62024CJ0453
UNIONIN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (toinen jaosto)
22 päivänä tammikuuta 2026 (
*1
)
Ennakkoratkaisupyyntö – Vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alue – Puitepäätös 2005/214/YOS – Taloudellisten seuraamusten vastavuoroinen tunnustaminen – 7 artiklan 2 kohdan g alakohta – Tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta kieltäytymisen peruste – Ilmoittaminen asianomaiselle henkilölle hänen oikeudestaan riitauttaa asia ja tällaista oikeussuojakeinoa koskevista määräajoista – 7 artiklan 3 kohta – Velvollisuus kuulla päätöksen antaneen valtion toimivaltaista viranomaista
Asiassa C‑453/24 [Hadenov] (
i
),
jossa on kyse SEUT 267 artiklaan perustuvasta ennakkoratkaisupyynnöstä, jonka Sofiyski gradski sad (Sofian kaupungin alioikeus, Bulgaria) on esittänyt 26.6.2024 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut unionin tuomioistuimeen 26.6.2024, saadakseen ennakkoratkaisun rikosasiassa, jossa vastaajana on
BC
ja jossa asian käsittelyyn osallistuu
Sofiyska gradska prokuratura,
UNIONIN TUOMIOISTUIN (toinen jaosto),
toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja K. Jürimäe (esittelevä tuomari), presidentti K. Lenaerts, joka hoitaa toisen jaoston tuomarin tehtäviä, sekä tuomarit F. Schalin, M. Gavalec ja Z. Csehi,
julkisasiamies: J. Richard de la Tour,
kirjaaja: A. Calot Escobar,
ottaen huomioon kirjallisessa käsittelyssä esitetyn,
ottaen huomioon huomautukset, jotka sille on esittänyt
–
Euroopan komissio, asiamiehinään M. Wasmeier ja I. Zaloguin,
kuultuaan julkisasiamiehen 3.7.2025 pidetyssä istunnossa esittämän ratkaisuehdotuksen,
on antanut seuraavan
tuomion
1
Ennakkoratkaisupyyntö koskee vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen soveltamisesta taloudellisiin seuraamuksiin 24.2.2005 tehdyn neuvoston puitepäätöksen 2005/214/YOS (EUVL 2005, L 76, s. 16), sellaisena kuin se on muutettuna 26.2.2009 tehdyllä neuvoston puitepäätöksellä 2009/299/YOS (EUVL 2009, L 81, s. 24) (jäljempänä puitepäätös 2005/214), 6 artiklan ja 7 artiklan 2 kohdan g alakohdan ja 3 kohdan tulkintaa.
2
Tämä pyyntö on esitetty asiassa, jonka Bezirkshauptmannschaft Neusiedl am See (Neusiedl am Seen aluehallintoviranomainen, Itävalta; jäljempänä BHM) on pannut vireille Bulgarian kansalaiselle BC:lle Itävallassa moottoritien tiemaksun maksamatta jättämisestä määrätyn taloudellisen seuraamuksen tunnustamiseksi ja täytäntöön panemiseksi Bulgariassa.
Asiaa koskevat oikeussäännöt
3
Puitepäätöksen 2005/214 johdanto-osan ensimmäisessä, toisessa, neljännessä ja viidennessä perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
”(1)
Tampereella 15 ja 16 päivänä lokakuuta 1999 kokoontunut Eurooppa-neuvosto hyväksyi vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen, josta olisi tultava [Euroopan] unionin oikeudellisen yhteistyön peruskivi sekä riita- että rikosasioissa.
(2)
Vastavuoroisen tunnustamisen periaatetta olisi sovellettava myös oikeus- tai hallintoviranomaisten määräämiin taloudellisiin seuraamuksiin niiden täytäntöönpanon helpottamiseksi muussa jäsenvaltiossa kuin siinä, jossa seuraamukset on määrätty.
– –
(4)
Tähän puitepäätökseen olisi kuuluttava tieliikennerikkomusten johdosta määrätyt sakkorangaistukset.
(5)
Tässä puitepäätöksessä kunnioitetaan perusoikeuksia ja noudatetaan [SEU] 6 artiklassa tunnustettuja ja Euroopan unionin perusoikeuskirjasta – – kuvastuvia periaatteita. – –”
4
Kyseisen puitepäätöksen 1 artiklassa, jonka otsikko on ”Määritelmät”, säädetään seuraavaa:
”Tässä puitepäätöksessä tarkoitetaan:
a)
’päätöksellä’ lopullista päätöstä, jossa luonnollinen tai oikeushenkilö velvoitetaan taloudellisen seuraamuksen suorittamiseen ja jonka on antanut:
– –
iii)
päätöksen antaneen valtion muu viranomainen kuin tuomioistuin mainitun valtion kansallisen lainsäädännön nojalla lainrikkomuksina rangaistavien tekojen johdosta edellyttäen, että kyseisellä henkilöllä on ollut tilaisuus saattaa asia sellaisen tuomioistuimen käsiteltäväksi, jolla on toimivalta erityisesti rikosasioissa;
– –
– –”
5
Puitepäätöksen 4 artiklassa, jonka otsikko on ”Päätösten lähettäminen ja keskusviranomaiseen turvautuminen”, säädetään seuraavaa:
”1.   Tässä puitepäätöksessä tarkoitettu päätös voidaan yhdessä tässä artiklassa tarkoitetun todistuksen kanssa lähettää sen jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille, jossa sillä luonnollisella tai oikeushenkilöllä, jota vastaan päätös on annettu, on omaisuutta tai tuloja taikka asuinpaikkansa tai, jos on kyse oikeushenkilöstä, rekisteröity kotipaikkansa.
2.   Päätöksen antaneen valtion toimivaltaisen viranomaisen on allekirjoitettava ja todistettava sisällöltään oikeaksi todistus, jonka malli on liitteessä.
– –”
6
Puitepäätöksen 2005/214 6 artiklassa, jonka otsikko on ”Päätösten tunnustaminen ja täytäntöönpano”, säädetään seuraavaa:
”Täytäntöönpanovaltion toimivaltaisten viranomaisten on tunnustettava ja pantava täytäntöön 4 artiklan mukaisesti lähetetty päätös ilman muita muodollisuuksia ja toteutettava viipymättä kaikki sen täytäntöönpanon edellyttämät toimenpiteet, jollei toimivaltainen viranomainen päätä vedota johonkin 7 artiklan mukaisista perusteista tunnustamisesta tai täytäntöönpanosta kieltäytymiselle.”
7
Kyseisen puitepäätöksen 7 artiklassa, jonka otsikko on ”Perusteet tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta kieltäytymiselle”, säädetään seuraavaa:
”1.   Täytäntöönpanovaltion toimivaltainen viranomainen voi kieltäytyä tunnustamasta tai täytäntöönpanemasta päätöstä, jos 4 artiklassa edellytettyä todistusta ei ole toimitettu, se on puutteellinen tai selvästi ei vastaa päätöstä.
2.   Täytäntöönpanovaltion toimivaltainen viranomainen voi kieltäytyä tunnustamasta tai täytäntöönpanemasta päätöstä myös, jos todetaan, että:
– –
g)
4 artiklassa edellytetyn todistuksen mukaan asianomainen henkilö ei ole kirjallisen menettelyn ollessa kyseessä päätöksen antaneen valtion lainsäädännön mukaisesti saanut henkilökohtaisesti tai kansallisen lainsäädännön mukaisesti toimivaltaisen edustajan kautta ilmoitusta oikeudestaan riitauttaa asia ja tällaista oikeuskeinoa koskevista määrä[a]joista;
– –
3.   Täytäntöönpanovaltion toimivaltaisen viranomaisen on 1 kohdassa ja 2 kohdan c, g, i ja j alakohdassa tarkoitetuissa tapauksissa, ennen kuin se tekee päätöksen olla tunnustamatta päätöstä ja panematta sitä täytäntöön joko kokonaan tai osittain, kuultava päätöksen tehneen valtion toimivaltaista viranomaista asianmukaisin keinoin ja tarvittaessa pyydettävä sitä toimittamaan tarvittavat tiedot viipymättä.”
8
Puitepäätöksen 9 artiklan, jonka otsikko on ”Täytäntöönpanoa koskeva lainsäädäntö”, 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Päätöksen täytäntöönpanoon sovelletaan täytäntöönpanovaltion lainsäädäntöä samalla tavoin kuin täytäntöönpanovaltion määräämään taloudelliseen seuraamukseen, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tämän artiklan 3 kohdan ja 10 artiklan soveltamista. Täytäntöönpanovaltion viranomaisilla on yksin toimivalta päättää täytäntöönpanomenettelyistä ja määrätä kaikista niihin liittyvistä toimenpiteistä, myös täytäntöönpanon lopettamisperusteista.”
9
Kyseisen puitepäätöksen 12 artiklassa, jonka otsikko on ”Täytäntöönpanon lopettaminen”, säädetään seuraavaa:
”1.   Päätöksen antaneen valtion toimivaltaisen viranomaisen on ilmoitettava välittömästi täytäntöönpanovaltion toimivaltaiselle viranomaiselle päätöksestä tai toimenpiteestä, jonka seurauksena päätös ei enää ole täytäntöönpanokelpoinen tai se vedetään jostain muusta syystä pois täytäntöönpanovaltiosta.
2.   Täytäntöönpanovaltion on lopetettava päätöksen täytäntöönpano heti kun päätöksen antaneen valtion toimivaltainen viranomainen ilmoittaa sille kyseisestä päätöksestä tai toimenpiteestä.”
10
Puitepäätöksen 2005/214 20 artiklan, jonka otsikko on ”Täytäntöönpano”, 3 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Kukin jäsenvaltio voi, mikäli 4 artiklassa tarkoitetun todistuksen perusteella on aihetta olettaa, että Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 6 artiklassa vahvistettuja perusoikeuksia tai oikeudellisia perusperiaatteita on rikottu, päättää olla tunnustamatta ja panematta täytäntöön päätöksiä. Sovelletaan 7 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua menettelyä.”
Pääasia ja ennakkoratkaisukysymykset
11
BHM määräsi Bulgarian kansalaiselle BC:lle 24.11.2023 annetulla päätöksellä 350 euron suuruisen taloudellisen seuraamuksen liittovaltion tiemaksuista 16.7.2002 annetun lain (Bundesstraßen-Mautgesetz 2002; BGBl. I, 155/2021) useiden säännösten rikkomisesta.
12
BHM vaati Sofiyski gradski sadia (Sofian kaupungin alioikeus, Bulgaria), joka on ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin, puitepäätöksessä 2005/214 tarkoitettuna toimivaltaisena täytäntöönpanoviranomaisena tunnustamaan ja panemaan täytäntöön 24.11.2023 annetun päätöksen.
13
Puitepäätöksen 2005/214 4 artiklan nojalla annetusta todistuksesta, joka on liitetty 24.11.2023 annettuun päätökseen, ilmenee, että asia on käsitelty kirjallisessa menettelyssä ja että BC:lle on 28.12.2023 annettu Itävallan lainsäädännön mukaisesti henkilökohtaisesti tai toimivaltaisen edustajan kautta ilmoitus oikeudestaan riitauttaa asia ja tällaista oikeussuojakeinoa koskevista määräajoista. Tässä todistuksessa täsmennetään, että BC ei ole riitauttanut asiaa asetetussa määräajassa ja että 24.11.2023 annettu päätös on tullut lopulliseksi 12.1.2024.
14
Todistuksessa on kuitenkin maininta ”ilman saantitodistusta”, minkä johdosta ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pohtii sitä, onko kyseinen päätös tosiasiallisesti annettu tiedoksi BC:lle.
15
Kyseinen tuomioistuin toteaa lisäksi, ettei minkään asiakirja-aineistoon sisältyvän seikan perusteella voida todeta, että tällainen tiedoksianto olisi tapahtunut. Se toteaa tältä osin kyseisen päätöksen tunnustamis- ja täytäntöönpanomenettelyn yhteydessä, ettei BC asu siinä osoitteessa, johon päätös on lähetetty, ettei ole myöskään osoitettu, että hän asuu toisessa paikallisviranomaisille ilmoitetussa osoitteessa, ja ettei hän ole ollut yhteydessä hänelle viran puolesta määrättyyn asianajajaan.
16
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin päättelee tämän perusteella, ettei BC ole saanut henkilökohtaisesti eikä toimivaltaisen edustajan kautta ilmoitusta 24.11.2023 annetusta päätöksestä eikä myöskään oikeudestaan riitauttaa se. Se katsoo näin ollen voivansa puitepäätöksen 2005/214 7 artiklan 2 kohdan g alakohdan nojalla kieltäytyä kyseisen päätöksen tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta.
17
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin katsoo lisäksi, että kyseinen ilmoituksen puuttuminen merkitsee myös sitä, ettei puitepäätöksen 2005/214 20 artiklan 3 kohtaa ole noudatettu.
18
Koska tämä kieltäytymisperuste on kuitenkin harkinnanvarainen, ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin katsoo, että sillä on käytännössä valinnan mahdollisuus. Se voi joko kieltäytyä 24.11.2023 annetun päätöksen tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta, mikä saattaa vaarantaa rikosasioita koskevan oikeudellisen yhteistyön mekanismin ja edistää rankaisematta jäämistä, tai tunnustaa päätöksen ja panna sen täytäntöön, mikä loukkaa BC:llä unionin oikeuden nojalla olevia oikeuksia.
19
Kyseinen tuomioistuin harkitsee näin ollen kolmatta menettelytapaa eli sitä, että päätöksen antaneen viranomaisen kanssa tehdään yhteistyötä sen selvittämiseksi, onko BC:llä edelleen oikeus riitauttaa 24.11.2023 annettu päätös, kun otetaan huomioon se, ettei kyseistä päätöstä ole annettu asianmukaisesti tiedoksi. Jos näin on, ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin harkitsee sitä, että se itse antaa sille Bulgarian oikeudessa annettuihin keinoihin turvautuen 24.11.2023 annetun päätöksen tiedoksi BC:lle ja ilmoittaa hänelle oikeussuojakeinon määräajoista.
20
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pohtii kuitenkin mahdollisuutta tulkita puitepäätöstä 2005/214 tällä tavoin.
21
Tässä tilanteessa Sofiyski gradski sad päätti lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”Voidaanko puitepäätöksen 2005/214 6 artiklassa tarkoitettua tunnustamisvelvollisuutta, kyseisen puitepäätöksen 7 artiklan 3 kohdan mukaista kuulemismahdollisuutta ja rankaisematta jäämisen estämistä koskevaa periaatetta tulkita siten, että toimivaltaiselle täytäntöönpanoviranomaiselle, joka toteaa, että puitepäätöksen 7 artiklan 2 kohdan g alakohdassa tarkoitettu harkinnanvarainen kieltäytymisperuste on olemassa, annetaan toimivalta:
1)
kuulla puitepäätöksen 7 artiklan 3 kohdan mukaisesti päätöksen antanutta viranomaista sen selvittämiseksi, onko [asianomaisella henkilöllä] edelleen mahdollisuus riitauttaa taloudellisen seuraamuksen määräämispäätös
2)
jos vastaus on myöntävä, antaa taloudellisen seuraamuksen määräämispäätös tiedoksi [asianomaiselle] henkilölle ja ilmoittaa hänelle oikeudesta riitauttaa se
3)
odottaa mahdollisen muutoksenhaun tulosta ja ottaa se huomioon pääasian ratkaisussa?”
Ennakkoratkaisukysymysten tarkastelu
Tutkittavaksi ottaminen
22
Komissio väittää, että ennakkoratkaisupyyntö on jätettävä tutkimatta ensimmäisen kysymyksen hypoteettisuuden vuoksi ja muotoiltava uudelleen, jotta toiseen ja kolmanteen kysymykseen voidaan vastata.
23
Komissio näet katsoo ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen jo todenneen, että kyseessä on puitepäätöksen 2005/214 7 artiklan 2 kohdan g alakohdassa säädetty harkinnanvarainen kieltäytymisperuste, ilman, että se olisi noudattanut ensin kyseisen puitepäätöksen 7 artiklan 3 kohdassa säädettyä velvollisuutta kuulla päätöksen antaneen valtion toimivaltaista viranomaista.
24
Tässä yhteydessä on muistutettava, että SEUT 267 artiklalla luotu menettely on unionin tuomioistuimen ja kansallisten tuomioistuinten välisen yhteistyön väline, jonka avulla unionin tuomioistuin esittää kansallisille tuomioistuimille ne unionin oikeuden tulkintaan liittyvät seikat, joita nämä tarvitsevat ratkaistakseen käsiteltävikseen saatetut asiat. Ennakkoratkaisupyynnön esittämisen perusteena ei ole neuvoa-antavien lausuntojen esittäminen yleisistä tai hypoteettisista kysymyksistä vaan oikeusriidan todelliseen ratkaisemiseen erottamattomasti liittyvä tarve (ks. tuomio 1.12.1965, Schwarze, 16/65, EU:C:1965:117, s. 1094; tuomio 18.10.1990, Dzodzi, C‑297/88 ja C‑197/89, EU:C:1990:360, 33 kohta ja tuomio 26.3.2020, Miasto Łowicz ja Prokurator Generalny, C‑558/18 ja C‑563/18, EU:C:2020:234, 44 kohta).
25
Nyt käsiteltävässä tapauksessa ennakkoratkaisupyynnöstä ilmenee, että ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin haluaa ensimmäisellä kysymyksellään saada selvennyksiä puitepäätöksen 2005/214 7 artiklan 3 kohdassa säädetyn, päätöksen antaneen valtion toimivaltaisen viranomaisen kuulemista koskevan velvollisuuden kohteeseen ja ulottuvuuteen, jotta se voi ottaa kantaa sen jälkeen, kun tämä kuuleminen on suoritettu, kyseisen puitepäätöksen 7 artiklan 2 kohdan g alakohdassa tarkoitetun tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta kieltäytymistä koskevan perusteen mahdolliseen soveltamiseen.
26
Tästä seuraa, että ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin ei ole vielä lausunut tämän harkinnanvaraisen kieltäytymisperusteen soveltamisesta ja että se aikoo ennen kannanottoaan noudattaa velvollisuutta kuulla päätöksen antaneen valtion toimivaltaista viranomaista. Tästä seuraa, että ensimmäinen kysymys ei ole luonteeltaan hypoteettinen.
27
Ennakkoratkaisupyyntö on näin ollen otettava tutkittavaksi.
Ensimmäinen kysymys
28
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee ensimmäisellä kysymyksellään lähinnä, onko puitepäätöksen 2005/214 6 artiklaa sekä 7 artiklan 2 kohdan g alakohtaa ja 3 kohtaa tulkittava siten, että kun on kyse kuulemisvelvollisuudesta ennen kuin tehdään päätös olla tunnustamatta taloudellisen seuraamuksen määräämispäätöstä ja panematta sitä täytäntöön, täytäntöönpanovaltion toimivaltaisen viranomaisen on siinä tapauksessa, että on epäselvää, onko asianomainen henkilö saanut tehokkaasti ilmoituksen oikeudestaan riitauttaa päätös, jolla hänelle määrätään kyseinen seuraamus, ja tällaista oikeussuojakeinoa koskevista määräajoista, tarkistettava päätöksen antaneen valtion toimivaltaiselta viranomaiselta, voidaanko tällaista oikeussuojakeinoa vielä käyttää.
29
Aluksi on muistutettava, että – kuten erityisesti puitepäätöksen 2005/214 1 ja 6 artiklasta sekä sen johdanto-osan ensimmäisestä ja toisesta perustelukappaleesta ilmenee – kyseisen puitepäätöksen tavoitteena on ottaa käyttöön rajat ylittävää tunnustamista ja täytäntöönpanoa koskeva tehokas mekanismi sellaisten päätösten osalta, joilla määrätään lainvoimaisesti luonnolliselle henkilölle tai oikeushenkilölle taloudellinen seuraamus jostakin sen 5 artiklassa luetellusta rangaistavasta teosta (tuomio 14.11.2013, Baláž, C‑60/12, EU:C:2013:733, 27 kohta).
30
Puitepäätöksen 2005/214 rakenteen taustalla oleva vastavuoroisen tunnustamisen periaate tarkoittaa kyseisen puitepäätöksen 6 artiklan mukaan, että jäsenvaltioiden on lähtökohtaisesti tunnustettava taloudellisen seuraamuksen määräämispäätös, joka on lähetetty puitepäätöksen 4 artiklan mukaisesti, ilman muita muodollisuuksia ja toteutettava viipymättä sen täytäntöönpanon edellyttämät toimenpiteet, ja tällaisen päätöksen tunnustamisesta tai täytäntöönpanosta kieltäytymisen perusteita on tulkittava suppeasti (ks. vastaavasti tuomio 14.11.2013, Baláž, C‑60/12, EU:C:2013:733, 29 kohta ja tuomio 6.10.2021, LU (Tieliikennerikkomusten johdosta määrättyjen sakkojen perintä), C‑136/20, EU:C:2021:804, 38 kohta).
31
Puitepäätöksen 2005/214 7 artiklan 1 ja 2 kohdassa luetellaan perusteet puitepäätöksen soveltamisalaan kuuluvien päätösten tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta kieltäytymiselle.
32
Erityisesti on todettava, että kyseisen puitepäätöksen 7 artiklan 2 kohdan g alakohdassa säädetään, että täytäntöönpanojäsenvaltion toimivaltainen viranomainen voi kieltäytyä tunnustamasta taloudellisen seuraamuksen määräämispäätöstä ja panemasta sitä täytäntöön, jos todetaan, että puitepäätöksen 4 artiklassa edellytetyn todistuksen mukaan asianomainen henkilö ei ole, jos kyse on kirjallisesta menettelystä, päätöksen antaneen valtion lainsäädännön mukaisesti saanut henkilökohtaisesti tai kansallisen lainsäädännön mukaisesti toimivaltaisen edustajan kautta ilmoitusta oikeudestaan riitauttaa päätös, jolla hänelle määrätään taloudellinen seuraamus, eikä tällaista oikeussuojakeinoa koskevista määräajoista.
33
Viitatessaan näin jäsenvaltioiden lainsäädäntöön unionin lainsäätäjä on jättänyt niiden tehtäväksi päättää tavasta, jolla asianomaiselle henkilölle ilmoitetaan hänellä olevasta oikeudesta riitauttaa päätös, jolla hänelle määrätään taloudellinen seuraamus, tällaisen oikeussuojakeinon määräajasta ja ajankohdasta, josta tämä määräaika alkaa kulua, kunhan tiedoksianto on tehokas ja oikeus tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin ja puolustautumisoikeuksien käyttö taataan (ks. vastaavasti tuomio 5.12.2019, Centraal Justitieel Incassobureau (Taloudellisten seuraamusten tunnustaminen ja täytäntöönpano), C‐671/18, EU:C:2019:1054, 35 kohta).
34
Lisäksi on huomautettava, että puitepäätöksen 2005/214 3 artiklan mukaan tämä puitepäätös ei aiheuta muutoksia velvoitteeseen kunnioittaa SEU 6 artiklassa vahvistettuja perusoikeuksia ja oikeudellisia perusperiaatteita, minkä vuoksi puitepäätöksen 20 artiklan 3 kohdassa säädetään myös, että täytäntöönpanovaltion toimivaltainen viranomainen voi kieltäytyä taloudellisen seuraamuksen määräämispäätöksen tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta, mikäli SEU 6 artiklassa vahvistettuja perusoikeuksia tai oikeudellisia perusperiaatteita on loukattu (tuomio 5.12.2019, Centraal Justitieel Incassobureau (Taloudellisten seuraamusten tunnustaminen ja täytäntöönpano), C‐671/18, EU:C:2019:1054, 37 kohta).
35
Tältä osin yksityisille unionin oikeuden perusteella kuuluvien oikeuksien tehokkaan oikeussuojan periaate, johon SEU 19 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa viitataan, on jäsenvaltioiden yhteisestä valtiosääntöperinteestä johtuva unionin oikeuden yleinen periaate, joka on vahvistettu Roomassa 4.11.1950 allekirjoitetun ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn yleissopimuksen 6 ja 13 artiklassa, ja se vahvistetaan nykyään perusoikeuskirjan 47 artiklassa (tuomio 27.2.2018, Associação Sindical dos Juízes Portugueses, C‑64/16, EU:C:2018/117, 35 kohta ja tuomio 5.12.2019, Centraal Justitieel Incassobureau (Taloudellisten seuraamusten tunnustaminen ja täytäntöönpano), C‐671/18, EU:C:2019:1054, 38 kohta).
36
Unionin tuomioistuin on katsonut, että se, että oikeutta tehokkaaseen oikeussuojaan kunnioitetaan, edellyttää sitä, että asianomainen henkilö vastaanottaa minkä tahansa päätöksen, jolla hänelle määrätään taloudellinen seuraamus, tosiasiallisesti ja tehokkaasti, eli se annetaan hänelle tiedoksi siten, että hän voi tällaisen tiedoksiannon perusteella saada täsmällisen tiedon syistä, joihin päätös perustuu, puitepäätöksen 2005/214 1 artiklan a alakohdan iii alakohdassa tarkoitetuista käytettävissä olevista oikeussuojakeinoista ja niiden käyttämistä koskevasta määräajasta, jotta hän voi puolustaa oikeuksiaan tehokkaasti ja päättää kaikista asiaan vaikuttavista seikoista tietoisena, onko kyseisen päätöksen riitauttaminen toimivaltaisessa tuomioistuimessa tarkoituksenmukaista (ks. vastaavasti tuomio 6.10.2021, Prokuratura Rejonowa Łódź-Bałuty, C‑338/20, EU:C:2021:805, 34 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
37
Täytäntöönpanovaltion toimivaltaisen viranomaisen on siis ennen taloudellisen seuraamuksen määräämispäätöksen tunnustamista ja täytäntöönpanoa tarkistettava, että päätös on vastaanotettu tosiasiallisesti ja tehokkaasti niin kuin edellä olevassa kohdassa on kuvattu.
38
Vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen, joka on – kuten tämän tuomion 30 kohdassa on muistutettu – puitepäätöksen 2005/214 rakenteen taustalla, mukaisesti tämä tarkistus perustuu puitepäätöksen 2005/214 4 artiklassa tarkoitettuun todistukseen sisältyviin tietoihin.
39
Kuten julkisasiamies on ratkaisuehdotuksensa 50 ja 52 kohdassa pääosin huomauttanut, on kuitenkin niin, että kun kyseinen todistus sisältää ristiriitaisia mainintoja, jotka ovat omiaan herättämään epäilyksen sen päätöksen tiedoksi antamisesta, jonka tunnustamista ja täytäntöönpanoa pyydetään, täytäntöönpanovaltion toimivaltaisen viranomaisen on ennen kyseisen puitepäätöksen 7 artiklan 2 kohdan g alakohdassa säädetyn tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta kieltäytymisen perusteen soveltamista kuultava puitepäätöksen 7 artiklan 3 kohdan mukaisesti päätöksen antaneen valtion toimivaltaista viranomaista. Tämän kuulemisen yhteydessä ensin mainitun viranomaisen on pyrittävä saamaan tietoja, joiden avulla voidaan hälventää epävarmuus siitä, onko asianomainen henkilö tosiasiallisesti saanut päätöksen antaneen valtion kansallisen lainsäädännön mukaisesti ilmoituksen oikeudestaan riitauttaa asia ja tällaista oikeussuojakeinoa koskevista määräajoista.
40
Kuten julkisasiamies on lisäksi todennut pääosin ratkaisuehdotuksensa 56 kohdassa, oikeussuojakeinoa koskeva määräaika voi päätöksen antaneen valtion lainsäädännön mukaan alkaa kulua vasta siitä päivästä, jona taloudellisen seuraamuksen määräämispäätös on tosiasiallisesti annettu tiedoksi asianomaiselle henkilölle ja jona hän on saanut ilmoituksen oikeudestaan riitauttaa asia ja tällaista oikeussuojakeinoa koskevista määräajoista. Tällaisessa tilanteessa se, ettei asianomainen henkilö ole saanut tällaista ilmoitusta, voi kyseenalaistaa kyseisen päätöksen lopullisuuden.
41
Tällaisen päätöksen tunnustaminen ja täytäntöönpano täytäntöönpanovaltiossa edellyttää kuitenkin tällaista lopullisuutta. Puitepäätöksen 2005/214 1 artiklan a alakohdan mukaan näet ”päätöksellä” tarkoitetaan ”lopullista päätöstä, jossa luonnollinen tai oikeushenkilö velvoitetaan taloudellisen seuraamuksen suorittamiseen”. Se, että kyseisessä säännöksessä viitataan siihen, että asianomainen päätös on ”lopullinen”, korostaa sen seikan erityistä merkitystä, ettei asianomaiseen päätökseen voida hakea muutosta (ks. analogisesti tuomio 25.1.2017, van Vemde, C‑582/15, EU:C:2017:37, 27 kohta). Nämä seikat tukevat tämän tuomion 39 kohdassa omaksuttua tulkintaa kuulemisvelvollisuudesta.
42
Edellä esitetyn perusteella ensimmäiseen kysymykseen on vastattava, että puitepäätöksen 2005/214 6 artiklaa sekä 7 artiklan 2 kohdan g alakohtaa ja 3 kohtaa on tulkittava siten, että kun on kyse kuulemisvelvollisuudesta ennen kuin tehdään päätös olla tunnustamatta taloudellisen seuraamuksen määräämispäätöstä ja panematta sitä täytäntöön, täytäntöönpanovaltion toimivaltaisen viranomaisen on siinä tapauksessa, että on epäselvää, onko asianomainen henkilö saanut tehokkaasti ilmoituksen oikeudesta riitauttaa päätös, jolla hänelle määrätään kyseinen seuraamus, ja tällaista oikeussuojakeinoa koskevista määräajoista, tarkistettava päätöksen antaneen valtion toimivaltaiselta viranomaiselta, voidaanko tällaista oikeussuojakeinoa edelleen käyttää.
Toinen ja kolmas kysymys
43
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee toisella ja kolmannella kysymyksellään lähinnä, onko puitepäätöksen 2005/214 6 artiklaa sekä 7 artiklan 2 kohdan g alakohtaa ja 3 kohtaa tulkittava siten, että kun päätöksen antaneen valtion toimivaltaisen viranomaisen kuulemisesta seuraa, ettei asianomaiselle henkilölle ole ilmoitettu oikeudesta riitauttaa päätös, jolla hänelle määrätään taloudellinen seuraamus, eikä tällaista oikeussuojakeinoa koskevista määräajoista, ja kun tätä oikeussuojakeinoa voidaan edelleen käyttää, täytäntöönpanovaltion toimivaltainen viranomainen voi yhtäältä toimittaa kyseiset tiedot asianomaiselle henkilölle ja toisaalta keskeyttää siinä vireille pannun tunnustamis- ja täytäntöönpanomenettelyn, kunnes tämän oikeussuojakeinon lopputulos on selvillä tai sen käyttämiselle asetettu määräaika on päättynyt.
44
Ensinnäkin tietojen toimittamisesta asianomaiselle henkilölle on todettava, ettei missään puitepäätöksen 2005/214 säännöksessä täsmennetä, mikä viranomainen olisi toimivaltainen varmistamaan tämän toimittamisen. Puitepäätöksen 7 artiklan 2 kohdan g alakohdasta ilmenee sitä vastoin yhtäältä, että asianomaiselle henkilölle on ilmoitettava päätöksen antaneen jäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti hänen oikeudestaan riitauttaa asia ja tällaista oikeussuojakeinoa koskevista määräajoista.
45
Toisaalta on huomautettava, että puitepäätöksen 2005/214 6 artiklassa säädetään, että täytäntöönpanovaltion toimivaltaisten viranomaisten on tunnustettava puitepäätöksen 4 artiklan mukaisesti lähetetty päätös ja toteutettava viipymättä kaikki sen täytäntöönpanon edellyttämät toimenpiteet. Kyseisen puitepäätöksen 9 artiklan 1 kohdassa säädetään tältä osin, että tunnustamis- ja täytäntöönpanomenettelyyn sovelletaan täytäntöönpanovaltion lainsäädäntöä samalla tavoin kuin täytäntöönpanovaltion määräämään taloudelliseen seuraamukseen ja että täytäntöönpanovaltion viranomaisilla on yksin toimivalta päättää täytäntöönpanomenettelyistä ja määrätä kaikista niihin liittyvistä toimenpiteistä, myös täytäntöönpanon lopettamisperusteista.
46
Näistä säännöksistä seuraa, että – kuten julkisasiamies on ratkaisuehdotuksensa 69 kohdassa pääosin todennut – taloudellisen seuraamuksen määräämisvaihe on erotettava kyseisen seuraamuksen tunnustamis- ja täytäntöönpanovaiheesta. Päätöksen antaneen valtion viranomaiset ovat toimivaltaisia ensin mainitun vaiheen osalta, kun taas jälkimmäinen vaihe kuuluu täytäntöönpanovaltion viranomaisten toimivaltaan.
47
Koska taloudellisen seuraamuksen määräämispäätöksen tiedoksi antaminen asianomaiselle henkilölle ja hänelle annettava ilmoitus oikeudesta riitauttaa asia ja tällaisen oikeussuojakeinon määräajoista kuuluvat taloudellisen seuraamuksen määräämisvaiheeseen, ne ovat päätöksen antaneen valtion toimivaltaisen viranomaisen vastuulla. Tästä seuraa, että täytäntöönpanovaltion viranomaisella ei ole puitepäätöksen 2005/214 nojalla mitään toimivaltaa ilmoittaa asianomaiselle henkilölle oikeudesta riitauttaa asia ja tällaista oikeussuojakeinoa koskevista määräajoista.
48
Siltä osin kuin on toiseksi kyse mahdollisuudesta keskeyttää taloudellisen seuraamuksen määräämispäätöksen tunnustamis- ja täytäntöönpanomenettely, on todettava, ettei puitepäätöksessä 2005/214 anneta täytäntöönpanovaltion toimivaltaiselle viranomaiselle tällaista mahdollisuutta.
49
Kuten ensimmäiseen ennakkoratkaisukysymykseen annetusta vastauksesta ilmenee, on niin, että jos kyseisen puitepäätöksen 7 artiklan 3 kohdan perusteella suoritetusta kuulemisesta ilmenee, että asianomainen henkilö voi edelleen riitauttaa päätöksen, jolla hänelle määrätään taloudellinen seuraamus, tunnustamis- ja täytäntöönpanomenettelyä ei sitä vastoin voida jatkaa puitepäätöksen 1 artiklan a alakohdassa tarkoitetun lopullisen päätöksen puuttuessa.
50
Tällaisessa tilanteessa uusi tunnustamis- ja täytäntöönpanomenettely voidaan aloittaa vasta, kun taloudellisen seuraamuksen määräämispäätöksestä on tullut lopullinen. Jos päätöksen antaneen valtion toimivaltainen viranomainen haluaa, että kyseinen päätös pannaan täytäntöön jossakin jäsenvaltiossa, sen on tällöin lähetettävä uusi todistus puitepäätöksen 2005/214 4 artiklan nojalla sen jälkeen, kun asianomainen henkilö on mahdollisesti riitauttanut päätöksen ja riitautus on ratkaistu tai sille asetettu määräaika on päättynyt.
51
Tämä tulkinta saa vahvistuksen kyseisen puitepäätöksen 12 artiklan 1 kohdasta, jonka mukaan päätöksen antaneen valtion toimivaltaisen viranomaisen on ilmoitettava välittömästi täytäntöönpanovaltion toimivaltaiselle viranomaiselle päätöksestä tai toimenpiteestä, jonka seurauksena päätös ei enää ole täytäntöönpanokelpoinen tai se vedetään jostain muusta syystä pois täytäntöönpanovaltiosta. Kyseisen artiklan 2 kohdan, joka on laadittu [ranskankielisessä versiossa] indikatiivin preesensissä, mukaan täytäntöönpanovaltiolla ei ole muuta vaihtoehtoa kuin lopettaa päätöksen täytäntöönpano heti, kun päätöksen antaneen valtion toimivaltainen viranomainen ilmoittaa sille tällaisesta päätöksestä tai toimenpiteestä.
52
Tästä seuraa, että täytäntöönpanovaltion toimivaltainen viranomainen ei voi keskeyttää taloudellisen seuraamuksen määräämispäätöksen tunnustamis- ja täytäntöönpanomenettelyä, kunnes riitautus, jonka asianomainen henkilö voi kohdistaa kyseiseen päätökseen, on ratkaistu tai riitautukselle asetettu määräaika on päättynyt.
53
Edellä esitetyn perusteella toiseen ja kolmanteen kysymykseen on vastattava, että puitepäätöksen 2005/214 6 artiklaa sekä 7 artiklan 2 kohdan g alakohtaa ja 3 kohtaa on tulkittava siten, että kun päätöksen antaneen valtion toimivaltaisen viranomaisen kuulemisesta ilmenee, ettei asianomaiselle henkilölle ole ilmoitettu oikeudesta riitauttaa päätös, jolla hänelle määrätään taloudellinen seuraamus, eikä tällaista oikeussuojakeinoa koskevista määräajoista, ja kun tätä oikeussuojakeinoa voidaan edelleen käyttää, täytäntöönpanovaltion toimivaltainen viranomainen ei voi toimittaa itse näitä tietoja asianomaiselle henkilölle eikä keskeyttää siinä vireille pantua tunnustamis- ja täytäntöönpanomenettelyä, kunnes tämän oikeussuojakeinon lopputulos on selvillä tai sen käyttämiselle asetettu määräaika on päättynyt. Kyseisen viranomaisen on sitä vastoin saatettava kyseinen menettely päätökseen.
Oikeudenkäyntikulut
54
Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely unionin tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta. Oikeudenkäyntikuluja, jotka ovat aiheutuneet muille kuin näille asianosaisille huomautusten esittämisestä unionin tuomioistuimelle, ei voida määrätä korvattaviksi.
Näillä perusteilla unionin tuomioistuin (toinen jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:
1)
Vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen soveltamisesta taloudellisiin seuraamuksiin 24.2.2005 tehdyn neuvoston puitepäätöksen 2005/214/YOS, sellaisena kuin se on muutettuna 26.2.2009 tehdyllä neuvoston puitepäätöksellä 2009/299/YOS, 6 artiklaa sekä 7 artiklan 2 kohdan g alakohtaa ja 3 kohtaa
on tulkittava siten, että
kun on kyse kuulemisvelvollisuudesta ennen kuin tehdään päätös olla tunnustamatta taloudellisen seuraamuksen määräämispäätöstä ja panematta sitä täytäntöön, täytäntöönpanovaltion toimivaltaisen viranomaisen on siinä tapauksessa, että on epäselvää, onko asianomainen henkilö saanut tehokkaasti ilmoituksen oikeudesta riitauttaa päätös, jolla hänelle määrätään kyseinen seuraamus, ja tällaista oikeussuojakeinoa koskevista määräajoista, tarkistettava päätöksen antaneen valtion toimivaltaiselta viranomaiselta, voidaanko tällaista oikeussuojakeinoa edelleen käyttää.
2)
Puitepäätöksen 2005/214, sellaisena kuin se on muutettuna puitepäätöksellä 2009/299, 6 artiklaa ja 7 artiklan 2 kohdan g alakohtaa ja 3 kohtaa
on tulkittava siten, että
kun päätöksen antaneen valtion toimivaltaisen viranomaisen kuulemisesta ilmenee, ettei asianomaiselle henkilölle ole ilmoitettu oikeudesta riitauttaa päätös, jolla hänelle määrätään taloudellinen seuraamus, eikä tällaista oikeussuojakeinoa koskevista määräajoista, ja kun tätä oikeussuojakeinoa voidaan edelleen käyttää, täytäntöönpanovaltion toimivaltainen viranomainen ei voi toimittaa itse näitä tietoja asianomaiselle henkilölle eikä keskeyttää siinä vireille pantua tunnustamis- ja täytäntöönpanomenettelyä, kunnes tämän oikeussuojakeinon lopputulos on selvillä tai sen käyttämiselle asetettu määräaika on päättynyt. Kyseisen viranomaisen on sitä vastoin saatettava kyseinen menettely päätökseen.
Allekirjoitukset
(
*1
)	Oikeudenkäyntikieli: bulgaria.
(
i
)	Tämän asian nimi on kuvitteellinen nimi. Se ei vastaa asian minkään asianosaisen todellista nimeä.