62008CC0456
JULKISASIAMIEHEN RATKAISUEHDOTUS
JULIANE KOKOTT
29 päivänä lokakuuta 2009 (
1
)
Asia C-456/08
Euroopan komissio
vastaan
Irlanti
”Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Direktiivi 93/37/ETY — Julkiset rakennusurakat — Hankintasopimuksen tekemistä koskevista päätöksistä ilmoittaminen ehdokkaille ja tarjoajille — Direktiivi 89/665/ETY — Julkisia hankintoja koskeviin sopimuksiin liittyvät muutoksenhakumenettelyt — Muutoksenhaun määräaika — Päivä, josta muutoksenhaun määräaika alkaa kulua”
I Johdanto
1.
Nyt käsiteltävä jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva menettely tarjoaa yhteisöjen tuomioistuimelle tilaisuuden täsmentää oikeuskäytäntöään julkisia hankintoja koskevissa tarjouskilpailuissa hävinneiden tarjousten tekijöiden oikeussuojakeinojen osalta.
2.
Komissio moittii Irlantia ensinnäkin siitä, että irlantilainen viranomainen ei ole konkreettisessa yksittäistapauksessa eli tierakennusprojektia koskevaa sopimusta tehdessään tiedottanut lopullisesta hankintasopimuksen tekemistä koskevasta päätöksestä hävinneen tarjouksen tehneelle yritysryhmälle.
3.
Toiseksi komissio ja Irlanti kiistelevät siitä, onko Irlannin prosessioikeudessa säädetyt määräajat muotoiltu riittävän selkeällä, täsmällisellä ja ennakoitavissa olevalla tavalla, jotta hankintaviranomaisten päätöksiin voidaan hakea muutosta tehokkaasti.
4.
Jälkimmäisen ongelman osalta nyt käsiteltävällä asialla on yhtymäkohtia asiaan Uniplex (C-406/08), jossa myös esitän ratkaisuehdotukseni tänään.
II Asiaa koskevat oikeussäännöt
A Yhteisön lainsäädäntö
5.
Nyt käsiteltävää asiaa koskevat yhteisön oikeussäännöt sisältyvät direktiiviin 93/37/ETY (
2
) ja direktiiviin 89/665/ETY. (
3
)
6.
Direktiivin 93/37 8 artiklan 2 kohta, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 97/52/EY, (
4
) sisältää seuraavan säännöksen:
”Hankintaviranomaisten on ilmoitettava ehdokkaille ja tarjoajille mahdollisimman nopeasti ja pyydettäessä kirjallisesti päätökset, jotka koskevat sopimuksen tekemistä, mukaan lukien seikat, joiden perusteella ne ovat päättäneet olla tekemättä tarjouskilpailun kohteena ollutta sopimusta tai aloittaa menettelyn uudelleen. Hankintaviranomaisten on ilmoitettava näistä päätöksistä myös Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimistolle.”
7.
Direktiivin 89/665 1 artiklassa, sellaisena kuin se on muutettuna (
5
) direktiivillä 92/50/ETY, (
6
) säädetään seuraavaa:
”1.   Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että direktiivien 71/305/ETY, 77/62/ETY ja 92/50/ETY soveltamisalaan kuuluviin sopimusten tekomenettelyihin liittyviin hankintaviranomaisten päätöksiin voidaan hakea muutosta tehokkaasti ja erityisesti niin nopeasti kuin mahdollista seuraavien artikloiden ja erityisesti 2 artiklan 7 kohdan mukaisesti, kun edellä tarkoitetut päätökset ovat vastoin julkisia hankintoja koskevaa yhteisön oikeutta, tai sen saattamiseksi osaksi kansallista lainsäädäntöä annettuja kansallisia sääntöjä.
2.   Jäsenvaltioiden on huolehdittava, ettei yrityksiä, jotka ilmoittavat kärsineensä vahinkoa sopimuksenteossa, syrjitä yhteisön oikeuden täytäntöön panemiseksi annettujen ja muiden kansallisten säännösten välisen, tämän direktiivin mukaisen valinnan perusteella.
3.   Jäsenvaltioiden on varmistettava, että käytettävissä on muutoksenhakumenettelyt, joiden yksityiskohdista kukin jäsenvaltio voi itse päättää ja jotka ovat ainakin niiden käytettävissä, jotka joko ovat olleet tai ovat tavoittelemassa jotain julkisia tavaranhankintoja tai rakennusurakoita koskevaa sopimusta ja joiden etua väitetty virheellinen menettely on loukannut tai saattaa loukata. Jäsenvaltiot voivat edellyttää erityisesti, että ennen muutoksenhakumenettelyn käynnistämistä hakijan on täytynyt ilmoittaa hankintaviranomaiselle väitetystä virheellisestä menettelystä sekä aikomuksestaan hakea muutosta.” (
7
)
B Kansallinen lainsäädäntö
8.
Irlannin kansallisesta lainsäädännöstä ovat nyt esillä olevan asian kannalta merkityksellisiä European Communities (Award of Public Authorities’ Contracts) Regulations 2006 (
8
) (jäljempänä APAC-asetus) ja toiseksi Rules of the Superior Courts (
9
) (RSC).
9.
APAC-asetuksen 49 §:ssä säädetään muun muassa seuraavaa:
”1.   Hankintaviranomaisen on ilmoitettava ehdokkaille ja tarjoajille julkista hankintaa koskevan sopimuksen tai puitesopimuksen tekemistä tai dynaamiseen hankintajärjestelmään hyväksymistä koskevasta päätöksestään nopeimmalla mahdollisella viestintävälineellä (kuten sähköpostilla tai faksilla) niin nopeasti kuin se on käytännössä mahdollista päätöksen tehtyään. – –
– –
5.   Hankintaviranomainen voi tehdä hankintasopimuksen sopimuskumppaniksi valitun tarjoajan kanssa vasta vähintään 14 päivän kuluttua siitä ajankohdasta, jolloin tarjoajille on 1 momentin mukaisesti ilmoitettu sopimuksen tekemistä koskevasta päätöksestä.
– –.”
10.
RSC:n (
10
) 84 a §:n 4 momentissa määrätään seuraavaa:
”Julkisia hankintoja koskevan sopimuksen tekemistä koskevaan päätökseen tai tällaisen sopimuksen tekemiseen on haettava muutosta mahdollisimman aikaisessa vaiheessa ja joka tapauksessa kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun hakemuksen tekemisen perusteet ovat tulleet esille, jollei tuomioistuin katso, että tämän määräajan pidentämiseen on olemassa hyvä syy.”
III Tosiseikat ja oikeudenkäyntiä edeltänyt menettely
11.
Irish National Roads Authority (NRA) on viranomainen, jonka tehtäväksi on annettu teiden rakentaminen ja kunnossapito Irlannissa.
12.
NRA julkaisi 10.7.2001 Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä kiinnostuksenilmaisupyynnön, joka koski ohitustien, Dundalk Western Bypass Motorwayn, suunnittelua, rakentamista, rahoitusta ja käyttöä. Urakoitsijan oli tarkoitus solmia NRA:n kanssa julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuus (
11
) ja ylläpitää tietä arviolta 30 vuotta.
13.
Joulukuussa 2001 NRA kutsui neljä kiinnostunutta neuvotteluihin. Huhtikuussa 2003 NRA valitsi yksityiskohtaisempiin neuvotteluihin niistä kaksi, EuroLink- ja Celtic Roads Group -konsortiot. NRA pyysi 8.8.2003 molemmilta ryhmiltä lopulliset (”best and final offer”) tarjoukset.
14.
NRA ilmoitti EuroLinkille 14.10.2003 päivätyllä kirjeellä päättäneensä valita etusijalla olevaksi tarjoajaksi Celtic Roads Groupin. NRA täsmensi kuitenkin, että EuroLinkin tarjousta ei hylätty. Jos jatkoneuvottelut Celtic Roads Groupin kanssa eivät johtaisi sopimuksen tekemiseen, NRA kutsuisi Celtic Roads Groupin tilalle neuvottelukumppaniksi EuroLinkin.
15.
NRA päätti 9.12.2003 tehdä hankintasopimuksen Celtic Roads Groupin kanssa. Sopimus Celtic Roads Groupin kanssa allekirjoitettiin . NRA:n internetsivuilla oli tämänsisältöinen ilmoitus lähtien, ja lisäksi Euroopan unionin virallisessa lehdessä julkaistiin sitä koskeva ilmoitus .
16.
SIAC Construction Limited (SIAC), pois suljetun EuroLink-konsortion jäsenyritys, nosti 8.4.2004 Irlannin High Courtissa vahingonkorvauskanteen, joka perustui useisiin sopimuksentekomenettelyssä tapahtuneeksi väitettyihin virheisiin.
17.
High Court päätti 16.7.2004 antamallaan tuomiolla (
12
) jättää kanteen tutkimatta, koska se oli nostettu liian myöhään. Tuomioistuin oletti SIAC:n käsityksestä poiketen, että SIAC:n on täytynyt saada tieto kanteensa nostamisen perusteista viimeistään, kun NRA ilmoitti EuroLinkille etusijalla olevan tarjoajan. RSC:n 84 a §:n 4 momentin mukaan SIAC:n olisi pitänyt nostaa kanteensa viimeistään kolme kuukautta tuon ajankohdan jälkeen.
18.
SIAC teki sen jälkeen kantelun komissioon. Siinä se väitti muun muassa, ettei NRA ollut missään vaiheessa ilmoittanut sille hankintasopimuksen tekemistä koskevasta päätöksestään.
19.
Komissio reagoi kanteluun lähettämällä ensin 15.11.2004 Irlannin viranomaisille hallinnollisen kirjeen, jossa se pyysi tarkempia tietoja tosiseikoista. Irlannin päivätty vastauskirjelmä ei riittänyt poistamaan komission epäilyjä. Sen vuoksi komissio lähetti Irlannille virallisen huomautuksen ja täydentävän virallisen huomautuksen, joihin kyseinen jäsenvaltio vastasi kirjallisesti ja .
20.
Koska Irlannin selvitykset eivät edelleenkään tyydyttäneet komissiota, se antoi 1.2.2008 EY 226 artiklan 1 kohdan mukaisen perustellun lausunnon ja vaati Irlantia ryhtymään lausunnon noudattamisen edellyttämiin toimenpiteisiin kahden kuukauden kuluessa. Irlanti vastasi lausuntoon ja totesi muun muassa, että kansallisten lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten muuttamista harkitaan direktiivin 2007/66 täytäntöönpanon yhteydessä. Jälkimmäinen lausuntokaan ei kuitenkaan tyydyttänyt komissiota.
IV Asianosaisten vaatimukset ja asian käsittely yhteisöjen tuomioistuimessa
21.
Komissio nosti nyt käsiteltävän, EY 226 artiklan 2 kohdan mukaisen kanteen 14.10.2008 päivätyllä kannekirjelmällä, joka saapui yhteisöjen tuomioistuimeen .
22.
Komissio vaatii yhteisöjen tuomioistuinta
—
toteamaan, että Irlanti ei ole noudattanut sovellettavien määräaikojen osalta direktiivin 89/665 1 artiklan 1 kohdan, sellaisena kuin yhteisöjen tuomioistuin on sitä tulkinnut, ja tiedoksiannon puuttumisen osalta direktiivin 89/665 1 artiklan 1 kohdan, sellaisena kuin yhteisöjen tuomioistuin on sitä tulkinnut, ja direktiivin 93/37 8 artiklan 2 kohdan mukaisia velvoitteitaan sellaisia määräaikoja koskevien kansallisten oikeussääntöjen vuoksi, joita sovelletaan siihen, kun tarjoajat käyttävät oikeuttaan muutoksenhakuun tuomioistuimissa julkisten hankintasopimusten tekomenettelyjen yhteydessä, ja koska se ei antanut hankintasopimuksen tekemistä koskevaa päätöstä tiedoksi kyseessä olevasta päätöksestä kantelun tehneelle, ja
—
velvoittamaan Irlannin korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
23.
Irlanti puolestaan vaatii yhteisöjen tuomioistuinta
—
hylkäämään kanteen ja
—
velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
24.
Komission kannetta on käsitelty yhteisöjen tuomioistuimessa aluksi kirjallisesti ja sen jälkeen suullisesti 24.9.2009. (
13
)
V Arviointi
25.
Komission kanne on perusteltu, jos Irlanti ei ole noudattanut jotain EY:n perustamissopimuksen mukaisista velvoitteistaan. Niihin kuuluu EY 249 artiklan 3 kohdan ja EY 10 artiklan mukaan myös velvollisuus yhteisön direktiivien tavoitteiden toteuttamiseen.
26.
Komissio perustaa kanteensa nyt käsiteltävässä asiassa kahteen kanneperusteeseen. Ensimmäinen kanneperuste koskee yksittäistapausta: sen kohteena on väite, jonka mukaan Dundalk Western Bypass Motorwayn tienrakennusprojektia koskevasta hankintasopimuksen tekemistä koskevasta päätöksestä ei ilmoitettu hävinneelle tarjoajakonsortiolle. Toinen kanneperuste ulottuu tätä yksittäistapausta laajemmalle: sen mukaan Irlannin lainsäädännön RSC:n 84 a §:n 4 momentissa säädetyt oikeussuojakeinojen käyttöä koskevat määräajat ovat yhteisön oikeuden vastaisia.
A Ensimmäinen kanneperuste: hankintasopimuksen tekemistä koskevan päätöksen ilmoittamatta jättäminen
27.
Komissio moittii ensimmäisessä kanneperusteessaan, että Irlanti ei ole noudattanut direktiivin 89/665 1 artiklan 1 kohdan ja direktiivin 93/37 8 artiklan 2 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska NRA ei ilmoittanut hävinneen tarjouksen tekijälle asianmukaisesti Dundalk Western Bypass Motorwayn tienrakennusprojektia koskevasta hankintasopimuksen tekemistä koskevasta päätöksestä.
28.
Sekä komissio että Irlanti olettavat, että NRA:n Dundalk Western Bypass Motorwayn tienrakennusprojektia koskeva tarjouspyyntömenettely on direktiivissä 93/37 tarkoitettu julkinen rakennusurakka.
29.
NRA oli näin ollen direktiivin 93/37 8 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuna hankintaviranomaisena velvollinen ilmoittamaan hankintasopimuksen tekemistä koskevasta päätöksestä ehdokkaille ja tarjoajille mahdollisimman nopeasti.
30.
Sama velvoite käy ilmi myös direktiivin 89/665 1 artiklan 1 kohdasta, koska tehokas oikeussuoja hankintasopimuksen tekemistä koskevan päätösten yhteydessä voidaan varmistaa ainoastaan, kun kaikki ehdokkaat ja tarjoajat saavat oikea-aikaista ja kattavaa tietoa nimenomaan näistä päätöksistä. (
14
)
31.
Nyt käsiteltävässä asiassa NRA on kiistattomasti kokonaan jättänyt virallisesti ilmoittamatta hävinneelle tarjoajakonsortiolle EuroLinkille, johon SIAC kuului, päätöksestään myöntää kyseessä oleva tienrakennusprojekti kilpailevalle Celtic Roads Group -konsortiolle.
32.
NRA:n internetsivulla 9.2.2004 ollut ilmoitus ja Euroopan unionin virallisessa lehdessä julkaistu ilmoitus eivät voineet asianmukaisesti korvata tätä puutetta. Niiden avulla ainoastaan tiedotettiin suurelle yleisölle, että NRA oli tehnyt lopullisen sopimuksen Celtic Roads Groupin kanssa. Hävinneiden ehdokkaiden ja tarjoajien tehokkaan oikeussuojan varmistamiseksi niiden olisi pitänyt saada tieto NRA:n hankintasopimuksen tekemistä koskevasta päätöksestä hyvissä ajoin ennen sopimuksen tekemistä – eikä vasta peruuttamattoman tilanteen aiheuttamisen jälkeen. (
15
)
33.
Näin ollen NRA on laiminlyönyt direktiivin 93/37 8 artiklan 2 kohdan ja direktiivin 89/665 1 artiklan 1 kohdan mukaiset ilmoitusvelvollisuutensa Dundalk Western Bypass Motorwayn tienrakennusprojektin yhteydessä.
34.
Irlanti väittää, ettei SIAC:lle kuitenkaan ole tehty vääryyttä nyt käsiteltävässä asiassa. Kun otetaan huomioon tämän yksittäistapauksen tosiseikat, SIAC ei ole missään vaiheessa ollut epätietoinen siitä, kenelle NRA aikoo antaa tienrakennusprojektin. Irlanti viittaa NRA:n 14.10.2003 päivättyyn kirjelmään, jolla EuroLink-konsortiolle ilmoitettiin Celtic Roads Groupin valinnasta NRA:n etusijalla olevaksi tarjoajaksi. Irlannin käsityksen mukaan SIAC:n on viimeistään tästä ajankohdasta lähtien täytynyt olla tietoinen siitä, että hankintasopimuksen tekemistä koskeva päätös – hyvin poikkeuksellisia tilanteita lukuun ottamatta (
16
) – tehtäisiin Celtic Roads Groupin eduksi. Irlanti yhtyy tässä kohdassa erityisesti High Courtin kansallisessa muutoksenhakumenettelyssä esittämiin käsityksiin. (
17
)
35.
Tätä väitettä ei voi kuitenkaan hyväksyä. NRA ei ilmoittanut 14.10.2003 päivätyssä kirjelmässään lopullista hankintasopimuksen tekemistä koskevaa päätöstään vaan jopa ilmoitti EuroLinkille nimenomaisesti, ettei sen tarjousta hylätty. Valitessaan etusijalla olevan tarjoajan NRA saattoi tehdä tärkeän valinnan, mutta yhden ainoan tarjoajan lopullista toteamista siihen ei vielä liittynyt. NRA pidätti nimittäin nimenomaisesti itsellään oikeuden kutsua EuroLink myöhemmin neuvotteluihin Celtic Roads Groupin tilalle. EuroLink saattoi näin ollen toistaiseksi olettaa, ettei sitä ollut kokonaan pudotettu kilpailusta.
36.
Edellä esitetystä riippumatta EY 226 mukaisessa jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevassa menettelyssä, joka on luonteeltaan objektiivinen, ei ole kuitenkaan kyse siitä, onko jäsenvaltion julkisen vallan käyttäytyminen aiheuttanut todellista vahinkoa tai muuten epäedullisia seurauksia. (
18
)
37.
Irlanti korostaa lopuksi, että sen kansallinen lainsäädäntö on sopusoinnussa yhteisön oikeudessa säädettyjen ilmoitusvelvollisuuksien kanssa. Velvollisuudet on pantu täytäntöön APAC-asetuksen 49 artiklan 1 kohdassa. Näissä olosuhteissa yksittäistapausta, jossa hankintasopimuksen tekemistä koskevasta päätöksestä ei ole ilmoitettu, ei voi leimata yhteisön oikeuden rikkomiseksi.
38.
Irlannin tämäkään argumentti ei kuitenkaan vakuuta. Ensinnäkään ei ole kiistatonta, että APAC-asetuksen 49 artiklan 1 kohdassa pannaan yhteisön oikeudessa säädetty ilmoitusvelvollisuus tosiasiassa asianmukaisesti täytäntöön. Parhaillaan on käynnissä sitä koskeva erillinen jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva menettely Irlantia vastaan. (
19
) Toiseksi yhteisön tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevassa menettelyssä voidaan sen lisäksi, että tutkitaan ovatko jäsenvaltion lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset yhteensopivia yhteisön oikeuden kanssa, myös määrittää, että jäsenvaltion viranomainen on rikkonut yhteisön oikeutta konkreettisessa yksittäistapauksessa. (
20
)
39.
Päädyn näin ollen siihen tulokseen, että komission ensimmäinen kanneperuste on perusteltu.
B Toinen kanneperuste: Irlannin prosessioikeuden yhteisön oikeuden vastaiset oikeussuojakeinoja koskevat säännöt
40.
Toisessa kanneperusteessaan komissio moittii Irlantia siitä, ettei se noudata direktiivin 89/665 1 artiklan 1 kohdan säännöksiä, koska RSC:n 84 a §:n 4 momentissa määrätään muutoksenhakumenettelyn määräajoista tavalla, joka ei vastaa yhteisön oikeuden vaatimuksia.
41.
Direktiivissä 89/665 ei säädetä nimenomaisesti sen 1 artiklassa säädettyyn muutoksenhakumenettelyyn sovellettavista määräajoista. (
21
) Yhteisöjen tuomioistuin kuitenkin tunnustaa vakiintuneessa oikeuskäytännössään, että jäsenvaltiot voivat menettelyllisen itsemääräämisoikeutensa puitteissa ottaa käyttöön kohtuullisia preklusiivisia määräaikoja oikeussuojakeinon käyttämiselle, kunhan ne tällöin noudattavat vastaavuus- ja tehokkuusperiaatteita. (
22
) Molemmat periaatteet sisältyvät myös direktiivin 89/665 1 artiklaan: vastaavuusperiaate sen 2 kohtaan ja tehokkuusperiaate sen 1 kohtaan. (
23
)
42.
Nyt käsiteltävässä asiassa on ensisijaisesti kyse tehokkuusperiaatteesta. On kiistatonta, että Irlanti voi säätää preklusiivisista määräajoista hankintaviranomaisten päätöksiä koskeville muutoksenhakuhakemuksille. (
24
) Asianosaisten erimielisyydet koskevat ainoastaan tiettyjä kansallisten määräaikoja koskevien säännösten yksityiskohtia. Pohjimmiltaan on tutkittava, ovatko määräaikoja koskevat säännökset riittävän selkeitä, niin että ne mahdollistavat direktiivin 89/665 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun tehokkaan muutoksenhaun. Komission mielestä eivät ole. Se viittaa ensinnäkin epäselvyyksiin niiden päätöslajien määrityksen yhteydessä, joiden kumoamista RSC:n 84 a §:n 4 kohdassa määrätty määräaika koskee, ja toiseksi tämän määräajan pituuteen liittyviin epäselvyyksiin.
1. Niiden päätöslajien määritys, joita määräaika koskee (toisen kanneperusteen ensimmäinen osa)
43.
Toisen kanneperusteen ensimmäisessä osassa komissio arvostelee sitä, että Irlannissa vallitsee oikeudellinen epävarmuus niistä hankintasopimusten tekemiseen liittyvistä päätöksistä, joiden riitauttamista RSC:n 84 a §:n 4 momentissa määrätty määräaika koskee. RSC:n 84 a §:n 4 momentin sanamuodon mukaan sitä sovelletaan nimittäin ainoastaan haettaessa muutosta ”julkisia hankintoja koskevan sopimuksen tekemistä koskevaan päätökseen tai tällaisen sopimuksen tekemiseen”. Komission mukaan kyseisen määräyksen soveltamisala ulottuu kuitenkin käytännössä myös välipäätöksiin, niin että niihinkin voidaan hakea muutosta ainoastaan RSC:n 84 a §:n 4 momentissa määrätyn määräajan kuluessa.
44.
Tosiseikat, joihin komissio tukeutuu, ovat kiistattomia: sekä Irlannin nyt esillä olevassa jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevassa menettelyssä esittämät vastaukset että Irlannin High Courtin Dundalk Western Bypass Motorwayn rakennusprojektia koskeva tuomio (
25
) vahvistavat, että Irlannin toimivaltaiset viranomaiset soveltavat RSC:n 84 a §:n 4 momentissa määrättyä muutoksenhakuaikaa lopullisten päätösten (hankintasopimuksen tekemistä koskevan päätöksen tai julkista hankintaa koskevan sopimuksen tekemisen) kumoamisen lisäksi myös hankintaviranomaisten välipäätösten kumoamiseen. (
26
)
45.
Asianosaiset kiistelevät kiivaasti siitä, onko tämä kansallisten viranomaisten tulkinta RSC:n 84 a §:n 4 momentista ja sen soveltaminen direktiivin 89/665 1 artiklan 1 kohdan vaatimusten mukaista.
46.
Direktiivin 89/665 1 artiklan 1 kohdassa vaaditaan, että hankintaviranomaisten hankintasopimuksia koskevan lainsäädännön vastaisiin päätöksiin on voitava hakea muutosta ”tehokkaasti ja erityisesti niin nopeasti kuin mahdollista”.
47.
Direktiivin tämän tavoitteen saavuttamiseksi jäsenvaltioiden on EY 249 artiklan 3 kohdan, luettuna yhdessä EY 10 artiklan kanssa, mukaan toteutettava kaikki aiheelliset yleis- ja erityistoimenpiteet. Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan jäsenvaltioiden on vahvistettava täsmälliset oikeussäännöt kulloinkin kyseessä olevalla alalla. (
27
) Niiden on määritettävä sisäinen oikeustila riittävän täsmällisesti, selkeästi ja ymmärrettävästi, jotta yksityiset voivat saada tietää oikeutensa ja velvollisuutensa. (
28
)
48.
Sama seuraa muuten myös oikeusvarmuuden periaatteesta, joka kuuluu yleisenä oikeusperiaatteena yhteisön oikeusjärjestykseen ja sitoo jäsenvaltioita, kun ne käyttävät yhteisön direktiiveissä niille annettua toimivaltaa. (
29
) Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan oikeusvarmuus edellyttää, että oikeussäännöt ovat selviä ja täsmällisiä ja että niiden seuraukset ovat ennakoitavissa varsinkin silloin, kun niillä voi olla yksityishenkilöiden ja yritysten kannalta epäedullisia seurauksia. (
30
)
49.
Selkeyden, täsmällisyyden ja ennakoitavuuden vaatimukset koskevat RSC:n 84 a §:n 4 momentissa olevan määräaikaa koskevan määräyksen kaltaista säännöstä erityisessä määrin. Epäselvä määräaikaa koskeva säännös on omiaan aiheuttamaan runsaasti haitallisia seurauksia yksityishenkilöille ja yrityksille. Jos tarjoaja tai ehdokas hakee muutosta RSC:n 84 a §:n 4 momentissa määrätyn muutoksenhakuajan jälkeen, se ei voi enää nojata perusteisiin, jotka liittyvät hankintasopimuksia koskevan lainsäädännön mahdollisiin rikkomisiin, ja se menettää mahdollisuuden aloittaa kyseistä hankintasopimuksen tekemistä koskevaa päätöstä koskevan muutoksenhakumenettelyn. Sillä ei ole enää oikeutta riitauttaa itse julkista hankintaa koskevaa sopimusta tuomioistuimessa tai vaatia ainakin vahingonkorvausta sivu suun menneestä julkista hankintaa koskevasta sopimuksesta. (
31
)
50.
Preklusiivisen määräajan soveltaminen ei nimenomaan kuitenkaan saa johtaa siihen, että hankintasopimuksen tekemistä koskevia päätöksiä koskevan muutoksenhakuoikeuden käytöltä riistetään sen tehokas vaikutus. (
32
)
51.
Ainoastaan silloin, kun voidaan epäilyksettä todeta, että myös hankintaviranomaisten valmistelutoimet tai nyt esillä olevassa asiassa riidanalaiset välipäätökset käynnistävät RSC:n 84 a §:n 4 momentissa määrätyn määräajan, tarjoajat ja ehdokkaat voivat ryhtyä tarvittaviin toimiin hakeakseen direktiivin 89/665 1 artiklan 1 kohdan mukaisesti tehokkaasti muutosta mahdollisiin hankintasopimuksia koskevien säännösten rikkomisiin ja estääkseen sen, etteivät ne menetä oikeuttansa esittää vaatimuksia.
52.
Edellä esitetyn perusteella ei ole mielestäni direktiivin 89/665 1 artiklan 1 kohdan vaatimusten mukaista, että RSC:n 84 a §:n 4 momentissa määrätyn määräajan soveltamisalaa laajennetaan Irlannissa myös välipäätöksiä koskevaan muutoksenhakuun ilmaisematta sitä selkeästi kyseisessä määräyksessä. Sen vuoksi hankintamenettelyjen yhteydessä ei voida riittävän varmasti ennustaa määräaikoja koskevan määräyksen seurauksia, erityisesti määräyksestä seuraavan prekluusion vaikutuksia tarjoajien ja ehdokkaiden kannalta. Tämä heikentää direktiivin 89/665 1 artiklan 1 kohdassa jäsenvaltioille asetettua tavoitetta, jonka mukaan hankintaviranomaisten päätöksiin on voitava hakea muutosta tehokkaasti.
– Irlannin väite, jonka mukaan välipäätösten muutoksenhakuaika vastaa direktiivin 89/665 tavoitteita, erityisesti nopeuden vaatimusta
53.
Irlanti väittää ensinnäkin, että direktiivin 89/665 ja siihen perustuvan oikeuskäytännön mukaan kaikki hankintaviranomaisten päätökset voidaan riitauttaa. RSC:n 84 a §:n 4 momentissa määrätyn määräajan ulottaminen välipäätöksiin on Irlannin mielestä yhteisön lainsäädännön säännösten mukaista. Lisäksi Irlanti katsoo, että direktiivin 89/665 lähtökohtana on nopeuden vaatimus. Direktiivin 1 artiklan 1 kohdassa vaaditaan, että hankintaviranomaisten päätöksiin on voitava hakea muutosta paitsi tehokkaasti niin myös niin nopeasti kuin mahdollista. Sen vuoksi hankintaviranomaisten kaikkien päätösten muutostenhakuun on sovellettava RSC:n 84 a §:n 4 momentissa määrättyä määräaikaa. Jos sallittaisiin, että hävinneiden tarjousten tekijät vetoaisivat perusteisiinsa vasta lopullisen hankintasopimuksen tekemistä koskevan päätöksen tekemisen jälkeen, vaarana olisi pitkään kestävä oikeudellinen epävarmuus ja huomattava ajanhukka julkisia hankintoja koskevien sopimusten tekemisessä. Lisäksi tällä tavalla olisi mahdotonta oikaista mahdollisia hankintasääntöjen rikkomisia vielä meneillään olevan hankintamenettelyn aikana.
54.
Edellä esitettyyn on todettava, että Irlanti voi luonnollisesti asettaa määräaikoja myös hankintaviranomaisten valmistelevia toimenpiteitä ja välipäätöksiä – esimerkiksi ”short listin” muodostamista tai etusijalla olevan tarjoajan määritystä – koskevalle julkisia hankintoja koskevien säännösten mukaiselle muutoksenhaulle. Kuten jo todettiin, (
33
) asianmukaisten määräaikojen asettaminen on yhteisön oikeuden mukaista, kunhan otetaan huomioon vastaavuus- ja tehokkuusperiaatteet. Määräajat – myös suhteellisen lyhyet määräajat – voivat olla sallittuja ja tarkoituksenmukaisia etenkin, jos yhteisön oikeudessa asetetaan tietyllä erikoisalalla nopeaa ratkaisua koskeva vaatimus edellyttämällä – kuten hankintasopimuksia koskevassa lainsäädännössä – etenemistä niin nopeasti kuin mahdollista (
34
) (direktiivin 89/665 1 artiklan 1 kohta (
35
)).
55.
Pitää siis paikkansa, että soveltaessaan RSC:n 84 a §:n 4 momentin sisältämää määräaikaa myös välipäätöksiin Irlanti pyrkii hyväksyttävään ja direktiivin mukaiseen tavoitteeseen. (
36
) Tämä tavoite on kuitenkin toteutettava jäsenvaltion kansallisessa lainsäädännössä sopusoinnussa oikeusvarmuuden asettamien vaatimusten kanssa. Määräaikaa koskeva säännös on laadittava selkeästi ja täsmällisesti ja sen seurausten on oltava ennakoitavissa. Direktiivin tavoitteiden mukainen jäsenvaltion sisäinen käytäntö ei vapauta jäsenvaltiota velvollisuudesta määrittää sisäinen oikeustila riittävän täsmällisesti, selkeästi ja ymmärrettävästi, jotta yksityiset voisivat saada tietää oikeutensa ja velvollisuutensa. (
37
)
56.
Nyt käsiteltävässä asiassa on otettava lisäksi huomioon, että direktiivissä 89/665 ei aseteta jäsenvaltioiden tavoitteeksi ainoastaan hankintasopimuksen tekemistä koskevia päätöksiä koskevan muutoksenhaun nopeutta vaan myös tehokas muutoksenhaku (ks. direktiivin 89/665 1 artiklan 1 kohta). Jäsenvaltion sisäinen käytäntö, joka toteuttaa toisen näistä tavoitteista toisen kustannuksella, ei ole direktiivin mukainen. RSC:n 84 a §:n 4 momentissa määrätyn määräajan ulottaminen välipäätöksiin saattaa palvella vain nopean muutoksenhaun tavoitetta; jos RSC:n 84 a §:n 4 momentin sanamuotoa ei samanaikaisesti täsmennetä, tämä Irlannin viranomaisten käytäntö heikentää kuitenkin oikeusvarmuutta ja vaarantaa näin ollen tehokkaan muutoksenhaun tavoitteen saavuttamisen. (
38
)
57.
Oikeusvarmuuden vaatimuksen ja julkisia hankintoja koskeviin säännöksiin liittyvän nopeuden vaatimuksen välillä ei sitä paitsi ole perustavaa laatua olevaa ristiriitaa. (
39
) Mahdollisimman nopea hankintaviranomaisten päätöksiä koskeva muutoksenhaku päinvastoin lisää oikeusvarmuutta, edellyttäen, että käytettävä menettely ja määräajat on määritetty jäsenvaltion kansallisessa lainsäädännössä niin selkeällä, täsmällisellä ja ennakoitavissa olevalla tavalla kuin mahdollista.
58.
Irlannin ensimmäinen väite on näin ollen hylättävä.
– Irlannin väite, jonka mukaan sen kansallinen lainsäädäntö on saanut vaikutteita common law -järjestelmästä
59.
Irlanti väittää, että sen kansallinen lainsäädäntö on saanut vaikutteita common law -järjestelmästä. Irlannin mielestä sen järjestelmän kaltaisessa common law -järjestelmässä on tärkeää lainsäädännön ohella myös oikeuskäytäntö. Tarjoajien ja ehdokkaiden pitäisi pyytää tarvittaessa oikeusneuvoja.
60.
Tähän on huomautettava, että direktiiveissä jätetään jäsenvaltion viranomaisten tehtäväksi valita tavoitteen saavuttamiseksi käytettävät muodot ja keinot (EY 249 artiklan 3 kohta). Direktiivin saattaminen osaksi kansallista oikeusjärjestystä ei tämän vuoksi välttämättä edellytä nimenomaisten erityisten säännösten antamista, vaan yleinen oikeustila voi olla riittävä. Ratkaisevaa on, että tällainen menettely todella takaa sen, että direktiivi on kokonaisuudessaan riittävän selkeästi ja täsmällisesti täytäntöönpantu. (
40
)
61.
Kun jäsenvaltion sisäinen oikeustila muodostuu laeissa olevien säännösten ja ”tuomareiden luoman oikeuden” välisestä vuorovaikutuksesta, se ei saa tapahtua kulloistenkin säännösten ja sääntöjen selkeyden ja täsmällisyyden kustannuksella. Tämä pätee varsinkin silloin, kun direktiivin tavoitteena on antaa yksityisille oikeuksia (
41
) ja mahdollisten määräaikojen osalta epäselvä tai monimutkainen oikeustila voisi johtaa oikeuksien menettämiseen – nyt esillä olevassa asiassa hankintaviranomaisten päätöksiä koskevien muutoksenhakuoikeuksien menettämiseen. Monimutkainen ja epäselvä oikeustila voisi saada ennen kaikkea ulkomaiset tarjoajat ja ehdokkaat luopumaan julkisia hankintoja koskevien tarjousten tekemisestä Irlannissa.
62.
Kansallisten tuomioistuinten velvollisuutena on tulkita ja soveltaa kansallisen lainsäädännön säännöksiä direktiivin mukaisesti. (
42
) Erityisesti julkisia hankintoja koskevien säännösten mukaisten muutoksenhakumenettelyjen osalta on todettava, että niiden on kansallisia säännöksiä, joissa on säädetty preklusiivisesta määräajasta, soveltaessaan tulkittava niitä mahdollisimman pitkälle niin, että direktiivistä 89/665 johtuvan tehokkuusvaatimuksen noudattaminen varmistetaan. (
43
)
63.
Näiden vaatimusten kanssa ei sovi yhteen se, että kansallinen tuomioistuin soveltaa laissa säädettyä muutoksenhakuoikeuteen liittyvää preklusiivista määräaikaa – nyt esillä olevassa asiassa RSC:n 84 a §:n 4 momenttia – analogian kautta säännöksen sanamuodosta poiketen myös sellaisia päätöksiä koskevaan muutoksenhakuun, joihin lainsäätäjä ei ole tällaista preklusiivista määräaikaa tarkoittanut. Tämä muuttaa nimittäin oikeustilan vähemmän läpinäkyväksi. Asianosaiset tarjoajat ja ehdokkaat ovat preklusiivisen määräajan preklusiivivaikutuksen vuoksi vaarassa menettää oikeutensa tiettyjä päätöksiä koskevaan muutoksenhakuun. Tämä heikentää direktiivin 89/665 1 artiklan 1 kohdassa säädettyä tavoitetta, jonka mukaan hankintaviranomaisten päätöksiin on voitava hakea muutosta tehokkaasti. (
44
)
64.
Edellä esitetyn perusteella myös Irlannin toinen väite on hylättävä.
– Välipäätelmä
65.
Kaiken kaikkiaan päädyn siis siihen päätelmään, että komission toisen kanneperusteen ensimmäinen osa on hyväksyttävä.
2. Määräajan pituus (toisen kanneperusteen toinen osa)
66.
Toisen kanneperusteen toisessa osassa komissio moittii RSC:n 84 a §:n 4 momentin sisältämää sanamuotoa, jonka mukaan muutosta on haettava ”mahdollisimman aikaisessa vaiheessa ja joka tapauksessa kolmen kuukauden kuluessa”. Tämä määräys jättää asianosaiset tarjoajat ja ehdokkaat epätietoisiksi määräajan todellisesta pituudesta ja hankaloittaa kohtuuttomasti muutoksenhakuhakemuksen tekemistä. Määräyksestä ei sitä paitsi käy ilmi, missä tapauksissa riittää hakemuksen jättäminen kolmen kuukauden kuluessa ja milloin oikeussuojakeinoa on käytettävä aiemmin – siis ennen kuin kolme kuukautta on kulunut.
67.
Aluksi on huomautettava, että kun säännöksessä yhdistetään päivinä, viikkoina, kuukausina tai vuosina ilmaistu ajanjakso ilmaisuun ”mahdollisimman aikaisessa vaiheessa” tai johonkin vastaavaan lisäykseen, kyseessä ei välttämättä tarvitse olla kaksi eri preklusiivista määräaikaa. Monissa säännöksissä käytetään tällaisia lisäyksiä yksinomaan nopeuden vaatimuksen ilmaisemiseen ja muistuttamaan hakijaa tai kantajaa siitä, että niiden vastuulla on ryhtyä tarvittaviin toimenpiteisiin oman etunsa vuoksi mahdollisimman aikaisin, jotta se voi puolustaa oikeuksiaan mahdollisimman hyvin.
68.
Yhteisöjen tuomioistuin on käyttänyt itsekin aikaisemmin sanoja ”mahdollisimman pian” viimeksi mainitussa tarkoituksessa esimerkiksi suullisen käsittelyn mahdolliseen puheajan pidentämiseen liittyvien pyyntöjen yhteydessä. (
45
) Euroopan yhteisöjen työttömäksi jääneen tilapäisen työntekijän on täytettävä tietyt muodollisuudet ”niin pian kuin mahdollista ja viimeistään [tiettyjen, lähemmin määritettyjen määräaikojen] kuluttua”. (
46
) Samankaltaista sanavalintaa käytetään lisäksi, kun halutaan ilmaista, että julkisen tahon suorittamaan tiettyjen hakemusten tai menettelyjen käsittelyyn liittyy nopeuden vaatimus. (
47
) Myös julkisia hankintoja koskevassa lainsäädännössä ”nopeusvelvoite, joka on eriteltävissä pikemminkin keinoja kuin tulosta koskevaksi velvoitteeksi”, on tuttu käsite. (
48
)
69.
Nyt käsiteltävässä asiassa kiinnostavan RSC:n 84 a §:n 4 momentin määräaikaa koskevan määräyksen osalta ei voida puolestaan aivan varmasti lähteä siitä, että sanoilla ”mahdollisimman aikaisessa vaiheessa” haluttaisiin ilmaista yksinomaan nopeuden periaatetta. Irlannin yhteisöjen tuomioistuimen käsittelyssä esittämien tietojen mukaan ei ole poissuljettua, että RSC:n 84 a §:n 4 momentin muotoilulla ”mahdollisimman aikaisessa vaiheessa” on laajempi merkitys ja että se on käsitettävä itsenäiseksi preklusiiviseksi määräajaksi, joka voi tehdä muutoksenhakua koskevista hakemuksista mitättömiä jo ennen ”joka tapauksessa” voimassa olevan kolmen kuukauden määräajan päättymistä.
70.
Irlanti vaikuttaa kyllä pitävän lähtökohtana sitä, että muutoksenhakua koskeva hakemus on normaalisti jätetty määräajassa, jos se jätetään ”joka tapauksessa kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun hakemuksen tekemisen perusteet ovat tulleet esille”. Irlanti korostaa kuitenkin samanaikaisesti Irlannin ylimmän oikeusasteen tuomioistuimen (
49
) tuomioon viitaten, että hakemuksen jättäjän ”ensisijainen velvollisuus” (
50
) RSC:n 84 a §:n 4 momentin yhteydessä muodostuu oikeussuojakeinon käyttämisestä ”mahdollisimman aikaisessa vaiheessa”. Tämä saattaa tietyissä olosuhteissa johtaa siihen, että muutoksenhakuhakemus hylätään vanhentuneena, vaikka se on jätetty kolmen kuukauden määräajan kuluessa. (
51
) Näin ollen ei ole ainakaan poissuljettua, että Irlannin tuomioistuimet tulkitsevat RSC:n 84 a §:n 4 momentin sanamuodon ”mahdollisimman aikaisessa vaiheessa” itsenäiseksi preklusiiviseksi määräajaksi. (
52
)
71.
Jos RSC:n 84 a §:n 4 momentin sanamuoto ”mahdollisimman aikaisessa vaiheessa” todella antaa Irlannin tuomioistuimille vapaan harkintavallan jättää muutoksenhakua koskevia hakemuksia tutkimatta jo ennen kolmen kuukauden määräajan päättymistä, se ei ole yhteisön lainsäädännön mukainen. Sellaisen preklusiivisen määräajan, jonka pituus riippuu toimivaltaisen tuomarin vapaasta harkintavallasta, seuraukset eivät nimittäin ole ennakoitavissa. Asianosaiset tarjoajat ja ehdokkaat eivät ole tietoisia siitä, kuinka paljon aikaa heillä on valmistellakseen muutoksenhakua koskevan hakemuksensa kohtuullisella tavalla, ja ne tuskin pystyvät arvioimaan tällaisten oikeussuojakeinojen menestymisen mahdollisuuksia. Direktiivin 89/665 1 artiklan 1 kohdassa säädetty tavoite eli tehokas muutoksenhaku hankintaviranomaisten päätöksiin jää tällöin saavuttamatta. (
53
)
72.
Koska ei voida sulkea pois sitä vaihtoehtoa, että Irlannin tuomioistuimet tulkitsevat RSC:n 84 a §:n 4 momentin sanamuodon ”mahdollisimman aikaisessa vaiheessa” itsenäiseksi preklusiiviseksi määräajaksi, tämä määräys ei ole kyllin selvä, jotta varmistettaisiin sen soveltaminen tavalla, joka on sopusoinnussa yhteisön oikeuden kanssa. (
54
) Tästäkään syystä RSC:n 84 a §:n 4 momentilla ei ole riittävästi pantu täytäntöön direktiiviä 89/665.
– Irlannin väite, jonka mukaan kansalliset tuomioistuimet voivat tarvittaessa vapaan harkintansa mukaan pidentää muutoksenhakuaikaa
73.
Irlanti väittää, että RSC:n 84 a §:n 4 momentin mukaan kansalliset tuomioistuimet voivat vapaan harkintansa mukaan pidentää muutoksenhakuaikaa; se viittaa esimerkkinä Irlannin High Courtin tuomioon vuodelta 2006. (
55
)
74.
Tällainen mahdollisuus määräajan pidentämiseen saattaa kyllä auttaa tuomioistuimia huolehtimaan oikeudenmukaisuudesta yksittäistapauksessa. Se ei kuitenkaan poista RSC:n 84 a §:n 4 momentin edellä mainittuja puutteita määräajan selkeyteen, täsmällisyyteen ja ennakoitavuuteen kohdistuvien vaatimusten osalta. Vaikka otettaisiin huomioon tämä pidennysmahdollisuus, asianosaiset tarjoajat ja ehdokkaat eivät voi ennakoida sitä, kuinka paljon aikaa heillä on valmistellakseen muutoksenhakua koskevan hakemuksensa kohtuullisella tavalla ja onko tällaisella oikeussuojakeinolla menestymisen mahdollisuuksia. Tällä tavalla päinvastoin liitetään muutenkin epäselvään määräaikaa koskevaan säännökseen epävarmuutta lisäävä tekijä.
75.
Direktiivin 89/665 1 artiklan 1 kohdassa luettuna yhdessä 3 kohdan kanssa varmistetaan, että jokaisella, joka joko on ollut tai on tavoittelemassa jotain julkisia hankintoja koskevaa sopimusta ja jonka etua tapahtuneeksi väitetty säännösten rikkominen on loukannut tai saattaa loukata, on henkilökohtainen oikeus hakea muutosta hankintaviranomaisen päätöksiin. (
56
) Kuten totean myös asiassa Uniplex esittämässäni ratkaisuehdotuksessa, tällaisen oikeuden tehokasta täytäntöönpanoa ei saa jättää kansallisen viranomaisen vapaan harkintavallan varaan, ei myöskään riippumattoman tuomioistuimen harkintavallan varaan. (
57
)
76.
Näin ollen Irlannin ensimmäinen väite on hylättävä.
– Irlannin väite, jonka mukaan yhtäkään kannetta ei ole vielä hylätty myöhästyneenä ”mahdollisimman aikaisessa vaiheessa” -periaatteen rikkomisen vuoksi
77.
Irlanti väittää, ettei yksikään irlantilainen tuomioistuin ole vielä hylännyt muutoksenhakua koskevaa hakemusta myöhästyneenä, koska se on jätetty kolmen kuukauden kuluessa muttei ”mahdollisimman aikaisessa vaiheessa”.
78.
Tätä toistakaan väitettä ei voi hyväksyä. Sen näyttämiseksi, että direktiivin täytäntöönpano on ollut puutteellista tai että se ei ole ollut asianmukaista, ei ole tarpeen osoittaa kansallisen täytäntöönpanolainsäädännön todellisia vaikutuksia. Täytäntöönpanon puutteellisuus tai virheellisyys perustuu pikemminkin itse kyseisen lainsäädännön tekstiin. (
58
) Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva kanne on luonteeltaan objektiivinen, ja se voidaan nostaa jo, kun konkreettista vahinkoa ei ole vielä syntynyt tai muita epäedullisia seurauksia ei ole vielä esiintynyt. (
59
)
– Irlannin väite, jonka mukaan sen kansallista oikeustilaa ollaan kohta muuttamassa
79.
Irlanti on puolustautunut oikeudenkäyntiä edeltäneen menettelyn aikana argumentilla, että Irlannin kansallista lainsäädäntöä ollaan joka tapauksessa muuttamassa direktiivin 2007/66 täytäntöönpanon yhteydessä, mikä mahdollistaa RSC:n 84 a §:n 4 momentin selventämisen.
80.
Tässä yhteydessä riittää viittaus siihen, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä on arvioitava sen tilanteen nojalla, joka kyseisessä jäsenvaltiossa vallitsi sen määräajan päättyessä, joka sille annettiin perustellussa lausunnossa; yhteisöjen tuomioistuin ei voi ottaa huomioon myöhemmin tapahtuneita muutoksia. (
60
) Varsinkaan ei voida ottaa huomioon kansallisen lainsäädännön muutoksia, jotka ovat vasta suunnittelu- tai luonnosteluasteella.
– Välipäätelmä
81.
Kaikkiaan päädyn siihen päätelmään, että myös toisen kanneperusteen toinen osa on perusteltu ja että komission kanne hyväksytään näin ollen kokonaisuudessaan.
VI Oikeudenkäyntikulut
82.
Työjärjestyksen 69 artiklan 2 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut. Koska komissio on vaatinut Irlannin velvoittamista korvaamaan oikeudenkäyntikulut ja koska Irlanti on hävinnyt asian, se on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
VII Ratkaisuehdotus
83.
Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että yhteisöjen tuomioistuin ratkaisee asian seuraavasti:
1)
Irlanti on rikkonut EY:n perustamissopimuksen mukaisia velvoitteitaan, koska
a)
Irish National Roads Authority ei ilmoittanut tarjouskilpailussa hävinneelle tarjoajalle direktiivin 93/37 8 artiklan 2 kohdan ja direktiivin 89/665 1 artiklan 1 kohdan mukaisesti Dundalk Western Bypass Motorwayn tienrakennusprojektia koskevasta hankintasopimuksen tekemistä koskevasta päätöksestä ja
b)
Irlannin Rules of the Superior Courtsista ei käy direktiivin 89/665/ETY 1 artiklan 1 kohdan mukaisesti riittävän selvästi ilmi, kuinka pitkä on hankintasopimuksen tekemistä koskevaa päätöstä koskevaa muutoksenhakuhakemuksen määräaika ja mitä hankintaviranomaisen päätöksiä tämä määräaika koskee.
2)
Irlanti velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
(
1
)	Alkuperäinen kieli: saksa.
(
2
)	Julkisia rakennusurakoita koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 14.6.1993 annettu neuvoston direktiivi 93/37/ETY (EYVL L 199, s. 54). Koska riidanalainen sopimusmenettely tapahtui ennen, julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2004/18/EY (EUVL L 134, s. 114, oikaistu EUVL:ssä L 351, s. 44) ei ole merkitystä nyt käsiteltävässä asiassa.
(
3
)	Julkisia tavaranhankintoja ja rakennusurakoita koskeviin sopimuksiin liittyvien muutoksenhakumenettelyjen soveltamista koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 21.12.1989 annettu neuvoston direktiivi 89/665/ETY (EYVL L 395, s. 33).
(
4
)	Julkisia palveluhankintoja, julkisia tavaranhankintoja ja julkisia rakennusurakoita koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta annettujen direktiivien 92/50/ETY, 93/36/ETY ja 93/37/ETY muuttamisesta 13.10.1997 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 97/52/EY (EYVL L 328, s. 1).
(
5
)	Direktiivin 89/665 tuoreimmat, direktiivillä 2007/66 tehdyt muutokset eivät vaikuta nyt käsiteltävään asiaan, koska niiden täytäntöönpanolle asetettu määräaika päättyy vasta 20.12.2009 (neuvoston direktiivien 89/665/ETY ja 92/13/ETY muuttamisesta julkisia hankintoja koskeviin sopimuksiin liittyvien muutoksenhakumenettelyjen tehokkuuden parantamiseksi annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2007/66/EY; EUVL L 335, s. 31; vrt. erityisesti 3 artiklan 1 kohta).
(
6
)	Julkisia palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 18.6.1992 annettu neuvoston direktiivi 92/50/ETY (EYVL L 209, s. 1).
(
7
)	Direktiivin 89/665 1 artiklan 1 kohtaan sisältyvä viittaus direktiiviin 71/305 on ymmärrettävä viittaukseksi direktiiviin 93/37 (ks. direktiivin 93/37 36 artiklan 2 kohta).
(
8
)	Julkisia hankintoja koskevien sopimusten tekemisestä vuonna 2006 annettu asetus (SI N:o 329/2006).
(
9
)	Ylempien tuomioistuinten työjärjestys.
(
10
)	Tämä säännös perustuu 19.10.1998 voimaan tulleeseen High Court of Irelandin työjärjestyksen muutokseen, joka taas johtui Rules of the Superior Courtsista (No 4; Review of the Award of Public Contracts; SI No 374/1998).
(
11
)	Public-Private Partnership (PPP).
(
12
)	High Court of Irelandin (tuomari Kelly) tuomio asiassa SIAC Construction Limited v. National Road Authority, 2004, IEHC 128, jäljempänä asia SIAC v. NRA.
(
13
)	Suullinen käsittely pidettiin heti asian Uniplex (C-406/08) suullisen käsittelyn jälkeen.
(
14
)	Ks. asia C-212/02, komissio v. Itävalta, tuomio 24.4.2004 (21 kohta) ja asia C-444/06, komissio v. Espanja, tuomio (Kok., s. I-2045, 38 kohta); ks. vastaavasti jo asia C-81/98, Alcatel Austria ym., tuomio (Kok., s. I-7671, 43 kohta).
(
15
)	Ks. vastaavasti edellä alaviitteessä 14 mainittu asia C-212/02, tuomion 21 kohta.
(
16
)	Oikeudenkäyntikielellä: ”except in very exceptional circumstances”.
(
17
)	Ks. edellä tämän ratkaisuehdotuksen 17 kohdassa ja alaviitteessä 12 mainittu asia SIAC v. NRA.
(
18
)	Ks. asia C-392/96, komissio v. Irlanti, tuomio 21.9.1999 (Kok., s. I-5901, 61 kohta); asia C-233/00, komissio v. Ranska, tuomio (Kok., s. I-6625, 62 kohta); asia C-177/04, komissio v. Ranska, tuomio (Kok., s. I-2461, 52 kohta) ja asia C-36/05, komissio v. Espanja, tuomio (Kok., s. I-10313, 38 kohta).
(
19
)	Asia C-455/08, komissio v. Irlanti.
(
20
)	Ks. useiden asioiden sijasta asia C-503/03, komissio v. Espanja, tuomio 31.1.2006 (Kok., s. I-1097) sekä julkisia hankintoja koskevien sopimusten tekemisen osalta yhdistetyt asiat C-20/01 ja C-28/01, komissio v. Saksa, tuomio (Kok., s. I-3609); asia C-385/02, komissio v. Italia, tuomio (Kok., s. I-8121); asia C-29/04, komissio v. Itävalta, tuomio (Kok., s. I-9705); asia C-250/07, komissio v. Kreikka, tuomio (Kok., s. I-4369) ja asia C-275/08, komissio v. Saksa, tuomio .
(
21
)	Ks. myös asia C-454/06, Pressetext Nachrichtenagentur, ratkaisuehdotukseni 13.3.2008 (Kok., s. I-4401, 154 kohta). Direktiivin 89/665, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2007/66, 2 c artiklassa kuitenkin määritellään perusvaatimukset, joita yhteisön oikeudessa tulevaisuudessa asetetaan jäsenvaltioiden sisäisille muutoksenhakua koskeville määräajoille.
(
22
)	Ks. esim. asia 33/76, Rewe v. Landwirtschaftskammer Saarland, tuomio 16.12.1976 (Kok., s. 1989, Kok. Ep. III, s. 271, 5 kohta); asia C-231/96, Edis, tuomio (Kok., s. I-4951, 20 ja 35 kohta); asia C-30/02, Recheio – Cash & Carry, tuomio (Kok., s. I-6051, 18 kohta) ja asia C-40/08, Asturcom Telecomunicaciones, tuomio (Kok., s. I-9579, 41 kohta).
(
23
)	Ks. edellä alaviitteessä 21 mainittu asia Pressetext Nachrichtenagentur, ratkaisuehdotuksen 155 kohta.
(
24
)	Ks. asia C-470/99, Universale-Bau ym., tuomio 12.12.2002 (Kok., s. I-11617, erityisesti 71 ja 76 kohta); asia C-327/00, Santex, tuomio (Kok., s. I-1877, 52 kohta) ja asia C-241/06, Lämmerzahl, tuomio (Kok., s. I-8415, 50 kohta).
(
25
)	Edellä alaviitteessä 12 mainittu asia SIAC v. NRA.
(
26
)	Kansallisten lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten merkitys on arvioitava ottamalla huomioon kansallisten tuomioistuinten niille antama tulkinta; ks. asia C-382/92, komissio v. Yhdistynyt kuningaskunta, tuomio 8.6.1994 (Kok., s. I-2435, Kok. Ep. XV, s. I-205, 36 kohta); asia C-129/00, komissio v. Italia, tuomio (Kok., s. I-14637, 30 kohta) ja asia C-490/04, komissio v. Saksa, tuomio (Kok., s. I-6095, 49 kohta).
(
27
)	Ks. asia C-339/87, komissio v. Alankomaat, tuomio 15.3.1990 (Kok., s. I-851, 25 kohta); asia C-361/88, komissio v. Saksa, tuomio (Kok., s. I-2567, 24 kohta); asia C-366/89, komissio v. Italia, tuomio (Kok., s. I-4201, 17 kohta); asia C-410/03, komissio v. Italia, tuomio (Kok., s. I-3507, 32 kohta) ja asia C-507/04, komissio v. Itävalta, tuomio (Kok., s. I-5939, 298 kohta).
(
28
)	Ks. edellä alaviitteessä 27 mainittu asia C-361/88, tuomion 24 kohta; edellä alaviitteessä 27 mainittu asia C-366/89, tuomion 17 kohta; asia C-221/94, komissio v. Luxemburg, tuomio 7.11.1996 (Kok., s. I-5669, 22 kohta); asia C-417/99, komissio v. Espanja, tuomio (Kok., s. I-6015, 38 kohta) ja asia C-427/07, komissio v. Irlanti, tuomio (Kok., s. I-6277, 55 kohta).
(
29
)	Ks. asia C-376/02, ”Goed Wonen”, tuomio 26.4.2005 (Kok., s. I-3445, 32 kohta); asia C-288/07, Isle of Wight Council ym., tuomio (Kok., s. I-7203, 48 kohta) ja asia C-201/08, Plantanol, tuomio (Kok., s. I-8343, 43 kohta).
(
30
)	Ks. asia C-17/03, VEMW ym., tuomio 7.6.2005 (Kok., s. I-4983, 80 kohta); asia C-347/06, ASM Brescia, tuomio (Kok., s. I-5641, 69 kohta); asia C-158/07, Förster, tuomio (Kok., s. I-8507, 67 kohta) ja edellä alaviitteessä 29 mainittu asia Plantanol, tuomion 46 kohta.
(
31
)	Dundalk Western Bypass Motorwayn tienrakennusprojekti, joka käynnisti nyt käsiteltävän jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevan menettelyn, havainnollistaa RSC:n 84 a §:n 4 momentista johtuvaa prekluusiota erityisen hyvin: Irlannin käsityksen mukaan SIAC olisi voinut riitauttaa RSC:n 84 a §:n 4 momentissa säädetyssä määräajassa NRA:n etusijalla olevaa tarjoajaa koskevan välipäätöksen ja olisi voinut vedota Celtic Roads Group -konsortion valintaa koskeviin kanneperusteisiin jo tuolloin. Kun SIAC myöhemmin riitautti lopullisen hankintasopimuksen tekemistä koskevan päätöksen, se oli jo menettänyt oikeutensa esittää tätä seikkaa koskevat väitteet, kuten High Court of Ireland totesi (edellä alaviitteessä 12 mainitussa) asiassa SIAC v. NRA.
(
32
)	Ks. vastaavasti edellä alaviitteessä 24 mainitut asiat Universale-Bau ym., erityisesti tuomion 72 kohta, Santex, tuomion 51 ja 57 kohta ja Lämmerzahl, tuomion 52 kohta; oikeudellisten menettelyjen yleisistä menettelysäännöistä yhdistetyissä asioissa C-21/03 ja C-34/03, Fabricom, tuomio 3.3.2005 (Kok., s. I-1559, 42 kohta).
(
33
)	Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 41 kohta.
(
34
)	Ks. edellä alaviitteessä 24 mainitut asiat Universale-Bau ym., tuomion 76 kohta, Santex, tuomion 52 kohta ja Lämmerzahl, tuomion 50 ja 51 kohta; ks. myös edellä alaviitteessä 21 mainittu asia Pressetext Nachrichtenagentur, ratkaisuehdotukseni 157 kohta.
(
35
)	Ks. lisäksi direktiivin 89/665 johdanto-osan kolmas ja viides perustelukappale, joissa mainitaan nopeat muutoksenhakukeinot ja virheellisten menettelyjen kiireellinen käsittely. Direktiivin 89/665 2 c artiklassa (lisätty direktiivillä 2007/66) täsmennetään vastaisuuden varalta lisäksi, että sallittuja ovat jäsenvaltion sisäiset säännökset, joissa säädetään, että ”direktiivin 2004/18/EY soveltamisalaan kuuluvien sopimuksentekomenettelyjen yhteydessä tehtyihin tai niitä koskeviin hankintaviranomaisten päätöksiin on haettava muutosta tietyn määräajan kuluessa”.
(
36
)	Ks. vastaavasti edellä alaviitteessä 24 mainitut asiat Universale-Bau ym., tuomion 75–79 kohta; Lämmerzahl, tuomion 50 ja 51 kohta sekä asia C-230/02, Grossmann Air Service, tuomio 12.2.2004 (Kok., s. I-1829, 30 ja 36–39 kohta).
(
37
)	Ks. edellä alaviitteessä 27 mainittu asia C-361/88, komissio v. Saksa, tuomion 24 kohta; edellä alaviitteessä 27 mainittu asia C-366/89, komissio v. Italia, tuomion 17 kohta ja edellä alaviitteessä 28 mainittu asia C-221/94, komissio v. Luxemburg, tuomion 22 kohta.
(
38
)	Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 49 ja 50 kohta.
(
39
)	Ks. edellä alaviitteessä 24 mainittu asia Universale-Bau ym., tuomion 76–78 kohta.
(
40
)	Ks. asia 29/84, komissio v. Saksa, tuomio 23.5.1985 (Kok., s. 1661, Kok. Ep. VIII, s. 231, 23 kohta); asia 363/85, komissio v. Italia, tuomio (Kok., s. 1733, 7 kohta); asia C-144/99, komissio v. Alankomaat, tuomio (Kok., s. I-3541, 17 kohta); asia C-6/04, komissio v. Yhdistynyt kuningaskunta, tuomio (Kok., s. I-9017, 21 kohta); asia C-32/05, komissio v. Luxemburg, tuomio (Kok., s. I-11323, 34 kohta) ja edellä alaviitteessä 28 mainittu asia C-427/07, komissio v. Irlanti, tuomion 54 ja 55 kohta.
(
41
)	Ks. edellä alaviitteessä 28 mainittu asia C-427/07, komissio v. Irlanti, tuomion 55 kohta.
(
42
)	Direktiivin mukaisen tulkinnan periaatteesta ks. yleisesti asia 14/83, Von Colson ja Kamann, tuomio 10.4.1984 (Kok., s. 1891, Kok. Ep. VII, s. 545, 26 kohta); yhdistetyt asiat C-397/01–C-403/01, Pfeiffer ym., tuomio (Kok., s. I-8835, 113 kohta) ja asia C-268/06, Impact, tuomio (Kok., s. I-2483, 98 kohta); erityisesti direktiivistä 89/665 ks. edellä alaviitteessä 24 mainitut asiat Santex, tuomion 63 kohta ja Lämmerzahl, tuomion 62 kohta.
(
43
)	Ks. edellä alaviitteessä 24 mainittu asia Santex, tuomion 62 kohta.
(
44
)	Ks. myös tämän ratkaisuehdotuksen 49–52 kohta.
(
45
)	Ks. Käytännön ohjeet, jotka koskevat kanne- ja valitusasioita, 15.10.2004 voimassa ollut versio (EUVL 2004, L 361, s. 15), 50 kohdan toinen alakohta: sen mukaan suullisen käsittelyn puheajan pidentämistä koskeva pyyntö ”on toimitettava yhteisöjen tuomioistuimeen niin pian kuin mahdollista” ja ”viimeistään kaksi viikkoa ennen kyseistä istuntopäivää”, jotta se voitiin ottaa huomioon.
(
46
)	Euroopan yhteisöjen muuta henkilöstöä kuin virkamiehiä koskevien palvelussuhteen ehtojen 28 a artiklan 2 kohdan kolmannen alakohdan ja 96 artiklan 2 kohdan kolmannen alakohdan täytäntöönpanosäännösten vahvistamisesta 27.8.2009 annetun komission asetuksen (EY) N:o 780/2009 (EUVL L 226, s. 3) 1 artiklan 2 kohdan a ja b alakohta.
(
47
)	Ks. esim. ympäristötiedon julkisesta saatavuudesta ja neuvoston direktiivin 90/313/ETY kumoamisesta 28.1.2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/4/EY (EUVL L 141, s. 26) 3 artiklan 2 kohta ja lisäksi kyseisestä säännöksestä asia C-186/04, Housieaux, ratkaisuehdotukseni (Kok., s. I-3299, 23 kohta).
(
48
)	Ks. edellä alaviitteessä 20 mainittu asia C-250/07, komissio v. Kreikka, tuomion 68 kohta. Ks. lisäksi direktiivin 89/665 2 artiklan 1 kohdan a alakohta sekä direktiivin 2004/18 41 artiklan 1 ja 2 kohta.
(
49
)	Asia Dekra Éireann Teoranta v. Minister for the Environment and Local Government, Irlannin Supreme Courtin tuomio 4.4.2003, 2003, IESC 25, 2003, 2 IR 270 (Irlanti viittaa erityisesti tuomari Denhamin esittämien näkemysten 14 kohtaan).
(
50
)	Oikeudenkäyntikielellä: ”primary obligation”.
(
51
)	Irlanti toteaa Supreme Courtin edellä alaviitteessä 49 mainitussa asiassa Dekra Éireann Teoranta sivumennen esittämään tosiseikkaan viitaten, että ”in certain circumstances a court could refuse an application unter Order 84A, rule 4, brought within three months where the prejudice to the public or a party could be such that the application should be refused”.
(
52
)	Tässä yhteydessä ovat valaisevia erityisesti tuomari Denhamin edellä alaviitteessä 49 mainitussa asiassa Dekra Éireann Teoranta esittämät näkemykset. Hän toteaa aluksi RSC:n 84 §:n 21 momentin ensimmäisen alakohdan olennaisesti samansisältöisestä määräaikaa koskevasta säännöksestä seuraavaa: ”Whilst there is a discretion in the court to extend this time, there is also a discretion to refuse the application even within the months specified in the Rules of the Superior Courts.” ((2003) 2 IR 270 (285)). Myöhemmin Denham ilmaisee näkemyksensä nyt käsiteltävässä asiassa kiinnostavan RSC:n 84 a §:n 4 momentin tulkinnasta todeten seuraavaa: ”– – in all the circumstances of a case a court may determine in its discretion that the prejudice to the public or a party could be such that – – the application should be refused. Since urgency and rapidity is an underpinning policy of applications regarding public contracts, the test requires that such applications be made rapidly and an applicant must explain reasonably any delay” ((2003) 2 IR 270 (286)).
(
53
)	Ks. tästä myös asia C-406/08, Uniplex, ratkaisuehdotukseni 69 kohta.
(
54
)	Ks. edellä alaviitteessä 26 mainittu asia C-129/00, komissio v. Italia, tuomion 33 kohta.
(
55
)	Asia Veolia Water UK v. Fingal County Council (No. 1), Irlannin High Courtin tuomio 2.5.2006 (tuomari Clarke), (2006) IEHC 137, (2007) 1 IR 690, 28–54 kohta.
(
56
)	Ks. vastaavasti asia C-15/04, Koppensteiner, tuomio 2.6.2005 (Kok., s. I-4855, 38 kohta) ja edellä alaviitteessä 24 mainittu asia Lämmerzahl, tuomion 63 kohdan toinen virke.
(
57
)	Ks. edellä alaviitteessä 53 mainittu asia Uniplex, ratkaisuehdotukseni 48–50 kohta.
(
58
)	Ks. edellä alaviitteessä 18 mainittu asia C-392/96, komissio v. Irlanti, tuomion 60 kohta.
(
59
)	Ks. edellä alaviitteessä 18 mainitut asiat C-392/96, komissio v. Irlanti, tuomion 61 kohta; C-233/00, komissio v. Ranska, tuomion 62 kohta, C-177/04, komissio v. Ranska, tuomion 52 kohta ja C-36/05, komissio v. Espanja, tuomion 38 kohta.
(
60
)	Ks. mm. edellä alaviitteessä 40 mainittu asia C-6/04, komissio v. Yhdistynyt kuningaskunta, tuomion 49 kohta; edellä alaviitteessä 28 mainittu asia C-417/99, komissio v. Espanja, tuomion 34 kohta; edellä alaviitteessä 40 mainittu asia C-32/05, komissio v. Luxemburg, tuomion 22 kohta sekä edellä alaviitteessä 28 mainittu asia C-427/07, komissio v. Irlanti, tuomion 64 ja 65 kohta. Erityisesti siitä argumentista, että direktiivin 2007/66 täytäntöönpano on edessä, ks. asia C-327/08, komissio v. Ranska, tuomio 11.6.2009 (21–26 kohta).