62025CC0052
FÖRSLAG TILL AVGÖRANDE AV GENERALADVOKAT
ANDREA BIONDI
föredraget den 15 januari 2026 (
1
)
Förenade målen C‑52/25 och C‑53/25 [Binanrier] (
i
)
RZ,
GT (C‑52/25)
AX,
UI (C‑53/25)
mot
Région wallonne
(begäran om förhandsavgörande från Cour d’appel de Mons (Appellationsdomstolen i Mons, Belgien))
”Begäran om förhandsavgörande – Statligt stöd – Förordning (EU) nr 702/2014 – Gruppundantag för vissa kategorier av stöd inom jordbruks- och skogsbrukssektorn – Stöd för att kompensera för skador som orsakats av en allvarlig klimathändelse som kan likställas med en naturkatastrof – Minskning av stödbeloppet om ingen försäkring tecknats – Omöjligt för stödmottagaren att teckna den erforderliga försäkringen”
I. Inledning
1.
Genom förevarande förenade mål har Cour d’appel de Mons (Appellationsdomstolen i Mons, Belgien) ställt tre frågor till domstolen om tolkningen av artikel 25 i förordning nr 702/2014 (
2
), som avser stöd för att kompensera små och medelstora företag som är verksamma inom primär jordbruksproduktion för skador som orsakats av en allvarlig klimathändelse som kan likställas med en naturkatastrof. Stöd som uppfyller alla villkor i den artikeln och i kapitel I i samma förordning ska undantas från anmälningsskyldigheten till kommissionen enligt artikel 108.3 FEUF.
2.
De tre frågor som den hänskjutande domstolen har ställt avser i synnerhet punkt 9 i nämnda artikel, i vilken det föreskrivs att de ersättningar som ska utgå för dessa typer av stöd ska ”minskas med minst 50 % om det inte beviljas stödmottagare som har tecknat en försäkring som täcker minst 50 % av deras genomsnittliga årsproduktion eller produktionsrelaterade inkomst och de statistiskt sett oftast förekommande klimatriskerna i den berörda medlemsstat eller region som omfattas av försäkringen” (
3
).
3.
Tolkningsfrågorna har ställts inom ramen för tvister om ersättningsansökningar som lämnats in av ett antal företagare (RZ, GT AX och UI, nedan kallade sökandena) som har lidit skada till följd av torkan i Belgien från augusti 2016 till juni 2017. Denna torka har av de belgiska myndigheterna erkänts som en katastrof inom jordbruket som ger rätt till ersättning. Vid beräkningen av ersättningen tillämpade de belgiska myndigheterna en nationell bestämmelse (
4
) som genomför artikel 25.9 i förordning nr 702/2014, enligt vilken ersättningsbeloppet ska minskas med 50 procent ”om den skadelidande inte har tecknat en försäkring som täcker minst 50 procent av dennes produktion mot klimatrisker”.
4.
Eftersom sökandena i förevarande fall inte hade tecknat någon klimatförsäkring, har de behöriga belgiska myndigheterna minskat ersättningen med 50 procent i enlighet med ovannämnda nationella bestämmelse.
5.
Sökandena väckte talan vid belgisk domstol och gjorde gällande att de inte hade kunnat teckna en försäkring, eftersom de, i Belgien, vid den tidpunkt då skadan inte kunde försäkra sina respektive företag mot vissa klimatrisker, såsom torka.
6.
Efter flera rättsliga förfaranden hänsköts de aktuella tvisterna till Cour d’appel de Mons (Appellationsdomstolen i Mons). Av beslutet om hänskjutande framgår följande: För det första är risken för torka inte en av de oftast förekommande klimatriskerna i Belgien, eftersom den oftast förekommande klimatrisken i denna medlemsstat är hagel. För det andra var det vid tidpunkten för de faktiska omständigheterna inte möjligt att teckna försäkring mot torka i Belgien, utan endast mot hagel. För det tredje har sökandena gjort gällande att deras jordbruksföretag består av permanent och tillfällig gräsmark samt gräsmark för utfodring av boskap och att denna mark som sådan inte kan försäkras mot risken för hagel.
7.
Mot denna bakgrund beslutade den hänskjutande domstolen att vilandeförklara målet och ställa tre frågor om tolkningen av artikel 25.9 i förordning nr 702/2014.
8.
På domstolens begäran fokuserar detta förslag till avgörande på den tredje tolkningsfrågan, genom vilken den hänskjutande domstolen vill få klarhet i följande:
”Är det enligt [artikel 25.9 i förordning nr 702/2014] tillåtet för den berörda medlemsstaten att inte minska stödet som är avsett att kompensera jordbruksföretag för skador som orsakats av en klimathändelse som anses utgöra en naturkatastrof, när stödmottagaren visar att den typ av produktion som vederbörande bedriver (i detta fall permanent och tillfällig gräsmark samt betesmark, men inte åkermark) inte kan försäkras i den berörda medlemsstaten (i detta fall Belgien) mot de statistiskt sett oftast förekommande klimatriskerna, upp till minst 50 procent av den genomsnittliga årsproduktionen eller produktionsrelaterade inkomsten i företaget?”
II. Bedömning
9.
Den hänskjutande domstolen har ställt den tredje frågan för att få klarhet i huruvida artikel 25.9 i förordning nr 702/2014 ska tolkas så, att en medlemsstat kan tillåtas att inte minska det stöd som är avsett att kompensera för skador som orsakats av allvarliga klimathändelser som kan likställas med en naturkatastrof med 50 procent, när stödmottagaren visar att det inte har varit möjligt att teckna en försäkring mot de statistiskt sett oftast förekommande klimatriskerna, på grund av sådan försäkring inte erbjuds i den medlemsstaten.
10.
För att besvara den hänskjutande domstolens tredje tolkningsfråga är det nödvändigt att tolka artikel 25.9 i förordning nr 702/2014.
11.
Enligt fast rättspraxis ska vid tolkningen av en unionsbestämmelse inte bara lydelsen beaktas, utan också sammanhanget och de mål som eftersträvas med de föreskrifter som bestämmelsen ingår i. (
5
)
12.
Vad för det första gäller lydelsen av artikel 25.9 i förordning nr 702/2014, som det erinrats om i punkt 2 ovan, föreskrivs i denna bestämmelse att stödet i fråga ska minskas med 50 procent om inte stödmottagaren har tecknat en försäkring som uppfyller följande två villkor.
13.
För det första måste försäkringen täcka minst 50 procent av den genomsnittliga årsproduktionen eller den produktionsrelaterade inkomsten. För det andra måste försäkringen täcka de statistiskt sett oftast förekommande klimatriskerna i den berörda medlemsstat eller region som omfattas av försäkringen.
14.
Vad gäller det andra villkoret framgår det uttryckligen av den aktuella bestämmelsens lydelse (i de flesta språkversioner, såsom kommer framgå av punkt 17 nedan) att försäkringsskydd måste vara ”föreskrivet” ([”prevista” i den italienska språkversionen)] för de oftast förekommande klimatriskerna. Av detta följer enligt min mening e contrario att om det inte föreskrivs att försäkring måste tecknas för sådana ofta förekommande klimatrisker, så kan villkoret om nödvändigheten att teckna en försäkring inte tillämpas, varför regeln om minskning av stödet följaktligen inte heller är tillämplig. För det andra framstår detta villkor som ett rimligt krav av följande skäl: Det förefaller ologiskt att som villkor för att erhålla en del av ersättningen kräva att ett försäkringsavtal ingås som inte kan tecknas på grund av att den risk som ska försäkras inte är föreskriven.
15.
En bokstavstolkning av den aktuella bestämmelsen tycks således leda till en tolkning av bestämmelsen enligt vilken minskningen av ersättningen inte är tillämplig när det visas att det inte var möjligt att teckna en sådan försäkring, vilket är en förutsättning för att denna minskning inte ska tillämpas, eftersom det inte föreskrivs att försäkring måste tecknas för de klimatrisker som statistiskt sett är oftast förekommande.
16.
Ytterligare två påpekanden är relevanta i detta avseende.
17.
För det första överensstämmer inte alla språkversioner av den aktuella bestämmelsen helt med varandra. Den italienska versionen av bestämmelsen, från vilken jag har härlett ovanstående tolkning, bekräftas dock av texten i flera andra språkversioner, däribland den engelska versionen, som hänvisar till ”risks … for which insurance coverage is provided”, den tyska versionen som nämner ”risiken … für die Versicherungsschutz gegeben ist” och den spanska versionen vars text hänvisar till ”riesgos … para los que se proporciona cobertura de seguros”. Flera andra språkversioner av bestämmelsen går i samma riktning. (
6
) Den franska versionen är mindre tydlig på denna punkt, men dess lydelse är inte oförenlig med den tolkning av den aktuella bestämmelsen som avses i punkt 15 ovan. (
7
)
18.
För det andra bekräftas denna tolkning av kommissionens meddelande om riktlinjer för statligt stöd inom jordbruks- och skogsbrukssektorn och i landsbygdsområden (
8
).
19.
I punkt 363 i 2014 års riktlinjer, som avser stöd för att kompensera för skador på jordbruksproduktion eller produktionsmedel inom jordbruket och för att förebygga skador, föreskrivs uttryckligen att ”[u]ndantag från detta villkor är möjligt endast om en medlemsstat på ett övertygande sätt kan visa att ingen överkomlig försäkring som täcker de statistiskt sett vanligaste klimatriskerna i den berörda medlemsstaten eller regionen fanns tillgänglig vid den tidpunkt då skadan inträffade, trots att alla rimliga ansträngningar har gjorts” (
9
).
20.
Det framgår således av denna punkt i riktlinjerna att det enda möjliga undantaget från villkoret att teckna försäkring för att undvika en minskning med 50 procent av ersättningen är att det vid den tidpunkt då skadan uppkom inte finns någon försäkring som täcker riskerna i fråga tillgänglig, trots att den skadelidande har gjort alla rimliga ansträngningar för att försöka teckna en sådan försäkring.
21.
Även om ett dokument som riktlinjerna endast är bindande för kommissionen (
10
) och således inte nödvändigtvis är bindande för EU‑domstolen eller de nationella domstolarna vid tolkningen av den aktuella bestämmelsen, utgör det en viktig tolkningskälla. Detta gäller särskilt i ett fall som det förevarande, där en förordning som antagits av kommissionen ska tolkas. Under sådana omständigheter utgör en sådan handling som riktlinjerna nämligen den tolkning av rättsakten som gjorts av den institution som själv har antagit den.
22.
Den tolkning av artikel 25.9 i förordning nr 702/2014 som det redogjorts för i punkt 15 ovan tycks bekräftas av såväl en kontextuell som en teleologisk analys.
23.
Ur ett kontextuellt perspektiv måste denna bestämmelse ses mot bakgrund av den gemensamma jordbrukspolitikens allmänna sammanhang, där riskhantering har blivit en viktig del, i syfte att öka jordbruksföretagens motståndskraft mot ökande risker, särskilt i samband med allt mer frekventa katastrofhändelser som är kopplade till klimatförändringarna, samtidigt som man främjar spridningen av metoder som ökar riskförebyggandet och anpassningen till risker. Dessa mål ansågs vara av avgörande betydelse både under den nuvarande programperioden 2023–2027, som omfattar ett integrerat riskhanteringssystem, (
11
) och under den föregående perioden (2014–2022). (
12
) Dessutom betraktas anpassning till klimatförändringarna och förbättring av jordbruksföretagens motståndskraft i detta sammanhang som centrala prioriteringar inom den gemensamma jordbrukspolitiken, mot bakgrund av vilka riskhantering måste hanteras. (
13
)
24.
Förordning nr 702/2014 och den nya förordningen nr 2022/2472 ingår i detta sammanhang och utgör ett genomförande av dessa politiska mål. Inom ramen för dessa förordningar ingår stöd för att kompensera för skador som orsakats av en allvarlig klimathändelse som kan likställas med en naturkatastrof, som avses i artikel 25 i förordning nr 702/2014, inom ramen för ”stöd till risk- och krishantering” samt stöd för kostnaderna för förebyggande och utrotning av djursjukdomar och skadegörare på växter samt stöd till försäkringspremier. (
14
)
25.
I detta sammanhang är det specifika syftet med artikel 25.9 i förordning nr 702/2014, såsom de berörda parter som har inkommit med yttranden till domstolen har framhållit, (
15
) ur teleologisk synvinkel att uppmuntra jordbrukare att teckna försäkringar mot de klimatrisker som ligger till grund för merparten av de ersättningsgilla skadorna, i syfte att minska den ekonomiska börda som samhället åläggs genom det jordbruksstöd som beviljas som ersättning för skador till följd av allvarliga klimathändelser.
26.
Detta syfte med den aktuella bestämmelsen framgår av skäl 54 i förordning nr 702/2014, av vilket det framgår att ”[p]rimär jordbruksproduktion utsätts för särskilda risker och kriser på natur-, klimat- och hälsoområdet [och att] [g]od risk- och krishantering är ett centralt verktyg för en hållbar och konkurrenskraftig jordbrukssektor”. I detta sammanhang ”bör [s]tatligt stöd för att kompensera för förluster som orsakas av allvarliga klimathändelser som kan likställas med naturkatastrofer … begränsas till att hjälpa stödmottagare som ställs inför särskilda svårigheter trots att de har vidtagit rimliga åtgärder för att minimera sådana risker”.
27.
På samma sätt betonas i kommissionens riktlinjer (
16
) att ”[f]ör att ytterligare förbättra riskhanteringen bör stödmottagare … uppmuntras att i möjligaste mån teckna försäkringar”.
28.
Med tanke på detta mål måste stödmottagarna ha gjort alla rimliga ansträngningar för att begränsa de risker som är förknippade med skador till följd av den allvarliga klimathändelsen. När detta har visats bör dock, enligt kommissionens riktlinjer, ett företag som inte kan försäkra sig mot sådana förluster beviljas den högsta stödnivån. (
17
)
29.
En analys av syftet med artikel 25.9 i förordning nr 702/2014 bekräftar tolkningen att minskningen av ersättningen inte är tillämplig när det har visats att det inte var möjligt att teckna den aktuella försäkringen, eftersom det inte var möjligt att teckna försäkring mot de klimatrisker som statistiskt sett är oftast förekommande. Den lägger dock till ytterligare ett villkor, nämligen att det också ska visas att stödmottagarna har gjort alla rimliga ansträngningar för att teckna en sådan försäkring för att begränsa de risker som är förknippade med skadorna till följd av den allvarliga klimathändelsen.
30.
De argument som kommissionen har anfört i sitt yttrande utgör inte hinder för denna tolkning av artikel 25.9 i förordning nr 702/2014.
31.
För det första är denna tolkning, såsom framgår av punkterna 12–21 ovan, förenlig med bestämmelsens ordalydelse, i vilken det, såsom kommissionen har understrukit, inte hänvisas till skälen till avsaknaden av försäkring, men i vilken det emellertid uttryckligen föreskrivs att försäkringsskydd måste finnas.
32.
För det andra strider den tolkning av artikel 25.9 i förordning nr 702/2014 som jag föreslår inte mot domstolens fasta praxis, enligt vilken bestämmelserna i en gruppundantagsförordning om statligt stöd och de villkor som föreskrivs i denna ska tolkas restriktivt. (
18
) Denna tolkning ger nämligen inte den normativa bestämmelsen och de villkor som föreskrivs däri en vidare räckvidd än den som följer av dess ordalydelse. Tvärtom undviker den föreslagna tolkningen, i enlighet med ordalydelsen i denna bestämmelse, en möjlig tolkning som, såsom påpekats i punkt 14 ovan, skulle leda till en orimlig tillämpning av de villkor som föreskrivs i bestämmelsen.
33.
För det tredje strider denna tolkning inte mot kravet, som kommissionen har framhållit, på att säkerställa en enhetlig tolkning av den aktuella förordningen i de olika medlemsstaterna. Den säkerställer nämligen att bestämmelsen tillämpas på grundval av objektiva kriterier (det vill säga att det visas att det är omöjligt och att förmånstagaren har gjort alla rimliga ansträngningar) som är tillämpliga på samma sätt i medlemsstaterna, men att de faktiska omständigheterna (såsom möjligheten att teckna eller inte teckna en försäkring i ett visst fall) kan variera.
34.
För det fjärde har kommissionen i sitt yttrande erinrat om att medlemsstaten är skyldig att till kommissionen anmäla ett stöd som är mer fördelaktigt för jordbrukarna för att ta hänsyn till att de inte kan försäkra sig mot de statistiskt sett oftast förekommande klimatriskerna.
35.
Det ska i detta hänseende påpekas att domstolen har påpekat att det i artikel 3 i förordning nr 702/2014, som antogs med stöd av artikel 108.4 FEUF, föreskrivs att en medlemsstat, trots den allmänna skyldigheten att anmäla alla åtgärder för att vidta eller ändra ett ”nytt stöd”, i den mening som avses i artikel 108.3 FEUF, vilken utgör en grundläggande del av kontrollsystemet för statligt stöd, kan åberopa undantaget från denna skyldighet enligt denna förordning, om den stödåtgärd som medlemsstaten vidtar eller det planerade stöd som den avser att vidta uppfyller de villkor som föreskrivs däri. (
19
)
36.
En tolkning av artikel 25 i förordning nr 702/2014 som, i avsaknad av en anmälan från medlemsstaten, innebär att en stödmottagare som uppfyller villkoren för att beviljas stöd nekas den ersättning som föreskrivs i denna bestämmelse skulle således strida mot systematiken i denna förordning.
37.
I detta avseende vill jag påpeka att det villkor avseende ingåendet av försäkringsavtalet som föreskrivs i punkt 9 i denna artikel inte är ett villkor som rör beviljandet av stödet, utan avser storleken på det beviljade stödet.
38.
Ur samma perspektiv skulle en tolkning av denna bestämmelse som innebär att en stödmottagare som uppfyller samtliga villkor i bestämmelsen, i avsaknad av en anmälan från medlemsstaten, inte skulle kunna erhålla hela stödet, även om det vid domstol fastställs att en försäkring som täcker de oftast förekommande klimatriskerna objektivt sett inte var tillgänglig för stödmottagaren vid den tidpunkt då skadan uppkom, inte bara strida mot dess ordalydelse, såsom framgår av punkterna 12–21 ovan; det skulle också strida mot systematiken i förordning nr 702/2014, eftersom det skulle innebära att en stödmottagare som uppfyller kraven i artikel 25.1 i samma förordning för att erhålla stöd nekas full ersättning. Denna tolkning går även utöver de mål som eftersträvas med denna förordning, vilka anges i punkterna 25–29 ovan, och strider mot proportionalitetsprincipen, som nämns i skäl 8 i förordning nr 702/2014.
39.
Sammanfattningsvis följer det av det ovan anförda att artikel 25.9 i förordning nr 702/2014 enligt min mening ska tolkas så, att den minskning av ersättningen med 50 procent av stödet för att kompensera för skador som orsakats av en allvarlig klimathändelse som kan likställas med en naturkatastrof, som föreskrivs i denna bestämmelse, inte ska tillämpas om stödmottagaren visar att denne har gjort alla rimliga ansträngningar för att teckna en sådan försäkring för att begränsa de risker som är förknippade med skadorna till följd av den allvarliga klimathändelsen, men det inte har varit möjligt att teckna en försäkring mot de statistiskt sett oftast förekommande klimatriskerna, på grund av sådan försäkring inte erbjuds i den medlemsstaten.
40.
I förevarande fall hävdar sökandena att även om det i allmänhet vid tidpunkten för den skadevållande händelsen i Belgien var möjligt att teckna en försäkring som täckte de oftast förekommande klimatriskerna, nämligen hagel, var det inte möjligt att teckna en sådan försäkring för den specifika typ av produktion som sökandena bedriver.
41.
Det ankommer på den hänskjutande domstolen att pröva dessa omständigheter och fastställa huruvida sökandena har gjort alla rimliga ansträngningar för att teckna en försäkring för att begränsa riskerna i samband med skador till följd av den allvarliga klimathändelsen och att den specifika typ av produktion som sökandena bedriver faktiskt inte var försäkringsbar i den berörda medlemsstaten, vad avser de statistiskt sett oftast förekommande klimatriskerna.
III. Förslag till avgörande
42.
Mot bakgrund av det ovan anförda föreslår jag att domstolen besvarar den tredje tolkningsfrågan från Cour d’appel de Mons (Appellationsdomstolen i Mons, Belgien) på följande sätt:
Artikel 25.9 i kommissionens förordning (EU) nr 702/2014 av den 25 juni 2014 genom vilken vissa kategorier av stöd inom jordbruks- och skogsbrukssektorn och i landsbygdsområden förklaras förenliga med den inre marknaden enligt artiklarna 107 och 108 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt ska tolkas på följande sätt:
Den minskning av ersättningen med 50 procent för stöd för att kompensera för skador som orsakats av en allvarlig klimathändelse som kan likställas med en naturkatastrof, som föreskrivs i denna bestämmelse, ska inte tillämpas om stödmottagaren visar att denne har gjort alla rimliga ansträngningar för att teckna en sådan försäkring för att begränsa de risker som är förknippade med skadorna till följd av den allvarliga klimathändelsen, men det inte har varit möjligt att teckna en försäkring mot de statistiskt sett oftast förekommande klimatriskerna, på grund av sådan försäkring inte erbjuds i den medlemsstaten. Det ankommer på den hänskjutande domstolen att konkret pröva dessa faktiska omständigheter.
(
1
)	Originalspråk: italienska.
(
i
)	Förevarande mål har getts ett fiktivt namn. Detta namn är inte någon av rättegångsdeltagarnas verkliga namn.
(
2
)	Kommissionens förordning (EU) nr 702/2014 av den 25 juni 2014 genom vilken vissa kategorier av stöd inom jordbruks- och skogsbrukssektorn och i landsbygdsområden förklaras förenliga med den inre marknaden enligt artiklarna 107 och 108 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUT L 193, 2014, s. 1). Denna förordning var tillämplig till och med den 31 december 2022 och ersattes, från och med den 1 januari 2023, av kommissionens förordning (EU) nr 2022/2472 av den 14 december 2022 genom vilken vissa kategorier av stöd inom jordbruks- och skogsbrukssektorn och i landsbygdsområden förklaras förenliga med den inre marknaden enligt artiklarna 107 och 108 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUT L 327, 2014, s. 1).
(
3
)	Denna bestämmelse återges nästan ordagrant i artikel 25.10 i den nya förordningen 2022/2472 (med förbehåll för den ändring av den franska versionen som nämns i punkt 7 nedan). Av detta följer att svaret på den hänskjutande domstolens tolkningsfrågor i förevarande mål inte påverkar frågan huruvida den gamla eller den nya förordningen är tillämplig på omständigheterna i målet.
(
4
)	Artikel 6 i Arrêté du Gouvernement wallon considérant comme une calamité agricole la sécheresse d’août 2016 à juin 2017, délimitant l’étendue géographique de cette calamité et déterminant l’indemnisation des dommages (den vallonska regeringens förordning om att den torka som inträffade mellan augusti 2016 och juni 2017 ska betecknas som en jordbrukskatastrof, varvid katastrofens geografiska omfattning och ersättningsbelopp fastställs).
(
5
)	Se dom av den 19 september 2024, Agrarmarkt Austria (C‑350/23, EU:C:2024:771, punkt 57 och där angiven rättspraxis).
(
6
)	Förutom de ovannämnda språkversionerna förefaller den bulgariska, den kroatiska, den maltesiska, den slovakiska, den slovenska och den finska språkversionen också överensstämma med den italienska. Den tjeckiska, den polska, den portugisiska och den svenska versionen förefaller överensstämma med den ändrade franska version som nämns i följande fotnot och överensstämmer med den föreslagna tolkningen.
(
7
)	Den franska versionen av artikel 25.10 i förordning 2022/2472 ändrades, vad avser den sista meningen, i förhållande till lydelsen av artikel 25.9 i förordning nr 702/2014. Denna ändring framgår inte av de andra språkversionerna. När det i lydelsen av bestämmelsen i förordning nr 702/2014 hänvisades till ”risques climatiques statistiquement les plus fréquents dans l’État membre ou la région concernés, couverte par une assurance”, hänvisas det i den nya versionen till ”risques climatiques statistiquement les plus fréquents dans l’État membre ou la région concernés que couvre l’assurance”. Denna ändring överensstämmer med den tolkning av bestämmelsen som jag föreslår.
(
8
)	Meddelande från kommissionen, ”Europeiska unionens riktlinjer för statligt stöd till jordbruks- och skogsbrukssektorn och i landsbygdsområden 2014–2020” (EUT C 204, 2014, s. 1) (nedan kallat 2014 års riktlinjer); se även Meddelande från kommissionen, ”Riktlinjer för statligt stöd inom jordbruks- och skogsbrukssektorn och i landsbygdsområden” (EUT C 485, 2022, s. 1) (nedan kallat 2022 års riktlinjer).
(
9
)	Se punkt 363 i 2014 års riktlinjer. Se även, för ett liknande resonemang, punkt 358 i 2022 års riktlinjer.
(
10
)	Se dom av den 8 mars 2016, Grekland/kommissionen (C‑431/14 P, EU:C:2016:145, punkterna 69 och 70).
(
11
)	Se Europeiska kommissionen, ”Approved 28 CAP Strategic Plans (2023–2027) Summary overview for 27 Member States Facts and figures”, juni 2023, tillgänglig på adressen https://agriculture.ec.europa.eu/system/files/2023–06/approved-28-cap-strategic-plans-2023–27.pdf, särskilt avsnitt 4.2 ”Better Market Orientation, Increased Competitiveness and Improved Position in the Value Chain”, s. 27, och avdelningen ”Risk Management”, s. 38.
(
12
)	Se, bland annat, Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1305/2013 av den 17 december 2013 om stöd för landsbygdsutveckling från Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling (Ejflu) och om upphävande av rådets förordning (EG) nr 1698/2005 (EUT L 347, 2013, s. 487), särskilt artikel 36, med rubriken ”Riskhantering”? och bilaga VI.
(
13
)	Se, i detta sammanhang, skälen 29 och 30 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2021/2115 av den 2 december 2021 om fastställande av regler om stöd för de strategiska planer som medlemsstaterna ska upprätta inom ramen för den gemensamma jordbrukspolitiken (strategiska GJP-planer) och som finansieras av Europeiska garantifonden för jordbruket (EGFJ) och Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling (Ejflu) samt om upphävande av förordningarna (EU) nr 2013 och (EU) nr 1305/2013 (EUT L 435, 2021, s. 1).
(
14
)	Se skälen 42 och 54 i förordning nr 702/2014. Se även skäl 43 i förordning 2022/2472.
(
15
)	Det vill säga kommissionen och Konungariket Belgien.
(
16
)	Se punkt 94 i 2014 års riktlinjer (se även punkt 97 i 2022 års riktlinjer).
(
17
)	I de punkter i riktlinjerna som nämns i föregående fotnot anges nämligen att ”[n]är det gäller stöd för att kompensera för förluster till följd av allvarliga klimathändelser som kan likställas med en naturkatastrof bör stöd till den högsta stödnivån beviljas endast till ett företag som inte kan omfattas av försäkring för sådana förluster, för att undvika risken för snedvridning av konkurrensen”.
(
18
)	Se dom av den 20 maj 2021, Azienda Sanitaria Provinciale di Catania (C‑128/19, EU:C:2021:401, punkt 42 och där angiven rättspraxis).
(
19
)	Se dom av den 20 maj 2021, Azienda Sanitaria Provinciale di Catania (C‑128/19, EU:C:2021:401, punkt 42), och, analogt, dom av den 5 mars 2019, Eesti Pagar (C‑349/17, EU:C:2019:172, punkt 59 och där angiven rättspraxis).