62022CJ0546
ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA (siedma komora)
zo 4. októbra 2024 (
*1
)
„Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Balíky cestovných služieb a spojené cestovné služby – Smernica (EÚ) 2015/2302 – Článok 12 ods. 3 – Ukončenie zmluvy o balíku cestovných služieb organizátorom – Neodvrátiteľné a mimoriadne okolnosti – Uskutočnenie zájazdu zabránené z dôvodu takýchto okolností – Oficiálne odporúčanie necestovať do cieľovej krajiny z dôvodu šírenia ochorenia COVID‑19“
Vo veci C‑546/22,
ktorej predmetom je návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 267 ZFEÚ, podaný rozhodnutím Oberster Gerichtshof (Najvyšší súd, Rakúsko) z 29. júna 2022 a doručený Súdnemu dvoru 16. augusta 2022, ktorý súvisí s konaním:
GF
proti
Schauinsland‑Reisen GmbH,
SÚDNY DVOR (siedma komora),
v zložení: predseda siedmej komory F. Biltgen, predsedníčka druhej komory A. Prechal, vykonávajúca funkciu sudcu siedmej komory (spravodajkyňa), a sudca N. Wahl,
generálna advokátka: L. Medina,
tajomník: A. Calot Escobar,
so zreteľom na písomnú časť konania,
so zreteľom na pripomienky, ktoré predložili:
–
GF, v zastúpení: A. Konrad, Rechtsanwalt,
–
Schauinsland‑Reisen GmbH, v zastúpení: M. Wukoschitz, Rechtsanwalt,
–
grécka vláda, v zastúpení: A. Dimitrakopoulou, C. Kokkosi a E. Tsaousi, splnomocnené zástupkyne,
–
Európska komisia, v zastúpení: B.‑R. Killmann a I. Rubene, splnomocnení zástupcovia,
so zreteľom na rozhodnutie prijaté po vypočutí generálnej advokátky, že vec bude prejednaná bez jej návrhov,
vyhlásil tento
Rozsudok
1
Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu článku 12 ods. 3 smernice Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2015/2302 z 25. novembra 2015 o balíkoch cestovných služieb a spojených cestovných službách, ktorou sa mení nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 a smernica Európskeho parlamentu a Rady 2011/83/EÚ a ktorou sa zrušuje smernica Rady 90/314/EHS (Ú. v. EÚ L 326, 2015, s. 1).
2
Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi GF a spoločnosťou Schauinsland‑Reisen GmbH vo veci nároku na náhradu škody, ktorý GF uplatnil voči spoločnosti Schauinsland‑Reisen v súvislosti s tým, že posledná uvedená spoločnosť ukončila zmluvu o balíku cestovných služieb uzavretú medzi týmito stranami po uverejnení oficiálneho odporúčania, v ktorom sa cestujúcim neodporúča navštíviť cieľovú krajinu.
Právny rámec
Právo Únie
3
Odôvodnenia 29 až 32 smernice 2015/2302 znejú takto:
„(29)
S ohľadom na špecifiká zmlúv o balíku cestovných služieb by sa na obdobie pred poskytnutím balíka služieb a po jeho poskytnutí mali stanoviť práva a povinnosti zmluvných strán, najmä pre prípad, ak by balík služieb nebol riadne poskytnutý alebo ak by nastala osobitná zmena okolností.
(30)
Keďže balíky služieb sa často zakúpia dlho pred ich poskytnutím, môže dôjsť k nepredvídaným udalostiam. …
(31)
Cestujúci by takisto mali mať možnosť ukončiť zmluvu o balíku cestovných služieb kedykoľvek pred začiatkom poskytovania balíka služieb za primeraný a odôvodnený stornovací poplatok, zohľadňujúci očakávané úspory nákladov a príjem z náhradného poskytnutia cestovných služieb. Mali by mať tiež právo na ukončenie zmluvy o balíku cestovných služieb bez stornovacieho poplatku v prípade, ak poskytovanie balíka služieb výrazne ovplyvnia neodvrátiteľné a mimoriadne okolnosti. Tie môžu zahŕňať napríklad vojnu, iné vážne bezpečnostné problémy, akými sú terorizmus, významné riziká pre ľudské zdravie, ako sú napríklad prepuknutie vážnej choroby v cestovnej destinácii, prírodné katastrofy, ako napríklad záplavy alebo zemetrasenia, alebo poveternostné podmienky, ktoré znemožňujú bezpečne cestovať do destinácie tak, ako bolo dohodnuté v zmluve o balíku cestovných služieb.
(32)
Organizátor by mal byť v určitých situáciách tiež oprávnený ukončiť zmluvu o balíku cestovných služieb pred začiatkom poskytovania balíka služieb bez povinnosti zaplatiť náhradu…“
4
Článok 1 tejto smernice, nazvaný „Predmet úpravy“, stanovuje:
„Účelom tejto smernice je prispieť k riadnemu fungovaniu vnútorného trhu a dosiahnutiu vysokej a čo najjednotnejšej úrovne ochrany spotrebiteľa aproximáciou určitých aspektov zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení členských štátov týkajúcich sa zmlúv medzi cestujúcimi a obchodníkmi o balíkoch cestovných služieb a spojených cestovných službách.“
5
Článok 3 uvedenej smernice s názvom „Vymedzenie pojmov“ stanovuje:
„Na účely tejto smernice sa uplatňujú tieto vymedzenia pojmov:
…
12.
‚neodvrátiteľné a mimoriadne okolnosti‘ sú situácie, ktoré zmluvná strana, ktorá sa na takéto situácie odvoláva, nemôže ovplyvniť, a ktorých dôsledkom nemôže zabrániť, ani keby prijala všetky primerané opatrenia;
…“
6
Článok 12 smernice 2015/2302 s názvom „Ukončenie zmluvy o balíku cestovných služieb a právo na odstúpenie od zmluvy pred začiatkom poskytovania balíka služieb“ v odsekoch 2 a 3 stanovuje:
„2.   … cestujúci [má] právo ukončiť zmluvu o balíku cestovných služieb pred začiatkom poskytovania balíka služieb bez zaplatenia akéhokoľvek stornovacieho poplatku v prípade, keď v mieste destinácie alebo v jeho bezprostrednej blízkosti nastanú neodvrátiteľné a mimoriadne okolnosti, ktoré významne ovplyvnia poskytovanie balíka služieb alebo ktoré významne ovplyvnia prepravu cestujúcich do destinácie. V prípade ukončenia zmluvy o balíku cestovných služieb podľa tohto odseku má cestujúci nárok na úplnú refundáciu všetkých platieb za balík služieb, ale nemá nárok na dodatočnú náhradu.
3.   Organizátor môže ukončiť zmluvu o balíku cestovných služieb a v plnej miere refundovať cestujúcemu všetky platby za balík služieb, ale nenesie zodpovednosť za dodatočnú náhradu, ak:
…
b)
neodvrátiteľné a mimoriadne okolnosti zabraňujú organizátorovi plniť zmluvu a cestujúcemu oznámi ukončenie zmluvy bez zbytočného odkladu pred začiatkom poskytovania balíka služieb.“
7
Článok 13 tejto smernice s názvom „Zodpovednosť za poskytovanie balíka služieb“ v odseku 3 stanovuje:
„Ak niektorá z cestovných služieb nie je poskytnutá v súlade so zmluvou o balíku cestovných služieb, organizátor uskutoční nápravu nesúladu so zmluvou, pokiaľ to:
a)
nie je nemožné, alebo
b)
nepovedie k neprimeraným nákladom vzhľadom na rozsah nesúladu so zmluvou a hodnotu dotknutých cestovných služieb.
Ak organizátor v súlade s prvým pododsekom písmenom a) alebo písmenom b) tohto odseku neuskutoční nápravu nesúladu so zmluvou, uplatňuje sa článok 14.“
8
Článok 16 uvedenej smernice, nazvaný „Povinnosť poskytnúť pomoc“, stanovuje:
„Členské štáty zabezpečia, aby organizátor poskytol bez zbytočného odkladu primeranú pomoc cestujúcemu v ťažkostiach, a to aj za okolností uvedených v článku 13 ods. 7, najmä:
a)
poskytnutím vhodných informácií o zdravotných službách, miestnych orgánoch a konzulárnej pomoci a
b)
poskytnutím pomoci cestujúcemu s cieľom uskutočniť komunikáciu na diaľku a pomôcť cestujúcemu nájsť náhradné cestovné riešenia.
Ak sa cestujúci ocitol v ťažkostiach v dôsledku svojho úmyselného konania alebo svojej nedbanlivosti, organizátor mu môže zaúčtovať primeraný poplatok za takúto pomoc. Uvedený poplatok v žiadnom prípade nesmie prevýšiť skutočné náklady, ktoré vznikli organizátorovi.“
Rakúske právo
9
Podľa § 10 ods. 3 druhého predpokladu Bundesgesetz über Pauschalreisen und verbundene Reiseleistungen (Pauschalreisegesetz – PRG) (zákon o balíkoch cestovných služieb a spojených cestovných službách) z 24. apríla 2017 (BGBl. I, 50/2017), v znení uplatniteľnom na spor vo veci samej, organizátor cestovných služieb môže pred začatím poskytovania balíka cestovných služieb ukončiť predmetnú zmluvu o balíku cestovných služieb pod podmienkou, že refunduje všetky platby uskutočnené v súvislosti s týmto balíkom, ale nie je povinný poskytnúť dodatočnú náhradu, ak mu je zabránené plniť túto zmluvu o balíku cestovných služieb z dôvodu neodvrátiteľných a mimoriadnych okolností a oznámi cestujúcemu ukončenie uvedenej zmluvy o balíku cestovných služieb bez zavineného omeškania, najneskôr však pred začatím poskytovania uvedeného balíka.
Spor vo veci samej a prejudiciálne otázky
10
Dňa 13. mája 2020 GF, lekár špecialista so súkromnou praxou, a jeho manželka uzavreli so spoločnosťou Schauinsland‑Reisen zmluvu o zabezpečení balíka cestovných služieb na Maldivy, pričom tento zájazd sa mal uskutočniť v období od 26. decembra 2020 do 2. januára 2021. Celková suma tohto balíka predstavovala 8620 eur.
11
Od decembra 2020 bolo pre Maldivy z dôvodu zdravotných rizík spôsobených pandémiou ochorenia COVID‑19 vydané varovanie pre cestujúcich najvyššieho stupňa, ktoré uverejnilo Außenministerium (Ministerstvo zahraničných vecí, Rakúsko), podľa ktorého „sa neodporúča podnikať žiadne turistické zájazdy a iné zájazdy do tejto krajiny, ktoré nie sú nevyhnutné, vrátane dovoleniek a rodinných návštev“.
12
Počas tohto obdobia bol sedemdňová incidencia vírusu hlásená na Maldivách len 34,7 nových infekcií na 100000 obyvateľov, a teda bola nižšia ako incidencia v Rakúsku, ktorá k uvedenému referenčnému dátumu, teda 14. decembra 2020, predstavovala 220 prípadov na 100000 obyvateľov.
13
Na základe tohto varovania Schauinsland‑Reisen 3. decembra 2020 ukončila zmluvu o balíku cestovných služieb. Dôvod tohto ukončenia bol GF oznámený najneskôr 9. decembra 2020 a záloha, ktorú zaplatil, mu bola vrátená.
14
GF podal na Landesgericht für Zivilrechtssachen Graz (Krajinský civilný súd Graz, Rakúsko) žalobu o náhradu škody vo výške 21821,82 eura pre seba a svoju manželku. V tejto súvislosti sa odvolával na ujmy, ktoré utrpel v dôsledku uvedeného ukončenia z dôvodu straty pôžitku z dovolenky a ušlého zárobku spôsobeného zatvorením jeho ambulancie z dôvodu plánovaného zájazdu, ktoré už nemohol v krátkom čase po tomto ukončení zrušiť. Požadoval tiež zaplatenie „paušálnej náhrady výdavkov“.
15
Na tieto účely GF tvrdil, že varovanie pre cestujúcich uverejnené ministerstvom zahraničných vecí nepredstavovalo neodvrátiteľnú a mimoriadnu okolnosť, ktorá by spoločnosti Schauinsland‑Reisen bránila v plnení zmluvy o balíku cestovných služieb, a to tým skôr, že sedemdňová incidencia vírusu na Maldivách bola v čase ukončenia tejto zmluvy o balíku cestovných služieb nižšia ako v Rakúsku, že zdravotná starostlivosť tam bola dostatočná a že on a jeho manželka navyše mali uzavreté cestovné zdravotné poistenie.
16
Schauinsland‑Reisen namietala, že od nej nebolo možné rozumne očakávať, že napriek uverejneniu takéhoto varovania bude plniť zmluvu o balíku cestovných služieb, a to vzhľadom na nepredvídateľné dôsledky, ktorým by mohla byť vystavená, pokiaľ ide o jej zodpovednosť ako organizátora zájazdu. Okrem toho by GF z dôvodu obmedzení vycestovať platných v Rakúsku od 26. decembra 2020 aj tak nemohol cestovať.
17
Landesgericht für Zivilrechtssachen Graz (Krajinský civilný súd Graz) rozsudkom z 13. júla 2021 zamietol nárok GF na náhradu škody, pričom rozhodol, že Schauinsland‑Reisen sa na účely ukončenia zmluvy o balíku cestovných služieb platne odvolávala na neodvrátiteľné a mimoriadne okolnosti, ktoré vylučovali akýkoľvek nárok GF na náhradu škody.
18
Rozsudkom z 27. januára 2022 Oberlandesgericht Graz (Vyšší krajinský súd Graz, Rakúsko), na ktorý bolo podané odvolanie, potvrdil rozsudok vydaný v prvom stupni. Tento súd konštatoval, že aj keby sa varovanie pre cestujúcich považovalo len za upozornenie na mimoriadne prekážky, Schauinsland‑Reisen by sa v každom prípade nedopustila žiadneho pochybenia vzhľadom na neistotu, pokiaľ ide o vývoj pandémie ochorenia COVID‑19, ktorá panovala v čase ukončenia zmluvy o balíku cestovných služieb.
19
GF podal opravný prostriedok „Revision“ na Oberster Gerichtshof (Najvyšší súd, Rakúsko), ktorý je vnútroštátnym súdom podávajúcim návrh na začatie prejudiciálneho konania.
20
Tento súd uvádza, že varovanie pre cestujúcich spolu s odporúčaním verejnosti, aby sa zdržala akýchkoľvek turistických zájazdov do plánovanej destinácie, bolo uverejnené približne tri týždne pred začiatkom poskytovania predmetného balíka služieb. Okrem toho podľa uvedeného súdu ani vývoj pandémie ochorenia COVID‑19, ani toto uverejnenie neboli pod kontrolou spoločnosti Schauinsland‑Reisen, ktorá nemohla zabrániť následkom prijatím primeraných opatrení.
21
V prvom rade však vzniká otázka, či uverejnenie takéhoto varovania samo osebe postačuje na konštatovanie vysokého rizika, ktoré oprávňuje organizátora zájazdu ukončiť predmetnú zmluvu o balíku cestovných služieb bez toho, aby bol povinný zaplatiť dodatočnú náhradu, najmä vzhľadom na prípadné zdravotné opatrenia, ktoré by mohli brániť plneniu tejto zmluvy o balíku cestovných služieb, alebo či tento organizátor má byť povinný sám posúdiť riziká, nezávisle od tohto varovania, a to vzhľadom na všetky okolnosti prejednávanej veci.
22
Vnútroštátny súd uvádza, že v prospech rozhodujúcej povahy tohto varovania možno prijať argument, podľa ktorého verejné varovanie pre cestujúcich uverejnil kvalifikovaný a nestranný orgán, a že je jednoznačné, a tak spĺňa potrebu jasnosti a právnej istoty pre dotknutú verejnosť. Okrem toho štátny orgán, o aký ide vo veci samej, má spravidla spoľahlivejšie prostriedky na posúdenie rizikovej situácie v mieste destinácie ako podnik.
23
Proti takejto relevantnej povahe však hovorí skutočnosť, že vzhľadom na neustály vývoj zdravotnej situácie v rôznych postihnutých regiónoch nemusí varovanie pre cestujúcich uverejnené orgánmi nevyhnutne presne odrážať skutočné riziko na mieste v čase príslušného zájazdu.
24
Po druhé sa vnútroštátny súd pýta, či v prípade existencie varovania pre cestujúcich najvyššieho stupňa možno považovať organizátora za organizátora, ktorému „neodvrátiteľné a mimoriadne okolnosti zabraňujú… plniť zmluvu“ v zmysle článku 12 ods. 3 smernice 2015/2302, aj keď uskutočnenie dotknutého zájazdu by v zásade nebolo nemožné a ak zákazník tohto organizátora vyhlásil, že uvedené riziko prijíma.
25
Za týchto okolností Oberster Gerichtshof (Najvyšší súd) rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru nasledujúce prejudiciálne otázky:
„1.
Má sa článok 12 ods. 3 smernice [2015/2302] vykladať v tom zmysle, že na to, aby sa organizátor zájazdu mohol odvolávať na neodvrátiteľné a mimoriadne okolnosti, ktoré mu zabraňujú plniť zmluvu o balíku cestovných služieb, stačí, aby orgán oprávnený na tieto účely v členskom štáte zákazníka uverejnil pred plánovaným dátumom zájazdu varovanie pre cestujúcich najvyššieho stupňa pre cieľovú krajinu?
2.
V prípade kladnej odpovede na prvú otázku:
Má sa článok 12 ods. 3 smernice 2015/2302 vykladať v tom zmysle, že o neodvrátiteľné a mimoriadne okolnosti nejde, keď cestujúci, ktorý si je vedomý varovania pre cestujúcich, ako aj neistoty ďalšieho vývoja pandemickej situácie, vyhlásil, že napriek tomu na zájazde trvá a že pre organizátora by nebolo nemožné ho uskutočniť?“
Konanie na Súdnom dvore
26
Rozhodnutím z 3. marca 2023 predseda Súdneho dvora prerušil konanie až do vyhlásenia konečného rozsudku vo veci C‑299/22.
27
Rozhodnutím zo 4. marca 2024 predseda Súdneho dvora oznámil vnútroštátnemu súdu rozsudky z 29. februára 2024, Tez Tour (C‑299/22, EU:C:2024:181), a 29. februára 2024, Kiwi Tours (C‑584/22, EU:C:2024:188), a požiadal ho, aby uviedol, či vzhľadom na tieto rozsudky chce trvať na návrhu na začatie prejudiciálneho konania.
28
Listom zo 7. marca 2024, ktorý bol nasledujúci deň doručený do kancelárie Súdneho dvora, tento súd oznámil, že trvá na návrhu na začatie prejudiciálneho konania. V tejto súvislosti uviedol, že hoci rozsudky uvedené v predchádzajúcom bode poskytujú užitočné usmernenia na zodpovedanie položených otázok, keďže objasňujú výklad pojmu „neodvrátiteľné a mimoriadne okolnosti“ v zmysle smernice 2015/2302, napriek tomu považuje za nevyhnutné, aby bolo naviac objasnené, za akých podmienok možno organizátora považovať za organizátora, ktorému tieto okolnosti „zabraňujú… plniť zmluvu“ v zmysle článku 12 ods. 3 tejto smernice.
O prejudiciálnych otázkach
29
Svojimi dvoma otázkami, ktoré treba preskúmať spoločne, sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či sa má článok 12 ods. 3 písm. b) smernice 2015/2302 vykladať v tom zmysle, že na účely preukázania, že je zabránené plneniu zmluvy o balíku cestovných služieb z dôvodu „neodvrátiteľných a mimoriadnych okolností“ v zmysle tohto ustanovenia, stačí, aby sa dotknutý organizátor odvolával na uverejnenie oficiálneho odporúčania príslušnými orgánmi, v ktorom sa cestujúcim neodporúča cestovať do dotknutej oblasti, a to aj keď cestujúci vyhlásil, že napriek tomu chce uskutočniť svoj zájazd a že pre tohto organizátora by nebolo objektívne nemožné uskutočniť túto zmluvu o balíku cestovných služieb.
30
V tejto súvislosti treba na úvod pripomenúť, že v článku 12 ods. 3 písm. b) smernice 2015/2302 sa stanovuje, že organizátor môže ukončiť zmluvu o balíku cestovných služieb a v plnej miere refundovať cestujúcemu všetky platby za príslušný balík služieb, ale nie je povinný poskytnúť dodatočnú náhradu, ak mu v plnení tejto zmluvy o balíku cestovných služieb bránia neodvrátiteľné a mimoriadne okolnosti a ak cestujúcemu oznámi ukončenie uvedenej zmluvy o balíku cestovných služieb bez zbytočného odkladu pred začiatkom poskytovania balíka služieb.
31
Pojem „neodvrátiteľné a mimoriadne okolnosti“ v zmysle tohto ustanovenia je definovaný v článku 3 bode 12 tejto smernice ako „situácie, ktoré zmluvná strana, ktorá sa na takéto situácie odvoláva, nemôže ovplyvniť, a ktorých dôsledkom nemôže zabrániť, ani keby prijala všetky primerané opatrenia“.
32
Odôvodnenie 31 uvedenej smernice opisuje rozsah tohto pojmu, pričom sa v ňom uvádza, že „môžu zahŕňať napríklad vojnu, iné vážne bezpečnostné problémy, akými sú terorizmus, významné riziká pre ľudské zdravie, ako sú napríklad prepuknutie vážnej choroby v cestovnej destinácii, prírodné katastrofy, ako napríklad záplavy alebo zemetrasenia, alebo poveternostné podmienky, ktoré znemožňujú bezpečne cestovať do destinácie tak, ako bolo dohodnuté v zmluve o balíku cestovných služieb“.
33
Zo znenia ustanovení článku 12 ods. 3 písm. b) v spojení s článkom 3 bodom 12 smernice 2015/2302, ako je spresnené v jej odôvodnení 31, teda vyplýva, že uplatnenie práva organizátora ukončiť zmluvu o balíku cestovných služieb bez povinnosti zaplatiť dodatočnú náhradu závisí výlučne od existencie objektívnych okolností takej povahy, ktoré môžu ovplyvniť poskytovanie dotknutého balíka služieb, a od oznámenia ukončenia tejto zmluvy o balíku cestovných služieb cestujúcemu bez zbytočného odkladu pred začiatkom poskytovania balíka služieb (pozri v tomto zmysle rozsudok z 29. februára 2024, Tez Tour, C‑299/22, EU:C:2024:181, bod 31).
34
Okrem toho, pokiaľ je uplatnenie tohto práva podmienené najmä tým, že organizátorovi „neodvrátiteľné a mimoriadne okolnosti zabraňujú… plniť zmluvu“, táto podmienka musí byť nevyhnutne splnená ku dňu takéhoto ukončenia (pozri v tomto zmysle rozsudky z 29. februára 2024, Kiwi Tours, C‑584/22, EU:C:2024:188, bod 27, a z 29. februára 2024, Tez Tour, C‑299/22, EU:C:2024:181, bod 65).
35
Pokiaľ ide po prvé o túto podmienku v rozsahu, v akom sa týka „neodvrátiteľných a mimoriadnych okolností“, treba ju považovať za splnenú, ak takéto okolnosti skutočne nastali v deň ukončenia predmetnej zmluvy o balíku cestovných služieb, čo znamená, že v tento deň existuje situácia, ktorá zodpovedá definícii pojmu „neodvrátiteľné a mimoriadne okolnosti“, ako je definovaný v článku 3 bode 12 smernice 2015/2302 a ako vyplýva z jej odôvodnenia 31 (pozri v tomto zmysle rozsudok z 29. februára 2024, Kiwi Tours, C‑584/22, EU:C:2024:188, bod 29).
36
Na druhej strane na to, aby bolo možné konštatovať, že nastali takéto „neodvrátiteľné a mimoriadne okolnosti“, nemôže automaticky stačiť, že príslušné orgány uverejnili oficiálne odporúčanie, v ktorom sa cestujúcim neodporúča cestovať do dotknutej oblasti (pozri v tomto zmysle rozsudok z 29. februára 2024, Tez Tour, C‑299/22, EU:C:2024:181, bod 32).
37
Takáto automatická požiadavka by totiž bola v rozpore so samotnou povahou a základom prijímania takýchto odporúčaní, ktoré na účely informovania širokej verejnosti uvádzajú objektívne okolnosti vedúce k zdravotným alebo iným rizikám, ktoré môžu spadať pod pojem „neodvrátiteľné a mimoriadne okolnosti“ v zmysle článku 12 ods. 3 písm. b) smernice 2015/2302, a teda nevyhnutne na vyvíjajúcu sa a premenlivú situáciu v závislosti od postihnutých oblastí (pozri v tomto zmysle rozsudok z 29. februára 2024, Tez Tour, C‑299/22, EU:C:2024:181, bod 33).
38
Takéto odporúčania preto nemusia nevyhnutne presne odrážať situáciu, ako sa objektívne javí v danom okamihu na mieste, kam sa má príslušný zájazd uskutočniť, ako zdôraznil aj vnútroštátny súd.
39
Hoci teda tieto odporúčania môžu mať vzhľadom na svoju povahu značnú dôkaznú hodnotu, pokiaľ ide o reálny výskyt takýchto okolností v krajinách, ktorých sa týkajú, ako aj ich dôsledky na poskytnutie dotknutého balíka, nemožno im však priznať dôkaznú hodnotu v takom rozsahu, aby predstavovali v tomto ohľade nevyvrátiteľný dôkaz (pozri v tomto zmysle rozsudok z 29. februára 2024, Tez Tour, C‑299/22, EU:C:2024:181, bod 37).
40
Táto analýza je podporená vývojom smernice 2015/2302. Ako totiž zdôraznila Európska komisia, na rozdiel od návrhu smernice Európskeho parlamentu a Rady o balíkoch cestovných služieb a spojených cestovných službách, ktorou sa mení nariadenie (ES) č. 2006/2004 a smernica 2011/83/EÚ a ktorou sa zrušuje smernica Rady 90/314/EHS, ktorý Komisia prijala 9. júla 2013 [COM(2013) 512 final], z ktorého táto smernica vychádza, a ktorého posledná veta odôvodnenia 26 uvádza, že „za neodvrátiteľné a mimoriadne okolnosti by sa mali považovať najmä okolnosti, v súvislosti s ktorými spoľahlivé a verejnosti dostupné správy – napríklad odporúčania vydané orgánmi členského štátu – odrádzajú obyvateľov od cestovania do predmetnej destinácie“, uvedená smernica in fine neobsahuje žiadne spresnenie, pokiaľ ide o dôkaznú hodnotu alebo dokonca rozhodujúcu dôkaznú silu takýchto odporúčaní.
41
Za týchto okolností vzhľadom na to, že smernica 2015/2302 neobsahuje ustanovenia o spôsobe dokazovania v súvislosti s existenciou „neodvrátiteľných a mimoriadnych okolností“ v zmysle článku 12 ods. 3 písm. b) tejto smernice, prislúcha podľa zásady procesnej autonómie a s výhradou dodržania zásad ekvivalencie a efektivity vnútroštátnemu právnemu poriadku každého členského štátu stanoviť spôsoby vykonávania dôkazov, dôkazné prostriedky prípustné na príslušnom vnútroštátnom súde alebo aj zásady, ktorými sa súd riadi pri posudzovaní dôkaznej sily dôkazných prostriedkov, ktoré boli tomuto súdu predložené, ako aj požadovanú úroveň dôkazov (pozri v tomto zmysle rozsudok z 29. februára 2024, Tez Tour, C‑299/22, EU:C:2024:181, bod 38).
42
Pokiaľ však ide konkrétnejšie o zásadu efektivity, táto zásada v súvislosti s procesnými podmienkami žalôb určených na zabezpečenie ochrany práv, ktoré osobám podliehajúcim súdnej právomoci vyplývajú z práva Únie, vyžaduje, aby tieto podmienky prakticky neznemožňovali alebo nadmerne nesťažovali výkon práv, ktoré priznáva právny poriadok Únie (rozsudok z 29. februára 2024, Tez Tour, C‑299/22, EU:C:2024:181, bod 39).
43
Pripustiť, že uverejnenie oficiálnych odporúčaní, ktorých cieľom je odradiť cestujúcich, aby cestovali do dotknutej oblasti, automaticky postačuje na to, aby organizátor mohol ukončiť predmetnú zmluvu o balíku cestovných služieb z dôvodu „neodvrátiteľných a mimoriadnych okolností“ v zmysle článku 12 ods. 3 písm. b) smernice 2015/2302, a teda nebol povinný zaplatiť dodatočnú náhradu, však môže znemožniť cestujúcemu uplatniť jeho právo na takúto náhradu, keďže takéto okolnosti v čase takéhoto ukončenia napriek prijatiu týchto odporúčaní v danej oblasti nemusia existovať alebo už neexistujú (pozri v tomto zmysle rozsudok z 29. februára 2024, Tez Tour, C‑299/22, EU:C:2024:181, bod 40).
44
Preto bez toho, aby bola dotknutá značná dôkazná hodnota, ktorú môžu členské štáty na základe zásady procesnej autonómie priznať uvedeným odporúčaniam, pokiaľ ide o existenciu vážneho zdravotného rizika, však cestujúci musí mať možnosť dovolávať sa skutočností, ktoré môžu vyvrátiť dôkaznú hodnotu týchto odporúčaní, aby tak mohol napadnúť opodstatnenosť ukončenia predmetnej zmluvy o balíku cestovných služieb zo strany organizátora podľa článku 12 ods. 3 písm. b) smernice 2015/2302.
45
V prejednávanej veci prináleží vnútroštátnemu súdu, aby na základe tvrdení predložených zo strany GF posúdil, či sa Schauinsland‑Reisen mohla v čase ukončenia zmluvy o balíku cestovných služieb oprávnene domnievať, že ide o „neodvrátiteľné a mimoriadne okolnosti“ v zmysle článku 12 ods. 3 písm. b) smernice 2015/2302, najmä vzhľadom na to, že ministerstvo zahraničných vecí vydalo vo veci samej varovanie pre cestujúcich pred cestovaním najvyššieho stupňa z dôvodu zdravotných rizík spôsobených pandémiou ochorenia COVID‑19.
46
Po druhé, ak vnútroštátny súd konštatuje, že v čase ukončenia zmluvy o balíku cestovných služieb skutočne existovali „neodvrátiteľné a mimoriadne okolnosti“ v zmysle článku 12 ods. 3 písm. b) smernice 2015/2302, treba určiť, či tieto okolnosti organizátorovi „zabraňujú… plniť zmluvu“ v zmysle tohto ustanovenia.
47
V tejto súvislosti treba po prvé uviesť, že pojmy „zabraňujú… plniť zmluvu“, ako sú použité v článku 12 ods. 3 písm. b) smernice 2015/2302, sa líšia od pojmov „významne ovplyvnia poskytovanie balíka služieb alebo ktoré významne ovplyvnia prepravu cestujúcich do destinácie“, ktoré sú použité v článku 12 ods. 2 tejto smernice týkajúcom sa práva cestujúceho ukončiť zmluvu, pričom tieto pojmy Súdny dvor vykladá tak, že zahŕňajú nielen dôsledky, ktoré vylučujú samotnú možnosť poskytnúť dotknutý balík služieb, ale aj dôsledky, ktoré významne ovplyvňujú podmienky, za ktorých sa má tento balík služieb poskytnúť (rozsudok z 29. februára 2024, Tez Tour, C‑299/22, EU:C:2024:181, bod 48).
48
Tieto dve ustanovenia však sledujú cieľ, ktorý spočíva v tom, že sa poskytnú cestujúcemu aj organizátorovi v prípade neodvrátiteľných a mimoriadnych okolností nezávislé práva na ukončenie zmluvy (pozri v tomto zmysle rozsudok z 29. februára 2024, Tez Tour, C‑299/22, EU:C:2024:181, bod 70).
49
Za týchto okolností treba v nadväznosti na výklad článku 12 ods. 2 smernice 2015/2302, ktorý v tejto súvislosti podal Súdny dvor, rozhodnúť, že na konštatovanie, že neodvrátiteľné a mimoriadne okolnosti organizátorovi „zabraňujú… plniť zmluvu“ v zmysle článku 12 ods. 3 písm. b) tejto smernice, nie je nevyhnutné, aby sa organizátor z dôvodu týchto okolností ocitol v objektívnej nemožnosti poskytovať dotknutý balík služieb. Stačí naopak, aby uvádzané okolnosti významne ovplyvňovali podmienky poskytovania tohto balíka služieb.
50
V dôsledku toho sa zdravotná kríza, akou je šírenie ochorenia COVID‑19, môže vzhľadom na vážne riziko, ktoré predstavuje pre ľudské zdravie, považovať za okolnosť, ktorá organizátorovi „zabraňuje… plniť zmluvu“ v zmysle článku 12 ods. 3 písm. b) smernice 2015/2302, bez ohľadu na skutočnosť, že nie je nevyhnutne takej povahy, aby takéto poskytovanie objektívne znemožnila (pozri v tomto zmysle rozsudok z 29. februára 2024, Tez Tour, C‑299/22, EU:C:2024:181, bod 53).
51
V tejto súvislosti sa musia zohľadniť aj primerané opatrenia, ktoré organizátor alebo sám cestujúci prijal alebo mohol prijať, aby sa dotknutý zájazd mohol uskutočniť napriek zdravotným alebo iným rizikám spôsobeným neodvrátiteľnými a mimoriadnymi okolnosťami, na ktoré sa organizátor odvoláva, pričom sa spresňuje, že od organizátora nemožno požadovať, aby znášal neprimerané náklady na uskutočnenie zájazdu pri existencii takýchto rizík, pričom sa zohľadňuje hodnota dotknutých cestovných služieb.
52
Samotná skutočnosť, že cestujúci uviedol, že napriek zisteným rizikám na uvedenom zájazde naopak trvá, je irelevantná, keďže sa otázka, či organizátorovi bolo zabránené plniť predmetnú zmluvu o balíku cestovných služieb, musí skúmať objektívne, a nie prostredníctvom čisto subjektívneho posúdenia (pozri v tomto zmysle rozsudok z 29. februára 2024, Tez Tour, C‑299/22, EU:C:2024:181, body 54 a 69).
53
Po druhé, keďže zabránenie plneniu zmluvy o balíku cestovných služieb je definitívne zrejmé až v čase, keď sa predmetný zájazd mal uskutočniť, a teda po dátume ukončenia zmluvy o balíku cestovných služieb, posúdenie takéhoto zabránenia má nevyhnutne perspektívny charakter (pozri v tomto zmysle rozsudky z 29. februára 2024, Kiwi Tours, C‑584/22, EU:C:2024:188, bod 30, a z 29. februára 2024, Tez Tour, C‑299/22, EU:C:2024:181, bod 66).
54
Z uvedeného vyplýva, že toto posúdenie sa musí zakladať na prognóze, pokiaľ ide o pravdepodobnosť, že organizátorovi „zabraňujú… plniť zmluvu“ v zmysle článku 12 ods. 3 písm. b) smernice 2015/2302 neodvrátiteľné a mimoriadne okolnosti, na ktoré sa odvoláva (pozri v tomto zmysle rozsudky z 29. februára 2024, Kiwi Tours, C‑584/22, EU:C:2024:188, bod 31, a z 29. februára 2024, Tez Tour, C‑299/22, EU:C:2024:181, bod 67).
55
V tejto súvislosti je v konečnom dôsledku irelevantné, či by situácia prevládajúca v čase plánovaného zájazdu umožnila alebo neumožnila uskutočnenie predmetnej zmluvy (pozri v tomto zmysle rozsudok z 29. februára 2024, Kiwi Tours, C‑584/22, EU:C:2024:188, bod 49).
56
V prejednávanej veci prináleží vnútroštátnemu súdu posúdiť, či Schauinsland‑Reisen mohla v čase ukončenia zmluvy o balíku cestovných služieb dôvodne usúdiť, najmä na základe varovania pre cestujúcich dotknutých vo veci samej, že jej pravdepodobne bude zabránené plniť túto zmluvu o balíku cestovných služieb z dôvodu zdravotných rizík spôsobených pandémiou ochorenia COVID‑19, v tom zmysle, že táto pandémia, bez toho, aby nevyhnutne objektívne zabránila plneniu uvedenej zmluvy o balíku cestovných služieb, by podmienky tohto plnenia predsa len výrazne ovplyvnila, a to bez toho, aby prijatie opatrení s primeranými nákladmi mohlo túto situáciu napraviť.
57
Vzhľadom na predchádzajúce úvahy treba na položené otázky odpovedať tak, že článok 12 ods. 3 písm. b) smernice 2015/2302 sa má vykladať v tom zmysle, na účely preukázania, že neodvrátiteľné a mimoriadne okolnosti zabraňujú plniť zmluvu o balíku cestovných služieb v zmysle tohto ustanovenia, sa organizátor môže odvolávať na uverejnenie oficiálneho odporúčania príslušnými orgánmi, v ktorom sa cestujúcim odporúča necestovať do dotknutej oblasti, a to aj keď cestujúci vyhlásil, že napriek tomu na svojom zájazde trvá a pre organizátora by nebolo objektívne nemožné plniť túto zmluvu o balíku cestovných služieb. Takéto odporúčanie však nemôže v tomto ohľade predstavovať nevyvrátiteľný dôkaz.
O trovách
58
Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.
Z týchto dôvodov Súdny dvor (siedma komora) rozhodol takto:
Článok 12 ods. 3 písm. b) smernice Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2015/2302 z 25. novembra 2015 o balíkoch cestovných služieb a spojených cestovných službách, ktorou sa mení nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 a smernica Európskeho parlamentu a Rady 2011/83/EÚ a ktorou sa zrušuje smernica Rady 90/314/EHS,
sa má vykladať v tom zmysle, že:
na účely preukázania, že neodvrátiteľné a mimoriadne okolnosti zabraňujú plniť zmluvu o balíku cestovných služieb v zmysle tohto ustanovenia, sa organizátor môže odvolávať na uverejnenie oficiálneho odporúčania príslušnými orgánmi, v ktorom sa cestujúcim odporúča necestovať do dotknutej oblasti, a to aj keď cestujúci vyhlásil, že napriek tomu na svojom zájazde trvá a pre organizátora by nebolo objektívne nemožné plniť túto zmluvu o balíku cestovných služieb. Takéto odporúčanie však nemôže v tomto ohľade predstavovať nevyvrátiteľný dôkaz.
Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: nemčina.