62013CO0521_ET
Pooled
Kohtuotsuse põhistus
Resolutiivosa
Pooled
Kohtuasjas C‑521/13,
mille ese on Euroopa Liidu Kohtu põhikirja artikli 56 alusel 27. septembril 2013 esitatud apellatsioonkaebus,
Think Schuhwerk GmbH, asukoht Kopfing (Austria), esindaja: Rechtsanwalt M. Gail,
hageja,
teine menetlusosaline:
Siseturu Ühtlustamise Ameti (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused), esindaja: G. Schneider,
kostja esimese astme kohtus
EUROOPA KOHUS (kaheksas koda),
koosseisus: koja president C. G. Fernlund, kohtunikud A. Ó Caoimh ja E. Jarašiūnas (ettekandja),
kohtujurist: M. Szpunar,
kohtusekretär: A. Calot Escobar,
arvestades pärast kohtujuristi ärakuulamist tehtud otsust lahendada kohtuasi põhistatud määrusega Euroopa Kohtu kodukorra artikli 181 alusel,
on andnud järgmise
Kohtuotsuse põhistus
määruse
1. Think Schuhwerk GmbH (edaspidi „Think Schuhwerk”) palub oma apellatsioonkaebuses tühistada Euroopa Liidu Üldkohtu otsus Think Schuhwerk vs . Siseturu Ühtlustamise Amet (punaste otstega kingapaelad) (T‑208/12, EU:T:2013:376, edaspidi „vaidlustatud kohtuotsus”), millega jäeti rahuldamata tema hagi Siseturu Ühtlustamise Ameti (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused) (edaspidi „ühtlustamisamet”) esimese apellatsioonikoja 23. veebruari 2012. aasta otsuse (asi R 1552/2011‑1) peale, mis käsitleb punaste otsakatetega kingapaelu kujutava tähise ühenduse kaubamärgina registreerimise taotlust (edaspidi „vaidlusalune otsus”).
Õiguslik raamistik
2. Nõukogu 26. veebruari 2009. aasta määruse (EÜ) nr 207/2009 ühenduse kaubamärgi kohta (ELT L 78, lk 1) artikli 7 „Absoluutsed keeldumispõhjused” lõike 1 punkt b sätestab:
„Ei registreerita:
[...]
b) kaubamärke, millel puudub eristusvõime”.
Vaidluse aluseks olevad asjaolud
3. Think Schuhwerk esitas 10. mail 2010 ühtlustamisametile ühenduse kaubamärgi registreerimise taotluse.
4. Kaubamärk, mille registreerimist taotleti, on järgmine tähis:
>image>10
5. Kaubamärgi registreerimise taotluses on asjaomast kaubamärki kirjeldatud järgmisel viisil: kaubamärgi kaitset taotletakse nöörkingadele, mille paeltel on punased otsakatted”.
6. Kaubad, mille jaoks kaubamärgi registreerimist taotleti, kuuluvad 15. juuni 1957. aasta märkide registreerimisel kasutatava kaupade ja teenuste rahvusvahelise klassifikatsiooni Nizza kokkuleppe (uuesti läbi vaadatud ja muudetud kujul) klassi 25 ning vastavad järgmisele kirjeldusele: „jalatsid, eelkõige paeltega”.
7. Kontrollija keeldus 22. juuni 2011. aasta otsusega taotletud kaubamärgi registreerimisest kõigi kaupade osas põhjendusel, et kõnealune kaubamärk ei ole eristusvõimeline määruse nr 207/2009 artikli 7 lõike 1 punkti b tähenduses.
8. Think Schuhwerk esitas 26. juulil 2011 ühtlustamisametile kontrollija otsuse peale kaebuse.
9. Ühtlustamisameti esimene apellatsioonikoda (edaspidi „apellatsioonikoda”) jättis kaebuse vaidlusaluse otsusega rahuldamata. Ta leidis, et kingapaelte punaste otsakatete kasutamine ei loo muljet, mis nii tugevalt erineb nöörkingade tavapärasest välimusest, et tarbija näeks selles teistsugust jalatsikujundust, mistõttu ei taju ta taotletud kaubamärki nende toodete päritolu tähisena. Apellatsioonikoda otsustas, et asjaomasel kaubamärgil puudub määruse nr 207/2009 artikli 7 lõike 1 punktiga b nõutav minimaalne eristusvõime.
Menetlus Üldkohtus ja vaidlustatud kohtuotsus
10. Think Schuhwerk esitas hagiavalduse, mis saabus Üldkohtu kantseleisse 18. mail 2012, paludes tühistada vaidlusalune otsus. Oma hagi toetuseks esitas ta neli väidet, mis tuginesid esiteks põhjendamatusele määruse nr 207/2009 artikli 75 tähenduses; teiseks määruse artikli 76 rikkumisele; kolmandaks määruse artikli 7 lõike 1 punkti b väärale kohaldamisele ja neljandaks võrdse kohtlemise põhimõtte rikkumisele.
11. Vaidlustatud kohtuotsusega jättis Üldkohus selle hagi rahuldamata.
Poolte nõuded Euroopa Kohtus
12. Think Schuhwerk palub Euroopa Kohtul:
– tühistada vaidlustatud kohtuotsus;
– rahuldada tema esimeses kohtuastmes esitatud hagi, ja
– mõista kohtukulud välja ühtlustamisametilt.
13. Ühtlustamisamet palub jätta apellatsioonkaebus rahuldamata ja mõista kohtukulud välja Think Schuhwerkilt.
Apellatsioonkaebus
14. Oma kodukorra artikli 181 alusel võib Euroopa Kohus juhul, kui apellatsioonkaebus on tervikuna või osaliselt ilmselgelt vastuvõetamatu või ilmselgelt põhjendamatu, ettekandja-kohtuniku ettepanekul ja pärast kohtujuristi ärakuulamist igal ajal jätta apellatsioonkaebuse või vastuapellatsioonkaebuse põhistatud määrusega tervikuna või osaliselt rahuldamata.
15. Käesolevas kohtuasjas tuleb kohaldada seda sätet.
16. Apellatsioonkaebuse põhjendamiseks esitab Think Schuhwerk neli väidet. Esimese väite kohaselt on rikutud õigust olla ärakuulatud. Teises väites leiab ta, et Üldkohtus on rikkunud õigusnormi, kuna ta jätis vaidlusaluse otsuse põhjendamata. Kolmandas ja neljandas väites heidab ta vastavalt ette faktiliste asjaolude omal algatusel uurimise põhimõtte ja määruse nr 207/2009 artikli 7 lõike 1 punkti b rikkumist.
Esimene väide, mille kohaselt on rikutud õigust olla ära kuulatud
Poolte argumendid
17. Think Schuhwerk väidab, et Üldkohus rikkus tema õigust olla ära kuulatud. Ta märgib, et Üldkohtu menetluses ei esitanud ühtlustamisamet ette nähtud tähtajal vastust hagiavaldusele. Üldkohus andis Üldkohtu kodukorra artikli 122 kohaldamiseks Think Schuhwerkile tähtaja oma seisukohtade esitamiseks menetluse edasise kulgemise kohta. Think Schuhwerk taotles Üldkohtult oma nõuete rahuldamist tagaseljaotsusega. Üldkohus ei käsitlenud vaidlustatud kohtuotsuses aga ühtlustamisameti poolt seisukohtade esitamata jätmist ega Think Schuhwerki tagaseljaotsuse tegemise taotlust. Think Schuhwerk heidab veel ette, et talle ei antud võimalust taotleda kohtuistungi pidamist, võimaldamaks esitada oma arvamust taotletud kaubamärgi eristusvõime kohta.
18. Ühtlustamisamet märgib, et see väide on ilmselgelt põhjendamata, kuna Üldkohus ei ole nimelt kohustatud pooltele menetluse kulgu selgitama.
Euroopa Kohtu hinnang
19. Kõigepealt olgu meenutatud, et Üldkohus sedastas vaidlustatud kohtuotsuse punktis 9, et Think Schuhwerk taotles 2. oktoobril 2012 Üldkohtu kantseleisse saabunud kirjaga tagaseljaotsuse tegemist Üldkohtu kodukorra artikli 122 alusel. Kõnealuses väites heidab aga Think Schuhwerk Üldkohtule peamiselt ette seda, et ta ei teinud tagaseljaotsust ega korraldanud enne otsuse tegemist kohtuistungit.
20. Selles osas tuleb meenutada, et Üldkohtu kodukorra artikli 122 lõike 1 esimene taane sätestab, et kui nõuetekohaselt hagiavalduse saanud kostja ei esita oma vastust ette nähtud tähtaega ja vorminõudeid järgides, võib hageja taotleda Üldkohtult tagaseljaotsuse tegemist. Nimetatud sätte teise taande kohaselt toimetatakse taotlus kostjale kätte ja Üldkohus võib taotluse lahendamiseks algatada suulise menetluse.
21. Kodukorra artikli 122 lõike 2 kohaselt kaalub Üldkohus enne tagaseljaotsuse tegemist, kas hagiavaldus on vastuvõetav, kas vorminõuded on täidetud ning kas hageja nõuded näivad olevat põhjendatud.
22. Neist sätetest tuleneb, et juhul kui Üldkohus asub seisukohale, et tal on piisavalt teavet tagaseljaotsuse tegemiseks ja hagiavalduse vastuvõetavuse suhtes ei ole mingeid kahtlusi ning asjakohase vorminõuded on täidetud, siis kontrollib ta nõuete põhjendatust ja teeb otsuse, ilma et tal oleks aga kohustust need nõuded rahuldada. Lisaks tuleb silmas pidada, et Üldkohtu kodukorra artikkel 122 ei anna tagaseljaotsust taotlenud poolele võimalust taotleda kohtuistungi pidamist ja samuti ei pane Üldkohtule kohustust see korraldada.
23. Lisaks ei ole vaidlust küsimuses, et Think Schuhwerk esitas oma argumendid vaidlustatud kohtuotsuse kohta ja muu hulgas taotletud kaubamärgi eristusvõime kohta ning nendest lähtudes langetaski Üldkohus otsuse.
24. Neil kaalutlustel tuleb käsitletav väide ilmselge põhjendamatuse tõttu tagasi lükata.
Teine väide, põhjendamiskohustuse rikkumine
Poolte argumendid
25. Think Schuhwerk leiab, et Üldkohus jättis karistamata apellatsioonikoja poolt põhjendamiskohustuse rikkumise. Apellatsioonikoda tugines vaidlusaluses otsuses üldtuntud asjaoludele, mis tulenevad selliste üldiste tarbekaupade nagu jalatsid, turustamisel tekkinud praktilisest kogemusest, kuid ei toonud esile millises osas ei ole taotletud kaubamärk eristusvõimeline. Niisiis ei osundanud ta nimetatud praktilisest kogemusest tulenevatele faktilistele asjaoludele ega viidanud, milliseid tagajärgi need asjaomase kaubamärgi eristusvõimele kaasa toovad.
26. Ühtlustamisamet väidab, et see väide on ilmselgelt põhjendamatu.
Euroopa Kohtu hinnang
27. Euroopa Kohtu väljakujunenud praktika kohaselt tuleneb ELTL artiklist 256, Euroopa Liidu Kohtu põhikirja artikli 58 esimesest lõigust ja Euroopa Kohtu kodukorra artikli 169 lõike 2 punktist c, et apellatsioonkaebuses näidatakse täpselt otsuse, mille tühistamist taotletakse, vaidlustatud osad, samuti õiguslikud argumendid, mis konkreetselt seda nõuet toetavad (vt eelkõige kohtuotsus Knauf Gips vs . komisjon, C‑407/08 P, EU:C:2010:389, punkt 43 ja seal viidatud kohtupraktika).
28. Nimetatud nõudele ei vasta apellatsioonkaebus, mis piirdub üksnes Üldkohtule esitatud argumentidega ega sisalda argumentatsiooni, mis konkreetselt viitaks vaidlustatud kohtuotsuses väidetavalt sisalduvatele vigadele. Selline apellatsioonkaebus kujutab tegelikult endast ainult nõuet, millega soovitakse saavutada Üldkohtule juba esitatud hagiavalduse uuesti läbivaatamine, mis ei kuulu aga Euroopa Kohtu pädevusse (vt eelkõige kohtumäärus Abbott Laboratories vs . Siseturu Ühtlustamise Amet, C‑21/12 P, EU:C:2013:23, punkt 85 ja seal viidatud kohtupraktika).
29. Pealegi ei vastuvõetavad apellatsioonkaebuse argumendid, milles ei vaidlustata otsust, mille Üldkohus tegi mõne otsuse tühistamise nõude kohta, vaid otsus, mille tühistamist Üldkohtus taotletakse (kohtumäärus Getty Images vs . Siseturu Ühtlustamise Amet, C‑70/13 P, EU:C:2013:875, punkt 38 ja seal viidatud kohtupraktika).
30. Kuna käesoleval juhul on Think Schuhwerki argumendid põhjendamiskohustuse rikkumise kohta suunatud vaidlusaluse otsuse vastu ja nendega soovitakse seega Üldkohtule esitatud hagiavalduse uuesti läbivaatamist, siis tuleb käsitletav väide ilmselge vastuvõetamatuse tõttu tagasi lükata.
Kolmas väide, faktiliste asjaolude omal algatusel uurimise põhimõtte rikkumine
Poolte argumendid
31. Think Schuhwerk väidab, et Üldkohus jättis tähelepanuta, et apellatsioonikoda rikkus oma otsust tehes ameti omal algatusel uurimise põhimõtet. Ta rõhutab, et absoluutsete keeldumispõhjuste puhul peab ühtlustamisamet määruse nr 207/2009 artikli 76 kohaselt asjaolusid omal algatusel uurima. Seevastu asus ühtlustamisamet seisukohale, et Think Schuhwerk ei ole esitanud tõendeid, millest nähtuks, et asjaomane avalikkus tajub kaubamärki päritolutähisena. Think Schuhwerk täpsustab selles osas, et ta esitas ühtlustamisametis toimunud menetluses erinevaid dokumente, mille alusel oleks ühtlustamisamet pidanud osundama põhjustele, miks asjaomane kaubamärk ei ole eristusvõimeline.
32. Ühtlustamisamet leiab, et Üldkohus võttis seisukoha faktiliste asjaolude omal algatusel uurimise põhimõtte rikkumise kohta. Väljakujunenud kohtupraktikast tuleneb samas, et kuna Think Schuhwerk tugineb selle tähise eristusvõimele, mille registreerimist kaubamärgina ta taotleb, siis peab ta tõendama, et sellel tähisel on nõuetekohane eristusvõime.
Euroopa Kohtu hinnang
33. Tuleb sedastada, et käsitletav väide on tegelikult suunatud järelduste vastu, mida vaidlusaluses otsuses tegi või jättis tegemata apellatsioonikoda, või üldisemalt ühtlustamisamet, ja mida ei ole vaidlustatud kohtuotsuses. Lisaks ei ole Think Schuhwerk selgelt välja toonud millist õigusnormi rikkus, kui ta lükkas tagasi tema väite faktiliste asjaolude omal algatusel uurimise põhimõtte rikkumise kohta.
34. Sellest tulenevalt tuleb käesoleva määruse punktides 27–29 meenutatud kohtupraktika alusel kõnealune väide ilmselge vastuvõetamatuse tõttu tagasi lükata.
Neljas väide, mis käsitleb määruse nr 207/2009 artikli 7 lõike 1 punkti b rikkumist
Poolte argumendid
35. Think Schuhwerk väidab, et jättes tuvastamata määruse nr 207/2009 artikli 7 lõike 1 punkti b rikkumise, rikkus Üldkohus ise seda sätet.
36. Ta toob esiteks esile, et käesoleval juhul ei ole asjakohane vaidlustatud kohtuotsuse punktides 31–33, 37 ja 38 viidatud kohtupraktika, mis käsitleb registreerimistaotlusega hõlmatud kauba enda välimusega segiaetavad tähiseid, ja mida kohaldatakse eelkõige kauba enda või selle pakendi välimusest koosnevatele ruumilistele kaubamärkidele. Vastupidi värvilisele sokininale ei ole kingapaelte otsakatted jalatsite lahutamatu osa. Seega jättis Üldkohus nimetatud kohtupraktikale tuginedes tähelepanuta asjaolu, et kingapaelte punased otsakatted võivad täita kauba päritolutähise ülesannet. Selles osas rõhutab Think Schuhwerk, et kõnealuse tähise registreerimist kaubamärgina taotleti ka jalatsite jaoks ja et ta ei mõista, miks Üldkohus vaidlustatud otsuse punktis 36 tegi otsuse üksnes kingapaelte kohta.
37. Tema arvates ei ole mingil juhul kohaldav asendimärke puudutav kohtupraktika, sest käesoleval juhul tuleb võtta arvesse ka taotletud kaubamärgi „värvuse” aspekti, mis kinnitab viimatinimetatu sõltumatust kaubast, mida ta tähistab ja seega selle tähise eristusvõimet.
38. Apellant väidab, et seega Üldkohus eksis kohaldades rangemaid eristusvõime hindamise tingimusi, kui kohaldatakse sõna‑ või kujutismärkidele, ja see on vastuolus Euroopa Kohtu praktikaga.
39. Teiseks toob ta esile, et apellatsioonikoda ja Üldkohus eksisid asudes seisukohale, et asjaomase avalikkuse tähelepanelikkuse aste ei ole selliste moekaupade puhul nagu jalatsid eriti kõrge.
40. Kolmandaks märgib Think Schuhwerk, et Üldkohus jättis tähelepanuta asjaolu, et kaubamärgina registreerida soovitava tä hise eristusvõime hindamisel ei ole tähtis, et see erineks oluliselt kõnealuse sektori normidest või tavadest. Ta väidab, et Üldkohus eksis pidades tulemusetuteks Think Schuhwerki argumente jalatsituru kohta, olgugi et apellatsioonikoda toimis tema arvates õigesti asjaomast turu arvesse võttes. Lisaks toob Think Schuhwerk esile, et vastupidi Üldkohtu kinnitusele vaidlustatud kohtuotsuse punktis 49, esitas ta argumendid, mis tõendavad, et asjaomane avalikkus tajub tavaliselt kingapaelte teatud osade värvust kauba päritolutähisena.
41. Neljandaks märgib Think Schuhwerk, et Üldkohus jättis tähelepanuta asjaolu, et ühtlustamisamet rikkus võrdse kohtlemise põhimõtet, kui ta ei arvestanud vaidlusaluses otsuses taotletud kaubamärgiga sarnaste kaubamärkide registreerimist. Ta heidab ette, et Üldkohtu seisukoht vaidlustatud kohtuotsuse punktis 57, mille kohaselt apellatsioonikoda järeldas õigesti, et registreerimine ei ole kooskõlas määrusega nr 207/2009, ei ole põhjendatud.
42. Ühtlustamisamet on seisukohal, et turul leiduvate jalatsite ja kingapaelte kujunduse mitmekesisus ja asjaomase avalikkuse tähelepanelikkuse aste on faktiliste asjaolude hindamise küsimused ning seega tuleb need ilmselge põhjendamatuse tõttu tagasi lükata. Lisaks on vastuvõetamatud argumendid võrdse kohtlemise põhimõtte rikkumise tähelepanuta jätmise kohta, kuna nendega soovitakse saavutada faktiliste asjaolude uut läbivaatamist.
Euroopa Kohtu hinnang
43. Esmalt tuleb meeles pidada, et vastavalt EÜ artikli 256 lõikele 1 ja Euroopa Kohtu põhikirja artikli 58 esimesele lõigule peab apellatsioonkaebus piirduma õigusküsimustega. Seega on Üldkohtul ainupädevus tuvastada ja hinnata antud asjas olulisi fakte ning analüüsida tõendeid. Välja arvatud juhul, kui kohtule esitatud tõendeid on moonutatud, ei ole faktiliste asjaolude ja tõendite hindamine seega niisugune õigusküsimus, mis kuuluks Euroopa Kohtu poolt apellatsiooni korras läbivaatamisele (vt eelkõige kohtuotsus Mag Instrument vs . Siseturu Ühtlustamise Amet, C‑136/02 P, EU:C:2004:592, punkt 39, ja kohtuotsus Éditions Albert René vs . Siseturu Ühtlustamise Amet, C‑16/06 P, EU:C:2008:739, punkt 68).
44. Samas tuleb tõdeda, et Think Schuhwerki argumendid küsimustes, kas kingapaelte otsakatted on jalatsitest sõltumatu element ja kas asjaomase avalikkuse tähelepanelikkuse aste on kõrge, kujutavad endast Üldkohtu pädevusse kuuluvaid faktiliste asjaolude hindamise küsimusi. Seega tuleb need ilmselge vastuvõetamatuse tõttu tagasi lükata.
45. Teiseks tuleb märkida, et oma esimese ja kolmanda argumentide seeriaga ei vaidlustanud Think Schuhwerk sisuliselt mitte ainult Üldkohtu järeldust, et taotletud kaubamärk ei ole eristusvõimeline määruse nr 207/2009 artikli 7 lõike 1 punkti b tähenduses, vaid ka selle kohtupraktika kohaldamise, millest lähtudes Üldkohus lükkas tagasi nimetatud sätte rikkumist puudutava väite.
46. Selles osas tuleb kõigepealt meenutada, et Üldkohtu hinnang põhineb tema eelnevatel järeldustel, mis on esitatud vaidlustatud kohtuotsuse punktides 35 ja 36, mille kohaselt seostatakse kingapaelte otsakatteid otseselt jalatsitega ja kõnealune kaubamärk on registreerimistaotlusega hõlmatud kauba enda välimusega segiaetav, ning need on faktilised asjaolud, mis ei kuulu Euroopa Kohtu poolt apellatsiooni korras läbivaatamisele.
47. Euroopa Kohtu väljakujunenud praktika kohaselt tuleb pealegi kaubamärgi eristusvõimet määruse nr 207/2009 artikli 7 lõike 1 punkti b tähenduses hinnata esiteks lähtuvalt kaupadest või teenustest, mille jaoks tähise registreerimist taotletakse, ning teiseks lähtuvalt sellest, kuidas tajub kaubamärki asjaomane avalikkus (kohtuotsus Audi vs . Siseturu Ühtlustamise Amet, C‑398/08 P, EU:C:2010:29, punkt 34 ja seal viidatud kohtupraktika).
48. Samuti tuleneb väljakujunenud kohtupraktikast ka, et keskmine tarbija ei taju tegelikult kauba enda välimusest koosnevat kaubamärki tingimata samamoodi kui sõna- või kujutismärki, mis koosneb tähisest, mis on sõltumatu nende kaupade välimusest, mida ta tähistab, kuna igasuguse kujutis- või sõnalise osa puudumisel ei tee keskmised tarbijad nimelt harilikult kauba päritolu kohta järeldusi kauba kuju või selle pakendi kuju alusel, mistõttu võib ruumilise kaubamärgi eristusvõimet olla seega raskem tõendada kui sõna- või kujutismärgi puhul (vt kohtuotsus Henkel vs . Siseturu Ühtlustamise Amet, C‑144/06 P, EU:C:2007:577, punkt 36 ja seal viidatud kohtupraktika).
49. Euroopa Kohus on järjepidevalt väljendanud seisukohti, et esiteks omab nimetatud asjaoludel eristusvõime määruse nr 207/2009 artikli 7 lõike 1 punkti b tähenduses ainult kaubamärk, mis oluliselt erineb asjaomases sektoris keskmiselt kombeks ja tavaks olevast ja täidab seega päritolutähisena edukalt oma peamist ülesannet; ja teiseks, et selline, kauba enda kujust koosnevate kaubamärkide põhjal väljaarendatud kohtupraktika kehtib ka juhul, kui sarnaselt käesoleva asjaga on taotletava kaubamärgi puhul tegemist selle kauba kahemõõtmelisest kujutisest koosneva kujutismärgiga; asudes seisukohale, et sellistel juhtudel ei koosne kaubamärk enam tähistatavate kaupade välimusest sõltumatust tähisest (kohtuotsus Henkel vs . Siseturu Ühtlustamise Amet, EU:C:2007:577, punkti 37 ja 38 ja seal viidatud kohtupraktika).
50. Samas ilmneb vaidlustatud kohtuotsuse punktidest 32–34 ja 37–39, et Üldkohus on käesoleval juhul selgelt viidanud ja kohaldanud seda kohtupraktikat, kinnitades niiviisi vaidlusalust otsust ega rikkunud seda tehes õigusnormi, kui ta järeldas sõltumatu hindamise käigus – nagu seda on meenutatud käesoleva määruse punktis 46 –, et kingapaelte otsakatteid seostatakse otseselt jalatsitega ja kõnealune kaubamärk on registreerimistaotlusega hõlmatud kauba enda välimusega segiaetav.
51. Sellest tuleneb, et ilmselgelt põhjendamata on argumendid, mille kohaselt Üldkohus kohaldas väärasid õiguslikke kriteeriume registreerimistaotlusega hõlmatud kauba eristusvõimet hinnates.
52. Teiseks, Think Schuhwerki argumentide kohta, milles ta vaidlustab Üldkohtu järelduse, et kõnealusel kaubamärgil puudub eristusvõime, piisab kui märkida, et see järeldus on tehtud faktiliste asjaolude hindamisel ja, et Think Schuhwerk ei ole viidanud faktide ega tõendite moonutamisele. Seega on käesoleva määruse punktis 43 meenutatud kohtupraktika kohaselt nimetatud argumendid ilmselgelt vastuvõetamatud.
53. Kolmandaks tuleb märkida et vaidlustatud kohtuotsuse vääral tõlgendamisel tuginevad need argumendid, mille kohaselt Üldkohus ei hinnanud asjaomase kaubamärgi eristusvõimet seoses registreerimistaotlusega hõlmatud kaupadega ja eksis kinnitades, et Think Schuhwerk ei ole esitanud argumente, mis tõendavad et värvilisi kingapaelte otsakatteid tajub asjaomane avalikus tavaliselt kauba päritolutähisena.
54. Esiteks tuleneb vaidlustatud kohtuotsuse punktist 36, et Üldkohus märkis, et jalatsid on kaup, mille jaoks kaubamärgi registreerimist taotleti, ja mõistet ”kaup” kasutas Üldkohus selles punktis nöörkingade kohta.
55. Teiseks on küll tõsi, et vaidlustatud kohtuotsuse punktis 49 kinnitas Üldkohus, et „Think Schuhwerk ei [esitanud] tõendeid, millest võiks järeldada, et asjaomane avalikkus tajub tavaliselt kingapaelte teatud osade värvust kauba päritolutähisena” Kuid samas ilmneb vaidlustatud kohtuotsuse punktide 46–49 (punktis 49 on esitatud järeldus) koosmõjust, et nii toimides asus Üldkohus nimetatud punktides Think Schuhwerki argumentide hindamise järel lihtsalt seisukohale, et tolle poolt esitatud argumendid ja tõendid ei võimalda tõendada registreerimistaotlusega hõlmatud kaubamärgi eristusvõimet. Üldkohus ei sedastanud seega sugugi, et Think Schuhwerk ei esitanud ühtegi argumenti eristusvõime tõendamiseks.
56. Esitatud kaalutlustest lähtudes tuleb Think Schuhwerki esimene ja kolmas argumentide seeria lükata tagasi osaliselt ilmselge vastuvõetamatuse ja osaliselt ilmse põhjendamatuse tõttu.
57. Kolmandaks tuleb väidetava võrdse kohtlemise põhimõtte ja põhjendamiskohustuse rikkumise kohta märkida, et vaidlustatud kohtuotsuse punktides 55 ja 56 meenutas Üldkohus Euroopa Kohtu väljakujunenud praktikat, mille kohaselt peab võrdse kohtlemise ja hea halduse põhimõttest lähtudes ühtlustamisamet võtma arvesse sarnaste taotluste kohta tehtud otsuseid, kuid nende põhimõtete järgimisel peab arvestama seaduslikkuse põhimõttega ja seega on õiguskindluse ja täpsemalt hea halduse eesmärgil vaja eelkõige, et kõigi registreerimistaotluste hindamine oleks range ja täielik ning viiakse igal konkreetsel juhul läbi vältimaks kaubamärkide alusetut registreerimist (vt kohtuotsus Agencja Wydawnicza Technopol vs . Siseturu Ühtlustamise Amet, C‑51/10 P, EU:C:2011:139, punktid 74–77).
58. Kuna Üldkohus asus seisukohale, et apellatsioonikoda otsustas õigesti, et registreerimistaotlus kuulub registreerimistaotlusega hõlmatud kaupu ja asjaomase avalikkuse taju arvestades ühe määruse nr 207/2009 artikli 7 lõike 1 punktis b nimetatud keeldumispõhjuse kohaldamisalasse, siis sai ta õigusnormi rikkumata tagasi lükata nimetatud põhimõtte rikkumist puudutava väite.
59. Think Schuhwerki argumendid võrdse kohtlemise põhimõtte rikkumise kohta tuleb seega ilmselge põhjendamatuse tõttu tagasi lükata.
60. Arvestades, et Üldkohus hindas vaidlustatud kohtuotsuse punktides 29–53 väidet nimetatud määruse artikli 7 lõike 1 punkti b väära kohaldamise kohta ja lükkas selle põhjendatult tagasi, tuleb asuda seisukohale, et ilmselgelt ei ole põhjendamiskohustuse rikkumist samuti suudetud tõendada.
61. Käsitletavat väidet tuleb seega pidada osaliselt ilmselgelt vastuvõetamatuks ja osaliselt ilmselgelt põhjendamatuks.
62. Kõigist eelnenud kaalutlustest lähtudes tuleb apellatsioonkaebus jätta tervikuna rahuldamata osaliselt ilmselge vastuvõetamatuse ja osaliselt ilmselge põhjendamatuse tõttu.
Kohtukulud
63. Vastavalt Euroopa Kohtu kodukorra artikli 138 lõikele 1, mida kodukorra artikli 184 lõike 1 alusel kohaldatakse apellatsioonkaebuste suhtes, on kohtuvaidluse kaotanud pool kohustatud hüvitama kohtukulud, kui vastaspool on seda nõudnud. Kuna ühtlustamisamet on kohtukulude hüvitamist nõudnud ja Think Schuhwerk on kohtuvaidluse kaotanud, tuleb kohtukulud temalt välja mõista.
Resolutiivosa
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (kaheksas koda) määrab:
1. Jätta apellatsioonkaebus rahuldamata.
2. Mõista kohtukulud välja Think Schuhwerk GmbH‑lt.