62022TJ0793_RES
Kohtuasi T‑164/22
TU
versus
Euroopa Parlament
11. septembri 2024. aasta kohtuotsus (neljas koda laiendatud koosseisus)
Avalik teenistus – Parlamendiliikmete registreeritud assistendid – Teenistuse lõppemine – Tähtajaline leping – Pikendamata jätmine – Rikkumisest teataja staatus – Personalieeskirjade artiklid 22a–22c – Kaitsemeetmed – Konfidentsiaalsus – Mittevaraline kahju
Kohtumenetlus – Tõendite esitamine – Õigusvastaselt kogutud tõendid – Lubatavus – Tingimused – Otsustavad tõendid kohtuliku kontrolli tagamiseks
(Üldkohtu kodukord, artikkel 85)
(vt punktid 64 ja 69)
Kohtumenetlus – Menetlust korraldavad meetmed – Pooltele esitatud kirjalikud küsimused – Asjaolude ja tõendite sõltumatu hindamine Üldkohtus
(Üldkohtu kodukord, artikkel 88 ja artikli 89 lõige 1)
(vt punktid 73 ja 74)
Ametnikud – Õigused ja kohustused – Sellistest asjaoludest teatamine, mille alusel võib eeldada ebaseaduslikku tegevust või rasket rikkumist – Tagajärjed administratsioonile – Kohustus kaitsta asjaoludest teatanud teenistujat – Ulatus – Rikkumisest teataja staatuse tunnustamist kinnitava otsuse tegemise vajadus – Puudumine
(Personalieeskirjad, artikli 22a lõiked 1–3; muude teenistujate teenistustingimused, artikkel 127)
(vt punktid 78–84)
Ametnikud – Õigused ja kohustused – Sellistest asjaoludest teatamine, mille alusel võib eeldada ebaseaduslikku tegevust või rasket rikkumist – Tagajärjed administratsioonile – Kohustus informeerida asjaoludest teatanud teenistujat – Ulatus – Kättesaamise kinnituse ja võetavate meetmete kohta teabe puudumine – Rikkumine – Rikkumise kohta tehtud avaldus, mis edastati ka Euroopa Pettustevastasele Ametile (OLAF) – Mõju puudumine
(Personalieeskirjad, artiklid 22a ja 22b; muude teenistujate teenistustingimused, artikkel 127; Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus nr 883/2013, artikli 5 lõige 3)
(vt punktid 91–102)
Ametnikud – Õigused ja kohustused – Sellistest asjaoludest teatamine, mille alusel võib eeldada ebaseaduslikku tegevust või rasket rikkumist – Tagajärjed administratsioonile – Kohustus kaitsta asjaoludest teatanud teenistujat – Ulatus – Piisavate kaitsemeetmete võtmine, kui on olemas usaldusväärsed kaudsed tõendid kahju kohta – Kaalutlusõigus – Piirid – Tõendamiskoormis
(Personalieeskirjad, artikli 22a lõige 3, artiklid 22b ja 22c; muude teenistujate teenistustingimused, artikkel 127)
(vt punktid 105, 112–117, 128, 136, 138, 140–144 ja 158)
Institutsioonide aktid – Direktiivid – Direktiiv 2019/1937 liidu õiguse rikkumisest teavitavate isikute kaitse kohta – Liidu institutsioonidele kohustuste otsene kehtestamine nende suhetes oma töötajatega – Välistamine – Tuginemise võimalikkus – Ulatus
(ELTL artikli 288 kolmas lõik; Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2019/1937, artikli 21 lõige 5)
(vt punktid 106–111)
Ametnikud – Õigused ja kohustused – Sellistest asjaoludest teatamine, mille alusel võib eeldada ebaseaduslikku tegevust või rasket rikkumist – Tagajärjed administratsioonile – Kohustus kaitsta asjaoludest teatanud teenistujat – Ulatus – Parlamendiliikmete rühma parlamendiliikme registreeritud assistendi lepingu pikendamine, ilma et parlamendiliikmete rühm oleks seda taotlenud – Välistamine – Võrdse kohtlemise põhimõtte ja hoolitsemiskohustuse rikkumine – Puudumine
(Muude teenistujate teenistustingimused, artikkel 127 ja artikli 130 lõige 1; Euroopa Parlamendi otsus, millega võetakse vastu Euroopa Parlamendi liikmete põhimäärus, artikli 21 lõige 1; parlamendi juhatuse otsus Euroopa Parlamendi liikmete põhimääruse rakendusmeetmete kohta, artikli 18 lõige 3)
(vt punktid 129–135, 193, 196–200 ja 202)
Ametnikud – Õigused ja kohustused – Sellistest asjaoludest teatamine, mille alusel võib eeldada ebaseaduslikku tegevust või rasket rikkumist – Tagajärjed administratsioonile – Kohustus kaitsta asjaoludest teatanud teenistujat – Ulatus – Konfidentsiaalsuskohustus – Teenistuja rikkumisest teataja staatuse ja rikkumise kohta tehtud avalduste tõttu tema ülesannetest vabastamise kolmandale isikule teatavaks tegemine – Rikkumine
(Personalieeskirjad, artiklid 22a ja 22b; muude teenistujate teenistustingimused, artikkel 127)
(vt punktid 173 ja 176–180)
Kokkuvõte
Rahuldades osaliselt Euroopa Parlamendi endise parlamendiliikme registreeritud assistendi TU (edaspidi „registreeritud assistent“) esitatud hagi, tegi Üldkohus, kes arutas asja laiendatud koosseisuga kojas, otsuse seni käsitlemata küsimuse kohta, mis puudutab registreeritud assistendile kui rikkumisest teatajale nimetatud institutsiooni poolt antavat kaitset.
Hageja võeti 2019. aasta augusti ja 2022. aasta veebruari vaheliseks ajavahemikuks tööle registreeritud assistendina parlamendiliikmete rühma juurde, et abistada ühte parlamendiliiget. Juulis 2021 esitas ta Euroopa Liidu ametnike personalieeskirjade (edaspidi „personalieeskirjad“) artikli 24 alusel abi‑ ja kaitsetaotluse seoses tema väidetava ahistamisega asjaomase parlamendiliikme poolt. Hageja märkis ühtlasi oma e‑kirjas, et ta soovib kaitsta liidu finantshuve, esitades selles taotluses teavet kõnealuse parlamendiliikme poolt väidetavalt toime pandud finantsrikkumiste kohta. Lisaks teatas ta nendest rikkumistest Euroopa Pettustevastasele Ametile (OLAF).
Samal kuul võttis parlament ajutise kaitsemeetme, millega ta määras hageja delegatsiooni presidendi – kes oli ka selle rühma liige, kuhu asjaomane parlamendiliige kuulus – alluvusse. Hiljem, pärast väidetavaid delegatsiooni juhatuse poolseid survemeetmeid vabastati hageja tema taotlusel kuni lepingu lõppemiseni ülesannete täitmisest delegatsiooni juures.
Hageja palus samuti, et ta viidaks üle teisele ametikohale parlamendis ning et tema lepingut pikendataks, võimaldamaks tal käimasolevates juurdlustes teha institutsiooni ja OLAFiga koostööd, olles samal ajal täielikult kaitstud. Lõpuks esitas ta mitu taotlust oma lepingu pikendamiseks.
Kuna need taotlused jäeti rahuldamata, esitas hageja Üldkohtule hagi, milles palus esiteks tühistada parlamendi otsus mitte pikendada tema registreeritud assistendi lepingut ja vaikimisi tehtud otsus, millega keelduti tunnustamast tema rikkumisest teataja staatust ja võtmast muid kaitsemeetmeid peale ülesannetest täitmisest vabastamise, ning teiseks hüvitada talle tekitatud kahju.
Üldkohtu hinnang
Kõigepealt tõdes Üldkohus, et parlament ei pidanud tegema otsust, millega ta tunnustab, et hagejal on rikkumisest teataja staatus. Ametnikele, kes on andnud teavet asjaolude kohta, mis lubavad eeldada ebaseadusliku tegevuse asetleidmist, antakse personalieeskirja artikli 22a lõikes 3 ette nähtud kaitse nimelt ilma mis tahes formaalsusteta lihtsalt tulenevalt sellest, et nad on kõnealuse teabe andnud.
See tõdemus ei mõjuta siiski seda, et institutsioon pidi järgima asjaomase isiku rikkumisest teataja staatusest tulenevaid õigusi.
Esiteks, sõltumata OLAFi teavitamiskohustusest hageja ees, peab parlament kui asutus, kelle pädevuses on tagada personalieeskirjade artiklite 22a ja 22b kohaselt raskeid rikkumisi puudutavaid avaldusi teinud teenistujate kaitse – kuna talle teatati personalieeskirjade artiklis 22a nimetatud asjaoludest –, kõigepealt kinnitama vastava avalduse kättesaamist ning seejärel teavitama teenistujat tema avalduste alusel võetavatest meetmetest tulenevalt oma hoolitsemiskohustusest ja vastavalt personalieeskirjade artikli 22c rakendamist käsitlevatele sise‑eeskirjadele.
Teiseks, mis puudutab kaitsemeetmete piisavuse tõendamise kohustust, siis sellises olukorras nagu kõnealusel juhul, kus hageja esitas usaldusväärsed kaudsed tõendid, mille kohaselt põhjustas üleviimine talle kahju, ning kus tema avaldus delegatsiooni juhatuse poolsete väidetavate survemeetmete kohta on endiselt läbi vaatamisel, peab parlament tõendama, et ta on täitnud oma kohustuse rikkumisest teatajat kaitsta ja võtnud selleks piisavad meetmed.
Olukorras, kus institutsioon peab rakendama personalieeskirjade artiklite 22a–22c sätteid, mille eesmärk on eelkõige tagada rikkumisest teatajate kaitse võimalike survemeetmete eest, ei saa institutsioon näha ette nõrgemaid kaitsemeetmeid kui need, mille liidu seadusandja on konkreetselt sellega seoses ette näinud rikkumisest teatajate kaitseks liikmesriikides (
1
).
Kolmandaks märkis Üldkohus institutsiooni rikkumisest teatajate kaitse kohustuse ulatuse kohta, et personalieeskirjade artikli 22a lõikest 3 tuleneb, et institutsioon peab võtma kõik vajalikud meetmed, et tagada neile tasakaalustatud ja tõhus kaitse mis tahes vormis survemeetmete, sealhulgas ähvarduste ja kättemaksukatsete vastu.
Vastab tõele, et parlamendiliikmete rühma kuuluva(te) parlamendiliikme(te) sõnaselge taotluse puudumise tõttu ei ole võimalik registreeritud assistendi lepingut pikendada. Registreeritud assistendi lepingu pikendamise algatamise õigus kuulub üksnes parlamendiliikme(te)le, kellele ei saa panna kohustust töötada koos või jätkata koos töötamist registreeritud assistendiga, keda nad ei ole ise vabalt valinud. Registreeritud assistendil on parlamendiliikme(te)ga, keda ta abistab, tööalane suhe, mida iseloomustab vastastikuse usalduse olemasolu.
Samamoodi ei nõua hoolitsemiskohustus, et parlament pikendaks registreeritud assistendi lepingut vastuolus parlamendiliikmete põhimääruse artiklis 21 sisalduva õigusnormiga, mille kohaselt valib parlamendiliige vabalt oma isiklikud kaastöötajad, isegi kui registreeritud assistendil on rikkumisest teataja staatus.
See tõdemus ei mõjuta siiski parlamendi kohustust võtta kõik vajalikud meetmed, et tagada hageja tasakaalustatud ja tõhus kaitse mis tahes vormis survemeetmete eest.
Üldkohus leidis sellega seoses, et teavitades hagejat, et ülesannete täitmisest vabastamine on ainus võimalik kaitsemeede, ei ole parlament tõendanud, et ta võttis vastavalt personalieeskirjade artikli 22a lõikele 3 kõik võimalikud meetmed tagamaks, et institutsioon ei tee hagejale tema rikkumisest teataja staatuse tõttu kahju. Võttes arvesse hageja rikkumisest teataja staatust ja kooskõlas personalieeskirjade artikli 22a lõikega 3 oleks parlament pidanud teda abistama, püüdes lisaks ülesannete täitmisest vabastamisele aidata tal leida mõne muu lahenduse.
Lisaks, teavitades hagejat, et ülesannete täitmisest vabastamine on ainus võimalik kaitsemeede, et teda kui rikkumisest teatajat kaitsta, ning et tema lepingu pikendamine ei ole sellise meetmena võimalik, ei ole parlament tõendanud, et ta andis hagejale nõu ja abi, mis talle oli ette nähtud.
Lõpuks, teatades delegatsiooni presidendile, et hageja vabastatakse tema juures ülesannete täitmisest nii abitaotluse kui ka hageja rikkumisest teataja staatuse tõttu, ilma et hageja oleks andnud luba seda staatust puudutava teabe avaldamiseks, rikkus parlament oma konfidentsiaalsuskohustust ja hageja kui rikkumisest teataja isiku tuvastamist võimaldavate andmete kaitset.
Seetõttu jõudis Üldkohus järeldusele, et hagejal tekkis mittevaraline kahju, mida ei saa heastada üksnes vaikimisi tehtud otsuse tühistamine osas, millega parlament keeldus hageja taotluse alusel võtmast tema kaitseks muid meetmeid peale ülesannete täitmisest vabastamise. Neil asjaoludel tühistas Üldkohus selle otsuse, rahuldas osaliselt kahju hüvitamise nõuded 10000 euro suuruses summas ja jättis hagi ülejäänud osas rahuldamata.
(
1
)	Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. oktoobri 2019. aasta direktiiv (EL) 2019/1937 liidu õiguse rikkumisest teavitavate isikute kaitse kohta (ELT 2019, L 305, lk 17).