62023CJ0256
UNIONIN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (toinen jaosto)
5 päivänä syyskuuta 2024 (
*1
)
Ennakkoratkaisupyyntö – SEUT 299 artikla – Asetus (EY) N:o 1907/2006 – Kemikaalien rekisteröinti, arviointi ja lupamenettelyt ja rajoitukset (REACH) – 94 artiklan 1 kohta – Asetus (EY) N:o 340/2008 – 11 artiklan 3 kohdan toinen alakohta ja 13 artiklan 4 kohdan kolmas alakohta – Euroopan kemikaalivirastolle (ECHA) suoritettavat maksut – Aineen rekisteröinnistä perittävä maksu – Pienille ja keskisuurille yrityksille (pk-yritykset) myönnettävä maksunalennus – ECHA:n suorittama tarkastus asianomaisen yrityksen kokoa koskevasta ilmoituksesta – Tiettyjen tietojen toimittamatta jättäminen asetetussa määräajassa – ECHA:n päätös, jolla vaaditaan asianomaisen maksun maksamista täysimääräisenä ja jolla määrätään hallinnollinen maksu – Pakkotäytäntöönpano – ECHA:n mahdollisuus nostaa kanne kansallisessa tuomioistuimessa kyseisen hallinnollisen maksun saamiseksi
Yhdistetyissä asioissa C‑256/23 ja C‑290/23,
joissa on kyse kahdesta SEUT 267 artiklaan perustuvasta ennakkoratkaisupyynnöstä, joista ensimmäisen (C‑256/23) on 11.4.2023 tekemällään ja unionin tuomioistuimeen 20.4.2023 saapuneella päätöksellä esittänyt Bayerisches Verwaltungsgericht Regensburg (Baijerin osavaltion hallintotuomioistuin, Regensburg, Saksa) ja joista jälkimmäisen (C‑290/23) on 6.4.2023 tekemällään ja unionin tuomioistuimeen 8.5.2023 saapuneella päätöksellä esittänyt Oberverwaltungsgericht des Landes Sachsen-Anhalt (Saksi-Anhaltin osavaltion ylempi hallintotuomioistuin, Saksa) saadakseen ennakkoratkaisun asioissa
Euroopan kemikaalivirasto (ECHA)
vastaan
Hallertauer Hopfenveredelungsges. m.b.H.,
jossa asian käsittelyyn osallistuu
Regierung von Niederbayern (C‑256/23),
ja
Euroopan kemikaalivirasto (ECHA)
vastaan
B. GmbH (C‑290/23),
UNIONIN TUOMIOISTUIN (toinen jaosto),
toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja A. Prechal (esittelevä tuomari) sekä tuomarit F. Biltgen, N. Wahl, J. Passer ja M. L. Arastey Sahún,
julkisasiamies: T. Ćapeta,
kirjaaja: hallintovirkamies S. Spyropoulos,
ottaen huomioon kirjallisessa käsittelyssä ja 20.3.2024 pidetyssä istunnossa esitetyn,
ottaen huomioon huomautukset, jotka sille ovat esittäneet
–
Euroopan kemikaalivirasto (ECHA), asiamiehinään F. Becker ja M. Heikkilä, avustajanaan H. Tammert, Rechtsanwalt,
–
Hallertauer Hopfenveredelungsges. m.b.H., edustajanaan K. Lüdtke, Rechtsanwältin,
–
Kreikan hallitus, asiamiehinään V. Baroutas ja M. Tassopoulou,
–
Puolan hallitus, asiamiehenään B. Majczyna,
–
Euroopan komissio, asiamiehinään F. Erlbacher, J. Flett, P. Ortega Sánchez de Lerín ja S. Romoli,
kuultuaan julkisasiamiehen 6.6.2024 pidetyssä istunnossa esittämän ratkaisuehdotuksen,
on antanut seuraavan
tuomion
1
Ennakkoratkaisupyynnöt koskevat SEUT 299 artiklan, kemikaalien rekisteröinnistä, arvioinnista, lupamenettelyistä ja rajoituksista (REACH), Euroopan kemikaaliviraston perustamisesta, direktiivin 1999/45/EY muuttamisesta sekä neuvoston asetuksen (ETY) N:o 793/93, komission asetuksen (EY) N:o 1488/94, neuvoston direktiivin 76/769/ETY ja komission direktiivien 91/155/ETY, 93/67/ETY, 93/105/EY ja 2000/21/EY kumoamisesta 18.12.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1907/2006 (EUVL 2006, L 396, s. 1), sellaisena kuin se on muutettuna 16.12.2008 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 1272/2008 (EUVL 2008, L 353, s. 1; jäljempänä REACH-asetus), 94 artiklan 1 kohdan ja asetukseen N:o 1907/2006 perustuvista Euroopan kemikaalivirastolle suoritettavista maksuista 16.4.2008 annetun komission asetuksen (EY) N:o 340/2008 (EUVL 2008, L 107, s. 6) 11 artiklan 3 kohdan toisen alakohdan ja 13 artiklan 4 kohdan kolmannen alakohdan tulkintaa.
2
Nämä pyynnöt on esitetty asioissa, joissa vastakkain ovat asiassa C‑256/23 Euroopan kemikaalivirasto (ECHA) ja Hallertauer Hopfenveredelungsges. m.b.H. (jäljempänä Hallertauer) ja asiassa C‑290/23 ECHA ja B. GmbH ja joissa on kyse ECHA:n suorittamasta sellaisen hallinnollisen maksun perinnästä, jonka kyseiset yhtiöt olisivat olleet velvollisia maksamaan niiden jätettyä kyseiselle Euroopan unionin virastolle kemiallista ainetta koskevan rekisteröintihakemuksen REACH-asetuksen mukaisesti, koska mainitun unionin viraston tekemässä päätöksessä todettiin, ettei kyseisillä yhtiöillä ollut oikeutta pienille ja keskisuurille yrityksille (jäljempänä pk-yritykset) tarkoitettuun alennettuun maksuun, jota ne olivat vaatineet hakemustensa jättämisen yhteydessä.
Asiaa koskevat oikeussäännöt
Unionin oikeus
REACH-asetus
3
REACH-asetuksen 6 artiklan 1 kohdan mukaan valmistajien ja maahantuojien, jotka valmistavat tai tuovat kemiallisia aineita vuodessa yhden tonnin tai enemmän, on toimitettava näiden aineiden rekisteröintihakemus ECHA:lle. Asetuksen 6 artiklan 4 kohdassa säädetään, että kyseisen asetuksen IX osaston mukainen maksu on suoritettava rekisteröintihakemusta jätettäessä.
4
Asetuksen 20 artiklan 2 ja 5 kohdassa säädetään seuraavaa:
”2.   [ECHA] suorittaa kullekin rekisteröinnille täydellisyystarkastuksen sen varmistamiseksi, että kaikki – – osat sekä 6 artiklan 4 kohdassa – – tarkoitettu rekisteröintimaksu on toimitettu. Täydellisyystarkastukseen ei kuulu minkään toimitettujen tietojen tai perustelujen laadun tai riittävyyden arviointi.
[ECHA] suorittaa täydellisyystarkastuksen kolmen viikon kuluessa toimituspäivästä – –.
Jos rekisteröintiasiakirjat ovat puutteelliset, [ECHA] ilmoittaa rekisteröijälle ennen toisessa alakohdassa tarkoitetun kolmen viikon – – määräajan päättymistä, mitä lisätietoja edellytetään, jotta rekisteröintiasiakirjat olisivat täydelliset, ja asettaa kohtuullisen määräajan niiden toimittamiselle. Rekisteröijän on täydennettävä rekisteröintinsä ja toimitettava se [ECHA:lle] asetetussa määräajassa. [ECHA] vahvistaa lisätietojen jättämispäivän rekisteröijälle. [ECHA] suorittaa uuden täydellisyystarkastuksen toimitettujen lisätietojen tarkastelemiseksi.
[ECHA] hylkää rekisteröinnin, jos rekisteröijä ei täydennä rekisteröintiasiakirjojaan asetetussa määräajassa. Rekisteröintimaksua ei palauteta tällaisissa tapauksissa.
– –
5.   [ECHA:n] päätöksiin, jotka on tehty tämän artiklan 2 kohdan nojalla, voidaan hakea muutosta 91, 92 ja 93 artiklan mukaisesti.”
5
Asetuksen IX osastossa olevassa 74 artiklassa, jonka otsikko on ”Maksut ja kustannukset”, säädetään seuraavaa:
”1.   Maksut, joita edellytetään 6 artiklan 4 kohdan – – mukaisesti, määritetään [Euroopan] komission asetuksessa, joka annetaan 133 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen 1 päivään kesäkuuta 2008 mennessä.
– –
3.   Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen maksujen rakenteessa ja määrässä on otettava huomioon tässä asetuksessa edellytetty [ECHA:n] ja toimivaltaisten viranomaisten tekemä työ ja ne on vahvistettava sellaiselle tasolle, jolla varmistetaan, että niistä saadut tulot yhdistettyinä [ECHA:n] muihin 96 artiklan 1 kohdan mukaisiin tulonlähteisiin riittävät kattamaan suoritettujen palvelujen kustannukset. – –
– –
Kaikissa tapauksissa vahvistetaan alennettu maksu pk-yrityksille.
– –
4.   Edellä 1 kohdassa tarkoitetussa asetuksessa määritetään olosuhteet, joissa määrätty osuus maksuista siirretään asiaankuuluvalle jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle.
5.   [ECHA] voi periä maksuja muista suorittamistaan palveluista.”
6
REACH-asetuksen 91–93 artikla koskevat ECHA:n päätöksistä – kuten asetuksen 20 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut rekisteröinnin hylkäämistä koskevat päätökset – ECHA:n valituslautakunnassa tehtäviä valituksia.
7
REACH-asetuksen 94 artiklan, jonka otsikko on ”Asian saattaminen [unionin yleisen tuomioistuimen] ja [unionin tuomioistuimen] käsiteltäväksi”, 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Muutosta voidaan hakea [unionin yleisessä tuomioistuimessa] tai [unionin tuomioistuimessa] [SEUT 263] artiklan mukaisesti valituslautakunnan tekemään päätökseen, tai niissä tapauksissa, joissa ei ole muutoksenhakuoikeutta valituslautakunnassa, [ECHA:n] tekemään päätökseen.”
Asetus N:o 340/2008
8
Asetuksen N:o 340/2008 3 artiklassa, jonka otsikko on ”[REACH-asetuksen] 6, 7 tai 11 artiklan nojalla toimitetuista rekisteröinneistä perittävät maksut”, säädetään seuraavaa:
”1.   ECHA] perii tämän artiklan 2, 3 ja 4 kohdan mukaisesti maksun [REACH-asetuksen] 6, 7 tai 11 artiklan mukaisesta aineen rekisteröinnistä.
– –
4.   Jos rekisteröijä on pk-yritys, [ECHA] perii alennetun maksun – –
– –
6.   Jos maksua ei suoriteta ennen 5 kohdassa säädetyn määräajan päättymistä, [ECHA] vahvistaa toisen määräajan maksun suorittamiselle. Jos maksua ei suoriteta ennen toisen määräajan päättymistä, rekisteröinti hylätään.
– –”
9
Asetuksen 11 artiklassa, jonka otsikko on ”Muut maksut”, säädetään seuraavaa:
”1.   Osapuolen pyynnöstä suoritetuista [ECHA:n] hallinnollisista ja teknisistä palveluista, jotka eivät kuulu tässä asetuksessa säädettyjen muiden maksujen piiriin, voidaan periä maksu. Maksun määrän määrittämisessä otetaan huomioon tarvittava työmäärä.
– –
2.   Hallinnollisista palveluista perittävät maksut on suoritettava 30 kalenteripäivän kuluessa päivästä, jona [ECHA] on antanut laskun tiedoksi.
3.   Jos maksua ei suoriteta ennen 2 kohdassa säädetyn määräajan päättymistä, [ECHA] vahvistaa toisen määräajan maksun suorittamiselle.
Jos maksua ei suoriteta ennen toisen määräajan päättymistä, [ECHA] hylkää pyynnön.
– –
5.   [ECHA:n] hallintoneuvosto laatii palvelujen ja maksujen luokituksen, joka hyväksytään komission annettua asiasta myönteisen lausunnon.”
10
Asetuksen 13 artiklassa, jonka otsikko on ”Alennetut maksut ja maksuista luopuminen”, säädetään seuraavaa:
”1.   Alennettuun maksuun 3–10 artiklan nojalla oikeutetun luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön on ilmoitettava oikeudestaan [ECHA:lle] maksun perusteena olevan rekisteröinnin, rekisteröinnin ajantasaistuksen, pyynnön, ilmoituksen, hakemuksen, tarkistusraportin tai valituksen jättämisen ajankohtana.
– –
3.   [ECHA] voi milloin tahansa pyytää esittämään näyttöä siitä, että maksujen alentamisen tai maksusta luopumisen edellytykset täyttyvät.
4.   Jos luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö, joka väittää olevansa oikeutettu alennettuun maksuun tai maksusta luopumiseen, ei pysty osoittamaan olevansa oikeutettu tällaiseen alennettuun maksuun tai maksusta luopumiseen, [ECHA] perii maksun täysimääräisenä sekä hallinnollisen maksun.
Jos luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö, joka on väittänyt olevansa oikeutettu alennettuun maksuun, on jo suorittanut alennetun maksun mutta ei pysty osoittamaan olevansa oikeutettu tällaiseen alennettuun maksuun, [ECHA] perii täysimääräisen maksun ja jo suoritetun maksun välisen erotuksen sekä hallinnollisen maksun.
Sovelletaan 11 artiklan 2, 3 ja 5 kohtaa soveltuvin osin.”
Saksan oikeus
11
Hallintotuomioistuimista 21.1.1960 annetun lain (Verwaltungsgerichtsordnung; BGBl. 1960 I, s. 17; jäljempänä hallintotuomioistuimista annettu laki), sellaisena kuin se on julkaistuna 19.3.1991 (BGBl. 1991 I, s. 686) ja sellaisena kuin se on muutettuna hallinto-oikeudellisten menettelyjen nopeuttamisesta infrastruktuurin alalla 14.3.2023 annetun lain (Gesetz zur Beschleunigung von verwaltungsgerichtlichen Verfahren im Infrastrukturbereich; BGBl. 2023 I, nro 71) 1 §:llä, 40 §:n 1 momentissa säädetään seuraavaa:
”Kaikissa julkisoikeudellisissa riidoissa, jotka eivät ole luonteeltaan perustuslaillisia, voidaan hakea muutosta hallintotuomioistuimissa, jollei riitoja ole nimenomaisesti siirretty liittovaltion lailla toiselle tuomioistuimelle; osavaltioiden toimivaltaan kuuluvia julkisoikeudellisia riitoja voidaan siirtää toiselle tuomioistuimelle myös osavaltion lain nojalla.”
12
Hallintotuomioistuimista annetun lain 167 §:n 1 momentissa säädetään seuraavaa:
”Jollei tässä laissa muuta säädetä, täytäntöönpanosta säädetään soveltuvin osin siviiliprosessilain (Zivilprozessordnung) kahdeksannessa osassa. Täytäntöönpanotuomioistuin on asiaa ensimmäisenä oikeusasteena käsitellyt tuomioistuin.”
13
Siviiliprosessilain, sellaisena kuin se on julkaistuna 5.12.2005 (BGBl. 2005 I, s. 3202) ja sellaisena kuin se on muutettuna yhtiömuodon muutoksista annetun direktiivin täytäntöönpanosta ja muiden lakien muuttamisesta 22.2.2023 annetun lain (Gesetz zur Umsetzung der Umwandlungsrichtlinie und zur Änderung weiterer Gesetze; BGBl. 2023 I, nro 51) 19 §:llä, 753 §:n 1 momentissa säädetään seuraavaa:
”Pakkotäytäntöönpanon suorittavat ulosottomiehet velkojan toimeksiannosta, jollei sitä ole annettu tuomioistuinten tehtäväksi.”
14
Siviiliprosessilain 764 §:ssä säädetään seuraavaa:
”1.   Tuomioistuinten tehtäväksi annettu täytäntöönpanotoimien määrääminen ja niissä tehtävä yhteistyö kuuluu täytäntöönpanotuomioistuimina toimivien alioikeuksien (Amtsgericht, Saksa) toimivaltaan.
2.   Jollei laissa ole nimetty muuta alioikeutta, täytäntöönpanotuomioistuimena toimii se alioikeus, jonka tuomiopiirissä täytäntöönpanomenettely on tarkoitus toteuttaa tai on toteutettu.
3.   Täytäntöönpanotuomioistuinten ratkaisut annetaan määräyksenä.”
Pääasiat ja ennakkoratkaisukysymykset
Asia C‑256/23
15
Hallertauer jätti 16.11.2010 ECHA:lle kemiallista ainetta koskevan rekisteröintihakemuksen ja väitti olevansa mikroyritysten sekä pienten ja keskisuurten yritysten määritelmästä 6.5.2003 annetussa komission suosituksessa 2003/361/EY (EUVL 2003, L 124, s. 36) tarkoitettu pk-yritys – yksityiskohtaisemmin mikroyritys – voidakseen olla oikeutettu alennettuun rekisteröintimaksuun.
16
ECHA tarkisti vuonna 2013 kyseisen yhtiön antamat kokoaan koskevat tiedot. ECHA ilmoitti tässä yhteydessä 31.5.2013 päivätyllä kirjeellä Hallertauerille, että vaikka pk-yritykset olivatkin oikeutettuja maksujen alentamiseen, tätä varten oli tarpeen esittää näyttöä asianomaisen yrityksen koosta, ja että maksuja ei voida alentaa, mikäli tällaista näyttöä ei esitetä asetetussa määräajassa.
17
ECHA teki 20.11.2013 päätöksen SME(2013) 4439 (jäljempänä asian C‑256/23 pääasiassa kyseessä oleva ECHA:n päätös) ja antoi sen Hallertauerille tiedoksi. ECHA totesi tässä päätöksessä, ettei kyseinen yhtiö ollut oikeutettu maksujen alentamiseen, koska se ei ollut esittänyt näyttöä mikroyrityksen asemastaan, ja että siltä oli tämän johdosta perittävä 9950 euron suuruiset hallinnolliset maksut. Kyseiseen päätökseen liitettiin myös muutoksenhakuohjeet, joiden mukaan asianomainen yhtiö voi riitauttaa päätöksen nostamalla kanteen unionin yleisessä tuomioistuimessa kahden kuukauden kuluessa sen tiedoksiantamisesta.
18
ECHA lähetti 22.11.2013 päivätyllä kirjeellä Hallertauerille hallinnollisten maksujen maksamista koskevan laskun, jonka eräpäivä oli 22.12.2013.
19
ECHA lähetti 22.12.2013 Hallertauerille muistutuksen, jossa kyseisen laskun eräpäiväksi asetettiin 20.2.2014.
20
Hallertauer ei maksanut mainittuja hallinnollisia maksuja eikä myöskään nostanut unionin yleisessä tuomioistuimessa kumoamiskannetta asian C‑256/23 pääasiassa kyseessä olevasta ECHA:n päätöksestä asetetussa määräajassa.
21
ECHA nosti 15.5.2019 Bayerisches Verwaltungsgericht Regensburgissa (Baijerin osavaltion hallintotuomioistuin, Regensburg, Saksa), joka on ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin asiassa C‑256/23, kanteen, jossa se vaati, että Hallertauer velvoitetaan maksamaan 9950 euron suuruinen rahamäärä sellaisena kuin se on vahvistettu asian C‑256/23 pääasiassa kyseessä olevassa ECHA:n päätöksessä.
22
Kyseinen tuomioistuin pohtii ensimmäiseksi, ovatko jäsenvaltion tuomioistuimet toimivaltaisia käsittelemään ECHA:n kaltaisen unionin viraston nostaman kanteen, jolla haetaan sellaiseen päätökseen perustuvan maksuvelvoitteen täyttämistä, johon ei voida enää hakea muutosta unionin tuomioistuimissa, kuten asian C‑256/23 pääasiassa kyseessä oleva ECHA:n päätös.
23
Mainittu tuomioistuin toteaa, että tuomioistuin voi Saksan oikeuden mukaan tehdä ratkaisun kanteen perusteltavuudesta vain, jos se on muun muassa varmistanut, että kyseinen kanne kuuluu sen niiden tuomioistuinten tuomiovaltaan, joihin se kuuluu. Hallintotuomioistuinten, joihin ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin kuuluu, toimivallasta nousee esiin kysymys siitä, koskeeko asian C‑256/23 pääasiassa nostettu kanne hallintotuomioistuimista annetun lain 40 §:n 1 momentin ensimmäisessä virkkeessä tarkoitettua ”julkisoikeudellista riitaa, joka ei ole luonteeltaan perustuslaillinen” ja joka käsitellään hallintotuomioistuimessa.
24
Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen mukaan on kuitenkin niin, että Saksan hallintotuomioistuinten toimivalta pääasiassa C‑256/23 kyseessä olevan kaltaisessa täytäntöönpanomenettelyssä, jonka tavoitteena ei ole rahasaatavaa koskevan asiaratkaisun saaminen, määräytyy yksinomaan hallintotuomioistuimista annetun lain 167 §:n mukaan; kyseinen pykälä lex specialis ‑tyyppisenä säännöksenä syrjäyttää hallintotuomioistuimista annetun lain 40 §:n 1 momentin ensimmäisessä virkkeessä säädetyn yleissäännön. Kyseisen tuomioistuimen mukaan tässä 167 §:ssä edellytetään kuitenkin tuomioistuinmenettelyssä annettua täytäntöönpanoperustetta, eikä tämä vaatimus täyty asian C‑256/23 pääasiassa.
25
Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen mukaan esiin nousee siten kysymys siitä, kuuluuko mainitussa asiassa nostettu kanne REACH-asetuksen 94 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuun unionin tuomioistuinten erityiseen toimivaltaan, jolloin se jäisi jäsenvaltioiden tuomioistuinten toimivallan ulkopuolelle.
26
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin on taipuvainen kannattamaan pääasian vastaajan näkemystä, jonka mukaan kyseistä säännöstä on tulkittava siten, että unionin tuomioistuimet ovat toimivaltaisia käsittelemään unionin oikeuden toimen täytäntöönpanoa koskevan kanteen.
27
Se pitää ensinnäkin yhtäältä maksujen ja hallinnollisten maksujen määräämisen ja toisaalta niiden perimisen toisistaan erottamista keinotekoisena ja kaukaa haettuna, kun otetaan huomioon, että kyseisen säännöksen tavoitteena on se, että pääasian kantajan hallinnollisia toimia unionin laitoksena voidaan valvoa kattavasti.
28
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa tämän jälkeen, että asian C‑256/23 pääasiassa kyseessä olevan kaltaisessa tilanteessa on kyse unionin viraston toteuttamasta unionin oikeuden suorasta täytäntöönpanosta sellaisen päätöksen muodossa, jossa määrätään maksuvelvollisuus. Kyseisen tuomioistuimen mukaan saksalaiset tuomioistuimet ovat kuitenkin toimivaltaisia ainoastaan, kun kyse on unionin oikeuden epäsuorasta täytäntöönpanosta, joka edellyttää asianomaisten kansallisten viranomaisten julkisen vallan käyttöä. Sen mukaan olisi asianmukaista, että unionin viraston tekemät julkisen vallan käyttöä sisältävät päätökset kuuluisivat kokonaisuudessaan unionin tuomioistuinten valvontaan.
29
Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen mukaan on lopuksi niin, että jotta voidaan varmistaa unionin oikeuden yhtenäinen soveltaminen unionissa, unionin tuomioistuinten olisi voitava valvoa paitsi unionin toimen täytäntöönpanon lykkäämistä, kuten SEUT 299 artiklan neljännessä kohdassa määrätään, myös – jollei SEUT 299 artiklan neljännen kohdan toisesta virkkeestä muuta johdu – tällaisen toimen koko täytäntöönpanomenettelyä.
30
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pohtii toiseksi – siinä tapauksessa, että unionin tuomioistuin katsoo, että REACH-asetuksen 94 artiklan 1 kohtaa ei sovelleta pääasiassa kyseessä olevan kaltaiseen perintää koskevaan kanteeseen – sitä, onko asian C‑256/23 pääasiassa kyseessä oleva ECHA:n päätös SEUT 299 artiklan ensimmäisessä kohdassa tarkoitettu täytäntöönpanoperuste.
31
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin katsoo tältä osin, että kun otetaan huomioon SEUT 299 artiklan ensimmäisen kohdan systemaattinen asema EUT-sopimuksessa ja kyseisen määräyksen tavoite ja tarkoitus, ei ole poissuljettua tulkita mainittua määräystä laajasti siten, että se kattaa myös ECHA:n kaltaisten unionin virastojen antamat toimet, joilla määrätään maksuvelvollisuus.
32
Tätä tulkintaa tukee kyseisen tuomioistuimen mukaan myös se seikka, ettei REACH-asetuksessa tai asetuksessa N:o 340/2008 ole täytäntöönpanoa koskevia erityissäännöksiä. Mainittu tuomioistuin katsoo kuitenkin, että koska ECHA:lla on toimivalta periä maksuja ja hallinnollisia maksuja, sillä pitäisi olla tarvittavat keinot panna täytäntöön kyseisten maksujen määräämisestä tehtyjä päätöksiä.
33
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin haluaa kolmanneksi tietää – siinä tapauksessa, että unionin tuomioistuin katsoo, että asian C‑256/23 pääasiassa kyseessä oleva ECHA:n päätös kuuluu SEUT 299 artiklan soveltamisalaan, sellaisena kuin se on määritelty kyseisen artiklan ensimmäisessä kohdassa –, onko viittaus sen valtion voimassa oleviin säännöksiin lainkäytöstä riita-asioissa, jonka alueella täytäntöönpano tapahtuu, sellaisena kuin kyseinen viittaus tehdään SEUT 299 artiklan toisessa kohdassa, ymmärrettävä kattavasti siten, että se kattaa toimivaltaista täytäntöönpanoviranomaista koskevat toimivaltasäännöt.
34
Tässä tilanteessa Bayerische Verwaltungsgericht Regensburg on päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”1)
Onko [REACH]-asetuksen 94 artiklan 1 kohtaa, jonka mukaan [ECHA:n] päätökseen voidaan hakea muutosta [unionin yleisessä tuomioistuimessa], tulkittava siten, että myös [ECHA:n] päätösten täytäntöönpanokelpoisuuteen voidaan hakea muutosta?
2)
Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan kieltävästi, onko SEUT 299 artiklan ensimmäistä kohtaa tulkittava siten, että sitä sovelletaan [Euroopan unionin] neuvoston, komission tai Euroopan keskuspankin [(EKP)] toimien lisäksi myös [ECHA:n] päätöksiin, joilla määrätään hallinnollinen maksu?
3)
Jos toiseen kysymykseen vastataan myöntävästi, onko SEUT 299 artiklan toista kohtaa tulkittava siten, että viittaus jäsenvaltion säännöksiin lainkäytöstä riita-asioissa koskee paitsi menettelysääntöjä myös toimivaltasääntöjä?”
Asia C‑290/23
35
B. toimitti vuonna 2010 REACH-asetuksen mukaisen rekisteröintiasiakirja-aineiston, jossa se ilmoitti olevansa suosituksessa 2003/361 tarkoitettu keskisuuri yritys.
36
ECHA teki 9.8.2016 päätöksen SME(2016) 3729 (jäljempänä asian C‑290/23 pääasiassa kyseessä oleva ECHA:n päätös), koska kyseinen yhtiö ei ollut toimittanut tarpeellista näyttöä koostaan asetetussa määräajassa.
37
ECHA totesi tässä päätöksessä, ettei B:llä ollut oikeutta saada muun muassa keskisuurille yrityksille annettavaa alennusta rekisteröintimaksuista ja että B:ltä näin ollen peritään asetuksen N:o 340/2008 13 artiklan 4 kohdan nojalla jo suoritetun maksun ja suurilta yrityksiltä perittävän maksun välinen erotus sekä 17437 euron suuruinen hallinnollinen maksu. Kyseiseen päätökseen oli liitetty muutoksenhakuohjeet, joissa todettiin, että REACH-asetuksen 94 artiklan 1 kohdan, luettuna yhdessä SEUT 263 artiklan kanssa, mukaan päätös voidaan sen laillisuuden tarkistamiseksi saattaa unionin yleisen tuomioistuimen käsiteltäväksi kahden kuukauden kuluessa sen vastaanottamisesta.
38
B. ei nostanut unionin yleisessä tuomioistuimessa kannetta asian C‑290/23 pääasiassa kyseessä olevasta ECHA:n päätöksestä asetetussa määräajassa eikä myöskään maksanut päätöksessä vaadittua rahamäärää useista ECHA:n sille lähettämistä muistutuksista huolimatta.
39
ECHA nosti Verwaltungsgericht Hallessa (Hallen hallintotuomioistuin, Saksa) kanteen, jossa se vaati, että B. velvoitetaan maksamaan sille asian C‑290/23 pääasiassa kyseessä olevassa ECHA:n päätöksessä vahvistettu 17437 euron suuruinen rahamäärä.
40
Kyseinen tuomioistuin jätti kanteen tutkimatta lähinnä sillä perusteella, että – toisin kuin ECHA väitti – asiaa ei hallintotuomioistuimista annetun lain 40 §:n mukaan voitu saattaa hallintotuomioistuinten käsiteltäväksi.
41
Oberverwaltungsgericht des Landes Sachsen-Anhalt (Saksi-Anhaltin osavaltion ylempi hallintotuomioistuin, Saksa), johon valitettiin Verwaltungsgericht Hallen antamasta tuomiosta ja joka on ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin asiassa C‑290/23, katsoo ensinnäkin, että – toisin kuin kyseisessä tuomiossa todetaan – kannetta ei voida jättää tutkimatta sillä perusteella, ettei hallintotuomioistuimista annetun lain 40 §:n 1 momentissa tarkoitettu hallinnollinen muutoksenhakukeino ole käytettävissä tilanteessa, jossa oikeudellista toimea ei ole antanut saksalainen viranomainen.
42
Kyseisen tuomioistuimen mukaan on niin, että koska unionin tuomioistuimet eivät ole SEUT 256 artiklan ja sitä seuraavien artiklojen mukaan toimivaltaisia käsittelemään kanteita, jotka koskevat unionin laitoksen julkisoikeudellisen saatavan täytäntöönpanoa, kansalliset tuomioistuimet ovat SEUT 274 artiklan nojalla toimivaltaisia käsittelemään näitä kanteita.
43
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin katsoo, että REACH-asetuksen 94 artiklan 1 kohdassa ei säädetä unionin tuomioistuinten toimivallasta käsitellä tällaisia kanteita, koska kyseisen säännöksen sanamuodon mukaan sitä sovelletaan ainoastaan, jos mainitut tuomioistuimet ovat toimivaltaisia SEUT 263 artiklan nojalla. Tämä ei kuitenkaan ole tilanne näiden kanteiden osalta, koska niillä vaaditaan maksuvelvollisuuden täyttämistä eikä unionin toimen kumoamista.
44
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pohtii toiseksi sitä, onko asian C‑290/23 kyseessä oleva ECHA:n päätös, jolla määrätään hallinnollinen maksu asetuksen N:o 340/2008 13 artiklan 4 kohdan mukaisesti, täytäntöönpanoperuste. Kyseisen tuomioistuimen mukaan näin olisi, jos kyseinen päätös kuuluu SEUT 299 artiklan soveltamisalaan, sellaisena kuin se on määritelty kyseisen artiklan ensimmäisessä kohdassa.
45
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pitää tältä osin kiistanalaisena, voidaanko SEUT 299 artiklaa soveltaa asian C‑290/23 pääsiassa kyseessä olevan ECHA:n päätöksen kaltaiseen päätökseen.
46
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pohtii kolmanneksi ja viimeiseksi sitä, että vaikka asian C‑290/23 pääasiassa kyseessä olevan ECHA:n päätöksen ei katsottaisi kuuluvan SEUT 299 artiklan soveltamisalaan, onko asetuksen N:o 340/2008 13 artiklan 4 kohdan kolmatta alakohtaa, luettuna yhdessä kyseisen asetuksen 11 artiklan 3 kohdan toisen alakohdan kanssa, tulkittava siten, että ECHA ei voi nostaa hallinnollisen maksun maksamista koskevaa suorituskannetta.
47
Asetuksen N:o 340/2008 näitä säännöksiä yhdessä luettuina voidaan ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen mukaan tulkita siten, että ellei maksuja tai hallinnollisia maksuja suoriteta ennen ECHA:n asettaman toisen määräajan päättymistä, ainoa tässä asetuksessa säädetty seuraamus olisi asianomaisen kemiallisen aineen rekisteröintihakemuksen hylkääminen, ja että unionin lainsäätäjän tarkoituksena on siten ollut sulkea pois hallinnollisen maksun määräämistä koskevaa päätöstä koskevan suorituskanteen nostaminen kansallisissa tuomioistuimissa.
48
Tässä tilanteessa Oberverwaltungsgericht des Landes Sachsen-Anhalt on päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”1)
Onko SEUT 299 artiklan ensimmäistä kohtaa tulkittava siten, että sitä on sovellettava ainoastaan neuvoston, komission tai [EKP:n] tekemiin päätöksiin, vai sovelletaanko sitä myös [ECHA:n] tekemiin päätöksiin, joilla määrätään asetuksen N:o 340/2008 13 artiklan 4 kohdassa tarkoitetun hallinnollisen maksun perimisestä?
2)
Jos ECHA:n päätös tällaisen hallinnollisen maksun perimisestä ei ole [SEUT 299 artiklan ensimmäisessä kohdassa tarkoitettu] täytäntöönpanoperuste:
Onko asetuksen N:o 340/2008 13 artiklan 4 kohdan kolmatta alakohtaa, luettuna yhdessä sen 11 artiklan 3 kohdan toisen alakohdan kanssa, tulkittava siten, että hallinnollisen maksun maksamista koskeva suorituskanne on poissuljettu?”
Ennakkoratkaisukysymysten tarkastelu
Ensimmäinen kysymys asiassa C‑256/23
49
Asiassa C‑256/23 esittämällään ensimmäisellä kysymyksellä, joka on syytä käsitellä ensimmäiseksi, kyseisessä asiassa ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin kysyy pääasiallisesti, onko REACH-asetuksen 94 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että ECHA voi nostaa unionin tuomioistuimissa kanteen, jolla vaaditaan kyseisen viraston tekemässä päätöksessä henkilölle määrätyn maksuvelvollisuuden täyttämistä.
50
Koska REACH-asetuksen 91–93 artiklan mukaan ECHA:n päätöksiin, joilla määrätään kemiallisen aineen rekisteröintiin liittyvä maksuvelvollisuus, ei voida hakea muutosta ECHA:n valituslautakunnalta, tämä kysymys edellyttää sen tarkastelua, onko asian C‑256/23 pääasiassa kyseessä olevan kaltaista maksuvelvollisuuden täyttämistä koskevaa kannetta pidettävä muutoksenhakuna, joka kohdistuu kyseisen asetuksen 94 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuun ”[ECHA:n] päätökseen” ja joka voidaan saattaa unionin tuomioistuinten käsiteltäväksi SEUT 263 artiklan mukaisesti.
51
Tältä osin on aluksi todettava, että REACH-asetuksen 94 artiklan 1 kohta, siltä osin kuin siinä viitataan nimenomaisesti SEUT 263 artiklassa unionin tuomioistuimille annettuun toimivaltaan, on toteava, eikä sillä voida laajentaa tätä toimivaltaa.
52
Tässä yhteydessä on muistutettava, että SEUT 263 artiklaan perustuva kumoamiskanne voidaan nostaa yleisesti kaikista unionin toimielinten toimista, joiden tarkoituksena on saada aikaan sitovia oikeusvaikutuksia, jotka voivat vaikuttaa kantajan etuihin muuttaen tämän oikeusasemaa selvästi, niiden luonteesta tai muodosta riippumatta (tuomio 16.7.2020, ADR Center v. komissio, C‑584/17 P, EU:C:2020:576, 62 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
53
SEUT 263 artiklassa määrätyn unionin tuomioistuinten toimivallan tarkoituksena on muun muassa se, että unionin tuomioistuimet valvovat unionin elinten ja laitosten sellaisten toimien laillisuutta, joiden tarkoituksena on tuottaa oikeusvaikutuksia suhteessa kolmansiin osapuoliin.
54
On erityisesti niin, että luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö voi SEUT 263 artiklan nojalla nostaa kanteen, jolla vaaditaan sellaisen ECHA:n päätöksen kumoamista, jolla kyseiselle henkilölle määrätään maksuvelvollisuus mainitun henkilön REACH-asetuksen mukaisen kemiallista ainetta koskevan rekisteröintihakemuksen yhteydessä, koska tällainen päätös on toimi, jonka tarkoituksena on tuottaa oikeusvaikutuksia suhteessa kolmansiin osapuoliin ja joka on osoitettu tällaiselle henkilölle.
55
Nyt käsiteltävässä tapauksessa on riidatonta, että pääasioissa kyseessä olevissa ECHA:n päätöksissä asianomaisille yhtiöille nimenomaisesti ilmoitettiin niiden oikeudesta nostaa kanne unionin yleisessä tuomioistuimessa niille osoitetuista päätöksistä, mutta kyseiset yhtiöt eivät käyttäneet tätä kanneoikeuttaan SEUT 263 artiklan kuudennessa kohdassa asetetussa kahden kuukauden määräajassa.
56
Lisäksi on tosin niin, että SEUT 263 artiklan viidennen kohdan mukaan unionin lainsäätäjä voi säätää unionin elinten ja laitosten perustamissäädöksissä erityisistä edellytyksistä ja menettelysäännöistä, jotka koskevat luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön kannetta kyseisten elinten tai laitosten sellaisten toimien johdosta, joiden tarkoituksena on tuottaa näitä henkilöitä koskevia oikeusvaikutuksia.
57
On kuitenkin yhtäältä niin, että asia C‑256/23 koskee unionin viraston oikeushenkilöä vastaan nostamaa kannetta, ja toisaalta niin, ettei unionin lainsäätäjä voi missään tapauksessa tällä perusteella laajentaa SEUT 263 artiklassa määrättyä toimivaltaa siten, että tähän toimivaltaan sisällytetään sellaisten kanteiden tutkiminen, joiden tarkoituksena on sellaisen maksuvelvollisuuden täyttäminen, joka on määrätty tällaisissa elinten tai laitosten toimissa, koska unionin lainsäätäjä ei näin toimiessaan säätäisi tässä määräyksessä tarkoitettuja kanteita koskevista erityisistä edellytyksistä ja menettelysäännöistä vaan loisi uuden oikeussuojakeinon, josta ei määrätä EUT-sopimuksessa.
58
On näet niin, että jos unionin tuomioistuimet katsoisivat olevansa toimivaltaisia käsittelemään unionin elinten tai laitosten nostamat kanteet, joiden tarkoituksena on maksuvelvollisuuden täyttäminen, olisi vaarana se, että unionin tuomioistuimet ulottaisivat tuomiovaltansa niiden rajojen ulkopuolelle, joista on määrätty SEUT 274 artiklassa, jossa annetaan jäsenvaltioiden tuomioistuimille yleinen toimivalta ratkaista sellaiset riidat, joissa unioni on asianosainen (ks. analogisesti tuomio 16.7.2020, ADR Center v. komissio, C‑584/17 P, EU:C:2020:576, 64 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
59
Unionin lainsäätäjä ei myöskään voi johdetun oikeuden toimea toteuttamalla luoda oikeussuojakeinoa, josta ei määrätä EUT-sopimuksessa, koska kyseisellä sopimuksella on luotu kattava oikeussuojakeinojen ja menettelyjen järjestelmä, jonka tarkoituksena on varmistaa toimielinten toimiin kohdistuva laillisuusvalvonta antamalla se unionin tuomioistuinten tehtäväksi (tuomio 25.7.2002, Unión de Pequeños Agricultores v. neuvosto, C‑50/00 P, EU:C:2002:462, 40 kohta).
60
Tästä seuraa, että SEUT 263 artiklassa määrätyn toimivallan laajentaminen siten, että tähän toimivaltaan sisällytetään sellaisten kanteiden tutkiminen, joiden tarkoituksena on maksuvelvollisuuden täyttäminen, olisi kyseisessä artiklassa tarkoitetun kanteen olennaisen ominaispiirteen – eli sen, että kyseinen kanne on kumoamiskanne, jonka tarkoituksena on riitauttaa asianomaisen toimen lainmukaisuus – vastaista ja siten ristiriidassa unionin primaarioikeuden kanssa.
61
Tässä tilanteessa on niin, että koska unionin tuomioistuimet eivät SEUT 263 artiklan nojalla ole toimivaltaisia käsittelemään ECHA:n kannetta, jonka tarkoituksena on kemiallisen aineen rekisteröintihakemusta koskevien maksujen periminen, eikä missään unionin primaarioikeuden muussa määräyksessä anneta kyseisille tuomioistuimille tällaista toimivaltaa, SEUT 274 artiklasta seuraa, että tällainen kanne kuuluu kansallisille tuomioistuimille, joilla on yleinen toimivalta käsitellä sellaiset riidat, joissa unioni on asianosainen (ks. analogisesti tuomio 16.7.2020, ADR Center v. komissio, C‑584/17 P, EU:C:2020:576, 64 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
62
Vastakkaista näkemystä, jonka Hallertauer esitti ennakkoratkaisua pyytäneessä tuomioistuimessa, ei voida hyväksyä.
63
On näet niin, että riippumatta siitä, olisiko tehokkuussyistä käytännössä tarkoituksenmukaista, että unionin tuomioistuimet käsittelisivät ECHA:n toimien laillisuuden lisäksi myös näillä toimilla asetettujen maksuvelvollisuuksien täyttämisen, tämän tuomion 59 kohdasta ilmenee, että näin ei selvästikään ole asian laita nykyisin EUT-sopimuksessa määrätyn oikeussuojakeinojen ja menettelyjen järjestelmän yhteydessä.
64
Tällainen tuomioistuinten toimivalta ei myöskään ole välttämätön unionin oikeuden yhtenäisen soveltamisen varmistamiseksi, koska unionin yleisessä tuomioistuimessa voidaan nostaa kumoamiskanne asianomaisten toimien laillisuudesta ja koska unionin oikeuden tulkintaa koskevat kysymykset, jotka saattavat nousta esiin kansallisissa tuomioistuimissa sellaisen kanteen yhteydessä, jonka tarkoituksena on näiden toimien täytäntöönpano, voidaan esittää ja tarvittaessa on esitettävä unionin tuomioistuimelle SEUT 267 artiklan nojalla.
65
Lopuksi sillä seikalla, että nyt käsiteltävässä tapauksessa on kyse tilanteesta, jossa unionin virasto panee unionin oikeutta suoraan täytäntöön määräämällä maksuvelvoitteen, ei ole merkitystä kansallisten tuomioistuinten toimivallan kannalta, kun otetaan huomioon nykyisin EUT-sopimuksessa ja erityisesti sen 274 artiklassa määrätty oikeussuojakeinojen ja menettelyjen järjestelmä.
66
Kaiken edellä esitetyn perusteella ensimmäiseen kysymykseen asiassa C‑256/23 on vastattava, että REACH-asetuksen 94 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että ECHA ei voi nostaa unionin tuomioistuimissa kannetta, jolla vaaditaan kyseisen viraston tekemässä päätöksessä henkilölle määrätyn maksuvelvollisuuden täyttämistä.
Toinen kysymys asiassa C‑256/23 ja ensimmäinen kysymys asiassa C‑290/23
67
Toisella kysymyksellään asiassa C‑256/23 ja ensimmäisellä kysymyksellään asiassa C‑290/23, joita on tarkasteltava yhdessä ja toiseksi, ennakkoratkaisua näiden asioiden yhteydessä pyytäneet tuomioistuimet kysyvät pääasiallisesti, onko SEUT 299 artiklan ensimmäistä kohtaa tulkittava siten, että ECHA:n päätös, jolla henkilölle asetetaan kyseisessä virastossa tehtävään kemiallisen aineen rekisteröintiin liittyvä maksuvelvollisuus, on tässä määräyksessä tarkoitettu täytäntöönpanoperuste.
68
SEUT 299 artiklan ensimmäisen kohdan mukaan neuvoston, komission tai EKP:n toimi, jossa määrätään maksuvelvollisuus muulle kuin valtiolle, on täytäntöönpanoperuste.
69
Kyseisestä määräyksestä seuraa, että mainittu toimi voidaan panna täytäntöön siinä tarkoitettua henkilöä vastaan, joka ei ole valtio (tuomio 9.11.2017, Dimos Zagoriou, C‑217/16, EU:C:2017:841, 29 kohta).
70
Koska SEUT 299 artiklan ensimmäisessä kohdassa oleva luettelo on sen sanamuodon perusteella selvästi tyhjentävä ja koska kyseistä määräystä ei voida tulkita laajasti, kun otetaan huomioon erityisesti se, että sen tarkoituksena on julkisen vallan toimivaltuuden myöntäminen, on syytä todeta, etteivät sen paremmin tässä luettelossa mainitsemattomien unionin toimielinten toimet kuin unionin elinten tai laitosten, ECHA mukaan luettuna, toimet – vaikka niillä määrättäisiin maksuvelvollisuus muille henkilöille kuin valtiolle – ole mainitussa määräyksessä tarkoitettuja täytäntöönpanoperusteita eivätkä ne näin ollen voi olla SEUT 299 artiklan mukaisen täytäntöönpanon kohteena kyseisen määräyksen yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti.
71
Kuten julkisasiamies on ratkaisuehdotuksensa 48–50 kohdassa pääasiallisesti todennut, kyseisen luettelon tyhjentävyyttä tukee myös SEUT 299 artiklan syntyhistoria ja erityisesti se, että Lissabonin sopimuksella perussopimuksiin tehtyjen muutosten yhteydessä kyseisen sopimuksen laatijat ainoastaan lisäsivät tähän luetteloon pelkästään EKP:tä koskevan viittauksen eivätkä sisällyttäneet muita unionin toimielimiä, muista unionin elimistä tai laitoksista puhumattakaan, mainittuun luetteloon.
72
Lisäksi on todettava, että REACH-asetuksessa ei ole säännöksiä pääasioissa kyseessä olevien kaltaisten ECHA:n päätösten pakkotäytäntöönpanosta.
73
On sitä vastoin niin – kuten myös julkisasiamies on todennut ratkaisuehdotuksensa 65–67 kohdassa –, että useat unionin elinten ja laitosten perustamista koskevat asetukset sisältävät pääosin SEUT 299 artiklan määräyksiä vastaavia säännöksiä näiden elinten ja laitosten muun muassa rekisteröintimenettelyihin liittyvien kulujen osalta tekemien päätösten täytäntöönpanosta.
74
Tämä koskee erityisesti Euroopan unionin tavaramerkistä 14.6.2017 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 (EUVL 2017, L 154, s. 1) 110 artiklaa, jonka otsikko on ”Kulujen määrän vahvistamista koskevien päätösten täytäntöönpano” ja jonka 1 kohdassa säädetään, että kaikki Euroopan unionin teollisoikeuksien viraston (EUIPO) tekemät kulujen määrän vahvistamista koskevat lopulliset päätökset ovat täytäntöönpanokelpoisia, ja jonka 2–4 kohdan säännökset ovat olennaisilta osin samanlaisia kuin SEUT 299 artiklan toisen, kolmannen ja neljännen kohdan määräykset.
75
Yhdenmukaisten sääntöjen ja yhdenmukaisen menettelyn vahvistamisesta luottolaitosten ja tiettyjen sijoituspalveluyritysten kriisinratkaisua varten yhteisen kriisinratkaisumekanismin ja yhteisen kriisinratkaisurahaston puitteissa sekä asetuksen (EU) N:o 1093/2010 muuttamisesta 15.7.2014 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 806/2014 (EUVL 2014, L 225, s. 1) 41 artiklan 3 kohdan ensimmäisessä alakohdassa säädetään vastaavasti, että seuraamusmaksut ja uhkasakot, jotka yhteinen kriisinratkaisuneuvosto määrää asetuksen 38 ja 39 artiklan mukaisesti, ovat täytäntöönpanokelpoisia, ja kyseisen 41 artiklan 3 kohdan toisen, kolmannen ja neljännen alakohdan säännökset ovat olennaisilta osin samanlaiset kuin SEUT 299 artiklan toisen, kolmannen ja neljännen kohdan määräykset.
76
Sitä vastoin erityisesti kulujen ja maksujen takaisinperinnästä on todettava – kuten julkisasiamies on pääasiallisesti todennut ratkaisuehdotuksensa 69 ja 70 kohdassa –, ettei tiettyihin unionin elinten ja laitosten perustamista koskeviin asetuksiin, kuten Euroopan lääkearviointiviraston maksullisista palveluista 10.2.1995 annettuun neuvoston asetukseen (EY) N:o 297/95 (EYVL 1995, L 35, s. 1) eikä huomattavaan määrään komission asetuksista, joilla kyseinen toimielin delegoi tiettyjä omia toimivaltuuksiaan jo perustetuille unionin virastoille, sisälly erityisiä SEUT 299 artiklassa vahvistettujen sääntöjen mukaisesti muotoillun kaltaisia sääntöjä, jotka koskevat näiden virastojen antamien toimien täytäntöönpanokelpoisuutta.
77
Tämän johdosta on katsottava, että unionin lainsäätäjä on ECHA:n osalta tietoisesti jättänyt REACH-asetuksessa säätämättä kyseisen viraston päätösten pakkotäytäntöönpanoa koskevia, SEUT 299 artiklassa kyseisen artiklan ensimmäisessä kohdassa tarkoitettujen unionin toimielinten toimien osalta määrätyn kaltaisia sääntöjä.
78
On myös huomattava, että unionin yleiseen talousarvioon sovellettavista varainhoitosäännöistä, asetusten (EU) N:o 1296/2013, (EU) N:o 1301/2013, (EU) N:o 1303/2013, (EU) N:o 1304/2013, (EU) N:o 1309/2013, (EU) N:o 1316/2013, (EU) N:o 223/2014, (EU) N:o 283/2014 ja päätöksen N:o 541/2014/EU muuttamisesta sekä asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 kumoamisesta 18.7.2018 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU, Euratom) 2018/1046 (EUVL 2018, L 193, s. 1) 100 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan mukaan on tosin niin, että ”unionin muut toimielimet” voivat tietyin edellytyksin ja ”poikkeusolosuhteissa” pyytää komissiota antamaan niiden eduksi täytäntöönpanokelpoisen päätöksen.
79
Riippumatta kuitenkaan siitä kysymyksestä, onko ECHA:lla tällainen mahdollisuus, on joka tapauksessa todettava, että kyseinen mahdollisuus rajoittuu henkilöstöön tai asianomaisen toimielimen jäseniin taikka entisiin jäseniin liittyviin saataviin eikä siten kata pääasioissa kyseessä olevan kaltaisia ECHA:n saatavia, jotka koskevat hallinnollisten maksujen perimistä yksityisiltä toimijoilta.
80
Kuten julkisasiamies on sitä paitsi pääasiallisesti todennut ratkaisuehdotuksensa 63 ja 64 kohdassa, tietyille muille kuin SEUT 299 artiklan ensimmäisessä kohdassa tarkoitetuille unionin toimielimille näin annettu mahdollisuus hankkia täytäntöönpanoperuste puoltaa kyseisen määräyksen tulkintaa, jonka mukaan kyseisessä määräyksessä tarkoitettu luettelo on tyhjentävä.
81
Lopuksi on lisättävä, että SEU 19 artiklan 1 kohdasta ja SEUT 274 artiklasta yhdessä luettuina ilmenee, että jäsenvaltioiden tehtävänä on määrittää sisäisessä oikeusjärjestyksessään tarvittavat oikeussuojakeinot ja antaa menettelysäännöt näille oikeussuojakeinoille, joilla on tarkoitus varmistaa unionin toimielinten, elinten ja laitosten päätösten, joilla asetetaan henkilöille pääasioissa kyseessä olevan kaltaisia maksuvelvollisuuksia, tehokas täytäntöönpano, kuitenkin siten, että vastaavuus- ja tehokkuusperiaatetta noudatetaan, ja jäsenvaltiolla on tämän tekemiseksi niille tältä osin kuuluvan menettelyllisen itsemääräämisoikeuden vuoksi laaja harkintavalta.
82
Tämä jäsenvaltioiden velvollisuus perustuu myös SEU 4 artiklan 3 kohdassa vahvistettuun vilpittömän yhteistyön periaatteeseen ja erityisesti kyseisen määräyksen toiseen alakohtaan, jonka mukaan jäsenvaltiot toteuttavat kaikki yleis- tai erityistoimenpiteet, joilla voidaan varmistaa perussopimuksista tai unionin toimielinten toimista johtuvien velvoitteiden täyttäminen.
83
Tällainen oikeussuojakeinoja ja menettelysääntöjä koskeva järjestelmä ei saa haitata unionin oikeuden soveltamista ja tehokkuutta. Näin olisi muun muassa siinä tapauksessa, jos kyseisen järjestelmän soveltaminen tekisi asianomaisten rahamäärien perimisen ECHA:lle käytännössä mahdottomaksi. Kyseistä järjestelmää on myös sovellettava tavalla, joka ei ole syrjivä niihin menettelyihin verrattuna, joita samantyyppisten kansallisten riita-asioiden ratkaisemisessa noudatetaan, ja kansallisten tuomioistuimien on toimittava asiassa noudattaen samaa huolellisuutta ja menettelyjä, jotka eivät vaikeuta kyseisten summien perintää enempää kuin ne, joita ne noudattavat vastaavissa vastaavan kansallisen lainsäädännön täytäntöönpanoa koskevissa tapauksissa (ks. vastaavasti tuomio 9.11.2017, Dimos Zagoriou, C‑217/16, EU:C:2017:841, 16 kohta).
84
Kaiken edellä esitetyn perusteella asiassa C‑256/23 esitettyyn toiseen kysymykseen ja asiassa C‑290/23 esitettyyn ensimmäiseen kysymykseen on vastattava, että SEUT 299 artiklan ensimmäistä kohtaa on tulkittava siten, että ECHA:n päätös, jolla henkilölle asetetaan kyseisessä virastossa tehtävää kemiallisen aineen rekisteröintiä koskevaan hakemukseen liittyvä maksuvelvollisuus, ei ole tässä määräyksessä tarkoitettu täytäntöönpanoperuste.
Toinen kysymys asiassa C‑290/23
85
Toisella kysymyksellään asiassa C‑290/23, joka on käsiteltävä kolmanneksi, ennakkoratkaisua kyseisessä asiassa pyytänyt tuomioistuin kysyy pääasiallisesti, onko asetuksen N:o 340/2008 11 artiklan 3 kohdan toista alakohtaa, luettuna yhdessä kyseisen asetuksen 13 artiklan 4 kohdan toisen ja kolmannen alakohdan kanssa, tulkittava siten, että kun ECHA toteaa, että täysi maksu ja hallinnollinen maksu on suoritettava siitä syystä, että asianomainen henkilö, joka on väittänyt olevansa oikeutettu alennettuun maksuun, ei pysty osoittamaan tätä oikeuttaan asetetussa määräajassa, nämä säännökset estävät kyseistä unionin virastoa nostamasta kansallisissa tuomioistuimissa suorituskannetta asianomaisen hallinnollisen maksun perimiseksi, jos tätä maksua ei ole maksettu asetetussa määräajassa.
86
Tältä osin on ensinnäkin todettava, että asetuksen N:o 340/2008 11 artiklan 1 kohdassa säädetään, että osapuolen pyynnöstä suoritetuista ECHA:n hallinnollisista ja teknisistä palveluista, jotka eivät kuulu tässä asetuksessa säädettyjen muiden maksujen piiriin, voidaan periä maksu. Tämän asetuksen 11 artiklan 2 kohdassa säädetään lisäksi, että hallinnollisista palveluista perittävät maksut on suoritettava 30 kalenteripäivän kuluessa päivästä, jona ECHA on antanut laskun tiedoksi. Lopuksi mainitun asetuksen 11 artiklan 3 kohdassa säädetään yhtäältä, että jos maksua ei suoriteta ennen 30 päivän määräajan päättymistä, ECHA vahvistaa toisen määräajan maksun suorittamiselle, ja toisaalta, että jos maksua ei suoriteta ennen toisen määräajan päättymistä, ECHA hylkää pyynnön.
87
Näistä säännöksistä yhdessä luettuna ilmenee, että pyyntö, joka ECHA:n on asetuksen N:o 340/2008 11 artiklan 3 kohdan toisen alakohdan nojalla hylättävä, on kyseisen 11 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu hallinnollisia palveluja koskeva pyyntö.
88
Toiseksi on totta, että asetuksen N:o 340/2008 13 artiklan 4 kohdan kolmannen alakohdan mukaan tämän asetuksen 11 artiklan 2, 3 ja 5 kohtaa sovelletaan ”soveltuvin osin”.
89
Tällainen asetuksen N:o 340/2008 11 artiklan 3 kohdan toisen alakohdan ”soveltuvin osin” soveltaminen saman asetuksen 13 artiklan 4 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitetun erityisen hallinnollisen maksun erääntymisen yhteydessä ei kuitenkaan merkitse sitä, että ECHA ei voisi periä kyseistä hallinnollista maksua kansallisissa tuomioistuimissa nostettavalla suorituskanteella, jos maksua ei ole maksettu täysimääräisesti ennen toisen määräajan päättymistä.
90
Kuten tämän tuomion 87 kohdasta ensinnäkin ilmenee, asetuksen N:o 340/2008 11 artiklan 3 kohdan toinen alakohta ei nimittäin koske rekisteröintihakemuksen hylkäämistä.
91
Tämän jälkeen on todettava, että asetuksen N:o 340/2008 13 artiklalla täydennetään niin sanottua hakemuksen täydellisyystarkastusmenettelyä koskevia REACH-asetuksen 20 artiklan säännöksiä.
92
Toisin kuin rekisteröintimaksun maksaminen, johon viitataan nimenomaisesti kyseisen 20 artiklan 2 kohdassa, asetuksen N:o 340/2008 13 artiklan 4 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitetun hallinnollisen maksun maksaminen ei kuulu tähän menettelyyn. Näin ollen silloinkin, kun tällaista maksua ei ole suoritettu, hakemus on täydellinen ja asianomaista rekisteröintiä voidaan jatkaa.
93
Lopuksi on todettava, ettei tällaista tulkintaa horjuta se, että – toisin kuin asetuksen N:o 297/95 10 artiklan 3 kohdassa, joka koskee Euroopan lääkearviointivirastoa, jonka nykyinen nimi on Euroopan lääkevirasto (EMA) – REACH-asetuksessa ei ole nimenomaista viittausta ECHA:n mahdollisuuteen nostaa kanne kansallisessa tuomioistuimessa, jos maksuja ja hallinnollisia maksuja ei ole maksettu asetetussa määräajassa.
94
Tällainen viittaus on näet selvästi toteava. Kuten tämän tuomion 81 ja 82 kohdassa on todettu, SEU 19 artiklan 1 kohdasta, SEUT 274 artiklasta ja SEU 4 artiklan 3 kohdassa vahvistetusta vilpittömän yhteistyön periaatteesta yhdessä luettuina seuraa, että jäsenvaltioiden on säädettävä tarvittavista oikeussuojakeinoista ja menettelysäännöistä sen varmistamiseksi, että ECHA voi tosiasiallisesti periä asetuksen N:o 340/2008 13 artiklan 4 kohdan toisen alakohdan nojalla maksettavat rahamäärät.
95
Kaiken edellä esitetyn perusteella asiassa C‑290/23 esitettyyn toiseen kysymykseen on vastattava, että asetuksen N:o 340/2008 11 artiklan 3 kohdan toista alakohtaa, luettuna yhdessä kyseisen asetuksen 13 artiklan 4 kohdan toisen ja kolmannen alakohdan kanssa, on tulkittava siten, että kun ECHA toteaa, että täysi maksu ja hallinnollinen maksu on suoritettava siitä syystä, että asianomainen henkilö, joka on väittänyt olevansa oikeutettu alennettuun maksuun, ei pysty osoittamaan tätä oikeuttaan asetetussa määräajassa, nämä säännökset eivät estä kyseistä unionin virastoa nostamasta kansallisissa tuomioistuimissa suorituskannetta asianomaisen hallinnollisen maksun perimiseksi, jos tätä maksua ei ole maksettu asetetussa määräajassa.
Kolmas kysymys asiassa C‑256/23
96
Asiassa C‑256/23 esitettyä kolmatta kysymystä, joka koskee SEUT 299 artiklan toisen kohdan tulkintaa, ei ole tarpeen tutkia, koska se on esitetty ainoastaan sitä tilannetta varten, että unionin tuomioistuin vastaa myöntävästi kyseisen asian yhteydessä esitettyyn toiseen kysymykseen, joka koskee SEUT 299 artiklan ensimmäisen kohdan sovellettavuutta. Tämän tuomion 67–84 kohdassa esitetyistä perusteista kuitenkin seuraa, että tähän toiseen kysymykseen on vastattava kieltävästi.
Oikeudenkäyntikulut
97
Pääasioiden asianosaisten osalta asioiden käsittely unionin tuomioistuimessa on välivaihe kansallisissa tuomioistuimissa vireillä olevien asioiden käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisten tuomioistuinten asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta. Oikeudenkäyntikuluja, jotka ovat aiheutuneet muille kuin näille asianosaisille huomautusten esittämisestä unionin tuomioistuimelle, ei voida määrätä korvattaviksi.
Näillä perusteilla unionin tuomioistuin (toinen jaosto) on ratkaissut asiat seuraavasti:
1)
Kemikaalien rekisteröinnistä, arvioinnista, lupamenettelyistä ja rajoituksista (REACH), Euroopan kemikaaliviraston perustamisesta, direktiivin 1999/45/EY muuttamisesta sekä neuvoston asetuksen (ETY) N:o 793/93, komission asetuksen (EY) N:o 1488/94, neuvoston direktiivin 76/769/ETY ja komission direktiivien 91/155/ETY, 93/67/ETY, 93/105/EY ja 2000/21/EY kumoamisesta 18.12.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1907/2006, sellaisena kuin se on muutettuna 16.12.2008 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 1272/2008, 94 artiklan 1 kohtaa
on tulkittava siten, että
Euroopan kemikaalivirasto (ECHA) ei voi nostaa unionin tuomioistuimissa kannetta, jolla vaaditaan kyseisen viraston tekemässä päätöksessä henkilölle määrätyn maksuvelvollisuuden täyttämistä.
2)
SEUT 299 artiklan ensimmäistä kohtaa
on tulkittava siten, että
Euroopan kemikaaliviraston (ECHA) päätös, jolla henkilölle asetetaan kyseisessä virastossa tehtävää kemiallisen aineen rekisteröintiä koskevaan hakemukseen liittyvä maksuvelvollisuus, ei ole tässä määräyksessä tarkoitettu täytäntöönpanoperuste.
3)
Asetukseen N:o 1907/2006 perustuvista Euroopan kemikaalivirastolle suoritettavista maksuista 16.4.2008 annetun komission asetuksen (EY) N:o 340/2008 11 artiklan 3 kohdan toista alakohtaa, luettuna yhdessä kyseisen asetuksen 13 artiklan 4 kohdan toisen ja kolmannen alakohdan kanssa,
on tulkittava siten, että
kun Euroopan kemikaalivirasto (ECHA) toteaa, että täysi maksu ja hallinnollinen maksu on suoritettava siitä syystä, että asianomainen henkilö, joka on väittänyt olevansa oikeutettu alennettuun maksuun, ei pysty osoittamaan tätä oikeuttaan asetetussa määräajassa, nämä säännökset eivät estä kyseistä unionin virastoa nostamasta kansallisissa tuomioistuimissa suorituskannetta asianomaisen hallinnollisen maksun perimiseksi, jos tätä maksua ei ole maksettu asetetussa määräajassa.
Allekirjoitukset
(
*1
)	Oikeudenkäyntikieli: saksa.