnutého rozsudku.
(
51
)	Body 37 až 39 uvedené vyššie.
(
52
)	Už citovaný v poznámke pod čiarou 20 bod 117; pozri tiež rozsudok Súdneho dvora zo 7. marca 2002, Taliansko/Komisia, C-310/99, Zb. s. I-2289, bod 84.
(
53
)	Už citovaný v poznámke pod čiarou 12, bod 43. Komisia cituje tiež rozsudok Súdneho dvora vo veci Taliansko/Komisia, C-310/99, Zb. s. I-2289, bod 86.
(
54
)	Rozsudok Súdneho dvora z 10. januára 2006, C-222/04, Zb. s. I-289. Komisia cituje tiež rozsudky Taliansko/Komisia, C-66/02, už citovaný v poznámke pod čiarou 20, a z 15. decembra 2005, Unicredito Italiano/Agenzia delle Entrate, C-148/04, Zb. s. I-11137.
(
55
)	Rozsudok Súdneho dvora z 13. februára 2003, C-409/00, Zb. s. I-1487, bod 75.
(
56
)	Pozri bod 142 rozsudku vo veci Cassa di Risparmio di Firenze. Francúzsky text znie: „La circonstance qu’un secteur économique a fait l’objet d’une libéralisation au niveau communautaire ESt de nature à caractériser une incidence réelle ou potentielle des aides sur la concurrence, ainsi que leur effet sur les échanges entre États Membres“. Naopak, anglický preklad znie: „The fact that an economic sector has been liberalised may serve to determine that the aid has [a likely effect on trade and competition]“ (kurzívou zvýraznila generálna advokátka) a taliančina (jazyk konania v danej veci) používa pojem „evidenzia un’incidenza“. Zdá sa mi, že francúzsky text nie je jednoznačný a že talianske a anglické znenie dôveryhodnejšie odrážajú zásadu stanovenú Súdny dvorom vo veci Španielsko/Komisia.
(
57
)	Bod 74 napadnutého rozsudku.
(
58
)	Pozri body 34 a 37 (pokiaľ ide o prvú pôžičku) a body 62 a 64 (pokiaľ ide o druhú pôžičku).
(
59
)	Kurzívou zvýraznila generálna advokátka.
(
60
)	V taliančine „eventualmente“, vo francúzštine „le cas échéant“ (kurzívou zvýraznila generálna advokátka).
(
61
)	Pozri bod 38 uvedený vyššie.