62021CJ0654
UNIONIN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (kymmenes jaosto)
8 päivänä kesäkuuta 2023 (
*1
)
Ennakkoratkaisupyyntö – EU-tavaramerkki – Riita-asia kansallisessa tuomioistuimessa – EU-tavaramerkkejä käsittelevän tuomioistuimen toimivalta – Asetus (EU) 2017/1001 – 124 artikla – Loukkausta koskeva kanne – 128 artikla – Mitättömyyttä koskeva vastakanne – Vastakanteen kohde – 129 artiklan 3 kohta – Kansallista tavaramerkkiä koskeviin samankaltaisiin kanteisiin sovellettavat menettelysäännöt – Menettelyllistä itsemääräämisoikeutta koskeva periaate
Asiassa C‑654/21,
jossa on kyse SEUT 267 artiklaan perustuvasta ennakkoratkaisupyynnöstä, jonka Sąd Okręgowy w Warszawie (Varsovan alueellinen tuomioistuin, Puola) on esittänyt 7.10.2021 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut unionin tuomioistuimeen 28.10.2021, saadakseen ennakkoratkaisun asiassa
LM
vastaan
KP,
UNIONIN TUOMIOISTUIN (kymmenes jaosto),
toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja D. Gratsias (esittelevä tuomari) sekä tuomarit M. Ilešič ja Z. Csehi,
julkisasiamies: G. Pitruzzella,
kirjaaja: A. Calot Escobar,
ottaen huomioon kirjallisessa käsittelyssä esitetyn,
ottaen huomioon huomautukset, jotka sille ovat esittäneet
–
LM, edustajanaan R. Ratajczak, adwokat,
–
KP, edustajinaan E. Jaroszyńska-Kozłowska, radca prawny, ja Z. Słupicka, radca prawny,
–
Puolan hallitus, asiamiehenään B. Majczyna,
–
Euroopan komissio, asiamiehinään S. L. Kalėda ja P. Němečková,
päätettyään julkisasiamiestä kuultuaan ratkaista asian ilman ratkaisuehdotusta,
on antanut seuraavan
tuomion
1
Ennakkoratkaisupyyntö koskee Euroopan unionin tavaramerkistä 14.6.2017 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 (EUVL 2017, L 154, s. 1) 124 artiklan d alakohdan, luettuna yhdessä sen 128 artiklan 1 kohdan kanssa, sekä tämän asetuksen 129 artiklan 3 kohdan tulkintaa.
2
Tämä pyyntö on esitetty asiassa, jossa asianosaisina ovat LM ja KP ja jossa on kyse EU-tavaramerkiksi rekisteröidyn sanamerkin loukkausta koskevasta kanteesta sekä kyseisen tavaramerkin mitättömyyttä koskevasta vastakanteesta.
Asiaa koskevat oikeussäännöt
Unionin oikeus
3
Asetuksen 2017/1001 johdanto-osan 4 ja 32 perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
”(4)
– – näyttää tarpeelliselta säätää unionin tavaramerkkijärjestelmä, jolla annetaan yrityksille oikeus hankkia yhtä ainoaa menettelyä noudattaen EU-tavaramerkkejä, joilla on yhdenmukainen suoja ja joiden vaikutus ulottuu koko unionin alueelle. Näin ilmaistua EU-tavaramerkin yhtenäisen luonteen periaatetta olisi sovellettava, jollei tässä asetuksessa toisin säädetä.
– –
(32)
On välttämätöntä, että EU-tavaramerkin voimassaoloa ja loukkausta koskevien päätösten oikeusvaikutus ulottuu koko unioniin, sillä tämä on ainoa keino välttää tuomioistuinten ja [Euroopan unionin teollisoikeuksien viraston (EUIPO)] keskenään ristiriitaiset päätökset ja varmistaa, ettei EU-tavaramerkkien yhtenäistä luonnetta heikennetä. [Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 12.12.2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1215/2012 (EUVL 2012, L 351, s. 1)] säännöksiä olisi sovellettava kaikkiin EU-tavaramerkkiin liittyviin riita-asioihin, jollei tässä asetuksessa toisin säädetä.”
4
Asetuksen 2017/1001 1 artiklan, jonka otsikko on ”EU-tavaramerkki”, 2 kohdassa säädetään seuraavaa:
”EU-tavaramerkki on yhtenäinen. Sen oikeusvaikutukset ovat samanlaiset kaikkialla unionissa: sen voi rekisteröidä ainoastaan olemaan voimassa koko unionissa, sen voi luovuttaa, siitä voi luopua, sen hallintaoikeus voidaan menettää tai julistaa mitättömäksi ja sen käyttö voidaan kieltää ainoastaan koko unionissa. Tätä periaatetta sovelletaan, jollei tässä asetuksessa toisin säädetä.”
5
Tämän asetuksen 6 artiklan, jonka otsikko on ”Tapa, jolla EU-tavaramerkki saadaan”, mukaan EU-tavaramerkki saadaan rekisteröinnillä.
6
Mainitun asetuksen 7 artiklan, jonka otsikko on ”Ehdottomat hylkäysperusteet”, 1 ja 2 kohdassa säädetään seuraavaa:
”1.   Seuraavia merkkejä ei rekisteröidä:
– –
b)
tavaramerkit, joilta puuttuu erottamiskyky;
c)
tavaramerkit, jotka muodostuvat yksinomaan sellaisista merkeistä tai merkinnöistä, joita voidaan elinkeinotoiminnassa käyttää osoittamaan tavaroiden tai palvelujen lajia, laatua, määrää, käyttötarkoitusta, arvoa tai maantieteellistä alkuperää, tavaroiden valmistusajankohtaa tai palvelujen suoritusajankohtaa taikka muita tavaroiden tai palvelujen ominaisuuksia;
d)
tavaramerkit, jotka muodostuvat yksinomaan sellaisista merkeistä tai merkinnöistä, jotka ovat tulleet tavallisiksi yleisessä kielenkäytössä tai hyvän kauppatavan mukaan;
e)
merkit, jotka muodostuvat yksinomaan
i)
tavaran luonteenomaisesta muodosta tai muusta ominaisuudesta,
ii)
teknisen tuloksen saavuttamiseksi välttämättömästä tavaran muodosta tai muusta ominaisuudesta,
iii)
tavaran arvoon olennaisesti vaikuttavasta muodosta tai muusta ominaisuudesta;
f)
tavaramerkit, jotka ovat yleisen järjestyksen tai hyvän tavan vastaisia;
g)
tavaramerkit, jotka ovat omiaan johtamaan yleisöä harhaan esimerkiksi tavaroiden tai palvelujen luonteen, laadun tai maantieteellisen alkuperän suhteen;
– –
j)
tavaramerkit, jotka on jätetty rekisteröinnin ulkopuolelle alkuperänimitysten ja maantieteellisten merkintöjen suojaa koskevien tai unionin lainsäädännön tai kansallisen oikeuden taikka kansainvälisten sopimusten, joissa unioni tai asianomainen jäsenvaltio on sopimuspuolena, nojalla;
k)
tavaramerkit, jotka on jätetty rekisteröinnin ulkopuolelle viinejä koskevien perinteisten merkintöjen suojaa koskevien unionin säädösten tai kansainvälisten sopimusten, joissa unioni on sopimuspuolena, nojalla;
l)
tavaramerkit, jotka on jätetty rekisteröinnin ulkopuolelle aitojen perinteisten tuotteiden suojaa koskevien unionin säädösten tai kansainvälisten sopimusten, joissa unioni on sopimuspuolena, nojalla;
m)
tavaramerkit, jotka muodostuvat kasvinjalostajanoikeuksien suojasta annetun unionin lainsäädännön tai kansallisen oikeuden taikka kansainvälisten sopimusten, joissa unioni tai asianomainen jäsenvaltio on sopimuspuolena, mukaisesti rekisteröidystä aiemmasta kasvilajikenimestä tai sen olennaisista osista ja koskevat saman tai läheistä sukua olevan lajin lajikkeita.
2.   Edellä olevaa 1 kohtaa sovelletaan, vaikka rekisteröinnin esteet olisivat olemassa ainoastaan osassa unionia.”
7
Asetuksen 2017/1001 59 artiklassa, jonka otsikko on ”Ehdottomat mitättömyysperusteet”, säädetään seuraavaa:
”1.   EU-tavaramerkki julistetaan mitättömäksi [EUIPO:lle] tehdyllä vaatimuksella tai loukkauskanteeseen kohdistuvalla vastakanteella, jos:
a)
EU-tavaramerkki on rekisteröity 7 artiklan säännösten vastaisesti;
b)
hakija on jättänyt tavaramerkkihakemuksen vilpillisessä mielessä.
2.   Jos EU-tavaramerkki on rekisteröity 7 artiklan 1 kohdan b, c tai d alakohdan vastaisesti, sitä ei kuitenkaan voida julistaa mitättömäksi, jos se on rekisteröinnin jälkeen käytön seurauksena tullut erottamiskykyiseksi niiden tavaroiden ja palvelujen osalta, joita varten se on rekisteröity.
3.   Jos mitättömyysperuste koskee ainoastaan joitakin tavaroita tai palveluja, joita varten EU-tavaramerkki on rekisteröity, tavaramerkki voidaan julistaa mitättömäksi ainoastaan kyseisten tavaroiden tai palvelujen osalta.”
8
Kyseisen asetuksen 63 artiklan, jonka otsikko on ”Menettämis- tai mitättömyysvaatimus”, 1 ja 3 kohdassa säädetään seuraavaa:
”1.   EU-tavaramerkkiä koskevan menettämis- tai mitättömyysvaatimuksen voi esittää [EUIPO:lle]:
a)
58 ja 59 artiklassa määritellyissä tapauksissa jokainen luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö sekä jokainen valmistajien, tuottajien, palvelujen tarjoajien, kauppiaiden tai kuluttajien edustajien ryhmittymä, joka tähän sovellettavan lainsäädännön mukaan voi esiintyä kantajana tai vastaajana oikeudenkäynneissä;
– –
3.   Menettämis- tai mitättömyysvaatimusta ei voida ottaa tutkittavaksi, jos samaa asiaa ja syytä koskevasta ja samojen osapuolien välisestä vaatimuksesta on jo joko [EUIPO:n] tai 123 artiklassa tarkoitetun EU-tavaramerkkejä käsittelevän tuomioistuimen antama ratkaisu ja [EUIPO:n] tai kyseisen tuomioistuimen kyseisestä vaatimuksesta tekemä päätös on tullut lainvoimaiseksi.”
9
Mainitun asetuksen 123 artiklan, jonka otsikko on ”EU-tavaramerkkejä käsittelevät tuomioistuimet”, 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Jäsenvaltiot nimeävät alueellaan mahdollisimman rajoitetun määrän kansallisia ensimmäisen ja toisen oikeusasteen tuomioistuimia, joiden tehtävänä on hoitaa niille tällä asetuksella osoitetut tehtävät.”
10
Saman asetuksen 124 artiklassa, jonka otsikko on ”Loukkausta ja voimassaoloa koskeva toimivalta”, säädetään seuraavaa:
”EU-tavaramerkkejä käsittelevillä tuomioistuimilla on yksinomainen toimivalta:
a)
kaikissa loukkauskanteissa ja – jos kansallinen laki ne sallii – EU-tavaramerkin loukkauksen uhkaa koskevissa kanteissa;
– –
d)
128 artiklassa tarkoitetuissa EU-tavaramerkin menettämistä ja mitättömyyttä koskevissa vastakanteissa.”
11
Asetuksen 2017/1001 127 artiklan, jonka otsikko on ”Pätevyysolettamus – asiaperustetta koskevat väitteet”, 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”EU-tavaramerkkejä käsittelevät tuomioistuimet pitävät EU-tavaramerkkiä pätevänä, jollei vastaaja kiistä sen pätevyyttä menettämistä tai mitättömyyttä koskevalla vastakanteella.”
12
Kyseisen asetuksen 128 artiklassa, jonka otsikko on ”Vastakanne”, säädetään seuraavaa:
”1.   Menettämistä tai mitättömyyttä koskeva vastakanne voi perustua ainoastaan tässä asetuksessa säädettyihin menettämis- tai mitättömyysperusteisiin.
2.   EU-tavaramerkkejä käsittelevä tuomioistuin hylkää menettämistä tai mitättömyyttä koskevan vastakanteen, jos [EUIPO:n] tekemästä päätöksestä samojen osapuolien välisestä samaa asiaa koskevasta ja samoin perustein nostetusta kanteesta on jo tullut lopullinen.
– –
4.   EU-tavaramerkkejä käsittelevä tuomioistuin, jolle EU-tavaramerkkiä koskeva menettämistä tai mitättömyyttä koskeva vastakanne esitetään, ei saa aloittaa vastakanteen tutkimista, ennen kuin joko asianomainen osapuoli tai tuomioistuin on ilmoittanut [EUIPO:lle] päivämäärän, jona vastakanne esitettiin. [EUIPO] kirjaa tämän tiedon rekisteriin. Jos EU-tavaramerkin menettämis- tai mitättömyysvaatimus oli jo esitetty [EUIPO:lle] ennen vastakanteen esittämistä, [EUIPO:n] on ilmoitettava siitä tuomioistuimelle, joka 132 artiklan 1 kohdan mukaisesti lykkää asian käsittelyä, kunnes vaatimusta koskeva päätös on lopullinen tai vaatimus peruutetaan.
– –
6.   Jos EU-tavaramerkkejä käsittelevä tuomioistuin on tehnyt lainvoimaiseksi tulleen päätöksen EU-tavaramerkkiä koskevasta menettämistä tai mitättömäksi julistamista koskevasta vastakanteesta, tuomioistuimen tai kansallisen menettelyn muun osapuolen on toimitettava viipymättä jäljennös päätöksestä [EUIPO:lle]. [EUIPO] tai muu asianomainen osapuoli voi pyytää tietoja tällaisesta toimittamisesta. [EUIPO] merkitsee rekisteriin maininnan päätöksestä ja toteuttaa tarvittavat toimenpiteet päätöksen operatiivisen osan noudattamiseksi.
7.   EU-tavaramerkkejä käsittelevä tuomioistuin, joka käsittelee menettämistä tai mitättömyyttä koskevaa vastakannetta, voi keskeyttää asian käsittelyn EU-tavaramerkin haltijan pyynnöstä ja kuultuaan muita osapuolia ja kehottaa vastaajaa esittämään [EUIPO:lle] menettämistä tai mitättömyyttä koskevan vastakanteen antamassaan määräajassa. Jos tätä kannetta ei esitetä annetussa määräajassa, menettelyä jatketaan; vastakanne katsotaan peruutetuksi. Sovelletaan 132 artiklan 3 kohtaa.”
13
Mainitun asetuksen 129 artiklassa, jonka otsikko on ”Sovellettava oikeus”, säädetään seuraavaa:
”1.   EU-tavaramerkkejä käsittelevät tuomioistuimet soveltavat tämän asetuksen säännöksiä.
2.   Tavaramerkkikysymyksissä, jotka eivät kuulu tämän asetuksen soveltamisalaan, asiaan kuuluva EU-tavaramerkkejä käsittelevä tuomioistuin soveltaa asiaa koskevaa kansallista lainsäädäntöä.
3.   Jollei tässä asetuksessa toisin säädetä, EU-tavaramerkkejä käsittelevä tuomioistuin soveltaa sen jäsenvaltion kansallista tavaramerkkiä koskeviin samankaltaisiin kanteisiin sovellettavia menettelysääntöjä, jonka alueella kyseinen tuomioistuin sijaitsee.”
14
Saman asetuksen 132 artiklan, jonka otsikko on ”Asiaa koskevat erityiset säännöt”, 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Jollei menettelyn jatkamiseen ole erityisiä syitä, 124 artiklassa tarkoitettua kannetta, lukuun ottamatta vahvistuskanteita, jotka koskevat sitä, että loukkausta ei ole tapahtunut, käsittelevä EU-tavaramerkkejä käsittelevä tuomioistuin keskeyttää asian käsittelyn omasta aloitteestaan kuultuaan osapuolia tai jonkin osapuolen hakemuksesta ja kuultuaan muita osapuolia, jos EU-tavaramerkin pätevyys on jo valituksen kohteena toisessa EU-tavaramerkkejä käsittelevässä tuomioistuimessa vastakanteen perusteella tai jos menettämistä tai mitättömyyttä koskeva vaatimus on jo esitetty [EUIPO:lle].”
Puolan oikeus
15
Puolan siviiliprosessikoodeksista 17.11.1964 annetun lain (ustawa – Kodeks postępowania cywilnego; Dz. U. 1964, nro 43, järjestysnumero 296), sellaisena kuin sitä sovelletaan pääasiaan (jäljempänä siviiliprosessikoodeksi), 204 §:ssä säädetään seuraavaa:
”§ 1.   Vastakanne voidaan ottaa tutkittavaksi, jos siinä esitetty vaatimus liittyy kantajan vaatimukseen tai on kuittauskelpoinen. Vastakanne on nostettava viimeistään kanteeseen annetussa vastauksessa tai, jos vastausta ei ole annettu, viimeistään yksipuolista tuomiota koskevassa vastustamisessa taikka ensimmäisen sellaisen istunnon alkaessa, johon [vastaaja] on kutsuttu tai haastettu.
§ 2.   Vastakanne nostetaan pääkanteen tuomioistuimessa. Jos vastakanne on kuitenkin tutkittava alueellisessa tuomioistuimessa ja asia on saatettu vireille piirioikeudessa, kyseinen tuomioistuin siirtää koko asian sen tuomioistuimen käsiteltäväksi, joka on toimivaltainen tutkimaan vastakanteen.
§ 3.   Vastakanteeseen sovelletaan soveltuvin osin kannetta koskevia säännöksiä.”
16
Siviiliprosessikoodeksin 479122 § on lisätty kyseiseen lakiin siviiliprosessikoodeksin ja eräiden muiden lakien muuttamisesta 13.2.2020 annetulla lailla (ustawa o zmianie ustawy – Kodeks postępowania cywilnego oraz niektórych innych ustaw; Dz. U. 2020, järjestysnumero 288), joka tuli voimaan 1.7.2020. Tässä artiklassa säädetään seuraavaa:
”§ 1.   Vastakanne tavaramerkkioikeuden tai mallioikeuden loukkaamista koskevissa asioissa voidaan tutkia, jos se käsittää vaatimuksen tavaramerkkioikeuden menettämisestä tai mitätöimisestä tai mallioikeuden mitätöimisestä. 204 §:n säännöstä sovelletaan soveltuvin osin.
§ 2.   1 momentin säännöstä sovelletaan soveltuvin osin vaatimukseen, joka koskee yhteisen tavaramerkkioikeuden, yhteisen suojaoikeuden tavaramerkkiin, takuutavaramerkkioikeuden tai Puolan tasavallan alueella tunnustetun kansainvälisen tavaramerkkioikeuden mitätöimistä tai menettämistä, sekä vaatimukseen, joka koskee Puolan tasavallan alueella tunnustetun kansainvälisen mallioikeuden mitätöimistä.”
17
Tämän lain 22 §:n 2 momentissa säädetään kuitenkin seuraavaa:
”Menettelyissä, jotka on saatettu vireille tietyssä oikeusasteessa tai Sąd Najwyższyssä [(ylin tuomioistuin, Puola)] ennen tämän lain voimaantuloa ja jotka olisi käsiteltävä teollisoikeuksia koskevassa menettelyssä, ei sovelleta tätä menettelyä koskevia säännöksiä. Toimivaltainen käsittelemään asian on se tuomioistuin, joka on ollut toimivaltainen siihen asti voimassa olleiden säännösten mukaan.”
Pääasia ja ennakkoratkaisukysymykset
18
LM on tavaroiden ja palvelujen kansainvälisestä luokituksesta tavaramerkkien rekisteröimistä varten 15.6.1957 tehdyn Nizzan sopimuksen, sellaisena kuin se on tarkistettuna ja muutettuna, luokkiin 9, 41 ja 42 kuuluvia tavaroita ja palveluja varten 5.6.2018 rekisteröidyn EU-sanamerkin Multiselect (jäljempänä riidanalainen tavaramerkki) haltija. Nämä tavarat ja palvelut sisältävät muun muassa ammatinvalinnanohjauksen, opetusneuvonnan, ohjelmistojen asennuksen ja ylläpidon, tekstien julkaisemisen ja sähköisten julkaisujen tarjoamisen verkossa.
19
KP on vuodesta 2009 lähtien tarjonnut ammattitoiminnassaan sekä painetussa että sähköisessä muodossa käsikirjaa, joka on tarkoitettu poliisin valintakokeisiin osallistuville hakijoille heidän valmistelemiseksi psykologisiin testeihin (jotka riidanalainen tavaramerkki kattaa), jotka ovat yksi mainitun hakumenettelyn vaihe. KP huolehtii käsikirjansa myynnin edistämisestä eri verkkosivustoilla.
20
LM nosti 26.2.2020 ennakkoratkaisua pyytäneessä Sąd Okręgowy w Warszawiessa (Varsovan alueellinen tuomioistuin, Puola) riidanalaisen tavaramerkin loukkausta koskevan kanteen, jotta KP velvoitettaisiin lopettamaan kaupan pitämiensä tavaroiden ja palvelujen nimeäminen kyseisellä tavaramerkillä sekä mainitun tavaramerkin käyttö kaikessa näiden tavaroiden ja palvelujen myyntiin liittyvässä viestinnässä.
21
KP nosti 30.7.2020 kyseisessä menettelyssä riidanalaisen tavaramerkin mitättömyyttä koskevan vastakanteen tiettyjen tavaroiden ja palvelujen, joita varten se oli rekisteröity, osalta asetuksen 2017/1001 59 artiklan 1 kohdan, luettuna yhdessä tämän asetuksen 7 artiklan 1 kohdan b–d alakohdan ja 2 kohdan kanssa, nojalla.
22
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin hylkäsi 7.10.2021 antamallaan tuomiolla loukkauskanteen kokonaisuudessaan.
23
Vastakanteen osalta kyseinen tuomioistuin pohtii sen tutkinnan laajuutta, joka sen on tehtävä pääasiassa kyseessä olevan kaltaisessa tapauksessa, jossa vastakanteen kohde ylittää loukkauskannetta vastaan esitetyn ”puolustautumisperusteen” rajat.
24
Nyt käsiteltävässä asiassa on nimittäin niin, että kun pääkanteen vaatimukset koskivat ainoastaan KP:n kaupan pitämiä palveluja ja tavaroita, vastakanteen laajuus on huomattavasti laajempi, koska KP vetoaa riidanalaisen tavaramerkin mitättömyyteen siltä osin kuin se kattaa paitsi pääkanteessa tarkoitetut tavarat ja palvelut myös muut tavarat ja palvelut.
25
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pohtii näin ollen, kuuluvatko kaikki riidanalaisen tavaramerkin mitättömyyttä koskevat vaatimukset riippumatta niiden tosiasiallisesta yhteydestä loukkausmenettelyyn asetuksen 2017/1001 124 artiklan d alakohdassa ja 128 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun mitättömyyttä koskevan vastakanteen käsitteen alaan vai onko tätä käsitettä tulkittava siten, että se kattaa ainoastaan kanteet, joilla on ”tosiasiallinen yhteys” loukkausmenettelyyn, eli kanteet, jotka kuuluvat ”loukkausta koskevan kanteen rajaamaan yhteyteen”.
26
Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen mukaan sen hyväksyminen, että vastakanteella ei välttämättä tarvitse olla ”tosiasiallista yhteyttä” loukkausmenettelyyn, aiheuttaisi vaaran siitä, että vastakannemenettely alkaa hallita pääasian menettelyä ja että vastakanne menettää luonteensa puolustuskeinona pääkanteen vaatimuksia vastaan. Se puoltaa vastakanteen käsitteen tulkintaa siten, että sillä voidaan tarkoittaa ainoastaan sellaisia kanteita, joilla on tosiasiallinen yhteys loukkausta koskevaan kanteeseen, eikä tätä yhteyttä ”määritetä [riidanalaisen] tavaramerkin antaman oikeuden sisällön eikä vastaajan toimialojen vaan [loukkausta koskevassa] kanteessa esitettyjen vaatimusten sisällön perusteella”.
27
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin katsoo, että tätä puoltavat yhtäältä jäsenvaltioiden menettelyllisen itsemääräämisoikeuden periaate ja asetuksen 2017/1001 129 artiklan 3 kohta ja toisaalta EUIPO:n ja EU-tavaramerkkejä käsittelevien tuomioistuinten toimivaltaa koskevat säännöt, joista ilmenee, että niiden toimivalta on poikkeus EU-tavaramerkin mitättömyyttä koskevassa asiassa.
28
Lopuksi ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin selittää, että pääasiassa kyseessä olevan loukkaamista koskevan kanteen nostamisajankohtana Puolan oikeudessa ei säädetty Puolassa rekisteröityjen tavaramerkkien haltijoiden vireille panemien loukkausmenettelyjen vastaajien mahdollisuudesta nostaa mitättömyyttä koskeva vastakanne, koska siviiliprosessilain 479122 §, joka sisältyy 13.2.2020 annettuun lakiin, ei ollut vielä tullut voimaan kyseisenä ajankohtana. Se on siis epävarma siitä, voidaanko näiden säännösten katsoa olevan pääasian kannalta asetuksen 2017/1001 129 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuja ”kansallista tavaramerkkiä koskeviin samankaltaisiin kanteisiin sovellettavia menettelysääntöjä”.
29
Sąd Okręgowy w Warszawie on tässä tilanteessa päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”1)
Onko [asetuksen 2017/1001] 124 artiklan d alakohtaa, luettuna yhdessä sen 128 artiklan 1 kohdan kanssa, tulkittava siten, että säännöksissä käytetty ilmaisu ’mitättömyyttä koskeva vastakanne’ voi tarkoittaa mitättömäksi julistamista koskevaa vaatimusta ainoastaan siltä osin kuin se liittyy kantajan EU-tavaramerkin loukkaamiseen perustuvaan vaatimukseen – mikä antaa kansalliselle tuomioistuimelle mahdollisuuden olla tutkimatta mitättömäksi julistamista koskevaa vastakannetta laajempana kuin kantajan oikeudenloukkausta koskevaan vaatimukseen liittyvin osin?
2)
Onko [asetuksen 2017/1001] 129 artiklan 3 kohtaa tulkittava siten, että kyseinen säännös – jossa säädetään ’jäsenvaltion kansallista tavaramerkkiä koskeviin samankaltaisiin kanteisiin sovellettavista menettelysäännöistä’ – viittaa kansallisiin menettelysäännöksiin, joita sovellettaisiin yksittäisessä EU-tavaramerkkioikeuden loukkausta koskevassa menettelyssä (ja mitättömyyttä koskevassa vastakannemenettelyssä), vai viittaako se yleisesti jäsenvaltion oikeusjärjestykseen sisältyviin kansallisiin menettelysäännöksiin, millä on merkitystä silloin, kun yksittäisen EU-tavaramerkkioikeuden loukkausta koskevan kanteen vireille tullessa jäsenvaltion oikeusjärjestyksessä ei ollut tavaramerkin mitättömyyttä koskevaa vastakannetta koskevia menettelysääntöjä, jotka koskevat kansallisia tavaramerkkejä?”
Ennakkoratkaisukysymysten tarkastelu
Ensimmäinen kysymys
30
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee ensimmäisellä kysymyksellään lähinnä, onko asetuksen 2017/1001 124 artiklan d alakohtaa, luettuna yhdessä sen 128 artiklan 1 kohdan kanssa, tulkittava siten, että EU-tavaramerkin mitättömyyttä koskeva vastakanne voi koskea kaikkia oikeuksia, jotka kyseisen tavaramerkin haltijalla on tavaramerkin rekisteröinnin perusteella, eikä loukkauskanteessa määritelty sisältö rajoita vastakanteen kohdetta.
31
Koska asetuksessa 2017/1001 ei ole määritelty vastakanteen käsitettä, on todettava, että sillä tarkoitetaan yleensä vastakannetta, jonka vastaaja nostaa kantajan siihen kohdistaman menettelyn yhteydessä samassa tuomioistuimessa (ks. vastaavasti tuomio 13.10.2022, Gemeinde Bodman-Ludwigshafen, C‑256/21, EU:C:2022:786, 36 kohta).
32
Oikeuskäytännöstä ilmenee tältä osin, että vastakanne ei ole sama kuin pelkkä puolustautumiskeino. Vaikka se on esitetty oikeudenkäynnissä, joka on pantu vireille muulla oikeussuojakeinolla, se on erillinen ja itsenäinen kanne, jota koskeva menettely on erillinen pääkanteesta ja jonka käsittelyä voidaan jatkaa, vaikka kantajan kanne hylätään (tuomio 13.10.2022, Gemeinde Bodman-Ludwigshafen, C‑256/21, EU:C:2022:786, 38 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
33
Vaikka asetuksessa 2017/1001 tarkoitettu vastakanteen käsite on ymmärrettävä oikeussuojakeinoksi, jonka edellytyksenä on edelleen loukkauskanteen nostaminen ja joka näin ollen liittyy viimeksi mainittuun, tällä oikeussuojakeinolla pyritään näin ollen laajentamaan oikeusriidan kohdetta ja hyväksymään ensisijaisesta vaatimuksesta erillinen ja itsenäinen vaatimus erityisesti kyseessä olevan tavaramerkin mitättömäksi julistamiseksi (tuomio 13.10.2022, Gemeinde Bodman-Ludwigshafen, C‑256/21, EU:C:2022:786, 39 kohta).
34
Näin ollen kun vastakanne merkitsee riidan kohteen laajentamista, siitä tulee – siitä huolimatta, että pääkanne ja vastakanne liittyvät toisiinsa – pääkanteeseen nähden itsenäinen kanne. Vastakanne eroaa näin ollen pelkästä puolustautumiskeinosta, eikä sen lopputulos riipu loukkauskanteen, jonka yhteydessä se on nostettu, lopputuloksesta (tuomio 13.10.2022, Gemeinde Bodman-Ludwigshafen, C‑256/21, EU:C:2022:786, 40 kohta).
35
Kun näin ollen otetaan huomioon asetuksen 2017/1001 128 artiklassa säädetyn vastakanteen itsenäinen luonne, loukkauskanteen, jonka yhteydessä vastakanne on nostettu, kohde ei voi rajoittaa vastakanteen kohdetta.
36
Tätä päätelmää tukevat ensinnäkin kyseisen asetuksen säännökset, jotka koskevat mitättömyysperusteita, joihin voidaan vedota sen 128 artiklan nojalla nostetun mitättömyyttä koskevan vastakanteen tueksi.
37
Vastakanne tosin eroaa EUIPO:lle esitetystä mitättömyysvaatimuksesta niiden henkilöiden kannalta, jotka voivat nostaa vastakanteen ja esittää mitättömyysvaatimuksen. Mainitun asetuksen 63 artiklan 1 kohdan mukaan nimittäin mitättömyysvaatimuksen voivat 58 ja 59 artiklassa määritellyissä tapauksissa esittää ”luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö” sekä jokainen valmistajien, tuottajien, palvelujen tarjoajien, kauppiaiden tai kuluttajien edustajien ryhmittymä, joka tähän sovellettavan lainsäädännön mukaan voi esiintyä kantajana tai vastaajana oikeudenkäynneissä. Sitä vastoin ainoa luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö, joka voi nostaa asetuksen 2017/1001 128 artiklassa tarkoitetun vastakanteen, on kyseisen loukkausta koskevan menettelyn vastaaja. Tämä niitä henkilöitä, jotka voivat nostaa vastakanteen, koskeva rajoitus ei kuitenkaan merkitse sitä, että vastakanteen kohteen pitäisi rajoittua kattamaan ainoastaan kantajan omat edut.
38
Tältä osin on muistutettava, että kyseisen asetuksen 128 artiklan 1 kohdan mukaan ”menettämistä tai mitättömyyttä koskeva vastakanne voi perustua ainoastaan tässä asetuksessa säädettyihin menettämis- tai mitättömyysperusteisiin”. Tästä säännöksestä seuraa, että vaikka kyseisessä asetuksessa tarkoitettu mitättömyyttä koskeva vastakanne voi perustua ainoastaan kyseisessä asetuksessa nimenomaisesti mainittuihin mitättömyysperusteisiin, se voi kuitenkin perustua mihin tahansa asetuksessa säädettyyn perusteeseen.
39
Asetuksen 2017/1001 59 artiklan, jonka otsikko on ”Ehdottomat mitättömyysperusteet”, 1 kohdan a alakohdassa säädetään, että EU-tavaramerkki julistetaan mitättömäksi EUIPO:lle tehdyllä vaatimuksella tai loukkauskanteeseen kohdistuvalla vastakanteella, ”jos [tämä tavaramerkki] on rekisteröity [tämän asetuksen] 7 artiklan säännösten vastaisesti”. Näin ollen asetuksessa 2017/1001 rinnastetaan ulottuvuudeltaan toisiinsa EUIPO:lle esitetty mitättömyysvaatimus ja EU-tavaramerkkejä käsittelevässä tuomioistuimessa vireillä olevassa loukkausta koskevassa menettelyssä esitetty mitättömyyttä koskeva vastakanne.
40
Yhtäältä nimittäin oikeuskäytännön mukaan rekisteröinnin ehdottomien hylkäysperusteiden tarkoituksena on suojata niiden taustalla olevaa yleistä etua, eivätkä ne näin ollen välttämättä liity riidanalaisen tavaramerkin rekisteristä poistamista koskeviin todellisiin tai mahdollisiin taloudellisiin intresseihin (ks. vastaavasti tuomio 25.2.2010, Lancôme v. SMHV, C‑408/08 P, EU:C:2010:92, 40 ja 43 kohta).
41
Toisaalta asetuksen 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan sanamuodosta ilmenee, että tietyt tämän säännöksen a–m alakohdassa mainitut mitättömyysperusteet, joihin EU-tavaramerkin mitättömäksi julistamista koskeva pääkanne tai vastakanne voi perustua, voivat luonteensa vuoksi koskea kaikkia kyseisen tavaramerkin rekisteröinnin kattamia tavaroita tai palveluja.
42
Tämä koskee erityisesti f alakohdassa mainittua mitättömyysperustetta, joka koskee tavaramerkkejä, jotka ovat yleisen järjestyksen tai hyvän tavan vastaisia, ja g alakohdassa mainittua mitättömyysperustetta, joka koskee tavaramerkkejä, jotka ovat omiaan johtamaan yleisöä harhaan esimerkiksi tavaroiden tai palvelujen luonteen, laadun tai maantieteellisen alkuperän suhteen”, tai lisäksi j, k, l ja m alakohdassa mainittuja mitättömyysperusteita, jotka koskevat alkuperänimitysten ja maantieteellisten merkintöjen suojaa, perinteisten merkintöjen suojaa, aitojen perinteisten tuotteiden suojaa ja kasvinjalostajanoikeuksien suojaa.
43
Samoin asetuksen 2017/1001 59 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettu ehdoton mitättömyysperuste eli hakijan vilpillinen mieli tavaramerkkihakemusta jätettäessä voi myös koskea kaikkia oikeuksia, jotka EU-tavaramerkin haltijalla on EU-tavaramerkin rekisteröinnin perusteella.
44
Olisi vastoin prosessiekonomian, joka on yksi vastakanteen tavoitteista, periaatetta (ks. vastaavasti tuomio 13.10.2022, Gemeinde Bodman-Ludwigshafen, C‑256/21, EU:C:2022:786, 56 kohta) katsoa, että tällainen vaatimus, joka perustuu johonkin edellä 42 ja 43 kohdassa mainituista mitättömyysperusteista, voisi johtaa tavaramerkin, johon kyseinen loukkausta koskeva menettely perustuu, vain osittaiseen mitättömäksi julistamiseen.
45
Mainitun asetuksen 59 artiklan 3 kohta, jossa säädetään, että EU-tavaramerkki voidaan julistaa mitättömäksi vain niiden tavaroiden tai palvelujen osalta, joita esitetty mitättömyysperuste koskee, on ainoa tässä samassa asetuksessa säädetty rajoitus mitättömyysvaatimuksen ja näin ollen mitättömyyttä koskevan vastakanteen ulottuvuudelle ja ratkaisulle.
46
Tästä seuraa, että asetuksen 2017/1001 128 artiklan nojalla nostettu EU-tavaramerkin mitättömyyttä koskeva vastakanne voi luonteensa vuoksi koskea kaikkia oikeuksia, jotka EU-tavaramerkin haltijalla on tavaramerkin rekisteröinnin perusteella.
47
Toiseksi vastakanteen vaikutuksia sääntelevät säännöt vahvistavat edellä 35 kohdassa esitetyn päätelmän, koska nämä vaikutukset ovat samat kuin ne, joita on EUIPO:ssa aloitetun menettelyn päätteeksi tapahtuvalla EU-tavaramerkin menetetyksi tai mitättömäksi julistamisella.
48
Tältä osin asetuksen 2017/1001 johdanto-osan 32 perustelukappaleesta ilmenee, että EU-tavaramerkin pätevyyttä koskevilla ratkaisuilla on erga omnes ‑vaikutuksia koko unionissa sekä silloin, kun ne ovat peräisin EUIPO:lta, että silloin, kun ne on annettu EU-tavaramerkkejä käsittelevässä tuomioistuimessa nostetun vastakanteen johdosta (tuomio 13.10.2022, Gemeinde Bodman-Ludwigshafen, C‑256/21, EU:C:2022:786, 48 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
49
Tämä erga omnes ‑vaikutus on vahvistettu mainitun asetuksen 128 artiklan 6 kohdassa, jonka mukaan EU-tavaramerkkejä käsittelevän tuomioistuimen on toimitettava jäljennös EU-tavaramerkin menettämistä tai mitättömyyttä koskevasta vastakanteesta tehdystä lainvoimaiseksi tulleesta päätöksestä EUIPO:lle, jonka on merkittävä tämä päätös rekisteriin ja toteutettava tarvittavat toimenpiteet päätöksen operatiivisen osan noudattamiseksi (tuomio 13.10.2022, Gemeinde Bodman-Ludwigshafen, C‑256/21, EU:C:2022:786, 49 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
50
Lopuksi on todettava, ettei edellä esitettyjä toteamuksia voida kyseenalaistaa tällä asetuksella käyttöön otetulla EUIPO:n ja EU-tavaramerkkejä käsittelevien tuomioistuinten välisen toimivallan jakoa koskevalla järjestelmällä.
51
Asetuksen 2017/1001 mukaan EUIPO:lla on toki yksinomainen toimivalta EU-tavaramerkkien rekisteröintiä ja tähän rekisteröintiin liittyviä väitteitä koskevissa asioissa. Näin ei kuitenkaan ole näiden tavaramerkkien pätevyyden osalta. Vaikka mainitussa asetuksessa lähtökohtaisesti keskitetään mitättömyys- ja menettämisvaatimusten käsitteleminen EUIPO:lle, tätä periaatetta on kuitenkin helpotettu, ja toimivalta julistaa EU-tavaramerkki mitättömäksi tai menetetyksi on asetuksen 2017/1001 63 ja 124 artiklan nojalla jaettu sekä EU-tavaramerkkejä käsitteleville tuomioistuimille, jotka jäsenvaltiot nimeävät asetuksen 123 artiklan 1 kohdan mukaisesti, että EUIPO:lle (ks. vastaavasti tuomio 13.10.2022, Gemeinde Bodman-Ludwigshafen, C‑256/21, EU:C:2022:786, 42 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
52
Näille tuomioistuimille näin annettu toimivalta merkitsee asetuksessa 2017/1001 säädetyn toimivaltasäännön välitöntä soveltamista, eikä sitä voida pitää ”poikkeuksena” EUIPO:n toimivallasta tällä alalla (tuomio 13.10.2022, Gemeinde Bodman-Ludwigshafen, C‑256/21, EU:C:2022:786, 43 kohta).
53
Lisäksi kyseistä toimivaltaa käytetään asiaa käsittelevän elimen ensisijaisuuden periaatteen mukaisesti. Asetuksen 2017/1001 132 artiklan 1 kohdan ja 2 kohdan ensimmäisen virkkeen mukaan on nimittäin niin, että ”jollei menettelyn jatkamiseen ole erityisiä syitä”, asiassa toimivaltainen on elin, jonka käsiteltäväksi EU-tavaramerkin pätevyyttä koskeva oikeusriita on ensin saatettu (tuomio 13.10.2022, Gemeinde Bodman-Ludwigshafen, C‑256/21, EU:C:2022:786, 44 kohta).
54
Kun otetaan huomioon tämän tuomion 51–53 kohdassa kuvattu toimivallanjakoa koskeva järjestelmä, on huomattava, että asetuksella 2017/1001 käyttöön otetussa järjestelmässä, jossa vahvistetaan EU-tavaramerkin yhtenäinen luonne sen johdanto-osan neljännen perustelukappaleen ja 1 artiklan 2 kohdan mukaisesti, unionin lainsäätäjä on halunnut antaa sekä EUIPO:lle että vastakanteita koskevien päätöstensä osalta EU-tavaramerkkejä käsitteleville tuomioistuimille toimivallan tutkia EU-tavaramerkkien pätevyyden (tuomio 13.10.2022, Gemeinde Bodman-Ludwigshafen, C‑256/21, EU:C:2022:786, 47 kohta).
55
Edellä esitetyn perusteella ensimmäiseen kysymykseen on vastattava, että asetuksen 2017/1001 124 artiklan d alakohtaa, luettuna yhdessä sen 128 artiklan 1 kohdan kanssa, on tulkittava siten, että EU-tavaramerkin mitättömyyttä koskeva vastakanne voi koskea kaikkia tämän tavaramerkin haltijalla sen rekisteröinnin perusteella olevia oikeuksia, eikä loukkausta koskevan kanteen sisältö rajoita vastakanteen kohdetta.
Toinen kysymys
56
Toisesta kysymyksestä on todettava Euroopan komission tavoin, että se perustuu olettamaan, jonka mukaan kysymystä pääasiassa kyseessä olevan kaltaisen vastakanteen ulottuvuudesta ei säännellä unionin oikeudessa. Koska kansallisten tavaramerkkien mitättömyyttä koskevaa vastakannetta koskevia erityisiä kansallisia sääntöjä ei ole, ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pyrkii selvittämään, voidaanko asetuksen 2017/1001 129 artiklan 3 kohdassa tarkoitetuiksi ”samankaltaisiin kanteisiin sovellettaviksi menettelysäännöiksi” katsoa yleisesti sovellettavat kansalliset menettelysäännöt, joissa täsmennetään vastakanteiden ulottuvuus muilla oikeuden aloilla.
57
Kun otetaan huomioon ensimmäiseen kysymykseen annettu vastaus, toiseen kysymykseen ei ole tarpeen vastata.
Oikeudenkäyntikulut
58
Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely unionin tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta. Oikeudenkäyntikuluja, jotka ovat aiheutuneet muille kuin näille asianosaisille huomautusten esittämisestä unionin tuomioistuimelle, ei voida määrätä korvattaviksi.
Näillä perusteilla unionin tuomioistuin (kymmenes jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:
Euroopan unionin tavaramerkistä 14.6.2017 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 124 artiklan d alakohtaa, luettuna yhdessä sen 128 artiklan 1 kohdan kanssa,
on tulkittava siten, että
EU-tavaramerkin mitättömyyttä koskeva vastakanne voi koskea kaikkia tämän tavaramerkin haltijalla sen rekisteröinnin perusteella olevia oikeuksia, eikä loukkausta koskevan kanteen sisältö rajoita vastakanteen kohdetta.
Allekirjoitukset
(
*1
)	Oikeudenkäyntikieli: puola.