62024CJ0034
UNIONIN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (suuri jaosto)
2 päivänä joulukuuta 2025 (
*1
)
Ennakkoratkaisupyyntö – Tuomioistuimen toimivalta sekä tuomioiden tunnustaminen ja täytäntöönpano siviili‑ ja kauppaoikeuden alalla – Asetus (EU) N:o 1215/2012 – 7 artiklan 2 alakohta – Erityinen toimivalta sopimukseen perustumatonta vahingonkorvausta koskevassa asiassa – Jäsenvaltion tuomioistuimen alueellisen toimivallan määrittäminen – Paikkakunta, missä vahinko sattui – Vahingon ilmenemispaikka – Edustajakanne, jolla vaaditaan korvausta vahingosta, joka on aiheutunut kilpailunvastaisesta käyttäytymisestä, jossa kaikille käyttäjille jäsenvaltiossa tarkoitetun verkkoalustan ylläpitäjä laskuttaa kohtuuttoman suuren provision kyseisellä alustalla myytävistä digitaalisista sovelluksista ja tuotteista – Kanteen on nostanut taho, jolla on oikeus puolustaa useiden yksilöimättömien mutta yksilöitävissä olevien käyttäjien yhteisiä etuja
Asiassa C‑34/24,
jossa on kyse SEUT 267 artiklaan perustuvasta ennakkoratkaisupyynnöstä, jonka rechtbank Amsterdam (Amsterdamin alioikeus, Alankomaat) on esittänyt 20.12.2023 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut unionin tuomioistuimeen 18.1.2024, saadakseen ennakkoratkaisun asioissa
Stichting Right to Consumer Justice ja
Stichting App Stores Claims
vastaan
Apple Distribution International Ltd ja
Apple Inc.,
UNIONIN TUOMIOISTUIN (suuri jaosto),
toimien kokoonpanossa: presidentti K. Lenaerts, varapresidentti T. von Danwitz, jaostojen puheenjohtajat F. Biltgen, I. Jarukaitis, M. L. Arastey Sahún, I. Ziemele, J. Passer, O. Spineanu-Matei (esittelevä tuomari), M. Condinanzi ja F. Schalin sekä tuomarit A. Kumin, N. Jääskinen, Z. Csehi, B. Smulders ja S. Gervasoni,
julkisasiamies: M. Campos Sánchez-Bordona,
kirjaaja: hallintovirkamies G. Chiapponi,
ottaen huomioon kirjallisessa käsittelyssä ja 10.12.2024 pidetyssä istunnossa esitetyn,
ottaen huomioon huomautukset, jotka sille ovat esittäneet
–
Stichting Right to Consumer Justice, edustajinaan M. A. van Bemmel ja C. Jeloschek, advocaten,
–
Stichting App Stores Claims, edustajinaan R. Meijer ja S. Timmerman, advocaten,
–
Apple Distribution International Ltd ja Apple Inc., edustajinaan B. M. Katan, J. S. Kortmann ja R. Wesseling, advocaten,
–
Alankomaiden hallitus, asiamiehinään E. M. M. Besselink, K. Bulterman ja A. Hanje,
–
Portugalin hallitus, asiamiehinään C. Alves, P. Barros da Costa ja J. Castello-Branco,
–
Euroopan komissio, asiamiehinään S. Noë ja W. Wils,
kuultuaan julkisasiamiehen 27.3.2025 pidetyssä istunnossa esittämän ratkaisuehdotuksen,
on antanut seuraavan
tuomion
1
Ennakkoratkaisupyyntö koskee tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili‑ ja kauppaoikeuden alalla 12.12.2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1215/2012 (EUVL 2012, L 351, s. 1) 7 artiklan 2 alakohdan tulkintaa.
2
Tämä pyyntö on esitetty asioissa, joissa asianosaisina ovat yhtäältä kaksi Alankomaiden oikeuden mukaan perustettua säätiötä, joiden kotipaikka on Amsterdam (Alankomaat), nimittäin Stichting Right to Consumer Justice ja Stichting App Stores Claims, ja toisaalta Irlannin oikeuden mukaan perustettu yhtiö Apple Distribution International Ltd. ja Yhdysvaltojen oikeuden mukaan perustettu yhtiö Apple Inc. (jäljempänä yhdessä Apple) ja joissa on kyse pääasian vastaajien kilpailunvastaisen toiminnan toteamisesta ja niiden velvoittamisesta korvaamaan tästä toiminnasta aiheutuneeksi väitetty vahinko.
Asiaa koskevat oikeussäännöt
Unionin oikeus
3
Asetuksen N:o 1215/2012 johdanto-osan 15 ja 16 perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
”(15)
Tuomioistuimen toimivaltaa koskevien sääntöjen ennustettavuuden olisi oltava hyvä, ja niiden olisi perustuttava periaatteeseen, jonka mukaan toimivaltainen tuomioistuin määräytyy pääsääntöisesti vastaajan kotipaikan perusteella. Vastaajan kotipaikan tuomioistuimen olisi aina oltava toimivaltainen, lukuun ottamatta joitakin tarkoin rajattuja tapauksia, joissa riita-asian kohteen tai osapuolten sopimusvapauden vuoksi jokin muu liittymäperuste on oikeutettu. Oikeushenkilöiden kotipaikka olisi määriteltävä itsenäisesti yhteisten sääntöjen avoimuuden lisäämiseksi ja toimivaltaristiriitojen välttämiseksi.
(16)
Moitteettoman lainkäytön helpottamiseksi tai tuomioistuimen ja riita-asian läheisen liittymän vuoksi olisi oltava vaihtoehtoisia toimivaltaperusteita vastaajan kotipaikan mukaan määräytyvän toimivaltaperusteen lisäksi. Läheisellä liittymällä olisi taattava oikeusvarmuus ja vältettävä mahdollisuus siitä, että vastaaja haastetaan sellaisen jäsenvaltion tuomioistuimeen, johon hän ei kohtuudella ole voinut odottaa joutuvansa. Tämä on tärkeää erityisesti silloin, kun riita-asia koskee sopimukseen perustumattomia velvoitteita, jotka johtuvat yksityisyyden tai henkilöön liittyvien oikeuksien loukkauksesta, esimerkiksi kunnianloukkauksesta.”
4
Asetuksen II luku, jonka otsikko on ”Toimivalta”, sisältää muun muassa 1 jakson, jonka otsikko on ”Yleiset säännökset”, ja 2 jakson, jonka otsikko on ”Erityinen toimivalta”. Asetuksen 4 artiklan, joka kuuluu tähän 1 jaksoon, 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Kanne sellaista henkilöä vastaan, jolla on kotipaikka jäsenvaltiossa, nostetaan hänen kansalaisuudestaan riippumatta tuon jäsenvaltion tuomioistuimessa, jollei tämän asetuksen säännöksistä muuta johdu.”
5
Samaan 1 jaksoon niin ikään sisältyvän 5 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Jos henkilön kotipaikka on jäsenvaltiossa, häntä vastaan voidaan nostaa kanne toisen jäsenvaltion tuomioistuimessa ainoastaan tämän luvun 2–7 jakson säännösten nojalla.”
6
Asetuksen N:o 1215/2012 7 artiklassa, joka sisältyy sen II luvun 2 jaksoon, säädetään seuraavaa:
”Jos henkilön kotipaikka on jäsenvaltiossa, häntä vastaan voidaan nostaa kanne toisessa jäsenvaltiossa
1)
a)
sopimusta koskevassa asiassa sen paikkakunnan tuomioistuimessa, missä kanteen perusteena oleva velvoite on täytetty tai täytettävä,
– –
2)
sopimukseen perustumatonta vahingonkorvausta koskevassa asiassa sen paikkakunnan tuomioistuimessa, missä vahinko sattui tai saattaa sattua;
– –”
Alankomaiden oikeus
7
Siviililain ja siviiliprosessilain muuttamisesta vahingonkorvausta koskevien ryhmäkanteiden mahdollistamiseksi 20.3.2019 annettu laki (Laki vahingonkorvausta koskevasta ryhmäkanteesta) (Wet tot wijziging van het Burgerlijk Wetboek en het Wetboek van Burgerlijke Rechtsvordering teneinde de afwikkeling van massaschade in een collectieve actie mogelijk te maken (Wet afwikkeling massaschade in collectieve actie) (Stb. 2019, nro 130)) tuli voimaan 1.1.2020, ja sitä muutettiin 25.6.2023 alkaen kuluttajien yhteisten etujen suojaamiseksi nostettavista edustajakanteista ja direktiivin 2009/22/EY kumoamisesta 25.11.2020 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin (EU) 2020/1828 (EUVL 2020, L 409, s. 1) saattamiseksi osaksi Alankomaiden oikeusjärjestystä.
8
Siviililain (Burgerlijk Wetboek), sellaisena kuin sitä sovelletaan pääasioissa, 3:305a §:ssä säädetään seuraavaa:
”1.   Täyden oikeuskelpoisuuden omaava säätiö tai yhdistys voi nostaa kanteen muiden henkilöiden samankaltaisten etujen suojaamiseksi edellyttäen, että se puolustaa näitä etuja sääntöjensä mukaisesti ja että nämä edut turvataan riittävällä tavalla.
– –
3.   Edellä 1 momentissa tarkoitetulla oikeushenkilöllä on kanneoikeus ainoastaan, jos
– –
b.
kanteella on riittävän läheinen yhteys Alankomaiden oikeusjärjestykseen. Yhteys Alankomaiden oikeusjärjestykseen on riittävän läheinen, kun
1°
oikeushenkilö osoittaa riittävällä tavalla, että suurimmalla osalla henkilöistä, joiden etuja kanteella pyritään suojaamaan, on asuinpaikka Alankomaissa, tai
2°
henkilön, jota vastaan kanne on nostettu, kotipaikka on Alankomaissa ja muut olosuhteet osoittavat riittävän yhteyden Alankomaiden oikeusjärjestykseen, tai
3°
tapahtuma tai tapahtumat, johon tai joihin kanne liittyy, on sattunut tai ovat sattuneet Alankomaissa;
– –”
9
Siviiliprosessilain (Wetboek van Burgerlijke Rechtsvordering), sellaisena kuin sitä sovelletaan pääasiassa, 220 §:n 1 momentissa säädetään seuraavaa:
”Jos toisessa samanasteisessa yleisessä tuomioistuimessa on jo vireillä samojen asianosaisten välillä asia, jolla on sama kohde, tai jos asia liittyy toisessa samanasteisessa yleisessä tuomioistuimessa jo vireillä olevaan asiaan, tuomioistuinta voidaan pyytää siirtämään asia tuohon toiseen tuomioistuimeen. Tuomioistuin voi asianosaisia kuultuaan siirtää tällaisen asian myös omasta aloitteestaan. Asia voidaan siirtää tällä tavoin myös silloin, kun vain toinen näistä asioista on alioikeuden käsiteltävänä yhden tuomarin kokoonpanossa (kantonrechter).”
10
Siviiliprosessilain 14a osastossa olevissa 1018 b–1018 f §:ssä täsmennetään ryhmäkanteeseen liittyvät menettelysäännöt.
11
Siviiliprosessilain 1018 c §:n 5 momentissa säädetään seuraavaa:
”Ryhmäkannevaatimuksen asiakysymys tutkitaan ainoastaan, jos tuomioistuin on ensin todennut, että
a)
kantaja täyttää siviililain 3 osan 305a §:n 1–3 momentissa säädetyt tutkittavaksi ottamisen edellytykset tai ne tutkittavaksi ottamisen edellytykset, joiden on täytyttävä tämän pykälän 6 momentin nojalla;
b)
kantaja on osoittanut riittävällä tavalla, että tämän ryhmäkanteen ajaminen on tehokkaampaa ja tuloksellisempaa kuin yksittäistapausta koskeva kanne, koska ne tosiseikkoja ja oikeudellisia seikkoja koskevat kysymykset, joihin on vastattava, ovat riittävän yhteisiä, että niiden henkilöiden lukumäärä, joiden etua kanteella pyritään suojaamaan, on riittävän suuri, ja että jos kanteessa vaaditaan vahingonkorvausta, heillä on yksin tai yhdessä riittävän suuri taloudellinen intressi;
c)
ryhmäkanne ei vaikuta ensi arviolta perusteettomalta asian vireilletulon ajankohtana.
– –”
12
Siviiliprosessilain 1018 e §:ssä säädetään seuraavaa:
”1. Tuomioistuin nimeää yksinomaiseksi edustajaksi sopivimman kantajan niiden kantajien joukosta, jotka ovat nostaneet ryhmäkanteen 1018 c tai 1018 d §:n nojalla – –
2. Tuomioistuin arvioi tämän jälkeen, mikä on ryhmäkanteen täsmällinen sisältö, minkä tarkoin määritellyn henkilöryhmän etuja yksinomainen edustaja puolustaa käsiteltävässä asiassa ja liittyykö ryhmäkanne tiettyyn paikkaan sellaisella tavalla, että asia olisi käsiteltävä muussa tuomioistuimessa.
3. Yksinomaiseksi edustajaksi nimetty kantaja esiintyy tällaisessa menettelyssä kaikkien 2 momentissa tarkoitettuun tarkoin määriteltyyn ryhmään kuuluvien henkilöiden puolesta ja edustaa niitä kantajia, joita ei ole nimetty yksinomaiseksi edustajaksi. Kantajat, joita ei ole nimetty yksinomaiseksi edustajaksi, säilyttävät asemansa oikeudenkäynnin asianosaisina. Yksinomainen edustaja suorittaa oikeudenkäyntimenettelyyn liittyvät toimet. Tuomioistuin voi päättää, että myös kantajilla, joita ei ole nimetty, on oikeus ryhtyä oikeudenkäyntimenettelyyn liittyviin toimiin.
– –”
Pääasiat ja ennakkoratkaisukysymykset
13
Apple Inc. on Apple Distribution Internationalin emoyhtiö, ja Apple Distribution International toimii Apple Inc:n edustajana ja Apple-tuotteiden jakelijana Euroopan unionissa.
14
Apple valmistaa erilaisia kannettavia laitteita, kuten iPhone‑, iPad‑ ja iPod Touch ‑laitteita (jäljempänä Apple‑laitteet). Apple‑laitteet toimivat näihin laitteisiin esiasennetulla säännöllisesti päivitettävällä iOS-käyttöjärjestelmällä.
15
Kyseisiin laitteisiin tarkoitettuja sovelluksia ja sovelluksiin integroituja digitaalisia tuotteita voidaan ostaa Applen kehittämästä ja hallinnoimasta verkkokauppa-alusta App Storesta, joka on vuodesta 2009 lähtien järjestelmällisesti asennettu Apple-laitteisiin. App Store tarjoaa maksuttomia ja maksullisia sovelluksia, jotka voivat vaihdella maittain ja joita kehittävät joko Apple tai kolmannet osapuolet (jäljempänä kehittäjät). Näiden sovellusten ostohinnat maksetaan lähtökohtaisesti App Storen maksujärjestelmän kautta.
16
Voidakseen myydä sovelluksiaan App Storessa, jossa niitä yksinomaan tarjotaan, kehittäjien on tehtävä sopimus Apple Inc:n kanssa. Näiden sovellusten myyntihinta määritetään Applen laatiman hinnaston perusteella, ja se peritään App Storen maksujärjestelmän kautta. Apple pidättää tästä hinnasta itselleen provisiona tapauksesta riippuen 15 tai 30 prosenttia. Tämän provision vähentämisen jälkeen loppuosa tilitetään kehittäjille.
17
Apple-laitteiden käyttäjien on luotava käyttäjäprofiili (jäljempänä Apple ID) App Storen käyttämiseksi. Kun käyttäjällä on Apple ID, joka ilmoittaa maaksi tai alueeksi Alankomaat, hänet ohjataan App Storea käyttäessään oletusarvoisesti Alankomaita varten erityisesti suunnattuun verkkokauppaan (jäljempänä App Store NL). Käyttäjällä on teoriassa mahdollisuus muuttaa Apple-tiliinsä liittyvä maa, mutta tätä varten hänen on hyväksyttävä uudet ehdot ja lisäksi hänellä on oltava käytössään kyseisessä uudessa maassa hyväksytty maksutapa.
18
Pääasioiden kantajat ovat Alankomaiden oikeuden mukaan perustettuja säätiöitä, joiden tarkoituksena on niiden sääntöjen mukaan muun muassa petollisen tai kilpailunvastaisen menettelyn, erityisesti yhden tai useamman Apple-konserniin kuuluvan yhteisön lainvastaisen menettelyn, kohteeksi joutuneiden henkilöiden edustaminen oikeudenkäynneissä ja heidän etujensa puolustaminen sekä näille uhreille aiheutuneiden vahinkojen korvaaminen.
19
Kyseiset kantajat nostivat rechtbank Amsterdamissa (Amsterdamin alioikeus, Alankomaat), joka on ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin, kaksi edustajakannetta, joissa vaaditaan toteamaan, että pääasioiden vastaajat olivat menetelleet lainvastaisesti iOS-käyttöjärjestelmällä toimivien sovellusten käyttäjiä kohtaan, ja velvoittamaan vastaajat korvaamaan näin aiheuttamansa vahinko.
20
Pääasioiden kantajat vetoavat vaatimustensa tueksi siihen, että Applella on määräävä asema Apple-laitteille tarkoitettujen sovellusten jakelumarkkinoilla ja App Storen maksujärjestelmässä. Apple käyttää tätä asemaansa väärin perimällä kohtuuttoman suuren provision, jonka suuruus on 30 prosenttia näistä sovelluksista maksetusta ostohinnasta, mikä on SEUT 102 artiklan vastaista. Vahvistaessaan hintoja vertikaalisesti Apple rikkoo myös SEUT 101 artiklaa. Näiden kilpailunvastaisten menettelyjen seurauksena kyseisten sovellusten käyttäjille on aiheutunut vahinkoa.
21
Apple kiistää ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen toimivallan ratkaista pääasiat ja väittää, ettei kyseinen tuomioistuin voi katsoa olevansa toimivaltainen asetuksen N:o 1215/2012 7 artiklan 2 alakohdan nojalla, koska väitetty vahinko ei ole sattunut Alankomaissa ja erityisesti Amsterdamissa, sillä mitään erityistä tapausta ei ole sattunut Alankomaissa tai Amsterdamissa. Apple väittää toissijaisesti, että ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin on toimivaltainen käsittelemään vain Amsterdamissa App Store NL:stä ostoksia tehneitä käyttäjiä koskevat kanteet. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin ei kyseisen säännöksen nojalla ole kansainvälisesti tai alueellisesti toimivaltainen käsittelemään muita kanteita.
22
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin totesi 16.8.2023 antamassaan välipäätöksessä, että pääasiat kuuluvat asetuksen N:o 1215/2012 soveltamisalaan siltä osin kuin kanne on nostettu Apple Distribution Internationalia vastaan, jonka kotipaikka on toisen jäsenvaltion eli Irlannin alueella. Kyseinen tuomioistuin täsmensi sitä vastoin, että Apple Inc:n osalta toimivalta määräytyy kansallisen oikeuden mukaisesti.
23
Tässä yhteydessä se muistutti, että unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan asetuksen N:o 1215/2012 7 artiklan 2 alakohdassa annetaan toimivalta sekä sen paikkakunnan tuomioistuimelle, jossa väitetyn vahingon aiheuttanut kausaaliyhteydessä oleva tapahtuma on sattunut, että tämän vahingon ilmenemispaikan tuomioistuimelle, joten kantaja voi valita, kummassa näistä tuomioistuimista se nostaa kanteen vastaajaa vastaan.
24
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin totesi ensinnäkin väitetyn vahingon aiheuttaneen kausaaliyhteydessä olevan tapahtuman paikasta, ettei se voinut SEUT 101 artiklan rikkomista koskevan väitteen osalta todeta olevansa toimivaltainen ratkaisemaan pääasiat, koska ei ollut yksilöity sellaista konkreettista tapahtumaa, joka olisi sattunut Alankomaissa ja jonka yhteydessä olisi joko lopullisesti sovittu väitetystä kartellista tai tehty järjestely, joka sellaisenaan olisi aiheutuneeksi väitettyyn vahinkoon kausaaliyhteydessä oleva tapahtuma.
25
Sitä vastoin SEUT 102 artiklan rikkomista koskevasta väitteestä kyseinen tuomioistuin katsoi, että 5.7.2018 annetun tuomion flyLAL-Lithuanian Airlines (C‑27/17, EU:C:2018:533) mukaan kausaaliyhteydessä oleva tapahtuma sijaitsee Alankomaissa, koska toimet, jotka Apple on toteuttanut määräävän markkina-asemansa väärinkäyttämiseksi, ovat tapahtuneet kyseisen jäsenvaltion alueella. Kyseinen tuomioistuin katsoi tältä osin lähinnä, että App Store NL oli suunnattu erityisesti Alankomaiden markkinoille ja että siinä käytettiin hollannin kieltä. Sama tuomioistuin totesi lisäksi, että Apple Distribution International toimi kehittäjien kehittämien sovellusten yksinmyyjänä ja komissionsaajana ja tarjosi tällä perusteella näitä sovelluksia App Store NL:ssä.
26
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin totesi näin ollen, että sillä oli kansainvälinen toimivalta ratkaista pääasiat siltä osin kuin ne koskivat SEUT 102 artiklan väitettyä rikkomista.
27
Toiseksi ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin on täsmentänyt vahingon ilmenemispaikasta, että pääasioissa alkuperäinen ja välitön vahinko muodostui liian korkeaksi väitetystä hinnasta, jonka käyttäjät maksoivat ostaessaan sovelluksia App Store NL:stä.
28
Kyseinen tuomioistuin huomautti tältä osin aluksi, että SEUT 101 artiklan rikkomista koskevien väitteiden ja SEUT 102 artiklan rikkomista koskevien väitteiden välisellä erolla ei ole merkitystä väitetyn vahingon ilmenemispaikan määrittämisen kannalta.
29
Tämän jälkeen se muistutti muun muassa 5.7.2018 annettuun tuomioon flyLAL‑Lithuanian Airlines (C‑27/17, EU:C:2018:533) nojautuen, että kun markkinat, joihin kyseiset kilpailunvastaiset menettelytavat vaikuttivat, sijaitsevat siinä jäsenvaltiossa, jonka alueella vahinko ilmeni, oli välttämättä katsottava, että mainitun vahingon ilmenemispaikka oli kyseisessä jäsenvaltiossa.
30
Koska suurin osa App Store NL:stä ostoja tehneistä käyttäjistä asui Alankomaissa tai oli sijoittautunut sinne ja koska he olivat maksaneet ostot alankomaalaisten pankkitilien kautta, kyseinen tuomioistuin totesi lopuksi, että mainittu vahinko oli aiheutunut Alankomaissa.
31
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin totesi näin ollen olevansa kansainvälisesti toimivaltainen ratkaisemaan pääasiat vahingon ilmenemispaikan perusteella.
32
Kyseinen tuomioistuin täsmentää kuitenkin, että vaikka se on täten voinut todeta kansainvälisen toimivaltansa pääasioiden ratkaisemiseen, sen on vielä selvitettävä alueellinen toimivaltansa, sillä 15.7.2021 annetun tuomion Volvo ym. (C‑30/20, EU:C:2021:604) mukaan asetuksen N:o 1215/2012 7 artiklan 2 alakohdassa annetaan suoraan ja välittömästi sekä kansainvälinen toimivalta että alueellinen toimivalta.
33
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pohtii tätä varten ensinnäkin, missä väitetyn vahingon aiheuttaneen tapahtuman sattumispaikka tai vahingon ilmenemispaikka Alankomaissa sijaitsee. Se toteaa, että 15.7.2021 annetusta tuomiosta Volvo ym. (C‑30/20, EU:C:2021:604) ilmenee, että toimivaltaisen tuomioistuimen voi määrittää tavaran ostopaikka tai, jos ostot on tehty useassa paikassa, vahingon kärsineen kotipaikka. Nyt käsiteltävässä asiassa on niin, että kun kyse on maailmanlaajuisesti ladattavissa olevien sovellusten verkkopohjaisen alustan kautta tehdyistä ostoista, ostopaikkaa on vaikea yksilöidä, mikä johtaa alueellisesti toimivaltaisen tuomioistuimen määrittämiseen ostajan/käyttäjän kotipaikan perusteella.
34
Tällainen liittymäperuste voisi kuitenkin johtaa pääasioissa siihen, että toimivalta käsitellä edustajakanteita jakautuisi Alankomaiden kuningaskunnan 11 tuomiopiirin alioikeuksien kesken, koska kukin näistä tuomioistuimista on toimivaltainen vain sellaisten ostajien/käyttäjien osalta, jotka asuvat sen tuomiopiirissä tai ovat sijoittautuneet sen tuomiopiiriin. Tällainen tilanne lisäisi toisistaan poikkeavien ratkaisujen riskiä ja vahingoittaisi sekä prosessiekonomiaa että hyvää oikeudenkäyttöä.
35
Toiseksi kyseinen tuomioistuin pohtii, mahdollistaako se, että edustajakanteen on nostanut yhteisiä etuja ajava oikeushenkilö, sen, että toimivalta käsitellä tällainen kanne perustuu kyseisen oikeushenkilön kotipaikkaan, vai ovatko muut liittymätekijät tällaisessa tapauksessa merkityksellisiä. Tältä osin se pohtii, onko sillä seikalla, että pääasioissa kyseessä olevat edustajakanteet, jotka on nostanut siviililain 3:305a §:n nojalla oikeushenkilö, joka ei toimi luovutuksensaajana tai asiamiehenä vaan jolla on itsenäinen oikeus toimia määrittelemättömän henkilöryhmän puolesta, jonkinlainen merkitys määritettäessä alueellista toimivaltaa asetuksen N:o 1215/2012 7 artiklan 2 alakohdan nojalla.
36
Kolmanneksi siinä tapauksessa, että viimeksi mainitun säännöksen tulkinta johtaisi siihen, että usealla tuomioistuimella olisi toimivalta ratkaista pääasiat, kyseinen tuomioistuin pyrkii selvittämään, onko – kun otetaan huomioon se, että Alankomaiden lainsäätäjä ei ole antanut toimivaltaa käsitellä edustajakanteita yhdelle ainoalle erityistuomioistuimelle – mahdollista soveltaa kansallisen oikeuden sääntöä, jonka nojalla voidaan keskittää yhteen tuomioistuimeen useita samaa asiaa koskevia kanteita, jotka on alun perin nostettu eri tuomioistuimissa.
37
Tässä tilanteessa rechtbank Amsterdam päätti lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”1)
a)
Mitä paikkaa on pidettävä [asetuksen N:o 1215/2012] 7 artiklan 2 alakohdassa tarkoitettuna vahinkoa aiheuttaneen toiminnan tapahtumapaikkana nyt käsiteltävän asian kaltaisessa tapauksessa, jossa väitetty SEUT 102 artiklassa tarkoitettu määräävän aseman väärinkäyttö on toteutettu jäsenvaltiossa Applen ylläpitämän, koko jäsenvaltiolle suunnatun Applen verkkoalustan kautta, siten että Apple [Distribution International] toimii kehittäjän yksinmyyjänä ja komissionsaajana ja pidättää ostohinnasta provision? Onko tässä yhteydessä merkitystä sillä, että verkkoalustaan pääsee periaatteessa kaikkialta maailmasta?
b)
Onko tässä tapauksessa merkitystä sillä, että [pääasioiden oikeudenkäynneissä] on kyse [siviililain] 3:305a §:n nojalla nostetuista kanteista, jotka on pannut vireille oikeushenkilö, jonka tarkoituksena on puolustaa oman oikeutensa nojalla useiden, jäsenvaltion eri tuomiopiireihin – – sijoittautuneiden käyttäjien yhteisiä etuja?
c)
Jos ensimmäisen kysymyksen a kohdan [ja/tai ensimmäisen kysymyksen b kohdan] perusteella toimivaltaa ei anneta kyseisessä jäsenvaltiossa vain yhdelle vaan usealle alueellisesti toimivaltaiselle tuomioistuimelle, onko [asetuksen N:o 1215/2012] 7 artiklan 2 alakohta esteenä [sellaisten kansallisten sääntöjen] soveltamiselle, [joiden] mukaan asiat voidaan siirtää yhden kyseisessä jäsenvaltiossa toimivan tuomioistuimen käsiteltäväksi?
2)
a)
Onko käsiteltävän asian kaltaisessa tapauksessa, jossa väitetty vahinko on aiheutunut Applen ylläpitämällä verkkoalustalla (App Store) tehtyjen [sovellusten] hankintojen seurauksena, missä yhteydessä Apple [Distribution International] toimii kehittäjien yksinmyyjänä ja komissionsaajana ja pidättää ostohinnasta provision (ja missä yhteydessä sekä väitetty SEUT 102 artiklassa tarkoitettu määräävän markkina-aseman väärinkäyttö että väitetty SEUT 101 artiklassa tarkoitettu kartellikiellon rikkominen ovat tapahtuneet), eikä kyseisten hankintojen tekopaikkaa voida todeta, mahdollista määrittää [asetuksen N:o 1215/2012] 7 artiklan 2 alakohdassa tarkoitettu paikka, jossa vahinko sattui, ainoastaan käyttäjän kotipaikan nojalla? Vai onko tällaisessa tilanteessa olemassa myös muita liittymäperusteita, joiden nojalla toimivaltainen tuomioistuin voidaan määrittää?
b)
Onko tässä tapauksessa merkitystä sillä, että asiassa on kyse siviililain 3:305a §:n nojalla nostetuista kanteista, jotka on pannut vireille oikeushenkilö, jonka tarkoituksena on puolustaa oman oikeutensa nojalla useiden, jäsenvaltion eri tuomiopiireihin – – sijoittautuneiden käyttäjien yhteisiä etuja?
c)
Jos toisen kysymyksen a kohdan [ja/tai toisen kysymyksen b kohdan] perusteella määritetään kyseisessä jäsenvaltiossa alueellisesti toimivaltainen tuomioistuin, joka on toimivaltainen vain joidenkin kyseisessä jäsenvaltiossa olevien käyttäjien hyväksi nostettujen kanteiden osalta, kun taas saman jäsenvaltion muilla tuomioistuimilla on alueellinen toimivalta käsitellä muiden käyttäjien hyväksi nostettuja kanteita, onko [asetuksen N:o 1215/2012] 7 artiklan 2 alakohta esteenä [sellaisten kansallisten sääntöjen] soveltamiselle, [joiden] mukaan asia voidaan siirtää yhden kyseisessä jäsenvaltiossa toimivan tuomioistuimen käsiteltäväksi?”
Ennakkoratkaisukysymysten tarkastelu
Tutkittavaksi ottaminen
38
Stichting Right to Consumer Justice katsoo, että ennakkoratkaisukysymykset saatetaan jättää tutkimatta, koska ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin on jo tulkinnut ja soveltanut asetuksen N:o 1215/2012 7 artiklan 2 alakohtaa. Unionin tuomioistuimen vastauksesta näihin kysymyksiin ei siten olisi enää hyötyä kyseiselle tuomioistuimelle sen käsiteltäväksi saatettujen asioiden ratkaisemiseksi.
39
Tältä osin on palautettava mieleen, että SEUT 267 artiklan mukaisessa menettelyssä yksinomaan kansallisen tuomioistuimen, jossa pääasia on vireillä ja joka vastaa annettavasta ratkaisusta, tehtävänä on kunkin asian erityispiirteiden perusteella harkita, onko ennakkoratkaisu tarpeen asian ratkaisemiseksi ja onko sen unionin tuomioistuimelle esittämillä kysymyksillä merkitystä asian kannalta. Jos esitetyt kysymykset koskevat unionin oikeuden tulkintaa, unionin tuomioistuimen on siten lähtökohtaisesti ratkaistava ne. Tästä seuraa, että unionin oikeutta koskevilla kysymyksillä oletetaan olevan merkitystä asian ratkaisemisen kannalta. Unionin tuomioistuin voi jättää tutkimatta kansallisen tuomioistuimen esittämän pyynnön ainoastaan silloin, kun on ilmeistä, että pyydetyllä unionin oikeuden tulkitsemisella ei ole mitään yhteyttä pääasian tosiseikkoihin tai kohteeseen, jos kyseinen ongelma on luonteeltaan hypoteettinen tai jos unionin tuomioistuimella ei ole tiedossaan niitä tosiseikkoja ja oikeudellisia seikkoja, jotka ovat tarpeen, jotta se voisi antaa hyödyllisen vastauksen sille esitettyihin kysymyksiin (tuomio 13.7.2000, Idéal tourisme, C‑36/99, EU:C:2000:405, 20 kohta ja tuomio 24.6.2025, GR REAL, C‑351/23, EU:C:2025:474, 45 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
40
Nyt käsiteltävässä asiassa ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa ensin, että Alankomaiden tuomioistuimet, mukaan lukien se itse, voivat nojautua kansainväliseen toimivaltaansa ratkaista pääasiat, minkä jälkeen se pohtii lähinnä sitä, mikä näistä tuomioistuimista on alueellisesti toimivaltainen vahingon aiheuttaneen kausaaliyhteydessä olevan tapahtuman paikkakunnan tai vahingon ilmenemispaikan perusteella asetuksen N:o 1215/2012 7 artiklan 2 alakohdassa tarkoitetulla tavalla.
41
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa tältä osin olevansa toimivaltainen tutkimaan pääasiassa kyseessä olevat edustajakanteet siltä osin kuin asianomaiset käyttäjät asuvat sen tuomiopiirissä tai ovat sijoittautuneet sen tuomiopiiriin, mutta se katsoo, että on olemassa perusteltu epäilys siitä, voiko se johtaa kyseisen 7 artiklan 2 alakohdasta toimivallan käsitellä nämä kanteet niiden käyttäjien osalta, joiden kotipaikka on Alankomaissa mutta sen tuomiopiirin ulkopuolella.
42
Näin ollen on ilmeistä, että esitetyt kysymykset eivät ole merkityksettömiä pääasioiden ratkaisemisen kannalta. Kysymykset on siis otettava tutkittaviksi.
Asiakysymys
Alustavat toteamukset
43
On syytä muistuttaa, että siltä osin kuin asetuksella N:o 1215/2012 kumottiin ja korvattiin tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili‑ ja kauppaoikeuden alalla 22.12.2000 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 44/2001 (EYVL 2001, L 12, s. 1), jolla puolestaan korvattiin tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta yksityisoikeuden alalla 27.9.1968 tehty yleissopimus (EYVL 1972, L 299, s. 32), sellaisena kuin se oli muutettuna peräkkäisillä yleissopimuksilla uusien jäsenvaltioiden liittymisestä kyseiseen yleissopimukseen, unionin tuomioistuimen tulkinta näiden viimeksi mainittujen oikeudellisten välineiden säännöksistä ja määräyksistä koskee myös asetusta N:o 1215/2012, mikäli näiden säännösten ja määräysten voidaan katsoa vastaavan viimeksi mainitun asetuksen säännöksiä (tuomio 16.5.2024, Toplofikatsia Sofia (Vastaajan kotipaikan käsite), C‑222/23, EU:C:2024:405, 49 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen). Näin on muun muassa yhtäältä tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden täytäntöönpanosta yksityisoikeuden alalla 27.9.1968 tehdyn yleissopimuksen 5 artiklan 3 kohdan ja asetuksen N:o 44/2001 5 artiklan 3 alakohdan ja toisaalta asetuksen N:o 1215/2012 7 artiklan 2 alakohdan osalta (tuomio 9.7.2020, Verein für Konsumenteninformation, C‑343/19, EU:C:2020:534, 22 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
44
Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan asetuksen N:o 1215/2012 7 artiklan 2 alakohdassa säädettyä erityistä toimivaltaa koskevaa sääntöä, jonka mukaan kantaja voi kyseisen asetuksen 4 artiklassa säädetystä vastaajan kotipaikan tuomioistuinten toimivaltaa koskevasta pääsäännöstä poiketen nostaa sopimukseen perustumatonta vahingonkorvausta koskevan kanteensa sen paikkakunnan tuomioistuimessa, missä vahinko sattui tai saattaa sattua, on tulkittava itsenäisesti ja suppeasti (tuomio 12.5.2021, Vereniging van Effectenbezitters, C‑709/19, EU:C:2021:377, 24 kohta ja tuomio 22.2.2024, FCA Italy ja FPT Industrial, C‑81/23, EU:C:2024:165, 23 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
45
Tämä erityistä toimivaltaa koskeva sääntö perustuu riita-asian ja sen paikkakunnan tuomioistuinten, missä vahinko sattui, välisen erityisen läheisen liittymän olemassaoloon, minkä vuoksi on perusteltua antaa toimivalta näille tuomioistuimille hyvään lainkäyttöön ja prosessin asianmukaiseen järjestämiseen liittyvien syiden perusteella (tuomio 16.7.2009, Zuid‑Chemie, C‑189/08, EU:C:2009:475, 24 kohta ja tuomio 22.2.2024, FCA Italy ja FPT Industrial, C‑81/23, EU:C:2024:165, 24 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
46
Sopimukseen perustumatonta vahingonkorvausta koskevassa asiassa sen paikkakunnan tuomioistuimella, missä vahinko sattui tai saattaa sattua, on nimittäin yleensä parhaat mahdollisuudet ratkaista asia muun muassa riidan läheisyyden ja asian selvittämisen vaivattomuuden vuoksi (ks. tuomio 1.10.2002, Henkel, C‑167/00, EU:C:2002:555, 46 kohta ja tuomio 22.2.2024, FCA Italy ja FPT Industrial, C‑81/23, EU:C:2024:165, 25 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
47
On myös muistutettava, että käsite ”paikkakunta, missä vahinko sattui” tarkoittaa samalla sekä vahingon ilmenemispaikkaa että siihen kausaaliyhteydessä olevan tapahtuman paikkaa, joten vastaajaa vastaan voidaan kantajan valinnan mukaan nostaa kanne näistä jommankumman paikkakunnan tuomioistuimessa (tuomio 30.11.1976, Bier, 21/76, EU:C:1976:166, 24 ja 25 kohta ja tuomio 6.10.2021, Sumal, C‑882/19, EU:C:2021:800, 65 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen). Kumpikin näistä paikoista voi muodostaa huomattavan liittymän tuomioistuimen toimivallan näkökulmasta, koska kumpikin niistä voi tapauksen mukaan osoittautua erityisen hyödylliseksi todistelun ja oikeudenkäyntimenettelyn järjestämisen kannalta (tuomio 25.10.2011, eDate Advertising ym., C‑509/09 ja C‑161/10, EU:C:2011:685, 41 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
48
Oikeuskäytännössään, joka koskee sen paikkakunnan määrittämistä, missä vahinko sattui, kun kyse on SEUT 102 artiklassa tarkoitetusta määräävän markkina-aseman väärinkäytöstä aiheutuneista varallisuusvahingoista, unionin tuomioistuin on katsonut, että vahingon aiheuttanut kausaaliyhteydessä oleva tapahtuma on tämän väärinkäytön toteuttaminen eli määräävässä asemassa olevan yrityksen teot väärinkäytön toteuttamiseksi käytännössä muun muassa tarjoamalla ja soveltamalla saalistushintoja merkityksellisillä markkinoilla (ks. vastaavasti tuomio 5.7.2018, flyLAL‑Lithuanian Airlines, C‑27/17, EU:C:2018:533, 52 kohta).
49
Tällaisen vahingon ilmenemispaikasta unionin tuomioistuin on todennut, että silloin kun markkinat, joihin kilpailua rajoittava käyttäytyminen vaikuttaa, sijaitsevat siinä jäsenvaltiossa, jonka alueella vahinkoa väitetään tapahtuneen, vahingon ilmenemispaikan on katsottava sijaitsevan tässä jäsenvaltiossa. Se on täsmentänyt, että tämä ratkaisu, joka perustuu näiden kahden seikan yhtäpitävyyteen, vastaa tuomioistuinten toimivaltaa koskevien sääntöjen tavoitteita läheisyydestä ja ennustettavuudesta. Yhtäältä nimittäin sen jäsenvaltion tuomioistuimet, jossa kyseiset markkinat sijaitsevat, ovat parhaassa asemassa tutkimaan tällaiset korvausvaatimukset, ja toisaalta talouden toimija, joka käyttäytyy kilpailua rajoittavalla tavalla, voi kohtuudella odottaa, että sitä vastaan nostetaan kanne sen paikan tuomioistuimissa, jossa sen käyttäytyminen on vääristänyt terveen kilpailun sääntöjä (ks. vastaavasti tuomio 5.7.2018, flyLAL‑Lithuanian Airlines, C‑27/17, EU:C:2018:533, 40 kohta).
50
Unionin tuomioistuin on myös todennut, että asetuksen N:o 1215/2012 7 artiklan 2 alakohdan sanamuodostakin ilmenee, että kyseisessä säännöksessä annetaan suoraan ja välittömästi sekä kansainvälinen että alueellinen toimivalta sen paikkakunnan tuomioistuimelle, jossa vahinko on ilmennyt (tuomio 15.7.2021, Volvo ym., C‑30/20, EU:C:2021:604, 33 kohta).
Toisen kysymyksen a ja b kohta
51
Toisen kysymyksensä a ja b kohdassa, jotka on tutkittava ensimmäiseksi, ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee lähinnä, miten asetuksen N:o 1215/2012 7 artiklan 2 alakohtaa on tulkittava, jotta voidaan määrittää tuomioistuin, joka on vahingon ilmenemispaikan perusteella alueellisesti toimivaltainen käsittelemään useiden yksilöimättömien mutta yksilöitävissä olevien käyttäjien yhteisten etujen puolustamiseen oikeutetun yksikön nostaman edustajakanteen, jossa on kyse siitä, että kilpailunvastaisten menettelytapojen, joissa kaikille kyseiseen jäsenvaltioon sijoittautuneille käyttäjille tarkoitetun verkkoalustan hallinnoija laskuttaa kohtuuttoman suuren provision kyseisellä alustalla myytävien sovellusten ja sovelluksiin integroitujen digitaalisten tuotteiden hinnasta, väitetään vaikuttaneen jäsenvaltioiden markkinoihin.
52
Aluksi on todettava, että – kuten ennakkoratkaisupyynnöstä ilmenee ja jollei ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen tehtävänä olevasta tosiseikkojen arvioinnista muuta johdu –, pääasioissa väitetty vahinko muodostuu lähinnä lisäkustannuksista, joita Apple-laitteiden käyttäjät ovat maksaneet ostaessaan sovelluksen App Store NL:stä, koska Applen kehittäjiltä vaatima kohtuuton provisio vyörytetään ostohintaan.
53
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin totesi 16.8.2023 antamassaan välipäätöksessä myös, että ainakin SEUT 102 artiklan rikkomista koskevan väitteen osalta markkinat, joihin pääasioiden kantajien mainitsemat kilpailunvastaiset menettelytavat vaikuttivat, vastasivat Alankomaiden markkinoita, koska se katsoi lähinnä, että App Store NL oli suunniteltu erityisesti Alankomaiden markkinoille ja että siinä käytettiin hollannin kieltä sovellusten tarjoamiseksi myyntiin käyttäjille, joiden Apple ID oli liitetty Alankomaihin, ja että Apple Distribution International toimi näiden sovellusten yksinmyyjänä ja komissionsaajana kyseisellä alustalla.
54
Ensinnäkin väitetyn vahingon luonteesta on todettava, että unionin tuomioistuimen oikeuskäytännöstä ilmenee, että on erotettava toisistaan yhtäältä alkuperäinen vahinko, joka johtuu välittömästi kausaaliyhteydessä olevasta tapahtumasta ja jonka ilmenemispaikka voi muodostaa perustan asetuksen N:o 1215/2012 7 artiklan 2 alakohdan mukaiselle toimivallalle, myöhemmistä haitallisista seurauksista, jotka eivät voi olla toimivaltaperusteena tämän säännöksen nojalla (tuomio 22.2.2024, FCA Italy ja FPT Industrial, C‑81/23, EU:C:2024:165, 28 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen). Vaikka hyväksytään se, että käsitteellä ”sen paikkakunnan tuomioistuimessa, missä vahinko sattui” voidaan tarkoittaa samalla sekä sen paikkakunnan tuomioistuinta, missä vahinko on ilmennyt, että sen paikkakunnan tuomioistuinta, missä vahinkoon syy-yhteydessä oleva tapahtuma on sattunut, tätä käsitettä ei voida kuitenkaan tulkita laajentavasti siten, että siihen sisältyisivät kaikki paikkakunnat, joissa voi ilmetä sellaisen seikan aiheuttamia vahingollisia seurauksia, joka on jo aiheuttanut toisella paikkakunnalla tosiasiassa ilmenneen vahingon (tuomio 19.9.1995, Marinari, C‑364/93, EU:C:1995:289, 14 kohta).
55
Kuten ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin on tältä osin todennut, vahinko, joka muodostuu olennaisilta osin lisäkustannuksista, jotka aiheutuvat siitä, että kehittäjiltä vaaditaan suuria provisioita, jotka vyörytetään iOS-käyttöjärjestelmässä toimivien sovellusten loppukäyttäjiltä laskutettuihin hintoihin, on välitön seuraus pääasioiden kantajien väittämistä kilpailunvastaisista toimintatavoista ja merkitsee välitöntä vahinkoa, johon sen jäsenvaltion, jonka alueella vahinko on ilmennyt, tuomioistuinten kansainvälinen ja alueellinen toimivalta voidaan lähtökohtaisesti perustaa.
56
Toiseksi tämän vahingon ilmenemispaikasta on todettava, että unionin tuomioistuin on tämän tuomion 49 kohdassa mainituin tavoin katsonut, että kun markkinat, joihin kyseinen kilpailunvastainen käyttäytyminen vaikuttaa, sijaitsevat siinä jäsenvaltiossa, jonka alueella väitetty vahinko on ilmennyt, tuomioistuimen kansainvälistä toimivaltaa määritettäessä on katsottava, että asetuksen N:o 1215/2012 7 artiklan 2 alakohdassa tarkoitettu kyseisen vahingon ilmenemispaikka on kyseisessä jäsenvaltiossa.
57
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin totesi tämän oikeuskäytännön mukaisesti, että Alankomaiden tuomioistuimilla on kansainvälinen toimivalta ratkaista pääasiat.
58
Kun kuitenkin otetaan huomioon tämän tuomion 50 kohdassa mainittu unionin tuomioistuimen asetuksen N:o 1215/2012 7 artiklan 2 alakohdasta esittämä tulkinta, jonka mukaan kyseisessä säännöksessä annetaan suoraan ja välittömästi sekä kansainvälinen että alueellinen toimivalta, ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pohtii, mikä tai mitkä näistä kansainvälisesti toimivaltaisista tuomioistuimista ovat alueellisesti toimivaltaisia käsittelemään asiat.
59
Tältä osin on muistutettava, että unionin tuomioistuin on todennut tavaroiden hintojen vahvistamista ja korottamista koskevista kollusiivisista yhteistoimintajärjestelyistä aiheutuneen vahingon korvaamista koskevasta kanteesta, että markkinoilla, joihin nämä järjestelyt vaikuttavat, on väitetyn vahingon ilmenemisen perusteella kansainvälisesti ja alueellisesti toimivaltainen käsittelemään tällaisen kanteen joko se tuomioistuin, jonka tuomiopiirissä oikeushenkilö, joka katsoo kärsineensä vahinkoa, on ostanut mainittujen järjestelyjen kohteena olevat tavarat, tai, jos kyseinen oikeushenkilö on tehnyt ostot useissa paikoissa, tuomioistuin, jonka tuomiopiirissä sen kotipaikka sijaitsee (ks. vastaavasti tuomio 15.7.2021, Volvo ym., C‑30/20, EU:C:2021:604, 43 kohta).
60
Nyt käsiteltävässä tapauksessa on huomattava ensinnäkin, että näitä liittymäperusteita ei voida mutatis mutandis soveltaa pääasioissa kyseessä olevan kaltaisessa tilanteessa, jossa määrittelemätön määrä luonnollisia henkilöitä ja/tai oikeushenkilöitä, joita ei ole yksilöity kanteen nostamishetkellä, on ostanut digitaalisia tuotteita verkkoalustalta.
61
Mainittujen liittymäperusteiden soveltamiseen liittyvät vaikeudet edellyttävät näin ollen niiden mukauttamista asetuksen N:o 1215/2012 7 artiklan 2 alakohdan tehokkaan vaikutuksen säilyttämiseksi ja hyvän lainkäytön edistämiseksi.
62
Nyt käsiteltävässä asiassa on niin, että koska App Store NL on suunniteltu erityisesti Alankomaiden markkinoille ja siinä käytetään hollannin kieltä sovellusten myymiseksi käyttäjille, joiden Apple ID on liitetty Alankomaihin, ja tietyt näistä sovelluksista on kehitetty erityisesti näitä markkinoita varten, vahingon ilmenemispaikan määrittämiseksi asetuksen N:o 1215/2012 7 artiklan 2 alakohdan nojalla voidaan katsoa, että App Store NL:n muodostama virtuaalinen alue, jolla ostot on tehty, vastaa kyseisen valtion koko aluetta. Tällä virtuaalisella alueella tehtyjen ostojen yhteydessä aiheutunut vahinko voi näin ollen ilmetä kyseisellä alueella riippumatta siitä, missä asianomaiset käyttäjät olivat kyseessä olevan oston ajankohtana.
63
Toiseksi on myös todettava, että toisin kuin yhteisö, joka oli nostanut 21.5.2015 annettuun tuomioon CDC Hydrogen Peroxide (C‑352/13, EU:C:2015:335) johtaneessa asiassa kyseessä olleen ryhmäkanteen, pääasioiden kantajat eivät vetoa useisiin vahingonkorvausvaateisiin, jotka kilpailunvastaisen menettelyn yksilöidyt vahingonkärsijät olisivat siirtäneet niille.
64
Kuten ennakkoratkaisupyynnöstä nimittäin ilmenee, Alankomaiden oikeuden mukaan säätiö tai yhdistys, joka nostaa edustajakanteen, ajaa itsenäisesti toimien sellaisten henkilöiden etuja, joilla on samankaltaiset intressit, vaikka heitä ei ole nimetty yksilöidysti. Nämä kantajat käyttävät siten itsenäistä oikeuttaan eli oikeutta edustaa ja puolustaa ”tarkoin määritellyn ryhmän” yhteisiä etuja tilanteessa, jossa tähän ryhmään kuuluu yksilöimättömiä mutta yksilöitävissä olevia henkilöitä eli kuluttajan tai elinkeinonharjoittajan asemassa olevia käyttäjiä, jotka ensinnäkin ovat ostaneet kehittäjien luomia sovelluksia App Store NL:stä, johon heillä on pääsy Alankomaihin liitetyltä Apple ID ‑tililtään, ja joista toiseksi suurimman osan kotipaikka voi olla missä tahansa kyseisen valtion alueella.
65
Tämä ryhmä on määritettävä riittävän täsmällisesti, jotta asianomaiset henkilöt voivat ilmaista kantansa kyseisen menettelyn lopputulokseen ja saada mahdollisesti korvausta. Alankomaiden hallitus täsmensi tältä osin istunnossa, että sellaisen edustajakanteen lopputulos, jolla pyrittiin suojaamaan yksilöimättömien mutta yksilöitävissä olevien henkilöiden yhteisiä etuja, sitoo Alankomaihin sijoittautuneita tähän ryhmään kuuluvia henkilöitä, jotka eivät ole ilmaisseet haluavansa olla osallistumatta tähän menettelyyn.
66
Tällaisessa tilanteessa ei voida edellyttää sitä, että tuomioistuimen olisi asetuksen N:o 1215/2012 7 artiklan 2 alakohdassa tarkoitettuun vahingon ilmenemispaikkaan perustuvan tällaista kannetta koskevan alueellisen toimivaltansa selvittämiseksi yksilöitävä jokaisen väitetyn vahingonkärsijän osalta erikseen mahdollisesti aiheutuneen vahingon täsmällinen ilmenemispaikka, koska näitä vahingonkärsijöitä ei ole yksilöity ajankohtana, jona kyseinen tuomioistuin tutkii toimivaltansa, eikä myöskään sitä, että sen olisi yksilöitävä yksi tai useampi mainituista vahingonkärsijöistä.
67
Lopuksi on täsmennettävä, että toisin kuin Apple väittää kirjallisissa huomautuksissaan, ei voida katsoa, että se, että kunkin kilpailunvastaisesta menettelystä väitetysti vahinkoa kärsineen henkilön osalta on mahdotonta määrittää mainitun 7 artiklan 2 alakohdassa tarkoitettua vahingon ilmenemispaikkaa, merkitsisi sitä, ettei kyseistä säännöstä sovelleta. Kuten nimittäin tämän tuomion 62 kohdassa on täsmennetty, nyt käsiteltävässä tapauksessa tämä paikka vastaa tarkasti määriteltyä maantieteellistä aluetta eli koko sitä aluetta, jolla kyseisten kilpailunvastaisten menettelytapojen kohteena olevat markkinat sijaitsevat, joten kyse ei ole siitä, että tällaisen paikan sijainnin määrittäminen olisi mahdotonta siten, että tämä voisi mahdollisesti oikeuttaa soveltamaan asetuksen N:o 1215/2012 4 artiklan 1 kohdassa säädettyä yleistä toimivaltaperustetta eli vastaajan kotipaikkaa (ks. analogisesti tuomio 19.2.2002, Besix, C‑256/00, EU:C:2002:99, 49 ja 50 kohta).
68
Edellä esitetystä seuraa, että pääasioissa kyseessä olevien kaltaisissa tilanteissa kaikki tuomioistuimet, jotka ovat aineellisesti toimivaltaisia käsittelemään edustajakanteen, jonka on nostanut yksikkö, jolla on oikeus puolustaa useiden yksilöimättömien mutta yksilöitävissä olevien käyttäjien yhteisiä etuja, ovat asetuksen N:o 1215/2012 7 artiklan 2 alakohdassa tarkoitetulla tavalla vahingon ilmenemispaikan perusteella kansainvälisesti ja alueellisesti toimivaltaisia tutkimaan kyseisen kanteen kokonaisuudessaan.
69
Tällainen päätelmä on asetuksen N:o 1215/2012 tavoitteiden mukainen.
70
Tältä osin on syytä muistuttaa, että vahingon ilmenemispaikan yksilöinnin sen tuomioistuimen määrittämiseksi, joka on toimivaltainen jäsenvaltioissa tutkimaan kilpailunvastaisten menettelytapojen perusteella nostetun vahingonkorvauskanteen, on täytettävä kyseisen asetuksen johdanto-osan 15 ja 16 perustelukappaleessa mainitut toimivaltasääntöjen läheisyyden ja ennustettavuuden sekä moitteettoman lainkäytön tavoitteet (ks. vastaavasti tuomio 15.7.2021, Volvo ym., C‑30/20, EU:C:2021:604, 38 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
71
Asiaa käsittelevän tuomioistuimen ja riidan kohteen välisen läheisen yhteyden tavoitteesta on huomautettava, että pääasioissa kyseessä olevien edustajakanteiden erityispiirteet johtavat lähinnä siihen, että tuomioistuin, jonka käsiteltäväksi ne on saatettu, tutkii väitetyn vahingon olemassaolon siihen tarkoin määriteltyyn ryhmään nähden, joka muodostuu yksilöimättömistä mutta yksilöitävissä olevista käyttäjistä, joille on aiheutunut samantyyppistä vahinkoa koko asianomaisella alueella toimeenpannuista kilpailunvastaisista menettelytavoista. Näin ollen jokaisella tuomioistuimella, joka on aineellisesti toimivaltainen tutkimaan tällaisen kanteen, on sama läheisyyssuhde kanteen kohteeseen.
72
Tämä päätelmä täyttää myös ennakoitavuuden vaatimuksen, koska se mahdollistaa sen, että sekä kantaja että vastaaja voivat yksilöidä toimivaltaiset tuomioistuimet. Nyt käsiteltävässä asiassa Apple Distribution Internationalin osalta on todettava, että koska Apple Store NL on suunnattu erityisesti Alankomaiden markkinoille, on ennakoitavissa, että kyseisellä alustalla tehdyistä ostoista aiheutuvaa vastuuta koskeva edustajakanne voidaan nostaa missä tahansa aineellisesti toimivaltaisessa Alankomaiden tuomioistuimessa.
73
Mainittu päätelmä täyttää myös hyvän oikeudenkäytön vaatimukset, koska se mahdollistaa yhtäältä tehokkaan prosessinjohdon asian käsittelyssä ja näytön vastaanottamisen ja arvioinnin yhdessä ainoassa tuomioistuimessa eli aineellisesti toimivaltaisessa Alankomaiden tuomioistuimessa, jossa asian on pannut vireille useiden yksilöimättömien mutta yksilöitävissä olevien käyttäjien yhteisten etujen puolustamiseen oikeutettu yksikkö, ja toisaalta sen vaaran välttämisen, että asioissa annettaisiin ristiriitaisia ratkaisuja.
74
Tältä osin on korostettava, että kun otetaan huomioon kilpailuoikeuden alaan kuuluvien asioiden erityispiirteet ja erityisesti se, että vahingonkorvauskanteiden nostaminen kilpailuoikeuden rikkomisen johdosta edellyttää lähtökohtaisesti monitahoista tosiseikkojen ja taloudellisten seikkojen arviointia, yksilöllisten vaatimusten yhdistäminen on omiaan helpottamaan sekä vahinkoa kärsineiden henkilöiden vahingonkorvausoikeuden käyttämistä (ks. vastaavasti tuomio 28.1.2025, ASG 2, C‑253/23, EU:C:2025:40, 85 kohta) että asiaa käsittelevän tuomioistuimen tehtävää. Asetuksen N:o 1215/2012 7 artiklan 2 alakohdan asiayhteydessä kilpailuoikeuden säännösten rikkomisen johdosta nostettuihin vahingonkorvauskanteisiin sovellettavien sääntöjen tekninen monitahoisuus voi siten puoltaa toimivallan keskittämistä (tuomio 15.7.2021, Volvo ym., C‑30/20, EU:C:2021:604, 37 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen) erityisesti silloin, kun nämä säännöt liittyvät digitaalisia alustoja ylläpitävien toimijoiden käytäntöihin.
75
Tämä säännös ei siten ole esteenä sellaisten kansallisten sääntöjen soveltamiselle, joilla pyritään varmistamaan tällainen keskittäminen erityisesti silloin, kun useissa kansallisissa tuomioistuimissa on pantu vireille siihen oikeutettujen yksikköjen nostamia edustajakanteita (ks. vastaavasti tuomio 15.7.2021, Volvo ym., C‑30/20, EU:C:2021:604, 35 kohta).
76
Kaiken edellä esitetyn perusteella toisen kysymyksen a ja b kohtaan on vastattava, että asetuksen N:o 1215/2012 7 artiklan 2 alakohtaa on tulkittava siten, että kun kilpailunvastaisten menettelytapojen, joissa kaikille jäsenvaltioon sijoittautuneille käyttäjille tarkoitetun verkkoalustan hallinnoija laskuttaa kohtuuttoman suuren provision kyseisellä alustalla myytävien sovellusten ja sovelluksiin integroitujen digitaalisten tuotteiden hinnasta, väitetään vaikuttaneen jäsenvaltioiden markkinoihin, jokainen kyseisen jäsenvaltion tuomioistuin, joka on aineellisesti toimivaltainen käsittelemään mainitulta digitaaliselta alustalta tuotteita ostaneiden useiden yksilöimättömien mutta yksilöitävissä olevien käyttäjien yhteisten etujen puolustamiseen oikeutetun yksikön nostaman edustajakanteen, on vahingon ilmenemispaikan perusteella kansainvälisesti ja alueellisesti toimivaltainen käsittelemään tämän kanteen kaikkien näiden käyttäjien osalta.
Ensimmäinen kysymys ja toisen kysymyksen c kohta
77
Jollei ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen tehtävänä olevista tosiseikkojen tarkistuksista muuta johdu, toisen kysymyksen a ja b kohtaan annetusta vastauksesta ilmenee näin ollen, että kyseinen tuomioistuin on asetuksen N:o 1215/2012 7 artiklan 2 alakohdassa tarkoitetun vahingon ilmenemispaikan perusteella toimivaltainen käsittelemään sen käsiteltäviksi saatetut edustajakanteet kaikkien App Store NL:stä sovelluksia ostaneiden käyttäjien osalta. Näin ollen ei ole tarpeen tutkia, voisiko kyseinen tuomioistuin perustaa toimivaltansa myös kyseisessä säännöksessä tarkoitettuun vahingon aiheuttaneeseen kausaaliyhteydessä olevaan tapahtumaan vai vaarantaisiko kansallinen sääntö, jonka mukaan samaan tuomioistuimeen voidaan keskittää useita alun perin eri tuomioistuimissa nostettuja edustajakanteita, joilla on sama kohde, mainitun säännöksen tehokkaan vaikutuksen.
78
Tästä seuraa, että ensimmäiseen kysymykseen ja toisen kysymyksen c kohtaan ei ole tarpeen vastata.
Oikeudenkäyntikulut
79
Pääasioiden asianosaisten osalta asian käsittely unionin tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta. Oikeudenkäyntikuluja, jotka ovat aiheutuneet muille kuin näille asianosaisille huomautusten esittämisestä unionin tuomioistuimelle, ei voida määrätä korvattaviksi.
Näillä perusteilla unionin tuomioistuin (suuri jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:
Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili‑ ja kauppaoikeuden alalla 12.12.2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1215/2012 7 artiklan 2 alakohtaa
on tulkittava siten, että
kun kilpailunvastaisten menettelytapojen, joissa kaikille jäsenvaltioon sijoittautuneille käyttäjille tarkoitetun verkkoalustan hallinnoija laskuttaa kohtuuttoman suuren provision kyseisellä alustalla myytävien sovellusten ja sovelluksiin integroitujen digitaalisten tuotteiden hinnasta, väitetään vaikuttaneen jäsenvaltioiden markkinoihin, jokainen kyseisen jäsenvaltion tuomioistuin, joka on aineellisesti toimivaltainen käsittelemään mainitulta digitaaliselta alustalta tuotteita ostaneiden useiden yksilöimättömien mutta yksilöitävissä olevien käyttäjien yhteisten etujen puolustamiseen oikeutetun yksikön nostaman edustajakanteen, on vahingon ilmenemispaikan perusteella kansainvälisesti ja alueellisesti toimivaltainen käsittelemään tämän kanteen kaikkien näiden käyttäjien osalta.
Allekirjoitukset
(
*1
)	Oikeudenkäyntikieli: hollanti.