62004CC0123_ET
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
1. On üks küsimus, mis kerkib ikka ja jälle Euroopa Aatomienergiaühenduse (edaspidi „ühendus”) peamiste osaliste tegevuses juba aastakümneid. Kas uraani rikastamist, mida ühenduse ettevõtjad teostavad välisklientide tellimusel, tuleb pidada tuumamaterjalide töötlemiseks, muundamiseks või vormimiseks EA artikli 75 mõistes või tuleb seda käsitada tuumamaterjalide tootmisena EA artikli 52 mõistes? Mõned liikmesriigid väidavad järjekindlalt, et tegemist on esimese nimetatud juhuga. Sama kindlalt kaitseb komisjon teist seisukohta.
2. Küsimus on delikaatne ja tähtis. Institutsioonilised ringkonnad on selles juba kaua kahte leeri jagunenud. Nüüd on siis Euroopa Kohtul palutud lahendada see erimeelsus üksikisikutevahelise vaidluse lahendamise teel. Selle toimingu üheks või teiseks kvalifitseerimisest sõltub tuumamaterjalide ühendusse importimise ja ühenduses rikastamise kord. Kui neid materjale peetakse tõepoolest EA artikliga 75 reguleeritavaks muundatud materjaliks, siis ei kuulu need EA asutamislepingus sätestatud lõhustuvate erimaterjalide ühendusse tarnimise eeskirjade kohaldamisalasse ja nende omandiõigus määratakse sisuliselt kindlaks selle liikmesriigi asjaõigusega, kus need asuvad. Seevastu kui rikastamine kvalifitseeritakse tuumamaterjali tootmiseks EA artikli 52 mõistes, siis kuulub see täielikult ühenduse õiguse kohaldamisalasse ja Euroopa Aatomienergiaühenduse tarneagentuuri (edaspidi „tarneagentuur”) pädevusse ning nende vabalt valdamine on seega välistatud.
I. Kohtuasjad
3. Kuigi asjassepuutuvad faktilised asjaolud ja ühenduse õigusaktid on arvukad ja keerukad, ei ole need sugugi ebamäärased. Piisab, kui meenutada nende põhielemente.
A. Kontekst
4. Mõlemal juhul sundis pooli Oberlandesgericht Oldenburgi (Saksamaa) pöörduma pikk ahel õigustoiminguid, millesse on segatud palju osapooli.
1. Asjaolud
5. Industrias Nucleares do Brasil SA (edaspidi „INB”) on Brasiilia õiguse alusel asutatud äriühing, kelle ülesanne on nimelt hankida tuumkütuseid Brasiilia tuumaelektrijaamadele. Selleks on tal kestvad ärisuhted Ühendkuningriigi õiguse alusel asutatud äriühinguga Urenco Limited (edaspidi „Urenco”), kes on spetsialiseerunud rikastatud uraani tootmisele.
6. Nii sõlmiti 1976. aastal leping tooraine tarnimiseks Urencole, millega toimus ühtlasi selle materjali omandiõiguse üleminek sellele äriühingule rikastatud uraani tootmiseks INB jaoks. Urenco olevat sellest lepingust Euroopa Ühenduste Komisjonile teatanud 4. juulil 1980.(2)
7. Rikastatud uraan anti 1984. aastal üle INB-le, kes sõlmis äriühinguga Siemens AG (edaspidi „Siemens”) lepingu uraani ladustamiseks viimase poolt. Nii ladustati uraani Saksamaal Hanaus, seejärel Siemensi tütarettevõtja rajatises Lingenis.
8. INB otsustas 1993. aastal ajutiselt osast oma varudest loobuda. Ta sõlmis laenulepingu Šveitsi ettevõttega Nuexco Exchange AG (edaspidi „NEAG”), kes kavatses selle uraani edasi müüa tuumaelektrijaamakäitajatele Ameerika Ühendriikides. Selle lepingu kohaselt annab laenuandja rikastatud uraani omandiõiguse üle laenusaajale, kes kohustub omakorda andma hiljem laenuandjale sama tüüpi rikastatud uraani partiid ning maksma laenuperioodil tasu.
9. NEAG ise oli 1989. aastal sõlminud Šveitsis asuva pangaga UBS lepingu kauba pantimiseks ja üleandmiseks. Selle lepingu kohaselt oli UBS-il pandiõigus kogu NEAG valduses oleva ja eraldi kirjavahetuses nimetatud kauba suhtes ning selle kauba peale olevatest õigustest tulenevate kõikide võlanõuete suhtes. Eraldi kirjavahetuses anti pandiõigus rikastatud uraani suhtes, mille NEAG oli saanud INB-lt.
10. Peale selle oli NEAG-ga samasse kontserni kuuluv ja viimast esindama volitatud Denveris (Ühendriigid) asuv Nuexco Trading Corporation (edaspidi „NTC”) sõlminud 1992. aastal samalaadse laenu- ja omandiõiguse üleandmise lepingu Texases tuumaelektrijaama käitava äriühinguga Texas Utilities Electric Corporation (edaspidi „TUEC”). Selle alusel laenati ka mõned partiid INB-lt saadud ja Siemensi poolt Hanaus ladustatavat rikastatud uraani.
11. NTC läks 1995. aastal pankrotti ja veidi üle aasta hiljem algatati pankrotimenetlus NEAG vastu. Selline on eelotsusetaotluse esitanud kohtus arutatavate vaidluste teokoosseis. Seega nõuab INB, et Siemens tagastaks uraani partiid, mille oli tema jaoks rikastanud Urenco ja mida oli ladustatud Siemensi rajatistes, samas kui UBS ja TUEC väidavad vastavalt, et esimene neist on omandanud samade partiide suhtes pandiõiguse ja teine omandiõiguse.
2. Euroopa Kohtusse pöördumine
12. Landgericht Osnabrück (Saksamaa), kuhu need kaks vaidlust esimeses kohtuastmes anti, otsustas, et INB-l ei ole õigust rikastatud uraani partiisid tagasi saada. INB kaebas selle otsuse peale edasi põhjusel, et alama astme kohus oli valesti tuginenud asjaolule, et uraani oli rikastatud väljaspool liikmesriikide territooriumi. Nimelt kui möönda, et vaidlusalust uraani ei ole tootnud ega vallanud Euratomi asutamislepingu kohaldamisterritooriumi resident, oleks selle loomulik tagajärg, et ühendus ei saa selle uraani suhtes omandiõigust ja et seda võib vabalt üle anda. Ometi on fakt, et vaidlusalused uraanipartiid tootis Urenco Ühendkuningriigis, asutamislepingu kohaldamisterritooriumil. Sellest johtuvalt on esimeses kohtuastmes tehtud otsuses faktiviga.
13. Nendel tingimustel peab eelotsusetaotluse esitanud kohus, kellele esitati apellatsioonkaebus, vajalikuks esitada järgmine küsimus: kas Euratomi asutamisleping, mille artikkel 86 näeb ette, et ühenduse omandiõigus hõlmab kõiki lõhustuvaid erimaterjale, mida liikmesriik toodab või impordib, välistab pandiõiguse või omandiõiguse omandamise lõhustuva materjali suhtes, mille on tootnud ühenduse ettevõtja kolmanda riigi kodanikuga sõlmitud rikastamislepingu alusel? Kui vastus on jah, siis kas sellest tulenevalt on kõik vaidlusaluse uraani käsutamistehingud kehtetud? Eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib, et vastupidisel juhul kavatseb ta INB apellatsioonkaebuse põhjendamatuse tõttu rahuldamata jätta.
B. Õiguslik raamistik
14. Nende kahe kohtuasja raamistikust täpse ülevaate saamiseks ei piisa sellest, kui meenutada asjassepuutuvaid asutamislepingu põhisätteid. On oluline näidata, kuidas need seonduvad eelotsusetaotluse esitanud kohtu kõikide küsimustega.
1. Asutamislepinguga loodud süsteem
15. Nagu tuleneb asutamislepingu preambulist ja EA artiklist 1, on ühendus liikmesriikide ühiste jõupingutuste tulemus, et luua „tuumatööstuse kiireks tekkeks ja arenguks vajalikud tingimused”. Kindla ja autonoomse tuumavõimsuse saavutamiseks peab ühendus nimelt „tagama, et kõiki kasutajaid ühenduses varustataks regulaarselt ja õiglaselt maakide ja tuumkütusega”, „tagama asjakohase järelevalve abil, et tuumamaterjale ei kasutataks muul kui ettenähtud eesmärgil” ja „kasutama talle antud omandiõigust lõhustuvate erimaterjalide suhtes”.(3)
16. Ühenduses selle eesmärgi saavutamise võimaldamiseks kehtestab asutamisleping „ühise tarnepoliitika”.(4) Kuna see poliitika ei ole olemuselt sama mis EÜ asutamislepinguga taotletavad poliitikad, toimub see „juhitud” integratsiooni vormis. Seega asutatakse spetsiaalne organ – tarneagentuur, kellel on ainuõigus ja ülesanne tagada ühenduses kasutajate võrdne juurdepääs tuumaressurssidele. Selleks on tarneagentuuril Euratomi asutamislepingu 6. peatüki kohaselt optsiooniõigus liikmesriikide territooriumil toodetud maakide, lähtematerjalide ja lõhustuvate erimaterjalide suhtes ning ainuõigus sõlmida nii ühendusest kui ka väljastpoolt ühendust pärinevate maakide, lähtematerjalide ja lõhustuvate erimaterjalide tarnelepinguid. Nii saab tarneagentuuriks omamoodi „ainuagent”, kelle ülesanne on tagada tuumamaterjali pakkumise ja nõudluse ühitamine ühenduse territooriumil.(5)
17. Praktikas on aga ilmnenud, et ühendus on neid sätteid kasutanud „kergelt”. Arvestades asjaolusid on ta otsustanud tuumaarengu üle pigem järelevalvet teostada kui seda juhtida. Nii kehtestati Euroopa Aatomienergiaühenduse tarneagentuuri 5. mai 1960. aasta eeskirjaga, millega määratakse maakide, lähtematerjalide ja lõhustuvate erimaterjalide nõudmise ja pakkumise tasakaalustamise viis,(6) lihtsustatud kord.
18. Peale selle on Euratomi asutamislepingus sätestatud erandid ühisest tarnekorrast. Lisaks EA artiklis 66 sätestatud üldisele erandile EA artikli 64 kohaldamisest juhul, kui tarneagentuur oma ülesandeid ei täida, tuleneb nimetatud asutamislepingu 6. peatüki erisätetest kolm „spetsiaalset erandit”(7) .
19. Esiteks ja erandina EA artiklist 64, mis annab maakide, lähtematerjalide või lõhustuvate erimaterjalide tarnimise lepingute sõlmimise ainuõiguse tarneagentuurile, näeb EA artikkel 73 ette, et kui ühelt poolt liikmesriigi, isiku või ettevõtja ja teiselt poolt kolmanda riigi, rahvusvahelise organisatsiooni või kolmanda riigi kodaniku vahel sõlmitud kokkulepe või leping näeb muu hulgas
ette tarneagentuuri pädevusvaldkonda kuuluvate toodete tarnimise, siis on selle kokkuleppe või lepingu sõlmimiseks või uuendamiseks toodete tarnimise osas vaja komisjoni eelnevat nõusolekut.
20. Teiseks tuleneb EA artiklist 74, et komisjon võib asutamislepingu 6. peatüki sätete kohaldamisest vabastada maakide, lähtematerjalide ja lõhustuvate erimaterjalide edasitoimetamise, impordi ja ekspordi nii väikestes kogustes, nagu tavaliselt kasutatakse teadusuuringutes.
21. Lõpuks sätestavad EA artikli 75 esimene ja teine lõik:
„Käesoleva peatüki sätteid ei kohaldata maakide, lähtematerjalide või lõhustuvate erimaterjalide töötlemise, muundamise või vormimisega seotud kokkulepete suhtes, mis on sõlmitud:
a) mitme isiku või ettevõtja vahel, kui materjal tuleb pärast töötlemist, muundamist või vormimist tagastada isikule või ettevõtjale, kellelt see on saadud,
b) isiku või ettevõtja ja rahvusvahelise organisatsiooni või kolmanda riigi kodaniku vahel, kui materjali töödeldakse, muundatakse või vormitakse väljaspool ühendust ja tagastatakse seejärel isikule või ettevõtjale, kellelt see on saadud, või,
c) ettevõtja või isiku ja rahvusvahelise organisatsiooni või kolmanda riigi kodaniku vahel, kui materjali töödeldakse, muundatakse või vormitakse ühenduses ja tagastatakse seejärel kas organisatsioonile või kodanikule, kellelt see on saadud, või muule sellise organisatsiooni või kodaniku määratud kaubasaajale, kes asub samuti väljaspool ühendust.
Asjaomased isikud või ettevõtjad teatavad siiski tarneagentuurile sellistest kokkulepetest ning niipea, kui lepingud on alla kirjutatud, ka edasitoimetatava materjali kogused. Komisjon võib takistada punktis b nimetatud kokkulepete sõlmimist, kui ta leiab, et muundamist või vormimist ei ole võimalik teha tõhusalt ja ohutult ning ilma materjalikadudeta ühenduse kahjuks.”
22. EA artikli 75 kolmas lõik täpsustab, et selliste kokkulepetega seotud materjalide suhtes kehtivad liikmesriikide territooriumil Euratomi asutamislepingu 7. peatükis sätestatud „julgeolekumeetmed”. On siiski sätestatud, et asutamislepingu 8. peatüki sätteid ei kohaldata selle artikli punktis c nimetatud kokkulepetega hõlmatud lõhustuvate erimaterjalide suhtes.
23. Euratomi asutamislepingu 8. peatükis esitatud EA artikli 86 kohaselt kuuluvad lõhustuvad erimaterjalid ühendusele. See omandiõigus hõlmab kõiki lõhustuvaid erimaterjale, mida toodab või impordib liikmesriik, isik või ettevõtja ning mille suhtes kehtivad 7. peatükis sätestatud julgeolekumeetmed.
2. Eelotsuse küsimused
24. Nende sätete ulatuse kontrollimiseks arutamisel olevates kohtuasjades esitab eelotsusetaotluse esitanud kohus Euroopa Kohtule 11 eelotsuse küsimust, mis on mõlemas kohtuasjas identsed. Kõik need küsimused lähtuvad reast loogilistest oletustest, mida tuleks lühidalt meenutada.
25. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu põhiküsimus on, kas nendes kohtuasjades arutatavad lõhustuvate materjalide omandiõiguse üleandmise lepingud võib ühendusele tuumamaterjalide suhtes antud omandiõiguse tõttu kehtetuks tunnistada. Kui INB ja Urenco sõlmitud esialgse rikastamislepingu suhtes peaks tõepoolest kehtima ühenduse tarnekord, tähendaks see, et sel teel rikastatud materjalid kuuluvad ühendusele ja et need ei ole vabalt üleantavad. See oleks teisiti vaid juhul, kui tõendatakse, et seda korda lepingu suhtes ei kohaldata. Sellepärast küsitakse Euroopa Kohtult kõigepealt, mis tingimustel EA artiklites 73 ja 75 sätestatud erandeid kohaldatakse.
26. Oma nelja esimese küsimusega palub eelotsusetaotluse esitanud kohus täpsustada EA artikli 75 tingimusi. Esimene küsimus määrab kogu tõlgendamise, mida Euroopa Kohtult nende kohtuasjade eelotsusemenetluses palutakse:
„1. Kas [EA] artikli 75 esimeses lõigus kasutatud terminid „töötlemine, muundamine või vormimine” hõlmavad ka uraani rikastamist?”
27. Kui oletada, et see on nii, on veel vaja teada, millisega EA artiklis 75 ette nähtud kolmest juhust on antud juhul tegemist. EA artikli 75 esimese lõigu punkti a tingimused on täidetud vaid juhul, ku i rikastamislepingu pooled on ettevõtjad vastavalt EA artikli 196 määratlusele. Sellest on ajendatud teine küsimus äriühingu INB olemuse kohta:
„2. Kas ettevõtja, kelle asukoht on väljaspool Euratomi asutamislepingu kohaldamisterritooriumi […], teeb [EA] artikli 196 punkti b mõttes kõiki või mõnesid oma toiminguid ühenduse territooriumil […], kui tal on ühenduse territooriumil asuva ettevõtjaga ärisuhted, mille eesmärk on:
a) toorainega varustamine rikastatud uraani tootmiseks ning rikastatud uraani tarnimine ühenduse territooriumil asuvale ettevõtjale;
b) kõnesoleva rikastatud uraani ladustamine ühenduse territooriumil asuva teise ettevõtja juures?”
28. Kui INB ei ole Euratomi asutamislepingu mõistes „ettevõtja” ja kui EA artikli 75 esimese lõigu punktis b kirjeldatud võimalus on kindlalt välistatud, jääb veel kontrollida, kas tegemist on EA artikli 75 esimese lõigu punktis c osutatud juhuga. Kuid kas sel juhul ei ole sellise rikastamisprotsessi puhul nagu käesoleval juhul selle sätte kohaldamine eritingimuste tõttu välistatud? See on kolmanda eelotsuse küsimuse mõte:
„3. a)	Kas [EA] artikli 75 esimese lõigu punkt c nõuab, et töötlemiseks, muundamiseks või vormimiseks tarnitud materjal ja hiljem tagastatav materjal oleksid identsed, välja arvatud nimetatud protsessidest tulenevate füüsiliste muutuste osas?
b) Või piisab sellest, kui töödeldud materjal vastab tarnitud materjalile kvaliteedilt ja koguselt?
c) Kas [EA] artikli 75 esimese lõigu punkti c kohaldamine on välistatud, kui tagastatud materjali ei saa seostada adressaadi tarnitud materjaliga?
d) Kas [EA] artikli 75 esimese lõigu punkti c kohaldamine on välistatud, kui töötlev ettevõtja saab omandiõiguse toorainele selle üleandmise hetkel ning peab seetõttu andma teisele lepingupoolele pärast töötlemist uuesti üle omandiõiguse rikastatud uraanile?”
29. Peale selle nõuab EA artikli 75 teine lõik kõikidel juhtudel, kus kohaldatakse EA artikli 75 esimest lõiku, tarneagentuurile lepingust teatamist. Käesoleva asja asjaoludel näib eelotsusetaotluse esitanud kohtule kohane küsida, millised on selle formaalsuse täitmata jätmise tagajärjed:
„4. a)	Kas [EA] artikli 75 kohaldamine on välistatud, kui asjaomased isikud või ettevõtjad ei täida tarneagentuurile teatamise kohustust […], mille [EA] artikli 75 teine lõik neile paneb?
b) Kas [EA] artikli 75 teise lõiguga kehtestatud tarneagentuurile teatamise kohustuse […] rikkumise saab heastada sellega, kui asjaomased isikud või ettevõtjad täidavad oma teatamiskohustuse tagantjärele või kui tarneagentuur saab tagantjärele informatsiooni muul viisil?”
30. EA artikli 73 kohaldamine sõltub samuti vorminõudest, mis seisneb komisjoni eelneva nõusoleku saamises. Seega esitatakse viies eelotsuse küsimus juhuks, kui on tegemist sellise juhuga:
„5. a)	Kas kokkulepe või leping on [EA] artikli 73 mõttes tühine, kui pooled ei ole taotlenud […] komisjoni eelnevat nõusolekut, mis on selle artikli kohaselt nõutav?
b) Kui jah, kas asjaomased isikud või ettevõtjad saavad siis kõrvaldada tehingu tühisuse sellega, kui nad saavad selle nõusoleku tagantjärele või kui ühenduse asutused ei võta pärast muul viisil informatsiooni saamist meetmeid?”
31. Ei saa siiski välistada, et EA artiklites 73 ja 75 sätestatud erandid tuleb käesoleval juhul kõrvale jätta. Tuleb seega täpsustada, millised on Euratomi asutamislepingus sätestatud korra käesolevatele tehingutele kohaldamise tagajärjed.
32. Kui uraani rikastamist tuleb tõepoolest käsitada materjali tootmisena EA artikli 57 mõistes, soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, millised on samas artiklis sätestatud kohustuse – pakkuda toodangut tarneagentuurile – täitmata jätmise tagajärjed:
„6. a)	Kas see, kui asjaomane tootja ei täida [EA] artikli 57 lõike 2 teisest lõigust tulenevat kohustust pakkuda tarneagentuurile [EA] artikli 57 lõikes 1 ette nähtud materjale, takistab tal kõnesolevate materjalide käsutamist?
b) Kas [EA] artikli 57 lõike 2 teisest lõigust tuleneva tarneagentuurile materjalide pakkumise kohustuse rikkumist saab heastada sellega, kui tootja täidab selle kohustuse tagantjärele või kui tarneagentuur saab tagantjärele informatsiooni muul viisil ning ei kasuta oma optsiooniõigust?”
33. Peale selle võib sel juhul pidada kohaldatavaks EA artiklit 86. Veel tuleb kontrollida, kas vaidlusalust uraani tuleb selle sätte kohaselt mõista „lõhustuvate erimaterjalide” „tootmisena”:
„7. Kas [EA] artiklis 86 kasutatud termin „tootmine” hõlmab ka uraani rikastamist?
8. Kas tooruraan ja väherikastatud uraan on lähtematerjalid [EA] artikli 197 punkti 1 viimase fraasi mõttes?”
34. Lõpuks küsib kohus juhul, kui tunnistatakse, et ühendusel on vaidlusaluste materjalide suhtes omandiõigus, kas selle omandiõigusega on vastuolus tunnistada Saksa tsiviilseadustiku (Bürgerliches Gesetzbuch) eeskirjade kohaselt antud ja kasutatavaid teisi omandiõigusi:
„9. a)	Kas materjalid, mis kuuluvad [EA] artikli 86 esimese lõigu alusel ühendusele, saavad olla tsiviilõigusliku omandiõiguse esemeks Bürgerliches Gesetzbuch’i (Saksa tsiviilseadustik) § 903 mõttes ning kas sellist omandiõigust saab üle anda?
b) Kas [EA] artikliga 87 õigussubjektidele tagatud piiramatu õigus kasutada ja tarbida on omandiõigusega võrdne või sarnane asjaõigus sui generis
lisaks [Saksa tsiviilseadustikus] ette nähtud asjaõigustele?”
35. Kaks viimast küsimust puudutavad nendes kohtuasjades käsitletavaid teisi lepinguid. Kümnes küsimus puudutab INB ja NEAG vahelist laenulepingut ja sellega soovitakse teada, kas EA artiklis 73 sätestatud erandi tingimused on selle puhul täidetud. Nii oleks see nimelt juhul, kui INB-d tuleks Euratomi asutamislepingu mõistes pidada „ettevõtjaks”:
„10. Kas ettevõtja teeb [EA] artikli 196 punkti b mõttes mõnesid oma toiminguid ühenduse liikmesriikide territooriumil, kui ta võõrandab või omandab seal ladustatud rikastatud uraani?”
36. Lõpuks esitab eelotsusetaotluse esitanud kohus samalaadse küsimuse UBS ja NEAG ning TUEC ja NTC vaheliste lepingute kohta:
„11. Kas [EA] artikkel 73 on mutatis mutandis
kohaldatav ühenduse territooriumil ladustatud rikastatud uraani käsitlevatele lepingutele, mille pooled on eranditult kolmandate riikide kodanikud?”
II. Tehniline kontekst
37. Ei ole liiast anda lühike ülevaade käesoleval juhul tõlgendatava rikastamise tehnilistest joontest.
38. Uraani rikastamine on elektrienergiat tootvates tuumareaktorites kasutatava kütuse tsükli üks viiest etapist. See tsükkel algab uraanimaagi kaevandamise ja rafineerimisega. Seejärel maak kontsentreeritakse, mille tulemusel tekib uraanirikas ühend. Muundamise teel transformeeritakse uraan seejärel hilisemaks kasutuseks vajalikuks gaasiliseks ühendiks, mida nimetatakse uraanheksafluoriidiks. Pärast muundamist toimub rikastamine. See on tsükli neljas etapp. Sellest arusaamiseks on oluline meenutada, et looduslikus uraanis on üle 99% mittelõhustuvat isotoopi (isotoop 238) ja ainult 0,71% lõhustuvat isotoopi (isotoop 235). Rikastamine on protsess, mis seisneb uraanikomponentide eraldamises nii, et uraan 235 sisaldus tõuseb selles 3 või 4% tasemeni, ja see muudetakse reaktoris kasutamiseks sobivaks. Viimases ja viiendas etapis muundatakse uraanheksafluoriid uraandioksiidiks, mis surutakse seejärel kokku ja kuumutatakse tuumkütuste saamiseks.
39. Praegu toimub tööstuslik uraani rikastamine kahel meetodil, mis mõlemad põhinevad isotoopide 238 ja 235 massiarvude erinevusel. Gaasilise difusiooni meetodil kasutatakse kahe gaasilisel kujul isotoobi difusioonikiiruse kerget erinevust liikumisel läbi poorse tõkke. See on nn sõelameetod. Teine meetod – gaastsentrifuugis eraldamine – seisneb gaasilise uraanisegu juhtimises rootortorusse, kus toimub rikastatud elementide − mis on kergemad − eraldamine tsentrifugaaljõu toimel. See on nn tsentrifuugimine.(8)
40. Urenco loodi 1971. aastal Saksamaa, Madalmaade ja Ühendkuningriigi 4. märtsi 1970. aasta lepingu alusel, mis sõlmiti ühiselt gaastsentrifugaaleralduse teel uraani rikastamise tehnika väljaarendamiseks. Hiljuti soovis pärast aastakümneid eraldi arendustööd äriühing Areva, kes kasutab Euroopas gaasilise difusiooni tehnoloogiat, teha Urencoga koostööd efektiivsema tsentrifuugtehnoloogia omandamiseks. Nii sõlmisid Prantsusmaa, Saksamaa, Madalmaad ja Ühendkuningriik 12. juulil 2005 Cardiffis tsentrifuugtehnoloogiaalase koostöö lepingu.(9) Peale selle tunnistas komisjon 6. oktoobri 2004. aasta otsusega, et koondumine, millega äriühing omandab 50‑protsendilise osaluse Urenco kontserni kuuluvast äriühingust ETC, kellest saab nii Areva ja Urenco ühisettevõte, on ühisturuga kokkusobiv, tingimusel et asjaomased pooled täidavad oma kohustusi.(10)
III. Õiguslik analüüs
41. Selguse huvides on kohane jagada kõik küsimused kolme ossa. Viis esimest küsimust puudutavad ühenduse ettevõtja ja kolmanda riigi kodaniku vahel sõlmitud rikastamislepingu kvalifitseerimist. Nelja järgmise küsimuse uurimisega saab kindlaks määrata sellise lepingu alusel rikastatud materjalide staatuse. Kaks viimast küsimust puudutavad käesoleval juhul kasutatud laenu- või pandilepingute suhtes kehtivat korda.
A. Rikastamislepingu kvalifitseerimine
1. Esimene eelotsuse küsimus
42. Euratomi asutamislepingus ei ole sätteid uraani rikastamise kvalifitseerimise kohta. Näib, et asutamislepingu koostamise ajal selles valdkonnas kommertstegevust veel ei toimunud. Kuna asutamisleping selle koha pealt vaikib, on hakatud pooldama kahte vastandlikku tõlgendust.
43. Esimese tõlgenduse kohaselt, mida kaitseb komisjon ja toetab käesoleval juhul põhikohtuasja hageja, ei ole EA artiklis 75 sätestatud erand kõikide rikastamisprotsesside suhtes kohaldatav. Selle kohaselt on selline protsess nimetatud sätte eesmärgiga olemuselt vastuolus. Nimelt arvatakse, et rikastamine mõjutab tarnitava materjali põhiomadusi. Kuigi EA artikkel 75 käsitleb maagi muundamist materjalide väliskuju või keemilise koostise osas, tähendavat uraani rikastamine nende materjalide olulist muutmist, nii füüsikaliselt kui ka majanduslikult. Seetõttu ei saa rikastamist nende meelest kvalifitseerida lihtsalt „töötlemiseks, muundamiseks või vormimiseks”. Pealegi tähendaks uraani rikastamise selliselt kvalifitseerimine, et tõsiselt piirataks Euratomi asutamislepingu 6. peatükki, mille põhimõttelist tähtsust on Euroopa Kohtu praktikas tunnistatud.(11) Igal juhul tuleb seda sätet, mis on erand Euratomi asutamislepingus sätestatud korrast, tõlgendada kitsalt. Kuna rikastamine on levinud meetod tuumkütusekasutajate varustamiseks, tuleks selle suhtes kohaldada ühenduse ühise tarnepoliitika korda. Teistsuguse käsituse läbi kaotaks ühendus olulise tarneallika.
44. Nii ei arva nendes kohtuasjades menetlusse astuvad valitsused, keda toetavad põhikohtuasja hagejad. Nad leiavad vastupidi, et Euratomi asutamislepingu sõnastuse ja mõttega on kooskõlas kohaldada rikastamise suhtes EA artiklis 75 sätestatud erandit. Uraani rikastamine on kliendi tarnitud materjalide töötlemise tavaline meetod. Käsitleda sellist rikastamistegevust nagu käesoleval juhul tuumkütuste tarnimise ja tootmisena tähendaks nii selle tegevuse olemuse kui ka eesmärgi tahtlikku moonutamist. See tegevus ei seisne mitte kauba tootmises, vaid teenuse osutamises kolmanda isiku tarnitud materjalidega, mis antakse pärast viimase käsutusse. Kuivõrd tegevuse eesmärk on transiitkauba töötlemine välisriigi kodaniku tellimusel, mitte ühenduse varustamine tuumamaterjalidega, ei tule kohaldada selle suhtes tarnekorda ja Euratomi asutamislepingus ette nähtud omandiõigust. Mõistagi tuleb iga erandit tõlgendada kitsalt; seega ei saa lähtuda tõlgendusest, millega see erand kaotab kogu mõtte.
45. Tuleb tunnistada, et mõlemad need tõlgendused on veenvad. Kahtlemata kaitsevad need lahknevaid huve. Tõtt-öelda väljendavad need kahte vastandlikku arusaama tuumamaterjalide majandamisest ühenduses. Ühe käsituse kohaselt on ühenduse esmastes huvides, et need materjalid usaldataks „ühisele avaliku halduse kandjale”(12), kellel on avaliku võimu teostamise õigused. Ükski ohtlike materjalide tootmine ega tähtis äritehing ei või välja jääda selle kontrolli ja võimu alt ja toimuda ilma tema osaluseta. Selles käsituses näivad ühenduse tuumasõltumatuse ja -julgeoleku kaalutlused otsustavad. Teise käsituse kohaselt on nende materjalide majandamisele ühenduses iseloomulike võimusuhete kõrval ärisuhted, mis ühenduse võimu alla ei kuulu. Väliskliendi ja ühenduse ettevõtja vahel toormaterjalide rikastamiseks loodud suhetesse võib ühendus seda tegevust kontrolliva välise võimuna küll sekkuda, aga ta ei ole selle tegevuse osapool. Selle käsituse järgi peavad siin peale jääma tsiviil- ja ärikaalutlused.
46. Minu arvates on neid kahte liiki suhteid Euratomi asutamislepinguga loodud süsteemis väljendatud. Need on ühendatud järgmiselt. Kõikide ühenduse kasutajate regulaarse ja õiglase tuumamaterjalidega varustamise tagamine on põhieesmärk. Et tarneagentuur saaks seda üldise huvi eesmärki täita, annab Euratomi asutamisleping talle avaliku võimu teostamise õigused, millest ta ei või loobuda.(13) Kuid tingimusel, et see eesmärk on tagatud, on tarneagentuuri roll peamiselt äriline. Tuumamaterjalitarnijate ja -kasutajate vahelise „vajaliku vahendajana”(14) avalikustab ta nende tehingud ja muudab need tõhusaks. Tema asi ei ole kindlaks määrata nende tehingute majanduslikku sisu, mida hinnatakse ühiste kaubanduspõhimõtete järgi.
47. Näib, et sellel süsteemil ei ole mõtet väljaspool selle eesmärki. Ühise avaliku halduse kandja asutamine on selles süsteemis seotud eriülesandega, milleks on ühise tarnepoliitika järgimine. Optsiooniõigus ja ainuõigus tuumamaterjalilepingute suhtes on selle poliitika juhtimise viisid.(15) Mis puutub omandiõigusse, siis see on täiendav meetod ühenduse varustamiseks ja tuumaühisturul ringlusse laskmiseks mõeldud kõige tundlikuma materjali kontrollimiseks. Seega on omandiõigus selles süsteemis sisuliselt tuumamaterjalide jaotuse ja kasutuse kontrollimise vahend ja lahutamatult seotud ühenduse kasutajate varustamise eesmärgiga.
48. Seetõttu ei saa selline süsteem kuidagi laieneda tehnilistele operatsioonidele või ärisuhetele, mis ei mõjuta otseselt
ühenduse kasutajate varustamist. Nimelt see ongi EA artiklis 75 osutatud erandite mõte. Selle sättega pidasid Euratomi asutamislepingu autorid vajalikuks jätta ühenduse õigustest väljapoole kokkulepped, mis eeldavad tuumamaterjalide ühendusse toomist, kuid millega ei kaasne ühenduse kasutajaid puudutav üleandmine .
49. Nende erandite hulka tuleb minu arvates lugeda selline uraani rikastamine, millega on tegemist käesolevas asjas.
50. Põhjus ei ole üldse majanduslik või poliitiline. Samamoodi nagu võis paista „kasulik” omandiõiguse süsteemi kehtestamine lõhustuvate erimaterjalide suhtes, mida tarnivad ühendusse Ameerika tootjad,(16) leiavad mõned kohtuasja pooled, et praegu on kasulik seda üldse mitte kohaldada Euroopa rikastamistööstuste õigus- ja majandussuhetes nende välisklientidega. Selline koormus võiks olla tülikas kolmandate riikide ettevõtjatele, kes soovivad ühenduse rikastamisettevõtjatega äri teha, ja panna nad maailmatasandil konkurentidega võrreldes ebasoodsamatesse tingimustesse.
51. See argument ei ole vastuvõetav. Seda laadi kaalutlused ei või üles kaaluda vajadust järgida ülekaalukast üldisest huvist lähtuvate õigustustega põhjendatud õigusi, kui on tõendatud, et neid tuleb kohaldada. Igal juhul ei ole, nagu komisjon väitis kohtuistungil, praktikas tõendatud, et Euratomi asutamislepingus kehtestatud tarnekorrast ja omandiõigusest tulenevate kohustuste täitmine on selles sektoris tegutsevatele ettevõtjatele liigne koormus.
52. Kui EA artikli 75 erandit tuleks lugeda rikastamise suhtes kohaldatavaks, tuleneb see minu arvates Euratomi asutamislepingu üldisest sõnastusest ja ülesehitusest.
53. Ühelt poolt kuulub uraani rikastamine tõepoolest selles sättes mainitud kokkulepete eseme kirjeldamiseks kasutatud terminite alla. Nimelt tuleb termineid „töötlemine, muundamine või vormimine” võtta üldterminitena kõikide tuumamaterjali töötlemisel teostatavate tellimustööde kohta. Nii on see EA artiklis 75 kasutatud termini „muundamine” puhul, mis esineb ka EA artikli 59 esimese lõigu punktis a.(17) Kui EA artiklis 59 käsitletakse tootja enda toodetud ja töödeldud materjale, siis EA artikkel 75 käib materjali kohta, mida tarnib kolmas isik, kelle nimel seda töödeldakse. Kuid mõlemal juhul laieneb termin kõikidele tehnilistele protsessidele, millega muudetakse töödeldava materjali kuju või proportsiooni. Asja töötlemine tähendab selle taastamist muul kujul. Just see ongi sellise operatsiooni nagu rikastamine eesmärk, nagu kinnitab selle operatsiooni tehniline kirjeldus.(18)
54. Teiselt poolt on EA artiklis 75 kasutatud terminite tähenduse üle arutamise asemel pigem tähtis arvesse võtta Euratomi asutamislepinguga loodud süsteemi üldist ülesehitust. Selles suhtes näib, et selle erandi kohaldamise kriteerium ei seisne mitte asjaomaste töötlusoperatsioonide majanduslikus või strateegilises tähtsuses, vaid pigem nende operatsioonide otstarbes ja selles, kelle jaoks need mõeldud on . Kokkuleppe alusel tehtavad tööoperatsioonid, mis ei kuulu tarnekorra ja tarneagentuuri sekkumise korra kohaldamisalasse, on need, mille toodang ei ole mõeldud materjalide üleandmiseks ühendusesiseselt, see tähendab, kui toodang tuleb tagastada ettevõtjale, kellelt see on saadud(19) või toodang toimetatakse ühendusest välja.(20) Käesoleval kahel juhul ei ole töödeldud materjalid tegelikult mõeldud ühenduse tarneahela varustamiseks.
55. Ent just selline ongi uraani rikastamise tulemus, kui toodang on mõeldud tagastamiseks ettevõtjale, kellelt see saadi või kasutamiseks väljaspool ühendust. Nii ei ole sellises operatsioonis, nagu on käesoleval juhul arutamisel, klient see, kes „tarnib” tuumamaterjali ühenduse rikastamisettevõtjale, vaid ühenduse ettevõtja pigem töötleb väljaspool ühendust asuva kliendi tarnitud rikastatud materjali viimase nimel. Seega ei saa seda materjali pidada ühenduse jaoks mõeldud „ressurssideks”. Minu arvates on järelikult välistatud, et ühendusele Euratomi asutamislepingu kohaldamisalas antud õigusi võiks kasutada kolmandatele isikutele kuuluva ja ühendusest väljaspool kasutamiseks mõeldud materjali omandamiseks.
56. Kuna Euroopa kasutajate varustuskindlus ja võrdne juurdepääs ühenduse tuumaressurssidele ei ole seda liiki operatsioonides otseselt mängus,(21) ei näe ma põhjust, et tarneagentuur peaks rakendama „üldist vastutust”, mis tal on tuumaühisturu toimimises ja ühenduse tarneallikate mitmekesistamisel.(22)
57. Lubatagu mul enne lõpetamist veel teha üks täpsustus. Tekib küsimus, kas sellise hinnanguga ei seata ohtu inimeste ja keskkonna ohutust. Ma leian nimelt, et ühenduse territooriumil asuvate tuumamaterjalide kasutamise kontroll on ülekaalukas nõue, mis kaalub üles kõik teised huvid selles valdkonnas. Ometi ei ole selline kartus minu arvates põhjendatud. Nimelt ei ole igasugune kontroll kaugeltki välistatud, sest Euratomi asutamislepingu EA artikli 75 kolmas lõik näeb ette, et „[s]elliste kokkulepetega seotud materjalide suhtes kehtivad liikmesriikide territooriumil 7. peatükis sätestatud julgeolekumeetmed”. Järelikult kui tarneagentuur ei saa kasutada selles valdkonnas asutamislepingu 6. ja 8. peatükis ette nähtud ulatuslikke turukontrolli
vahendeid, siis on komisjoni käsutuses ikkagi 7. peatükis ette nähtud „julgeolekumeetmed” . EA artikli 77 kohaselt on see territooriumi kriteeriumil põhinev kontroll üldkohaldatav. Sellest tulenevalt peavad tema kontrolli alla kuuluma kõik liikmesriikide territooriumil leiduvad tuumamaterjalid. Sel juhul ei ole tähtsust, mis otstarbeks asjaomased materjalid mõeldud on. EA artikli 84 kohaselt „[j]ulgeolekumeetmete kohaldamisel ei tohi olla diskrimineerimist selle alusel, mis otstarbel
maake, lähtematerjale ja lõhustuvaid erimaterjale kavatsetakse kasutada”.(23)
58. Selle kohta on Euroopa Kohus juba varem täpsustanud, et Euratomi asutamisleping näeb isegi tarneagentuuri ainuõiguse alt välja jäävate lõhustuva materjali koguste suhtes ette range ühenduse kontrolli.(24) Seda kontrolli tuleb pealegi mõista laias tähenduses. EA artikli 77 kohaselt on komisjoni ülesanne kontrollida, et sellisel juhul töödeldavaid materjale „ei kasutata […] mingil muul kui kasutaja teatatud eesmärgil” ja et ühenduse ettevõtja järgib oma teavitamiskohustusi. Nagu aga Euroopa Kohus meenutas: „[Euratomi] asutamislepingus peetakse siinkohal silmas kõiki tuumamaterjalide kasutuseesmärgist kõrvalekaldumisi, millega kaasneb julgeolekurisk ehk rahvaste ja riikide eluliste huvide kahjustamise oht.”(25)
59. Seda täpsustust arvestades tuleb minu arvates tunnistada, et uraani rikastamist võib pidada üheks tuumamaterjalide töötlemise, muundamise või vormimise operatsiooniks EA artikli 75 mõttes.
60. Jääb veel kontrollida, kas käesoleval juhul arutatav leping vastab ühele EA artikli 75 esimeses lõigus loetletud kolmest kokkuleppeliigist.
2. Teine eelotsuse küsimus
61. Teine küsimus esitati, et kontrollida võimalust, et EA artikli 75 esimese lõigu punkt a on käesoleval juhul kohaldatav. Tuletan meelde, et siin on küsimus paljude ettevõtjate vahel sõlmitud kokkulepetes.
62. EA artikli 196 punktis b täpsustatakse mõiste „ettevõtja” tähendust Euratomi asutamislepingus. Selle sätte kohaselt tähistab see termin järgmist: „iga ettevõtja või institutsioon, mis teeb kõiki või mõnesid oma toiminguid [ samadel tingimustel ], olenemata tema avalik-õiguslikust või eraõiguslikust staatusest”.(26) Tingimused on samad, mis on määratletud selle sätte punktis a – kõik või mõned toimingud tuleb teostada liikmesriikide territooriumil Euratomi asutamislepingu vastavas peatükis märgitud valdkonnas.
63. Asjaolu, et kolmandas riigis asutatud ettevõtjal on ühenduse territooriumil asuva ettevõtjaga ärisuhted esimese poolt tarnitud uraani rikastamiseks, ei saa ilmselgelt pidada nendele tingimustele vastavaks. Tähtis on nimelt koht, kus asjaomane ettevõtja teostab oma enda tegevust
tuumavaldkonnas, mitte koht, kus ta laseb teha
teatavaid operatsioone oma äripartneritel. Käesoleval juhul on aga selge, et äriühing INB teostab oma tegevust väljaspool ühenduse territooriumi.
64. Selles kontekstis ei ole tähtsust ka uraani ladustamisel ja ladustamiskohal. Nimelt ladustamine kas hõlmab ladustatava materjali „vormimist” ja „töötlemist” − sel juhul kehtib ladustamise suhtes eespool antud hinnang − või see ei hõlma mingit kokkuleppe alusel toimuvat töötlemist − sel juhul ei ole see EA artikli 75 esimese lõigu punkti a kohaldatavuse üle otsustamisel asjassepuutuv, sest see säte näeb sõnaselgelt ette tellimustööde kokkulepped.
3. Kolmas eelotsuse küsimus
65. Nüüd tuleb kontrollida, kas EA artikli 75 esimese lõigu punkt c on kohaldatav. Küsimus on, kas käesolevas kohtuasjas arutatava rikastamisoperatsiooni konkreetsed tingimused välistavad selle sätte kohaldamise.
66. Uraani rikastamine ei ole lihtne töötlemisoperatsioon. Tegemist on keeruka tehnilise operatsiooniga. Nagu komisjon on tunnistanud, on seda laadi operatsiooni puhul võimatu kontrollida, kas rikastamiseks tarnitud materjal ja hiljem tagastatav rikastatud materjal on identsed. Pealegi on vahetatavuse põhimõte rahvusvahelises praktikas aktsepteeritud ja ühenduse välissuhetes tunnustatud.(27) See põhimõte nõuab, et tuumatoormaterjale tuleb pidada vastastikku asendatavateks. Seevastu on selles praktikas võrdväärsuse ja proportsionaalsuse põhimõtete kohaselt igati õiguspärane kontrollida, kas materjalide kvaliteet ja kogus on töötlemise käigus tõepoolest säilinud.
67. Rahvusvahelise praktika standardid vastavad tõepoolest Euratomi asutamislepinguga loodud süsteemi nõuetele. Viimati nimetatud seisukoha puhul on peamine, et materjalide töötlemine ei põhjusta ühendusele ressursikadusid. Oluline on, et seda liiki operatsioonid, mida teostatakse liikmesriikide territooriumil, ei sea ohtu ühenduse tarneallikaid. Selline on nimelt EA artikli 75 teise lõigu loogika, mis kohustab seda tüüpi töötlemisega tegelevaid ettevõtjaid teatama tarneagentuurile kasutatava materjali kogused. Järelikult kui rikastamine toimub töödeldava materjali kvaliteedi ja koguse säilimist tagavate standardite kohaselt, tuleb arvestada, et EA artikli 75 kohaldamise tingimused on täidetud, olenemata sellest, kas töödeldud materjalid on tarnitud materjaliga identsed.
68. Samamoodi ei takista EA artikli 75 esimese lõigu punkti c kohaldamist asjaolu, et toormaterjali omandiõigus anti üle rikastamist teostavale ettevõtjale. Selliste operatsioonide raames antakse omandiõigus üle peamiselt praktilistel põhjustel, arvestades kõnealuste materjalide vahetatavust. Tuleks muide märkida, et selliselt omandatud omandiõigus on ajutine
ja tingimustega . Ühelt poolt see õigus kaob pärast töötlemist. Teiselt poolt on omandiõiguse andmise tingimuseks kohustus toormaterjali töödelda ja töödeldud materjal tagastada. Kokkuleppe põhiesemeks olevad materjalid jäävad igal juhul toormaterjali tarninud ettevõtja omandiks. Nendel tingimustel ei saa tooraine omandiõiguse üleandmine olemuselt mõjutada EA artikli 75 esimese lõigu punkti c alla kuuluva töötlemis- ja tagastamisoperatsiooni olemust.
4. Neljas eelotsuse küsimus
69. Eelotsusetaotluse esitanud kohus küsib Euroopa Kohtult, millena käsitatakse rikastamisoperatsiooni kokkuleppest Euratomi asutamislepingus ette nähtud viisil teatamata jätmist ja mis on selle tagajärjed. Menetluse käigus selgus aga, et see küsimus ei ole põhikohtuasjade lahendamiseks asjassepuutuv. Nimelt ilmneb, et INB ja Urenco vahel rikastamise kohta sõlmitud lepingust ikkagi teatati tarneagentuurile. Nagu komisjon kohtuistungil kinnitas, on EA artikli 75 teises lõigus sätestatud formaalsused seega täidetud. Sellest tulenevalt langes selle küsimuse ese käesolevates eelotsusetaotlustes ära.
5. Viies küsimus
70. Selle küsimuse esitas eelotsusetaotluse esitanud kohus vaid juhuks, kui EA artikkel 73 on INB ja Urenco lepingu suhtes kohaldatav. Eespool esitatud analüüsist tuleneb siiski, et kõnealune leping ei puuduta mitte tarneagentuuri pädevusse kuuluvat toodete tarnimist, vaid kokkuleppe alusel töötlemist EA artikli 75 esimese lõigu mõttes. Selle sätte kohaselt ei ole Euratomi asutamislepingu 6. peatüki teised sätted, sealhulgas EA artikkel 73, seda tüüpi lepingute suhtes kohaldatavad. Teen järelikult ettepaneku otsustada, et sellele küsimusele ei ole vaja vastata.
B. Rikastatud materjalide staatus
71. Nelja järgmise küsimusega küsib eelotsusetaotluse esitanud kohus Euroopa Kohtult tarneagentuuri optsiooniõigusega seotud ühenduse õiguste rakendamise kohta ja ühenduse omandiõiguse kohta vaidlusaluste lõhustuvate materjalide suhtes.
1. Sissejuhatavad märkused rikastatud materjalide olemuse kohta
72. Kuues, seitsmes, kaheksas ja üheksas küsimus lähtuvad asja arutava kohtu eelotsusetaotluses väljendatud eeldusest, et selles kohtuasjas arutatava uraani rikastamise operatsiooni tagajärjel „tekivad” lõhustuvad erimaterjalid. Euratomi asutamislepingust tulenevalt kehtivad seda laadi materjalide „tootmise” suhtes eritingimused. Ühelt poolt tuleb EA artikli 57 kohaselt sellist toodetud materjali pakkuda enne igasugust kasutamist, ümberpaigutamist või ladustamist tarneagentuurile. Teiselt poolt kuuluvad need materjalid EA artikli 86 alusel ühendusele.
73. Et seda tüüpi operatsiooni tulemusel tekivad ühenduses lõhustuvad erimaterjalid, on raske eitada. Kui „tootma” tähendab nimelt „looma, valmistama toormaterjalidest”,(28) siis tuleb tõdeda, et ühenduse ettevõtja „toodab” rikastamisprotsessis lõhustuvaid erimaterjale. „Tootmine” hõlmab kindlasti „töötlemist”.(29) Aga üks asi on kasutada selle operatsiooni kohta kõnekeele sõnu, teine asi on seda õiguslikult määratleda. See, et need materjalid on toodetud sõna tavapärases tähenduses, ei tähenda, et need kaotavad töödeldud materjali staatuse EA artikli 75 mõttes. Tähtis on vaidlusaluse toodangu otstarve . Esitatud analüüsist nähtub, et käesoleval juhul ei ole see mõeldud ühenduse turu tuumaressurssidega varustamiseks, vaid kasutamiseks ühendusest välja saatmiseks. Seega tuleb käesoleval juhu asjaoludel toodetud materjale vaadelda töödeldud materjalidena, mida reguleerib EA artikkel 75.
2. Kuues, seitsmes, kaheksas ja üheksas küsimus
74. Esitatud analüüsi põhjal on vaidlusaluste materjalide suhtes kehtiva korra jaoks kolme liiki tagajärgi.
75. Esiteks on kindel, et EA artikli 75 mõttes töödeldud materjalide staatus on vastuolus toodetud materjalide staatusega Euratomi asutamislepingu 6. peatüki mõttes. EA artikli 75 esimesest lõigust tuleneb, et nimetatud 6. peatüki sätteid, mille hulgas on EA artiklid 52 ja 57, seda tüüpi töötlemisega seotud kokkulepete suhtes ei kohaldata.
76. Teiseks tuleb siiski meenutada, et see staatus ei ole vastuolus Euratomi asutamislepingu 7. peatüki mõttes ühenduse territooriumil toodetud materjalide staatusega.(30) Seda arvestades ei ole kahtlust, et ühenduse rikastamisettevõtjat võib vaadelda ühenduse julgeolekumeetmete alla kuuluva tundliku tuumamaterjali „tootjana”.(31)
77. Kolmandaks sõltub sellest staatusest ka see, kas Euratomi asutamislepingu 8. peatüki sätted on kohaldatavad. EA artikli 75 kolmas lõik näeb ette, et neid sätteid ei kohaldata punktis c nimetatud kokkulepetega hõlmatud lõhustuvate erimaterjalide suhtes. Kui see kehtib kolmanda riigi kodaniku tarnitud ja tema nimel ühenduses töödeldud rikastatud materjalide kohta, peab sama kehtima materjalide kohta, mida rikastatakse ühenduses ja mis tagastatakse kolmanda riigi kodanikule. Selle erandireegli mõte on selles, et juhtudel, kus ühenduse territooriumil asuvad rikastatud materjalid ei ole mõeldud ühenduse kasutajate varustamiseks, ei kohaldata nende suhtes EA artiklis 86 sätestatud ühenduse omandiõigust.
78. Sellest analüüsist tuleneb, et kõnealuste kohtuasjade tingimustel töödeldud ja toodetud lõhustuvad erimaterjalid ei kuulu EA artiklite 57 ja 86 sätete alla. Nendel tingimustel on eelotsusetaotluse esitanud kohtu kuues, seitsmes, kaheksas ja üheksas küsimus puhtalt hüpoteetilised. Leian seega, et neile ei ole vaja vastata.
79. Kui Euroopa Kohus otsustab käesolevat ettepanekut järgida, tuleb tal otsustada nagu eespool viidatud kohtuotsuses 1/78, et „käesoleva kohtuasja lahendamiseks ei ole vaja rangelt täpsustada ühenduse kui [EA] artikli 86 kohaselt lõhustuvate erimaterjalide omaniku õiguste ning liikmesriikidele ja isikutele või ettevõtjatele EA artikliga 87 tagatud „piiramatu [kasutus- ja tarbimis]õiguse”(32) jagunemist. Eelotsusetaotluses esitatud elementidest nähtub, et see jagunemine on veel tänagi väga ebakindel. Sellepärast on kohane teha teise võimalusena järgmised täpsustused.
3. Ühenduse omandiõigus
80. On oluline tunda selle omandiregulatsiooni kehtestamiseni viinud arenguid. Juriidilise omandiõiguse ja selle majandusliku sisu vahel vahet tegemine, mis on sätestatud EA artiklis 86, on kompromissi tulemus. Euratomi asutamislepingu läbirääkijad lähtusid Ühendriikides kehtivast süsteemist, milles lõhustuvad erimaterjalid kuuluvad föderaalvalitsuse omandisse.(33) See riigi omandiõigus kehtestati tõhusa kontrolli tagamiseks nende ohtlikuks peetavate materjalide Ameerika territooriumil kasutamise üle. Sama korra ülevõtmine ühenduses oli kavandatud eesmärgil lihtsustada tuumaenergiaalaseid suhteid Ühendriikidega. See projekt leidis aga vastuseisu nende poolt, kes nägid riigi omandiõiguse kehtestamises ohtu liberaalse majanduse põhimõtetele. Nii jõutigi välja põhimõtteni, et ühendusele antakse nn mittevaraline omandiõigus ( dépatrimonialisé )(34) . Selline kompromisslahendus on algupärane.(35) Ühendusele antakse lõhustuvate erimaterjalide suhtes juriidiline omandiõigus, millega kaasnevad õigused ja kohustused. Lõhustuvate erimaterjalide tegelikele valdajatele antakse „majanduslik omandiõigus” nende materjalide suhtes. Neil on kõik õigused materjali tegelikuks kasutamiseks. Aga need on ühenduse suveräänse kontrolli all. Nagu Euroopa Kohus tuvastas oma kohtuotsuses 1/78: „asutamislepinguga määratletud omandiõigus tähendab, et olenemata tuumamaterjalide otstarbest, jääb ühendus omandiõiguse põhisisuks olevate õiguste ainuomanikuks”(36) .
81. Sellise käsitusega kaasnevad tagajärjed valdajatele õiguste jagamisele ja selles valdkonnas kehtivate õiguskordade jagunemisele. Ühenduse omandiõigus on sisuliselt järelevalve-, arvestus- ja kontrolliõigus ühenduses toodetud ja ühendusse imporditavate lõhustuvate erimaterjalide suhtes. Aga EA artikli 87 alusel on asjaomaste materjalide omanikel piiramatu õigus neid majandada ja hallata omaenda huvides. Sellest tuleneb, et ühenduse omandiõigus ei mõjuta põhimõtteliselt omanike ja kolmandate isikute vahelistest kokkulepetest tulenevaid õigusi ja kohustusi. Peale selle ei kuulu need kokkulepped ühenduse õiguse kohaldamisalasse; neid reguleerib põhiliselt siseriiklik õigus. Euratomi asutamislepinguga ei ole seega vastuolus, et lõhustuvate materjalide omanike poolt majandusliku kasutamise eesmärgil sõlmitud käsutustehingutele kohaldatakse selle liikmesriigi omandiõigust, kus kõnealused materjalid asuvad.
82. Sellegipoolest on siseriikliku õiguse ulatus selles valdkonnas tingimata piiratud. Seda võib kohaldada üksnes tingimusel, et see ei piira ühenduse õigusi tuumamaterjalide haldamisel ja kontrollimisel. Kuigi omanikele tuleb anda kasutus- ja käsutusõigus, siis ikkagi „jääb lõhustuvate erimaterjalide käsutusõigus lõpliku otsustajana ühendusele”.(37)
83. Sellest tingimusest tulenevad minu arvates veel teised tagajärjed. Ühelt poolt ei saa toimuda selliste materjalide üleandmist, ilma et ühendusel oleks võimalik kontrolli teostada. Teiselt poolt tuleb ühendusele anda õigus sellise üleandmise keelamiseks. Näib seega olevat välistatud, et materjalide omandiõigust saaks üle anda siseriiklike eeskirjade alusel, mis annavad lõhustuva materjali valdajate võlausaldajatele pandiõiguse materjalide varalise omandiõiguse suhtes. Samuti on Euratomi asutamislepinguga vastuolus sätted, mis võimaldavad lõhustuva tuumamaterjali omandamist lihtsalt pandi- või laenutagatisena. Sel viisil omandatud materjali ei peetaks EA artikli 87 mõttes „nõuetekohaselt” valdajate omandis olevaks. Selline peab minu arvates olema ühenduse omandiõiguse tunnustamise konkreetne tagajärg.
C. Laenu- ja pandilepingutega kehtestatud kord
84. Kahe viimase eelotsuse küsimusega palutakse Euroopa Kohtul täpsustada tarnekorda ja omandiõigust käsitlevate Euratomi asutamislepingu sätete kohaldamist INB ja väljaspool ühendust asutatud ettevõtjate vahel sõlmitud laenu- või pandilepingute suhtes.
1. Kümnes küsimus
85. Teise küsimuse analüüsist tuleneb, et asjaolust, et teatud ettevõtjal on ärisuhted ühenduse ettevõtjatega või et ta laseb tuumamaterjale ladustada ühenduse territooriumil, ei piisa selle ettevõtja kvalifitseerimiseks ettevõtjaks EA artikli 196 mõttes. Euratomi asutamisleping nõuab, et kõnealune ettevõtja teeks kõik või mõned tuumamaterjaliga seotud toimingud ühenduses. Seega tuleb kümnendale küsimusele – kas tehingu esemeks oleva uraani ladustamise koht on EA artikli 196 alusel kvalifitseerimiseks asjassepuutuv – järelikult vastata eitavalt.
2. Üheteistkümnes küsimus
86. EA artikli 73 sõnastusest tuleneb selgelt, et see artikkel on kohaldatav ainult ühenduse ettevõtja ja kolmanda riigi kodaniku vahel sõlmitud kokkulepete ja lepingute suhtes. Kokkuleppe poolte päritolu on selle sätte kohaldatavuse üle otsustamisel määrav. Kuna kolmandate riikide kodanike vahelised kokkulepped ei saa kahjustada ühenduse varustuskindluse eesmärki, ei ole vajadust nende suhtes kohaldada EA artiklis 73 ette nähtud loa andmise korda. Nendel tingimustel ei ole kokkuleppe eseme asukoht tähtis.
IV. Ettepanek
87. Esitatud põhjendustest lähtudes teen Euroopa Kohtule ettepaneku vastata Oberlandesgericht Oldenburgi eelotsuse küsimustele kahes liidetud kohtuasjas järgmiselt:
1. Ühenduse ettevõtja ja kolmanda riigi kodaniku vahel uraani rikastamise kohta sõlmitud kokkulepe, nagu käesolevas asjas arutatav kokkulepe, on maakide, lähtematerjalide või lõhustuvate erimaterjalide töötlemise, muundamise või vormimisega seotud kokkulepe EA artikli 75 esimese lõigu tähenduses.
2. Ettevõtja, kelle registreeritud asukoht on väljaspool Euratomi asutamislepingu kohaldamisterritooriumi, ei ole – üksnes asjaolu tõttu, et tal on ühenduse ettevõtjaga ärisuhted, kui ärisuhte eesmärk on rikastamiseks lähtematerjali tarnimine või rikastatud uraani ladustamine –ettevõtja EA artikli 196 punkti b mõttes.
3. EA artikli 75 esimese lõigu kohaldamine ei sõltu tingimusest, et rikastamiseks tarnitud materjalid peavad olema tagastatava materjaliga identsed. Piisab sellest, kui üleantavad materjalid vastavad kvaliteedilt ja koguselt tarnitud materjalidele. Peale selle ei välista asjaolu, et tooraine omandiõigus on üle antud materjali rikastamise eest vastutavale ettevõtjale, selle sätte kohaldamist.
4. Käesoleva asja asjaolusid arvestades ei ole eelotsusetaotluse esitanud kohtu neljandale küsimusele vaja vastata.
5. Arvestades esimesele küsimusele antud vastust, ei ole eelotsusetaotluse esitanud kohtu viiendale, kuuendale, seitsmendale, kaheksandale ja üheksandale küsimusele enam vaja vastata.
6. Asjaolust, et kolmandas riigis asutatud ettevõtja laseb rikastatud uraani ladustada ühenduse territooriumil, ei piisa tema kvalifitseerimiseks ettevõtjaks EA artikli 196 punkti b mõttes.
7. EA artikkel 73 ei ole kohaldatav kokkulepetele, mille on sõlminud uraani ladustamiseks ühenduse territooriumil kolmandate riikide kodanikud.
(1) .
(2)
–	Eelotsusetaotlustes väljendatakse selles osas kahtlust, aga Euroopa Kohtu istungil see kahtlus hajutati (vt käesoleva ettepaneku punkt 69).
(3)
–	EA artikli 2 punktid d–f.
(4)
–	EA artikli 52 lõige 1.
(5)
–	Nende sõnadega kirjeldatakse tarneagentuuri uuringus Vedel, G. „L’Euratom”, Les problèmes juridiques et économiques du marché commun, Librairies techniques, Paris, 1960, lk 196.
(6)
–	EÜT 1960, 32, lk 777; ELT eriväljaanne 12/01, lk 19. Märgin siiski, et selle eeskirja artiklis 5, mille kohaselt on kasutajad ja tootjad volitatud pidama otseläbirääkimisi ja sõlmima tarnelepinguid, ette nähtud lihtsustatud korda ei kasutata enam alates 1973. aastast. Uus lihtsustatud kord kehtestati tarneagentuuri 15. juuli 1975. aasta määrusega (EÜT L 193, lk 37; ELT eriväljaanne 12/01, lk 40), millega lisati 5. mai 1960. aasta eeskirjale artikkel 5 bis . Selles korras taastatakse tarneagentuuri ainuõigus lepingute sõlmimiseks, kuigi tarbijad võivad pöörduda otse oma valitud tootjate poole ja viimastega tarnelepingu üle vabalt läbi rääkida.
(7)
–	Nii nimetab neid Euroopa Kohus oma 14. novembri 1978. aasta otsuses 1/78 (EKL 1978, lk 2151, punkt 16).
(8)
–	Vt Courteix, S., „La coopération européenne dans le domaine de l’enrichissement de l’uranium”, Annuaire français de droit international, 1974, lk 772.
(9)
–	16. novembri 2005. aasta seadus nr 2005‑1409, millega lubatakse heaks kiita Prantsuse Vabariigi, Saksamaa Liitvabariigi, Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi ja Madalmaade Kuningriigi valitsuste vaheline tsentrifuugtehnoloogiaalase koostöö leping ( JORF, 17.11.2005, lk 17921).
(10)
–	Komisjoni 6. oktoobri 2004. aasta otsus 2006/170/EÜ, millega kuulutatakse koondumine ühisturu ja Euroopa Majanduspiirkonna lepinguga kokkusobivaks (Juhtum COMP/M.3099 – Areva/Urenco) (ELT 2006, L 61, lk 11).
(11)
–	Vt eelkõige 14. detsembri 1971. aasta otsus kohtuasjas 7/71: komisjon vs . Prantsusmaa (EKL 1971, lk 1003).
(12)
–	Eespool viidatud kohtuotsus 1/78, punkt 27.
(13)
–	Vt selle kohta eespool viidatud kohtuotsus komisjon vs . Prantsusmaa, punkt 43.
(14)
–	Eespool viidatud kohtuotsus 1/78, punkt 14.
(15)
–	Vt selle kohta eelkõige Esimese Astme Kohtu 25. veebruari 1997. aasta otsus liidetud kohtuasjades T‑149/94 ja T‑181/94: Kernkraftwerke Lippe‑Ems vs . komisjon (EKL 1997, lk II‑161, punkt 85).
(16)
–	Euratomi asutamislepingu koostamise ettevalmistustöid analüüsides väidavad S. Neri ja H. Sperl, et lõhustuva materjali suhtes ühenduse omandiõiguse kehtestamise eestvedajate kohaselt „tuleks seega juhul, kui tahetakse sõlmida tehinguid ameeriklastega soodsatel tingimustel ja eelkõige, et nad lepiksid, et nende poolt ühendusse tarnitavat lõhustuvat materjali kontrollib nende endi asemel Euratom, ette näha [Ühendriikides kehtiva süsteemiga, mis seisneb nendele materjalidele riigi omandiõiguse kehtestamises] analoogne süsteem” ( Traité instituant la Communauté européenne de l’énergie atomique. Travaux préparatoires, déclarations interprétatives des six gouvernements, documents parlementaires,
Euroopa Ühenduste Kohus, Luxembourg, 1962, lk 251, märkus 4).
(17)
–	See säte näeb ette, et „kui tarneagentuur ei kasuta oma optsiooniõigust mõne tootja kogu või osa toodangu suhtes, siis tootja: a) võib maake, lähtematerjale või lõhustuvaid erimaterjale töödelda
või lasta töödelda kas omavahendeid kasutades või lepingu alusel, tingimusel et ta pakub selliselt töödeldud
saadust tarneagentuurile” (kohtujuristi kursiiv). Nende terminite üldise määratluse kinnituseks tuleb märkida, et Euratomi asutamislepingu ingliskeelses versioonis kasutatakse EA artikli 59 sõna „transformation” tõlkimiseks sõna „processing”, samas kui „traitement, transformation ou mise en forme” tõlkimiseks kasutatakse sõnu „processing, conversion or shaping”, kus seega „processing”
esineb kord sõna „transformation”, kord sõna „traitement” vastena.
(18)
–	Vt käesoleva ettepaneku punkt 38.
(19)
–	EA artikli 75 esimese lõigu punktid a–c.
(20)
–	EA artikli 75 esimese lõigu punkt c.
(21)
–	Vt analoogia alusel EA artikli 62 lõige 2.
(22)
–	Vt selle kohta eespool viidatud kohtuotsus 1/78, punkt 18. Tarneallikate mitmekesistamise nõude õiguspärasust tunnistas Euroopa Kohus oma 22. aprilli 1999. aasta otsuses kohtuasjas C‑161/97 P: Kernkraftwerke Lippe‑Ems vs . komisjon (EKL 1999, lk I‑2057, punktid 62 jj).
(23)
–	Kohtujuristi kursiiv.
(24)
–	Eespool viidatud kohtuotsus 1/78, punkt 17.
(25)
–	Eespool viidatud kohtuotsus 1/78, punkt 21.
(26)
–	Kohtujuristi kursiiv.
(27)
–	Vt koostööleping Euroopa Aatomienergiaühenduse ja Ameerika Ühendriikide vahelise tuumaenergia rahuotstarbelise kasutamise kohta (EÜT 1996, L 120, lk 1; ELT eriväljaanne 11/24, lk 82) artikli 16 lõige 2, milles tunnistatakse, et „lepingu reguleerimisalasse kuuluva tuumamaterjali suhtes kehtivad vahetatavuse, võrdväärsuse ja proportsionaalsuse põhimõtted ning üksikasjalikud sätted nähakse ette halduskokkuleppega”. Vt samas tähenduses komisjoni soovitus nõukogule Jaapani valitsuse ja Euroopa Aatomienergiaühenduse vahelise tuumaenergia rahuotstarbelist kasutamist käsitleva koostöölepingu ning Jaapani valitsuse ja Euroopa Aatomienergiaühenduse vahel tuumauuringute alal tehtava koostöö lepingu sõlmimise kohta (SEC/2004/524 lõplik).
(28)
–	Tegusõna „tootma” määratlus, Oxford Dictionary of English, 2. tr, 2003. Vt samas tähenduses tegusõna „tootma” määratlus, Nouveau Larousse encyclopédique, 2003.
(29)
–	Muide, just nii on väljendatud Euratomi asutamislepingu II lisas, kus „rikastatud uraani tootmine” on liigitatud EA artiklis 41 nimetatud tööstusharuks.
(30)
–	Vt käesoleva ettepaneku punktid 56 ja 57.
(31)
–	Seda tõlgendust kinnitab komisjoni 8. veebruari 2005. aasta määrus (Euratom) nr 302/2005 Euratomi julgeolekumeetmete rakendamise kohta – Nõukogu/komisjoni avaldus (ELT L 54, lk 1). Selle määruse artiklist 1 tuleneb, et selles määruses sätestatud kohustused kehtivad „kõigi isikute või ettevõtete suhtes, kes paigaldavad või kasutavad lähtematerjalide või lõhustuvate erimaterjalide tootmiseks, eraldamiseks, ümbertöötlemiseks, ladustamiseks või muul viisil kasutamiseks mõeldud seadmeid. Määruse I lisas ilmneb, et see kontroll kehtib konkreetselt rikastusrajatiste suhtes.
(32)
–	Punkt 26.
(33)
–	Tuleb märkida, et sellest mudelist loobuti rangelt kontrollitud eraomandisüsteemi kasuks.
(34)
–	Vastavalt Vedel, G. väljendile, „‘Le régime de propriété’ dans le traité d’Euratom”, Annuaire français de droit international,
1957, lk 592.
(35)
–	See seletab õigusteoorias katseid lähendada sel viisil kehtestatud õigust antiigi väljenditega. G. Vedel näeb selles „teatavaid rooma commodat
aspekte” ( idem ), samas kui P. Böhm otsib paralleeli „dominium directum”
ja „dominium utile”
vahel vahet tegemisega („Ownership of Nuclear Materials in Euratom”, The American Journal of Comparative Law, 1962, lk 167).
(36)
–	Punkt 27.
(37)
–	Eespool viidatud kohtuotsus 1/78, punkt 27 (kohtujuristi kursiiv).