62022CJ0358
ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA (siedma komora)
z 9. marca 2023 (
*1
)
„Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Colná únia – Nariadenie (EHS) č. 2913/92 – Colný kódex Spoločenstva – Článok 195 – Článok 217 ods. 1 – Článok 221 ods. 1 – Spoločný colný sadzobník – Záväzky ručiteľa dlžníka colného dlhu – Podmienky oznamovania colného dlhu – Clo zodpovedajúce tomuto dlhu, ktoré nebolo dlžníkovi tohto dlhu riadne oznámené – Splatnosť colného dlhu voči solidárnemu ručiteľovi“
Vo veci C‑358/22,
ktorej predmetom je návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 267 ZFEÚ, podaný rozhodnutím Cour de cassation (Kasačný súd, Francúzsko) z 25. mája 2022 a doručený Súdnemu dvoru 1. júna 2022, ktorý súvisí s konaním:
Bolloré logistics SA
proti
Direction interrégionale des douanes et droits indirects de Caen,
Recette régionale des douanes et droits indirects de Caen,
Bolloré Ports de Cherbourg SAS,
SÚDNY DVOR (siedma komora),
v zložení: predsedníčka siedmej komory M. L. Arastey Sahún, sudcovia F. Biltgen a J. Passer (spravodajca),
generálny advokát: N. Emiliou,
tajomník: A. Calot Escobar,
so zreteľom na písomnú časť konania,
so zreteľom na pripomienky, ktoré predložili:
–
Bolloré logistics SA, v zastúpení: H. Farge, H. Hazan a C. Waquet, avocats,
–
francúzska vláda, v zastúpení: G. Bain a J.‑L. Carré, splnomocnení zástupcovia,
–
Európska komisia, v zastúpení: F. Clotuche‑Duvieusart a M. Salyková, splnomocnené zástupkyne,
so zreteľom na rozhodnutie prijaté po vypočutí generálneho advokáta, že vec bude prejednaná bez jeho návrhov,
vyhlásil tento
Rozsudok
1
Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu článkov 195, 217 a 221 nariadenia Rady (EHS) č. 2913/92 z 12. októbra 1992, ktorým sa ustanovuje Colný kódex spoločenstva (Ú. v. ES L 302, 1992, s. 1; Mim. vyd. 02/004, s. 307), zmeneného nariadením Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 648/2005 z 13. apríla 2005 (Ú. v. EÚ L 117, 2005, s. 13) (ďalej len „Colný kódex“).
2
Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi spoločnosťou Bolloré Logistics SA na jednej strane a Direction interrégionale des douanes et droits indirects de Caen (Medziregionálne riaditeľstvo pre clá a nepriame dane Caen, Francúzsko) a Recette régionale des douanes et droits indirects de Caen (Regionálny príjem ciel a nepriamych daní Caen, Fr ancúzsko) (ďalej len spoločne „colná správa“), ako aj Bolloré Ports de Cherbourg SAS (ďalej len „BPC“) na druhej strane, vo veci zaplatenia colného dlhu, ktorý bola žalobkyňa vo veci samej ako ručiteľ BPC vyzvaná zaplatiť.
Právny rámec
Právo Únie
3
Colný kódex bol zrušený a nahradený nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 952/2013 z 9. októbra 2013, ktorým sa ustanovuje Colný kódex Únie (Ú. v. EÚ L 269, 2013, s. 1). Podľa článku 286 ods. 2 tohto posledného uvedeného nariadenia v spojení s jeho článkom 288 ods. 2 sa však Colný kódex uplatňoval do 30. apríla 2016.
4
Článok 4 Colného kódexu znie:
„Na účely tohto kódexu sa rozumie:
…
9.
‚colným dlhom‘ povinnosť osoby zaplatiť dovozné clo (colný dlh pri dovoze) alebo vývozné clo (colný dlh pri vývoze), ktoré sa vzťahuje na konkrétny tovar podľa platných predpisov spoločenstva.
…
12.
‚dlžníkom‘ osoba, ktorá je zodpovedná za zaplatenie colného dlhu.
…“
5
Článok 88 Colného kódexu znie takto:
„Colné orgány môžu podmieniť prepustenie tovaru do režimu v podmienečnom systéme zabezpečením colného dlhu, ktorý môže pri tomto tovare vzniknúť.
V rámci určitého režimu v podmienečnom systéme môžu byť stanovené zvláštne podmienky týkajúce sa zabezpečenia colného dlhu.“
6
Článok 104 Colného kódexu znie takto:
„Bez toho, že by tým bol dotknutý článok 88, môžu colné orgány požadovať v súvislosti s povinnosťami uvedenými v článku 101, aby skladovateľ poskytol záruku.“
7
Článok 189 Colného kódexu znie takto:
„1.   Pokiaľ colné orgány v súlade s colnými predpismi požadujú zabezpečenie colného dlhu, musí byť takéto zabezpečenie poskytnuté dlžníkom alebo osobou, ktorá sa ním môže stať.
…
3.   Colné orgány môžu povoliť, aby zabezpečenie bolo poskytnuté inou osobou než tou, od ktorej sa požaduje.
…“
8
Článok 190 Colného kódexu znie takto:
„1.   Ak to tak ustanovujú colné predpisy, že zabezpečenie nie je povinné, môžu colné orgány zvážiť požadovanie zabezpečenia, pokiaľ posúdia, že colný dlh, ktorý vznikol alebo ktorý by mohol vzniknúť, nebude v stanovenej lehote zaplatený.
…“
9
Článok 193 Colného kódexu znie takto:
„Zabezpečenie môže byť poskytnuté buď:
–
zložením hotovosti, alebo
–
ručiteľom.“
10
Článok 195 Colného kódexu stanovuje:
„Ručiteľ sa písomne zaviaže, že spoločne a nerozdielne s dlžníkom splní zaručenú sumu colného dlhu, ak sa táto stane splatnou.
…“
11
Článok 217 ods. 1 prvý pododsek Colného kódexu, ktorý sa nachádza v hlave VII uvedeného kódexu, konkrétne jeho kapitole 3 s názvom „Vyberanie sumy colného dlhu“, oddiele 1, nazvanom „Zápis colného dlhu do účtovnej evidencie a jeho oznámenie dlžníkovi“, stanovuje:
„Colné orgány vypočítajú sumu dovozného alebo vývozného cla vyplývajúcu z colného dlhu, ďalej len „sumu cla“, akonáhle majú potrebné údaje, a zapíšu ju do účtovnej evidencie alebo do iného rovnocenného nosiča informácií (zápis).“
12
Článok 221 ods. 1 Colného kódexu stanovuje:
„Akonáhle je suma cla zapísaná do účtovnej evidencie, musí byť oznámená dlžníkovi v súlade s ustanovenými postupmi.“
Francúzske právo
13
Kapitola V francúzskeho colného kódexu s názvom „Konanie pred vydaním rozhodnutia: právo byť vypočutý“, ktorá sa nachádza v jeho hlave II, nazvanej „Organizácia a fungovanie colnej správy“, sa skladá z článkov 67 A až 67 D.
14
Článok 67 A francúzskeho colného kódexu v znení vyplývajúcom z článku 25 zákona č. 2009‑1674 z 30. decembra 2009 (JORF č. 303 z 31. decembra 2009, text č. 2) stanovuje:
„S výnimkou ustanovení článku 67 B, akémukoľvek rozhodnutiu prijatému na základe [colného kódexu] a jeho vykonávacích ustanovení v prípade, ak je znevýhodňujúce alebo ak sa ním oznamuje colný dlh v zmysle článku 4 ods. 9 [colného kódexu], predchádza zaslanie alebo odovzdanie dokumentu určeného dotknutej osobe, v ktorom jej colná správa oznámi rozhodnutie, ktoré zamýšľa prijať, jeho odôvodnenie, odkaz na dokumenty a informácie, z ktorých bude vychádzať, a tiež možnosť dotknutej osoby predložiť svoje pripomienky v lehote tridsiatich dní od oznámenia alebo odovzdania tohto dokumentu.“
15
Článok 67 D písm. e) francúzskeho colného kódexu v znení vyplývajúcom zo zákona č. 2009‑1674 stanovuje:
„Táto kapitola sa neuplatňuje na:
…
e)
oznámenia o vymáhaní pohľadávky doručené podľa článku 345 tohto kódexu na účely vymáhania dlhov nezaplatených v lehote splatnosti, s výnimkou dlhov zistených v dôsledku porušenia toho istého kódexu“.
16
Článok 345 francúzskeho colného kódexu v znení vyplývajúcom z článku 44 zákona č. 2002‑1576 z 30. decembra 2002 o opravnom rozpočte na rok 2002 (JORF č. 304 z 31. decembra 2002, text č. 2) stanovuje:
„Pohľadávky akejkoľvek povahy, o ktorých rozhodla a ktoré vymohla colná správa, sú predmetom oznámenia o vymáhaní pohľadávky, s výnimkou prípadu, že bola na súd podaná žaloba.
…“
17
Článok 405 francúzskeho colného kódexu v znení vyplývajúcom z článku 44 zákona č. 2002‑1576 stanovuje:
„Ručitelia sú rovnako ako hlavní dlžníci povinní uhradiť clá a dane, peňažné pokuty a iné sumy, za ktorých zaplatenie zodpovedajú dlžníci, za ktorých sa zaručili.“
Spor vo veci samej a prejudiciálne otázky
18
Dňa 25. augusta 2011 spoločnosť Alpha Commodities doviezla a v prístave v Cherburgu (Francúzsko) vyložila 46000 ton soli z Austrálie. V očakávaní spätného vývozu tohto tovaru uzatvorila so spoločnosťou BPC, spoločnosťou aktívnou v preprave a logistike, zmluvu o uskladnení.
19
Dňa 21. októbra 2011 BPC uzavrela s prístavom Cherburg na účely tohto skladovania dohodu o dočasnom užívaní. Táto dohoda o dočasnom užívaní, ktorá bola niekoľkokrát predĺžená, zostala v platnosti až do 30. júna 2015.
20
Dňa 8. decembra 2011 colná správa povolila spoločnosti BPC režim colného uskladňovania umožňujúci pozastavenie cla a daní, platný na rovnakú dobu ako dohoda o dočasnom užívaní. Dňa 9. decembra 2011 spoločnosť BPC prepustila tovar do režimu colného uskladňovania.
21
Dňa 8. februára 2016 colná správa, ktorá zastávala názor, že BPC už nedisponuje platnou dohodou o dočasnom užívaní, informovala túto spoločnosť, že povolenie režimu colného uskladňovania bolo s okamžitou platnosťou zrušené a že jej zamýšľa doručiť oznámenie o colnom dlhu, ktorý vznikol v dôsledku toho, že sa neuplatňoval tento colný režim.
22
Colná správa oznámila 9. marca 2016 spoločnosti BPC konečné rozhodnutie, v ktorom vyčíslila jej colný dlh a zároveň jej doručila platobný výmer.
23
Dňa 21. marca 2016 colná správa zapísala sumu tohto dlhu do účtovnej evidencie a zaslala BPC oznámenie o vymáhaní pohľadávky (ďalej len „OVP“) vo výške 454807 eur, z toho 104265 eur z dôvodu cla a 350542 eur z dôvodu dane z pridanej hodnoty (DPH).
24
Dňa 21. marca a 21. júna 2016 colná správa doručila žalobkyni vo veci samej ako ručiteľovi dve OVP týkajúce sa celkovej sumy 104265 eur zodpovedajúcej výške cla, na ktoré sa vzťahovalo ručenie.
25
Rozsudkom z 1. októbra 2018 Tribunal de grande instance de Caen (Všeobecný súd Caen, Francúzsko) zamietol návrhy spoločnosti BPC a žalobkyne vo veci samej, ktorými sa domáhali zrušenia tak OVP vydaných voči nim, ako aj rozhodnutí o zamietnutí ich námietok proti uvedeným OVP, ktoré im colná správa doručila.
26
Cour d’appel de Caen (Odvolací súd Caen, Francúzsko) rozsudkom z 10. septembra 2019 čiastočne zrušil tento rozsudok vo vzťahu k BPC, zrušil OVP, ktoré jej bolo doručené 21. marca 2016, a zamietol všetky návrhy colnej správy smerujúce proti tejto spoločnosti. Tento súd najmä pripomenul, že podľa článkov 217 a 221 Colného kódexu a článku 345 francúzskeho colného kódexu musí na to, aby bola suma cla riadne oznámená, tomuto oznámeniu predchádzať jej zápis do účtovnej evidencie, a že na to, aby bolo možné clo vymáhať prostredníctvom OVP, musí byť najprv riadne oznámené dlžníkovi colného dlhu, čo predpokladá, že bolo stanovené. Keďže v prejednávanej veci to tak nebolo, clo nebolo spoločnosti BPC riadne oznámené.
27
Pokiaľ ide o žalobkyňu vo veci samej, Cour d’appel de Caen (Odvolací súd Caen) v tom istom rozsudku potvrdil rozsudok, ktorým bola spoločnosti BPC uložená povinnosť zaplatiť colnej správe clo, ktoré od nej bolo požadované z dôvodu jej ručiteľského záväzku. Podľa tohto súdu sa ani článok 221 Colného kódexu, ani článok 67 A francúzskeho colného kódexu nevzťahujú na ručiteľa, ale len na dlžníka colného dlhu.
28
Cour de cassation (Kasačný súd, Francúzsko), vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania, uvádza, že ku dňu doručenia OVP žalobkyni vo veci samej bolo predmetné clo zapísané do účtovnej evidencie v zmysle článku 217 Colného kódexu, ale nebolo riadne oznámené spoločnosti BPC, dlžníkovi colného dlhu v zmysle článku 221 tohto kódexu. Zdôrazňuje, že predmetom sporu je tak pojem „vznik colného dlhu“ a kladie si otázku, či skutočnosť, že clo nebolo dlžníkovi riadne oznámené z toho dôvodu, že nebolo vopred zapísané do účtovnej evidencie, pričom tento nedostatok riadneho oznámenia bráni jeho vymáhaniu od dlžníka, nepredstavuje osobnú výnimku tohto dlžníka, ktorej sa nemôže dovolávať ručiteľ, alebo či je ručiteľ povinný splatiť colný dlh len vtedy, ak je ho povinný zaplatiť dlžník.
29
Cour de cassation (Kasačný súd) sa okrem toho pýta, či skutočnosť, že v súlade s článkom 67 D francúzskeho colného kódexu doručeniu OVP podľa článku 345 tohto kódexu nepredchádza štádium kontradiktórnych diskusií, nezasahuje do práva ručiteľa na obranu.
30
V tejto súvislosti vnútroštátny súd rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky:
„1.
Majú sa články 195, 217 a 221 Colného kódexu vykladať v tom zmysle, že colná správa nemôže od solidárneho ručiteľa požadovať zaplatenie colného dlhu, ak nebola výška cla riadne oznámená dlžníkovi?
2.
a)
Vyžaduje si dodržiavanie práva na obranu a predovšetkým práva predložiť pripomienky pred prijatím rozhodnutia spôsobujúceho ujmu, ktoré je základnou zásadou práva Únie, aby sa v prípade nezaplatenia colného dlhu dlžníkom v stanovenej lehote takýto dlh vymáhal od ručiteľa a aby colná správa najskôr ručiteľovi poskytla možnosť účinne predniesť jeho stanovisko týkajúce sa skutočností, na ktorých zamýšľa táto správa založiť svoje rozhodnutie o vymáhaní platby?
b)
Môže tá skutočnosť, že dlžník colného dlhu mohol účinne predniesť svoje stanovisko pred oznámením cla ovplyvniť odpoveď na [druhú otázku, písm. a)]?
c)
V prípade kladnej odpovede na [druhú otázku, písm. a)], ktorému rozhodnutiu spôsobujúcemu ujmu ručiteľovi by malo predchádzať štádium kontradiktórnej diskusie: rozhodnutiu colnej správy o zapísaní cla do účtovnej evidencie a jeho oznámení dlžníkovi colného dlhu alebo rozhodnutiu o vymáhaní platby od ručiteľa?“
O prejudiciálnych otázkach
O prvej otázke
31
Svojou prvou otázkou sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či sa článok 195, článok 217 ods. 1 a článok 221 ods. 1 Colného kódexu majú vykladať v tom zmysle, že orgány colnej správy nemôžu od ručiteľa uvedeného v uvedenom článku 195 požadovať zaplatenie colného dlhu v prípade, keď dlžníkovi nebola riadne oznámená suma cla.
32
V prvom rade treba pripomenúť, že zo znenia článku 221 ods. 1 Colného kódexu vyplýva, že „zápis do účtovnej evidencie“, ktorý podľa článku 217 ods. 1 uvedeného kódexu spočíva v zápise sumy cla do účtovných kníh alebo do akéhokoľvek iného rovnocenného nosiča informácií colnými orgánmi, musí nevyhnutne predchádzať oznámeniu výšky dovozného alebo vývozného cla dlžníkovi (rozsudok z 28. januára 2010, Direct Parcel Distribution Belgium, C‑264/08, EU:C:2010:43, bod 26 a citovaná judikatúra).
33
Súdny dvor totiž rozhodol, že takýto chronologický postup realizácie zápisu do účtovnej evidencie a oznámenia sumy cla zakotvený v samotnom názve oddielu 1 kapitoly 3 hlavy VII Colného kódexu, t. j. „Zápis colného dlhu do účtovnej evidencie a jeho oznámenie dlžníkovi“, sa totiž musí dodržať, aby nedochádzalo k rozdielnemu zaobchádzaniu s osobami zodpovednými za zaplatenie cla ani k narušovaniu harmonického fungovania colnej únie (rozsudok z 28. januára 2010, Direct Parcel Distribution Belgium, C‑264/08, EU:C:2010:43, bod 27 a citovaná judikatúra).
34
Na základe toho Súdny dvor dospel k záveru, že článok 221 ods. 1 Colného kódexu sa má vykladať v tom zmysle, že oznámenie sumy dovozného alebo vývozného cla, ktoré sa má zaplatiť, sa zo strany colných orgánov voči dlžníkovi v súlade s ustanovenými postupmi môže platne uskutočniť, len ak uvedené orgány už predtým zapísali sumu tohto cla do účtovnej evidencie (rozsudok z 28. januára 2010, Direct Parcel Distribution Belgium, C‑264/08, EU:C:2010:43, bod 28 a citovaná judikatúra).
35
Z toho vyplýva, že ak suma cla nebola dlžníkovi riadne oznámená, pretože nebola vopred zapísaná do účtovnej evidencie – čo je prípad, ktorý zodpovedá skutkovým okolnostiam vo veci samej, keďže z návrhu na začatie prejudiciálneho konania vyplýva, že zápis do účtovnej evidencie bol vykonaný potom, čo BPC oznámila sumu cla –, colný dlh sa voči dlžníkovi nestane splatným.
36
Ako vyplýva z návrhu na začatie prejudiciálneho konania vo veci samej, návrhy orgánov colnej správy voči spoločnosti BPC boli zamietnuté práve z tohto dôvodu.
37
Po druhé, pokiaľ ide o otázku, či je možné zaplatenie colného dlhu požadovať od ručiteľa napriek tomu, že nie je voči dlžníkovi splatný, treba v prvom rade uviesť, že hoci právo Únie neupravuje zmluvu o ručení, Súdny dvor konštatoval, že veriteľ môže požadovať od ručiteľa splatenie dlhu len v prípade existencie dlhu dlžníka.
38
Súdny dvor totiž v podstate uviedol, že podľa všeobecných zásad, ktoré vyplývajú z právnych poriadkov členských štátov, je zmluva o ručení trojstrannou transakciou, ktorou sa ručiteľ zaväzuje voči veriteľovi, že splní záväzky, ktoré je povinný splniť dlžník, ak ich dlžník nesplní sám (pozri v tomto zmysle rozsudok z 15. mája 2003, Préservatrice foncière TIARD, C‑266/01, EU:C:2003:282, bod 27).
39
Súdny dvor uviedol, že takáto zmluva zakladá pre ručiteľa novú povinnosť zabezpečiť splnenie hlavnej povinnosti, ktorá prislúcha dlžníkovi, a že ručiteľ nenahrádza dlžníka, ale len zaručuje, že dlžník zaplatí dlh podľa podmienok spresnených v zmluve o ručení alebo stanovených zákonom (rozsudok z 15. mája 2003, Préservatrice foncière TIARD, C‑266/01, EU:C:2003:282, bod 28).
40
Takto vytvorený záväzok má akcesorickú povahu jednak v tom zmysle, že veriteľ si môže voči ručiteľovi uplatniť svoje nároky len vtedy, ak je zabezpečený dlh splatný, jednak v tom zmysle že záväzok, ktorý prevzal ručiteľ, nemôže mať väčší rozsah ako záväzok dlžníka (pozri v tomto zmysle rozsudok z 15. mája 2003, Préservatrice foncière TIARD, C‑266/01, EU:C:2003:282, bod 29 a citovanú judikatúru).
41
Nedávno Súdny dvor zopakoval, že zmluva o ručení je zmluvou odlišnou od zmluvy, ktorá zaväzuje veriteľa a dlžníka, pričom ručiteľ, ktorý je treťou osobou vo vzťahu k zmluvnému vzťahu medzi veriteľom a dlžníkom, má za úlohu ručiť veriteľovi za zaplatenie toho, čo mu dlžník môže dlhovať v súvislosti so zaručeným záväzkom, ktorý spočíva v dlhu dlžníka voči veriteľovi (rozsudok z 2. septembra 2021, CRCAM, C‑337/20, EU:C:2021:671, bod 58).
42
V druhom rade treba pripomenúť, že v súlade so zisteniami Súdneho dvora týkajúcimi sa zmluvy o ručení článok 195 Colného kódexu stanovuje, že ručiteľ sa písomne zaviaže, že spoločne a nerozdielne s dlžníkom splní zaručenú sumu colného dlhu, „ak sa táto stane splatnou“.
43
Z vyššie uvedených úvah teda vyplýva jednak, že colný dlh nie je voči dlžníkovi splatný, ak nedošlo k predchádzajúcemu zapísaniu sumy cla do účtovnej evidencie, bez ktorého uvedená suma nie je uvedenému dlžníkovi riadne oznámená, a jednak, že ručiteľ nemôže byť povinný zabezpečiť zaplatenie uvedeného dlhu, keďže tento dlh sa nestal splatným voči dlžníkovi.
44
Za týchto podmienok treba na prvú otázku odpovedať tak, že článok 195, článok 217 ods. 1 a článok 221 ods. 1 Colného kódexu sa majú vykladať v tom zmysle, že orgány colnej správy nemôžu od ručiteľa uvedeného v uvedenom článku 195 požadovať zaplatenie colného dlhu v prípade, keď dlžníkovi nebola riadne oznámená suma cla.
O druhej otázke
45
Vzhľadom na odpoveď na prvú otázku a na skutočnosť, že podľa návrhu na začatie prejudiciálneho konania boli návrhy orgánov colnej správy voči spoločnosti BPC definitívne zamietnuté a že táto spoločnosť preto nie je povinná zaplatiť žiadny colný dlh, ktorý by sa colná správa mohla pokúsiť vymáhať od žalobkyne vo veci samej ako ručiteľa, druhá otázka sa vo viacerých ohľadoch zdá byť zjavne hypotetická. Súdny dvor pritom nemôže rozhodnúť o prejudiciálnej otázke položenej vnútroštátnym súdom, ak je zjavné, že požadovaný výklad práva Únie nemá nijakú súvislosť s existenciou alebo predmetom sporu vo veci samej, alebo ak je nastolený problém hypotetickej povahy (rozsudok z 19. januára 2023, Unilever Italia Mkt. Operations, C‑680/20, EU:C:2023:33, bod 19 a citovaná judikatúra). Z toho vyplýva, že druhá otázka je neprípustná.
O trovách
46
Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.
Z týchto dôvodov Súdny dvor (siedma komora) rozhodol takto:
Článok 195, článok 217 ods. 1 a článok 221 ods. 1 nariadenia Rady (EHS) č. 2913/92 z 12. októbra 1992, ktorým sa ustanovuje Colný kódex spoločenstva, zmeneného nariadením Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 648/2005 z 13. apríla 2005,
sa majú vykladať v tom zmysle, že:
orgány colnej správy nemôžu od ručiteľa uvedeného v uvedenom článku 195 požadovať zaplatenie colného dlhu v prípade, keď dlžníkovi nebola riadne oznámená suma cla.
Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: francúzština.