62004CC0034
KOHTUJURISTI ETTEPANEK
JULIANE KOKOTT
esitatud 13. juulil 2006 (
1
)
Kohtuasi C-34/04
Euroopa Ühenduste Komisjon
versus
Madalmaade Kuningriik
„Liikmesriigi kohustuste rikkumine — Kalapüügilitsentsid — Määrus (EÜ) nr 3690/93 — Laevad Wiron III ja Wiron IV — Nende laevade lõplik üleminek Argentinasse”
I. Sissejuhatus
1.
Aastal 1996 läksid kaks Madalmaade kalalaevastiku laeva ja kaks Ühendkuningriigi kalalaevastiku laeva üle Argentinale. Ühendus toetas neid meetmeid kokku 7464585,60 eküüga. Komisjoni arvates ei täitnud need abirahad aga oma otstarvet, kuna kostjateks olevad liikmesriigid litsentsisid üle läinud laevade asemel kalastamiseks uusi laevu. Seetõttu on komisjon algatanud käesolevad liikmesriigi kohustuste rikkumise menetlused, mis on õiguslikult olulises osas sarnased. Nagu aga allpool näha, tugineb komisjon seejuures valele õiguslikule alusele.
II. Õiguslik raamistik
2.
Et saada luba kalapüügiks, vajavad kalalaevad kalapüügilitsentsi, mis on seotud laevaga. Ühenduse õigus sätestas sellise litsentsi esmakordselt nõukogu 20. detsembri 1992. aasta määruse (EMÜ) nr 3760/92, millega luuakse ühenduse kalanduse ja akvakultuuri süsteem (edaspidi „kalandusmäärus”), (
2
) artiklis 5:
„1.   Nõukogu, tegutsedes asutamiselepingu artiklis 43 sätestatud korras, kehtestab enne 31. detsembrit 1993 ühenduse süsteemi, mida rakendatakse hiljemalt alates 1. jaanuarist 1995 ja millega kehtestatakse eeskirjad miinimumandmete kohta, mis peavad olema märgitud liikmesriikide väljastatavatele ja hallatavatele püügilitsentsidele.
Liikmesriikidelt nõutakse siseriiklike püügilitsentside süsteemi kohaldamist ühenduse süsteemi jõustumiskuupäevast alates. Kui ei ole sätestatud teisiti, peab kõikidel ühenduse kalalaevadel olema laeva kohta kehtiv püügilitsents.
Eespool nimetatud sätete kohaldamine ei piira ühenduse tasandil kehtivate erisüsteemide või praeguste ja tulevaste rahvusvaheliste lepingute kohaldamist.
2.   Litsentsisüsteemi kohaldatakse kõikide ühenduse kalalaevade suhtes, mis tegutsevad ühenduse kalastusvetes, kolmandate riikide vetes või avamerel. Ühenduses kehtivat miinimumteabe esitamise nõuet kohaldatakse ka kolmandate riikide laevade suhtes, mis püüavad kala ühenduse kalastusvetes rahvusvaheliste lepingute alusel.” [mitteametlik tõlge]
3.
Laevadega seotud püügilitsentse käsitletakse lähemalt nõukogu 20. detsembri 1993. aasta määruses (EÜ) nr 3690/93, millega kehtestatakse ühenduse süsteem, mis sätestab eeskirjad kalapüügilitsentsides sisalduva miinimumteabe kohta (edaspidi „miinimumteabe määrus”). (
3
) Selle olulised sätted on järgmised:
„Artikkel 1
1.   Kehtestatakse ühenduse püügilitsentside süsteemi eeskirjad, kus nähakse ette, millised miinimumandmed peavad sisalduma määruse (EMÜ) nr 3760/92 artiklis 5 nimetatud kalapüügilitsentsides.
2.   Kõikidel ühenduse kalalaevadel peab olema selle laeva jaoks välja antud püügilitsents.
3.   Litsentsi hoitakse laeva pardal.
4.   Kalalaevadel on keelatud kala püüda, pardal hoida, ümber laadida või lossida, kui neile pole antud püügilitsentsi või kui püügilitsents on tühistatud või peatatud.
[…]
Artikkel 3
Lipuliikmesriik annab välja tema lipu all sõitvate kalalaevade püügilitsentse ja korraldab nende kasutamist vastavalt määruse (EMÜ) nr 3760/92 artiklile 11.
[…]
Artikkel 5
Lipuliikmesriik peatab ajutiselt või lõplikult püügilitsentsid nendel laevadel, mis on ajutiselt kasutusest kõrvaldatud, ja tühistab nende laevade püügilitsentsid, mis on püügitegevusest lõplikult kõrvaldatud.”
4.
Miinimumteabe määruse artiklis 3 viidatud kalandusmääruse artikkel 11 tegi nõukogule ülesandeks sätestada ühenduse laevastiku ümberkorraldamise eesmärgid:
„Võttes arvesse I jaotist, sätestab nõukogu asutamislepingu artiklis 43 sätestatud korras ühenduse kalandussektori ümberkorraldamise mitmeaastased eesmärgid ja üksikasjalikud eeskirjad esimest korda hiljemalt 1. jaanuaril 1994, selleks et saavutada püsiv tasakaal kalavarude ja nende kasutamise vahel. Ümberkorraldamisel võetakse üksikjuhtumite kaupa arvesse võimalikke majanduslike tagajärgi ja kalastuspiirkondade eripära.” [mitteametlik tõlge]
5.
Selle sättega kooskõlas võttis nõukogu 20. detsembril 1993 vastu otsuse ühenduse kalandussektori ümberkorraldamise eesmärkide ja üksikasjalike eeskirjade kohta, et saavutada püsiv tasakaal kalavarude ja nende kasutamise vahel ajavahemikus 1. jaanuarist 1994 kuni 31. detsembrini 1996 (
4
) (edaspidi „ümberkorraldamisotsus”). Ümberkorraldamisotsus sätestab:
„Artikkel 1
1.   Hiljemalt 31. detsembriks 1996 tuleb iga liikmesriigi kalalaevastiku püügikoormusi vähendada järgmiselt:
—
20% traalnoodaga aluste osas, mis harrastavad põhjalähedast traalpüüki,
—
15% kalastusharude osas, mille puhul püütakse tragidega ja piimtraalidega lestalisi,
—
0% muude kalastusharude osas, st neid ei arendata edasi;
sealjuures tuleb arvesse võtta ülemineku-arendusprogrammides 31. detsembriks 1991 määratletud eesmärke.
2.   Lõikes 1 sätestatud püügikoormuse vähendamine peab vähemalt 55% ulatuses toimuma püügivõimsuse vähendamise teel.
Artikkel 2
Komisjon tagab artiklis 1 määratletud eesmärkide ja üksikasjalike eeskirjade elluviimise liikmesriikide kalalaevastike mitmeaastaste arendusprogrammide raames, mis võeti vastu komisjoni 21. detsembri 1992. aasta otsustes ja vajadusel muudeti sama menetluse raames.” [mitteametlik tõlge]
6.
Käesoleva kohtuasja seisukohast olulisel ajal kehtinud eesmärgid nähtuvad Madalmaade jaoks komisjoni 21. detsembri 1992. aasta otsusest Madalmaade poolt vastavalt nõukogu määrusele (EMÜ) nr 4028/86 esitatud kalalaevastiku mitmeaastase arendusprogrammi kohta ajavahemikuks 1993–1996 (
5
) ja Ühendkuningriigi jaoks komisjoni 21. detsembri 1992. aasta otsusest Ühendkuningriigi poolt vastavalt nõukogu määrusele (EMÜ) nr 4028/86 esitatud kalalaevastiku mitmeaastase arendusprogrammi kohta ajavahemikuks 1993–1996. (
6
)
7.
Nõukogu 21. detsembri 1993. aasta määrus (EÜ) nr 3699/93, millega kehtestatakse ühenduse poolt kalandus- ja akvakultuurisektorile ning samuti nende saaduste töötlemiseks ja turustamiseks antava struktuuriabi kriteeriumid ja kord (
7
) (edaspidi „struktuurimeetmete määrus”), sisaldab sätteid nende eesmärkide saavutamiseks võetavate meetmete kohta. Käesolevates asjades on olulised artiklid 7 ja 8.
„Artikkel 7
Üldsätted
1.   Juhul kui ainult avalikest toetustest rahastatud püügivõimsuse vähendamine toob endaga kaasa olukorra, et vähendamine ületab mitmeaastase arendusprogrammi lõpus ühe liikmesriigi teatud laevastiku osa jaoks kehtestatud eesmärgid, ei õigusta uus olukord, juhul kui see on saavutatud ainult selliste toetustega, uute võimsuste kasutuselevõttu.
[…]
2.   […]
Artikkel 8
Püügikoormuse korrigeerimine
1.   Liikmesriigid võtavad meetmeid püügikoormuse korrigeerimiseks, et saavutada vähemalt artiklis 5 nimetatud mitmeaastaste arendusprogrammide eesmärgid.
Vajaduse korral võtavad liikmesriigid meetmeid selleks, et laevad lõplikult püügitegevusest kõrvaldada või nende tegevust piirata.
2.   Laevade püügitegevusest lõpliku kõrvaldamise meetmete hulka võivad kuuluda:
—
lammutamine;
—
laeva lõplik üleminek kolmandale riigile tingimusel, et see ei riku rahvusvahelist õigust ega mõjuta kalavarude kaitsmist ja majandamist;
—
kõnealuse laeva suunamine lõplikult mingile muule tegevusalale kui kalapüük ühenduse vetes.
[…]
Liikmesriigid tagavad, et laevad, mis on seotud asjaomaste meetmetega, kustutatakse kalalaevade registrist ja ühenduse kalalaevade registrist. Samuti tagavad nad, et registrist kustutatud laevad kõrvaldatakse lõplikult kalapüügilt ühenduse vetes.
(3)   […]” [mitteametlik tõlge]
8.
Käesolevatel juhtudel ei tulenenud laevade üleminek aga otseselt struktuurimeetmete määrusest, vaid 24. mai 1994. aasta Euroopa Majandusühenduse ja Argentina Vabariigi vahelisest merekalandussektori suhteid käsitlevast kokkuleppest. (
8
)
9.
Kokkuleppe preambuli põhjendus 9 sedastab:
„OLLES VEENDUNUD, et uus koostöösuund kalapüügi valdkonnas võimaldab regulaarset juurdepääsu uutele kalapüügivõimalustele, edendab Argentina laevastiku uuendamist ja ümberkorraldamist ja ühenduse laevastiku restruktureerimist ning soodustab pikaajalises perspektiivis ressursside ratsionaalset kasutamist”
10.
Kokkuleppe artikli 5 olulised sätted on järgmised:
„1.   Pooled loovad sobivad tingimused, et Argentinasse saaks asutada ettevõtjad, kes kasutavad ühest või mitmest ühenduse liikmesriigist pärit kapitali, ja luua ühisettevõtted ning Argentina ja ühenduse laevaomanike vahelised kalandusega seotud ajutised ühisettevõtted, mille eesmärk on ühiselt kasutada ja vajaduse korral ühiselt töödelda Argentina kalaressursse I protokollis ning I ja II lisas sätestatud tingimustel.
2.   […]
3.   Ühendus hõlbustab oma laevastiku restruktureerimispoliitika raames oma laevade kaasamist Argentinas asutatud või asutatavatesse ettevõtjatesse. […]”
11.
Ühenduse toetus nähtub kokkuleppe artikli 7 lõikest 1:
„1.   Et soodustada artiklis 5 nimetatud ettevõtjate asutamist, saavad projektid, mille pooled on vastavalt artiklile 6 valinud, rahalist toetust kooskõlas I protokolliga.”
III. Asjaolud ja taotlused
Kohtuasi C-34/04 — komisjon vs. Madalmaad
12.
Menetlus Madalmaade vastu käsitleb kahe laeva, Wiron III ja Wiron IV, üleminekut ühisettevõtjale vastavuses Argentinaga sõlmitud kokkuleppega. Laevad anti üle juulis 1996. Komisjon otsustas Madalmaadele, laevade omanikele ja ühisettevõtjale adresseeritud 16. detsembri 1996. aasta otsusega anda toetust. Toetuse summaks oli iga laeva kohta 1852236 eküüd endistele omanikele ja 277835,40 eküüd ühisettevõtjale.
13.
Madalmaad andsid sellele järgnevalt uued litsentsid teistele laevadele, mis kanti üle läinud laevade asemel kalalaevade registrisse.
14.
Euroopa Ühenduste komisjon palub:
1.
tuvastada, et kuna Madalmaade Kuningriik jättis kehtetuks tunnistamata laevadele Wiron III ja Wiron IV antud kalapüügilitsentsid pärast nende laevade lõplikku üleviimist Argentinasse, on Madalmaade Kuningriik rikkunud nõukogu 20. detsembri 1993. aasta määruse (EÜ) nr 3690/93, millega kehtestatakse ühenduse süsteem, mis sätestab eeskirjad kalapüügilitsentsides sisalduva miinimumteabe kohta, artiklist 5 tulenevaid kohustusi;
2.
mõista kohtukulud välja Madalmaade Kuningriigilt.
15.
Madalmaade Kuningriik palub:
1.
jätta komisjoni hagi rahuldamata ja
2.
mõista kohtukulud välja komisjonilt.
Kohtuasi C-64/04 — komisjon vs. Ühendkuningriik
16.
Ühendkuningriigi vastu esitatud hagi aluseks on järgmine juhtum: 1996. aasta teise poolel taotlesid laevade Cleopatra ja Ocean Quest omanikud Ühendkuningriigi põllumajandus-, kalastus- ja toiduainete ministeeriumilt vastavalt Argentinaga sõlmitud kokkuleppele ühenduse toetust nende laevade üleandmiseks ühisettevõtjale. Ministeerium edastas taotlused komisjonile. Samas teatas ministeerium, et need laevad valiti välja, et vähendada Põhjamere püügikoormust.
17.
Laevade omanikud andsid pärast seda püügilitsentsid tasu eest kolmandatele isikutele üle. Ühendkuningriigi õiguse kohaselt said need kolmandad isikud õiguse saada kalalaeva jaoks vastav püügilitsents.
18.
Kui Ühendkuningriigi pädevad asutused said litsentside üleandmisest teada, küsisid nad komisjonilt, kas see on lubatud. Komisjoni pädevad teenistused ei kiitnud sellist tegevust heaks.
19.
Sellest hoolimata võttis komisjon 16. detsembril 1996 vastu Ühendkuningriigile, laevade algsetele omanikele ja vastavatele ühisettevõtjatele adresseeritud otsuse, millega ühendus andis toetusi. Cleopatra puhul maksti 1469592 eküüd laeva omanikele ja 220438,80 eküüd ühisettevõtjale. Ocean Quest’i puhul olid toetuse summad 1316880 eküüd ja 197532 eküüd.
20.
Ehkki Ühendkuningriigi pädevad asutused viitasid veelkord litsentside üleandmisele, maksti toetused välja.
21.
Euroopa Ühenduste Komisjon palub kohtuasjas C-64/04:
1.
tuvastada, et kuna Ühendkuningriik jättis kehtetuks tunnistamata laevadele Cleopatra ja Ocean Quest antud kalapüügilitsentsid pärast nende laevade lõplikku üleminekut Argentinasse, siis on ta rikkunud nõukogu 20. detsembri 1993. aasta määruse (EÜ) nr 3690/93, millega kehtestatakse ühenduse süsteem, mis sätestab eeskirjad kalapüügilitsentsides sisalduva miinimumteabe kohta, artiklist 5 tulenevaid kohustusi;
2.
mõista kohtukulud välja Ühendkuningriigilt.
22.
Ühendkuningriik palub jätta komisjoni hagi rahuldamata ja mõista kohtukulud välja komisjonilt.
IV. Õiguslik hinnang
23.
Mõlemas menetluses heidab komisjon vastavale liikmesriigile ette, et pärast laevade lõplikku üleminekut ei tunnistanud ta nende püügilitsentse kehtetuks.
A. Miinimumteabe määruse artikkel 5
24.
Komisjon tugineb oma etteheitega miinimumteabe määruse artiklile 5. Selle kohaselt peatab lipuliikmesriik ajutiselt või lõplikult püügilitsentsid nendel laevadel, mis on ajutiselt kasutusest kõrvaldatud, ja tunnistab kehtetuks nende laevade püügilitsentsid, mis on püügitegevusest lõplikult kõrvaldatud. Järelikult tuleb kõigepealt kontrollida, kas laevad kõrvaldati püügitegevusest määruse mõttes, ja vajadusel pärast seda, kas vastav liikmesriik tunnistas nende püügilitsentsid kehtetuks.
1. Kõrvaldamine
25.
Käesolevas menetluses kõrvaldati vaidlusalused laevad — menetluses Madalmaade vastu Wiron III ja Wiron IV ning menetluses Ühendkuningriigi vastu Ocean Quest ja Cleopatra — ühenduse rahalise toetuse abil Madalmaade ja Ühendkuningriigi kalalaevastikest ja anti üle Argentina kalalaevastikule.
26.
Kuna laevu kasutatakse ka edaspidi kalastamiseks, ei ole esmapilgul tegu kõrvaldamisega. Struktuurimeetmete määruse artikli 8 kohaselt on aga ka kalalaeva lõplik üleminek kolmandale riigile üks kõrvaldamise liike. Lõplikult üle antud kalalaevad ei ole nimelt enam osa ühenduse kalalaevastikust.
27.
Madalmaade valitsus vaidlustab struktuurimeetmete määruse artikli 8 kohaldatavuse Argentinaga sõlmitud kokkuleppe alusel toimunud laevade üleminekule, kuid oleks vale mitte samastada sellist litsentsimise eesmärgil üleminekut lõpliku kõrvaldamisega. Kui litsentse ei oleks kehtetuks tunnistatud, oleksid need laevad võinud kalastada nagu ühenduse laevad ühenduse vetes või ühenduse kvootide raames.
28.
Peale selle on laevade Argentinasse ülemineku eesmärgiks kokkuleppe artikli 5 lõike 3 ja preambuli põhjenduse 9 kohaselt muu hulgas ühenduse laevastiku ümberkorraldamise edendamine. Järelikult kohaldatakse struktuurimeetmete üldiseid reegleid otseselt või analoogia alusel ka laevade Argentinasse üleminekule. (
9
) Siinkohal ei ole vaja uurida, kas kokkuleppe erisätted välistavad struktuurimeetmete määruse kohaldamise, (
10
) kuna kokkulepe ei määra, kas laevade üleminekut Argentinasse tuleb samastada lõpliku kõrvaldamisega või mitte.
29.
Järelikult tuli miinimumteabe määruse artikli 5 kohaselt üle läinud laevade püügilitsentsid kehtetuks tunnistada.
2. Litsentside kehtetuks tunnistamine
30.
Pooled — kaasa arvatud komisjon — on ühel meelel, et üle läinud laevadel ei ole enam püügilitsentse.
31.
Madalmaade valitsuse andmetel tunnistati Madalmaade laevade litsentsid seaduse alusel automaatselt kehtetuks. Vabanenud kohad Madalmaade laevaregistris anti lihtsalt uutele laevadele ja väljastati neile uued püügilitsentsid.
32.
Ühendkuningriik teatab, et litsentside omanikud müüsid litsentsid kolmandatele isikutele, kes kasutasid neid teistel laevadel. Laevade lõplikul kõrvaldamisel Ühendkuningriigi laevastikust ei olnud laevadel niisiis enam litsentse, mida oleks võinud kehtetuks tunnistada.
33.
Need argumendid tunduvad esmapilgul vastuolus sellega, et litsentsid on laevadega seotud. Kalandusmääruse artikli 5 lõike 1 teise lõigu kohaselt peab kõikidel ühenduse kalalaevadel olema laeva kohta kehtiv püügilitsents.
34.
Tegelikkuses ei ole aga Ühendkuningriigi ja komisjoni andmetel käibel mitte litsentsid ise, vaid „licence entitlements”, st õigus litsentsile. Litsentsi saab anda ainult siis, kui taotlejal on selline õigus. Tundub, et käesolevas asjas on nii toimunud müüdud õiguste alusel.
35.
Seega tundub, et miinimumteabe määruse artiklis 5 nõutud olukord on saavutatud: üle antud laevadel ei ole enam püügilitsentse.
3. Üle läinud laevade litsentside asendamine
36.
Komisjoni tegelik etteheide on aga, et Madalmaad ja Ühendkuningriik väljastasid uued litsentsid teistele kalalaevadele, mis vastasid nende laevade litsentsidele, mis läksid ühenduse toetuse abil üle kolmanda riigi laevastikule. Komisjon heidab seega ette, et kõrvaldatud püügivõimsused asendati, kuna üle antud laevade asemele tulid uued laevad.
37.
Praegu kehtiva õiguse kohaselt on see määruse nr 2371/2002 (
11
) artikli 11 lõikes 3 selgelt sätestatud: riigiabi antakse alles pärast püügilubade äravõtmist. Sellist püügiluba ei tohi ka asendada. Kõnealusel ajal puudusid aga vastavad sõnaselged sätted.
38.
Komisjon leiab, et miinimumteabe määruse artikkel 5 nõudis ka ilma sõnaselge sätteta, et püügilitsents tunnistataks kehtetuks seda asendamata. (
12
) Ühendkuningriik nõustub selle tõlgendusega, Madalmaad aga vaidlevad sellele vastu.
39.
Miinimumteabe määruse artikkel 5 ei käsitlenud oma sõnastuses kehtetuks tunnistatud litsentside asendamist. Säte puudutas ainult litsentside kehtetuks tunnistamist.
40.
Komisjon püüab seega tuletada asenduslitsentside andmise keeldu struktuurimeetmete määruse artiklis 8 sätestatud ümberkorraldamise eesmärkidest ja eelkõige laevade Argentinasse ülemineku toetamise eesmärkidest.
41.
Kuna laevade Argentinasse üleminek peaks Argentinaga sõlmitud kokkuleppe kohaselt edendama ühenduse laevastiku ümberkorraldamist, on selle eesmärk ühenduse kalapüügivõimsuse vähendamine. Kui üleläinud laevade asemel antakse litsentse uutele laevadele, takistab see võimsuse vähendamist.
42.
Komisjoniga tuleb seega nõus olla selles, et asenduslitsentside väljastamine kalalaevade toetatud ülemineku puhul kahjustab toetuse eesmärke.
43.
Samas ei saa toetuse eesmärkide kahjustamisest veel järeldada, et asenduslitsentside väljastamine rikub miinimumteabe määruse artiklit 5 üksi või koostoimes struktuurimeetmete määruse artikliga 8.
44.
Kumbki säte ei sisalda nimelt vähimatki viidet eeskirjadele, mis tagaks nimetatud eesmärkide saavutamise kehtetuks tunnistatud püügilitsentside asendamise keelamisega. Struktuurimeetmete artikkel 8 isegi ei maini püügilitsentse. Miinimumteabe määruse artikkel 5 sisaldab ainult kohustust tunnistada teatud laeva püügilitsents kehtetuks. See kohustus on täidetud sellise litsentsi kehtetuks tunnistamisega. Kehtetuks tunnistamise kohustusest ei saa järeldada, millistel tingimustel võib väljastada uusi litsentse teistele laevadele. See on teiste eeskirjade esemeks, milles võetakse arvesse ka kasutusest kõrvaldamise toetuse eesmärke. (
13
)
45.
Nagu Madalmaade valitsus märkis, oleks komisjon menetluses liikmesriikide vastu võinud viidata litsentsimise sätetele miinimumteabe määruse artiklis 3. Peale selle võiks kõne alla tulla ka struktuurimeetmete määruse artikli 7 lõike 1 esimene lõik.
46.
Need sätted ei ole aga esitatud hagide esemeks. Seega ei saa need olla ka hagi rahuldamise aluseks. (
14
) Seetõttu on Madalmaade valitsus õigesti märkinud, et komisjon on tuginenud hagis valele õiguslikule alusele.
47.
Järelikult tuleb mõlemad hagid jätta rahuldamata.
B. Teiste normide täiendav kontroll
48.
Ainult täiendavalt juhuks, kui Euroopa Kohus lubab hagi eseme laiendamist, ja rõhutamiseks, et komisjoni ettepanek miinimumteabe määruse artikli 5 tõlgendamiseks koostoimes struktuurimeetmete määruse artikliga 8 ei ole vajalik, tahaksin järgnevalt selgitada, et komisjon ei ole käesolevates menetlustes tõendanud ka miinimumteabe määruse artikli 3 ega struktuurimeetmete määruse artikli 7 lõike 1 esimese lõigu rikkumist.
1. Miinimumteabe määruse artikkel 3
49.
Miinimumteabe määruse artikli 3 kohaselt annab lipuliikmesriik välja tema lipu all sõitvate kalalaevade püügilitsentse ja korraldab nende kasutamist vastavalt kalandusmääruse artiklile 11. Seda riiklikku pädevust rõhutavad ka kalandusmääruse artikli 5 lõike 1 esimesed kaks lõiku.
50.
Vastupidi vahepeal Madalmaade esitatud argumendile, millest Madalmaad on nüüdseks ilmselt loobunud, ei ole liikmesriigid litsentside väljaandmisel vabad, vaid peavad järgima kalandusmääruse artiklit 11. Nimetatud säte sisaldas ülesannet nõukogule sätestada ühenduse kalandussektori ümberkorraldamise eesmärgid ja üksikasjalikud eeskirjad, selleks et saavutada püsiv tasakaal kalavarude ja nende kasutamise vahel.
51.
Nõukogu sätestas need eesmärgid 1993. aasta ümberkorraldamisotsuses. Vastavalt sellele otsusele tuli laevastike püügivõimsust teatud aladel vähendada ja muudel aladel mitte suurendada. Nende eesmärkide saavutamiseks pidid liikmesriigid komisjoni kontrolli all läbi viima niinimetatud mitmeaastased arendusprogrammid. Miinimumteabe määruse artikli 3 viide kalandusmääruse artiklile 11 kohustab niisiis liikmesriike kaudselt arvestama püügilitsentside väljastamisel ümberkorraldamise eesmärkidega.
52.
Nagu ilmselt ka Madalmaade ja Ühendkuningriigi valitsused tunnistavad, ei tohi järelikult põhimõtteliselt uusi püügivõimsusi lubada. Mõlemad valitsused peavad aga kehtetuks tunnistatud püügivõimsuste asendamist põhimõtteliselt võimalikuks.
53.
Siinkohal ei ole vaja ammendavalt selgitada, millistel tingimustel on kehtetuks tunnistatud püügivõimsuste asendamine lubatud. Eelkõige ei ole vaja üksikasjalikult arutada mõlema valitsuse argumente. (
15
)
54.
Miinimumteabe määruse artikli 3, kalandusmääruse artikli 11, 1993. aasta ümberkorraldamisotsuse ja vastavalt kohaldatava mitmeaastase arendusprogrammi rikkumine eeldab nimelt igal juhul, et üle läinud püügivõimsuse asendamise tõttu ei ole programmi eesmärke saavutatud. Selle kohta ei ole komisjon aga midagi öelnud. Ei ole teada, kas kõnealused liikmesriigid on eesmärkide saavutamisel ebaõnnestunud, ega ka see, kas kehtetuks tunnistatud litsentside asendamata jätmine oleks kaasa aidanud täitmata jäänud eesmärkide saavutamisele. (
16
)
55.
Järelikult ei ole võimalik tuvastada miinimumteabe määruse artikli 3 rikkumist.
2. Struktuurimeetmete määruse artikli 7 lõike 1 esimene lõik
56.
Peale selle võis litsentside asendamine käesolevates asjades rikkuda struktuurimeetmete määruse artikli 7 lõike 1 esimest lõiku. Sõltumata mitmeaastaste arendusprogrammide vähendamiseesmärkidest keelab see säte vähendatud püügivõimsuste asendamist. Selle eelduseks on aga, et vähendamist rahastati ainult avaliku abiga.
57.
Komisjon ei väida aga, et üleminekut rahastati ainult avaliku abiga. See oleks käesolevates asjades ka kaheldav, sest laevade omanikud soovisid ilmselt kalastamistegevusest Argentina vetes kasumit saada. Peale selle oli vähemalt Ühendkuningriigi laevade ülemineku puhul litsentsiõiguse müügist saadav tulu üks ülemineku täiendav põhjus.
58.
Seega ei ole võimalik tuvastada ka struktuurimeetmete määruse artikli 7 lõike 1 esimese lõigu rikkumist.
3. Täiendava kontrolli tulemus
59.
Mõlemad hagid tuleks jätta ka siis rahuldamata, kui Euroopa Kohus käsitleks miinimumteabe määruse artiklit 3 või struktuurimeetmete määruse artikli 7 lõike 1 esimest lõiku hagide eseme osana. Nimetatud sätete kontroll tõendab, et komisjoni ettepanek miinimumteabe määruse artikli 5 tõlgendamiseks koostoimes struktuurimeetmete määruse artikliga 8 tähendaks miinimumteabe määruse artiklis 3 ja struktuurimeetmete määruse artikli 7 lõike 1 esimeses lõigus sätestatud nõuetest kõrvalehoidmist.
V. Kohtukulud
60.
Kodukorra artikli 69 lõike 2 alusel on kohtuvaidluse kaotanud pool kohustatud hüvitama kohtukulud, kui vastaspool on seda nõudnud. Kuna Ühendkuningriik ja Madalmaade Kuningriik on kohtukulude hüvitamist nõudnud ja komisjon on mõlemad kohtuvaidlused kaotanud, tuleb kohtukulud jätta komisjoni kanda.
VI. Ettepanek
61.
Neil põhjustel teen Euroopa Kohtule ettepaneku langetada kohtuasjas C-34/04 ja kohtuasjas C-64/04 järgmine otsus:
1.
Jätta hagid rahuldamata.
2.
Mõista kohtukulud välja Euroopa Ühenduste Komisjonilt.
(
1
)	Algkeel: saksa.
(
2
)	EÜT L 389, lk 1, mida on muudetud aktiga Norra Kuningriigi, Austria Vabariigi, Soome Vabariigi ja Rootsi Kuningriigi ühinemistingimuste ja Euroopa Liidu aluslepingutesse tehtavate muudatuste kohta, I LISA — liitumisakti artikli 29 kohane nimekiri — X. Kalandus (EÜT 1994, C 241, lk 189). Määrus asendati 1. jaanuaril 2003 nõukogu 20. detsembri 2002. aasta määrusega (EÜ) nr 2371/2002 ühisele kalanduspoliitikale vastava kalavarude kaitse ja säästva kasutamise kohta (EÜT L 358, lk 59; ELT eriväljaanne 04/05, lk 460).
(
3
)	EÜT L 341, lk 93; ELT eriväljaanne 04/02, lk 137. See määrus tunnistati kehtetuks nõukogu 25. aprilli 2006. aasta määrusega (EÜ) nr 700/2006, millega tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 3690/93, millega kehtestatakse ühenduse süsteem, mis sätestab eeskirjad kalalaevatunnistustes sisalduva miinimumteabe kohta (ELT L 122, lk 1) ja asendati komisjoni 3. augusti 2005. aasta määrusega (EÜ) nr 1281/2005 kalalaevatunnistuste haldamise ja nendes sisalduva miinimumteabe kohta (ELT L 203, lk 3).
(
4
)	EÜT 1994, L 10, lk 20.
(
5
)	EÜT L 401, lk 15.
(
6
)	EÜT L 401, lk 33.
(
7
)	EÜT L 346, lk 1, mida on muudetud nõukogu 29. juuni 1995. aasta määrusega (EÜ) nr 1624/95 (EÜT L 155, lk 1), kodifitseeritud nõukogu 3. novembri 1998. aasta määrusega (EÜ) nr 2468/98, millega kehtestatakse ühenduse poolt kalandus- ja akvakultuurisektorile ning nende saaduste töötlemiseks ja turustamiseks antava struktuuriabi kriteeriumid ja kord (EÜT L 312, lk 19), ja asendatud nõukogu 17. detsembri 1999. aasta määrusega (EÜ) nr 2792/1999, millega kehtestatakse kalandussektorile ühenduse struktuuriabi andmise üksikasjalikud eeskirjad ja kord (EÜT L 337, lk 10; ELT eriväljaanne 04/04, lk 179).
(
8
)	ELT 1993, L 318, lk 2; ELT eriväljaanne 04/02, lk 93.
(
9
)	Vt selle kohta 13. jaanuari 2005. aasta otsus kohtuasjas C-254/03 P: Eduardo Vieira vs. komisjon (EKL 2005, lk I-237, punktid 36 jj ja punktid 63 jj).
(
10
)	Vt apellandi argumendid eespool 9. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsuses Vieira (punkt 58) ja kohtujurist Tizzano 16. septembri 2004. aasta ettepanek samas kohtuasjas, (punktid 71 jj).
(
11
)	Viidatud eespool joonealuses märkuses 2.
(
12
)	Komisjoni esitatud määruse (EÜ) nr 2371/2002 ettepaneku KOM(2002) 185 (lõplik) kohaselt, lk 4, vastab määruse nr 2371/2002 artikli 11 lõige 3 juba eelnevalt kehtinud õigusele. Seadusandlikus menetluses vaidlesid Hispaania, Prantsusmaa, Kreeka ja Itaalia sellele sättele pikka aega vastu; vt nõukogu dokumendid 14231/1/02 REV 1, joonealune märkus 31, ja 15271/02, joonealune märkus 14.
(
13
)	Muu hulgas nimetab Ühendkuningriik veel üht võimalust tagada toetuse mõju: komisjon oleks võinud ühenduse toetuse tagasi nõuda või selle tingimused nii määrata, et seda võib tagasi nõuda, kui see ei täida oma eesmärki. See oleks olnud mõttekas meede riiklike vahendite raiskamise tõkestamiseks.
(
14
)	Vt hagi eseme laiendamise kohta 20. oktoobri 2005. aasta otsus kohtuasjas C-6/04: komisjon vs. Ühendkuningriik (EKL 2005, lk I-9017, punktid 57 jj).
(
15
)	Ühendkuningriigi valitsus väidab põhiliselt, et kohustus litsentsid asendamatult kehtetuks tunnistada tekkis alles siis, kui laevadel ei olnud enam litsentse. Madalmaade valitsus väidab, et struktuurimeetmete määrust ei saa kohaldada laevade üleminekule Argentinaga sõlmitud kokkuleppe alusel.
(
16
)	See on komisjoni seisukohast ka asjakohane, kuna komisjon tugines oma hagis ekslikult miinimumteabe määruse artiklile 5 koostoimes struktuurimeetmete määruse artikliga 8. Käesolevas menetluses ei saa arvesse võtta, et komisjon on sellest sõltumata teatanud, et kumbki liikmesriik ei täitnud ajavahemikus 1993 kuni 1996 arendusprogrammi eesmärke (aastaaruanne nõukogule ja Euroopa Parlamendile kalalaevastike mitmeaastaste arendusprogrammide täitmise seisu kohta 1996. aasta lõpus, KOM(1997) 352, lk 36 Madalmaade kohta ja lk 45 Ühendkuningriigi kohta). Kuna komisjon sellele hagis ei tuginenud, ei pidanud liikmesriigid käesolevas menetluses selle kohta ka oma seisukohta avaldama. 1997. aasta lõpu kohta esitatud aastaaruande kohaselt (KOM(1999) 157, lk 32 Madalmaade kohta ja lk 38 Ühendkuningriigi kohta) ei olnud aasta hiljem eesmärgi saavutamata jätmine vähemalt viimati nimetatu osas ka enam üheselt selge.