62018CJ0831_RES
Vec C‑831/18 P
Európska komisia
proti
RQ
Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 18. júna 2020
„Odvolanie – Verejná služba – Úradníci – Generálny riaditeľ Európskeho úradu pre boj proti podvodom (OLAF) – Imunita voči právomoci súdov – Rozhodnutie o zbavení imunity – Akt spôsobujúci ujmu – Právo na obhajobu“
Odvolanie – Dôvody – Jednoduché zopakovanie dôvodov a tvrdení predložených Všeobecnému súdu – Neprípustnosť – Spochybnenie výkladu alebo uplatnenia práva Únie Všeobecným súdom – Prípustnosť
[Článok 256 ods. 1 druhý pododsek ZFEÚ; Štatút Súdneho dvora, článok 58 prvý odsek; Rokovací poriadok Súdneho dvora, článok 168 ods. 1 písm. d) a článok 169 ods. 2]
(pozri body 42, 43, 62, 63)
Žaloby úradníkov – Akt spôsobujúci ujmu – Pojem – Rozhodnutie o zbavení úradníka alebo zamestnanca imunity – Zahrnutie
[Protokol o výsadách a imunitách Európskych spoločenstiev, článok 11 písm. a); Služobný poriadok úradníkov, článok 90 ods. 2 a článok 91]
(pozri body 44 – 52)
Odvolanie – Dôvody – Dôvod smerujúci proti doplňujúcemu odôvodneniu – Neúčinný dôvod – Zamietnutie
(Článok 256 ods. 1 ZFEÚ; Štatút Súdneho dvora, článok 58 prvý odsek)
(pozri bod 53)
Základné práva – Charta základných práv Európskej únie – Právo na riadnu správu vecí verejných – Právo byť vypočutý – Rozhodnutie o zbavení úradníka imunity – Chýbajúce predchádzajúce vypočutie úradníka vzhľadom na tajnosť vyšetrovania uvádzanú vnútroštátnymi orgánmi – Prípustnosť – Podmienky – Vyváženie požiadaviek spojených s tajnosťou vyšetrovania s požiadavkami spojenými s právom byť vypočutý
[Charta základných práv Európskej únie, článok 41 ods. 2 písm. a) a článok 52 ods. 1]
(pozri body 64 – 82)
Úradníci – Zásady – Právo na obhajobu – Povinnosť vypočuť dotknutú osobu pred prijatím aktu spôsobujúceho ujmu – Rozsah – Rozhodnutie o zbavení úradníka imunity – Chýbajúce predchádzajúce vypočutie úradníka vzhľadom na tajnosť vyšetrovania uvádzanú vnútroštátnymi orgánmi – Prípustnosť – Podmienky – Vyváženie požiadaviek spojených s tajnosťou vyšetrovania s požiadavkami spojenými s právom byť vypočutý – Povinnosť inštitúcií Únie získať od vnútroštátnych orgánov dôkazy odôvodňujúce predchádzajúce nevypočutie – Povinnosť lojálnej spolupráce
(Článok 4 ods. 3 ZEÚ; Charta základných práv Európskej únie, článok 41 ods. 2)
(pozri body 94 – 102)
Úradníci – Zásady – Právo na obhajobu – Povinnosť vypočuť dotknutú osobu pred prijatím aktu spôsobujúceho ujmu – Rozsah – Rozhodnutie o zbavení úradníka imunity – Porušenie práva úradníka byť vypočutý – Dôsledky – Zrušenie dotknutého rozhodnutia – Podmienky – Možnosť, že z dôvodov spojených so záujmami služby by správne konanie viedlo k inému výsledku, ak by nedošlo k uvedenému porušeniu
(Charta základných práv Európskej únie, článok 41 ods. 2)
(pozri body 105 – 117)
Zhrnutie
Rozsudkom Komisia/RQ (C‑831/18 P) Súdny dvor zrušil rozsudok Všeobecného súdu z 24. októbra 2018, RQ/Komisia (
1
), ktorým uvedený súd vyhovel žalobe o neplatnosť podanej RQ, bývalým generálnym riaditeľom Európskeho úradu pre boj proti podvodom (OLAF), proti rozhodnutiu Európskej komisie C (2016) 1449 final z 2. marca 2016 o zbavení jeho imunity voči právomoci súdov. Súdny dvor vrátil vec Všeobecnému súdu, keďže stav konania nedovoľoval rozhodnúť vo veci.
V roku 2012 bola Komisii podaná sťažnosť výrobcu tabakových výrobkov, ktorá obsahovala závažné tvrdenia o zapojení člena Komisie do pokusov o korupciu. OLAF, ktorého bol RQ v tom čase generálnym riaditeľom, začal administratívne vyšetrovanie a s cieľom získať dodatočné dôkazy požiadal svedka o telefonický rozhovor s osobou, ktorá mala byť zapojená do údajného pokusu o korupciu. Tento telefonický rozhovor sa uskutočnil s použitím mobilného telefónu v priestoroch OLAF‑u so súhlasom RQ a za jeho prítomnosti. Po skončení tohto administratívneho vyšetrovania bolo podané trestné oznámenie na belgický súd, v rámci ktorého bolo uvedené najmä nezákonné odpočúvanie telefonických hovorov. S cieľom preskúmať toto trestné oznámenie príslušný belgický vyšetrovací súd požiadal Komisiu o zbavenie imunity RQ na účely jeho výsluchu ako obvineného. Keďže Komisia tejto žiadosti vyhovela, RQ podal žalobu o neplatnosť rozhodnutia o zbavení svojej imunity voči právomoci súdov. Všeobecný súd tejto žalobe vyhovel z dôvodu, že Komisia podľa neho porušila právo RQ byť vypočutý, pričom nebolo možné úplne vylúčiť, že napadnuté rozhodnutie by mohlo mať iný obsah, ak by k tomuto porušeniu nedošlo.
Súdny dvor, na ktorý bolo podané odvolanie Komisie, najskôr potvrdil, že rozhodnutie o zbavení úradníka imunity predstavuje akt spôsobujúci ujmu v zmysle článku 90 ods. 2 Služobného poriadku úradníkov Európskej únie, ktorý môže byť predmetom žaloby pred súdmi Únie. V tejto súvislosti Súdny dvor zdôraznil, že odňatím ochrany, ktorá sa úradníkovi priznáva imunitou voči právomoci súdov, upravenou v článku 11 písm. a) protokolu č. 7 (
2
), ho rozhodnutie o zbavení tejto imunity vystavuje opatreniam zavedeným všeobecným právom členských štátov, najmä obmedzeniu osobnej slobody a súdnemu stíhaniu. Skutočnosť, že výsady a imunity voči právomoci súdov priznané úradníkom sú priznané výlučne v záujme Únie, však nemení nič na tom, že rozhodnutie o zbavení úradníka imunity podstatným spôsobom mení jeho situáciu tým, že sa mu odníma táto imunita a v dôsledku toho predstavuje akt, ktorý mu spôsobuje ujmu.
Súdny dvor po pripomenutí, že právo byť vypočutý je zakotvené nielen v článkoch 47 a 48 Charty základných práv Európskej únie (ďalej len „Charta“), ale aj v jej článku 41, následne potvrdil, že Komisia bola povinná vypočuť RQ pred prijatím rozhodnutia o zbavení jeho imunity voči právomoci súdov, aj keď táto imunita úradníkov slúži výlučne na ochranu záujmov Únie. Hoci totiž táto posledná uvedená okolnosť môže znamenať ohraničenie tvrdení, ktoré môže dotknutý úradník platne uplatniť proti zbaveniu jeho imunity, nemôže odôvodniť taký postup, v ktorom tento úradník nebude vôbec vypočutý pred zbavením svojej imunity.
Pokiaľ ide o prípustné obmedzenia práv zakotvených v Charte, ako je právo byť vypočutý, Súdny dvor pripomenul, že článok 52 ods. 1 Charty vyžaduje, aby akékoľvek obmedzenie bolo stanovené zákonom a rešpektovalo podstatu dotknutého základného práva. Okrem toho toto ustanovenie vyžaduje, aby pri dodržaní zásady proporcionality bolo takéto obmedzenie nevyhnutné a skutočne zodpovedalo cieľom všeobecného záujmu, ktoré sú uznané Úniou.
V tejto súvislosti Súdny dvor zdôraznil, že aj keď v prípade, ako je prípad RQ, by nevypočutie pred prijatím rozhodnutia o zbavení jeho imunity mohlo byť odôvodnené tajnosťou vyšetrovania, ktorú stanovuje belgický trestný poriadok, takéto odôvodnenie musí byť vyhradené pre výnimočné prípady. Nemožno totiž predpokladať, že každé trestnoprávne vyšetrovanie systematicky zahŕňa riziko pokusov o utajenie priamych a nepriamych dôkazov dotknutými osobami alebo podvodné zosúladené konanie medzi nimi, ktoré by odôvodňovali, že nebudú vopred informované o existencii vyšetrovania, ktoré sa ich týka. Z toho vyplýva, že Všeobecný súd správne usúdil, že Komisia pred prijatím záveru o existencii výnimočného prípadu, odôvodňujúceho zbavenie imunity bez predchádzajúceho vypočutia RQ, bola povinná pri dodržaní zásady lojálnej spolupráce s dotknutými vnútroštátnymi orgánmi prijať opatrenia umožňujúce v čo najväčšej možnej miere dodržať jeho právo byť vypočutý bez toho, aby boli ohrozené záujmy, ktoré má chrániť utajenie vyšetrovania.
Všeobecný súd nevychádzal z nesprávneho právneho posúdenia, keď rozhodol, že nevypočutie RQ pred prijatím sporného rozhodnutia išlo nad rámec toho, čo bolo nevyhnutné na dosiahnutie cieľa spočívajúceho v zaručení tajnosti vyšetrovania, a v dôsledku toho nerešpektovalo podstatu jeho práva byť vypočutý. V tejto súvislosti Súdny dvor predovšetkým potvrdil, že v prípade, akým je prípad RQ, je Komisia povinná získať od vnútroštátnych orgánov dostatočné dôkazy opodstatňujúce závažné porušenie jeho práva byť vypočutý. Takýto postup svojou povahou nezasahuje do konania dotknutého členského štátu, ktorý je viazaný povinnosťou lojálnej spolupráce stanovenou v článku 4 ods. 3 ZEÚ.
Pokiaľ však ide o právne následky porušenia práva RQ byť vypočutý, Súdny dvor pripomenul, že porušenie práva na obhajobu vedie k zrušeniu rozhodnutia vydaného na konci dotknutého správneho konania iba vtedy, ak by bez tejto vady mohlo toto konanie dospieť k inému výsledku. Pri posudzovaní vplyvu porušenia práva RQ byť vypočutý na zákonnosť rozhodnutia o zbavení jeho imunity voči právomoci súdov sú relevantné jedine úvahy týkajúce sa záujmu služby. RQ bol preto povinný preukázať, že nebolo úplne vylúčené, že rozhodnutie Komisie by malo iný obsah, ak by mohol uviesť tvrdenia a predložiť dôkazy týkajúce sa záujmu služby. Keďže však RQ neuviedol pred Všeobecným súdom žiadne tvrdenie týkajúce sa takéhoto preukázania, tento súd vychádzal z nesprávneho právneho posúdenia, keď rozhodol, že porušenie práva RQ byť vypočutý odôvodňovalo zrušenie rozhodnutia o zbavení jeho imunity voči právomoci súdov.
(
1
)	Rozsudok Všeobecného súdu z 24. októbra 2018, RQ/Komisia (T‑29/17, EU:T:2018:717).
(
2
)	Protokol č. 7 o výsadách a imunitách Európskej únie (Ú. v. EÚ C 83, 2010, s. 266).