62004CJ0309_SV
Parter
Domskäl
Domslut
Parter
I mål C-309/04,
angående en begäran om förhandsavgörande enligt artikel 234 EG, som framställts av Bundesfinanzhof (Tyskland), genom beslut av den 20 april 2004, som inkom till domstolen den 21 juli 2004, i målet
Fleisch‑Winter GmbH & Co. KG
mot
Hauptzollamt Hamburg‑Jonas,
meddelar
DOMSTOLEN (första avdelningen)
sammansatt av avdelningsordföranden P. Jann samt domarna N. Colneric, J.N. Cunha Rodrigues, E. Juhász (referent) och E. Levits,
generaladvokat: P. Léger,
justitiesekreterare: byrådirektören K. Sztranc,
efter det skriftliga förfarandet och förhandlingen den 7 juli 2005,
med beaktande av de yttranden som avgetts av:
– Fleisch-Winter GmbH & Co. KG, genom U. Schrömbges och J. Vagt, Rechtsanwälte,
– Hauptzollamt Hamburg-Jonas, genom G. Seber, i egenskap av ombud,
– Europeiska gemenskapernas kommission, genom T. van Rijn och F. Erlbacher, båda i egenskap av ombud,
med hänsyn till beslutet, efter att ha hört generaladvokaten, att avgöra målet utan förslag till avgörande,
följande
Dom
Domskäl
1. Begäran om förhandsavgörande avser tolkningen av artiklarna 3, 11 och 13 i kommissionens förordning (EEG) nr 3665/87 av den 27 november 1987 om gemensamma tillämpningsföreskrifter för systemet med exportbidrag för jordbruksprodukter (EGT L 351, s. 1; svensk specialutgåva, område 3, volym 24, s. 216), i dess lydelse enligt kommissionens förordning (EG) nr 2945/94 av den 2 december 1994 (EGT L 310, s. 57; svensk specialutgåva, område 3, volym 63, s. 83) (nedan kallad förordning nr 3665/87).
2. Begäran har framställts i ett mål mellan Fleisch‑Winter GmbH & Co. KG (nedan kallat Fleisch‑Winter) och Hauptzollamt Hamburg‑Jonas (tysk tullmyndighet, nedan kallad Hauptzollamt) beträffande ett återkrav, jämte en ekonomisk sanktion, av ett förskott på exportbidrag och ett avslag på en ansökan om exportbidrag.
Tillämpliga gemenskapsbestämmelser
3. I nionde och sextonde skälen i förordning nr 3665/87 anges följande:
”Produkter bör vara av en sådan kvalitet att de kan saluföras enligt normala villkor[*]. [* I överensstämmelse med terminologin i förordning nr 800/1999, som har ersatt förordning nr 3665/87, används nedan begreppet ”under normala omständigheter”. Övers. anm.]
…
För att göra det lättare för exportören att finansiera sin export, bör medlemsstaterna få rätt att betala ut hela eller delar av bidraget i förskott så snart exportdeklarationen har tagits emot, på villkor att säkerhet ställs som garanti för att förskottsbeloppet återbetalas, om det senare skulle visa sig att bidraget inte borde ha betalats ut.”
4. I artikel 3 i samma förordning föreskrivs följande:
”1. Med exportdag avses den dag då tullmyndigheten tar emot den exportdeklaration i vilken det anges att en bidragsansökan kommer att lämnas in.
2. Dagen för mottagandet av exportdeklarationen skall vara avgörande för
a) bidragssatsen, om bidraget inte har fastställts i förväg,
b) ändringar av bidragssatsen, om bidraget har fastställts i förväg.
3. Alla handlingar som har samma rättsverkan som ett mottagande av en exportdeklaration skall jämställas med ett sådant mottagande.
4. Exportdagen skall vara avgörande när den exporterade produktens kvantitet, slag och egenskaper fastställs.
5. De dokument som används vid exporten för att styrka att produkterna berättigar till bidrag måste innehålla all information som är nödvändig för att beräkna bidragsbeloppet, särskilt
a) en beskrivning av produkterna enligt bidragsnomenklaturen,
b) uppgifter om produkternas nettovikt, eller motsvarande uttryckt i den måttenhet som skall användas vid beräkningen av bidraget, samt
c) uppgifter om produkternas sammansättning eller en hänvisning till en sådan, i den utsträckning som behövs för att beräkna bidragets storlek.
Om det dokument som avses i denna punkt är en exportdeklaration måste denna också innehålla dessa uppgifter samt uppgiften ’bidragskod’.
6. När detta mottagande eller likvärdig handling skett skall produkterna ställas under tullkontroll till dess att de lämnar gemenskapens tullområde.”
5. I artikel 11.1 i förordning nr 3665/87 föreskrivs sanktioner som kan tillämpas när en exportör har ansökt om ett bidrag som är större än det som vederbörande har rätt till. I andra stycket i denna bestämmelse anges att det begärda bidraget anses vara det belopp som fås vid en beräkning på grundval av de upplysningar som lämnats enligt artikel 3 eller artikel 25.2 i samma förordning.
6. I artikel 13 i förordning nr 3665/87 anges följande:
”Bidrag skall inte beviljas för produkter som inte är av sund och god marknadsmässig kvalitet[*] och inte heller för produkter som är avsedda som människoföda och vars egenskaper eller skick utesluter eller i betydande grad försämrar en sådan användning.” [* I överensstämmelse med terminologin i förordning nr 800/1999 används nedan begreppet sund, god och marknadsmässig kvalitet. Övers. anm.]
7. I artikel 47.1 och 47.2 i förordningen föreskrivs följande:
”1. Exportbidraget skall utbetalas endast på exportörens ansökan och skall endast betalas av den medlemsstat inom vars territorium exportdeklarationen mottagits.
Ansökan om exportbidrag skall antingen göras
a) skriftligen, varvid medlemsstaten får föreskriva att en särskild blankett används för detta ändamål, eller
b) genom användning av datoriserat system, i enlighet med närmare bestämmelser som skall antas av de behöriga myndigheterna efter kommissionens godkännande.
…
2. Utom vid force majeure skall de dokument som rör betalningen av bidraget eller frisläppandet av säkerheten läggas fram inom tolv månader från den dag då exportdeklarationen togs emot.”
8. I tredje skälet i förordning nr 2945/94 anges följande:
”Har en exportör lämnat felaktiga upplysningar, kan detta leda till felaktig bidragsutbetalning om felet inte uppdagas. Om felet upptäcks är det berättigat att pålägga exportören ett sanktionsbelopp i proportion till det belopp som han felaktigt skulle ha tagit emot om felet inte hade upptäckts. Om de felaktiga upplysningarna lämnades med avsikt är det också berättigat att tillämpa en strängare sanktion.”
9. I artikel 21.1 första och andra styckena i kommissionens förordning (EG) nr 800/1999 av den 15 april 1999 om gemensamma tillämpningsföreskrifter för systemet med exportbidrag för jordbruksprodukter (EGT L 102, s. 11), anges följande:
”Bidrag skall inte beviljas för produkter som inte är av sund, god och marknadsmässig kvalitet dagen för mottagandet av exportdeklarationen.
Produkter motsvarar de krav som ställs i första stycket när de kan saluföras på gemenskapens territorium under normala omständigheter och under den beteckning som anges på bidragsansökningarna och när dessa produkter är avsedda att användas som livsmedel utan att deras användning för detta ändamål är utesluten eller minskar kraftigt på grund av deras egenskaper eller skick.”
10. I artikel 5.1 tredje stycket i kommissionens förordning (EG) nr 2221/95 av den 20 september 1995 om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EEG) nr 386/90 som rör fysisk kontroll i samband med export av jordbruksprodukter som berättigar till exportbidrag (EGT L 224, s. 13; svensk specialutgåva, område 3, volym 32, s. 36), föreskrivs följande:
”Exporttullkontoret skall övervaka att artikel 13 i förordning (EEG) nr 3665/87 efterföljs.”
11. I artikel 13.6, 13.9 och 13.10 i rådets förordning (EEG) nr 805/68 av den 27 juni 1968 om den gemensamma organisationen av marknaden för nötkött (EGT L 148, s. 24; svensk specialutgåva, område 3, volym 2, s. 63), i dess lydelse enligt rådets förordning (EG) nr 3290/94 av den 22 december 1994 om de anpassningar och övergångsåtgärder som krävs inom jordbrukssektorn för att genomföra avtalen som slöts inom ramen för de multilaterala handelsförhandlingarna i Uruguayrundan (EGT L 349, s. 105; svensk specialutgåva, område 3, volym 66, s. 52) (nedan kallad förordning nr 805/68), anges följande:
”6. Exportbidrag beviljas endast på ansökan och efter framläggande av gällande exportlicens.
…
9. Exportbidrag utbetalas efter framläggande av bevis på att
– produkterna har sitt ursprung inom gemenskapen, utom i de fall där punkt 10 gäller,
– produkterna har exporterats från gemenskapen ...
…
10. Om undantag inte har beviljats i enlighet med det förfarande som föreskrivs i artikel 27, skall exportbidrag inte beviljas för produkter som importeras från tredje land och återutförs till tredje land.”
12. I artikel 1 i kommissionens beslut 96/239/EG av den 27 mars 1996 om vissa nödåtgärder vad beträffar skydd mot bovin spongiform encefalopati (EGT L 78, s. 47), i dess lydelse enligt kommissionens beslut 96/362/EG av den 11 juni 1996 (EGT L 139, s. 17) (nedan kallat beslut 96/239), föreskrivs följande:
”… Förenade kungariket [skall] inte från sitt territorium till de andra medlemsstaterna eller till tredje land sända
…
– kött från nötkreatur som slaktats i Förenade kungariket,
– produkter från nötkreatur som slaktats i Förenade kungariket och som skulle kunna komma in i människors näringskedja …
...”
13. I artikel 1a i beslut 96/239 anges följande:
”1. Förenade kungariket skall inte leverera
– kött för konsumtion av människor,
…
som kommer från nötkreatur som inte slaktats i Förenade kungariket, såvida inte dessa produkter kommer från anläggningar i Förenade kungariket som står under offentlig veterinär kontroll och som har infört ett system för spårning av råmaterialet som garanterar materialets ursprung genom hela produktionskedjan.
2. Förenade kungariket skall överlämna förteckningen över de anläggningar som uppfyller de villkor som anges i punkt 1 till kommissionen och de övriga medlemsstaterna.
3. Förenade kungariket skall säkerställa att de produkter som nämns i punkt 1 och som levereras till andra medlemsstater åtföljs av ett hälsointyg utfärdat av en officiellt förordnad veterinär i vilket bekräftas att produkterna uppfyller de villkor som anges i punkt 1.”
Bakgrund i målet vid den nationella domstolen och tolkningsfrågorna
14. Fleisch‑Winter deklarerade under maj och juni år 1997 fem partier fryst nötkött som enligt exportdeklarationerna skulle exporteras till Ryssland. Fleisch‑Winter hade förvärvat köttet från ett franskt bolag, som i sin tur hade köpt det från ett belgiskt. Under en utredning som genomfördes av den tyska tullmyndigheten och den tyska myndigheten för bedrägeribekämpning framkom uppgifter om att köttet kunde härstamma från Förenade kungariket, vilket i så fall skulle innebära att det hade införts till Belgien i strid med beslut 96/239.
15. Hauptzollamt återkrävde då i förskott utbetalat exportbidrag och avslog i ett fall ansökan om exportbidrag. Efter att ha begärt omprövning av besluten, vilken inte föranledde någon ändring, överklagade Fleisch‑Winter besluten i fråga. Överklagandet ogillades.
16. Med tillämpning av artikel 11.1 första stycket a i förordning nr 3665/87 ålade Hauptzollamt genom beslut av den 24 november 1997, i dess lydelse enligt omprövningsbeslutet av den 10 september 1999, Fleisch‑Winter straffavgifter avseende de fem ovannämnda partierna om sammanlagt 104 312,90 DEM med motiveringen att bolaget, i motsats till vad det uppgett, inte var berättigat till något exportbidrag.
17. Fleisch‑Winter överklagade beslutet till behörig Finanzgericht, som fann att Hauptzollamt hade haft godtagbara skäl för att ålägga straffavgifterna. Enligt Finanzgericht hade Fleisch‑Winter inte lyckats undanröja misstankarna om att det ifrågavarande köttet för export till Ryssland omfattades av ett gemenskapsrättsligt exportförbud. Med hänsyn till att köttet, på grund av att det omfattades av förbudet, inte var av sådan god och marknadsmässig kvalitet som avses i artikel 13 i förordning nr 3665/87 hade Fleisch‑Winter inte rätt till exportbidraget.
18. Fleisch‑Winter överklagade domen till Bundesfinanzhof, som beslutade att vilandeförklara målet och ställa följande tolkningsfrågor till EG‑domstolen:
”1) Utesluter redan den omständigheten att en utredning som tullmyndigheten genomfört har föranlett misstanke om att en produkt omfattas av ett gemenskapsrättsligt exportförbud, enligt vilket det är förbjudet att från en viss medlemsstat till övriga medlemsstater och tredjeländer exportera en produkt som kan medföra rätt till exportbidrag, att produkten är av sund, god och marknadsmässig kvalitet i den mening som avses i artikel 13 första meningen i förordning (EEG) nr 3665/87, och att produktens faktiska kvalitet eller möjligheten att saluföra produkten i det enskilda fallet därför saknar betydelse?
2) Utgör en försäkran i en nationell ansökan om utbetalning om att en produkt är av sund, god och marknadsmässig kvalitet i den mening som avses i artikel 13 första meningen i förordning nr 3665/87 en sådan upplysning som avses i artikel 11.1 andra stycket jämförd med artikel 3 i förordning nr 3665/87?”
Prövning av tolkningsfrågorna
Den första frågan
19. Den nationella domstolen har ställt denna fråga, som kan delas upp i två delar, för att få klarhet i huruvida artikel 13 i förordning nr 3665/87 skall tolkas så, att nötkött som omfattas av ett gemenskapsrättsligt förbud mot export från en viss medlemsstat till övriga medlemsstater och tredjeländer inte kan anses vara av sund, god och marknadsmässig kvalitet, samt att det, när de nationella myndigheterna förfogar över uppgifter som tyder på att produkten omfattas av ett exportförbud, är ett villkor för beviljande av exportbidrag att exportören bevisar att den exporterade produkten inte härstammar från en medlemsstat från vilken export är förbjuden.
Den första delen av den första frågan
20. Domstolen har, beträffande kommissionens förordning nr 1041/67/EEG av den 21 december 1967 om tillämpningsföreskrifter för beviljande av exportbidrag för produkter som omfattas av ett enhetligt prissystem (EGT 314, s. 9), slagit fast att kravet på en sund, god och marknadsmässig kvalitet är ett generellt och objektivt villkor för att bidrag skall beviljas. En produkt som inte kan saluföras inom gemenskapen under normala omständigheter och under den beteckning som anges i bidragsansökan uppfyller inte dessa kvalitetskrav (se, för ett liknande resonemang, dom av den 9 oktober 1973 i mål 12/73, Muras, REG 1973, s. 963, punkt 12, och av den 26 maj 2005 i mål C‑409/03, SEPA, REG 2005, s. I‑0000, punkt 22).
21. Att en produkt skall kunna saluföras under normala omständigheter för att kunna anses vara av sund, god och marknadsmässig kvalitet framgår dessutom klart av bestämmelserna om exportbidrag för jordbruksprodukter, eftersom det av samtliga relevanta förordningar alltsedan förordning nr 1041/67 har framgått att exportbidrag för en produkt endast skall beviljas om produkten uppfyller såväl kravet på sund, god och marknadsmässig kvalitet som kravet på att den skall kunna saluföras under normala omständigheter. I förordning nr 3665/87 hänförs det till sistnämnda villkor i nionde skälet (se, för ett liknande resonemang, domen i det ovannämnda målet SEPA, punkterna 23 och 26).
22. Vid tidpunkten för omständigheterna i målet vid den nationella domstolen var det förbjudet att exportera nötkött från Förenade kungariket enligt beslut 96/239.
23. Kött som omfattas av väsentliga begränsningar vad gäller distribution inom gemenskapen kan inte anses möjligt att saluföra under normala omständigheter (se, för ett liknande resonemang, domen i det ovannämnda målet SEPA, punkt 30).
24. Härav följer att nötkött som exporteras i strid med ett gemenskapsrättsligt exportförbud inte är av sund, god och marknadsmässig kvalitet i den mening som avses i artikel 13 i förordning nr 3665/87 och att det saknas rätt till exportbidrag för sådant kött.
25. Den första delen av den första tolkningsfrågan skall följaktligen besvaras så, att artikel 13 i förordning nr 3665/87 skall tolkas så att nötkött som omfattas av ett gemenskapsrättsligt förbud mot export från en viss medlemsstat till övriga medlemsstater och tredjeländer inte kan anses vara av sund, god och marknadsmässig kvalitet.
Den andra delen av den första frågan
26. Exportbidrag för nötkött utbetalas enligt artikel 13.9 i förordning nr 805/68 efter framläggande av bevis på att produkterna har sitt ursprung inom gemenskapen, utom i de fall där artikel 13.10 gäller. Ingenting tyder på att undantaget i artikel 13.10 är tillämpligt i förevarande fall. Det råder ingen tvekan om att det är exportören som skall framlägga ovannämnda bevis.
27. Om tveksamhet uppstår beträffande en eller flera av produkternas ursprung kan gemenskapsrättsligt ursprung endast anses bevisat om det framläggs bevis för att produkten eller produkterna härstammar från en eller flera bestämda medlemsstater. Härigenom slås det entydigt fast huruvida den produkt som omfattas av ansökan om exportbidrag härstammar från en medlemsstat varifrån export är förbjuden.
28. Såvitt avser villkoret om sund, god och marknadsmässig kvalitet kan det konstateras att artikel 13 i förordning nr 3665/87 återfinns i förordningens kapitel 1, benämnt ”Rätt till bidrag”, i avdelning 2 med titeln ”Export till tredje land”. Detta visar att sund, god och marknadsmässig kvalitet hos den exporterade produkten är ett materiellt villkor för att bidrag skall beviljas.
29. Att sund, god och marknadsmässig kvalitet är ett materiellt villkor för beviljande av bidragen motsägs inte, såsom Fleisch‑Winter har hävdat, av artikel 3.5 i förordning nr 3665/87, eftersom den däri förekommande uppräkningen av nödvändiga upplysningar inte är uttömmande.
30. I motsats till vad Fleisch‑Winter har hävdat, motsägs ovannämnda bedömning inte heller av förordning nr 800/1999. För det första är nämligen förordningen av tidsmässiga skäl ( ratione temporis ) inte tillämplig, eftersom omständigheterna i målet vid den nationella domstolen inträffade innan förordning nr 3665/87 upphävdes och ersattes av förordning nr 800/1999. För det andra ingår artikel 21 i förordning nr 800/1999 i kapitel 1, benämnt ”Rätt till bidrag” i avdelning II i samma förordning, precis som artikel 13 i förordning nr 3665/87, såsom framgår av punkt 28 ovan. Det är alltså i ovannämnda kapitel 1 som de materiella villkoren för rätten till bidrag fastställs.
31. Systemet med exportbidrag utmärks dels av att gemenskapsstöd endast beviljas efter ansökan av exportören, dels av att systemet finansieras genom gemenskapsbudgeten. Eftersom systemet bygger på frivilliga deklarationer skall exportören, när denne har bestämt sig för att utnyttja bidraget, tillhandahålla de upplysningar som är nödvändiga för att fastställa rätten till bidraget och beräkna bidragsbeloppet. Domstolen har beträffande förordning nr 3665/87 och dess sanktionssystem redan slagit fast att beviljande av stöd inom ramen för ett gemenskapsrättsligt stödsystem med nödvändighet är underställt villkoret att stödmottagaren skall uppfylla alla kriterier avseende redbarhet och tillförlitlighet (se, för ett liknande resonemang, dom av den 11 juli 2002 i mål C‑210/00, Käserei Champignon Hofmeister, REG 2002, s. I‑6453, punkt 41).
32. En exportör som deklarerar en produkt inom ramen för ett förfarande för ansökan om exportbidrag anger underförstått att produkten uppfyller alla nödvändiga bidragsvillkor. Förordning nr 3665/87 innebär inte att en exportör är skyldig att uttryckligen ange att kvaliteten är sund, god och marknadsmässig, men den omständigheten att exportören ansöker om bidrag innebär ändå alltid att denne underförstått försäkrar att villkoret är uppfyllt. Fleisch‑Winters påstående om att det föreligger en rättslig presumtion för att kvaliteten är sund, god och marknadsmässig kan inte godtas.
33. Det är kommissionen som beslutar om gemensamma tillämpningsföreskrifter för exportbidrag för jordbruksprodukter och det är medlemsstaternas nationella myndigheter som skall se till att gemenskapsbestämmelserna tillämpas och efterlevs inom respektive medlemsstat. Skyldigheten att kontrollera att bidragsvillkoren är uppfyllda gäller särskilt under omständigheter såsom dem som föreligger i målet vid den nationella domstolen, där nötkött från en viss medlemsstat omfattas av ett exportförbud som har införts med hänsyn till behovet att skydda folkhälsan mot allvarliga sjukdomar och epidemier. Domstolen har vid flera tillfällen betonat att sjukdomen bovin spongiform encefalopati verkligen är förbunden med allvarliga risker och att det är lämpligt att vidta skyddsåtgärder som motiveras av behovet att skydda människors hälsa mot denna sjukdom (se dom av den 5 maj 1998 i mål C‑180/96, Förenade kungariket mot kommissionen, REG 1998, s. I‑2265, av den 12 juli 2001 i mål C‑365/99, Portugal mot kommissionen, REG 2001, s. I-5645, och av den 22 maj 2003 i mål C‑393/01, Frankrike mot kommissionen, REG 2003, s. I-5405, punkt 42).
34. Såvitt avser kontrollen av att villkoret beträffande sund, god och marknadsmässig kvalitet är uppfyllt tillbakavisas Fleisch‑Winters argument enligt vilket skyldigheten att kontrollera att produkten är av sund, god och marknadsmässig kvalitet uteslutande vilar på de nationella myndigheterna. Fleisch‑Winter har härvid hänvisat till bestämmelsen i artikel 5.1 tredje stycket i förordning nr 2221/95, enligt vilken exporttullkontoret skall övervaka att artikel 13 i förordning (EEG) nr 3665/87 efterföljs. Syftet med förordning nr 2221/95 är emellertid en fysisk kontroll av produkter, och kontrollen i målet vid den nationella domstolen avser en rättslig egenskap hos produkten, vilken inte kan fastställas genom en fysisk kontroll.
35. I stället är det den exportör som lämnar in bidragsansökan som, om en exportdeklaration ifrågasätts av de nationella myndigheterna, med tillämpning av bevisreglerna i den nationella rätten skall bevisa att villkoret är uppfyllt, eftersom exportören genom ansökan uttryckligen eller underförstått har försäkrat att kvaliteten är sund, god och marknadsmässig.
36. För övrigt framgår det av handlingarna i målet att Fleisch‑Winter inte har tillhandahållit någon information angående köttets ursprung, vare sig under det administrativa förfarande eller under det domstolsförfarande som ägde rum till följd av att det i förskott utbetalda exportbidraget återkrävdes och att en av bolagets ansökningar om exportbidrag avslogs mot bakgrund av att det framkom vissa uppgifter enligt vilka det exporterade nötköttet kunde härstamma från Förenade kungariket och således omfattas av ett exportförbud. Under förhandlingen har bolaget till och med uppgett att det inte vet varifrån produkten härstammar. Det ankommer på den nationella domstolen att mot bakgrund av samtliga relevanta omständigheter i målet dra den definitiva slutsatsen härav.
37. Med hänsyn till det ovan anförda skall den andra delen av den första tolkningsfrågan besvaras så, att artikel 13 i förordning nr 3665/87 skall tolkas så, att när de nationella myndigheterna förfogar över uppgifter som tyder på att produkten omfattas av ett exportförbud är det ett villkor för beviljande av exportbidrag att exportören bevisar att den exporterade produkten inte härstammar från en medlemsstat från vilken export är förbjuden.
38. Den första tolkningsfrågan skall således besvaras så, att artikel 13 i förordning nr 3665/87 skall tolkas så, att nötkött som omfattas av ett gemenskapsrättsligt förbud mot export från en viss medlemsstat till övriga medlemsstater och tredjeländer inte kan anses vara av sund, god och marknadsmässig kvalitet. Artikeln skall vidare tolkas så, att när de nationella myndigheterna förfogar över uppgifter som tyder på att produkten omfattas av ett exportförbud är det ett villkor för beviljande av exportbidrag att exportören bevisar att den exporterade produkten inte härstammar från en medlemsstat från vilken export är förbjuden.
Den andra frågan
39. Den nationella domstolen har ställt den andra frågan för att få klarhet i huruvida en försäkran i en nationell ansökan om utbetalning om att en produkt är av sund, god och marknadsmässig kvalitet i den mening som avses i artikel 13 första meningen i förordning nr 3665/87 utgör en sådan upplysning som avses i artikel 11.1 andra stycket jämförd med artikel 3 i förordning nr 3665/87.
40. Domstolen har redan slagit fast att den ansökan om utbetalning som avses i artikel 47.1 i förordning nr 3665/87 endast är ett dokument av teknisk och administrativ karaktär. Ansökan om utbetalning, som kan inges inom tolv månader från den dag då exportdeklarationen togs emot, det vill säga långt efter exporten, är visserligen ett villkor för att bidrag skall betalas ut, men den utgör inte den rättsliga grunden för rätten till en sådan utbetalning. Ansökan om bidrag, i den mening som avses i artikel 11.1 i förordningen, görs således inte genom att en sådan ansökan om utbetalning som avses i artikel 47 i förordningen ges in (se, för ett liknande resonemang, dom av den 14 april 2005 i mål C‑385/03, Käserei Champignon Hofmeister, REG 2005, s. I‑2997, punkterna 26 och 27).
41. Av rättspraxis framgår vidare att det är de dokument som avses i artikel 3.5 i förordning nr 3665/87, det vill säga exportdeklarationen och varje annat dokument som används vid exporten, som kan utgöra den rättsliga grunden för ett bidrag och utlösa det system för kontroll av bidragsansökan som kan ge upphov till en sanktionsåtgärd enligt artikel 11.1 i samma förordning (se, för ett liknande resonemang, dom av den 14 april 2005 i det ovannämnda målet Käserei Champignon Hofmeister, punkterna 23, 29 och 36).
42. Såsom har angetts i punkterna 32 och 35 ovan innehåller en bidragsansökan alltid en uttrycklig eller underförstådd försäkran om att villkoren för bidrag, däribland villkoret att produkten skall vara av sund, god och marknadsmässig kvalitet, är uppfyllda. Den ansökan om utbetalning som avses i artikel 47 i förordning nr 3665/87 kan under sådana omständigheter inte anses vara avgörande för att fastställa den materiella rätten till bidraget.
43. Med hänsyn till det ovan anförda skall således den andra tolkningsfrågan besvaras så, att en försäkran i en nationell ansökan om utbetalning om att en produkt är av sund, god och marknadsmässig kvalitet i den mening som avses i artikel 13 första meningen i förordning nr 3665/87 utgör inte en sådan upplysning som avses i artikel 11.1 andra stycket jämförd med artikel 3 i samma förordning. Den nationella domstolen kan emellertid anse att en sådan försäkran utgör bevisning som kan beaktas vid bedömningen av exportörens situation.
Rättegångskostnader
44. Eftersom förfarandet i förhållande till parterna i målet vid den nationella domstolen utgör ett led i beredningen av samma mål, ankommer det på den nationella domstolen att besluta om rättegångskostnaderna. De kostnader för att avge yttrande till domstolen som andra än nämnda parter har haft är inte ersättningsgilla.
Domslut
Mot denna bakgrund beslutar domstolen (första avdelningen) följande:
1) Artikel 13 i kommissionens förordning nr 3665/87 av den 27 november 1987 om gemensamma tillämpningsföreskrifter för systemet med exportbidrag för jordbruksprodukter, i dess lydelse enligt kommissionens förordning (EG) nr 2945/94 av den 2 december 1994, skall tolkas så, att nötkött som omfattas av ett gemenskapsrättsligt förbud mot export från en viss medlemsstat till övriga medlemsstater och tredjeländer inte kan anses vara av sund, god och marknadsmässig kvalitet. Artikeln skall vidare tolkas så, att när de nationella myndigheterna förfogar över uppgifter som tyder på att produkten omfattas av ett exportförbud är det ett villkor för beviljande av exportbidrag att exportören bevisar att den exporterade produkten inte härstammar från en medlemsstat från vilken export är förbjuden.
2) En försäkran i en nationell ansökan om utbetalning om att en produkt är av sund, god och marknadsmässig kvalitet i den mening som avses i artikel 13 första meningen i förordning nr 3665/87, i dess lydelse enligt förordning nr 2945/94, utgör inte en sådan upplysning som avses i artikel 11.1 andra stycket jämförd med artikel 3 i samma förordning. Den nationella domstolen kan emellertid anse att en sådan försäkran utgör bevisning som kan beaktas vid bedömningen av exportörens situation.