SODBA SODIŠČA (četrti senat)
z dne 29. novembra 2007
Zadeva C-10/06 P
Rafael de Bustamente Tello
proti
Svetu Evropske unije
„Pritožba – Uradniki – Osebni prejemki – Izselitveni dodatek – Pogoj, določen s členom 4(1)(a), druga alinea, Priloge VII h Kadrovskim predpisom – Pojem ‚del[o] za drugo državo‘“
Predmet: Pritožba zoper sodbo Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti z dne 25. oktobra 2005 v zadevi De Bustamente Tello proti Svetu
(T‑368/03, ZOdl. JU, str. I‑A‑321 in II‑1439), in razveljavitev te sodbe.
Odločitev: Pritožba se zavrne.
Povzetek
1.        Pritožba – Pritožbeni razlogi – Pritožbeni razlogi in trditve, predstavljeni pred Sodiščem prve stopnje, ki jih je stranka
samo ponovila – Opustitev navedbe, katera določba prava je bila nepravilno uporabljena – Nedopustnost – Izpodbijanje načina,
na katerega je Sodišče prve stopnje razlagalo ali uporabilo pravo Skupnosti – Dopustnost
(člen 225 ES)
2.        Uradniki – Nadomestilo – Izselitveni dodatek – Pogoji za dodelitev
(Kadrovski predpisi, Priloga VII, člen 4(1)(a))
1.        Pritožba je nedopustna, če samo ponavlja ali dobesedno navaja tožbene razloge in trditve, ki so že bili predloženi Sodišču
prve stopnje, ne da bi vsebovala navedbe, s katerimi bi natančneje opredelila zmotno uporabo prava v izpodbijani odločbi.
Nasprotno, kadar pritožnik izpodbija način, kako je Sodišče prve stopnje razlagalo ali uporabilo pravo Skupnosti, se pravna
vprašanja, obravnavana v postopku na prvi stopnji, lahko ponovno obravnavajo v pritožbenem postopku. Če pritožnik svoje pritožbe
ne bi mogel utemeljiti z razlogi in trditvami, ki jih je navajal že pred Sodiščem prve stopnje, bi pritožbeni postopek deloma
izgubil pomen.
2.        Čeprav je razdelitev pristojnosti znotraj države odvisna od institucionalne zgradbe posamezne države, je treba državo v mednarodnem
javnem pravu obravnavati kot enotni subjekt. V zvezi s tem pojmovanjem se zahteva, da je država pri drugih državah članicah
in mednarodnih organizacijah predstavljena z enotnim sistemom diplomatskega predstavništva, ki na mednarodni ravni izraža
enkratnost zadevne države.
Če za to, da bi se štelo, da je zadevni uradnik opravil delo za „drugo državo“, ni bistveno, da je bil zaposlen pri centralni
upravi te druge države, pa je nasprotno njegova funkcionalna vključenost v okviru stalnega predstavništva odločilni element.
V zvezi s tem so tako uslužbenci, ki opravljajo delo za državo pri centralni upravi, kot tisti, ki opravljajo delo za avtonomno
skupnost v okviru njene uprave, v položaju izselitve v smislu člena 4(1) Priloge VII h Kadrovskim predpisom, vendar le pod
pogojem, da so bili formalno vključeni v okviru stalnega predstavništva navedene države.
Zato je treba za razlago izraza „del[o] za drugo državo“ iz člena 4(1)(a), druga alinea, Priloge VII h Kadrovskim predpisom
šteti, da je edino upoštevno dejstvo to, da je bilo delo opravljeno v okviru stalnega predstavništva države. Zato dela za
vlade političnih podenot držav ni mogoče šteti za delo za drugo državo, če zainteresirana stranka ni bila formalno vključena
v okviru stalnega predstavništva države.