62009CP0197
JÁN MAZÁK FŐTANÁCSNOK
ÁLLÁSFOGLALÁSA
Az ismertetés napja: 2009. október 28. (
1
)
C-197/09. RX-II. sz. ügy
M
kontra
az Európai Gyógyszerügynökség (EMEA)
„A T-12/08. P. sz. ügyben hozott ítélet felülvizsgálata — Ügy, amelynek érdemben való eldöntését a per állása megengedi — Tisztességes eljárás — A kontradiktórius eljárás elve — A közösségi jog egységességének vagy koherenciájának sérelme”
1.
2009. június 24-i határozatában (
2
) (a továbbiakban: a Bíróság 2009. június 24-i határozata) a Bíróság úgy határozott, hogy felül kell vizsgálni az Európai Közösségek Elsőfokú Bíróságának (a továbbiakban: Elsőfokú Bíróság) az M kontra EMEA ügyben 2009. május 6-án hozott ítéletét (
3
) (a továbbiakban: az Elsőfokú Bíróság 2009. május 6-i ítélete). E határozat értelmében a felülvizsgálatnak arra a kérdésre kell irányulnia, hogy az Elsőfokú Bíróság 2009. május 6-i ítélete sérti-e a közösségi jog egységességét vagy koherenciáját amiatt, hogy az említett, fellebbviteli bíróságként eljáró Elsőfokú Bíróság a Bíróság alapokmányának 61. cikkében és az említett alapokmány melléklete 13. cikkének (1) bekezdésében szereplő „az ügy érdemben való eldöntését a per állása megengedi” kifejezést úgy értelmezte, mint amely lehetővé teszi számára, hogy megvizsgáljon és érdemben eldöntsön valamely ügyet annak ellenére, hogy a hozzá érkezett fellebbezést megelőzően az elsőfokú eljárásban csupán az elfogadhatatlansági kifogást vizsgálták, és a szóban forgó ügyben semmiféle kontradiktórius vitára nem került sor sem az Elsőfokú Bíróság, sem az Európai Unió Közszolgálati Törvényszéke (a továbbiakban: Közszolgálati Törvényszék) mint elsőfokú bíróság előtt.
2.
Tekintettel arra, hogy jelen esetben azon lehetőség első alkalmazásáról van szó, hogy a Bíróság felülvizsgálja a másodfokú bíróságként eljáró Elsőfokú Bíróság határozatát (
4
), szükségesnek tűnik ezen eljárás egyes alapvető jellemzőinek rövid magyarázata.
3.
Az EK 220. cikk első bekezdése értelmében a Bíróság saját hatásköre keretén belül biztosítja a jog tiszteletben tartását a Szerződés értelmezése és alkalmazása során. Véleményem szerint az Elsőfokú Bíróság fellebbezést elbíráló határozata felülvizsgálatának lehetősége az egyik olyan eszköz, amely biztosítja a Bíróság számára az említett feladat teljesítését.
4.
Ugyanakkor hangsúlyozni kell, hogy éppúgy kivételes, mint végső eszközről van szó. Ez következik először is a közösségi bírósági rendszer szerkezetének általános értelmezéséből, másodszor a felülvizsgálat elfogadhatóságának feltételeiből, amelyeket a Bíróság eljárási szabályzatának 123b. cikkében meghatározott különtanács a felülvizsgálati eljárás kezdete előtt vizsgál meg, és végül következik a felülvizsgálat eredményéből is, amely az elfogadhatóságára vonatkozó döntést követően annak megállapítását jelenti, hogy az Elsőfokú Bíróság határozata a közösségi jog egységességét vagy koherenciáját sérti-e, vagy sem.
5.
A felülvizsgálati eljárásnak tárgya kizárólag a közösségi jog egységességének és koherenciájának védelme, amelyet az Elsőfokú Bíróság fellebbezést elbíráló hibás határozata veszélyeztet. (
5
) Következésképpen az említett eljárás nem az adott eljárásban részes felek érdekeinek, hanem a közösségi jog érdekeinek védelmére szolgál.
6.
Ebből következően a felülvizsgálati eljárás célja nem általában az Elsőfokú Bíróság fellebbezést elbíráló hibás határozatainak, hanem csak az Elsőfokú Bíróság fellebbezést elbíráló olyan hibás határozatainak a kiigazítása, amelyek sértik a közösségi jog egységességét vagy koherenciáját. Véleményem szerint a hibás határozat csak akkor járhat ilyen hatással, ha a közösségi jog valamely általános elvével ellentétes, amelyek a Bíróság újabb ítélkezési gyakorlata szerint alkotmányos rangúak (
6
), és amelyek tiszteletben tartása biztosítja a közösségi jog egységességét és koherenciáját.
7.
A fentieknek megfelelően először is röviden emlékeztetek a felülvizsgálati eljárás előzményeire. Majd megvizsgálom, hogy az Elsőfokú Bíróság 2009. május 6-i ítélete hibás-e, végül amennyiben hibás, arra a kérdésre keresem a választ, hogy az Elsőfokú Bíróság 2009. május 6-i ítélete sérti-e a közösségi jog egységességét vagy koherenciáját.
A felülvizsgálati eljárás előzményei
8.
M azt kérte, hogy az Elsőfokú Bíróság semmisítse meg a 2006. október 25-i határozatot, amelyben az Európai Gyógyszerügynökség (a továbbiakban: EMEA) elutasította a rokkantsági bizottság összehívása iránti kérelmét, valamint a 2007. január 31-i határozatot, amelyben az EMEA elutasította M kártérítés iránti kérelmét, továbbá hogy az Elsőfokú Bíróság kötelezze az EMEA-t M részére 100000 euró kártérítés megfizetésére közszolgálati kötelességszegés miatt.
9.
2007. október 19-i végzésével (
7
) a Közszolgálati Törvényszék (a továbbiakban: a Közszolgálati Törvényszék 2007. október 19-i végzése) az Elsőfokú Bíróság eljárási szabályzata (
8
) 114. cikkének (1) bekezdése értelmében vett elfogadhatatlansági kifogás nyomán az említett keresetet – mint elfogadhatatlant – az ügy érdemének vizsgálata nélkül elutasította.
10.
M fellebbezést nyújtott be az említett végzés ellen, kérve, hogy az Elsőfokú Bíróság helyezze azt hatályon kívül, és semmisítse meg az EMEA 2006. október 25-i határozatát annyiban, amennyiben az elutasítja a rokkantsági bizottság összehívására irányuló 2006. augusztus 8-i kérelmet, valamint az EMEA azon határozatát, amely elutasítja a felperes okozott kár megtérítése iránti kérelmét.
11.
Az Elsőfokú Bíróság helyt adott az Elsőfokú Bíróság eljárási szabályzatának 146. cikke alapján M által benyújtott indokolt kérelemnek, és megnyitotta a szóbeli szakaszt.
12.
2009. május 6-i ítéletében az Elsőfokú Bíróság hatályon kívül helyezte a Közszolgálati Törvényszék 2007. október 19-i végzését, és ezzel egy időben a Bíróság alapokmánya melléklete 13. cikkének (1) bekezdése alapján a jogvitát maga döntötte el, nevezetesen megsemmisítette az EMEA 2006. október 25-i határozatát a rokkantsági bizottság összehívása iránti 2006. augusztus 8-i kérelmet elutasító részében, és kötelezte az EMEA-t a fellebbező részére 3000 euró kártérítés megfizetésére.
13.
Az első főtanácsnoknak az Elsőfokú Bíróság 2009. május 6-i ítéletére vonatkozó felülvizsgálati indítványa értelmében a Bíróság 2009. június 24-i határozatában úgy határozott, hogy felül kell vizsgálni az említett ítéletet, és a felülvizsgálatnak arra a kérdésre kell irányulnia, hogy az Elsőfokú Bíróság ítélete sérti-e a közösségi jog egységességét vagy koherenciáját amiatt, hogy az említett, fellebbviteli bíróságként eljáró Elsőfokú Bíróság a Bíróság alapokmányának 61. cikkében és az említett alapokmány melléklete 13. cikkének (1) bekezdésében szereplő „az ügy érdemben való eldöntését a per állása megengedi” kifejezést úgy értelmezte, mint amely lehetővé teszi számára, hogy megvizsgáljon és érdemben eldöntsön valamely ügyet annak ellenére, hogy a hozzá érkezett fellebbezést megelőzően az elsőfokú eljárásban csupán az elfogadhatatlansági kifogást vizsgálták, és a szóban forgó ügyben semmiféle kontradiktórius vitára nem került sor sem az Elsőfokú Bíróság, sem az Európai Unió Közszolgálati Törvényszéke mint elsőfokú bíróság előtt. A Bíróság felhívta a Bíróság alapokmányának 23. cikkében érintett érdekeltek és az Elsőfokú Bíróság előtti eljárásban részes feleket, hogy nyújtsák be az említett kérdésre vonatkozó írásbeli észrevételeiket.
14.
Írásbeli észrevételeket nyújtott be M, az EMEA, az olasz és lengyel kormány, az Európai Parlament, az Európai Unió Tanácsa, valamint az Európai Közösségek Bizottsága.
Az Elsőfokú Bíróság 2009. május 6-i ítéletének esetleges hibájáról
15.
A Bíróság 2009. június 24-i határozatából következően az Elsőfokú Bíróság 2009. május 6-i ítéletét nem anyagi jogi szempontból, hanem az eljárási szabályok téves alkalmazása, nevezetesen a Bíróság alapokmánya melléklete 13. cikke (1) bekezdésének szempontjából kell vizsgálni, amely arra kötelezi a fellebbviteli bíróságként eljáró Elsőfokú Bíróságot, hogy ha a fellebbezés megalapozott, és a per állása az érdemi döntést nem teszi lehetővé, az ügyet határozathozatalra utalja vissza a Közszolgálati Törvényszékhez. (
9
)
16.
Úgy vélem, hogy „az ügy érdemben való eldöntését a per állása megengedi” kifejezést a közösségi bírósági rendszerre tekintettel, valamint az első fokon, illetve a fellebbezést elbíráló, másodfokon eljáró bíróság hatásköreinek függvényében kell értelmezni.
17.
A jelen esetben az M és az EMEA közötti jogvita eldöntése a Közszolgálati Törvényszék anyagi jogi hatáskörébe tartozik. E hatáskör a keresetlevél benyújtásával vált gyakorolhatóvá, és tartalmát meghatározta a következőkre vonatkozó kötelezettség: mindenekelőtt a kereset elfogadhatóságának vizsgálata, és ezt követően – amennyiben a kereset elfogadhatónak minősül – a kontradiktórius eljárás elvének megfelelően megállapított tényállás és jogalap alapján a kereset megalapozottságának vizsgálata.
18.
Nem szükséges arra emlékeztetni, hogy az ügy érdeméről hozott bírósági határozat elképzelhetetlen a tényállás megállapítása nélkül. A jelen esetben a Közszolgálati Törvényszék volt az egyetlen, a tényállás megállapítására anyagi jogi hatáskörrel rendelkező bíróság.
19.
A Közszolgálati Törvényszék ugyanis a 2007. október 19-i végzésében a kereset elfogadhatatlanságát az ügy érdemének vizsgálata nélkül állapította meg. Az ilyen lehetőség a Közszolgálati Törvényszék eljárási szabályzatának 114. cikkéből ered, (
10
) amely a pergazdaságosság szempontját követi. Következésképpen a Közszolgálati Törvényszék nem állapította meg az érdemben való esetleges döntéshez szükséges tényállást és jogalapot.
20.
Az Elsőfokú Bíróság az M és az EMEA közötti jogvitában fellebbezés alapján járt el, amelynek a Bíróság alapokmánya melléklete 11. cikkének (1) bekezdése értelmében jogkérdésekre kell korlátozódnia, és így az csak a Közszolgálati Törvényszék hatáskörének hiányán, az érintett fél érdekeit hátrányosan befolyásoló, a Közszolgálati Törvényszék előtt történt eljárási szabálytalanságon, valamint a közösségi jog utóbbi általi megsértésén alapulhat.
21.
A fellebbezés ilyen meghatározásából az következik, hogy a fellebbviteli bíróság kötve van az elsőfokú bíróság, vagyis a Közszolgálati Törvényszék által megállapított tényálláshoz.
22.
Tekintettel arra, hogy a Közszolgálati Törvényszék végzésben utasította el a kereset, mint elfogadhatatlant, véleményem szerint a fellebbezési eljárás tárgya csak az a kérdés lehetett, hogy a kereset elfogadható-e, vagy sem. Mivel a tényeket nem rögzítették, és következésképpen a Közszolgálati Törvényszék nem határozta meg a tényállást, az Elsőfokú Bíróság a jogvita érdeméről nem határozhatott.
23.
Úgy vélem, általában véve arra a következtetésre lehet jutni, hogy amennyiben a Közszolgálati Törvényszék a keresetet – mint elfogadhatatlant – végzésben az ügy érdemének vizsgálata nélkül utasította el, a per állása nem engedi meg, hogy a fellebbezést elbíráló Elsőfokú Bíróság az ügyet érdemben döntse el.
24.
Véleményem szerint az Elsőfokú Bíróság olyan magatartása, mint amilyet a jelen ügyben tanúsított, a közösségi bírósági rendszer működésének a zavarát jelzi.
25.
Az említett zavar lényege ugyanis az anyagi jogi hatáskörrel rendelkező bíróságok összekeveredésében rejlik. A másodfokú bíróságként eljáró Elsőfokú Bíróság alapvető jellemzőit érintően – nevezetesen az ügy érdemben való eldöntéséhez szükséges tényállás megállapítását illetően – vonta el a Közszolgálati Törvényszék anyagi jogi hatáskörét.
26.
Következésképpen az Elsőfokú Bíróság de facto elsőfokú bírósággá vált. A jogkérdésekre korlátozott fellebbezési eljárás keretében a kontradiktórius eljárás elve, amely csak az elsőfokú bíróság előtti eljárásra jellemző, nem érvényesülhetett. A fellebbezési eljárás keretében csak az a tény vizsgálható, hogy az elsőfokú bíróság eljárásában a kontradiktórius eljárás elve sérült-e, vagy sem.
27.
Következésképpen az Elsőfokú Bíróság a jelen ügyben való eljárásával megsértette a törvényes bíróhoz való jog elvét, amely szerint törvényes bírájától senki sem vonható el. (
11
) A tényállás megállapítása és jogszabály alá rendelése szempontjából a Közszolgálati Bíróság minősül ilyen bíróságnak. E következtetés szorosan kapcsolódik a bíróságok összetételének kérdéséhez, amely a Bíróság ítélkezési gyakorlata szerint a tisztességes eljáráshoz való jog sarokkövét jelenti. (
12
)
28.
Egyébiránt a fellebbezést elbíráló Elsőfokú Bíróság ügy érdemére vonatkozó ítéletének következtében a pervesztes fél elvesztette annak lehetőségét, hogy fellebbezés benyújtásával részesüljön a bírói jogvédelemhez való jogban. (
13
) E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy a Bíróság állandó ítélkezési gyakorlata (
14
) értelmében a hatékony bírói jogvédelem elve olyan általános közösségi jogelv, amely a tagállamok közös alkotmányos hagyományain nyugszik, és amelyet az EJEE 6. és 13. cikke állapított meg, és amely elv újra megerősítést nyert az Európai Unió Nizzában, 2000. december 7-én kihirdetett alapjogi chartájának (
15
) 47. cikkében.
29.
Végül meg kell állapítani, hogy a Bíróság alapokmánya melléklete 13. cikke (1) bekezdésének téves értelmezése következtében az Elsőfokú Bíróság 2009. május 6-i ítélete hibás.
A közösségi jog egységességének vagy koherenciájának az Elsőfokú Bíróság 2009. május 6-i ítélete miatt bekövetkezett sérelméről
30.
Véleményem szerint a Bíróság alapokmánya melléklete 13. cikke (1) bekezdése téves értelmezésének következménye túlmutat az M és az EMEA közötti jogvitán, és ezért az Elsőfokú Bíróság 2009. május 6-i, e téves értelmezésen alapuló ítélete sérti a közösségi jog egységességét és koherenciáját.
31.
Ahogy azt a 6. pontban már megemlítettem, valamely hibás határozat csak akkor veszélyeztetheti a közösségi jog egységességét vagy koherenciáját, ha ellentétes a közösségi jog valamely általános elvével. Úgy vélem, hogy a jelen esetben teljesül e feltétel.
32.
Álláspontom szerint a Bíróság alapokmánya melléklete 13. cikke (1) bekezdésének téves értelmezése okozta a meghallgatáshoz való jog Közszolgálati Törvényszék előtti sérelmét, amely bíróság jelen esetben az egyetlen, anyagi jogi hatáskörrel rendelkező bíróság volt a tekintetben, hogy a jogvita érdemében való döntés érdekében a kontradiktórius eljárás elvének megfelelően megállapítsa a tényállást. A tisztességes eljáráshoz való jog is – amely a Bíróság ítélkezési gyakorlata (
16
) értelmében olyan alapvető jogot jelent, amelyet az Európai Unió az EU 6. cikk (2) bekezdése értelmében általános jogelvként tiszteletben tart – sérült, mivel a meghallgatáshoz való jog annak egyik tényezőjét jelenti.
33.
Egyébiránt, ahogy arra már a 27. pontban hivatkoztam, az Elsőfokú Bíróság az ügy érdemére vonatkozó ítéletével megsértette a törvényes bíróhoz való jog elvét és a fellebbezés benyújtása útján megvalósuló bírói jogvédelemhez való jogot is, amelyek szintén a tisztességes eljáráshoz való jog kifejeződései.
34.
A fenti vizsgálat fényében meg kell állapítani, hogy az Elsőfokú Bíróság 2009. május 6-i ítélete sérti a közösségi jog egységességének és koherenciájának elvét.
Az Elsőfokú Bíróság 2009. május 6-i ítélete hatályon kívül helyezésének terjedelméről
35.
Bár tudatában vagyok az Elsőfokú Bíróság 2009. május 6-i ítélete felülvizsgálata terjedelmének, amelyet a Bíróság 2009. június 24-i határozata határozott meg, meg kell állapítani, hogy az említett ítélet felülvizsgálatának eredménye jelzi, hogy a tisztességes eljáráshoz való jog több szempontból is sérült az azt megelőző Elsőfokú Bíróság előtti eljárásban. Ezen alapvető jog megsértésének következményei az Elsőfokú Bíróság 2009. május 6-i ítéletének egészét érintik. (
17
) Ezért javaslom, hogy a Bíróság az említett ítéletet teljes egészében helyezze hatályon kívül, és utalja azt vissza az Elsőfokú Bírósághoz.
36.
Nem gondolom, hogy lehetséges lenne megjelölni az Elsőfokú Bíróság határozatának azon hatásait, amelyek a Bíróság alapokmánya 62b. cikkének első bekezdése értelmében jogerősnek tekintendők az eljárásban részes felekre. Ugyanígy, mivel a tényállást a tisztességes eljáráshoz való joggal ellentétes módon állapították meg, a Bíróság alapokmánya 62b. cikkének első bekezdése értelmében a Bíróság nem határozhat jogerősen a jogvitáról.
Végkövetkeztetések
37.
A fenti tényezőkre tekintettel azt javaslom a Bíróságnak, hogy a következőképpen határozzon:
1)
Az Európai Közösségek Elsőfokú Bíróságának (fellebbezési tanács) a T-12/08. P. sz., M kontra EMEA ügyben 2009. május 6-án hozott ítélete sérti a közösségi jog egységességét és koherenciáját amiatt, hogy a fellebbviteli bíróságként eljáró Elsőfokú Bíróság a Bíróság alapokmányának 61. cikkében és az említett alapokmány melléklete 13. cikkének (1) bekezdésében szereplő „az ügy érdemben való eldöntését a per állása megengedi” kifejezést úgy értelmezte, mint amely lehetővé teszi számára, hogy megvizsgáljon és érdemben eldöntsön valamely ügyet annak ellenére, hogy a hozzá érkezett fellebbezést megelőzően az elsőfokú eljárásban csupán az elfogadhatatlansági kifogást vizsgálták.
2)
Helyezze hatályon kívül az Európai Közösségek Elsőfokú Bíróságának a T-12/08. P. sz., M kontra EMEA ügyben 2009. május 6-án hozott ítéletét.
3)
Utalja vissza az ügyet Európai Közösségek Elsőfokú Bírósága elé.
(
1
)	Eredeti nyelv: francia.
(
2
)	C-197/09. RX. sz. ügy, lásd C-197/09. RX-II. sz. ügy, EBHT 2009., I-12033. o.
(
3
)	T-12/08. P. sz. ügy, az EBHT-ban még nem tették közzé.
(
4
)	E lehetőséget az EK 225. cikk (2) bekezdésének második albekezdése és a Bíróság alapokmányának 62., 62a. és 62b. cikke biztosítja.
(
5
)	„Hibás határozaton” olyan határozatot kell érteni, amely anyagi jogi szempontból hibás, vagy amely anyagi jogi szempontból helyes, de az eljárási szabályok téves alkalmazásán alapul.
(
6
)	Lásd a C-101/08. sz., Audiolux és társai ügyben 2009. október 15-én hozott ítélet (EBHT 2009., I-9823. o.) 63. pontját.
(
7
)	F-23/07. sz. ügy, az EBHT-ban még nem tették közzé.
(
8
)	A Közszolgálati Törvényszék eljárási szabályzata csak 2007. november 1-jén lépett hatályba – ezen időpontig az Európai Unió Közszolgálati Törvényszékének felállításáról szóló, 2004. november 2-i 2004/752/EK, Euratom tanácsi határozat 3. cikkének (4) bekezdése értelmében az Elsőfokú Bíróság eljárási szabályzata volt alkalmazandó a Közszolgálati Törvényszékre.
(
9
)	A fellebbezést elbíráló Bíróság számára ugyanilyen kötelezettség következik a Bíróság alapokmányának 61. cikkéből, jóllehet annak megfogalmazása némileg különböző.
(
10
)	Az Európai Unió Közszolgálati Törvényszékének felállításáról szóló, 2004. november 2-i 2004/752/EK, Euratom tanácsi határozat 3. cikkének (4) bekezdése értelmében az Elsőfokú Bíróság eljárási szabályzatának 114. cikke mutatis mutandis alkalmazandó a Közszolgálati Törvényszékre.
(
11
)	A jelen esetben az EK-Szerződés és a Bíróság alapokmánya tölti be a törvény szerepét.
(
12
)	Lásd ebben az értelemben a C-308/07. P. sz., Gorostiaga Atxalandabaso kontra Parlament ügyben 2009. február 19-én hozott ítélet (EBHT 2009., I-1059. o.) 42. pontját.
(
13
)	Azzal a feltétellel, hogy az eljárási jog kifejezetten megengedi az ilyen fellebbezést.
(
14
)	Lásd ebben az értelemben a C-12/08. sz. Mono Car Styling ügyben 2009. július 16-án hozott ítélet (EBHT 2009., I-6653. o.) 47. pontját és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlatot.
(
15
)	HL C 364., 1. o.
(
16
)	Lásd ebben az értelemben a fenti 12. lábjegyzetben hivatkozott Gorostiaga Atxalandabaso kontra Parlament ügyben hozott ítélet 41. pontját és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlatot.
(
17
)	Természetesen e következtetés a rendelkező rész költségekre vonatkozó pontjára is vonatkozik.