Väliaikainen versio
UNIONIN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (seitsemäs jaosto)
19 päivänä maaliskuuta 2026
(*)
Ennakkoratkaisupyyntö – Oikeudellinen yhteistyö yksityisoikeudellisissa asioissa – Asetus (EY) N:o 1346/2000 – Maksukyvyttömyysmenettelyt – 13 artikla – Lainvalinta – Pääomayhtiön yhtiömiehen kyseiselle yhtiölle myöntämä laina – Lainanantajan ennen maksukyvyttömyysmenettelyn aloittamista saamien maksujen palauttamista koskeva kanne – Kanne, jolla pyritään varmistamaan saatavien maksunsaantijärjestyksen noudattaminen kyseisessä menettelyssä
Asiassa C‑43/25,
jossa on kyse SEUT 267 artiklaan perustuvasta ennakkoratkaisupyynnöstä, jonka Bundesgerichtshof (ylin yleinen tuomioistuin, Saksa) on esittänyt 16.1.2025 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut unionin tuomioistuimeen 23.1.2025, saadakseen ennakkoratkaisun asiassa
SML Maschinengesellschaft GmbH
vastaan
AK, joka toimii selvittäjänä Maplan Maschinenfabrik und Anlagen für Kunststofftechnik Schwerin GmbH:n omaisuutta koskevassa maksukyvyttömyysmenettelyssä,
UNIONIN TUOMIOISTUIN (seitsemäs jaosto),
toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja F. Schalin ja toisen jaoston puheenjohtaja K. Jürimäe (esittelevä tuomari) sekä tuomari M. Gavalec,
julkisasiamies: R. Norkus,
kirjaaja: A. Calot Escobar,
ottaen huomioon kirjallisessa käsittelyssä esitetyn,
ottaen huomioon huomautukset, jotka sille ovat esittäneet
–        SML Maschinengesellschaft GmbH, edustajanaan T. Winter, Rechtsanwalt,
–        AK, joka toimii selvittäjänä Maplan Maschinenfabrik und Anlagen für Kunststofftechnik Schwerin GmbH:n omaisuutta koskevassa maksukyvyttömyysmenettelyssä, edustajanaan A. Druckenbrodt, Rechtsanwalt,
–        Saksan hallitus, asiamiehinään J. Möller, M. Hellmann ja A. Sahner,
–        Euroopan komissio, asiamiehinään S. Noë ja N. Schaeffer,
päätettyään julkisasiamiestä kuultuaan ratkaista asian ilman ratkaisuehdotusta,
on antanut seuraavan
tuomion
1        Ennakkoratkaisupyyntö koskee maksukyvyttömyysmenettelyistä 29.5.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1346/2000 (EYVL 2000, L 160, s. 1) 13 artiklan ja sopimusvelvoitteisiin sovellettavasta laista 17.6.2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 593/2008 (Rooma I) (EUVL 2008, L 177, s. 6) (jäljempänä Rooma I
‑asetus) 9 artiklan 1 kohdan tulkintaa.
2        Tämä pyyntö on esitetty asiassa, jossa asianosaisina ovat SML Maschinengesellschaft GmbH (jäljempänä SML), joka on yhtiö, jonka kotipaikka on Itävallassa, ja MAPLAN Maschinenfabrik und Anlagen für Kunststofftechnik Schwerin GmbH:n (jäljempänä Maplan), joka on yhtiö, jonka kotipaikka on Saksassa, selvittäjä ja joka koskee Maplanin SML:lle erityisesti lainojen takaisinmaksuna maksamien summien palauttamista niiltä kuukausilta, jotka edelsivät maksukyvyttömyysmenettelyn aloittamista Maplania vastaan.
Asiaa koskevat oikeussäännöt
Unionin oikeus
Asetus N:o 1346/2000
3        Asetuksen 1346/2000 4 artiklassa, jonka otsikko on ”Sovellettava laki”, säädetään seuraavaa:
”1.      Jollei tässä asetuksessa toisin säädetä, maksukyvyttömyysmenettelyyn ja sen vaikutuksiin sovelletaan sen jäsenvaltion lakia, jossa menettely on alkanut, jäljempänä ’menettelyn aloitusvaltio’.
2.      Menettelyn aloittamisen edellytykset, menettelyn kulku sekä menettelyn päättäminen määräytyvät menettelyn aloitusvaltion lain mukaan. Sen mukaan määräytyy erityisesti:
– –
g)      mille saataville voidaan vaatia maksua velallisen omaisuudesta sekä maksukyvyttömyysmenettelyn alkamisen jälkeen syntyneiden saatavien asema;
– –
i)      omaisuuden myynnistä kertyneiden varojen jakaminen, maksunsaantijärjestys sekä niiden velkojien oikeudet, jotka ovat menettelyn alkamisen jälkeen saaneet osittaisen suorituksen esinevakuuden tai kuittauksen perusteella;
– –
m)      velkojia vahingoittavien oikeustointen mitättömyys, pätemättömyys ja peräytyminen.”
4        Tämän asetuksen 13 artiklassa, joka koskee velkojia vahingoittavia toimia, säädetään seuraavaa:
”Mitä 4 artiklan 2 kohdan m alakohdassa säädetään, ei sovelleta, jos se, joka on saanut etua velkojia vahingoittavasta toimesta, osoittaa, että
–        tähän oikeustoimeen sovellettava laki on muun jäsenvaltion kuin menettelyn aloitusvaltion laki,
ja että
–        tämän lain mukaan ei ole mitään mahdollisuutta peräyttää kyseistä oikeustointa.”
Rooma I ‑asetus
5        Rooma I
‑asetuksen 9 artiklan, jonka otsikko on ”Kansainvälisesti pakottavat säännökset”, 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Kansainvälisesti pakottava säännös on säännös, jonka noudattamista maa pitää niin olennaisen tärkeänä yleisten etujensa, kuten poliittisen, sosiaalisen tai taloudellisen järjestelmän turvaamiseksi, että sitä on sovellettava kaikissa sen soveltamisalaan kuuluvissa tilanteissa riippumatta siitä, mitä lakia sopimukseen muutoin tämän asetuksen nojalla sovellettaisiin.”
Saksan oikeus
6        Maksukyvyttömyydestä 5.10.1994 annetun lain (Insolvenzordnung) (BGBl. I, s. 2866), sellaisena kuin sitä sovelletaan pääasian tosiseikkojen tapahtumisaikaan (jäljempänä InsO), 39 §:ssä säädetään seuraavaa:
”(1)      Maksukyvyttömyysmenettelyyn osallistuvien velkojien muiden saatavien jälkeen jäljempänä mainitut saatavat täytetään seuraavassa maksunsaantijärjestyksessä, ja jos niiden etusija on sama, suhteessa niiden määrään:
– –
5.      4 ja 5 momentin mukaisesti osakaslainan palauttamista koskevat saatavat tai oikeustoimista, jotka vastaavat taloudellisesti tällaista lainaa, johtuvat saatavat.
– –
(4)      Edellä olevan 1 momentin 5 kohtaa sovelletaan yhtiöihin, joiden vastuunalaisena yhtiömiehenä ei ole luonnollinen henkilö eikä yhtiö, jonka vastuunalainen yhtiömies on luonnollinen henkilö. – –
– –”
7        InsO:n 135 §:ssä säädetään seuraavaa:
”(1)      Riitauttamiskelpoisia ovat oikeustoimet, joilla 39 §:n 1 momentin 5 kohdassa tarkoitetun osakaslainan takaisinmaksua koskevan saatavan tai siihen rinnastettavan saatavan osalta
1.      on myönnetty vakuus, jos oikeustoimi toteutettiin maksukyvyttömyysmenettelyn aloittamista koskevan hakemuksen tekemistä edeltäneiden viimeisten kymmenen vuoden aikana tai tämän hakemuksen tekemisen jälkeen, tai
2.      se on suoritettu, jos oikeustoimi toteutettiin tämän menettelyn aloittamista koskevan hakemuksen tekemistä edeltäneen viimeisen vuoden aikana tai tämän hakemuksen tekemisen jälkeen.
– –
(4)      39 §:n 4 ja 5 momenttia sovelletaan vastaavasti.”
8        InsO:n 174 §:n 3 momentissa säädetään seuraavaa:
”Maksunsaantijärjestyksessä huonommassa etusijajärjestyksessä olevien velkojien saatavat voidaan ilmoittaa luetteloon saatavista vain, jos maksukyvyttömyysasiaa käsittelevä tuomioistuin kehottaa nimenomaisesti ilmoittamaan nämä saatavat. – –”
Pääasia ja ennakkoratkaisukysymykset
9        SML ja Maplan kuuluvat samaan itävaltalaiseen konserniin. Molempien yhtiöiden yhtiömiesten joukossa on Itävallan oikeuden mukaan perustettu yhtiö Franz S. Huemer GmbH, joka omistaa 78 prosenttia SML:stä ja 33 prosenttia Maplanista.
10      SML myönsi 19.5.2015 tehdyllä sopimuksella Maplanille 3 miljoonan euron lainan ja 16.6.2015 tehdyllä uudella sopimuksella toisen 2 miljoonan euron lainan (jäljempänä yhdessä kaksi lainaa). Molemmat lainat sisälsivät lausekkeen, jonka mukaan niihin sovellettiin Itävallan lakia. Ensimmäiseen lainasopimukseen perustuvien oikeuksien vakuudeksi Maplan luovutti SML:lle 3 miljoonan euron suuruiset saatavat, jotka sillä oli toiselta yritykseltä.
11      Maplan maksoi 10.3.2016 SML:lle tämän ensimmäisen lainan takaisinmaksuna 500 000 euroa. Lisäksi se maksoi SML:lle 89 397,92 euroa korkoa vuoden 2015 neljänneltä neljännekseltä sekä vuoden 2016 ensimmäiseltä ja toiselta neljännekseltä. Toisen lainan osalta Maplan maksoi SML:lle vuoden 2015 kolmannelta ja neljänneltä neljännekseltä korkoa 101 666,68 euroa.
12      Maplanin omasta hakemuksesta 1.10.2016 aloitettiin sitä koskeva maksukyvyttömyysmenettely ja nimettiin selvittäjä.
13      Tämän menettelyn aloittamisen jälkeen SML ilmoitti Landgericht Schwerinissä (Schwerinin alueellinen alioikeus, Saksa) Maplaniin kohdistuvan saatavansa näistä kahdesta lainasta. Se vaati myös etuoikeutta saataviin, jotka sille oli luovutettu ensimmäisen lainan vakuudeksi. Selvittäjä kiisti nämä vaatimukset ja vaati vastakanteella takaisinsaantina Maplanin SML:lle kahdesta lainasta maksaman pääoman palauttamista korkoineen.
14      Landgericht Schwerin hylkäsi SML:n vaatimukset ja hyväksyi vastakanteen. SML:n Oberlandesgericht Rostockiin (osavaltion ylioikeus, Rostock, Saksa) tekemää valitusta ei hyväksytty. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin Bundesgerichtshof (ylin yleinen tuomioistuin, Saksa), jolle on tehty Revision-valitus, pohtii tähän takaisinsaantiin sovellettavaa lakia.
15      Asetuksen N:o 1346/2000 4 artiklan 1 kohdan mukaan maksukyvyttömyysmenettelyyn ja sen vaikutuksiin sovelletaan sen jäsenvaltion lakia, jossa menettely on alkanut. Koska Maplanin maksukyvyttömyysmenettely on alkanut Saksassa, käsiteltävässä asiassa sovelletaan siis Saksan oikeutta.
16      Tämän oikeuden perusteella SML:n olisi palautettava selvittäjälle kahden lainan maksuina saadut summat.
17      Toisen asteen tuomioistuimen toteamusten, jotka sitovat ennakkoratkaisua pyytänyttä tuomioistuinta, mukaan Franz S. Huemer ‑yhtiön omistusosuudet SML:stä ja Maplanista tarkoittavat, että osakaslainoja koskevan Saksan säännöstön mukaan SML on rinnastettavissa Maplanin osakkaaseen.
18      Kun otetaan huomioon tämä osakkaan asema, SML:n saatavat, jotka liittyvät kahden lainan takaisinmaksuun, ovat maksukyvyttömyysmenettelyssä huonommassa etusijajärjestyksessä InsO:n 39 §:n 1 momentin 5 kohdan mukaisesti. SML:llä ei lisäksi ole oikeutta osallistua tähän menettelyyn, koska asiassa toimivaltainen tuomioistuin ei ole kehottanut huonommassa etusijajärjestyksessä olevia velkojia ilmoittamaan saataviaan, mikä on edellytys niiden osallistumiselle tällaiseen menettelyyn.
19      Näissä olosuhteissa SML:n olisi palautettava Maplanille kahden lainan perusteella suorittamansa maksut maksukyvyttömyysmenettelyn piiriin kuuluvaan omaisuuteen InsO:n sovellettavien säännösten mukaisesti. Näiden maksujen avulla SML olisi nimittäin voinut saada suorituksen saatavista, jotka olivat huonommassa etusijajärjestyksessä
kuin niiden velkojien saatavat, joita oli jo kehotettu ilmoittamaan saatavansa, joten maksuilla olisi vahingoitettu viimeksi mainittuja velkojia.
20      SML sitä vastoin väittää, että sen nojalla, kuinka sovellettava laki on määritetty kahden lainan lainasopimuksissa, asiaan sovelletaan Itävallan lakia. Tämän lain mukaan kyseessä olevia oikeustoimia ei kuitenkaan voida riitauttaa.
21      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin katsoo tässä yhteydessä, että vastakanteen osalta sen on tarpeen saada selvennystä asetuksen N:o 1346/2000 13 artiklan tulkintaan. Kyseisen säännöksen sanamuodon mukaan kyseisen asetuksen 4 artiklan 2 kohdan m alakohtaa – jonka mukaan menettelyn aloitusvaltion lain mukaan määräytyvät erityisesti säännöt, jotka koskevat velkojia vahingoittavien oikeustointen peräytymistä –
ei nimittäin sovelleta, jos henkilö, joka on saanut etua tällaisesta toimesta, osoittaa, että tähän oikeustoimeen sovellettava laki on muun jäsenvaltion kuin menettelyn aloitusvaltion laki ja että tämän lain mukaan käsiteltävässä asiassa ei ole mitään mahdollisuutta peräyttää kyseistä oikeustointa.
22      Kyseinen tuomioistuin pohtii ensinnäkin, sovelletaanko asetuksen N:o 1346/2000 13 artiklaa myös palautusvaatimukseen, jolla pyritään vahvistamaan velkojan huonompi etusijajärjestys menettelyn aloitusvaltiossa voimassa olevan lainsäädännön nojalla.
23      Siinä tapauksessa, että asetuksen N:o 1346/2000 13 artiklaa voidaan soveltaa, kyseinen tuomioistuin pohtii toiseksi, sovelletaanko mainittua artiklaa takaisinsaantivaatimusta koskeviin perusteisiin, joiden – kuten InsO:n 135 §:n – tarkoituksena on pitkälti rinnastaa pääomayhtiön osakkaan ennen maksukyvyttömyysmenettelyn aloittamista tällaiselle yhtiölle myöntämät lainat yhtiön omaan pääomaan.
24      Jos myös tähän toiseen kysymykseen vastataan myöntävästi, herää kolmanneksi kysymys siitä, määräytyykö pääomayhtiön osakaslainaan sovellettava laki asetuksen N:o 1346/2000 13 artiklaa sovellettaessa
tähän yhtiöön sovellettavan lain mukaan ainakin siltä osin kuin kyse on tiettyjen velkojien huonommasta etusijajärjestyksestä ja tämän huonomman etusijajärjestyksen vastaisesti suoritettujen maksujen palauttamisesta.
25      Jos tähän kolmanteen kysymykseen vastataan kieltävästi, ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pohtii neljänneksi ja viimeiseksi, voidaanko Rooma I
‑asetuksen 9 artiklan 1 kohtaa soveltaa asetuksen N:o 1346/2000 13 artiklan perusteella määräytyvään sovellettavaan lakiin ja onko tätä 9 artiklaa tulkittava siten, että kansainvälisesti pakottavat säännökset voivat sisältyä myös kansallisiin maksukyvyttömyyssäännöksiin sisältyviin sopimusoikeudellisiin säännöksiin, kuten säännöksiin, jotka koskevat InsO:n 39 §:n 1 momentin 5 kohdassa tarkoitettua osakaslainan huonompaa etusijajärjestystä ja sen oikeudellisia seurauksia.
26      Tässä tilanteessa Bundesgerichtshof on päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”1)      Onko [asetuksen N:o 1346/2000] 13 artiklaa tulkittava siten, että se, joka on saanut etua velkojia vahingoittavasta toimesta, voi vedota kyseisen säännöksen vaikutuksiin maksukyvyttömyysmenettelyn selvittäjän esittämää takaisinsaantivaatimusta vastaan myös silloin, jos tällä vaatimuksella pyritään
vahvistamaan huonompi etusijajärjestys menettelyn aloitusvaltiossa voimassa olevan lainsäädännön nojalla tämän asetuksen 4 artiklan 2 kohdan i alakohta?
2)      Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi:
onko asetuksen N:o 1346/2000 13 artiklaa tulkittava siten, että tätä säännöstä sovelletaan myös sellaisiin oikeustoimien pätemättömyyttä koskeviin perusteisiin, joiden tarkoituksena on pitkälti rinnastaa pääomayhtiön osakkaan ennen maksukyvyttömyyttä yhtiön oman pääoman turvaamiseksi myöntämä laina vakuutena olevaan omaan pääomaan?
3)      Jos toiseen kysymykseen vastataan myöntävästi:
onko asetuksen N:o 1346/2000 13 artiklaa tulkittava siten, että pääomayhtiön osakkaan tälle yhtiölle myöntämään lainaan sovellettava laki määräytyy yhtiöön sovellettavan lain mukaan?
4)      Jos kolmanteen kysymykseen vastataan kieltävästi:
voidaanko [Rooma I
‑asetuksen] 9 artiklan 1 kohtaa soveltaa asetuksen N:o 1346/2000 13 artiklan perusteella määräytyvään sovellettavaan lakiin, ja onko sitä tulkittava siten, että kansainvälisesti pakottavat säännökset voivat sisältyä myös kansallisiin maksukyvyttömyyssäännöksiin sisältyviin sopimusoikeudellisiin säännöksiin – kuten säännöksiin, jotka koskevat osakkaan yhtiölle myöntämän lainan huonompaa etusijajärjestystä ja tällaisen huonomman etusijajärjestyksen oikeudellisia seurauksia?”
Ensimmäinen kysymys
27      Tältä osin on muistutettava, että unionin tuomioistuimen tehtävänä ennakkoratkaisumenettelyssä ei ole lausua kansallisten säännösten tulkinnasta eikä antaa ratkaisua siitä, onko kansallinen tuomioistuin tulkinnut näitä säännöksiä oikein (ks. tuomio 3.10.2000, Corsten, C‑58/98, EU:C:2000:527, 24 kohta; tuomio 16.2.2017, IOS Finance EFC, C‑555/14, EU:C:2017:121, 21 kohta ja tuomio 19.12.2024, Loredas, C‑531/23, EU:C:2024:1050, 45 kohta). Unionin tuomioistuimen tehtävänä on siis unionin tuomioistuinten ja kansallisten tuomioistuinten välisen toimivallanjaon mukaisesti ottaa huomioon ennakkoratkaisukysymykseen liittyvät tosiasiat ja oikeudelliset seikat sellaisina kuin ne on ennakkoratkaisupyynnössä esitetty (ks. tuomio 25.10.2001, Ambulanz Glöckner, C‑475/99, EU:C:2001:577, 10 kohta ja tuomio 19.12.2024, Loredas, C‑531/23, EU:C:2024:1050, 45 kohta). Näin ollen ennakkoratkaisukysymykset on tutkittava ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen kansallisesta oikeudesta esittämän tulkinnan perusteella, eikä unionin tuomioistuimen tehtävänä ole tutkia sen paikkansapitävyyttä (tuomio 29.7.2024, CU ja ND (Sosiaaliapu – Välillinen syrjintä) C‑112/22 ja C‑223/22, EU:C:2024:636, 40 kohta).
28      Käsiteltävässä asiassa ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen toimittamista seikoista ilmenee, että merkityksellinen sääntelyn asiayhteys määritellään InsO:n 39 ja 135 §:ssä, jotka kyseisen tuomioistuimen mukaan liittyvät läheisesti toisiinsa.
29      Kyseisen tuomioistuimen selitysten mukaan yhtäältä InsO:n 39 §:n 1 momentin 5 kohdasta ilmenee, että osakaslainan takaisinmaksuun liittyvät saatavat ovat huonommassa etusijajärjestyksessä, kun lainan velallinen on yhtiö, jonka vastuunalaisena yhtiömiehenä ei ole luonnollinen henkilö eikä yhtiö, jonka vastuunalainen yhtiömies on luonnollinen henkilö. Toisaalta InsO:n 135 §:ssä otetaan käyttöön menettelyllinen keino, jolla pyritään varmistamaan ulkopuolisten velkojien etuoikeutetun aseman kunnioittaminen InsO:n 39 §:n 1 momentin 5 kohdassa tarkoitettuihin velkojina oleviin osakkaisiin nähden maksukyvyttömyysmenettelyn aloitusvaltion lain, joka on asetuksen N:o 1346/2000 4 artiklan 2 kohdan i alakohdan perusteella sovellettava laki, mukaisesti.
30      Sovellettavan kansallisen lainsäädännön kuvauksesta ilmenee näin ollen, että pääasiassa kyseessä oleva takaisinsaantivaatimus koskee velkojien ja heidän saataviensa etusijajärjestystä eikä velkojien, joilla on sama etusijajärjestys, välistä kilpailutilannetta.
31      Tämän sääntelyn yhteydessä ensimmäinen kysymys on ymmärrettävä siten, että ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pyrkii selvittämään, onko asetuksen N:o 1346/2000 13 artiklaa tulkittava siten, että siihen voi vedota henkilö, joka on saanut osakaslainan takaisinmaksuja, joita pidetään kaikille velkojille vahingollisina, vastauksena lainan velallisyhtiön selvittäjän esittämään palautusvaatimukseen, kun tällä vaatimuksella pyritään varmistamaan maksukyvyttömyysmenettelyn aloitusvaltion lainsäädännössä säädetyn saatavien etusijajärjestyksen noudattaminen.
32      Unionin oikeuden säännöksen tai määräyksen tulkitsemisessa on eittämättä otettava huomioon sen sanamuoto, asiayhteys ja sillä säännöstöllä tavoitellut päämäärät, jonka osa säännös tai määräys on. Jos unionin oikeuden säännöksen merkitys kuitenkin ilmenee yksiselitteisesti itse säännöksen sanamuodosta, unionin tuomioistuin ei voi poiketa sen mukaisesta tulkinnasta (ks. vastaavasti tuomio 8.2.2008, Carboni e derivati, C‑263/06, EU:C:2008:128, 48 kohta ja tuomio 25.01.2022, VYSOČINA WIND, C‑181/20, EU:C:2022:51, 39 kohta).
33      Lisäksi vakiintuneesta oikeuskäytännöstä ilmenee, että asetuksen N:o 1346/2000 13 artiklassa säädettyä poikkeusta on tulkittava suppeasti (ks. vastaavasti tuomio 16.4.2015, Lutz, C‑557/13, EU:C:2015:227, 34 kohta; tuomio 15.10.2015, Nike European Operations Netherlands, C‑310/14, EU:C:2015:690, 18 kohta ja tuomio 22.4.2021, Oeltrans Befrachtungsgesellschaft, C‑73/20, EU:C:2021:315, 24 kohta).
34      Edellä mainitusta 13 artiklasta ilmenee, että ”mitä [asetuksen N:o 1346/2000] 4 artiklan 2 kohdan m alakohdassa säädetään, ei sovelleta, jos se, joka on saanut etua velkojia vahingoittavasta toimesta, osoittaa, että – – tähän oikeustoimeen sovellettava laki on muun jäsenvaltion kuin menettelyn aloitusvaltion laki, ja että – – tämän lain mukaan ei ole mitään mahdollisuutta peräyttää kyseistä oikeustointa”.
35      Tästä seuraa, että koska kyseisen asetuksen 13 artikla on poikkeus asetuksen 4 artiklan 2 kohdan m alakohdasta, sen soveltamisala rajoittuu viimeksi mainitussa säännöksessä tarkoitettuun tilanteeseen eli tilanteeseen, jossa on kyse säännöistä, jotka koskevan velkojia vahingoittavien oikeustointen mitättömyyttä, pätemättömyyttä ja peräytymistä, eikä säännöistä, jotka koskevat saatavia, joista voidaan vaatia maksua velallisen omaisuudesta, tai niiden etusijajärjestystä.
36      Lisäksi on todettava, että asetuksen N:o 1346/2000 13 artiklassa ei uloteta siinä säädettyä poikkeusta niihin saataviin, joista voidaan vaatia maksua, sovellettavaan lakiin eikä saatavien etusijajärjestyksen määrittämiseen sovellettavaan lakiin, vaikka näistä tilanteista säädetään nimenomaisesti kyseisen asetuksen 4 artiklan 2 kohdan g ja i alakohdassa. Mainitun asetuksen 13 artiklaan ei näin ollen voida vedota pääasiassa kyseessä olevan kaltaisen kanteen yhteydessä, joka – kuten tämän tuomion 30 kohdassa on todettu – koskee näiden saatavien etusija- ja jakojärjestystä.
37      Edellä esitetyn perusteella ensimmäiseen kysymykseen on vastattava, että asetuksen N:o 1346/2000 13 artiklaa on tulkittava siten, että siihen ei voi vedota henkilö, joka on saanut osakaslainan takaisinmaksuja, joita pidetään kaikille velkojille vahingollisina, lainan velallisyhtiön selvittäjän esittämää palautusvaatimusta vastaan, kun tällä vaatimuksella pyritään varmistamaan maksukyvyttömyysmenettelyn aloitusvaltion lainsäädännössä säädetyn saatavien etusijajärjestyksen noudattaminen.
Toinen, kolmas ja neljäs kysymys
38      Kun otetaan huomioon ensimmäiseen kysymykseen annettu vastaus, toiseen, kolmanteen ja neljänteen kysymykseen ei ole tarpeen vastata.
Oikeudenkäyntikulut
39      Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely unionin tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta. Oikeudenkäyntikuluja, jotka ovat aiheutuneet muille kuin näille asianosaisille huomautusten esittämisestä unionin tuomioistuimelle, ei voida määrätä korvattaviksi.
Näillä perusteilla unionin tuomioistuin (seitsemäs jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:
Maksukyvyttömyysmenettelyistä 29.5.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1346/2000 13 artiklaa on tulkittava siten, että siihen ei voi vedota henkilö, joka on saanut osakaslainan takaisinmaksuja, joita pidetään kaikille velkojille vahingollisina, lainan velallisyhtiön selvittäjän esittämää palautusvaatimusta vastaan, kun tällä vaatimuksella pyritään varmistamaan maksukyvyttömyysmenettelyn aloitusvaltion lainsäädännössä säädetyn saatavien etusijajärjestyksen noudattaminen.
Allekirjoitukset
*      Oikeudenkäyntikieli: saksa.