62015CC0313
NÁVRHY GENERÁLNEHO ADVOKÁTA
MANUEL CAMPOS SÁNCHEZ‑BORDONA
prednesené 13. júla 2016 (
1
)
Spojené veci C‑313/15 a C‑530/15
Eco‑Emballages SA
proti
Sphère France,
Schweitzer SAS,
Carrefour Import SAS,
Tissue France SCA,
SCA Hygiène Products SAS,
WEPA Troyes SAS,
Industrie Cartarie Tronchetti SpA,
Industrie Cartarie Tronchetti Ibérica, SL,
Kimberly‑Clark SAS,
Gopack SAS,
Delipapier,
CMC France SARL,
Paul Hartmann SA,
Wepa Lille SAS,
Industrie Cartarie Tronchetti France SAS,
Melitta France SAS,
Cofresco Frischhalteprodukte GmbH & Co. KG,
Scamark SAS,
Système U Centrale Nationale SAS
[návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal de commerce de Paris (Obchodný súd Paríž, Francúzsko)]
a
Melitta France SAS,
Cofresco Frischhalteprodukte GmbH & Co. KG,
Délipapier,
Gopack SAS,
Industrie Cartarie Tronchetti SpA,
Industrie Cartarie Tronchetti Ibérica, SL,
Kimberly‑Clark SAS,
Lucart France,
Paul Hartmann AG,
SCA Hygiène Products,
SCA Tissue France,
Group’Hygiène syndicat professionnel
proti
Ministre de l’Écologie, du Développement durable et de l'Énergie
[návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Conseil d’État (Štátna rada, Francúzsko)]
„Životné prostredie — Smernica 94/62/ES — Obaly a odpady z obalov — Pojem obal — Navíjacie valčeky (rúrky, tuby, valce) — Vykonávacia smernica 2013/2/EÚ — Zmena príkladov obalov — Vykonávacia právomoc Komisie — Otázka posúdenia platnosti“
1.
Niekedy sa stáva, že vonkajší pozorovateľ, ktorý pozorne sleduje prejudiciálne otázky kladené Súdnemu dvoru, ich zhrnie lepšie, než by sme ich zhrnuli my, ktorí o nich rozhodujeme. K tomu došlo v prejednávanom prípade. Problém, ktorý vyvolávajú oba návrhy na začatie prejudiciálneho konania (pričom jeden z nich sa týka výkladu a druhý posúdenia platnosti) podané dvoma rôznymi francúzskymi súdmi v dvoch konaniach, ktoré spolu súvisia, by sa dal sotva opísať lepšie, než bol opísaný na blogu (
2
) venovanému tejto problematike, a to týmito slovami:
„Vo vnútri rolky toaletného papiera sa nachádza kartónový stred. Je táto vnútorná časť súčasťou obalu toaletného papiera? Táto otázka bola pre francúzske súdy problematická. Odpoveď závisí od slova ‚obal‘, ktoré sa nachádza v smernici 94/62/ES o obaloch a odpadoch z obalov. Ak by z odpovede vyplynulo, že kartónový stred predstavuje obal, rozsudok Súdneho dvora by mohol poškodiť nielen francúzskych výrobcov toaletného papiera, ale aj francúzskych výrobcov papierových kuchynských utierok, alobalu alebo potravinárskej fólie. Ak by naopak odpoveď bola záporná, Conseil d’État chce vedieť, či Európska komisia prekročila svoje právomoci prijatím vykonávacej smernice, ktorou bola definícia pojmu ‚obal‘ neprimerane rozšírená. Ide o mnoho miliónov eur.“
2.
Súdny dvor má totiž rozhodnúť o tom, či sú rúrky, tuby a valce, okolo ktorých je na účely ich predaja spotrebiteľom ovinutý pružný materiál (napríklad fólia, alobal, papier), obalmi v zmysle smernice 94/62/ES (
3
). Ak by sa tieto navíjacie valčeky (
4
) považovali za obaly, vzťahovala by sa na ne citovaná smernica a podniky, ktoré uvádzajú na trh výrobky, ktorých súčasťou sú navíjacie valčeky, alebo spotrebitelia týchto výrobkov by museli znášať náklady na ich recykláciu. (
5
) Spor sa môže zdať banálny, ale vyvoláva viaceré právne ťažkosti a jeho ekonomické dôsledky sú značné.
I – Právny rámec
A – Právo Únie
3.
Smernica 94/62 v článku 3 bode 1 vymedzuje pojem obal:
„Na účely tejto smernice:
1.
‚Obaly‘ sú všetky výrobky z ľubovoľného materiálu a ľubovoľných vlastností, ktoré sú používané na obalenie, ochranu, nakladanie, dodávanie a uvádzanie tovarov, od surovín po výrobky, od výrobcu po užívateľa alebo spotrebiteľa. ‚Nevratné‘ časti používané na tie isté účely sú tiež považované za obaly.
‚Obaly‘ sú len:
a)
spotrebiteľský obal alebo primárny obal, t. j. obal určený na to, aby vytvoril predajnú jednotku pre konečného užívateľa alebo spotrebiteľa na mieste nákupu;
b)
skupinový obal alebo sekundárny obal, t. j. obal určený na to, aby vytvoril v bode nákupu skupinu predajných jednotiek určitého počtu, či už sa takto bude neskôr predávať konečnému užívateľovi alebo spotrebiteľovi alebo či slúži len na doplnenie na mieste predaja; môže sa z výrobku odstrániť bez porušenia jeho vlastností;
c)
prepravný obal alebo terciálny obal, t. j. obal, ktorý je určený na nakladanie a prepravu určitého množstva predajných jednotiek alebo skupinových obalov s cieľom predchádzať fyzickému poškodeniu pri nakladaní a preprave. Cestné, železničné, lodné a letecké kontajnery nie sú prepravné obaly.“
4.
Článok 3 smernice 94/62 bol zmenený a doplnený smernicou 2004/12/ES (
6
), ktorej článok 1 stanovuje:
„Smernica 94/62/ES sa týmto mení a dopĺňa takto:
1.
Za článok 3 bod 1 sa vkladajú tieto pododseky:
2. ‚Definícia «obalov» sa ďalej zakladá na kritériách uvedených nižšie. Položky uvedené v prílohe I sú ilustračné príklady uplatňovania týchto kritérií.
i)
Položky sa považujú za obaly, ak spĺňajú horeuvedenú definíciu bez toho, aby boli dotknuté ďalšie funkcie, ktoré môže obal tiež plniť, pokiaľ nie je položka neoddeliteľnou súčasťou výrobku a pokiaľ nie je potrebná na uchovávanie, podporu alebo zachovávanie výrobku počas jeho životnosti a všetky jeho prvky sa majú [nemajú – neoficiálny preklad] použiť, spotrebovať alebo zneškodniť spoločne.
ii)
Položky vytvorené s cieľom plnenia na mieste predaja a «zneškodniteľné» položky predané, plnené, alebo vytvorené s cieľom plnenia na mieste predaja sa považujú za obaly za predpokladu, že plnia funkciu obalu.
iii)
Obalové zložky a pomocné prvky začlenené do obalov sa považujú za časť obalu, do ktorého sú začlenené. Pomocné prvky priamo zavesené alebo pripevnené k výrobku, ktoré plnia funkciu obalu sa považujú za obal, pokiaľ nie sú neoddeliteľnou súčasťou výrobku a pokiaľ sa všetky jeho prvky nemajú spotrebovať a zneškodniť spoločne.
Komisia, ak to bude vhodné, v súlade s postupom uvedeným v článku 21 preskúma a ak to bude potrebné reviduje ilustračné príklady definície obalov uvedené v prílohe I. Prioritne sa bude zaoberať týmito položkami: CD a video obaly, kvetináče, tuby a valce okolo ktorých je ovinutý pružný materiál, podkladový papier zo samolepiek a baliaci papier.‘“
5.
Komisia zmenila a doplnila prílohu I k smernici 94/62 smernicou 2013/2/EÚ. (
7
) V tejto prílohe sa uvádza:
„PRÍLOHA I
NÁZORNÉ PRÍKLADY KRITÉRIÍ UVEDENÝCH V ČLÁNKU 3 ODS. 1
Názorné príklady kritéria i)
Obaly
…
Rúrky, tuby a valce, okolo ktorých je ovinutý pružný materiál (napr. fólia, alobal, papier), okrem rúrok, túb a valcov, ktoré slúžia ako súčasť výrobných strojov a ktoré sa nepoužívajú na prezentáciu výrobku ako predajnej jednotky
…“
6.
V odôvodnení 2 smernice 2013/2 sa konštatuje, že „z dôvodu právnej istoty a harmonizácie výkladu vymedzenia pojmu ‚obaly‘ je potrebné zrevidovať a zmeniť a doplniť zoznam názorných príkladov na vyjasnenie ďalších prípadov, v ktorých je naďalej nejasná hranica medzi tým, čo sa považuje za obaly a čo nie. Revízia vychádza z výziev členských štátov a hospodárskych subjektov na posilnenie vykonávania smernice a na vytvoreni[e] rovnakých podmienok v rámci vnútorného trhu“.
7.
V odôvodnení 4 smernice 2013/2 je uvedené, že „výbor zriadený podľa článku 21 smernice 94/62/ES neposkytol stanovisko [k opatreniam, ktoré sú stanovené v tejto smernici] a Komisia preto predložila Rade návrh týkajúci sa opatrení a postúpila ho Európskemu parlamentu. Rada nekonala v lehote dvoch mesiacov ustanovenej v článku 5a rozhodnutia Rady 1999/468/ES z 28. júna 1999, ktorým sa ustanovujú postupy pre výkon vykonávacích právomocí prenesených na Komisiu (
8
), a Komisia preto svoj návrh bezodkladne predložila Európskemu parlamentu. Európsky parlament v lehote štyroch mesiacov voči opatreniu nevzniesol žiadne námietky“.
B – Vnútroštátne právo
8.
Ustanovenia smernice 94/62 boli vo francúzskom práve prebraté do code de l’environnement (zákonník životného prostredia), ktorého článok R. 543‑43 ods. I stanovuje:
„I.
Na účely uplatňovania tohto pododdielu sa za ‚obal‘ považuje každý predmet, bez ohľadu na povahu materiálov, z ktorých sa skladá, ktorý sa používa na obalenie a ochranu tovaru, na nakladanie s ním, na jeho dodávanie od výrobcu po spotrebiteľa alebo užívateľa a na jeho uvádzanie. Všetky ‚nevratné‘ časti používané na tie isté účely sa tiež považujú za obaly.
Definícia ‚obalu‘ sa ďalej zakladá na kritériách uvedených nižšie:
1.
Položky sa považujú za obaly, ak spĺňajú hore uvedenú definíciu, bez toho, aby boli dotknuté ďalšie funkcie, ktoré môže obal tiež plniť, pokiaľ nie je položka neoddeliteľnou súčasťou výrobku a pokiaľ nie je potrebná na uchovávanie, podporu alebo zachovávanie tohto výrobku počas celej jeho životnosti a všetky jeho prvky sa nemajú použiť, spotrebovať alebo zneškodniť spoločne;
…
Názorné príklady uplatňovania týchto kritérií sa stanovia vyhláškou ministra životného prostredia.“
9.
Ministerskou vyhláškou zo 6. augusta 2013, ktorou sa mení a dopĺňa ministerská vyhláška zo 7. februára 2012 o príkladoch uplatňovania kritérií, ktoré spresňujú pojem „obal“, vymedzených v článku R. 543‑43 zákonníka životného prostredia (
9
), bola do francúzskeho práva prebratá smernica 2013/2, pričom do zoznamu príkladov obalov boli okrem iného doplnené „rúrky, tuby a valce, okolo ktorých je ovinutý pružný materiál (napríklad fólia, alobal, papier), okrem rúrok, túb a valcov, ktoré slúžia ako súčasť výrobných strojov a ktoré sa nepoužívajú na prezentáciu výrobku ako predajnej jednotky“.
10.
Článok L. 541‑10 ods. II zákonníka životného prostredia ukladá výrobcom, dovozcom a distribútorom výrobkov povinnosť zabezpečiť alebo spolupracovať na prevencii vzniku odpadov, ktoré produkujú svojou činnosťou, a hospodárení s týmito odpadmi. Na tento účel sa môžu rozhodnúť vytvoriť individuálny systém zberu a spracovania odpadov alebo spoločne založiť ekologickú organizáciu, ktorá bude plniť túto úlohu a ktorej budú platiť finančný príspevok. Tieto ekologické organizácie schvaľuje štát najdlhšie na obdobie šesť rokov, ktoré možno predĺžiť. Výrobca, dovozca alebo ten, kto je zodpovedný za prvé uvedenie výrobku, ktorý sa predáva s obalom, na trh, je podľa článku R. 543‑56 povinný finančne prispieť na likvidáciu vzniknutých odpadov.
II – Spory vo veciach samých a prejudiciálne otázky
11.
Predmetom veci C‑313/15 sú žaloby, ktoré podala v januári 2013 na Tribunal de commerce de Paris (Obchodný súd Paríž, Francúzsko) spoločnosť Eco‑Emballages SA, ktorá pôsobí v oblasti nakladania s odpadmi z obalov. (
10
) Týmito žalobami (
11
) žiadala od devätnástich spoločností, s ktorými mala zmluvné vzťahy, aby zaplatili príspevky za navíjacie valčeky, ktoré uviedli na trh od 1. januára 2007. Uplatnené nároky predstavujú viac ako 42 miliónov eur, vrátane daní.
12.
Podniky, ktoré uvádzajú na trh výrobky s obalmi a ktoré uzavreli zmluvy s organizáciou Eco‑Emballages, jej musia platiť ročný finančný príspevok vypočítaný podľa sadzobníka zostaveného na základe materiálov, hmotnosti a množstva obalov predaných na francúzskom trhu. Na tento účel musia do 60 dní po uplynutí kalendárneho roka podať čestné vyhlásenie, v ktorom uvedú hmotnosť materiálov a množstvo obalov pre domácnosť, ktoré v tomto roku uviedli na trh.
13.
Žalované podniky tvrdia, že tuby, rúrky či valce nie sú súčasťou balenia výrobkov a nemožno ich považovať za obaly, na ktoré sa vzťahuje recyklačná povinnosť stanovená smernicou 94/62. Preto ich nezahrnuli do svojich ročných vyhlásení adresovaných organizácii Eco‑Emballages ani nezaplatili finančný príspevok, ktorý od nich táto organizácia žiada.
14.
Pre prípad, ak by navíjacie valčeky boli obalmi, uvedené podniky v konaní na vnútroštátnom súde tvrdili, že Eco‑Emballages by od nich mohla žiadať zaplatenie príspevkov len odo dňa prebratia smernice 2013/2 do francúzskeho práva, teda od 28. augusta 2013, keď nadobudla účinnosť ministerská vyhláška zo 6. augusta 2013, a nie od roku 2007, ako to tvrdí Eco‑Emballages.
15.
Vzhľadom na protichodné názory, ťažkosti spojené s výkladom smerníc uplatniteľných na daný prípad a ich ekonomické dôsledky Tribunal de commerce de Paris (Obchodný súd Paríž, Francúzsko) rozhodol o prerušení konania a položil Súdnemu dvoru nasledujúcu prejudiciálnu otázku:
„Zahŕňa pojem obaly, tak ako je definovaný v článku 3 smernice [94/62/ES], zmenenej a doplnenej smernicou 2004/12/ES, ‚navíjacie valčeky‘ (rúrky, tuby, valce), okolo ktorých je ovinutý pružný materiál, ako je napríklad papier, fólie, ktoré sa predávajú spotrebiteľom?“
16.
Viaceré podniky, ktoré boli žalované v predchádzajúcom spore, podali následne žalobu pre prekročenie právomoci na Conseil d’État (Štátna rada, Francúzsko), ktorou sa domáhali zrušenia ministerskej vyhlášky zo 6. augusta 2013, ktorou bola do francúzskeho práva prebratá smernica 2013/2. Spochybnili platnosť tejto smernice, lebo uvedená smernica tým, že medzi príklady obalov zaradila navíjacie valčeky, nezohľadnila definíciu pojmu obal stanovenú v článku 3 smernice 94/62 a prekročila rozsah oprávnenia priznaného Komisii v rámci jej vykonávacích právomocí.
17.
Ministre de l’écologie, du développement durable et de l’énergie (minister ekológie, trvalo udržateľného rozvoja a energetiky) navrhol, aby Conseil d’État (Štátna rada) zamietla tieto žaloby, lebo napadnutou ministerskou vyhláškou bola správne prebratá smernica 2013/2, ktorej ustanovenia sú podrobné a bezpodmienečné. Podľa jeho názoru nebolo potrebné položiť prejudiciálnu otázku, keďže táto smernica nevyvoláva výkladové ťažkosti a neporušuje nijakú všeobecnú zásadu práva Únie.
18.
Conseil d’État (Štátna rada) však prerušila konanie, kým Súdny dvor nerozhodne o návrhu na začatie prejudiciálneho konania vo veci C‑313/15. Pre prípad, ak Súdny dvor odpovie na prejudiciálnu otázku, ktorá je predmetom uvedeného konania, záporne, položila nasledujúcu otázku:
„Nezohľadnila smernica Komisie 2013/2/EÚ zo 7. februára 2013 tým, že medzi príklady obalov zaradila ‚navíjacie valčeky‘ (rúrky, tuby, valce), okolo ktorých je ovinutý pružný materiál, ako je napríklad papier, fólie, ktoré sa predávajú spotrebiteľom, definíciu obalu stanovenú v článku 3 smernice 94/62/ES z 20. decembra 1994 a prekročila rozsah oprávnenia priznaného Komisii v rámci jej vykonávacích právomocí?“
19.
Súdny dvor spojil tieto dve veci, v ktorých Komisia a Francúzsko predložili písomné pripomienky. Okrem toho vo veci C‑313/15 predložili písomné pripomienky Eco‑Emballages, Système U Centrale Nationale SAS, Melitta France SAS spolu so spoločnosťou Cofresco Frischhalteprodukte GmbH & Co. KG, Delipapier spolu s ďalšími 11 podnikmi z odvetvia, ako aj odborové združenie Group’Hygiène. Vo veci C‑530/15 15 predložili písomné pripomienky Melitta France spolu so spoločnosťou Cofresco Frischhalteprodukte, Delipapier spolu s 10 ďalšími podnikmi z odvetvia a odborové združenie Group’Hygiène.
20.
Na pojednávaní, ktoré sa konalo 4. mája 2016, sa zúčastnili Eco‑Emballages, Melitta France, Delipapier, Système U Centrale Nationale, francúzska vláda a Komisia. Na žiadosť Súdneho dvora sa tieto subjekty vo svojich pripomienkach zamerali na jednotlivé prvky, ktoré tvoria pojem obal v zmysle smernice 94/62, na časové obmedzenie účinkov budúceho rozsudku Súdneho dvora a na právomoc Komisie na prijatie smernice 2013/2. Konkrétne podrobne diskutovali o časovej pôsobnosti výkladu pojmu obal, ktorý by mohol podať Súdny dvor.
21.
Treba tiež spomenúť, že niektoré podniky, ktoré sú účastníkmi konania vo veci C‑313/15, napadli platnosť smernice 2013/2 na Všeobecnom súde. Ich žaloby boli zamietnuté pre nedostatok aktívnej legitimácie. (
12
)
III – Analýza prejudiciálnych otázok
22.
V prejednávanej veci vznikla situácia, ktorá je v rozhodovacej praxi Súdneho dvora dosť zriedkavá, a to kombinácia prejudiciálnej otázky týkajúcej sa výkladu, ktorú položil jeden vnútroštátny súd [Tribunal de commerce de Paris (Obchodný súd Paríž, Francúzsko)], s ďalšou prejudiciálnou otázkou týkajúcou sa posúdenia platnosti, ktorú položil iný súd [Conseil d’État (Štátna rada)], pričom tieto otázky boli položené v dvoch rôznych úzko súvisiacich konaniach, ktorých predmetom je ten istý spor.
23.
Najprv preskúmam otázku týkajúcu sa výkladu a potom sa budem zaoberať otázkou týkajúcou sa posúdenia platnosti.
A – Prejudiciálna otázka týkajúca sa výkladu: zahŕňa definícia obalu podľa smernice 94/62 navíjacie valčeky?
24.
Pochybnosti Tribunal de commerce de Paris (Obchodný súd Paríž, Francúzsko) sa zameriavajú na určenie, či pojem obal v zmysle článku 3 smernice 94/62, zmenenej a doplnenej smernicou 2004/12, zahŕňa navíjacie valčeky. Od odpovede na túto otázku bude závisieť rozhodnutie o peňažných nárokoch, ktoré Eco‑Emballages uplatnila voči podnikom, ktoré uvádzajú predmetné výrobky na trh.
25.
Na prvý pohľad sa môže zdať, že táto otázka je jednoduchá a možno ju ľahko zodpovedať: logika hovorí, že obal slúži na ovinutie, zabalenie alebo obalenie tovaru predávaného spotrebiteľovi. Vnútorný valček, ktorý slúži na spevnenie rolky toaletného papiera alebo papierových kuchynských utierok, neplní túto funkciu, a preto ho nemožno považovať za obal.
26.
My právnici však vieme, že normotvorcovia, vrátane normotvorcov Únie, pri používaní výrazov, ktoré sú súčasťou právneho predpisu, nevychádzajú vždy z logiky. Či už postup, ktorým sa „na účely tohto zákona“ pripisujú určitým slovám nové významy, alebo čoraz častejšie používanie definícií v samotných predpisoch (
13
), ktoré niekedy nezodpovedajú definíciám uvedeným v slovníkoch, spôsobujú, že právny jazyk sa vzďaľuje od bežnej reči, a to niekedy v takej veľkej miere ako v prejednávanej veci.
27.
Pojem obal v zmysle smernice 94/62 nemá rovnaký význam, aký mu pripisujú spotrebitelia, takže na objasnenie tejto skutočnosti boli potrebné tri smernice. To vysvetľuje, prečo sa na francúzskych vnútroštátnych súdoch vedú dve konania a prečo boli Súdnemu dvoru položené príslušné prejudiciálne otázky.
1. Pripomienky účastníkov konania
28.
Komisia, Francúzsko a Eco‑Emballages uvádzajú, že právna definícia obalu podľa článku 3 bodu 1 prvého pododseku smernice 94/62, zmenenej smernicou 2004/12 a doplnenej smernicou 2013/2, zahŕňa navíjacie valčeky. Tieto valčeky chránia výrobok zvnútra počas jeho prepravy a pri jeho prezentácii spotrebiteľovi, umožňujú uchovávať ho a vystavovať ho na účely predaja a následného používania a sú nevratné. Vzhľadom na extenzívny výklad, ktorý predpokladá smernica 94/62, je nepodstatné, že nemajú podobu vonkajšej vrstvy.
29.
Komisia, Francúzsko a Eco‑Emballages navyše tvrdia, že navíjacie valčeky predstavujú „spotrebiteľský obal alebo primárny obal“ v zmysle článku 3 bodu 1 druhého pododseku písm. a) smernice 94/62, lebo sú navrhnuté tak, aby spolu s výrobkom, ktorému dávajú tvar, tvorili predajnú jednotku pre konečného užívateľa alebo spotrebiteľa a nepredávali sa samostatne.
30.
Napokon navíjacie valčeky nespĺňajú tri kritériá na vyňatie z pojmu obal stanovené v článku 3 bode 1 treťom pododseku zarážke i) smernice 94/62, ktoré boli zavedené smernicou 2004/12. Nie sú súčasťou pružného materiálu ovinutého okolo nich, ktorý treba oddeliť od navíjacieho valčeka, aby sa dal používať; tiež nie sú nevyhnutné na jeho uchovávanie, podporu alebo zachovávanie a napokon sa nepoužívajú, nespotrebujú ani nezneškodnia spolu s výrobkom, ktorý je na nich navinutý, ale sa – napríklad na rozdiel od čajového vrecúška – odhodia po spotrebovaní tohto výrobku.
31.
Podniky, ktoré predložili pripomienky, nesúhlasia s názorom Komisie, Francúzska a organizácie Eco‑Emballages. Domnievajú sa, že výraz obal nevyhnutne označuje niečo, čo pokiaľ nie je priľnutou, prinajmenšom je vonkajšou vrstvou. Navíjací valček neobaľuje výrobok (napríklad toaletný papier) a ani ho nechráni, lebo nejde o vonkajšiu vrstvu, ale o vnútornú súčasť.
32.
Tieto podniky sa domnievajú, že navíjacie valčeky nespĺňajú podmienky stanovené v článku 3 bode 1 treťom pododseku smernice 94/62 na to, aby sa výrobok považoval za obal. Nie sú určené na obalenie alebo ochranu výrobku, lebo ho neobaľujú, a neslúžia na jeho uchovávanie ani prepravu od výrobcu k spotrebiteľovi. Navíjacie valčeky nezabezpečujú ani prezentáciu výrobku, lebo na ne nemožno umiestniť informácie určené pre spotrebiteľov, ktoré sa nachádzajú na vonkajšom obale a nemôžu byť uvedené na vnútornej časti výrobku.
33.
Podniky tiež tvrdia, že navíjacie valčeky nespadajú pod definíciu pojmov „spotrebiteľský obal“, „skupinový obal“ alebo „prepravný obal“, lebo nie sú navrhnuté tak, aby tvorili individuálnu predajnú jednotku, keďže slúžia len na to, aby dávali výrobku tvar, lebo nie sú vhodné na obalenie alebo zhromaždenie viacerých výrobkov a ani ich nemožno oddeliť od výrobkov bez ich poškodenia, a lebo neuľahčujú prepravu výrobkov, keďže neslúžia na ich uchovanie ani obalenie.
34.
Podniky zastávajú názor, že v prípade, ak by bolo možné považovať navíjacie valčeky za obaly, nespĺňali by tri požiadavky stanovené v článku 3 bode 1 treťom pododseku zarážke i) smernice 94/62. Navíjací valček je súčasťou výrobku a spotrebiteľ ho nemôže oddeliť bez toho, aby poškodil výrobok; vyžaduje sa počas celej životnosti výrobku na jeho používanie; používa sa spoločne s tovarom, ktorý je na ňom navinutý, a nemožno ho odstrániť, kým sa tento tovar úplne nespotrebuje.
2. Posúdenie
35.
Predovšetkým by som chcel zdôrazniť, že definícia obalu v článku 3 bode 1 smernice 94/62 nie je veľmi jasná. Jej nejednoznačnosť je mimoriadne problematická, lebo ide o kľúčový prvok na spresnenie rozsahu právnych povinností, ktoré táto smernica ukladá štátom – a nepriamo subjektom pôsobiacim v danom odvetví –, pričom cieľom tejto smernice bolo práve zharmonizovať vnútroštátne opatrenia týkajúce sa hospodárenia s obalmi a s odpadmi z obalov. (
14
)
36.
Vzhľadom na túto nejednoznačnosť bola desať rokov po prijatí smernice 94/62 prijatá smernica 2004/12 s cieľom objasniť pojem obal, v tomto prípade zavedením troch kritérií a prílohy s „názornými príkladmi“, pričom Komisia bola splnomocnená preskúmať a prípadne upraviť tieto príklady. Komisia bola výslovne poverená, aby sa „prioritne… zaobera[la]“ určitými predmetmi, medzi ktorými sa nachádzali tuby a valce, okolo ktorých je ovinutý pružný materiál. (
15
) Možno teda povedať, že v roku 2004 ešte stále nebolo jasné, či sa majú tieto predmety považovať za obaly, pričom Komisia mala rozptýliť tieto pochybnosti regulačným postupom.
37.
Nariadením (ES) č. 219/2009 (
16
) bol zmenený spôsob, akým mala Komisia splniť svoju úlohu. Neistota v súvislosti s navíjacími valčekmi trvala naďalej, keďže novým znením článku 3 bodu 1 štvrtého pododseku smernice 94/62 bol potvrdený mandát Komisie rozhodnúť o rúrkach a valcoch, pričom bolo ďalej uvedené, že pri tejto normotvornej činnosti nemôže zmeniť podstatné prvky uvedenej smernice. (
17
)
38.
Komisia vykonala tento mandát prijatím smernice 2013/2, pričom v odôvodnení 2 tejto smernice (ktoré som citoval vyššie) (
18
) odôvodnila zaradenie navíjacích valčekov (popri iných predmetoch) medzi „názorné príklady“ týchto obalov právnou istotou a harmonizáciou výkladu výrazu „obal“. (
19
)
39.
Po všetkých týchto zmenách a legislatívnych formalitách (
20
) bol pojem obal v zmysle článku 3 bodu 1 smernice 94/62 vymedzený pozitívne aj negatívne. Pokiaľ ide o pozitívne prvky, výrobok sa môže považovať za obal len vtedy, ak spĺňa dve kumulatívne požiadavky, ktoré Súdny dvor uviedol v rozsudku Plato Plastik Robert Frank (
21
), a to:
—
po prvé podľa prvej vety citovaného ustanovenia smernice 94/62 musí ísť o výrobok, ktorý slúži na obalenie, ochranu, nakladanie, dodávanie a uvádzanie tovarov od výrobcu po užívateľa alebo spotrebiteľa. V druhej vete tohto ustanovenia sa uvádza, že „nevratné“ časti používané na tie isté účely sú tiež považované za obaly;
—
po druhé výrobok musí patriť do jednej z troch kategórií obalov, ktoré sú vymenované a vymedzené v článku 3 bode 1 druhom pododseku písm. a) až c) smernice 94/62, teda spotrebiteľský obal, skupinový obal a prepravný obal.
40.
Bez toho, aby boli dotknuté námietky založené na správnom používaní jazyka a logiky, ktoré som uviedol vyššie, nemám inú možnosť, než uznať, že navíjacie valčeky spĺňajú prvú podmienku stanovenú smernicou 94/62 na to, aby sa považovali za obaly. Tomu, kto podáva výklad, neprináleží odmietnuť alebo porušiť normy, ak ich nepovažuje za správne alebo ak sú nedostatočné z jazykového hľadiska, ale musí ich uplatniť napriek tomu, že sa mu nepáčia.
41.
Súdny dvor určil, že výpočet možných funkcií obalu uvedený v článku 3 bode 1 prvej vete smernice 94/62 nie je kumulatívny, takže nie je potrebné, aby navíjacie valčeky súčasne slúžili na „obalenie, ochranu, nakladanie, dodávanie a uvádzanie tovarov“, ale stačí, aby plnili len niektorú z týchto funkcií. (
22
) Inak povedané, podľa tohto ustanovenia sa za obaly nepovažujú len balenia, vonkajšie ochranné vrstvy alebo nádoby, v ktorých sa tovar uvádza na trh, ako by sa na prvý pohľad mohlo zdať.
42.
Podľa môjho názoru nemožno poprieť, že Komisia, Francúzsko a Eco‑Emballages majú pravdu v tom, že navíjacie valčeky „chránia“ zvnútra tovar, ktorý je na nich navinutý. Táto ochranná pomôcka dáva výrobku tvar počas jeho prepravy a vystavovania na účely predaja spotrebiteľovi, keďže umožňuje prezentovať výrobok vo forme valca. Navíjací valček navyše uľahčuje následné používanie výrobku spotrebiteľom.
43.
Navíjací valček tiež pomáha „prezentovať“ predmet spotrebiteľom. V rozpore s názorom podnikov, ktorí uvádzajú dané výrobky na trh, prostriedkom prezentácie nie sú len písomné informácie uvedené na baleniach alebo nádobách tovaru. Navíjací valček napríklad umožňuje vhodne „prezentovať“ rolku toaletného papiera, alobalu alebo papierových kuchynských utierok na účely ich predaja spotrebiteľom.
44.
Napokon navíjacie valčeky sú predmetom, ktorý je nevratný, vytvára odpad a treba ho recyklovať. Navíjacie valčeky sa nespotrebujú spoločne s výrobkom, ktorý je na nich navinutý, ale sa odstránia po jeho úplnom spotrebovaní.
45.
Široká definícia obalu, ktorá sa nachádza v smernici 94/62, teda umožňuje, aby pod túto definíciu spadali navíjacie valčeky, a to v súlade s judikatúrou Súdneho dvora stanovenou v rozsudku Plato Plastik Robert Frank, na základe ktorej Súdny dvor dospel k záveru, že plastové nákupné tašky odovzdávané zákazníkom v obchode bezplatne alebo za odplatu sú tiež obalmi. (
23
)
46.
Kľúč možno treba hľadať v cieli smernice 94/62, ktorá má zabrániť vplyvu obalov a odpadov z obalov a obmedziť ho, a tak zaručiť vysokú úroveň ochrany životného prostredia. (
24
) Na tento účel táto smernica najmä ukladá členským štátom povinnosť zaviesť systém, ktorý uľahčí ich zber a zhodnocovanie, aj keď priznáva členským štátom určitú mieru voľnej úvahy pri vytváraní tohto systému. (
25
) Ak má smernica 94/62 podľa jej odôvodnenia 5 a článku 2 ods. 1 (
26
) širokú pôsobnosť, do ktorej patria všetky obaly uvedené na trh Spoločenstva, reštriktívny výklad pojmu obal, ktorý by neumožňoval zahrnúť navíjacie valčeky, by odporoval tomuto cieľu.
47.
Tento výklad článku 3 bodu 1 smernice 94/62 má teda oporu v teleologickom a systematickom kritériu výkladu. Keďže navíjacie valčeky sú bežnou súčasťou výrobkov, ktoré sa v domácnosti používajú vo veľkom rozsahu, ak by sa nepovažovali za obaly, znamenalo by to, že by nedochádzalo k recyklácii odpadov, ktoré na základe nich vznikajú, čím by bol narušený cieľ ochrany životného prostredia, ktorý sleduje smernica 94/62.
48.
Analýza druhej (pozitívnej) podmienky, ktorú musia spĺňať obaly podľa smernice 94/62, si vyžaduje menej rozsiahlu argumentáciu. Navíjacie valčeky totiž patria do prvej z troch kategórií vymenovaných a vymedzených v článku 3 bode 1 druhom pododseku písm. a) až c) tejto smernice (spotrebiteľský obal, skupinový obal a prepravný obal), lebo sú určené na to, aby „vytvori[li] predajnú jednotku pre konečného užívateľa alebo spotrebiteľa na mieste nákupu“ výrobku. Rúrka, okolo ktorej je ovinutý toaletný papier, sa predáva spotrebiteľovi ako jeden celok spolu s rolkou papiera, bez ktorej nemôže existovať a od ktorej ju v okamihu predaja nemožno oddeliť.
49.
Okrem týchto pozitívnych znakov je pojem obal v článku 3 bode 1 smernice 94/62 vymedzený aj negatívne. Na tento účel bolo prostredníctvom smernice 2004/12 vložené nové znenie článku 3 bodu 1 tretieho pododseku smernice 94/62, aby bola definícia pojmu „obal“ založená aj na troch dodatočných „kritériách“ uvedených v zarážkach i) až iii), pričom predmety uvedené v prílohe I sú názornými príkladmi ich uplatňovania.
50.
Čo sa týka prejednávanej veci, uplatní sa kritérium uvedené v zarážke i), takže výrobok, ktorý zodpovedá definícii obalu podľa smernice 94/62, sa nepovažuje za obal, ak súčasne spĺňa nasledujúce tri podmienky na vyňatie:
—
je neoddeliteľnou súčasťou výrobku, ku ktorému patrí,
—
je potrebný na uchovávanie, podporu alebo zachovávanie tohto výrobku počas jeho životnosti a
—
má sa použiť, spotrebovať alebo zneškodniť spoločne s výrobkom, ku ktorému patrí.
51.
Podľa môjho názoru navíjacie valčeky nespĺňajú prvú z týchto troch (negatívnych) podmienok na vyňatie. Konkrétne nie sú „neoddeliteľnou súčasťou“ výrobku, ktorému dávajú tvar, lebo pružný materiál, ktorý je na nich navinutý, sa pri používaní oddeľuje od navíjacieho valčeka. Napríklad rolka potravinárskej fólie obsahuje fóliu, ktorá sa používa na ochranu potravín, ale stredový navíjací valček ako taký neplní túto funkciu a nie je súčasťou uvedeného výrobku, aj keď sa navíjací valček odstráni až po úplnom spotrebovaní tohto výrobku.
52.
Navíjacie valčeky naopak spĺňajú druhú podmienku, lebo sú potrebné na „podporu“ výrobku počas jeho životnosti, takže ak sa odstránia pred úplným spotrebovaním výrobku, výrobok sa poškodí a jeho používanie bude sťažené alebo znemožnené.
53.
Pokiaľ ide o tretiu podmienku, navíjacie valčeky ju tiež nespĺňajú, keďže sa nemajú „použiť, spotrebovať alebo zneškodniť spoločne“ s výrobkom, ktorý je na nich navinutý. Rúrka, okolo ktorej sú ovinuté papierové kuchynské utierky, sa nespotrebuje ani nepoužíva súbežne s jednotlivými papierovými utierkami, ktoré sa odtrhávajú. Po spotrebovaní papierových utierok zostane stredová rúrka, ktorá je odpadom, ktorý treba recyklovať, ibaže bola vyrobená z biologicky rozložiteľného materiálu. Je to úplne inak ako v prípade predmetov, ako sú čajové vrecúška, kávové kapsuly alebo rozpustné vrecúška na detergenty, ktoré sa používajú, spotrebúvajú a zneškodňujú súčasne s výrobkom, ktorý obaľujú. (
27
)
54.
Ak teda navíjacie valčeky súčasne nespĺňajú všetky tri podmienky na vyňatie stanovené v článku 3 bode 1 treťom pododseku zarážke i) smernice 94/62, potvrdzuje to pôvodné konštatovanie, že sú obalmi, vyplývajúce z definície uvedenej v tom istom článku. Normotvorca Únie potvrdil tento výklad schválením smernice 2013/2, ktorou bola zmenená príloha I k smernici 94/62, v ktorej boli navíjacie valčeky zaradené medzi názorné príklady spotrebiteľských obalov pomocou formulácie, ktorú som už citoval. (
28
)
55.
Ak si Súdny dvor osvojí tento prístup k článku 3 bodu 1 smernice 94/62, bude potrebné stanoviť – ako navrhli podniky, ktoré sú účastníkmi konania –, od ktorého okamihu musia jeho výklad zohľadniť vnútroštátne súdy. Ako už bolo uvedené, časový aspekt je rozhodujúci pre stanovenie dátumu, od ktorého môže Eco‑Emballages žiadať od podnikov, ktoré uvádzajú na trh tento druh výrobkov (a majú s touto organizáciou zmluvný vzťah), aby zaplatili príspevky za recykláciu navíjacích valčekov. Táto otázka bola predmetom rozsiahlej diskusie v konaní vo veci samej a samotný Súdny dvor vyzval účastníkov konania, aby sa k tejto otázke vyjadrili na pojednávaní, čo aj urobili.
56.
V súlade s ustálenou judikatúrou Súdneho dvora výklad právneho predpisu Únie, ktorý podáva Súdny dvor v rámci výkonu svojej právomoci, ktorú mu priznáva článok 267 ZFEÚ, objasňuje a spresňuje význam a pôsobnosť tohto predpisu tak, ako sa má alebo sa mal chápať a uplatňovať od okamihu, keď nadobudol účinnosť. Z toho vyplýva, že takto vyložený predpis môže a má byť uplatnený aj na právne vzťahy vzniknuté a vytvorené pred vydaním rozsudku vo veci žiadosti o výklad, ak sú inak splnené podmienky umožňujúce predložiť príslušným súdom spor týkajúci sa uplatnenia uvedeného predpisu. (
29
)
57.
V rámci výnimky z tohto pravidla môže Súdny dvor prostredníctvom uplatnenia všeobecnej zásady právnej istoty, ktorá je vlastná právnemu poriadku Únie, pristúpiť k obmedzeniu možnosti akejkoľvek dotknutej osoby dovolávať sa ustanovenia, ktoré vyložil, aby sa spochybnili právne vzťahy, ktoré vznikli v dobrej viere. Na rozhodnutie o takom obmedzení je nevyhnutné, aby boli splnené dve podstatné kritériá, a to dobrá viera dotknutých osôb a riziko vážnych ťažkostí. Súdny dvor uplatnil túto výnimku, keď existovalo riziko vážnych ekonomických dôsledkov, predovšetkým vzhľadom na veľký počet právnych vzťahov, ktoré vznikli v dobrej viere na základe právnej úpravy, ktorá sa oprávnene považovala za platnú, a keď sa zdalo, že jednotlivci a vnútroštátne orgány boli nabádaní k správaniu, ktoré nie je v súlade s právnou úpravou Únie, z dôvodu vážnej a objektívnej neistoty týkajúcej sa dosahu práva Únie, ku ktorej prípadne prispelo i správanie iných členských štátov alebo Komisie. (
30
)
58.
Ak by sa uplatnilo všeobecné pravidlo, že rozsudky Súdneho dvora vydané v prejudiciálnych konaniach týkajúcich sa výkladu majú účinky ex tunc, navíjacie valčeky by sa museli považovať za obaly v zmysle smernice 94/62: a) buď od uplynutia lehoty určenej členským štátom na prebratie tejto smernice do ich vnútroštátneho práva (teda od 30. júna 1996), b) alebo – pokiaľ ide o spory medzi jednotlivcami – od nadobudnutia účinnosti vnútroštátneho predpisu, ktorým bola táto smernica prebratá do vnútroštátneho práva, ak tento dátum nastal neskôr.
59.
Domnievam sa však, že existujú dôvody, pre ktoré by mal Súdny dvor obmedziť časové účinky svojho rozsudku. Po prvé jeho rozhodnutie bude mať značné ekonomické dôsledky (
31
) a ovplyvní právne vzťahy, ktoré v zásade vznikli v dobrej viere. Niektoré z podnikov, ktoré sú účastníkmi konania, na pojednávaní navyše uviedli, že neistota, pokiaľ ide o to, či sa navíjacie valčeky majú považovať za obaly (spolu so skutočnosťou, že vo Francúzsku sa jednotlivé orgány nevyjadrili jednomyseľne), viedla k neplateniu príspevkov ekologickým organizáciám, ako je Eco‑Emballages, ktoré zjavne neboli prenesené na spotrebiteľov. Ak by ich museli zaplatiť teraz so spätnou účinnosťou, podniky, ktoré uvádzajú na trh výrobky pre domácnosť s navíjacími valčekmi, by už nemali možnosť preniesť toto ekonomické bremeno na konečných spotrebiteľov (legitímne prenesenie) a boli by povinné niesť ho v celom rozsahu. (
32
)
60.
Po druhé mimoriadny význam má skutočnosť, že samotné inštitúcie Únie celé roky, počas ktorých pretrvávala nejednoznačnosť právnej úpravy, svojím správaním prispievali k vzniku pochybností o tom, či sa navíjacie valčeky majú považovať za obaly.
61.
Smernica 2004/12 bola prijatá okrem iného s cieľom spresniť pojem obal v zmysle článku 3 bodu 1 prvého a druhého odseku smernice 94/62. Tento pojem bol síce spresnený, ale neistota naďalej pretrvávala. Okrem toho v tejto smernici bolo uznané, že existujú určité predmety, v prípade ktorých je sporné, či sa majú považovať za obaly, okrem iného „rúrky a valce, okolo ktorých je ovinutý pružný materiál“ (
33
). Namiesto toho, aby v nej bola s konečnou platnosťou vyriešená otázka právnej kvalifikácie týchto konkrétnych predmetov (pričom na tento účel by stačilo zaradiť ich do prílohy I), bola Komisii zverená úloha preskúmať názorné príklady obalov s použitím regulačného postupu s kontrolou (článok 21 ods. 3 smernice 94/62).
62.
Komisia splnila tento mandát až prijatím smernice 2013/2, v ktorej po tom, čo priznala, že existuje „nejasná hranica medzi tým, čo sa považuje za obaly a čo nie“ – už výslovne – uviedla navíjacie valčeky ako príklady obalov. Pri postupe vypracovávania smernice 2013/2 sa navyše vyskytli atypické okolnosti, ktoré som spomenul vyššie (výbor zriadený podľa článku 21 smernice 94/62 neposkytol stanovisko a Rada nekonala v lehote dvoch mesiacov ustanovenej v článku 5a rozhodnutia 1999/468). (
34
)
63.
V tomto kontexte „vedomej nečinnosti“ normotvorcov Únie, pokiaľ ide o otázku, či sa majú navíjacie valčeky považovať za obaly, sa domnievam, že Súdny dvor by mal obmedziť časové účinky svojho rozsudku. Navrhujem obmedziť ich tak, aby pôsobili spätne od 1. októbra 2013, teda odo dňa nasledujúceho po uplynutí lehoty stanovenej v smernici 2013/2 na jej prebratie do právnych poriadkov členských štátov. Až v tom čase (keď už Francúzsko prijalo ministerskú vyhlášku zo 6. augusta 2013, ktorou bola uvedená smernica prebratá do francúzskeho právneho poriadku) boli rozptýlené pochybnosti o kvalifikácii navíjacích valčekov.
B – Prejudiciálna otázka týkajúca sa posúdenia platnosti: je smernica 2013/2 zlučiteľná so smernicou 94/62?
64.
Ak Súdny dvor odpovie na prejudiciálnu otázku, ktorú položil Tribunal de commerce de Paris (Obchodný súd Paríž, Francúzsko), kladne, teda ak konštatuje, že navíjacie valčeky sú obalmi podľa smernice 2013/2, nebude potrebné zaoberať sa prejudiciálnou otázkou týkajúcou sa platnosti, ktorú položila Conseil d’État (Štátna rada). Táto otázka bola položená len pre prípad, že Súdny dvor odpovie na prvú otázku záporne. Napriek tomu ju stručne preskúmam, ale už teraz uvádzam, že podľa môjho názoru neexistuje nijaký dôvod na vyhlásenie smernice 2013/2 za neplatnú.
65.
Conseil d’État (Štátna rada) sa pýta Súdneho dvora, či smernica 2013/2 tým, že spomenula navíjacie valčeky medzi príkladmi obalov, zohľadnila pojem obal vymedzený smernicou 94/62. Tiež chce vedieť, či Komisia prekročila hranice oprávnenia, ktoré jej bolo priznané v rámci jej vykonávacích právomocí.
66.
Podľa ustálenej judikatúry Súdneho dvora je prijatie podstatných pravidiel v určitej oblasti vyhradené normotvorcovi Únie, ktorý ich musí zahrnúť do základnej právnej úpravy. Ustanovenia, ktoré stanovia podstatné prvky základnej právnej úpravy, ktorých prijatie vyžaduje uskutočniť politické rozhodnutia, za čo je zodpovedný normotvorca Únie, nemôžu byť predmetom prenesenia právomoci ani súčasťou vykonávacích aktov. (
35
) Tieto akty nemôžu meniť podstatné prvky základnej právnej úpravy, ani ju dopĺňať novými podstatnými prvkami. (
36
)
67.
Súdny dvor tiež konštatoval, že určenie „podstatných“ prvkov určitej oblasti musí vychádzať z objektívnych skutočností, ktoré môžu byť predmetom súdneho preskúmania, a vyžaduje, aby sa zohľadnili vlastnosti a osobitosti tejto oblasti. (
37
)
68.
Komisia prijala vykonávaciu smernicu 2013/2 na základe oprávnenia vyplývajúceho z článku 3 bodu 1 in fine smernice 94/62 vloženého smernicou 2004/12 a upraveného nariadením č. 219/2009. Ak Komisia mohla v súlade s týmto oprávnením prijať „opatrenia zamerané na zmenu nepodstatných prvkov“ smernice, domnievam sa, že uvedené pravidlo bolo v tomto prípade dodržané. Komisia tým, že prostredníctvom smernice 2013/2 zaradila navíjacie valčeky medzi príklady obalov uvedené v prílohe I smernice 94/62, podľa môjho názoru neprekročila právomoci vyplývajúce zo základného normatívneho aktu, ale konala v rámci oprávnenia, ktoré jej priznali normotvorcovia Únie.
69.
Z vecného hľadiska sa zaradením navíjacích valčekov medzi príklady obalov nemení nijaký podstatný prvok základného normatívneho aktu. Presnejšie povedané, nemení sa pojem obal v zmysle smernice 94/62 doplnenej smernicou 2004/12. Komisia prijatím smernice 2013/2 splnila výslovný mandát normotvorcov Únie, ktorí ju poverili úlohou doplniť do prílohy I ďalšie príklady obalov s cieľom objasniť prípadné pochybnosti hospodárskych subjektov a členských štátov.
70.
Z procesného hľadiska bolo zaradenie navíjacích valčekov do prílohy I smernice 94/62 vykonané postupom, ktorý na tento účel výslovne stanovovali základné normatívne akty. Článok 21 ods. 3 smernice 94/62 konkrétne stanovil použitie regulačného postupu s kontrolou upraveného v rozhodnutí 1999/468, zmenenom a doplnenom rozhodnutím 2006/512/ES (
38
) a nariadením č. 219/2009, ktoré dočasne naďalej platilo na základe článku 12 nariadenia (EÚ) č. 182/2011 (
39
), ktorým bolo rozhodnutie 1999/468 zrušené. Vzhľadom na to, že smernica 2013/2 bola schválená v súlade s regulačným postupom s kontrolou, normotvorcovia Únie (Parlament a Rada) a regulačný výbor mali možnosť vzniesť námietky voči navrhnutému obsahu, čo neurobili.
71.
Preto sa domnievam, že neexistuje nijaký dôvod na vyhlásenie smernice 2013/2 za neplatnú.
IV – Návrh
72.
Na základe vyššie uvedených úvah navrhujem, aby Súdny dvor odpovedal na prejudiciálne otázky, ktoré položili Tribunal de commerce de Paris (Obchodný súd Paríž, Francúzsko) a Conseil d’État (Štátna rada, Francúzsko), takto:
1.
Navíjacie valčeky (rúrky, tuby a valce), okolo ktorých je ovinutý pružný materiál a ktoré sa ako také predávajú spotrebiteľom, spadajú pod pojem obal vymedzený v článku 3 bode 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 94/62/ES z 20. decembra 1994 o obaloch a odpadoch z obalov, zmenenej a doplnenej smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2004/12/ES z 11. februára 2004.
2.
Tým, že v smernici Komisie 2013/2/EÚ zo 7. februára 2013, ktorou sa mení a dopĺňa príloha I k smernici 94/62, boli spomenuté navíjacie valčeky ako názorný príklad obalu, nedošlo k prekročeniu hraníc oprávnenia priznaného Komisii v rámci jej vykonávacích právomocí.
3.
Časové účinky tohto rozsudku treba obmedziť tak, aby pôsobili spätne od 1. októbra 2013, teda odo dňa nasledujúceho po uplynutí lehoty stanovenej v smernici 2013/2 na jej prebratie do právnych poriadkov členských štátov.
(
1
)	Jazyk prednesu: španielčina.
(
2
)	Eu Law Radar. Monitoring References to the Court of Justice of the European Union. Dostupné na http://eulawradar.com/case‑c‑53015‑melitta‑france‑card‑core‑hardcore‑packaging‑law.
(
3
)	Smernica Európskeho parlamentu a Rady z 20. decembra 1994 o obaloch a odpadoch z obalov (Ú. v. ES L 365, 1994, s. 10; Mim. vyd. 13/013, s. 349).
(
4
)	V slovníku Španielskej kráľovskej akadémie sa nachádza slovo „mandril“ (navíjací valček), ale nie vo význame používanom v priemysle, ktorý je relevantný pre prejednávanú vec. V priemysle sa druhový výraz „mandril“ (navíjací valček) používa na označenie trubíc, rúr, valcov alebo rúrok, na ktorých sú navinuté výrobky určené na predaj.
(
5
)	Existuje veľa druhov tovaru predávaných spotrebiteľom, do ktorých výrobcovia vkladajú navíjacie valčeky, aby im dávali tvar a uľahčili manipuláciu s nimi: toaletný papier, papierové kuchynské utierky, potravinárska fólia, potravinársky alobal, papier na pečenie, cievky nití na šitie a vlákien na pletenie, rybársky vlasec, klbká kuchynských nití, ohybné drôty na použitie v domácnosti, náplasti v rolkách, elektrické káble, teflón, medený drôt, lepiace pásky rôznych druhov, atď.
(
6
)	Smernica Európskeho parlamentu a Rady z 11. februára 2004, ktorou sa mení a dopĺňa smernica 94/62/ES o obaloch a odpadoch z obalov (Ú. v. EÚ L 47, 2004, s. 26; Mim. vyd. 13/034, s. 3).
(
7
)	Smernica zo 7. februára 2013, ktorou sa mení a dopĺňa príloha I k smernici Európskeho parlamentu a Rady 94/62/ES o obaloch a odpadoch z obalov (Ú. v. EÚ L 37, 2013, s. 10).
(
8
)	Ú. v. ES L 184, 1999, s. 23; Mim. vyd. 01/003, s. 124.
(
9
)	Arrêté du 6 août 2013 modifiant l'arrêté du 7 février 2012 relatif aux exemples d'application des critères précisant la notion d'„emballage“ définis à l'article R. 543 43 du code de l'environnement (JORF č. 198 z 27. augusta 2013, s. 14487).
(
10
)	Eco‑Emballages je súkromná nezisková ekologická organizácia, ktorá pôsobí v oblasti recyklácie domového odpadu z obalov vo Francúzsku od roku 1993 a je držiteľkou príslušného povolenia udeleného vládou. Uzatvára adhézne zmluvy s výrobcami, ktorí pri uvádzaní svojich výrobkov na trh používajú obaly určené pre domácnosti, a vyberá finančné príspevky, ktoré musia títo výrobcovia platiť za recykláciu. Eco‑Emballages prevádza vybraté prostriedky na orgány miestnej správy, ktoré zabezpečujú zber, triedenie a spracovanie obalov, s cieľom pokryť časť ich nákladov.
(
11
)	Eco‑Emballages odôvodnila svoju žalobu tvrdením, že navíjacie valčeky spadajú pod definíciu obalu uvedenú v článku R. 543-43 zákonníka životného prostredia. Pozri bod 8 týchto návrhov.
(
12
)	Uznesenia zo 7. júla 2014, Cofresco Frischhalteprodukte/Komisia (T‑223/13, neuverejnené, EU:T:2014:635); Melitta France/Komisia (T‑224/13, neuverejnené, EU:T:2014:636); Group’Hygiène/Komisia (T‑202/13, EU:T:2014:664); Wepa Lille/Komisia (T‑231/13, neuverejnené, EU:T:2014:640); SCA Hygiène Products/Komisia (T‑232/13, neuverejnené, EU:T:2014:632); Paul Hartmann/Komisia (T‑233/13, neuverejnené, EU:T:2014:641); Lucart France/Komisia (T‑234/13, neuverejnené, EU:T:2014:633); Gopack/Komisia (T‑235/13, neuverejnené, EU:T:2014:637); CMC France/Komisia (T‑236/13, neuverejnené, EU:T:2014:638); SCA Tissue France/Komisia (T‑237/13, neuverejnené, EU:T:2014:634); Delipapier/Komisia (T‑238/13, neuverejnené, EU:T:2014:643); ICT/Komisia (T‑243/13, neuverejnené, EU:T:2014:639) a Industrie Cartarie Tronchetti Ibérica/Komisia (T‑244/13, neuverejnené, EU:T:2014:644).
(
13
)	Normotvorca zabudol na starý aforizmus rímskeho práva, ktorý sa pripisuje Iavolenovi: „omnis definitio in iure civili periculosa est: parum est enim, ut non subverti posset (každá definícia v občianskom práve je nebezpečná, lebo je ťažké predstaviť si, že ju nebude potrebné zmeniť)“.
(
14
)	Cieľom smernice je podľa jej článku 1 ods. 1 „zharmonizovať vnútroštátne opatrenia týkajúce sa hospodárenia s obalmi a s odpadmi z obalov, aby sa na jednej strane zabránilo ich vplyvu na životné prostredie všetkých členských štátov ako aj iných krajín alebo sa takýto vplyv znížil a to vysokou úrovňou ochrany životného prostredia a na druhej strane, aby sa zabezpečil funkčný vnútorný trh, aby sa vyhlo prekážkam v obchodovaní a deformácii a obmedzeniu hospodárskej súťaže v spoločenstve“.
(
15
)	Podľa článku 1 smernice 2004/12 „Komisia, ak to bude vhodné, v súlade s postupom uvedeným v článku 21 preskúma a ak to bude potrebné reviduje ilustračné príklady definície obalov uvedené v prílohe I. Prioritne sa bude zaoberať týmito položkami: CD a video obaly, kvetináče, tuby a valce okolo ktorých je ovinutý pružný materiál, podkladový papier zo samolepiek a baliaci papier“.
(
16
)	Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) z 11. marca 2009 o prispôsobení určitých nástrojov, na ktoré sa vzťahuje postup uvedený v článku 251 zmluvy, rozhodnutiu Rady 1999/468/ES, pokiaľ ide o regulačný postup s kontrolou (Ú. v. EÚ L 87, 2009, s. 109).
(
17
)
(
18
)	Pozri bod 6.
(
19
)	V odôvodnení 4 smernice 2013/2 je opísaný postup prijímania tejto smernice. Komisia vypracovala návrh, výbor zriadený podľa článku 21 smernice 94/62 neposkytol stanovisko a Komisia predložila Rade návrh a postúpila ho Európskemu parlamentu. Rada nekonala v lehote dvoch mesiacov ustanovenej v článku 5a rozhodnutia 1999/468, a preto Komisia bezodkladne predložila svoj návrh Európskemu parlamentu, ktorý v lehote štyroch mesiacov voči opatreniu nevzniesol žiadne námietky, v dôsledku čoho bola prijatá smernica 2013/2.
(
20
)	Článok 3 bod 1 smernice 94/62 bol neskôr doplnený smernicou Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2015/720 z 29. apríla 2015, ktorou sa mení smernica 94/62/ES, pokiaľ ide o zníženie spotreby ľahkých plastových tašiek (Ú. v. EÚ L 115, 2015, s. 11). Boli doplnené osobitné ustanovenia o týchto plastových taškách, lebo išlo o druh obalu, ktorý spôsoboval rozsiahle znečistenie a vyžadoval si osobitné predpisy.
(
21
)	Rozsudok z 29. apríla 2004 (C‑341/01, EU:C:2004:254, body 47 až 51).
(
22
)	Rozsudok z 29. apríla 2004, Plato Plastik Robert Frank (C‑341/01, EU:C:2004:254, bod 49) a návrhy, ktoré v tejto veci predniesol generálny advokát Léger (EU:C:2003:454, bod 41).
(
23
)	Rozsudok z 29. apríla 2004, Plato Plastik Robert Frank (C‑341/01, EU:C:2004:254, body 54 až 59).
(
24
)	Súdny dvor sa zaoberal rôznymi aspektmi smernice 94/62 v rozsudkoch z 12. novembra 2015, Visnapuu (C‑198/14, EU:C:2015:751), a zo 14. decembra 2004, Radlberger Getränkegesellschaft a S. Spitz (C‑309/02, EU:C:2004:799) a Komisia/Nemecko (C‑463/01, EU:C:2004:797).
(
25
)	Uznesenie zo 16. februára 2006, Plato Plastik Robert Frank (C‑26/05, neuverejnené, EU:C:2006:114, bod 33).
(
26
)	Článok 2 ods. 1 smernice 94/62, ktorý sa týka pôsobnosti tejto smernice, stanovuje: „Do pôsobnosti smernice patria všetky obaly uvedené na trh spoločenstva a všetky odpady z obalov, či už sú použité alebo uvoľnené na priemyselnej, obchodnej úrovni, v úrade, obchode, službách alebo domácnosti bez ohľadu na použitý materiál.“
(
27
)	Preto sú tieto predmety uvedené v prílohe I k smernici 94/62 ako názorné príklady výrobkov, na ktoré sa vzťahuje výnimka stanovená v článku 3 bode 1 treťom pododseku kritéria i) tejto smernice. Kapsula používaná na prípravu nápojov (napr. káva, kakao, mlieko), ktorá zostáva po použití prázdna, sa však podľa prílohy I k smernici 94/62 považuje za obal.
(
28
)	Pozri bod 5. Pripomínam, že prostredníctvom smernice 2013/2 boli do prílohy I smernice 94/62 zaradené „rúrky, tuby a valce, okolo ktorých je ovinutý pružný materiál (napr. fólia, alobal, papier), okrem rúrok, túb a valcov, ktoré slúžia ako súčasť výrobných strojov a ktoré sa nepoužívajú na prezentáciu výrobku ako predajnej jednotky“.
(
29
)	Rozsudok z 27. februára 2014, Transportes Jordi Besora (C‑82/12, EU:C:2014:108, bod 40 a tam citovaná judikatúra).
(
30
)	Rozsudky z 27. februára 2014, Transportes Jordi Besora (C‑82/12, EU:C:2014:108, body 42 a 43); z 3. júna 2010, Kalinčev (C‑2/09, EU:C:2010:312, body 50 a 51), a z 10. mája 2012, Santander Asset Management SGIIC a i. (C‑338/11 až C‑347/11, EU:C:2012:286, body 59 a 60).
(
31
)	Len v spore medzi organizáciou Eco‑Emballages a podnikmi, ktoré majú zmluvný vzťah s touto organizáciou, ide približne o 42 miliónov eur, ktoré sa týkajú recyklácie navíjacích valčekov.
(
32
)	Na pojednávaní Eco‑Emballages uviedla, že iné podniky platili príspevky za recykláciu navíjacích valčekov. O tejto skutkovej otázke a o jej vplyve na dobrú vieru podnikov, ktoré sú účastníkmi konania, bude musieť rozhodnúť súd, ktorý prejednáva spor vo veci samej.
(
33
)	Pri postupe prijímania smernice 2004/12 Európsky parlament v prvom a druhom čítaní obhajoval zaradenie navíjacích valčekov do prílohy I ako príkladov predmetov, ktoré nie sú obalmi [dokument EP‑PE_TC‑COD(2001) 291 z 2. júla 2003].
(
34
)	Pozri bod 7 týchto návrhov.
(
35
)	Rozsudky z 5. septembra 2012, Parlament/Rada (C‑355/10, EU:C:2012:516, body 64 a 65 a tam citovaná judikatúra), a z 10. septembra 2015, Parlament/Rada (C‑363/14, EU:C:2015:579, bod 46).
(
36
)	Rozsudok z 5. septembra 2012, Parlament/Rada (C‑355/10, EU:C:2012:516, bod 66).
(
37
)	Rozsudky z 5. septembra 2012, Parlament/Rada (C‑355/10, EU:C:2012:516, body 67 a 68 a tam citovaná judikatúra), a z 10. septembra 2015, Parlament/Rada (C‑363/14, EU:C:2015:579, bod 47).
(
38
)	Tento postup bol upravený v článku 5a rozhodnutia 1999/468, zavedenom rozhodnutím Rady 2006/512/ES zo 17. júla 2006, ktorým sa mení a dopĺňa rozhodnutie 1999/468/ES, ktorým sa ustanovujú postupy pre výkon vykonávacích právomocí prenesených na Komisiu (Ú. v. EÚ L 200, 2006, s. 11).
(
39
)	Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady zo 16. februára 2011, ktorým sa ustanovujú pravidlá a všeobecné zásady mechanizmu, na základe ktorého členské štáty kontrolujú vykonávanie vykonávacích právomocí Komisie (Ú. v. EÚ L 55, 2011, s. 13).