62017TJ0834_RES
Vec T‑834/17
United Parcel Service, Inc.
proti
Európskej komisii
Rozsudok Všeobecného súdu (siedma rozšírená komora) z 23. februára 2022
„Mimozmluvná zodpovednosť – Hospodárska súťaž – Trh medzinárodných služieb expresného doručovania malých balíkov v rámci EHP – Koncentrácia – Rozhodnutie, ktorým sa koncentrácia vyhlasuje za nezlučiteľnú s vnútorným trhom – Zrušenie rozhodnutia rozsudkom Všeobecného súdu – Právo na obhajobu – Dostatočne závažné porušenie právnej normy, ktorá priznáva práva jednotlivcom – Príčinná súvislosť“
Súdne konanie – Návrh na začatie konania – Formálne náležitosti – Zhrnutie dôvodov, na ktorých je návrh založený – Žaloba o náhradu škody spôsobenej inštitúciou Únie – Minimálne požiadavky – Nedostatok prísnosti pri organizácii niektorých právnych a skutkových tvrdení – Prípustnosť
[Charta základných práv Európskej únie, článok 47; Štatút Súdneho dvora, článok 21; Rokovací poriadok Všeobecného súdu, článok 76 písm. d)]
(pozri body 26 – 28)
Súdne konanie – Návrh na začatie konania – Formálne náležitosti – Zhrnutie dôvodov, na ktorých je návrh založený – Právne dôvody, ktoré nie sú uvedené v návrhu – Všeobecný odkaz na iné dokumenty priložené k návrhu – Neprípustnosť
[Štatút Súdneho dvora, článok 21 a článok 53 prvý odsek; Rokovací poriadok Všeobecného súdu, článok 76 písm. d)]
(pozri body 31 – 34)
Súdne konanie – Návrh na začatie konania – Formálne náležitosti – Zhrnutie dôvodov, na ktorých je návrh založený – Právne dôvody, ktoré nie sú uvedené v návrhu – Všeobecný odkaz na iné dokumenty – Neprípustnosť – Prípustnosť odkazu na písomné podania predložené tomu istému súdu v inej veci – Posúdenie z prípadu na prípad – Základná podmienka – Zhodnosť účastníkov konania a najmä žalobcov v obidvoch veciach
[Štatút Súdneho dvora, článok 21; Rokovací poriadok Všeobecného súdu, článok 76 písm. d)]
(pozri bod 51)
Súdne konanie – Predloženie dôkazov – Lehota – Oneskorené predloženie dôkazov a návrhov na vykonanie dôkazov – Podmienky
(Rokovací poriadok Všeobecného súdu, článok 76 písm. f), článok 81 ods. 1 a článok 85 ods. 1, 2 a 4)
(pozri body 64 – 66, 69, 79)
Mimozmluvná zodpovednosť – Podmienky – Protiprávnosť – Dostatočne závažné porušenie práva hospodárskej súťaže Európskej únie – Miera voľnej úvahy inštitúcie pri prijímaní aktu – Zohľadnenie tejto miery voľnej úvahy súdom Únie pri posudzovaní nezákonnosti
(Článok 340 druhý odsek ZFEÚ)
(pozri body 82 – 88)
Mimozmluvná zodpovednosť – Podmienky – Protiprávnosť – Dostatočne závažné porušenie právnej normy, ktorá priznáva práva jednotlivcom – Právna norma, ktorá priznáva práva jednotlivcom – Pojem – Právo na obhajobu – Zahrnutie
(Článok 340 druhý odsek ZFEÚ)
(pozri bod 95)
Mimozmluvná zodpovednosť – Podmienky – Protiprávnosť – Dostatočne závažné porušenie právnej normy, ktorá priznáva práva jednotlivcom – Porušenie Komisiou jej povinnosti postúpiť účastníkovi, ktorý oznámil koncentráciu, poslednú verziu ekonometrického modelu použitého na posúdenie účinkov uvedenej koncentrácie na ceny – Dostatočne závažné porušenie práva dotknutého účastníka konania na obhajobu
(Článok 340 druhý odsek ZFEÚ; nariadenie Rady č. 139/2004, článok 18 ods. 3)
(pozri body 97 – 111, 117, 118, 122, 123)
Mimozmluvná zodpovednosť – Podmienky – Protiprávnosť – Nedostatočné odôvodnenie aktu Únie – Vylúčenie
(Článok 340 druhý odsek ZFEÚ)
(pozri bod 189)
Mimozmluvná zodpovednosť – Podmienky – Protiprávnosť – Dostatočne závažné porušenie práva hospodárskej súťaže Európskej únie – Miera voľnej úvahy inštitúcie pri prijímaní aktu – Výber ekonometrického modelu uskutočnený Komisiou v rámci konania o kontrole koncentrácií, ktorý sa značne odchyľuje od bežnej praxe inštitúcie – Neexistencia dostatočne závažného porušenia
(Článok 340 druhý odsek ZFEÚ)
(pozri body 201 – 203, 209, 210, 215 – 228)
Mimozmluvná zodpovednosť – Podmienky – Príčinná súvislosť – Pojem – Dôkazné bremeno
(Článok 340 druhý odsek ZFEÚ)
(pozri bod 341)
Mimozmluvná zodpovednosť – Podmienky – Príčinná súvislosť – Ujma tvorená nákladmi spojenými s účasťou na konaní o kontrole koncentrácie medzi dvoma konkurenčnými podnikmi – Výdavky vyplývajúce zo slobodnej voľby žalobcu – Neexistencia priamej príčinnej súvislosti medzi ujmou a konaním inštitúcie
(Článok 340 druhý odsek ZFEÚ)
(pozri bod 343)
Mimozmluvná zodpovednosť – Podmienky – Príčinná súvislosť – Ujma tvorená nákladmi spojenými so zaplatením odstupného v dôsledku rozhodnutia, ktorým sa oznámená koncentrácia vyhlasuje za nezlučiteľnú s vnútorným trhom – Náklady vyplývajúce zo zmluvného záväzku vyplývajúceho z vôle zmluvných strán – Neexistencia príčinnej súvislosti medzi ujmou a konaním inštitúcie
(Článok 340 druhý odsek ZFEÚ)
(pozri body 344 – 350)
Mimozmluvná zodpovednosť – Podmienky – Príčinná súvislosť – Ušlý zisk z dôvodu rozhodnutia, ktorým sa oznámená koncentrácia vyhlasuje za nezlučiteľnú s vnútorným trhom – Podnik, ktorý oznámil vzdanie sa tejto koncentrácie v nadväznosti na uvedené rozhodnutie – Porušenie práva na obhajobu bez rozhodujúceho vplyvu na výsledok konania o kontrole plánovanej koncentrácie – Upustenie od koncentrácie – Neexistencia priamej príčinnej súvislosti medzi ujmou a konaním inštitúcie
(Článok 340 druhý odsek ZFEÚ)
(pozri body 353 – 371)
Zhrnutie
Všeobecný súd zamietol dve žaloby o náhradu škody, ktoré podali UPS a ASL Aviation Holdings; obe spoločnosti požadovali náhradu hospodárskej ujmy, ktorú údajne utrpeli z dôvodu nezákonnosti rozhodnutia Komisie, ktorým sa oznámená koncentrácia vyhlásila za nezlučiteľnú s vnútorným trhom
Rozhodnutím z 30. januára 2013 (ďalej len „sporné rozhodnutie“) (
1
) Európska komisia vyhlásila oznámenú koncentráciu medzi United Parcel Service, Inc. (ďalej len „UPS“) a TNT Express NV (ďalej len „TNT“), dvomi spoločnosťami pôsobiacimi na trhoch medzinárodných služieb expresného doručovania malých balíkov, za nezlučiteľnú s vnútorným trhom.
Napriek verejnému vyhláseniu, že sa upúšťa od tejto koncentrácie, UPS podalo na Všeobecný súd žalobu o neplatnosť sporného rozhodnutia. Rozsudkom zo 7. marca 2017 (
2
) Všeobecný súd vyhovel tejto žalobe a rozsudkom zo 16. januára 2019 (
3
) Súdny dvor zamietol odvolanie, ktoré proti tomuto rozsudku podala Komisia.
Medzičasom Komisia vyhlásila za zlučiteľnú s vnútorným trhom oznámenú koncentráciu medzi spoločnosťami TNT a FedEx Corp. (ďalej len „FedEx“), konkurentom spoločnosti UPS. (
4
)
Koncom roku 2017 UPS podala žalobu o náhradu škody proti Komisii, ktorou požadovala náhradu hospodárskej ujmy údajne utrpenej z dôvodu nezákonnosti sporného rozhodnutia. (
5
) V roku 2018 žalobu o náhradu škody okrem toho podali spoločnosti ASL Aviation Holdings DAC a ASL Airlines (Ireland) Ltd (ďalej spoločne len „spoločnosti ASL“), ktoré pred prijatím sporného rozhodnutia uzavreli so spoločnosťou TNT obchodné dohody, ktoré sa mali vykonať po schválení koncentrácie medzi spoločnosťami UPS a TNT. (
6
)
Tieto dve žaloby o náhradu škody siedma rozšírená komora Všeobecného súdu zamietla.
Posúdenie Všeobecným súdom
Zamietnutie žaloby o náhradu škody, ktorú podala UPS (vec T‑834/17)
Svojou žalobou o náhradu škody UPS uplatňuje, že prijatím sporného rozhodnutia sa Komisia dopustila dostatočne závažného porušenia práva Únie, ktoré môže viesť ku vzniku mimozmluvnej zodpovednosti Únie. Podľa spoločnosti UPS Komisia po prvé porušila jej procesné práva počas správneho konania, po druhé porušila povinnosť odôvodnenia a po tretie sa dopustila chýb týkajúcich sa vecného posúdenia oznámenej koncentrácie.
Na úvod Všeobecný súd pripomína, že vznik mimozmluvnej zodpovednosti Únie predpokladá splnenie troch kumulatívnych podmienok, a to dostatočne závažného porušenia právnej normy, ktorá priznáva práva jednotlivcom, vzniku škody, ako aj existencie priamej príčinnej súvislosti medzi porušením a utrpenou škodou.
Pokiaľ ide po prvé o údajné nerešpektovanie procesných práv spoločnosti UPS v správnom konaní, UPS Komisii vytýka jednak, že neoznámila konečnú verziu ekonometrického modelu, ktorý slúžil na analýzu účinkov oznámenej koncentrácie na ceny, ani kritériá hodnotenia nárastu efektívnosti, vyplývajúceho z tejto koncentrácie. Na druhej strane UPS sa domnievala, že Komisia porušila jej právo na prístup k vysvetleniam, ktoré poskytla FedEx počas správneho konania.
Pokiaľ ide o neoznámenie poslednej verzie ekonometrického modelu použitého Komisiou, Všeobecný súd poznamenal, že podľa uplatniteľnej právnej úpravy bola Komisia skutočne povinná oznámiť túto poslednú verziu spoločnosti UPS. Keďže v tomto bode Komisia disponovala podstatne obmedzenejšou mierou voľnej úvahy, či dokonca žiadnou, dopustila sa dostatočne závažného porušenia práva spoločnosti UPS na obhajobu, keď jej opomenula tento model oznámiť. Vzhľadom na judikatúru v oblasti rešpektovania práva na obhajobu a rozsudok Súdneho dvora zo 16. januára 2019 toto porušenie práv spoločnosti UPS okrem toho nebolo ospravedlniteľné z dôvodu údajnej nejasnosti práva Únie, ako to uvádzala Komisia.
Všeobecný súd odmietol tiež tvrdenie Komisie na obranu založené na skutočnosti, že aktualizácii ekonometrického modelu predchádzalo veľa korešpondencie so spoločnosťou UPS. Opomenutím oznámiť konečnú verziu ekonometrického modelu sa Komisia nielen vyhla procesnej podmienke určenej na zaručenie zákonnosti konania o kontrole koncentrácií Únie, ako aj jeho spravodlivej povahy, ale okrem toho postavila UPS do situácie, ktorá jej neumožňovala pochopiť časť dôvodov sporného rozhodnutia.
Naopak, pokiaľ ide o neoznámenie kritérií hodnotenia nárastu efektívnosti vyplývajúceho z oznámenej koncentrácie spoločnosti UPS, Všeobecný súd poznamenal, že žiadne ustanovenie práva Únie uplatniteľné na kontrolu koncentrácií neukladá Komisii abstraktným spôsobom vopred definovať osobitné kritériá, na základe ktorých zamýšľa pripustiť, že nárast efektívnosti možno považovať za preukázateľný. Za týchto podmienok argumentácia spoločnosti UPS, ktorej cieľom je preukázať, že Komisia bola povinná oznámiť jej špecifické kritériá a prahové hodnoty pre dokazovanie, ktoré zamýšľala uplatniť, aby určila, či bol každý uvádzaný nárast efektívnosti preukázateľný, je z právneho hľadiska nedôvodná.
Všeobecný súd okrem toho odmietol argumentáciu, podľa ktorej Komisia porušila právo spoločnosti UPS na prístup k určitým dokumentom, ktoré Komisii predložila FedEx počas správneho konania. Keďže totiž UPS neuplatnila svoje právo na prístup včas a vo forme stanovenej uplatniteľnou právnou úpravou (nepredloženie žiadosti vyšetrovateľovi), nespĺňa podmienky na získanie náhrady údajnej ujmy vyplývajúcej z porušenia uvedených práv.
Pokiaľ ide po druhé o údajné porušenie povinnosti odôvodnenia zo strany Komisie, Všeobecný súd pripomína, že nedostatočné odôvodnenie aktu Únie v zásade nemôže viesť ku vzniku zodpovednosti Únie.
Po tretie, pokiaľ ide o tvrdenie spoločnosti UPS založené na pochybeniach týkajúcich sa vecného posúdenia oznámenej koncentrácie, hoci Všeobecný súd potvrdil, že Komisia sa dopustila určitých pochybení, poznamenáva, že tieto pochybenia nepredstavujú dostatočne závažné porušenia práva Únie na to, aby mohli zakladať mimozmluvnú zodpovednosť Únie. V tejto súvislosti Všeobecný súd spresňuje, že hoci Komisia v rozpore so svojimi vlastnými pravidlami (Pravidlá najlepšieho postupu pri predkladaní ekonomických dôkazov) použila ekonometrický model, ktorý sa podstatne odchyľoval od obvyklej praxe v ekonometrii, pri definícii uvedeného modelu disponovala značnou mierou voľnej úvahy. Okrem toho pri vykonaní svojej analýzy účinkov oznámenej koncentrácie sa Komisia neopierala výlučne len o uvedený ekonometrický model, ale vykonala tiež všeobecnú analýzu vlastností predmetného trhu s poukázaním na povahu a charakteristiky uvedeného trhu a dôsledky vyplývajúce zo zamýšľanej koncentrácie.
V poslednom rade Všeobecný súd prijal záver, že UPS nepreukázala existenciu zjavných a závažných pochybení v rámci posúdenia overiteľnosti nárastu efektívnosti alebo konkurenčnej situácie spoločnosti FedEx v projekte koncentrácie, ani v žiadnom nepriamom dôkaze, ktorý by mohol odhaľovať nerovnosť zaobchádzania medzi rozhodnutím týkajúcim sa koncentrácie medzi spoločnosťami FedEx a TNT a sporným rozhodnutím.
Po tom, čo takto určil, že dostatočne závažné porušenie procesných práv spoločnosti UPS v správnom konaní sa obmedzovalo na neoznámenie poslednej verzie ekonometrického modelu použitého Komisiou na analýzu účinkov oznámenej koncentrácie na ceny, Všeobecný súd v nadväznosti na to skúmal existenciu priamej príčinnej súvislosti medzi touto nezákonnosťou a ujmou, ktorej sa dovolávala UPS, a to po prvé trov spojených s účasťou na konaní o kontrole oznámenej koncentrácie medzi spoločnosťami FedEx a TNT, po druhé zaplatenia odstupného spoločnosti TNT v nadväznosti na odstúpenie od zmluvy o zlúčení uzavretej so spoločnosťou TNT a po tretie ušlého zisku vyplývajúceho z nemožnosti vykonať túto dohodu o zlúčení.
Pokiaľ ide na úvod o trovy spojené s účasťou spoločnosti UPS na konaní o kontrole oznámenej koncentrácie medzi spoločnosťami FedEx a TNT, Všeobecný súd konštatuje, že táto účasť vyplývala zjavne zo slobodnej voľby spoločnosti UPS. Porušenie procesných práv spoločnosti UPS v konaní o kontrole koncentrácie medzi ňou a spoločnosťou TNT preto nemožno považovať za rozhodujúci dôvod trov spojených s jej účasťou na konaní o kontrole koncentrácie medzi spoločnosťami FedEx a TNT. Rovnako vzhľadom na to, že zaplatenie odstupného spoločnosti TNT má svoj pôvod v zmluvnej povinnosti vyplývajúcej z podmienok dohody o fúzii uzavretej medzi spoločnosťami UPS a TNT, nezákonnosti, ktoré obsahuje sporné rozhodnutie, nemôžu predstavovať rozhodujúcu príčinu zaplatenia tohto odstupného spoločnosti TNT.
Pokiaľ ide nakoniec o údajný ušlý zisk, ktorý utrpela UPS, Všeobecný súd poznamenal, že nemožno predpokladať, že pri neexistencii porušenia procesných práv spoločnosti UPS v konaní o kontrole koncentrácie medzi ňou a spoločnosťou TNT by táto koncentrácia bola vyhlásená za zlučiteľnú s vnútorným trhom. Okrem toho UPS nepreukázala, ani nepredložila dôkazy umožňujúce Všeobecnému súdu prijať záver, že pri neexistencii tohto porušenia by Komisia vyhlásila uvedenú koncentráciu za zlučiteľnú s vnútorným trhom. Okrem toho vzdanie sa plánovanej koncentrácie zo strany spoločnosti UPS už od vyhlásenia sporného rozhodnutia malo za účinok prerušenie akejkoľvek priamej príčinnej súvislosti medzi konštatovanou nezákonnosťou a údajnou ujmou.
Vzhľadom na vyššie uvedené Všeobecný súd prijal záver, že UPS nepreukázala, že porušenie jej procesných práv v konaní o kontrole koncentrácie medzi ňou a spoločnosťou TNT predstavovalo rozhodujúcu príčinu uvádzaných škôd. Zamietol teda jej žalobu o náhradu škody v celom jej rozsahu.
Zamietnutie žaloby o náhradu škody, ktorú podali spoločnosti ASL (vec T‑540/18)
Žaloba o náhradu škody, ktorú podali spoločnosti ASL, mala za účel získať náhradu údajného ušlého zisku vyplývajúceho z nemožnosti vykonať obchodné dohody uzavreté so spoločnosťou TNT z dôvodu sporného rozhodnutia. Na podporu tejto žaloby sa spoločnosti ASL dovolávali porušenia ich základných práv a práv spoločnosti UPS zo strany Komisie, ako aj existencie závažných a zjavných pochybení v posúdení oznámenej koncentrácie medzi spoločnosťami UPS a TNT zo strany Komisie.
Po prvé Všeobecný súd konštatoval, že spoločnosti ASL sa nemohli dovolávať porušenia práv spoločnosti UPS v rámci konania o kontrole koncentrácie medzi touto spoločnosťou a spoločnosťou TNT ako základu ich vlastnej žiadosti o náhradu škody. Podľa ustálenej judikatúry Všeobecného súdu je nevyhnutné, aby ochrana, ktorú poskytuje pravidlo uvedené na podporu žaloby na náhradu škody, bola účinná, pokiaľ ide o osobu, ktorá sa jej dovoláva, a teda aby táto osoba patrila medzi osoby, ktorým predmetná norma priznáva práva.
Po druhé Všeobecný súd zamietol ako nedôvodné tvrdenie spoločností ASL založené na skutočnosti, že Komisia porušila v rámci konania o kontrole koncentrácie medzi spoločnosťami UPS a TNT ich základné práva a najmä ich právo na dobrú správu vecí verejných zakotvené v bode 41 Charty základných práv Európskej únie. V tejto súvislosti Všeobecný súd spresnil, že keďže spoločnosti ASL sa slobodne rozhodli nezúčastniť na tomto konaní, nemohli uplatňovať údajné porušenie ich základných práv v kontexte tohto konania zo strany Komisie.
Po tretie Všeobecný súd zamietol ako neprípustný žalobný dôvod založený na existencii závažných a zjavných pochybení, ktorých sa Komisia dopustila pri posúdení koncentrácie medzi spoločnosťami UPS a TNT, vzhľadom na to, že spoločnosti ASL sa v tejto súvislosti obmedzili na odkaz na žalobu, ktorú podala UPS vo veci T‑834/17.
Vzhľadom na tieto úvahy Všeobecný súd s konštatovaním, že spoločnosti ASL nepreukázali existenciu dostatočne závažných porušení práva Únie, ktoré by sporné rozhodnutie obsahovalo, zamietol ich žalobu ako nedôvodnú.
(
1
)	Rozhodnutie C(2013) 431, ktorým sa koncentrácia vyhlasuje za nezlučiteľnú s vnútorným trhom a fungovaním Dohody o EHP (vec COMP/M.6570 – UPS/TNT Express).
(
2
)	Rozsudok zo 7. marca 2017, United Parcel Service/Komisia (T‑194/13, EU:T:2017:144).
(
3
)	Rozsudok zo 16. januára 2019, Komisia/United Parcel Service (C‑265/17 P, EU:C:2019:23).
(
4
)	Rozhodnutie z 8. januára 2016, ktorým sa koncentrácia vyhlasuje za zlučiteľnú s vnútorným trhom a s uplatňovaním Dohody o EHP (vec M.7630 – FedEx/TNT Express), ktorej zhrnutie bolo uverejnené v Úradnom vestníku Európskej únie (Ú. v. EÚ C 450, 2016, s. 12).
(
5
)	Vec T‑834/17, United Parcel Service/Komisia.
(
6
)	Vec T‑540/18, ASL Aviation Holdings a ASL Airlines (Ireland)/Komisia.