62021CJ0801_RES
Asia C‑801/21 P
Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto
vastaan
Indo European Foods Ltd
Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 20.6.2024
Muutoksenhaku – EU-tavaramerkki – Hakemus kuviomerkin Abresham Super Basmati Selaa Grade One World’s Best Rice rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi – Aikaisempi Yhdistyneessä kuningaskunnassa rekisteröimätön sanamerkki BASMATI – Asetus (EY) N:o 207/2009 – 8 artiklan 4 kohta – Asetus (EU) 2017/1001 – 72 artikla – Suhteellinen hylkäysperuste – Väite – Valitus valituslautakunnassa – Hylkääminen – Kanne unionin yleisessä tuomioistuimessa – Sopimus Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan eroamisesta Euroopan unionista ja Euroopan atomienergiayhteisöstä – 126 ja 127 artikla – Siirtymäkausi – Siirtymäkauden päättymisen vaikutukset aikaisemman tavaramerkin suojaan – Riidanalaisen päätöksen tekemisen jälkeiset olosuhteet – Kanteen kohteen ja oikeussuojan tarpeen säilyminen
Kumoamiskanne – Tutkittavaksi ottamisen edellytykset – Oikeussuojan tarve – Peruste, jonka tuomioistuin tutkii viran puolesta
(SEUT 263 artiklan neljäs kohta)
(ks. 45 ja 76 kohta)
Kumoamiskanne – Kohde – Vaatimus kumota päätös, joka perustuu aikaisempaan oikeuteen, joka on kadonnut tämän päätöksen tekemisen jälkeen – Kanteen kohteen säilyminen – Edellytys –Riidanalaista tointa ei ole peruutettu
(SEUT 263 artikla)
(ks. 58 ja 59 kohta)
EU-tavaramerkki – Muutoksenhakumenettely – Kanne unionin tuomioistuimissa – Kanne päätöksestä, jolla hylätään väite EU-tavaramerkin rekisteröintiä vastaan – Oikeussuojan tarve – Edellytys – Kanne, joka voi tuottaa sen nostaneelle asianosaiselle hyötyä – Arviointiperusteet
(SEUT 263 artiklan neljäs kohta; Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 2017/1001 72 artikla)
(ks. 78–83 kohta)
EU-tavaramerkki – Muutoksenhakumenettely – Kanne unionin tuomioistuimissa – Unionin yleisen tuomioistuimen toimivalta – Virastolle osoitettu määräys – Toimivallan ulkopuolelle jääminen
(Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen 2017/1001 72 artiklan 6 kohta)
(ks. 93 kohta)
Tiivistelmä
Unionin tuomioistuin, joka käsittelee Euroopan unionin teollisoikeuksien viraston (EUIPO) tekemää valitusta, jonka se hylkää, lausuu valituksen kohteen ja valittajan oikeussuojan tarpeen säilymisestä sen jälkeen, kun päätöksen, jolla väitteen hylkääminen vahvistetaan, ja kanteen nostamisen tästä päätöksestä unionin yleisessä tuomioistuimessa jälkeisenä ajankohtana aikaisemmalle oikeudelle annettu suoja poistuu, koska Yhdistyneiden kuningaskunnan eroamisesta unionista tehdyllä sopimuksella (
1
) käyttöön otettu siirtymäkausi on päättynyt.
Hamid Ahmad Chakari teki 14.6.2017 EUIPO:lle hakemuksen kuviomerkin Abresham Super Basmati Selaa Grade One World’s Best Rice rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi riisistä tehtyjä tuotteita varten. Indo European Foods Ltd teki väitteen (
2
) sellaisen aikaisemman Yhdistyneessä kuningaskunnassa rekisteröimättömän sanamerkin BASMATI perusteella, joka Yhdistyneessä kuningaskunnassa sovellettavan lainsäädännön mukaan mahdollistaa haetun tavaramerkin käytön estämisen. Väiteosasto hylkäsi väitteen.
EUIPO:n valituslautakunta vahvisti tämän hylkäämisen 2.4.2020 tekemällään päätöksellä (jäljempänä riidanalainen päätös) sillä perusteella, että Indo European Foods ei ollut osoittanut, että se saattoi nimen ”basmati” perusteella kieltää haetun tavaramerkin käytön Yhdistyneessä kuningaskunnassa.
Unionin yleinen tuomioistuin kumosi riidanalaisen päätöksen 6.10.2021 annetulla tuomiolla (
3
). Se totesi yhtäältä, että Yhdistyneen kuningaskunnan eroaminen unionista ei ollut aiheuttanut riidan kohteen menettämistä, koska riidanalainen päätös tehtiin siirtymäkaudella, jonka aikana kyseinen aikaisempi tavaramerkki sai edelleen samaa suojaa kuin se suoja, jota se olisi saanut, jos Yhdistynyt kuningaskunta ei olisi eronnut unionista. Toisaalta se katsoi, että Indo European Foodsin oikeussuojan tarve säilyi.
Näin ollen EUIPO valitti tästä tuomiosta ja esitti yhden ainoan valitusperusteen, joka koskee kantajan oikeussuojan tarpeen säilymistä koskevan vaatimuksen noudattamatta jättämistä.
Unionin tuomioistuimen arviointi asiasta
Ensiksi unionin tuomioistuin lausuu unionin yleisen tuomioistuimen tutkinnasta, joka koskee oikeusriidan kohteen säilymistä. Näin ollen se toteaa, että EUIPO:n väite, jonka mukaan unionin yleinen tuomioistuin on seikoittanut keskenään oikeussuojan tarpeen säilymistä koskevan kysymyksen ajankohtaan, jona riidanalaisen päätöksen laillisuutta on arvioitava, perustuu unionin yleisen tuomioistuimen tuomion virheelliseen lukemiseen. Unionin yleinen tuomioistuin on nimittäin rajoittunut tutkimaan oikeusriidan kohteen säilymistä unionin yleisen tuomioistuimen menettelyn aikana tapahtuneen siirtymäkauden päättymisen kannalta.
Lisäksi unionin tuomioistuin toteaa, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan on niin, että sillä uhalla, että lausunnon antaminen asiassa raukeaa, oikeudenkäynnin kohteen on oikeussuojan tarpeen tavoin oltava olemassa tuomioistuimen ratkaisun julistamiseen saakka, mikä edellyttää sitä, että kanne tai tapauksen mukaan valitus voi tuloksellaan tuottaa kantajalle tai valittajalle etua Se muistuttaa myös, että kun päätöstä, josta on nostettu kumoamiskanne unionin yleisessä tuomioistuimessa, ei ollut muodollisesti peruutettu, unionin yleinen tuomioistuin saattaa perustellusti todeta, että oikeusriidan kohde on säilynyt. Tätä toteamusta ei lopuksi voida kyseenalaistaa sillä, että riidanalainen päätös raukeaa kanteen nostamisen jälkeen.
Käsiteltävässä asiassa unionin tuomioistuin toteaa, että unionin yleinen tuomioistuin tukeutui katsoakseen, että kanteella oli edelleen kohde, toteamukseen, jonka mukaan oikeusriidan kohteena oli riidanalainen päätös, joka tehtiin ennen siirtymäkauden päättymistä. Koska EUIPO ei kiistä sitä, että riidanalaista päätöstä ei ollut muodollisesti peruutettu unionin yleisen tuomioistuimen ratkaisun ajankohtana eikä sitä, että siirtymäkauden päättymisen seurauksena tämä päätös ei ole kadonnut taannehtivasti, unionin tuomioistuin toteaa, että EUIPO:n väite ei ole perusteltu.
Toiseksi unionin tuomioistuin tutkii kysymystä oikeussuojan tarpeen säilymisen arvioinnista. Tältä osin se hylkää EUIPO:n väitteen, jonka mukaan unionin yleinen tuomioistuin ei ole ottanut huomioon väitemenettelyn erityisluonnetta, tavaramerkin keskeistä tehtävää, EU-tavaramerkin alueperiaatetta eikä sen yhtenäisyyttä.
Aluksi on nimittäin todettava, että tämä väite perustuu olettamukseen, jonka mukaan silloin, kun on kyse väitteen hylkäämisestä tehdystä valituslautakunnan päätöksestä nostetusta kanteesta, oikeussuojan tarpeen säilymistä unionin yleisessä tuomioistuimessa on arvioitava pelkästään sovellettavalla EU-tavaramerkkiasetuksella suojattujen oikeudellisten etujen kannalta, ja se riippuu näin ollen ainoastaan siitä, voiko eturistiriita olla olemassa vielä silloin, kun unionin yleinen tuomioistuin ratkaisee asian. Tämä olettamus kuitenkin rajoittaisi niiden seikkojen rajaamista, jotka unionin yleinen tuomioistuin voi ottaa huomioon arvioidakseen, onko kantajan, joka on nostanut kanteen asetuksen 2017/1001 (
4
) 72 artiklan nojalla, oikeussuojan tarve säilynyt sellaisen kantajan oikeussuojan tarpeeseen nähden, joka on nostanut kanteen SEUT 263 artiklan nojalla, eikä sille löydy tukea sovellettavista säädöksistä eikä oikeuskäytännöstä.
Tämän jälkeen unionin tuomioistuin toteaa, että oikeussuojan tarve kumoamiskanteen osalta edellyttää, että kanne voi mahdollisesti tuloksellaan tuottaa etua kantajalle. Näin ollen kysymystä siitä, voiko EU-tavaramerkin rekisteröintiä vastaan tehdyn väitteen hylkäävän päätöksen osalta tällaisen väitteen tehnyt henkilö saada etua unionin yleisessä tuomioistuimessa nostetusta kanteesta, jossa vaaditaan kyseisen päätöksen kumoamista, on näin ollen arvioitava konkreettisesti kaikkien niiden seurausten valossa, joita voi aiheutua kyseisen päätöksen mahdollisen lainvastaisuuden toteamisesta ja väitetyn vahingon luonteesta. Nyt käsiteltävässä asiassa yhtäältä unionin yleinen tuomioistuin saattoi perustellusti todeta, ettei kanteen kohde ollut kadonnut. Toisaalta riidanalaisella päätöksellä vahvistettiin väitteen hylkääminen sen toteamuksen perusteella, että asetuksen 2017/1001 8 artiklan 4 kohdan soveltamisedellytykset eivät täyttyneet. Koska Indo European Foods on vedonnut unionin yleisessä tuomioistuimessa nostamansa kanteen tueksi nimenomaan siihen, että valituslautakunta on rikkonut kyseistä säännöstä, ja koska mainittu päätös on erityisesti Indo European Foodsin taloudellisten etujen vastainen, päätöksen kumoaminen voi siis tuottaa sille etua.
Lopuksi se, että valituslautakunnan menettelyn toinen osapuoli voisi, jos valitus valituslautakunnassa hyväksyttäisiin, muuntaa tavaramerkkihakemuksensa kansallisia tavaramerkkejä koskeviksi hakemuksiksi kaikissa jäsenvaltioissa siirtymäkauden päättymisestä alkaen, ei vaikuta Indo European Foodsin oikeussuojan tarpeeseen riidanalaisen päätöksen osalta.
Kolmanneksi unionin tuomioistuin tarkastelee EUIPO:n väitettä siitä, että unionin yleinen tuomioistuin on rikkonut asetuksen 2017/1001 72 artiklaa, jonka mukaan EUIPO panee täytäntöön unionin tuomioistuinten tuomiot, siltä osin kuin unionin yleinen tuomioistuin on todennut, ettei EUIPO:n pidä tutkia oikeussuojan tarpeen säilymistä eikä ottaa huomioon Yhdistyneen kuningaskunnan eroamisesta unionista tehdyssä sopimuksessa määrätyn siirtymäkauden päättymisen oikeusvaikutuksia.
Yhtäältä unionin tuomioistuin tarkentaa, että vaikka toimielimen, elimen tai laitoksen, jonka toimi on kumottu, on kumoamistuomion noudattamiseksi ja sen täytäntöön panemiseksi kokonaisuudessaan noudatettava tuomion tuomiolauselmaa ja sen tueksi esitettyjä välttämättömiä perusteluja, unionin yleisen tuomioistuimen tehtävänä ei kuitenkaan ole velvoittaa EUIPO:ta toimimaan tietyllä tavalla. Toisaalta se toteaa, että unionin yleinen tuomioistuin on lähinnä rajoittunut toteamaan, että Indo European Foodsilla on oikeussuojan tarve unionin yleisessä tuomioistuimessa. Näin ollen ei voida katsoa, että unionin yleinen tuomioistuin olisi asettanut EUIPO:lle mainitut väitetyt velvollisuudet.
(
1
)	Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan eroamisesta Euroopan unionista ja Euroopan atomienergiayhteisöstä tehdyn sopimuksen (EUVL 2020, L 29, s. 7) 126 ja 127 artikla.
(
2
)	Väite perustui Euroopan unionin tavaramerkistä 26.2.2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 207/2009 (EUVL 2009, L 78, s. 1) 8 artiklan 4 kohtaan.
(
3
)	Tuomio 6.10.2021, Indo European Foods v. EUIPO - Chakari (Abresham Super Basmati Selaa Grade One World’s Best Rice) (T‑342/20, EU:T:2021:651).
(
4
)	Euroopan unionin tavaramerkistä 14.6.2017 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2017/1001 (EUVL 2017, L 154, s. 1).