62024CJ0348
ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA (ôsma komora)
z 30. októbra 2025 (
*1
)
„Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Colná únia – Nariadenie (EHS) č. 2913/92 – Colný kódex Spoločenstva – Režim colného uskladňovania – Prepustenie do voľného obehu – Článok 29 – Colná hodnota tovaru – Tovar predávaný na vývoz na colné územie Európskej únie – Článok 112 ods. 3 – Určenie colnej hodnoty – Článok 214 ods. 1 – Okamih, z ktorého treba vychádzať pri určovaní colnej hodnoty – Nariadenie (EHS) č. 2454/93 – Článok 97n ods. 2 – Dôkaz o pôvode tovaru – Článok 118 ods. 1 a 3 – Lehota na predloženie dôkazov o pôvode – Strata nároku na preferenčné zaobchádzanie – Platnosť dokumentov preukazujúcich pôvod tovaru – Článok 147 – Následné predaje“
Vo veci C‑348/24,
ktorej predmetom je návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 267 ZFEÚ, podaný rozhodnutím Tribunal Supremo (Najvyšší súd, Španielsko) z 12. apríla 2024 a doručený Súdnemu dvoru 9. mája 2024, ktorý súvisí s konaním:
Compañía de Distribución Integral Logista, SA
proti
Administración General del Estado,
SÚDNY DVOR (ôsma komora),
v zložení: sudca S. Rodin, vykonávajúci funkciu predsedu komory, sudcovia N. Piçarra a N. Fenger (spravodajca),
generálny advokát: D. Spielmann,
tajomník: L. Carrasco Marco, referentka,
so zreteľom na písomnú časť konania a po pojednávaní z 5. júna 2025,
so zreteľom na pripomienky, ktoré predložili:
–
Compañía de Distribución Integral Logista, SA, v zastúpení: M. Flores Navarro, J. I. Guerra García a M. Muñoz Domínguez, abogados,
–
španielska vláda, v zastúpení: A. Pérez‑Zurita Gutiérrez, splnomocnená zástupkyňa,
–
Európska komisia, v zastúpení: I. Galindo Martín a F. Moro, splnomocnené zástupkyne,
so zreteľom na rozhodnutie prijaté po vypočutí generálneho advokáta, že vec bude prejednaná bez jeho návrhov,
vyhlásil tento
Rozsudok
1
Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu článku 29, článku 112 ods. 3 a článku 214 nariadenia Rady (EHS) č. 2913/92 z 12. októbra 1992, ktorým sa ustanovuje Colný kódex spoločenstva (Ú. v. ES L 302, 1992, s. 1; Mim. vyd. 02/004, s. 307), zmeneného nariadením Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 82/97 z 19. decembra 1996 (Ú. v. ES L 17, 1997, s. 1; Mim. vyd. 02/008, s. 179) (ďalej len „Colný kódex Spoločenstva“), ako aj článku 97k, článkov 118 a 147 nariadenia Komisie (EHS) č. 2454/93 z 2. júla 1993, ktorým sa vykonáva nariadenie Rady (EHS) č. 2913/92, ktorým sa ustanovuje Colný kódex spoločenstva (Ú. v. ES L 253, 1993, s. 1; Mim. vyd. 02/006, s. 3), zmeneného nariadením Komisie (EÚ) č. 1063/2010 z 18. novembra 2010 (Ú. v. EÚ L 307, 2010, s. 1) (ďalej len „nariadenie č. 2454/93“).
2
Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi spoločnosťou Compañía de Distribución Integral Logista, SA a Agencia Estatal de la Administración Tributaria (Daňová správa, Španielsko) vo veci určenia colnej hodnoty určitého tovaru a platnosti dôkazov o pôvode tohto tovaru na účely uplatnenia preferenčného režimu.
Právny rámec
Colný kódex Spoločenstva
3
Článok 29 ods. 1 Colného kódexu Spoločenstva, ktorý sa nachádza v kapitole 3 s názvom „Colná hodnota tovaru“ hlave II tohto kódexu s názvom „Faktory, na základe ktorých sa uplatňuje dovozné clo alebo vývozné clo a iné opatrenia stanovené vo vzťahu k pohybu tovaru“, stanovoval:
„Colnou hodnotou dovážaného tovaru je jeho prevodná hodnota, t. j. cena skutočne zaplatená alebo ktorá sa má zaplatiť za tovar predávaný na vývoz na colné územie [Európskej únie], podľa potreby upravená…“
4
Podľa článku 76 ods. 1 písm. c) uvedeného kódexu:
„1. Na účel zjednodušeného uskutočnenia formalít a postupov v čo najväčšom rozsahu a bez toho, aby tým bol narušený riadny priebeh konania, môžu colné orgány za podmienok stanovených v súlade s postupom výboru povoliť, aby:
…
c)
colné vyhlásenie na tovar pre príslušný colný režim bolo vykonané zápisom tohto tovaru do evidencie; v tomto prípade colné orgány môžu upustiť od požiadavky, aby deklarant predložil tovar colným orgánom.“
5
Článok 112 ods. 3 prvý a druhý pododsek tohto nariadenia znie:
„Ak je dovážaný tovar prepustený do colného režimu voľného obeh v súlade s článkom 76 ods. 1 písm. c), povaha tovaru, colná hodnota a množstvo, ktoré sa musia zohľadniť na účely článku 214 sú rovnaké, aké platia pre tovar v čase, keď bol prepustený do colného režimu uskladnenia v colnom sklade.
Prvý pododsek sa uplatní za predpokladu, že pravidlá hodnotenia týkajúce sa tohto tovaru boli zistené a akceptované v čase, kedy bol tovar prepustený do colného režimu uskladnenia v colnom sklade, pokiaľ deklarant nepožiada o ich uplatnenie v čase, kedy colný dlh vznikol.“
6
Článok 201 ods. 1 a 2 Colného kódexu Spoločenstva stanovuje:
„1.   Colný dlh pri dovoze vzniká:
a)
prepustením tovaru, ktorý podlieha dovoznému clu do voľného obehu, alebo
…
2.   Colný dlh vzniká v okamihu prijatia daného colného vyhlásenia.“
7
Článok 214 ods. 1 tohto kódexu stanovuje:
„Ak tento kódex neustanovuje inak, bez toho, aby tým bol dotknutý odsek 2, suma dovozného alebo vývozného cla uplatňovaná na tovar sa vymeriava na základe pravidiel pre vymeriavanie platných pre daný tovar v okamihu, keď colný dlh naň vzťahujúci vznikol.“
Nariadenie č. 2454/93
8
Hlava IV nariadenia č. 2454/93 s názvom „Pôvod tovaru“ obsahovala kapitolu 2 s názvom „Preferenčný pôvod“. V oddiele 1A tejto kapitoly s názvom „Postupy a metódy administratívnej spolupráce uplatniteľné, kým sa začne uplatňovať systém zaregistrovaných vývozcov“, článok 97k tohto nariadenia v odseku 5 stanovoval:
„Dôkaz o pôvode je platný desať mesiacov od dátumu jeho vydania vo vyvážajúcej krajine a colným orgánom dovážajúcej krajiny sa predloží v uvedenej lehote.“
9
V tom istom oddiele 1A sa nachádzal článok 97n ods. 2 uvedeného nariadenia, ktorý znel takto:
„Dôkazy o pôvode, ktoré sa predložia colným orgánom dovážajúcej krajiny po uplynutí obdobia platnosti uvedeného v článku 97k ods. 5, môžu byť prijaté na účely uplatnenia sadzobných preferencií v prípade, že príčinou ich nepredloženia v stanovenej lehote boli výnimočné okolnosti. V ostatných prípadoch oneskoreného predloženia môžu colné orgány dovážajúcej krajiny prijať dôkazy o pôvode, ak boli dané výrobky predložené colnému úradu pred uplynutím uvedenej lehoty.“
10
Tá istá kapitola 2 obsahovala oddiel 2 s názvom „Zvýhodnené krajiny a územia podľa preferenčných sadzobných opatrení, ktoré jednostranne prijala [Únia] v prospech určitých krajín alebo území“. V pododdiele 2 tohto oddielu 2, nazvanom „Dôkaz o pôvode“, článok 118 tohto nariadenia v odsekoch 1 až 3 stanovoval:
„1.   Dôkaz pôvodu platí odo dňa vydania v krajine vývozu a v uvedenej lehote musí byť predložený colným orgánom krajiny dovozu [je platný štyri mesiace od dátumu vydania vo vyvážajúcej krajine a musí sa v tejto lehote predložiť colným orgánom dovážajúcej krajiny – neoficiálny preklad].
2.   Dôkazy pôvodu, ktoré sú predložené colným orgánom krajiny dovozu po uplynutí posledného termínu pre predloženie uvedeného v odseku 1, môžu byť prijaté na účel uplatňovania sadzobných preferencií uvedených v článku 98, ak nepredloženie týchto dokumentov do konečného termínu spôsobili výnimočné okolnosti.
3.   V ostatných prípadoch oneskoreného predloženia môžu colné orgány krajiny dovozu prijať aj také dôkazy pôvodu, pri ktorých im boli výrobky predložené pred uplynutím uvedenej lehoty.“
11
Podľa článku 147 ods. 1 prvého a druhého pododseku nariadenia č. 2454/93:
„1. Na účely článku 29 [colného] kódexu [Spoločenstva], skutočnosť, že tovar, ktorý sa má predať, je navrhnutý na prepustenie do voľného obehu, sa považuje za primerané označenie, že bol predaný na účely vývozu do colného územia [Únie]. V prípade následných predajov pred určením colnej hodnoty je takýmto dôkazom iba posledný predaj, ktorý viedol k vstupu tovaru na colné územie [Únie] alebo predaj, ktorý sa uskutočnil na colnom území [Únie] pred prepustením tovaru do režimu voľný obeh.
Ak sa deklaruje cena, ktorá sa týka predaja uskutočneného pred posledným predajom, na základe ktorého tovar vstúpil na colné územie spoločenstva, musí sa ku spokojnosti colných orgánov preukázať, že tento predaj tovaru sa uskutočnil na účel vývozu na toto colné územie.“
Spor vo veci samej a prejudiciálne otázky
12
Corporación Habanos predala cigary spoločnosti Altadis (ďalej len „prvý predaj“) a zabezpečila ich prepravu z Kuby do colného skladu v Angocillo – La Rioja (Španielsko), do ktorého ich Compañía de Distribución Integral Logista umiestnila ako príjemca.
13
Tieto cigary uskladnené v tomto colnom sklade v režime colného uskladňovania mali viacero miest určenia. Konkrétne časť uvedených cigár bola predaná – bez toho, aby bola prepustená do voľného obehu –na účely ich následného predaja v predajniach „duty free“ nachádzajúcich sa na letiskách. Ďalšia časť týchto cigár bola predaná spoločnosťou Altadis spoločnosti Compañía de Distribución Integral Logista (ďalej len „druhý predaj“) a následne bola časť cigár predaná na území vylúčenom z colného územia Únie, konkrétne v Ceute (Španielsko) a Melille (Španielsko), a časť v predajniach s tabakom.
14
Pokiaľ ide o túto poslednú uvedenú časť, o ktorú ako jedinú ide vo veci samej, Altadis si ponechala vlastníctvo cigár až do okamihu, dokiaľ Compañía de Distribución Integral Logista nedohodla ich predaj s predajňami tabaku. V tom okamihu Altadis previedla vlastnícke právo k týmto cigarám na Compañía de Distribución Integral Logista. Táto spoločnosť ich potom prepustila do voľného obehu s cieľom ich predaja a následného dodania predajniam s tabakom.
15
Pri prepustení do voľného obehu bola colná hodnota dotknutých cigár stanovená a deklarovaná na základe prvého predaja.
16
Daňová správa sa však domnievala, že tento prvý predaj uskutočnený pred umiestnením tovaru do colného skladu nemožno považovať za predaj uskutočnený na účely vývozu na colné územie Únie. Tento predaj teda nemohol byť zohľadnený na určenie colnej hodnoty tovaru v rámci režimu následných predajov upraveného v článku 147 nariadenia č. 2454/93. Táto správa sa teda domnievala, že daná colná hodnota sa má určiť na základe druhého predaja.
17
Daňová správa okrem toho uviedla, že na dovážaný tovar pochádzajúci z Kuby, Dominikánskej republiky, Panamy, Hondurasu, Mexika, Peru a Egypta sa nemôžu uplatniť sadzobné preferencie, ktoré sa aplikovali v čase jeho prepustenia do voľného obehu spoločnosťou Compañía de Distribución Integral Logista, pretože od vydania dôkazov o pôvode umožňujúcich uplatnenie takýchto preferencií uplynuli dva roky.
18
Od januára 2015 do januára 2018 daňová správa vydala daňové výmery za roky 2012 až 2015, ktoré vyžadovali dodatočné vymeranie cla najmä z dvoch dôvodov uvedených v bodoch 16 a 17 tohto rozsudku.
19
Compañía de Distribución Integral Logista napadla tieto výmery na Tribunal Económico‑Administrativo Central (Ústredný hospodársko‑správny súd, Španielsko), ktorý rozhodnutím z 25. októbra 2018 zamietol sťažnosť podanú proti dodatočnému vymeraniu cla.
20
Compañía de Distribución Integral Logista podala proti tomuto rozhodnutiu žalobu na Audiencia Nacional (Vrchný súd s celoštátnou pôsobnosťou, Španielsko), ktorý ju rozsudkom z 9. júla 2021 zamietol.
21
Audiencia Nacional (Vrchný súd s celoštátnou pôsobnosťou) v prvom rade konštatoval, že článok 112 ods. 3 Colného kódexu Spoločenstva nevylučuje uplatnenie článku 29 ods. 1 tohto kódexu. Keďže sa teda nepreukázalo, že pri prvom predaji všetok tovar predaný spoločnosťou Corporación Habanos spoločnosti Altadis bol určený na vývoz na colné územie Únie ani že bol bez výnimky odoslaný na toto územie, colná hodnota sa má určiť na základe druhého predaja, ktorý bol uzavretý na účely vývozu tovaru, ktorý bol predmetom tohto predaja, na uvedené územie.
22
Po druhé Audiencia Nacional (Vrchný súd s celoštátnou pôsobnosťou) dospel k záveru, že relevantné dôkazy o pôvode nemožno zohľadniť na účely uplatnenia požadovaného preferenčného režimu na dotknutý tovar, keďže tieto dôkazy boli zaslané po uplynutí dvojročnej lehoty stanovenej usmerneniami vypracovanými Výborom pre colný kódex v oblasti pôvodu.
23
Compañía de Distribución Integral Logista podala kasačný opravný prostriedok na Tribunal Supremo (Najvyšší súd, Španielsko), ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania.
24
Tento súd sa domnieva, že je potrebné spresniť jednak spôsoby určenia colnej hodnoty dovážaného tovaru prepusteného do režimu colného uskladňovania a následne prepusteného do voľného obehu v súlade s postupom stanoveným v článku 76 ods. 1 písm. c) Colného kódexu Spoločenstva a jednak pravidlá týkajúce sa platnosti dôkazov o pôvode tovaru po uplynutí obdobia dvoch rokov odo dňa vydania alebo predloženia týchto dôkazov, ak počas tohto obdobia bol tovar patriaci do tej istej kvóty prepustený do voľného obehu.
25
Za týchto podmienok Tribunal Supremo (Najvyšší súd) rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru nasledujúce prejudiciálne otázky:
„1.
Možno článok 29 [Colného kódexu Spoločenstva], pokiaľ ide o colnú hodnotu, vykladať v tom zmysle, že stanovuje len spôsob určenia colnej hodnoty – prevodnej hodnoty bez toho, aby boli dotknuté akékoľvek úpravy, ktoré sa majú vykonať smerom nahor alebo nadol –, ale nestanovuje čas, kedy sa má toto určenie vykonať?
2.
Keďže podľa judikatúry Súdneho dvora sa na účely článku 29 [Colného kódexu Spoločenstva] metóda určenia colnej hodnoty na základe prevodnej hodnoty tovaru uplatňuje vtedy, ak bol tovar predaný na vývoz do Európskej únie, má sa článok 29 [tohto kódexu] v spojení s článkom 112 ods. 3 a článkom 214 [uvedeného kódexu] vykladať v tom zmysle, že umiestnenie tovaru do colného skladu v zjednodušenom režime podľa článku 76 ods. 1 písm. c) [tohto kódexu] znamená alebo umožňuje predpokladať, že predaj tovaru sa uskutočnil s cieľom jeho vývozu do Únie? Má na odpoveď na predchádzajúcu otázku vplyv skutočnosť, že tovar bol prepustený do voľného obehu po prevode, ktorý sa uskutočnil v čase, keď sa tovar nachádzal v colnom sklade?
3.
V prípade záporných odpovedí na otázky uvedené v predchádzajúcom bode, vzhľadom na to, že režim colné uskladňovanie ako režim s podmienečným oslobodením od cla neurčuje vznik colného dlhu, pretože k nemu dochádza v čase prepustenia tovaru do voľného obehu, možno článok 29, článok 112 ods. 3 a článok 214 [Colného kódexu Spoločenstva] vykladať v tom zmysle, že referenčným okamihom pre vyčíslenie colnej hodnoty je okamih prepustenia tovaru do režimu colné uskladňovanie? Alebo sa majú tieto ustanovenia nevyhnutne vykladať v tom zmysle, že táto hodnota sa má vypočítať v čase prepustenia tovaru do voľného obehu, teda v čase vzniku colného dlhu, aj keď bol tento tovar predtým umiestnený v colnom sklade?
4.
Je možné v prípade režimu následných predajov vykladať článok 147 [nariadenia č. 2454/93] v tom zmysle, že samotná skutočnosť umiestnenia tovaru v colnom sklade umožňuje predpokladať, že predaj, ktorý predchádzal poslednému predaju, na základe ktorého bol tovar dovezený na colné územie, sa uskutočnil s cieľom vývozu do Európskej únie?
5.
Majú sa články 118 a 97k nariadenia Komisie č. 2454/93, pokiaľ ide o osvedčenia o pôvode, vykladať v tom zmysle, že predloženie dôkazu o prepustení tovaru do voľného obehu po uplynutí dvojročnej lehoty má za následok stratu uplatnenia colných výhod z dôvodu preferenčného pôvodu, hoci osvedčenie o pôvode, na základe ktorého sa žiada o sadzobnú preferenciu, bolo použité pri predchádzajúcich čiastočných dovozných prepusteniach uskutočnených v rámci tejto dvojročnej lehoty?“
O prvej až štvrtej prejudiciálnej otázke
26
Podľa ustálenej judikatúry v rámci spolupráce medzi vnútroštátnymi súdmi a Súdnym dvorom zakotvenej v článku 267 ZFEÚ prislúcha Súdnemu dvoru poskytnúť vnútroštátnemu súdu odpoveď potrebnú na rozhodnutie vo veci, ktorá mu bola predložená. Z tohto pohľadu Súdnemu dvoru prináleží v prípade potreby preformulovať otázky, ktoré sú mu položené. V tejto súvislosti mu prináleží, aby zo všetkých informácií, ktoré poskytol vnútroštátny súd, a najmä z odôvodnenia rozhodnutia vnútroštátneho súdu, vybral tie ustanovenia práva Únie, ktoré si so zreteľom na predmet sporu vyžadujú výklad (pozri rozsudky zo 17. júla 1997, Krüger, C‑334/95, EU:C:1997:378, body 22 a 23, ako aj z 25. februára 2025, Alphabet a i., C‑233/23, EU:C:2025:110, bod 33).
27
V prejednávanej veci z návrhu na začatie prejudiciálneho konania vyplýva, že daňová správa spochybnila colné vyhlásenia z dôvodu, že colná hodnota dotknutého tovaru bola určená vzhľadom na jeho prevodnú hodnotu pri predaji, ktorý predchádzal umiestneniu tohto tovaru do colného skladu nachádzajúceho sa na colnom území Únie. Táto správa sa domnievala, že prevodná hodnota uvedeného tovaru sa musí zohľadniť pri predaji, ktorý sa uskutočnil v čase, keď bol tento tovar umiestnený do tohto skladu a pred jeho prepustením do voľného obehu v súlade so zjednodušeným postupom stanoveným v článku 76 ods. 1 písm. c) Colného kódexu Spoločenstva.
28
V tomto kontexte z informácií uvedených v tomto návrhu vyplýva, že prvá až štvrtá položená otázka má vnútroštátnemu súdu umožniť určiť okamih, z ktorého treba vychádzať pri určení colnej hodnoty dotknutého tovaru, a predaj, ktorý možno v tejto súvislosti zohľadniť, ak sa zúčastnená osoba odvoláva na článok 112 ods. 3 tohto kódexu.
29
Vzhľadom na tieto skutočnosti treba konštatovať, že svojou prvou až štvrtou otázkou, ktoré treba preskúmať spoločne, sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či sa článok 29 ods. 1, článok 112 ods. 3 Colného kódexu Spoločenstva, ako aj článok 147 nariadenia č. 2454/93 majú vykladať v tom zmysle, že v prípade, ak bol tovar predmetom prvého predaja, na základe ktorého bol dovezený na colné územie Únie na účely prepustenia do režimu colné uskladňovanie, a následne bol predmetom druhého predaja, na základe ktorého bol tovar prepustený do voľného obehu v súlade so zjednodušeným postupom stanoveným v článku 76 ods. 1 písm. c) tohto kódexu, je okamihom, z ktorého treba vychádzať pri určení colnej hodnoty tohto tovaru, okamih jeho vstupu do tohto režimu a colná hodnota uvedeného tovaru môže byť určená na základe jeho prevodnej hodnoty pri prvom predaji.
O okamihu, z ktorého treba vychádzať pri určení colnej hodnoty
30
Podľa ustálenej judikatúry je cieľom práva Únie týkajúceho sa určovania colnej hodnoty vytvorenie spravodlivého, jednotného a nestranného systému, ktorý vylučuje uplatňovanie svojvoľných alebo fiktívnych colných hodnôt. Colná hodnota musí teda odrážať skutočnú ekonomickú hodnotu dovážaného tovaru, pričom táto hodnota sa musí prednostne určiť podľa metódy nazývanej „prevodná hodnota“ dovážaného tovaru (pozri v tomto zmysle rozsudky z 19. novembra 2020, 5th AVENUE Products Trading, C‑775/19, EU:C:2020:948, body 22 a 24, ako aj z 15. mája 2025, Tauritus, C‑782/23, EU:C:2025:353, body 51 a 54).
31
Táto metóda je opísaná v článku 29 ods. 1 Colného kódexu Spoločenstva, podľa ktorého colnou hodnotou dovážaného tovaru je jeho prevodná hodnota, t. j. cena skutočne zaplatená alebo ktorá sa má zaplatiť za tovar predávaný na vývoz na colné územie Únie, podľa potreby upravená.
32
Zo znenia tohto ustanovenia, a najmä z výrazu „predávaný na vývoz na colné územie [Únie]“ vyplýva, že prevodná hodnota musí zodpovedať cene vývozu do Únie. V okamihu predaja tak musí byť preukázané, že tovar pochádzajúci z tretieho štátu bude prepravený na colné územie Únie (pozri najmä rozsudky zo 6. júna 1990, Unifert, C‑11/89, EU:C:1990:237, bod 11, a z 9. novembra 2017, LS Customs Services, C‑46/16, EU:C:2017:839, bod 27).
33
Uvedené ustanovenie však samo osebe neuvádza okamih, z ktorého treba vychádzať pri určení colnej hodnoty.
34
Naopak z článku 214 ods. 1 Colného kódexu Spoločenstva vyplýva, že ak tento kódex nestanovuje inak a bez toho, aby bol dotknutý odsek 2 tohto článku 214, suma dovozného alebo vývozného cla uplatniteľná na tovar sa vymeriava na základe pravidiel pre vymeriavanie platných pre daný tovar v okamihu, keď vznikol colný dlh súvisiaci s tovarom.
35
Toto ustanovenie obsahuje zásadné pravidlo, podľa ktorého sa clo vypočíta v závislosti od situácie, ktorá nastala v čase vzniku colného dlhu (pozri v tomto zmysle rozsudok z 8. októbra 2020, Exter, C‑330/19, EU:C:2020:809, bod 33).
36
V tejto súvislosti podľa článku 201 ods. 1 písm. a) a článku 201 ods. 2 Colného kódexu Spoločenstva ak udalosťou zakladajúcou vznik dlhu je prepustenie dotknutého tovaru do voľného obehu, colný dlh pri dovoze vzniká v okamihu prijatia predmetného colného vyhlásenia (pozri v tomto zmysle rozsudok z 1. februára 2001, D. Wandel, C‑66/99, EU:C:2001:69, bod 41).
37
Z toho vyplýva, že ak colný dlh vzniká prepustením dotknutého tovaru do voľného obehu, suma dovozného cla, ktorá sa na tento tovar uplatňuje, sa určí na základe podkladov pre vymeranie cla platných pre tento tovar v okamihu prijatia colného vyhlásenia, ktoré sa ho týka.
38
V tomto zmysle pri dovážanom tovare prepustenom do voľného obehu podľa článku 76 ods. 1 písm. c) Colného kódexu Spoločenstva stanovuje článok 112 ods. 3 prvý a druhý pododsek tohto kódexu, že v prejednávanej veci charakter tovaru, colná hodnota a množstvo, ktoré sa musia zohľadniť na účely článku 214 uvedeného kódexu, sú rovnaké, aké platia pre tovar v čase jeho prepustenia do režimu colného uskladňovania, pod podmienkou, že tieto podklady pre vymeranie cla boli uznané alebo prijaté pri prepustení tovaru do tohto režimu, pokiaľ dotknutý deklarant nepožiada o ich uplatnenie v čase vzniku colného dlhu.
39
Z toho vyplýva, že ak colný dlh vzniká prepustením tovaru do voľného obehu a sú splnené podmienky stanovené v tomto článku 112 ods. 3, dotknutý deklarant nemusí deklarovať colnú hodnotu tohto tovaru v stave, v akom sa nachádzal v čase podania colného vyhlásenia na prepustenie tohto tovaru do voľného obehu, ale môže deklarovať colnú hodnotu v čase jeho prepustenia do režimu colného uskladňovania.
40
Článok 112 ods. 3 Colného kódexu Spoločenstva sa má preto vykladať v tom zmysle, že ak bol tovar prepravený na colné územie Únie na účely jeho prepustenia do režimu colné uskladňovanie a následne bol prepustený do voľného obehu v súlade so zjednodušeným postupom stanoveným v článku 76 ods. 1 písm. c) tohto kódexu, dotknutý deklarant môže deklarovať tú colnú hodnotu daného tovaru, akú mal v čase jeho prepustenia do tohto režimu.
O dôkaze, že tovar bol predaný na vývoz na colné územie Únie
41
Na účely uplatnenia článku 29 ods. 1 Colného kódexu Spoločenstva článok 147 ods. 1 nariadenia č. 2454/93 stanovuje tri pravidlá týkajúce sa dôkazu, ktorý treba predložiť ako dostatočný dôkaz o tom, že tovar bol predaný na vývoz na colné územie Únie v zmysle článku 29 tohto kódexu.
42
Článok 147 ods. 1 prvý pododsek tohto nariadenia vo svojej prvej vete stanovuje, že skutočnosť, že tovar, ktorý sa má predať, je navrhnutý na prepustenie do voľného obehu, sa považuje za primeraný dôkaz, že tovar bol predaný na účely vývozu na colné územie Únie. Vo svojej druhej vete toto ustanovenie spresňuje, že v prípade následných predajov pred určením colnej hodnoty je takýmto dôkazom iba posledný predaj, ktorý viedol k vstupu tovaru na toto colné územie, alebo predaj, ktorý sa uskutočnil na uvedenom colnom území pred prepustením tovaru do režimu voľný obeh. Naproti tomu článok 147 ods. 1 tohto nariadenia vo svojom druhom pododseku stanovuje, že ak sa deklaruje cena, ktorá sa týka predaja uskutočneného pred posledným predajom, na základe ktorého tovar vstúpil na colné územie Spoločenstva, musí sa ku spokojnosti colných orgánov preukázať, že tento predaj tovaru sa uskutočnil na účel vývozu na toto územie.
43
Na rozdiel od prípadov uvedených v článku 147 ods. 1 prvom pododseku uvedeného nariadenia, pri ktorých už nie je potrebné dokazovať, že dotknutý predaj bol dohodnutý na účely vývozu na colné územie Únie, dotknutý deklarant v prípade, že deklarovanou colnou hodnotou je cena týkajúca sa predaja, ktorý predchádza poslednému predaju, na základe ktorého bol tovar prepravený na toto územie, musí preukázať, že takýto predaj bol dohodnutý na účely vývozu na uvedené územie.
44
Medzi prípadmi uvedenými v článku 147 ods. 1 prvom pododseku tohto nariadenia sa v prvej vete tohto ustanovenia uvádza prípad predaja tovaru deklarovaného na prepustenie do voľného obehu.
45
V tejto súvislosti zo znenia tejto vety nevyplýva, že tento predaj musí bezprostredne predchádzať prepusteniu dotknutého tovaru do voľného obehu. Nemožno preto vylúčiť, že tento tovar bol v čase medzi jeho predajom a prepustením do voľného obehu prepustený do režimu colného uskladňovania.
46
Okrem toho treba uviesť, že článok 147 ods. 1 prvý pododsek druhá veta nariadenia č. 2454/93 umožňuje v prípade následných predajov pred určením colnej hodnoty deklarovať ako colnú hodnotu cenu posledného predaja, na základe ktorého tovar vstúpil na colné územie Únie.
47
Vzhľadom na to, že cena takéhoto predaja môže byť v prípade následných predajov zohľadnená ako colná hodnota, musí byť takáto cena a fortiori tiež zohľadnená na tento účel v prípade, keď v čase určovania hodnoty existoval len jediný predaj, na základe ktorého bol tovar dovezený na colné územie Únie a potom do colného skladu pred jeho prepustením do voľného obehu.
48
Takéto zohľadnenie je totiž v súlade s cieľom článku 147 nariadenia č. 2454/93, ktorým je uľahčiť identifikáciu prevodnej hodnoty tovaru, ktorý je predmetom jedného alebo viacerých predajov, a zároveň zaručiť, že táto hodnota odráža skutočnú ekonomickú hodnotu dovážaného tovaru.
49
Z toho vyplýva, že ak sú splnené podmienky uplatnenia článku 112 ods. 3 Colného kódexu Spoločenstva a v čase prepustenia tovaru do režimu colné uskladňovanie bol tento tovar predmetom predaja, na základe ktorého bol dovezený na colné územie Únie, colná hodnota tohto tovaru môže byť určená podľa článku 147 ods. 1 prvého pododseku nariadenia č. 2454/93 s odkazom na prevodnú hodnotu tohto predaja bez toho, aby bolo potrebné ďalej preukazovať, že účelom tohto predaja bol vývoz na colné územie Únie.
50
Keďže prepustenie tovaru do režimu colného uskladňovania znamená, že tento tovar môže mať v budúcnosti rôzne colné určenie, okolnosť, že iný tovar tej istej kvóty, ktorý bol prepustený do tohto režimu, bol následne predaný bez toho, aby bol prepustený do voľného obehu, nie je za týchto podmienok na účely uplatnenia článku 147 ods. 1 prvého pododseku tohto nariadenia relevantná.
51
Vzhľadom na všetky predchádzajúce úvahy treba na prvú až štvrtú otázku odpovedať tak, že článok 29 ods. 1 a článok 112 ods. 3 Colného kódexu Spoločenstva, ako aj článok 147 nariadenia č. 2454/93 sa majú vykladať v tom zmysle, že ak bol tovar predmetom prvého predaja, na základe ktorého vstúpil na colné územie Únie na účely jeho prepustenia do režimu colné uskladňovanie, a následne druhého predaja, na základe ktorého bol prepustený do voľného obehu v súlade so zjednodušeným postupom stanoveným v článku 76 ods. 1 písm. c) tohto kódexu, okamihom, ku ktorému sa má určiť colná hodnota tohto tovaru, je okamih vstupu uvedeného tovaru do tohto režimu a jeho colná hodnota môže byť určená na základe jeho prevodnej hodnoty pri prvom predaji.
O piatej prejudiciálnej otázke
52
Svojou piatou prejudiciálnou otázkou sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či sa článok 97k ods. 5, článok 97n ods. 2 a článok 118 ods. 1 a 3 nariadenia č. 2454/93 majú vykladať v tom zmysle, že colné orgány dovážajúcej krajiny nie sú na účely uplatnenia colných preferencií na tovar povinné prijať dôkaz o pôvode, ktorý im bol predložený po uplynutí svojej platnosti, hoci ten istý dôkaz o pôvode bol predložený týmto orgánom ešte pred uplynutím svojej platnosti na uplatnenie sadzobných preferencií na iné tovary tej istej kvóty.
53
Na úvod treba spresniť, že hoci účastníci konania na pojednávaní vyjadrili pochybnosti, pokiaľ ide o uplatniteľnosť článku 118 nariadenia č. 2454/93 v spore vo veci samej, vnútroštátnemu súdu prináleží overiť, či sa okrem článku 97k ods. 5 a článku 97n ods. 2 tohto nariadenia uplatní aj jeho článok 118 na niektoré krajiny vývozu tovaru dotknutého vo veci samej.
54
Po prvé článok 97k ods. 5 nariadenia č. 2454/93 stanovuje, že dôkazy o pôvode sú platné desať mesiacov od dátumu ich vydania vo vyvážajúcej krajine a v tej istej lehote sa predložia colným orgánom dovážajúcej krajiny. Podľa článku 97n ods. 2 tohto nariadenia dôkazy o pôvode predložené týmto colným orgánom po uplynutí tohto obdobia platnosti možno prijať na účely uplatnenia sadzobných preferencií, ak príčinou nepredloženia týchto dokladov v stanovenej lehote boli výnimočné okolnosti. Toto ustanovenie spresňuje, že okrem týchto prípadov oneskoreného predloženia môžu uvedené colné orgány prijať dôkazy o pôvode, ak im boli výrobky predložené pred uplynutím tejto lehoty.
55
Po druhé článok 118 nariadenia č. 2454/93 vo svojom odseku 1 stanovuje, že dôkaz o pôvode je platný štyri mesiace odo dňa jeho vydania v krajine vývozu a musí byť predložený v tej istej lehote colným orgánom dovážajúcej krajiny, zatiaľ čo tento článok 118 v odseku 2 stanovuje, že dôkazy o pôvode, ktoré sa týmto colným orgánom predložia po uplynutí lehoty na predloženie stanovenej v odseku 1, možno prijať na účely uplatnenia sadzobných preferencií uvedených v článku 98 tohto nariadenia, ak je nedodržanie lehoty spôsobené výnimočnými okolnosťami. Okrem týchto prípadov oneskoreného predloženia článok 118 ods. 3 uvedeného nariadenia stanovuje, že uvedené colné orgány môžu prijať dôkazy o pôvode, ak im boli výrobky predložené pred uplynutím uvedenej lehoty.
56
Tieto dva súbory ustanovení stanovujú lehoty platnosti a predloženia dôkazov o pôvode dovezených tovarov na účely uplatnenia sadzobných preferencií, ktorých sa týkajú. S cieľom ubezpečiť sa, že takéto uplatnenie je odôvodnené, tieto lehoty umožňujú najmä colným orgánom dovážajúcich krajín vykonať vecné a listinné overenia potrebné na tento účel.
57
Článok 97n ods. 2 druhá veta a článok 118 ods. 3 nariadenia č. 2454/93 tiež upravujú prípady, keď dôkaz o pôvode tovaru nebol predložený colným orgánom dovážajúcej krajiny v stanovenej lehote z dôvodov, ktoré nesúvisia s výnimočnými okolnosťami. Pokiaľ bol tovar predložený colným orgánom pred uplynutím týchto lehôt, v týchto prípadoch majú uvedené colné orgány možnosť prijať tento dôkaz.
58
Táto možnosť nie je obmedzená uvedenými ustanoveniami. Prináleží teda colným orgánom dovážajúcej krajiny, aby v každom jednotlivom prípade určili, či sa na daný tovar môže vzťahovať preferenčný sadzobný režim na základe oneskorene predloženého dôkazu o pôvode, a to najmä vzhľadom na cieľ uvedených ustanovení, ktorým je umožniť týmto orgánom overiť skutočný pôvod dotknutého tovaru.
59
Z toho vyplýva, že tieto orgány nie sú povinné prijať dôkaz o pôvode po uplynutí lehôt stanovených na tento účel, aj keď tento dôkaz o pôvode bol predložený v daných lehotách pri prepustení do voľného obehu tovarov, ktoré sú súčasťou rovnakej kvóty ako tovary, pri ktorých bol uvedený dôkaz o pôvode predložený oneskorene. Takáto okolnosť totiž sama osebe neumožňuje vylúčiť, že na účely uplatnenia preferenčného sadzobného režimu je nevyhnutné vykonať pri prepustení takéhoto tovaru do voľného obehu vecné a listinné overenie na základe dôkazu o pôvode tohto tovaru.
60
Vzhľadom na všetky predchádzajúce úvahy treba na piatu otázku odpovedať tak, že článok 97k ods. 5, článok 97n ods. 2 a článok 118 ods. 1 a 3 nariadenia č. 2454/93 sa majú vykladať v tom zmysle, že colné orgány dovážajúcej krajiny nie sú na účely uplatnenia sadzobných preferencií na tovar povinné prijať dôkaz o pôvode, ktorý im bol predložený po uplynutí svojej platnosti, hoci ten istý dôkaz o pôvode bol týmto orgánom predložený už pred uplynutím svojej platnosti na uplatnenie sadzobných preferencií na iný tovar v rámci tej istej kvóty.
O trovách
61
Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.
Z týchto dôvodov Súdny dvor (ôsma komora) rozhodol takto:
1.
Článok 29 ods. 1 a článok 112 ods. 3 nariadenia Rady (EHS) č. 2913/92 z 12. októbra 1992, ktorým sa ustanovuje Colný kódex spoločenstva, zmeneného nariadením Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 82/97 z 19. decembra 1996, ako aj článok 147 nariadenia Komisie (EHS) č. 2454/93 z 2. júla 1993, ktorým sa vykonáva nariadenie Rady (EHS) č. 2913/92, ktorým sa ustanovuje Colný kódex spoločenstva, zmeneného nariadením Komisie (EÚ) č. 1063/2010 z 18. novembra 2010,
sa majú vykladať v tom zmysle, že:
ak bol tovar predmetom prvého predaja, na základe ktorého vstúpil na colné územie Európskej únie na účely jeho prepustenia do režimu colné uskladňovanie, a následne druhého predaja, na základe ktorého bol prepustený do voľného obehu v súlade so zjednodušeným postupom stanoveným v článku 76 ods. 1 písm. c) nariadenia č. 2913/92, zmeneného nariadením č. 82/97, okamihom, ku ktorému sa má určiť colná hodnota tohto tovaru, je okamih vstupu uvedeného tovaru do tohto režimu a jeho colná hodnota môže byť určená na základe jeho prevodnej hodnoty pri prvom predaji.
2.
Článok 97k ods. 5, článok 97n ods. 2 a článok 118 ods. 1 a 3 nariadenia č. 2454/93, zmeneného nariadením č. 1063/2010,
sa majú vykladať v tom zmysle, že:
colné orgány dovážajúcej krajiny nie sú na účely uplatnenia sadzobných preferencií na tovar povinné prijať dôkaz o pôvode, ktorý im bol predložený po uplynutí svojej platnosti, hoci ten istý dôkaz o pôvode bol týmto orgánom predložený už pred uplynutím svojej platnosti na uplatnenie sadzobných preferencií na iný tovar v rámci tej istej kvóty.
Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: španielčina.