62022CJ0375
ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA (piata komora)
z 26. februára 2026 (
*1
)
„Odvolanie – Hospodárska súťaž – Kartely – Trh nákladnej leteckej dopravy – Rozhodnutie Európskej komisie, ktorým sa konštatuje porušenie článku 101 ZFEÚ, článku 53 Dohody o Európskom hospodárskom priestore a článku 8 Dohody medzi Európskym spoločenstvom a Švajčiarskou konfederáciou o leteckej doprave – Koordinácia prvkov ceny za služby nákladnej leteckej dopravy (palivová prirážka, bezpečnostná prirážka a odmietnutie platiť provízie z prirážok) – Jediné a pokračujúce porušenie – Neexistencia dôkazu o tom, že účastník vedel o dvoch zložkách porušenia – Čiastočné alebo úplné zrušenie rozhodnutia Komisie – Územná právomoc Komisie – Konštatovanie ‚celosvetového‘ kartelu“
Vo veci C‑375/22 P,
ktorej predmetom je odvolanie podľa článku 56 Štatútu Súdneho dvora Európskej únie, podané 9. júna 2022,
Latam Airlines Group SA, so sídlom v Santiagu (Čile),
Lan Cargo SA, so sídlom v Santiagu,
v zastúpení: O. Geiss, Rechtsanwalt, B. Hartnett, avocat, a W. Sparks, advocaat,
odvolateľky,
ďalšia účastníčka konania:
Európska komisia, v zastúpení: P. Caro de Sousa a A. Dawes, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci G. Peretz, KC,
žalovaná v prvostupňovom konaní,
SÚDNY DVOR (piata komora),
v zložení: predseda štvrtej komory I. Jarukaitis (spravodajca), vykonávajúci funkciu predsedu piatej komory, sudcovia E. Regan a D. Gratsias,
generálny advokát: A. Rantos,
tajomník: R. Stefanova‑Kamiševa, referentka,
so zreteľom na písomnú časť konania a po pojednávaní z 10. apríla 2024,
po vypočutí návrhov generálneho advokáta na pojednávaní 5. septembra 2024,
vyhlásil tento
Rozsudok
1
Svojím odvolaním spoločnosť Latam Airlines Group SA (ďalej len „Latam Airlines“) a spoločnosť Lan Cargo SA navrhujú zrušenie rozsudku Všeobecného súdu Európskej únie z 30. marca 2022, Latam Airlines Group a Lan Cargo/Komisia (T‑344/17, ďalej len napadnutý rozsudok, EU:T:2022:185), ktorým Všeobecný súd čiastočne zamietol ich žalobu, ktorou sa domáhali zrušenia rozhodnutia Komisie C(2017) 1742 final zo 17. marca 2017 týkajúceho sa konania podľa článku 101 ZFEÚ, článku 53 Dohody o EHP a článku 8 Dohody medzi Európskym spoločenstvom a Švajčiarskou konfederáciou o leteckej doprave (vec AT.39258 – Nákladná letecká doprava) (ďalej len „sporné rozhodnutie“) v rozsahu, v akom sa ich týka, a zrušenia pokuty, ktorá im bola týmto rozhodnutím uložená, alebo zníženia jej výšky.
Právny rámec
Dohoda o leteckej doprave medzi ES a Švajčiarskom
2
Dohoda medzi Európskym spoločenstvom a Švajčiarskou konfederáciou o leteckej doprave, podpísaná v Luxemburgu 21. júna 1999 a schválená v mene Európskeho spoločenstva rozhodnutím Rady a Komisie 2002/309/ES, Euratom v prípade dohody o vedeckej a technologickej spolupráci zo 4. apríla 2002 o uzavretí siedmich dohôd so Švajčiarskou konfederáciou (Ú. v. ES L 114, 2002, s. 1; Mim. vyd. 11/041, s. 89) (ďalej len „dohoda o leteckej doprave medzi ES a Švajčiarskom“), nadobudla platnosť 1. júna 2002. Články 8 a 9 tejto dohody zodpovedajú mutatis mutandis článkom 101 a 102 ZFEÚ.
3
Podľa článku 11 uvedenej dohody:
„1.   Orgány spoločenstva uplatňujú článok 8 a 9… v súlade s právnymi predpismi spoločenstva uvedenými v prílohe, pričom sa zohľadní potreba úzkej spolupráce medzi orgánmi spoločenstva a švajčiarskymi orgánmi.
2.   Švajčiarske úrady rozhodujú podľa článku 8 a 9 o prijateľnosti všetkých dohôd, rozhodnutí a dohodnutých postupov… vzhľadom na trasy medzi Švajčiarskom a tretími krajinami.“
4
Nariadenie Rady (ES) č. 1/2003 zo 16. decembra 2002 o vykonávaní pravidiel hospodárskej súťaže stanovených v článkoch [101] a [102 ZFEÚ] (Ú. v. ES L 1, 2003, s. 1; Mim. vyd. 08/002, s. 205) sa stalo uplatniteľným v rámci tej istej dohody s účinnosťou od 5. decembra 2007, a to rozhodnutím Spoločného výboru pre leteckú dopravu medzi Spoločenstvom a Švajčiarskom zriadeného podľa dohody o leteckej doprave medzi Európskym spoločenstvom a Švajčiarskou konfederáciou č. 1/2007 z 5. decembra 2007, ktorým sa nahrádza príloha k Dohode o leteckej doprave medzi Európskym spoločenstvom a Švajčiarskou konfederáciou (Ú. v. EÚ L 34, 2008, s. 19). K tomuto dátumu nahradilo nariadenie Rady (EHS) č. 3975/87 zo 14. decembra 1987 stanovujúce postup pri uplatňovaní pravidiel hospodárskej súťaže pre podniky leteckej dopravy (Ú. v. ES L 374, 1987, s. 1; Mim. vyd. 07/001, s. 262), ktoré bolo uvedené v prílohe k dohode o leteckej doprave medzi ES a Švajčiarskom od nadobudnutia jej platnosti.
Zmluva o FEÚ
5
Článok 101 ods. 1 ZFEÚ stanovuje:
„Nasledujúce sa zakazuje ako nezlučiteľné s vnútorným trhom: všetky dohody medzi podnikmi, rozhodnutia združení podnikov a zosúladené postupy, ktoré môžu ovplyvniť obchod medzi členskými štátmi a ktoré majú za cieľ alebo následok vylučovanie, obmedzovanie alebo skresľovanie hospodárskej súťaže v rámci vnútorného trhu, najmä tie, ktoré:
a)
priamo alebo nepriamo určujú nákupné alebo predajné ceny alebo iné obchodné podmienky;
b)
obmedzujú alebo kontrolujú výrobu, odbyt, technický rozvoj alebo investície;
c)
rozdeľujú trhy alebo zdroje zásobovania;
…“
Dohoda o EHP
6
Článok 53 Dohody o Európskom hospodárskom priestore z 2. mája 1992 (Ú. v. ES L 1, 1994, s. 3; Mim. vyd. 11/052, s. 3, ďalej len „Dohoda o EHP“) zodpovedá mutatis mutandis článku 101 ZFEÚ.
7
Nariadenie č. 1/2003, zmenené nariadením Rady (ES) č. 411/2004 z 26. februára 2004 (Ú. v. EÚ L 68, 2004, s. 1; Mim. vyd. 07/008, s. 17), bolo začlenené do Dohody o EHP jednak rozhodnutím Spoločného výboru EHP č. 130/2004 z 24. septembra 2004, ktorým sa mení a dopĺňa príloha XIV (Hospodárska súťaž), protokol 21 (o implementácii pravidiel hospodárskej súťaže uplatniteľných v podnikoch) a protokol 23 (týkajúci sa spolupráce medzi dozornými orgánmi) k Dohode o EHP (Ú. v. EÚ L 64, 2005, s. 57), ktoré nadobudlo účinnosť 19. mája 2005, a jednak rozhodnutím Spoločného výboru EHP č. 40/2005 z 11. marca 2005, ktorým sa mení a dopĺňa príloha XIII (Doprava) a protokol 21 (O vykonávaní pravidiel hospodárskej súťaže vzťahujúcich sa na podniky) k Dohode o EHP (Ú. v. EÚ L 198, 2005, s. 38), ktoré nadobudlo účinnosť v ten istý deň.
Nariadenie č. 1/2003
8
Článok 16 nariadenia č. 1/2003 v odseku 1 stanovuje:
„Keď vnútroštátne súdy rozhodujú o dohodách, rozhodnutiach alebo postupoch podľa článku [101] alebo [102 ZFEÚ], ktoré sú už predmetom rozhodnutia [Európskej k]omisie, nemôžu prijať rozhodnutia, ktoré sú v rozpore s rozhodnutím prijatým Komisiou. Musia sa vyhnúť takým rozhodnutiam, ktoré by boli v rozpore s rozhodnutím, o ktorom uvažuje Komisia v postupe, ktorý iniciovala. Na tento účel môžu vnútroštátne súdy posúdiť, či je nevyhnutné zastaviť príslušný postup. Táto povinnosť nemá vplyv na práva a povinnosti podľa článku [267 ZFEÚ].“
9
Článok 23 tohto nariadenia v odsekoch 2 a 3 stanovuje:
„2.   Komisia môže rozhodnutím uložiť podnikom alebo združeniam podnikov pokuty, keď úmyselne alebo z nedbalosti:
a)
porušujú článok [101] alebo článok [102 ZFEÚ] alebo
…
Pokuta uložená každému podniku alebo združeniu podnikov nepresiahne 10 % jeho celkového obratu v predchádzajúcom obchodnom roku.
…
3.   Pri stanovení čiastky pokuty sa zohľadní závažnosť a doba trvania porušovania.“
10
Článok 32 písm. c) uvedeného nariadenia stanovoval, že toto nariadenie sa nevzťahuje na „leteckú dopravu medzi letiskami spoločenstva a tretími štátmi“.
11
Toto ustanovenie bolo s účinnosťou od 1. mája 2004 zrušené článkom 3 nariadenia č. 411/2004.
Okolnosti predchádzajúce sporu a sporné rozhodnutie
12
Okolnosti predchádzajúce sporu a sporné rozhodnutie, ako sú uvedené v bodoch 1 až 61 napadnutého rozsudku, možno pre potreby tohto konania zhrnúť takto.
13
Latam Airlines je materskou spoločnosťou spoločnosti Lan Cargo. Spoločnosť Lan Cargo pôsobí na trhu služieb nákladnej leteckej dopravy.
14
V odvetví nákladnej dopravy je preprava nákladu leteckou cestou zabezpečovaná leteckými spoločnosťami (ďalej len „dopravcovia“). Vo všeobecnosti dopravcovia poskytujú služby nákladnej dopravy špeditérom, ktorí organizujú prepravu týchto nákladov v mene odosielateľov. Ako protihodnotu títo špeditéri platia dopravcom cenu, ktorá sa skladá jednak z taríf vypočítaných za kilogram, a jednak z rôznych prirážok.
Správne konanie
15
Dňa 7. decembra 2005 dostala Komisia žiadosť o oslobodenie od pokút na základe jej oznámenia o oslobodení od pokút a znížení pokút v prípadoch kartelov (Ú. v. ES C 45, 2002, s. 3; Mim. vyd. 08/002, s. 155), ktorú podala Deutsche Lufthansa AG a jej dve dcérske spoločnosti, Lufthansa Cargo AG a Swiss International Air Lines AG. Podľa tejto žiadosti existovali protisúťažné kontakty medzi viacerými dopravcami, ktoré sa týkali prvkov tvoriacich cenu služieb poskytovaných na trhu nákladnej leteckej dopravy, a to zavedenia tzv. „palivových“ a „bezpečnostných“ prirážok, ako aj odmietnutia týchto dopravcov platiť špeditérom províziu z prirážok (ďalej len „odmietnutie platiť provízie“).
16
V dňoch 14. a 15. februára 2006 Komisia vykonala neohlásené kontroly v priestoroch viacerých dopravcov.
17
V nadväznosti na tieto kontroly viacerí dopravcovia, vrátane spoločností Latam Airlines a Lan Cargo, podali žiadosť o oslobodenie od pokút na základe oznámenia o oslobodení od pokút a znížení pokút v prípadoch kartelov, ktorá je uvedená v bode 15 tohto rozsudku.
18
Dňa 19. decembra 2007 Komisia zaslala oznámenie o námietkach 27 dopravcom, vrátane spoločností Latam Airlines a Lan Cargo, ktorí následne predložili písomné pripomienky. Vypočutie sa konalo od 30. júna do 4. júla 2008.
Pôvodné rozhodnutie
19
Komisia prijala 9. novembra 2010 rozhodnutie K(2010) 7694 v konečnom znení týkajúce sa konania podľa článku 101 ZFEÚ, článku 53 Dohody o EHP a článku 8 Dohody medzi Európskym spoločenstvom a Švajčiarskou konfederáciou o leteckej doprave (Vec COMP/39258 – Nákladná letecká doprava) (ďalej len „pôvodné rozhodnutie“). Toto rozhodnutie bolo určené 21 dopravcom, medzi ktorými boli Latam Airlines a Lan Cargo.
20
Uvedené rozhodnutie vo svojom odôvodnení uvádzalo, že obvinení dopravcovia koordinovali svoje správanie v oblasti stanovenia cien za poskytovanie služieb nákladnej dopravy tým, že sa dohodli na palivovej prirážke, bezpečnostnej prirážke a odmietnutí platiť provízie, a podieľali sa tak na jedinom a pokračujúcom porušení článku 101 ZFEÚ, článku 53 Dohody o EHP a článku 8 dohody o leteckej doprave medzi ES a Švajčiarskom, ku ktorému dochádzalo na území Európskeho hospodárskeho priestoru (EHP) a Švajčiarska.
Rozsudky zo 16. decembra 2015
21
Rozsudkom zo 16. decembra 2015, Latam Airlines Group a Lan Cargo/Komisia (T‑40/11, EU:T:2015:986), Všeobecný súd zrušil pôvodné rozhodnutie v rozsahu, v akom sa týkalo spoločností Latam Airlines a Lan Cargo. V dvanástich ďalších rozsudkoch z toho istého dňa Všeobecný súd tiež úplne alebo čiastočne zrušil toto rozhodnutie v rozsahu, v akom sa týkalo dvanástich ďalších dopravcov alebo skupín dopravcov.
22
Všeobecný súd dospel k záveru, že uvedené rozhodnutie je poznačené vadou odôvodnenia.
Sporné rozhodnutie
23
Dňa 20. mája 2016 Komisia zaslala dopravcom uvedeným v pôvodnom rozhodnutí, ktorí proti nemu podali žalobu na Všeobecný súd, list, v ktorom ich informovala o svojom úmysle znovu prijať rozhodnutie konštatujúce ich účasť na jedinom a pokračujúcom porušení článku 101 ZFEÚ, článku 53 Dohody o EHP a článku 8 dohody o leteckej doprave medzi ES a Švajčiarskom na všetkých spojeniach uvedených v tomto pôvodnom rozhodnutí. Na predloženie pripomienok im bola poskytnutá lehota jedného mesiaca. Všetci túto možnosť využili.
24
Dňa 17. marca 2017 Komisia prijala sporné rozhodnutie, ktoré bolo určené 19 dopravcom, vrátane spoločností Latam Airlines a Lan Cargo.
25
V spornom rozhodnutí sa uvádza, že obvinení dopravcovia koordinovali svoje správanie v oblasti stanovenia cien za poskytovanie služieb nákladnej dopravy na celom svete prostredníctvom palivovej prirážky, bezpečnostnej prirážky a odmietnutia platiť provízie (ďalej len „sporný kartel“), čím sa dopustili jediného a pokračujúceho porušenia článku 101 ZFEÚ, článku 53 Dohody o EHP a článku 8 dohody o leteckej doprave medzi ES a Švajčiarskom.
26
V oddiele 4 tohto rozhodnutia, nazvanom „Opis skutkových okolností“, Komisia najmä uviedla, že vyšetrovanie odhalilo kartel celosvetového rozsahu založený na sieti dvojstranných a mnohostranných kontaktov medzi konkurentmi počas dlhého obdobia, týkajúcich sa správania, ktoré sa rozhodli, plánovali alebo zamýšľali prijať vo vzťahu k rôznym prvkom cien za služby nákladnej dopravy, uvedeným v predchádzajúcom bode. Komisia zdôraznila, že spoločným cieľom tejto siete kontaktov bolo koordinovať správanie konkurentov v oblasti stanovenia cien alebo znížiť neistotu, pokiaľ ide o ich cenovú politiku. Následne opísala kontakty týkajúce sa palivovej prirážky, bezpečnostnej prirážky a odmietnutia platiť provízie a posúdila skutkové dôkazy týkajúce sa jednak sporného kartelu ako celku a jednak každého z adresátov uvedeného rozhodnutia.
27
V oddiele 5 sporného rozhodnutia, nazvanom „Uplatňovanie relevantných pravidiel hospodárskej súťaže“, Komisia uplatnila článok 101 ZFEÚ na skutkové okolnosti prejednávanej veci, pričom spresnila, že odkazy na tento článok treba chápať aj ako odkazy na článok 53 Dohody o EHP a na článok 8 dohody o leteckej doprave medzi ES a Švajčiarskom, keďže tieto ustanovenia sa uplatňujú mutatis mutandis, pokiaľ nie je stanovené inak.
28
V tejto súvislosti, pokiaľ ide o jej právomoc, Komisia preskúmala hranice svojej časovej a územnej právomoci na konštatovanie a sankcionovanie porušenia pravidiel hospodárskej súťaže v prejednávanej veci.
29
Na jednej strane v odôvodneniach 822 až 832 sporného rozhodnutia, ktoré tvoria pododdiel 5.2 tohto rozhodnutia, nazvaný „Právomoc Komisie“, Komisia v podstate uviedla, že najprv neuplatní článok 101 ZFEÚ na dohody a na postupy predchádzajúce 1. máju 2004, pokiaľ ide o spojenia medzi letiskami v Európskej únii a letiskami nachádzajúcimi sa mimo EHP (ďalej len „spojenia medzi Úniou a tretími krajinami“), následne článok 53 Dohody o EHP na dohody a na postupy predchádzajúce 19. máju 2005, pokiaľ ide o spojenia medzi Úniou a tretími krajinami a spojenia medzi letiskami nachádzajúcimi sa v krajinách, ktoré sú zmluvnými stranami Dohody o EHP a ktoré nie sú členmi Únie, a letiskami nachádzajúcimi sa v tretích krajinách (ďalej len „spojenia medzi EHP s výnimkou Únie a tretími krajinami“) a nakoniec článok 8 dohody o leteckej doprave medzi ES a Švajčiarskom na dohody a na postupy predchádzajúce 1. júnu 2002, pokiaľ ide o spojenia medzi letiskami v Únii a letiskami nachádzajúcimi sa vo Švajčiarsku (ďalej len spojenia medzi Úniou a Švajčiarskom). V odôvodnení 832 uvedeného rozhodnutia spresnila, že toto rozhodnutie nemalo „žiadnu ambíciu na odhalenie akéhokoľvek porušenia článku 8 dohody [o leteckej doprave medzi ES a Švajčiarskom] týkajúceho sa služieb nákladnej dopravy [medzi] Švajčiarskom [a] tretími krajinami“.
30
Na druhej strane v odôvodneniach 1036 až 1046 sporného rozhodnutia, ktoré tvoria pododdiel 5.3.8 tohto rozhodnutia, nazvaný „Uplatniteľnosť článku 101 [ZFEÚ] a článku 53 Dohody o EHP na prichádzajúce spojenia“, Komisia vysvetlila dôvody, pre ktoré odmietla tvrdenia viacerých obvinených dopravcov, podľa ktorých prekročila hranice svojej územnej pôsobnosti podľa pravidiel medzinárodného práva verejného tým, že konštatovala a sankcionovala porušenie týchto dvoch ustanovení na spojeniach s odletom z tretích krajín a smerujúcich do EHP (ďalej len „prichádzajúce spojenia“).
31
Konkrétne v odôvodnení 1045 uvedeného rozhodnutia Komisia uviedla, že protisúťažné postupy, pokiaľ ide o služby nákladnej dopravy poskytované na týchto prichádzajúcich spojeniach, „môžu mať bezprostredné, podstatné a predvídateľné účinky v rámci Únie a EHP, keďže zvýšené náklady leteckej dopravy do EHP, a teda vyššie ceny dovážaného tovaru, môžu mať vzhľadom na svoju povahu účinky na spotrebiteľov v rámci EHP“. Dodala, že v prejednávanej veci tieto postupy mohli mať takéto účinky aj na poskytovanie služieb nákladnej leteckej dopravy inými dopravcami v rámci EHP, medzi uzlovými letiskami („hubs“) v EHP používanými dopravcami z tretích krajín a cieľovými letiskami týchto zásielok v EHP, ktoré neboli obsluhované dopravcom z tretej krajiny.
32
Okrem toho v odôvodnení 1046 toho istého rozhodnutia Komisia uviedla, že sporný kartel bol „vykonávaný celosvetovo“, že dojednania týkajúce sa prichádzajúcich spojení boli neoddeliteľnou súčasťou jediného a pokračujúceho porušenia článku 101 ZFEÚ a článku 53 Dohody o EHP a že jednotné uplatňovanie prirážok na celosvetovej úrovni bolo kľúčovým prvkom tohto kartelu.
33
Pododdiel 5.3 sporného rozhodnutia, ktorý sa v prejednávanej veci týka uplatnenia článku 101 ZFEÚ, článku 53 Dohody o EHP a článku 8 dohody o leteckej doprave medzi ES a Švajčiarskom, obsahuje odôvodnenia 833 až 1052 tohto rozhodnutia. Po prvé v odôvodnení 846 tohto rozhodnutia Komisia dospela k záveru, že obvinení dopravcovia koordinovali svoje správanie alebo ovplyvnili tvorbu cien, „čo v konečnom dôsledku v[iedlo] k stanoveniu cien vo vzťahu k“ palivovej prirážke, bezpečnostnej prirážke a plateniu provízie z prirážok špeditérom. V odôvodnení 861 uvedeného rozhodnutia Komisia konštatovala, že „všeobecný systém koordinácie stanovenia cien za služby nákladnej dopravy“, odhalený jej vyšetrovaním, svedčí o existencii „komplexného porušenia pozostávajúceho z rôznych činností, ktoré [bolo možné] kvalifikovať buď ako dohodu, alebo ako zosúladený postup, v rámci ktorých konkurenti vedome nahradili riziká hospodárskej súťaže praktickou spoluprácou medzi sebou“.
34
Po druhé v odôvodnení 869 sporného rozhodnutia Komisia uviedla, že „predmetné správanie predstav[ovalo] jediné a pokračujúce porušenie článku [101 ZFEÚ]“, pričom v odôvodneniach 870 až 902 tohto rozhodnutia spresnila, že predmetné dojednania sledovali jediný protisúťažný cieľ, ktorým bolo narušiť hospodársku súťaž v odvetví nákladnej dopravy v rámci EHP, týkali sa poskytovania služieb nákladnej dopravy a stanovovania ich cien, ako aj tých istých podnikov, mali jedinú a nepretržitú povahu a týkali sa troch zložiek, a to palivovej prirážky, bezpečnostnej prirážky a odmietnutia platiť provízie. V tomto rámci Komisia v odôvodnení 883 tohto rozhodnutia uviedla, že Lan Cargo bola zapojená do jednej zo zložiek jediného porušenia, a to do palivovej prirážky, ale že tiež vedela o diskusiách medzi dopravcami o bezpečnostnej prirážke a platbe provízií z prirážok.
35
Po tretie v odôvodnení 903 uvedeného rozhodnutia Komisia konštatovala, že cieľom predmetného protisúťažného správania bolo obmedziť hospodársku súťaž aspoň v rámci Únie, EHP a Švajčiarska. V odôvodnení 917 tohto rozhodnutia v podstate dodala, že preto nebolo potrebné zohľadniť konkrétne účinky tohto správania.
36
Po štvrté v odôvodneniach 972 až 1021 sporného rozhodnutia Komisia preskúmala právnu úpravu siedmich tretích krajín, o ktorej viacero obvinených dopravcov tvrdilo, že im ukladala povinnosť dohodnúť sa na prirážkach, čím bránila uplatňovaniu relevantných pravidiel hospodárskej súťaže. Komisia sa domnievala, že títo dopravcovia nepreukázali, že konali pod nátlakom týchto tretích krajín.
37
Po piate v odôvodneniach 1024 až 1035 sporného rozhodnutia Komisia dospela k záveru, že jediné a pokračujúce porušenie mohlo citeľne ovplyvniť obchod medzi členskými štátmi, medzi zmluvnými stranami Dohody o EHP a medzi zmluvnými stranami dohody o leteckej doprave medzi ES a Švajčiarskom.
38
Oddiel 7 sporného rozhodnutia, nazvaný „Dĺžka trvania porušenia“, obsahuje odôvodnenia 1146 až 1169 tohto rozhodnutia. Ako teda vyplýva z odôvodnenia 1146 uvedeného rozhodnutia, Komisia konštatovala, že sporný kartel sa začal 7. decembra 1999 a trval až do 14. februára 2006. V tomto odôvodnení 1146 spresnila, že tento kartel porušoval:
–
článok 101 ZFEÚ od 7. decembra 1999 do 14. februára 2006, pokiaľ ide o leteckú dopravu medzi letiskami v Únii,
–
článok 101 ZFEÚ od 1. mája 2004 do 14. februára 2006, pokiaľ ide o leteckú dopravu na spojeniach medzi Úniou a tretími krajinami,
–
článok 53 Dohody o EHP od 7. decembra 1999 do 14. februára 2006, pokiaľ ide o leteckú dopravu medzi letiskami v rámci EHP (ďalej len „spojenia v rámci EHP“),
–
článok 53 Dohody o EHP od 19. mája 2005 do 14. februára 2006, pokiaľ ide o leteckú dopravu na spojeniach medzi EHP s výnimkou Únie a tretími krajinami,
–
článok 8 dohody o leteckej doprave medzi ES a Švajčiarskom od 1. júna 2002 do 14. februára 2006, pokiaľ ide o leteckú dopravu na spojeniach medzi Úniou a Švajčiarskom.
39
V odôvodnení 1169 toho istého rozhodnutia Komisia uviedla, že porušenie trvalo, pokiaľ ide o Lan Cargo, od 25. februára 2003 do 14. februára 2006. Predtým v odôvodneniach 1103 až 1108 sporného rozhodnutia spresnila, že treba vychádzať z toho, že Latam Airlines, ktorá počas tohto obdobia vlastnila 99,9 % základného imania spoločnosti Lan Cargo, vykonávala rozhodujúci vplyv na svoju dcérsku spoločnosť, a preto ju treba považovať za solidárne zodpovednú so spoločnosťou Lan Cargo za celé uvedené obdobie.
40
Články 1, 3 a 4 výroku tohto rozhodnutia znejú takto:
„Článok 1
Nasledujúce podniky sa tým, že koordinovali svoje správanie v oblasti stanovenia cien za poskytovanie služieb nákladnej leteckej dopravy na celom svete, pokiaľ ide o palivovú prirážku, [bezpečnostnú prirážku] a platenie provízie z prirážok, dopustili nasledujúceho jediného a pokračujúceho porušenia článku 101 [ZFEÚ], článku 53 [dohody o EHP] a článku 8 [dohody o leteckej doprave medzi ES a Švajčiarskom], pokiaľ ide o nasledujúce spojenia a počas nasledujúcich období.
1.
Nasledujúce podniky porušili článok [101 ZFEÚ] a článok 53 Dohody o EHP, pokiaľ ide o [spojenia v rámci EHP] počas týchto období:
…
i)
[Latam Airlines] od 25. februára 2003 do 14. februára 2006;
j)
[Lan Cargo] od 25. februára 2003 do 14. februára 2006;
…
2.
Nasledujúce podniky porušili článok 101 [ZFEÚ], pokiaľ ide o [spojenia medzi Úniou a tretími krajinami] počas týchto období:
…
i)
[Latam Airlines] od 1. mája 2004 do 14. februára 2006;
j)
[Lan Cargo] od 1. mája 2004 do 14. februára 2006;
…
3.
Nasledujúce podniky porušili článok 53 Dohody o EHP, pokiaľ ide o [spojenia medzi EHP s výnimkou Únie a tretími krajinami] počas týchto období:
…
i)
[Latam Airlines] od 19. mája 2005 do 14. februára 2006;
j)
[Lan Cargo] od 19. mája 2005 do 14. februára 2006;
…
4.
Nasledujúce podniky porušili článok 8 [dohody o leteckej doprave medzi ES a Švajčiarskom], pokiaľ ide o [spojenia medzi Úniou a Švajčiarskom] počas týchto období:
…
i)
[Latam Airlines] od 25. februára 2003 do 14. februára 2006;
j)
[Lan Cargo] od 25. februára 2003 do 14. februára 2006;
…
Článok 3
Za jediné a pokračujúce porušenie uvedené v článku 1 tohto rozhodnutia… sa ukladajú tieto pokuty:
…
i)
[Latam Airlines a Lan Cargo] spoločne a nerozdielne: 8220000 [eur];
…
Článok 4
Podniky uvedené v článku 1 okamžite ukončia jediné a pokračujúce porušenie uvedené v predmetnom článku, pokiaľ tak ešte neurobili.
Taktiež sa zdržia akéhokoľvek konania alebo správania s rovnakým alebo podobným cieľom alebo následkom.“
Konanie na Všeobecnom súde a napadnutý rozsudok
41
Návrhom podaným do kancelárie Všeobecného súdu 31. mája 2017 Latam Airlines a Lan Cargo podali žalobu, ktorou sa domáhali predovšetkým zrušenia sporného rozhodnutia v rozsahu, v akom sa ich týkalo, a subsidiárne zrušenia uloženej pokuty alebo zníženia jej výšky.
42
Na podporu tejto žaloby uviedli sedem žalobných dôvodov neplatnosti.
43
Spomedzi týchto žalobných dôvodov bol prvý žalobný dôvod založený na nesprávnom právnom posúdení a nesprávnom posúdení skutkového stavu, keď spoločnostiam Latam Airlines a Lan Cargo bola pripísaná zodpovednosť za zložky jediného a pokračujúceho porušenia týkajúce sa bezpečnostnej prirážky a odmietnutia platiť provízie. Druhý žalobný dôvod bol založený na nesprávnom právnom posúdení a nesprávnom posúdení skutkového stavu pri konštatovaní účasti spoločností Latam Airlines a Lan Cargo na porušení, pokiaľ ide o jeho zložku týkajúcu sa palivovej prirážky. Tretí žalobný dôvod bol založený na nedostatku právomoci Komisie konštatovať zodpovednosť týchto dopravcov na spojeniach v rámci EHP, spojeniach medzi EHP s výnimkou Únie a tretími krajinami a na spojeniach medzi Úniou a Švajčiarskom. Štvrtý žalobný dôvod vytýkal Komisii, že sa dopustila nesprávneho posúdenia skutkového stavu a nesprávneho právneho posúdenia, keď konštatovala existenciu „kartelu na celosvetovej úrovni“. Tento posledný žalobný dôvod pozostával zo štyroch častí, z ktorých tretia vytýkala Komisii, že prekročila svoju právomoc a vytvorila nejednoznačnosť, pokiaľ ide o geografický rozsah porušenia. Šiesty žalobný dôvod bol založený na porušení práva na obhajobu a neexistencii primeraného odôvodnenia, pričom Latam Airlines a Lan Cargo v podstate tvrdili, že sporné rozhodnutie bolo založené na nových skutkových a právnych posúdeniach, ku ktorým nemohli byť vypočuté.
44
Napadnutým rozsudkom Všeobecný súd vyhovel prvému žalobnému dôvodu, čiastočne vyhovel druhému a tretiemu žalobnému dôvodu a zamietol ostatné žalobné dôvody. V dôsledku toho zrušil článok 1 ods. 1 písm. i) a j), článok 1 ods. 3 písm. i) a j) a článok 1 ods. 4 písm. i) a j) sporného rozhodnutia, ako aj článok 1 ods. 2 písm. i) a j) tohto rozhodnutia v rozsahu, v akom sa v tomto poslednom uvedenom ustanovení konštatuje účasť žalobkýň jednak na zložkách jediného a pokračujúceho porušenia týkajúcich sa bezpečnostnej prirážky a odmietnutia platiť provízie a jednak na zložke jediného a pokračujúceho porušenia týkajúcej sa palivovej prirážky pred 22. júlom 2005. Zrušil tiež článok 3 písm. i) uvedeného rozhodnutia, stanovil výšku pokuty uloženej spoločne a nerozdielne žalobkyniam na 2244000 eur a v zostávajúcej časti žalobu zamietol.
Návrhy účastníčok odvolacieho konania
45
Latam Airlines a Lan Cargo svojím odvolaním navrhujú, aby Súdny dvor:
–
zrušil napadnutý rozsudok v rozsahu, v akom zamieta ich žalobu,
–
zrušil sporné rozhodnutie v rozsahu, v akom sa ich týka, alebo subsidiárne ho čiastočne zrušil a znížil výšku pokuty,
–
uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy konania.
46
Komisia navrhuje, aby Súdny dvor odvolanie zamietol a uložil spoločnostiam Latam Airlines a Lan Cargo povinnosť nahradiť trovy konania.
O odvolaní
47
Na podporu svojho odvolania Latam Airlines a Lan Cargo uvádzajú štyri odvolacie dôvody, z ktorých prvý je založený na nesprávnom právnom posúdení spočívajúcom v tom, že Všeobecný súd rozhodol len o čiastočnom zrušení sporného rozhodnutia, druhý na porušení práva na obhajobu z dôvodu, že neodôvodnil upustenie od postihovania niektorých podnikov uvedených v oznámení o námietkach, tretí na nesprávnom právnom posúdení, pokiaľ ide o právomoc Komisie konštatovať existenciu „kartelu na celosvetovej úrovni“, a štvrtý na nesprávnom právnom posúdení, pokiaľ ide o určenie geografického rozsahu porušenia.
O prvom odvolacom dôvode založenom na tom, že sporné rozhodnutie bolo zrušené len čiastočne
Argumentácia účastníčok konania
48
Prvý odvolací dôvod v podstate obsahuje tri časti.
49
V prvej časti tohto odvolacieho dôvodu Latam Airlines a Lan Cargo tvrdia, že Všeobecný súd porušil článok 101 ods. 1 ZFEÚ tým, že nezrušil sporné rozhodnutie v celom rozsahu.
50
Všeobecný súd, ktorý zrušil sporné rozhodnutie len v rozsahu, v akom sa v ňom konštatovala ich účasť na zložkách jediného a pokračujúceho porušenia týkajúcich sa bezpečnostnej prirážky a odmietnutia platiť provízie, a potvrdil toto rozhodnutie, pokiaľ ide o ich účasť na zložke tohto porušenia týkajúcej sa palivovej prirážky od 22. júla 2005, neposúdil, či časti, o ktorých zrušení rozhodol, boli oddeliteľné a či zostávajúca zložka bola taká, že nezmenila podstatu jediného a pokračujúceho porušenia.
51
Z bodu 38 rozsudku zo 6. decembra 2012, Komisia/Verhuizingen Coppens (C‑441/11 P, EU:C:2012:778), však vyplýva, že čiastočné zrušenie právneho aktu Únie je možné len vtedy, ak časti, ktorých zrušenie sa navrhuje, sú oddeliteľné od ostatných častí aktu, čo predpokladá, že takéto čiastočné zrušenie nemá za následok zmenu podstaty aktu.
52
V prejednávanej veci zložky týkajúce sa bezpečnostnej prirážky a odmietnutia platiť provízie nemožno oddeliť od jediného a pokračujúceho porušenia bez toho, aby sa zmenila jeho podstata. Samotná Komisia sa totiž v odôvodnení 863 sporného rozhodnutia domnievala, že by bolo neprirodzené chcieť rozdeliť sporné správanie charakterizované jediným cieľom a zaobchádzať s ním, ako keby išlo o samostatné porušenia. V rozsudku zo 4. júla 2013, Komisia/Aalberts Industries a i. (C‑287/11 P, EU:C:2013:445, bod 65), pritom Súdny dvor zohľadnil odôvodnenie predmetného rozhodnutia v tejto veci, ktoré je formulované rovnako, aby dospel k záveru, že konštatované porušenie nebolo rozdeliteľné. Okrem toho Komisia v tomto rozhodnutí neuviedla, že účasť na protisúťažnom správaní týkajúcom sa palivovej prirážky predstavuje sama osebe porušenie. Nemôže sa opierať ani o odôvodnenie 871 uvedeného rozhodnutia, podľa ktorého niektoré stretnutia, kontakty alebo výmeny informácií medzi konkurentmi možno samé osebe považovať za porušenia. Napokon zložky týkajúce sa bezpečnostnej prirážky a odmietnutia platiť provízie nie sú len doplnkové vo vzťahu k zložke týkajúcej sa palivovej prirážky. V tejto súvislosti pritom z rozsudku z 21. januára 2016, Galp Energía España a i./Komisia (C‑603/13 P, EU:C:2016:38), vyplýva, že iba čiastočné zrušenie len doplnkových zložiek nemení podstatu jediného a pokračujúceho porušenia. Latam Airlines a Lan Cargo dodávajú, že neexistencia oddeliteľnosti je osobitne zrejmá, pokiaľ ide o bezpečnostnú prirážku, ktorá je podľa nich zložkou rovnocennou s palivovou prirážkou, a nie len doplnkom k nej.
53
V druhej časti prvého odvolacieho dôvodu založenej na nedostatku odôvodnenia Latam Airlines a Lan Cargo vytýkajú Všeobecnému súdu, že vykonal odôvodnenie v kruhu a neodôvodnil tvrdenie obsiahnuté v bode 632 napadnutého rozsudku, podľa ktorého nepreukázali, že Komisia sa dopustila pochybenia, keď ich považovala za zodpovedné za jediné a pokračujúce porušenie, pokiaľ ide o jeho zložku týkajúcu sa palivovej prirážky. Všeobecný súd tak neposúdil, či zložky jediného a pokračujúceho porušenia týkajúce sa bezpečnostnej prirážky a odmietnutia platiť provízie boli oddeliteľné a či zostávajúca zložka bola taká, že nezmenila podstatu takéhoto porušenia.
54
V tretej časti tohto odvolacieho dôvodu Latam Airlines a Lan Cargo tvrdia, že Všeobecný súd v odôvodnení pripomenutom v bode 53 tohto rozsudku obrátil dôkazné bremeno, keď konštatoval, že nepreukázali neexistenciu svojej zodpovednosti za zložku týkajúcu sa palivovej prirážky, hoci Komisii prináleží predložiť dôkaz o porušenie článku 101 ZFEÚ.
55
Komisia tvrdí, že prvý odvolací dôvod je nedôvodný.
Posúdenie Súdnym dvorom
– Úvodné pripomienky
56
Treba pripomenúť, že Všeobecný súd napadnutým rozsudkom vyhovel prvému žalobnému dôvodu, ktorý mu predložili Latam Airlines a Lan Cargo a ktorý bol založený na nesprávnom právnom posúdení pri preukázaní účasti spoločnosti Lan Cargo na zložkách jediného a pokračujúceho porušenia týkajúcich sa bezpečnostnej prirážky a platenia provízií. Všeobecný súd z toho v bode 631 napadnutého rozsudku vyvodil, že bolo potrebné zrušiť článok 1 ods. 2 sporného rozhodnutia v rozsahu, v akom pripísal spoločnostiam Latam Airlines a Lan Cargo zodpovednosť za tieto dve zložky jediného a pokračujúceho porušenia. V bode 632 uvedeného rozsudku však dodal, že na rozdiel od toho, čo tvrdili Latam Airlines a Lan Cargo, nebolo potrebné z týchto dôvodov zrušiť sporné rozhodnutie v celom rozsahu, keďže bez ohľadu na pochybenia, ktorých sa dopustila Komisia, pokiaľ ide o ich zodpovednosť za uvedené zložky, nepreukázali, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia, keď konštatovala, že sa zúčastňovali na uvedenom porušení.
57
Treba teda overiť, či sa Všeobecný súd dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď odmietol zrušiť sporné rozhodnutie v celom rozsahu.
58
Podľa ustálenej judikatúry je čiastočné zrušenie právneho aktu Únie možné len vtedy, ak časti, ktorých zrušenie sa navrhuje, sú oddeliteľné od ostatných častí aktu, čo predpokladá, že takéto čiastočné zrušenie nemá za následok zmenu podstaty tohto aktu (pozri v tomto zmysle rozsudky zo 14. mája 2020, NKT Verwaltung a NKT/Komisia, C‑607/18 P, EU:C:2020:385, bod 292 a citovanú judikatúru, ako aj zo 16. februára 2022, Maďarsko/Parlament a Rada, C‑156/21, EU:C:2022:97, bod 293 a citovanú judikatúru).
59
Súdny dvor spresnil podmienky čiastočného zrušenia rozhodnutia Komisie, v ktorom bola konštatovaná účasť podniku na viacerých protisúťažných správaniach tvoriacich jediné a pokračujúce porušenie.
60
Súdny dvor v bode 44 rozsudku zo 6. decembra 2012, Komisia/Verhuizingen Coppens (C‑441/11 P, EU:C:2012:778), rozhodol, že ak sa podnik priamo zúčastňoval na jednom alebo niekoľkých protisúťažných správaniach tvoriacich jediné a pokračujúce porušenie, no nie je preukázané, že tento podnik svojím vlastným správaním zamýšľal prispieť k všetkým spoločným zámerom, ktoré sledovali ďalší účastníci kartelu, a že mal vedomosť o všetkých ďalších protiprávnych správaniach, ktoré zamýšľali alebo uskutočnili uvedení účastníci sledujúci rovnaké ciele, alebo ich mohol rozumne predpokladať a bol ochotný prevziať z toho vyplývajúce riziko, Komisia je oprávnená pripisovať tomuto podniku zodpovednosť iba za správania, na ktorých sa priamo zúčastňoval, a za správania zamýšľané alebo uskutočnené ďalšími účastníkmi sledujúcimi rovnaké ciele, aké sledoval tento podnik, a v prípade ktorých je preukázané, že o nich vedel alebo ich mohol rozumne predpokladať a bol ochotný prevziať z toho vyplývajúce riziko.
61
Súdny dvor v bode 45 uvedeného rozsudku dodal, že taká okolnosť však nemôže viest k zbaveniu sa zodpovednosti tohto podniku za správania, na ktorých sa nesporne zúčastnil alebo za ktoré môže byť skutočne považovaný za zodpovedného. V tomto bode 45, ako aj v bode 90 rozsudku zo 16. júna 2022, Quanta Storage/Komisia (C‑699/19 P, EU:C:2022:483), tiež uviedol, že skutočnosť, že sa podnik nezúčastňoval na všetkých prvkoch zakladajúcich kartelovú dohodu alebo že plnil menej významnú úlohu v aspektoch, na ktorých sa zúčastňoval, totiž nie je relevantná na účely konštatovania existencie vytýkaného porušenia, keďže tieto prvky sa majú zohľadňovať iba pri posudzovaní závažnosti porušenia a prípadne pri stanovení pokuty.
62
Súdny dvor v bode 46 rozsudku zo 6. decembra 2012, Komisia/Verhuizingen Coppens (C‑441/11 P, EU:C:2012:778), prevzatom v bode 68 rozsudku zo 16. júna 2022, Sony Corporation a Sony Electronics/Komisia (C‑697/19 P, EU:C:2022:478), spresnil, že takéto „rozdelenie“ rozhodnutia Komisie, ktoré kvalifikuje celkový kartel ako jediné a nepretržité porušenie, je však vhodné iba vtedy, ak na jednej strane uvedenému podniku bolo v správnom konaní umožnené oboznámiť sa s tým, že mu je rovnako vytýkané každé zo správaní tvoriacich porušenie, a teda brániť sa v tomto smere, a na druhej strane je uvedené rozhodnutie v tejto súvislosti dostatočne jasné.
63
Súdny dvor z toho v bode 47 rozsudku zo 6. decembra 2012, Komisia/Verhuizingen Coppens (C‑441/11 P, EU:C:2012:778), vyvodil, že ak sú podmienky uvedené v bode 46 uvedeného rozsudku splnené a ak súd Únie konštatuje, že Komisia z právneho hľadiska nedostatočne preukázala, že podnik zúčastňujúci sa na jednom z protisúťažných správaní tvoriacich jediné a nepretržité porušenie vedel o ďalších protisúťažných správaniach ďalších účastníkov kartelu sledujúcich rovnaké ciele, alebo že ich mohol rozumne predpokladať a bol ochotný prevziať z toho vyplývajúce riziko, potom môže súd z toho vyvodiť jediný dôsledok, že tomuto podniku nemožno pripisovať zodpovednosť za tieto ďalšie správania, čiže za jediné a nepretržité porušenie v celom rozsahu, a že napadnuté rozhodnutie musí byť považované za nedôvodné iba v tomto rozsahu. Rozdeliteľnosť rozhodnutia, ktorým sa podniku pripisuje zodpovednosť za jediné a pokračujúce porušenie ako celok, hoci sa na ňom tento podnik podieľal len v jednej z jeho zložiek, teda nepodlieha iným podmienkam, než sú tie, ktoré sú uvedené vyššie.
64
V prejednávanej veci z bodov 581, 615 a 630 až 632 napadnutého rozsudku vyplýva, že Všeobecný súd dospel k záveru, že Komisia síce preukázala, že títo dopravcovia sa podieľali na zložke jediného a pokračujúceho porušenia týkajúcej sa palivovej prirážky od 22. júla 2005, avšak z právneho hľadiska dostatočne nepreukázala, že uvedení dopravcovia mali požadovanú vedomosť o jedinom a pokračujúcom porušení v jeho dvoch ďalších zložkách týkajúcich sa bezpečnostnej prirážky a odmietnutia platiť provízie.
65
Tvrdenia spoločností Latam Airlines a Lan Cargo teda treba preskúmať z hľadiska judikatúry citovanej v bodoch 60 až 63 tohto rozsudku.
– O prvej časti založenej na tom, že Všeobecný súd neposúdil oddeliteľnosť zrušených častí
66
V prvej časti svojho prvého odvolacieho dôvodu Latam Airlines a Lan Cargo v podstate vytýkajú Všeobecnému súdu, že sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď zrušil sporné rozhodnutie len v rozsahu, v akom sa týkalo ich účasti na zložkách jediného a pokračujúceho porušenia týkajúcich sa bezpečnostnej prirážky a odmietnutia platiť provízie, hoci podľa nich konštatovanie, podľa ktorého Komisia nesprávne dospela k záveru, že druhá odvolateľka mala požadovanú vedomosť o týchto dvoch zložkách jediného a pokračujúceho porušenia, malo mať za následok zrušenie tohto rozhodnutia v celom rozsahu.
67
Z judikatúry citovanej v bodoch 60 až 63 tohto rozsudku vyplýva, že pokiaľ súd Únie konštatoval, že Komisia z právneho hľadiska dostatočne nepreukázala, že podnik zúčastňujúci sa na jednom z protisúťažných správaní tvoriacich jediné a nepretržité porušenie mal vedomosť o ďalších protisúťažných správaniach ďalších účastníkov kartelu sledujúcich rovnaké ciele, alebo že ich mohol rozumne predpokladať a bol ochotný prevziať z toho vyplývajúce riziko, toto konštatovanie nemôže viesť k zbaveniu zodpovednosti uvedeného podniku za časť správaní, na ktorých sa preukázateľne zúčastňoval alebo za ktoré mu nesporne možno pripisovať zodpovednosť, pričom súd Únie sa musí obmedziť na čiastočné zrušenie rozhodnutia Komisie, ktoré bolo pred ním napadnuté. Keďže totiž samotným cieľom rozhodnutia Komisie, ktorým bola zistená účasť podniku na karteli, ktorý porušuje článok 101 ZFEÚ, je konštatovať existenciu jedného alebo viacerých správaní predstavujúcich takéto porušenie, čiastočné zrušenie nemôže zmeniť podstatu takéhoto rozhodnutia (rozsudok zo 6. decembra 2012, Komisia/Verhuizingen Coppens, C‑441/11 P, EU:C:2012:778, body 50 a 51).
68
Za týchto okolností sa Všeobecný súd tým, že zrušil sporné rozhodnutie len čiastočne, keďže nebola spochybnená účasť spoločnosti Lan Cargo na výmenách informácií týkajúcich sa palivovej prirážky, nedopustil nesprávneho právneho posúdenia.
69
Tvrdenie odvolateliek, podľa ktorého sa samotná Komisia v bode 863 sporného rozhodnutia domnievala, že je „neprirodzené chcieť rozdeliť… pokračujúce správanie charakterizované jediným cieľom tým, že sa s ním bude zaobchádzať tak, ako keby bolo tvorené samostatnými porušeniami, hoci ide o jediné porušenie, ktoré sa postupne prejavuje tak vo forme dohôd, ako aj zosúladených postupov“, nemôže odôvodniť odlišný záver. Z bodov 471 až 581 napadnutého rozsudku, ktoré sa venujú overeniu dôkazu o účasti spoločnosti Lan Cargo na zložke jediného a pokračujúceho porušenia týkajúcej sa palivovej prirážky, totiž jednoznačne vyplýva, že Všeobecný súd nepovažoval túto zložku za samostatné a izolované porušenie, ale zastával názor, že Komisia sa dôvodne domnievala, že z dôvodu účasti spoločnosti Lan Cargo na tejto zložke a jej preukázanej alebo predpokladanej vedomosti o ostatných správaniach týkajúcich sa uvedenej zložky možno jediné a pokračujúce porušenie, ktorým obvinení dopravcovia koordinovali svoje správanie v oblasti stanovenia cien služieb nákladnej dopravy, pripísať tomuto dopravcovi. Toto posúdenie je podporené konštatovaním uvedeným v bode 429 napadnutého rozsudku, podľa ktorého bola palivová prirážka súčasťou ceny za služby nákladnej dopravy a že zložka jediného a pokračujúceho porušenia týkajúca sa palivovej prirážky sa následne týkala stanovenia cien služieb nákladnej dopravy.
70
Okolnosť, že Komisia nepreukázala, že Lan Cargo vedela o výmenách informácií týkajúcich sa bezpečnostnej prirážky alebo o výmenách informácií týkajúcich sa odmietnutia platiť provízie, pritom nemohla spochybniť jedinú a pokračujúcu povahu konštatovaného porušenia, ktoré však nebolo možné pripísať tomuto dopravcovi ako celok (pozri analogicky rozsudok z 24. júna 2015, Fresh Del Monte Produce/Komisia a Komisia/Fresh Del Monte Produce, C‑293/13 P a C‑294/13 P, EU:C:2015:416, bod 160).
71
Pokiaľ ide o tvrdenie odvolateliek založené na rozsudku zo 4. júla 2013, Komisia/Aalberts Industries a i. (C‑287/11 P, EU:C:2013:445), stačí uviesť, že ako vyplýva z jeho bodov 60 až 63, uvedený rozsudok sa týka prípadu, keď na rozdiel od prejednávanej veci nebola účasť dotknutého podniku na jedinom a pokračujúcom porušení preukázaná.
72
Prvú časť prvého odvolacieho dôvodu preto treba zamietnuť ako nedôvodnú.
– O tretej časti založenej na obrátení dôkazného bremena
73
Podľa ustálenej judikatúry Súdneho dvora strana alebo orgán, ktoré tvrdia, že došlo k porušeniu pravidiel hospodárskej súťaže, by mali dokázať existenciu takéhoto porušenia, a podnik alebo združenie podnikov, ktoré sa dovolávajú práva na obranu proti zisteniu porušenia, by mali preukázať splnenie podmienok na uplatnenie takejto obrany tak, aby uvedený orgán musel následne predložiť iný dôkaz. Aj keď však podľa týchto zásad nesie dôkazné bremeno buď Komisia, alebo dotknutý podnik či združenie podnikov, skutkové okolnosti, ktoré uvádza jeden účastník konania, môžu byť takej povahy, že druhému účastníkovi konania vznikne povinnosť poskytnúť vysvetlenie alebo odôvodnenie, a ak tak neurobí, možno dospieť k záveru, že boli splnené pravidlá v oblasti dôkazného bremena (rozsudky zo 7. januára 2004, Aalborg Portland a i./Komisia, C‑204/00 P, C‑205/00 P, C‑211/00 P, C‑213/00 P, C‑217/00 P a C‑219/00 P, EU:C:2004:6, body 78 a 79, ako aj zo 17. júna 2010, Lafarge/Komisia, C‑413/08 P, EU:C:2010:346, body 29 a 30, ako aj citovaná judikatúra).
74
V prejednávanej veci treba uviesť, že v tretej časti prvého odvolacieho dôvodu odvolateľky vytýkajú Všeobecnému súdu, že v bode 632 napadnutého rozsudku obrátil dôkazné bremeno, pričom táto argumentácia vychádza z nesprávneho výkladu napadnutého rozsudku.
75
Tento bod 632 totiž odkazuje na bod 581 napadnutého rozsudku. Po posúdení dôkazov uvedených Komisiou pritom Všeobecný súd v bode 580 uvedeného rozsudku uviedol, že táto inštitúcia sa dôvodne domnievala, že Lan Cargo mala požadovanú vedomosť o zložke jediného a pokračujúceho porušenia týkajúcej sa palivovej prirážky, ale až od 22. júla 2005, a že Komisia sa dopustila pochybenia, keď považovala žalobkyne za zodpovedné za túto zložku pred týmto dátumom. V bode 581 uvedeného rozsudku dodal, že vzhľadom na účasť žalobkýň na uvedenej zložke po tomto poslednom uvedenom dátume nemôže pochybenie Komisie viesť k úplnému zrušeniu sporného rozhodnutia. Všeobecný súd teda neobrátil dôkazné bremeno týkajúce sa účasti žalobkýň na porušení, keďže v podstate dospel k záveru, že Komisii prislúchalo predložiť dôkaz o tejto účasti a že dôkaz o účasti spoločností Latam Airlines a Lan Cargo na zložke jediného a pokračujúceho porušenia týkajúcej sa palivovej prirážky od 22. júla 2005 bol predložený.
76
V tomto kontexte možno tvrdenie uvedené v bode 632 napadnutého rozsudku, podľa ktorého žalobkyne „nepreukázali, že sa Komisia dopustila nesprávneho právneho posúdenia, keď konštatovala, že sa zúčastnili“ na jedinom a pokračujúcom porušení, ktorého sa týka sporné rozhodnutie, chápať len v tom zmysle, že tvrdenia uvádzané odvolateľkami v rámci ich prvého odvolacieho dôvodu nestačia na odôvodnenie zrušenia uvedeného rozhodnutia v celom rozsahu.
77
Tretiu časť prvého odvolacieho dôvodu preto treba zamietnuť ako nedôvodnú.
– O druhej časti založenej na nedostatku odôvodnenia
78
Z preskúmania prvej a tretej časti prvého odvolacieho dôvodu vyplýva, že Všeobecný súd sa nedopustil nesprávneho právneho posúdenia ani neobrátil dôkazné bremeno, keď dospel k záveru, že skutočnosť, že žalobkyniam nemožno pripísať účasť na zložkách jediného a pokračujúceho porušenia týkajúcich sa bezpečnostnej prirážky a odmietnutia platiť provízie, nemôže odôvodniť úplné zrušenie sporného rozhodnutia v rozsahu, v akom sa ich týka.
79
Za týchto podmienok treba druhú časť tohto odvolacieho dôvodu, ktorou odvolateľky Všeobecnému súdu v podstate vytýkajú, že v bode 632 napadnutého rozsudku z právneho hľadiska dostatočne nevysvetlil dôvody, prečo nebolo úplné zrušenie sporného rozhodnutia vo vzťahu k nim v prejednávanej veci odôvodnené, zamietnuť ako neúčinnú.
80
Nesprávne právne posúdenia, ktorých sa Všeobecný súd dopustil v súvislosti s povinnosťou odôvodnenia, totiž nemôžu viesť k zrušeniu napadnutého rozsudku, ak sa jeho výrok javí dôvodný z iných právnych dôvodov (rozsudok z 12. februára 2015, Komisia/IPK International, C‑336/13 P, EU:C:2015:83, bod 64 a citovaná judikatúra).
81
V súlade s touto judikatúrou platí, že aj keby bod 632 napadnutého rozsudku dostatočne jasne neuvádzal dôvody, na základe ktorých Všeobecný súd dospel k záveru, že nie je dôvod na úplné zrušenie sporného rozhodnutia v rozsahu, v akom sa týka žalobkýň, táto okolnosť nestačí na odôvodnenie zrušenia napadnutého rozsudku.
82
V dôsledku toho treba druhú časť prvého odvolacieho dôvodu založenú na porušení povinnosti odôvodnenia zamietnuť ako neúčinnú.
83
Z toho vyplýva, že prvý odvolací dôvod treba zamietnuť ako čiastočne neúčinný a čiastočne nedôvodný.
O druhom odvolacom dôvode založenom na porušení práva na obhajobu
Argumentácia účastníčok konania
84
Svojím druhým odvolacím dôvodom Latam Airlines a Lan Cargo vytýkajú Všeobecnému súdu, že sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia pri posúdení rozsahu ich práva na obhajobu.
85
Tento odvolací dôvod obsahuje dve časti.
86
V prvej časti tohto odvolacieho dôvodu odvolateľky tvrdia, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia pri posúdení porušenia práva na obhajobu z dôvodu, že Komisia neodôvodnila upustenie od výhrad voči trinástim dopravcom a jednému poskytovateľovi služieb.
87
Na podporu svojej argumentácie sa Latam Airlines a Lan Cargo odvolávajú na judikatúru vyplývajúcu z rozsudku z 9. októbra 2014, ICF/Komisia (C‑467/13 P, EU:C:2014:2274), a tvrdia, že v prejednávanej veci upustenie od výhrad podstatným spôsobom zmenilo dôkazy o zistených porušeniach, takže Komisia bola povinná umožniť dopravcom, ktorí boli nakoniec adresátmi jej rozhodnutia, predložiť k tomuto upusteniu od výhrad svoje pripomienky.
88
V tejto súvislosti odvolateľky uvádzajú, že Všeobecný súd v bodoch 555 a 574 napadnutého rozsudku odkazoval na e‑mail z 22. júla 2005, ktorý zohrával významnú úlohu pri posudzovaní ich účasti na protiprávnom konaní, ktorého sa týka sporné rozhodnutie, hoci na tento e‑mail odpovedali aj niektorí dopravcovia, voči ktorým Komisia upustila od výhrad. Dodávajú, že v bodoch 350 a 351 napadnutého rozsudku Všeobecný súd odmietol ich argumentáciu, založenú na podozrení, že upustenie od postihu iného dopravcu bolo výsledkom štátneho nátlaku, s odôvodnením, že nepreukázali existenciu takéhoto nátlaku.
89
Okrem toho z tých istých dôvodov Latam Airlines a Lan Cargo tvrdia, že napadnutý rozsudok je prinajmenšom nedostatočne odôvodnený, keďže Všeobecný súd neuviedol dôvody, pre ktoré sa domnieval, že upustenie od výhrad nezmenilo dôkazy podstatným spôsobom.
90
V druhej časti druhého odvolacieho dôvodu vytýkajú Všeobecnému súdu, že skreslil dôkazy, keď v bode 568 napadnutého rozsudku konštatoval, že výmeny informácií vyvolané e‑mailom z 22. júla 2025, a najmä reakcie na používanie internetovej stránky infowarding.com a pokus dopravcu kontaktovať autora reklamy týkajúcej sa palivovej prirážky umiestnenej na tejto stránke „však svedčia o očakávaní viacerých obvinených dopravcov, že na trhu bude dodržiavaná disciplína v oblasti [palivovej prirážky]“. Podľa odvolateliek je zjavné, že tieto reakcie a tento pokus zo strany podnikov, ktoré neboli adresátmi sporného rozhodnutia, nemohli svedčiť o očakávaniach „obvinených dopravcov“, ktorým bolo toto rozhodnutie určené.
91
Komisia tvrdí, že uvedený odvolací dôvod je nedôvodný.
Posúdenie Súdnym dvorom
92
Treba konštatovať, že prvá časť druhého odvolacieho dôvodu je založená na nesprávnom výklade judikatúry citovanej v bode 87 tohto rozsudku. Ako totiž Všeobecný súd v podstate uviedol v bode 252 napadnutého rozsudku, na účely dodržania povinnosti odôvodnenia nie je inštitúcia Únie povinná uviesť v akte, ktorý prijíma, dôvody, pre ktoré neprijala podobné akty určené tretím osobám. Komisia preto nie je povinná uviesť v rozhodnutí, ktorým sa konštatuje porušenie pravidiel hospodárskej súťaže, dôvody, pre ktoré sa rozhodla nepokračovať v konaní alebo nesankcionovať niektoré podniky za predmetné porušenie.
93
Všeobecný súd tiež v bode 254 napadnutého rozsudku správne pripomenul judikatúru, podľa ktorej ak Komisia upustí od všetkých výhrad vznesených proti určitým spoločnostiam, ktoré sa pôvodne zúčastnili na dotknutom konaní, nemožno od nej požadovať, aby umožnila spoločnostiam, ktorým je jej rozhodnutie napokon určené, vyjadriť sa k tomuto upusteniu, keďže oznámenie dodatočných výhrad dotknutým osobám, a teda aj možnosť ponechaná týmto osobám, aby sa k nemu vyjadrili, sa vzťahuje len na prípad, keď Komisia obviňuje dotknuté podniky z nových skutkov alebo podstatne mení dôkazy o sporných porušeniach (rozsudok z 9. októbra 2014, ICF/Komisia, C‑467/13 P, EU:C:2014:2274, bod 36).
94
Z tejto judikatúry vyplýva iba to, že Komisia je povinná opätovne vypočuť podniky, proti ktorým pokračovala v konaní, ak po upustení od konania proti niektorým iným podnikom obviňuje prvé podniky z nových skutkov alebo podstatne mení dôkazy, ktoré proti nim zamýšľa použiť. Naopak na rozdiel od toho, ako sa odvolateľky zrejme domnievajú, uvedená judikatúra nemôže byť chápaná tak, že Komisii ukladá povinnosť na jednej strane opätovne vypočuť podniky, proti ktorým pokračovala v konaní, v súvislosti s dôkazmi, ku ktorým sa tieto podniky už mali možnosť vyjadriť, a na druhej strane vo svojom rozhodnutí vysvetliť, ako by mohlo upustenie od konania proti niektorým podnikom ovplyvniť jej posúdenie týchto dôkazov.
95
V prejednávanej veci z napadnutého rozsudku nevyplýva a ani odvolateľky netvrdia, že by pred Všeobecným súdom namietali, že po upustení od konania proti niektorým podnikom ich Komisia obvinila z nových skutkov alebo podstatne zmenila dôkazy, ktoré proti nim zamýšľala použiť. Za týchto podmienok sa Všeobecný súd nedopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď dospel k záveru, že Komisia nebola povinná uviesť v spornom rozhodnutí dôvody, pre ktoré upustila od konania proti niektorým podnikom, alebo umožniť odvolateľkám vyjadriť sa k tomuto upusteniu.
96
Prvú časť druhého odvolacieho dôvodu preto treba zamietnuť ako nedôvodnú.
97
Pokiaľ ide o druhú časť druhého odvolacieho dôvodu, treba pripomenúť, že ak odvolateľ tvrdí, že Všeobecný súd skreslil dôkazy, musí podľa článku 256 ZFEÚ, článku 58 prvého odseku Štatútu Súdneho dvora Európskej únie a článku 168 ods. 1 písm. d) Rokovacieho poriadku Súdneho dvora presne označiť dôkazy, ktoré Všeobecný súd skreslil, a preukázať pochybenia v analýze, ktoré podľa jeho názoru viedli Všeobecný súd k tomuto skresleniu. Navyše podľa ustálenej judikatúry skreslenie musí zjavne vyplývať z listín založených v spise bez toho, aby bolo potrebné vykonať nové posúdenie skutkového stavu a dôkazov (rozsudok z 10. novembra 2022, Komisia/Valencia Club de Fútbol, C‑211/20 P, EU:C:2022:862, bod 55 a citovaná judikatúra).
98
Nestačí tak preukázať, že dokument mohol byť vykladaný odlišne od výkladu, ktorý zvolil Všeobecný súd (rozsudok z 5. marca 2024, Kočner/Europol, C‑755/21 P, EU:C:2024:202, bod 96 a citovaná judikatúra).
99
V prejednávanej veci sa argumentácia odvolateliek zhrnutá v bode 90 tohto rozsudku obmedzuje na to, že Všeobecnému súdu vytýka, že nezohľadnil skutočnosť, že reakcie na e‑mail z 22. júla 2005 a pokus o kontaktovanie autora reklamy, ktorej sa tento e‑mail týkal, pochádzali od podnikov, ktoré neboli adresátmi sporného rozhodnutia.
100
Zo znenia e‑mailu z 22. júla 2005 a z odpovedí naň, ktoré sa nachádzajú v spise prvostupňového konania, pritom vyplýva, ako Všeobecný súd uviedol v bode 565 napadnutého rozsudku, že tento e‑mail bol adresovaný najmä viacerým adresátom sporného rozhodnutia a že medzi podnikmi, ktoré naň odpovedali, bol aspoň jeden dopravca, ktorý bol tiež adresátom sporného rozhodnutia. Okrem toho sa Všeobecný súd v bode 566 napadnutého rozsudku obmedzil na konštatovanie, že pokus o kontaktovanie autora reklamy, ktorej sa uvedený e‑mail týkal, pochádzal od „jedného dopravcu“, bez toho, aby tvrdil, že tento dopravca bol adresátom sporného rozhodnutia.
101
Za týchto podmienok nemožno považovať za preukázané pochybenia v analýze e‑mailu z 22. júla 2005 a odpovedí naň, ktoré odvolateľky namietajú.
102
V zostávajúcej časti treba uviesť, že pod zámienkou tvrdenia o skreslení e‑mailu z 22. júla 2005 a odpovedí naň odvolateľky v skutočnosti spochybňujú posúdenie dôkazov Všeobecným súdom.
103
Treba pritom pripomenúť, že v súlade s článkom 256 ods. 1 ZFEÚ a článkom 58 prvým odsekom Štatútu Súdneho dvora Európskej únie sa odvolanie obmedzuje na právne otázky. Všeobecný súd je preto ako jediný oprávnený zistiť a posúdiť relevantný skutkový stav. Posúdenie tohto skutkového stavu teda nezakladá, s výnimkou prípadu jeho skreslenia, právnu otázku, ktorá by ako taká podliehala preskúmaniu Súdnym dvorom v rámci odvolacieho konania (rozsudok z 10. septembra 2024, Komisia/Írsko a i., C‑465/20 P, EU:C:2024:724, bod 110, ako aj citovaná judikatúra).
104
Keďže sa odvolateľky svojimi tvrdeniami zhrnutými v bode 90 tohto rozsudku snažia dosiahnuť, aby Súdny dvor nanovo posúdil hodnotu a dosah e‑mailu z 22. júla 2005 a odpovedí naň, sú tieto tvrdenia neprípustné.
105
Druhú časť druhého odvolacieho dôvodu preto treba zamietnuť ako čiastočne neprípustnú a čiastočne nedôvodnú.
106
Z toho vyplýva, že tento odvolací dôvod treba zamietnuť ako čiastočne neprípustný a čiastočne nedôvodný.
O treťom odvolacom dôvode založenom na nesprávnom právnom posúdení, pokiaľ ide o právomoc Komisie konštatovať existenciu „kartelu na celosvetovej úrovni“
Argumentácia účastníčok konania
107
Vo svojom treťom odvolacom dôvode, ktorý obsahuje tri časti, Latam Airlines a Lan Cargo tvrdia, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia pri posudzovaní právomoci Komisie.
108
V prvej časti tohto odvolacieho dôvodu vytýkajú Všeobecnému súdu, že nepreskúmal alebo prinajmenšom nesprávne preskúmal ich žalobný dôvod založený na tom, že Komisia nemala právomoc konštatovať existenciu „kartelu na celosvetovej úrovni“. Všeobecný súd totiž nesprávne predpokladal, že Latam Airlines a Lan Cargo pred ním tvrdili, že odkaz na „kartel na celosvetovej úrovni“ v spornom rozhodnutí označuje porušenie článku 101 ZFEÚ, ktorého protisúťažný cieľ sa vzťahuje na všetky spojenia na celosvetovej úrovni. Latam Airlines a Lan Cargo pritom vo svojej žalobe podanej na Všeobecný súd jasne uviedli, že skutkové zistenie týkajúce sa kartelu na celosvetovej úrovni sa líši od skutkového zistenia týkajúceho sa porušenia článku 101 ZFEÚ a že nijaký právny základ nemôže odôvodniť právomoc Komisie na takéto zistenie.
109
V druhej časti uvedeného odvolacieho dôvodu tvrdia, že aj keby sa úvahy Všeobecného súdu týkajúce sa ich argumentácie považovali za obyčajné zistenie skutkového stavu, Všeobecný súd skreslil túto argumentáciu.
110
V tretej časti toho istého odvolacieho dôvodu Latam Airlines a Lan Cargo tvrdia, že Komisia nemala právomoc vykonať skutkové zistenia týkajúce sa správania obmedzujúceho hospodársku súťaž, ku ktorému došlo mimo vnútorného trhu. Takéto skutkové zistenia by menili právne postavenie odvolateliek tým, že by ich vystavili žalobám o náhradu škody pred vnútroštátnymi súdmi, a mohli by byť vykonané len vtedy, ak by Komisia mala právomoc podľa medzinárodného práva verejného. Kritérium založené na mieste vykonávania protisúťažných postupov (ďalej len „kritérium vykonávania“), ani kritérium založené na kvalifikovaných účinkoch týchto postupov v Únii pritom nie sú splnené, keďže k hospodárskej súťaži v oblasti cien medzi dopravcami dochádza na letisku odletu. Pokiaľ ide o argumentáciu založenú na nedostatku právomoci autora aktu, táto tretia časť sa týka verejného poriadku a treba na ňu prihliadnuť ex offo.
111
Komisia navrhuje tretí odvolací dôvod zamietnuť.
Posúdenie Súdnym dvorom
112
Na úvod treba pripomenúť, že v bodoch 117 až 128 ich žaloby podanej na Všeobecný súd spoločnosti Latam Airlines a Lan Cargo v druhej časti svojho tretieho žalobného dôvodu tvrdili, že Komisia nemala právomoc konštatovať ich účasť na „karteli na celosvetovej úrovni“. V bodoch 119 a 120 tejto žaloby uviedli, že sú možné dva výklady tohto výrazu, pretože môže označovať buď porušenie článku 101 ZFEÚ, ktorého protisúťažný cieľ sa vzťahoval na všetky spojenia na celosvetovej úrovni, alebo „nepísaný právny nástroj sui generis“.
113
Okrem toho v tretej časti štvrtého žalobného dôvodu ich žaloby podanej na Všeobecný súd Latam Airlines a Lan Cargo tvrdili, že konštatovanie existencie kartelu na celosvetovej úrovni prekračuje právomoc Komisie a vytvára nejednoznačnosť, pokiaľ ide o geografický rozsah konštatovaného porušenia. V bodoch 146, 147 a 148 uvedenej žaloby spresnili, že „Komisia nemá právomoc konštatovať porušenie na spojeniach medzi dvoma letiskami nachádzajúcimi sa mimo EHP“, že „je nevyhnutné, aby Komisia presne vymedzila rozsah porušenia“ a že „Komisia musí jasne uviesť predmet, ako aj geografický a časový rozsah porušenia, ktorého sa dovoláva“.
114
V rámci preskúmania tretieho žalobného dôvodu Všeobecný súd v bode 151 napadnutého rozsudku konštatoval, že „na rozdiel od toho, čo tvrdia [Latam Airlines a Lan Cargo], odkaz na ‚kartel na celosvetovej úrovni‘ v [spornom rozhodnutí] neoznačuje ‚nepísaný právny základ sui generis‘ ani porušenie článku 101 ZFEÚ, článku 53 Dohody o EHP a článku 8 [dohody o leteckej doprave medzi ES a Švajčiarskom]“ a že „odkaz na koordináciu správania obvinených dopravcov ‚v oblasti stanovenia cien za poskytovanie služieb nákladnej dopravy… na celom svete‘ v úvodnom odseku článku 1 tohto rozhodnutia je iba konštatovaním skutočností, ktoré Komisia v odsekoch 1 až 4 [tohto článku 1] kvalifikovala ako porušenie pravidiel hospodárskej súťaže uplatniteľných len na tie spojenia, o ktorých sa domnievala, že v predmetných obdobiach patrili do jej právomoci“.
115
V bode 362 napadnutého rozsudku, ktorý obsahuje odkaz na jeho bod 151, Všeobecný súd v odpovedi na štvrtý žalobný dôvod žaloby podanej na Všeobecný súd uviedol, že argumentácia spoločností Latam Airlines a Lan Cargo „vychádza… z nesprávneho predpokladu, podľa ktorého Komisia vo výroku [sporného] rozhodnutia konštatovala porušenie pravidiel hospodárskej súťaže, ktoré zahŕňa spojenia medzi letiskami nachádzajúcimi sa mimo EHP“.
116
Týmito dôvodmi Všeobecný súd odpovedal na argumentáciu, ktorá mu bola predložená a ktorá bola založená najmä na nedostatku právomoci Komisie konštatovať porušenie na týchto spojeniach a na nejednoznačnosti sporného rozhodnutia, bez toho, aby ju skreslil.
117
Prvé dve časti tretieho odvolacieho dôvodu, ktoré sú založené na vade odôvodnenia a na skreslení, treba preto zamietnuť ako nedôvodné.
118
Pokiaľ ide o tretiu časti tohto odvolacieho dôvodu založenej na nedostatku právomoci Komisie vykonať skutkové zistenia kartelu „na celosvetovej úrovni“, treba pripomenúť, že právo Únie v oblasti hospodárskej súťaže možno uplatniť na správanie, ku ktorému nedošlo na území Únie, ale ktorého protisúťažné účinky sa môžu prejaviť na trhu Únie. Skutočnosť, že uplatniteľnosť zákazov stanovených týmto právom závisí od miesta vytvorenia kartelu, by totiž evidentne ponúkla podnikom jednoduchý spôsob, ako sa uvedeným zákazom vyhnúť. Na účely postihovania takéhoto správania môže teda Komisia založiť svoju právomoc na kritériu vykonávania alebo na kritériu kvalifikovaných účinkov (pozri v tomto zmysle rozsudok zo 6. septembra 2017, Intel/Komisia, C‑413/14 P, EU:C:2017:632, body 43 až 46).
119
Zásada, podľa ktorej má Komisia z hľadiska medzinárodného práva verejného právomoc uplatňovať právo hospodárskej súťaže na správania, ku ktorým došlo mimo územia Únie, pokiaľ je splnené kritérium vykonávania alebo kritérium kvalifikovaných účinkov, by pritom bola zbavená akéhokoľvek významu, ak by táto inštitúcia nemohla vykonať žiadne skutkové zistenie týkajúce sa existencie, povahy, cieľa alebo geografického rozsahu takéhoto správania.
120
Uznanie právomoci Komisie postihovať kartely, ktoré vznikli mimo Únie, teda nevyhnutne zahŕňa možnosť tejto inštitúcie vykonať skutkové zistenia, ktoré sú potrebné na odôvodnenie jej právomoci z hľadiska medzinárodného práva verejného konštatovať a sankcionovať porušenie článku 101 ZFEÚ a prípadne článku 53 Dohody o EHP.
121
Za týchto podmienok treba tiež tretiu časť tretieho odvolacieho dôvodu zamietnuť ako nedôvodnú.
122
Tento odvolací dôvod preto treba zamietnuť v celom rozsahu.
O štvrtom odvolacom dôvode založenom na nesprávnom právnom posúdení, pokiaľ ide o určenie geografického rozsahu porušenia
Argumentácia účastníčok konania
123
Svojím štvrtým odvolacím dôvodom Latam Airlines a Lan Cargo vytýkajú Všeobecnému súdu, že sa dopustil rôznych nesprávnych právnych posúdení, keď zamietol ich žalobný dôvod založený na porušení povinnosti odôvodnenia, pokiaľ ide o určenie geografického rozsahu jediného a pokračujúceho porušenia.
124
Tento odvolací dôvod v podstate obsahuje tri časti.
125
V prvej časti uvedeného odvolacieho dôvodu Latam Airlines a Lan Cargo tvrdia, že Všeobecný súd skreslil prvú vetu odôvodnenia 1210 sporného rozhodnutia, keď v bode 153 napadnutého rozsudku konštatoval, že toto odôvodnenie v rozsahu, v akom odkazuje na „geografický rozsah porušenia, [ktoré] bolo celosvetové“, obsahuje chybu v písaní a že sa má tým rozumieť, že „geografický rozsah [sporného] kartelu bol celosvetový“. Znenie uvedeného odôvodnenia je pritom jasné a vylučuje akýkoľvek výklad.
126
V druhej časti toho istého odvolacieho dôvodu Latam Airlines a Lan Cargo vytýkajú Všeobecnému súdu, že porušil zásady jasnosti a právnej istoty práva Únie, ako aj článok 47 Charty základných práv Európskej únie, keď zamietol výhradu založenú na nejednoznačnosti sporného rozhodnutia, pokiaľ ide o určenie geografického rozsahu sporného kartelu.
127
Hoci uviedli, že chápu, že Komisia nemala v úmysle konštatovať porušenie článku 101 ZFEÚ na všetkých spojeniach na celom svete, domnievajú sa, že tretie osoby, a najmä vnútroštátne súdy, na ktoré by mohli byť podané občianskoprávne žaloby o náhradu škody, môžu vykladať sporné rozhodnutie v tomto zmysle.
128
Nejednoznačnosť sporného rozhodnutia údajne vyplýva v podstate z toho, že Komisia sa po prvé domnievala, že sporné správanie sa rovnalo kartelu na celosvetovej úrovni vykonávanému na celom svete, po druhé zahrnula vyhlásenie týkajúce sa koordinácie v oblasti cien na celosvetovej úrovni do výroku sporného rozhodnutia a po tretie v odôvodnení 1210 uvedeného rozhodnutia uviedla, že porušenie bolo celosvetové.
129
Zásada právnej zrozumiteľnosti pritom vyžaduje, aby akty prijaté inštitúciami Únie, akými sú rozhodnutia Komisie v oblasti hospodárskej súťaže, boli jasné a jednoznačné.
130
V tretej časti štvrtého odvolacieho dôvodu Latam Airlines a Lan Cargo tvrdia, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď v bode 357 napadnutého rozsudku uviedol, že „pokiaľ ide o rozsah a povahu sankcionovaných porušení, je v zásade rozhodujúci výrok [sporného] rozhodnutia, a nie jeho odôvodnenie, a teda že len v prípade nejasnosti výrazov použitých v tomto výroku ho treba vykladať s odvolaním sa na odôvodnenie rozhodnutia“.
131
Všeobecný súd tak porušil článok 16 nariadenia č. 1/2003, ktorý tým, že stanovil, že pravidlo, podľa ktorého vnútroštátne súdy nemôžu prijať rozhodnutia, ktoré by boli v rozpore s „rozhodnutím Komisie“ týkajúcim sa konania podľa článku 101 ZFEÚ, nerozlišuje medzi výrokom tohto rozhodnutia a jeho odôvodnením.
132
Komisia sa domnieva, že štvrtý odvolací dôvod je nedôvodný.
Posúdenie Súdnym dvorom
133
Ako bolo pripomenuté v bode 97 tohto rozsudku, skreslenie musí zjavne vyplývať z dokumentov v spise bez toho, aby bolo potrebné vykonať nové posúdenie skutkového stavu a dôkazov.
134
V prejednávanej veci Všeobecný súd v bode 153 napadnutého rozsudku verne prevzal prvú vetu odôvodnenia 1210 sporného rozhodnutia. Zasadil ju však do kontextu tvoreného ostatnými vetami tohto odôvodnenia, ako aj ďalšími odôvodneniami uvedeného rozhodnutia.
135
Po prvé v bode 153 napadnutého rozsudku uviedol, že po odkaze na celosvetový geografický rozsah porušenia nasledovali vety, ktoré spresňovali spojenia, ktorých sa týkal sporný kartel.
136
Po druhé predtým v bode 152 napadnutého rozsudku konštatoval, že ďalšie odôvodnenia sporného rozhodnutia odkazujú buď na „porušenie uplatniteľných pravidiel hospodárskej súťaže, ktorého geografický rozsah je obmedzený na určité typy spojení“, alebo na „celosvetový kartel“, „celosvetový charakter“ či „vykonávaný celosvetovo“.
137
Všeobecný súd teda po tom, čo konštatoval, že z kontextu, do ktorého patrí izolovaný odkaz na „celosvetové porušenie“ uvedený v prvej vete odôvodnenia 1210 sporného rozhodnutia, vyplýva, že išlo len o jednoduchú chybu v písaní, z toho vyvodil, že túto vetu treba chápať tak, že odkazuje na kartel celosvetového rozsahu.
138
Vzhľadom na tento konkrétny kontext, na ktorý poukázal Všeobecný súd, mu nemožno vytýkať, že v zmysle judikatúry pripomenutej v bode 97 tohto rozsudku vykonal zjavne nesprávny výklad prvej vety odôvodnenia 1210 sporného rozhodnutia, keď s ohľadom na ostatné vety tohto odôvodnenia, ako aj na ďalšie odôvodnenia uvedeného rozhodnutia dospel k záveru, že použitie výrazu „porušenie“ v tejto prvej vete je výsledkom chyby v písaní a že namiesto tohto výrazu treba použiť výraz „kartel“.
139
Z toho vyplýva, že prvú časť štvrtého odvolacieho dôvodu treba zamietnuť ako nedôvodnú.
140
V druhej časti tohto odvolacieho dôvodu Latam Airlines a Lan Cargo v podstate vytýkajú Všeobecnému súdu, že sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď dospel k záveru, že sporné rozhodnutie nie je nejednoznačné, pokiaľ ide o rozsah konštatovaného porušenia, a že pre nedostatok jasnosti nemusí byť zrušené v celom rozsahu.
141
Latam Airlines a Lan Cargo však nesprávne tvrdia, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho výkladu sporného rozhodnutia.
142
Po prvé, pokiaľ ide o výrok tohto rozhodnutia, z bodov 151 a 358 napadnutého rozsudku vyplýva, že Všeobecný súd zastával názor, že odkaz v úvodnom odseku článku 1 sporného rozhodnutia na existenciu cenovej koordinácie pri poskytovaní služieb nákladnej dopravy na celom svete bol len konštatovaním skutkových okolností, ktoré Komisia v odsekoch 1 až 4 toho istého článku kvalifikovala ako porušenie pravidiel hospodárskej súťaže uplatniteľných na spojenia, o ktorých sa domnievala, že v predmetných obdobiach patrili do jej právomoci. Toto posúdenie je v súlade so samotným znením tohto výroku, ktorý skutočne rozlišuje medzi pojmom „správanie“ uvedeným len v jeho úvodnej časti a pojmom „porušenie“, ktorý je použitý v odsekoch 1 až 4 uvedeného výroku.
143
Po druhé, pokiaľ ide o odôvodnenie sporného rozhodnutia, Všeobecný súd v bodoch 152 až 154 napadnutého rozsudku správne vychádzal z celkového výkladu uvedených dôvodov, najmä dôvodov uvedených v odôvodneniach 74, 112, 832, 903 a 1210 sporného rozhodnutia, z ktorého vyvodil, že toto rozhodnutie spočíva na rozlišovaní medzi jednoduchým skutkovým zistením správania, ktoré má celosvetový geografický rozsah, a konštatovaním porušenia článku 101 ZFEÚ a článku 53 Dohody o EHP, ktorého cieľom je obmedziť hospodársku súťaž na určitých spojeniach.
144
Všeobecný súd sa teda nedopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď z toho vyvodil, že sporné rozhodnutie nie je nejasné, pokiaľ ide o vymedzenie rozsahu jediného a pokračujúceho porušenia, a preto z tohto dôvodu nemusí byť zrušené v celom rozsahu.
145
Druhá časť štvrtého žalobného dôvodu teda nie je dôvodná.
146
V tretej časti tohto odvolacieho dôvodu Latam Airlines a Lan Cargo vytýkajú Všeobecnému súdu, že porušil článok 16 nariadenia č. 1/2003, keď v bode 357 napadnutého rozsudku uprednostnil výrok sporného rozhodnutia pred jeho odôvodnením, hoci tento článok 16 odkazuje na rozhodnutie Komisie ako celok.
147
V súlade s článkom 16 prvou vetou nariadenia č. 1/2003, keď vnútroštátne súdy rozhodujú o dohodách, rozhodnutiach alebo postupoch podľa článku 101 alebo 102 ZFEÚ, ktoré sú už predmetom rozhodnutia Komisie, nemôžu prijať rozhodnutia, ktoré sú v rozpore s rozhodnutím prijatým Komisiou.
148
Bez ohľadu na dôvody, na ktorých sa zakladá rozhodnutie prijaté inštitúciou Únie, len výrok tohto rozhodnutia vykladaný so zreteľom na jeho odôvodnenie, ktoré predstavuje jeho nevyhnutný podklad, pritom môže vyvolať právne účinky (pozri v tomto zmysle uznesenie z 28. januára 2004, Holandsko/Komisia, C‑164/02, EU:C:2004:54, bod 21). Práve tieto účinky sú podľa článku 16 prvej vety nariadenia č. 1/2003 záväzné pre vnútroštátne súdy.
149
Všeobecný súd preto neporušil článok 16 prvú vetu nariadenia č. 1/2003, keď v bode 357 napadnutého rozsudku uviedol, že „pokiaľ ide o rozsah a povahu sankcionovaných porušení, je v zásade dôležitý výrok [sporného] rozhodnutia, a nie odôvodnenie, a teda že len v prípade nejasnosti výrazov použitých vo výroku ho treba vykladať s odvolaním sa na odôvodnenie rozhodnutia“.
150
Z toho vyplýva, že tretiu časť štvrtého odvolacieho dôvodu treba zamietnuť ako nedôvodnú, ako aj štvrtý odvolací dôvod v celom jeho rozsahu.
151
Keďže žiadnemu z odvolacích dôvodov uvedených spoločnosťami Latam Airlines a Lan Cargo na podporu ich odvolania sa nevyhovelo, treba toto odvolanie v celom rozsahu zamietnuť.
O trovách
152
Podľa článku 184 ods. 2 rokovacieho poriadku ak odvolanie nie je dôvodné, Súdny dvor rozhodne o trovách konania.
153
Podľa článku 138 ods. 1 tohto rokovacieho poriadku uplatniteľného na konanie o odvolaní na základe jeho článku 184 ods. 1 účastník konania, ktorý vo veci nemal úspech, je povinný nahradiť trovy konania, ak to bolo v tomto zmysle navrhnuté.
154
Keďže Komisia navrhla uložiť spoločnostiam Latam Airlines a Lan Cargo povinnosť nahradiť trovy konania a tieto spoločnosti nemali úspech vo svojich dôvodoch, je opodstatnené uložiť im povinnosť znášať svoje vlastné trovy konania a nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Komisii.
Z týchto dôvodov Súdny dvor (piata komora) rozhodol takto:
1.
Odvolanie sa zamieta.
2.
Latam Airlines Group SA a Lan Cargo SA sú povinné nahradiť trovy konania.
Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: angličtina.