Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Székesfehérvári Törvényszék (Ungari) 5. juunil 2018 – Hochtief AG versus Fővárosi Törvényszék
(kohtuasi C-362/18)
Kohtumenetluse keel: ungari
Eelotsusetaotluse esitanud kohus
Székesfehérvári Törvényszék
Põhikohtuasja pooled
Kaebaja: Hochtief AG
Vastustaja: Fővárosi Törvényszék
Eelotsuse küsimused
Kas liidu õiguse aluspõhimõtteid ja norme (eriti ELL artikli 4 lõiget 3 ja ühetaolise tõlgendamise nõuet), nagu neid on tõlgendanud Euroopa Kohus, eriti kohtuasjas Köbler tehtud kohtuotsuses, tuleb tõlgendada nii, et sellise liikmesriigi kohtu vastutuse, kes on lahendanud asja viimases astmes kohtuotsusega, mis rikub liidu õigust, saab tuvastada ainult liikmesriigi õiguse või liikmesriigi õiguses sätestatud kriteeriumide alusel? Kui vastus on eitav, siis kas liidu õiguse aluspõhimõtteid ja norme, eriti Euroopa Kohtu poolt kohtuasjas Köbler „riigi“ vastutuse tuvastamiseks kehtestatud kolme kriteeriumi, tuleb tõlgendada nii, et seda, kas nõuded selleks, et liikmesriik vastutaks liidu õiguse rikkumise eest selle riigi kohtute poolt, on täidetud, tuleb hinnata riigisisese õiguse alusel?
Kas liidu õiguse norme ja aluspõhimõtteid (eriti ELL artikli 4 lõiget 3 ja tõhusa kohtuliku kaitse nõuet), eelkõige liikmesriigi vastutuse kohta Euroopa Kohtu tehtud kohtuotsuseid muu hulgas kohtuasjades Francovich jt, Brasserie du pêcheur ja Factortame ning Köbler, tuleb tõlgendada nii, et viimases astmes asja lahendavate liikmesriigi kohtute niisuguste kohtuotsuste seadusjõud, mis rikuvad liidu õigust, välistab kahju eest liikmesriigi vastutuse tuvastamise?
Kas direktiividega 89/665/EÜ1, 92/13/EÜ2 ja 2007/66/EÜ3 ning Euroopa Kohtu otsustes Kühne & Heitz, Kapferer, Impresa Pizzarotti ja Transportes Urbanos ja Servicios Generales kehtestatud „tõhususe“ ja võrdväärsuse põhimõtteid tuleb tõlgendada nii, et teistmismenetluses ei saa pool enam tugineda hinnangutele, mille on andnud Euroopa Kohus põhikohtuasja teises astmes lahendanud kohtu algatatud eelotsusemenetluse kohta tehtud kohtuotsuses, arvestades, et põhikohtuasjas neid hinnanguid arvesse ei võetud, eriti juhul, kui liikmesriigi kohus, kes lahendab asja kõige kõrgemas astmes, on põhikohtuasjas tehtud kohtuotsuse peale esitatud kassatsioonkaebuse jätnud rahuldamata seetõttu, et pool ei tuginenud ettenähtud ajal Euroopa Kohtu otsuses antud hinnangutele?
Kas kolmandas eelotsuse küsimuses viidatud direktiive, Euroopa Kohtu praktikat, mis tuleneb eelkõige kohtuotsustest Impresa Pizzarotti (C-213/13), Kapferer (C-234/04), Kühne & Heitz (C-453/00) ja Transportes Urbanos ja Servicios Generales (C-118/08) teistmisavalduse vastuvõetavuse kohta ja Euroopa Kohtu poolt kohtuasjades C-470/99, C-327/00 ja C-241/06 riigisiseses õiguses riigihangete asjus teistmismenetluste jaoks kehtestatud tähtaegade kohta välja töötatud aluspõhimõtteid tuleb tõlgendada nii, et liikmesriikide kohtud toimivad õigesti, kui nad jätavad arvesse võtmata Euroopa Kohtu otsuse, mis on tehtud kohtuasja arutanud teise astme kohtu taotlusel, või Euroopa Kohtu otsuse, mille tõlge liikmesriigi ametlikku keelde ei olnud kuni menetluse teise astmeni kättesaadav, seetõttu, et pool tugines nendele teise kohtuastme menetluses pärast ettenähtud tähtaja möödumist, ning jätavad sellegipoolest menetlusse võtmata selle poole esitatud teistmisavalduse, milles tuginetakse Euroopa Kohtu otsustele, millele see pool oli tuginenud, ilma et neid kohtuotsuseid oleks arvesse võetud, ja nende kohtuotsuste seisukohast olulistele faktilistele asjaoludele?
Kas kolmandas eelotsuse küsimuses viidatud direktiive ja Euroopa Kohtu praktikat, mis tuleneb eelkõige kohtuotsustest Impresa Pizzarotti (C-213/13), Kapferer (C-234/04), Kühne & Heitz (C-453/00) ja Transportes Urbanos ja Servicios Generales (C-118/08), tuleb tõlgendada nii, et juhul, kui kohtuvaidluse pool viitab Euroopa Kohtu otsusele kohtuasjas Kempter (C-2/06) – mille kohaselt ei ole vaja, et ta tugineks Euroopa Kohtu otsustele, sest kohus peab neid kohaldama omal algatusel –, toimivad liikmesriigi kohtud õigesti, kui nad jätavad riigisisestele menetlusnormidele tuginedes ja vastuolus kohtuotsuses [Kempter] tuvastatuga Euroopa Kohtu otsused arvesse võtmata, nii et seda asjaolu kohtumenetlust lõpetavas resolutsioonis või selle põhjenduses isegi ei mainita, ja jätavad sellegipoolest menetlusse võtmata selle poole esitatud teistmisavalduse, milles tuginetakse Euroopa Kohtu otsustele, millele ta oli tuginenud, ilma et neid kohtuotsuseid oleks arvesse võetud, ja nende kohtuotsuste seisukohast olulistele faktilistele asjaoludele?
Kas kohtuotsustes Köbler ja Traghetti del Mediterraneo välja töötatud nõuet, et rikkumine peab olema piisavalt selge, tuleb tõlgendada nii, et kui viimases astmes asja lahendav kohus jätab väga üksikasjalikult viidatud Euroopa Kohtu väljakujunenud kohtupraktikaga – mida on pealegi põhjendatud eri õiguslike arvamustega – selgelt vastuollu minnes teistmisavalduse menetlusse võtmata, sellele kohtupraktikale üldse viitamata ja oma otsuse liidu õiguse seisukohast üldse põhjendamata ning ilmselgelt ka ei analüüsi ega isegi nimeta vajadust esitada kohtuasi Euroopa Kohtule, vaatamata sellele, et selle vajaduse põhjendamiseks on ka väga üksikasjalikult viidatud asjassepuutuvat Euroopa Kohtu praktikat, siis rikkumist ei ole? Kas Euroopa Kohtu otsust CILFIT (C-283/81) arvestades peab liikmesriigi kohus oma otsust põhjendama, kui ta Euroopa Kohtu antud siduvast õiguslikust tõlgendusest kõrvale kaldudes jätab teistmisavalduse menetlusse võtmata ja põhjendusi esitamata keeldutakse selle kohta eelotsusetaotlust esitamast?
Kas ELL artiklis 19 ja artikli 4 lõikes 3 ette nähtud tõhusa kohtuliku kaitse ja võrdväärsuse põhimõtteid, ELTL artiklis 49 sätestatud asutamisvabaduse ja teenuste osutamise vabaduse põhimõtteid ning nõukogu direktiivi 93/37/EMÜ, millega kooskõlastatakse riiklike ehitustöölepingute sõlmimise kord, ning direktiive 89/665/EÜE, 92/13/EÜE ja 2007/66/EÜ tuleb tõlgendada nii, et [nendega ei ole vastuolus see, kui] pädevad asutused ja kohtud jätavad kohaldatavat liidu õigust ilmselgelt eirates kaebaja riigihankemenetlusest kõrvaldamise tõttu tema esitatud kaebused, mille jaoks on olenevalt olukorrast vaja koostada palju dokumente, milleks kulub märkimisväärselt aega ja raha, või osaleda kohtuistungitel, üksteise järel rahuldamata, ja – kuigi on kindel, et teoreetiliselt on võimalus tuvastada vastutus õigusemõistmise funktsioonide täitmisel tekitatud kahju eest – asjassepuutuvad õigusnormid jätavad kaebaja ilma võimalusest nõuda kohtult õigusvastaste meetmete tagajärjel tekkinud kahju hüvitamist?
Kas kohtuotsustes Köbler, Traghetti del Mediterraneo ja San Giorgio kehtestatud põhimõtteid tuleb tõlgendada nii, et kahju, mis tekitati asjaoluga, et asja viimases astmes lahendav liikmesriigi kohus jättis vastuolus Euroopa Kohtu väljakujunenud praktikaga menetlusse võtmata poole õigeaegselt esitatud teistmisavalduse, mille raames ta oleks saanud nõuda tekitatud kulude hüvitamist, ei hüvitata?
Kui liikmesriigi õiguse kohaselt peab siis, kui on olemas uus konstitutsioonikohtu otsus, ja põhiseaduslikkuse taastamise huvides olema teistmismenetlus lubatud, kas siis ei pea võrdväärsuse põhimõtet ja kohtuasjas Transportes Urbanos ja Servicios Generales (C-118/08) Euroopa Kohtu tehtud otsuse sisu arvestades olema teistmismenetlus lubatud ka juhul, kui põhikohtuasjas jäeti menetlustähtaegu käsitlevatele riigisisestele õigusnormidele tuginedes arvesse võtmata ühes teises kohtuasjas Euroopa Kohtu tehtud varasem kohtuotsus, kohtu taotlusel põhikohtuasjas Euroopa Kohtu tehtud kohtuotsus ja nende kohtuotsuste seisukohast asjassepuutuvad faktilised asjaolud?
____________
1 Nõukogu 21. detsembri 1989. aasta direktiiv 89/665/EMÜ riiklike tarne- ja ehitustöölepingute sõlmimise läbivaatamise korra kohaldamisega seotud õigus- ja haldusnormide kooskõlastamise kohta (EÜT 1989, L 395, lk 33; ELT eriväljaanne 06/01, lk 246).
2 Nõukogu 25. veebruari 1992. aasta direktiiv 92/13/EMÜ veevarustus-, energeetika-, transpordi- ja telekommunikatsioonisektoris tegutsevate üksuste hankemenetlusi käsitlevate ühenduse eeskirjade kohaldamisega seotud õigusnormide kooskõlastamise kohta (EÜT 1992, L 76, lk 14; ELT eriväljaanne 06/01, lk 315).
3 Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. detsembri 2007. aasta direktiiv 2007/66/EÜ, millega muudetakse nõukogu direktiive 89/665/EMÜ ja 92/13/EMÜ riigihankelepingute sõlmimise läbivaatamise korra tõhustamise osas (ELT 2007, L 335, lk 31).