62006CJ0464
TIESAS SPRIEDUMS (trešā palāta)
2007. gada 18. oktobrī (
*1
)
“Lauksaimniecība — Lauksaimniecības produktu eksporta kompensāciju režīms — Regula (EK) Nr. 800/1999 — 5. pants — Eksporta deklarācijas iesniegšana — Nosūtīšana pa faksu”
Lieta C-464/06
par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam,
ko Korkein hallinto-oikeus (Somija) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2006. gada 16. novembrī un kas Tiesā reģistrēts 2006. gada 20. novembrī, ko ierosinājusi
Avena Nordic Grain Oy
.
TIESA (trešā palāta)
šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs A. Ross [A. Rosas], tiesneši J. Klučka [J. Klučka], A. O’Kīfs [A. Ó Caoimh] (referents), P. Linda [P. Lindh] un A. Arabadžijevs [A. Arabadjiev],
ģenerāladvokāte V. Trstenjaka [V. Trstenjak],
sekretārs R. Grass [R. Grass],
ņemot vērā rakstveida procesu,
ņemot vērā apsvērumus, ko sniedza:
—
Avena Nordic Grain Oy vārdā – K. Viljanena [K. Viljanen], direktore,
—
Somijas valdības vārdā – J. Heliskoski [J. Heliskoski], pārstāvis,
—
Eiropas Kopienu Komisijas vārdā – P. Ālto [P. Aalto] un F. Klotuša-Duvjesāra [F. Clotuche-Duvieusart], pārstāvji,
ņemot vērā pēc ģenerāladvokātes uzklausīšanas pieņemto lēmumu izskatīt lietu bez ģenerāladvokāta secinājumiem,
pasludina šo spriedumu.
Spriedums
1
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir par to, kā interpretēt 5. pantu Komisijas 1999. gada 15. aprīļa Regulā (EK) Nr. 800/1999, ar kuru nosaka kopējus sīki izstrādātus noteikumus eksporta kompensāciju sistēmas piemērošanai lauksaimniecības produktiem (OV L 102, 11. lpp.), kas grozīta ar Komisijas 2001. gada 17. janvāra Regulu (EK) Nr. 90/2001 (OV L 14, 22. lpp., turpmāk tekstā – “Regula Nr. 800/1999”).
2
Šis lūgums ir iesniegts tiesvedībā, ko ierosinājusi Avena Nordic Grain Oy (turpmāk tekstā – “ANG”) par Maa- ja metsätalousministeriö (Lauksaimniecības un mežkopības ministrija, turpmāk tekstā – “ministrija”), iestādes, kas Somijā pārvalda Eiropas Lauksaimniecības vadības un garantiju fonda (ELVGF) finansēto atbalstu, lēmumu saistībā ar atteikšanos izmaksāt eksporta kompensāciju.
Atbilstošās tiesību normas
Kopienu tiesiskais regulējums
Lauksaimniecības produktu pārbaude eksporta laikā
3
Padomes 1990. gada 12. februāra Regulas (EEK) Nr. 386/90 par uzraudzību, ko eksporta laikā veic lauksaimniecības produktiem, kas saņem kompensācijas vai citas summas (OV L 42, 6. lpp.), 2. panta a) punktā ir noteikts, ka dalībvalstis veic “preču fiziskas pārbaudes [..], kad ir pabeigtas izvedmuitas formalitātes un pirms ir dota atļauja attiecīgās preces eksportēt, pamatojoties uz dokumentiem, kas iesniegti kopā ar eksporta deklarāciju”.
4
Komisijas 2002. gada 26. novembra Regulas (EK) Nr. 2090/2002, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Padomes Regulas (EEK) Nr. 386/90 piemērošanai attiecībā uz fiziskām pārbaudēm, kuras veic, eksportējot tos lauksaimniecības produktus, par kuriem pretendē uz kompensācijām (OV L 322, 4. lpp.), 5. panta 1. punktā ir precizēts, ka ar jēdzienu “fiziska pārbaude” Regulas (EEK) Nr. 386/90 2. panta a) punkta izpratnē ir jāsaprot “verificēšana, ka eksporta deklarācija, ietverot dokumentus, kuri iesniegti pamatojumam, atbilst precēm attiecībā uz daudzumu, veidu un īpašībām”.
Lauksaimniecības produktu eksporta kompensāciju režīma piemērošanas noteikumi
5
Regulas Nr. 800/1999 preambulas ceturtajā, sestajā un 63. apsvērumā ir teikts:
“(4)
tā kā šajā regulā eksporta diena ir tā, kurā muitas dienests pieņem dokumentu, ar kuru deklarācijas iesniedzējs izsaka vēlmi eksportēt tos produktus, par kuriem viņš lūdz eksporta kompensāciju; tā kā šāda dokumenta mērķis ir pievērst uzmanību, īpaši muitas dienestu uzmanību, faktam, ka attiecīgā operācija tiek veikta par Kopienas naudas līdzekļiem, lai minētie muitas dienesti veiktu atbilstošas pārbaudes; tā kā produktus pieņem un līdz to faktiskajam eksportam tos novieto muitas uzraudzībā; tā kā tāda diena būs atsauces datums tam, lai noteiktu eksportētā produkta daudzumu, veidu un īpašības;
[..]
(6)
tā kā, lai pareizi piemērotu Regulu [Nr. 386/90], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 163/94 [OV L 24, 2. lpp.], būtu jāparedz, ka tad, kad lauksaimniecības produkti tiek iekrauti konteinerā, kravas mašīnā, kuģī vai līdzīgi, varētu pārbaudīt, vai eksporta deklarācija atbilst šiem lauksaimniecības produktiem;
[..]
(63)
tā kā Kopienas noteikumos ir paredzēts piešķirt eksporta kompensācijas tikai, pamatojoties uz objektīviem kritērijiem, jo īpaši uz eksportētā produkta daudzumu, veidu un īpašībām, un tā ģeogrāfisko galamērķi; tā kā, ņemot vērā pieredzi, būtu jāpastiprina pasākumi, lai apkarotu pārkāpumus un sevišķi krāpšanu, kas var nodarīt kaitējumu Kopienas budžetam; tā kā tādēļ būtu jāparedz pārmaksāto summu atlīdzināšana un sankcijas, lai mudinātu eksportētājus ievērot Kopienas noteikumus”.
6
Minētās regulas 5. pants ir formulēts šādi:
“1.   “Eksporta diena” nozīmē dienu, kad muitas dienests pieņem eksporta deklarāciju, kurā ir teikts, ka tiks prasīta kompensācija.
2.   Datums, kad pieņemta eksporta deklarācija, ir būtisks, lai noteiktu:
a)
piemērojamo kompensācijas likmi, ja kompensācija nav noteikta iepriekš;
b)
jebkurus pielāgojumus, kas jāizdara kompensācijas likmei, ja tā ir noteikta iepriekš;
c)
eksportētā produkta daudzumu, būtību un īpašības.
3.   Jebkura cita darbība, kam ir tāds pats likumīgais spēks kā eksporta deklarācijas pieņemšanai, tiek uzskatīta par līdzvērtīgu šādai pieņemšanai.
4.   Dokumentā, ko pievieno eksportam, lai pretendētu uz kompensāciju, ir ietverta visa informācija, kas vajadzīga, lai aprēķinātu kompensāciju:
a)
produktiem:
—
produktu apraksts, vajadzības gadījumā vienkāršots, kas veidots saskaņā ar eksporta kompensāciju nomenklatūru, kā arī kompensācijas nomenklatūras kods un, ja tas ir vajadzīgs, lai aprēķinātu kompensāciju, tad attiecīgo produktu sastāvs vai atsauce uz to,
—
produktu neto svars vai, vajadzības gadījumā, daudzums, izteikts mērvienībās, ko izmanto, aprēķinot kompensāciju;
b)
ja runa ir par precēm, tad piemēro [Komisijas 1994. gada 30. maija] Regulas (EK) Nr. 1222/94 [ar ko izveido kopīgus eksporta kompensāciju piešķiršanas režīma piemērošanas noteikumus un to apmēra noteikšanas kritērijus zināmiem lauksaimniecības produktiem, kas tiek eksportēti kā preces, uz kurām neattiecas Līguma II pielikums (OV L 136, 5. lpp.)] noteikumus.
5.   Pieņemot dokumentus, kā paredzēts 3. punktā, produktus nodod muitas kontrolē [..], kamēr tos izved no Kopienas muitas teritorijas.
[..]
7.   No visām personām, kas eksportē produktus, par ko tās prasa kompensāciju, tiek prasīts:
a)
iesniegt eksporta deklarāciju kompetentajam muitas dienestam tajā vietā, kur produktus iekraus transportā eksportam;
b)
informēt muitas dienestu vismaz 24 stundas pirms iekraušanas operāciju sākuma un norādīt aptuveno iekraušanas ilgumu. [..]
[..]
Kompetentais muitas dienests drīkst atļaut iekraušanas operācijas pēc tam, kad tas ir pieņēmis eksporta deklarāciju, pirms tā termiņa beigām, kas minēts b) apakšpunktā.
Kompetentajam muitas dienestam ir jāspēj veikt fiziskās pārbaudes un identificēt preces pārvešanai uz muitas dienestu, kas atrodas izvešanas punktā no Kopienas muitas teritorijas.
[..]”
Valsts tiesiskais regulējums
7
Saskaņā ar Likuma par administrāciju ar tiešsaistes palīdzību [Laki sähköisestä asioinnista viranomaistoiminnassa (13/2003)] 9. pantu un Likuma par elektroniskajiem parakstiem [Laki sähköisistä allekirjoituksista (14/2003)] 18. pantu administratīvos procesus var ierosināt elektroniskā veidā.
8
Tomēr ministrijas rīkojuma par eksporta kompensāciju un drošības sistēmas īstenošanu, kā arī importa, eksporta atļaujām un iepriekšējas noteikšanas sertifikātiem [maataloustuotteiden vientituki- ja vakuus- sekä tuonti-, vienti- ja ennakkovahvistustodistusjärjestelmän täytäntöönpanosta annettu maa- ja metsätalousministeriön asetus (1363/2002)] 4. pantā ir paredzēts pienākums iesniegt Regulas Nr. 800/1999 5. panta 7. punkta pirmās daļas a) apakšpunktā minētajam kompetentajam muitas punktam eksporta deklarācijas formulāra oriģinālu.
Pamata prāva un prejudiciālais jautājums
9
2003. gada 14. jūnijāANG no Vāsas [Vaasa] (Somija) ostas uz Kanādu eksportēja divas kravas auzu. No lēmuma par prejudiciālu jautājumu uzdošanu izriet, ka eksporta deklarācija par šīm kravām kompetentajam muitas punktam pirms iekraušanas tika iesniegta tikai pa faksu, bet šīs deklarācijas oriģināls tika iesniegts vienīgi pēc minētās iekraušanas. Saskaņā ar šajā lēmumā norādīto nav apstrīdēts tas, ka šis oriģināls ir pilnīgi vienāds ar pa faksu iesniegto variantu; ka šis nosūtīšanas veids tika izmantots tāpēc, ka starp ANG transporta aģentu un kompetentajām muitas iestādēm bija radies pārpratums sarunā par kravu; ka šīm iestādēm bija visas iespējas veikt vajadzīgās pārbaudes; ka attiecīgās kravas ieradās galamērķa ostā un ka nekas neliecina par to, ka ANG būtu mēģinājusi negodīgi izmantot kompensācijas procedūru vai rīkoties krāpnieciski.
10
Eiropas Kopienu Komisija, atbildot uz ministrijas jautājumiem par kompensācijas izmaksu šādos apstākļos, tai 2004. gada 23. maija un 30. jūlija vēstulēs norādīja, ka, pēc tās domām, ANG nebija tiesību saņemt šādu maksājumu par pamata lietā apstrīdēto operāciju.
11
2004. gada 2. septembra lēmumā ministrija tādējādi par attiecīgajām kravām atteicās izmaksāt ANG pieprasīto kompensāciju, tāpēc, ka eksporta deklarācijas oriģināls muitas iestādēm nebija iesniegts pirms kravas potenciālās pārbaudes brīža.
12
ANG šo lēmumu pārsūdzēja Korkein hallinto-oikeus (Augstākā administratīvā tiesa). Saskaņā ar šīs tiesas viedokli no 1998. gada 1. oktobra sprieduma lietā C-27/94 Nīderlande/Komisija (Recueil, I-5581. lpp.) un 2001. gada 6. marta sprieduma lietā C-278/98 Nīderlande/Komisija (Recueil, I-1501. lpp.) izriet, ka eksporta deklarācija ir iepriekš jāiesniedz šī dokumenta oriģināla formā un ka pa faksu nosūtītu deklarāciju principā nevar uzskatīt par pietiekamu. Ja muitas pārbaudē atklātos neprecizitātes, attiecīgais operators varētu aizpildīt jaunu deklarāciju, norādot precīzu informāciju. Minētā tiesa tomēr norāda, ka pamata lietā pa faksu pirms iekraušanas nosūtītā eksporta deklarācija ir vienāda ar vēlāk iesniegto eksporta deklarācijas oriģinālu un ka valsts iestādēm nav nekādu aizdomu par iespējami krāpniecisku rīcību, jo nosūtīšana pa faksu notika tāpēc, ka radās pārpratums kompetento muitas iestāžu sniegtā padoma dēļ. Tāpēc, ja pamata lietu skatītu no valsts tiesību viedokļa, visticamāk, ka ANG kompensācijas izmaksa netiktu atteikta. Turklāt samērīguma un labas pārvaldības principi, kas ir Kopienu tiesību vispārīgie principi, varot būt nozīmīgi pamata lietas apstākļos.
13
Šādos apstākļos Korkein hallinto-oikeus nolēma pārtraukt tiesvedību un uzdot Tiesai šādu prejudiciālu jautājumu:
“Vai Komisijas Regulas [Nr. 800/1999] 5. pants kopā ar samērīguma un labas pārvaldības principiem ir interpretējams tādējādi, ka kompetentā valsts iestāde var pieņemt pirms iekraušanas pa faksu iesniegtu eksporta deklarāciju, ja tā konstatē, ka nepastāv ne mazākās aizdomas par krāpniecisku darbību, eksporta deklarācijas iesniegšana ir notikusi nepareizi minētās iestādes kļūdaina padoma dēļ un iestāde ir varējusi secināt, ka vēlāk iesniegtās parakstītās eksporta deklarācijas oriģināls ir pilnīgi vienāds ar pa faksu nosūtīto deklarāciju?”
Par prejudiciālo jautājumu
14
Uzdodot prejudiciālo jautājumu, iesniedzējtiesa vēlas noskaidrot, vai Regulas Nr. 800/1999 5. pants liedz kompetentajām valsts muitas iestādēm pieņemt lauksaimniecības produktu eksporta deklarāciju, kas pirms to iekraušanas ir nosūtīta tikai pa faksu, ja šajā rīcībā nav krāpšanas nolūka, šī iesniegšana tikai pa faksu ir notikusi minēto iestāžu kļūdaina padoma dēļ un ja pēc iekraušanas iesniegtais deklarācijas oriģināls ir pilnīgi vienāds ar pa faksu nosūtīto deklarāciju.
15
Saskaņā ar Regulas Nr. 800/1999 5. panta 7. punkta pirmās daļas a) apakšpunktu visiem lauksaimniecības produktu eksportētājiem ir jāiesniedz eksporta deklarācija par produktiem, par kuriem tie prasa kompensāciju. Kā izriet no šī punkta trešās un ceturtās daļas, ja šī deklarācija ir pieņemta, kompetentais muitas dienests drīkst atļaut iekraušanas operācijas, bet tam, kā izriet arī no minētās regulas preambulas ceturtā un sestā apsvēruma, kā arī no Regulas Nr. 386/90 2. panta un Regulas Nr. 2090/2002 5. panta, ir jābūt iespējai veikt attiecīgo lauksaimniecības produktu fiziskās pārbaudes, lai kontrolētu to atbilstību minētajai deklarācijai iekraušanas brīdī.
16
Piemērojot Regulas Nr. 800/1999 5. panta 4. punktu, eksporta deklarācijā ir jābūt norādītai visai nozīmīgajai informācijai, kas ir vajadzīga, lai konstatētu tiesības uz kompensāciju un noteiktu tās apmēru (šajā sakarā skat. 2005. gada 1. decembra spriedumu lietā C-309/04 Fleisch-Winter, Krājums, I-10349. lpp., 31. punkts, un 2006. gada 27. aprīļa spriedumu lietā C-27/05 Elfering Export, Krājums, I-3681. lpp., 26. punkts).
17
Turklāt saskaņā ar minētā panta 5. punktu, kad kompetentās muitas iestādes pieņem deklarāciju, produktus nodod muitas kontrolē līdz brīdim, kad tos aizved no Kopienas muitas teritorijas.
18
No visām šīm tiesību normām izriet, ka, pat ja tajās nav skaidri precizēts veids, kādā ir jāiesniedz eksporta deklarācija, tai, pirmkārt, ir jābūt rakstveidā, lai it īpaši būtu iespējams pārbaudīt, vai eksportētāja sniegtās norādes atbilst eksportēšanai iesniegtajām precēm, un, otrkārt, tai jābūt iesniegtai pirms preces tiek aizvestas no Kopienu muitas teritorijas (skat. 1993. gada 22. jūnija spriedumu lietā C-54/91 Vācija/Komisija, Recueil, I-3399. lpp., 22. punkts, un iepriekš minēto 1998. gada 1. oktobra spriedumu lietā Nīderlande/Komisija, 25. punkts).
19
Eksporta deklarācijas iesniegšana, kas var kalpot par kompensācijas juridisko pamatu (iepriekš minētais spriedums lietā Fleisch-Winter, 41. punkts), tādējādi ir būtiska formalitāte sadarbībā, kas šajā sakarā izveidota starp eksportētāju un kompetentajām muitas iestādēm un kas šīm iestādēm ļauj iegūt visu informāciju, kas vajadzīga, lai veiktu atbilstošu attiecīgo preču fizisko pārbaudi pirms to iekraušanas, lai saskaņā ar Regulas Nr. 800/1999 preambulas sešdesmit trešo apsvērumu izslēgtu jebkādu nelikumību vai ļaunprātīgu uzmantošanu eksporta kompensāciju jomā [šajā sakarā skat. iepriekš minēto spriedumu lietā Elfering Export, 31. punkts, un par Komisijas 1987. gada 27. novembra Regulu (EEK) Nr. 3665/87 par kopējiem nosacījumiem lauksaimniecības produktu eksporta kompensāciju režīma piemērošanai (OV L 351, 1. lpp.) – 2005. gada 14. aprīļa spriedumu lietā C-385/03 Käserei Champignon Hofmeister, Krājums, I-2997. lpp., 27. un 28. punkts].
20
Taču, kā būtībā apgalvo visas ieinteresētās personas, kas iesniegušas apsvērumus Tiesā, tas, ka deklarācija ir nosūtīta pa faksu, nozīmē, ka ir iesniegts rakstveida dokuments, kas, tā kā tas bija nosūtīts pirms attiecīgo preču iekraušanas un ietvēra visu informāciju, kas vajadzīga to pārbaudei, nekādi nekavē kompetentās muitas iestādes veikt šo pārbaudi.
21
Protams, nedrīkst pieļaut, ka eksportētājs varētu pielāgot kompensācijas pieprasījumu iespējamās pārbaudes rezultātiem (iepriekš minētais spriedums lietā Käserei Champignon Hofmeister, 28. punkts).
22
Tādējādi jau ir atzīts, ka kompetentās muitas iestādes nevar pieņemt ar atpakaļejošu datumu muitas deklarāciju, kas kompensācijas saņemšanai ir iesniegta pēc eksportēšanas (šajā sakarā skat. 2002. gada 10. janvāra spriedumu lietā C-101/99 British Sugar, Recueil, I-205. lpp., 68. un 73. punkts). Tāpat tās nevar arī veikt pārbaudes, pamatojoties uz informāciju, kas paziņota pa faksu, nevis uz informāciju, kas ir deklarāciju oriģinālā kompensāciju priekšfinansējuma samaksai, ja tā rodas risks veikt nepamatotas izmaksas tāpēc, ka attiecīgais uzņēmējs pēc tam, kad uz šī faksa pamata veiktā muitas pārbaudē tiktu konstatēta neprecizitāte, varētu iesniegt citu deklarāciju, norādot precīzu informāciju (skat. iepriekš minēto 2001. gada 6. marta spriedumu lietā Nīderlande/Komisija, 70. punkts).
23
Tomēr šāds risks ir izslēgts, ja eksportētājs eksporta operācijā nav veicis krāpšanu vai krāpšanas mēģinājumu, pa faksu nosūtītajā eksporta deklarācijā minētās preces ir nonākušas trešā galamērķa valstī un pēc iekraušanas nosūtītais deklarācijas oriģināls ir pilnīgi vienāds ar pirms tam pa faksu nosūtīto deklarāciju.
24
Šādos apstākļos eksporta deklarācijas nosūtīšana pa faksu faktiski neietekmē kompensāciju režīma pareizu darbību.
25
Iesniedzējtiesai, ņemot vērā tajā ierosinātās lietas faktus, ir jāpārbauda, vai pamata lietā ir izpildīti šī sprieduma 23. punktā minētie nosacījumi.
26
Tādējādi uz prejudiciālo jautājumu ir jāatbild, ka Regulas Nr. 800/1999 5. pants ir jāinterpretē tā, ka tas neliedz kompetentajām valsts iestādēm pieņemt pa faksu iesniegtu lauksaimniecības produktu eksporta deklarāciju, ja tā ir iesniegta pirms iekraušanas eksportēšanai paredzētajā transportlīdzeklī, ja šādi iesniegtā deklarācijā ir norādīta visa informācija, kas vajadzīga, lai veiktu eksportējamo preču fizisku pārbaudi, un ja attiecīgajā eksporta operācijā nav veikta krāpšana vai krāpšanas mēģinājums. Tā tas ir tad, ja pa faksu nosūtītajā eksporta deklarācijā minētās preces ir nonākušas trešā galamērķa valstī un ja vēlāk iesniegtais deklarācijas oriģināls ir pilnīgi vienāds ar pa faksu nosūtīto deklarāciju. Iesniedzējtiesai ir jāpārbauda, vai pamata lietā šie nosacījumi ir izpildīti.
Par tiesāšanās izdevumiem
27
Attiecībā uz lietas dalībniekiem šī tiesvedība ir stadija procesā, kuru izskata iesniedzējtiesa, un tā lemj par tiesāšanās izdevumiem. Tiesāšanās izdevumi, kas radušies, iesniedzot apsvērumus Tiesai, un kas nav minēto lietas dalībnieku tiesāšanās izdevumi, nav atlīdzināmi.
Ar šādu pamatojumu Tiesa (trešā palāta) nospriež:
5. pants Komisijas 1999. gada 15. aprīļa Regulā (EK) Nr. 800/1999, ar kuru nosaka kopējus sīki izstrādātus noteikumus eksporta kompensāciju sistēmas piemērošanai lauksaimniecības produktiem, kas grozīta ar Komisijas 2001. gada 17. janvāra Regulu (EK) Nr. 90/2001, ir jāinterpretē tā, ka tas neliedz kompetentajām valsts iestādēm pieņemt pa faksu iesniegtu lauksaimniecības produktu eksporta deklarāciju, ja tā ir iesniegta pirms iekraušanas eksportēšanai paredzētajā transportlīdzeklī, ja šādi iesniegtā deklarācijā ir norādīta visa informācija, kas vajadzīga, lai veiktu eksportējamo preču fizisku pārbaudi, un ja attiecīgajā eksporta operācijā nav veikta krāpšana vai krāpšanas mēģinājums. Tā tas ir tad, ja pa faksu nosūtītajā eksporta deklarācijā minētās preces ir nonākušas trešā galamērķa valstī un ja vēlāk iesniegtais deklarācijas oriģināls ir pilnīgi vienāds ar pa faksu nosūtīto deklarāciju. Iesniedzējtiesai ir jāpārbauda, vai pamata lietā šie nosacījumi ir izpildīti.
[Paraksti]
(
*1
)	Tiesvedības valoda – somu.