62019CJ0176_RES
Asia C-176/19 P
Euroopan komissio
vastaan
Servier SAS ym.
Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 27.6.2024
Muutoksenhaku – Kilpailu – Lääkkeet – Perindopriilin markkinat – SEUT 101 artikla – Kartellit – Markkinoiden jakaminen – Potentiaalinen kilpailu – Tarkoitukseen perustuva kilpailunrajoitus – Strategia, jolla pyrittiin viivästyttämään perindopriilin rinnakkaisvalmisteiden tuloa markkinoille – Patenttiriitoja koskevat sovintosopimukset – Patenttilisenssisopimus – Teknologiansiirto- ja lisenssisopimus – SEUT 102 artikla – Merkitykselliset markkinat – Määräävän markkina-aseman väärinkäyttö
Muutoksenhaku – Valitusperusteet – Tosiseikkojen ja selvitysaineiston virheellinen arviointi – Tutkimatta jättäminen – Unionin tuomioistuimen harjoittama tosiseikkojen ja selvitysaineiston arvioinnin valvonta – Tutkimatta jättäminen selvitysaineiston vääristämistä lukuun ottamatta – Unionin tuomioistuimen harjoittama asian tosiseikkojen oikeudellisen luonnehdinnan valvonta – Hyväksyttävyys
(SEUT 256 artiklan 1 kohta; Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 58 artiklan ensimmäinen kohta)
(ks. 69–75 kohta)
Muutoksenhaku – Valitusperusteet – Unionin yleisessä tuomioistuimessa esitettyjen perusteiden ja perustelujen pelkkä toistaminen – Tutkimatta jättäminen – Unionin yleisen tuomioistuimen suorittaman unionin oikeuden tulkinnan tai soveltamisen riitauttaminen – Tutkittavaksi ottaminen
(SEUT 256 artikla; Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 58 artiklan 1 kohta; unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 168 artiklan 1 kohdan d alakohta ja 169 artiklan 2 kohta)
(ks. 77 ja 79 kohta)
Kartellit – Kilpailua rajoittava vaikutus – Arviointiperusteet – Yrityksen luokittelu potentiaaliseksi kilpailijaksi – Tosiasialliset ja konkreettiset mahdollisuudet päästä markkinoille – Arviointiperusteet – Yritys on vakaasti päättänyt tulla merkityksellisille markkinoille ja on kykenevä tähän – Ylitsepääsemättömän esteen puuttuminen – Arviointi – Alkuperäislääkettä tai jotakin sen valmistusmenetelmää suojaavien patenttien olemassaolo – Rinnakkaislääkkeiden valmistajan luokitteleminen alkuperäislääkkeen valmistajan potentiaaliseksi kilpailijaksi
(SEUT 101 artikla)
(ks. 91, 92, 100–103, 130–135, 425 ja 427–440 kohta)
Kartellit – Kilpailua rajoittava vaikutus – Patenttiriitoja koskeva sovintosopimus ja patenttilisenssisopimus – Alkuperäislääkkeiden valmistajan ja rinnakkaislääkkeiden valmistajan väliset sopimukset – Sopimukset, jotka sisältävät rinnakkaislääkkeiden tuottajaa tietyillä markkinoilla sitovia riitauttamatta jättämistä ja kaupan pitämisestä luopumista koskevia ehtoja – Luokittelu tarkoitukseen perustuvaksi kilpailunrajoitukseksi – Arviointiperusteet – Sopimusten haitallisuuden aste kilpailulle kyseessä olevilla markkinoilla – Arviointi kyseessä olevien sopimusten sisällön, syntyhistorian sekä oikeudellisen ja taloudellisen asiayhteyden valossa – Tarve tutkia kilpailunvastaisen toiminnan vaikutukset kilpailuun – Ei ole – Osallistuneet yritykset, jotka ovat toimineet ilman tarkoitusta estää, rajoittaa tai vääristää kilpailua – Olosuhteet, jotka eivät ole ratkaisevia
(SEUT 101 artiklan 1 kohta)
(ks. 93–96, 104–108, 174–184, 196–200, 223–226 ja 236–244 kohta)
Kartellit – Kilpailua rajoittava vaikutus – Arviointiperusteet – Kilpailunvastainen tarkoitus – Markkinoiden jakamista koskevat sopimukset – Tarkoitukseen perustuva kilpailusääntöjen rikkominen – Markkinoita ei ole jaettu ”tiiviisti” – Vaikutuksettomuus
(SEUT 101 artiklan 1 kohta)
(ks. 97 ja 215–219 kohta)
Muutoksenhaku – Valitusperusteet – Valituksenalaisen tuomion tuomiolauselmaan vaikuttavia perusteluja koskeva arvostelu – Tehokas valitusperuste
(SEUT 256 artiklan 1 kohta; Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 58 artiklan ensimmäinen kohta)
(ks. 111–120 kohta)
Muutoksenhaku – Valitusperusteet – Tosiseikkojen ja selvitysaineiston virheellinen arviointi – Tutkimatta jättäminen – Unionin tuomioistuimen harjoittama tosiseikkojen ja selvitysaineiston arvioinnin valvonta – Tutkimatta jättäminen selvitysaineiston vääristämistä lukuun ottamatta – Selvitysaineiston vääristämistä koskeva valitusperuste – Unionin yleinen tuomioistuin on tulkinnut todisteita selvästi niiden sanamuodon vastaisesti
(SEUT 256 artiklan 1 kohta; Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 58 artiklan ensimmäinen kohta)
(ks. 145–154 ja 230–232 kohta)
Kilpailu – Hallinnollinen menettely – Komission päätös, jossa todetaan kilpailusääntöjen rikkominen – Todistelukeino – Turvautuminen indisiokokonaisuuteen – Erikseen tarkasteltavilta indisioilta edellytettävä todistusvoiman aste – Indisiokokonaisuuden kokonaisvaltaisen arvioinnin hyväksyttävyys – Komissio on tietoinen kilpailunvastaisten sopimusten sisällöstä – Vaikutuksettomuus
(SEUT 101 artiklan 1 kohta)
(ks. 271–276 kohta)
Kartellit – Kilpailua rajoittava vaikutus – Arviointiperusteet – Tarkoitukseen perustuvan kilpailunrajoituksen ja vaikutukseen perustuvan kilpailunrajoituksen erottaminen toisistaan – Tarkoitukseen perustuva kilpailunrajoitus – Riittävä vahingollisuus – Arviointi – Kilpailua edistävillä vaikutuksilla ei ole merkitystä markkinoilla, jotka eivät kuulu rikkomisen maantieteelliseen soveltamisalaan
(SEUT 101 artiklan 1 kohta)
(ks. 288–290, 452, 453 ja 489 kohta)
Kartellit – Kilpailua rajoittava vaikutus – Arviointiperusteet – Tarkoitukseen perustuvan kilpailunrajoituksen ja vaikutukseen perustuvan kilpailunrajoituksen erottaminen toisistaan – Vaikutukseen perustuva kilpailunrajoitus – Kilpailun tutkiminen riidanalaisen sopimuksen puuttuessa – Tosiasiallisen ja mahdollisen kilpailun huomioon ottaminen – Alkuperäisvalmisteen kehittäjän ja rinnakkaisvalmisteen tuottajan välillä tehty patentteja koskeva sovintosopimus – Komission velvollisuus määrittää mahdollinen kilpailutilanne kyseessä olevan tuotteen markkinoilla, jos sovintosopimusta ei olisi tehty – Realistisen ja uskottavan kontrafaktuaalisen skenaarion laatiminen – Havaitun tilanteen ja kontrafaktuaalisen skenaarion on sijoituttava samaan ajalliseen viitekehykseen – Kontrafaktuaalinen skenaario ei voi perustua sopimuksen tekemispäivän jälkeisiin tapahtumiin – Kontrafaktuaalisessa skenaariossa on määritettävä rinnakkaislääkkeiden valmistajayrityksen realistiset menettelymahdollisuudet
(SEUT 101 artiklan 1 kohta)
(ks. 338–356 ja 482–486 kohta)
Määräävä markkina-asema – Merkitykselliset markkinat – Rajaaminen – Arviointiperusteet – Lääkkeet – Korvattavuus – Arviointiperusteet – Lääkkeen kysyntäjousto suhteessa muiden samaan terapeuttiseen käyttötarkoitukseen tarkoitettujen lääkkeiden hintavaihteluihin
(SEUT 102 artikla)
(ks. 381–390 kohta)
Muutoksenhaku – Perustelluksi todettu valitus – Muutoksenhakutuomioistuin ratkaisee pääasian – Edellytys – Ratkaisukelpoinen asia – Ei ole – Asian palauttaminen unionin yleisen tuomioistuimen ratkaistavaksi – Velvollisuutta palauttaa asia eri tavalla muodostettuun ratkaisukokoonpanoon ei ole
(SEUT 256 artiklan 1 kohta; Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 58 artiklan ensimmäinen kohta; unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 216 artiklan 1 kohta)
(ks. 417 kohta)
Kartellit – Kilpailua rajoittava vaikutus – Patenttiriitoja koskevat sovintosopimukset – Alkuperäislääkkeiden valmistajan ja rinnakkaislääkkeiden valmistajan välinen sopimus – Sopimukset, jotka sisältävät rinnakkaislääkkeiden tuottajaa tietyillä markkinoilla sitovia riitauttamatta jättämistä ja kaupan pitämisestä luopumista koskevia ehtoja – Sellaisen lisenssin myöntämisestä muodostuva vastike, jolla rinnakkaislääkkeiden valmistajalle myönnetään lupa pitää kyseessä olevaa lääkettä kaupan tämän pääasiallisilla markkinoilla – Markkinoiden jakamista koskevien sopimusten luokittelu tarkoitukseen perustuvaksi kilpailunrajoitukseksi – Arviointiperusteet – Sellaisen lisenssin kannustava vaikutus, joka myönnetään rinnakkaislääkkeiden valmistajalle, joka luopuu pitämästä tuotettaan kaupan alkuperäislääkkeen valmistajalle varatuilla markkinoilla
(SEUT 101 artiklan 1 kohta)
(ks. 447–473 kohta)
Tiivistelmä
Unionin tuomioistuin hyväksyy Euroopan komission valitukset, jotka tämä teki kahdesta unionin yleisen tuomioistuimen tuomiosta (
1
), joilla hylättiin osittain kartellien ja määräävän markkina-aseman väärinkäytön olemassaolo perindopriili-nimisen lääkkeen markkinoilla ja määrättiin sakkoja osallistuneille lääkevalmistajille (
2
). Näin tehdessään unionin tuomioistuin täsmentää rajanvetoa yhtäältä lääkevalmistajien sellaisten legitiimien toimien, joilla ratkaistaan todellisia lääkealan patenttiriitoja sovintosopimuksilla, ja toisaalta sellaisten sopimusten välillä, joilla jaetaan lainvastaisesti tietyn lääkkeen markkinoita patenttiriitojen sovintosopimuksen tekemisen varjolla.
Servier-lääkekonserni, jonka emoyhtiö Servier SAS on sijoittautunut Ranskaan (jäljempänä erikseen tai yhdessä Servier), kehitti perindopriilin, joka on angiotensiinia konvertoivien entsyymien estäjien (ACE) luokkaan kuuluva lääke, joka on sydän- ja verisuonitautien alalla ensisijaisesti tarkoitettu verenpainetaudin ja sydämen vajaatoiminnan torjuntaan. Perindopriili-yhdistettä koskevan patentin, jota koskeva hakemus jätettiin Euroopan patenttivirastoon (EPO) vuonna 1981, voimassaolo päättyi 2000-luvulla.
Perindopriilin vaikuttava aine on erbumiini-suolan muodossa. Servier jätti vuonna 1988 EPO:lle useita hakemuksia, jotka liittyivät kyseisen vaikuttavan aineen valmistusmenetelmiä koskeviin patentteihin, joiden voimassaolo päättyi 16.9.2008.
Servier jätti vuonna 2001 EPO:lle hakemuksen, joka koski perindopriiliä ja sen valmistusmenetelmää koskevaa uutta patenttia, joka myönnettiin vuonna 2004 (jäljempänä patentti 947). Servier sai lisäksi patenttia 947 vastaavat kansalliset patentit useissa jäsenvaltioissa ennen kuin nämä olivat eurooppapatenttien myöntämisestä tehdyn yleissopimuksen osapuolia.
Vuodesta 2003 lähtien Servier ja rinnakkaislääkkeiden valmistajat, jotka valmistautuivat myymään perindopriilin rinnakkaisversiota, olivat vastapuolina useissa oikeusriidoissa. Tässä yhteydessä kymmenen rinnakkaislääkkeiden valmistajaa esitti patenttia 947 koskevan väitteen EPO:ssa, jonka tekninen valituslautakunta kumosi riidanalaisen patentin toukokuussa 2009. Useat rinnakkaislääkkeiden valmistajat ovat myös riitauttaneet patentin 947 pätevyyden tietyissä kansallisissa tuomioistuimissa. Servier puolestaan nosti patentinloukkauskanteita ja esitti väliaikaista kieltomääräystä koskevia hakemuksia kyseessä olevia rinnakkaislääkkeiden valmistajia vastaan, joihin kuuluu slovenialainen yhtiö KRKA, tovarna zdravil, d.d. (jäljempänä Krka).
Mainittujen riitojen päättämiseksi Servier teki vuosina 2005–2007 sovintosopimuksia useiden rinnakkaislääkkeiden valmistajien kanssa. Krkan kanssa Servier teki patenttia 947 ja vastaavia kansallisia patentteja koskevan sovintosopimuksen, lisenssisopimuksen ja siirto- ja lisenssisopimuksen (jäljempänä Krkan kanssa tehdyt sopimukset). Kyseiset sopimukset kattoivat Krkan pääasialliset markkinat muodostavat valtiot, jotka olivat tosiseikkojen tapahtuma-aikaan Euroopan unionin jäseniä sekä muita kuin unionin jäseniä.
Komission mukaan Servier ja Krka olivat tehneet kyseiset sopimukset jakaakseen lainvastaisesti sopimuksen kattamien maiden alueet kahteen vaikutusalueeseen, jotka käsittivät kummankin yrityksen osalta niiden päämarkkinat, joilla ne saattoivat harjoittaa toimintaansa vakuuttuneina Servierin osalta siitä, ettei Krka aiheuta kyseisistä sopimuksista johtuvia rajoja ylittäviä kilpailupaineita, ja Krkan osalta siitä, ettei sillä ole vaaraa siitä, että Servier nostaisi patentin loukkausta koskevan kanteen.
Komissio totesi 9.7.2014 (
3
) tekemällään päätöksellä, että Servierin Krkan ja muiden rinnakkaislääkkeiden valmistajien kanssa tekemät sopimukset olivat SEUT 101 artiklassa kiellettyjä kilpailunrajoituksia. Se totesi lisäksi, että Servier oli rikkonut SEUT 102 artiklaa kehittämällä ja panemalla täytäntöön markkinoilta sulkemiseen tähtäävän strategian, joka kattaa perindopriilin ja kyseisen lääkkeen vaikuttavaa ainetta koskevan teknologian markkinat Ranskassa, Alankomaissa, Puolassa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa.
Komissio määräsi Servierille yhteensä 289727200 euron sakot SEUT 101 artiklan rikkomisista, joista 37661800 euroa perustui sen osallistumiseen Krkan kanssa tehtyihin sopimuksiin, sekä 41270000 euron sakon SEUT 102 artiklan rikkomisen perusteella. Krkalle puolestaan määrättiin 10 miljoonan euron sakko SEUT 101 artiklan rikkomisesta.
Unionin yleinen tuomioistuin, jossa Servier ja Krka olivat nostaneet kanteen, totesi, että komissio oli tehnyt oikeudellisia virheitä katsoessaan Krkan kanssa tehdyt sopimukset SEUT 101 artiklan 1 kohdan rikkomisiksi näyttämättä toteen tarkoitukseen tai vaikutukseen perustuvaa kilpailunrajoitusta. Siltä osin kuin kyse on SEUT 102 artiklan rikkomisesta, johon Servierin väitetään syyllistyneen, unionin yleinen tuomioistuin katsoo, että komission käyttämää perindopriilin markkinoiden määritelmää rasittivat arviointivirheet, joiden vuoksi Servierin määräävää asemaa merkityksellisillä markkinoilla koskevat komission toteamukset ovat virheellisiä.
Näin ollen unionin yleinen tuomioistuin kumosi 12.12.2018 (
4
) antamallaan kahdella tuomiolla riidanalaisen päätöksen siltä osin kuin siinä todetaan SEUT 101 artiklan rikkominen Krkan kanssa tehtyjen sopimusten osalta ja SEUT 102 artiklan rikkominen sekä Servierille ja Krkalle kyseisistä rikkomisista määrätyt sakot.
Komissio teki unionin tuomioistuimelle kaksi valitusta kyseisistä unionin yleisen tuomioistuimen tuomioista.
Unionin tuomioistuimen arviointi asiasta
SEUT 101 artiklan rikkominen
A. Servierin ja Krkan välisen potentiaalisen kilpailun olemassaolo
Unionin tuomioistuin tutkii ensiksi komission väitteet, jotka koskevat unionin yleisen tuomioistuimen tekemiä virheitä potentiaalisen kilpailun käsitteen tulkinnassa ja soveltamisessa.
Aluksi unionin tuomioistuin korostaa, että tutkittaessa Krkan kanssa tehtyjen sopimusten kaltaisia yritysten välisten horisontaalisten yhteistyösopimusten muodossa olevia kollusiivisia menettelytapoja SEUT 101 artiklan 1 kohdan valossa on ensimmäisessä vaiheessa määritettävä, voidaanko kyseiset menettelytavat luokitella kilpailunrajoituksiksi, joihin syyllistyvät yritykset, jotka kilpailevat keskenään, vaikka kilpailu olisikin vain potentiaalista. Jos näin on, toisessa vaiheessa on tarkistettava, kuuluvatko kyseiset menettelytavat, kun otetaan huomioon niiden taloudelliset ominaispiirteet, tarkoitukseen perustuvan kilpailunrajoituksen luokkaan. Jos kyseisten menettelytapojen kilpailunvastaista tarkoitusta ei ole näytetty toteen, on tutkittava niiden vaikutukset.
Tämän täsmennyksen jälkeen unionin tuomioistuin toteaa perustelluiksi väitteet, joiden mukaan potentiaalisen kilpailun käsitettä on tulkittu ja sovellettu virheellisesti, koska unionin yleinen tuomioistuin oli tutkinut useita riidanalaisen päätöksen perustelukappaleita, jotka koskivat kysymystä Krkan ja Servierin välisestä potentiaalisesta kilpailusta, sekä tiettyjä Servierin tältä osin esittämiä väitteitä.
Sisällön osalta unionin tuomioistuin toteaa, että unionin yleinen tuomioistuin totesi, että Krkan kanssa tehtyjen sovinto- ja lisenssisopimusten tekemisen ajankohtana oli yhtäpitäviä seikkoja, joiden perusteella Servier ja Krka saattoivat katsoa, että patentti 947 oli pätevä, ja päätteli kyseisten seikkojen perusteella, että kyseisten yritysten välinen kilpailu unionin sisäisillä kansallisilla markkinoilla oli vastedes poissuljettua eikä niiden välillä näin ollen ollut enää potentiaalista kilpailua.
Tehdäkseen tällaisen päätelmän potentiaalisen kilpailun puuttumisesta unionin yleisen tuomioistuimen olisi pitänyt tutkia, oliko komissio jättänyt näyttämättä toteen, että Krkan kanssa tehtyjen sopimusten tekemisajankohtana Krkalla oli tosiasialliset ja konkreettiset mahdollisuudet päästä merkityksellisille markkinoille ja kilpailla Servierin kanssa, kun otetaan huomioon riittävät valmistelevat toimenpiteet ja se, ettei kyseiselle markkinoille tulolle ollut ylitsepääsemättömiä esteitä.
Sen sijaan, että unionin yleinen tuomioistuin olisi tehnyt tältä osin tarvittavat tarkistukset, se kuitenkin tyytyi toteamaan, että Servier ja Krka olivat vakuuttuneita siitä, että patentti 947 oli pätevä ja että Krkan menettelytapa, joka muodostui Servieriin kohdistuvan kilpailupaineen säilyttämisestä, saattoi selittyä sillä, että se halusi vahvistaa asemaansa mahdollisissa neuvotteluissa voidakseen tehdä sovintosopimuksen ja lisenssisopimuksen. Näin tehdessään unionin yleinen tuomioistuin erehtyi kyseessä olevilla markkinoilla todetun patenttitilanteen sekä osapuolten aikomusten oikeudellisesta merkityksestä. Se ei myöskään perustellut implisiittistä toteamustaan, jonka mukaan Servier ja Krka eivät olleet enää potentiaalisia kilpailijoita, huolimatta riidanalaisen päätöksen sisältämistä seikoista, joilla pyrittiin osoittamaan päinvastaista.
Lisäksi unionin tuomioistuin korostaa, että tutkiessaan asiayhteyttä, jossa Krkan kanssa tehdyt sovinto- ja lisenssisopimus on tehty, unionin yleinen tuomioistuin on paitsi ottanut vääristyneellä tavalla huomioon brittiläisen tuomioistuimen päätöksen selvän ja täsmällisen sanamuodon, joka koskee Krkan nostamaa patentin 947 kumoamista koskevaa vastakannetta, myös riidanalaisen päätöksen merkityksen ja ulottuvuuden EPO:n väiteosaston päätöksen, jolla kyseinen patentti vahvistettiin, vaikutusten osalta.
Unionin tuomioistuin siis hyväksyy komission väitteet, jotka koskevat unionin yleisen tuomioistuimen tekemiä virheitä potentiaalisen kilpailun käsitteen tulkinnassa ja soveltamisessa.
B. Krkan kanssa tehtyjen sopimusten luokittelu tarkoitukseen perustuviksi kilpailunrajoituksiksi
Toiseksi unionin tuomioistuin toteaa, että unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisia virheitä katsoessaan, ettei tarkoitukseen perustuvaa kilpailunrajoitusta ollut olemassa.
Valituksenalaisissa tuomioissa unionin yleinen tuomioistuin katsoi, että kun on kyse todellisesta patenttiriidasta, kyseisen riidan sovintosopimusta, joka sisältää kilpailua rajoittavia ehtoja ja joka on yhdistetty kyseistä patenttia koskevaan lisenssisopimukseen, voidaan pitää tarkoitukseen perustuvana kilpailunrajoituksena ainoastaan, jos komissio voi osoittaa, että kyseinen lisenssisopimus ei ole tavanomaisissa markkinaolosuhteissa tehty liiketoimi ja että sillä näin ollen peitellään käänteistä maksua.
Unionin tuomioistuimen mukaan tässä päättelyssä ei kuitenkaan oteta huomioon kyseessä olevien sopimusten luonnetta, sillä ne eivät muodostu pelkästä patenttiriitoja koskevasta sovintosopimuksesta käänteistä maksua vastaan vaan sopimuksesta markkinoiden jakamisesta kahteen alueeseen, joista toinen ei myöskään kuulu SEUT 101 artiklan rikkomisen soveltamisalaan.
Kyseinen oikeudellinen virhe johti siihen, että unionin yleinen tuomioistuin tarkasteli Servierin ja Krkan syyksi luetun kilpailusääntöjen rikkomista merkitsevän menettelytavan luokittelua tarkoitukseen perustuvaksi kilpailunrajoitukseksi pikemminkin analysoimalla kyseisen menettelytavan täytäntöön panemiseksi tarkoitettujen sopimusten muotoa ja oikeudellisia ominaispiirteitä, vaikka sen tehtävänä oli arvioida kyseisten sopimusten aiheuttaman taloudellisen haitan astetta analysoimalla yksityiskohtaisesti niiden ominaispiirteitä sekä niiden tavoitteita sekä taloudellista ja oikeudellista asiayhteyttä.
Kun unionin yleinen tuomioistuin totesi, että koska Krkan kanssa tehdyissä sovinto- ja lisenssisopimuksissa ei varattu osaa markkinoista Krkalle, markkinoiden jakamisen olemassaoloa ei voitu todeta, se teki myös SEUT 101 artiklan 1 kohdan c alakohdan tulkintaa koskevan virheen, koska tässä määräyksessä vahvistettu markkinoiden jakamista koskevien sopimusten kielto ei rajoitu sopimuksiin, joilla markkinat jaetaan ”tiiviisti”.
Lisäksi unionin yleinen tuomioistuin teki toisen oikeudellisen virheen, kun se esitti tarkoitukseen perustuvan kilpailunrajoituksen puuttumista koskevissa perusteluissaan toteamuksia, jotka koskevat kyseessä olevien sopimusten mahdollisten vaikutusten väitettyä hypoteettisuutta, vaikka ei ole tarpeen tutkia eikä varsinkaan osoittaa tarkoitukseen perustuviksi kilpailunrajoituksiksi katsottujen menettelytapojen vaikutuksia kilpailuun, myöskään sen mahdollisen tutkinnan yhteydessä, onko kyseessä oleva käyttäytyminen riittävän vahingollinen, jotta tällainen luokittelu voidaan tehdä.
Myös jun unionin yleinen tuomioistuin arvosteli komissiota siitä, ettei tämä näyttänyt toteen, että Servierillä tai Krkalla oli aikomus rajoittaa niiden välistä kilpailua, vaikka tällaista toteen näyttämistä ei edellytetty tarkoitukseen perustuvan kilpailunrajoituksen olemassaolon osoittamiseksi, se teki oikeudellisen virheen.
Unionin yleinen tuomioistuin loukkasi lisäksi ensinnäkin vapaan todistusharkinnan periaatetta, kun se totesi, että rikkomisen olemassaolon osoittamiseksi huomioon otettavien hajanaisten ja vähäisten seikkojen huomioon ottamisen osalta erotetaan toisistaan tilanteet, joissa komissiolla on käytössään kilpailunvastaisten sopimusten sisältö, ja tilanteet, joissa sillä ei ole niitä käytössään. Unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen myös huomauttaessaan, että johtopäätöksillä sähköpostien osittaisista otteista tai muista asiakirjoista, joilla pyritään osoittamaan asianosaisten aikomukset, ei voida helposti kyseenalaistaa päätelmää, joka perustuu itse sopimuksen sisältöön.
Lopuksi unionin tuomioistuin muistuttaa, että sillä mahdollisuudella, että patenttilisenssillä voi tietyillä maantieteellisillä markkinoilla olla kilpailua edistäviä vaikutuksia, ei ole merkitystä arvioitaessa, onko lisenssi luokiteltava SEUT 101 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuksi tarkoitukseen perustuvaksi kilpailunrajoitukseksi. Kun unionin yleinen tuomioistuin otti huomioon Krkan kansa tehdyn lisenssisopimuksen myönteiset vaikutukset Krkan pääasiallisiin markkinoihin, se siis tulkitsi ja sovelsi virheellisesti SEUT 101 artiklan 1 kohtaa, varsinkin kun Krkan pääasialliset markkinat eivät kuulu SEUT 101 artiklan rikkomisen maantieteelliseen soveltamisalaan.
Edellä mainitut virheet huomioon ottaen unionin tuomioistuin toteaa, että unionin yleisen tuomioistuimen päättely, jonka mukaan Krkan kanssa tehdyistä sopimuksista ei ole aiheutunut tarkoitukseen perustuvaa kilpailunrajoitusta, on kokonaisuudessaan lainvastainen.
C. Krkan kanssa tehtyjen sopimusten luokittelu vaikutukseen perustuviksi kilpailunrajoituksiksi
Kolmanneksi unionin tuomioistuin kumoaa unionin yleisen tuomioistuimen toteamuksen, jonka mukaan komissio ei ollut osoittanut, että Krkan kanssa tehtyjen sopimusten vaikutuksena oli kilpailun rajoittaminen, koska komissio ei ollut onnistunut osoittamaan, että ilman näitä sopimuksia Krka olisi todennäköisesti tullut Servierin päämarkkinoille.
Unionin tuomioistuin muistuttaa tältä osin, että arvioitaessa yritysten välisen sopimuksen kilpailua rajoittavien vaikutusten olemassaoloa on vertailtava kilpailua, sellaisena kuin se vallitsi sopimuksen voimassa ollessa, ja kilpailua, sellaisena kuin se olisi ollut ilman sopimusta. Tämä niin sanottu ”kontrafaktuaalinen” menetelmä merkitsee sitä, että on otettava huomioon se konkreettinen asiayhteys, johon kyseinen sopimus kuuluu. Tästä seuraa, että kontrafaktuaalisen skenaarion, jossa kyseistä sopimusta ei ole tehty, on oltava realistinen ja uskottava.
Tämän täsmennyksen valossa unionin tuomioistuin katsoo, että unionin yleinen tuomioistuin jätti SEUT 101 artiklaa soveltaessaan kolmella pääasiallisella tavalla huomiotta kontrafaktuaalisen menetelmän ominaispiirteet.
Ensinnäkin unionin yleinen tuomioistuin totesi, että Krkan kanssa tehdyn sovintosopimuksen kilpailunvastaisten vaikutusten arviointi perustui hypoteettiseen lähestymistapaan ja kyseisten vaikutusten puutteelliseen tutkintaan, koska komissio ei ollut sisällyttänyt kontrafaktuaaliseen skenaarioon kyseisen sopimuksen tekemisen jälkeistä tosiasiallista tapahtumakulkua. Kyseisessä unionin yleisen tuomioistuimen päättelyssä jätetään kuitenkin huomiotta se, että kontrafaktuaalinen skenaario, joka on määritelmänsä mukaan hypoteettinen siinä mielessä, ettei se ole toteutunut, ei voi perustua mainitun sopimuksen tekemisen jälkeisiin seikkoihin.
Toiseksi unionin yleinen tuomioistuin teki virheen todetessaan, että oikeuskäytäntöä, jonka mukaan yritysten välistä sopimusta voidaan pitää vaikutukseen perustuvana kilpailunrajoituksena sen mahdollisten vaikutusten vuoksi, ei enää sovelleta, kun kyseinen sopimus on pantu täytäntöön, sillä perusteella, että mainitun sopimuksen todelliset vaikutukset kilpailuun voidaan havaita. Silloin kun – kuten nyt käsiteltävässä asiassa – sopimus ei johda siihen, että kyseisillä markkinoilla jo toimivien kilpailevien yritysten määrää tai käyttäytymistä muutetaan, vaan päinvastoin niiden pitämiseen ennallaan, pelkkä vertailu kyseisillä markkinoilla ennen tämän sopimuksen täytäntöönpanoa ja sen jälkeen todettujen tilanteiden välillä ei ole riittävää, jotta voitaisiin katsoa, ettei kilpailua rajoittavaa vaikutusta ole, koska kilpailunvastainen vaikutus liittyy sopimuksesta johtuvaan sellaisen kilpailulähteen varmaan häviämiseen, joka kyseisen sopimuksen tekohetkellä on potentiaalinen.
Kolmanneksi oikeuskäytännöstä ilmenee, että kun komissio laatii kontrafaktuaalisen skenaarion tutkiakseen alkuperäislääkkeiden valmistajan ja rinnakkaislääkkeiden valmistajan välistä patenttiriitoja koskevaa sovintosopimusta, sen ei tarvitse tehdä lopullista toteamusta viimeksi mainitun menestymismahdollisuuksista patenttia koskevassa riita-asiassa tai vähemmän rajoittavan sopimuksen tekemisen todennäköisyydestä. Tästä seuraa, että unionin yleinen tuomioistuin teki SEUT 101 artiklan 1 kohdan tulkintaa ja soveltamista koskevan virheen katsoessaan, että komissio ei ollut näyttänyt toteen, että ilman sovintosopimusta Krka olisi todennäköisesti tullut kyseisille markkinoille ja että tuomioistuinmenettelyjen jatkaminen patentin 947 pätevyyden riitauttamiseksi olisi todennäköisesti tai uskottavasti mahdollistanut tämän patentin nopeamman tai kattavamman mitättömäksi julistamisen.
Unionin tuomioistuin toteaa, että näin todetut oikeudelliset virheet merkitsevät sitä, että unionin yleisen tuomioistuimen päättely, jonka mukaan Krkan kanssa tehtyjä sopimuksia ei voida katsoa vaikutukseen perustuviksi kilpailunrajoituksiksi, on kokonaisuudessaan lainvastainen.
SEUT 102 artiklan rikkominen
Neljänneksi unionin tuomioistuin hylkää unionin yleisen tuomioistuimen toteamuksen, jonka mukaan komission Servierin määräävän markkina-aseman väärinkäyttöä tutkiessaan käyttämään merkityksellisten tuotemarkkinoiden määritelmään liittyi virheitä, joiden vuoksi tutkinta oli virheellinen. Tältä osin unionin yleinen tuomioistuin oli moittinut komissiota erityisesti siitä, että se oli virheellisesti rajannut merkitykselliset markkinat ainoastaan perindopriiliin eikä se katsonut niiden käsittävän muita angiotensiinia konvertoivien entsyymien estäjiä (jäljempänä ACE-lääkkeet).
Tältä osin unionin tuomioistuin muistuttaa, että merkityksellisten markkinoiden määrittäminen, joka toteutetaan ennen mahdollisen SEUT 102 artiklassa tarkoitetun määräävän markkina-aseman arvioimista, edellyttää, että ensin määritellään tuotemarkkinat ja toiseksi niiden maantieteelliset markkinat.
Oikeuskäytännöstä ilmenee lisäksi, että merkityksellisten markkinoiden käsite edellyttää, että niihin kuuluvat tavarat tai palvelut ovat riittävästi keskenään korvattavissa. Erityisesti lääkkeiden taloudellisen korvattavuuden tutkimisesta on todettava, että sitä on arvioitava ottamalla huomioon samaan terapeuttiseen käyttöaiheeseen tarkoitettujen lääkkeiden välinen myynnin siirtyminen, joka johtuu kyseisten lääkkeiden suhteellisten hintojen muutoksista. Toteamus tällaisen korvattavuuden puuttumisesta osoittaa erillisten markkinoiden olemassaolon tämän puuttumisen syistä riippumatta.
Koska komissio oli todennut, että perindopriili ja muut ACE-lääkkeet eivät ole keskenään vaihdettavissa, kun otetaan huomioon toteamus, jota Servier ei ole kiistänyt, perindopriilin kysynnän suhteellisesta joustamattomuudesta suhteessa muiden ACE-lääkkeiden hintojen voimakkaaseen laskuun kyseisillä markkinoilla, unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen, kun se arvosteli komissiota siitä, että se rajoitti merkitykselliset markkinat pelkästään perindopriiliin.
Koska unionin yleinen tuomioistuin oli katsonut, että komission päätelmä Servierin määräävästä asemasta perindopriilin vaikuttavaa ainetta koskevan teknologian markkinoilla perustui merkityksellisten markkinoiden virheelliseen rajaamiseen, unionin tuomioistuin toteaa, että nämä unionin yleisen tuomioistuimen arvioinnit perustuvat virheelliseen lähtökohtaan ja ovat näin ollen myös lainvastaisia.
Koska edellä mainittuja virheitä koskevat komission valitusperusteet hyväksytään, unionin tuomioistuin kumoaa valituksenalaiset tuomiot osittain.
Servierin ja Krkan nostamat kumoamiskanteet
Unionin tuomioistuin katsoo viidenneksi, että asia on ratkaisukelpoinen niiden Servierin ja Krkan unionin yleisessä tuomioistuimessa esittämien kanneperusteiden osalta, joilla pyritään riitauttamaan se, että riidanalaisessa päätöksessä Krkan kanssa tehdyt sovinto- ja lisenssisopimus on luokiteltu tarkoitukseen perustuvaksi kilpailunrajoitukseksi ja Krkan kanssa tehty sovintosopimus sekä siirto- ja lisenssisopimus on luokiteltu vaikutukseen perustuvaksi kilpailunrajoitukseksi.
Siltä osin kuin on kyse yhtäältä Krkan kanssa tehtyjen sovinto- ja lisenssisopimuksen luokittelusta tarkoitukseen perustuvaksi kilpailunrajoitukseksi, unionin tuomioistuin tutkii aluksi, onko komissio voinut pätevästi luokitella nämä sopimukset Krkan Servieriin kohdistaman potentiaalisen kilpailun rajoitukseksi. Tätä varten se tutkii, oliko mainittujen sopimusten tekemisajankohtana olemassa tosiasiallisia ja konkreettisia mahdollisuuksia sille, että Krka tulisi perindopriilin markkinoille ja kilpailisi Servierin kanssa.
Tältä osin unionin tuomioistuin korostaa, että sellaisen patentin olemassaoloa, jolla suojataan vapaasti käytettäväksi tulleen vaikuttavan aineen valmistusmenetelmää, ei voida sellaisenaan pitää ylitsepääsemättömänä esteenä tätä vaikuttavaa ainetta sisältävien rinnakkaislääkkeiden markkinoilletulolle. Tästä seuraa, että tällaisen patentin olemassaolo ei estä pitämästä kyseisen alkuperäislääkkeen valmistajan potentiaalisena kilpailijana rinnakkaislääkkeiden valmistajaa, joka on tosiasiallisesti vakaasti päättänyt tulla markkinoille ja kykenevä itse tekemään niin ja joka menettelyllään osoittaa olevansa valmis riitauttamaan tämän patentin pätevyyden ja kantamaan riskin siitä, että sen tullessa markkinoille kyseisen patentin haltija nostaa sitä vastaan loukkauskanteen.
Kun kyse on Krkan vakaasta aikomuksesta jatkaa ponnistelujaan perindopriilinsä markkinoille saattamiseksi huolimatta sille vuonna 2006 Servierin ja Servierin välisissä patenttiriitojen oikeudenkäynneissä aiheutuneista tappioista, unionin tuomioistuin toteaa, että komission riidanalaisessa päätöksessä mainitsemista todisteista ilmenee, että Krka ei ollut lopettanut ponnistelujaan päästäkseen Servierin pääasiallisille markkinoille.
Se, että Krka neuvotteli Servierin kanssa tehdäkseen Krkan kanssa tehdyt sovinto- ja lisenssisopimukset, ei myöskään riitä osoittamaan, ettei Krka ollut enää vahvasti sitoutunut kilpailemaan Servierin kanssa.
Edellä esitetyn perusteella unionin tuomioistuin toteaa, että Krka oli Servierin potentiaalinen kilpailija Krkan kanssa tehtyjen sovinto- ja lisenssisopimuksen tekemispäivänä.
Unionin tuomioistuin selvittää toiseksi katsoiko komissio virheellisesti, että Krkan kanssa tehtyjen sovinto- ja lisenssisopimuksen tarkoituksena oli jakaa perindopriilin markkinat.
Se korostaa tältä osin, että se seikka, että patenttiriitaa koskevia sovintosopimuksia ja tällaisiin sopimuksiin liittyviä lisenssisopimuksia voidaan tehdä tarkoituksessa, joka voi olla laillinen, ei voi johtaa siihen, että niihin ei sovelleta SEUT 101 artiklaa, jos osoittautuu, että kyseisillä sopimuksilla pyritään rajoittamaan kilpailua. Nyt käsiteltävässä asiassa Krkan kanssa tehtyjen sovinto- ja lisenssisopimuksen sanamuodosta ja niiden tekemiseen liittyvistä olosuhteista ilmenee lisäksi selvästi, että ne liittyvät taloudellisesti toisiinsa eikä niitä voida tutkia erikseen.
Krkan kanssa tehdyn lisenssisopimuksen, jolla Servier luopui vastustamasta sitä, että Krka myy perindopriilin rinnakkaisversiota pääasiallisilla markkinoillaan, ja sovintosopimuksen, jossa määrätään Krkan velvollisuudesta olla loukkaamatta patenttia Servierin pääasiallisilla markkinoilla, yhteisvaikutus vastaa taloudelliselta kannalta katsottuna vastikejärjestelyä, jonka ansiosta Servier ja Krka saattoivat kumpikin säilyttää päämarkkinoillaan edullisemman aseman. Tällainen sopimuskokonaisuus merkitsee lähtökohtaisesti markkinoiden jakamista ja siis tarkoitukseen perustuvaa kilpailunrajoitusta, jonka merkitystä ei vähennä tai jota ei kompensoi se, että sillä voi olla positiivisia tai kilpailua edistäviä vaikutuksia joillain markkinoilla.
Näiden seikkojen perusteella unionin tuomioistuin toteaa, että riidanalaisessa päätöksessä esitetyt todisteet osoittavat sellaisen menettelytavan olemassaolon, jolla Servier ja Krka pyrkivät jakamaan perindopriilin markkinat keskenään Krkan kanssa tehdyillä sovinto- ja lisenssisopimuksella, ja ne riittävät oikeuttamaan kyseisen menettelytavan luokittelun tarkoitukseen perustuvaksi kilpailunrajoitukseksi.
Tarkasteltaessa toisaalta Krkan kanssa tehtyjen sovintosopimuksen ja siirto- ja lisenssisopimuksen luokittelua vaikutukseen perustuvaksi kilpailunrajoitukseksi unionin tuomioistuin muistuttaa, että komission tehtävänä oli verrata kyseisistä sopimuksista johtuvaa kilpailutilannetta realistisesta ja uskottavasta kontrafaktuaalisesta skenaariosta johtuvaan kilpailutilanteeseen. Koska nyt käsiteltävässä asiassa kyseessä oleva kilpailunrajoitus liittyi Krkan Servieriin kohdistaman potentiaalisen kilpailun lähteen poistamiseen, kontrafaktuaalisen skenaarion analyysi vastasi lähinnä kyseisen potentiaalisen kilpailun olemassaoloa koskevaa analyysiä.
Näiden täsmennysten valossa unionin tuomioistuin toteaa, että komissio saattoi pätevästi katsoa, että Krka oli yksi välittömimmistä uhkista Servierille, koska sillä oli tosiasialliset ja konkreettiset mahdollisuudet päästä Ranskan, Alankomaiden ja Yhdistyneen kuningaskunnan markkinoille. Jos Krkan kanssa tehtyjä sopimuksia ei olisi tehty, kyseistä Krkan mahdollisuutta tulla markkinoille perindopriilillään ei olisi poistettu. Näin ollen komissio totesi, että kyseisen potentiaalisen kilpailun lähteen poistaminen kyseisten sopimusten täytäntöönpanon avulla rajoitti tuntuvasti kilpailua. Kyseinen vaikutus, joka ei ollut hypoteettinen eikä potentiaalinen vaan todellinen, on omiaan oikeuttamaan riidanalaisessa päätöksessä esitetyn luokittelun vaikutukseen perustuvaksi kilpailunrajoitukseksi.
Lausuttuaan näin tietyistä Servierin ja Krkan unionin yleisessä tuomioistuimessa esittämistä kanneperusteista unionin tuomioistuin toteaa, että asia ei kuitenkaan ole ratkaisukelpoinen kokonaisuudessaan. Näin ollen se palauttaa asian unionin yleiseen tuomioistuimeen, jotta tämä lausuu Krkan kanssa tehdyn siirto- ja lisenssisopimuksen luokittelusta tarkoitukseen perustuvaksi kilpailunrajoitukseksi sekä asiassa C-176/19 P, komissio v. Servier ym., muista SEUT 102 artiklan rikkomista koskevista kanneperusteista ja sakon määrän riitauttamiseksi esitetyistä toissijaisista kanneperusteista.
(
1
)	Tuomio 12.12.2018, Servier ym. v. komissio (T-691/14, EU:T:2018:922) ja tuomio Krka v. komissio (T-684/14, EU:T:2018:918) (jäljempänä yhdessä valituksenalaiset tuomiot).
(
2
)	[SEUT] 101 artiklan ja 102 artiklan mukaisesta menettelystä (Asia AT.39612 – Perindopriili (Servier)) 9.7.2014 annettu komission päätös C(2014) 4955 final (jäljempänä riidanalainen päätös).
(
3
)	Ks. alaviite 2.
(
4
)	Ks. alaviite 1.