62024TJ0530_RES
Kohtuasi T‑530/24
FU
versus
Euroopa Parlament
Üldkohtu (neljas koda) 29. oktoobri 2025. aasta kohtuotsus
Avalik teenistus – Ametnikud – Sotsiaalkindlustus – Personalieeskirjade artikkel 73 – Õnnetusjuhtum – Õnnetusjuhtumi teate tagasilükkamine – Hilinenud teatamine – Õnnetusjuhtumi toimumisest arvates kümne tööpäeva pikkuse tähtaja ületamine – Mõiste „õiguspärane põhjus“
Ametnikud – Sotsiaalkindlustus – Õnnetusjuhtumi‑ ja kutsehaiguskindlustus – Õnnetusjuhtum – Hilinenult esitatud teade – Tagasilükkamine – Erand – Vääramatu jõud või õiguspärane põhjus – Mõiste – Ilma vääramatu jõu või õiguspärase põhjuseta hilinenult esitatud teate tagasilükkamine – Hea halduse põhimõtte ja hoolitsemiskohustuse rikkumine – Puudumine
(Ametnike personalieeskirjad, artikli 73 lõige 1; õnnetusjuhtumi- ja kutsehaiguskindlustuse eeskirjad, artikli 2 lõige 1 ning artikli 15 lõiked 1 ja 2)
(vt punktid 38–40, 42–45 ja 48)
Ametnikud – Sotsiaalkindlustus – Õnnetusjuhtumi‑ ja kutsehaiguskindlustus – Õnnetusjuhtum – Hilinenult esitatud teade – Tagasilükkamine – Põhjendamiskohustus – Ulatus
(ELTL artikkel 296; Euroopa Liidu põhiõiguste harta, artikli 41 lõike 2 punkt c; õnnetusjuhtumi- ja kutsehaiguskindlustuse eeskirjad, artikli 15 lõige 2)
(vt punkt 41)
Ametnikud – Sotsiaalkindlustus – Õnnetusjuhtumi‑ ja kutsehaiguskindlustus – Õnnetusjuhtum – Kindlustusskeem – Teatiste esitamise ajalise tingimuse järgimisest sõltuvusse seadmine – Vastuolu personalieeskirjadega – Puudumine
(Ametnike personalieeskirjad, artikli 73 lõige 1; õnnetusjuhtumi- ja kutsehaiguskindlustuse eeskirjad, artikli 15 lõige 2)
(vt punktid 57–61)
Kokkuvõte
Üldkohus jättis oma otsusega rahuldamata Euroopa Parlamendi ametniku FU hagi, milles viimane palus tühistada parlamendi otsus õnnetusjuhtumi teate tagasilükkamise kohta (edaspidi „vaidlustatud otsus“), ning määratles mõiste „õiguspärane põhjus“, mis võimaldab kindlustatud isikul teatada õnnetusjuhtumist pärast kindlustuseeskirjades ette nähtud tähtaja möödumist (
1
).
2023. aasta augustis Kreekas reisil olles tundis hageja hüppest maandumisel valu paremas põlves. Seejärel läks ta arsti juurde, kes soovitas tal muu hulgas teha magnetresonantstomograafia (MRT) uuringu, kui paistetus põlves on alanenud.
Kuna pärast reisilt naasmist hageja põlv endiselt valutas, konsulteeris ta 2023. aasta septembris oma raviarstiga, kes palus tal teha teise arsti juures arstliku läbivaatuse. Ortopeedia eriarst soovitas MRT‑uuringu tulemuste põhjal hagejal konsulteerida teise arvamuse saamiseks kirurgiga ja kaaluda vajaduse korral kirurgilist sekkumist. Hiljem kinnitasid kirurg ja üks teine eriarst, et kirurgiline sekkumine on vajalik.
2023. aasta novembris teatas hageja oma õnnetusjuhtumist parlamendile. Mõni päev hiljem teatas institutsioon vaidlustatud otsusega hagejale, et tema õnnetusjuhtumi teade, mis loetakse hilinenuks, on tagasi lükatud.
Üldkohtu hinnang
Üldkohus tuletas alustuseks meelde, et kindlustuseeskirjades on ette nähtud, et õnnetusjuhtumisse sattunud kindlustatud isik või tema õigusjärglane peab õnnetusjuhtumist teatama selle institutsiooni administratsioonile, mille teenistuses kindlustatud isik on. Kümne tööpäeva pikkune tähtaeg, mille jooksul tuleb teade esitada, hakkab kulgema õnnetuse toimumise kuupäevast. Siiski võib seda perioodi pikendada kas vääramatu jõu tõttu või mõnel muul õiguspärasel põhjusel, tingimusel et kindlustatud isik esitab õnnetusjuhtumi kohta tõendid ja tõendab, et õnnetusjuhtumi ning tema füüsiliste ja psüühiliste kahjustuste vahel on põhjuslik seos.
Selles kontekstis tuleb mõistet „õiguspärane põhjus“ kohaldada kitsalt esiteks seetõttu, et tegemist on erandiga kindlalt väljakujunenud kohustusest esitada õnnetusjuhtumi teade kümne tööpäeva jooksul, ja teiseks seetõttu, et see on seotud liidu õigusnormidega, mis annavad õiguse saada rahalisi hüvitisi.
Sellega seoses tuleb õiguspärase põhjuse mõistet tõlgendada nii, et kindlustatud isik peab tõendama, et ta oli erandlikus olukorras temast sõltumatutel asjaoludel, mille tõttu ei olnud tal võimalik esitada õnnetusjuhtumi teadet kümne tööpäeva jooksul õnnetusjuhtumi toimumisest.
Lisaks ei piisa õnnetusjuhtumist teatamisega hilinemise põhjendamiseks vaid õnnetusjuhtumi tõendamisest. Isegi kui kindlustatud isikul ei ole võimalik kasutada täiendavat õnnetusjuhtumikindlustust vääramatu jõu või muu õiguspärase põhjuse kohta tõendi puudumisel, on tal siiski õigus ravikulude hüvitamisele ühise ravikindlustusskeemi alusel.
Arvestades, et käsitletavas asjas kirjeldas hageja õnnetusjuhtumi teates oma sümptomeid, mida ta võis täheldada juba õnnetusele järgneval päeval, et arst, kellega ta sel päeval konsulteeris, soovitas tal pärast reisilt naasmist teha MRT‑uuringu ning et valu ei andnud ikka järele, ei saanud talle olla enne õnnetusjuhtumi toimumise päevast kümne tööpäeva pikkuse tähtaja möödumist teadmata, et temaga on juhtunud õnnetus kindlustuseeskirjade tähenduses. Seega ei saa ta väita, et ta sai alles hiljem teada oma vigastuste tõsidusest, et näidata, et tema õnnetusjuhtumist teatamisega hilinemiseks oli õiguspärane põhjus.
On tõsi, et õnnetusjuhtumi teate vormist ilmneb, et sellele peab olema lisatud arsti antud meditsiiniline arvamus. Õnnetusjuhtumist teatamiseks ei nõuta siiski lõpliku diagnoosi määramist. Kindlustuseeskirjades nõutakse nimelt üksnes sellise arstitõendi esitamist, milles on täpsustatud vigastuste iseloomu ja õnnetusjuhtumi tõenäolisi tagajärgi.
Eeltoodud kaalutlusi arvestades järeldas Üldkohus, et hageja ei ole tõendanud vääramatu jõu või õiguspärase põhjuse olemasolu, mis oleks takistanud tal kindlustuseeskirjades sätestatud kümne tööpäeva pikkusest tähtajast kinni pidada.
(
1
)	Ühiseeskirjad Euroopa ühenduste ametnike õnnetusjuhtumi- ja kutsehaiguskindlustuse kohta, mille liidu institutsioonid võtsid vastu 13. detsembril 2005 Euroopa Liidu ametnike personalieeskirjade artikli 73 alusel (edaspidi „kindlustuseeskirjad“).