62023CJ0166
ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA (deviata komora)
zo 6. júna 2024 (
*1
)
„Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Životné prostredie – Smernica 2003/87/ES – Bod 5 prílohy I – Znečistenie ovzdušia – Systém obchodovania s emisnými kvótami skleníkových plynov – Vylúčenie jednotiek na spaľovanie nebezpečného alebo komunálneho odpadu – Relevantnosť účelu spaľovania“
Vo veci C‑166/23,
ktorej predmetom je návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 267 ZFEÚ, podaný rozhodnutím Svea hovrätt, Mark‑ och miljööverdomstolen (Odvolací súd pre nehnuteľnosti a životné prostredie Svea, Švédsko) z 15. marca 2023 a doručený Súdnemu dvoru 17. marca 2023, ktorý súvisí s konaním:
Naturvårdsverket
proti
Nouryon Functional Chemicals AB,
SÚDNY DVOR (deviata komora),
v zložení: predseda deviatej komory O. Spineanu‑Matei, sudcovia J.‑C. Bonichot (spravodajca) a S. Rodin,
generálna advokátka: T. Ćapeta,
tajomník: A. Calot Escobar,
so zreteľom na písomnú časť konania,
so zreteľom na pripomienky, ktoré predložili:
–
poľská vláda, v zastúpení: B. Majczyna, splnomocnený zástupca,
–
Európska komisia, v zastúpení: P. Carlin, B. De Meester a G. Wils, splnomocnení zástupcovia,
so zreteľom na rozhodnutie prijaté po vypočutí generálnej advokátky, že vec bude prejednaná bez jej návrhov,
vyhlásil tento
Rozsudok
1
Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu bodu 5 prílohy I k smernici Európskeho parlamentu a Rady 2003/87/ES z 13. októbra 2003, o vytvorení systému obchodovania s emisnými kvótami skleníkových plynov v spoločenstve, a ktorou sa mení a dopĺňa smernica Rady 96/61/ES (Ú. v. EÚ L 275, 2003, s. 32; Mim. vyd. 15/007, s. 631), zmenenej smernicou Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2018/410 zo 14. marca 2018 (Ú. v. EÚ L 76, 2018, s. 3) (ďalej len „smernica 2003/87“).
2
Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi Naturvårdsverket (Agentúra na ochranu životného prostredia, Švédsko) (ďalej len „agentúra“) a švédskou spoločnosťou Nouryon Functional Chemicals AB (ďalej len „Nouryon“) vo veci rozhodnutia tejto agentúry, ktorým sa spoločnosti Nouryon nariaďuje, aby doplnila svoj plán monitorovania, pokiaľ ide o emisie skleníkových plynov.
Právny rámec
Právo Únie
Smernica 2003/87
3
Odôvodnenie 25 smernice 2003/87 znie:
„Politiky a opatrenia by sa mali uplatňovať na úrovni členských štátov a spoločenstva vo všetkých sektoroch hospodárstva Európskej únie a nielen v priemyselnom a energetickom sektore, aby došlo k podstatnému zníženiu emisií;…“
4
Článok 1 tejto smernice s názvom „Predmet“ stanovuje:
„Táto smernica zriaďuje systém obchodovania s emisnými kvótami skleníkových plynov v Únii (ďalej len ‚systém Únie [ETS]‘) na podporu znižovania emisií skleníkových plynov finančne a ekonomicky výhodným spôsobom.“
5
Podľa článku 2 uvedenej smernice s názvom „Rozsah pôsobnosti“:
„1.   Táto smernica sa vzťahuje na činnosti uvedené v prílohách I a III a na skleníkové plyny uvedené v prílohe II.
2.   Táto smernica sa uplatňuje bez toho, aby boli dotknuté požiadavky podľa smernice [Rady] 96/61/ES [z 24. septembra 1996 o integrovanej prevencii a kontrole znečisťovania životného prostredia (Ú. v. ES L 257, 1996, s. 26; Mim. vyd. 15/003, s. 80)].
…“
6
Článok 3 písm. e) smernice 2003/87 definuje „zariadenie“ ako „stacionárnu technologickú jednotku, kde sa uskutočňuje jedna alebo viac činností uvedených v prílohe I a akákoľvek iná priamo súvisiaca činnosť, ktorá má technické spojenie s činnosťami vykonávanými v danej prevádzkarni a ktorá by mohla mať vplyv na emisie a znečisťovanie“.
7
Článok 4 tejto smernice stanovuje:
„Členské štáty zabezpečia, aby od 1. januára 2005 žiadne zariadenia nevykonávali činnosti uvedené v prílohe I, ktoré majú za následok emisie skleníkových plynov špecifikované vo vzťahu k danej činnosti, pokiaľ ich prevádzkovateľ nie je držiteľom povolenia vydaného príslušným orgánom v súlade s článkami 5 a 6, alebo dané zariadenie nie je vylúčené zo systému EÚ ETS podľa článku 27. Toto sa uplatňuje aj na zariadenia, ktoré boli zahrnuté podľa článku 24.“
8
Článok 6 uvedenej smernice stanovuje:
„1.   Príslušné orgány vydajú povolenie na emisie skleníkových plynov, ktoré udeľuje schválenie na vypúšťanie skleníkových plynov z celého zariadenia alebo jeho časti, ak je presvedčený, že prevádzkovateľ je schopný monitorovať emisie a podávať správy.
Povolenie sa môže vzťahovať na jedno alebo viac zariadení v tej istej prevádzk[a]rni prevádzkované tým istým prevádzkovateľom.
2.   Povolenia na emisie skleníkových plynov obsahujú:
a)
meno a adresu prevádzkovateľa;
b)
opis činností a emisií zo zariadenia;
c)
plán monitorovania, ktorý spĺňa požiadavky podľa aktu uvedeného v článku 14. Členské štáty môžu prevádzkovateľom umožniť aktualizáciu plánov monitorovania bez toho, aby zmenili povolenie. Prevádzkovatelia predkladajú všetky aktualizované plány monitorovania príslušnému orgánu na schválenie;
d)
požiadavky na podávanie správ; a
e)
záväzok odovzdávať iné kvóty ako kvóty vydané podľa kapitoly II v množstve rovnajúcom sa celkovým emisiám zariadenia v každom kalendárnom roku, overené v súlade s článkom 15, do štyroch mesiacov po skončení daného roku.“
9
Článok 14 tej istej smernice stanovuje:
„1.   [Európska k]omisia prijme vykonávacie akty týkajúce sa podrobných postupov na monitorovanie emisií a podávanie správ o emisiách…; uvedené vykonávacie akty vychádzajú zo zásad monitorovania a podávania správ stanovených v prílohe IV a požiadaviek stanovených v odseku 2 tohto článku. …
…
3.   Členské štáty zabezpečia, aby každý prevádzkovateľ zariadenia… v súlade s aktom uvedeným v odseku 1 monitoroval emisie a podával príslušnému orgánu správy o emisiách z daného zariadenia… v každom kalendárnom roku po skončení daného roku.
…“
10
Bod 5 prílohy I k smernici 2003/87 znie:
„Keď sa zistí, že prahová hodnota kapacity akejkoľvek činnosti z tejto prílohy sa v nejakom zariadení prekročí, všetky jednotky, v ktorých sa spaľujú palivá, okrem jednotiek na spaľovanie nebezpečného alebo komunálneho odpadu, sa začlenia do povolenia na emisie skleníkových plynov.“
11
Príloha I k smernici 2003/87 obsahuje tabuľku, ktorá vymenúva kategórie činností, na ktoré sa uplatňuje táto smernica. Medzi nimi sa nachádzajú ako prvá a dvadsiata tretia činnosť:
„Spaľovanie palív v zariadeniach s celkovým menovitým tepelným príkonom väčším ako 20 MW (okrem zariadení na spaľovanie nebezpečného alebo komunálneho odpadu)…
Výroba väčšiny organických chemikálií krakovaním, reformovaním, čiastočnou alebo celkovou oxidáciou alebo podobnými postupmi, s výrobnou kapacitou väčšou ako 100 ton za deň.“
Vykonávacie nariadenie (EÚ) 2018/2066
12
Článok 5 prvý pododsek vykonávacieho nariadenia Komisie (EÚ) 2018/2066 z 19. decembra 2018 o monitorovaní a nahlasovaní emisií skleníkových plynov podľa smernice Európskeho parlamentu a Rady 2003/87/ES, ktorým sa mení nariadenie Komisie (EÚ) č. 601/2012 (Ú. v. EÚ L 334, 2018, s. 1), stanovuje:
„Monitorovanie a nahlasovanie je úplné a zahŕňa všetky emisie z procesov a zo spaľovania zo všetkých zdrojov emisií a zdrojových prúdov súvisiacich s činnosťami uvedenými v prílohe I k smernici 2003/87/ES a všetkými ostatnými relevantnými činnosťami zahrnutými podľa článku 24 danej smernice, ako aj emisie všetkých skleníkových plynov špecifikovaných v súvislosti s týmito činnosťami, pričom sa treba vyhnúť dvojitému započítaniu.“
13
Podľa článku 11 ods. 1 prvého pododseku tohto nariadenia:
„Každý prevádzkovateľ alebo prevádzkovateľ lietadla monitoruje emisie skleníkových plynov na základe plánu monitorovania schváleného príslušným orgánom podľa článku 12, pričom prihliada na povahu a fungovanie zariadenia alebo činnosti leteckej dopravy, v prípade ktorých sa uplatňuje.“
14
Článok 14 ods. 2 písm. e) uvedeného nariadenia znie:
„Prevádzkovateľ… vykoná zmeny plánu monitorovania aspoň v týchto prípadoch:
…
e)
ak plán monitorovania nie je v súlade s požiadavkami tohto nariadenia a príslušný orgán požiada prevádzkovateľa… o jeho zmenu.“
Smernica 96/61
15
Odôvodnenie 8 smernice 96/61 znie:
„keďže cieľom integrovaného prístupu ku kontrole znečisťovania životného prostredia je predísť emisiám do ovzdušia, vody alebo pôdy všade tam, kde to je možné, berúc do úvahy hospodárenie s odpadmi a tam, kde to možné nie je, minimalizovať emisie s cieľom dosiahnutia vysokej úrovne ochrany životného prostredia ako celku“.
16
Článok 3 tej istej smernice stanovuje:
„Členské štáty prijmú potrebné opatrenia na to, aby príslušné orgány zabezpečili, že zariadenia budú prevádzkované tak, aby:
…
c)
sa predišlo produkcii odpadov v súlade so smernicou Rady 75/442/EHS z 15. júla 1975 o odpadoch [(Ú. v. ES L 194, 1975, s. 47; Mim. vyd. 15/001, s. 23)]; keďže ak odpad vznikne, zhodnotí sa, alebo ak to nie je z technických alebo z hospodárskych dôvodov možné, zneškodní sa, pričom treba znížiť alebo zamedziť jeho vplyv na životné prostredie;
…“
Švédske právo
17
Ustanovenie § 1 kapitoly 3 förordningen (2020:1180) om vissa utsläpp av växthusgaser [nariadenie (2020:1180) o určitých emisiách skleníkových plynov, ďalej len „švédske nariadenie“] stanovuje:
„Bez povolenia je zakázané vypúšťať skleníkové plyny zo zariadení, v ktorých sa vykonávajú činnosti uvedené v prílohe.“
18
Článok 5 ods. 3 švédskeho nariadenia stanovuje:
„Každý prevádzkovateľ, ktorý chce požiadať o povolenie na vypúšťanie skleníkových plynov, predloží svoju žiadosť [agentúre].
Žiadosť zahŕňa:…
3. plán monitorovania.“
19
Pokyn č. 4 prílohy k švédskemu nariadeniu uvádza:
„Ak zariadenie prekročí stanovenú prahovú hodnotu kapacity pre jednu z činností opísaných v bodoch 1 až 28 oddielu ‚opis činnosti‘, do povolenia na emisie skleníkových plynov sa zahrnú všetky jednotky, v ktorých sa spaľujú palivá, s výnimkou jednotiek na spaľovanie nebezpečného alebo domového odpadu.“
20
V § 6 lagen (2020:1173) om vissa utsläpp av växthusgaser [zákon (2020:1173) o určitých emisiách skleníkových plynov, ďalej len „švédsky zákon“)] je plán monitorovania vymedzený ako „písomný opis podľa § 12 nariadenia o monitorovaní a podávaní správ“. Podľa toho istého ustanovenia sa pod „nariadením o monitorovaní a podávaní správ“ rozumie vykonávacie nariadenie 2018/2066.
Spor vo veci samej a prejudiciálne otázky
21
Spoločnosť Nouryon so sídlom v obci Stenungsund (Švédsko) vyrába organické chemikálie vo veľkom množstve. Objem výroby presahuje 100 ton denne.
22
Táto činnosť sa vykonáva na základe povolenia vydaného v roku 2004 na základe miljöbalken (Kódex životného prostredia). Pri výrobnom procese vzniká nebezpečný odpad, ktorý má formu odpadových vôd.
23
Podľa predbežnej požiadavky uvedenej v tomto povolení musí podnik spracovávať tieto vody v spaľovni alebo ich nechať spracovávať v inom schválenom zariadení pre nebezpečné odpady. Nouryon sa rozhodla spracovávať odpadové vody v spaľovni nachádzajúcej sa v zariadení v obci Stenungsund. Toto zariadenie je skonštruované tak, že znečistená voda sa odvádza potrubím priamo z tej časti zariadenia, v ktorej sa uskutočňuje chemická výroba, do spaľovne.
24
Spaľovňa sa používa takmer výlučne na spaľovanie odpadovej vody pochádzajúcej z priemyselného procesu, a to v celkovom objeme približne 40000 ton ročne. Keďže energetický obsah vody je takmer zanedbateľný, spaľovanie sa vykonáva pridaním horľavého plynu. Energia uvoľnená spaľovaním sa následne rekuperuje vo forme pary s cieľom jej využitia vo výrobnom procese. Väčšina energie nevyhnutnej na výrobu sa však získava z priemyselného kotla. V roku 2017 sa do spaľovne dodalo 4289 ton horľavého plynu, čo zodpovedá 245 terajoulom, zatiaľ čo sa rekuperovalo 182 terajoulov. V tom istom roku spaľovanie horľavého plynu v priemyselnom kotle zodpovedalo približne 726 terajoulom (približne 14069 ton). Spaľovňa ročne vypúšťa do atmosféry podľa spoločnosti Nouryon približne 11500 ton oxidu uhličitého a podľa agentúry 17000 ton.
25
Zariadenie je okrem toho osobitne oprávnené vypúšťať skleníkové plyny v rámci systému ETS.
26
Agentúra zistila, že spaľovňa nebezpečného odpadu nebola uvedená v pláne monitorovania zariadenia v obci Stenungsund a že emisie skleníkových plynov pochádzajúce z tejto spaľovne teda neboli zahrnuté do celkových emisií tohto zariadenia.
27
Agentúra v dôsledku toho uložila spoločnosti Nouryon povinnosť predložiť doplnkový plán monitorovania zahŕňajúci spaľovne. Tvrdila, že zariadenie malo mať povolenie pre všetky jednotky, ktoré tvoria jeho neoddeliteľnú súčasť.
28
Nouryon podala žalobu proti tomuto rozhodnutiu agentúry na Nacka tingsrätt – Mark‑ och miljödomstolen (Súd pre nehnuteľnosti a životné prostredie Nacka, Švédsko), pričom uviedla, že podľa bodu 5 prílohy I k smernici 2003/87 sa jednotka spaľujúca nebezpečný odpad nemá zahrnúť do systému ETS, a to bez ohľadu na to, či je alebo nie je neoddeliteľnou súčasťou zariadenia, na ktoré sa vzťahuje tento systém. Tento súd s touto argumentáciou súhlasil a zrušil jej rozhodnutie.
29
Agentúra podala proti rozsudku tohto súdu odvolanie na Svea hovrätt, Mark‑ och miljööverdomstolen (Odvolací súd pre nehnuteľnosti a životné prostredie Svea, Švédsko). Tento posledný uvedený súd sa pýta, či sa na spornú spaľovňu vzťahuje výnimka uvedená v bode 5 prílohy I k smernici 2003/87.
30
Za týchto podmienok Svea hovrätt, Mark‑ och miljööverdomstolen (Odvolací súd pre nehnuteľnosti a životné prostredie Svea) rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky:
„1.
Vzťahuje sa výnimka pre jednotky na spaľovanie nebezpečného odpadu uvedená v bode 5 prílohy I k smernici o obchodovaní s emisnými kvótami – podľa ktorej sa všetky jednotky, v ktorých sa spaľujú palivá, majú zahrnúť do povolenia na emisie skleníkových plynov, okrem jednotiek na spaľovanie nebezpečného odpadu – na všetky jednotky, ktoré spaľujú nebezpečný odpad, alebo musí existovať určitý kvalifikačný faktor, aby sa táto výnimka mohla uplatniť? Ak je takýto faktor potrebný, má byť teda na uplatnenie výnimky rozhodujúci účel jednotky alebo môžu byť relevantné aj iné faktory?
2.
Ak je na posúdenie rozhodujúci účel jednotky, má sa výnimka stále uplatňovať na jednotku, ktorá spaľuje nebezpečný odpad, ale ktorej hlavný účel je iný ako spaľovanie?
3.
Ak sa výnimka uplatňuje len na jednotku, ktorej hlavným účelom je spaľovanie nebezpečného odpadu, aké kritériá sa majú použiť pri posudzovaní účelu?
4.
Ak je pri posudzovaní rozhodujúce, či sa má jednotka považovať za neoddeliteľnú súčasť činnosti v zariadení, pre ktorú sa podľa smernice vyžaduje povolenie – napríklad, ako je uvedené v oddiele 3.3.3 usmernenia Komisie – aké požiadavky sa teda majú stanoviť, aby sa jednotka považovala za jej neoddeliteľnú súčasť? Môže sa napríklad vyžadovať, aby výroba bez jednotky nebola možná alebo povolená (pozri usmernenie Európskej komisie, strana 14, poznámka pod čiarou 14), alebo stačí, aby jednotka bola technicky spojená so zariadením a prijímala nebezpečný odpad len z tohto zariadenia?“
O prejudiciálnych otázkach
31
Svojimi otázkami, ktoré treba preskúmať spoločne, sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či sa má bod 5 prílohy I k smernici 2003/87 vykladať v tom zmysle, že z pôsobnosti tejto smernice sú vylúčené všetky jednotky na spaľovanie nebezpečného alebo komunálneho odpadu vrátane tých, ktoré sú súčasťou zariadenia patriaceho do tejto pôsobnosti a ktorých jediným účelom nie je spaľovanie týchto odpadov.
32
Najskôr treba pripomenúť, že cieľom smernice 2003/87 je vytvoriť systém obchodovania s emisnými kvótami, ktorý smeruje k zníženiu emisií týchto skleníkových plynov do atmosféry na úroveň, ktorá zabráni nebezpečnému antropogénnemu zasahovaniu do klimatického systému, a ktorého konečným cieľom je ochrana životného prostredia [rozsudok zo 16. decembra 2021, Appolo Tyres (Hungary), C‑575/20, EU:C:2021:1024, bod 24 a citovaná judikatúra].
33
Článok 2 ods. 1 smernice 2003/87 stanovuje, že jej pôsobnosť sa vzťahuje na emisie z činností uvedených v jej prílohe I a na skleníkové plyny vymenované v jej prílohe II, ktorých súčasťou je najmä oxid uhličitý [rozsudok zo 16. decembra 2021, Appolo Tyres (Hungary), C‑575/20, EU:C:2021:1024, bod 25 a citovaná judikatúra].
34
Podľa znenia článku 4 smernice 2003/87 „členské štáty zabezpečia, aby od 1. januára 2005 žiadne zariadenia nevykonávali činnosti uvedené v prílohe I, ktoré majú za následok emisie skleníkových plynov špecifikované vo vzťahu k danej činnosti, pokiaľ ich prevádzkovateľ nie je držiteľom povolenia vydaného príslušným orgánom v súlade s článkami 5 a 6, alebo dané zariadenie nie je vylúčené zo systému EÚ ETS podľa článku 27. …“.
35
Článok 3 písm. e) tejto smernice definuje zariadenie ako „stacionárnu technologickú jednotku, kde sa uskutočňuje jedna alebo viac činností uvedených v prílohe I a akákoľvek iná priamo súvisiaca činnosť, ktorá má technické spojenie s činnosťami vykonávanými v danej prevádzk[a]rni a ktorá by mohla mať vplyv na emisie a znečisťovanie“.
36
Medzi činnosťami uvedenými v tejto prílohe I sa nachádza „výroba väčšiny organických chemikálií krakovaním, reformovaním, čiastočnou alebo celkovou oxidáciou alebo podobnými postupmi, s výrobnou kapacitou väčšou ako 100 ton za deň“.
37
Zariadenie spoločnosti Nouryon, ktoré vyrába organické chemikálie vo veľkom množstve, podlieha získaniu povolenia z tohto dôvodu.
38
Toto zariadenie zahŕňa spaľovňu určenú na spaľovanie odpadových vôd pochádzajúcich z priemyselného procesu. Zariadenie v dôsledku toho vypúšťa oxid uhličitý. Energia uvoľnená spaľovaním sa rekuperuje vo forme pary s cieľom jej využitia vo výrobnom procese.
39
Keďže spaľovňa je technicky spojená s činnosťami vykonávanými v lokalite Stenungsund a môže mať vplyv na emisie, táto spaľovňa preto predstavuje časť zariadenia v zmysle článku 3 písm. e) smernice 2003/87.
40
Spor vo veci samej sa týka otázky, či táto spaľovňa musí mať povolenie ako zvyšok zariadenia podľa smernice 2003/87, alebo či nie je povinná mať povolenie na základe výnimky uvedenej v bode 5 prílohy I k tejto smernici. Z tohto dôvodu sa vnútroštátny súd domnieva, že riešenie tohto sporu závisí od výkladu tohto ustanovenia.
41
Podľa znenia bodu 5 prílohy I k smernici 2003/87 „keď sa zistí, že prahová hodnota kapacity akejkoľvek činnosti z tejto prílohy sa v nejakom zariadení prekročí, všetky jednotky, v ktorých sa spaľujú palivá, okrem jednotiek na spaľovanie nebezpečného alebo komunálneho odpadu, sa začlenia do povolenia na emisie skleníkových plynov“.
42
Podľa výkladu, ktorý uviedla Komisia vo svojich „Usmerneniach k výkladu prílohy I k smernici o systéme EÚ ETS“, prijatých 18. marca 2010, to, že jednotka spaľuje nebezpečný alebo komunálny odpad, nestačí na to, aby bola vylúčená z pôsobnosti smernice 2003/87. Komisia sa domnieva, že okrem toho je potrebné, aby na jednej strane jednotka na spaľovanie nebezpečného alebo komunálneho odpadu nebola súčasťou zariadenia, ktorého činnosť je uvedená v prílohe I k smernici, a aby na druhej strane spaľovanie takýchto odpadov predstavovalo jej základný účel.
43
Z tohto dôvodu podľa Komisie jednotka na spaľovanie nebezpečného odpadu, ktorej vyprodukované teplo sa rekuperuje a slúži na prevádzkovanie zariadenia patriaceho do pôsobnosti bodu 5 prílohy I k smernici 2003/87, nie je vylúčená z tejto pôsobnosti.
44
Takýto výklad však nie je podporený metódami doslovného, systematického a teleologického výkladu, ktoré Súdny dvor zvyčajne používa.
45
Pokiaľ ide v prvom rade o doslovný výklad bodu 5 prílohy I k smernici 2003/87, treba uviesť, že tento bod výslovne predpokladá prípad, keď zariadenie, ktoré musí mať povolenie na emisie skleníkových plynov, zahŕňa viaceré jednotky na spaľovanie palív, a stanovuje, že v takom prípade musia byť tieto jednotky zahrnuté do tohto povolenia, s výnimkou jednotiek na spaľovanie nebezpečného alebo komunálneho odpadu.
46
V dôsledku toho znenie tohto bodu 5 zrejme vylučuje, aby jednotka na spaľovanie nebezpečného odpadu bola zahrnutá do plánu monitorovania zariadenia z dôvodu, že je neoddeliteľnou súčasťou tohto zariadenia.
47
Okrem toho, keďže výnimky treba vykladať reštriktívne, výnimka stanovená v uvedenom bode 5 sa musí obmedziť na jednotky skutočne určené na spaľovanie nebezpečného alebo komunálneho odpadu, ktoré v dôsledku toho spaľujú iné druhy odpadu len okrajovo.
48
Naproti tomu zo znenia bodu 5 prílohy I k smernici 2003/87 nevyplýva, že vylúčenie jednotiek na spaľovanie nebezpečného alebo komunálneho odpadu z povolenia na emisie skleníkových plynov závisí od účelu, na ktorý sa tieto odpady spaľujú.
49
Pokiaľ ide v druhom rade o systematický a teleologický výklad bodu 5 prílohy I k smernici 2003/87, treba ich v prejednávanej veci preskúmať spoločne.
50
Ako vyplýva najmä z odôvodnenia 25, ako aj z článku 1 smernice 2003/87, všeobecným cieľom tejto smernice je dosiahnuť prostredníctvom zavedenia systému prideľovania kvót skleníkových plynov zníženie emisií týchto plynov.
51
Výnimka stanovená v bode 5 prílohy I k smernici 2003/87 pre zariadenia na spaľovanie nebezpečného a komunálneho odpadu však prednostne nesleduje tento cieľ. Zodpovedá naopak druhotnému cieľu tejto smernice, keďže normotvorca Únie sa domnieval, že zavedenie systému prideľovania emisných kvót nesmie brániť zneškodňovaniu nebezpečného a komunálneho odpadu spaľovaním.
52
V tejto súvislosti treba uviesť, ako vyplýva z názvu smernice 2003/87, že táto smernica mení a dopĺňa smernicu 96/61. Článok 2 ods. 2 smernice 2003/87 spresňuje, že „táto smernica sa uplatňuje bez toho, aby boli dotknuté požiadavky podľa smernice [96/61]“. Smernica 96/61, ktorá má širší predmet úpravy ako smernica 2003/87 a týka sa integrovanej prevencie a kontroly znečisťovania životného prostredia, však vo svojom článku 3 písm. c) výslovne uvádza zhodnocovanie alebo zneškodňovanie odpadov.
53
Odôvodnenie 8 smernice 96/61 rovnako uvádza, že „cieľom integrovaného prístupu ku kontrole znečisťovania životného prostredia je predísť emisiám do ovzdušia, vody alebo pôdy všade tam, kde to je možné, berúc do úvahy hospodárenie s odpadmi, a tam, kde to možné nie je, minimalizovať emisie s cieľom dosiahnutia vysokej úrovne ochrany životného prostredia ako celku“.
54
Z uvedených skutočností vyplýva, že normotvorca Únie chcel podporiť spaľovanie nebezpečného a komunálneho odpadu tým, že ho vyňal z povinnosti získať povolenie na základe systému ETS. Obmedzenie rozsahu tejto výnimky pojmom „základný účel“ by nebolo v súlade s týmto cieľom.
55
Okrem toho aj obsah výnimky sa musí vykladať v súlade s hlavným cieľom smernice 2003/87. Výklad zastávaný Komisiou, podľa ktorého jednotka na spaľovanie nebezpečného alebo komunálneho odpadu podieľajúca sa na fungovaní zariadenia, na ktoré sa vzťahuje systém ETS, tým, že mu dodáva teplo, by sama osebe mala patriť do pôsobnosti systému ETS, by bol v rozpore s týmto cieľom.
56
Takýto výklad by totiž viedol k tomu, že výnimka by bola vyhradená pre jednotky na spaľovanie nebezpečného a komunálneho odpadu, ktorých vyprodukované teplo by nebolo rekuperované zariadením, na ktoré sa vzťahuje smernica 2003/87, čo by uprednostňovalo plytvanie energiou a nárast emisií.
57
Vzhľadom na predchádzajúce úvahy treba na položené otázky odpovedať tak, že bod 5 prílohy I k smernici 2003/87 sa má vykladať v tom zmysle, že z pôsobnosti tejto smernice sú vylúčené všetky jednotky na spaľovanie nebezpečného alebo komunálneho odpadu vrátane tých, ktoré sú súčasťou zariadenia patriaceho do tejto pôsobnosti a ktorých jediným účelom nie je spaľovanie týchto odpadov, pokiaľ slúžia na spaľovanie iných odpadov len okrajovo.
O trovách
58
Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veciach samých incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.
Z týchto dôvodov Súdny dvor (deviata komora) rozhodol takto:
Bod 5 prílohy I k smernici Európskeho parlamentu a Rady 2003/87/ES z 13. októbra 2003, o vytvorení systému obchodovania s emisnými kvótami skleníkových plynov v spoločenstve, a ktorou sa mení a dopĺňa smernica Rady 96/61/ES, zmenenej smernicou Európskeho parlamentu a Rady(EÚ) 2018/410 zo 14. marca 2018,
sa má vykladať v tom zmysle, že:
z pôsobnosti tejto smernice v znení zmien sú vylúčené všetky jednotky na spaľovanie nebezpečného alebo komunálneho odpadu vrátane tých, ktoré sú súčasťou zariadenia patriaceho do tejto pôsobnosti a ktorých jediným účelom nie je spaľovanie týchto odpadov, pokiaľ slúžia na spaľovanie iných odpadov len okrajovo.
Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: švédčina.