62024TO0267_RES
Vec T‑267/24
Christofer Edge
proti
Európskej investičnej banke
Uznesenie Všeobecného súdu (štvrtá komora zasadajúca v päťčlennom zložení) z 26. februára 2026
„Žaloba o neplatnosť – Verejná služba – Zamestnanci EIB – Lehota na podanie žaloby – Článok 41a Zamestnaneckého poriadku EIB – Počítanie lehôt – Neprípustnosť“
Žaloby úradníkov – Zamestnanci Európskej investičnej banky – Lehoty – Začiatok plynutia – Dátum oznámenia rozhodnutia o zamietnutí žiadosti o preskúmanie – Výpočet – Uplynutie – Určenie dies ad quem odkazom na deň, počas ktorého nastala udalosť
(Rokovací poriadok Všeobecného súdu, článok 58; Zamestnanecký poriadok Európskej investičnej banky, článok 41a; nariadenie Rady č. 1182/71, článok 3 ods. 1)
(pozri body 14 – 21)
Súdne konanie – Lehoty – Lehota zohľadňujúca vzdialenosť – Žiadosť pri podaní žaloby zamestnanca proti rozhodnutiu Európskej investičnej banky
(Rokovací poriadok Všeobecného súdu, článok 60; Zamestnanecký poriadok Európskej investičnej banky, článok 41a)
(pozri bod 22)
Zhrnutie
V rámci žaloby o neplatnosť, ktorú zamietol ako neprípustnú z dôvodu oneskoreného podania žaloby, Všeobecný súd zasadajúci v päťčlennom zložení po prvýkrát rozhodol o otázke počítania lehoty troch mesiacov stanovenej v článku 41a Zamestnaneckého poriadku Európskej investičnej banky (EIB), ako aj o uplatnení desaťdňovej lehoty zohľadňujúcej vzdialenosť stanovenej v článku 60 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu na spory medzi EIB a jej zamestnancami.
Dňa 17. mája 2024 žalobca, zamestnanec EIB, podal na Všeobecný súd žalobu o neplatnosť rozhodnutia EIB, ktoré mu bolo oznámené 6. februára 2024. EIB vzniesla námietku neprípustnosti založenú okrem iného na nedodržaní lehoty na podanie žaloby.
Posúdenie Všeobecným súdom
Všeobecný súd pripomenul, že pravidlá počítania lehôt stanovené v článku 58 jeho rokovacieho poriadku sa uplatňujú len na procesné lehoty stanovené Zmluvami, Štatútom Súdneho dvora Európskej únie a samotným rokovacím poriadkom.
Vzhľadom na to, že Zamestnanecký poriadok EIB neobsahuje spresnenia týkajúce sa metódy počítania lehoty na podanie žaloby stanovenej v článku 41a tohto poriadku, vyjadrenej v mesiacoch, ktorá začína plynúť odo dňa oznámenia napadnutého rozhodnutia, Všeobecný súd sa domnieval, že treba uplatniť metódu, ktorá zaručuje každému účastníkovi konania plný prospech z lehoty, a to bez ohľadu na hodinu, v ktorej došlo k oznámeniu predmetného aktu. Podľa tejto metódy platí, že ak sa lehota vyjadrená v dňoch, týždňoch, mesiacoch alebo rokoch má počítať od vzniku určitej udalosti alebo vykonania určitého úkonu, deň, keď táto udalosť nastala, alebo keď bol tento úkon urobený, sa do lehoty nezapočítava.
Podľa tejto metódy, keďže podľa článku 41a Zamestnaneckého poriadku EIB musí byť žaloba podaná na súd Európskej únie v lehote troch mesiacov odo dňa oznámenia, táto lehota začína plynúť na konci dňa oznámenia o polnoci a uplynie posledným dňom trojmesačnej lehoty o polnoci. Končí sa teda na konci dňa, ktorý má v mesiaci uvedenom v danej lehote rovnaké číslo ako deň oznámenia.
Okrem toho Všeobecný súd spresnil, že pravidlo stanovené v článku 60 jeho rokovacieho poriadku, podľa ktorého sa k procesným lehotám pripočíta desaťdňová lehota zohľadňujúca vzdialenosť, sa uplatňuje na všetky procesné lehoty, pokiaľ v uvedenom rokovacom poriadku nie je stanovené inak. Uplatňuje sa teda aj na lehoty týkajúce sa sporov medzi EIB a jej zamestnancami, ktoré boli predložené Súdnemu dvoru Európskej únie podľa článku 41a Zamestnaneckého poriadku EIB.
V dôsledku toho, keďže rozhodnutie EIB bolo žalobcovi oznámené 6. februára 2024, lehota na podanie žaloby začala plynúť 6. februára o polnoci alebo, inými slovami, 7. februára 2024 o 00:00 hod., a uplynula tri mesiace neskôr, teda 6. mája 2024 o polnoci. Keďže táto lehota bola predĺžená o desaťdňovú lehotu zohľadňujúcu vzdialenosť, žalobca mal podať svoju žalobu pred 16. májom 2024 o polnoci. Žaloba podaná 17. mája 2024 je teda oneskorená a žaloba je neprípustná.