62002CC0394_FI
Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset
Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset
1. Tässä EY 226 artiklan nojalla nostetussa kanteessa komissio vaatii yhteisöjen tuomioistuinta toteamaan, että Helleenien tasavalta ei ole noudattanut vesi‑ ja energiahuollon, liikenteen ja teletoiminnan alan hankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 14 päivänä kesäkuuta 1993 annetun neuvoston direktiivin 93/38/ETY(2) ja erityisesti sen 20 artiklan ja sitä seuraavien artiklojen mukaisia velvoitteitaan, koska julkinen sähköyhtiö Dimosia Epicheirisi Ilektriasmoy (jäljempänä DEI) teki Megalopoliksen lämmitykseen käytettävän sähköenergian tuotantolaitoksen (jäljempänä Megalopoliksen laitos) kuljetushihnajärjestelmän rakentamista koskevan sopimuksen neuvottelumenettelyä käyttäen julkaisematta ensin ilmoitusta.
Tosiseikat ja asian tausta
2. Vuoden 1997 loppupuolella DEI esitti toimivaltaiselle kansalliselle ympäristöviranomaiselle eli ympäristöasioista, maankäytön suunnittelusta ja julkisista rakennusurakoista vastaavalle ministeriölle hankkeen, joka koski Megalopoliksen laitoksesta peräisin olevan tuhkan ja kiinteän jätteen rikinpoistoa, stabilointia ja kuljetusta koskevan järjestelmän käyttöönottoa, tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista 27 päivänä kesäkuuta 1985 annetun neuvoston direktiivin 85/337/ETY (jäljempänä YVA-direktiivi)(3) mukaista ympäristövaikutusten arviointia varten. Toimivaltainen kansallinen ympäristöviranomainen hyväksyi hankkeen 29.10.1998 ja 30.12.1999 tekemillään päätöksillä. Tämä hyväksyntä edellytti yhtäältä sitä, että DEI hakisi lopullista lupaa syntyvän jätteen hävittämiseksi yhdeksän kuukauden kuluessa ja toisaalta sitä, että 12 kuukauden kuluessa otettaisiin käyttöön kuljetushihnajärjestelmä tuhkan siirtämiseksi Megalopoliksen laitoksen ja sen käsittelypaikan eli Thoknian kaivoksen välillä.
3. Kun DEI:lle oli epävirallisesti ilmoitettu siitä, että nämä määräajat voitaisiin asettaa, se päätti 27.7.1999 toteuttaa neuvottelumenettelyn sopimuksen tekemiseksi ilmoitusta julkaisematta ja kehotti yrityksiä nimeltä Koch/Metka ja Dosco esittämään tarjoukset.
4. Dosco ilmoitti 18.1.2000, että se ei voinut osallistua, ja jättäytyi pois hankintamenettelystä.
5. Hintaneuvottelujen kestettyä useita kuukausia DEI teki 29.8.2000 sopimuksen kuljetushihnajärjestelmän rakentamisesta Koch/Metkan kanssa.
6. Komissio pyysi 3.10.2000 päivätyllä kirjeellä Kreikalta tietoja riidanalaisesta sopimuksentekomenettelystä. Saatuaan Kreikalta vastauksen 9.11.2000 päivätyllä kirjeellä komissio lähetti virallisen huomautuksensa 17.4.2001. Kreikka vastasi 30.7.2001 päivätyllä kirjeellä. Annettuaan Kreikalle mahdollisuuden esittää huomautuksensa komissio antoi 21.12.2001 perustellun lausunnon, jossa se totesi, että direktiivin 93/38 mukaisesti virallisessa lehdessä olisi pitänyt julkaista ilmoitus sopimuksesta, joka koski kuljetushihnajärjestelmän rakentamista tuhkan kuljettamiseksi Megalopoliksen laitoksen ja Thoknian kaivoksen välillä. Se kehotti Kreikkaa toteuttamaan perustellun lausunnon noudattamisen edellyttämät toimenpiteet kahden kuukauden kuluessa. Koska komissio ei ollut tyytyväinen Kreikan 3.4.2002 päivätyssä kirjeessään antamaan vastaukseen, se nosti tämän kanteen 8.11.2002.
Asiaa koskeva yhteisön lainsäädäntö
7. Direktiivin 93/38 15 artiklassa säädetään seuraavaa: ”Tavaranhankintoja ja rakennusurakoita sekä liitteessä XVI A lueteltuja palveluja koskevat sopimukset on tehtävä III–V osaston säännösten mukaisesti.”
8. Direktiivin 93/38 20 artiklan 1 kohdassa, joka sisältyy IV osastoon, jossa säädellään sopimusten tekomenettelyjä, säädetään seuraavaa: ”Hankintayksiköt voivat valita jonkin 1 artiklan 7 alakohdassa määritellyistä menettelyistä, jos tarjouskilpailukutsu 2 kohdassa säädettyjä poikkeuksia lukuun ottamatta on esitetty 21 artiklan mukaisesti.”
9. Saman säännöksen 2 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Hankintayksiköt voivat noudattaa menettelyä ilman ennalta esitettyä tarjouskilpailukutsua seuraavissa tapauksissa: − −
c) teknisistä tai taiteellisista taikka yksinoikeuden suojaamiseen liittyvistä syistä sopimuksen toteuttaminen voidaan antaa vain tietyn tavarantoimittajan, urakoitsijan tai palvelujen suorittajan tehtäväksi;
d) sopimuksen tekeminen on ehdottoman välttämätöntä, jos hankintayksiköille ennalta arvaamattomista syistä aiheutuneen äärimmäisen kiireen vuoksi avoimille tai rajoitetuille menettelyille asetettuja määräaikoja ei voida noudattaa.”
10. Direktiivin 93/38 1 artiklan 7 kohdassa määritellään kolme sopimusten tekomenettelyä, jotka ovat avoin ja rajoitettu menettely sekä neuvottelumenettely ja joita hankintayksiköiden on noudatettava direktiivin soveltamisalalla.
11. Direktiivin 93/38 21 artiklan 1 kohdassa vahvistetaan tavat, joiden mukaisesti tarjouskilpailukutsu voidaan esittää; tämä tapahtuu lähinnä julkaisemalla direktiivin liitteissä olevien mallien mukaisesti laadittu ilmoitus virallisessa lehdessä.
Tutkittavaksi ottaminen
12. Kreikka vastustaa komission kanteen tutkittavaksi ottamista kahdesta syystä.
13. Komissio ei Kreikan mukaan ensinnäkään täsmentänyt toimenpiteitä, jotka tämän oli toteutettava perustellun lausunnon noudattamiseksi. Koska kyseessä oleva hankinta koski julkisia rakennusurakoita, jotka oli suurelta osin − noin 85‑prosenttisesti − saatettu päätökseen perustellun lausunnon noudattamiseen asetettuun määräaikaan mennessä, perustellun lausunnon noudattaminen oli mahdotonta. Tämän vuoksi Kreikka kyseenalaistaa komission oikeussuojaintressin jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevan menettelyn jatkamiseen.
14. EY 226 artiklan mukaisen jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevan menettelyn käyttäminen on Kreikan mukaan toiseksi menettelyn väärinkäyttöä. Komission olisi Kreikan mielestä pitänyt turvautua julkisia tavaranhankintoja ja rakennusurakoita koskeviin sopimuksiin liittyvien muutoksenhakumenettelyjen soveltamista koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 21 päivänä joulukuuta 1989 annetun direktiivin 89/665(4) 3 artiklan mukaiseen menettelyyn, jossa komissio voi puuttua suoraan kansalliseen sopimuksentekomenettelyyn ja kehottaa jäsenvaltiota puuttumaan julkisia tavaranhankintoja, rakennusurakoita ja palveluja koskevien direktiivien väitettyihin selviin ja ilmeisiin rikkomisiin.
15. Kreikan ensimmäisen väitteen osalta on ensinnäkin todettava, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan EY 226 artiklaan perustuvaa toimivaltaansa käyttäessään komission ei tarvitse näyttää toteen erityisen oikeussuojaintressin olemassaoloa. Kun otetaan huomioon komission asema perustamissopimuksen noudattamisen valvojana, se yksin on toimivaltainen päättämään, onko jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevan menettelyn aloittaminen jäsenvaltiota vastaan asianmukaista ja minkä asianomaisen jäsenvaltion tekemisen tai tekemättä jättämisen perusteella menettely on aloitettava.(5)
16. Yhteisöjen tuomioistuin on lisäksi katsonut, että kun rikkomisen vaikutukset eivät ole lakanneet perustellussa lausunnossa asetetun määräajan päättymisen jälkeen, komissiolla voi olla oikeussuojaintressi kanteen nostamiseen. Julkisia hankintoja koskevassa erityistapauksessa yhteisöjen tuomioistuin on katsonut tekemättä eroa julkisia rakennusurakoita, tavaranhankintoja tai palveluja koskevien sopimusten välillä, että lainvastaiset vaikutukset kestävät koko sen ajan, jonka kuluessa julkisia hankintoja koskevien direktiivien vastaisesti tehdyt sopimukset täytetään.(6)
17. Yhteisöjen tuomioistuin on aikaisemmin myös hylännyt oikeudenkäyntiväitteen, joka perustui siihen, että väitetty jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen oli päättynyt tilanteessa, jossa sopimusten tekomenettelyt oli saatettu päätökseen ennen perustellussa lausunnossa asetetun määräajan päättymistä, koska sopimuksia ei ollut täytetty täysimääräisesti ennen kyseistä päivää. Yhteisöjen tuomioistuin ei myöskään tässä yhteydessä tee eroa eri direktiivien soveltamisalaan kuuluvien erilaisia julkisia hankintoja koskevien sopimusten välillä.(7)
18. Asiakirja-aineistosta ilmenee, että käsiteltävänä olevassa asiassa perustellun lausunnon noudattamiseksi asetetun määräajan päättyessä sopimusta ei ollut vielä pantu täysimääräisesti täytäntöön, kuten vastaaja itse myöntää. Itse asiassa rakennusurakka saatiin päätökseen vasta vuoden 2002 toukokuussa. Tästä seuraa, että komission oikeussuojaintressiä kanteen nostamiseen ei voida kiistää.
19. Kreikan väitteet, jotka koskevat sitä, että perustellun lausunnon noudattaminen oli tosiasiallisesti mahdotonta, minkä vuoksi komission kanteella ei ole kohdetta, on mielestäni myös hylättävä.
20. Yhteisöjen tuomioistuin on ensinnäkin toistuvasti katsonut, että ”myös silloin, kun jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen mahdollisesti päättyy perustellussa lausunnossa asetetun määräajan päättymisen jälkeen, kanneoikeuden perustana oleva oikeussuojaintressi säilyy siltä osin kuin se muodostaa perustan jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämisen takia jäsenvaltiolle mahdollisesti muita jäsenvaltioita tai yhteisöä tai yksittäisiä henkilöitä kohtaan syntyvälle vastuulle”.(8) Lisäisin, että tämä pätee myös, kun jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä ei enää voida korjata.
21. Mahdollisten korvausvaatimusten perustan vahvistaminen saattaa olla erityisen merkityksellistä, kun on kyse julkisia hankintoja koskevien sääntöjen rikkomisesta. Yhteisymmärrys vallitsee yleisesti siitä, että täysimääräisesti täytäntöönpannun sopimuksen purkaminen sovellettavissa olevien julkisia hankintoja koskevien yhteisön sääntöjen rikkomisen vuoksi ei aina ole kaikkein järkevin ratkaisu, koska se ei yleisesti ottaen johda kyseessä olevien julkisten tai yksityisten etujen mukaiseen tilanteen tyydyttävään korjaamiseen. Näin on erityisesti, kun on kyse suurimmaksi osaksi toteutettuja julkisia rakennusurakoita koskevista sopimuksista. Tällaisessa tilanteessa paras ratkaisu vahingonkärsijöille voi olla vahingonkorvauksen myöntäminen. Juuri tämä ajatus on direktiivin 89/665 sekä vesi‑ ja energiahuollon, liikenteen ja teletoiminnan alalla toimivien yksiköiden hankintamenettelyjä koskevien yhteisön sääntöjen soveltamiseen liittyvien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 25 päivänä helmikuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/13/ETY(9) taustalla. Kummankin direktiivin 2 artiklan 6 kohdan mukaan jäsenvaltio voi säätää, että tehdyn sopimuksen jo tultua täytetyksi muutoksenhakumenettelystä vastaavan toimielimen valtuudet rajoittuvat vahingonkorvausten myöntämiseen niille, joiden etua virheellinen menettely on loukannut. Yhteisöjen tuomioistuimen toteamus siitä, että rikkominen on tapahtunut, voi olla perusta vahingonkorvausvaatimuksille kansallisissa tuomioistuimissa myös silloin, kun sopimus on jo tehty ja täysimääräisesti täytetty.
22. Tämä pätee myös direktiivin 93/38 rikkomisiin. Olettaen, että Kreikka on pannut asianmukaisesti täytäntöön direktiivin 92/13 − jota sovelletaan käsiteltävänä olevassa asiassa, kuten esitän jäljempänä − mukaiset velvoitteensa, rikkomisen vuoksi vahinkoa kärsinyt henkilö hyötyy siinä vahvistetusta suhteellisen anteliaasta vahingonkorvausjärjestelmästä.(10)
23. Kreikka väittää, että tässä asiassa ei joka tapauksessa ole kolmatta osapuolta, joka voisi käyttää hyväkseen yhteisöjen tuomioistuimen tuomiota vaatiakseen vahingonkorvauksia kansallisella tasolla. Tämä väite on myös hylättävä.
24. Tosiasiat eivät ensinnäkään tue tätä väitettä. Mahdolliset korvauksenhakijat on määritelty laajasti direktiiveissä 89/665 ja 92/13 henkilöiksi, ”jotka ovat tai ovat olleet tavoittelemassa tiettyä sopimusta ja joiden etua väitetty virheellinen menettely on loukannut tai saattaa loukata”. Näin ollen niiden henkilöiden lukumäärä, jotka voivat vaatia vahingonkorvausta sovellettavien säännösten perusteella, saattaa olla huomattava, eikä heidän olemassaoloaan voida mielestäni sulkea lähtökohtaisesti pois. Tässä asiassa toinen yritys eli Dosco otti osaa hankintamenettelyn alkuvaiheisiin, mutta jättäytyi siitä pois (syistä, joita yhteisöjen tuomioistuimelle ei ole esitetty). Komissio ryhtyi lisäksi omien huomautustensa mukaan toimiin yksittäisen kantelun vuoksi. Toisin kuin vastineessa väitetään, on siis mahdollista, että saattaa olla henkilöitä, jotka voivat hyötyä siitä, että yhteisöjen tuomioistuin toteaa, että yhteisön julkisia hankintoja koskevia sääntöjä on rikottu.
25. Kreikan esittämien väitteiden hyväksyminen merkitsisi toiseksi sitä, että kansallisille viranomaisille annettaisiin keino kiertää EY:n julkisia hankintoja koskevien sääntöjen mukaisia velvoitteitaan. Kun otetaan huomioon sekä oikeudenkäyntiä edeltävän menettelyn että oikeudenkäyntimenettelyn pituus EY 226 artiklan puitteissa, on erittäin todennäköistä, että siihen mennessä, kun yhteisöjen tuomioistuin on lausunut pääasiasta, sopimus, johon väitetty rikkominen vaikuttaa, on jo pantu täysimääräisesti täytäntöön, jollei välitoimia, joilla sopimuksentekomenettelyä tai sopimuksen täytäntöönpanoa lykätään, ole määrätty. Jäsenvaltioiden tarvitsisi näin ollen riidanalaista sopimusta täytäntöönpannessaan ainoastaan kiistää järjestelmällisesti komission väitteet oikeudenkäyntiä edeltävän menettelyn ajan ja väittää sitten myöhemmin, että komission kannetta ei voida ottaa tutkittavaksi, koska perusteltua lausuntoa on mahdotonta panna täytäntöön. Ei myöskään ole hyväksyttävää, että jäsenvaltio on paremmassa asemassa, kun rikkominen on jo tapahtunut_kuin tilanteessa, jossa se voidaan yhä estää.
26. Lopuksi on todettava, että yhteisöjen tuomioistuin on katsonut, että koska jäsenvaltion jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämisen toteaminen ei edellytä sitä, että tästä laiminlyönnistä todettaisiin aiheutuneen vahinkoa, jäsenvaltio ei voi vedota siihen, että kolmas osapuoli ei ole kärsinyt vahinkoa siitä, että kansalliset hankintaviranomaiset ovat väitetysti rikkoneet julkisia hankintoja koskevia sääntöjä.(11)
27. Mitä tulee tarpeeseen täsmentää toimenpiteet, jotka jäsenyysvelvoitteitaan noudattamatta jättäneen jäsenvaltion on toteutettava, vakiintuneesta oikeuskäytännöstä ilmenee, että komission ei voida edellyttää ilmoittavan perustellussa lausunnossa toimenpiteitä, jotka kyseessä olevan rikkomisen korjaamiseksi on toteutettava.(12) Tämä oikeuskäytäntö, jossa vahvistetaan komission tavanomainen käytäntö EY 226 artiklan puitteissa, on mielestäni tämän määräyksen yhteydessä ilmaus periaatteesta, johon voidaan viitata ”toimielinten riippumattomuutena” ja joka ohjaa yhteisön ja sen jäsenvaltioiden välistä suhdetta.(13) EY:n perustamissopimuksessa vahvistetun vallanjakojärjestelmän mukaan sovellettavissa olevien yhteisön sääntöjen puuttuessa vastuu yhteisön sääntöjen saattamisesta osaksi kansallista oikeutta sekä niiden soveltamisesta ja täytäntöönpanosta kuuluu jäsenvaltioille niiden kansallisten oikeusjärjestysten mukaisesti,(14) mutta luonnollisesti yhteisöjen tuomioistuimen kehittämän tehokkuusperiaatteen asettamien vaatimusten rajoissa.
28. Kreikka kuitenkin viittaa väitteensä tueksi asiassa komissio vastaan Itävalta annettuun tuomioon. Kyseisessä asiassa yhteisöjen tuomioistuin katsoi poikkeuksena aikaisempaan oikeuskäytäntöönsä, että ”komission on erityisesti ilmoitettava kyseiselle jäsenvaltiolle, että sen on toteutettava tietty toimenpide, jos komissio aikoo perustaa jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevan kanteen siihen, ettei tätä toimenpidettä ole toteutettu”.(15) Yhteisöjen tuomioistuin tulkitsi osaa komission kanteesta siten, että siinä vaadittiin yhteisöjen tuomioistuinta toteamaan, että vastaajana olleen jäsenvaltion olisi pitänyt purkaa sopimukset, jotka kansalliset viranomaiset olivat tehneet yhteisön lainsäädännön vastaisesti. Koska tällaista laiminlyöntiä ei ollut täsmennetty oikeudenkäyntiä edeltäneen menettelyn aikana, yhteisöjen tuomioistuin katsoi, että tämä osa kanteesta oli jätettävä tutkimatta, koska komissio oli muuttanut oikeudenkäynnin kohdetta ja loukannut tällä tavoin Itävallan tasavallan puolustautumisoikeuksia.
29. Mielestäni tilannetta käsiteltävänä olevassa asiassa ei voida verrata tilanteeseen asiassa komissio vastaan Itävalta annetussa tuomiossa. Käsiteltävänä olevassa asiassa komissio on pysyttänyt koko oikeudenkäyntiä edeltäneen menettelyn ja oikeudenkäynnin ajan kanteensa kohteen eli sen, että Kreikka on jättänyt noudattamatta direktiivin 93/38 mukaisia velvoitteitaan, koska DEI teki sopimuksen neuvottelumenettelyn perusteella julkaisematta ensin ilmoitusta. Komissio ei ole vaatinut kanteessaan, että Kreikan olisi toteutettava muita toimenpiteitä kuin ne, jotka se oli jo maininnut perustellussa lausunnossaan. Se ei näin ollen ole muuttanut kanteensa kohdetta eikä loukannut vastaajan puolustautumisoikeuksia.
30. Toisessa oikeudenkäyntiväitteessään, joka liittyy menettelyn väärinkäyttöön, Kreikka väittää, että komission olisi pitänyt turvautua direktiivin 89/665 3 artiklassa säädettyyn välitöntä puuttumista koskevaan menettelyyn.
31. Viittaus kyseiseen säännökseen on varmasti Kreikan tarkkaamattomuutta, koska kyseistä direktiiviä ei voida soveltaa käsiteltävänä olevassa asiassa.(16) Direktiivin 93/38 rikkomiset kuuluvat direktiivin 92/13 soveltamisalaan. Tämän jälkimmäisen direktiivin päämääränä oli ottaa huomioon julkisia hankintamenettelyjä koskevat erityispiirteet sen kattamilla aloilla ja täyttää aukko, joka direktiivissä 89/665 jätettiin direktiivin 93/38 säännösten rikkomisten osalta.(17)
32. Direktiivin 92/13 8 artiklassa kuitenkin säädetään myös erityismenettelystä, jossa komissio voi puuttua suoraan jäsenvaltion toimiin, kun direktiivin 93/38 selvä ja ilmeinen rikkominen havaitaan. Sitä lukuun ottamatta, että siinä asetetaan eri määräaika jäsenvaltion vastaukselle komission ilmoitukseen, menettely on sama kuin direktiivin 89/665 3 artiklassa. Vaikka komissio ei käsitellyt tätä kysymystä kirjallisessa vastauksessaan, se totesi suullisessa käsittelyssä, että sen kirjallisista huomautuksista huolimatta asianmukainen menettely on direktiivin 92/13 8 artiklan mukainen menettely. Voidaan siis päätellä, että Kreikan väite viittaa pikemminkin direktiivin 92/13 8 artiklan kuin direktiivin 89/665 3 artiklan mukaiseen menettelyyn.
33. Yhteisöjen tuomioistuin on mielestäni jossain määrin vastahakoisesti(18) katsonut, että ”[direktiivissä 89/665] säädetty erityinen menettely on ennaltaestävä toimenpide, joka ei voi poiketa perustamissopimuksen [226] artiklassa komissiolle annetusta toimivallasta eikä korvata sitä. Jälkimmäisessä [artiklassa] annetaan komissiolle toimivalta harkintansa mukaan saattaa asia yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi, silloin kun se katsoo, että jäsenvaltio on jättänyt täyttämättä perustamissopimuksen mukaan sille kuuluvan velvollisuuden, eikä kyseinen jäsenvaltio noudata komission perusteltua lausuntoa”.(19) Koska nämä säännökset ovat käytännössä identtiset, näiden lausumien on katsottava olevan sovellettavissa myös direktiivin 92/13 8 artiklassa säädettyyn menettelyyn.
34. Kun otetaan huomioon, että julkisia hankintoja koskevien sääntöjen rikkomiset edellyttävät niiden erityispiirteiden vuoksi nopeaa toimintaa, jotta voidaan välttää tilanne, jossa niiden rikkominen on jo tapahtunut, ja että kummassakin oikeussuojakeinoja koskevassa direktiivissä vahvistetuissa erityismenettelyissä komissiolle annetut valtuudet suunniteltiin nimenomaisesti sellaisten tilanteiden välttämiseksi, joissa selvä ja ilmeinen rikkominen havaitaan, Kreikan näkemys on ymmärrettävissä komission tekemien valintojen tarkoituksenmukaisuuden kannalta. Se, käyttääkö komissio kummassakin oikeussuojakeinoja koskevassa direktiivissä säädettyä erityismenettelyä, kuuluu kuitenkin komission harkintavaltaan, kun se päättää tämän alan täytäntöönpanopolitiikastaan, ja vaikka komission valinnasta voidaan käytännössä olla eri mieltä, sitä ei voida moittia puhtaasti juridiselta kannalta katsoen.
35. Edellä esitetystä seuraa, että Kreikan esittämät oikeudenkäyntiväitteet on hylättävä.
Pääasia
36. Komissio väittää, että kyseessä oleva sopimus kuuluu direktiivin 93/38 soveltamisalaan, minkä vuoksi se olisi pitänyt tehdä sellaisen menettelyn mukaisesti, johon liittyy ilmoituksen julkaiseminen kyseisen direktiivin 20 artiklan 1 kohdassa edellytetyllä tavalla.
37. Kreikka ei kiistä sitä, että sopimus kuuluu periaatteessa direktiivin 93/38 soveltamisalaan, mutta se väittää, että sopimukseen ei sovelleta tätä direktiiviä sen 20 artiklan 2 kohdan c ja d alakohdan perusteella. Kyseisen c alakohdan osalta kyseessä olevan rakennusurakan tekniset erityispiirteet merkitsivät sitä, että valittu yritys eli Koch/Metka oli ainoa urakoitsija, joka kykeni rakennusurakan tekemiseen. Kyseisen d alakohdan osalta äärimmäinen kiire johtui toimivaltaisten kansallisten viranomaisten ennalta arvaamattomista päätöksistä, joissa asetettiin tiukat määräajat ympäristömenettelyjen toteuttamiselle, minkä vuoksi sellaisten menettelyjen noudattaminen, joihin kuuluu ilmoituksen julkaiseminen, oli mahdotonta.
38. Ensin on todettava, että koska molemmat Kreikan mainitsemat alakohdat ovat poikkeuksia säännöistä, joilla pyritään varmistamaan julkisia hankintoja koskevassa yhteisön lainsäädännössä myönnettyjen oikeuksien tehokkuus, niitä on tulkittava suppeasti. Lisäksi todistustaakka sen osoittamiseen, että kyseessä on poikkeustapaus, minkä vuoksi niissä säädetty poikkeus on perusteltu, on sillä, joka pyrkii vetoamaan tällaiseen tapaukseen.(20)
39. Direktiivin 93/38 20 artiklan 2 kohdan c alakohdan osalta Kreikka väittää, että kolmentyyppisten teknisten syiden vuoksi oli perusteltua tehdä sopimus Koch/Metkan kanssa. Ensinnäkin kuljetettavan tuhkan erityisluonne, joka perustuu siihen, että laitoksessa käytettävä polttoaine on ruskohiiltä eikä hiiltä, edellytti teknisiä erityisratkaisuja. Kreikan toimittamien teknisten tutkimusten mukaan ruskohiiltä käytetään polttoaineena ainoastaan yhdessä toisessa laitoksessa maailmassa, ja hiiltä käyttävät laitokset käyttävät harvoin ruskohiilen edellyttämiä teknisiä ratkaisuja. Pohjamaan epävakaus aiheutti toiseksi sen, että kuljetushihnojen perustojen rakentaminen oli vaikeaa. Se toteaa lopuksi, että uudet kuljetushihnat oli liitettävä olemassa olleisiin hihnoihin, ja niiden yhteensopivuus oli näin ollen varmistettava. Näiden teknisten erityispiirteiden vuoksi ainoastaan Koch/Metkalla oli hankintaviranomaisen mielestä tarvittava asiantuntemus rakennusurakan tekemiseen.
40. En ole vakuuttunut siitä, että Kreikan esittämillä väitteillä osoitetaan riittävästi, että Koch/Metka oli ainoa urakoitsija, joka kykeni rakennusurakan tekemiseen. Se, että suoritettavaan rakennusurakkaan liittyi poikkeuksellisia teknisiä vaatimuksia, ei välttämättä merkitse, kuten Kreikka näyttää kuvittelevan, että vain yhdellä yrityksellä on asiantuntemusta vastata tällaisiin vaatimuksiin. Kuten yhteisöjen tuomioistuin on katsonut, jäsenvaltio voi vedota direktiivin 93/38 20 artiklan 2 kohdan c alakohdassa säädetyn kaltaiseen poikkeukseen ainoastaan, jos se voi sekä osoittaa tässä säännöksessä tarkoitettujen ”teknisten syiden” olemassaolon että näyttää toteen, että näiden ”teknisten syiden” vuoksi oli ehdottoman välttämätöntä, että kyseessä oleva sopimus tehtiin valitun yrityksen kanssa.(21)
41. Teknisen selvityksen kohdat, joihin Kreikan kirjallisissa huomautuksissa viitataan, todellakin vahvistavat Megalopoliksen laitoksessa käytetyn polttoaineen harvinaislaatuisuuden ja sen erityisominaisuudet sekä näiden seuraukset syntyvän tuhkan kuljetukselle. Teknisessä selvityksessä ei kuitenkaan todeta, että ainoastaan Koch/Metka kykeni tarjoamaan edellytetyn palvelun. Mainitussa kohdassa itse asiassa myönnetään, että ruskohiilikäyttöisiä laitoksia koskevia teknisiä ratkaisuja voidaan myös käyttää hiilikäyttöisissä laitoksissa, vaikka näin tapahtuu harvoin.
42. Sama päättely on mielestäni sovellettavissa rajoituksiin, jotka liittyvät pohjamaan muodostukseen ja tarpeeseen liittää uusi kuljetushihnajärjestelmä olemassa olevaan. Pohjamaan geologinen epävakaus ja uuden ja olemassa olevan kuljetushihnan yhteensopivuuden tarve ovat todellakin teknisiä syitä, jotka hankintaviranomainen voi ottaa huomioon, kun se valitsee sopimuksen saajan, mutta ne eivät itsessään osoita, että Koch/Metka oli ainoa yritys, joka kykeni sopimuksen täyttämiseen.
43. Kaksi muuta tosiseikkaa heikentävät edelleen Kreikan näkemystä. Sama hankintaviranomainen on ensinnäkin julkaissut aikaisemmin ilmoituksia, jotka koskivat samantapaisia urakoita Megalopoliksessa, ja toiseksi Doscoa pyydettiin myös neuvottelemaan. Kuten komissio huomauttaa, Kreikan 9.11.2000 päivätystä vastauksesta ilmenee, että Doscon katsottiin alun perin kykenevän teknisesti sopimuksen täyttämiseen. Muiden mahdollisten urakoitsijoiden puuttuminen ei ollut niin ilmeistä kuin mitä Kreikka väittää.
44. Lyhyesti sanottuna sikäli kuin Kreikan perusteluissa pyritään siirtämään todistustaakka komissiolle käsiteltävänä olevan asian tämän seikan osalta, se vaikuttaa virheelliseltä edellä 40 kohdassa esitetyistä syistä. On muistettava, että julkisia hankintoja koskevien sääntöjen yksi perustavoitteista on se, että hankintaviranomaiset ja yritykset koko EU:n alueella voivat hyötyä Euroopan markkinoiden tarjoamista mahdollisuuksista. Koska Kreikka ei testannut markkinoita ilmoituksen julkaisemalla, se teki tämän tavoitteen tyhjäksi.
45. Edellä esitetyn perusteella minun on katsottava, että Kreikka ei ole osoittanut, että suoritettavan rakennusurakan teknisistä vaatimuksista aiheutuneiden vaikeuksien vuoksi oli ehdottoman välttämätöntä, direktiivin 93/38 20 artiklan 2 kohdan c alakohdan mukaisesti, tehdä sopimus Koch/Metkan kanssa.
46. Jotta äärimmäistä kiirettä koskeviin syihin perustuvaan poikkeukseen voidaan vedota menestyksekkäästi direktiivin 93/38 20 artiklan 2 kohdan d alakohdan perustella, kolmen kumulatiivisen edellytyksen, jotka ovat ennalta arvaamattomat syyt, äärimmäinen kiire, minkä vuoksi muissa menettelyissä vahvistettujen määräaikojen noudattaminen on mahdotonta, ja yhteys ennalta arvaamattomien syiden ja niihin perustuvan äärimmäisen kiireen välillä, on täytyttävä.
47. Käsiteltävänä olevassa asiassa Kreikka väittää, että ennalta arvaamaton syy olivat määräajat, jotka kansallinen viranomainen, jolla oli toimivalta määritellä hankkeen toteuttamisen ympäristölliset edellytykset, asetti 30.12.1999 päivätyllä päätöksellään. Tämän päätöksen mukaisesti lupa jätteestä huolehtimiseen oli saatava paikallisviranomaiselta vuoden 2000 syyskuuhun mennessä ja uuden kuljetushihnajärjestelmän oli oltava toimintakunnossa vuoden 2000 joulukuuhun mennessä. Nämä lyhyet määräajat perustuivat väitetysti siihen, että paikallisviranomaiset ja paikallinen väestö, jotka ilmaisivat huolensa olemassa olevista laitoksista aiheutuneista pilaantumisongelmista, olivat painostaneet toimivaltaista kansallista ympäristöviranomaista. Kreikan mukaan tällaisten määräaikojen noudattamatta jättäminen olisi myös merkinnyt vakavia oikeudellisia seuraamuksia lähinnä rangaistusten muodossa.
48. Mielestäni tavanomaista huolellisuutta noudattavan hankintaviranomaisen on oltava tietoinen joko ympäristöön tai muihin kysymyksiin liittyvistä pakollisista lupamenettelyistä, joita sen on kansallisella tasolla sovellettavissa olevien sääntöjen mukaan noudatettava, kun se suunnittelee sellaisten sopimusten tekemistä, jotka kuuluvat julkisia hankintoja koskevien direktiivien soveltamisalaan. Hankintaviranomaisten on näin ollen pidettävä mielessään tällaiset menettelyä koskevat toimenpiteet ja niiden mahdollinen lopputulos suunnittelussaan, jotta yhteisön lainsäädäntöä ei rikota. Asiassa komissio vastaan Saksa, jossa hankintaviranomainen päätti luopua avoimesta menettelystä ja tehdä sopimuksen neuvottelumenettelyä käyttäen julkaisematta ensin hankintailmoitusta, koska julkista rakennusurakkaa koskevien suunnitelmien hyväksyminen, joka oli toimivaltaisen kansallisen ympäristöviranomaisen tehtävä, oli viivästynyt, yhteisöjen tuomioistuin katsoi, että ”se seikka, että yksikkö, jonka on hyväksyttävä ehdotettu hanke, esittää ennen määräpäivää huomautuksia sellaisista syistä, joihin sillä on oikeus vedota, on ennalta arvattava seikka suunnitelmien hyväksymismenettelyssä”.(22) Yhdyn komission näkemykseen siitä, että samaa päättelyä on sovellettava käsiteltävänä olevassa asiassa.
49. Kuten komissio huomauttaa, DEI oli jo esittänyt hankkeen, jota riidanalainen sopimuksentekomenettely koskee, toimivaltaiselle kansalliselle ympäristöviranomaiselle vuoden 1997 viimeisen neljänneksen aikana eli yli 12 kuukautta ennen kuin määräajat vahvistettiin toimivaltaisen kansallisen ympäristöviranomaisen päätöksessä. Asiakirja-aineistosta ilmenee myös, että pilaantuminen, jonka alueella olleet kiinteän jätteen kuljetuslaitteet aiheuttivat, oli ajankohtainen asia sekä kansallisella tasolla että paikallistasolla. DEI oli lisäksi aikaisemmin toteuttanut rakennusurakoita, joissa oli itse asiassa noudatettu sovellettavissa olevia julkisia hankintoja koskevia sääntöjä. On näin ollen oletettava, että DEI tunsi täysin säännöt, joita sovelletaan sekä ympäristövaikutusten arviointia että julkisia hankintoja koskeviin menettelyihin, ja että se oli tietoinen alueen pilaantumiskysymyksen poliittisesta arkaluonteisuudesta.
50. Tässä tilanteessa sitä, että toimivaltainen kansallinen ympäristöviranomainen vahvisti tiukat määräajat, ei mielestäni voida luokitella direktiivin 93/38 20 artiklan 2 kohdan d alakohdassa tarkoitetuksi ennalta arvaamattomaksi syyksi. Vaikuttaa siltä, että kansallisissa säädöksissä tai alueen pilaantumistasoissa ei tapahtunut odottamattomia muutoksia, jotka olisivat saattaneet edellyttää välittömiä vastatoimia.
51. Lisäksi se, minkä väitetään aiheuttaneen direktiivin 93/38 mukaisten velvoitteiden noudattamatta jättämisen, oli ympäristöstä, kaavoituksesta ja julkisista rakennusurakoista vastaavan ministeriön päätös. Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan on kuitenkin niin, että valtion käsitteeseen yhteisön lainsäädännössä ja erityisesti EY 226 artiklaan perustuvan kanteen yhteydessä ymmärretään kuuluvan kaikki viranomaiset. Niin ikään vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan ”jäsenvaltio ei voi sisäisen oikeusjärjestyksensä oikeussääntöihin, toimintatapoihin tai tilaan vetoamalla perustella sitä, ettei se ole noudattanut direktiivissä säädettyjä velvoitteita − − ”.(23) Yhteisöjen tuomioistuin on lisäksi todennut, että ”julkisia hankintasopimuksia koskevat yhteisön direktiivit jäisivät vaille tehokasta vaikutusta, jos jäsenvaltio ei olisi vastuussa hankintaviranomaisen toiminnasta”.(24)
52. Olisi paitsi kohtuutonta myös vaarallista sallia jäsenvaltion perustella yhteisön lainsäädännön mukaisten velvoitteidensa noudattamatta jättäminen yhden sen osatekijän eli käsiteltävänä olevassa asiassa Kreikan hallitukseen kiinteästi kuuluvan osan toimilla (tai toimettomuudella). Julkisia hankintoja koskeviin direktiiveihin perustuvat velvoitteet koskevat jäsenvaltioita, minkä vuoksi niiden velvollisuutena on varmistaa, että yhden niiden osatekijän toimet tai toimettomuus eivät saa tai pakota toista valtion elintä tai laitosta jättämään noudattamatta yhteisön oikeuden mukaisia velvoitteitaan. On todettava, että asianosaiset eivät kiistä sitä, että yhteisön oikeuden mukaan Kreikka on viime kädessä vastuussa DEI:n toimista.
53. Tosiseikkojen tapahtumajärjestys on myös ristiriidassa sen väitteen kanssa, jonka mukaan oli kyse ”äärimmäisestä kiireestä”. Tämän osalta riittää, kun todetaan ensiksi, että DEI toimitti hankkeen ympäristölupaa varten vuonna 1997 ja että lopullinen lupa, johon oli liitetty ehtoja, saatiin vasta vuoden 1999 lopussa. Koch/Metkan kanssa käydyt sovitun rakennusurakan hintaneuvottelut kestivät toiseksi yli kuusi kuukautta. Lopuksi on todettava, että rakennusurakkaa ei itse asiassa ollut saatu päätökseen kaksi vuotta sen jälkeen, kun toimivaltaisen kansallisen ympäristöviranomaisen päätöksissä ympäristöriskien perusteella asetetut ”tiukat” määräajat olivat päättyneet. Vaikka hyväksyn täysin sen, että ympäristölle tai kansanterveydelle aiheutuvien vaarojen perusteella voidaan tietyissä tilanteissa perustella poikkeaminen julkisia hankintoja koskevista direktiiveistä, mistään ei ilmene, että käsiteltävänä olevassa asiassa äärimmäinen kiire oli huomioonotettu seikka. Kuten edellä 5 kohdassa mainittiin, hintaneuvottelut kestivät itse asiassa useita kuukausia, mikä saattaa antaa aiheen olettaa, että sopimuksen hinnanalennus asetettiin tässä yhteydessä etusijalle.
Ratkaisuehdotus
54. Edellä esitetyn perustella ehdotan, että yhteisöjen tuomioistuin
1) toteaa, että Helleenien tasavalta ei ole noudattanut vesi‑ ja energiahuollon, liikenteen ja teletoiminnan alan hankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 14 päivänä kesäkuuta 1993 annetun neuvoston direktiivin 93/38/ETY ja erityisesti sen 20 artiklan sekä sitä seuraavien artiklojen mukaisia velvoitteitaan, koska DEI teki Megalopoliksen lämmitykseen käytettävän sähköenergian tuotantolaitoksen kuljetushihnajärjestelmän rakentamista koskevan sopimuksen neuvottelumenettelyä käyttäen julkaisematta ensi ilmoitusta
2) velvoittaa Helleenien tasavallan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
(1) .
(2)
–	EYVL L 199, s. 84.
(3)
–	EYVL L 175, s. 40.
(4)
–	EYVL L 395, s. 33.
(5)
–	Yhdistetyt asiat C‑20/01 ja C‑28/01, komissio v. Saksa, tuomio 10.4.2003 (Kok. 2003, s. I‑3609, 29 ja 30 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
(6)
–	Edellä alaviitteessä 5 mainitut yhdistetyt asiat komissio v. Saksa, tuomion 33−39 kohta.
(7)
–	Asia C‑328/96, komissio v. Itävalta, tuomio 28.10.1999 (Kok. 1999, s. I‑7479, 43−45 kohta). Ks. myös asiassa C‑125/03, komissio v. Saksa, 9.9.2004 annetun tuomion 12 ja 13 kohta, ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa.
(8)
–	Ks. esim. asia C‑166/00, komissio v. Kreikka, tuomio 6.12.2001 (Kok. 2001, s. I‑9835, 9 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
(9)
–	EYVL L 76, s. 14.
(10)
–	Tämän järjestelmän mukaan vahingonkärsijät voivat muun muassa vaatia vahingonkorvausta tarjouksen teosta tai sopimuksentekomenettelyyn osallistumisesta aiheutuneista kuluista tarvitsematta osoittaa parempaa oikeutta sopimuksen saamiseen. Ks. direktiivin 92/13 2 artiklan 7 kohta.
(11)
–	Ks. esim. edellä alaviitteessä 5 mainitut yhdistetyt asiat C‑20/01 ja C‑28/01, komissio v. Saksa, tuomion 42 kohta.
(12)
–	Asia C‑247/89, komissio v. Portugali, tuomio 11.7.1991 (Kok. 1991, s. I‑3659, 22 kohta).
(13)
–	Ks. myös Rideau, ”Le rôle des Etats membres dans l’application du droit communautaire” (1972), Annuaire Français de Droit International, 864, sivulla 865.
(14)
–	Ks. julkisasiamies Alberin huomautukset edellä alaviitteessä 7 mainitussa asiassa komissio v. Itävalta, ratkaisuehdotuksen 47 kohta ja sitä seuraavat kohdat.
(15)
–	Edellä alaviitteessä 7 mainittu asia komissio v. Itävalta, tuomion 39 kohta.
(16)
–	Ks. direktiivin 89/665 1 artiklan 1 kohta ja 3 artiklan 1 kohta sekä direktiivin 92/13 1 artiklan 1 kohdan a alakohta ja 8 artiklan 1 kohdan a alakohta. Direktiivin 89/665 soveltamisalaa laajennettiin myöhemmin kattamaan julkisia palveluja koskevan direktiivin 92/50 rikkomiset jälkimmäisen direktiivin 41 artiklalla.
(17)
–	Ks. direktiivin 92/13 johdanto-osa ja erityisesti sen neljäs perustelukappale.
(18)
–	Yhteisöjen tuomioistuin on katsonut, että direktiivin 89/665 sanamuodosta ja luonteesta ilmenee, että on kaikkien asianomaisten kannalta suotavaa, että komissio käyttää tämän direktiivin 3 artiklan 3 kohdassa säädettyä suoraa puuttumista koskevaa menettelyä: ks. asia C‑359/93, komissio v. Alankomaat, tuomio 24.1.1995 (Kok. 1995, s. I‑157, 12 kohta).
(19)
–	Ibid., tuomion 13 kohta. Ks. myös asia C‑79/94, komissio v. Kreikka, tuomio 4.5.1995 (Kok. 1995, s. I‑1071, 11 kohta).
(20)
–	Ks. mm. asia 199/85, komissio v. Italia, tuomio 10.3.1987 (Kok. 1987, s. 1039, 14 kohta).
(21)
–	Ks. direktiivin 71/305 9 artiklan b kohdassa säädetyn poikkeuksen vastaavan sanamuodon osalta asia C‑57/94, komissio v. Italia, tuomio 18.5.1995 (Kok. 1995, s. I‑1249, 24 kohta).
(22)
–	Asia C‑318/94, komissio v. Saksa, tuomio 28.3.1996 (Kok. 1996, s. I‑1949, 18 kohta).
(23)
–	Asia C‑323/96, komissio v. Belgia, tuomio 17.9.1998 (Kok. 1998, s. I‑5063, 42 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
(24)
–	Edellä alaviitteessä 7 mainittu asia komissio v. Itävalta, tuomion 75 kohta.