62020CJ0247_RES
Kohtuasi C‑247/20
VI
versus
The Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs
(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Social Security Appeal Tribunal)
Euroopa Kohtu (viies koda) 10. märtsi 2022. aasta otsus
Eelotsusetaotlus – Õigus vabalt liikuda ja elada liikmesriikide territooriumil – ELTL artikkel 21 – Direktiiv 2004/38/EÜ – Artikli 7 lõike 1 punkt b ja artikkel 16 – Liikmesriigi kodanikust laps, kes elab teises liikmesriigis – Selle vanema tuletatud elamisõigus, kes tegelikult seda last hooldab – Üldise ravikindlustuse nõue – Laps, kellel on alaline elamisõigus osal asjaomastest ajavahemikest
Liidu kodakondsus – Õigus vabalt liikuda ja elada liikmesriikide territooriumil – Direktiiv 2004/38 – Liidu õigusest tuleneva elamisõiguse tingimused – Alaealine liidu kodanik, kellel on vastuvõtvas liikmesriigis alaline elamisõigus – Selle alaealise kolmanda riigi kodanikust vanem, kes elab selles liikmesriigis ELTL artikli 21 alusel ja kes tegelikult seda last hooldab – Sellise kohustuse puudumine, et neist mõlemal on üldine ravikindlustus, et neil säiliks nende elamisõigus
(ELTL artikkel 21; Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2004/38, artikli 7 lõike 1 punkt b ning artikli 16 lõiked 1 ja 2)
(vt punktid 54, 56 ja 58–60 ning resolutsiooni punkt 1)
Liidu kodakondsus – Õigus vabalt liikuda ja elada liikmesriikide territooriumil – Direktiiv 2004/38 – Soodustatud isikud – Pereliige – Mõiste – Üleneja sugulane, kes ei ole liidu kodaniku ülalpeetav – Välistamine
(Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2004/38, artikli 2 punkt 2)
(vt punkt 57)
Liidu kodakondsus – Õigus vabalt liikuda ja elada liikmesriikide territooriumil – Direktiiv 2004/38 – Liidu õigusest tuleneva elamisõiguse tingimused – Alaealine liidu kodanik, kellel on vastuvõtvas liikmesriigis alaline elamisõigus – Selle alaealise kolmanda riigi kodanikust vanem, kes elab selles liikmesriigis ELTL artikli 21 alusel ja kes tegelikult seda last hooldab – Kohustus, et neist mõlemal on alalise elamisõiguse omandamisele eelnenud ajavahemikel üldine ravikindlustus – Kohustus, mis on täidetud nende tasuta liitumisega vastuvõtva liikmesriigi riikliku ravikindlustussüsteemiga
(ELTL artikkel 21; Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2004/38, artikli 7 lõike 1 punkt b)
(vt punktid 63, 65, 67, 69, 70 ja 72 ning resolutsiooni punkt 2)
Kokkuvõte
VI ja tema abikaasa on Pakistani kodanikud, kes elavad koos lastega Põhja-Iirimaal (Ühendkuningriik). Nende 2004. aastal sündinud poeg, kes on Iiri kodanik, omandas Ühendkuningriigis alalise elamisõiguse, kuna ta elas seal seaduslikult ja pidevalt viis järjestikust aastat.
Kuigi VI, kes hoolitses alguses nende laste eest, töötab ja on maksukohustuslane alates 2016. aasta aprillist, töötas VI abikaasa ja oli maksukohustuslane kõigil põhikohtuasjas käsitletavatel ajavahemikel, kusjuures mõlemal abikaasal on piisavalt vahendeid, et rahuldada oma pere vajadusi.
Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs (maksu- ja tolliamet, Ühendkuningriik) on seisukohal, et maist kuni augustini 2006 ja augustist 2014 kuni septembrini 2016 ei olnud VI‑l üldist ravikindlustust ja järelikult ei olnud tal Ühendkuningriigis elamisõigust, mistõttu tal ei saanud nende mõlema ajavahemiku eest olla õigust saada ülalpeetava lapse kohta antavat maksusoodustust ja lapsetoetust.
Olles saanud nende õiguste kohta kaks kaebust, küsis Social Security Appeal Tribunal (Northern Ireland) (sotsiaalkindlustusasjade apellatsioonikohus (Põhja-Iirimaa), Ühendkuningriik) Euroopa Kohtult selle kohta, millisel määral on nõue omada vastuvõtvas liikmesriigis üldist ravikindlustust, mis on ette nähtud direktiivi 2004/38 (
1
) artikli 7 lõike 2 punktis b, kohaldatav VI‑le ja tema pojale asjaomaste ajavahemike vältel, ning vajaduse korral, kas nende tasuta liitumine vastuvõtva liikmesriigi riikliku ravikindlustussüsteemiga on selle nõude täitmiseks piisav.
Euroopa Kohus otsustas, et ELTL artiklit 21, millega on tagatud liidu kodanike liikumis- ja elukohavabadus, ning direktiivi 2004/38 artikli 16 lõiget 1, mis puudutab alalise elamisõiguse omandamist, tuleb tõlgendada nii, et ei liidu kodanikust lapsel, kes on omandanud alalise elamisõiguse, ega teda tegelikult hooldaval vanemal ei pea olema üldist ravikindlustust selle direktiivi artikli 7 lõike 1 punkti b tähenduses, et neil säiliks elamisõigus vastuvõtvas liikmesriigis. Seevastu ajavahemike osas enne seda, kui liidu kodanikust laps on saanud alalise elamisõiguse vastuvõtvas riigis, peab nii sellel lapsel juhul, kui talle taotletakse selle artikli 7 lõike 1 punkti b alusel elamisõigust, kui ka teda tegelikult hooldaval vanemal olema üldine ravikindlustus selle direktiivi tähenduses.
Euroopa Kohtu hinnang
Mis puudutab esiteks ajavahemikke pärast seda, kui liidu kodanikust laps on saanud alalise elamisõiguse pärast seda, kui ta on elanud vastuvõtvas liikmesriigis seaduslikult ja pidevalt viis järjestikust aastat, siis rõhutas Euroopa Kohus, et sellele elamisõigusele ei kohaldata (
2
) enam tingimusi, mis on kohaldatavad enne alalise elamisõiguse omandamist (
3
) ning mille kohaselt peab enda ja oma pere jaoks olema piisavalt vahendeid ja üldine ravikindlustus.
Mis puudutab kolmanda riigi kodanikust vanemat, kes tegelikult seda last hooldab, siis märkis Euroopa Kohus, et ta ei ole „pereliige“ direktiivi 2004/38 tähenduses ega saa seega sellest (
4
) tulenevalt alalist elamisõigust vastuvõtvas liikmesriigis, kui vanem oma last ülal peab. Nimelt on mõiste „pereliige“ selle direktiivi tähenduses liidu kodaniku ülenejate sugulaste puhul piiratud (
5
) selle kodaniku „ülalpeetavate“ ülenejate lähisugulastega.
Samas tuleb vastuvõtvas liikmesriigis alalist elamisõigust, mille on liidu õigusega saanud teise liikmesriigi alaealine kodanik, lapse elamisõigusele soovitava toime tagamiseks mõista nii, et see tähendab ELTL artikli 21 alusel vanemale, kes tegelikult hooldab seda alaealist liidu kodanikku, õigust elada temaga vastuvõtvas liikmesriigis koos ning seda sõltumata selle vanema kodakondsusest. Sellest järeldub, et direktiivi 2004/38 artikli 7 lõike 1 punktis b sätestatud tingimuste kohaldamatus pärast seda, kui alaealine on saanud selle direktiivi artikli 16 lõike 1 alusel alalise elamisõiguse, laieneb ELTL artikli 21 kohaselt sellele vanemale.
Teiseks, mis puudutab ajavahemikke enne, kui liidu kodanikust laps on omandanud vastuvõtvas liikmesriigis alalise elamisõiguse, siis direktiivi 2004/38 artikli 7 lõike 1 punkti b sõnastusest ning selle direktiivi üldisest ülesehitusest ja eesmärgist tuleneb, et mitte ainult liidu kodanikul, vaid ka temaga vastuvõtvas liikmesriigis elavatel pereliikmetel ja samuti sellist last tegelikult hooldaval vanemal peab olema üldine ravikindlustus.
Sellega seoses tuleneb sellest artiklist koostoimes põhjendusega 10 ja artikli 14 lõikega 2, et majanduslikult mitteaktiivsel liidu kodanikul peab kogu vastuvõtva liikmesriigi territooriumil elamise ajavahemiku jooksul, mis on pikem kui kolm kuud ja lühem kui viis aastat, olema enda ja oma pereliikmete jaoks üldine ravikindlustus, et mitte põhjendamatult koormata selle liikmesriigi eelarvet. Sellise liidu kodanikust lapse olukorra puhul, kes elab vastuvõtvas liikmesriigis koos teda tegelikult hooldava vanemaga, on see nõue täidetud nii juhul, kui lapsel on üldine ravikindlustus, mis hõlmab tema vanemat, kui ka vastupidisel juhul, kui sellel vanemal on selline kindlustus, mis hõlmab last.
Ent niisuguses olukorras, kus liidu kodanikuks on alaealine laps, kelle üks vanematest, kes on kolmanda riigi kodanik, töötas ja oli vastuvõtvas riigis asjaomasel ajavahemikul maksukohustuslane, oleks ebaproportsionaalne keelduda elamisõiguse andmisest sellele lapsele ja teda tegelikult hooldavale vanemale üksnes põhjusel, et selle ajavahemiku jooksul olid nad tasuta liitunud vastuvõtva liikmesriigi riikliku ravikindlustussüsteemiga. Nimelt ei saa asuda seisukohale, et tasuta liitumine põhikohtuasja iseloomustavatel tingimustel kujutaks endast ebamõistlikku koormust kõnealuse riigi eelarvele.
(
1
)	Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta direktiiv 2004/38/EÜ, mis käsitleb Euroopa Liidu kodanike ja nende pereliikmete õigust liikuda ja elada vabalt liikmesriikide territooriumil ning millega muudetakse määrust (EMÜ) nr 1612/68 ja tunnistatakse kehtetuks direktiivid 64/221/EMÜ, 68/360/EMÜ, 72/194/EMÜ, 73/148/EMÜ, 75/34/EMÜ, 75/35/EMÜ, 90/364/EMÜ, 90/365/EMÜ ja 93/96/EMÜ (ELT 2004, L 158, lk 77; ELT eriväljaanne 05/05, lk 46). Direktiivi 2004/38 artikli 7 lõike 1 punktis b on sätestatud, et kõikidel liidu kodanikel on õigus elada teise liikmesriigi territooriumil kauem kui kolm kuud, kui neil on enda ja oma pere jaoks piisavalt vahendeid, et mitte koormata oma elamisperioodi ajal vastuvõtva liikmesriigi sotsiaalabisüsteemi, ja neil on vastuvõtva liikmesriigi üldine ravikindlustus.
(
2
)	Vastavalt direktiivi 2004/38 artikli 16 lõike 1 viimasele lausele.
(
3
)	Ette nähtud direktiivi 2004/38 artikli 7 lõike 1 punktis b.
(
4
)	Direktiivi 2004/38 artikli 16 lõikes 2 on sätestatud, et lõiget 1 kohaldatakse ka nende pereliikmete suhtes, kes ei ole liikmesriigi kodanikud, kuid on koos liidu kodanikuga elanud vastuvõtvas liikmesriigis seaduslikult ja pidevalt viis järjestikust aastat.
(
5
)	Direktiivi 2004/38 artikli 2 punkti 2 kohaselt.