62023CJ0135_RES
Asia C-135/23
Gesellschaft für musikalische Aufführungs- und mechanische Vervielfältigungsrechte eV (GEMA)
vastaan
GL
(Amtsgericht Potsdamin esittämä ennakkoratkaisupyyntö)
Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 20.6.2024
Ennakkoratkaisupyyntö – Henkinen omaisuus – Tekijänoikeus ja lähioikeudet – Direktiivi 2001/29/EY – 3 artiklan 1 kohta – Yleisölle välittäminen – Käsite – Pelkkä välineiden tarjoaminen – Televisiovastaanottimien, jotka voivat vastaanottaa signaaleja ja levittää lähetyksiä sisäantennin avulla, tarjoaminen asunnoissa käytettäviksi – Voiton tavoittelu – Teknologianeutraaliuden periaate
Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen – Tekijänoikeus ja lähioikeudet – Direktiivi 2001/29 – Tekijänoikeuden ja lähioikeuksien tiettyjen piirteiden yhdenmukaistaminen tietoyhteiskunnassa – Yleisölle välittäminen – Käsite – Arviointiperusteet
(Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/29 3 artiklan 1 kohta)
(ks. 17–26 kohta)
Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen – Tekijänoikeus ja lähioikeudet – Direktiivi 2001/29 – Tekijänoikeuden ja lähioikeuksien tiettyjen piirteiden yhdenmukaistaminen tietoyhteiskunnassa – Yleisölle välittäminen – Käsite – Televisiovastaanottimien, jotka voivat vastaanottaa signaaleja ja levittää lähetyksiä sisäantennin avulla, tarjoaminen vuokra-asunnoissa käytettäviksi – Kuuluminen soveltamisalaan – Edellytys – Uusi yleisö – Lyhytaikaiset vuokralaiset
(Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/29 3 artiklan 1 kohta)
(ks. 27–46 kohta ja tuomiolauselma)
Tiivistelmä
Unionin tuomioistuin on Amtsgericht Potsdamin (Potsdamin alioikeus, Saksa) vireille panemassa ennakkoratkaisumenettelyssä tulkinnut direktiivin 2001/29/EY (
1
) 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua teoksen yleisölle välittämisen käsitettä sellaisessa yhteydessä, jossa vuokra-asuntokiinteistön toiminnanharjoittaja tarjoaa asunnoissaan käytettäviksi televisiovastaanottimia, jotka voivat vastaanottaa signaaleja ja levittää lähetyksiä sisäantennin avulla.
Gesellschaft für musikalische Aufführungs- und mechanische Vervielfältigungsrechte eV (GEMA), joka on musiikkialan tekijänoikeuksien yhteishallinnointiorganisaatio, nosti tekijänoikeuksiin perustuvan vahingonkorvauskanteen GL:ää, joka on 18 asuntoa käsittävän vuokra-asuntokiinteistön toiminnanharjoittaja, vastaan, koska GL tarjoaa asunnoissaan käytettäviksi kyseisiä televisiovastaanottimia.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin haluaa oikeusriidan ratkaisemiseksi selvittää lähinnä, kattaako direktiivin 2001/29 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu käsite ”yleisölle välittäminen” tällaisten televisiovastaanottimien käyttöön tarjoamisen.
Unionin tuomioistuimen arviointi asiasta
Unionin tuomioistuin muistuttaa aluksi, että yleisölle välittämisen käsitteessä yhdistyy kaksi kumulatiivista tekijää, eli teoksen välittäminen ja teoksen välittäminen yleisölle, ja se edellyttää yksilöllistä arviointia. Unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan erityisesti käyttäjän keskeinen rooli suojattujen teosten saattamisessa asiakkaidensa saataville ja hänen toimintansa tarkoituksellisuus, muun muassa jos se on luonteeltaan voittoa tavoittelevaa, mahdollistavat sen, että voidaan erottaa toisistaan yhtäältä ”yleisölle välittäminen” ja toisaalta ”pelkkä välineiden tarjoaminen” (
2
).
Unionin tuomioistuin toteaa, että vaikka kansallisen tuomioistuimen on ratkaistava suorittaako pääasian kiinteistön toiminnanharjoittaja yleisölle välittämisen, unionin tuomioistuimen tehtävänä on kuitenkin antaa sille hyödyllisiä tietoja, joiden perusteella se voi ratkaista käsiteltävänään olevan asian.
Tältä osin unionin tuomioistuin ensinnäkin katsoo, että varustaessaan nämä asunnot televisiovastaanottimilla ja sisäantenneilla, jotka ilman muita toimenpiteitä ottavat vastaan signaaleja ja mahdollistavat lähetysten, muun muassa musiikin, levittämisen, vuokra-asuntokiinteistön toiminnanharjoittaja tarkoituksellisesti antaa asiakkailleen pääsyn tällaisiin lähetyksiin vuokratuissa asunnoissa niiden vuokra-aikana, eikä ole ratkaisevaa, käyttävätkö asiakkaat tätä mahdollisuutta. Lisäksi kyseistä toiminnanharjoittajan toimintaa on pidettävä sellaisena lisäpalvelun tarjoamisena, jonka tavoitteena on tietyn hyödyn saaminen tästä toiminnasta. Siten tällaisen palvelun tarjoaminen mahdollistaa sen osoittamisen, että välittämisellä tavoitellaan voittoa. Tältä osin ei ole merkitystä sillä, että televisiovastaanottimet on liitetty sisäantenniin eikä keskusantenniin, koska tällainen erottelu antennien välillä ei olisi teknologianeutraaliuden periaatteen mukaista.
Toiseksi mitä tulee kysymykseen siitä, välitetäänkö suojatut teokset todella yleisölle, unionin tuomioistuin on korostanut, että yleisön käsitteellä tarkoitetaan rajoittamatonta määrää potentiaalisia vastaanottajia ja se edellyttää lisäksi, että henkilöitä on varsin huomattava määrä. Kyseiselle käsitteelle on siten ominaista tietty vähimmäistaso, jolla tämän käsitteen piiristä suljetaan pois liian pieni tai jopa merkityksetön henkilöjoukko. Tämän joukon suuruuden määrittämiseksi on otettava huomioon muun muassa se, kuinka monen henkilön saatavilla sama teos on samanaikaisesti ja myös peräkkäin. Jos ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa, että pääasiassa kyseessä olevan kiinteistön asuntoja vuokrataan lyhytaikaisesti muun muassa matkailumajoituksena, niiden vuokralaisia on pidettävä ”yleisönä”, koska he yhdessä muodostavat rajoittamattoman määrän potentiaalisia vastaanottajia.
Kolmanneksi unionin tuomioistuin totesi, että jotta kyseessä voisi olla yleisölle välittäminen, suojattu teos on välitettävä tietyllä teknisellä tavalla, joka poikkeaa siihen asti käytetyistä tavoista, tai, jos näin ei ole, ”uudelle yleisölle” eli yleisölle, jota oikeuden haltija ei ole ottanut huomioon silloin, kun hän antoi luvan teoksensa alkuperäiseen yleisölle välittämiseen. Tältä osin lyhytaikaisesti vuokratun vuokra-asuntokiinteistön, muun muassa matkailumajoitukseen vuokratun asunnon, vuokralaiset voivat muodostaa tällaisen ”uuden” yleisön, koska nämä henkilöt, jotka ovat mainitun lähetyksen peittoalueella, eivät voisi nauttia lähetetystä teoksesta ilman kyseisen kiinteistön toiminnanharjoittajan myötävaikutusta eli sitä, että tämä on asentanut näihin asuntoihin sisäantennilla varustettuja televisiovastaanottimia. Sen sijaan on niin, että jos ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa, että kyseessä olevat asunnot on vuokrattu pidempiaikaiseen asumiseen, viimeksi mainittuja ei voida pitää uutena yleisönä.
Unionin tuomioistuin katsoo siten, että käsitettä ”yleisölle välittäminen” on tulkittava siten, että se kattaa sen, että vuokra-asuntokiinteistön toiminnanharjoittaja tarjoaa tarkoituksella asunnoissaan käytettäviksi sisäantennilla varustettuja televisiovastaanottimia, jotka ilman muita toimia voivat vastaanottaa signaaleja ja levittää lähetyksiä, jos näiden asuntojen vuokralaisia voidaan pitää uutena yleisönä.
(
1
)	Tekijänoikeuden ja lähioikeuksien tiettyjen piirteiden yhdenmukaistamisesta tietoyhteiskunnassa 22.5.2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/29/EY (EYVL 2001, L 167, s. 10) 3 artiklan 1 kohdan mukaan jäsenvaltioiden on säädettävä, että tekijöillä on yksinoikeus sallia tai kieltää teostensa langallinen tai langaton välittäminen yleisölle, mukaan lukien teosten saattaminen yleisön saataviin siten, että yleisöön kuuluvilla henkilöillä on mahdollisuus saada teokset saataviinsa itse valitsemastaan paikasta ja itse valitsemanaan aikana.
(
2
)	Direktiivin 2001/29 johdanto-osan 27 perustelukappaleen mukaan ”pelkkä aineiston välittämisen mahdollistavien tai toteuttavien välineiden tarjoaminen ei ole tässä direktiivissä tarkoitettua välittämistä”.