61998CJ0041_FI
Asianosaiset
Tuomion perustelut
Päätökset oikeudenkäyntikuluista
Päätöksen päätösosa
Asianosaiset
Asiassa C-41/98,
Euroopan yhteisöjen komissio, asiamiehenään E. de March, avustajanaan avvocato A. Dal Ferro, prosessiosoite Luxemburgissa,
kantajana,
vastaan
Tecnologie Vetroresina SpA (TVR), kotipaikka Rooma (Italia), edustajanaan avvocato G. Merla,
vastaajana,
jossa komissio on nostanut EY:n perustamissopimuksen 181 artiklan (josta on tullut EY 238 artikla) nojalla kanteen, jossa se vaatii yhteisöjen tuomioistuinta velvoittamaan Tecnologie Vetroresina SpA:n palauttamaan komissiolle yhteensä 77 558,80 ecun suuruisen summan, jonka komissio on suorittanut ennakkona sopimuksen nro BREU-0114-I (A) mukaisesti, sopimuksen mukaisine korkoineen 1.2.1990 lukien sekä maksamaan komissiolle vahingonkorvauksena 7 700 ecua,
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN (kuudes jaosto),
toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja C. Gulmann (esittelevä tuomari) sekä tuomarit J.-P. Puissochet ja R. Schintgen,
julkisasiamies: D. Ruiz-Jarabo Colomer,
kirjaaja: johtava hallintovirkamies H. A. Rühl,
ottaen huomioon suullista käsittelyä varten laaditun kertomuksen,
kuultuaan asianosaisten 11.5.2000 pidetyssä istunnossa esittämät lausumat,
kuultuaan julkisasiamiehen 15.6.2000 pidetyssä istunnossa esittämän ratkaisuehdotuksen,
on antanut seuraavan
tuomion
Tuomion perustelut
1 Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut EY:n perustamissopimuksen 181 artiklan (josta on tullut EY 238 artikla) mukaisen välityslausekkeen perusteella Tecnologie Vetroresina SpA:ta (jäljempänä TVR) vastaan kanteen, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 18.2.1998 ja jossa se vaatii yhteisöjen tuomioistuinta velvoittamaan TVR:n palauttamaan komissiolle yhteensä 77 558,80 ecun suuruisen summan, jonka komissio on suorittanut ennakkona sopimuksen nro BREU-0114-I (A) (jäljempänä sopimus) mukaisesti, sopimuksen mukaisine korkoineen eli 24,97 ecua päivässä 1.2.1990 lukien sekä maksamaan komissiolle vahingonkorvauksena 7 700 ecua.
2 Sopimus tehtiin 21.12.1989. Sopimuspuolina olivat komission edustama Euroopan talousyhteisö ja TVR, ja sopimus koski rahallista tukea, jota myönnettiin 14.3.1989 tehdyllä neuvoston päätöksellä 89/237/ETY (EYVL L 98, s. 18) teollista tuotantotekniikkaa ja kehittyneiden raaka-aineiden sovelluksia koskevaa tutkimusta ja kehittämistä koskevan vuosiksi 1989-1992 hyväksytyn yhteisön erityisohjelman (BRITE/EURAM) yhteydessä.
3 Sopimus oli tehty 36 kuukaudeksi 1.1.1990 alkaen, ja siinä TVR sitoutui Euroopan talousyhteisön maksamaa rahallista tukea vastaan toteuttamaan sopimuksen liitteessä kuvatun tutkimushankkeen.
4 Sopimuslausekkeiden 1.3 ja 10.2 mukaisesti TVR teki hankkeen erään osan toteuttamista varten kaksi sopimusta kolmansien osapuolten kanssa, ensimmäisen 21.5.1990 Imperial College of Science and Technology and Medicinen (jäljempänä ICSTM) kanssa ja toisen 30.5.1990 DSM Limburg BV:n kanssa.
5 Sopimuksen liitteessä II olevan 3.2 kohdan mukaisesti tällaisten sopimusten tekeminen kolmansien osapuolten kanssa ei vapauta TVR:ää sopimuksen täyttämistä koskevista velvoitteistaan ja vastuustaan komissioon nähden.
6 Sopimuslausekkeen 6.1 ja sopimuksen liitteessä II olevan 6.1 kohdan mukaan TVR:n oli toimitettava komissiolle puolivuosittaiset selvitykset töiden etenemisestä sekä sopimuksen toteuttamisen ensimmäisten viidentoista kuukauden kuluttua väliraportti kuukauden kuluessa kunkin asianomaisen ajanjakson päättymisestä. TVR:n oli lisäksi toimitettava komissiolle tieteellinen loppuselvitys kahden kuukauden kuluessa siitä, kun komission rahoittamat työt on saatu päätökseen, keskeytetty tai lopetettu.
7 Sopimuslausekkeiden 5.1 ja 5.2 sekä sopimuksen liitteessä II olevan 36.1 kohdan mukaan TVR:n oli toimitettava komissiolle vuosittaiset kustannusselvitykset kuukauden kuluessa kunkin asianomaisen ajanjakson päättymisestä sekä täydellinen yhteenvetolaskelma aiheutuneista kuluista kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun komission rahoittamat työt on saatu päätökseen, keskeytetty tai lopetettu. Sopimuslausekkeen 5.4 mukaan myös kunkin sopimuksen tehneen kolmannen osapuolen oli toimitettava komissiolle kustannusselvitykset TVR:n välityksellä.
8 Sopimuslausekkeen 4 mukaan komission kokonaisrahoitusosuus porrastetaan hankkeen aluksi suoritettavan 460 000 ecun suuruisen ennakon jälkeen kausittaisiin suorituksiin, jotka maksetaan kahden kuukauden kuluessa töiden etenemisestä laadittavien puolivuosittaisten selvitysten ja kustannusselvitysten hyväksynnästä. Sopimuksen liitteessä II olevan 39 kohdan mukaan kustannusselvitykset voidaan kuitenkin tarkastaa jopa sen jälkeen, kun komissio on korvannut kustannukset, aina kahden vuoden ajan sopimuksen purkamisesta tai voimassaolon päättymisestä.
9 Sopimuksen liitteessä II olevan 8.2.d kohdan mukaan komissio voi purkaa sopimuksen, jos sopimuksen osapuoli rikkoo minkä tahansa sopimusvelvoitteensa, jollei velvoitteen täyttämättä jättäminen ole järkevistä teknisistä tai taloudellisista syistä perusteltua, sen jälkeen kun osapuolelle on toimitettu kirjattuna kirjeenä vastaanottotodistuksin kehotus täyttää velvoitteensa eikä velvoitetta ole tästä huolimatta täytetty kuukauden kuluessa.
10 Saman liitteen 8.4.1 kohdassa määrätään, että komissio voi 8.2.d kohdan soveltamisen yhteydessä vaatia rahallisena tukena suoritettujen määrien palauttamista kokonaisuudessaan tai osittain, missä yhteydessä komission on otettava kohtuullisella ja järkevällä tavalla huomioon tehtyjen töiden luonne ja tulokset sekä niiden hyödyllisyys komission kannalta.
11 Kyseisen liitteen 8.4.2 kohdassa määrätään, että korkoa voidaan vaatia siitä päivästä lukien, jona sopimuksen osapuoli vastaanotti suoritetut määrät, ja että korko on Euroopan raha-asiain yhteistyörahaston ecumääräisissä operaatioissaan käyttämä korko, sellaisena kuin se on julkaistuna Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä kunkin kuukauden ensimmäisenä työpäivänä, korotettuna 2 prosenttiyksiköllä.
12 Sopimuksen liitteessä II olevan 12 kohdan mukaan kaikkien sopimusriitojen ratkaiseminen kuuluu yhteisöjen tuomioistuimen toimivaltaan. Sopimuslausekkeen 11 mukaan sopimukseen sovelletaan Italian lakia.
13 Komissio suoritti 21.12.1989 TVR:lle ennakkona 460 000 ecua.
14 Huolimatta siitä, että hankkeen toteuttaminen viivästyi aluksi ICSTM:n sisäisten vaikeuksien vuoksi, komissio maksoi 22.7.1991 TVR:lle 128 418,20 ecua ajanjaksoa 1.1.-31.12.1990 koskevien laskelmien perusteella.
15 TVR lähetti 13.11.1991 komissiolle selvityksen töiden etenemisestä ajanjaksolta 1.1.-31.10.1991.
16 Komissio ilmoitti 2.12.1991 päivätyssä kirjeessään TVR:lle, että kolmannen puolivuotisselvityksen piti kattaa ajanjakso 1.1.-30.6.1991. Komissio muistutti TVR:ää myös siitä, ettei väliraportin laatimista ollut syytä laiminlyödä.
17 Komissio ilmoitti 20.1.1992 päivätyssä kirjeessään TVR:lle, että vaikka väliraportin antamispäivä oli siirretty syyskuuhun 1991 hankkeen alkuvaiheessa ilmenneiden vaikeuksien vuoksi, kyseistä raporttia ei ollut vieläkään toimitettu sille. Komissio kehotti TVR:ää ryhtymään välittömästi tarvittaviin toimenpiteisiin, jotta hankkeen toteuttaminen ei vaarantuisi vakavien tieteellisten ja rahoitukseen liittyvien vaikeuksien vuoksi.
18 Todettuaan sopimuslausekkeessa 6.1 tarkoitettujen, töiden etenemistä koskevien puolivuotisselvitysten jättämisen viivästyneen komissio lähetti 23.1.1992 TVR:lle kirjeen, jossa se kehotti tätä lähettämään nämä selvitykset mitä pikimmin ja muistutti siitä, että sopimuksen liitteessä II olevan 8.2.d kohdan mukaan komissiolla oli oikeus purkaa sopimus siinä tapauksessa, että toinen sopimuspuoli ei täyttäisi jotain sopimusvelvoitteistaan.
19 TVR toimitti 30.1.1992 komissiolle useita asiakirjoja ja muun muassa väliraportin.
20 Komissio antoi ulkopuolisen asiantuntijan, professori Goedelin tehtäväksi TVR:n suorittaman työn arvioinnin. Tämä asiantuntija antoi 6.2.1992 päivätyssä arviointikertomuksessaan kielteisen lausunnon kyseiseen päivämäärään mennessä saavutetuista tuloksista.
21 Komissio ilmoitti 25.3.1992 päivätyssä kirjeessään TVR:lle aikovansa purkaa sopimuksen muun muassa sen vuoksi, että sopimuspuolten välillä ei ollut minkäänlaista koordinointia, että töiden toteuttaminen oli viivästynyt perusteettomasti ja että hankkeen puolivälissä pidetyssä arviointikokouksessa ei ollut todettu tuloksia saadun aikaan.
22 TVR väitti 15.4.1992 komissiolle lähettämässään kirjeessä, että edellytykset sopimuksen purkamiseksi eivät olleet täyttyneet. Se väitti erityisesti, että se oli suorittanut tutkimustyönsä tarkistetun aikataulun mukaisesti.
23 Komissio pyysi 10.6.1992 päivätyssä kirjeessään TVR:ää esittämään täydelliset yhteenvetolaskelmat kaikkien sopimuskumppanien kuluista vuodelta 1991 ja ajanjaksolta 1.1.-31.5.1992, joilta ei ollut suoritettu vielä maksuja. Komissio muistutti TVR:ää siitä, että sopimuksen liitteessä II olevan 8.2.d kohdan mukaan siinä tapauksessa, ettei sen pyyntöä täytettäisi, sovellettaisiin saman liitteen 8.4 kohtaa.
24 Komissio hyväksyi syyskuussa 1992 TVR:n 2.7.1992 lähettämät yhteenvetolaskelmat kuluista. Kuitenkin komissio lähetti 23.3.1993 vastaajalle kirjanpitolaskelman, jossa ajanjaksoa 1.1.-31.5.1992 koskevia, kyseisessä laskelmassa todettuja summia oli alennettu tuntuvasti. Komissio vaati TVR:n vastustuksesta huolimatta sitä palauttamaan 109 444,80 ecua eli vastaajalle jo maksettujen summien ja hyväksyttyjen kulujen puolikkaan välisen erotuksen, sillä komissio vastasi kustannuksista 50 prosenttiin asti sopimuslausekkeen 3.2 mukaisesti.
25 Komissio antoi elokuussa 1993 Reconta Ernst & Young -nimisen yhtiön tehtäväksi kyseiseen hankkeeseen liittyvien tilien tarkastamisen ajanjaksolta 1.1.1990-31.12.1992. Kyseisessä tilien tarkastusta koskevassa kertomuksessa, joka oli laadittu 8.9.1994, katsottiin TVR:n kirjaamien määrien olevan eräitä poikkeuksia lukuun ottamatta kirjanpitosääntöjen ja sopimusehtojen mukaisia. Työvoimakustannukset olivat jopa todellisuudessa aiheutuneita kustannuksia pienemmät.
26 Komissio ilmoitti 6.6.1995 päivätyllä kirjeellään TVR:lle, että se alentaa palautettavaksi vaatimansa summan 77 558,80 ecuun.
27 TVR ei palauttanut mitään.
Tutkittavaksi ottaminen
28 TVR väittää, että komission nostama kanne on jätettävä tutkimatta siltä osin kuin siinä vaaditaan ennakon osittaista palauttamista sopimuksen mukaisine korkoineen ja vahingonkorvausta. Komissio ei ole nimittäin vaatinut yhteisöjen tuomioistuinta purkamaan sopimusta sen täyttämättä jättämisen perusteella. Sopimuksen on näin ollen katsottava olevan edelleen voimassa ja tuottavan oikeusvaikutuksia. Komissio ei voi tämän vuoksi saada hyväkseen Italian siviililain (codice civile) 1458 §:ssä tarkoitettua maksettujen suoritusten palautusta, varsinkin siitä syystä, että komission aloittama menettely sopimuksen purkamiseksi ei ole johtanut tulokseen.
29 Komissio väittää, että sen palautus- ja vahingonkorvausvaatimus perustuu siihen, että sopimus on purettu sen liitteessä II olevan 8.2.d kohdan purkulausekkeen mukaisesti. Näin ollen rahasuoritusten palautusta ja vahingonkorvausta koskeviin vaatimuksiin sisältyy komission mukaan implisiittisesti sopimuksen purkautumisen toteamista koskeva vaatimus.
30 Tältä osin on syytä ensinnäkin todeta, että kun laissa tai sopimuksessa annetaan sopimusosapuolille mahdollisuus purkaa sopimus yksipuolisesti sopimusvelvoitteiden laiminlyönnin vuoksi, kaikki sopimuksen osapuolet, jotka ovat käyttäneet tätä mahdollisuutta hyväkseen, voivat tarvittaessa vaatia tuomioistuinta toteamaan vahvistustuomiolla, että sopimus on purkautunut (ks. vastaavasti Corte suprema di cassazionen (Italian kassaatiotuomioistuin) 12.12.1979 antama tuomio nro 6489, Mass. Foro it. 1979, s. 1309 ja 5.4.1990 antama tuomio nro 2802, Mass. Foro it. 1990, s. 406).
31 Corte suprema di cassazione on lisäksi katsonut, että myös vaatimusta, jota ei ole nimenomaisesti esitetty, voidaan pitää implisiittisesti tuomioistuimessa nostettuun kanteeseen sisältyvänä, jos se liittyy välttämättä kanteen kohteeseen ja perustaan (ks. mm. Corte suprema di cassazionen 14.6.1991 antama tuomio nro 6727, Mass. Foro it. 1991, s. 582).
32 Komissio ilmoittaa tässä tapauksessa kannekirjelmässään, että se oli soveltanut sopimuksen liitteessä II olevaan 8.2.d kohtaan sisältyvää purkulauseketta sen vuoksi, että TVR oli laiminlyönyt sopimuksen täyttämisen, ja että TVR oli toimittanut komissiolle lukuisia lopullisia asiakirjoja, kuten kuluja koskevat yhteenvetolaskelmat, jotka oli sopimuksen mukaan toimitettava kolmen kuukauden kuluessa komission rahoittamien töiden keskeyttämisestä. Komissio täsmentää, että se pyysi tämän jälkeen TVR:ää palauttamaan osittain sopimuksen täyttämiseksi saamansa ennakkosuoritukset, koska komissio ei ollut hyväksynyt kaikkia TVR:n ilmoittamia summia. Komissio on tämän perusteella vaatinut muun muassa, että yhteisöjen tuomioistuin velvoittaisi TVR:n palauttamaan sille rahallisena tukena saamastaan summasta osan sopimuksen liitteessä II olevan 8.4.1 kohdan mukaisesti.
33 Koska komissio on vedonnut sopimuksen liitteessä II olevan 8.4.1 kohdan mukaiseen oikeuteensa saada kyseinen summa palautetuksi siitä syystä, että sopimus on purettu komission mukaan sopimuksen liitteessä II olevan 8.2.d kohdan mukaista purkumenettelyä noudattaen, komission vaatimuksessa edellytetään myös välttämättä, että yhteisöjen tuomioistuin toteaa sopimuksen todella purkautuneen.
34 Tämän perusteella on siis pääteltävä, että komissio on nyt käsiteltävässä asiassa implisiittisesti vaatinut sen toteamista, että sopimus on purkautunut kyseisen purkumenettelyn mukaisesti.
35 Näin ollen oikeudenkäyntiväitettä ei voida hyväksyä.
Sopimuksen purkaminen
36 Komissio väittää purkaneensa sopimuksen sopimuksenmukaisesti erityisesti siitä syystä, että TVR oli viivytellyt huomattavasti töiden toteuttamisessa ja osoittautunut kykenemättömäksi täyttämään asianmukaisesti tehtäväänsä pääasiallisena sopimuskumppanina. Komissio ilmoittaa, että se oli 23.1.1992 päivätyllä kirjatulla kirjeellä ensin kehottanut TVR:ää toimimaan ja että koska TVR ei toiminut kehotuksesta huolimatta, komissio purki sopimuksen 25.3.1992 päivätyllä kirjatulla kirjeellään. Komissio on myös todennut, että vaikka viimeksi mainittua kirjettä olisi pidettävä varsinaisena vaatimuskirjeenä, sopimus oli tästä kirjeestä laskettavan kuukauden määräajan päätyttyä purkautunut automaattisesti sopimuksen liitteessä II olevan 8.2.d kohdan sekä Italian siviililain 1454 ja 1456 §:n mukaisesti, joten vaatimus purkamisen toteamisesta oikeusteitse on tarpeetonta. Istunnossa komissio luopui kannastaan, jonka mukaan 23.1.1992 päivätty kirje olisi ollut vaatimuskirje, ja täsmensi sopimuksen purkautuneen ilman eri toimenpiteitä, koska TVR ei ollut toiminut 25.3.1992 päivättyyn kirjeeseen sisältyneestä vaatimuksesta huolimatta.
37 TVR vastaa tähän, että vaatimuskirjettä, johon se vastasi 15.4.1992 päivätyllä kirjeellään kiistäen kohta kohdalta komission tapahtuneiksi väittämät laiminlyönnit, ei seurannut virallista sopimuksen purkamista koskevaa kirjettä. Koska sopimusta ei siis ollut koskaan purettu tällaisella virallisella ilmoituksella, yhteisöjen tuomioistuin ei voi katsoa sopimuksen purkautuneen.
38 TVR:n väitteitä ei voida hyväksyä.
39 Tältä osin on todettava, että 25.3.1992 päivätyn vaatimuskirjeen jälkeen lähetettiin joka tapauksessa kirje, josta ilmenee selvästi komission pitäneen sopimusta purkautuneena. Komissio on lisäksi 10.6.1992 päivätyllä kirjeellään huomauttanut TVR:lle ilmoittaneensa tälle 25.3.1992 päivätyllä kirjeellään päättäneensä purkaa sopimus. Komissio on myös pyytänyt TVR:ää esittämään täydelliset yhteenvetolaskelmat kaikista ulkopuolisten sopimuskumppanien kuluista ajanjaksolta 1.1.1991-31.5.1992. Sopimuslausekkeiden 5.2 ja 5.4 mukaan kyseiset yhteenvetolaskelmat on lähetettävä komissiolle kolmen kuukauden kuluttua siitä, kun komission rahoittamat työt on saatu päätökseen, keskeytetty tai lopetettu.
40 Asiakirja-aineistosta ilmenee myös, että TVR ei ole 25.3.1992 päivätystä vaatimuskirjeestä huolimatta kyennyt suorittamaan sille annetussa kuukauden määräajassa tiettyjä töitä, jotka olisi sopimusehtojen mukaan pitänyt jo saattaa päätökseen. TVR on 15.4.1992 päivätyssä, tämän tuomion 37 kohdassa mainitussa kirjeessään itsekin myöntänyt, ettei kuidunkelausmenetelmällä toimivan laiteprototyypin rakentaminen ollut vieläkään päättynyt. Sopimusehtojen mukaan tämän prototyypin olisi kuitenkin pitänyt olla valmis viimeistään, kun sopimusajasta oli kulunut 24 kuukautta eli 31.12.1991. Tältä osin on huomattava, että usean kuukauden viivettä sopimuksen päävelvoitteen täyttämisessä on pidettävä vakavana, varsinkin kun TVR ei ollut ilmoittanut komissiolle tästä viipeestä, vaikka sopimuslauseke 2.2 tähän velvoitti.
41 Muodolliset ja aineelliset edellytykset sopimuksen purkamiselle ovat siis täyttyneet.
42 Edellä esitetyn perusteella on todettava, että sopimus purettiin viimeistään päivänä, jona TVR sai komission 10.6.1992 päivätyn kirjeen.
Ennakon palauttaminen
43 Sopimuksen liitteessä II olevassa 8.4.1 kohdassa määrätään, että jos komissio purkaa sopimuksen toisen osapuolen rikottua sopimusvelvoitteensa, komissio voi vaatia rahallisena tukena suorittamiensa määrien palauttamista kokonaisuudessaan tai osittain, missä yhteydessä komission on otettava kohtuullisella ja järkevällä tavalla huomioon tehtyjen töiden luonne ja tulokset sekä niiden hyödyllisyys komission kannalta.
44 Komissio väittää, että TVR:n toimittamien tositteiden sekä Reconta Ernst & Youngin tilien tarkastamisesta laatiman kertomuksen perusteella TVR:n on palautettava sille yhteensä 77 558,80 ecua. Komissio täsmentää, että se on arvioinut TVR:n suorittaman työn kahdella tasolla: se on antanut Reconta Ernst & Youngin tehtäväksi taloudellisen arvion ja professori Goedelille teknisen arvion tekemisen. Komissio korostaa, että tilintarkastusyhtiö saattoi tehdä ainoastaan taloudellisen tarkastuksen, joka on eri asia kuin tekninen arvio. Toisin sanoen tilien tarkastuksessa voidaan arvioida työtunnin hinta henkeä kohti muttei määritellä sitä, onko teknisesti järkevää uhrata kymmenen tuntia toimenpiteeseen, johon tarvittaisiin vain kaksi tuntia. Tästä syystä taloudellisen arvion lisäksi on tehtävä tekninen arvio, jonka tässä tapauksessa on suorittanut professori Goedel, joka päätyi kielteiseen tulokseen.
45 TVR väittää, että komissio on toiminut ristiriitaisesti, kun se on ensin hyväksynyt kuluja koskevan täydellisen yhteenvetolaskelman ja tämän jälkeen vaatinut palauttamaan 109 444,80 ecun suuruisen summan. Komission epäjohdonmukaisuus on sitäkin vakavampaa, kun otetaan huomioon, että se on myöhemmin alentanut palautusvaatimuksensa 77 558,80 ecuun huolimatta Reconta Ernst & Youngin suorittamassa tilien tarkastuksessa saaduista tuloksista, joiden mukaan TVR on velkaa korkeintaan 22 000 000 Italian liiran (ITL) suuruisen summan. TVR väittää myös, että komissio ei ole esittänyt minkäänlaista näyttöä siitä, että hankkeeseen käytettyjen työtuntien määrä olisi yliarvioitu. Teknisen arvion osalta TVR huomauttaa, että sen käsityksen mukaan professori Goedel ei ole käsitellyt kysymystä työtunneista.
46 Aluksi on hylättävä TVR:n väite, jonka mukaan komissio olisi menetellyt ristiriitaisesti, kun se on aluksi hyväksynyt kuluja koskevan täydellisen yhteenvetolaskelman ja sittemmin hylännyt sen. Sopimuksen liitteessä II olevassa 39 kohdassa määrätään, että kustannusselvitykset voidaan tarkastaa kahden vuoden kuluessa sopimuksen purkamisesta tai päättymisestä, senkin jälkeen kun komissio on korvannut kulut. Komissio voi näin ollen tarvittaessa korjata aiempaa suoritustaan kuluista edellä mainituissa aikarajoissa. Komissio on esillä olevassa asiassa menetellyt juuri tällä tavoin.
47 Lisäksi on hylättävä TVR:n väite, jonka mukaan komission menettely olisi ollut epäjohdonmukaista, kun se on edelleen vaatinut 77 558,80 ecun palauttamista, vaikka kirjanpidon tarkastuksen tulokset osoittivat muuta. Tässä tarkastuksessa on nimittäin tutkittu, vastaavatko laskutetut kulut ja asianomaiselle yritykselle tosiasiallisesti aiheutuneet kulut toisiaan, sellaisina kuin nämä kulut ilmenevät kirjanpitoasiakirjoista. Vaikka laskutettujen kulujen ja asianomaiselle yritykselle tosiasiallisesti aiheutuneiden kulujen näytettäisiinkin vastaavan täysin toisiaan, se ei osoittaisi mitään siitä, ovatko kyseisen yrityksen sopimuksen mukaisista suorituksista laskuttamat kulut teknisesti asianmukaisia.
48 Näin ollen on vielä tutkittava, sisältyykö asiakirja-aineistoon todisteita, joiden perusteella maksettujen summien takaisinsaamista koskeva oikeus, johon komissio vetoaa, voitaisiin asettaa kyseenalaiseksi.
49 TVR ilmoitti 30.1.1992 päivätyssä väliraportissaan ja 15.4.1992 päivätyssä kirjeessään, että sen työt edistyivät sopimuksen mukaisessa aikataulussa. TVR esitti 29.3.1993 päivätyssä kirjeessään yksityiskohtaisesti sopimuksessa tarkoitetuista eri toimenpiteistä aiheutuneet kulut. Komissio esitti 6.6.1995 päivätyssä kirjeessään, jossa se korjasi aiempaa laskelmaansa maksettavista kuluista, kulut samassa järjestyksessä kuin TVR.
50 Näistä asiakirjoista ilmenee, että kaikissa niissä tapauksissa, joissa komissio hyväksyi TVR:n kirjaamat kulut vain osittain, niihin liittyviä töitä ei ollut saatu päätökseen sopimuksen mukaisesti tai tehtävään käytetyn henkilöstön määrä ylitti sopimuksen mukaisen rajan. Siinä ainoassa tapauksessa, jossa komissio kieltäytyi kokonaan maksusta, oli kysymys sellaisiin töihin liittyvistä kuluista, jotka eivät kuuluneet sopimuksen mukaan TVR:n suoritettaviksi, vaan sen sopimuskumppanin ICSTM:n.
51 Näin ollen asiakirja-aineistosta ei saada näyttöä, joka asettaisi kyseenalaiseksi maksujen takaisinsaamista koskevan oikeuden, johon komissio vetoaa.
52 Tämän vuoksi komission esittämä vaatimus on hyväksyttävä ja vastaaja on velvoitettava palauttamaan sille 77 558,80 ecua.
Korko
53 Komissio vaatii niin ikään, että TVR velvoitettaisiin maksamaan sopimuksen mukaista korkoa 77 558,80 ecun suuruiselle summalle 1.2.1990 lukien.
54 TVR ei ole esittänyt tältä osin väitteitä.
55 Sopimuksen liitteessä II olevan 8.4.2 kohdan mukaan komission purkaessa sopimuksen sopimusvelvoitteensa laiminlyönyt sopimuspuoli joutuu paitsi palauttamaan komission sille ennakkoina maksamat suoritukset myös maksamaan kyseisille summille sopimuksen mukaisen koron niiden vastaanottamispäivästä lähtien. Sovellettava korkokanta on Euroopan raha-asiain yhteistyörahaston ecumääräisissä operaatioissaan käyttämä korko, sellaisena kuin se on julkaistuna kunkin kuukauden ensimmäisenä työpäivänä, korotettuna 2 prosenttiyksiköllä.
56 Koska TVR:n on palautettava komissiolle sen päävelvoitteen nojalla vaatimat yhteensä 77 558,80 ecua, TVR:n on siis maksettava sille liitännäisvelvoitteen nojalla myös sopimukseen perustuvaa korkoa tälle summalle 1.2.1990 lukien eli siitä päivämäärästä, jona se on saanut 460 000 ecun suuruisen ennakon ja jota ei ole kiistetty.
Vahingonkorvaus
57 Komissio vaatii lisäksi Italian siviililain 1453 §:n nojalla TVR:n velvoittamista suorittamaan sille 7 700 ecua korvauksena komissiolle sopimuksen täyttämättä jäämisestä aiheutuneesta vahingosta.
58 Tältä osin komissio toteaa ensinnäkin, että sen virkamiehet ovat käyttäneet runsaasti työtunteja vastaajan toiminnan valvontaan ja tieteellisten selvitysten toimittamiselle asetettujen määräaikojen noudattamista koskevien useiden kehotusten esittämiseen. Toiseksi komissio on joutunut käyttämään tilintarkastusyhtiön palveluja tarkastaakseen TVR:n tekemän työn kirjanpidolliselta kannalta. Kolmanneksi komissio ei ole saanut sopimuksen liitteessä II olevan 19 kohdan mukaisia etuja eikä siis ole kyennyt hyödyntämään rahoittamistaan tutkimuksista saatuja tietoja tai mahdollisesti saatavia patentteja. Neljänneksi komissiolle on aiheutunut vahinkoa sen vuoksi, että se on menettänyt uskottavuuttaan kaikkien sellaisten henkilöiden silmissä, jotka saattaisivat olla kiinnostuneita tekemään sopimuksia sen kanssa, tehdessään sopimuksen sellaisen oikeushenkilön kanssa, joka ei täytä sopimusvelvoitteitaan.
59 TVR vastaa tähän, ettei komission aiheutuneeksi väittämää vahinkoa ole näytetty toteen.
60 Aluksi on todettava, että sopimuslausekkeen 11 mukaan sopimukseen sovelletaan Italian lainsäädäntöä.
61 Vaikka oletettaisiin, että Italian siviililain 1453 §:ää, jossa sopimuskumppanille annetaan oikeus vaatia velvoitteensa laiminlyöneeltä osapuolelta korvausta aiheutuneesta vahingosta, sovellettaisiin ainoastaan sopimuksen purkuun oikeusteitse, saman lain 1218 §:n mukaan velallisen, joka ei suorita täysin velvoitettaan, on kuitenkin korvattava vahinko, ellei hän näytä velvoitteen laiminlyönnin johtuneen sellaisesta mahdottomuudesta velvoitteen täyttämiseen, jonka ei voida katsoa olevan hänen vastuullaan.
62 On näin ollen tutkittava, kykeneekö komissio näyttämään väittämänsä vahingon toteen.
63 Niistä kuluista, jotka ovat syntyneet sopimuksen hallinnoinnista komission virkamiehille aiheutuneesta ylimääräisestä työstä, on todettava, että sopimuslausekkeen 4.3 ja sopimuksen liitteessä II olevan 8.2.d kohdan määräykset antoivat komissiolle mahdollisuuden ryhtyä hyvissä ajoin toimenpiteisiin, kun sen sopimuskumppani oli laiminlyönyt ne velvoitteet, joihin se oli sitoutunut, ja saattaa sopimussuhde yksipuolisesti päättymään ennenaikaisesti (ks. vastaavasti asia C-334/97, komissio v. Montorio, tuomio 10.6.1999, Kok. 1999, s. I-3387, 53 kohta).
64 Koska komissio on ennen sopimuksen purkamista sallinut tietyn ajan kulua, jolloin TVR ei ole noudattanut velvoitteitaan, sopimuksen ylimääräiset hallinnointikulut tältä ajalta eivät voi olla TVR:n korvattavaksi kuuluvaa vahinkoa.
65 Tilintarkastuskuluista aiheutuneeksi väitetyn vahingon osalta on todettava, että komissio ei ole missään vaiheessa pyrkinyt näyttämään, että TVR:n menettelyn ja kirjanpidon tarkastuksen tarpeellisuuden välillä olisi syy-yhteys. Näin ollen TVR:n ei voida mitenkään katsoa olevan vastuussa tilintarkastuskuluista.
66 Komissio ei ole esittänyt täsmällistä ja vakuuttavaa näyttöä muusta vahingosta.
67 Näin ollen komission esittämä vahingonkorvausvaatimus on hylättävä.
Vastavaatimus
68 TVR vaatii yhteisöjen tuomioistuinta vahvistamaan, että komissiolla on velvollisuus noudattaa sopimusta, ja velvoittamaan komissio suorittamaan tarvittavat summat sopimuksen saattamiseksi päätökseensä.
69 Komissio väittää, että koska sopimussuhde päättyi lainmukaisesti TVR:n laiminlyötyä sopimusvelvoitteensa, komissiolla ei ole enää lainkaan velvoitteita TVR:ää kohtaan.
70 Koska komission kanne on hyväksytty, TVR:n vastavaatimus on hylättävä.
71 Tietyistä euron käyttöön ottamiseen liittyvistä säännöksistä 17 päivänä kesäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1103/97 (EYVL L 162, s. 1) 2 artiklan 1 kohdan mukaisesti viittaukset ecuun on korvattava viittauksilla euroon siten, että yksi ecu vastaa yhtä euroa.
Päätökset oikeudenkäyntikuluista
Oikeudenkäyntikulut
72 Yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 69 artiklan 2 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut. Koska komissio on vaatinut oikeudenkäyntikulujensa korvaamisesta ja koska TVR on pääosin hävinnyt asian, se on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Päätöksen päätösosa
Näillä perusteilla
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN (kuudes jaosto)
on antanut seuraavan tuomiolauselman:
1) Tecnologie Vetroresina SpA (TVR) velvoitetaan maksamaan Euroopan yhteisöjen komissiolle 77 558,80 euroa sopimuksen mukaisine korkoineen 1.2.1990 lukien, kunnes velka on kokonaisuudessaan maksettu.
2) Kanne hylätään muilta osin.
3) Tecnologie Vetroresina SpA:n (TVR) vastavaatimus hylätään.
4) Tecnologie Vetroresina SpA (TVR) velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.