62009CJ0047_SK
Účastníci konania
Odôvodnenie
Výrok
Účastníci konania
Vo veci C‑47/09,
ktorej predmetom je žaloba o nesplnenie povinnosti podľa článku 226 ES, podaná 30. januára 2009,
Európska komisia,
v zastúpení: F. Clotuche‑Duvieusart a D. Nardi, splnomocnení zástupcovia, s adresou na doručovanie v Luxemburgu,
žalobkyňa,
proti
Talianskej republike,
v zastúpení: G. Palmieri, splnomocnená zástupkyňa, za právnej pomoci P. Gentili, avvocato dello Stato, s adresou na doručovanie v Luxemburgu,
žalovanej,
SÚDNY DVOR (prvá komora),
v zložení: predseda prvej komory A. Tizzano, sudcovia J.‑J. Kasel, M. Ilešič, E. Levits a M. Berger (spravodajkyňa),
generálny advokát: Y. Bot,
tajomník: L. Hewlett, referentka,
so zreteľom na písomnú časť konania a po pojednávaní z 10. júna 2010,
so zreteľom na rozhodnutie prijaté po vypočutí generálneho advokáta, že vec bude prejednaná bez jeho návrhov,
vyhlásil tento
Rozsudok
Odôvodnenie
1. Svojou žalobou Komisia Európskych spoločenstiev navrhuje, aby Súdny dvor určil, že Talianska republika si tým, že stanovila možnosť doplniť prídavným menom „čistá“ alebo výrazom „čistá čokoláda“ označenie výrobkov z čokolády, ktoré neobsahujú iné rastlinné tuky než kakaové maslo, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú jednak z článku 3 ods. 5 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2000/36/ES z 23. júna 2000 o výrobkoch z kakaa a čokolády určených na ľudskú spotrebu (Ú. v. ES L 197, s. 19; Mim. vyd. 13/025, s. 431) a takisto z ustanovenia článku 3 smernice 2000/36 v spojení s článkom 2 ods. 1 písm. a) smernice 2000/13/ES Európskeho parlamentu a Rady z 20. marca 2000 o aproximácii právnych predpisov členských štátov, týkajúcich sa označovania, prezentácie a reklamy potravín (Ú. v. ES L 109, s. 29; Mim. vyd. 15/005, s. 75).
Právny rámec
Právo Únie
2. Právna úprava označovania výrobkov z kakaa a čokolády sa nachádza v „horizontálnej“ smernici, a to smernici 2000/13, a vo „vertikálnej“ alebo „odvetvovej“ smernici, t. j. smernici 2000/36, ktorá je vo vzťahu k smernici 2000/13 lex specialis .
Smernica 2000/36
3. Účelom smernice 2000/36 je jednak stanoviť spoločné pravidlá pridávania iných rastlinných tukov než kakaové maslo do výrobkov z kakaa a čokolády a takisto vykonať harmonizáciu obchodných názvov.
4. Na účely používania iných rastlinných tukov než kakaové maslo odôvodnenia č. 5, 6, 9 a 10 smernice 2000/36 stanovujú toto:
„(5) V niektorých členských štátoch je povolené, najviac do 5 %, pridávanie rastlinných tukov iných než kakaové maslo do výrobkov z čokolády.
(6) Vo všetkých členských štátoch by malo byť povolené, najviac do 5 %, pridávanie niektorých rastlinných tukov iných než kakaové maslo do výrobkov z čokolády; tieto rastlinné tuky by mali byť ekvivalentami kakaového masla, preto by mali byť definované v súlade s technickými a vedeckými kritériami.
…
(9) V prípade výrobkov z čokolády, do ktorých boli pridané rastlinné tuky iné než kakaové maslo, by mali byť spotrebiteľom okrem zoznamu zložiek naviac zaručené pravdivé, nestranné a objektívne informácie.
(10) Smernica 79/112/EHS na druhej strane nevylučuje označovanie výrobkov z čokolády, ktoré uvádza, že do výrobku neboli pridané iné rastlinné tuky než kakaové maslo za predpokladu, že príslušné informácie sú pravdivé, nestranné, objektívne a nezavádzajú spotrebiteľa.“
5. Pokiaľ ide o obchodné názvy, odôvodnenie č. 7 smernice 2000/36 znie takto:
„Na účely garantovania jednotnej povahy vnútorného trhu musia byť všetky výrobky spadajúce pod túto smernicu schopné voľne sa pohybovať v spoločenstve pod obchodnými názvami stanovenými v ustanoveniach prílohy I tejto smernice.“
6. Článok 2 ods. 1 a 2 uvedenej smernice stanovuje:
„1. Do výrobkov z čokolády, ktoré sú definované v prílohe I oddiele A v bodoch 3, 4, 5, 6, 8 a 9, môžu byť pridávané rastlinné tuky iné než kakaové maslo tak, ako sú definované a uvedené v prílohe II. Bez toho, aby sa znížil minimálny obsah kakaového masla alebo celkový obsah kakaovej sušiny, nesmie takéto pridanie po odpočítaní celkovej hmotnosti akýchkoľvek iných jedlých látok použitých v súlade s prílohou I oddiel B prekročiť 5 % konečného výrobku.
2. Výrobky z čokolády, ktoré obsahujú rastlinné tuky iné než kakaové maslo v súlade s odsekom 1, sa môžu predávať vo všetkých členských štátoch za predpokladu, že ich označenie je tak, ako je to stanovené v článku 3, doplnené o viditeľné a jasne čitateľné prehlásenie: ‚obsahuje okrem kakaového masla aj rastlinné tuky‘. Toto prehlásenie sa musí nachádzať v tom istom zornom poli ako zoznam zložiek, jasne oddelené od tohto zoznamu, jeho písmená musia byť aspoň tak isto veľké a vysádzané tučne, pričom blízko prehlásenia sa musí nachádzať obchodný názov; bez ohľadu na túto povinnosť sa obchodný názov môže nachádzať aj na inom mieste.“
7. Článok 3 smernice 2000/36 stanovuje:
„Smernica 79/112/EHS sa uplatňuje na výrobky definované v prílohe I za týchto podmienok:
1. Obchodné názvy vymenované v prílohe I sa uplatňujú výhradne na výrobky v nej uvedené a musia byť v rámci obchodovania používané na ich označenie.
…
5. Obchodné názvy ‚čokoláda‘, ‚mliečna čokoláda‘ a ‚čokoláda na polevu‘ špecifikované v prílohe I možno doplniť informáciami alebo popismi týkajúcimi sa akostných kritérií za predpokladu, že dané výrobky obsahujú:
– v prípade čokolády najmenej 43 % celkovej kakaovej sušiny, vrátane najmenej 26 % kakaového masla,
– v prípade mliečnej čokolády najmenej 30 % celkovej kakaovej sušiny a najmenej 18 % mliečnej sušiny získanej čiastočnou alebo úplnou dehydratáciou plnotučného mlieka, čiastočne alebo úplne odstredeného mlieka, smotany alebo z čiastočne alebo úplne dehydratovanej smotany, masla alebo mliečneho tuku, vrátane najmenej 4,5 % mliečneho tuku,
– v prípade čokolády na polevu najmenej 16 % celkom odtučnenej kakaovej sušiny.“
8. Článok 4 smernice 2000/36 stanovuje:
„Členské štáty neprijmú vo vzťahu k výrobkom definovaným v prílohe I vnútroštátne právne predpisy, ktoré nestanovuje táto smernica.“
Smernica 2000/13
9. Smernica Rady 79/112/EHS z 18. decembra 1978 o aproximácii právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa označovania, prezentácie a reklamy potravín [ neoficiálny preklad ] (Ú. v. ES L 33, 1979, s. 1) bola zrušená a nahradená smernicou 2000/13. Odkazy na zrušenú smernicu sa tak považujú za odkazy na smernicu 2000/13.
10. Článok 2 ods. 1 smernice 2000/13 stanovuje:
„Použité označenie a metódy nesmú:
a) byť také, aby uviedli kupujúceho do omylu ohľadom podstaty látky, najmä:
i) pokiaľ ide o vlastnosti potraviny a hlavne druhu, identity, vlastností, zloženia, množstva, trvanlivosti, pôvodu alebo miesta pôvodu, spôsobu výroby alebo produkcie;
ii) pripisovaním takých účinkov alebo vlastností potravine, aké nemá;
iii) poukazovaním, že potravina má osobitné vlastnosti, keď v skutočnosti všetky podobné potraviny majú takéto charakteristiky;
b) podliehajú ustanoveniam spoločenstva platným pre prírodné minerálne vody a potraviny určeným na osobitné výživové účely, pripisovať akejkoľvek potravine vlastnosť uvádzajúcu, že u ľudí pôsobí preventívne, liečivo, alebo lieči chorobu, prípadne sa odvoláva na takéto vlastnosti.“
Vnútroštátne právo
11. Článok 28 ods. 1 zákona č. 39 z 1. marca 2002 o ustanoveniach na vykonanie povinností vyplývajúcich z členstva Talianska v Európskych spoločenstvách –zákon Spoločenstva 2001 (riadna príloha GURI č. 72 z 26. marca 2002, ďalej len „zákon č. 39/2002“) stanovuje:
„Vykonanie smernice 2000/36/ES o výrobkoch z kakaa a čokolády určených na ľudskú spotrebu
Vykonanie smernice Európskeho parlamentu a Rady 2000/36/ES z 23. júna 2000 o výrobkoch z kakaa a čokolády určených na ľudskú spotrebu musí vyhovovať týmto hlavným zásadám a kritériám:
a) zaručiť, aby označovanie výrobkov z kakaa a čokolády bolo nielen transparentné, ale aby obsahovalo aj iný údaj o tom, že výrobok bol vyrobený pridaním rastlinného tuku iného než kakaové maslo, alebo sa na jeho výrobu použilo výhradne kakaové maslo; v prvom prípade musí byť na označení uvedené slovo ‚čokoláda‘, zatiaľ čo v druhom prípade môže byť použitý výraz ‚čistá čokoláda‘,
b) stanoviť mechanizmus certifikácie kvality pre typické výrobky, ktoré na výrobu čokolády používajú výhradne kakaové maslo.“
12. Článok 6 ods. 1 legislatívneho dekrétu č. 178 z 12. júna 2003, ktorým sa vykonáva smernica 2000/36/ES o výrobkoch z kakaa a čokolády určených na ľudskú spotrebu (GURI č. 165 z 18. júla 2003, ďalej len „legislatívny dekrét č. 178/2003“) stanovuje:
„Používanie výrazu ‚čistá čokoláda‘
Výrobky z čokolády uvedené v prílohe I bodoch 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9 a 10, ktoré neobsahujú iné rastlinné tuky než kakaové maslo, s výnimkou plnky v prípade, že neobsahuje výrobky z kakaa alebo čokolády, môžu mať na označení uvedené slovo ‚čistá‘ v spojení so slovom ‚čokoláda‘, ktoré dopĺňa alebo je súčasťou obchodných názvov stanovených v prílohe I, alebo údaj ‚čistá čokoláda‘ nachádzajúci sa v inej časti označenia.“
13. Článok 7 ods. 8 uvedeného legislatívneho dekrétu stanovuje:
„Pokuty
Správna pokuta od 3 000 do 8 000 eur bude uložená tomu, kto používa slovo ‚čistá‘ v spojení so slovom ‚čokoláda‘ na označení výrobkov uvedených v prílohe I bodoch 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9 a 10, ktoré obsahujú iné rastlinné tuky než kakaové maslo, s výnimkou plnky v prípade, že neobsahuje výrobky z kakaa alebo čokolády.“
Konanie pred podaním žaloby
14. Komisia listom z 22. marca 2004 upozornila talianske orgány na nezlučiteľnosť zákona č. 39/2002 a legislatívneho dekrétu č. 178/2003 so smernicami 2000/13 a 2000/36. Talianske orgány odpovedali prostredníctvom oznámenia z 23. apríla 2004, ktoré vydalo ministerstvo výrobných činností.
15. Keďže Komisia s touto odpoveďou nebola spokojná, začala konanie o nesplnení povinnosti podľa článku 226 ES a v dôsledku toho zaslala 13. októbra 2004 Talianskej republike výzvu.
16. Keďže talianske úrady neposkytli žiadnu odpoveď, Komisia zaslala 5. júla 2005 odôvodnené stanovisko, v ktorom tento členský štát vyzvala na prijatie opatrení potrebných na dosiahnutie súladu s týmto stanoviskom v lehote dvoch mesiacov od jeho doručenia.
17. V listoch z 21. októbra a 4. novembra 2005 talianske orgány oznámili svoj úmysel vykonať zmenu článkov 6 a 7 legislatívneho dekrétu č. 178/2003, na základe čoho požiadali o ukončenie tohto konania.
18. Keďže napriek následným vykonaným zmenám sa situácia nezmenila, Komisia sa rozhodla podať túto žalobu.
O žalobe
Tvrdenia účastníkov konania
19. Komisia tvrdí, že tým, že talianska právna úprava zaviedla možnosť doplniť podľa článku 28 ods. 1 zákona č. 39/2002 a článku 6 legislatívneho dekrétu č. 178/2003 prídavným menom „čistá“ alebo výrazom „čistá čokoláda“ označenie výrobkov z čokolády, a konkrétnejšie obchodné názvy výrobkov, ktoré neobsahujú iné rastlinné tuky než kakaové maslo, stanovené v prílohe I tohto dekrétu, zaviedla dodatočný názov pre výrobky z čokolády, na základe ktorého môžu byť tieto výrobky považované za „čisté“ alebo za „nie čisté“. Toto rozlišovanie je v podstate porušením článku 3 ods. 1 a 5 smernice 2000/36 a je v rozpore s judikatúrou Súdneho dvora, ktorou bola uznaná rovnaká povaha výrobkov z čokolády obsahujúcich najviac 5 % niektorých rastlinných tukov (rozsudok zo 16. januára 2003, Komisia/Taliansko, C‑14/00, Zb. s. I‑513, bod 87).
20. Komisia pripomína, že použitie iných rastlinných tukov než kakaové maslo podlieha striktnej právnej úprave. Toto použitie sa nielenže obmedzuje na šesť látok, ktoré sa nachádzajú na taxatívnom zozname v prílohe II smernice 2000/36, ale navyše ich pridávanie nemôže prekročiť 5 % konečného výrobku. Okrem toho tak, ako vyžaduje odôvodnenie č. 9 tejto smernice, informácia týkajúca sa prítomnosti rastlinných tukov musí byť správna, nestranná, objektívna a nesmie zavádzať spotrebiteľa. Preto článok 2 ods. 2 uvedenej smernice stanovuje, že údaj „obsahuje okrem kakaového masla aj rastlinné tuky“ sa musí nachádzať „blízko“ a nie v obchodnom názve. Normotvorca Spoločenstva stanovil, že spotrebiteľ je informovaný o tom, či výrobky z čokolády obsahujú alebo neobsahujú iné rastlinné tuky než kakaové maslo, a to prostredníctvom označenia a nie prostredníctvom samostatného obchodného názvu.
21. Komisia uvádza, že rozlišovani e stanovené talianskou právnou úpravou je pre priemerného spotrebiteľa dvojnásobne zavádzajúce. Domnieva sa totiž, že použitie prídavného mena „čistá“ nie je ani správne, ani nestranné, ani objektívne, a je teda samo osebe zavádzajúce.
22. Predovšetkým slovo „čistá“ automaticky priznáva výrobku, ktorý neobsahuje tento údaj, negatívny význam.
23. Následne skutočnosť, že boli vytvorené dve kategórie výrobkov z čokolády, hoci zákon stanovuje iba jednu, môže uviesť spotrebiteľa do omylu tým, že si bude myslieť, že existujú dve kategórie čokolády.
24. Napokon údaj „čistá čokoláda“ nie je dostatočne jasný na to, aby informoval spotrebiteľa o skutočnosti, že dotknutá čokoláda obsahuje iba kakaové maslo bez prídavkov iných rastlinných tukov.
25. Talianska republika nespochybňuje skutočnosť, že obchodné názvy uvedené v prílohe I smernice 2000/36 sú povinné a ich výpočet je taxatívny. Poukazuje však na to, že obchodný názov nie je jediným údajom na označení. Je jasné, že členské štáty môžu na označenie doplniť ďalšie údaje, a to najmä na účely informovania spotrebiteľa o tom, že žiaden iný rastlinný tuk než kakaové maslo nebol použitý. Na označení je teda možné uviesť akýkoľvek údaj, ktorý nepovedie k zámene s obchodným názvom, ktorý musí zostať taký, ako je stanovený v prílohe I.
26. Taliansky zákonodarca nemal v úmysle zaviesť nový obchodný názov, ani označenie kritérií kvality, ktoré sa nezakladá na vyššom obsahu kakaa, než je požadované minimum, ale na výhradnom používaní kakaového masla. Prídavné meno „čistá“ nemá povahu kvalitatívneho údaju, ale má výlučne opisný charakter. Slúži tak len na uvádzanie zloženia dotknutého výrobku bez toho, aby sa to dotklo skutočnosti, či výrobok je alebo nie je kvalitnejší. Článok 6 legislatívneho dekrétu č. 178/2003 podľa názoru Talianskej republiky je v súlade s článkom 3 ods. 1 a 5 smernice 2000/36.
27. Talianska republika tvrdí, že účelom doplnenia prídavného mena „čistá“ je informovať o tom, že použitým rastlinným tukom nie je žiadne iné maslo, ale výhradne kakaové maslo. To vysvetľuje, prečo doplnenie prídavného mena „čistá“ do obchodného názvu nie je v rozpore s týmto názvom, ktorý zostáva nezmenený. Z toho dôvodu nemožno tvrdiť, že došlo k zavedeniu nového názvu, ktorý príloha I smernice 2000/36 nestanovuje.
28. Talianska republika tvrdí, že výraz „čistá čokoláda“ má iba opisný charakter, keďže sa obmedzuje na poskytnutie informácie spotrebiteľovi, t. j. informácie, na ktorú má spotrebiteľ právo podľa odôvodnenia č. 10 smernice 2000/36 a smernice 2000/13. Na základe tejto informácie má spotrebiteľ následne možnosť slobodne sa rozhodnúť, ktorý výrobok si kúpi. V situácii, keď je spotrebiteľ úplne informovaný o tom, že výrobky z čokolády môžu obsahovať iné rastlinné tuky než kakaové maslo, sa tento druh údajov vníma ako informácia o tom, či sa v týchto výrobkoch tieto rastlinné tuky nachádzajú alebo nenachádzajú.
Posúdenie Súdnym dvorom
O žalobnom dôvode založenom na nesplnení povinností vyplývajúcich z článku 3 ods. 1 smernice 2000/36 a článku 2 ods. 1 písm. a) smernice 2000/13
29. Pokiaľ ide o nesplnenie povinností vyplývajúcich z článku 3 ods. 1 smernice 2000/36 a článku 2 ods. 2 písm. a) smernice 2000/13, je potrebné v prvom rade konštatovať tak, ako uviedla Komisia, že článok 3 smernice 2000/36 zaviedol úplnú harmonizáciu obchodných názvov výrobkov z kakaa a čokolády určených na ľudskú spotrebu s cieľom garantovať jednotnú povahu vnútorného trhu. Obchodné názvy stanovené v prílohe I smernice 2000/36 sú podľa článku 3 ods. 1 tejto smernice jednak povinné a vzťahujú sa iba na výrobky, ktoré sa nachádzajú v uvedenej prílohe. Doplnenie prídavných mien označujúcich kvalitu podlieha osobitným podmienkam stanoveným v článku 3 ods. 5 smernice 2000/36. Okrem toho článok 4 uvedenej smernice stanovuje, že členské štáty neprijmú vo vzťahu k výrobkom definovaným v prílohe I vnútroštátne právne predpisy, ktoré nestanovuje samotná smernica 2000/36. Z toho vyplýva, že prostredníctvom článku 3 tejto smernice došlo k úplnej harmonizácii obchodných názvov výrobkov z čokolády, ktorých záväznú povahu Talianska republika nikdy nespochybnila.
30. Tento výklad navyše podporuje vývoj uvedenej smernice. Smernica Rady 73/241/EHS z 24. júla 1973 o aproximácii právnych predpisov členských štátov vzťahujúcich sa na výrobky z kakaa a čokolády určené na ľudskú spotrebu [ neoficiálny preklad ] (Ú. v. ES L 228, s. 23) vo svojom odôvodnení č. 7 stanovuje, „že používanie rastlinných tukov iných než kakaové maslo vo výrobkoch z čokolády je v niektorých členských štátoch povolené a táto možnosť sa vo významnej miere využíva; že však v súčasnosti nemožno rozhodnúť o možnostiach a spôsoboch rozšírenia používania týchto tukov v Spoločenstve ako celku vzhľadom na to, že hospodárske a technické údaje, ktoré sú v súčasnosti k dispozícii, neumožňujú prijať konečný postoj, a že z toho dôvodu je potrebné opätovne preskúmať situáciu vzhľadom na budúci vývoj“ [ neoficiálny preklad ].
31. Normotvorca Spoločenstva tak prostredníctvom smernice 73/241 nebol, vzhľadom na rozdiely medzi právnymi úpravami členských štátov v období prijatia smernice, schopný zaujať konečné stanovisko k otázke dôsledkov použitia iných rastlinných tukov než kakaové maslo, pokiaľ ide o názvy alebo označenia. Rada Európskej únie sa tak v dôsledku toho v súvislosti s používaním iných rastlinných tukov než kakaové maslo obmedzila na stanovenie dočasnej právnej úpravy, ktorá sa mala podľa článku 14 ods. 2 písm. a) uvedenej smernice preskúmať po uplynutí troch rokov.
32. Normotvorca Spoločenstva prostredníctvom smernice 2000/36 stanovil, že dôsledkom pridania náhradných rastlinných tukov nie je použitie iných názvov pre tieto výrobky, ale uvedenie ďalších informácií na označení. Pokiaľ ide o výrobky z čokolády, do ktorých boli pridané iné rastlinné tuky než kakaové maslo, článok 2 smernice 2000/36, vykladaný na základe odôvodnenia č. 9 tejto smernice, zaručuje spotrebiteľom okrem zoznamu zložiek navyše pravdivé, nestranné a objektívne informácie o dotknutom výrobku prostredníctvom údaju „obsahuje okrem kakaového masla aj rastlinné tuky“.
33. V tejto súvislosti, ale bez toho, aby bola stanovená povinnosť použiť akýkoľvek zvláštny údaj, odôvodnenie č. 10 smernice 2000/36 stanovuje, že na označení výrobkov z čokolády môže byť uvedené, že do výrobku neboli pridané iné rastlinné tuky než kakaové maslo, za predpokladu, že príslušné informácie sú pravdivé, nestranné, objektívne a nezavádzajú spotrebiteľa.
34. Pokiaľ ide o posúdenie zlučiteľnosti talianskej právnej úpravy s ustanoveniami smernice 2000/36, takými aké boli pripomenuté a uvedené do svojich súvislostí, je potrebné v prvom rade uviesť, že článok 6 legislatívneho dekrétu č. 178/2003 stanovuje, že niektoré výrobky z čokolády, ktoré neobsahujú iné rastlinné tuky než kakaové maslo, môžu mať na označení uvedené slovo „čistá“ v spojení so slovom „čokoláda“, ktoré dopĺňa alebo je súčasťou obchodných názvov. Ak sa však doplnenie slova „čokoláda“ o slová „mliečna“, „biela“ alebo „plnená“ musí považovať za vytvorenie nových obchodných názvov, potom je to tak aj v prípade doplnenia slova „čistá“.
35. Je však potrebné konštatovať, že smernica 2000/36 nestanovuje ani obchodný názov „čistá čokoláda“ a ani zavedenie takého názvu vnútroštátnym zákonodarcom.
36. V takom prípade je článok 6 legislatívneho dekrétu č. 178/2003 tým, že umožňuje vykonanie takej zmeny obchodných názvov, v rozpore s povinným a taxatívnym systémom obchodných názvov, ktorý stanovuje článok 3 ods. 1 smernice 2000/36 a obmedzuje článok 4 uvedenej smernice.
37. V druhom rade je potrebné tiež uviesť tak, ako tvrdí Komisia, že dvojité označovanie, ktoré zaviedol taliansky zákonodarca, vôbec nespĺňa požiadavky článku 2 ods. 1 písm. a) smernice 2000/13, ktorý stanovuje, že spotrebiteľovi musia byť poskytnuté pravdivé, nestranné, objektívne informácie, ktoré ho nezavádzajú.
38. Hoci Talianska republika správne zdôraznila právo spotrebiteľov na správne informácie, platí, že zmena obchodných názvov, tak ako to je v konaní vo veci samej, nie je na účely dosiahnutia tohto cieľa vhodnou metódou.
39. Je totiž potrebné pripomenúť, že Súdny dvor rozhodol, že pridanie iných rastlinných tukov než kakaové maslo do výrobkov z čokolády alebo kakaa, ktoré spĺňajú minimálne požiadavky na obsah stanovené smernicou 73/241, ktorú v súčasnosti nahradila smernica 2000/36, nemôže podstatne zmeniť vlastnosti týchto výrobkov tak, aby došlo k ich zmene na iné výrobky (pozri rozsudky zo 16. januára 2003, Komisia/Španielsko, C‑12/00, Zb. s. I‑459, bod 92, a Komisia/Taliansko, už citovaný, bod 87).
40. Z tejto judikatúry vyplýva, že použitie iných rastlinných tukov než kakaové maslo v rámci obmedzení stanovených v článku 2 ods. 1 smernice 2000/36 nevedie samo osebe k dostatočnej zmene týchto výrobkov, ktorá by umožňovala odôvodniť rozlišovanie ich obchodných názvov.
41. Naopak uvedenie nestranného a objektívneho údaja poskytujúceho spotrebiteľovi informáciu o tom, že výrobok neobsahuje iné rastlinné tuky než kakaové maslo, v inej časti označenia by stačilo na zabezpečenie správneho informovania spotrebiteľov (pozri v tomto zmysle rozsudky Komisia/Španielsko, už citovaný, bod 93, a Komisia/Taliansko, už citovaný, bod 88).
42. Z toho vyplýva, že aj keď podľa talianskej právnej úpravy nie je použitie prídavného mena „čistá“ povinné, povolenie zaviesť obchodné názvy odlišné od obchodných názvov stanovených smernicou 2000/36 môže vyvolať dojem existencie rozdielov medzi základnými vlastnosťami dotknutých výrobkov.
43. V tomto prípade, keďže článok 6 legislatívneho dekrétu č. 178/2003 umožňuje zachovať dve kategórie obchodných názvov, ktoré v podstate označujú ten istý výrobok, môže tento článok uviesť spotrebiteľov do omylu a porušovať tak ich právo na správne, nestranné a objektívne informácie.
44. Z uvedeného vyplýva, že tento článok 6 nie je v súlade s požiadavkami článku 3 ods. 1 smernice 2000/36 a článku 2 ods. 1 písm. a) smernice 2000/13. Prvý žalobný dôvod je preto dôvodný.
O žalobnom dôvode založenom na nesplnení povinností vyplývajúcich z článku 3 ods. 5 smernice 2000/36
45. Na účely odpovede na tento žalobný dôvod, ktorý uviedla Komisia, je potrebné konštatovať, že tak, ako sa pripomína v bodoch 29 až 36 tohto rozsudku, článok 3 smernice 2000/36, ktorého rámec stanovuje článok 4 tejto smernice, zaviedol úplnú harmonizáciu obchodných názvov výrobkov z čokolády. V rámci tohto povinného a taxatívneho systému podlieha doplnenie prídavných mien označujúcich kvalitu dodržaniu osobitných podmienok stanovených v článku 3 ods. 5 uvedenej smernice.
46. Je však potrebné uviesť, že v rozpore s uvedenými podmienkami článok 6 legislatívneho dekrétu č. 178/2003 stanovuje v prípade niektorých výrobkov z čokolády, a to najmä tých, ktoré sú uvedené v článku 3 ods. 5 smernice 2000/36, možnosť, aby slovo „čistá“ bolo v obchodných názvoch pripojené k slovu „čokoláda“ alebo bolo jeho súčasťou, pokiaľ tieto výrobky neobsahujú iné rastlinné tuky než kakaové maslo.
47. Z toho vyplýva, že vzhľadom na to, že článok 6 legislatívneho dekrétu č. 178/2003 umožňuje doplniť taký údaj, ktorý sa týka kritéria kvality, do obchodných názvov výrobkov uvedených v článku 3 ods. 5 smernice 2000/36, potom nie je v súlade s požiadavkami stanovenými pre toto ustanovenie.
48. Je preto potrebné vyhovieť druhému žalobnému dôvodu.
49. Vzhľadom na všetky uvedené úvahy je potrebné konštatovať, že Talianska republika si tým, že stanovila možnosť doplniť prídavným menom „čistá“ obchodný názov výrobkov z čokolády, ktoré neobsahujú iné rastlinné tuky než kakaové maslo, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú jednak z článku 3 ods. 5 smernice 2000/36 a takisto z článku 3 ods. 1 uvedenej smernice v spojení s článkom 2 ods. 1 písm. a) smernice 2000/13.
O trovách
50. Na základe článku 69 ods. 2 rokovacieho poriadku účastník konania, ktorý vo veci nemal úspech, je povinný nahradiť trovy konania, ak to bolo v tomto zmysle navrhnuté. Keďže Komisia navrhla zaviazať Taliansku republiku na náhradu trov konania a Talianska republika nemala úspech vo svojich dôvodoch, je opodstatnené zaviazať ju na náhradu trov konania.
Výrok
Z týchto dôvodov Súdny dvor (prvá komora) rozhodol a vyhlásil:
1. Talianska republika si tým, že stanovila možnosť doplniť prídavným menom „čistá“ obchodný názov výrobkov z čokolády, ktoré neobsahujú iné rastlinné tuky než kakaové maslo, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú jednak z článku 3 ods. 5 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2000/36/ES z 23. júna 2000 o výrobkoch z kakaa a čokolády určených na ľudskú spotrebu a takisto z článku 3 ods. 1 uvedenej smernice v spojení s článkom 2 ods. 1 písm. a) smernice 2000/13/ES Európskeho parlamentu a Rady z 20. marca 2000 o aproximácii právnych predpisov členských štátov, týkajúcich sa označovania, prezentácie a reklamy potravín.
2. Talianska republika je povinná nahradiť trovy konania.