62023TJ1163
A TÖRVÉNYSZÉK ÍTÉLETE (első tanács)
2024. december 11. (
*1
)
„Európai uniós védjegy – A Glashütte ORIGINAL európai uniós ábrás védjegy bejelentése – Feltétlen kizáró ok – Megkülönböztető képesség hiánya – Az (EU) 2017/1001 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének b) pontja”
A T‑1163/23. sz. ügyben,
a Glashütter Uhrenbetrieb GmbH – Glashütte/Sa. (székhelye: Glashütte [Németország], képviseli: D. von Schultz ügyvéd)
felperes
az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) (képviseli: V. Ruzek, meghatalmazotti minőségben)
alperes ellen,
A TÖRVÉNYSZÉK (első tanács),
tagjai: I. Gâlea, elnökként eljárva (előadó), Tóth T. és S. L. Kalėda bírák,
hivatalvezető: R. Ūkelytė tanácsos,
tekintettel az eljárás írásbeli szakaszára,
tekintettel a 2024. szeptember 17‑i tárgyalásra,
meghozta a következő
Ítéletet (
1
)
[omissis]
A jogkérdésről
[omissis]
Az egyetlen jogalap második részéről, amely Glashütte város hagyományos óraipar területén fennálló hírnevének a szóban forgó virtuális árukra és szolgáltatásokra való kiterjesztésére vonatkozik
[omissis]
37
Az ítélkezési gyakorlat szerint, bár az összes olyan megjelölésből vagy jelzésből álló védjegy, amelyet egyébként reklámszlogenként, minőségjelzőként vagy az e védjegyekkel jelölt áruk megvásárlására vagy szolgáltatások igénybevételére ösztönző kifejezésként használnak, meghatározásánál fogva – kisebb vagy nagyobb mértékben – objektív üzenetet közvetít, még ha csak egyszerű üzenetet is, alkalmas lehet a fogyasztó számára a szóban forgó áruk és szolgáltatások kereskedelmi származásának jelölésére. Ilyen eset állhat fenn például, ha e védjegyek nem korlátozódnak egy szokásos reklámüzenetre, hanem bizonyos eredetiséggel vagy nyomatékkal rendelkeznek, az értelmezésre irányuló minimális erőfeszítést tesznek szükségessé, vagy kognitív folyamatot indítanak el az érintett közönség körében (2010. január 21‑iAudi kontra OHIM ítélet, C‑398/08 P, EU:C:2010:29, 56. és 57. pont; 2017. március 22‑iHoffmann kontra EUIPO [Genius] ítélet, T‑425/16, nem tették közzé, EU:T:2017:199, 28. pont).
38
Ezzel szemben valamely megjelölés nem alkalmas arra, hogy betöltse a védjegy alapvető funkcióját, és így nem rendelkezik a 2017/1001 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének b) pontja értelmében vett megkülönböztető képességgel, ha a szemantikai tartalma és a szóban forgó áruk és szolgáltatások között megállapított kapcsolat kellően konkrét és közvetlen ahhoz, hogy az érintett közönség képzetében e megjelölés lehetővé tegye ezen áruk és szolgáltatások azonnali azonosítását (lásd ebben az értelemben: 2013. május 16‑iRestoin kontra OHIM [EQUIPMENT] ítélet, T‑356/11, nem tették közzé, EU:T:2013:253, 42. pont; 2013. június 27‑iInternational Engine Intellectual Property Company kontra OHIM [PURE POWER] ítélet, T‑248/11, nem tették közzé, EU:T:2013:333, 20. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
39
A megkülönböztető képesség hiányának megállapításához elegendő kimutatni, hogy a bejelentett védjegy a fogyasztó számára az áru vagy szolgáltatás kereskedelmi értékére vonatkozó olyan jellemzőt jelöl, amely – anélkül, hogy pontosan meghatározható lenne – olyan promóciós vagy reklám jellegű információból származik, amelyet az érintett közönség elsősorban önmagában, nem pedig az áruk vagy szolgáltatások kereskedelmi származásának jelöléseként fog észlelni (lásd ebben az értelemben: 2021. június 30‑iCeramica Flaminia kontra EUIPO – Ceramica Cielo (goclean) ítélet, T‑290/20, nem tették közzé, EU:T:2021:405, 41. pont).
40
E tekintetben egyrészt a fellebbezési tanács helyesen vélekedett úgy, hogy a Glashütte név az érintett közönség számára egy kiváló minőségű órák gyártásáról híres német várost jelöl, amint az a fenti 26. pontból kitűnik. Másrészt megállapította – anélkül, hogy azt a felperes vitatta volna –, hogy az „eredeti” kifejezés a hitelesség és az eredethűség gondolatát idézi fel. Ennélfogva az említett tanács nem követett el értékelési hibát, amikor úgy ítélte meg, hogy a bejelentett védjegyet az említett közönség egészében úgy fogja fel, mint amely egy kivételes know‑how‑örökségre, valamint egy, Glashütte városnak az óraipar területén való kiválóságára vonatkozó hírnevére utal, és így a szóelemek nem rendelkeznek megkülönböztető képességgel.
41
Ami különösen a védjegy megkülönböztető képességének a védjegybejelentéssel érintett virtuális áruk és szolgáltatások tekintetében történő értékelését illeti, meg kell állapítani, hogy az érintett közönség főszabály szerint ugyanúgy érzékeli a virtuális árukat és szolgáltatásokat, mint a megfelelő tényleges árukat és szolgáltatásokat. A szóban forgó áruk és szolgáltatások jellege tehát meghatározó. Így, bár a virtuális áruk csupán a valódi árukat ábrázolják, illetve a virtuális áruk a valódi áruk funkcióit jelenítik meg vagy idézik, a virtuális szolgáltatások pedig a virtuális világban a valódi szolgáltatási funkciókat idézik, főszabály szerint megállapítható, hogy a valódi áruk és szolgáltatások érintett közönség általi észlelése a megfelelő virtuális árukra és szolgáltatásokra is kiterjeszthető. Az ilyen kiterjesztés lehetőségét azonban esetről esetre kell értékelni, figyelembe véve a szóban forgó virtuális termékek és szolgáltatások sajátosságait.
42
A jelen ügyben emlékeztetni kell arra, hogy az a közönség, amelynek tekintetében a fellebbezési tanács a bejelentett védjegy megkülönböztető képességét értékelte, a német közönségre korlátozódik, amely Glashütte város, és így e városnak az óragyártás terén vett közismertségével tisztában van, és érti az „eredeti” szó szokásos jelentését. Ezenkívül a szóban forgó virtuális áruk és szolgáltatások a valódi óraárukra és azok tartozékaira utalnak, és így a vonatkozó valódi árukat és szolgáltatásokat jelenítik meg, illetve azok funkcióira utalnak. Ennélfogva, amikor e közönség az említett virtuális árukkal és szolgáltatásokkal találkozik, a bejelentett védjegyet közvetlenül úgy fogja fel, mint Glashütte város hírnevének logikus kiterjesztését a hagyományos órákat illetően, és e védjegy a virtuális áruk és szolgáltatások minőségét és eredetiségét illetően ugyanolyan pozitív érzéseket fog kelteni, mint a valódi áruk és szolgáltatások minőségét és eredetiségét illetően.
43
Következésképpen a fellebbezési tanács nem követett el értékelési hibát, amikor úgy ítélte meg, hogy a bejelentett védjegy a fenti 38. és 39. pontban hivatkozott ítélkezési gyakorlat értelmében nem rendelkezik megkülönböztető képességgel, mivel azt az érintett közönség nem a szóban forgó áruk és szolgáltatások kereskedelmi származásának jelöléseként, hanem inkább az említett áruk és szolgáltatások minőségére és eredetiségére vonatkozó rekláminformációként észlelheti, amelyet a Glashütte városára és a valódi óraáruk területén fennálló közismertségre való utalás közvetít.
44
A felperes érvei nem kérdőjelezhetik meg e következtetést.
45
Először is, bár nem vitatott, hogy Glashütte városának a hagyományos órák területén fennálló közismertsége jelenleg nem terjed ki a virtuális óraipar területére, amint arra a felperes hivatkozik, a szóban forgó áruk és szolgáltatások kifejezetten az óraárukra és azok tartozékaira utalnak.
46
Ugyanis, amint arra a fellebbezési tanács helyesen rámutatott, a szóban forgó áruk és szolgáltatások óraárukra és azok tartozékaira vonatkozó virtuális árukból, valamint e virtuális áruk kiskereskedelméből és rendelkezésre bocsátásából állnak. Következésképpen a bejelentett védjegyet valóban olyan virtuális áruk és szolgáltatások tekintetében használják majd, amelyek ugyanazokat a valódi árukat és szolgáltatásokat jeleníthetik meg, mint amelyek tekintetében Glashütte városának neve ismert, illetve amelyek ez utóbbiak funkcióira utalhatnak.
47
Másodszor, el kell utasítani a felperes azon érvét is, amely szerint a fellebbezési tanács figyelmen kívül hagyja a valódi és a virtuális áruk közötti alapvető különbséget.
48
A fellebbezési tanács ugyanis kifejtette, hogy a virtuális áruk online vagy virtuális környezetben használt, nem valódi árucikkekre utalnak. Hozzáfűzte, hogy ezek az áruk valódi termékeket jeleníthetnek meg, valódi áruk funkcióit ábrázolhatják vagy azokra utalhatnak, vagy olyan tárgyakat jeleníthetnek meg, amelyeknek a valóságban nincs megfelelőjük.
49
Ami a felperesnek a valódi óraáruk és a szóban forgó virtuális áruk – amelyek digitális fájlok – közötti „alapvető különbségre” alapított érvét illeti, az nem jelöli meg, hogy ez a különbség mennyiben változtatná meg az érintett közönség észlelését, mivel továbbra is bizonyított, hogy a Glashütte név a hagyományos óraipar területén, vagyis azon valódi áruk területén rendelkezik jóhírnévvel, amelyeket a szóban forgó virtuális áruk megjeleníteni akarnak, vagy amelyek funkcióira utalni szeretnének.
50
Harmadszor, el kell utasítani a felperesnek a valódi órák iránt érdeklődő közönség és a virtuális órák, illetve az ezekhez kapcsolódó szolgáltatások iránt érdeklődő közönség közötti átfedés hiányára vonatkozó érvét.
51
Azonkívül, hogy a felperes nem támasztja alá a fenti 50. pontban említett állítást, nem bizonyítja, hogy a hagyományos órák iránt érdeklődő és Glashütte városának e területen fennálló közismertségével tisztában levő érintett közönség miért ne érdeklődne a virtuális órák iránt, és fordítva.
52
Ennélfogva az egyetlen jogalap második részét mint megalapozatlant el kell utasítani.
[omissis]
A fenti indokok alapján
A TÖRVÉNYSZÉK (első tanács)
a következőképpen határozott:
1)
A Törvényszék a keresetet elutasítja.
2)
A Törvényszék a Glashütter Uhrenbetrieb GmbH – Glashütte/Sa.‑t kötelezi a költségek viselésére.
Gâlea
Tóth
Kalėda
Kihirdetve Luxembourgban, a 2024. december 11‑i nyilvános ülésen.
Aláírások
(
*1
)	Az eljárás nyelve: francia.
(
1
)	A jelen ítéletnek csak azok a pontjai kerülnek ismertetésre, amelyek közzétételét a Törvényszék hasznosnak tartja.