SYNDICAT DES PRODUCTEURS DE VIANDE BOVINE M. FL. MOT KOMMISSIONEN 
FÖRSTAINSTANSRÄTTENS BESLUT (femte avdelningen) 
den 21 november 1996 
I mål T-53/96, 
Syndicat des producteurs de viande bovine de la coordination rurale, produ­
centförening bildad enligt fransk rätt, Isle Jourdain (Frankrike), 
Syndicat des producteurs de lait de la coordination rurale, producentförening 
bildad enligt fransk rätt, Isle Jourdain (Frankrike), 
Philippe de Villiers, ledamot i Europaparlamentet, Aubretières (Frankrike), 
företrädda av advokaten Alexandre Varaut, Paris, 
sökande, 
mot 
Europeiska gemenskapernas kommission, företrädd av Gérard Berscheid, James 
Macdonald Flett och Ulrich Wölker, samtliga vid rättstjänsten, i egenskap av 
ombud, med delgivningsadress i Luxemburg hos Carlos Gómez de la Cruz, rätts­
tjänsten, Centre Wagner, Kirchberg, 
svarande, 
!f Rättegångsspråk: franska. 
II- 1581
BESLUT AV DEN 21.11.1996 — MÅL T-53/96 
angående en skadeståndstalan enligt artiklarna 178 och 215 andra stycket i 
EG-fördraget, 
meddelar 
FÖRSTAINSTANSRÄTTEN (femte avdelningen) 
sammansatt av ordföranden R. Garcia-Valdecasas samt domarna J. Azizi och 
M. Jaeger, 
justitiesekreterare: H. Jung, 
följande 
Beslut 
Bakgrund och förfarande 
i Den 27 mars 1996 antog kommissionen beslut 96/239/EG om vissa nödåtgärder 
vad beträffar skydd mot bovin spongiform encefalopati (EGT nr L 78, s. 47, nedan 
kallat beslutet). I artikel 1 i beslutet förbjuds, "[i] väntan på en fullständig bedöm­
ning av situationen", export från Förenade kungariket till andra medlemsstater och 
tredje länder av 
— levande nötkreatur samt deras sperma och embryon, 
— nötkött från djur som har slaktats i Förenade kungariket, 
II-1582
SYNDICAT DES PRODUCTEURS DE VIANDE BOVINE M. FL. MOT KOMMISSIONEN 
— produkter framställda av nötkött från djur som har slaktats i Förenade kunga­
riket och som skulle kunna komma in i människors eller djurs näringskedja, 
samt produkter avsedda för medicinsk, kosmetisk och farmaceutisk använd­
ning, 
— kött-och benmjöl från däggdjur. 
2 Beslutet grundas på rådets direktiv 90/425/EEG av den 26 juni 1990 om veterināra 
och avelstekniska kontroller i handeln med vissa levande djur och varor inom 
gemenskapen med sikte på att förverkliga den inre marknaden (EGT nr L 224, 
s. 29), i dess ändrade lydelse, och särskilt på artikel 10 i detta, samt på rådets direk­
tiv 89/662/EEG av den 11 december 1989 om veterināra kontroller vid handeln 
inom gemenskapen i syfte att fullborda den inre marknaden (EGT nr L 395, s. 13), 
i dess ändrade lydelse, och särskilt på artikel 9 i detta. Enligt ovannämnda artiklar 
i dessa båda direktiv har kommissionen, vid "varje utbrott ... av zoonoser, sjukdo­
mar eller andra orsaker som sannolikt kan utgöra en allvarlig risk för djur eller för 
människors hälsa", rätt att vidta nödvändiga åtgärder enligt förfarandet i Ständiga 
veterinärmedicinska kommittén. Enligt samma bestämmelser skall kommissionen 
bevaka läget och med hänsyn till hur läget utvecklas enligt samma förfarande ändra 
eller återkalla de fattade besluten. 
3 Sökandena, två franska producentföreningar och Philippe de Villiers, ledamot i 
Europaparlamentet, har genom en ansökan, som inkom till förstainstansrättens 
kansli den 16 april 1996, yrkat att förstainstansrätten skall fastställa att kommissio­
nen enligt artikel 215 andra stycket i EG-fördraget är skadeståndsskyldig för upp­
kommen skada till följd av att åtgärderna mot bovin spongiform encefalopati 
(nedan kallad BSE) har vidtagits så sent. 
4 Genom en särskild handling, som inkom till förstainstansrättens kansli den 17 juli 
1996, har kommissionen framställt en invändning om rättegångshinder på grundval 
av artikel 114.1 i rättegångsreglerna. Sökandena inkom med yttrande den 6 septem­
ber 1996. 
II-1583
BESLUT AV DEN 21.11.1996 — MÅL T 53/96 
5 I sin ansökan har sökandena yrkat att förstainstansrätten skall 
— fastställa att kommissionen är ansvarig på grundval av artikel 215 i fördraget, 
— förplikta gemenskapen att utge ett symboliskt skadestånd om en (1) FF till 
sökandena för den ideella skada som de har lidit, samt 
— utse en sakkunnig för att fastställa vilken skada som medlemmarna i de två 
sökande föreningarna har lidit. 
6 Kommissionen har i sin invändning om rättegångshinder yrkat att förstainstansrät­
ten skall 
— avvisa talan och 
— förplikta sökandena att ersätta rättegångskostnaderna. 
Talans upptagande till sakprövning 
Parternas argument 
7 I samband med invändningen om rättegångshinder har kommissionen påpekat att 
en ansökan enligt artikel 19 i EG-stadgan för domstolen och artikel 44.1 c i 
förstainstansrättens rättegångsregler, skall innehålla uppgifter om föremålet för 
II- 1584
SYNDICAT DES PRODUCTEURS DE VIANDE BOVINE M. FL. MOT KOMMISSIONEN 
talan samt en kortfattad framställning av grunderna för denna. Kommissionen har 
hävdat att inom ramen för en skadeståndstalan skall en ansökan innehålla uppgifter 
som gör det möjligt att identifiera det handlande som sökanden lägger institutio­
nen till last, skälen för att sökanden anser att det finns ett orsakssamband mellan 
detta handlande och skadan som denne påstår sig ha lidit samt uppgifter om ska­
dans art och omfattning. 
8 Vad beträffar den påstått lidna skadan, har kommissionen hävdat att det saknas 
uppgifter i ansökan som preciserar skadans art (folkhälsoaspekten och/eller mark­
nadsaspekten, vilka utgör grund för den påstådda skadan såväl vad avser respektive 
sökandes egen skada som den skada som medlemmarna i de båda föreningarna 
påstås ha lidit) och att den påstådda skadan verkligen har uppkommit. Kommis­
sionen har gjort gällande att endast sökandenas påstående, som inte har förklarats, 
att den skada de lidit är densamma som "för samtliga medborgare i ett medlems­
land i Europeiska unionen", inte kan utgöra en uppgift som gör det möjligt att 
bedöma den påstådda skadans omfattning, att tidsbestämma den eller ännu mindre 
att bedöma om den eventuellt har konkretiserats. 
9 Vad beträffar förekomsten av en tillräckligt klar överträdelse av en överordnad rätts­
regel till skydd för enskilda, har kommissionen gjort gällande att det inte räcker 
att endast påstå att denna har åsidosatt proportionalitetsprincipen och gjort en 
oriktig bedömning av sakförhållandena, utan någon ytterligare förklaring. Enligt 
kommissionen kan endast en hänvisning till ett antal olämpliga rättsakter och till 
att kommissionen har intagit en passiv hållning inom ramen för det uppdrag som 
den har att övervaka handeln mellan medlemsstaterna inte möjliggöra en bedöm­
ning av om det föreligger en sådan överträdelse. 
10 Vad slutligen gäller orsakssambandet, har kommissionen hävdat att det saknas 
uppgifter i ansökan om detta. 
n Vad avser föreningarnas berättigade intresse av att få saken prövad för att erhålla 
ersättning för den skada som deras medlemmar har lidit, har kommissionen gjort 
gällande att det inte har visats eller ens åberopats i ansökan att det har skett en 
II- 1585
BESLUT AV DEN 21.11.1996 — MÂL T 53/96 
överlåtelse av rättigheter och att en sådan överlåtelse för övrigt inte föreskrivs i de 
båda föreningarnas stadgar, i den lydelse som har bifogats ansökan (se domstolens 
dom av den 4 oktober 1979 i mål 238/78, Ireks-Arkady mot rådet och kommis­
sionen, Rec. s. 2955, punkt 5, och förstainstansrättens dom av den 13 december 
1995 i mål T-481/93 och T-484/93, Exporteurs in Levende Varkens m. fl. mot kom­
missionen, REG. s. 11-2941, punkt 77). 
i2 Kommissionen har dessutom gjort gällande att sökandenas talan åtminstone delvis 
är preskriberad. Den har påpekat att enligt artikel 43 i EG-stadgan för domstolen 
preskriberas en skadeståndstalan fem år efter den händelse som föranleder ansvars­
talan. Kommissionen har förklarat att, eftersom det saknas uppgifter i ansökan om 
när skadan uppkommit och konkretiserats, är den skyldig att åberopa att alla hän­
delser före den 6 april 1991 är preskriberade, det vill säga bortom den femåriga 
tidsfristen räknat från när ansökan ingavs den 6 april 1996. 
o Avslutningsvis har kommissionen hävdat att denna fullkomliga avsaknad av upp­
gifter om faktiska och rättsliga omständigheter till grund för talan innebär ett åsi­
dosättande av kommissionens rätt till försvar, eftersom denna förhindras att ända­
målsenligt organisera sitt försvar. Följaktligen har kommissionen yrkat att 
förstainstansrätten skall avvisa talan. 
14 Vad beträffar det fel som kommissionen beskylls för, har sökandena i sin ansökan 
gjort gällande, att med beaktande av dels den information om BSE som kommis­
sionen har haft tillgång till, dels de åtgärder som kommissionen har vidtagit sedan 
år 1986, när det första fallet av BSE upptäcktes, kan bara den slutsatsen dras att de 
åtgärder som kommissionen hade beslutat om fram till den 27 mars 1996 — när det 
beslut antogs enligt vilket export från Förenade kungariket till övriga medlemssta­
ter och tredje länder av nötkreatur och produkter av nötkött förbjöds — var otill­
räckliga. 
is Sökandena anser att kommissionen har underlåtit att fullgöra sin skyldighet att 
kontrollera och övervaka handeln inom gemenskapen genom att så sent vidta ade­
kvata åtgärder, i synnerhet då denna handel kan äventyra konsumenternas liv och 
hälsa, såsom framgår av artiklarna 129 och 129a i EG-fördraget. Sökandena har 
hävdat att kommissionen har åsidosatt proportionalitetsprincipen, eftersom de 
II- 1586
SYNDICAT DES PRODUCTEURS DE VIANDE BOVINE M. FL. MOT KOMMISSIONEN 
åtgärder som vidtogs före den 27 mars 1996 inte var proportionerliga i förhållande 
till den risk som BSE innebar för människors hälsa. De har framhållit att kommis­
sionen den 27 mars 1996 beslutade om ett totalförbud, trots att det fortfarande inte 
är säkert att sjukdomen kan överföras till människan. Sökandena har därav dragit 
slutsatsen att kommissionen hade gjort en uppenbart oriktig bedömning av smit­
torisken innan åtgärderna vidtogs, eftersom uppgifterna till stöd för att det förelig­
ger en sådan risk enligt dem fortfarande är desamma. 
i6 Vad beträffar den skada som sökandena påstås ha lidit, är ansökan avfattad i föl­
jande ordalag: 
"Syndicat des Producteurs de Viande Bovine de la Coordination Rurale, Syndicat 
des Producteurs de Lait de la Coordination Rurale och Philippe de Villiers har, 
liksom samtliga medborgare i ett medlemsland i Europeiska unionen, lidit en ideell 
skada för vilken de yrkar ersättning. 
Dessutom yrkar Syndicat des Producteurs de Viande Bovine de la Coordination 
Rurale och Syndicat des Producteurs de Lait de la Coordination Rurale att det 
utses en sakkunnig för att fastställa vilken skada som var och en av deras medlem­
mar har lidit." 
i7 Vad gäller orsakssambandet mellan den lidna skadan och kommissionens hand­
lande, har sökandena hävdat att skadan har orsakats av att kommissionen har 
underlåtit att fullgöra sin skyldighet att kontrollera och övervaka handeln inom 
gemenskapen, i synnerhet då denna handel kan äventyra konsumenternas liv och 
hälsa. 
II-1587
BESLUT AV DEN 21.11.1996 — MÅL T 53/96 
is I sitt skriftliga yttrande över invändningen om rättegångshinder har sökandena, 
vad beträffar skadan, gjort gällande att de har yrkat att förstainstansrätten skall 
utse en sakkunnig, eftersom skadan inte kan fastställas på annat sätt. De har hävdat 
att efter domstolens dom av den 28 mars 1979 i mål 90/78, Granaria mot rådet och 
kommissionen (Rec. s. 1081, punkterna 5 och 6), kan en skadeståndstalan i vilken 
sökandena förbehåller sig rätten att senare precisera skadans omfattning inte avvi­
sas på grund av det. 
Förstainstansrättens bedömning 
i9 Enligt artikel 114 i förstainstansrättens rättegångsregler skall förstainstansrätten, 
om en part begär det, meddela beslut i fråga om rättegångshinder utan att pröva 
själva sakfrågan, i enlighet med bestämmelserna i artikel 114.3 och 114.4. I detta 
fall anser förstainstansrätten att det saknas anledning att inleda det muntliga förfa­
randet, eftersom erforderliga uppgifter framgår av handlingarna i målet. 
20 Förstainstansrätten konstaterar att en ansökan, enligt artikel 19 i EG-stadgan för 
domstolen och artikel 44.1 c i förstainstansrättens rättegångsregler, skall innehålla 
uppgifter om föremålet för talan samt en kortfattad framställning av grunderna för 
denna. 
2i Enligt fast rättspraxis skall dessa uppgifter vara tillräckligt klara och precisa, så att 
svaranden har möjlighet att förbereda sitt försvar och förstainstansrätten kan pröva 
talan, i förekommande fall utan att ha tillgång till andra uppgifter. För att talan 
skall kunna upptas till prövning måste, med hänsyn till kraven på rättssäkerhet och 
en god rättskipning, de väsentliga faktiska och rättsliga omständigheterna som lig­
ger till grund för talan åtminstone kortfattat framgå, på ett sammanhängande och 
begripligt sätt, av lydelsen av själva ansökan (se domstolens dom av den 13 decem­
ber 1990 i mål C-347/88, kommissionen mot Grekland, Rec. s. 1-4747, punkt 28, 
och av den 31 mars 1992 i mål C-52/90, kommissionen mot Danmark, Rec. s. 
1-2187, punkt 17 och följande punkter, samt även förstainstansrättens beslut av den 
28 april 1993 i mål T-85/92, De Hoe mot kommissionen, Rec. s. 11-523, punkt 20, 
fastställt genom domstolens beslut av den 7 mars 1994 i mål C-338/93 P, De Hoe 
II-1588
SYNDICAT DES PRODUCTEURS DE VIANDE BOVINE M. FL. MOT KOMMISSIONEN 
mot kommissionen, Rec. s. 1-819, förstainstansrättens beslut av den 29 november 
1993 i mål T-56/92, Koelman mot kommissionen, Rec. s. 11-1267, punkt 21, samt 
förstainstansrättens dom av den 18 september 1996 i mål T-387/94, Asia Motor 
France mot kommissionen, REG 1996, s. 11-961, punkt 106). 
22 Det framgår också av fast rättspraxis att för att uppfylla dessa krav skall en ansö­
kan om ersättning för skada som har vållats av en gemenskapsinstitution innehålla 
uppgifter som gör det möjligt att identifiera det handlande som sökanden lägger 
institutionen till last, skälen för att sökanden anser att det finns ett orsakssamband 
mellan detta handlande och den skada som denne påstår sig ha lidit samt uppgifter 
om skadans art och omfattning (förstainstansrättens dom av den 10 juli 1990 i mål 
T-64/89, Automec mot kommissionen, Rec. s. 11-367, punkt 73, ovannämnda dom 
i målet Exporteurs in Levende Varkens m. fl. mot kommissionen, punkt 75, 
och ovannämnda dom i målet Asia Motor France m. fi. mot kommissionen, 
punkt 107). 
23 Förstainstansrätten konstaterar att sökandena i sin ansökan varken har tillhanda­
hållit några uppgifter om den påstådda skadans art eller om på vilket sätt det hand­
lande som läggs kommissionen till last skulle ha vållat den skada som de eventuellt 
har lidit. 
24 Vad för det första gäller den ideella skada som de båda sökande föreningarna och 
Philippe de Villiers påstås ha lidit, görs det i ansökan inte någon precisering av vad 
skadan består i och om denna verkligen har uppkommit. Uppgiften att de, "liksom 
samtliga medborgare i ett medlemsland", har drabbats, är inte tillräcklig för att den 
skada som de avser att göra gällande skall kunna identifieras. 
25 Vad för det andra gäller den ekonomiska skada som medlemmarna i de båda före­
ningarna påstås ha lidit, konstaterar förstainstansrätten även här att det inte finns 
några uppgifter i ansökan om den påstått lidna skadan. Framför allt har sökandena 
inte angivit skadans art och omfattning. 
II- 1589
BESLUT AV DEN 21.11.1996 — MÅL T 53/96 
26 Denna totala avsaknad av uppgifter kan inte avhjälpas med de båda sökande före­
ningarnas yrkande om att det skall utses en sakkunnig för att "fastställa" vilken 
ekonomisk skada som deras medlemmar har lidit. Förstainstansrätten konstaterar 
att även om sökandenas yrkande skall tolkas såsom avseende att det utses en sak­
kunnig, vilket är en åtgärd för bevisupptagning som föreskrivs i artikel 65 d i rät­
tegångsreglerna, kan detta inte bifallas, eftersom syftet med åtgärderna för bevis­
upptagning — nämligen att bevisa påstådda sakförhållanden — inte skulle kunna 
uppnås i detta fall, då det helt saknas en framställning av vilka sakförhållanden som 
skall bevisas vad gäller den påstådda skadan. Vidare anser förstainstansrätten att 
sökandenas yrkande inte heller kan bifallas även om det skall tolkas såsom avse­
ende att det beslutas om en åtgärd för processledningen enligt artikel 64.2 b och c 
i rättegångsreglerna, eftersom syftet med sådana åtgärder är att avgöra på vilka 
punkter parterna behöver komplettera sin bevisföring eller på vilka punkter det 
rinns behov av bevisupptagning och att klargöra innebörden av parternas yrkan­
den, grunder och argument samt vilka frågor som är tvistiga dem emellan. I detta 
fall konstaterar förstainstansrätten att det varken rör sig om att avgöra på vilka 
punkter det finns behov av bevisupptagning eller att klargöra innebörden av par­
ternas yrkanden, utan om att avgöra vilka dessa överhuvudtaget är. Det kan inte 
heller göras något klargörande av en fråga som är tvistig mellan parterna, eftersom 
kommissionen inte kan bestrida den skada som sökandena har åberopat i brist på 
väsentliga uppgifter som gör det möjligt att identifiera skadans art och omfattning 
samt orsakssambandet mellan skadan och kommissionens påstådda underlåtenhet 
att fullgöra sin kontroll-och övervakningsskyldighet. 
27 Sökandena kan inte heller åberopa den ovannämnda domen i målet Granaria mot 
rådet och kommissionen. Förstainstansrätten konstaterar i detta avseende att dom­
stolen i det målet förklarade att en ansökan i vilken sökanden nöjer sig med att 
påstå att han har lidit en ekonomisk skada på grund av de ifrågavarande bestäm­
melser, samtidigt som han förbehåller sig rätten att senare precisera skadans 
omfattning, inte i allmänhet kan anses uppfylla kraven i rättegångsreglerna på upp­
gifter om föremålet för talan samt grunderna för denna. Sakförhållandena i det 
målet, där domstolen ansåg att en ofullständig ansökan i undantagsfall inte nöd­
vändigtvis behövde medföra att den skulle avvisas, var dock mycket olika de som 
föreligger i förevarande mål. Det rörde sig nämligen om en skadeståndstalan som 
hade väckts efter domstolens dom av den 19 oktober 1977 i mål 117/76 och 16/77, 
Ruckdeschel m. fl. (Rec. s. 1753), i vilken artikel 5 i rådets förordning nr 1125/74 
av den 29 april 1974 om ändring av förordning nr 120/67/EEG om den gemen-
II-1590
SYNDICAT DES PRODUCTEURS DE VIANDE BOVINE M. FL. MOT KOMMISSIONEN 
samma organisationen av marknaderna för sädesslag (EGT nr L 128, s. 12) och om 
upphörande av bidrag till produktion av "quellmehl" förklarades vara rättsstridig. 
Under dessa omständigheter ansåg domstolen att det lämpade sig särskilt bra att 
lösa problemet med den rättsliga grunden för ansvaret för sig, och av processeko­
nomiska skäl prövade domstolen om gemenskapen var skadeståndsskyldig, men 
drog slutsatsen att så inte var fallet i förhållande till Granaria. I det målet kunde 
vidare den påstått lidna skadans art och orsakssambandet mellan skadan och den 
förordning som hade förklarats vara rättsstridig härledas från omständigheterna i 
fallet. 
28 Vad beträffar föreningarnas intresse av att få saken prövad för sina medlemmars 
räkning, konstaterar förstainstansrätten att de sökande föreningarna inom ramen 
för talan varken har identifierat vilka rättssubjekt som påstås ha lidit skada, eller 
visat eller ens i ansökan åberopat att det har skett en överlåtelse av rättigheter eller 
att det finns en fullmakt på vilken de skulle kunna grunda sitt berättigade intresse 
av att få saken prövad för sina medlemmars räkning (se den ovannämnda domen i 
målet Ireks-Arkady mot rådet och kommissionen, punkt 5, och den ovannämnda 
domen i målet Exporteurs in Levende Varkens m. fl. mot kommissionen, punkt 
77). Förstainstansrätten anser att de båda föreningarna under dessa omständigheter 
inte har visat att de har ett intresse av att få saken prövad för medlemmarnas räk­
ning. 
29 Av vad som har anförts ovan framgår för det första att ansökan inte uppfyller 
minimikraven i artikel 19 första stycket i EG-stadgan för domstolen och i artikel 
44.1 c i förstainstansrättens rättegångsregler för att en talan skall kunna tas upp till 
prövning och för det andra att de sökande föreningarna inte har visat att de har ett 
berättigat intresse av att få saken prövad. Följaktligen skall invändningen om rät­
tegångshinder bifallas och talan avvisas, utan att det är nödvändigt att pröva om 
andra erforderliga omständigheter till stöd för en skadeståndstalan föreligger eller 
om andra argument som sökandena och kommissionen har framfört är välgrun­
dade. 
II- 1591
BESLUT AV DEN 21.11.1996 — MÅL T-53/96 
Rättegångskostnader 
30 Enligt artikel 87.2 i rättegångsreglerna skall tappande part förpliktas att ersätta rät­
tegångskostnaderna, om detta har yrkats. Kommissionen har yrkat att sökandena 
skall förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna. Eftersom sökandena har tappat 
målet skall de förpliktas att solidariskt ersätta rättegångskostnaderna. 
På dessa grunder fattar 
FÖRSTAINSTANSRÄTTEN (femte avdelningen) 
följande beslut: 
1) Talan avvisas. 
2) Sökandena förpliktas att solidariskt ersätta rättegångskostnaderna. 
Luxemburg den 21 november 1996 
H.Jung 
Justitiesekreterare 
R. Garcia-Valdecasas 
Ordförande 
II- 1592