62024CJ0168
EUROOPA KOHTU OTSUS (kolmas koda)
18. detsember 2025 (
*1
)
Eelotsusetaotlus – Kaubamärgid – Direktiiv 2008/95/EÜ – Artikli 12 lõike 2 punkt b – Direktiiv (EL) 2015/2436 – Artikli 20 punkt b – Kaubamärgi tühistamise põhjused – Tõenäosus avalikkust kaubamärgi kasutamise tulemusena eksitada – Kaubamärk, mis vastab moelooja nimele – Kaubamärgi üleandmine – Kaubamärgi kasutamine viisil, mille põhjal jääb avalikkus tõepoolest uskuma, et looja osaleb endiselt kaubamärgiga tähistatud kaupade kavandamises – Ekslik uskumus
Kohtuasjas C‑168/24,
mille ese on ELTL artikli 267 alusel Cour de cassationi (Prantsusmaa kassatsioonikohus) 28. veebruari 2024. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse samal päeval, menetluses
PMJC SAS
versus
[W] [X],
[M] [X],
[X] Créative SAS,
EUROOPA KOHUS (kolmas koda),
koosseisus: koja president C. Lycourgos, kohtunikud O. Spineanu‑Matei, S. Rodin (ettekandja), N. Piçarra ja N. Fenger,
kohtujurist: N. Emiliou,
kohtusekretär: A. Calot Escobar,
arvestades kirjalikku menetlust,
arvestades seisukohti, mille esitasid:
–
PMJC SAS, esindaja: avocat M. Le Guerer,
–
[W] [X], [M] [X], [X] Créative SAS, esindaja: avocat E. Fortunet,
–
Prantsuse valitsus, esindajad: R. Bénard ja E. Timmermans,
–
Euroopa Komisjon, esindajad: C. Auvret ja P. Němečková,
olles 27. märtsi 2025. aasta kohtuistungil ära kuulanud kohtujuristi ettepaneku,
on teinud järgmise
kohtuotsuse
1
Eelotsusetaotlus käsitleb küsimust, kuidas tõlgendada Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. oktoobri 2008. aasta direktiivi 2008/95/EÜ kaubamärke käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta (ELT 2008, L 299, lk 25) artikli 12 lõike 2 punkti b ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. detsembri 2015. aasta direktiivi (EL) 2015/2436 kaubamärke käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta (ELT 2015, L 336, lk 1) artikli 20 punkti b.
2
Taotlus on esitatud ühelt poolt PMJC SASi ning teiselt poolt [W] [X‑i], [M] [X‑i] ja [X] Créative SASi vahelises kohtuvaidluses, mis puudutab esimesena nimetatud äriühingu õiguste osalist tühistamist kahele kaubamärgile, mis vastavad teatava moelooja perekonnanimele.
Õiguslik raamistik
Liidu õigus
Direktiiv 2008/95
3
Direktiivi 2008/95 artikli 12 „Lõppenuks tunnistamise põhjused“ lõikes 2 on ette nähtud:
„[…] [K]aubamärgi võib lõppenuks tunnistada juhul, kui pärast selle registreerimise kuupäeva:
[…]
b)
on kaubamärki selle omaniku poolt või tema loal nende kaupade või teenuste puhul, mille jaoks see on registreeritud, kasutatud selliselt, et kaubamärk võib avalikkust eksitada eelkõige kõnealuste kaupade või teenuste olemuse, kvaliteedi või geograafilise päritolu osas“.
Direktiiv 2015/2436
4
Direktiivi artikkel 20 „Kaubamärgi muutumine üldnimeks või eksitavaks tähiseks tühistamise põhjusena“ on sõnastatud järgmiselt:
„Kaubamärk kuulub tühistamisele juhul, kui pärast selle registreerimise kuupäeva:
[…]
b)
kaubamärgi kasutamise tulemusena selle omaniku poolt või selle omaniku loal nende kaupade või teenuste puhul, mille suhtes see on registreeritud, võib kaubamärk avalikkust eksitada eelkõige kõnealuste kaupade või teenuste olemuse, kvaliteedi või geograafilise päritolu osas.“
5
Direktiivi artikli 54 „Ülevõtmine“ lõikes 1 on sätestatud:
„Liikmesriigid jõustavad artiklite 3–6, artiklite 8–14, artiklite 16, 17 ja 18, artiklite 22–39, artikli 41, artiklite 43, 44 ja 46–50 järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid 14. jaanuariks 2019. […]
[…]“.
6
Direktiivi 2015/2436 artiklis 55 „Kehtetuks tunnistamine“ on ette nähtud:
„Direktiiv 2008/95/EÜ tunnistatakse kehtetuks alates 15. jaanuarist 2019 […]
Viiteid kehtetuks tunnistatud direktiivile tõlgendatakse viidetena käesolevale direktiivile […]“.
7
Direktiivi 2015/2436 artiklis 56 „Jõustumine“ on sätestatud:
„Käesolev direktiiv jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Artikleid 1, 7, 15, 19, 20 ja 21 kohaldatakse alates 15. jaanuarist 2019.“
Prantsuse õigus
8
Intellektuaalomandi seadustiku (code de la propriété intellectuelle), põhikohtuasjas kohaldatavas redaktsioonis, artiklis L.714‑6 on sätestatud:
„Tühistatakse sellise kaubamärgi omaniku õigused, mis omaniku tegevuse tõttu:
[…]
b)
võib eksitada eelkõige kauba või teenuse laadi, kvaliteedi või geograafilise päritolu osas“.
Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimus
9
Eelotsusetaotlusest nähtub, et äriühingu [W] [X] – mille [W] [X] asutas 1978. aastal rõivaste ja moeaksessuaaride turustamiseks – vara suhtes viidi läbi pankrotimenetlus, mis päädis sellega, et PMJC esitas vastava äriühingu kogu vara ülevõtmise pakkumuse, mida tunnustati 13. septembri 2011. aasta kohtuotsusega, millele omakorda järgnes 3. veebruari 2012. aasta materiaalse ja immateriaalse vara üleandmise akt, mille ese on muu hulgas Prantsuse sõnamärgid „[W] [X]“; nendest ühe registreerimistaotluse oli esitanud [W] [X] ja seejärel anti see 1999. aastal äriühingule [W] [X] üle ning teise registreerimistaotluse esitas 2002. aastal äriühing [W] [X].
10
[W] [X] jätkas 21. juulil 2011 sõlmitud teenuste osutamise kokkuleppe alusel koostööd äriühinguga PMJC kuni lepingus ette nähtud kuupäevani, milleks oli 31. detsember 2015.
11
PMJC esitas 21. juunil 2018 [W] [X] vastu hagi, milles heitis ette käesoleva kohtuotsuse punktis 9 nimetatud kaubamärkidest tulenevate õiguste rikkumist ning kõlvatut ja parasiitlikku konkurentsi, väites, et [W] [X] tegeles kõlvatu konkurentsiga ja rikkus tema kaubamärgiõigusi, tegeledes äriühingu [X] Créative kaudu kutse- ja kunstialase tegevusega.
12
Vastuhagis nõudis [W] [X], et äriühingu PMJC õigused nendele kaubamärkidele eksitavatena tühistataks, kuna see äriühing on neid ajavahemikul 2017. aasta lõpust kuni 2019. aasta alguseni kasutanud eksitamiseks. Eelkõige on PMJC kasutanud neid kaubamärke viisil, mille põhjal jääb avalikkus uskuma, et [W] [X] on nende kaubamärkidega tähistatud loomingu autor.
13
Cour d’appel de Paris (Pariisi apellatsioonikohus, Prantsusmaa) tühistas 12. oktoobri 2022. aasta otsusega osaliselt PMJC õigused kaubamärkidele, mis olid käesoleva kohtuotsuse punktis 9 nimetatud 3. veebruari 2012. aasta üleandmisakti esemeks.
14
Ta leidis eelkõige, et liidu õigusega ei ole vastuolus autori perekonnanimele vastava kaubamärgi õiguste tühistamine, kui selle kaubamärgi ülevõtja tegevuse põhjal jääb avalikkus tõepoolest uskuma, et autor osaleb endiselt kaupade kavandamises või tekitab piisavalt suure sellise eksitamise tõenäosuse.
15
Nii on see põhikohtuasjas, kuna PMJC on kaks korda süüdi mõistetud [W] [X‑i] autoriõiguste rikkumises seoses viimase hiljutiste teostega, mida ei ole PMJC‑le üle antud. Kuivõrd need süüdimõistvad kohtuotsused on muutunud lõplikuks, järeldas Pariisi apellatsioonikohus sellest, et kuna asjaomased kaubamärgid on kantud dekoratiivtoodetele, millega on rikutud [W] [X] autoriõigusi ja mida esitletakse viimati nimetatud isiku algupärase loominguna, siis on need kaubamärgid muutunud eksitavaks.
16
PMJC esitas selle kohtuotsuse peale kassatsioonkaebuse Cour de cassationile (Prantsusmaa kassatsioonikohus), kes on eelotsusetaotluse esitanud kohus.
17
Kassatsioonikohtus väidab PMJC muu hulgas, et kuna 30. märtsi 2006. aasta kohtuotsuses Emanuel (C‑259/04, EU:C:2006:215) ei ole esiteks sugugi välistatud võimalus, et looja nimele vastav kaubamärk tühistatakse juhul, kui selle omanik kasutab seda eksitamiseks, ja teiseks jätab see kohtuotsus loojale võimaluse tõendada, et kaubamärgi omanik kasutab kaubamärki petmiseks, siis rikkus cour d’appel de Paris (Pariisi apellatsioonikohus) intellektuaalomandi seadustiku, põhikohtuasjas kohaldatavas redaktsioonis, artikli L. 714‑6 punkti b, nagu seda tuleb tõlgendada direktiivi 2008/95 artikli 12 lõike 2 punktist b lähtudes.
18
PMJC leiab nimelt, et seda kohtuotsust arvestades ei saa tema võimalik tegevus, millega ta soovib panna tarbijat uskuma, et [W] [X] osaleb endiselt tema nimega tähistatud kaupade loomises, mõjutada kaubamärki ennast, isegi kui seda tegevust peetaks eksitamiseks.
19
Sellega seoses märgib eelotsusetaotluse esitanud kohus kõigepealt, et 30. märtsi 2006. aasta kohtuotsuse Emanuel (C‑259/04, EU:C:2006:215) – mis puudutas perekonnanimest tulenevat kaubamärki – punktides 47–49 osutas Euroopa Kohus pärast seda, kui ta oli toonud välja, et kaubamärgi eksitava olemuse tõttu kaubamärgi registreerimisest keeldumine eeldab, et on võimalik tuvastada tarbija tegelik eksitamine või piisavalt suur eksitamise tõenäosus, et asjaolu, et keskmise tarbija ostuotsust saab mõjutada, kui ta kujutab ette, et looja, kelle nimi vastab asjaomasele kaubamärgile, on selle kaubamärgiga tähistatud kauba loomises osalenud, ei saa veel iseenesest avalikkust eksitada selle kauba olemuse, kvaliteedi või päritolu osas.
20
Seejärel märgib Cour de cassation (kassatsioonikohus), et selle kohtuotsuse punktis 50 osutas Euroopa Kohus, et kui ettevõtja soovis kaubamärgi esitlemisel panna tarbija uskuma, et see isik on endiselt kaubamärgiga tähistatud kaupade looja või osaleb nende loomises, siis oleks tegemist tegevusega, mida võib pidada pettuseks, kuid see ei puuduta siiski eksitavust, mis võib mõjutada kaubamärki ennast ja seega ka võimalust seda registreerida.
21
Lõpuks märgib eelotsusetaotluse esitanud kohus, et nimetatud kohtuotsuse punktis 53 leidis Euroopa Kohus – olles kindlaks teinud, et tingimused, mis on seatud kaubamärgi tühistamisele selle eksitava olemuse tõttu, on identsed registreerimisest keeldumise tingimustega –, et sellise kaubamärgi omaniku õigusi, mis vastab asjaomase kaubamärgiga tähistatud kaupade looja ja esmatootja nimele, ei saa ainuüksi selle eripära tõttu tühistada põhjusel, et asjaomane kaubamärk eksitab avalikkust, eelkõige juhul, kui sama kaubamärgiga seotud maineväärtus on koos selle kaubamärgiga tähistatud kaupu tootva ettevõttega üle antud.
22
Cour d’appel de Paris (Pariisi apellatsioonikohus) leidis 12. oktoobri 2022. aasta kohtuotsuses siiski, et 30. märtsi 2006. aasta kohtuotsuse Emanuel (C‑259/04, EU:C:2006:215) punktis 50 esitatud järeldus, et autori perekonnanimele vastavat kaubamärki ei saa pidada eksitavaks ainuüksi seetõttu, et asjaomane looja ei osale enam tema perekonnanimest koosnevate kaubamärkidega tähistatud kaupade kavandamisel, ei laiene sõnaselgelt nõukogu 21. detsembri 1988. aasta esimese direktiivi 89/104/EMÜ kaubamärke käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta (EÜT 1989, L 40, lk 1; ELT eriväljaanne 17/01, lk 92) artikli 12 lõike 2 punkti b tõlgendamisele. Cour d’appel de Paris (Pariisi apellatsioonikohus) on seisukohal, et seda viimasena nimetatud õigusnormi tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus kaubamärgi tühistamine põhjusel, et seda on kasutatud viisil, mille põhjal võib avalikkus tõepoolest uskuda, et looja osaleb endiselt tema perekonnanimes seisnevate kaubamärkidega tähistatud kaupade loomises, ehkki see ei ole enam nii.
23
Cour de cassation märgib lisaks, et Euroopa Liidu Üldkohus jättis 14. mai 2009. aasta kohtuotsuses Fiorucci vs. Siseturu Ühtlustamise Amet – Edwin (ELIO FIORUCCI) (T‑165/06, EU:T:2009:157, punkt 37) rahuldamata tühistamistaotluse, mis põhines autori perekonnanimes seisneva kaubamärgi eksitaval kasutamisel pärast selle registreerimist, jättes taotluse rahuldamata mitte põhjusel, et vastav kasutamine ei saa kaasa tuua kaubamärgi tühistamist eksitamise tõttu, vaid põhjusel, et ei ole esitanud ühtegi tõendit kaubamärgi kasutamise kohta pärast selle registreerimist.
24
Neil asjaoludel otsustas Cour de cassation menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmise eelotsuse küsimuse:
„Kas direktiivi [2008/95] artikli 12 lõike 2 punkti b ja direktiivi [2015/2436] artikli 20 punkti b tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus looja perekonnanimes seisneva kaubamärgi tühistamine seetõttu, et seda kasutatakse pärast üleandmist viisil, mille põhjal jääb avalikkus tõepoolest uskuma, et see looja on vastava kaubamärgiga tähistatud kaupade loomisega endiselt seotud, ehkki see ei ole enam nii?“
Eelotsuse küsimuse analüüs
Sissejuhatavad märkused
25
Eelotsusetaotluse esitanud kohus palub oma küsimusega tõlgendada direktiivi 2008/95 artikli 12 lõike 2 punkti b ja direktiivi 2015/2436 artikli 20 punkti b.
26
See, kumb neist kahest direktiivist on põhikohtuasjas ajaliselt kohaldatav, ei oma tähtsust, kuna direktiivi 2008/95 artikli 12 lõike 2 punkti b ja direktiivi 2015/2436 artikli 20 punkti b sätted on sisuliselt identsed.
27
Sellega seoses ei oma tähtsust asjaolu, et direktiivi 2008/95 artikli 12 lõike 2 punkti b prantsuskeelses versioonis oli sätestatud, et kaubamärgi võib lõppenuks tunnistada juhul, kui kaubamärk „est propre […] à induire le public en erreur“ (eestikeelses versioonis: „kui kaubamärk võib avalikkust eksitada“), samas kui direktiivi 2015/2436 artikli 20 punktis b on samas keeleversioonis ette nähtud, et kaubamärk kuulub tühistamisele juhul, kui kaubamärk „risque […] d’induire le public en erreur“ (eestikeelses versioonis: „võib kaubamärk avalikkust eksitada“).
28
Esiteks, nagu kohtujurist oma ettepaneku punktis 62 märkis, tuleneb Euroopa Kohtu praktikast, et väljend „est propre à“ juba eeldab, et on tuvastatav „tegelik eksitamine või piisavalt tõsine tarbija eksitamise oht“ (30. märtsi 2006. aasta kohtuotsus Emanuel, C‑259/04, EU:C:2006:215, punkt 47 ja seal viidatud kohtupraktika).
29
Teiseks, nagu kohtujurist oma ettepaneku punktis 64 märkis, on direktiivi 2015/2436 artikli 20 punkti b sõnastus avalikkuse eksitamise tõenäosuse määra osas jäänud sisuliselt muutumatuks, võrreldes direktiivi 2008/95 artikli 12 lõike 2 punkti b sõnastusega kõigis teistes keeleversioonides, mis olid – välja arvatud ungari- ja soomekeelsed versioonid – juba sõnastatud üksnes sellist tõenäosust eeldavas sõnastuses, olenemata sellest, kas see tõenäosus realiseerub või mitte.
30
Seega ei saa vastavalt väljakujunenud kohtupraktikale, mille kohaselt tuleb liidu õigusnorme tõlgendada ja kohaldada ühetaoliselt, arvestades Euroopa Liidu kõigis keeltes kehtivaid versioone (13. veebruari 2025. aasta kohtuotsus Verbraucherzentrale Berlin (mõiste lepingu esialgne kestus), C‑612/23, EU:C:2025:82, punkt 31 ja seal viidatud kohtupraktika), asuda seisukohale, et direktiivi 2015/2436 artikli 20 punkti b prantsuskeelsesse versiooni tehtud muudatus, millele on viidatud käesoleva kohtuotsuse punktis 27, viitab liidu seadusandja tahtele muuta kriteeriumi, mis puudutab avalikkuse eksitamise tõenäosust.
31
Seega tuleb käesoleva eelotsusetaotlusega seoses tõlgendada direktiivi 2008/95 artikli 12 lõike 2 punkti b ja direktiivi 2015/2436 artikli 20 punkti b koos ja ühtmoodi.
Üldised kaalutlused
32
Eelotsusetaotluse esitanud kohus palub oma küsimusega sisuliselt selgitada, kas direktiivi 2008/95 artikli 12 lõike 2 punkti b ja direktiivi 2015/2436 artikli 20 punkti b tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus moelooja perekonnanimest koosneva kaubamärgi tühistamine seetõttu, et kaubamärki kasutatakse omaniku poolt või tema nõusolekul viisil, mille põhjal jääb avalikkus tõepoolest uskuma, et looja osaleb endiselt selle kaubamärgiga tähistatud kaupade kavandamises, kuigi see ei ole enam nii.
33
Nende sätete kohaselt võib kaubamärgi omaniku õigused tühistada, kui pärast kaubamärgi registreerimise kuupäeva võib kaubamärgi „kasutamise tulemusena“ selle omaniku poolt või tema loal nende kaupade või teenuste puhul, mille suhtes see on registreeritud, avalikkust eksitada eelkõige kõnealuste kaupade või teenuste „olemuse, kvaliteedi või geograafilise päritolu“ osas.
34
Kõigepealt tuleb märkida, et nimetatud sätete sõnastusest ja eelkõige määrsõna „eelkõige“ kasutamisest nähtub, et nende kaupade või teenuste omaduste loetelu, mille osas võib eksitamine aset leida, ei ole ammendav, mistõttu ei saa välistada, et kaubamärk tühistatakse põhjusel, et esineb kaubamärgiga tähistatud kaupade looja või nende loomisel osalenud isiku suhtes avalikkuse eksitamise tõenäosus.
35
Järgmiseks olgu märgitud, et sarnaselt geograafilisele päritolule, mis on sõnaselgelt nimetatud käesoleva kohtuotsuse punktis 32 osutatud sätetes, võib kaubaartikli stilistiline päritolu kujutada endast vastava kauba omadust, mis tekitab avalikkuses konkreetseid ootusi. Järelikult kuulub stilistiline päritolu nende elementide hulka, mille suhtes võib kaubamärk avalikkust direktiivi 2008/95 artikli 12 lõike 2 punkti b ja direktiivi 2015/2436 artikli 20 punkti b tähenduses „eksitada“.
36
Nagu kohtujurist oma ettepaneku punktis 35 sisuliselt märkis, ei ole asjaolu, et moelooja perekonnanimest koosnevat kaubamärki kasutab ettevõtja, kellega see looja ei ole enam seotud, kaubamärgi tühistamise põhjendamiseks iseenesest piisav (vt selle kohta 30. märtsi 2006. aasta kohtuotsus Emanuel, C‑259/04, EU:C:2006:215, punkt 53). Keskmine tarbija, kes on piisavalt informeeritud, mõistlikult tähelepanelik ja arukas, on teadlik asjaolust, et kõik kaubad, mis on tähistatud nende looja nimele vastava kaubamärgiga, ei ole tingimata tema loodud.
37
Seega eeldab tühistamine nende sätete alusel, mille tõlgendamist taotletakse, et juhtumi asjaolude põhjal oleks tuvastatud tegelik eksitamine või piisavalt suur avalikkuse eksitamise tõenäosus (vt analoogia alusel 8. juuni 2017. aasta kohtuotsus W. F. Gözze Frottierweberei ja Gözze, C‑689/15, EU:C:2017:434, punkt 54 ja seal viidatud kohtupraktika).
38
Lõpuks nähtub direktiivi 2008/95 artikli 12 lõike 2 punkti b ja direktiivi 2015/2436 artikli 20 punkti b sõnastusest, et selle hindamine, kas kaubamärk on eksitav, eeldab tühistamismenetluses, et võetakse arvesse kaubamärgi kasutamist omaniku poolt või viimase nõusolekul.
39
Eeltoodud kaalutlustest tuleneb, et sellise kaubamärgi puhul, mis koosneb moelooja perekonnanimest, võib tegelik eksitamine või piisavalt tõsine eksitamise tõenäosus direktiivi 2008/95 artikli 12 lõike 2 punkti b ja direktiivi 2015/2436 artikli 20 punkti b tähenduses, nagu seda on tõlgendatud käesoleva kohtuotsuse punktis 37 viidatud kohtupraktikas, tuleneda vastavalt olukorrale avalikkuse eksimusest, milleks on andnud alust kaubamärgi kasutamine selle omaniku poolt või tema nõusolekul, selle kaubamärgiga tähistatud kaupade stilistilise päritolu osas.
40
Seda, kas kaubamärgi kasutamine võib avalikkust eksitada, tuleb hinnata kõiki juhtumi asjakohaseid asjaolusid arvesse võttes. Nagu kohtujurist oma ettepaneku punktis 95 märkis, võib käesoleva kohtuotsuse punktis 15 mainitud asjaolu, et moelooja perekonnanimest koosnevate kaubamärkidega tähistatud kaupadel on selle looja spetsiifilisele loomingulisele maailmale omased kaunistuslikud elemendid, millega rikutakse tema autoriõigusi, olla selline asjakohane asjaolu, kuna see suurendab tõenäosust, et avalikkus tajub nende kaubamärkidega tähistatud kaupade stilistilist päritolu ekslikult.
41
See tõlgendus on kooskõlas tarbijakaitse eesmärgiga, mis on direktiivi 2008/95 artikli 12 lõike 2 punkti b ja direktiivi 2015/2436 artikli 20 punkti b aluseks (vt selle kohta 30. märtsi 2006. aasta kohtuotsus Emanuel, C‑259/04, EU:C:2006:215, punkt 46). Seda eesmärki silmas pidades peab tarbijal olema võimalik teha mitme konkureeriva kauba või teenuse vahel teadlik valik.
42
Nimetatud tõlgendust toetab ka liidu kaubamärgialaste õigusnormide üldine eesmärk säilitada liidus moonutamata konkurents (vt selle kohta 12. septembri 2019. aasta kohtuotsus Koton Mağazacilik Tekstil Sanayi ve Ticaret vs. EUIPO, C‑104/18 P, EU:C:2019:724, punkt 45 ja seal viidatud kohtupraktika). Nimetatud eesmärki arvestades ei saa nõustuda sellega, et kaubamärk muutub kasutamise käigus ebaausaks maineväärtuse hõivamise vahendiks.
43
Kõiki eeltoodud kaalutlusi arvestades tuleb esitatud küsimusele vastata, et direktiivi 2008/95 artikli 12 lõike 2 punkti b ja direktiivi 2015/2436 artikli 20 punkti b tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus moelooja perekonnanimest koosneva kaubamärgi tühistamine seetõttu, kui kõiki vastavaid asjaolusid arvestades kasutatakse kaubamärki omaniku poolt või tema nõusolekul viisil, mille põhjal jääb piisavalt informeeritud, mõistlikult tähelepanelik ja arukas keskmine tarbija ekslikult uskuma, et see looja on vastava kaubamärgiga tähistatud kaupade kavandamises osalenud.
Kohtukulud
44
Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus pooleli oleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse sama kohus. Euroopa Kohtule seisukohtade esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (kolmas koda) otsustab:
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. oktoobri 2008. aasta direktiivi 2008/95/EÜ kaubamärke käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta artikli 12 lõike 2 punkti b ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. detsembri 2015. aasta direktiivi (EL) 2015/2436 kaubamärke käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta artikli 20 punkti b
tuleb tõlgendada nii, et
nendega ei ole vastuolus moelooja perekonnanimest koosneva kaubamärgi tühistamine seetõttu, kui kõiki vastavaid asjaolusid arvestades kasutatakse kaubamärki omaniku poolt või tema nõusolekul viisil, mille põhjal jääb piisavalt informeeritud, mõistlikult tähelepanelik ja arukas keskmine tarbija ekslikult uskuma, et see looja on vastava kaubamärgiga tähistatud kaupade kavandamises osalenud.
Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: prantsuse.