62007CJ0164
EUROOPA KOHTU OTSUS (teine koda)
5. juuni 2008 (
*1
)
„EÜ artikkel 12 — Diskrimineerimine kodakondsuse alusel — Fonds de garantie des victimes des actes de terrorisme et d’autres infractions’i makstav hüvitis — Välistamine”
Kohtuasjas C-164/07,
mille ese on EÜ artikli 234 alusel Commission d’indemnisation des victimes d’infractions du tribunal de grande instance de Nantes’i (Prantsusmaa) 16. märtsi 2007. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 27. märtsil 2007, menetluses
James Wood
versus
Fonds de garantie des victimes des actes de terrorisme et d’autres infractions,
EUROOPA KOHUS (teine koda),
koosseisus: koja esimees C. W. A. Timmermans ning kohtunikud K. Schiemann, J. Makarczyk (ettekandja), J.-C. Bonichot ja C. Toader,
kohtujurist: J. Kokott,
kohtusekretär: ametnik K. Sztranc-Sławiczek,
arvestades kirjalikus menetluses ja 31. jaanuari 2008. aasta kohtuistungil esitatut,
arvestades kirjalikke märkusi, mille esitasid:
—
J. Wood, esindaja: advokaat J.-E. Robiou du Pont,
—
Fonds de garantie des victimes des actes de terrorisme ja d’autres infractions, esindaja: advokaat M. Bonnely,
—
Prantsuse valitsus, esindajad: G. de Bergues, B. Messmer ja O. Christmann,
—
Itaalia valitsus, esindaja: I. M. Braguglia, keda abistas avvocato dello Stato D. Del Gaizo,
—
Portugali valitsus, esindajad: L. Fernandes ja I. Azevedo,
—
Euroopa Ühenduste Komisjon, esindaja: D. Maidani,
olles 28. veebruari 2008. aasta kohtuistungil ära kuulanud kohtujuristi ettepaneku,
on teinud järgmise
otsuse
1
Eelotsusetaotlus puudutab EÜ artikli 12 esimese lõigu tõlgendamist. See taotlus esitati Ühendkuningriigi kodaniku J. Woodi ja Fonds de garantie des victimes des actes de terrorisme et d’autres infractions’i (terrorismiaktide ja muude kuritegude ohvrite garantiifond; edaspidi „garantiifond”) vahelises kohtuvaidluses seoses viimase keeldumisega maksta J. Woodile tema kodakondsuse tõttu hüvitist väljaspool Prantsusmaa territooriumi toimepandud kuriteoga põhjustatud kahju eest.
Siseriiklikud õigusnormid
2
Prantsuse Code de procédure pénale’i (kriminaalmenetluse seadustik) artikkel 706-3 sätestab:
„Igaüks, kellele on kahju tekitatud tahtliku või mittetahtliku teoga, mis täidab kuriteo koosseisu tunnuseid, saab talle isiklikult tekitatud kahju osas täielikku hüvitist, kui täidetud on järgmised tingimused:
1)
need kahjustused ei lange Loi de financement de la sécurité sociale pour 2001 (2001. aasta sotsiaalkindlustuse finantseerimise seadus; nr 2000-1257, 23.12.2000) artikli 53, Code des assurances’i (kindlustusseadustik) artikli L. 126-1 ega Loi tendant à l’amélioration de la situation des victimes d’accidents de la circulation et à l’accélération des procédures d’indemnisation nr 85-677 (5. juuli 1985. aasta liiklusõnnetuste ohvrite olukorra parandamise ja hüvitise maksmise kiirendamise seadus) 1. peatüki kohaldamisalasse ega ole tekkinud jahiõnnetuse või putukatõrje tagajärjel;
2)
need teod:
—
põhjustasid inimese surma, püsiva puude või täieliku töövõimetuse, mis kestis vähemalt kuu aega;
—
on sätestatud ja keelatud Code pénal’i artiklites 222-22 kuni 222-30, 225-4-1 kuni 225-4-5 ja 227-25 kuni 227-27;
3)
kahjustatud isik on Prantsuse kodanik või tegu on toime pandud Prantsusmaal ja kahjustatud isik on:
—
kas Euroopa Majandusühenduse liikmesriigi kodanik
—
või ta viibib teo toimepanemise ajal või taotluse esitamise ajal rahvusvaheliste lepingute või kokkulepete alusel seaduslikult Prantsusmaal.
Hüvitise maksmisest võib keelduda või hüvitise suurust vähendada juhul, kui ohver oli ise süüdi.”
Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimus
3
Londoni tudeng Helena Wood hukkus Austraalias praktikal viibides 9. juunil 2004 toimunud liiklusõnnetuses.
4
Tema vanemad James Wood ja Evelyne Arraitz pöördusid 3. juulil 2006 Commission d’indemnisation des victimes d’infractions du tribunal de grande instance de Nantes’i poole taotlusega maksta lisaks 398 euro suurusele varalise kahju hüvitisele kummalegi vanemale 10000 eurot ja nende noorematele lastele Julia ja Hugo Woodile kummalegi 7500 eurot mittevaralise kahju hüvitamiseks.
5
Commission d’indemnisation des victimes d’infractions du tribunal de grande instance de Nantes’i president sõlmis 24. novembril 2006 garantiifondiga kokkuleppe, millega määrati kindlaks Helena Woodi surma järel tema õigustatud isikutele makstava hüvitise suurus, kuid seda hüvitist keelduti maksmast tema isale, kuna J. Wood on Briti kodanik.
6
Seepeale pöördus J. Wood 11. jaanuaril 2007 eelotsusetaotluse esitanud kohtu poole, toetudes oma taotluses eelkõige EÜ artikli 12 esimesele lõigule, mis keelab igasuguse diskrimineerimise kodakondsuse alusel.
7
J. Wood, kes elab, töötab ja maksab makse Prantsusmaal, elades seal juba üle 20 aasta koos oma Prantsuse kodanikust abikaasaga, on seisukohal, et selline ebavõrdne kohtlemine, mis seisneb selles, et talle keelduti maksmast hüvitist, mida said tema ülejäänud pereliikmed, on vastuolus EÜ artikli 12 esimeses lõigus sätestatud diskrimineerimise keeluga.
8
Garantiifond toetus seevastu oma analüüsis Cour de cassationi väljakujunenud kohtupraktikale, väites, et J. Wood ei täida Code de procédure pénale’i artiklis 706-3 sätestatud tingimusi.
9
Nendel asjaoludel otsustas Commission d’indemnisation des victimes d’infractions du tribunal de grande instance de Nantes menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmise eelotsuse küsimuse:
„Kas Prantsuse Code de procédure pénale’i artikli 706-3 sätted on EÜ artiklist 12 tulenevat kodakondsuse alusel diskrimineerimise keelu üldpõhimõtet arvestades ühenduse õigusega kooskõlas, kui Prantsusmaal elavale Euroopa Liidu kodanikule, kelle Prantsuse kodanikust laps suri välismaal, ei maksta garantiifondi poolt hüvitist üksnes tema kodakondsuse tõttu?”
Eelotsuse küsimus
10
Eelotsuse küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada seda, kas ühenduse õigusega on vastuolus liikmesriigi õigusakt, mille kohaselt ei maksta teise liikmesriigi kodanikele, kes elavad ja töötavad esimese riigi territooriumil, üksnes nende isikute kodakondsuse tõttu hüvitist, et hüvitada väljaspool esimese liikmesriigi territooriumi toimepandud kuriteoga isikule tekitatud kahju.
11
Eelotsusetaotlusest nähtub, et Briti kodanik J. Wood on kasutanud põhikohtuasjas töötajate liikumisvabadust EÜ artikli 39 tähenduses või asutamisvabadust EÜ artikli 43 tähenduses, elades ja töötades Prantsusmaal üle 20 aasta.
12
Seega saab J. Woodi olukorrale kohaldada EÜ asutamislepingut ning ta saab niisiis tugineda kodakondsuse alusel mittediskrimineerimise õigusele.
13
Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt nõuab diskrimineerimiskeelu põhimõte, et sarnaseid olukordi ei käsitletaks erinevalt ja erinevaid olukordi ei käsitletaks ühtemoodi. Selline kohtlemine on põhjendatud üksnes siis, kui see rajaneb objektiivsetel, asjaomase isiku kodakondsusest sõltumatutel ning õiguspäraselt saavutatava eesmärgi suhtes proportsionaalsetel kaalutlustel (vt 2. oktoobri 2003. aasta otsus kohtuasjas C-148/02: Garcia Avello, EKL 2003, lk I-11613, punkt 31 ja viidatud kohtupraktika).
14
Põhikohtuasjas on Briti kodanik J. Wood elanud Prantsusmaal üle 20 aasta, kusjuures ta kaotas oma tütre liiklusõnnetuses, mis toimus väljaspool ühenduse territooriumi. Tütre kaotamise ja sellest tuleneva kahju osas on J. Woodi olukord võrreldav tema abikaasa E. Arraitzi olukorraga. Põhikohtuasjas vaidluse all oleva siseriikliku sätte kohaselt muudab nende olukorra hüvitise saamise õiguse seisukohast erinevaks vaid kodakondsus. Üksnes E. Arraitz saab – oma kodakondsuse alusel – selle kahju eest hüvitist.
15
Seega on sellise erineva kohtlemise puhul, mis põhineb selgelt üksnes J. Woodi kodakondsusel, tegemist otsese diskrimineerimisega. Prantsuse valitsus tunnistab ise ka, et põhikohtuasjaga sarnases olukorras puuduvad põhjused, mis võiksid sellist erinevat kohtlemist õigustada.
16
Eeltoodud kaalutlustel tuleb eelotsuse küsimusele vastata, et ühenduse õigusega on vastuolus liikmesriigi õigusakt, mille kohaselt ei maksta teise liikmesriigi kodanikele, kes elavad ja töötavad esimese riigi territooriumil, üksnes nende isikute kodakondsuse tõttu hüvitist, et hüvitada väljaspool esimese liikmesriigi territooriumi toimepandud kuriteoga isikule tekitatud kahju.
Kohtukulud
17
Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus poolelioleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse siseriiklik kohus. Euroopa Kohtule märkuste esitamisega seotud kulusid, v.a poolte kohtukulud, ei hüvitata.
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (teine koda) otsustab:
Ühenduse õigusega on vastuolus liikmesriigi õigusakt, mille kohaselt ei maksta teise liikmesriigi kodanikele, kes elavad ja töötavad esimese riigi territooriumil, üksnes nende isikute kodakondsuse tõttu hüvitist, et hüvitada väljaspool esimese liikmesriigi territooriumi toimepandud kuriteoga isikule tekitatud kahju.
Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: prantsuse.