62007CC0362
FÖRSLAG TILL AVGÖRANDE AV GENERALADVOKAT
PAOLO MENGOZZI
föredraget den 17 juli 2008 (
1
)
Förenade målen C-362/07 och C-363/07
Kip Europe SA m.fl.
och
Hewlett Packard International SARL
mot
Administration des douanes – Direction générale des douanes et droits indirects
”Gemensamma tulltaxan — Kombinerade nomenklaturen — Tullklassificering — Flerfunktionsapparater — Apparater som består av en laserutskriftsmodul och en skannermodul samt har kopieringsfunktion — Nummer 8471 — Nummer 9009”
I — Inledning
1.
Den hänskjutande domstolen har i förevarande mål begärt att EG-domstolen ska tolka några bestämmelser i tulltaxenomenklaturen. De specifika frågor som ställts rör de så kallade flerfunktionsapparaterna. EG-domstolen ombeds dock att i samband därmed även göra vissa förtydliganden med allmän giltighet.
II — Tillämpliga bestämmelser
A — Bestämmelserna i Kombinerade nomenklaturen
2.
Den version av Kombinerade nomenklaturen som är tillämplig på omständigheterna i förevarande tvist är den som gällde år 2006, vilken återfinns i förordning nr 1719/2005 (
2
) (nedan kallad 2006 års KN).
3.
I avsnitt I i del 1 i 2006 års KN, som har rubriken Allmänna bestämmelser, föreskrivs följande:
”1.
Benämningarna på avdelningar, kapitel och underavdelningar av kapitel är endast vägledande. Klassificeringen skall bestämmas med ledning av lydelsen av HS-numren (med fyrställig sifferkod), av anmärkningarna till avdelningarna eller kapitlen och, om inte annat föreskrivs i HS-numren eller i anmärkningarna, med ledning av följande bestämmelser.
…
3.
När … två eller flera HS-nummer kan komma ifråga för en vara gäller följande:
a)
Det HS-nummer som har den mest specificerade varubeskrivningen skall tillämpas framför ett HS-nummer som har en mera allmän varubeskrivning. …
b)
Blandningar, varor som består av olika material eller är sammansatta av olika beståndsdelar samt varor i satser för försäljning i detaljhandeln vilka inte kan klassificeras med ledning av regel 3 a, skall såvitt möjligt klassificeras som om de bestod av det material eller den beståndsdel som ger blandningen, varan eller satsen dess huvudsakliga karaktär.
c)
När en vara inte kan klassificeras med ledning av 3 a eller 3 b, skall det HS-nummer tillämpas som står sist av de HS-nummer som skäligen kan komma ifråga.
…”
4.
Avdelning XVI i 2006 års KN, som har rubriken Maskiner och apparater samt mekaniska redskap; elektrisk materiel; delar till sådana varor; apparater för inspelning eller återgivning av ljud, apparater för inspelning eller återgivning av bilder och ljud för television samt delar och tillbehör till sådana apparater, inleds med följande anmärkningar:
”1.
Denna avdelning omfattar inte
…
m)
artiklar enligt kapitel 90,
…
3.
Om inte annat föreskrivs skall maskinkombinationer som består av två eller flera maskiner som sammanfogats till en enhet samt andra maskiner som kan utföra två eller flera kompletterande eller alternativa arbetsuppgifter klassificeras som om de bestod enbart av den komponenten eller utgjorde en sådan maskin som utför den huvudsakliga arbetsuppgiften.
…”
5.
I avdelning XVI återfinns kapitel 84, som har rubriken Kärnreaktorer, ångpannor, maskiner, apparater och mekaniska redskap; delar till sådana varor. Det kapitlet inleds med följande anmärkningar:
”…
5.
…
B)
Maskiner för automatisk databehandling kan förekomma i form av system som består av ett varierande antal separata enheter. Om inte annat anges i E nedan skall en enhet anses utgöra en del av ett komplett system om den uppfyller följande villkor:
a)
Den är av sådant slag som endast eller huvudsakligen används i en maskin för automatisk databehandling.
b)
Den kan anslutas till centralenheten antingen direkt eller via en eller flera andra enheter.
c)
Den kan ta emot eller leverera data i sådan form (kod eller signaler) som kan användas av systemet.
…
D)
Skrivare, tangentbord, X-Y-koordinerade inorgan och minnen som uppfyller villkoren i B b och B c ovan skall under alla omständigheter klassificeras som enheter enligt nr 8471.
E)
Maskiner i vilka ingår en maskin för automatisk databehandling eller som arbetar i anslutning till en sådan maskin och som utför en specifik arbetsuppgift annan än databehandling skall klassificeras enligt de nummer som motsvarar deras respektive arbetsuppgifter eller, om detta inte är möjligt, enligt något slumpnummer.
…”
6.
Nr 8471 i 2006 års KN har följande struktur:”8471Maskiner för automatisk databehandling och enheter till sådana maskiner; magnetiska och optiska läsare, maskiner för överföring av data till databärare i kodad form samt maskiner för bearbetning av sådana data, inte nämnda eller inbegripna någon annanstans:…847160
–
Inorgan och utorgan, även innehållande minnen inom samma hölje:
84716020
– –
Skrivare
84716060
– –
Tangentbord
84716080
– –
Andra
…”
7.
I avdelning XVIII i 2006 års KN, som har rubriken Optiska instrument och apparater, foto- och kinoapparater, instrument och apparater för mätning eller kontroll, medicinska och kirurgiska instrument och apparater; ur; musikinstrument; delar och tillbehör till sådana artiklar, återfinns kapitel 90 som innehåller följande KN-nummer:”9009Fotokopieringsapparater med optiskt system eller av kontakttyp samt värmekopieringsapparater:
—
Apparater för elektrostatisk fotokopiering:
…90091200
– –
Apparater i vilka bilden av originalet överförs till kopian via ett annat medium (indirekt process)”.
B — Förordning nr 400/2006
8.
Genom förordning nr 400/2006 (
3
) har kommissionen tagit ställning till hur vissa varor ska klassificeras i Kombinerade nomenklaturen. Enligt denna förordning ska, såvitt här är av intresse, KN-nummer 90091200 omfatta en vara som definieras enligt följande:
”4.
En multifunktionell apparat som kan utföra
—
scanning,
—
lasertryck,
—
aserkopiering (indirekt process).
Apparaten, som har flera pappersmagasin, kan reproducera upp till 40 A4-sidor per minut.
Apparaten arbetar antingen självständigt (som kopiator) eller tillsammans med en dator eller i ett datornät (som skrivare, scanner och kopiator).”
9.
De skäl som anfördes för detta val var följande:
”Klassificering på grundval av de allmänna bestämmelserna 1, 3 c och 6 för tolkning av Kombinerade nomenklaturen, anmärkning 5 E till kapitel 84 samt texten till KN-nummer 9009 och 90091200.
Apparaten har flera funktioner som inte anses ge varan dess huvudsakliga karaktär.”
III — Målet vid den nationella domstolen och tolkningsfrågorna
10.
De tolkningsfrågor som domstolen ombeds att besvara har uppkommit i två nationella mål, varav det ena rör apparaten ”KIP 3000” och det andra rör tre olika modeller av flerfunktionsskrivare av märket Hewlett-Packard (nedan kallat HP) (laserjet CM 1015 MFP, laserjet M 1017 MFP och laserjet M 1005 MFP).
11.
Det är fråga om förhållandevis olika varor. Bland annat är KIP 3000 en skrivare/skanner för utskrifter i storformat som i huvudsak riktar sig till arkitekter och ingenjörer för yrkesmässig användning. Den innehåller även en fullständig dator med operativsystemet Windows. HP-apparaterna är däremot huvudsakligen avsedda för användning av familjer eller på mindre kontor.
12.
Det som de ovannämnda varorna har gemensamt är att de innehåller både en utskriftsmodul och en skannermodul. Denna kombination av en skrivare och en skanner gör att varorna, utöver skriv- och skannerfunktionerna, även kan utföra kopieringsfunktioner. Bland annat kan kopieringsfunktionerna utföras utan att apparaten är ansluten till en dator.
13.
De franska tullmyndigheterna klassificerade apparaterna i fråga enligt KN-nummer 90091200 då de fann att apparaterna i själva verket var att anse som kopieringsmaskiner. Denna klassificering medför att tull ska tas ut enligt en tullsats på 6 procent. En klassificering enligt nr 847160, som de importerande bolagen föreslagit, medför däremot att importen kan ske tullfritt. Avskaffandet av tull på ”IT-produkter” har sin grund i ett avtal härom som ingåtts inom ramen för Världshandelsorganisationen (WTO) och följer av en ministerförklaring av den 13 december 1996 om handeln med informationsteknikprodukter. Detta avtal har genomförts av rådet genom beslut 97/359/EG av den 24 mars 1997 om avskaffande av tullar på informationsteknikprodukter. (
4
)
14.
Den hänskjutande domstolen, vid vilken tvisten anhängiggjorts, har ställt följande tolkningsfrågor till EG-domstolen: (
5
)
”1)
Utgör kopieringsfunktionen i en sådan flerfunktionsapparat som har beskrivits i det förevarande förfarandet, vilken har tagits fram för att användas ansluten till en eller flera datorer, direkt eller via ett nätverk, men som kan användas självständigt, dock endast vad gäller kopieringsfunktionen, en ”specifik arbetsuppgift annan än databehandling” i den mening som avses i anmärkning 5 E till kapitel 84 i KN?
2)
Om den första frågan ska besvaras jakande, innebär denna specifika arbetsuppgift, som det är uttryckligen fastställt inte ger varan dess huvudsakliga karaktär, att varan inte kan klassificeras enligt kapitel 84 med tillämpning av anmärkning 5 E, trots att varan har utskrifts- och skannerfunktioner som omfattas av begreppet databehandling?
3)
Om så är fallet, ska varan klassificeras i enlighet med den allmänna regeln 3 b med hänsyn till att det rör sig om en vara som är sammansatt av tre materiellt olika moduler (skrivare, skanner och dator)?
4)
Ska skrivare av det slag som beskrivs i förevarande förfarande vid en korrekt tolkning av Harmoniserade systemet och [KN] generellt sett klassificeras enligt nr 847160 eller enligt nr 90091200?
5)
Strider kommissionens förordning (EG) nr 400/2006 av den 8 mars 2006 mot bestämmelserna i [KN] och reglerna 1 och 3 b i de allmänna bestämmelserna för tolkning av [KN] genom att den har motiverats med hänvisning till begreppet”specifik funktion som ger varan dess huvudsakliga karaktär” och genom att den innebär att de nämnda skrivarna ska klassificeras enligt nr 90091200?”
IV — Prövning av tolkningsfrågorna
A — Inledande överväganden
15.
Tullklassificeringen av flerfunktionsapparater av det slag som är aktuellt i målet borde inte bereda några svårigheter i framtiden. 2007 års KN innehåller nämligen inte längre nr 9009, och varorna i fråga ska klassificeras enligt nr 8443, som nu omfattar ”[t]ryckpressar... andra skrivare, kopieringsapparater och telefaxapparater, även kombinerade”. Närmare bestämt omfattar nr 844331, i den nu gällande lydelsen för år 2008, (
6
)”[a]pparater som utför minst två av arbetsuppgifterna utskrift, kopiering och telefaxöverföring och kan anslutas till en maskin för automatisk databehandling eller till ett nätverk”.
16.
Det ska emellertid framhållas att en av de väsentligaste och mest centrala frågorna i detta mål, nämligen frågan hur anmärkning 5 E till kapitel 84 i KN ska tolkas, alltjämt är aktuell, då den bestämmelsen fortfarande finns med i KN.
B — De första fyra frågorna, avseende tolkningen av KN
1. Inledande överväganden
17.
Jag anser att de första fyra frågorna som den nationella domstolen har ställt kan prövas tillsammans. Den nationella domstolen har nämligen ställt dessa för att få klarhet i hur de relevanta bestämmelserna i KN ska tolkas, så att den kan klassificera de ovan beskrivna apparaterna.
18.
Det gäller närmare bestämt att i första hand avgöra vilka bestämmelser om tolkning av KN som är tillämpliga i det förevarande fallet och i andra hand avgöra hur dessa ska förstås.
2. Parternas argument
19.
Bolagen Kip Europe och Hewlett-Packard, sökande i målet vid den nationella domstolen och företrädda av samma advokater, har ingett identiska yttranden, vilka syftar till att visa att apparaterna i fråga borde klassificeras enligt nr 847160.
20.
Sökandena har i första hand hävdat att varorna ska klassificeras enligt nr 847160 på grund av den allmänna regeln 3 b, med hänsyn till att utskriftsmodulen (eller i andra hand utskriftsmodulen och skannermodulen som helhet betraktade) ger dessa apparater deras ”huvudsakliga karaktär”.
21.
Enligt dessa parter kan man däremot inte beakta den ”arbetsuppgift” som apparaterna ska utföra, eftersom denna faktor inte anges i den allmänna regeln 3 b. Kriteriet avseende den ”huvudsakliga arbetsuppgiften” föreskrivs nämligen enbart i anmärkning 3 till avdelning XVI, och denna anmärkning är inte tillämplig när varorna kan klassificeras, generellt sett, även enligt andra nummer än de i avdelning XVI (såsom i förevarande fall). (
7
)
22.
Sökandena anser att domstolen i domen i målet Xerox (
8
) gjorde fel som använde sig av kriteriet ”arbetsuppgift” i stället för kriteriet ”material” eller ”beståndsdel” vid tillämpningen av den allmänna regeln 3 b. (
9
)
23.
Vad därefter gäller anmärkning 5 E till kapitel 84 i KN, som ligger till grund för den franska tullmyndighetens resonemang, har den enligt sökandena tillämpats felaktigt. Den bestämmelsen har nämligen helt enkelt till syfte att utesluta att man som ”IT-produkter” klassificerar helt annorlunda apparater, som inte är avsedda för databehandling utan som, av konstruktionsskäl eller användningsskäl, innehåller en dator eller kan kopplas till en sådan. (
10
)
24.
Att tillämpa anmärkning 5 E i det förevarande fallet skulle innebära att man ansåg att kopieringsfunktionen var av avgörande betydelse, och bortsåg från utskrifts- och skannerfunktionerna, vilka ostridigt är databehandlingsfunktioner. Enligt sökandena har anmärkning 5 E avfattats enbart med avseende på apparater som har en enda funktion. (
11
)
25.
Om man följde de franska tullmyndigheternas resonemang skulle man, enligt sökandena, kunna hamna i den absurda situationen att en dator skulle klassificeras som ett ur, eftersom den även har en klockfunktion. (
12
)
26.
Sökandena har vidare påpekat att kopieringsfunktionen i sig skulle kunna anses utgöra ett slags databehandling, varmed möjligheten att tillämpa anmärkning 5 E till kapitel 84 automatiskt utesluts. (
13
)
27.
Den franska, den nederländska och den polska regeringen samt kommissionen har däremot förordat en klassificering enligt nr 90091200.
28.
Även om det finns skillnader mellan de argument som framförts, kan deras resonemang sammanfattas på följande sätt:
29.
Klassificeringen enligt nr 90091200 följer i första hand av anmärkning 5 E till kapitel 84 i KN. Den omständigheten att flerfunktionsapparaterna i fråga självständigt kan utföra kopieringsfunktioner, utan att behöva vara anslutna till en dator, är enligt dem tillräckligt för att den nämnda bestämmelsen ska vara tillämplig, och således för att klassificera varorna enligt det nummer som motsvarar denna specifika funktion (det vill säga nr 90091200 i 2006 års KN). (
14
)
30.
Samma klassificering skulle i andra hand kunna göras med stöd av den allmänna regeln 3 c, när regel 3 b inte kan tillämpas på grund av att det inte är möjligt att bestämma att det finns en viss del som ger varorna deras ”huvudsakliga karaktär”. (
15
)
3. Bedömning
a) Allmänna överväganden
31.
Jag anser att det förevarande målet är av särskilt intresse, då domstolen här har att uttala sig om tolkningen av vissa för tullklassificeringen grundläggande regler, och inte bara har att ge en konkret upplysning om hur en enskild vara ska klassificeras. Jag syftar härvid, såsom uppenbart framgår av min analys nedan, särskilt på anmärkning 5 till kapitel 84 i KN och på den allmänna regeln 3 i KN.
32.
Jag vill även påpeka att de i det förevarande fallet tillämpliga bestämmelserna, som bekant, delvis har sitt ursprung i internationella avtal som gemenskapen har ingått.
33.
Jag avser i första hand uppenbarligen Harmoniserade systemet, som utarbetats inom ramen för Världstullorganisationen, som ligger till grund för KN. (
16
) Det går vidare inte att bortse från den eventuella betydelsen, i förevarande fall, av det inom WTO ingångna avtalet om handeln med informationsteknikprodukter. (
17
) Dessa internationella bestämmelsers betydelse i det förevarande fallet kommer att analyseras nedan. (
18
)
34.
Det ska även erinras om att tullklassificering av varor, enligt fast rättspraxis, ska ske med användning av kriterier som är objektiva i så stor utsträckning som möjligt, varvid man ska utgå från lydelsen av tulltaxenumret i KN och från de objektiva kännetecknen och egenskaperna hos de varor som ska klassificeras. (
19
) Därtill kommer att de förklarande anmärkningar som upprättas av Tullsamarbetsrådet och kommissionen utgör tolkningsdata av stor betydelse, även om de inte är rättsligt bindande. (
20
)
35.
Den nationella domstolen har i förevarande fall att avgöra huruvida de ovan beskrivna flerfunktionsapparaterna ska klassificeras enligt nr 8471 i KN (som tillhör kapitel 84 i avdelning XVI) eller enligt nr9009 i KN (i kapitel 90 i avdelning XVIII).
36.
Generellt gäller att bestämmelserna i KN klart visar att den som ska tolka KN är skyldig att i första hand beakta specifika och mer detaljerade bestämmelser och att tillämpa de mer allmänna bestämmelserna endast när det inte är möjligt att göra en klassificering med stöd av de förstnämnda. Detta framgår särskilt av regel 1 i de allmänna bestämmelserna för tolkning av KN. Enligt denna regel ska bland annat de allmänna bestämmelserna endast tillämpas när så är nödvändigt, och endast om inte annat föreskrivs i de enskilda KN-numren eller i anmärkningarna till avdelningarna och kapitlen. I den därefter följande allmänna regeln 3 a föreskrivs att ”[d]et [KN]-nummer som har den mest specificerade varubeskrivningen skall tillämpas framför ett [KN]-nummer som har en mera allmän varubeskrivning”.
37.
I enlighet härmed anser jag att det i förevarande fall följaktligen är nödvändigt att i första hand undersöka anmärkning 5 till kapitel 84 i KN, för att avgöra dess betydelse och eventuella tillämplighet i det förevarande fallet. Om nödvändigt kommer jag därefter att undersöka anmärkning 3 till avdelning XVI och slutligen den allmänna regeln 3.
b) Anmärkning 5 till kapitel 84 i KN
38.
Som nämnts ovan föreskrivs det i anmärkning 5 E till kapitel 84 att ”[m]askiner i vilka ingår en maskin för automatisk databehandling eller som arbetar i anslutning till en sådan maskin och som utför en specifik arbetsuppgift annan än databehandling skall klassificeras enligt de nummer som motsvarar deras respektive arbetsuppgifter eller, om detta inte är möjligt, enligt något slumpnummer”.
39.
Det är framför allt den franska och den nederländska regeringen som i förevarande mål har hävdat att de aktuella varorna, med tillämpning av denna bestämmelse, inte kan omfattas av kapitel 84, då det förhållandet att de kan användas för att göra fotokopior utan att vara anslutna till en dator medför att de ska klassificeras enligt kapitel 90.
40.
Bedömningen av huruvida denna bestämmelse är tillämplig i det förevarande fallet ska ske i tre på varandra följande led. Först ska undersökas huruvida anmärkning 5 E generellt sett kan användas för att klassificera en enskild vara enligt ett nummer utanför det kapitel som anmärkningen föregår, det vill säga utanför kapitel 84. Om så är fallet, ska det därefter prövas huruvida kopieringsfunktionen hos de ifrågavarande varorna utgör en”specifik arbetsuppgift annan än databehandling”. Om även detta är fallet, kvarstår slutligen att bedöma huruvida denna anmärkning kan tillämpas i det aktuella konkreta fallet.
i) Den generella tillämpligheten av anmärkning 5 E
41.
Först ska undersökas huruvida det är möjligt att använda anmärkning 5 E för att klassificera en vara enligt ett nummer utanför kapitel 84, som är det kapitel som anmärkningen avser.
42.
Anmärkningarna till underavdelningar i KN är i allmänhet tillämpliga endast med avseende på den del av KN som dessa befinner sig i. (
21
)
43.
Detta är emellertid inte tillräckligt för att utesluta att anmärkning 5 E kan vara generellt tillämplig i det förevarande fallet.
44.
Denna anmärkning har nämligen för det första inte till uppgift att ange en specifik klassificering för vissa varor utan syftar endast till att utesluta en viss klassificering. Syftet med anmärkningen är närmare bestämt att undvika att en vara kan klassificeras som en “IT-produkt” endast på grund av att den innehåller en dator eller kan utföra arbete ansluten till en dator, trots att varan har en helt annan funktion. Det är uppenbart att en ”IT-klassificering” av dessa varor skulle avse ett nummer i kapitel 84 i 2006 års KN, eftersom det är där som ”IT-produkterna” återfinns. En anmärkning som syftar till att utesluta en ”IT-klassificering” i dessa fall skulle inte ha kunnat placeras på något annat ställe än det där den befinner sig, i inledningen till kapitel 84. Eftersom varor som innehåller en dator eller som, anslutna till en dator, utför arbete men som utför andra funktioner än IT-funktioner skulle kunna klassificeras enligt något annat kapitel i KN, skulle alternativet till att placera anmärkningen i inledningen till kapitel 84 vara att placera den bland de allmänna reglerna för klassificering. Med hänsyn till dessa reglers mycket generella karaktär förefaller dock den placeringen uppriktigt sagt föga lämplig.
45.
Jag vill för det andra påpeka att, i det enda kända fall där domstolen har ansett det föreligga förutsättningar för att tillämpa anmärkning 5 E, den klassificering som ansågs vara ett möjligt alternativ till klassificeringen enligt kapitel 84 avsåg ett annat kapitel, kapitel 85. (
22
) Om domstolen hade ansett att anmärkning 5 E kunde tillämpas endast för att åstadkomma en klassificering av varor som något annat än ”IT-produkter” inom ramen för kapitel 84, borde den i det dåvarande fallet ha underlåtit att tillämpa denna anmärkning.
46.
Anmärkning 5 E är således enligt min mening generellt tillämplig i fall som det förevarande.
ii) Förekomsten av en ”specifik arbetsuppgift annan än databehandling”
47.
Det kvarstår därmed att undersöka huruvida de aktuella flerfunktionsapparaternas kopieringsfunktion kan kvalificeras som ”en specifik arbetsuppgift annan än databehandling” i den mening som avses i anmärkning 5 E.
48.
Jag anser att det inte kan råda några tvivel om att denna fråga måste besvaras jakande.
49.
Kopieringsfunktionen är nämligen, åtminstone enligt 2006 års KN, med säkerhet ”en specifik arbetsuppgift annan än databehandling”, eftersom den återfanns i ett annat kapitel (och i en annan avdelning) i KN. Jag syftar uppenbarligen på kapitel 90, i vilket kommissionen och de medlemsstater som har yttrat sig anser att de aktuella varorna bör klassificeras.
iii) Huruvida artikel 5 E är konkret tillämplig i det förevarande fallet
50.
Det förhållandet att anmärkning 5 E är potentiellt tillämplig och att kopieringsfunktionen utgör ”en specifik arbetsuppgift annan än databehandling” innebär enligt min mening emellertid inte att anmärkning 5 E faktiskt ska tillämpas i det förevarande fallet.
51.
Jag anser nämligen att denna bestämmelse visserligen med säkerhet kan tillämpas, utan att det behöver göras någon ytterligare prövning, när den ”specifik[a] arbetsuppgift[en] annan än databehandling” i det konkreta fallet är den enda funktion som utförs av de varor som ska klassificeras.
52.
Å andra sidan framstår det som betydligt mer tveksamt huruvida denna bestämmelse kan tillämpas, när en och samma vara både har databehandlingsfunktioner och andra funktioner.
53.
Detta är fallet i förevarande mål.
54.
De aktuella apparaterna har nämligen både databehandlingsfunktioner – vilka med säkerhet omfattas av IT-kapitlet i KN (i förevarande fall utskrifts- och skannerfunktioner) – och funktioner som inte omfattas av detta område (i förevarande fall fotokopieringsfunktioner).
55.
Om förekomsten av en enda funktion som inte avser databehandling vore tillräcklig för att kategoriskt utesluta att varorna i fråga skulle kunna klassificeras som ”IT-produkter” enligt kapitel 84 i KN, skulle detta leda till den, enligt min mening, paradoxala situationen att en vara klassificeras på grundval av en funktion i varan som skulle kunna vara av helt underordnad betydelse eller till och med irrelevant.
56.
Detta skulle bland annat göra det svårt att klassificera varor som har flera funktioner som inte avser databehandling. Jag tänker på det fallet, som är allt annat än teoretiskt, att de varor som ska klassificeras är flerfunktionsapparater som, utöver utskrifts-, skanner- och kopieringsfunktioner, även har faxfunktioner.
57.
Den tolkning som jag föreslår förefaller inte strida mot domstolens praxis avseende anmärkning 5 E.
58.
Domstolen har nämligen funnit, efter att ha bedömt att den då aktuella varan utförde en ”specifik arbetsuppgift annan än databehandling”, att anmärkning 5 E var tillämplig i ett fall där varan visserligen innehöll en dator men var konstruerad och presenterades för kunderna som en videoövervakningsapparat. Det rörde sig med andra ord om en vara vars enda funktion i praktiken bestod av något annat än databehandling. (
23
)
59.
Domstolen har i olika domar funnit att förutsättningarna inte var uppfyllda för att anse att en apparat utförde en ”specifik arbetsuppgift” annan än databehandling. (
24
)
60.
I ett mer närliggande fall, avseende flerfunktionsapparater som innefattade en skrivare, en skanner och en fax, hade domstolen emellertid tyvärr inte anledning att pröva den exakta klassificeringen av varorna i fråga, eftersom den tolkningsfråga som ställts endast rörde giltigheten av en klassificeringsförordning. (
25
)
61.
I det förevarande fallet står det emellertid klart att kopieringsfunktionen endast utgör en av funktionerna hos apparaterna i fråga, och den är inte heller deras huvudfunktion. Att på förhand och kategoriskt utesluta att de kan klassificeras bland ”IT-produkterna” på grund av att de även kan utföra fotokopiering skulle i praktiken kunna leda till ett kringgående av bestämmelserna i KN.
62.
Jag anser således att anmärkning 5 E till kapitel 84 i KN, för att undvika klara snedvridningar av tullklassificeringen, ska tillämpas på så sätt att hänvisningen till en specifik arbetsuppgift utgör en hänvisning till en arbetsuppgift som utgör den enda funktionen hos själva varan. I övriga fall ska varan klassificeras enligt de övriga bestämmelserna i KN.
63.
Den omständigheten att anmärkning 5 E inte är tillämplig i ett enskilt fall innebär förstås inte att en vara med nödvändighet ska klassificeras som en ”IT-produkt”. Tillämpningen av de andra klassificeringsbestämmelserna kan ju leda till ett annat resultat.
64.
Då kopieringsfunktionerna inte är de enda funktioner som varorna i fråga kan utföra, och för övrigt inte heller är varornas huvudsakliga funktioner, kan anmärkning 5 E till kapitel 84 således inte tillämpas i förevarande fall. Det kan följaktligen inte på förhand och kategoriskt uteslutas att varorna kan klassificeras som ”IT-produkter” enligt kapitel 84 i 2006 års KN.
65.
Det ovan anförda förefaller mig även bekräftas av anmärkning 5 B till kapitel 84, i vilken det, visserligen med förbehåll för vad som föreskrivs i den efterföljande anmärkningen 5 E, uttryckligen föreskrivs att en enhet ska anses utgöra en del av ett system för databehandling om den bland annat är ”av sådant slag som endast eller huvudsakligen används i en maskin för automatisk databehandling” (min kursivering). Med andra ord har lagstiftaren utgått från att även komponenter som, om än i andra hand, kan utföra funktioner som inte avser databehandling kan anses vara delar av ett datasystem. Om anmärkning 5 E skulle tolkas så, vilket kommissionen och de regeringar som har yttrat sig i målet har föreslagit, att även den minsta ”icke-IT-funktion” hos en vara räcker för att utesluta att varan ska klassificeras som en ”IT-produkt”, skulle användningen av adverbet ”huvudsakligen” helt sakna mening, eftersom anmärkning 5 B då skulle vara tillämplig endast på varor som uteslutande är avsedda för användning inom ramen för ett datasystem.
66.
Det kan inte heller bortses från den omständigheten, som visserligen inte är av avgörande betydelse, att flerfunktionsapparater av det slag som nu är aktuellt omfattas av kapitel 84, och närmare bestämt av nr 844331, i senare lydelser av KN. (
26
)
67.
Jag anser slutligen att den restriktiva tolkning som jag föreslår beträffande anmärkning 5 E till kapitel 84 även har stöd i det inom WTO ingångna avtalet om handeln med informationsteknikprodukter.
68.
Om man bortser från frågan huruvida detta avtal är tillämpligt i det förevarande fallet, vilken inte har tagits upp av parterna, (
27
) står det klart att avtalet, i enlighet med skyldigheten att göra en konform tolkning, (
28
) inte framstår som förenligt med tolkningar som, såsom den som kommissionen och de regeringar som har yttrat sig i målet har föreslagit, innebär att tillämpningsområdet för den aktuella tullbefrielsen begränsas i största möjliga utsträckning.
69.
I det ovannämnda avtalet ges nämligen ett tydligt stöd för fri rörlighet, utan erläggande av tull, för ”IT-produkter”, vilka anses ha en ”viktig roll att spela för informationsindustrins utveckling och för världsekonomins dynamiska expansion”.
c) Anmärkning 3 till avdelning XVI
70.
Sedan möjligheten att tillämpa anmärkning 5 E till kapitel 84 har uteslutits, enligt mitt resonemang ovan avseende bestämmelserna om tolkning av KN, (
29
), ska det undersökas huruvida det är möjligt att klassificera varorna i fråga med tillämpning av anmärkning 3 till avdelning XVI. Denna anmärkning har följande lydelse: ”maskinkombinationer … samt andra maskiner som kan utföra två eller flera … arbetsuppgifter klassificeras som om de bestod enbart av den komponent eller utgjorde en sådan maskin som utför den huvudsakliga arbetsuppgiften” (min kursivering).
71.
Det förefaller mig emellertid uppenbart att denna bestämmelse inte är tillämplig i förevarande fall.
72.
Såsom jag redan angett ovan kan nämligen varorna klassificeras enligt kapitel 84 respektive kapitel 90. Dessa båda kapitel befinner sig emellertid i olika avdelningar (avdelning XVI respektive XVIII), varför en anmärkning till endast en av dessa inte kan tillämpas i detta fall. (
30
) Även parterna har vid förhandlingen förklarat sig dela denna uppfattning.
73.
Jag vill vidare påpeka att det i anmärkning 1 till avdelning XVI anges att ”[d]enna avdelning omfattar inte … m)artiklar enligt kapitel 90 …”. (
31
) Detta tyder på att det ska göras en klar åtskillnad mellan dessa båda delar av KN.
d) Den allmänna regeln 3
i) Allmänna överväganden
74.
I enlighet med det ovan anförda anser jag följaktligen att det är nödvändigt i förevarande fall att tillämpa de allmänna reglerna för tolkning av KN, vilka återfinns i avsnitt I i KN. Den regel som ska tillämpas för att klassificera en vara som kan komma i fråga för två eller flera KN-nummer är den allmänna regeln 3.
75.
Denna regel återfinns i tre bokstaverade led. Enligt det första ska det KN-nummer som har den mest specificerade varubeskrivningen ha företräde framför ett KN-nummer som har en mera allmän varubeskrivning. Denna princip står i överensstämmelse med den allmänna strukturen i KN:s klassificeringssystem. Den är emellertid inte användbar för oss i förevarande fall, eftersom de olika möjliga klassificeringarna av de aktuella varorna båda två är lika specificerade och befinner sig i olika kapitel och avdelningar.
76.
I led b i den allmänna regeln 3 föreskrivs däremot att ”[b]landningar” ska klassificeras som om de bestod av ”det material eller den beståndsdel som ger blandningen, varan eller satsen dess huvudsakliga karaktär”.
77.
Såsom framgått ovan vid sammanfattningen av parternas ståndpunkter, anser de regeringar som har ingett yttrande i målet och kommissionen att den nu citerade bestämmelsen inte är tillämplig, med hänsyn till att det i förevarande fall inte är möjligt att urskilja något som ger de aktuella flerfunktionsapparaterna deras huvudsakliga karaktär. (
32
) Enligt dem är det följaktligen led c i den allmänna regeln som ska tillämpas i förevarande fall.
78.
Sökandena i de nationella målen har för sin del erinrat om skillnaderna mellan led b i den allmänna regeln 3 och anmärkning 3 till avdelning XVI. I synnerhet ska det göras noga åtskillnad mellan begreppet ”den huvudsakliga arbetsuppgiften” i den sistnämnda bestämmelsen och begreppen ”material” och ”beståndsdel” som kännetecknar en vara enligt den allmänna regeln 3 b.
79.
Sökandenas ståndpunkt förklaras av att de ifrågavarande apparaternas förmåga att självständigt utföra fotokopiering kan utgöra en ”arbetsuppgift” men kan uppenbarligen inte anses utgöra en materiell komponent i själva varorna. De aktuella flerfunktionsapparaterna är således summan av en utskriftsmodul och en skannermodul, vilka är de enda två fysiskt urskiljbara delarna. Fotokopieringsförmågan är så att säga helt enkelt en ”sidoeffekt” av att dessa två moduler kombineras.
80.
Enligt sökandenas resonemang borde fotokopieringsförmågan, i egenskap av en ”arbetsuppgift” inte kunna beaktas vid klassificeringen enligt den allmänna regeln 3 b. Eftersom man därvid uteslutande ska se till varans materiella komponenter och dessa endast kan klassificeras inom ramen för kapitel 84 i KN, är det enligt sökandena omöjligt att klassificera varorna enligt kapitel 90.
81.
Jag delar emellertid inte denna uppfattning. Kommissionens och regeringarnas resonemang angående möjligheten att tillämpa anmärkning 5 E i avdelning XVI i det förevarande fallet kan som ovan nämnts innebära en förvanskning av den normativa strukturen i KN. Även den av sökandena föreslagna tolkningen av den allmänna regeln 3 b – som är en tolkning strikt enligt ordalydelsen – riskerar emellertid att leda till lika oacceptabla resultat.
82.
Att endast beakta de materiella delar som en vara med flera olika användningsändamål består av, såsom de aktuella flerfunktionsapparaterna, och helt bortse från de arbetsuppgifter som varan kan utföra, förefaller mig utgöra en tämligen ”närsynt” tolkningsmetod. Detta gäller särskilt med beaktande av att vi lever i en tid med alltfler elektroniska apparater och en ständigt ökande miniatyrisering och tendens att tillverka produkter som kombinerar olika funktioner i enlighet med den så kallade tekniska konvergensen. En klassificering som endast beaktar de externa eller materiella delarna av en vara framstår mot denna bakgrund som allt mindre tillfredsställande.
83.
Jag anser därför att den av domstolen gjorda tolkningen i domen i det ovannämnda målet Xerox är fullt korrekt och att den framförda kritiken mot densamma (
33
) saknar grund. Denna tolkning kan inte på något sätt anses utgöra resultatet av ett redaktionellt fel, som sökandena föreslagit vid förhandlingen.
84.
Domstolen hade i det målet att avgöra hur en apparat med telefax- och fotokopieringsfunktioner skulle klassificeras. Domstolen fann att det inte var möjligt att tillämpa den allmänna regeln 3 b, ”eftersom apparaterna i fråga inte uppvisar något användningssätt som gör det möjligt att fastställa deras huvudsakliga karaktär” (
34
) (min kursivering). Domstolen ansåg med andra ord att det, i fall där det framstår som nödvändigt med hänsyn till den enskilda varans tekniska egenskaper, är möjligt att beakta för vilka arbetsuppgifter varan kan användas, även vid tillämpningen av den allmänna regeln 3. Detta gäller trots att det i den regeln inte talas om arbetsuppgifter utan endast om material och beståndsdelar.
ii) Tillämpningen av den allmänna regeln 3 i förevarande fall
85.
Jag ska nu övergå till att undersöka tillämpningen av den allmänna regeln 3 på varorna i förevarande mål. Jag vill först framhålla att tillämpningen av led b eller led c i den allmänna regeln 3 principiellt sett inte kan bero på en bedömning från fall till fall.
86.
Detta medför emellertid att ytterligare en fråga uppkommer i förevarande fall.
87.
Om man nämligen antar att de ifrågavarande flerfunktionsapparaternas huvudfunktioner utgörs av utskriftsfunktionen och skannerfunktionen, vilket förefaller mig sannolikt, och att kopieringsfunktionen är av sekundär betydelse i förhållande till dessa, måste det avgöras huruvida klassificeringen ska ske enligt led b eller enligt led c.
88.
Även om man i stället antar att utskrifts-, skanner- och kopieringsfunktionerna samtliga har lika stor betydelse, kvarstår likväl den omständigheten att utskrifts- och skannerfunktionerna, vilka båda kan kvalificeras som ”IT-funktioner” enligt 2006 års KN, tillsammans utgör majoriteten av de ifrågavarande apparaternas funktioner (två tredjedelar av de funktioner som utförs).
89.
Om det endast finns en enda huvudfunktion, råder det inga tvivel om att det är bestämmelsen i led b som ska tillämpas. Om det inte är möjligt att urskilja en utmärkande del, bör man använda bestämmelsen i led c. I det förevarande fallet är det emellertid fråga om en dubbel ”huvudfunktion” (utskrifts- och skannerfunktionerna, vilka båda hör till kapitel 84) och en enda ”sekundär funktion” (kopieringsfunktionen, som hör till kapitel 90). Innebär då det förhållandet att det är omöjligt att fastställa en enda huvudfunktion att bestämmelsen i led c ska tillämpas – vilket skulle medföra att varorna i fråga ska klassificeras enligt kapitel 90?
90.
Detta förefaller mig inte kunna accepteras. Det skulle leda till en klassificering som avgörs på grundval av en sekundär och relativt marginell aspekt hos den vara som ska klassificeras. Jag anser i stället att om en vara har flera ”huvudfunktioner” (eller i materialhänseende har flera utmärkande delar) som samtliga hör till ett enda kapitel eller en enda avdelning i KN, är det nödvändigt att klassificera varan i fråga enligt det kapitlet eller den avdelningen, vid behov med tillämpning av anmärkningarna till kapitlet eller avdelningen för att det exakta numret som det ska klassificeras i ska kunna bestämmas.
91.
Jag anser således, även på grundval av de uppgifter som framkommit vid förhandlingen, att det lämpligaste KN-numret för klassificering av apparaterna i fråga är, inom ramen för kapitel 84, undernummer 847160. Detta nummer har även föreslagits av den hänskjutande domstolen.
e) Förslag till avgörande, såvitt avser de första frågorna
92.
Mot bakgrund av vad ovan anförts föreslår jag att domstolen besvarar de första fyra tolkningsfrågorna enligt följande:
1.
Kopieringsfunktionen hos flerfunktionsapparater av det slag som nu är i fråga utgör en ”specifik arbetsuppgift annan än databehandling” i den mening som avses i anmärkning 5 E till kapitel 84 i KN.
2.
Det är endast om denna specifika arbetsuppgift är den enda uppgift som apparaten i fråga kan utföra som det inte är möjligt att klassificera varorna som “IT-produkter” enligt kapitel 84, till följd av anmärkning 5 E till detta kapitel.
3.
Vid tillämpning av 2006 års KN ska flerfunktionsapparater som utför utskrifts-, skanner och kopieringsfunktioner klassificeras på grundval av den allmänna regeln 3. Om det är möjligt att fastställa en enda huvudfunktion, eller en kombination av huvudfunktioner som kan hänföras till samma avdelning eller till samma kapitel i KN, ska varan klassificeras på grundval av bestämmelsen i led b i den nämnda allmänna regeln, eventuellt med tillämpning av anmärkningarna till avdelningen eller kapitlet i fråga. Om så inte är fallet ska bestämmelsen i led c tillämpas.
4.
Flerfunktionsapparater av det slag som är i fråga i förevarande mål ska klassificeras enligt nr 847160 i 2006 års KN.
C — Giltigheten av förordning nr 400/2006
1. Parternas argument
93.
Sökandena har hävdat att det är nödvändigt att ogiltigförklara förordning nr 400/2006. Kommissionen har som nämnts ovan i den förordningen fastställt att en flerfunktionsapparat som kan utföra skanner-, laserutskrifts- och kopieringsfunktioner ska klassificeras enligt nr 90091200. Denna klassificering har bestämts med tillämpning av de ovan beskrivna bestämmelserna, på grund av att ”[a]pparaten har flera funktioner som inte anses ge varan dess huvudsakliga karaktär”.
94.
Enligt sökandena ska den vara som kommissionen har bedömt i nämnda förordning i stället klassificeras enligt kapitel 84 i KN, i analogi med vad de föreslagit i fråga om de varor som är föremål för prövning i det förevarande målet. Denna klassificering grundas på samma resonemang och samma tolkningsmetod som beskrivits ovan.
95.
Kommissionen anser däremot att det, mot bakgrund av det av kommissionen föreslagna svaret på de första fyra frågorna, inte är nödvändigt att besvara den femte frågan. (
35
)
96.
Den franska och den nederländska regeringen har för sin del föreslagit, med åberopande av i huvudsak samma skäl, att domstolen förklarar att förordning nr 400/2006 är giltig. (
36
) Den polska regeringen har intagit samma ståndpunkt (
37
), men har gjort en mer ingående analys av frågan. Den har även framhållit att domstolen bör vidta åtgärder för att begränsa domens rättsverkningar i tiden, för det fall den skulle ogiltigförklara förordningen i fråga. (
38
)
2. Min bedömning
97.
Även om de olika parterna i målet förefaller ta för givet att frågorna avseende klassificeringen av de ifrågavarande flerfunktionsapparaterna och giltigheten av förordning nr 400/2006 är parallella, synes det mig emellertid som om de två frågorna måste bedömas för sig.
98.
Såsom domstolen klart har slagit fast är en klassificeringsförordning nämligen endast tillämplig i ett konkret fall när de varor som ska klassificeras faktiskt motsvarar de varor som bedömts i förordningen. Detta innebär särskilt att varorna måste ha inte bara samma funktioner, utan även att de har samma huvudfunktion, för det fall de utför flera olika funktioner. (
39
)
99.
Särskild betydelse ska härvid tillmätas den motivering som lämnats i klassificeringsförordningen. (
40
)
100.
Jag anser att de i det förevarande målet aktuella flerfunktionsapparaterna inte kan anses vara analoga i förhållande till den apparat som har bedömts i förordning nr 400/2006.
101.
Det ska först påpekas att av de skäl som har föranlett klassificeringen av den i förordning nr 400/2006 bedömda varan enligt KN-nummer 90091200, har kommissionen i motiveringen av förordningen tillmätt den omständigheten, att det inte fanns någon funktion som kunde anses utgöra varans huvudfunktion, särskild betydelse. I vårt fall förefaller det däremot, som nämnts ovan, som om utskrifts- och skannerfunktionerna kan anses vara huvudfunktioner.
102.
Vidare ska erinras om att det i förordning nr 400/2006, i beskrivningen av apparatens tekniska egenskaper, nämns att ”[a]pparaten, som har flera pappersmagasin, kan reproducera upp till 40 A4-sidor per minut”. Det är således uppenbart att det är fråga om en vara med särskilt avancerade fotokopieringsfunktioner, vilken med största sannolikhet kombineras med en automatisk pappersmatare. De apparater som är föremål för prövning i förevarande mål skiljer sig på denna punkt däremot kraftigt från den nu beskrivna, då de i jämförelse har en helt rudimentär kopieringsfunktion. (
41
)
103.
Den enda kritik som skulle kunna riktas mot denna förordning, enligt den tolkning av anmärkning 5 till kapitel 84 i 2006 års KN som jag har föreslagit ovan, avser den omständigheten att man i förordningen nämner anmärkning 5 E som en av de bestämmelser som har tillämpats för att klassificera varan. Den anmärkningen kan nämligen, som ovan anförts, endast med svårighet tillämpas på flerfunktionsapparater med utskrifts-, skanner- och fotokopieringsfunktioner. Det förefaller dock uppenbart att den i förordning nr 400/2006 föreslagna klassificeringen, även om man avlägsnar nämnda hänvisning, utan något som helst problem låter sig göras på grundval av de andra bestämmelser som nämnts, i synnerhet den allmänna regeln 3 c.
104.
Jag anser därför att det inte finns skäl att anse att förordning nr 400/2006 är ogiltig.
V — Förslag till avgörande
105.
Mot bakgrund av vad ovan anförts föreslår jag att domstolen besvarar de frågor som Tribunal d’instance du VIIe arrondissement de Paris har ställt på följande sätt:
1.
Kopieringsfunktionen hos flerfunktionsapparater av det slag som nu är i fråga utgör en ”specifik arbetsuppgift annan än databehandling” i den mening som avses i anmärkning 5 E till kapitel 84 i Kombinerade nomenklaturen.
2.
Det är endast om denna specifika arbetsuppgift är den enda uppgift som apparaten i fråga kan utföra som det inte är möjligt att klassificera varorna som ”IT-produkter” enligt kapitel 84, till följd av anmärkning 5 E i detta kapitel.
3.
Vid tillämpning av 2006 års KN ska flerfunktionsapparater som utför utskrifts-, skanner och kopieringsfunktioner klassificeras på grundval av den allmänna regeln 3. Om det är möjligt att fastställa en enda huvudfunktion, eller en kombination av huvudfunktioner som kan hänföras till samma avdelning eller till samma kapitel i Kombinerade nomenklaturen, ska varan klassificeras på grundval av bestämmelsen i led b i den nämnda allmänna regeln, vid behov med tillämpning av anmärkningarna till avdelningen eller kapitlet i fråga. Om så inte är fallet ska bestämmelsen i led c tillämpas.
4.
Flerfunktionsapparater av det slag som är i fråga i förevarande mål ska klassificeras enligt nr 847160 i 2006 års Kombinerade nomenklatur.
5.
Vid prövningen av den ställda frågan har inte framkommit något som kan påverka giltigheten av kommissionens förordning (EG) nr 400/2006 av den 8 mars 2006 om klassificering av vissa varor i Kombinerade nomenklaturen.
(
1
)	Originalspråk: italienska.
(
2
)	Kommissionens förordning (EG) nr 1719/2005 av den 27 oktober 2005 om ändring av bilaga I till rådets förordning (EEG) nr 2658/87 om tulltaxe- och statistiknomenklaturen och om Gemensamma tulltaxan (EUT L 286, s. 1).
(
3
)	Kommissionens förordning (EG) nr 400/2006 av den 8 mars 2006 om klassificering av vissa varor i Kombinerade nomenklaturen (EUT L 70, s. 9).
(
4
)	EGT L 155, s. 1. Förenta staterna har i maj 2008 vänt sig till WTO för att angripa gemenskapens tullpraxis avseende bland annat flerfunktionsapparater av det slag som nu är i fråga. När detta förslag till avgörande författades fanns endast allmänna beskrivningar i tidningar tillgängliga beträffande detta, varför det inte är möjligt att göra en närmare bedömning av denna fråga.
(
5
)	Det är lydelsen av de frågor som ställts i mål C-362/07 som återges. Lydelsen av de frågor som ställts i mål C-363/07 är i huvudsak densamma, med en enda liten skillnad i den tredje frågan. Där har man utelämnat omnämnandet av en dator såsom en ytterligare komponent som ingår i apparaterna i fråga, vilka därmed endast består av två komponenter och inte tre.
(
6
)	Den här återgivna lydelsen är hämtad från kommissionens förordning (EG) nr 1214/2007 av den 20 september 2007 om ändring av bilaga I till rådets förordning (EEG) nr 2658/87 om tulltaxe- och statistiknomenklaturen och om Gemensamma tulltaxan (EUT L 286, s. 1).
(
7
)	Sökandenas skriftliga yttrande, punkterna 37 och 38.
(
8
)	Dom av den 9 oktober 1997 i mål C-67/95, Rank Xerox Manufacturing (REG 1997, s. I-5401).
(
9
)	Ovannämnt mål, punkt 30. Förstainstansrätten påstås ha undvikit detta fel i sin dom av den 30 september 2003 i mål T-243/01, Sony Computer Entertainment Europe mot kommissionen (REG 2003, s. II-4189), punkt 124. Se sökandenas yttrande, punkterna 41–43.
(
10
)	Sökandenas yttrande, punkt 48.
(
11
)	A.st., punkt 66 och följande punkter.
(
12
)	A.st., punkt 71.
(
13
)	A.st., punkt 56 och följande punkter.
(
14
)	Kommissionens yttrande, punkterna 32–37, den franska regeringens yttrande, punkterna 23–27, den nederländska regeringens yttrande, punkterna 27 och 28, och den polska regeringens yttrande, punkt 25.
(
15
)	Se kommissionens yttrande, punkt 43 och följande punkter, den franska regeringens yttrande, punkterna 51–56, den nederländska regeringens yttrande, punkterna 31–39, och den polska regeringens yttrande, punkterna 22–24.
(
16
)	För sambandet mellan bestämmelserna i KN och det inom ramen för Världstullorganisationen utarbetade Harmoniserade systemet, se dom av den 12 januari 2006 i mål C-311/04, ASAD (REG 2006, s. I-609), punkt 25 och där angiven rättspraxis.
(
17
)	Se ovan punkt 13.
(
18
)	Se nedan punkt 67 och följande punkter.
(
19
)	Se exempelvis dom av den 18 december 1997 i mål C-382/95, Techex (REG 1997, s. I-7363), punkt 11, domen i det ovannämnda målet ASAD (ovan fotnot 16), punkt 26, dom av den 4 mars 2004 i mål C-130/02, Krings (REG 2004, s. I-2121), punkt 28, och av den 17 mars 2005 i mål C-467/03, Ikegami (REG 2005, s. I-2389), punkt 17.
(
20
)	Se dom av den 10 oktober 1985 i mål 200/84, Daiber (REG 1985, s. 3363), punkterna 13 och 14, och av den 19 maj 1994 i mål C-11/93, Siemens Nixdorf (REG 1994, s. I-1945), punkterna 11 och 12, domen i det ovannämnda målet Techex (ovan fotnot 19), punkt 12, dom av den 18 juli 2007 i mål C-142/06, Olicom (REG 2007, s. I-6675), punkt 17, och av den 5 juni 2008 i mål C-312/07, JVC France (REG 2008, s. I-4165), punkt 34.
(
21
)	Jag kommer att gå in närmare på detta nedan med avseende på anmärkning 3 till avdelning XVI till 2006 års KN (se punkt 70 och följande punkter i detta förslag till avgörande).
(
22
)	Domen i det ovannämnda målet Ikegami, särskilt punkt 12.
(
23
)	Domen i det ovannämnda målet Ikegami (ovan fotnot 19). För överväganden angående saluföringen och presentationen av varan samt den tilltänkta kundkretsen för denna, se särskilt punkterna 21, 23 och 24 i domen. I samma riktning går generaladvokaten Kokotts förslag till avgörande (punkt 55) i samma mål, vilka föredrogs den 20 januari 2005. Jämför också domen i det ovannämnda målet Olicom (ovan fotnot 20), punkt 18, och där angiven rättspraxis.
(
24
)	Domarna i de ovannämnda målen Olicom (ovan fotnot 20), punkt 30 (nätverkskort med modemfunktion) och Techex (ovan fotnot 19), punkt 21 (grafikkort för datorer), och dom av den 19 oktober 2000 i mål C-339/98, Peacock (REG 2000, s. I-8947), punkterna 16 och 17 (nätverkskort), domen i det ovannämnda målet Siemens Nixdorf (ovan fotnot 20), punkt 16 (dataskärm), dom av den 10 maj 2001 i mål C-463/98, Cabletron (REG 2001, s. I-3495), punkt 27 (diverse utrustning som används i ett nätverk), och av den 7 juni 2001 i mål C-479/99, CBA (REG 2001, s. I-4391), punkt 27 (ljudkort för datorer).
(
25
)	Dom av den 17 maj 2001 i mål C-119/99, Hewlett Packard (REG 2001, s. I-3981). Se även generaladvokaten Mischos förslag till avgörande i det målet, som föredrogs den 18 januari 2001 (särskilt punkterna 13–18). Här diskuterades antagandet att en förordning var ogiltig, eftersom det av dess lydelse tycktes framgå att alla multifunktionsapparater med telefax automatiskt skulle klassificeras på grundval av telefaxfunktionen.
(
26
)	Såsom domstolen har fastslagit motiverar de teknologiska framstegen att gemenskapens institutioner anpassar KN, men de kan inte utgöra grund för att, innan dessa anpassningar har genomförts, tolka KN på ett sådant sätt att dess innehåll förändras (dom av den 19 november 1981 i mål 122/80, Analog Devices, REG 1981, s. 2781, punkt 12, och domen i det ovannämnda målet Rank Xerox Manufacturing (ovan fotnot 8), punkt 22).
(
27
)	Som bekant har domstolen vid upprepade tillfällen slagit fast att ett WTO-avtal inte kan användas som bedömningsgrund för att pröva giltigheten av en gemenskapsrättsakt annat än om flera tämligen stränga villkor är uppfyllda, vilket inte förefaller vara fallet här. Se, bland annat, domstolens dom av den 30 september 2003 i mål C-94/02 P, Biret & Cie mot rådet (REG 2003, s. I-10565), punkterna 55 och 56 och där angiven rättspraxis. Domstolen uttalade där att lagenligheten av en gemenskapsrättsakt kan prövas på grundval av ett inom WTO ingånget avtal, ”endast om gemenskapen avsett att fullgöra en särskild förpliktelse vilken den åtagit sig inom ramen för WTO, eller om en gemenskapsrättsakt uttryckligen hänvisar till vissa bestämmelser i WTO-avtalet”. Inget av dessa villkor förefaller vara uppfyllt med avseende på KN.
(
28
)	Se beträffande denna skyldighet, mer allmänt, dom av den 24 november 1992 i mål C-286/90, Poulsen (REG 1992, s. I-6019), punkt 9, av den 10 september 1996 i mål C-61/94, kommissionen mot Tyskland (REG 1996, s. I-3989), punkt 52, och av den 14 juli 1998 i mål C-341/95, Bettati (REG 1998, s. I-4355), punkt 20. Vad särskilt gäller TRIPS-avtalet, som är en del av WTO-systemet och som har samma kännetecken, se dom av den 16 juni 1998 i mål C-53/96, Hermès International (REG 1998, s. I-3603), punkt 28, av den 14 december 2000 i de förenade målen C-300/98 och C-392/98, Dior m.fl. (REG 2000, s. I-11307), punkt 47, och av den 16 november 2004 i mål C-245/02, Anheuser-Busch (REG 2004, s. I-10989), punkt 55.
(
29
)	Punkt 36.
(
30
)	Se domen i det ovannämnda målet Rank Xerox Manufacturing (ovan fotnot 8), punkterna 28 och 29.
(
31
)	Jag anser för övrigt att ett i detta sammanhang framfört argument, framför allt av kommissionen, saknar grund. Enligt detta argument innebär anmärkning 1 m till avdelning XVI att det inte går att klassificera de nu aktuella varorna enligt den avdelningen, eftersom varorna även skulle kunna klassificeras i kapitel 90. Enligt min uppfattning görs det i anmärkning 1 m visserligen en klar åtskillnad mellan de båda avdelningarna, men det anges inte i denna att kapitel 90 ska ges företräde om det råder osäkerhet i fråga om huruvida en vara ska klassificeras enligt kapitel 90 eller enligt ett kapitel i avdelning XVI.
(
32
)	Se ovan, punkt 30.
(
33
)	Se ovan, punkt 22.
(
34
)	Domen i det ovannämnda målet Rank Xerox Manufacturing (ovan fotnot 8), punkt 30.
(
35
)	Kommissionens yttrande, punkt 51.
(
36
)	Den franska regeringens yttrande, punkt 58, och den nederländska regeringens yttrande, punkt 40.
(
37
)	Den polska regeringens yttrande, punkterna 28–34.
(
38
)	A.st., punkt 35 och följande punkter.
(
39
)	Domen i det ovannämnda målet Hewlett Packard (ovan fotnot 25), punkterna 21 och 22. Även om domstolen generellt har erkänt att en klassificeringsförordning kan tillämpas analogt (domen i det ovannämnda målet Krings (ovan fotnot 19), punkt 35), anser jag inte att förutsättningarna härför är uppfyllda i förevarande fall.
(
40
)	Domen i det ovannämnda målet Hewlett Packard (ovan fotnot 25), punkt 20.
(
41
)	Det finns kanske skäl att nämna att man i senare versioner av KN har valt att låta flerfunktionsapparaternas skrivhastighet vara avgörande för deras klassificering enligt 844331 och därmed för frågan huruvida de ska påföras tull eller inte.