62020CO0670
EUROOPA KOHTU MÄÄRUS (kuues koda)
6. detsember 2021 (
*1
)
Eelotsusetaotlus – Euroopa Kohtu kodukorra artikkel 99 – Tarbijakaitse – Direktiiv 93/13/EMÜ – Ebaõiglased tingimused tarbijalepingutes – Välisvaluutas nomineeritud laenuleping – Tingimused, mis panevad valuutariski laenusaajale – Artikli 4 lõige 2 – Arusaadavuse ja läbipaistvuse nõuded – Tarbija sellise avalduse mõju puudumine, mille kohaselt ta on täielikult teadlik võimalikest välisvaluutas nomineeritud laenulepingu sõlmimisest tulenevatest riskidest – Lepingutingimuse koostamine lihtsas ja arusaadavas keeles
Kohtuasjas C‑670/20,
mille ese on ELTL artikli 267 alusel Ráckevei Járásbíróság (Ráckeve esimese astme kohus, Ungari) 9. novembri 2020. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 8. detsembril 2020, menetluses
EP,
TA,
FV,
TB
versus
ERSTE Bank Hungary Zrt.
EUROOPA KOHUS (kuues koda),
koosseisus: Euroopa Kohtu asepresident L. Bay Larsen kuuenda koja presidendi ülesannetes, kohtunikud N. Jääskinen (ettekandja) ja M. Safjan,
kohtujurist: J. Kokott,
kohtusekretär: A. Calot Escobar,
arvestades vastavalt Euroopa Kohtu kodukorra artiklile 99 pärast kohtujuristi ärakuulamist tehtud otsust lahendada kohtuasi põhistatud määrusega,
on teinud järgmise
määruse
1
Eelotsusetaotlus käsitleb küsimust, kuidas tõlgendada nõukogu 5. aprilli 1993. aasta direktiivi 93/13/EMÜ ebaõiglaste tingimuste kohta tarbijalepingutes (EÜT 1993, L 95, lk 29; ELT eriväljaanne 15/02, lk 288) artikli 4 lõiget 2.
2
Taotlus on esitatud ühelt poolt EP, TA, FV ja TB ning teiselt poolt ERSTE Bank Hungary Zrt. (edaspidi „pank“) vahelises kohtuvaidluses, mille ese on välisvaluutas nomineeritud laenulepingusse lisatud sellise tingimuse väidetav ebaõiglane laad, mis näeb ette laenu tagastamise oma riigi valuutas.
Õiguslik raamistik
3
Direktiivi 93/13 artiklis 4 on ette nähtud:
„1.   Ilma et see piiraks artikli 7 kohaldamist, võetakse lepingutingimuse hindamisel arvesse lepingu sõlmimise objektiks oleva kauba või teenuse laad ning viidatakse lepingu sõlmimisel kõigile sellega kaasnevatele asjaoludele ning kõigile teistele kõnealuse või muu lepingu tingimustele, millest see sõltub.
2.   Tingimuste õiglase või ebaõiglase iseloomu hindamine ei ole seotud lepingu põhiobjekti mõiste, hinna ja tasu piisavuse ega vastutehinguna pakutavate teenuste või kaubaga, kui kõnealused tingimused on koostatud lihtsas ja arusaadavas keeles.“
4
Selle direktiivi artiklis 5 on sätestatud:
„Lepingutes, mille kõik või teatavad tarbijale pakutavad tingimused esitatakse kirjalikult, peavad kõnealused tingimused olema koostatud lihtsas ja arusaadavas keeles. […]“.
Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimused
5
Põhikohtuasja kaebajad, kes on tarbijad, sõlmisid 9. jaanuaril 2007 pangaga notariaalse laenulepingu peremaja renoveerimiseks. Selle lepingu kohaselt oli laenusumma nomineeritud Šveitsi frankides (CHF), kuid laenu väljamaksmine ja tagastamine pidi toimuma Ungari forintites (HUF).
6
Seetõttu määras pank igal tagasimaksekuupäeval tasutava kuumakse summa kindlaks nii, et konverteeris tagasimakstava summa, mille puhul oli kokku lepitud, et see on Šveitsi frankides, Ungari forintitesse.
7
Kõnealuse laenulepingu sõlmimisel esitas pank põhikohtuasja hagejatele teabelehe välisvaluutas nomineeritud rahastusega seotud üldiste riskide kohta. Teabelehel täpsustati valuutariski osas järgmist:
„Juhime teie tähelepanu asjaolule, et kui valite välisvaluutas nomineeritud rahastuse, võite valitud valuutaturu eelistest kasu saada, kuid kannate ka sellega seotud riske. Laenulepingu sõlmimisega võtate teadmiseks asjaolu, et laenusumma on pangas registreeritud valitud välisvaluutas, ning kohustute selle tagastama valuutas, mille valisite. Kuna kurss Ungari forinti ja välisvaluuta vahel, mille lepingus valisite, – vahetuskurss – võib muutuda sõltuvalt igapäevastest turukõikumistest, juhime teie tähelepanu asjaolule, et valuutakursi võimalik ebasoodne muutus või tõus võib teile kaasa tuua lisakulu, mille tegelikku asetleidmist ega summat ei saa ette näha.
Seda liiki rahastuse eelis on see, et niipea kui selle välisvaluuta vahetuskurss, milles laen nomineeritud on, forinti suhtes langeb, väheneb selle tulemusel rahastuse „ekvivalent“ forintites; teisisõnu on vaja vähem forinte, et igakuiste põhiosa ja intresside tagasimaksete tegemiseks valuutat osta, ja see ost maksab teie jaoks siis vähem – niisugusel juhul on koormus seega väiksem ning selle tulemuseks võib olla isegi see, et teil tuleb tagasi maksta vähem, kui oli ette nähtud Ungari forintites arvutatud ekvivalendi väärtuse alusel laenu/krediidilepingu sõlmimise ajal.
Vastupidises olukorras, kui selle välisvaluuta vahetuskurss, milles rahastus nomineeritud on, forintiga võrreldes tõuseb, siis suureneb rahastuse „ekvivalent“: sellisel juhul on vaja forintites suuremat summat, et maksta igakuiseid põhiosa ja intresside (tagasi)makseid, mis asjaomases välisvaluutas konverteeritakse; seega on sellisel juhul vaja välisvaluutas võetud laenu tagasimaksmiseks rohkem forinteid.
Te kinnitate oma allkirjaga, et teid informeeriti selgelt selle rahastusega kaasnevatest riskidest, et mõistate, millistest osadest risk koosneb, ja et soovite seda teades laenu võtta.“
8
Eelotsusetaotluse esitanud kohtu sõnul kuulus kõnealune teabeleht asjaomase laenulepingu sõlmimise ajal valitsenud olude konteksti, kus vahetuskurss oli tasakaalus. See teabeleht viitab tõepoolest vahetuskursi languse ja tõusu võimalusele ning sellega kaasnevatele eelistele ja puudustele, kuid see ei sisalda teavet selle kohta, et makromajanduslike tingimuste ja rahvusvahelise valuutaturu olukorra muutumine võib kaasa tuua igakuiste tagasimaksete märkimisväärse või isegi piiramatu tõusu, ega ka selle kohta, et Ungari forinti ja Šveitsi frangi vahetuskurss võib vaatamata vahetuskursi varasemale stabiilsusele oluliselt kõikuda.
9
Pärast kõnealuse laenulepingu täitmise ajal toimunud nimetatud vahetuskursi olulist muutmist suurenes selle lepingu alusel tasumisele kuuluvate igakuiste tagasimaksete summa märkimisväärselt.
10
Kuna põhikohtuasja hagejad ei täitnud oma tagasimaksmise kohustust, lõpetas pank kõnealuse laenulepingu 2015. aastal.
11
Panga taotlusel algatati 10. juulil 2015 põhikohtuasja hagejate suhtes täitemenetlus.
12
Nad esitasid eelotsusetaotluse esitanud kohtule 30. septembril 2016 hagi sundtäitmise lõpetamiseks, leides, et kõnealune laenuleping oli kehtetu. Hagi põhjenduseks väidavad põhikohtuasja hagejad, et pank ei esitanud neile piisavalt teavet tegelike riskide kohta, mis on seotud välisvaluutas nomineeritud laenulepingu sõlmimisega. Eelkõige ei juhtinud pank nende tähelepanu sellele, et:
–
vahetuskursi kõikumise positiivsed ja negatiivsed mõjud on tasakaalus üksnes tingimusel, et Ungari forinti ja Šveitsi frangi hinnad liiguvad stabiilses ja püsivas vahemikus;
–
püsiv ja oluline muutus makromajanduslikes tingimustes ja rahvusvahelise rahaturu olukorras võis kaasa tuua igakuiste tagasimaksete märkimisväärse või isegi piiramatu suurenemise ning
–
Šveitsi frangi kurss Ungari forinti kursi suhtes võis igal ajal kestvalt tõusta ning et nende kursside varasemate kõikumiste mõõdukus ei andnud nende edasise stabiilsuse osas mingit garantiid.
13
Pank väidab, et ta andis valuutariski kohta piisalt teavet, kuna käesoleva kohtumääruse punktis 7 viidatud teabelehel mainiti teoreetilist võimalust, et vahetuskurss muutub. Selles kontekstis viidati korrelatsioonile selle vahetuskursi kõikumise ja igakuiste tagasimaksete summa kõikumise vahel. Seega anti tarbijatele võimalus mõista, et igakuiste maksete summa võib nimetatud vahetuskursi kõikumisest tulenevalt piiramatult suureneda. Pank viitab ka Kúria (Ungari kõrgeim kohus) praktikale, mille kohaselt „see, et kostja esitas teavet valuutariski kohta, on iseenesest märk sellest, et hagejad pidid nägema seda realistliku võimalusena“.
14
Eelotsusetaotluse esitanud kohus viitab 20. septembri 2017. aasta kohtuotsusele Andriciuc jt (C‑186/16, EU:C:2017:703), märkides, et selle kohtuotsuse kohaselt peab panga antud teave valuutariski kohta võimaldama keskmisel tarbijal, kes on piisavalt informeeritud, mõistlikult tähelepanelik ja arukas, mitte üksnes teada selle välisvaluuta tõusu või languse võimalusest, milles laen oli võetud, vaid ühtlasi hinnata sellise lepingutingimuse majanduslikke tagajärgi – mis võivad olla märkimisväärsed – oma finantskohustustele.
15
Eelotsusetaotluse esitanud kohtul on siiski tekkinud küsimus selle Euroopa Kohtu kehtestatud nõude ulatuse kohta ja ta soovib teada, kas sellised majanduslikud tagajärjed peavad panga antud teabest sõnaselgelt nähtuma. Täpsemalt soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, kas nimetatud nõude täitmiseks piisab sellest, kui asjaomane tarbija kinnitab laenulepingu allkirjastamisega üldiselt, et ta teab laenutehinguga kaasnevaid riske ja võtab need enda kanda, võttes arvesse vahetuskursi võimalikku muutumist, või on vaja ka seda, et pank annaks sõnaselget teavet võetud riski piiramatu laadi kohta.
16
Neil asjaoludel otsustas Ráckevei Járásbíróság (Ráckeve esimese astme kohus) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1.
Kas, võttes arvesse direktiivi [93/13] artikli 4 lõike 2 tõlgendust [20. septembri 2017. aasta kohtuotsuses Andriciuc jt (C‑186/16, EU:C:2017:703)], valuutariski kandmisega seotud selline lepingutingimus, mis – nägemata otsesõnu ette, et valuutariski kannab eranditult üksnes võlgnik – ei sisalda võlgniku kinnitust, mille kohaselt ta „on täielikult teadlik võimalikest tehingust tulenevatest riskidest ning eelkõige sellest, et välisvaluuta kursi kõikumised Ungari forinti suhtes võivad nii suurendada kui ka vähendada laenu forintites tagasimaksmise kulu“, võib olla selge ja arusaadav?
2.
Kas eelnimetatud lepingutingimus on kooskõlas [20. septembri 2017. aasta kohtuotsuses Andriciuc jt (C‑186/16, EU:C:2017:703)] märgitud nõudega, mille kohaselt peab tarbijal olema võimalik hinnata valuutariski kandmisega seotud majanduslikke tagajärgi – mis võivad olla märkimisväärsed – oma finantskohustustele, võttes arvesse seda, et dokumendis peakirjaga „Teabeleht üldiste riskide kohta, mis kaasnevad rahastusega välisvaluutas“, millele tarbija lepingut sõlmides alla pidi kirjutama, on ühtmoodi viidatud nii valuutakursi kõikumise soodsale kui ka ebasoodsale mõjule, osutades seega – kooskõlas ka Magyar Bankszövetségi (Ungari Pangaliit) avaldatud teabega – tendentsile, mida iseloomustab kursi stabiilsus, mis viitab sellele, et need soodsad ja ebasoodsad finantsmõjud pikas perspektiivis tasakaalustuvad?
3.
Kas eelnimetatud lepingutingimus on kooskõlas [20. septembri 2017. aasta kohtuotsuses Andriciuc jt (C‑186/16, EU:C:2017:703)] märgitud nõudega, mille kohaselt tarbijal peab olema võimalik hinnata valuutariski kandmisega seotud majanduslikke tagajärgi – mis võivad olla märkimisväärsed – oma finantskohustustele, kui lepingus ega teabelehel valuutariski kohta, mis lepingut sõlmides allkirjastatakse, ei ole ei otsest ega kaudset viidet sellele, et igakuiste tagasimaksete suurenemine võib olla märkimisväärne või muutuda tegelikult isegi ükskõik kui suureks?
4.
Kas, võttes arvesse direktiivi [93/13] artikli 4 lõike 2 tõlgendust [20. septembri 2017. aasta kohtuotsuses Andriciuc jt (C‑186/16, EU:C:2017:703)], selgeks ja arusaadavaks saab lugeda valuutariski kandmisega seotud lepingutingimust, mis ei näe otsesõnu ette, et valuutariski kannab eranditult üksnes tarbija, nii et lepingust ei selgu otsesõnu, et kuumaksete suurenemine võib olla märkimisväärne või muutuda tegelikult isegi ükskõik kui suureks?
5.
Kas ainuüksi tarbija sellekohasest kinnitusest, mis on sõnastatud üldiselt ja esitatud standardses lepingutingimuses, piisab selleks, et teave valuutariski kohta vastaks [20. septembri 2017. aasta kohtuotsuses Andriciuc jt (C‑186/16, EU:C:2017:703)] märgitud tingimusele, mille kohaselt peab teave võimaldama keskmisel tarbijal hinnata ka valuutariski ülekandmise majanduslikke tagajärgi – mis võivad olla märkimisväärsed – oma finantskohustustele, kui seda järeldust ei kinnita ei lepingu ega teabelehe ükski muu säte?
6.
Kas [20. septembri 2017. aasta kohtuotsuses Andriciuc jt (C‑186/16, EU:C:2017:703)] sisalduvat arvestades on Kúria [(kõrgeim kohus)] tõlgendus, mille kohaselt „see, et kostja esitas teavet valuutariski kohta, on iseenesest märk sellest, et hagejad pidid nägema seda realistliku võimalusena“, kooskõlas direktiivi [93/13] artikli 4 lõikega 2?“
Eelotsuse küsimuste analüüs
17
Euroopa Kohtu kodukorra artikli 99 kohaselt võib Euroopa Kohus igal ajal ettekandja-kohtuniku ettepanekul ja pärast kohtujuristi ärakuulamist lahendada kohtuasja põhistatud määrusega, kui esitatud eelotsuse küsimus on identne küsimusega, mille kohta Euroopa Kohus on juba otsuse teinud, või kui sellele küsimusele võib vastuse selgelt tuletada kohtupraktikast.
18
Käesolevas kohtuasjas tuleb seda sätet kohaldada.
19
Oma küsimustega, mida tuleb analüüsida koos, soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas direktiivi 93/13 artikli 4 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et laenuvõtjale valuutariski kaasa toova välisvaluutas nomineeritud laenu lepingutingimuste läbipaistvuse nõue on täidetud, kui müüja või teenuste osutaja on andnud talle üldist teavet valuutariski kohta, kaasa arvatud vahetuskursi kõikumise mõju kohta tema finantskohustustele, ja kui see tarbija on kinnitanud, et on selle lepingu sõlmimisega kaasnevatest võimalikest riskidest täielikult teadlik.
20
Kõigepealt tuleb meelde tuletada, et väidetavalt ebaõiglaste tingimuste kvalifitseerimise üle otsustamine kuulub ainult eelotsusetaotluse esitanud kohtu pädevusse, kes peab võtma arvesse selle üksikjuhtumi asjaolusid. Euroopa Kohus on siiski pädev selgitama direktiivi 93/13 sätteid – käesoleval juhul artikli 4 lõiget 2 – ning kriteeriume, mida eelotsuse esitanud kohus võib või peab kasutama, kui ta hindab lepingutingimuse vastavust direktiivi sätetele (20. septembri 2018. aasta kohtuotsus OTP Bank ja OTP Faktoring, C‑51/17, EU:C:2018:750, punkt 72 ja seal viidatud kohtupraktika).
21
Seoses sellega on läbipaistvuse nõuet käsitleva väljakujunenud kohtupraktika kohaselt tarbija jaoks ülimalt oluline enne lepingu sõlmimist saadud teave lepingutingimuste ja lepingu sõlmimise tagajärgede kohta. Eeskätt just selle teabe alusel otsustab tarbija, kas ta soovib end müüja või teenuste osutaja varem koostatud tingimustel lepinguliselt siduda (10. juuni 2021. aasta kohtuotsus BNP Paribas Personal Finance, C‑609/19, EU:C:2021:469, punkt 41, ning 10. juuni 2021. aasta kohtuotsus BNP Paribas Personal Finance, C‑776/19–C‑782/19, EU:C:2021:470, punkt 62 ja seal viidatud kohtupraktika).
22
Sellest järeldub, et lepingutingimuste läbipaistvuse nõuet, nagu see tuleneb direktiivi 93/13 artikli 4 lõikest 2 ja artiklist 5, ei saa taandada nende tingimuste pelgale arusaadavusele vormilises ja grammatilises mõttes. Kuna selle direktiiviga kehtestatud kaitsesüsteem lähtub eeldusest, et tarbija on suhetes müüja või teenuste osutajaga nõrgemal positsioonil ja seda eeskätt informeerituse osas, siis tuleb lepingutingimuste lihtsas ja arusaadavas keeles koostamise nõuet ning seega ka nimetatud direktiiviga kehtestatud läbipaistvuse nõuet mõista laialt (10. juuni 2021. aasta kohtuotsus BNP Paribas Personal Finance, C‑609/19, EU:C:2021:469, punkt 42, ning 10. juuni 2021. aasta kohtuotsus BNP Paribas Personal Finance, C‑776/19–C‑782/19, EU:C:2021:470, punkt 63 ja seal viidatud kohtupraktika).
23
Seega tuleb nimetatud nõuet mõista nii, et selle kohaselt ei pea lepingutingimus tarbija jaoks olema mitte ainult vormiliselt ja grammatiliselt arusaadav, vaid samuti peab keskmisel tarbijal, kes on piisavalt informeeritud ning mõistlikult tähelepanelik ja arukas, olema võimalik aru saada selle lepingutingimuse konkreetsest toimimisest ning täpsete ja arusaadavate kriteeriumide põhjal hinnata niisuguse lepingutingimuse majanduslikke tagajärgi – mis võivad olla märkimisväärsed – oma finantskohustustele (10. juuni 2021. aasta kohtuotsus BNP Paribas Personal Finance, C‑609/19, EU:C:2021:469, punkt 43, ning 10. juuni 2021. aasta kohtuotsus BNP Paribas Personal Finance, C‑776/19–C‑782/19, EU:C:2021:470, punkt 64 ja seal viidatud kohtupraktika).
24
Küsimust, kas käesoleval juhul on läbipaistvuse nõue täidetud, peab eelotsusetaotluse esitanud kohus analüüsima, võttes arvesse kõiki asjakohaseid faktilisi asjaolusid, sealhulgas reklaami ja teavet, mida laenuandja põhikohtuasjas kõne all olevate laenulepingute läbirääkimistel esitas (vt selle kohta 10. juuni 2021. aasta kohtuotsus BNP Paribas Personal Finance, C‑609/19, EU:C:2021:469, punkt 45, ning 10. juuni 2021. aasta kohtuotsus BNP Paribas Personal Finance, C‑776/19–C‑782/19, EU:C:2021:470, punkt 66).
25
Konkreetsemalt peab liikmesriigi kohus kõiki laenulepingu sõlmimisega seotud asjaolusid arvesse võttes kontrollima, kas kõnealuses asjas tehti tarbijale teatavaks kõik asjaolud, mis võivad mõjutada tema kohustuse ulatust ning võimaldavad tal hinnata eeskätt oma laenu kogumaksumust. Selle kontrolli raames on otsustava tähtsusega esiteks see, kas tingimused on koostatud lihtsas ja arusaadavas keeles, nii et keskmisel, piisavalt informeeritud ja mõistlikult tähelepanelikul ning arukal tarbijal on võimalik viidatud maksumust hinnata, ning teiseks see, kas krediidilepingus on jäetud ära toomata teave, mida lepingu objektiks oleva kauba või teenuste laadist tulenevalt käsitatakse olulisena (10. juuni 2021. aasta kohtuotsus BNP Paribas Personal Finance, C‑609/19, EU:C:2021:469, punkt 46, ning 10. juuni 2021. aasta kohtuotsus BNP Paribas Personal Finance, C‑776/19–C‑782/19, EU:C:2021:470, punkt 67 ja seal viidatud kohtupraktika).
26
Käesoleval juhul märgib eelotsusetaotluse esitanud kohus, et põhikohtuasja hagejad said enne laenulepingu sõlmimist teabelehe, mis sisaldas üldist teavet valuutariski kohta. Ta märgib samuti, et see dokument, millele põhikohtuasja hagejad alla kirjutasid, juhtis nende tähelepanu asjaolule, et võimalikud muutused Ungari forinti ja Šveitsi frangi väärtuste suhtes võivad tuua laenuvõtjale kaasa lisakulu, mille tegelikku asetleidmist ega summat ei saanud ette näha. Põhikohtuasja hagejatele ei antud siiski mingit konkreetset teavet igakuiste tagasimaksete võimaliku piiramatu suurenemise kohta, mida vahetuskursi oluline kõikumine võib kaasa tuua. Põhikohtuasja kaebajatele selle kohta esitatud teave põhines nimelt eeldusel, et kõnealune suhe püsib stabiilsena.
27
Mis puudutab selliseid välisvaluutas nomineeritud laenulepinguid, nagu on kõne all põhikohtuasjas, siis on Euroopa Kohus juba tõdenud, et käesoleva kohtumääruse punktis 25 nimetatud hinnangu andmisel on oluline kogu teave, mille müüja või teenuste osutaja on esitanud ja mille eesmärk on selgitada tarbijale valuutavahetusmehhanismi toimimist ja sellega seotud riski. Eriti olulisteks asjaoludeks on täpsustused, mis puudutavad laenusaaja riske, mis tekivad tema asukoha liikmesriigis seadusliku maksevahendi olulise odavnemise ja välisriigi intressimäära tõusu korral (vt selle kohta 10. juuni 2021. aasta kohtuotsus BNP Paribas Personal Finance, C‑609/19, EU:C:2021:469, punkt 48, ning 10. juuni 2021. aasta kohtuotsus BNP Paribas Personal Finance, C‑776/19–C‑782/19, EU:C:2021:470, punkt 69).
28
Nagu Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu oma 21. septembri 2011. aasta soovituses ESRN/2011/1 välivääringus laenude kohta (ELT 2011, C 342, lk 1) selle kohta on rõhutanud, peavad finantseerimisasutused andma laenusaajatele piisava teabe, et võimaldada neil teha ettevaatlikke ja teadlikke otsuseid, kusjuures see teave peab hõlmama vähemalt mõju, mida võib maksetele avaldada laenusaaja asukoha liikmesriigi seadusliku maksevahendi oluline odavnemine ja välisriigi intressimäära tõus (Soovitus A – laenusaajate riskiteadlikkus, punkt 1) (10. juuni 2021. aasta kohtuotsus BNP Paribas Personal Finance, C‑609/19, EU:C:2021:469, punkt 49, ning 10. juuni 2021. aasta kohtuotsus BNP Paribas Personal Finance, C‑776/19–C‑782/19, EU:C:2021:470, punkt 70 ja seal viidatud kohtupraktika).
29
Euroopa Kohus on eelkõige leidnud, et laenusaajat tuleb selgelt teavitada sellest, et kui ta sõlmib välisvaluutas nomineeritud laenulepingu, võtab ta valuutariski, mida tal võib olla majanduslikult raske kanda juhul, kui odavneb see valuuta, milles ta oma tulu saab. Lisaks peab müüja või teenuste osutaja kirjeldama vahetuskursi võimalikke muutusi ja sellise lepingu sõlmimisega kaasnevaid riske (10. juuni 2021. aasta kohtuotsus BNP Paribas Personal Finance, C‑609/19, EU:C:2021:469, punkt 50, ning 10. juuni 2021. aasta kohtuotsus BNP Paribas Personal Finance, C‑776/19–C‑782/19, EU:C:2021:470, punkt 71 ja seal viidatud kohtupraktika).
30
Sellest tuleneb, et läbipaistvuse nõude järgimiseks ei pea müüja või teenuste osutaja esitatud teave võimaldama keskmisel tarbijal, kes on piisavalt informeeritud, mõistlikult tähelepanelik ja arukas, mitte ainult aru saada, et vahetuskursi muutumise tõttu võivad arvestusvaluuta ja maksevaluuta vahelise väärtuste suhte kujunemisega kaasneda ebasoodsad tagajärjed tema finantskohustustele, vaid mõista ka välisvaluutas nomineeritud laenulepingu sõlmimisega talle tekkivat tegelikku riski lepingu kogu kestuse jooksul, juhul kui valuuta, milles ta teenib oma tulu, oluliselt odavneb välisvaluuta suhtes, milles laen on nomineeritud (vt selle kohta 10. juuni 2021. aasta kohtuotsus BNP Paribas Personal Finance, C‑609/19, EU:C:2021:469, punkt 51, ning 10. juuni 2021. aasta kohtuotsus BNP Paribas Personal Finance, C‑776/19–C‑782/19, EU:C:2021:470, punkt 72).
31
Euroopa Kohus on otsustanud, et välisvaluutas nomineeritud laenulepingu puhul, millega tarbija võtab valuutariski, ei saa seega läbipaistvuse nõue olla täidetud, kui tarbijale esitatud teave, isegi kui seda on hulgaliselt, põhineb eeldusel, et arvestusvaluuta ja maksevaluuta väärtuste suhe on kogu lepingu kehtivuse jooksul stabiilne. See on nii eelkõige juhul, kui müüja või teenuste osutaja ei hoiatanud tarbijat majandusliku konteksti eest, mis võib mõjutada vahetuskursside muutumist, mistõttu tarbijal ei olnud võimalik konkreetselt aru saada, millised võivad olla välisvaluutas nomineeritud laenu saamisest tulenevad potentsiaalselt tõsised tagajärjed tema rahalisele olukorrale (10. juuni 2021. aasta kohtuotsus BNP Paribas Personal Finance, C‑609/19, EU:C:2021:469, punkt 53, ning 10. juuni 2021. aasta kohtuotsus BNP Paribas Personal Finance, C‑776/19–C‑782/19, EU:C:2021:470, punkt 74).
32
Müüjal või teenuste osutajal lasuvat teavitamiskohustust arvesse võttes ei saa seega tarbija avaldusel, mille kohaselt ta on täielikult teadlik võimalikest välisvaluutas nomineeritud laenu sõlmimisega kaasnevatest riskidest, iseenesest olla mõju selle hindamisele, kas see müüja või teenuste osutaja täitis nimetatud läbipaistvuse nõude.
33
Viimaks tuleb meelde tuletada, et käesoleva kohtuotsuse punktis 25 mainitud hinnangu andmisel asjakohaste tegurite hulka kuulub ka sõnastus, mida finantsasutus kasutab lepingueelsetes ja lepingulistes dokumentides. Eelkõige võib selliste terminite või selgituste puudumine, mis teavitaksid laenusaajat sõnaselgelt välisvaluutas nomineeritud laenulepingutega seotud konkreetsete riskide olemasolust, kinnitada, et läbipaistvuse nõue, nagu see tuleneb eelkõige direktiivi 93/13 artikli 4 lõikest 2, ei ole täidetud (10. juuni 2021. aasta kohtuotsus BNP Paribas Personal Finance, C‑609/19, EU:C:2021:469, punkt 54, ning 10. juuni 2021. aasta kohtuotsus BNP Paribas Personal Finance, C‑776/19–C‑782/19, EU:C:2021:470, punkt 75).
34
Eeltoodud kaalutlusi arvestades tuleb esitatud küsimustele vastata, et direktiivi 93/13 artikli 4 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et laenuvõtjale valuutariski kaasa toova välisvaluutas nomineeritud laenu lepingutingimuste läbipaistvuse nõue on täidetud vaid siis, kui müüja või teenuste osutaja on andnud talle täpset teavet valuutariski kohta, võimaldades keskmisel tarbijal, kes on piisavalt informeeritud ning mõistlikult tähelepanelik ja arukas, hinnata niisuguste tingimuste potentsiaalselt märkimisväärsete negatiivsete majanduslike tagajärgede riski tema finantskohustustele selle lepingu kogu kestuse jooksul. Sellega seoses ei oma asjaolu, et tarbija kinnitab, et ta on kõnealuse lepinguga kaasnevatest võimalikest riskidest täielikult teadlik, iseenesest tähtsust selle hindamisel, kas müüja või teenuste osutaja on nimetatud läbipaistvuse nõude täitnud.
Kohtukulud
35
Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus pooleli oleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse liikmesriigi kohus.
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (kuues koda) otsustab:
Nõukogu 5. aprilli 1993. aasta direktiivi 93/13/EMÜ ebaõiglaste tingimuste kohta tarbijalepingutes artikli 4 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et laenuvõtjale valuutariski kaasa toova välisvaluutas nomineeritud laenu lepingutingimuste läbipaistvuse nõue on täidetud vaid siis, kui müüja või teenuste osutaja on andnud talle täpset teavet valuutariski kohta, võimaldades keskmisel tarbijal, kes on piisavalt informeeritud ning mõistlikult tähelepanelik ja arukas, hinnata niisuguste tingimuste potentsiaalselt märkimisväärsete negatiivsete majanduslike tagajärgede riski tema finantskohustustele selle lepingu kogu kestuse jooksul. Sellega seoses ei oma asjaolu, et tarbija kinnitab, et ta on kõnealuse lepinguga kaasnevatest võimalikest riskidest täielikult teadlik, iseenesest tähtsust selle hindamisel, kas müüja või teenuste osutaja on nimetatud läbipaistvuse nõude täitnud.
Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: ungari.