Väliaikainen versio
JULKISASIAMIEHEN RATKAISUEHDOTUS
ATHANASIOS RANTOS
5 päivänä helmikuuta 2026 (1)
Asia C‑232/25 [Idziski](i)
Z.R. ja
Ś.
vastaan
U. ja
Z.,
ja jossa asian käsittelyyn osallistuu
Prokurator Regionalny w Krakowie
(Ennakkoratkaisupyyntö – Sąd Najwyższy (ylin tuomioistuin, Puola))
Ennakkoratkaisupyyntö – Oikeudellinen yhteistyö yksityisoikeudellisissa asioissa – Asetus (EY) N:o 44/2001 – Tuomioistuimen toimivalta sekä tuomioiden tunnustaminen ja täytäntöönpano siviili ja kauppaoikeuden alalla – 5 artiklan 3 alakohta – Erityinen toimivalta sopimukseen perustumatonta vahingonkorvausta koskevassa asiassa – Paikkakunta, missä vahinko sattui tai saattaa sattua – Luonnollinen henkilö ja oikeushenkilö, jotka väittävät, että heidän henkilöoikeuksiaan loukattiin
esittämällä sarjaa televisiossa ja internetissä – Muun jäsenvaltion kuin sarjan tuottamisjäsenvaltion tuomioistuinten kansainvälinen toimivalta – Vahingon ilmenemispaikka – Asianomaisten henkilöiden intressien keskus – Henkilön yksilöiminen henkilökohtaisesti – Koko henkisen kärsimyksen korvaamista koskeva vaatimus – Vaatimus siitä, että tuomioistuin määrää vastaajat pyytämään anteeksi ja esittämään asianmukaisen ilmoituksen aina ennen sarjan esittämistä
I        Johdanto
1.        Puolassa asuva luonnollinen henkilö Z.R. ja yhdistys Ś. (jäljempänä kantajat), jonka kotipaikka sijaitsee niin ikään Puolassa, ovat nostaneet Puolan tuomioistuimissa kanteen U:ta ja Z:aa (jäljempänä vastaajat)
vastaan, joiden kotipaikat sijaitsevat Saksassa, ja kanteessaan he väittävät, että heidän henkilöoikeuksiaan loukattiin, kun Puolan ja muiden jäsenvaltioiden televisiossa esitettiin ja internetissä levitettiin vastaajien yhdessä tuottamaa televisiosarjaa. Kantajat vaativat yhtäältä korvausta henkisestä kärsimyksestä, jonka sarjan esittäminen kaikissa kyseisissä jäsenvaltioissa aiheutti heille, ja toisaalta vastaajien velvoittamista esittämään anteeksipyyntö kaikilla asianomaisilla televisiokanavilla ja internetsivuilla ja esittämään asianmukainen ilmoitus aina ennen sarjan esittämistä – sen esittämispaikasta riippumatta.
2.        Onko Puolan tuomioistuimilla asetuksen (EY) N:o 44/2001(2) 5 artiklan 3 alakohdassa säädetyn sopimukseen perustumatonta vahingonkorvausta koskevia asioita koskevan erityisen toimivaltasäännön nojalla kansainvälinen toimivalta tutkia koko tässä asiassa nostettu kanne eikä ainoastaan toimivalta tutkia Puolassa tapahtunut henkilöoikeuksien loukkaaminen? Lähinnä näin kuuluu kysymys, jonka ennakkoratkaisua pyytänyt Sąd Najwyższy (ylin tuomioistuin, Puola) on ensisijaisesti esittänyt.
3.        Nyt käsiteltävässä asiassa unionin tuomioistuinta
pyydetään täsmentämään tuomion Shevill(3) ja tuomion eDate(4) ulottuvuutta tilanteessa, jossa on kyse henkilöoikeuksia loukkaavien sisältöjen, jotka liittyvät toiseen maailmansotaan ja Puolan ja Saksan välisiin suhteisiin, levittämisestä yhtä aikaa sekä televisiossa että internetissä. Sekä unionin tuomioistuimessa(5) että oikeuskirjallisuudessa(6) on usein esitetty näkemyksiä edellä mainituista tuomioista.
II      Asiaa koskevat oikeussäännöt
A        Unionin oikeus
1.      Asetus N:o 44/2001
4.        Asetuksen N:o 44/2001 johdanto-osan 2, 11, 12 ja 15 perustelukappaleessa todettiin seuraavaa:
”(2)      Eräät tuomioistuimen toimivaltaa ja tuomioiden tunnustamista koskevien kansallisten sääntöjen väliset erot vaikeuttavat sisämarkkinoiden moitteetonta toimintaa. Säännökset, joiden avulla voidaan yhdenmukaistaa tuomioistuimen toimivaltaa siviili- ja kauppaoikeudellisissa asioissa koskevat säännöt ja yksinkertaistaa muodollisuudet, jotta niissä jäsenvaltioissa annetut tuomiot, joita tämä asetus sitoo, tunnustetaan ja pannaan täytäntöön nopeasti ja yksinkertaisin menettelyin, ovat välttämättömiä.
– –
(11)      Tuomioistuimen toimivaltaa koskevien sääntöjen ennustettavuuden on oltava hyvä, ja niiden on perustuttava periaatteeseen, jonka mukaan toimivaltainen tuomioistuin määräytyy pääsääntöisesti vastaajan kotipaikan perusteella, ja vastaajan kotipaikan tuomioistuin on aina toimivaltainen, lukuun ottamatta joitakin tarkoin rajattuja tapauksia, joissa riidan kohteen tai osapuolten sopimusvapauden vuoksi jokin muu liittymäperuste on oikeutettu. Oikeushenkilöiden kotipaikka olisi määriteltävä itsenäisesti yhteisten sääntöjen avoimuuden lisäämiseksi ja toimivaltaristiriitojen välttämiseksi.
(12)      Asianmukaisen lainkäytön helpottamiseksi tai tuomioistuimen ja riita-asian läheisen yhteyden vuoksi tulisi olla vaihtoehtoisia toimivaltaperusteita vastaajan kotipaikan mukaan määräytyvän toimivaltaperusteen lisäksi.
– –
(15)      Lainkäytön yhdenmukaisuus edellyttää, että rinnakkaiset oikeudenkäynnit saadaan mahdollisimman vähiin ja on varmistettava, ettei kahdessa jäsenvaltiossa anneta keskenään ristiriitaisia tuomioita. Olisi säädettävä selkeästä ja tehokkaasta järjestelmästä vireilläolon ja yhdessä käsiteltävien kanteiden ratkaisemiseksi sekä vireilletuloajankohdan määrittämisessä esiintyvien kansallisten erojen välttämiseksi. Kyseinen päivämäärä olisi tämän asetuksen soveltamiseksi määritettävä itsenäisesti.”
5.        Asetuksen I luvussa, jonka otsikkona oli ”Soveltamisala”, olleen 1 artiklan 1 kohdassa säädettiin seuraavaa:
”Tätä asetusta sovelletaan siviili- ja kauppaoikeudellisissa asioissa, riippumatta siitä, millaisessa tuomioistuimessa niitä käsitellään. Erityisesti asetusta ei sovelleta vero- tai tulliasioihin eikä hallinto-oikeudellisiin asioihin.”
6.        Asetuksen II luvussa, jonka otsikkona oli ”Toimivalta”, oli muun muassa 1 jakso, jonka otsikkona oli ”Yleiset säännökset”, ja 2 jakso, jonka otsikkona oli ”Erityinen toimivalta”.
7.        Asetuksen N:o 44/2001 II luvun 1 jaksoon kuuluneessa 2 artiklan 1 kohdassa
säädettiin seuraavaa:
”Kanne henkilöä vastaan, jonka kotipaikka on jäsenvaltiossa, nostetaan hänen kansalaisuudestaan riippumatta tuon jäsenvaltion tuomioistuimissa, jollei tämän asetuksen säännöksistä muuta johdu.”
8.        Asetuksen N:o 44/2001 5 artiklan 3 alakohta kuului asetuksen II luvun 2 jaksoon ja siinä säädettiin seuraavaa:
”Jos henkilön kotipaikka on jäsenvaltiossa, häntä vastaan voidaan nostaa kanne toisessa jäsenvaltiossa:
– –
3)      sopimukseen perustumatonta vahingonkorvausta koskevassa asiassa sen paikkakunnan tuomioistuimessa, missä vahinko sattui tai saattaa sattua.”
2.      Asetus (EU) N:o 1215/2012
9.        Asetuksen (EU) N:o 1215/2012(7) 7 artiklan 2 alakohdassa, joka kuuluu asetuksen II lukuun, jonka otsikkona on ”Toimivalta”, ja kyseisen luvun 2 jaksoon, jonka otsikkona on ”Erityinen toimivalta”, säädetään seuraavaa:
”Jos henkilön kotipaikka on jäsenvaltiossa, häntä vastaan voidaan nostaa kanne toisessa jäsenvaltiossa
– –
2)      sopimukseen perustumatonta vahingonkorvausta koskevassa asiassa sen paikkakunnan tuomioistuimessa, missä vahinko sattui tai saattaa sattua”.
10.      Asetuksen VI lukuun, jonka otsikkona on ”Siirtymäsäännökset”, kuuluvan 66 artiklan 2 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Sen estämättä, mitä 80 artiklassa säädetään, asetusta – – N:o 44/2001 sovelletaan edelleen sellaisissa oikeudenkäynneissä annettuihin tuomioihin, jotka on pantu vireille, sellaisiin asiakirjoihin, jotka on laadittu tai rekisteröity virallisina asiakirjoina, ja sellaisiin tuomioistuimessa tehtyihin sovintoihin, jotka on hyväksytty tai tehty ennen 10 päivää tammikuuta 2015 ja jotka kuuluvat kyseisen asetuksen soveltamisalaan.”
11.      Asetuksen N:o 1215/2012 VIII luvussa, jonka otsikkona on ”Loppusäännökset”, on 80 artikla, jolla kumotaan asetus N:o 44/2001.
B        Puolan oikeus
1.      Siviilikoodeksi
12.      Siviilikoodeksista 23.4.1964 annetun lain (Ustawa – Kodeks cywilny),(8) sellaisena kuin sitä sovelletaan pääasiassa (jäljempänä siviilikoodeksi), 23 §:ssä säädetään seuraavaa:
”Henkilöoikeudet, kuten esimerkiksi terveys, vapaus, kunnia, omantunnonvapaus, nimi tai salanimi, kuva, kirjesalaisuus, kotirauhan loukkaamattomuus ja tieteellisen, taiteellisen, kehitys- tai rationalisointityön tulokset, saavat siviilioikeudellista suojaa riippumatta siitä, suojataanko niitä muillakin laeilla.”
13.      Siviilikoodeksin 24 §:n 1 ja 2 momentissa säädetään seuraavaa:
”1.      Jokainen, jonka henkilöoikeudet ovat vaarantuneet toisen toiminnan vuoksi, voi vaatia kyseisen toiminnan lopettamista, ellei se ole laitonta. Jos henkilöoikeuksia on loukattu, voidaan myös vaatia, että henkilö, joka loukkasi henkilöoikeuksia, toteuttaa tarvittavat toimenpiteet oikeudenloukkauksen vaikutusten poistamiseksi ja erityisesti, että tämä esittää sisällöllisesti ja muodollisesti asianmukaisen ilmoituksen. Tässä laissa säädettyjen sääntöjen mukaisesti voidaan myös vaatia rahamääräistä korvausta tai tietyn rahamäärän maksamista tietyn yhteiskunnallisen tavoitteen edistämiseksi.
2.      Jos henkilöoikeuden loukkaamisesta on aiheutunut omaisuusvahinkoa, vahingonkärsijä voi vaatia vahingon korvaamista yleisten sääntöjen mukaisesti.”
14.      Siviilikoodeksin 43 §:ssä säädetään seuraavaa:
”Luonnollisten henkilöiden henkilöoikeuksien suojaa koskevia sääntöjä sovelletaan soveltuvin osin myös oikeushenkilöihin.”
2.      Siviiliprosessikoodeksi
15.      Siviiliprosessikoodeksista 17.11.1964 annetun lain (Ustawa –
Kodeks postępowania cywilnego),(9) sellaisena kuin sitä sovelletaan pääasiassa (jäljempänä siviiliprosessikoodeksi), 39813 §:n 1 ja 2 momentissa säädetään seuraavaa:
”1.      Sąd Najwyższy tutkii kassaatiovalituksen siinä esitettyjen vaatimusten ja valitusperusteiden rajoissa; vaatimusten rajoissa se ottaa kuitenkin viran puolesta huomioon kysymyksen menettelyn pätemättömyydestä.
2.      Kassaatiomenettelyssä ei voida vedota uusiin tosiseikkoihin tai todisteisiin, ja Sąd Najwyższya sitovat ne tosiseikkoja koskevat toteamukset, joihin valituksenalainen tuomioistuinratkaisu perustuu.”
16.      Siviiliprosessikoodeksin 1099 §:ssä säädetään seuraavaa:
”1.      Tuomioistuimen on otettava viran puolesta ja missä tahansa menettelyn vaiheessa huomioon kysymys kansainvälisen toimivallan puuttumisesta. Jos tuomioistuin toteaa, ettei kansainvälistä toimivaltaa ole, se jättää kanteen tai vaatimuksen tutkimatta – –
2.      Kansainvälisen toimivallan puuttuminen on peruste menettelyn pätemättömyydelle.”
III   Pääasia, ennakkoratkaisukysymykset ja menettely unionin tuomioistuimessa
17.      Puolassa asuva Z.R. oli kapteeni Puolan armeijassa. Hän joutui 16-vuotiaana vankeuteen Auschwitz-Birkenaun leirille, toimi Związek Walki Zbrojnej:ssa (aseellisen taistelun liitto) ja palveli sotilaana sotilasyksikössä [X] (jäljempänä sotilasyksikkö X). Z.R. osallistui useisiin operaatioihin, joissa pelastettiin etnisesti juutalaisia henkilöitä tai piilotettiin heitä miehittäjiltä, ja hän osallistui taisteluihin Varsovan (Puola) kansannousun aikana. Toisen maailmansodan jälkeen Urząd Bezpieczeństwa (turvallisuusvirasto) pidätti hänet ja hänet tuomittiin 12 vuodeksi vankeuteen, koska hän oli antanut Puolan erikoisjoukoissa palvelleen henkilön asua luonaan. Z.R. ei koskaan itse havainnut sotilasyksikössä X palvelleiden sotilaiden käyttäytyneen antisemitistisesti. Z.R. osallistuu kyseisen sotilasyksikön sotilaiden muistosta kertomiseen seuraaville sukupolville ja pitää tärkeänä sitä, että puolalaisten osallistuminen juutalaisyhteisön pelastamiseen muistetaan.
18.      Ś., jonka kotipaikka sijaitsee Puolassa, on oikeushenkilö ja sotilasyksikön X entisten sotilaiden yhdistys, jonka sääntömääräisenä tarkoituksena on muun muassa
puolustaa kyseisen sotilasyksikön ja siinä palvelleiden sotilaiden arvostusta, hyvää mainetta ja muistoa. Yhdistyksellä Ś. on tällä hetkellä noin 5 000 jäsentä.
19.      Kantajat nostivat 19.11.2013(10) Sąd Okręgowy w Krakowiessa (Krakovan alueellinen tuomioistuin, Puola) vastaajia vastaan kanteen, jossa he väittivät, että tietyillä vastaajien yhdessä tuottaman televisiosarjan kohtauksilla loukattiin
heidän henkilöoikeuksiaan. Kanteensa perusteluissa kantajat vetosivat siihen, että televisiosarja esitettiin Puolan televisiossa ja sittemmin muilla kanteessa mainituilla televisiokanavilla. Kantajat esittivät, että televisiosarja oli saatavilla internetsivustoilla kokonaan tai jaksoina. Kantajien mukaan sarjassa esitetään osa sotilasyksikön X sotilaista antisemitistisinä ja kansallismielisinä henkilöinä, jotka tekivät yhteistyötä saksalaisten kanssa holokaustin toteuttamisessa, ja tällä loukataan kantajien henkilöoikeuksia, kuten oikeutta kansallisylpeyteen, oikeutta vaalia kansallista identiteettiä, oikeutta historian vääristelemättömyyteen, oikeutta arvostukseen ja hyvään maineeseen sekä oikeutta merkkiin, joka oli symboli X.
20.      Kanteensa vaatimusosassa kantajat vaativat ensinnäkin, että tuomioistuin määrää vastaajat esittämään Puolan televisiossa asianmukaisen ilmoituksen (anteeksipyyntö) kanteessa mainitulla kanavalla, jolla anteeksipyyntöteksti tulee lukea ääneen; toiseksi, että tuomioistuin antaa siviiliprosessikoodeksin nojalla kantajille itselleen luvan
julkaista kyseinen anteeksipyyntö, jos anteeksipyyntöä ei esitetä sille asetetussa määräajassa; kolmanneksi, että tuomioistuin määrää vastaajat esittämään asianmukaisen ilmoituksen (anteeksipyyntö) saksaksi kahdella kanteessa mainitulla internetsivustolla; neljänneksi, että tuomioistuin määrää vastaajat esittämään asianmukaisen ilmoituksen (anteeksipyyntö) muilla televisiokanavilla, joilla televisiosarja esitettiin, eli Saksan, Irlannin, Espanjan, Hollannin, Itävallan ja Norjan televisiokanavilla, jotka mainitaan kanteessa, ja aina kyseisen maan kielellä; viidenneksi, että tuomioistuin määrää vastaajat poistamaan sarjasta symbolin X (nauha, johon sisältyy graafinen elementti, jonka keskelle on sijoitettu vaakasuoraan Puolan lipun värit); kuudenneksi, että tuomioistuin määrää vastaajat lopettamaan kantajien henkilöoikeuksien loukkaamisen lisäämällä tietynsisältöisen alkutekstin televisiosarjan jokaisen jakson alkuun riippumatta siitä, missä sarja esitetään, ja seitsemänneksi, että tuomioistuin velvoittaa vastaajat maksamaan yhteisvastuullisesti kantajalle Z.R. 25 000 Puolan złotya (n. 5 750 euroa) korvauksena hänen henkilöoikeuksiensa loukkaamisen aiheuttamasta henkisestä kärsimyksestä.
21.      Vastaajat väittivät Sąd Okręgowy w Krakowiessa, ettei Puolan tuomioistuimilla ole kansainvälistä toimivaltaa, sillä heidän mukaansa Saksan tuomioistuimilla on kansainvälinen toimivalta tutkia kantajien esittämät vaatimukset. Tuomioistuin hylkäsi 18.7.2016 antamallaan välipäätöksellä väitteen Puolan tuomioistuinten kansainvälisen toimivallan puuttumisesta. Sąd Apelacyjny w Krakowie (Krakovan ylioikeus, Puola) hylkäsi 16.5.2017 antamallaan päätöksellä kyseisestä välipäätöksestä tehdyn valituksen.
22.      Todistelun toteuttamisen jälkeen Sąd Okręgowy w Krakowie pitkälti hyväksyi 28.12.2018 antamallaan tuomiolla, jossa se arvioi kannetta sisällöllisesti, kantajien kanteen, sillä se hyväksyi sekä kantajien rahamääräisiä
että muita vaatimuksia. Kaikkien asianosaisten valitettua tuomiosta Sąd Apelacyjny w Krakowie muutti sitä 23.3.2021 antamallaan tuomiolla, jossa se antoi seuraavansisältöisen ratkaisun. Ensinnäkin kyseinen tuomioistuin määräsi vastaajat esittämään anteeksipyynnön, jonka sisältö määritettiin tuomiolauselmassa ja jonka koko teksti on luettava tuomiossa yksilöidyllä Puolan televisiokanavalla puolaksi ja kolmella tuomiossa yksilöidyllä Saksan televisiokanavalla saksaksi, ja samalla tuomioistuin täsmensi, miten ilmoitus on teknisesti toteutettava. Toiseksi kyseinen tuomioistuin antoi Ś:lle luvan julkaista kyseinen anteeksipyyntö tuomiossa yksilöidyllä Puolan televisiokanavalla siinä tapauksessa, ettei anteeksipyyntöä julkaistaisi tuomiossa määritetyssä määräajassa ja siinä määritetyin edellytyksin. Kolmanneksi tuomioistuin määräsi vastaajat julkaisemaan edellä mainitun ilmoituksen saksaksi omalla internetsivustollaan ja täsmensi, millaisia teknisiä yksityiskohtia tämän julkaisemisen yhteydessä on noudatettava. Tuomioistuin hylkäsi Ś:n kanteen muilta osin ja Z.R:n kanteen se hylkäsi kokonaan. Tuomioistuin hylkäsi myös vastaajien valituksen.
23.      Tästä on syytä mainita, että Sąd Apelacyjny w Krakowie katsoi, että televisiosarjan juonella loukattiin Z.R:n henkilöoikeuksia ja erityisesti hänen kansallista identiteettiään. Oikeudenloukkausta ei kuitenkaan voida pitää lainvastaisena siviilikoodeksin 24 §:n nojalla, kun otetaan huomioon nykyinen historiantuntemus, jonka perusteella vastaajat saattoivat käsitellä televisiosarjan riidanalaisia aiheita siinä tehdyllä tavalla. Televisiosarjan sisältö pysyi siis taiteellisen ilmaisunvapauden rajoissa. Kantaja Z.R:n kunniaa ei sen sijaan loukattu, koska kantajaa ei yksilöity henkilöksi, johon
televisiosarjan kunniaa loukkaavat kohtaukset viittasivat. Ś:n osalta Sąd Apelacyjny w Krakowie katsoi, että Ś:n maineeseen ja kyseisen yhdistyksen jäseninä olevien sotilasyksikön X entisten sotilaiden maineeseen liittyviä henkilöoikeuksia loukattiin. Tuomioistuin korosti, että televisiosarjassa kyseisen sotilasyksikön sotilaille annettiin avoimen antisemitistisiä piirteitä, joita ei voida perustella nykyisellä historiantuntemuksella, joten siinä ylitettiin taiteellisen ilmaisunvapauden rajat.
24.      Sekä kantajat että vastaajat toimittivat Sąd Apelacyjny w Krakowien tuomiota koskevat kassaatiovalitukset Sąd Najwyższyyn, joka on ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin. Muiden kassaatiovalituksessaan esittämiensä valitusperusteiden ohella vastaajat väittivät, että oikeudenkäyntimenettely on pätemätön, koska kanne tutkittiin, vaikka Puolan tuomioistuimilta puuttui kansainvälinen toimivalta tutkia se, kun otetaan huomioon siviiliprosessikoodeksin 1099 §:n 2 momentti, luettuna yhdessä muun muassa asetuksen N:o 44/2001 5 artiklan 3 alakohdan kanssa.
25.      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa, että nyt käsiteltävässä asiassa tulee esiin kysymys siitä, miten on tulkittava asetuksen N:o 44/2001 5 artiklan 3 alakohdassa tarkoitettua käsitettä ”se paikkakunta, missä vahinko sattui tai saattaa sattua”. Kyseisen tuomioistuimen mukaan asiassa tulee nimittäin esiin kysymys siitä, voidaanko unionin tuomioistuimen tuomioon eDate(11) perustuvaa oikeuskäytäntöä soveltaa myös tilanteessa, jossa mahdollinen henkilöoikeuksien loukkaus ei perustu tiettyjen sisältöjen
julkistamiseen internetissä vaan eri valtioiden alueella televisiossa esitetyn televisiosarjan tuottamiseen. Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen mukaan vastaus tähän kysymykseen ei ole vielä selvä, koska henkilöoikeuksien loukkaamista koskevassa unionin tuomioistuimen
oikeuskäytännössä
on käsitelty ainoastaan joko lehdistössä tai internetissä julkaistuja sisältöjä.
26.      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa tästä yhtäältä, että vaikka elokuvateoksen esittäminen perinteisessä mediassa, kuten esimerkiksi televisiolähetyksenä tai elokuvateatterissa, eroaa teoksen esittämisestä internetissä siinä mielessä, ettei esittäminen perinteisessä mediassa lähtökohtaisesti merkitse, että esitetty sisältö olisi yhtä kattavasti saatavilla kaikkialla, suoratoistoteknologioiden ja audiovisuaalisten suoratoistomediapalvelujen kehitys on seikka, jonka vuoksi tuomioistuinten kansainvälisen toimivallan ei pitäisi määräytyä teoksen levittämismuotoon perustuvan erottelun mukaan. Näin on siksi, että elokuvateos on saatavilla joko samaan aikaan tai tietyn ajan kuluttua myös internetissä. Kun elokuva esitetään perinteisessä mediassa, esitystä myös usein edeltää tai siihen liittyy samanaikainen mainos- ja tiedotuskampanja internetissä. Toisaalta teoksen verkkolevitys ei enää nykyään
jää täysin teoksen levittäjän määräysvallan ulkopuolelle, sillä maantieteellisten rajoitustoimintojen ja sijainninselvittämistoimintojen kaltaisten teknologioiden ansiosta teos voidaan ensinnäkin saattaa verkossa
saataville vain tietyllä, rajatulla alueella ja toiseksi
teoksen sisältö voi vaihdella sen mukaan, missä siihen tutustutaan. Jos katsottaisiin, että koko vahinkoa koskeva vahingonkorvauskanne voidaan nostaa jäsenvaltiossa, jossa kantajan intressien keskus sijaitsee, ainoastaan televisiosarjan internetlevittämisen yhteydessä, tilanteessa, jossa televisiosarjaa levitetään yhtä aikaa sekä verkossa että muuten, riitojen käsittelytoimivalta pirstaloituisi lisäksi tavalla, joka ei oikein sovellu yhteen hyvän lainkäytön vaatimusten kanssa.
27.      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin katsoo näin ollen, ettei erottelu, joka perustuu elokuvan esittämiseen perinteisenä televisiolähetyksenä – jolloin jäsenvaltion tuomioistuimella ei olisi kansainvälistä toimivaltaa tutkia kanne, jossa vedotaan vastuuseen koko aiheutuneesta vahingosta, vaikka kyseisellä tuomioistuimella olisi kyseinen toimivalta, jos elokuva olisi ollut saatavilla verkossa kyseisen valtion alueella –, ole vakuuttava eikä teoksen esittämisen tekniseen muotoon perustuvalla arviointiperusteella, johon kyseinen erottelu perustuu, ole riittävää perustaa eikä se ole riittävän luotettava. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tuo tässä yhteydessä esiin, että tuomiossa Shevillomaksuttu ratkaisu,
jolla vahvistettiin niin sanotun mosaiikkisäännön soveltaminen,(12) koski erityistä asiayhteyttä eli lehdistöä, ja ratkaisu omaksuttiin yli 20 vuotta sitten eli aikakaudella, jona teosten etälähettämiseen liittyvät tekniset mahdollisuudet olivat täysin erilaiset kuin nykyään.
28.      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa, että jos Puolan tuomioistuimilla voidaan lähtökohtaisesti katsoa olevan täysi kansainvälinen toimivalta tällaisessa tilanteessa, on ratkaistava, täyttyvätkö tässä tapauksessa tuomiossa Mittelbayerischer Verlag(13) vahvistetut vaatimukset.
Mainitussa tuomiossa edellytetään vahingonkärsijän henkilökohtaista yksilöintiä, mutta televisiosarjan juonen perusteella ei voida yksilöidä kumpaakaan kantajista, koska kyse on fiktiivisestä teoksesta, jossa ei viitata suoraan tai välillisesti todellisiin nykyihmisiin tai sarjan tapahtumien aikalaisiin.
Kyseisestä sarjasta ei varsinkaan voida tunnistaa henkilökohtaisesti Ś:ää, koska kyseinen yhdistys perustettiin kymmeniä vuosia toisen maailmansodan päättymisen jälkeen. Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen mukaan ei myöskään ole poissuljettua, etteivätkö sotilasyksikkö X:n entisten sotilaiden kaltaiseen ryhmään kuuluvien henkilöiden intressien keskukset voisi sijaita missä tahansa Euroopan unionin jäsenvaltiossa. Tuomioistuin toteaa tästä, että myös sellaisen yhdistyksen kotipaikka, jolla on samankaltainen tai sama sääntömääräinen tarkoitus kuin kantajana olevalla yhdistyksellä, voi sijaita missä tahansa jäsenvaltiossa. Toisin kuin oli tuomion Mittelbayerischer Verlag taustalla olleessa tilanteessa, asianomaisessa televisiosarjassa kuvataan kuitenkin rajallisemman ja suljetun ihmisryhmän – eli sotilasyksikön X sotilaiden – käyttäytymistä, ja siinä kyseinen sotilasyksikkö yksilöidään yksiselitteisesti ja varmasti, ja Z.R. on yksi kyseiseen ryhmään kuuluneista ihmisistä, jotka ovat vielä elossa. Nykyään valtaosa ryhmästä voidaan tunnistaa henkilökohtaisesti – varsinkin, kun ryhmän jäsenmäärä pienenee hiljalleen ajan kuluessa.
29.      Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen mukaan tulkinnalla, jonka mukaan koko vahinkoa koskevan
vahingonkorvauskanteen nostamisen edellytyksenä on tiettyjen henkilöiden yksilöiminen henkilökohtaisesti, suositaan oikeutuksetta tiettyä ihmisryhmää vahingoittavien, perusteettoman yleistävien ja stigmatisoivien viestien laatijoita.
Näin on siksi, että tällaisia henkilöitä vastaan voidaan esittää koko vahinkoa koskevia
korvausvaatimuksia ainoastaan vahingon aiheuttaneen tapahtuman tapahtumapaikkakunnan, joka yleensä on vahingon aiheuttajan koti- tai asuinpaikka, tuomioistuimessa. Tällaisesta tulkinnasta seuraa, ettei forum delicti commissi ole todellinen vaihtoehto asetuksen N:o 44/2001 2 artiklan 1 kohdassa säädetylle kattavaa kansainvälistä toimivaltaa koskevalle yleiselle toimivaltasäännölle.
30.      Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen mukaan niin kutsutun mosaiikkisäännön soveltamiseen liittyy myös systeeminen riski siitä, että samojen asianosaisten välillä käydään lukuisia rinnakkaisia oikeudenkäyntejä useissa jäsenvaltioissa, jolloin kasvaa myös riski siitä, että tuomioistuimet antavat keskenään ristiriitaisia ratkaisuja, mikä on ristiriidassa asetuksen N:o 44/2001 johdanto-osan 15 perustelukappaleen kanssa. Kyseinen riski on erityisen merkittävä henkilöoikeuksien
loukkaamista koskevissa asioissa, koska niitä koskevia yhdenmukaistettuja lainvalintasääntöjä ei ole(14) ja koska tällaisissa asioissa on punnittava keskenään ristiriitaisia perusarvoja, kuten kunniaa, mainetta, yksityisyyden suojaa ja ilmaisunvapautta, ja näiden punnintojen tulokset voivat vaihdella huomattavasti
sovellettavien aineellisten oikeussääntöjen ja eri jäsenvaltioiden tuomioistuinten harkinnan mukaan.
31.      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa myös, että kantajan vähintäänkin välillistä henkilökohtaista yksilöintiä koskevaan vaatimukseen liittyy se rakenteellinen heikkous, että mainitun seikan arvioiminen voi usein olla monitahoista ja että se ennen kaikkea liittyy läheisesti kanteen perusteltavuuden arviointiin. Tuomioistuin toteaa, ettei se voi oikeudenkäyntimenettelyn tässä vaiheessa tutkia aineellisia kysymyksiä siitä, voivatko kantajat vedota henkilöoikeuksiinsa, mukaan lukien kansallinen identiteetti, jonka olemassaolo on edelleenkin laajalti keskustelunalainen kysymys Puolan siviilioikeutta koskevassa oikeuskirjallisuudessa ja jota ei toistaiseksi ole vahvistettu ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen oikeuskäytännössä.
32.      Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen mukaan tilanteessa, jossa tiettyjä henkilöitä ei ole yksilöity henkilökohtaisesti, olisi asianmukaista katsoa, ettei kansainvälisen toimivallan ennakoitavuuden perusteena voida pitää ainoastaan asianomaisten henkilöiden intressien keskuksen sijaintipaikkaa vaan myös henkilöoikeuksia mahdollisesti loukkaavan viestin sisällön merkitystä ja sitä, milloin kyseisellä viestillä on ”objektiivisesti arvioituna huomattava painoarvo”. Niinpä olisi suoritettava kokonaisvaltainen arviointi sen paikan määrittämiseksi, missä tiettyä ryhmää koskevalla viestillä – kun otetaan huomioon muun muassa kyseisen paikan maantieteellinen, historiallinen, kulttuurinen ja yhteiskunnallinen asiayhteys – on objektiivisesti arvioituna huomattavaa merkitystä, missä viesti voi herättää vahvimmat – myös kielteiset – reaktiot, missä viesti on äärimmäisen arkaluonteinen ja missä se voi saada eniten näkyvyyttä julkisessa keskustelussa. Tässä yhteydessä ratkaisevaa merkitystä ei olisi väitetyn vahingon aiheuttajan tarkoituksella vaan sillä, saattoiko vastaaja kohtuudella ennakoida mainittuihin eri asiayhteyksiin liittyvien objektiivisten seikkojen perusteella, että tietyssä paikassa nostettaisiin kanne, jossa vaaditaan koko riidanalaisella viestillä potentiaalisesti aiheutetun vahingon korvaamista.
33.      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin korostaa, että kun otetaan huomioon tosiasiallinen tilanne, josta on historiallinen konsensus ja joka koskee toisen maailmansodan alkamista, Saksan
toteuttamaa miehitystä Puolaan kuuluvilla alueilla, sitä, miten tilanne jatkui ja mikä oli sen luonne, kyseisen sodan puolalaisten uhrien määrä ja sen traagiset seuraukset Puolan ja sen väestörakenteen, yhteiskunnan ja politiikan kannalta, ei ole epäilystäkään siitä, että televisiosarjan juonella ja etenkin sen ”puolalaisella” alajuonella on – kun otetaan huomioon sarjan saksalainen näkökulma ja retrospektiivinen luonne – objektiivisesti huomattavaa merkitystä Puolassa ja puolalaisen yleisön keskuudessa. Näin ollen Puolan tuomioistuinten kansainvälinen toimivalta, joka perustuisi siihen, että kyseisessä televisiosarjassa sotilasyksikön X sotilaiden kuvataan käyttäytyvän tietyllä tavalla ja heillä katsotaan olevan tietynlaisia piirteitä, vaikuttaisi olevan ennakoitavuuden periaatteen mukainen ja täyttävän edellytyksen tuomioistuimen ja oikeusriidan läheisyydestä.
34.      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin lisää pohtivansa, voiko osa kantajien esittämistä muista kuin rahamääräisistä vaatimuksista kuulua Puolan tuomioistuinten kansainväliseen toimivaltaan niin kutsutun mosaiikkisäännön perusteella. Nyt käsiteltävässä asiassa kantajat eivät nimittäin vaadi, että televisiosarja poistettaisiin internetistä tai ettei sitä esitettäisi televisiossa, vaan he pyrkivät yhtäältä estämään henkilöoikeuksiensa loukkaamisen uudelleen edellyttämällä täsmällisten tietojen esittämistä aina ennen sarjan esittämistä ja toisaalta poistamaan oikeudenloukkauksen seuraukset siten, että paitsi asianomaisilla internetsivustoilla myös Puolan ja Saksan televisiokanavilla, joilla sarjaa on esitetty, julkaistaisiin asianmukainen ilmoitus. Vaikka se, että tuomioistuin määräisi vastaajat julkaisemaan anteeksipyyntöilmoituksen kanteessa yksilöidyillä internetsivustoilla sivustojen sisällöstä riippumatta tai että se määräisi tietyt tiedot esitettäviksi aina ennen televisiosarjan esittämistä sarjan esittämispaikasta riippumatta, jäisi Puolan tuomioistuinten mosaiikkisäännön mukaan määritetyn toimivallan ulkopuolelle, sama ei välttämättä koske esimerkiksi vaatimusta, jolla pyritään siihen, että anteeksipyyntö esitetään Puolan julkisen lähetystoiminnan harjoittajan televisiokanavalla tai että aina ennen sarjan esittämistä esitetään tietyt tiedot, kunhan kyse on teoksen esittämisestä Puolan alueella.
35.      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin katsoo lisäksi, ettei vahinkoa aiheuttaneena tapahtumana kyseisen käsitteen itsenäisen merkityksen mukaan voida nyt tarkasteltavassa tilanteessa pitää ainoastaan televisiosarjan tuottamista vaan myös sen esittämistä tietyssä jäsenvaltiossa. Näin ollen televisiosarjan esittämisjäsenvaltion tuomioistuimilla voisi
olla kansainvälinen toimivalta ensisijaisesti sillä perusteella, että vahinko aiheutettiin kyseisen valtion alueella, ja ainoastaan toissijaisesti sillä perusteella, että vahinko ilmeni kyseisen valtion alueella. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin epäilee kuitenkin mahdollisuutta soveltaa tällaista päättelyä nyt käsiteltävässä asiassa, koska televisiosarja tuotettiin Saksassa ja Puolan tuomioistuimissa vastaajina ovat yksinomaan sarjan tuottajat,
ja
sarjan esitti Puolassa Puolan julkinen lähetystoiminnan harjoittaja, joka ei ole oikeudenkäynnin asianosaisena.
36.      Nyt käsiteltävässä asiassa tulee ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen mukaan esiin lisäksi kysymys siitä, voidaanko sen seikan perusteella, että vastaajat myönsivät kolmannelle täyden lisenssin televisiosarjan käyttöoikeuksien levittämiseen ja että he siis implisiittisesti hyväksyivät sarjan mahdollisen esittämisen myös muissa jäsenvaltioissa, mukaan lukien Puola, katsoa, että vastaajien käyttäytyminen on rinnastettava vastaajien toimimiseen jokaisessa jäsenvaltiossa, jossa televisiosarja esitettiin heidän suostumuksellaan. Jos näin on, on lisäksi ratkaistava, voiko Puolan tuomioistuinten tähän perustuva kansainvälinen toimivalta ulottua kattamaan myös vahingot, joita aiheutui televisiosarjan esittämisestä muissa jäsenvaltioissa.
37.      Tässä tilanteessa Sąd Najwyższy on päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”1)      Onko [asetuksen – – N:o 44/2001] 5 artiklan 3 alakohtaa, luettuna yhdessä asetuksen johdanto-osan 11 ja 12 perustelukappaleen kanssa, tulkittava siten, että asiassa, jossa on kyse henkilöoikeuksien loukkaamisesta elokuvateoksen sisällöllä, elokuvan esittämisjäsenvaltion, joka ei ole elokuvan tuottamisjäsenvaltio, tuomioistuimilla on kansainvälinen toimivalta tutkia kanne, jossa tuomioistuinta vaaditaan
a)      velvoittamaan vastaajat tekemään muu kuin rahamääräinen suoritus, jonka tarkoituksena on poistaa henkilöoikeuksien loukkaamisen seuraukset, mukaan lukien määräämällä vastaajat esittämään anteeksipyynnön sisältävä ilmoitus televisiokanavilla, joilla elokuva esitettiin, riippumatta elokuvan lähetyspaikasta, ja internetsivustoilla ja määräämällä vastaajat myös esittämään asianmukainen ilmoitus ennen jokaista elokuvan esitystä riippumatta elokuvan lähetyspaikasta, ja/tai
b)      velvoittamaan vastaajat tekemään rahamääräinen suoritus (vahingonkorvaus), jonka tarkoituksena on korvata henkilöoikeuksien loukkaamisella aiheutettu henkinen kärsimys kokonaisuudessaan, mukaan lukien siltä osin kuin elokuvaa on levitetty (esitetty) muissa jäsenvaltioissa,
kun otetaan huomioon, että
–        kantajien intressien keskus ja asuinpaikka (kotipaikka) sijaitsevat [elokuvan esittämis]jäsenvaltiossa
–        kantajat katsovat, että heidän henkilöoikeuksiaan on loukattu sillä, miten elokuvassa esitetään kyseisen jäsenvaltion sotilasyksikön [X] sotilaat, kun yksi kantajista on kyseisen sotilasyksikön entinen sotilas ja toinen kantajista on kyseisen sotilasyksikön entisten sotilaiden yhdistys, jonka sääntömääräisenä tarkoituksena on muun muassa kyseisen sotilasyksikön muiston, historiallisen totuuden ja sotilasyksikön arvonannon puolustaminen
–        elokuvan sisällöllä, mukaan lukien sillä, miten mainitun sotilasyksikön [X] sotilaat esitetään siinä, on historiallisen, kulttuurisen ja yhteiskunnallisen asiayhteyden perusteella objektiivisesti arvioituna huomattavaa merkitystä [elokuvan esittämis]jäsenvaltion alueella?
2)      Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan kieltävästi: onko asetuksen N:o 44/2001 5 artiklan 3 alakohtaa, luettuna yhdessä asetuksen johdanto-osan 11 ja 12 perustelukappaleen kanssa, tulkittava siten, että asiassa, jossa on kyse henkilöoikeuksien loukkaamisesta elokuvateoksen sisällöllä, elokuvan esittämisjäsenvaltion, joka ei ole elokuvan tuottamisjäsenvaltio, tuomioistuimilla on kansainvälinen toimivalta tutkia kanne, jossa tuomioistuinta vaaditaan
a)      velvoittamaan vastaajat tekemään muu kuin rahamääräinen suoritus, jonka tarkoituksena on poistaa sen henkilöoikeuksien loukkaamisen seuraukset, joka aiheutui elokuvan esittämisestä kanteen nostamisjäsenvaltion alueella, mukaan lukien määräämällä vastaajat esittämään anteeksipyyntö kyseisessä jäsenvaltiossa ja myös määräämällä vastaajat esittämään sisällöltään asianmukainen ilmoitus ennen jokaista elokuvan esitystä kyseisessä jäsenvaltiossa, ja/tai
b)      velvoittamaan vastaajat tekemään rahamääräinen suoritus (vahingonkorvaus), jonka tarkoituksena on korvata henkilöoikeuksien loukkaamisella aiheutettu henkinen kärsimys, joka on aiheutunut elokuvan levittämisestä (esittämisestä) kanteen nostamisjäsenvaltiossa,
kun tarvittaessa otetaan huomion ensimmäisen kysymyksen ensimmäisessä, toisessa ja kolmannessa luetelmakohdassa esitetyt seikat?”
38.      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pyysi nyt käsiteltävän asian käsittelemistä unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 107 artiklan mukaisessa kiireellisessä ennakkoratkaisumenettelyssä. Unionin tuomioistuimen toinen jaosto päätti 10.4.2025 antamallaan määräyksellä, jonka se antoi esittelevän tuomarin esityksestä ja julkisasiamiestä kuultuaan, hylätä kyseisen pyynnön.
39.      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pyysi myös, että unionin tuomioistuin käsittelisi nyt käsiteltävän asian työjärjestyksensä 105 artiklan
mukaisessa nopeutetussa menettelyssä. Unionin tuomioistuimen presidentti hylkäsi pyynnön 22.5.2025 antamallaan määräyksellä.(15) Unionin tuomioistuimen presidentti päätti samalla määräyksellään, että nyt käsiteltävälle asialle annetaan unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 53 artiklan 3 kohdan mukainen etusija asian laadun ja asiassa esiin tulleiden kysymysten tärkeyden vuoksi.
40.      Kirjallisia huomautuksia unionin tuomioistuimelle ovat esittäneet Z.R. ja Ś., U. ja Z., Puolan hallitus sekä Euroopan komissio.
IV      Asian tarkastelu
A        Ensimmäinen ennakkoratkaisukysymys
41.      Ensimmäisellä kysymyksellään ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee lähinnä, onko asetuksen N:o 44/2001 5 artiklan 3 alakohtaa tulkittava siten, että sellaisen jäsenvaltion tuomioistuimilla, jonka alueella luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön henkilöoikeuksia loukkaavaa televisiosarjaa esitettiin televisiossa ja
internetissä ja joka ei ole televisiosarjan tuottamisjäsenvaltio, on kansainvälinen toimivalta tutkia kokonaisuudessaan kanne, jossa vaaditaan yhtäältä muuta kuin rahamääräistä suoritusta, jonka tarkoituksena on poistaa henkilöoikeuksien loukkaamisen seuraukset, mukaan lukien määräystä, jolla vastaaja velvoitetaan esittämään anteeksipyynnön sisältävä ilmoitus niillä televisiokanavilla, joilla televisiosarja esitettiin eri jäsenvaltioissa, julkaisemaan anteeksipyyntö kanteessa mainituilla internetsivustoilla ja esittämään aina ennen televisiosarjan esittämistä lähetyspaikasta riippumatta sisällöltään asianmukainen ilmoitus, ja toisaalta rahamääräistä suoritusta, jonka tarkoituksena on korvata henkilöoikeuksien loukkaamisella aiheutettu henkinen kärsimys, mukaan lukien siltä osin kuin sarjaa esitettiin muissakin jäsenvaltioissa.
42.      Palautan aluksi mieleen, että kantajat nostivat kanteensa Sąd Okręgowy w Krakowiessa 19.11.2013. Näin ollen pääasiassa sovelletaan edelleenkin asetusta N:o 44/2001, kuten ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin on tuonut esiin. Vaikka asetus N:o 44/2001 nimittäin kumottiin asetuksella N:o 1215/2012 sen 80 artiklan mukaisesti, viimeksi mainitun asetuksen 66 artiklan 2 kohdan mukaan asetusta N:o 44/2001 sovelletaan edelleen muun muassa sellaisissa oikeudenkäynneissä annettuihin tuomioihin, jotka on pantu vireille ennen 10.1.2015 ja jotka kuuluvat kyseisen asetuksen soveltamisalaan.
43.      Tästä on todettava, että unionin tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan asetuksen N:o 44/2001 johdanto-osan 2 ja 11 perustelukappaleesta ilmenee, että asetuksella pyritään yhtenäistämään tuomioistuimen toimivaltaa siviili- ja kauppaoikeudellisissa asioissa koskevat säännöt sellaisilla toimivaltasäännöillä, joiden ennustettavuus on hyvä. Mainitun asetuksen tavoitteena on näin ollen oikeusvarmuuden saavuttaminen vahvistamalla Euroopan unioniin sijoittautuneiden henkilöiden oikeussuojaa siten, että kantaja kykenee vaivattomasti yksilöimään sen tuomioistuimen, jonka käsiteltäväksi hän voi saattaa asiansa, ja vastaaja kykenee kohtuullisesti ennakoimaan, missä tuomioistuimessa häntä vastaan voidaan nostaa kanne.(16)
44.      Siten asetuksen N:o 44/2001 II luvussa säädetty yleinen toimivaltaa koskeva järjestelmä perustuu kyseisen asetuksen 2 artiklan
1 kohdassa ilmaistuun yleiseen sääntöön, jonka mukaan kanne henkilöä vastaan, jonka kotipaikka on jäsenvaltiossa, nostetaan oikeudenkäynnin asianosaisten kansalaisuudesta riippumatta tuon valtion tuomioistuimissa. Asetuksen
N:o 44/2001 II luvun 2 jaksossa säädetään vain tästä vastaajan kotipaikan tuomioistuinten toimivaltaa koskevasta pääsäännöstä tehtävänä poikkeuksena joistakin erityisistä toimivaltasäännöistä, joihin kyseisen asetuksen 5 artiklan 3 alakohdan toimivaltasääntö kuuluu.(17) Mainitussa
säännöksessä säädetään, että jos henkilön kotipaikka on jäsenvaltiossa, häntä vastaan voidaan nostaa kanne toisessa jäsenvaltiossa sopimukseen perustumatonta vahingonkorvausta koskevassa asiassa sen paikkakunnan tuomioistuimessa, missä vahinko sattui tai saattaa sattua.
45.      Asetuksen N:o 1215/2012 johdanto-osan 34 perustelukappaleesta(18) ilmenee lisäksi, että siltä osin kuin asetuksella N:o 1215/2012 kumotaan ja korvataan asetus N:o 44/2001, jolla puolestaan korvattiin Brysselin yleissopimus, unionin tuomioistuimen tulkinta näistä oikeudellisista välineistä jonkin säännöksistä ja määräyksistä koskee myös niistä muiden säännöksiä ja määräyksiä, mikäli näiden säännösten ja määräysten voidaan katsoa ”vastaavan toisiaan”. Tällainen vastaavuus onkin olemassa Brysselin yleissopimuksen 5 artiklan 3 kohdan, asetuksen N:o 44/2001 5 artiklan 3 alakohdan ja asetuksen N:o 1215/2012 7 artiklan
2 alakohdan välillä.(19) Näin ollen unionin tuomioistuimen oikeuskäytäntöä, joka koskee mainittua määräystä tai mainittuja säännöksiä, sovelletaan samalla tavalla muihin niistä.
1.      Asetuksen N:o 44/2001 5 artiklan 3 alakohdan tulkintaa koskeva unionin tuomioistuimen oikeuskäytäntö
46.      Unionin tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan asetuksen N:o 44/2001 5 artiklan 3 alakohdassa säädettyä erityistä toimivaltaa koskevaa sääntöä on tulkittava itsenäisesti ja suppeasti. Tämä erityistä toimivaltaa koskeva sääntö perustuu riita-asian ja sen paikkakunnan tuomioistuinten, missä vahinko sattui, välisen erityisen läheisen liittymän olemassaoloon, minkä vuoksi on perusteltua antaa toimivalta näille tuomioistuimille hyvään lainkäyttöön ja prosessin asianmukaiseen järjestämiseen liittyvien syiden perusteella.(20) Lisäksi tällaista liittymää koskevalla vaatimuksella on taattava oikeusvarmuus ja vältettävä mahdollisuus siitä, että vastaaja haastetaan jäsenvaltion tuomioistuimeen, johon hän ei kohtuudella ole voinut odottaa joutuvansa, ja tämä seikka on tärkeä erityisesti silloin, kun riita-asia koskee sopimukseen perustumattomia velvoitteita, jotka johtuvat yksityisyyden ja henkilöoikeuksien loukkauksesta, esimerkiksi kunnianloukkauksesta.(21) Sopimukseen perustumatonta vahingonkorvausta koskevissa asioissa sen paikkakunnan tuomioistuimella, missä vahinko sattui tai saattaa sattua, onkin yleensä parhaat mahdollisuudet ratkaista asia muun muassa riidan läheisyyden ja asian selvittämisen vaivattomuuden vuoksi.(22)
47.      On myös niin, että käsite ”paikkakunta, missä vahinko sattui” tarkoittaa samalla sekä vahingon ilmenemispaikkaa että siihen kausaaliyhteydessä olevan tapahtuman paikkaa, joten vastaajaa vastaan voidaan kantajan valinnan mukaan nostaa kanne näistä jommankumman paikkakunnan tuomioistuimessa. Kumpikin näistä paikoista voi muodostaa huomattavan liittymän tuomioistuimen toimivallan näkökulmasta, koska kumpikin niistä voi tapauksen mukaan osoittautua erityisen hyödylliseksi todistelun ja oikeudenkäyntimenettelyn järjestämisen kannalta.(23)
48.      Nyt käsiteltävässä asiassa on kyse erityisesti henkilöoikeuksia koskevista säännöistä, jotka ensin vahvistettiin tuomiossa Shevill ja joita sittemmin toiseksi mukautettiin internetin erityiseen tilanteeseen tuomiossa eDate ja joita on täsmennetty sitäkin myöhemmissä tuomioissa.
49.      Tuomiossaan Shevill yhteisöjen tuomioistuin katsoi, että kun on kyse kunnianloukkauksesta useiden jäsenvaltioiden alueella jaetulla lehtiartikkelilla, kausaaliyhteydessä olevan tapahtuman paikkakunta voi olla ainoastaan riidanalaisen julkaisun kustantajan kotipaikka paikkakuntana, josta vahinko sai alkunsa, ja että toimivalta tutkia vahingonkorvauskanne, joka koskee koko
lainvastaisella teolla aiheutettua vahinkoa, on näin ollen oltava kustantajan kotipaikan tuomioistuimella.(24) Yhteisöjen tuomioistuin totesi myös, että kantajalla on oltava mahdollisuus saattaa vaatimuksensa myös sen paikkakunnan tuomioistuimen käsiteltäväksi, missä vahinko on ilmennyt.(25) Niinpä silloin, kun on kyse lehdistön kautta tapahtuneesta kansainvälisestä kunnianloukkauksesta, luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön kunnialle, maineelle ja arvonannolle aiheutettu vahinko ilmenee siellä, missä julkaisua jaetaan, jos vahingonkärsijä on siellä tunnettu, ja näin ollen kunkin sellaisen jäsenvaltion tuomioistuimet, jonka alueella loukkaavaa julkaisua on jaettu ja jonka alueella vahingonkärsijä väittää hänelle aiheutuneen mainehaittaa, ovat toimivaltaisia tutkimaan kyseisen valtion alueella aiheutuneet vahingot.(26) Tästä yhteisöjen tuomioistuin totesi, että vaikka saman riita-asian eri osien tutkimiseen eri tuomioistuimissa liittyy haittoja, kantajalla on kuitenkin aina mahdollisuus saattaa kanteensa kokonaisuudessaan joko vastaajan kotipaikan tuomioistuimen tai loukkaavan julkaisun kustantajan toimipaikan tuomioistuimen käsiteltäväksi.(27) Vaikka yhteisöjen tuomioistuin oli ensin katsonut, että on välttämätöntä estää tilanne, jossa toimivaltaisia tuomioistuimia olisi lukuisia ja jossa kasvaa riski tuomioistuinratkaisujen ristiriitaisuudesta,(28) se siis muutti oikeuskäytäntöään tuomiollaan Shevill asetuksen N:o 44/2001 logiikan perusteella.(29)
50.      Unionin tuomioistuin vahvisti myöhemmin tuomiossaan
eDate tuomioon Shevill perustuvan oikeuskäytännön ja täsmensi, että kyseisessä tuomiossa esitetyt näkökohdat, jotka mainitsin tämän ratkaisuehdotukseni edellisessä kohdassa, ovat sovellettavissa myös muihin tiedotus- ja viestintävälineisiin ja ne koskevat hyvin monenlaisia eri oikeusjärjestyksissä vahvistettuja henkilöoikeuksien loukkauksia.(30) Unionin tuomioistuin lisäsi muun muassa, että sisältöjen julkistaminen internetsivulla eroaa painotuotteen kaltaisten tiedotusvälineiden maantieteellisesti rajatusta levittämisestä siinä, että tarkoituksena on periaatteessa asettaa kyseiset sisällöt katseltaviksi kaikkialla, jolloin sisältöihin voi heti tutustua rajaton määrä internetin käyttäjiä kaikkialla maailmassa täysin riippumatta siitä, onko niiden lähettäjän tarkoitus ollut, että niihin tutustutaan lähettäjän sijoittautumisjäsenvaltion ulkopuolella, eikä lähettäjä voi myöskään vaikuttaa siihen, joten liittymän määräytymisperusteita on syytä mukauttaa siten, että henkilöoikeuksien loukkaamisesta internetissä aiheutunutta vahinkoa kärsinyt voi saattaa vahinkoa kokonaisuudessaan koskevan asian käsiteltäväksi yhdessä tuomioistuimessa, joka määräytyy sen mukaan, missä Euroopan unionin alueella tästä oikeudenloukkauksesta johtuva vahinko on ilmennyt. Koska parhaat edellytykset arvioida verkossa julkaistun sisällön vaikutuksia tietyn henkilön henkilöoikeuksiin on sen paikan tuomioistuimella, missä väitetyn vahingon kärsineen henkilön intressien keskus sijaitsee, toimivallan antaminen kyseiselle tuomioistuimelle on hyvän lainkäytön tavoitteen mukaista.(31) Henkilön intressien keskuksen sijaintipaikka on yleensä sama kuin hänen vakinainen asuinpaikkansa.(32) Niinpä mainitusta tuomiosta ilmenee, että henkilö, joka katsoo kärsineensä vahinkoa, voi päättää nostaa koko aiheutunutta vahinkoa koskevan vahingonkorvauskanteensa joko kyseisten sisältöjen lähettäjän sijoittautumisjäsenvaltion tuomioistuimessa tai sen jäsenvaltion tuomioistuimessa, jossa hänen intressiensä keskus sijaitsee. Tällainen henkilö voi myös nostaa kanteen kunkin sellaisen jäsenvaltion tuomioistuimissa, jonka alueella verkossa julkaistu sisältö on saatavilla tai on ollut saatavilla,
jolloin kyseisillä tuomioistuimilla on toimivalta
tutkia ainoastaan ne vahingot, jotka aiheutuivat sen jäsenvaltion alueella, jonka tuomioistuimessa kanne nostettiin.(33)
2.      Päätelmät unionin tuomioistuimen oikeuskäytännöstä pääasian yhteydessä
51.      Ensimmäisellä kysymyksellään ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee ensinnäkin, voidaanko tuomioon eDate perustuvaa oikeuskäytäntöä, joka koskee internetiä ja jossa liittymäkohtana käytetään vahingonkärsijän intressien keskusta, soveltaa myös tilanteessa, jossa henkilöoikeuksia on mahdollisesti loukattu tuottamalla televisiosarja ja esittämällä
se useiden jäsenvaltioiden alueella. Kyseinen tuomioistuin pohtii siis, onko pääasiaa tarkasteltava yksinomaan tuomioon eDate perustuvan oikeuskäytännön perusteella vai onko sen yhteydessä otettava huomioon myös tuomioon
Shevill perustuva oikeuskäytäntö.
52.      Tässä yhteydessä ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tuo esiin useita argumentteja sen puolesta, että pääasiassa olisi sovellettava ainoastaan tuomioon eDate perustuvaa oikeuskäytäntöä, jolloin Puolan tuomioistuimilla olisi kansainvälinen toimivalta tutkia kantajien vahingonkorvauskanne koko vahingon osalta. Niinpä kyseinen tuomioistuin esittää, että tuomiossa Shevill omaksuttu ratkaisu, joka koskee asetuksen N:o 44/2001 5 artiklan 3 alakohdan tulkintaa, liittyi lehdistöön ja annettiin yli 20 vuotta sitten eli aikakaudella,
jona teosten etälähettämiseen liittyvät tekniset mahdollisuudet olivat täysin erilaiset kuin nykyään, ja että suoratoistoteknologioiden ja audiovisuaalisten suoratoistomediapalvelujen kehitys ovat seikkoja, joiden vuoksi tuomioistuinten kansainvälisen toimivallan ei pitäisi määräytyä teoksen levittämismuotoon perustuvan erottelun mukaan. Muutenkin on sen mukaan niin,
että maantieteellisten rajoitustoimintojen ja sijainninselvittämistoimintojen kaltaisten teknologioiden ansiosta yhtäältä teos voidaan asettaa saataville vain tietyllä, rajatulla alueella ja toisaalta teoksen sisältö voi vaihdella sen mukaan, missä siihen tutustutaan. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa myös, että jos koko vahinkoa koskeva vahingonkorvauskanne voitaisiin nostaa
siinä valtiossa, jossa kantajan intressien keskus sijaitsee, ainoastaan elokuvan internetlevittämisen yhteydessä, tilanteessa, jossa riidanalaista sisältöä levitetään yhtä aikaa sekä verkossa että muuten, oikeusriidan käsittelytoimivalta pirstaloituisi tavalla, jota ei oikein voida hyväksyä.
53.      Muistutan tässä yhteydessä, että unionin tuomioistuin on toistuvasti todennut, että tuomioon Shevillperustuvaa oikeuskäytäntöä on syytä soveltaa, ja se on tehnyt näin myös vastikään annetuissa tuomioissaan.(34)Tuomioon Shevillperustuva oikeuskäytäntö – eikä ainoastaan tuomioon eDate perustuva oikeuskäytäntö – on siis otettava huomioon, kun ratkaistaan, onko Puolan tuomioistuimilla kansainvälinen toimivalta antaa ratkaisu
pääasiassa nostettuun kanteeseen
koko vahingon perusteella. Unionin oikeutta on lisäksi tulkittava pääasian tosiseikkojen tapahtuma-ajan perusteella, joka oli siis aikaa ennen vuotta 2015. Mainittua ajankohtaa
myöhemmällä teknisellä kehityksellä ei näin ollen ole merkitystä nyt käsiteltävässä asiassa.
54.      Tuomiosta eDate ilmenee, että sisältöjen julkistaminen internetsivustolla eroaa tiedotusvälineen maantieteellisesti rajatusta levittämisestä siten, että sisältöjen verkossa julkaisemisen tarkoituksena on lähtökohtaisesti kyseisten sisältöjen asettaminen katseltaviksi kaikkialla siten, että niihin voidaan tutustua kaikkialla maailmassa sisältöjen lähettäjän tätä valvomatta.(35) Totean kuitenkin, ettei televisiosarjan esittäminen täytä näitä edellytyksiä.(36) Näin on yhtäältä siksi, että lähetyksen toteuttamistavasta riippumatta – eli oli kyse sitten digitaalisesta, kaapeli- tai satelliittitelevisiolähetyksestä – televisiosarjaa esitetään lähtökohtaisesti maantieteellisesti rajatulla alueella eli lähetys on saatavilla ainoastaan televisiosignaalin vastaanottoalueella, joka sijaitsee lähtökohtaisesti yhden valtion alueella (paikallinen, alueellinen tai koko valtion alueen lähetys). Ennakkoratkaisupyynnöstä käy ilmi, että kyseessä olevaa televisiosarjaa esitettiin eri jäsenvaltioiden alueella niiden niin sanotuilla kansallisilla televisiokanavilla, jotka olivat tässä tapauksessa Puolan, Saksan, Irlannin, Espanjan, Hollannin, Itävallan ja Norjan televisiokanavat. Toisaalta televisiosarjaa ei esitetty sarjan ainoiden tekijänoikeuksien haltijoiden (eli sen tuottajien) tätä valvomatta, koska he voivat määrittää säännöt teoksensa lähettämiselle, mukaan lukien lähetyksen maantieteelliset rajat. Nyt käsiteltävässä asiassa ennakkoratkaisupyynnöstä käy ilmi, että vastaajat ovat televisiosarjan tekijänoikeuksien ainoat haltijat ja että he ovat osittain siirtäneet B:lle oikeuden televisiosarjan käyttämiseen tietyillä maantieteellisillä alueilla, minkä lisäksi he myönsivät sille 12 kuukaudeksi yksinomaisen lisenssin televisiosarjan käyttöoikeuksien levittämiseen muilla maantieteellisillä alueilla.
55.      Näin ollen televisiosarjan esittämiseen ei voida soveltaa yksinomaan tuomioon eDate perustuvaa oikeuskäytäntöä. Vastaavasti kyseisessä tuomiossa vahvistettiin, että tuomiossa Shevill esitetyt näkökohdat, jotka koskevat lehtiartikkelia, ovat sovellettavissa myös muihin tiedotus- ja viestintävälineisiin.(37) Tässä yhteydessä unionin tuomioistuin viittasi tuomionsa eDate44 kohdassa julkisasiamies Cruz Villalónin ratkaisuehdotukseen,(38) jonka mukaan tuomioon Shevill perustuvan oikeuskäytännön ulottuvuus on laaja eikä kyseistä oikeuskäytäntöä sovelleta ainoastaan painettuihin julkaisuihin vaan sen soveltamisala voi kattaa myös muita viestintävälineitä, kuten televisiossa tai radiossa julkaistut tiedot.
56.      Sarjan yhtäaikainen esittäminen televisiokanavalla ja internetissä ei ole seikka, joka voisi yksin vaikuttaa tähän tulkintaan. Unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan asetuksen N:o 44/2001 5 artiklan 3 alakohdassa säädettyä erityistä toimivaltaa koskevaa sääntöä on nimittäin tulkittava itsenäisesti ja suppeasti.(39) Koska televisiosarjan levittäminen internetissä eroaa selvästi sen esittämisestä televisiossa, internetin osalta omaksuttua ratkaisua ei ole syytä ulottaa koskemaan televisiota tilanteessa, jossa tuomiossa
eDate vahvistetut edellytykset eivät täyty. Tällainen lähestymistapa aiheuttaisi muutenkin epävarman tilanteen, koska – riippuen tuottajien päätöksistä – ei ole selvää, että kaikki televisiossa esitetyt sisällöt saatetaan välttämättä saataville internetissä, joten televisiossa esitetyn sisällön lähettämisehdot, jotka voivat myös muuttua ajan kuluessa, olisi selvitettävä tapauskohtaisesti.
57.      Maantieteellisistä rajoituksista ja sijainninselvittämistoiminnoista internetlevityksen yhteydessä totean, että kyseisten toimintojen vuoksi voitaisiin katsoa, ettei tuomiossa eDate asetettu edellytys sisällön saattamisesta kaikkialla katseltavaksi täyty, mistä seuraisi se, että tällaisessa tilanteessa olisi sovellettava tuomioon Shevill perustuvaa oikeuskäytäntöä, eikä se, ettei kyseistä oikeuskäytäntöä voitaisi soveltaa televisiosarjaan.
58.      Oikeusriidan pirstaloitumisesta totean, että kyseinen argumentti otettiin huomioon tuomiossa Shevill. Yhteisöjen tuomioistuin nimittäin totesi, että vaikka saman riita-asian eri osien tutkimiseen eri tuomioistuimissa liittyy haittoja, kantajalla on kuitenkin aina mahdollisuus saattaa kanteensa kokonaisuudessaan joko vastaajan kotipaikan tuomioistuimen tai loukkaavan julkaisun kustantajan toimipaikan tuomioistuimen käsiteltäväksi.(40) Muistutan
tässä yhteydessä siitä, että asetuksen N:o 44/2001 2 artiklan 1 kohdassa säädetyn pääsäännön mukaan kanne henkilöä vastaan, jonka kotipaikka on jäsenvaltiossa, nostetaan kyseisen jäsenvaltion tuomioistuimissa. Kyseisen asetuksen 5 artiklan 3 alakohdassa säädetty erityinen toimivaltasääntö on ainoastaan poikkeussääntö, josta ei voi tulla pääsääntöä, sillä muuten kyseenalaistettaisiin kyseisessä asetuksessa määritetyt toimivaltasäännöt.
59.      Näin ollen pääasiassa kyseessä olevassa tilanteessa on tehtävä erottelu tuomioon Shevill perustuvan oikeuskäytännön soveltamisalaan kuuluvan televisiosarjan televisiolähettämisen ja tuomioon eDate perustuvan oikeuskäytännön soveltamisalaan kuuluvan televisiosarjan internetlevittämisen välillä, joista jälkimmäisen tapauksessa vahingonkärsijä voi nostaa koko vahinkoa koskevan vahingonkorvauskanteen sen jäsenvaltion tuomioistuimissa, jossa hänen intressiensä keskus sijaitsee.
60.      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee toiseksi tuomioon eDate perustuvan oikeuskäytännön osalta, täyttyvätkö nyt käsiteltävässä asiassa edellytykset, jotka vahvistettiin tuomiossa Mittelbayerischer Verlag.(41) Mainitussa tuomiossaan unionin tuomioistuin totesi, että sillä, että henkilö kuuluu laajaan yksilöitävissä olevaan ryhmään, ei voida saavuttaa toimivaltasääntöjen ennustettavuutta ja oikeusvarmuutta koskevia tavoitteita, koska tällaisen ryhmän jäsenten intressien keskus saattaa olla missä tahansa unionin jäsenvaltiossa.(42)
61.      Nyt käsiteltävässä asiassa ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa muun muassa, ettei televisiosarjan juonen perusteella voida yksilöidä kumpaakaan kantajista, koska kyse on fiktiivisestä teoksesta, jossa ei viitata suoraan tai välillisesti todellisiin nykyihmisiin tai sarjan tapahtumien aikalaisiin. Kyseisestä sarjasta ei varsinkaan voida tunnistaa henkilökohtaisesti Ś:ää, koska kyseinen yhdistys perustettiin kymmeniä vuosia toisen maailmansodan päättymisen jälkeen. Tuomioistuin katsoo kuitenkin, että sarjassa kuvataan rajatun ja suljetun ihmisryhmän – eli sotilasyksikön X sotilaiden – käyttäytymistä, ja siinä kyseinen sotilasyksikkö yksilöidään yksiselitteisesti ja varmasti, ja Z.R. on yksi kyseiseen ryhmään kuuluneista ihmisistä, jotka ovat vielä elossa.
62.      Komission tavoin katson kuitenkin Z.R:n osalta, että edellytys siitä, että henkilö on välillisesti yksilöitävä ”henkilökohtaisesti”, merkitsee sitä, että henkilö on voitava tunnistaa tiettyjen sellaisten erityispiirteidensä vuoksi, jotka selvästi viittaavat tiettyyn henkilöön.(43) Kyseisessä oikeuskäytännössä näkyy muutenkin tuomioon Shevillperustuva oikeuskäytäntö, jonka mukaan vahingonkärsijän on oltava tunnettu.(44) Siten unionin tuomioistuin on katsonut, että henkilökohtaisesta yksilöinnistä on kyse tilanteissa, joissa internetsivustolla julkaistu sisältö koski suoraan henkilöitä, joiden henkilöoikeuksia väitetysti loukattiin, koska heidät mainittiin siinä nimeltä.(45) Nyt käsiteltävässä asiassa televisiosarjassa kuvataan kuitenkin kuvitteellisia henkilöhahmoja, mikä merkitsee, ettei Z.R:ää yksilöidä siinä edes välillisesti henkilökohtaisesti. Ennakkoratkaisupyynnöstä käy lisäksi ilmi, että Ś:llä on nykyään noin 5 000 jäsentä, mitä on mielestäni pidettävä laajana ryhmänä, mistä seuraa, että pelkällä henkilön kuulumisella kyseiseen ryhmään ei voida saavuttaa toimivaltasääntöjen ennustettavuutta ja oikeusvarmuutta koskevia tavoitteita.(46) Muistutan muutenkin, että nyt käsiteltävää asiaa on arvioitava pääasian tosiseikkojen tapahtuma-ajan eli sellaisen ajankohdan perusteella, jona edelleen elossa olevia sotilasyksikön X entisiä sotilaita oli mahdollisesti enemmän kuin nykyään.
63.      Huomautan yleisemmällä tasolla, että jos henkilökohtaista yksilöimistä koskevaa edellytystä tulkittaisiin
laajasti, henkilöoikeuksia loukkaavan viestin lähettäjä ei voisi tietää, missä viestissä tarkoitettujen henkilöiden intressien keskukset sijaitsevat, sillä ne voivat sijaita eri jäsenvaltioissa.(47) Tällainen tulkinta olisi muutenkin omiaan aiheuttamaan sen, että eri jäsenvaltioiden tuomioistuimissa annettaisiin ristiriitaisia ratkaisuja. Niinpä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen niin kutsutun mosaiikkisäännön osalta esittämä arvostelu koskisi samalla tavalla myös kyseistä
tulkintaa, sillä siihenkin liittyisi systeeminen riski siitä, että samojen asianosaisten välillä käydään lukuisia rinnakkaisia oikeudenkäyntejä useissa jäsenvaltioissa.
64.      Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen mukaan tilanteessa, jossa henkilöä ei ole yksilöity henkilökohtaisesti, forum delicti commissi ei ole todellinen vaihtoehto asetuksen N:o 44/2001 2 artiklan 1 kohdassa säädetylle
kattavaa kansainvälistä toimivaltaa koskevalle yleiselle toimivaltasäännölle. Ilmeisesti kyseinen tuomioistuin siis olettaa lähtökohtaisesti, että kansainvälistä toimivaltaa koskevien sääntöjen on oltava kantajan edun mukaisia. Totean kuitenkin yhtäältä, että unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan henkilön mahdollisuus nostaa koko väitettyä vahinkoa koskeva kanne sen jäsenvaltion tuomioistuimissa, jossa hänen intressiensä keskus sijaitsee, on perusteltua intressillä taata hyvä lainkäyttö eikä erityisesti kantajan suojaamisella.(48) Toisaalta tuomioon Shevill perustuvan oikeuskäytännön mukaan kantajalla on aina mahdollisuus nostaa koko kanteensa yhdessä ainoassa tuomioistuimessa, joka tässä tapauksessa on siis televisiosarjan tuottajien kotipaikkakunnan tuomioistuin, joka sijaitsee Saksassa.
65.      Ś:n osalta totean, että unionin tuomioistuimen oikeuskäytännöstä ilmenee, ettei ratkaisevaa merkitystä ole sillä, onko kantaja luonnollinen henkilö vai oikeushenkilö.(49) Näin ollen oikeushenkilö, jonka henkilöoikeuksia väitetään loukatun julkaisemalla internetissä sitä koskevia virheellisiä tietoja ja jättämällä poistamatta sitä koskevia kommentteja, voi nostaa näiden tietojen oikaisua, näiden kommenttien poistamista ja koko aiheutuneen vahingon korvaamista koskevan kanteen sen jäsenvaltion tuomioistuimissa, jossa sen intressien keskus sijaitsee.(50) Nyt käsiteltävässä asiassa ennakkoratkaisupyynnöstä käy kuitenkin
ilmi, että kyseinen yhdistys perustettiin kymmeniä vuosia toisen maailmansodan päättymisen jälkeen, joten televisiosarjassa ei ole mitään tietoja siitä eikä sitä voida yksilöidä kyseisen sarjan perusteella suoraan tai välillisesti. Pelkästään se seikka, että kyseisen yhdistyksen sääntömääräisenä tarkoituksena on muun muassa puolustaa asianomaisen sotilasyksikön ja siinä palvelleiden sotilaiden arvostusta, hyvää mainetta ja muistoa, ei voi riittää perusteeksi katsoa, että yhdistys
yksilöidään sarjassa henkilökohtaisesti asetuksen N:o 44/2001(51) 5 artiklan 3 alakohdassa tarkoitetulla tavalla. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin on muutenkin tuonut esiin, että sellaisen yhdistyksen kotipaikka, jolla on samankaltainen tai sama sääntömääräinen tarkoitus kuin Ś:llä, voi sijaita missä tahansa unionin jäsenvaltiossa, mistä aiheutuisi samat haitat kuin tuomioon Shevill perustuvasta oikeuskäytännöstäkin.
66.      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin esittää kolmanneksi,
että kantajan vähintäänkin välillistä henkilökohtaista yksilöintiä koskevaan vaatimukseen liittyy se rakenteellinen heikkous, että mainitun seikan arvioiminen voi usein olla monitahoista ja että se ennen kaikkea liittyy läheisesti kanteen perusteltavuuden arviointiin. Unionin tuomioistuin on kuitenkin katsonut, että tuomioistuin, jonka käsiteltäväksi asia on saatettu, ei kansainvälisen toimivallan tarkistusvaiheessa arvioi, onko kanne otettava tutkittavaksi tai onko se perusteltu, vaan se toteaa ainoastaan ne liittymät tuomioistuinvaltioon, jotka ovat perusteena sen toimivallalle. Oikeusvarmuuden tavoite vaatii, että kansallinen tuomioistuin voi helposti ratkaista oman toimivaltansa ilman, että sen täytyisi tutkia pääasia, mutta velvollisuus toimittaa kattava todistelu jo menettelyn tässä vaiheessa siltä osin kuin kyse on sekä toimivaltaan että pääasiaan liittyvistä, asian kannalta merkityksellisistä tosiseikoista aiheuttaisi vaaran siitä, että otetaan kantaa pääasiaan. Unionin tuomioistuin on myös täsmentänyt, että sekä hyvän lainkäytön tavoite että sen itsenäisyyden kunnioittaminen, joka tuomioistuimella on tuomiovaltaansa käyttäessään, edellyttävät, että asiaa käsittelevä tuomioistuin voi tutkia kansainvälisen toimivaltansa kaikkien hallussaan olevien tietojen – tarvittaessa myös vastaajan lausumien – valossa.(52)
67.      Tästä seuraa, että
ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on annettava ratkaisunsa sen käytettävissä olevien seikkojen perusteella. Jos kyseisistä seikoista ei selkeästi ilmene, että kantajat voidaan yksilöidä ”henkilökohtaisesti”, kyseinen tuomioistuin ei voi ottaa kantaa televisiosarjan internetlevittämisestä aiheutuneeseen vahinkoon kaikilta osin. Tässä tapauksessa on niin, että kun otetaan huomioon kyseisen tuomioistuimen esittämät seikat, unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön perusteella kantajia ei voida yksilöidä televisiosarjan perusteella suoraan eikä välillisesti. Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen esiin tuomasta näkemyksestä, jonka mukaan kansainvälistä toimivaltaa koskevien sääntöjen soveltamisen yhteydessä ei voida ennakoida
pääasiassa myöhemmin annettavaa ratkaisua, huomautan lisäksi, ettei sen kysymyksen tarkastelu, voidaanko kantajia tunnistaa henkilökohtaisesti, suinkaan edellytä pääasian ratkaisemista, kun riidassa on ratkaistavana, onko henkilöoikeuksia loukattu.
68.      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin esittää neljänneksi, että kun henkilöoikeuksia mahdollisesti loukkaavan sisällön perusteella ei voida henkilökohtaisesti yksilöidä tiettyjä henkilöitä, kansainvälisen toimivallan ennakoitavuuden perusteena ei tulisi käyttää ainoastaan asianomaisten henkilöiden intressien keskuksen sijaintipaikkaa vaan myös henkilöoikeuksia mahdollisesti loukkaavan viestin sisällön huomattavaa merkitystä ja sitä, milloin kyseisellä viestillä on viestin levittämisjäsenvaltion
historiallisen, kulttuurisen ja yhteiskunnallisen asiayhteyden perusteella ”objektiivisesti arvioituna
huomattavaa merkitystä” kyseisen valtion alueella.
Kyseisen tuomioistuimen näkemyksen mukaan tällainen lähestymistapa, jossa etusija annetaan oikeusriidan kohteelle ja merkitykselle tietyssä paikassa eikä henkilöille, jotka potentiaalisesti voivat nostaa kanteen, ja heidän intressiensä keskukselle, näyttäisi vastaavan kansainvälisen toimivallan ennakoitavuuden periaatteen asianmukaista tulkintaa.
69.      Unionin tuomioistuimen oikeuskäytännöstä ilmenee kuitenkin, että vaikka
asetuksen N:o 44/2001 5 artiklan 3 alakohdassa tarkoitetun ”paikkakunnan, missä vahinko sattui” käsite voi viitata vahingon ilmenemispaikkaan, kyseisen käsitteen on tulkittava tarkoittavan ainoastaan paikkakuntaa, jossa vahinkoa aiheuttaneesta tapahtumasta, jonka perusteella sopimukseen perustumaton vahingonkorvausvastuu syntyy, aiheutui suoria vahingollisia seurauksia välittömästi vahinkoa kärsineelle henkilölle.(53) Nyt käsiteltävässä asiassa tästä seuraa, että tuomioistuimen kansainvälinen toimivalta edellyttää sen tutkimista, missä vahinko ilmeni nimenomaan sellaisen kantajan näkökulmasta, joka on luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö, jonka henkilöoikeuksia väitetysti loukattiin. Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen ehdottaman lähestymistavan hyväksyminen merkitsisi sitä, että kansallisille tuomioistuimille vahvistettaisiin uusi toimivaltaperuste, jolla ei olisi yhteyttä väitetysti vahinkoa kärsineeseen henkilöön ja joka voisi olla vahingonkärsijän edun vastainen. Kuten komissio nimittäin on todennut, kyseisen lähestymistavan hyväksyminen merkitsisi, että entinen sotilas, jonka intressien keskus sijaitsee Puolassa, voisi nostaa kanteensa Puolan tuomioistuimissa koko hänelle aiheutuneen vahingon perusteella, kun otetaan huomioon televisiosarjan objektiivisesti arvioituna huomattava merkitys Puolassa, kun taas entinen sotilas, jonka intressien keskus sijaitsisi toisessa jäsenvaltiossa, ei voisi nostaa kannettaan kyseisessä toisessa valtiossa.(54)
70.      Kaiken edellä esitetyn perusteella ehdotan, että ensimmäiseen kysymykseen vastataan, että asetuksen N:o 44/2001 5 artiklan 3 alakohtaa on tulkittava siten, ettei sellaisen jäsenvaltion tuomioistuimilla, jonka alueella luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön henkilöoikeuksia loukkaavaa televisiosarjaa esitettiin televisiossa ja internetissä ja joka ei ole televisiosarjan tuottamisjäsenvaltio, ole sarjan televisiolevityksen osalta
kansainvälistä toimivaltaa tutkia kokonaisuudessaan kannetta, jossa vaaditaan yhtäältä muuta kuin rahamääräistä suoritusta, jonka tarkoituksena on poistaa henkilöoikeuksien loukkaamisen seuraukset, mukaan lukien määräystä, jolla vastaaja velvoitetaan esittämään anteeksipyynnön sisältävä ilmoitus niillä televisiokanavilla, joilla televisiosarja esitettiin eri jäsenvaltioissa, ja esittämään aina ennen televisiosarjan esittämistä lähetyspaikasta riippumatta sisällöltään asianmukainen ilmoitus, ja toisaalta rahamääräistä suoritusta, jonka tarkoituksena on korvata henkilöoikeuksien loukkaamisella aiheutettu henkinen kärsimys, mukaan lukien siltä osin kuin televisiosarjaa esitettiin muissa jäsenvaltioissa. Internetlevityksen osalta sellaisen jäsenvaltion tuomioistuimilla, jonka alueella luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön intressien keskus sijaitsee, on toimivalta tutkia tällainen kanne kokonaisuudessaan vain siinä tapauksessa, että riidanalaisessa sisällössä on objektiivisia ja todennettavissa olevia seikkoja, joiden perusteella kyseinen henkilö voidaan joko suoraan tai välillisesti henkilökohtaisesti yksilöidä.
B        Toinen ennakkoratkaisukysymys
71.      Toisella kysymyksellään ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee siinä tapauksessa, että ensimmäiseen kysymykseen vastataan kieltävästi, lähinnä, onko asetuksen N:o 44/2001 5 artiklan 3 alakohtaa tulkittava siten, että sellaisen jäsenvaltion tuomioistuimilla,
jonka alueella henkilöoikeuksia loukkaavaa televisiosarjaa esitettiin televisiossa ja joka ei ole televisiosarjan tuottamisjäsenvaltio, on kansainvälinen toimivalta tutkia sarjan tuottajaa vastaan nostettu kanne, jossa vaaditaan yhtäältä muuta kuin rahamääräistä suoritusta, jonka tarkoituksena on poistaa henkilöoikeuksien loukkaamisen seuraukset, mukaan lukien määräystä, jolla vastaaja velvoitetaan esittämään anteeksipyyntö niillä televisiokanavilla, joilla televisiosarja esitettiin, ja esittämään aina ennen televisiosarjan esittämistä kyseisessä jäsenvaltiossa sisällöltään asianmukainen ilmoitus, ja toisaalta rahamääräistä suoritusta, jonka tarkoituksena on korvata henkinen kärsimys, joka aiheutui kyseisen televisiosarjan levittämisestä kyseisen jäsenvaltion alueella.
72.      Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen viittaamassa unionin tuomioistuimen oikeuskäytännössä on todettu, että kun otetaan huomioon internetsivustolla julkaistujen tietojen ja sisältöjen ulottuvuus kaikkialle ja se seikka, että niitä voidaan lähtökohtaisesti levittää maailmanlaajuisesti, vaatimus tietojen oikaisemisesta tai internetissä julkaistujen sisältöjen poistamisesta on yhtenäinen ja jakamaton ja se voidaan tämän vuoksi esittää vain tuomioistuimessa, joka on toimivaltainen käsittelemään vahingonkorvausvaatimuksen kokonaisuudessaan, eikä tuomioistuimessa, jolla ei ole tällaista toimivaltaa.(55)
73.      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa, etteivät kantajat vaadi televisiosarjan poistamista internetistä tai sen televisioesittämisen kieltämistä vaan he pyrkivät yhtäältä estämään sen, että heidän henkilöoikeuksiaan loukattaisiin uudelleen, vaatimalla täsmällisten tietojen esittämistä
aina ennen sarjan esittämistä, ja toisaalta poistamaan oikeudenloukkauksen seuraukset vaatimalla asianmukaisen ilmoituksen julkaisemista paitsi asianomaisilla internetsivustoilla myös Puolan ja Saksan televisiokanavilla, joilla sarjaa on esitetty. Kyseisen tuomioistuimen mukaan vaatimus tiettyjen sisältöjen poistamisesta internetistä on kuitenkin jakamaton, jos kantajan tarkoituksena on, että henkilöoikeuksia loukkaava sisältö poistetaan kokonaan.
74.      Tarkastellessani ensimmäistä ennakkoratkaisukysymystä toin esiin, ettei tuomioon eDate perustuva oikeuskäytäntö, johon tämän ratkaisuehdotuksen 72 kohdassa mainittu oikeuskäytäntö kuuluu, koske sisällön televisiolevitystä, johon sovelletaan tuomioon Shevill perustuvaa oikeuskäytäntöä. Viimeksi mainitusta oikeuskäytännöstä seuraa, että mosaiikkisäännön mukaisesti sen jäsenvaltion tuomioistuimella, jonka alueella oikeudenloukkaus tapahtui, on toimivalta tutkia kyseisen valtion alueella aiheutuneet vahingot. Kyseinen tuomioistuin voi määrätä vastaajan esittämään täsmällisiä tietoja aina ennen sarjan esittämistä, sikäli kuin kyse on sarjan julkistamisesta yksinomaan kyseisen valtion alueella, jos tämä on mahdollista kansallisen lainsäädännön nojalla. Nyt käsiteltävässä asiassa ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin korostaa, että siviilikoodeksin 24 §:n nojalla Puolan tuomioistuimissa voidaan esittää muita kuin rahamääräisiä vaatimuksia, joten Puolan tuomioistuimilla on toimivalta tutkia tällaiset vaatimukset, mutta kyseinen toimivalta kattaa ainoastaan tuomioistuinjäsenvaltion alueella tapahtuneen oikeudenloukkauksen seurausten arvioimisen.
75.      Sarjan internetlevityksen osalta yhdyn ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen argumenttiin siitä, että jos
sarjan internetlevitys kuuluu tuomioon Shevill perustuvan oikeuskäytännön soveltamisalaan, koska kantajaa ei ole yksilöity henkilökohtaisesti, asiaa käsittelevä tuomioistuin voi – niin ikään sillä edellytyksellä, että tämä on mahdollista kansallisen lainsäädännön nojalla – määrätä vastaajan julkaisemaan riidanalaista sisältöä koskevia täsmällisiä tietoja eri mediassa, jonka vaikutusalue rajoittuu yksinomaan kyseisen jäsenvaltion alueeseen, kuten esimerkiksi lehdistössä tai kansallisella televisiokanavalla, ja edelleenkin vain siinä määrin kuin kyseiset tiedot liittyvät henkilöoikeuksien loukkaamisen yksinomaan kyseisen jäsenvaltion alueella ilmenneisiin seurauksiin.
76.      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin katsoo lisäksi, ettei vahingon aiheuttanut tapahtuma ole ainoastaan elokuvan tuottaminen vaan siihen sisältyy myös elokuvan levittäminen tietyn jäsenvaltion alueella. Tällainen lähestymistapa merkitsisi sitä, että sellaisen jäsenvaltion tuomioistuimet, jossa elokuvaa on esitetty, voisivat saada kansainvälisen toimivallan ensisijaisesti siksi, että vahinko sattui kyseisen jäsenvaltion alueella, ja vasta toissijaisesti siksi, että vahinko ilmeni sen alueella. Muistutan kuitenkin siitä, että tuomiossaan Shevill yhteisöjen tuomioistuin katsoi, että kun on kyse kunnianloukkauksesta
useiden jäsenvaltioiden alueella jaetulla lehtiartikkelilla, kausaaliyhteydessä olevan tapahtuman paikkakunta voi olla ainoastaan riidanalaisen julkaisun kustantajan kotipaikka,  koska se on paikkakunta, josta vahinko sai alkunsa.(56)
77.      Nyt käsiteltävässä asiassa ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa, että televisiosarja tuotettiin Saksassa ja Puolan tuomioistuimissa vastaajina ovat ainoastaan sarjan tuottajat, ja sarjan esitti Puolassa Puolan julkinen lähetystoiminnan harjoittaja, joka ei ole oikeudenkäynnin asianosaisena. Tässä tilanteessa on katsottava, että vahinkoon kausaaliyhteydessä olevan tapahtuman tapahtumapaikka, josta vahinko sai alkunsa, on televisiosarjan tuottajien kotipaikka. Kuten ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tuo esiin, unionin tuomioistuin on muutenkin todennut oikeuskäytännössään, että tilanteessa, jossa vain yksi väitetyn vahingon oletetuista aiheuttajista on haastettu tuomioistuimeen, jonka tuomiopiirissä hän ei ole toiminut, kausaaliyhteydessä olevan tapahtuman ei voida katsoa sattuneen kyseisen tuomioistuimen tuomiopiirissä asetuksen N:o 44/2001
5 artiklan
3 alakohdassa tarkoitetulla tavalla.(57)
78.      Ennakkoratkaisupyynnöstä käy lisäksi ilmi, että vastaajat ovat ainoat televisiosarjan tekijänoikeuksien haltijat ja että he siirsivät osittain B:lle oikeuden televisiosarjan käyttämiseen tietyillä maantieteellisillä alueilla, minkä lisäksi he myönsivät sille yksinomaisen lisenssin televisiosarjan käyttöoikeuksien levittämiseen muilla maantieteellisillä alueilla.(58) Tällainen sopimus ei voi vaikuttaa vahingon tapahtumapaikkaan, siltä osin kuin sitä ei voida rinnastaan vastaajien toimintaan koko maassa, jossa sarjaan on levitetty heidän suostumuksellaan; ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin ei muutenkaan mainitse, onko kyseinen sopimus tehty Puolassa. Näin ollen Puolan tuomioistuimilla ei ole asetuksen N:o 44/2001
5 artiklan
3 alakohdan nojalla kansainvälistä toimivaltaa
tutkia koko vaatimus, jonka kantajat ovat esittäneet, vain siksi, että televisiosarja esitettiin Puolassa.
79.      Näin ollen ehdotan, että toiseen ennakkoratkaisukysymykseen vastataan, että asetuksen N:o 44/2001
5 artiklan
3 alakohtaa on tulkittava siten, että sellaisen jäsenvaltion tuomioistuimilla, jonka alueella henkilöoikeuksia loukkaavaa televisiosarjaa esitettiin televisiossa ja joka ei ole televisiosarjan tuottamisjäsenvaltio, on kansainvälinen toimivalta tutkia sarjan tuottajaa vastaan nostettu kanne, jossa vaaditaan yhtäältä muuta kuin rahamääräistä suoritusta, jonka tarkoituksena on poistaa henkilöoikeuksien loukkaamisen seuraukset, mukaan lukien määräystä, jolla vastaaja velvoitetaan esittämään anteeksipyyntö niillä televisiokanavilla, joilla televisiosarja esitettiin, ja esittämään aina ennen televisiosarjan esittämistä kyseisessä jäsenvaltiossa sisällöltään asianmukainen ilmoitus, siltä osin kuin tämä on kansallisen säännöstön mukaan mahdollista, ja toisaalta rahamääräistä suoritusta, jonka tarkoituksena on korvata henkinen kärsimys, joka aiheutui kyseisen televisiosarjan esittämisestä kyseisen jäsenvaltion alueella.
80.      Haluan lisätä, että ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen tavoin minäkin katson, että niin kutsutusta mosaiikkisäännöstä aiheutuu vaikeuksia niille luonnollisille henkilöille ja oikeushenkilöille, jotka väittävät henkilöoikeuksiaan loukatun.(59) Tästä totean, etteivät kyseisen tuomioistuimen argumentit, jotka koskevat vaaraa oikeusriidan pirstaloitumisesta siten, että eri jäsenvaltioiden tuomioistuimet saattavat päätyä antamaan keskenään ristiriitaisia ratkaisuja, ole merkityksettömiä. Unionin tuomioistuimen nykyinen oikeuskäytäntö on kuitenkin hyvin vakiintunutta, ja asetuksen N:o 44/2001 5 artiklan 3 alakohdassa säädetyn poikkeussäännön laajasta tulkitsemisesta voisi aiheutua enemmän ongelmia kuin sillä pyrittäisiin ratkaisemaan.
Näin ollen katson, ettei nyt käsiteltävässä asiassa ole syytä arvioida kyseistä oikeuskäytäntöä uudelleen.
V        Ratkaisuehdotus
81.      Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että unionin tuomioistuin vastaa Sąd Najwyższyn esittämiin ennakkoratkaisukysymyksiin seuraavasti:
1)      Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22.12.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY)
N:o 44/2001
5 artiklan 3 alakohtaa
on tulkittava siten, ettei
sellaisen jäsenvaltion tuomioistuimilla, jonka alueella luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön henkilöoikeuksia loukkaavaa televisiosarjaa esitettiin televisiossa ja internetissä ja joka ei ole televisiosarjan tuottamisjäsenvaltio, ole sarjan televisiolevityksen osalta
kansainvälistä toimivaltaa tutkia kokonaisuudessaan kannetta, jossa vaaditaan yhtäältä muuta kuin rahamääräistä suoritusta, jonka tarkoituksena on poistaa henkilöoikeuksien loukkaamisen seuraukset, mukaan lukien määräystä, jolla vastaaja velvoitetaan esittämään anteeksipyynnön sisältävä ilmoitus niillä televisiokanavilla, joilla televisiosarja esitettiin eri jäsenvaltioissa, ja esittämään aina ennen televisiosarjan esittämistä lähetyspaikasta riippumatta sisällöltään asianmukainen ilmoitus, ja toisaalta rahamääräistä suoritusta, jonka tarkoituksena on korvata henkilöoikeuksien loukkaamisella aiheutettu henkinen kärsimys, mukaan lukien siltä osin kuin televisiosarjaa esitettiin muissa jäsenvaltioissa. Internetlevityksen osalta sellaisen jäsenvaltion tuomioistuimilla, jonka alueella luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön intressien keskus sijaitsee, on toimivalta tutkia tällainen kanne kokonaisuudessaan vain siinä tapauksessa, että riidanalaisessa sisällössä on objektiivisia ja todennettavissa olevia seikkoja, joiden perusteella kyseinen henkilö voidaan joko suoraan tai välillisesti henkilökohtaisesti yksilöidä.
2)      Asetuksen N:o 44/2001
5 artiklan
3 alakohtaa
on tulkittava siten, että
sellaisen jäsenvaltion tuomioistuimilla, jonka alueella henkilöoikeuksia loukkaavaa televisiosarjaa esitettiin televisiossa ja joka ei ole televisiosarjan tuottamisjäsenvaltio, on kansainvälinen toimivalta tutkia sarjan tuottajaa vastaan nostettu kanne, jossa vaaditaan yhtäältä muuta kuin rahamääräistä suoritusta, jonka tarkoituksena on poistaa henkilöoikeuksien loukkaamisen seuraukset, mukaan lukien määräystä, jolla vastaaja velvoitetaan esittämään anteeksipyyntö niillä televisiokanavilla, joilla televisiosarja esitettiin, ja esittämään aina ennen televisiosarjan esittämistä kyseisessä jäsenvaltiossa sisällöltään asianmukainen ilmoitus, siltä osin kuin tämä on kansallisen säännöstön mukaan mahdollista, ja toisaalta rahamääräistä suoritusta, jonka tarkoituksena on korvata henkinen kärsimys, joka aiheutui kyseisen televisiosarjan esittämisestä kyseisen jäsenvaltion alueella.
1      Alkuperäinen kieli: ranska.
i      Tämän asian nimi on kuvitteellinen nimi. Se ei vastaa asian minkään asianosaisen todellista nimeä.
2      Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22.12.2000 annettu neuvoston asetus (EYVL 2001, L 12, s. 1).
3      Tuomio 7.3.1995, Shevill ym. (C‑68/93, EU:C:1995:61, jäljempänä tuomio Shevill).
4      Tuomio 25.10.2011, eDate Advertising ym. (C‑509/09 ja C‑161/10, EU:C:2011:685, jäljempänä tuomio eDate).
5      Ks. tuomioon Shevill perustuvan oikeuskäytännön puolesta julkisasiamies Cruz Villalónin ratkaisuehdotus eDate Advertising ym. (C‑509/09 ja C‑161/10, EU:C:2011:192, 33–41 kohta) ja julkisasiamies Hoganin ratkaisuehdotus Gtflix Tv (C‑251/20, EU:C:2021:745, 42–94 kohta). Ks. päinvastoin julkisasiamies Bobekin ratkaisuehdotus Bolagsupplysningen ja Ilsjan, C‑194/16, EU:C:2017:554, 73–90 kohta).
6      Ks. mm. Lutzi, T., ”Shevill is dead, long live Shevill!”, Law Quarterly Review, 2018, nide 134, s. 208–213.
7      Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 12.12.2012 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EUVL 2012, L 351, s. 1).
8      Dz. U. 1964, nro 16, järjestysnumero 93.
9      Dz. U. 1964, nro 43, järjestysnumero 296.
10      Ennakkoratkaisupyynnössä mainittu päivä on 19.11.2023, mutta unionin tuomioistuimelle toimitetusta asiakirja-aineistosta ilmenee, että kanne nostettiin todellisuudessa 19.11.2013.
11      Kyseisen oikeuskäytännön mukaan on niin, että silloin, kun henkilöllisiä oikeushyviä väitetään loukatun internetsivulla julkaistuilla tiedoilla, henkilö, joka katsoo oikeuksiaan loukatun, voi nostaa vahinkoa kokonaisuudessaan koskevan korvauskanteen sen jäsenvaltion tuomioistuimissa, missä hänen intressiensä keskus sijaitsee.
12      Tässä lähestymistavassa kunkin sellaisen jäsenvaltion, jossa kunniaa loukkaavaa julkaisua on levitetty ja jossa vahingonkärsijä väittää hänen mainettaan vahingoitetun, tuomioistuimilla on toimivalta tutkia kyseisessä valtiossa aiheutuneet vahingot. Ks. tarkemmin tämän ratkaisuehdotuksen 49 kohta.
13      Ks. tuomio 17.6.2021 (C‑800/19, EU:C:2021:489, tuomio Mittelbayerischer Verlag, 46 kohta), jossa unionin tuomioistuin katsoi, että sen paikkakunnan tuomioistuimella, jossa on sellaisen henkilön intressien keskus, joka väittää, että hänen henkilöoikeuksiaan on loukattu internetsivustolla julkaistulla sisällöllä, on toimivalta käsitellä kyseisen henkilön nostama koko väitettyä vahinkoa koskeva korvauskanne ainoastaan siinä tapauksessa, että julkaistussa sisällössä on sellaisia objektiivisia ja todennettavissa olevia seikkoja, joiden perusteella tämä henkilö voidaan joko suoraan tai välillisesti henkilökohtaisesti yksilöidä.
14      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin viittaa tässä yhteydessä sopimukseen perustumattomiin velvoitteisiin sovellettavasta laista (Rooma II) 11.7.2007 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 864/2007 (EUVL 2007, L 199, s. 40) 1 artiklan 2 kohdan g alakohtaan.
15      Määräys Idziski (C‑232/25, EU:C:2025:389).
16      Tuomio 9.12.2021, HRVATSKE ŠUME (C‑242/20, 30 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
17      Ks. tuomio 14.7.2016, Granarolo (C‑196/15, EU:C:2016:559, 17 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
18      Kyseisessä perustelukappaleessa todetaan, että ”olisi varmistettava jatkuvuus [tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden täytäntöönpanosta yksityisoikeuden alalla 27.9.1968 tehdyn] Brysselin yleissopimuksen [EYVL 1972, L 299, s. 32], asetuksen – – N:o 44/2001 ja tämän asetuksen välillä, minkä vuoksi olisi säädettävä siirtymäsäännöksistä. Saman jatkuvuuden olisi koskettava myös Euroopan unionin tuomioistuimen tulkintaa – –
Brysselin yleissopimuksesta ja sen korvaavista asetuksista”.
19      Ks. vastaavasti tuomio 18.7.2013, ÖFAB (C‑147/12, EU:C:2013:490, 29 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen) ja tuomio 10.7.2025, Chmieka (C‑99/24, EU:C:2025:563, 43 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
20      Ks. vastaavasti tuomio 2.12.2025, Stichting Right to Consumer Justice ja Stichting App Stores Claims (C‑34/24, EU:C:2025:936, jäljempänä tuomio Stichting Right to Consumer Justice, 44 ja 45 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
21      Ks. vastaavasti tuomio 21.12.2021, Gtflix Tv (C‑251/20, EU:C:2021:1036, jäljempänä tuomio Gtflix, 25 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
22      Ks. vastaavasti tuomio Stichting Right to Consumer Justice (46 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
23      Ks. vastaavasti tuomio Stichting Right to Consumer Justice (47 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
24      Ks. tuomio Shevill (24 ja 25 kohta).
25      Ks. tuomio Shevill (27 kohta).
26      Ks. tuomio Shevill (29 ja 30 kohta).
27      Ks. tuomio Shevill (32 kohta).
28      Ks. tuomio 11.1.1990, Dumez France ja Tracoba (C‑220/88, EU:C:1990:8, 18 kohta).
29      Julkisasiamies Cruz Villalón korosti ratkaisuehdotuksessaan eDate Advertising ym. (C‑509/09 ja C‑161/10, EU:C:2011:192, 38 kohta) sitä, että tuomiossa Shevill omaksutulla ratkaisulla vältytään muuttamasta asetuksen 44/2001 5 artiklan 3 alakohdassa tarkoitettua erityistä toimivaltaperustetta yleiseksi toimivaltaperusteeksi, joka syrjäyttäisi vastaajan kotipaikan tuomioistuimen toimivallan, mutta myös omaksumasta forum actoris ‑toimivaltaperustetta.
30      Ks. tuomio eDate (44 kohta).
31      Ks. tuomio eDate (45 ja 48 kohta).
32      Ks. tuomio eDate (49 kohta).
33      Ks. tuomio eDate (52 kohta).
34      Ks. mm. suuren jaoston kokoonpanossa annettu tuomio 17.10.2017, Bolagsupplysningen ja Ilsjan (C‑194/16, EU:C:2017:766, jäljempänä tuomio Bolagsupplysningen ja Ilsjan, 31 kohta) ja suuren jaoston kokoonpanossa annettu tuomio Gtflix (29 kohta).
35      Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 50 kohta.
36      Audiovisuaalisten mediapalvelujen tarjoamista koskevien jäsenvaltioiden tiettyjen lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta (audiovisuaalisia mediapalveluja koskeva direktiivi) 10.3.2010 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2010/13/EU (EUVL 2010, L 95, s. 1) 1 artiklan 1 kohdan e alakohdan mukaan kyseisessä direktiivissä tarkoitetaan ”televisiolähetystoiminnalla” tai ”televisiolähetyksellä” (lineaarinen audiovisuaalinen mediapalvelu) ”audiovisuaalista mediapalvelua, jonka mediapalvelun tarjoaja tarjoaa ohjelmien seuraamiseksi reaaliajassa tietyn ohjelma-aikataulun mukaisesti”.
37      Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 49 kohta.
38      Julkisasiamiehen ratkaisuehdotus eDate Advertising ym. (C‑509/09 ja C‑161/10, EU:C:2011:192, 39 kohta).
39      Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 46 kohta.
40      Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 49 kohta.
41      Näistä edellytyksistä ks. tämän ratkaisuehdotuksen 28 kohta.
42      Ks. tuomio Mittelbayerischer Verlag (43 kohta).
43      Ratkaisuehdotuksessaan Mittelbayerischer Verlag (C‑800/19, EU:C:2021:124, 51–57 kohta) julkisasiamies Bobek ehdotti unionin tuomioistuimelle, että se omaksuisi kattavamman lähestymistavan, jota unionin tuomioistuin ei kuitenkaan hyväksynyt tuomiossaan Mittelbayerischer Verlag.
44      Tuomio Shevill (29 kohta).
45      Ks. tuomio Mittelbayerischer Verlag (35 kohta).
46      Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 60 kohdassa viitattu oikeuskäytäntö.
47      Ks. vastaavasti tuomio Mittelbayerischer Verlag (34 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
48      Ks. tuomio Mittelbayerischer Verlag (32 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
49      Ks. tuomio Bolagsupplysningen ja Ilsjan (38 kohta).
50      Ks. vastaavasti tuomio Bolagsupplysningen ja Ilsjan (44 kohta).
51      Henkilön, joka väittää henkilöoikeuksiaan loukatun, yksilöimistä koskevasta tiukasta vaatimuksesta ilmenee, että kilpailuoikeuden alan oikeuskäytäntöä, jonka mukaan järjestö, jonka tehtävänä on puolustaa tiettyjen yritysten kollektiivisia etuja, voi lähtökohtaisesti nostaa kumoamiskanteen SEUT 263 artiklan neljännen kohdan nojalla ainoastaan, jos se voi vedota omaan oikeussuojan tarpeeseen tai jos sen edustamilla yrityksillä tai joillakin niistä on erillinen asiavaltuus (ks. tuomio 21.9.2023, China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products v. komissio, C‑478/21 P, EU:C:2023:685, 80 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen), ei voida soveltaa analogisesti.
52      Ks. vastaavasti tuomio 13.2.2025, Athenian Brewery ja Heineken (C‑393/23, EU:C:2025:85, 41–43 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
53      Ks. tuomio 11.1.1990, Dumez France ja Tracoba (C‑220/88, EU:C:1990:8, 20 kohta).
54      Lisään, että tuomion Mittelbayerischer Verlag taustalla olleessa asiassa oli kyse ilmaisun ”puolalainen Treblinkan tuhoamisleiri” käyttämisestä, ja tällä ilmaisulla on Puolan historiallisessa, kulttuurisessa ja yhteiskunnallisessa asiayhteydessä objektiivisesti arvioituna huomattavaa merkitystä. Unionin tuomioistuin katsoi
kuitenkin, että kantaja on yksilöitävä henkilökohtaisesti, mistä ei ollut kyse. Käsiteltävän asian objektiivisesti arvioituna huomattava merkitys tietyssä jäsenvaltiossa ei siis riitä perusteeksi katsoa, että kyseisen jäsenvaltion tuomioistuimilla on oltava kansainvälinen toimivalta koko vahingon osalta.
55      Ks. tuomio Bolagsupplysningen ja Ilsjan (48 kohta) ja tuomio Gtflix (32 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
56      Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 49 kohta.
57      Ks. tuomio 3.4.2014, Hi Hotel HCF (C‑387/12, EU:C:2014:215, 31 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
58      Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 54 kohta.
59      Näistä vaikeuksista ks. julkisasiamies Bobekin ratkaisuehdotus Bolagsupplysningen ja Ilsjan (C‑194/16, EU:C:2017:554).