62022TJ0143
ROZSUDOK VŠEOBECNÉHO SÚDU (štvrtá komora)
zo 7. júna 2023 (
*1
)
„Verejná služba – Úradníci – Pozostalostný dôchodok – Nepriznanie – Pozostalý manželský partner – Podmienky pre vznik nároku – Dĺžka trvania manželstva – Námietka protiprávnosti – Článok 80 prvý odsek služobného poriadku – Článok 2 prílohy VII k služobnému poriadku – Sirotský dôchodok – Nepriznanie – Pojem ‚nezaopatrené dieťa‘ – Nesprávne právne posúdenie“
Vo veci T‑143/22,
OP, v zastúpení: F. Moyse, advokát,
žalobkyňa,
proti
Európskemu parlamentu, v zastúpení J. Van Pottelberge a M. Windisch, splnomocnení zástupcovia,
žalovanému,
ktorého v konaní podporuje
Rada Európskej únie, v zastúpení: M. Bauer a M. Alver, splnomocnení zástupcovia,
vedľajší účastník konania,
VŠEOBECNÝ SÚD (štvrtá komora),
v zložení: predseda komory R. da Silva Passos, sudkyne I. Reine a T. Pynnä (spravodajkyňa),
tajomník: V. Di Bucci,
so zreteľom na písomnú časť konania,
so zreteľom na to, že účastníci konania nepredložili návrh na nariadenie pojednávania v lehote troch týždňov od doručenia oznámenia o skončení písomnej časti konania, a keďže sa na základe článku 106 ods. 3 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu rozhodlo, že o žalobe sa rozhodne bez ústnej časti konania,
vyhlásil tento
Rozsudok (
1
)
1
Svojou žalobou založenou na článku 270 ZFEÚ sa žalobkyňa, OP, domáha na jednej strane zrušenia rozhodnutia Európskeho parlamentu zo 7. júna 2021 v rozsahu, v akom zamieta jej žiadosť o priznanie pozostalostného dôchodku z dôvodu úmrtia jej manžela, bývalého úradníka Parlamentu, a v mene svojho syna A zrušenia toho istého rozhodnutia v rozsahu, v akom zamieta jej žiadosť o priznanie sirotského dôchodku pre ich syna so zdravotným postihnutím (ďalej len „napadnuté rozhodnutie“).
Okolnosti predchádzajúce sporu
2
Žalobkyňa sa v roku 1980 vydala za B. Rozvod medzi manželmi bol vyhlásený v roku 2017. Dňa 29. januára 2021 sa žalobkyňa znovu vydala za B. Manželia mali štyri deti vrátane syna uvedeného v bode 1 vyššie, ktorý sa narodil [dôverné] (
2
). V roku 2015 bol tento syn belgickými orgánmi uznaný za osobu so 66 % zdravotným postihnutím. V lekárskom potvrdení o posúdení zdravotného postihnutia syna žalobkyne z 9. apríla 2021 lekár tohto syna uviedol, že má zdravotné postihnutie [dôverné] v rozsahu 90 %.
3
B bol úradníkom Parlamentu, ktorý odišiel do dôchodku v júni 2019. Dňa 18. júna 2020 bol uznaný za vážne chorého a [dôverné] zomrel.
4
Dňa 22. marca 2021 B splnomocnil svoju dcéru, aby spravovala jeho vzťahy so spoločným systémom zdravotného poistenia inštitúcií Európskych spoločenstiev (SSZP). V ten istý deň kontaktovala e‑mailom útvary Parlamentu, aby ich informovala o zdravotnom stave svojho otca, o opätovnom uzavretí manželstva jej rodičov a o skutočnosti, že majú štyri deti. Opýtala sa tiež na nárok jej matky na pozostalostný dôchodok.
5
Dňa 25. marca 2021 poslala dcéra manželského páru e‑mailom dodatočné informácie o svojich rodičoch útvarom Parlamentu. Uviedla tiež, že jej otec zomiera a že jedno z detí jej rodičov je zdravotne postihnuté. Znovu sa opýtala na nárok jej matky na pozostalostný dôchodok.
6
Dňa 29. marca 2021 útvary Parlamentu zaslali dcére manželského páru dokumenty, ktoré mala vyplniť s cieľom aktualizovať spis jej otca. Dcéra manželského páru odpovedala, že jej otec zomrel pred dvoma dňami, a spýtala sa na kroky, ktoré treba podniknúť.
7
Dňa 30. marca 2021 útvary Parlamentu odpovedali dcére manželského páru a požiadali, aby žalobkyňa vyplnila formulár zaslaný deň predtým. V ten istý deň dcéra manželského páru zaslala útvarom Parlamentu vyplnené dokumenty, ako aj príslušné doklady.
8
V ten istý deň útvary Parlamentu potvrdili prijatie vyplnených dokumentov a zaslali dcére manželského páru dokumenty, ktoré mala vyplniť na účely podania žiadosti o sirotský dôchodok pre svojho brata so zdravotným postihnutím. V ten istý deň dcéra manželského páru zaslala útvarom Parlamentu jeden z týchto riadne vyplnených dokumentov a informovala ich, že čoskoro pošle aj lekárske potvrdenie.
9
Dňa 9. apríla 2021 Parlament e‑mailom informoval dcéru manželského páru, že jej bratovi so zdravotným postihnutím nemôže byť priznaný sirotský dôchodok z dôvodu, že žiadosť nebola doručená pred smrťou B.
10
Dňa 15. apríla 2021 dcéra manželského páru zaslala útvarom Parlamentu e‑mail, v ktorom zobrala na vedomie ich odpoveď týkajúcu sa sirotského dôchodku jej brata, pripomenula im, že je zdravotne postihnutý už päť rokov a zaslala im dokumenty vyplnené ich rodinným lekárom. Opýtala sa aj na náhradu liečebných nákladov jej brata a žalobkyne. V ten istý deň útvary Parlamentu odpovedali, že úhrada liečebných nákladov syna manželského páru so zdravotným postihnutím nie je možná, pretože v čase smrti B nebol nezaopatreným dieťaťom. V ten istý deň dcéra manželského páru poslala útvarom Parlamentu e‑mailovú odpoveď, v ktorej poskytla doplňujúce informácie týkajúce sa situácie v jej rodine.
11
Dňa 5. mája 2021 vedúci oddelenia Parlamentu pre dôchodky a sociálne poistenie informoval žalobkyňu o svojom rozhodnutí priznať jej dávku v prípade smrti na základe článku 70 Služobného poriadku úradníkov Európskej únie (ďalej len „služobný poriadok“).
12
Dňa 7. júna 2021 útvary Parlamentu napadnutým rozhodnutím informovali žalobkyňu, že na jednej strane jej v súlade s článkami 18 a 20 prílohy VIII služobného poriadku nie je možné priznať pozostalostný dôchodok, a na druhej strane, keďže v čase úmrtia B neexistovali nezaopatrené deti uznané oddelením Parlamentu pre individuálne práva, ani syn manželského páru so zdravotným postihnutím nemá nárok na sirotský dôchodok.
13
Dňa 10. augusta 2021 žalobkyňa podala Parlamentu sťažnosť, ktorou sa domáhala jednak zrušenia napadnutého rozhodnutia a jednak priznania pozostalostného dôchodku, ako aj sirotského dôchodku jej synovi.
14
Rozhodnutím z 10. januára 2022 Parlament zamietol sťažnosť žalobkyne (ďalej len „rozhodnutie o zamietnutí sťažnosti“). V tomto rozhodnutí Parlament s odkazom na znenie článku 80 služobného poriadku spresnil, že dieťa nemôže byť uznané za nezaopatrené dieťa podľa článku 2 ods. 5 prílohy VII k služobnému poriadku bez toho, aby bola v tejto súvislosti administratíve predložená žiadosť, a bez toho, aby administratíva overila dodržanie podmienok, ktoré s tým súvisia.
Návrhy účastníkov konania
15
Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:
–
zrušil napadnuté rozhodnutie,
–
zrušil v prípade potreby rozhodnutie o zamietnutí sťažnosti,
–
priznal jej nárok na pozostalostný dôchodok a priznal jej synovi A nárok na sirotský dôchodok,
–
uložil Parlamentu povinnosť nahradiť trovy konania.
16
Parlament navrhuje, aby Všeobecný súd:
–
zamietol žalobu,
–
uložil žalobkyni povinnosť nahradiť trovy konania.
Právny rámec
[omissis]
O návrhoch na zrušenie
22
Na podporu svojich návrhov na zrušenie žalobkyňa uvádza šesť žalobných dôvodov, ktorými sa snaží preukázať protiprávnosť napadnutého rozhodnutia, ktoré sú v podstate založené:
–
prvý, týkajúci sa jej pozostalostného dôchodku, na námietke protiprávnosti článkov 18 a 20 prílohy VIII k služobnému poriadku,
–
druhý, týkajúci sa jej pozostalostného dôchodku, na nesprávnom uplatnení článkov 18 a 20 prílohy VIII k služobnému poriadku,
–
tretí, týkajúci sa jej pozostalostného dôchodku, na zjavne nesprávnom posúdení jej osobitnej situácie,
–
štvrtý, týkajúci sa sirotského dôchodku jej syna, na námietke protiprávnosti článku 2 prílohy VII k služobnému poriadku,
–
piaty, týkajúci sa sirotského dôchodku jej syna, na nesprávnom právnom posúdení pri uplatnení článku 2 prílohy VII k služobnému poriadku,
–
šiesty, týkajúci sa sirotského dôchodku jej syna a uvádzaný subsidiárne, na porušení povinnosti starostlivosti zo strany Parlamentu.
[omissis]
O piatom žalobnom dôvode založenom na nesprávnom právnom posúdení pri uplatnení článku 2 prílohy VII k služobnému poriadku
[omissis]
– O dôvodnosti piateho žalobného dôvodu
79
Žalobkyňa tvrdí, že Parlament sa dopustil pochybenia pri uplatnení článku 2 prílohy VII k služobnému poriadku, keď odôvodnil svoje nepriznanie sirotského dôchodku jej synovi tým, že v čase úmrtia jej manžela nebol uznaný za jeho nezaopatrené dieťa.
80
Podľa žalobkyne sa totiž jej syn nachádza v situácii stanovenej v článku 2 ods. 5 prílohy VII k služobnému poriadku, teda v situácii dieťaťa postihnutého invaliditou, ktorá mu bráni v tom, aby si samo zarábalo na živobytie, a to po celú dobu invalidity. Požiadavky článku 2 ods. 3 písm. b) prílohy VII k služobnému poriadku sa teda neuplatňujú, pretože dieťa so zdravotným postihnutím má nárok na príspevok automatiky. Parlament okrem toho neoprávnene požadoval, aby k uznaniu dieťaťa so zdravotným postihnutím došlo pred smrťou jeho rodiča, ktorý bol úradníkom, hoci toto dieťa bolo nahlásené útvarom Parlamentu pred týmto úmrtím. Útvary Parlamentu si údajne vyžiadali dodatočné dokumenty až dva dni po smrti úradníka, pričom okamžitá odpoveď Parlamentu na otázky dcéry zosnulého úradníka mohla umožniť vykonať administratívne formality pred týmto úmrtím.
81
Parlament odpovedá, že na to, aby dieťa mohlo poberať sirotský dôchodok, musí byť „uznané“ za nezaopatrené dieťa v čase úmrtia úradníka v súlade s článkom 80 služobného poriadku. V prejednávanej veci úradník nikdy nepodnikol kroky na získanie príspevku na svoje dospelé dieťa so zdravotným postihnutím. Zo štruktúry a účelu článku 2 ods. 5 prílohy VII k služobnému poriadku pritom vyplýva, že o priznaní tohto príspevku sa rozhodne na základe žiadosti, ktorou úradník informuje administratívu o situácii svojho dieťaťa, ktorú PMO následne overí. Samotná informácia týkajúca sa existencie dieťaťa so zdravotným postihnutím, bez podporných dokumentov, uvedená v e‑maile adresovanom administratíve dcérou bývalého úradníka, ktorej splnomocnenie sa obmedzovalo na správu vecí súvisiacich so SSZP, nestačí na to, aby bolo možné uznať dieťa za nezaopatrené.
82
V tejto súvislosti treba pripomenúť, že článok 80 prvý odsek služobného poriadku stanovuje, že ak úradník zomrie a nezanechá manžela/manželku, ktorý má nárok na pozostalostný dôchodok, „deti závislé na zosnulom/zosnulej v čase [jeho] smrti v zmysle článku 2 prílohy VII [k služobnému poriadku] majú nárok na sirotský dôchodok…“.
83
Na úvod treba konštatovať, že rôzne jazykové verzie článku 80 prvého odseku služobného poriadku sa líšia. Zatiaľ čo iba francúzska, talianska a rumunská verzia tohto ustanovenia používajú formuláciu „dieťa uznané za… závislé“, ostatné jazykové verzie nepoužívajú pojem „uznané“. Napríklad nemecká verzia odkazuje na „unterhaltsberechtigte Kinder“, anglická verzia na „children dependent on the deceased“, fínska verzia na „virkamiehen huollettavina olevat lapset“ a portugalská verzia „filhos que sejam considerados como estando a seu cargo“.
84
Podľa ustálenej judikatúry Súdneho dvora sa formulácia použitá v jednej z jazykových verzií ustanovenia práva Únie nemôže chápať ako jediný základ na výklad tohto ustanovenia, prípadne sa nemôže považovať za ustanovenie, ktoré má prednosť pred inými jazykovými verziami. Ustanovenia práva Únie sa musia vykladať a uplatňovať jednotným spôsobom pri zohľadnení existujúcich verzií vo všetkých jazykoch Únie. V prípade rozdielu medzi rôznymi jazykovými verziami textu práva Únie sa má predmetné ustanovenie vykladať v závislosti od kontextu a účelu právneho predpisu, ktorého je súčasťou (pozri rozsudok z 12. septembra 2019, A a i., C‑347/17, EU:C:2019:720, bod 38 a citovanú judikatúru; rozsudok zo 16. januára 2018, SE/Rada, T‑231/17, neuverejnený, EU:T:2018:3, bod 34).
85
Článok 80 prvý odsek služobného poriadku sa teda má vykladať s ohľadom na účel tohto ustanovenia, ako aj kontext, ktorého je súčasťou.
86
Pokiaľ ide o definíciu poberateľov sirotského dôchodku, teda nezaopatrených detí zosnulého úradníka, článok 80 prvý odsek služobného poriadku odkazuje na článok 2 prílohy VII k služobnému poriadku ako celok, a nielen na odsek 2 uvedeného článku, v ktorom je definovaný pojem „nezaopatrené dieťa“. Preto z dôvodov koherencie právnej úpravy služobného poriadku treba pri definovaní pojmu „nezaopatrené dieťa“ odkazovať na všetky relevantné ustanovenia článku 2 prílohy VII k služobnému poriadku (rozsudok z 20. januára 2009, Klein/Komisia, F‑32/08, EU:F:2009:3, bod 39).
87
Je síce pravda, že článok 2 ods. 5 prílohy VII k služobnému poriadku výslovne odkazuje na príspevok na nezaopatrené dieťa, zatiaľ čo odsek 2 tohto článku je formulovaný všeobecnejšie. Nič to však nemení na tom, že kritériá stanovené v článku 2 ods. 5 prílohy VII sú odôvodnené nielen pokiaľ ide o priznanie príspevku na nezaopatrené dieťa, ale aj pokiaľ ide o priznanie sirotského dôchodku. Od určitého veku musia byť deti schopné samy si zarábať na živobytie a nesmú byť záťažou pre rozpočet Únie, čo platí aj na peňažné dávky stanovené v článku 80 služobného poriadku (pozri v tomto zmysle rozsudok z 20. januára 2009, Klein/Komisia, F‑32/08, EU:F:2009:3, bod 40).
88
Článok 2 ods. 2 prílohy VII k služobnému poriadku definuje pojem „nezaopatrené dieťa“, pričom vysvetľuje, že ide o „manželské, nemanželské alebo osvojené dieťa úradníka alebo jeho manžela/manželky, ktoré je skutočne vyživované úradníkom“. Odsek 3 písm. a) tohto článku stanovuje, že príspevok na nezaopatrené dieťa sa priznáva automatiky na deti, ktoré ešte nedosiahli vek 18 rokov, zatiaľ čo odsek 5 toho istého článku sa týka konkrétne situácie dospelých detí so zdravotným postihnutím, a stanovuje, že „platby príspevku v prípade dieťaťa, ktorému vážna choroba alebo invalidita bráni zarábať si na živobytie, pokračujú počas celého obdobia trvania tejto choroby alebo invalidity bez ohľadu na vek“.
89
Okrem toho na účely uplatnenia článku 2 ods. 5 prílohy VII k služobnému poriadku prináleží PMO, aby v každom jednotlivom prípade a s prihliadnutím na všetky okolnosti konkrétneho prípadu určil, či ide o vážnu chorobu alebo invaliditu, ktorá bráni dieťaťu zarábať si na živobytie (rozsudok z 21. októbra 2003, Birkhoff/Komisia, T‑302/01, EU:T:2003:276, bod 40).
90
V tejto súvislosti pojem „platby“ použitý v článku 2 ods. 5 prílohy VII k služobnému poriadku neznamená, že normotvorca chcel zachovať nárok na príspevok na dieťa so zdravotným postihnutím, keď dosiahne plnoletosť, bez toho, aby zahrnul situáciu, keď má dieťa zdravotné postihnutie po dosiahnutí plnoletosti. Z judikatúry totiž vyplýva, že hoci sa toto ustanovenie zjavne vzťahuje na prípad, keď platby uskutočnené podľa odseku 3 a platby uskutočnené podľa odseku 5 prebiehajú nepretržite počas určitého obdobia, nie je vylúčené, že vyplácanie predmetného príspevku môže byť prerušené (rozsudok z 30. novembra 1994, Dornonville de la Cour/Komisia, T‑498/93, EU:T:1994:278, bod 33).
91
Treba dodať, že nezaopatrené dieťa v zmysle článku 2 ods. 2 prílohy VII k služobného poriadku, či už ide o manželské, nemanželské alebo osvojené dieťa úradníka alebo jeho manžela/manželky, má nárok na príspevok na nezaopatrené dieťa, za predpokladu, že ho úradník vyživuje a spĺňa jednu z podmienok uvedených v odsekoch 3 a 5 uvedeného článku. Dieťa musí byť mladšie ako 18 rokov alebo vo veku od 18 do 26 rokov a musí sa zúčastňovať na vzdelávaní alebo odbornej príprave, alebo musí trpieť vážnou chorobou alebo invaliditou, ktoré mu bránia v tom, aby si samo zarábalo na živobytie. V každom z týchto troch prípadov služobný poriadok nepriznáva PMO žiadnu diskrečnú právomoc priznať alebo nepriznať predmetný sirotský dôchodok, ale priznáva mu súvisiacu právomoc v tom zmysle, že PMO je povinný tento dôchodok priznať, ak zistí, že sú splnené podmienky, a v opačnom prípade ho nepriznať (pozri analogicky rozsudky z 21. októbra 2003, Birkhoff/Komisia, T‑302/01, EU:T:2003:276, bod 38, a zo 17. novembra 2021, KR/Komisia, T‑408/20, neuverejnený, EU:T:2021:788, bod 23).
92
Zo znenia ustanovení článku 80 prvého odseku služobného poriadku v spojení s článkom 2 prílohy VII k služobnému poriadku teda vyplýva, že nárok na sirotský dôchodok v prípade, akým je prípad syna žalobkyne, je podmienený splnením troch podmienok. Prvé dve podmienky sú hmotnoprávnej povahy v tom zmysle, že syn žalobkyne musí trpieť vážnou chorobou alebo invaliditou, ktorá mu bráni v tom, aby si zarábal na živobytie a zosnulý úradník ho skutočne vyživoval. Tretia podmienka má časový charakter v tom zmysle, že syn žalobkyne musel byť v čase smrti zosnulého úradníka od neho závislý.
93
Tvrdenia Parlamentu, podľa ktorých treba pridať dodatočnú podmienku spojenú s dátumom rozhodnutia o uznaní postavenia nezaopatreného dieťaťa, nemajú oporu v článku 80 služobného poriadku v spojení s článkom 2 prílohy VII k služobnému poriadku vzhľadom na kontext, do ktorého patria tieto ustanovenia a na ich účel.
94
Najskôr treba uviesť, že článok 80 tretí odsek služobného poriadku stanovuje, že ak úradník alebo osoba, ktorá má nárok na starobný dôchodok, zomrie bez toho, aby boli splnené podmienky stanovené v prvom odseku tohto článku, nezaopatrené deti v zmysle článku 2 prílohy VII k služobnému poriadku majú nárok na sirotský dôchodok v súlade s podmienkami stanovenými v článku 21 prílohy VIII k služobnému poriadku. Toto ustanovenie, ktoré sa týka rovnakého nároku na sirotský dôchodok, neodkazuje na procesnú podmienku týkajúcu sa existencie rozhodnutia o uznaní, ktoré malo byť prijaté pred smrťou úradníka.
95
Rovnako článok 37 podmienok zamestnávania ostatných zamestnancov Európskej únie, ktorý stanovuje podobný mechanizmus vyplácania sirotského dôchodku pre nezaopatrené deti zamestnancov Únie, nestanovuje žiadnu podmienku týkajúcu sa dátumu uznania postavenia nezaopatreného dieťaťa. Naopak, článok 37 prvý odsek podmienok zamestnávania ostatných zamestnancov Európskej únie priznáva nárok na sirotský príspevok pre deti „pokladané za… závislé osoby [od zamestnanca alebo poberateľa starobného dôchodku alebo podpory v invalidite] v čase jeho smrti“ v súlade s podmienkami stanovenými v článku 80 služobného poriadku.
96
Je pravda, ako tvrdí Parlament, že príspevok na nezaopatrené dieťa sa priznáva automaticky v prípade dieťaťa mladšieho ako 18 rokov, ale v ostatných prípadoch sa priznáva na žiadosť dotknutého úradníka (rozsudok zo 14. decembra 1990, Brems/Rada, T‑75/89, EU:T:1990:88, bod 23). Jedinou úlohou tejto žiadosti je však umožniť PMO overiť, či sú splnené hmotnoprávne a časové podmienky uvedené v bode 92 vyššie, a ak áno, priznať príspevok na nezaopatrené dieťa. Požiadavka, aby k uznaniu zo strany útvarov Parlamentu došlo pred smrťou, ktorú tieto ustanovenia neukladajú, predstavuje dodatočnú podmienku, ktorá nemusí byť na tento účel splnená.
97
Okrem toho uvedené ustanovenia nestanovujú, aby žiadosť mala osobitnú formu, ani aby k nej boli priložené podporné dokumenty. Napríklad zo skutkových okolností veci, v ktorej bol vydaný rozsudok z 30. novembra 1994, Dornonville de la Cour/Komisia (T‑498/93, EU:T:1994:278), vyplýva, že príspevok na nezaopatrené dieťa bol žalobkyni v tejto veci priznaný retroaktívne od okamihu, keď bola žalobkyňa vyzvaná, aby zaslala podporné dokumenty.
98
Ďalej bolo rozhodnuté, že príspevok na nezaopatrené dieťa slúži sociálnemu účelu, ktorý je odôvodnený výdavkami vyplývajúcimi z aktuálnej a konkrétnej potreby spojenej s existenciou dieťaťa a jeho skutočným výživným (pozri rozsudok zo 7. mája 1992, Rada/Brems, C‑70/91 P, EU:C:1992:201, bod 9 a citovanú judikatúru). Podobný cieľ sleduje aj priznanie sirotského dôchodku nezaopatreným deťom zosnulého úradníka. Takýto cieľ by však nebol splnený, ak by PMO mohol odmietnuť priznanie sirotského dôchodku z dôvodov, ktoré nesúvisia so situáciou dieťaťa a s hmotnoprávnymi podmienkami a časovou podmienkou, ktoré sú uvedené v bode 92 vyššie.
99
Hoci je pravda, že ustanovenia práva Únie, ktoré zakladajú nárok na finančné príspevky, sa majú vykladať reštriktívne (rozsudok z 30. novembra 1994, Dornonville de la Cour/Komisia, T‑498/93, EU:T:1994:278, bod 39), z predchádzajúcich úvah vyplýva, že iba uplatnenie ustanovení článku 80 služobného poriadku v spojení s článkom 2 prílohy VII k služobnému poriadku, ktoré zohľadňuje všeobecnú štruktúru právnej úpravy sirotského dôchodku, ako aj osobitnú situáciu dotknutej osoby, konkrétne dieťaťa trpiaceho vážnou chorobou alebo invaliditou, je v súlade so sociálnym cieľom, ktorý sleduje vyplácanie sirotského dôchodku v prospech takéhoto dieťaťa, ktoré si samo nemôže zarábať na živobytie (pozri v tomto zmysle a analogicky rozsudky z 30. novembra 1994, Dornonville de la Cour/Komisia, T‑498/93, EU:T:1994:278, bod 39, a z 29. novembra 2011, Birkhoff/Komisia, T‑10/11 P, EU:T:2011:699, bod 50).
100
Pojem „v čase smrti“ použitý v článku 80 prvom odseku služobného poriadku treba preto chápať tak, že odkazuje na dátum, ku ktorému treba posúdiť, či dieťa zosnulého úradníka spĺňa podmienky článku 2 prílohy VII k služobnému poriadku, a nie na dátum, ku ktorému musí PMO v tejto súvislosti prijať rozhodnutie. To znamená, že pokiaľ hmotnoprávne podmienky pre nezaopatrené dieťa boli splnené pred smrťou úradníka, nie je potrebné, aby sa administratívne kroky na priznanie príspevku na nezaopatrené dieťa uskutočnili pred smrťou.
101
Z vyššie uvedeného vyplýva, že Parlament tým, že odmietol priznať sirotský dôchodok synovi žalobkyne z dôvodu, že v čase smrti B ešte nebol uznaný za jeho nezaopatrené dieťa oddelením pre individuálne nároky, nesprávne uplatnil článok 80 služobného poriadku v spojení s článkom 2 prílohy VII k služobnému poriadku.
102
Piatemu žalobnému dôvodu treba preto vyhovieť. Preto v rozsahu, v akom sa nepriznanie sirotského dôchodku zakladá na jedinom dôvode, a z vyššie uvedeného vyplýva, že tento dôvod nie je dôvodný, treba napadnuté rozhodnutie zrušiť v rozsahu, v akom sa týka nepriznania sirotského dôchodku synovi žalobkyne bez toho, aby bolo potrebné rozhodnúť o štvrtom a šiestom žalobnom dôvode, ktoré tiež smerujú proti nepriznaniu sirotského dôchodku.
– O návrhu na zrušenie
[omissis]
104
Napadnuté rozhodnutie sa naopak musí zrušiť v rozsahu, v akom sa týka nepriznania sirotského dôchodku synovi žalobkyne bez toho, aby bolo potrebné rozhodnúť o štvrtom a šiestom žalobnom dôvode.
O návrhoch na uznanie nároku žalobkyne na pozostalostný dôchodok a nároku jej syna na sirotský dôchodok
105
Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd uznal jej nárok na pozostalostný dôchodok a nárok jej syna na sirotský dôchodok. Tiež navrhuje, aby Všeobecný súd priznal jej synovi uvedený dôchodok.
106
Článok 91 ods. 1 druhá veta služobného poriadku priznáva súdu Únie v sporoch finančného charakteru neobmedzenú právomoc a zveruje mu najmä úlohu poskytnúť komplexné riešenie sporov, ktoré mu boli predložené, a zaistiť efektívnu účinnosť ním prijatých rozsudkov o neplatnosti v sporoch týkajúcich sa verejnej služby (pozri rozsudok z 20. mája 2010, Gogos/Komisia, C‑583/08 P, EU:C:2010:287, body 49 a 50 a citovanú judikatúru).
107
V rámci výkonu svojej neobmedzenej právomoci súd Únie nevydáva dotknutým inštitúciám alebo orgánom príkazy, ale v prípade potreby má právomoc prevziať na seba ich úlohu na účel prijatia rozhodnutí, z ktorých nevyhnutne vyplývajú závery, ku ktorým tento súd dospeje po uskutočnení svojho právneho posúdenia sporu (rozsudok z 24. novembra 2021, KL/EIB, T‑370/20, EU:T:2021:822, bod 113).
108
Treba pripomenúť, že podľa judikatúry „spory finančného charakteru“ v zmysle článku 91 ods. 1 druhej vety služobného poriadku predstavujú nielen žaloby o určenie zodpovednosti podané zamestnancami proti inštitúcii, úradu alebo agentúre Únie, ale aj všetky žaloby, na základe ktorých má takáto inštitúcia alebo takýto orgán vyplatiť zamestnancovi určitú sumu, na ktorú má podľa svojho názoru nárok podľa služobného poriadku (pozri v tomto zmysle rozsudky z 18. decembra 2007, Weißenfels/Parlament, C‑135/06 P, EU:C:2007:812, bod 65, a z 20. mája 2010, Gogos/Komisia, C‑583/08 P, EU:C:2010:287, bod 45).
109
Z toho vyplýva, že tento spor, ktorý sa týka vyplácania pozostalostného dôchodku a sirotského dôchodku, je sporom finančného charakteru.
[omissis]
111
Pokiaľ ide o priznanie sirotského dôchodku, čiastočné zrušenie napadnutého rozhodnutia vyžaduje, aby Parlament prijal na základe článku 266 ZFEÚ nové rozhodnutie, pokiaľ ide o priznanie sirotského dôchodku synovi žalobkyne. Bude teda úlohou PMO, aby vzhľadom na odôvodnenie tohto rozsudku opätovne preskúmal situáciu syna žalobkyne na účely overenia dodržania podmienok uvedených v bode 92 vyššie. V tomto štádiu konania preto nemožno dospieť k záveru, že syn žalobkyne má nárok na sirotský dôchodok, pretože toto preskúmanie prináleží PMO (rozsudok z 28. septembra 2011, Allen/Komisia, F‑23/10, EU:F:2011:162, bod 117; pozri tiež a contrario rozsudok z 24. novembra 2021, KL/EIB, T‑370/20, EU:T:2021:822, bod 121).
112
Návrh žalobkyne o uznanie nároku jej syna na sirotský dôchodok a na priznanie uvedeného dôchodku sa preto musí zamietnuť ako predčasný.
O trovách
113
Podľa článku 134 ods. 3 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu, ak mali účastníci konania úspech len v časti predmetu konania, každý z nich znáša svoje vlastné trovy konania. Na základe článku 135 ods. 1 toho istého poriadku však Všeobecný súd môže rozhodnúť, ak si to vyžaduje spravodlivé zaobchádzanie, že účastník konania, ktorý vo veci nemal úspech, znáša svoje vlastné trovy konania a je povinný nahradiť iba časť trov konania druhého účastníka, resp. vôbec mu nemusí uložiť povinnosť nahradiť trovy konania.
114
V prejednávanej veci Parlament a žalobkyňa nemali úspech v časti žalobných návrhov. Vzhľadom na okolnosti prejednávanej veci je opodstatnené rozhodnúť, že Parlament znáša svoje vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania žalobkyne.
115
Rada znáša svoje vlastné trovy konania v súlade s článkom 138 ods. 1 rokovacieho.
Z týchto dôvodov
VŠEOBECNÝ SÚD (štvrtá komora)
rozhodol takto:
1.
Rozhodnutie Európskeho parlamentu zo 7. júna 2021 sa zrušuje v rozsahu, v akom nepriznáva A sirotský dôchodok.
2.
V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.
3.
Parlament znáša svoje vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania, ktoré vznikli OP.
4.
Rada Európskej únie znáša svoje vlastné trovy konania.
da Silva Passos
Reine
Pynnä
Rozsudok bol vyhlásený na verejnom pojednávaní v Luxemburgu 7. júna 2023.
Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: francúzština.
(
1
)	Uvádzajú sa iba tie body rozsudku, ktorých uverejnenie považuje Všeobecný súd za užitočné.
(
2
)	Dôverné údaje sú vynechané.