Ideiglenes változat
RIMVYDAS NORKUS
FŐTANÁCSNOK INDÍTVÁNYA
Az ismertetés napja: 2026. május 7.(1)
C‑276/25. sz. ügy
RÖSLE GROUP GmbH
kontra
EVROmat a.s.
(a Nejvyšší soud [legfelsőbb bíróság, Cseh Köztársaság] által benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem)
„ Előzetes döntéshozatal – Szellemi tulajdon – 2004/48/EK irányelv – A szellemi tulajdonjogok érvényesítése – Szellemi tulajdonjog megsértése miatt indított eljárás – Tájékoztatáshoz való jog – Terjedelem – Nem csupán a tájékoztatáshoz, hanem az e tájékoztatás helyességét és teljességét bizonyító megfelelő dokumentumokhoz is való jog ”
1.        Az uniós jog célja a szellemi tulajdonjogok védelme, amelyek a belső piac sikerének egyik fő mozgatórugóját jelentik. E védelem egyik sajátos eljárási intézkedését a szellemi tulajdonjog jogosultjának azon joga alkotja, hogy tájékoztatást kapjon az e jogot sértő áruk vagy szolgáltatások eredetéről és terjesztési hálózatairól. Ez az intézkedés csupán az – adatként értelmezett – információk megszerzését teszi lehetővé, vagy az azokat alátámasztó, az ezen információk helyességének és teljességének bizonyítására alkalmas dokumentumok megszerzését is? Ez az a kérdés, amelyről a Bíróságnak a jelen ügyben állást kell foglalnia.
Jogi háttér
Az uniós jog
2.        A jelen ügy szempontjából a 2004/48/EK irányelv(2) (1), (3), (10), (13), (14), (17), (20) és (21) preambulumbekezdése, valamint 1., 3. és 6–8. cikke releváns.
A cseh jog
3.        A 2004/48 irányelv 8. cikkét a zákon č. 221/2006 Sb., o vymáhání práv z průmyslového vlastnictví (az ipari tulajdonhoz fűződő jogok érvényesítéséről szóló 221/2006. sz. törvény) 3. cikke ültette át a cseh jogba. E 3. cikk a következőképpen rendelkezik:
„(1)      A jogosult olyan harmadik személytől,
a)      aki jogsértő árukat közvetlen vagy közvetett gazdasági vagy kereskedelmi előny megszerzése céljából birtokolt,
b)      aki jogsértő szolgáltatásokat közvetlen vagy közvetett gazdasági vagy kereskedelmi előny megszerzése céljából vett igénybe,
c)      akinek a tekintetében megállapítást nyert, hogy közvetlen vagy közvetett gazdasági vagy kereskedelmi előny megszerzése céljából nyújtott szolgáltatásokat jogsértő tevékenységekhez, vagy
d)      aki az a), b) vagy c) pontban említett személy állítása szerint részt vett jogsértő áruk előállításában, gyártásában vagy terjesztésében, vagy ilyen szolgáltatások nyújtásában,
tájékoztatást kérhet a jogsértő áruk vagy szolgáltatások eredetéről és terjesztési hálózatairól.
(2)      Amennyiben az (1) bekezdésében szereplő tájékoztatást önkéntesen nem adják meg észszerű határidőn belül, a jogosult a bíróságtól kérheti e tájékoztatást a jogsértés miatt indított eljárásokkal összefüggésben.(3) A bíróság elutasítja a kérelmet, amennyiben az a jogsértés vagy a jogsérelem veszélyének súlyához viszonyítva aránytalan.
(3)      E tájékoztatás magában foglalja:
a)      az előállító, gyártó, raktározó, terjesztő, szállító, a jogsértő áruk vagy szolgáltatások egyéb korábbi birtokosának nevét, cégnevét, lakóhelyét vagy székhelyét,
b)      az előállított, gyártott, kiszállított, tárolt, átvett vagy megrendelt mennyiségekre vonatkozó adatokat, valamint az adott árukért vagy szolgáltatásokért kifizetett árat.
(4)      Az (1) és (2) bekezdés rendelkezései nem érintik a különösen a következőkre vonatkozó különös rendelkezéseket:
a)      a szélesebb körű tájékoztatáshoz való jog,
b)      az információ polgári vagy büntetőeljárásban való felhasználása,
c)      a tájékoztatáshoz való joggal történő visszaélés,
d)      titoktartási kötelezettség,
e)      a tájékoztatás megtagadásának joga, amennyiben az (1) bekezdésben említett személy magát vagy közeli hozzátartozóját a jogsértésében való részvétellel vádolná,
f)      az információs források bizalmasságának védelme vagy a személyes adatok kezelése.”
Az alapeljárás tényállása, az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés és a Bíróság előtti eljárás
4.        Az alapeljárás tárgyát többek között a RÖSLE GROUP, egy német jog szerinti társaság, amely a 004702645–0001. és a 004702645–0002. sz. közösségi formatervezési minta jogosultja (mindkettő esetében 2018. február 9‑i elsőbbségi időponttal), és amely e formatervezési mintákat termékei gyártása során használta, és az EVROmat, egy cseh jog szerinti társaság közötti jogvita képezi, amely társaság a RÖSLE GROUP
szerint a RÖSLE GROUP
formatervezési mintáival azonos formát mutató terméket (egy esővízelvezető rendszer részét képező csappantyút) hozott forgalomba.
5.        A RÖSLE GROUP
többek között azt kérte, hogy kötelezzék az EVROmatot arra, hogy tartózkodjon a szóban forgó termék gyártásától, kínálásától és értékesítésétől, valamint kötelezzék az EVROmatot, hogy a termékről bocsásson a RÖSLE GROUP
rendelkezésére megfelelő tájékoztatást, az e tájékoztatást alátámasztó megfelelő dokumentumokkal együtt.
6.        A Městský soud v Praze (prágai városi bíróság, Cseh Köztársaság) mint elsőfokú bíróság teljes egészében elutasította az RÖSLE GROUP
kérelmét. Fellebbezés alapján azonban a Vrchní soud v Praze (prágai felsőbíróság, Cseh Köztársaság) megváltoztatta az elsőfokú ítéletet, és kötelezte az EVROmatot egyrészt arra, hogy tartózkodjon a termék gyártásától, kínálásától és értékesítésétől, és másrészt arra, hogy a termékre vonatkozóan nyújtson tájékoztatást a RÖSLE GROUP‑nak az alábbiak tekintetében: a) az előállító, a gyártó, a terjesztő, a szállító és ezen áru egyéb korábbi birtokosának neve, cégneve, lakóhelye vagy székhelye, valamint b) az előállított, gyártott, kiszállított, tárolt, átvett vagy megrendelt mennyiségre vonatkozó adatok, valamint ezen árukért kifizetett és kapott ár.
7.        A fellebbviteli bíróság azonban helybenhagyta a RÖSLE GROUP e tájékoztatást alátámasztó dokumentumok rendelkezésre bocsátására irányuló kérelmének az elsőfokú bíróság általi elutasítását. A fellebbviteli bíróság a tájékoztatás iránti kérelemre vonatkozó döntését azzal indokolta, hogy a 221/2006. sz. törvény 3. cikke (1) bekezdésének a) pontja alapján kizárólag tájékoztatás rendelhető el, annak dokumentumokkal való alátámasztása azonban nem, mivel a megfelelő dokumentumok rendelkezésre bocsátására való kötelezés a jogi kötelezettség jelentős kiterjesztését jelentené, és többek között növelné a kötelezett költségeit.
8.        Az RÖSLE GROUP
és az EVROmat – téves jogalkalmazásra alapított jogalapra hivatkozva – felülvizsgálati kérelmet nyújtott be a fellebbviteli bíróság ítéletével szemben a Nejvyšší soudhoz (legfelsőbb bíróság, Cseh Köztársaság), a kérdést előterjesztő bírósághoz.
9.        A kérdést előterjesztő bíróság szerint a Bíróság még nem foglalkozott azzal a kérdéssel, hogy „a 2004/48/EK irányelv 8. cikke – vagy a tájékoztatáshoz való jogot átültető nemzeti szabályozás – szerinti tájékoztatási kötelezettség hatálya alá tartozó magánszemély kötelezhető‑e egyúttal arra, hogy a felperesnek a megfelelő dokumentumok rendelkezésre bocsátásával bizonyítsa a tájékoztatás helyességét és teljességét”. A kérdést előterjesztő bíróság úgy véli, hogy a vonatkozó uniós jogi rendelkezések nem teszik lehetővé a feltett kérdés olyan módon történő megválaszolását, amely minden észszerű kétséget kizárna, azaz nem minősülnek acte clair‑nek.
10.      E körülmények között a Nejvyšší soud (legfelsőbb bíróság) úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdést terjeszti a Bíróság elé:
„Úgy kell‑e értelmezni a [2004/48] irányelv 8. cikkének (1) és (2) bekezdésében foglalt rendelkezéseket, hogy a nemzeti bíróságnak a felperes kérelmére a jogsértőt (vagy az e rendelkezésekben meghatározott bármely más személyt) nemcsak az e rendelkezésekben meghatározott tájékoztatásra kell köteleznie, hanem arra is, hogy a megfelelő dokumentumokat a felperes rendelkezésére bocsátva bizonyítsa e tájékoztatás helyességét és teljességét?”
11.      A 2025. március 19‑i előzetes döntéshozatalra utaló határozat 2025. április 11‑én érkezett meg a Bíróság Hivatalához. Az alapeljárás felperese, a RÖSLE GROUP
és az Európai Bizottság nyújtott be írásbeli észrevételeket. Az eljárási szabályzata 76. cikkének (2) bekezdése alapján a Bíróság úgy határozott, hogy mellőzi a tárgyalás tartását.
Elemzés
12.      Előzetes döntéshozatalra előterjesztett egyetlen kérdésével az előterjesztő bíróság a 2004/48 irányelv 8. cikkének (1) és (2) bekezdése szerinti tájékoztatáshoz való jog terjedelmére kérdez rá. Különösen arról van szó, hogy e cikk arra jogosítja‑e fel a megsértett szellemi tulajdonjog jogosultját, hogy – amennyiben az említett cikkben foglalt feltételek teljesülnek – kizárólag az e cikkben meghatározott tájékoztatást kérje, vagy a tájékoztatás helyességét és teljességét bizonyító dokumentumok rendelkezésre bocsátását is.
13.      A kérdést előterjesztő bíróság, amely láthatóan különös jelentőséget tulajdonít a 2004/48 irányelv 8. cikkének (1) és (2) bekezdésében szereplő „tájékoztatás” kifejezés jelentésének, amely szerinte magukra az adatokra utal, azt az álláspontot képviseli, hogy az említett cikk szerinti eljárás kizárólag ezen adatok közlésére irányulhat. Ezzel szemben a Bizottság és az RÖSLE GROUP
lényegében azt adja elő, hogy az említett cikk értelmében vett tájékoztatáshoz való jog terjedelmét tágan kell értelmezni, oly módon, hogy az nemcsak az információk szolgáltatását foglalja magában, hanem a helyességük és teljességük bizonyítására alkalmas dokumentumok rendelkezésre bocsátását is.
14.      E tekintetben előzetesen emlékeztetni kell arra, hogy a 2004/48 irányelv 8. cikkének (1) bekezdése értelmében a tagállamok biztosítják, hogy a szellemi tulajdonjog megsértése miatt indított eljárásokkal összefüggésben és a felperes indokolt és arányos kérelmére az illetékes bíróságok elrendelhessék, hogy a szellemi tulajdonjogot sértő áruk vagy szolgáltatások eredetéről és terjesztési hálózatairól a jogsértő és/vagy bármely más olyan személy tájékoztatást adjon, aki üzletszerűen nyújtott szolgáltatásokat jogsértő tevékenységekhez.
15.      A 2004/48 irányelv 8. cikkének (2) bekezdése pontosítja, hogy az e cikk (1) bekezdésében említett tájékoztatás szükség szerint magában foglalja az előállítók, gyártók, terjesztők, szállítók nevét és címét, az áruk vagy szolgáltatások egyéb korábbi birtokosainak nevét és címét, valamint a címzett nagykereskedők és kiskereskedők nevét és címét, valamint az előállított, gyártott, kiszállított, átvett vagy megrendelt mennyiségekre vonatkozó adatokat, valamint az érintett árukért vagy szolgáltatásokért kifizetett árat.
16.      A 2004/48 irányelv 8. cikke (1) és (2) bekezdésének szövege hallgat arról, hogy a tagállamoknak biztosítaniuk kell‑e, hogy az illetékes bíróságok egy, az alapügyben szóban forgóhoz hasonló helyzetben ne csak a kért tájékoztatás nyújtására, hanem a tájékoztatás helyességének és teljességének bizonyítására is kötelezhessék az alperest. Másként fogalmazva, ugyanezen cikk szövegéből nem lehet levezetni, hogy a tájékoztatást milyen formában kell megadni, vagy hogy annak továbbítására milyen szabályok vonatkoznak. A 8. cikk (1) és (2) bekezdésének szövege mindazonáltal annak kizárását sem teszi lehetővé, hogy ezt a tájékoztatást olyan dokumentumok formájában nyújtsák, amelyek ily módon bizonyítják annak helyességét és teljességét.(4)
17.      Mindemellett a Bíróság ítélkezési gyakorlatából kitűnik, hogy a 2004/48 irányelv 8. cikkének (1) bekezdésében a szellemi tulajdonjogok jogosultjának javára előírt tájékoztatáskérési eljárás önálló eljárásnak és az uniós jog sajátosságának minősül.(5) Az ezen 8. cikk (1) bekezdésében foglalt, tájékoztatáshoz való jog az Európai Unió Alapjogi Chartájának 47. cikkében garantált hatékony jogorvoslathoz való alapjogot konkretizálja, illetve ily módon biztosítja a tulajdonhoz való azon alapjog tényleges gyakorlását, amelynek a Charta 17. cikkének (2) bekezdésében védelemben részesített szellemi tulajdonjog a részét képezi. Így e tájékoztatáshoz való jog lehetővé teszi a szellemi tulajdonjog jogosultja számára annak azonosítását, hogy ki veszélyezteti e jogot, és azt, hogy e jog védelme érdekében megtegye a szükséges intézkedéseket, így a 2004/48 irányelv 9. cikkének (1) és (2) bekezdése szerinti ideiglenes intézkedések iránti kérelmek, illetve az ezen irányelv 13. cikkében foglalt kártérítési kérelmek előterjesztését. Ha ugyanis a jogosultnak nincs teljes körű tudomása a szellemi tulajdonjoga megsértésének terjedelméről, nem tudja pontosan meghatározni vagy kiszámítani az e jogsértés esetén neki járó kártérítés mértéket.(6) Így bizonyos, hogy a 2004/48 irányelv 8. cikkének (1) és (2) bekezdése olyan eljárási intézkedést ír elő, amely lehetővé teszi a szellemi tulajdonjog jogosultja számára, hogy megszerezze azokat az információkat, amelyek alapján tájékozódhat a jogsértésben érintett személyekről és e jogsértés terjedelméről.
18.      Úgy vélem, hogy csak akkor tekinthető úgy, hogy a jogsértés tényleges terjedelméről és az abban érintett személyekről tájékoztatást nyújtottak, ha a közölt információk helytállóak és teljes körűek. E tájékoztatás helyességének és teljességének biztosítása érdekében a 2004/48 irányelv 8. cikkének (1) és (2) bekezdése értelmében vett tájékoztatáshoz való jogot úgy kell értelmezni, hogy az nemcsak az ott említett tájékoztatás nyújtására vonatkozik, hanem az annak helyességét és teljességét alátámasztó dokumentumoknak a felperes kérése esetén történő rendelkezésre bocsátására is. A kontextuális és teleologikus elemek megerősítik ezt a megközelítést.(7)
19.      A 2004/48 irányelv 8. cikke (1) és (2) bekezdésének összefüggését illetően meg kell állapítani, hogy a (21) preambulumbekezdés kimondja, hogy a tájékoztatáshoz való jog, amelynek célja a magas szintű védelem biztosítása, lehetővé teszi pontos információ megszerzését a jogsértő áruk vagy szolgáltatások eredetéről, a terjesztési csatornákról és a jogsértésben részt vevő harmadik személyek azonosságáról. E preambulumbekezdés tehát megerősíti azt az értelmezést, amely szerint az e 8. cikk (1) és (2) bekezdése értelmében vett tájékoztatáshoz való jognak biztosítania kell a megsértett szellemi tulajdonjog jogosultja számára, hogy alátámasztó bizonyítékok alapján pontosan(8) meghatározott adatokat kapjon.
20.      A kérdést előterjesztő bíróság álláspontja szerint a szellemi tulajdonjog megsértésére vonatkozó állítás alátámasztására szolgáló dokumentumok benyújtásának – a 2004/48 irányelv 6. és 7. cikkében meghatározott szabályok tiszteletben tartása mellett – a nemzeti jog szabályai szerinti későbbi
végrehajtási eljárás tárgyát kell képeznie. Másként fogalmazva, e bíróság szerint az említett irányelv 8. cikke, valamint 6. és 7. cikke alapján indított eljárások elkülönülnek, sőt az előbbi megelőzi a 6. és 7. cikk alapján indított eljárásokat.
21.      Meg kell jegyezni, hogy a 2004/48 irányelvben semmi nem utal arra, hogy ezekre az eljárási intézkedésekre kötelezően a kérdést előterjesztő bíróság által javasolt időrendi sorrendben kellene, hogy sor kerüljön. Emlékeztetni kell arra, hogy mindezeket az intézkedéseket – eljárási kategóriájuk alapján különböző szakaszokba osztva – az említett irányelv „Intézkedések, eljárások és jogorvoslatok” című 2. fejezete sorolja fel.
22.      A 2004/48 irányelv bizonyítékokra vonatkozó 2. szakaszában szereplő 6. és 7. cikknek, amelyek közelebbről a tagállamokat annak biztosítása érdekében terhelő kötelezettségeket határozzák meg, hogy a bizonyítékok bemutatására és biztosítására hatékony eszközök álljanak rendelkezésre, a célja annak biztosítása, hogy a felperes és az illetékes bíróságok rendelkezésére álljanak az annak megállapításához szükséges információk, hogy sor került‑e a szellemi tulajdonjogok megsértésére, illetve adott esetben, hogy mik annak következményei.(9) Egyébiránt az említett irányelv (20) preambulumbekezdése nem csupán a bizonyítékok jelentőségét hangsúlyozza a szellemi tulajdonjogok megsértésének megállapítása szempontjából, hanem annak fontosságát is, hogy a bizonyítékok bemutatására, megszerzésére és megőrzésére hatékony eszközök álljanak rendelkezésre. Márpedig a 2004/48 irányelv 8. cikkének (1) és (2) bekezdése értelmében vett tájékoztatáshoz való jog inkább arra irányul, hogy a szellemi tulajdonjog jogosultja a jogsértés forrásáról és terjedelméről kapjon tájékoztatást, mintsem annak fennállásáról.
23.      Ráadásul úgy tűnik, hogy a 2004/48 irányelv 6. és 7. cikkében előírt eljárási intézkedések szélesebb körűek, mint az említett irányelv 8. cikkében előírt érintett tájékoztatás. E 8. cikk (2) bekezdése ugyanis kimerítően körülhatárolja azon tájékoztatást, amely ezen eljárási intézkedés tárgyát képezheti, míg e 6. és 7. cikk csupán általános jelleggel hivatkozik a bizonyítékokra, és nem korlátozza az azokkal bizonyítani kívánt tényeket. Egyébiránt a 2004/48 irányelv 8. cikke lehetővé teszi, hogy túlterjeszkedjenek azokon az információkon, amelyek egyedül a jogsértőtől szerezhetők be, és így azonosítani lehessen mindazokat, akik a bitorlás hátterében állnak, gyakran egy összetett terjesztési hálózat részeként.(10) Számomra úgy tűnik, hogy a fent hivatkozott eljárási intézkedések ezen jellemzői azon következtetés mellett szólnak, hogy ezek az intézkedések önállóak, nem pedig amellett, hogy egymással összefüggnek és a végrehajtásuknak adott sorrendje lenne.
24.      Így a tájékoztatáshoz való jog a bizonyítékok bemutatására, megszerzésére és megőrzésére vonatkozó intézkedésekhez képest a magas szintű védelem biztosítására irányuló „egyéb” intézkedést jelent.(11) E tekintetben azonban a tájékoztatáshoz való jogot és a bizonyítékok bemutatására, megszerzésére és megőrzésére irányuló eszközöket adott esetben egymást kiegészítő jellegűnek kell tekinteni. Ugyanis, bár a tájékoztatáshoz való jog mint eljárási eszköz arra irányul, hogy lehetővé tegye a 2004/48 irányelv 8. cikkének (2) bekezdésében felsorolt információk megszerzését, számomra úgy tűnik, hogy e jog gyakorolható más eljárási intézkedésekkel együtt, amelyek többek között a szellemi tulajdonjog megsértésére vonatkozó bizonyítékok bemutatására és megszerzésére vonatkoznak, amennyiben ez utóbbi intézkedések gyakorlásának feltételei az irányelv 6. cikke (1) bekezdésének megfelelően teljesülnek.
25.      A 2004/48 irányelv (14) preambulumbekezdése lehetővé teszi az egyrészt az irányelv 8. cikkének (1) és (2) bekezdésében, másrészt pedig különösen a 6. cikkének (1) bekezdésében említett eljárási intézkedések egymást kiegészítő jellegére vonatkozó következtetés alátámasztását. E preambulumbekezdés szerint ugyanis a 6. cikk (1) bekezdésében és a 8. cikk (2) bekezdésében foglalt intézkedéseket csak az üzletszerűen elkövetett cselekményekre kell alkalmazni, ami nem érinti annak lehetőségét, hogy a tagállamok ezen intézkedéseket egyéb cselekmények tekintetében is alkalmazzák.(12)
26.      Ezenfelül a Bíróság ítélkezési gyakorlata szerint a 2004/48 irányelv 8. cikkének (1) bekezdése szerinti tájékoztatás iránti kérelem mind a szellemi tulajdonjog megsértésére vonatkozó eljárás megindítását megelőzően,(13) mind pedig a jogerősen lezárt ilyen eljárást követően(14) előterjeszthető. Márpedig a kérdést előterjesztő bíróság által javasolt időrendi sorrend, amely szerint egyrészt a tájékoztatás megszerzésére irányuló, másrészt a tájékoztatás alátámasztására szolgáló dokumentumok beszerzésére irányuló kérelmet kell benyújtani, ellentétes lehet a fent leírt összefüggéssel.
27.      Ezenkívül az az időrendi sorrend, amely szerint a tájékoztatás iránti kérelmet a tájékoztatás helyességének és teljességének vizsgálata előtt bírálják el, ellentétesnek bizonyulhat a 2004/48 irányelv 3. cikkében előírt általános kötelezettséggel, amely cikk – általános rendelkezés jellegére tekintettel, amelyet az irányelv „Intézkedések, eljárások és jogorvoslatok” című II. fejezetében található 1. szakasz címe is mutat – horizontálisan alkalmazandó a szellemi tulajdonjogok ezen irányelv szerinti védelme területén.(15) Közelebbről, ha a 2004/48 irányelv 8. cikkének (1) és (2) bekezdése alapján nyújtott tájékoztatás helyességét és teljességét egy későbbi végrehajtási eljárás keretében kellene megvizsgálni, ez az eljárás szükségtelen elhúzódásának és bonyolultabbá, sőt költségesebbé tételének kockázatával járna, különösen a megsértett szellemi tulajdonjog jogosultja számára.(16) Végezetül egy olyan megoldás, amely különbséget tesz a tájékoztatás nyújtása, illetve a helyességének és teljességének alátámasztására szolgáló dokumentumok rendelkezésre bocsátása között, a megfelelő igazságszolgáltatás szempontjából kevéssé igazolhatónak bizonyulhat.
28.      Következésképpen véleményem szerint ezzel az összefüggéssel ellentétes a kérdést előterjesztő bíróság által javasolt azon következtetés, amely szerint a 2004/48 irányelv 8. cikkének (1) és (2) bekezdése értelmében nyújtott tájékoztatás teljességének és helyességének vizsgálatát egy későbbi külön végrehajtási eljárásban kell elvégezni, a 2004/48 irányelv 6. és 7. cikkének körébe tartozó szabályok tiszteletben tartása mellett, noha a szellemi tulajdonjog jogosultja ezt a tájékoztatáshoz való jogának gyakorlása keretében kérte.
29.      Teleológiai szempontból úgy tűnik, hogy az arra vonatkozó következtetés, hogy a szellemi tulajdonjog jogosultjának a 2004/48 irányelv 8. cikkének (1) és (2) bekezdése értelmében vett kérelmére nemcsak az e cikkben említett tájékoztatást, hanem az annak helyességét és teljességét alátámasztó bizonyítékokat is rendelkezésre kell bocsátani, felel meg a leginkább a 2004/48 irányelv célkitűzésének.
30.      Ezen irányelvvel ugyanis az uniós jogalkotó úgy döntött, hogy a tagállami jogszabályok egymáshoz való közelítése révén a szellemi tulajdonjogok magas, egyenértékű és egységes védelmi szintjét biztosítja a belső piacon,(17) és így általában a szellemi tulajdonjogok érvényesítésére vonatkozóan minimális harmonizációt valósít meg.(18) A szellemi tulajdon védelme a belső piac sikerének egyik alapfeltétele. Közelebbről, ez a védelem nemcsak az innováció és a kreativitás ösztönzése szempontjából fontos, hanem a foglalkoztatás fejlesztése és a versenyképesség javítása érdekében is.(19)
31.      A szellemi tulajdonjogok érvényesítésének eszközei központi jelentőséggel bírnak a belső piac sikere szempontjából.(20) Ennek megfelelően a 2004/48 irányelv előírja azon intézkedéseket, eljárásokat és jogorvoslatokat, amelyek a szellemi tulajdonjogok érvényesítésének biztosításához szükségesek.(21) A Bíróság kimondta, hogy az említett irányelv rendelkezései nem a szellemi tulajdonjogok valamennyi vonatkozásának, csupán azoknak a szabályozására irányulnak, amelyek egyrészről e jogok tiszteletben tartásával, másrészről azok megsértésével kapcsolatosak, az arra szolgáló hatékony jogorvoslati eljárások meglétének előírásával, hogy valamennyi fennálló szellemi tulajdonjogi jogsértést meg lehessen előzni, azok megszűnjenek, vagy orvoslásra kerüljenek.(22)
32.      Ily módon a 2004/48 irányelv 8. cikkének (1) és (2) bekezdésében foglalt tájékoztatáshoz való jog egy eszközként funkcionáló jog, amely a szellemi tulajdon hatékony védelmének biztosítására szolgál, célja pedig az, hogy valamilyen módon kiegyenlítse a szellemi tulajdonjog feltételezett megsértőjének, illetve az e jog jogosultjának rendelkezésére álló információk közötti különbséget.(23) Ennélfogva azon információk helyessége és teljessége, amelyek megszerzését a tájékoztatáshoz való jog lehetővé teszi, számomra – a Bizottsághoz hasonlóan – alapvető fontosságúnak tűnik e jog hatékony érvényesülésének, és általánosságban a szellemi tulajdonjogok 2004/48 irányelvben előírt intézkedések által biztosítani kívánt védelme hatékony érvényesülésének garantálásához.
33.      E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy a Knor ítéletben a Bíróság, amikor a felperest azzal kapcsolatban terhelő követelményekről kérdezték, hogy a 2004/48 irányelv 8. cikkének (1) bekezdésén alapuló tájékoztatás iránti kérelem érdekében bizonyítania kell, hogy ő valamely szellemi tulajdonjog jogosultja, úgy ítélte meg, hogy az ezen tájékoztatáskérési eljárás keretében bemutatott bizonyítékok elégséges voltának megállapítása érdekében figyelembe kell venni a szellemi tulajdonjog jellegét és az e joghoz való jogosultságot meghatározó esetleges különös alaki követelményeket, valamint, hogy a kérdést előterjesztő bíróság feladata annak vizsgálata, hogy e felperes elegendő bizonyítékot nyújtott‑e be annak megállapítására, hogy ő a szellemi tulajdonjog jogosultja.(24)
34.      E tekintetben nem merül‑e fel a szellemi tulajdonjogoknak a 2004/48 irányelv szerinti, az irányelv 8. cikkének (1) bekezdésében előírt eljárási intézkedés által biztosított védelmével kapcsolatos párhuzamos követelmények esetleges szükségességének kérdése? Közelebbről, ha a felperesnek a szellemi tulajdonjoga megsértésének terjedelmére vonatkozó tájékoztatás kérése érdekében elegendő bizonyítékot kell szolgáltatnia e jog fennállásának megállapításához, miért mentesülne a jogsértő vagy bármely harmadik személy az ezen eljárás keretében nyújtott tájékoztatás teljességének és helyességének alátámasztására alkalmas dokumentumok benyújtása alól?
35.      Az arra vonatkozó követelmény, hogy nemcsak tájékoztatást kell nyújtani, hanem az azt alátámasztó dokumentumokat is be kell nyújtani, annál is inkább indokoltnak tűnik számomra, mivel a 2004/48 irányelv 8. cikke értelmében vett tájékoztatáshoz való jog nem abszolút jog. Az ugyanis korlátozott, mivel az e joggal való visszaélés nem megengedett.(25) Közelebbről, ha megállapítást nyer, hogy a tájékoztatáshoz való jog gyakorlására vonatkozó kérelem visszaélésszerű, azt a kérdést előterjesztő bíróságnak el kell utasítania.(26) Az is magától értetődik, hogy az uniós jog azon általános elve, amely szerint „lehetetlen teljesítésére senki nem kötelezhető”,(27) alkalmazandó akkor, ha a jogsértőtől vagy bármely harmadik személytől megkövetelik, hogy e 8. cikknek megfelelően tájékoztatást nyújtson a szellemi tulajdonjog jogosultja részére, az azt alátámasztó dokumentumokat is beleértve. Közelebbről, csak a tájékoztatást alátámasztó azon dokumentumok rendelkezésre bocsátását kell megkövetelni, amelyek észszerűen hozzáférhetők, mégpedig a nemzeti jog körébe tartozó szabályok szerint, amelyeket úgy kell kialakítani, hogy lehetővé tegyék a 2004/48 irányelv célkitűzéseinek elérését, különösen azáltal, hogy a tájékoztatáshoz való jog jelentette eljárási intézkedést hatásossá és arányossá teszik,(28) ugyanakkor biztosítva az eljárásban részt vevő felek jogai és kötelezettségei közötti egyensúlyt.
36.      Végül gyakorlati szempontból emlékeztetni kell arra, hogy azon tájékoztatásba, amelynek tekintetében a RÖSLE GROUP
az azt alátámasztó bizonyítékokat kér, beletartoznak az előállított, gyártott, kiszállított, tárolt, átvett vagy megrendelt mennyiségre, valamint ezen árukért kifizetett és kapott árra vonatkozó információk is.
37.      Márpedig e tájékoztatást, és különösen az áruk mennyiségét, valamint kifizetett és kapott árát illetően nehéz elképzelni, hogy az uniós jogalkotó szándéka szerint elegendő lett volna, ha a 2004/48 irányelv 8. cikkének (1) bekezdésében említett jogsértő vagy harmadik személy csak az – ezekre vonatkozó adatok értelmében vett – információkat közölne az azokat igazoló dokumentumok, így például megrendelőlapok, átvételi elismervények vagy akár számlák nélkül. Ebből a szempontból, és figyelembe véve különösen az e jogalkotó által a 2004/48 irányelv révén biztosítani kívánt magas szintű védelmet, nehezen képzelhető el, hogy a szellemi tulajdonjog megsértésének terjedelmére vonatkozó információk közlése elválasztható lenne az ezen információkat alátámasztó dokumentumok benyújtásától. A nyújtott tájékoztatás alátámasztására rendelkezésre bocsátott dokumentumok hiányában ugyanis a megsértett szellemi tulajdonjog jogosultja semmilyen eszközzel nem rendelkezne ezen információk téves, pontatlan vagy hiányos jellegének ellenőrzésére. Márpedig ilyen körülmények között a jogosult arra való kötelezése, hogy vaktában, anélkül, hogy a nyújtott tájékoztatás helyességét illetően valószínűsítő körülmények állnának rendelkezésére, egy későbbi eljárást indítson az alátámasztó dokumentumok benyújtásának elérése érdekében, a szellemi tulajdonjogok 2004/48 irányelvben említett magas szintű védelmének fényében kevéssé bizonyulna kielégítőnek.
38.      A fenti okok összességére tekintettel úgy vélem, hogy a jelen ügyben előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésre igenlő választ kell adni. Közelebbről, a 2004/48 irányelv 8. cikkének (1) és (2) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy a szellemi tulajdonjogok jogosultjának az említett cikk értelmében vett kérelmére nemcsak az ott említett tájékoztatást kell megadni, hanem azokat a megfelelő dokumentumokat is, amelyek alátámasztják annak helyességét és teljességét.
Végkövetkeztetés
39.      A fenti megfontolásokra tekintettel azt javaslom, hogy a Bíróság a Nejvyšší soud (legfelsőbb bíróság, Cseh Köztársaság) által előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésre a következő választ adja:
A szellemi tulajdonjogok érvényesítéséről szóló, 2004. április 29‑i 2004/48/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 8. cikkének (1) és (2) bekezdését
a következőképpen kell értelmezni:
a nemzeti bíróságnak lehetőséggel kell bírnia arra, hogy a felperes indokolt és arányos kérelmére a jogsértőt vagy az e cikkben meghatározott bármely más személyt nemcsak az e cikkben meghatározott tájékoztatásra kötelezzen, hanem arra is, hogy megfelelő dokumentumok felperes rendelkezésre bocsátásával bizonyítsa e tájékoztatás helyességét és teljességét.
1      Eredeti nyelv: francia.
2      A szellemi tulajdonjogok érvényesítéséről szóló, 2004. április 29‑i európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2004. L 157., 45. o.; magyar nyelvű különkiadás 17. fejezet, 2. kötet, 32. o.).
3      Kérdés a cseh jogász‑nyelvészeknek: úgy kell‑e értelmezni a 221/2006. sz. törvény 3. cikke (2) bekezdésének e mondatát, hogy az a „bitorlás”, vagy inkább a „szellemi tulajdonjog megsértése” kifejezésre vonatkozik?
4      E tekintetben el kell ismerni, hogy a „tájékoztatás” kifejezés igen tág, és szokásos jelentése szerint bármely adatra vonatkozik, függetlenül attól a hordozótól – többek között írásbeli hordozótól –, amelyen az adatok szerepelnek. Nem lenne‑e ezért mesterséges, ha már a szöveg szintjén megkülönböztetnénk magukat az adatokat azoktól a dokumentumoktól, amelyekben azok szerepelnek? Egyébiránt a 2004/48 irányelvtől eltérő, kétségkívül igen sajátos összefüggésekben, így például a versenyjog területén, a vizsgálat tárgyára vonatkozó információk beszerzése kapcsán a Bíróság megállapította, hogy a[z EUMSZ101. és 102. cikkben] meghatározott versenyszabályok végrehajtásáról szóló, 2002. december 16-i 1/2003/EK tanácsi rendelet (EGT vonatkozású szöveg) (HL 2003. L 1., 1.o.; magyar nyelvű különkiadás: 8. fejezet, 2. kötet, 205. o.) 19. cikkének (1) bekezdésében szereplő „információk” kifejezés általános jellege miatt e rendelkezés megkülönböztetés nélkül alkalmazandó mind a „valószínűsítő körülmények”, mind a „bizonyítékok” kategóriájára (2023. március 9‑i Intermarché Casino Achats kontra Bizottság ítélet, C‑693/20 P, EU:C:2023:172, 103–108. pont).
5      2023. április 27‑i Castorama Polska és Knor ítélet (C‑628/21, a továbbiakban: Knor ítélet, EU:C:2023:342, 40. és 45. pont).
6      Lásd: 2017. január 18‑i NEW WAVE CZ ítélet (C‑427/15, a továbbiakban: NEW WAVE CZ ítélet, EU:C:2017:18, 25. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
7      Az állandó ítélkezési gyakorlat szerint az uniós jogi rendelkezések értelmezésénél nemcsak a rendelkezés megfogalmazását, hanem a szövegkörnyezetét, és annak a szabályozásnak a célkitűzéseit is figyelembe kell venni, amelynek a részét képezi (lásd: Knor ítélet, 36. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
8      A „précis” (pontos) kifejezésnek az „exact” (helyes) kifejezés szinonimájakénti jelentéséről lásd [francia nyelven]: Centre national de ressources textuelles et lexicales (CNRTL), https://www.cnrtl.fr/definition/pr%C3%A9cis.
9      Lásd ebben az értelemben: a szellemitulajdon‑jogok érvényesítéséről szóló 2004/48/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv egyes vonatkozásaival kapcsolatos iránymutatásról szóló, az Európai Parlamenthez, a Tanácshoz és az Európai Gazdasági és Szociális Bizottsághoz intézett, 2017. november 29‑i bizottsági közlemény (COM(2017) 708 final, 29. o.).
Az „információk” kifejezés e közleményben a 2004/48 irányelv 6. és 7. cikkének összefüggésében történő használata véleményem szerint alátámasztja azt a gondolatot, hogy nem célszerű egyértelműen elkülöníteni az információkat és a bizonyítékokat. Semmi nem zárja ki ugyanis, hogy az információk az említett bizonyítékokban szerepeljenek.
10      A szellemi tulajdonjogok érvényesítéséről szóló 2004/48/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv alkalmazásáról szóló, az Európai Parlamenthez, a Tanácshoz, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottsághoz és a Régiók Bizottságához intézett, 2010. december 22‑i bizottsági jelentés (COM(2010) 779 final, 11. o.).
11      A 2004/48 irányelv (20) preambulumbekezdésével összefüggésben értelmezett (21) preambulumbekezdése.
12      A 2004/48 irányelv (14) preambulumbekezdése szerint „[ü]zletszerűen elkövetett cselekményeknek minősülnek azok a cselekmények, amelyeket közvetlen vagy közvetett gazdasági vagy kereskedelmi előny céljából követnek el; ez általában kizárja a végső fogyasztók által jóhiszeműen elkövetett cselekményeket”.
13      2021. június 17‑i M. I. C. M. ítélet (C‑597/19, EU:C:2021:492, 84. és 96. pont).
14      2017. január 18-i NEW WAVE CZ ítélet (C-427/15, EU:C:2017:18, 28. pont).
15      E rendelkezés szerint egyrészt a szellemi tulajdonjogok érvényesítésének biztosításához szükséges intézkedéseknek, eljárásoknak és jogorvoslatoknak – amelyek közé a 2004/48 irányelv 8. cikke szerinti tájékoztatáshoz való jog is tartozik – méltányosnak és igazságosnak kell lenniük, továbbá nem lehetnek indokolatlanul bonyolultak és költségesek és nem eredményezhetnek észszerűtlen határidőket és indokolatlan késedelmeket (az e rendelkezés (1) bekezdése). Másrészt ezeknek az intézkedéseknek, eljárásoknak és jogorvoslatoknak ezen túlmenően hatásosnak, arányosnak és elrettentőnek kell lenniük, és úgy kell őket alkalmazni, hogy a jogszerű kereskedelemnek ne állítsanak korlátokat, és hogy az azokkal való visszaélés esetére biztosítékok rendelkezésre álljanak (az említett rendelkezés (2) bekezdése).
16      E tekintetben hangsúlyozni kell, hogy bár a költségek magasabbak lehetnek a jogsértő vagy a bitorlásban részt vevő bármely harmadik fél számára, ez számomra nem tűnik problematikusnak, mivel e költségek a 2004/48 irányelv 3. cikkének (2) bekezdése értelmében a szellemi tulajdonjogok megsértésétől való elrettentésnek tekinthetők.
17      Lásd: a 2004/48 irányelv (10) preambulumbekezdése és a 2019. december 18‑i IT Development ítélet (C‑666/18, EU:C:2019:1099, 38. pont).
18      2020. július 9‑i Constantin Film Verleih ítélet (C‑264/19, EU:C:2020:542, 36. pont).
19      A 2004/48 irányelv (1) preambulumbekezdése.
20      A 2004/48 irányelv (3) preambulumbekezdése.
21      A 2004/48 irányelv 1. cikke.
22      Lásd: 2015. július 16‑i Diageo Brands ítélet (C‑681/13, EU:C:2015:471, 73. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
23      Lásd ebben az értelemben: Cruz Villalón főtanácsnok Coty Germany ügyre vonatkozó indítványa (C‑580/13, EU:C:2015:243, 24. pont).
24      Knor ítélet, 46., 47. és 51. pont.
25      A 2004/48 irányelv 3. cikkének (2) bekezdése.
26      Lásd: Knor ítélet, 53. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat.
27      Lásd: 2018. november 6‑i Scuola Elementare Maria Montessori kontra Bizottság, Bizottság kontra Scuola Elementare Maria Montessori és Ferracci ítélet (C‑622/16 P–C‑624/16 P, EU:C:2018:873, 79. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
28      A 2004/48 irányelv 3. cikkének (2) bekezdése.