62022TJ0667_RES
Lieta T‑667/22
SBM Développement SAS
pret
Eiropas Komisiju
Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2024. gada 3. jūlija spriedums
Biocīdi – Atļaujas piešķiršana, piemērojot savstarpējo atzīšanu – Biocīds “Pat’Appât Souricide Canadien Foudroyant” – Komisijas lēmums par neatrisinātajiem iebildumiem – Regulas (ES) Nr. 528/2012 35., 36. un 48. pants – Tirdzniecības atļauju anulēšana vai grozīšana – Atcelšanas prasība – Tiešs skārums – Individuāls skārums – Pieņemamība – Atļaujas piešķiršanas nosacījumi – Regulas Nr. 528/2012 19. panta 1. punkts. – Regulas Nr. 528/2012 19. panta 5. punkts. – Komisijas kompetence – Jēdziens “valsts atļauja” – Jēdziens “atsauces dalībvalsts” – Acīmredzama kļūda vērtējumā – Samērīgums
Atcelšanas prasība – Fiziskas vai juridiskas personas – Tiesību akti, kas šīs personas skar tieši un individuāli – Savstarpējās atzīšanas procedūrā piešķirto valsts tirdzniecības atļauju anulēšana vai grozīšana – Dalībvalstīm adresēts Komisijas lēmums par neatrisinātiem iebildumiem saistībā ar biocīda atļaujas nosacījumiem – Lēmums, ar ko groza šī biocīda savstarpējās atzīšanas kārtību un uzdod šīm dalībvalstīm pārskatīt piešķirtās atļaujas – Prasība, kuru cēlis uzņēmums, kas ir šī biocīda tirdzniecības atļaujas turētājs vairākās dalībvalstīs – Pieņemamība
(LESD 263. panta ceturtā daļa, Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas Nr. 528/2012 36. panta 3. punkts)
(skat. 29.–31., 33.–44. un 46.–50. punktu)
Tiesību aktu tuvināšana – Biocīdie produkti – Regula Nr. 528/2012 – Tirdzniecības atļauju anulēšana, pārskatīšana un grozīšana – Savstarpējās atzīšanas procedūras – Šajā procedūrā piešķirto valsts atļauju anulēšana vai grozīšana – Dalībvalsts kompetentā iestāde – Jēdziens – Katras dalībvalsts, kas piešķīrusi valsts atļauju, kompetentā iestāde – Ietveršana – Ierobežošana ar atsauces dalībvalsti, kas piešķīrusi sākotnējo valsts atļauju – Neesamība
(Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas Nr. 528/2012 36. un 48. pants)
(skat. 54.–58., 68.–81., 84. un 85. punktu)
Tiesību aktu tuvināšana – Biocīdie produkti – Regula Nr. 528/2012 – Tirdzniecības atļauju anulēšana, pārskatīšana un grozīšana – Savstarpējās atzīšanas procedūras – Šajā procedūrā piešķirto valsts atļauju anulēšana vai grozīšana – Dalībvalstu neatrisinātie iebildumi par biocīda atļaujas nosacījumiem – Šo iebildumu paziņošana Komisijai – Par šo paziņošanu atbildīgā dalībvalsts – Dalībvalsts, kas pieņēmusi lēmumu par piešķirtās atļaujas anulēšanu vai grozīšanu – Komisijas kompetence pieņemt lēmumu par šiem iebildumiem, uzliekot pienākumu dalībvalstīm pārskatīt piešķirtās atļaujas
(Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas Nr. 528/2012 35. pants, 36. panta 1. punkts un 48. panta 3. punkts)
(skat. 94.–102., 104. un 105. punktu)
Tiesību aktu tuvināšana – Biocīdie produkti – Regula Nr. 528/2012 – Atļauju atcelšana, pārskatīšana un grozīšana – Savstarpējās atzīšanas procedūras – Šajā procedūrā piešķirto atļauju anulēšana vai grozīšana – Dalībvalstīm adresēts Komisijas lēmums par neatrisinātiem iebildumiem saistībā ar biocīda atļaujas nosacījumiem – Šīs iestādes pienākuma neesamība veikt atkārotu izsmeļošu šo nosacījumu ievērošanas pārbaudi – Šīs iestādes novērtējuma brīvība – Tvērums – Pārbaude tiesā – Robežas – Samērīguma principa pārkāpums – Neesamība
(Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas Nr. 528/2012 19. panta 5. punkts, 36. panta 1. un 2. punkts un 48. panta 3. punkts)
(skat. 125., 126., 140.–142., 144. un 149.–151. punktu)
Rezumējums
Vispārējā tiesa noraida atcelšanas prasību, ko biocīda tirdzniecības atļaujas turētājs cēlis pret Eiropas Komisijas lēmumu par neatrisinātiem iebildumiem attiecībā uz minētā produkta atļaujas nosacījumiem (
1
). Tādējādi tā pirmo reizi lemj par Regulas Nr. 528/2012 (
2
) 35., 36. un 48. panta interpretāciju un piemērošanu saistībā ar dalībvalsts iespēju anulēt vai grozīt iepriekš piešķirtu biocīda atļauju, piemērojot savstarpējas atzīšanas principu.
SBM Développement SAS vairākās dalībvalstīs ir piešķirta atļauja laist tirgū biocīdu, kas satur aktīvo vielu alfahloralozi, kas Savienībā tiek tirgots ar dažādiem nosaukumiem un ko paredzēts izmantot, lai cīnītos pret pelēm telpās (turpmāk tekstā – “attiecīgais biocīds”). 2013. gada 17. jūnijā Apvienotās Karalistes kompetentā iestāde apstiprināja attiecīgo biocīdu (
3
). No 2014. līdz 2019. gadam šī atļauja secīgi tika savstarpēji atzīta vairākās dalībvalstīs (
4
), tostarp Francijas Republikā un Zviedrijas Karalistē. 2019. gada decembrī šīs abas valstis grozīja attiecīgā biocīda valsts atļauju (
5
), reaģējot uz ziņojumiem par vairākiem ar alfahloralozi saistītiem primārās saindēšanās gadījumu suņiem un sekundārās saindēšanās gadījumiem kaķiem. 2020. gada aprīlī Dānijas Karaliste un Vācijas Federatīvā Republika paziņoja koordinācijas grupai (
6
) iebildumus pret šiem grozījumiem. Tā kā šajā grupā vienošanās netika panākta, Zviedrijas Karaliste 2020. gada augustā un Francijas Republika 2020. gada oktobrī nodeva Komisijai neatrisinātos iebildumus (
7
) un iesniedza tai detalizētu izklāstu par jautājumiem, kuros dalībvalstis nespēja panākt vienošanos, kā arī domstarpību iemeslus.
Komisija 2022. gada 23. jūnijā par attiecīgo biocīdu pieņēma īstenošanas lēmumu (
8
), kurā tā uzskatīja, ka tas pilnībā neatbilst Regulas Nr. 528/2012 19. pantā izklāstītajiem atļaujas piešķiršanas nosacījumiem (
9
). Šī iestāde norādīja, ka, pirmkārt, attiecīgajam biocīdam var piešķirt atļauju tikai tajās dalībvalstīs, kuras uzskata, ka šādas atļaujas nepiešķiršana radītu nesamērīgi negatīvas sekas sabiedrībai, salīdzinot ar tādu risku cilvēka veselībai, dzīvnieku veselībai vai videi, ko rada biocīda lietošana atbilstoši atļaujā paredzētajiem nosacījumiem (
10
). Otrkārt, tā atzina, ka atļaujas piešķiršanas gadījumā uz attiecīgā biocīda lietošanu būtu jāattiecina pienācīgi riska mazināšanas pasākumi, kuru mērķis ir nodrošināt, ka dzīvnieku un vides eksponētība šim biocīdam ir pēc iespējas mazāka.
Vispārējās tiesas vērtējums
Pirmām kārtām, Vispārējā tiesa lemj par prasības pieņemamību (
11
). Šajā kontekstā tā, pirmkārt, pārbauda, vai apstrīdētais lēmums tieši skar prasītāju un, konkrētāk, vai šis lēmums tieši ietekmē prasītājas situāciju. Šajā ziņā tā uzsver, ka ar apstrīdēto lēmumu ir grozīta attiecīgajam biocīdam līdz šim piemērojamā savstarpējās atzīšanas kārtība (
12
), jo ar to katrai dalībvalstij ir noteikts pienākums pārskatīt piešķirto atļauju (
13
), salāgojot, no vienas puses, nesamērīgi negatīvās sekas, ko sabiedrībai radītu iespējama atļaujas neizsniegšana, un, no otras puses, apdraudējumu, ko rada attiecīgā produkta izmantošana. Vispārējā tiesa secina, ka, apšaubot dalībvalstu izsniegtās atļaujas attiecīgajam biocīdam, ar apstrīdēto lēmumu tiek grozīti kritēriji, kuriem šīs atļaujas ir pakļautas, kā arī šī produkta savstarpējās atzīšanas kārtība. Tādēļ tas tieši ietekmē prasītājas tiesisko stāvokli.
Saistībā ar jautājumu, vai apstrīdētais lēmums atstāj rīcības brīvību tā adresātiem, kuri ir atbildīgi par tā ieviešanu, Vispārējā tiesa norāda, ka tā rezultātā attiecīgajam biocīdam automātiski tiek piemērota salīdzinošās novērtēšanas procedūra (
14
), kas dalībvalstīm jāveic attiecībā uz visām esošajām vai nākotnē paredzētajām šī produkta atļaujām. Turklāt ar to automātiski tiek grozīts tiesiskais režīms, kas piemērojams attiecīgā biocīda atļauju savstarpējās atzīšanas jomā. Šo iemeslu dēļ apstrīdētais lēmums tieši ietekmē prasītājas kā attiecīgā biocīda valsts atļauju turētājas tiesisko stāvokli un neatstāj nekādu rīcības brīvību dalībvalstīm, kuras ir atbildīgas par tā ieviešanu, jo tām ir jāpārskata esošās atļaujas. No tā izriet, ka apstrīdētais lēmums skar prasītāju tieši.
Otrkārt, attiecībā uz jautājumu, vai apstrīdētais lēmums prasītāju skar individuāli, Vispārējā tiesa atgādina, ka šajā lēmumā tā ir minēta kā attiecīgā biocīda atļaujas pašreizējā turētāja un ka tā piedalījās saskaņošanas procedūrā koordinācijas grupas ietvaros (
15
). No tā izriet, ka apstrīdētais lēmums prasītāju ietekmē tai raksturīgu īpašu pazīmju dēļ un tādu faktisko apstākļu dēļ, kas to atšķir no visām citām personām, un tāpēc apstrīdētais lēmums prasītāju skar arī individuāli. Līdz ar to Vispārējā tiesa secina, ka prasītājai ir tiesības celt prasību atcelt apstrīdēto lēmumu, jo tas to skar tieši un individuāli.
Otrām kārtām, Vispārējā tiesa vispirms uzsver, ka noteikumi par savstarpēju atzīšanu (
16
) ir viens no Regulas Nr. 528/2012 stūrakmeņiem. Tomēr atbilstoši šai pašai regulai biocīdu brīvas aprites Savienībā uzlabošana, kuru paredzēts īstenot ar šajā regulā paredzēto savstarpējās atzīšanas mehānismu, jāsaskaņo ar cilvēku un dzīvnieku veselības un vides aizsardzību, kā arī ar piesardzības principu. Šajā nozīmē tikai produkti, kas atbilst it īpaši Regulas Nr. 528/2012 19. pantam, var tikt darīti pieejami tirgū. Šo iemeslu dēļ savstarpējās atzīšanas noteikums (
17
) nav absolūts princips. Proti, šajā regulā likumdevējs ir ietverti izņēmumi no šī noteikuma cilvēku un dzīvnieku veselības un vides aizsardzības interesēs, kuras ietilpst vispārējās interesēs (
18
).
Ņemot vērā iepriekš minēto, Vispārējā tiesa, pirmkārt, noraida argumentu, saskaņā ar kuru, piemērojot savstarpējas atzīšanas principu, tikai atsauces dalībvalsts (
19
), kas Savienībā ir izsniegusi sākotnējo valsts atļauju, ir tiesīga anulēt vai grozīt tās izsniegto atļauju (
20
). Gluži pretēji – no vārdkopas “valsts atļauja” lietojuma Regulā Nr. 528/2012 jāsecina, ka vārda “valsts” lietojums jāsaprot kā attiecināms uz valsts līmenī atļautiem biocīdiem, atšķirībā no biocīdiem, kuriem ir piešķirta Savienības atļauja saskaņā ar Regulas Nr. 528/2012 VIII nodaļu.
Otrkārt, Vispārējā tiesa konstatē, ka, pieņemot apstrīdēto lēmumu, lai gan neatrisinātos iebildumus tai ir paziņojusi cita valsts, nevis atsauces dalībvalsts Regulas Nr. 528/2012 33. panta izpratnē, Komisija nav pārsniegusi pilnvaras, kas tai piešķirtas ar Regulas Nr. 528/2012 35. un 36. pantu. Tā atgādina, ka gadījumā, ja starp vairāku dalībvalstu kompetentajām iestādēm rodas domstarpības par savstarpēji atzītām valsts atļaujām, pēc tam, kad dalībvalsts atļauju ir anulējusi vai grozījusi (
21
), šīs regulas 35. un 36. pantā paredzētās procedūras ir piemērojamas mutatis mutandis (
22
). Tāpēc regulas 36. panta 1. punkts ir jāpiemēro īpašā kontekstā, kad tiek anulēta vai grozīta jau piešķirta valsts atļauja, kas atšķiras no pirmās atļaujas piešķiršanas savstarpējās atzīšanas ceļā (
23
). Šajā kontekstā Regulas Nr. 528/2012 36. panta 1. punktā paredzētā norāde uz atsauces dalībvalsti nevar tikt interpretēta tādējādi, ka tikai šī valsts varētu informēt Komisiju par pastāvošajām domstarpībām attiecībā uz apstrīdēto anulēšanas vai grozīšanas lēmumu. Turklāt Vispārējā tiesa precizē, ka Komisijas pilnvaras pieņemt apstrīdēto lēmumu izriet nevis no “atsauces dalībvalsts” vēršanās pie tās, bet gan no Regulas Nr. 528/2012 35. un 36. panta, kuros ir paredzēta Komisijas iejaukšanās, ja pēc šajā regulā paredzētā termiņa beigām (
24
) nav bijis iespējams panākt vienošanos koordinācijas grupā.
Treškārt, Vispārējā tiesa uzskata, ka apstrīdētajā lēmumā nav pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā, un it īpaši noraida argumentu, ka Komisija neesot veikusi padziļinātu pārbaudi par to, vai attiecīgais biocīds atbilst Regulas Nr. 528/2012 19. panta 1. punktā paredzētajiem nosacījumiem. Šajā nolūkā tā uzsver, ka, lai gan Komisija var lūgt Ķimikāliju aģentūru (ECHA) sniegt atzinumu par dalībvalstu izvirzītajiem zinātniskajiem vai tehniskajiem jautājumiem (
25
), šī apspriešanās ir šīs iestādes iespēja, nevis pienākums. Turklāt Vispārējā tiesa atgādina, ka vienīgi atļaujas piešķiršanas stadijā – saistībā ar biocīda laišanu tirgū – tiek detalizēti pārbaudīti visi plānotie šāda biocīda lietojuma veidi un veikts novērtējums par šā biocīda riskiem attiecībā uz ikvienu no šiem lietojuma veidiem. Savstarpējās atzīšanas procedūru ietvaros šāda pārbaude jāveic atsauces dalībvalstij, un pēc tam biocīdu atļaujas piešķiršana ir attiecīgo dalībvalstu, nevis Komisijas ziņā. Tādējādi katrai attiecīgajai dalībvalstij jāpārbauda, vai biocīds var tikt savstarpēji atzīts vai arī pastāv Regulā Nr. 528/2012 izsmeļoši uzskaitītie vispārējo interešu apsvērumi, kas pamato to, ka pieteikums šādas atzīšanas saņemšanai netiek apmierināts. Šajā ziņā regulas 36. pantā Komisijai piešķirtā loma nav tāda pati kā dalībvalstu loma to valsts atļaujas piešķiršanas procedūrā. Vienīgi Komisija var pieņemt lēmumu par tai iesniegtajiem jautājumiem, lai rastu risinājumu šo valstu strīdiem. Šajā kontekstā, lai gan Komisijai jārīkojas, ievērojot labas pārvaldības principu, un rūpīgi un objektīvi jāpārbauda visi tai iesniegtie pierādījumi, lai atrisinātu šo strīdu, tai nav jāveic jauna izsmeļoša visu Regulas Nr. 528/2012 19. pantā paredzēto nosacījumu ievērošanas pārbaude. Līdz ar to, ņemot vērā vairāku dalībvalstu norādīto attiecīgā biocīda nepieņemamo ietekmi uz dzīvnieku veselību, Komisija patiešām ir atrisinājusi domstarpības starp Savienības dalībvalstīm, kuras bija atļāvušas šo produktu.
(
1
)	Komisijas Īstenošanas lēmums (ES) 2022/1388 (2022. gada 23. jūnijs) par neatrisinātajiem iebildumiem attiecībā uz biocīda “Pat’Appât Souricide Canadien Foudroyant” atļaujas noteikumiem un nosacījumiem, ko Francija un Zviedrija saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 528/2012 nodevušas izskatīšanai (OV 2022, L 208, 7. lpp.; turpmāk tekstā – “apstrīdētais lēmums”).
(
2
)	Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 528/2012 (2012. gada 22. maijs) par biocīdu piedāvāšanu tirgū un lietošanu (OV 2012 L 167, 1. lpp.).
(
3
)	Saskaņā ar valsts procedūru, kas paredzēta Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 98/8/EK (1998. gada 16. februāris) par biocīdo produktu laišanu tirgū (OV 1998, L 123, 1. lpp.). Pēc Regulas Nr. 528/2012 stāšanās spēkā šī atļauja tika saglabāta.
(
4
)	Atbilstoši Regulas Nr. 528/2012 33. pantam.
(
5
)	Pamatojoties uz Regulas 528/2012 48. pantu.
(
6
)	Kas izveidota saskaņā Regulas Nr. 528/2012 35. pantu.
(
7
)	Saskaņā ar Regulas Nr. 528/2012 36. panta 1. punktu.
(
8
)	Šis lēmums pieņemts pamatojoties uz Regulas Nr. 528/2012 36. panta 3. punktu.
(
9
)	Konkrēti – Regulas Nr. 528/2012 19. panta 1. punkta b) apakšpunkta iii) punktam. Atbilstoši šai normai biocīds ir atļauts, ja “ne pašam biocīdam, ne arī tā atliekvielām nav tūlītējas vai vēlākas nepieņemamas ietekmes uz [..] dzīvnieku veselību, ne tiešā veidā, ne ar dzeramā ūdens, pārtikas, dzīvnieku barības, gaisa vai citas netiešas ietekmes starpniecību”.
(
10
)	Saskaņā ar Regulas Nr. 528/2012 19. panta 5. punktu.
(
11
)	Pamatojoties uz LESD 263. panta ceturto daļu.
(
12
)	Kā paredzēts Regulas Nr. 528/2012 32. pantā.
(
13
)	Saskaņā ar Regulas Nr. 528/2012 36. panta 4. punktu.
(
14
)	Kas paredzēta Regulas Nr. 528/2012 19. panta 5. punktā.
(
15
)	Kas paredzēta Regulas Nr. 528/2012 35. pantā.
(
16
)	Kas paredzēti Regulas Nr. 528/2012 32.–40. pantā.
(
17
)	Kas paredzēts Regulas Nr. 528/2012 32. panta 2. punktā.
(
18
)	Regulas Nr. 528/2012 37. pantā ir paredzētas atkāpes no noteikuma par biocīdu tirdzniecības atļauju savstarpēju atzīšanu, pamatojoties uz izsmeļošu ar sabiedrības interesēm saistītu iemeslu sarakstu.
(
19
)	Regulas Nr. 528/2012 33. panta 1. punkta izpratnē
(
20
)	Pamatojoties uz Regulas Nr. 528/2012 48. panta 1. punktu.
(
21
)	Saskaņā ar Regulas Nr. 528/2012 48. panta 1. punktu.
(
22
)	Regulas Nr. 528/2012 48. panta 3. punkts.
(
23
)	Kas reglamentēta Regulas Nr. 528/2012 32.–40. pantā.
(
24
)	Konkrēti Regulas Nr. 528/2012 35. panta 3. punktā.
(
25
)	Saskaņā ar Regulas Nr. 528/2012 36. panta 2. punktu.