61996CC0370_SV
Generaladvokatens förslag till avgörande
Generaladvokatens förslag till avgörande
I - Inledning
1 Ett kännetecken för den gemensamma organisationen av marknaden för frukt och grönsaker är den periodiska uppbörden av utjämningsavgifter som är avsedda att förebygga störningar på grund av import från tredje land till priser som är att anse som onormalt låga. Avgifterna påförs när importpriserna sjunker med ett visst belopp under ett årligen fastställt referenspris. Importören i förevarande mål har motsatt sig betalning av en sådan avgift, vilken har utkrävts efter tullklarering av de grekiska tullmyndigheterna trots att dessa vid importörens förfrågningar vid tidpunkten för importen har underlåtit att informera om att en avgift hade införts av kommissionen.
2 Enligt beslutet om hänskjutande började Covita, ett grekiskt tillverkande företag, den 28 maj 1992 att till Grekland importera färska körsbär med ursprung i Bulgarien, för industriell bearbetning. Den i målet aktuella importen ägde rum mellan den 24 juni och den 1 juli. Körsbären deklarerades i samband med import vid tullkontoret i Skydras enligt KN-nummer 0809 20 10 09900. Det har framgått att Covita var medvetet om risken för påförande av en utjämningsavgift som kunde medföra att importen inte gick med vinst. För att undvika denna risk höll företaget daglig kontakt med tullkontoret i Skydras samt vid ett tillfälle via telex med jordbruksministeriet. Den 3 juli upplystes Covita om att det hade påförts en utjämningsavgift med verkan från den 24 juni genom kommissionens förordning (EEG) nr 1591/92 av den 22 juni 1992 om införande av en utjämningsavgift på import av körsbär med ursprung i Bulgarien(1), varvid företaget omedelbart upphörde med sin import. Förordning nr 1591/92 anmäldes av kommissionen till jordbruksministeriet den 29 juni 1992 via telex, vilket nådde den relevanta avdelningen den 30 juni.(2) Ministeriet anmälde förordningen till tullkontoret i Skydras den 2 juli via telex, vilket mottogs den 3 juli.
II - Rättslig bakgrund
3 Förfarandet för uppbörd av utjämningsavgifter regleras i rådets förordning nr 1035/72 av den 18 maj 1972 om den gemensamma organisationen av marknaden för frukt och grönsaker(3), i dess ändrade lydelse.(4) I artikel 2.1 i den nämnda förordningen föreskrivs att kvalitetsnormer får fastställas för vissa produkter, däribland körsbär "som levereras färska till konsumenten". I artikel 3 föreskrivs att varor som sänds till bearbetningsanläggningar inte behöver uppfylla kvalitetsnormerna. I bilaga 1 till kommissionens förordning (EEG) nr 899/87 av den 30 mars 1987 om kvalitetsnormer för körsbär och jordgubbar(5) fastställs en kvalitetsnorm för körsbär "av sorter av Prunus avium L., Prunus cerasus L. eller korsningar av dessa ... som är avsedda att levereras färska till konsumenten, dock inte körsbär avsedda för industriell bearbetning". Körsbären delas in i fyra klasser: Klass "extra" och klasserna I, II och III.
4 I artikel 23.1 i förordning nr 1035/72 föreskrivs att referenspriser som gäller för hela gemenskapen skall fastställas varje år. I artikel 24.2 föreskrivs att ett införselpris skall beräknas varje marknadsdag för varje produkt som är föremål för ett referenspris "för en produkt av den kvalitetsklass som ligger till grund för referensprisets fastställande". "Om införselpriset för en produkt som importeras från tredje land förblir minst 0,5 beräkningsenheter lägre än referenspriset under två marknadsdagar i följd", skall enligt artikel 25.1 i samma förordning en utjämningsavgift införas.
5 Vid tiden för omständigheterna i målet föreskrevs följande klassificering av körsbär i kommissionens förordning (EEG) nr 2587/91 av den 26 juli 1991 om ändring av bilaga 1 till rådets förordning (EEG) nr 2658/87 om tulltaxe- och statistiknomenklaturen och om Gemensamma tulltaxan(6):
"0809 Aprikoser, körsbär, persikor (inklusive nektariner), plommon och slånbär, färska:
...
0809 20 - Körsbär: 0809 20 10 - -
under tiden 1 maj till 15 juli 0809 20 90 - -
under tiden 16 juli till 30 april."
6 I artikel 1 i kommissionens förordning (EEG) nr 956/92 av den 15 april 1992 om fastställande av referenspriser för körsbär för regleringsåret 1992(7), fastställdes referenspriset för flera perioder under samma år, för körsbär som omfattades av KN-nummer 0809. Dessa priser uttrycktes i "écu per 100 kg netto av förpackade produkter i klass I i alla storlekar".
7 Enligt förordning nr 1591/92 skulle en utjämningsavgift om 37, 86 ECU per 100 kg utkrävas för körsbär (KN-nummer ex 0809 20) med ursprung i Bulgarien. Denna förordning publicerades den 23 juni 1992 och trädde i kraft den 24 juni 1992.
8 I artikel 2.1 i rådets förordning (EEG) nr 1697/79 av den 24 juli 1979 om uppbörd i efterhand av import- eller exporttullar som inte har utkrävts av gäldenären för varor som hänförts till ett tullförfarande som medför skyldighet att betala sådana tullar (nedan kallad förordningen om uppbörd)(8) föreskrivs följande:
"Om de behöriga myndigheterna finner att hela eller en del av ett belopp av importtullar eller exporttullar som enligt lag gäller för varor som har införts för ett tullförfarande och som innefattar skyldighet att betala sådana tullar inte har utkrävts av gäldenären, skall de vidta åtgärder för att uppbära de ej inkrävda tullarna."
9 I den del av artikel 5.2 i uppbördsförordningen som är relevant för målet anges följande:
"De behöriga myndigheterna kan avstå från uppbörd i efterhand av import- eller exporttullar som inte har utkrävts på grund av ett misstag från de behöriga myndigheternas sida, vilket inte rimligen kunde ha upptäckts av den avgiftsskyldige, eftersom denne för sin del handlat i god tro och följt bestämmelserna i den gällande lagstiftningen i fråga om tulldeklarationen."
10 I artikel 13.1 i rådets förordning (EEG) nr 1430/79 av den 2 juli 1979 om återbetalning eller eftergift av import- eller exporttullar(9), i dess lydelse enligt rådets förordning (EEG) nr 3069/86 av den 7 oktober 1986(10), föreskrivs följande:
"Importtullar får återbetalas eller efterges i särskilda fall, utöver de som avses i avsnitt A-D, som följer av vissa omständigheter vid vilka varken oriktigheter eller uppenbar vårdslöshet kan tillskrivas den person det gäller.
De fall vid vilka denna bestämmelse får tillämpas och de närmare reglerna för förfarandet fastställs enligt reglerna i artikel 25.(11) Sådan återbetalning eller eftergift får underkastas särskilda villkor."
11 I artikel 3.1 i rådets förordning (EEG) nr 1854/89 av den 14 juni 1989 om bokföring och betalningsvillkor för importtullar och exporttullar till följd av en tullskuld(12), anges som allmän regel att en tullskuld till följd av erkännandet av varudeklarationen för ett tullförfarande skall bokföras så snart dess belopp har bestämts och senast två dagar från den dag då tullmyndigheten godtog frisläppande eller beviljade export av de aktuella varorna. I artikel 3.3 föreskrivs följande:
"För de fall där en tullskuld uppkommer under andra omständigheter än de som anges i första stycket skall bokföring av motsvarande tullbelopp ske inom två dagar från det att tullmyndigheten är i stånd att:
a) beräkna den aktuella tullens belopp, och
b) fastställa vilken person som är betalningsskyldig för denna summa."
I artikel 4.1 i förordning nr 1854/89 föreskrivs följande:
"De frister för bokföring som anges i artikel 3 kan förlängas:
a) antingen av skäl som har att göra med medlemsstaters administrativa organisation, i synnerhet där bokföringen handhas centralt,
b) eller då särskilda omständigheter medför hinder för tullmyndigheten att iaktta de angivna fristerna.
Om förlängning har medgivits, får inte fristerna överskrida 14 dagar."
I artikel 5 i förordning nr 1854/89 anges följande:
"Om ett tullbelopp som härrör från en tullskuld inte har bokförts enligt artikel 3 och 4 eller har bokförts med ett lägre belopp än det som skulden lagligen uppgår till, skall det belopp som skall uppbäras eller återstår att uppbära bokföras inom två dagar efter det att tullmyndigheten blivit medveten om situationen och har möjlighet att beräkna vad beloppet lagligen uppgår till samt fastställa vem som är skyldig att betala detta belopp. Denna tidsfrist kan förlängas i enlighet med artikel 4."
III - Tvisten vid den nationella domstolen
12 Covita har yrkat att tullmyndighetens i Skydras beslut av den 21 december 1992 om uppbörd i efterhand av en utjämningsavgift på de bulgariska körsbär som importerats mellan den 24 juni och den 1 juli 1992 skall upphävas. Målet har överklagats till Dioikitiko Efeteio, Thessalonikis (förvaltningsdomstol i andra instans, nedan kallad den nationella domstolen). Covita har inför den nationella domstolen åberopat följande:
- att den utjämningsavgift som infördes genom förordning nr 1591/92 endast skall påföras dessertkörsbär avsedda att ätas färska, eftersom det enbart är sådana körsbär som omfattas av kvalitetsnormer,
- att tilläggsavgifter inte kan påföras efter det att varorna deklarerats vid tullmyndigheten, och
- att avgiftsuttag i efterhand innebär ett åsidosättande av principen om skydd för berättigade förväntningar.
13 Den nationella domstolen har i enlighet med artikel 177 i fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen hänskjutit följande frågor till domstolen för förhandsavgörande:
"1) Kan uttrycken 'vissa omständigheter' och 'misstag från de behöriga myndigheternas sida' i artikel 13 i rådets förordning (EEG) nr 1430/79 respektive artikel 5.2 i rådets förordning (EEG) nr 1697/79 tolkas så, att de, vart och ett för sig eller jämförda både med varandra och med andra bestämmelser eller principer som är relevanta för den fråga som skall undersökas, omfattar det fall då en importör i god tro och med tullmyndighetens godkännande mottar varor från tredje land och bringar dessa i fri omsättning, utan att betala den utjämningsavgift som införts genom kommissionens förordning (EEG) nr 1591/92, om denna underlåtenhet att betala beror på att den behöriga tullmyndigheten inte kände till att förordningen existerade, antingen på grund av att det inte fanns något system för skyndsam underrättelse om att det utfärdats en direkt tillämplig gemenskapsförordning eller på grund av bristande samordning mellan de berörda gemenskapsorganen och de nationella myndigheterna eller på grund av någon annan orsak som inte har samband med en handling som importören har företagit, eller är den omständigheten att förordningen har utfärdats i sig tillräcklig för att utjämningsavgiften skall kunna tas ut i efterhand?
2) Är de frister för bestämmande av tullskulden som fastställts i artiklarna 3 och 5 i rådets förordning (EEG) nr 1854/89 preklusionsfrister, i den mening att tullmyndigheternas underlåtenhet att iaktta dessa frister medför att dess rätt att bokföra och uppbära utjämningsavgiften upphör? Kan vidare, då det inte är fråga om extraordinära omständigheter eller någon force majeure, det faktum att mer än fem månader har förflutit sedan tullmyndigheten blev medveten om situationen och hade möjlighet att beräkna det utestående beloppet anses innebära att den tid inom vilken myndigheten rimligen hade bort agera har överskridits?
3) Skall den omtvistade utjämningsavgiften endast påföras färska dessertkörsbär eller skall den även påföras körsbär avsedda för industriell bearbetning?"
IV - Yttranden och bedömning
14 Skriftliga och muntliga yttranden har avgivits av Covita, Republiken Grekland, Republiken Frankrike, Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland och Europeiska gemenskapernas kommission.
15 Eftersom den första och den andra frågan inte behöver besvaras om det visar sig att den utjämningsavgift som infördes genom förordning nr 1591/92 inte skall utgå på körsbär som har importerats för industriell bearbetning är det logiskt att undersöka den tredje frågan först.
i) Den tredje frågan
16 Covita har gjort gällande att de körsbär som bolaget importerar inte omfattas av den utjämningsavgift som infördes genom artikel 1 i förordning nr 1591/92 för körsbär (KN-nummer ex 0809 20) med ursprung i Bulgarien. Denna avgift var endast avsedd för körsbär som omfattades av kvalitetsnormer enligt förordning nr 1035/72, särskilt klass I, vilka även referenspriset har beräknats efter. Detta utesluter enligt artikel 3 i förordning nr 1035/72 körsbär avsedda för industriell bearbetning. Detta argument grundar sig nästan uteslutande på förekomsten av uppgiften "ex" i artikel 1 i förordning nr 1591/92. Denna uppgift anger att en varugrupp har tagits ut ur det mer allmänna KN-numret. Covita har hävdat att denna kategori kan delas upp i sura körsbär (0809 20 20) och körsbär (0809 20 40), varav den sistnämnda kategorin kan delas upp ytterligare i dels dessertkörsbär (0809 20 40 01000) som är avsedda att säljas färska till slutkonsumenten, dels andra körsbär (0809 20 40 09000) vilka innefattar körsbär avsedda för industriell bearbetning.(13) Det är av denna anledning, snarare än för att begränsa den varugrupp som berörs av avgiften på körsbär (som har importerats för alla syften) med ursprung i Bulgarien, som uppgiften "ex" har använts. Covita har hänvisat till ett flertal gemenskapsåtgärder i vilka det uttryckligen sägs att uppgiften "ex" anger att de ifrågavarande varorna motsvarar en mer avgränsad och precis beskrivning än då enbart ett KN-nummer förekommer.(14)
17 Grekland, Frankrike och kommissionen har gjort gällande att avgiften, i avsaknad av uttryckliga undantag, skall utgå för alla körsbär med ursprung i Bulgarien. Grekland har anfört att uttrycket "ex" anger att avgiften är exklusiv för körsbär ur KN-nummer 0809 och att andra frukter som nämns i koden faller utanför. Kommissionen har inte direkt berört användningen av uttrycket "ex", men har anfört att motivet för att beräkna införselpriset, vilket används för att bestämma om en utjämningsavgift skall utgå, efter en särskild körsbärsklass endast är att säkerställa att jämförelse kan ske med det referenspris som fastställts för samma kvalitetsklass (i detta fall klass I). Den avgift som följer härav påförs alla körsbär som har importerats från det aktuella tredje landet. Vidare har kommissionen anfört att den version av den kombinerade nomenklaturen som Covita har hänvisat till inte är den som var i kraft vid tiden för omständigheterna i målet.(15)
18 Enligt min mening omfattade den genom förordning nr 1591/92 införda utjämningsavgiften under sin giltighetstid alla körsbär med ursprung i Bulgarien. Referenspriset och införselpriset skall fastställas för produkter som ingår i en enhetlig kvalitetsklass enligt artiklarna 24.2 respektive 25.1 i förordning nr 1035/72 för att man skall kunna jämföra vad som är jämförbart. Varken ordalydelsen i förordning nr 1035/72 eller ordalydelsen i förordningarna nr 956/92 och nr 1591/92 påvisar någon avsikt, i allmänhet eller i detta särskilda fall, att begränsa tillämpningen av en utjämningsavgift till produkter i den kvalitetsklass som har valts för denna jämförelse. Covitas påstående skulle innebära att inte endast produkter som importerats för industriell bearbetning utan också produkter som importerats för att levereras färska till konsumenten, men som ingår i en annan kvalitetsklass än den som använts för att beräkna referenspriset, uteslöts från utjämningsavgiftens tillämpningsområde. Detta skulle stå i strid med ordalydelsen och systematiken i artikel 23-25 i förordning nr 1035/72, i vilka det föreskrivs en sammanställning av representativa referens- och införselpriser. Covitas inställning skulle dessutom för alltid utesluta påförande av utjämningsavgifter för körsbär som importerats för industriell bearbetning, eftersom dessa enligt artikel 3 i förordning nr 1035/72 aldrig omfattas av kvalitetsnormer.
19 Frågan om definitionen av uppgiften "ex", när det gäller den gemensamma tullagstiftningen i allmänhet, har inte varit uppe till prövning i domstolen.(16) Inte heller har domstolen blivit ombedd att tolka dess innebörd. Den har i en mängd mål tolkat bestämmelser i vilka denna uppgift förekommer, dock utan att uttrycka sin åsikt om dess möjliga betydelse.(17) Inte desto mindre är uppgiften "ex" mycket vanligt förekommande, och i vissa fall definieras dess betydelse inom ramen för en specifik gemenskapsbestämmelse inom tullområdet eller något närliggande område. Följande uttryck förekommer ofta bland annat i bestämmelser som har antagits mycket kort före och efter förordning nr 1591/92:(18)
"Oaktat de tolkningsbestämmelser som finns för den kombinerade nomenklaturen kan inte varubeskrivningarnas ordalydelse anses ha annat än en vägledande betydelse, med tanke på att förmånssystemet inom ramen för denna bilaga bestäms av KN-numrens omfattning. I de fall där ex-KN-nummer anges skall förmånssystemet fastställas genom tillämpning av KN-numret och den motsvarande beskrivningen tillsammans."
20 Effekten av denna formulering, i de fall där den förekommer, skulle logiskt sett vara att begränsa tillämpningen av en gemenskapsbestämmelse till en särskild undergrupp av de varor som normalt ingår i det KN-nummer som föregås av uppgiften "ex". Samma slutsats följer av en undersökning av de nummer och beskrivningar som används i gemenskapsbestämmelser där uppgiften "ex" används utan en vidhängande definition. I det slumpmässiga exempel som jag har undersökt är den varubeskrivning som är sammankopplad med ett "ex-nummer" i varje fall mer begränsad än den som används i den gemensamma tulltaxa (GTT) eller den kombinerade nomenklatur som är tillämplig vid tiden för antagandet av den aktuella bestämmelsen.(19)
21 Vidare kan ett specifikt nummer i GTT eller KN förekomma på mer än ett ställe i en bestämmelse och varje gång föregås av uppgiften "ex" samt åtföljas av en beskrivning av en annan undergrupp av varor som omfattas av det aktuella numret. KN-numret ex 8542 11 99 förekommer således på ett flertal ställen i bilagan till rådets förordning (EEG) nr 3393/89 av den 16 oktober 1989 om tillfälligt upphävande av den gemensamma tulltaxans fristående tullar på vissa industrivaror (inom mikroelektronik och närliggande områden)(20), vilken var föremål för tolkning i målet Analog Devices, med ett flertal olika varubeskrivningar som omfattas av detta nummer, såsom det definierats i förordning nr 2658/87.(21)
22 Det finns uppenbarligen ingen annan skillnad än en semantisk sådan mellan de tolkningar som föreslagits av Covita och av Grekland. En "ex kod" hänvisar till en varuklass som har tagits ut ur en vidare klass vilken täcks av den aktuella koden. Den hänvisar således enbart till den mer begränsade klassen. Det står emellertid klart att Greklands förklaring till detta, i det konkreta fallet avseende förordning nr 1591/92, inte kan accepteras. Det var inte nödvändigt att låta KN-nummer 0809 20 föregås av uppgiften "ex" för att begränsa uttaget av utjämningsavgiften till körsbär, såsom avskilda från de andra frukterna som omfattades av kod 0809, eftersom detta redan framgick av tilläggssiffran 20. Å andra sidan står det också klart att, i motsats till Covitas åberopande, en underförstådd begränsning av den klass av körsbär som normalt omfattades av KN-nummer 0809 20, innebärande att antingen körsbär avsedda för industriell bearbetning eller andra körsbär än dem i klass 1 uteslöts, inte följer av att körsbär i klass 1 används som gemensam beräkningsgrund för referenspriset och införselpriset och, följaktligen, av utjämningsavgiften. Som jag redan har påpekat används en enhetlig klass av körsbär endast för att lika skall kunna jämföras med lika, när behovet av och beloppet för en utjämningsavgift med generell tillämpning bedöms.
23 I vilket fall som helst framgår det, i den utsträckning som några slutsatser kan dras av lagstiftningspraxis, att ett "ex-nummer" bör åtföljas av en detaljerad beskrivning av den mer begränsade varuklass som det avser, snarare än enbart genom en underförstådd eller spekulativ begränsning. I förevarande fall är den enda uttryckliga begränsningen i förordning nr 1591/92 om införande av en utjämningsavgift på körsbär den att körsbären skall komma från Bulgarien.(22) Specificeringen av det tredje ursprungslandet härrör emellertid från förordning nr 1035/72 och har ingen betydelse för klassificeringen av varan.
24 Någon uttrycklig begränsning av utjämningsavgiftens tillämpningsområde kan enligt min uppfattning inte härledas ur det faktum att KN-nummer 0809 20 vid tiden för omständigheterna i målet var ytterligare indelat i undergrupper i form av två olika tidsperioder: 1 maj-15 juli (0809 20 10) och 16 juli-30 april (0809 20 90). Om en underförstådd begränsning av en vanlig varuklass emellertid skulle kunna härledas från användandet av ett "ex-nummer", förefaller det mig som om en tidsmässig begränsning vore det mest naturliga. Möjligen kan avsikten ha varit att, med tanke på dagen för ikraftträdande av förordning nr 1591/92 enligt artikel 2 (den 24 juni 1992), helt enkelt förmedla att utjämningsavgiften, som inte skulle ha retroaktiv effekt, endast gällde för den undergrupp av körsbär enligt nummer 0809 20 som hade importerats efter detta datum.
25 Ingen av dessa tänkbara tolkningar stöder Covitas argument. Den tolkning som bolaget har åberopat bör enligt min mening avvisas. Jag föreslår därför att den tredje frågan besvaras så att den utjämningsavgift som har införts genom förordning nr 1591/92 skall påföras körsbär som är avsedda för industriell bearbetning.
ii) Den första frågan
26 Covita har hänvisat till de tre villkor som skall vara uppfyllda enligt artikel 5.2 i uppbördsförordningen och som innebär att de behöriga nationella myndigheterna skall avstå från att vidta åtgärder för uppbörd i efterhand, nämligen i) att avgiften inte har utkrävts på grund av ett misstag från tullmyndigheternas sida, ii) att misstaget inte rimligen kunde ha upptäckts av den avgiftsskyldige, eftersom denne har handlat i god tro, och iii) att den avgiftsskyldige har följt bestämmelserna i den gällande lagstiftningen i fråga om tulldeklarationen. Den nationella domstolen har godtagit att det tredje villkoret är uppfyllt och att Covita handlade i god tro. Covita har åberopat att tullkontorets i Skydras försäkran om att ingen avgift hade påförts utgör ett misstag som skall tillskrivas den behöriga tullmyndigheten i enlighet med det första villkoret.
27 När det gäller det andra villkoret har Covita anfört att bolagets yrkesmässiga erfarenhet är begränsad eftersom verksamheten startade så sent som 1991. Vidare har bolaget anfört att det telex som kommissionen sände till det grekiska jordbruksministeriet den 29 juni 1992 med underrättelse om införandet av utjämningsavgiften ger vid handen att numret av Europeiska gemenskapernas officiella tidning av den 23 juni 1992, i vilket förordning nr 1591/92 publicerades, inte hade utkommit före detta datum. Covita hävdar också att bolaget inte kan förväntas veta mer om gällande avgifter än den behöriga tullmyndigheten. Dessa omständigheter sammantagna skulle också utgöra ett sådant "särskilt fall" som avses i artikel 13.1 i förordning nr 1430/79, eftersom det inte har förekommit någon oriktighet eller uppenbar vårdslöshet från Covitas sida.
28 Frankrike och kommissionen har gjort gällande att tullkontorets i Skydras blotta godtagande av Covitas tulldeklaration under en mycket begränsad tid inte i sig utgör ett misstag enligt artikel 5.2 i förordningen om uppbörd, i motsats till den ståndpunkt som intogs i målet Hewlett Packard France.(23) Grekland, Frankrike och kommissionen har anfört att påförandet av utjämningsavgiften rimligen kunde ha upptäckts genom att ta del av den relevanta källan, det vill säga Europeiska gemenskapernas officiella tidning.(24) Av samma anledning måste Covita anses ha visat uppenbar vårdslöshet enligt artikel 13 i förordning nr 1430/79. Detta gäller a fortiori i förevarande fall, eftersom Covita mot bakgrund av gällande marknadspriser kunde förvänta sig och förväntade sig att en utjämningsavgift skulle införas. Endast bevis för att det relevanta numret av Europeiska gemenskapernas officiella tidning inte hade givits ut i tid skulle kunna ge stöd för Covitas talan. Kommissionen gör gällande att det faktum att bolaget även direkt kontaktade det grekiska jordbruksministeriet angående utfärdandet av förordning nr 1591/92 inte kan utgöra bevis i detta avseende. Grekland har påpekat att uppbörd i efterhand alltid skulle vara omöjligt om näringsidkare inte förväntades veta mer än tullmyndigheterna och inte var förpliktade att själva försöka kontrollera vilken avgift som gällde för deras varor.
29 När det gäller artikel 5.2 i förordningen om uppbörd framgår det av domstolens fasta rättspraxis att det ankommer på den nationella domstolen att tillämpa de nationella bestämmelserna mot bakgrund av fakta i målet.(25) De behöriga myndigheterna har inte rätt att vidta åtgärder efter tullklarering för att uppbära avgifter som inte har utkrävts om de tre villkor som anges i artikel 5.2 är uppfyllda.(26) Ett misstag av tullmyndigheterna anses endast uppkomma genom deras egna handlingar(27) och följer normalt sett inte av det inledande godtagandet av en tulldeklaration vid importtillfället, eftersom detta är underkastat senare kontroller.(28) Frågan om ett misstag från tullmyndigheternas sida rimligen kunde ha upptäckts av den i god tro handlande avgiftsskyldige kräver att den nationella domstolen vid sin bedömning tar hänsyn till "misstagets art, de berörda näringsidkarnas yrkeserfarenhet samt den noggrannhet de har visat prov på".(29)
30 När det gäller frågan huruvida ett misstag rimligen kunde ha upptäckts av en importör, framgår det av fast rättspraxis rörande artikel 5.2 i förordningen om uppbörd att en aktsam näringsidkare, som har erhållit viss erfarenhet av import- och exporttransaktioner, förväntas ta del av Europeiska gemenskapernas officiella tidning för att hålla sig underrättad om den gemenskapsrätt som är tillämplig på hans verksamhet. Följaktligen har domstolen fastslagit, i såväl målet Binder(30) som i målet Behn Verpackungsbedarf(31), att en sådan näringsidkare inte kan förlita sig på de uppgifter om taxor som anges i en nationell tulltariffmanual för att avgöra vilken taxa som gäller för den aktuella avgiften. Vidare har domstolen fastställt att en näringsidkare således kan förväntas veta mer än den behöriga nationella myndigheten.(32) Enligt min mening måste samma resonemang gälla avseende tullkontorets i Skydras uttalanden eller försäkringar till Covita. Den nationella domstolen, vilken har till uppgift att bedöma den goda tro och aktsamhet som uppvisats av en näringsidkare som befinner sig i samma situation som Covita, skall i denna bedömning beakta det faktum att, samtidigt som regelbundna förfrågningar kan tyda på god tro hos näringsidkaren, de också kan påvisa en stark uppfattning hos bolaget om att verksamheten bedrivs i en miljö som kännetecknas av stora risker. Stora vinster åtföljs av stora risker. Effekten av uttag av en utjämningsavgift skulle kunna förtas om näringsidkare kunde undgå dess verkan genom att hänvisa till okunnighet, om än äkta, om avgifternas existens.
31 Det enda som skulle kunna ge stöd för Covitas talan i detta avseende är om Europeiska gemenskapernas officiella tidning av den 23 juni 1992 inte har kommit ut i grekisk version det datum som anges på dess omslag. I så fall kan Covita inte förväntas ha känt till att förordning nr 1591/92 hade utfärdats.(33) Vidare skulle inte heller utjämningsavgiften ha varit tillämplig över huvud taget före det faktiska publiceringsdatumet, såvida det inte var uppenbart att förordning nr 1591/92 var avsedd att ha retroaktiv verkan.(34) I avsaknad av bevis om motsatsen skall en förordning anses publicerad i hela gemenskapen det datum som anges på det nummer av EGT som innehåller den ifrågavarande förordningen.(35) Det viktiga är emellertid vad som av domstolen har kallats det faktiska datumet för publicering, vilket är det datum då det relevanta numret fanns tillgängligt hos Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer i Luxemburg.(36) Om det datum som anges på det ifrågavarande numret skiljer sig från det faktiska datumet för publicering, är det det sistnämnda datumet som måste beaktas vid bedömningen av vilken information som Covita hade tillgång till. Å andra sidan kan framhållas att det datum då en förordning anses vara publicerad inte varierar alltefter tillgängligheten av EGT i de olika medlemsstaterna, oaktat de förseningar som kan uppkomma trots ansträngningarna att säkerställa en snabb distribution.(37) Frågan huruvida publiceringen i Luxemburg av Europeiska gemenskapernas officiella tidning av den 23 juni 1992 var försenad är en fråga för den nationella domstolen att ta ställning till.(38) Det bör emellertid anföras att enbart det faktum att kommissionen sänder ett extra telex eller fax för att direkt underrätta de grekiska myndigheterna om att förordning nr 1591/92 har utfärdats inte, enligt min mening, utgör bevis för att publiceringen försenats.
32 Då domstolen inte har förebringats något bevis för att publiceringen av Europeiska gemenskapernas officiella tidning var försenad och då de villkor som anges i artikel 5.2 i förordningen om uppbörd är av kumulativ karaktär, behöver jag inte beröra den särskilda frågan om huruvida det i förevarande fall förelåg ett misstag som kunde tillskrivas de behöriga myndigheternas agerande.
33 Domstolen fastslog i målet Hewlett Packard France att artikel 13 i förordning nr 1430/79 och artikel 5.2 i förordningen om uppbörd har samma målsättning, "nämligen att begränsa betalningen av import- och exporttullar i efterhand till situationer där sådan betalning är berättigad eller förenlig med en grundläggande princip såsom principen om skydd för berättigade förväntningar".(39) I samma mål anförde domstolen vidare:
"Mot bakgrund härav, står frågan om huruvida misstaget hade kunnat upptäckas i den mening som avses i artikel 5.2 i förordning nr 1679/79 i förbindelse med den uppenbara vårdslöshet eller oriktighet som avses i artikel 13 i förordning nr 1430/79 vilket medför att de villkor som fastställs i den sistnämnda bestämmelsen måste bedömas med hänsyn till dem som fastställs i artikel 5.2 i förordning nr 1679/79."(40)
34 De två villkor som infördes genom artikel 13 i förordning nr 1430/79 är också kumulativa: det skall nämligen röra sig om ett särskilt fall, och varken oriktigheter eller uppenbar vårdslöshet skall kunna tillskrivas näringsidkaren.(41) Som vi just sett står det sistnämnda villkoret i förbindelse med frågan huruvida ett misstag hade kunnat upptäckas enligt artikel 5.2 i förordningen om uppbörd.(42) Även om de förhållanden under vilka Covita bedriver sin verksamhet i vissa avseenden skulle kunna överensstämma med dem som gällde för de relativt små företag, belägna långt från Aten, som var i fråga i målet Oryzomyli Kavallas mot kommissionen,(43) kan det enligt min mening inte sägas att Covita inte har uppträtt vårdslöst i den mening som avses artikel 13 i förordning nr 1430/79, såvida det inte fastställs att den grekiska versionen av förordning nr 1591/92 inte fanns tillgänglig vid Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer under en del av eller hela den aktuella perioden. Under dessa förhållanden behöver jag inte beröra huruvida det förelåg ett särskilt fall i den mening som avses i den nämnda artikeln.
iii) Den andra frågan
35 Med denna fråga önskar den nationella domstolen få veta om, såsom Covita har gjort gällande, de frister som fastställts i artiklarna 3 och 5 i förordning nr 1854/89 är tvingande och har direkt effekt, så att tullmyndighetens underlåtenhet att iaktta dem medför att dess rätt att bokföra och uppbära utjämningsavgiften upphör.
36 Frankrike och Förenade kungariket har hävdat att de frister som fastställts i förordning nr 1854/89 endast är avsedda att harmonisera bokföringspraxis och, följaktligen, konkurrensvillkoren i gemenskapen samt att slå fast när medel skall överföras till gemenskapens budget och att fristerna saknar betydelse för uppbörd av tullavgifter i efterhand. Frankrike, Förenade kungariket och kommissionen har vidare gjort gällande att datum för när den i artikel 5 i förordning nr 1854/89 stadgade fristen inleds, när tullmyndigheterna har möjlighet att beräkna en tullskuld, normalt inte är känt för den enskilde näringsidkaren. De har, liksom Grekland, anfört att artikel 2.1 i förordningen om uppbörd innehåller den enda tidsbegränsningen i gemenskapsrätten för åtgärder i fråga om uppbörd. Frankrike har påpekat att bestämmelsen i andra stycket i artikel 2.1 om beräkning av den treåriga uppbördsfristen i händelse av underlåtelse att bokföra en tullskuld visar att en sådan underlåtelse inte påverkar myndigheternas rätt till uppbörd.
37 Jag instämmer i samtliga argument som anförts av Frankrike, Grekland, Förenade kungariket och kommissionen mot att tolka artiklarna 3 och 5 i förordning nr 1854/89 på så sätt att de skulle fastställa tvingande frister för uppbörd av tullavgifter i efterhand. Det står klart att fristerna i dessa bestämmelser avser bokföringen och inte uppbörden av de ifrågavarande beloppen och att de har upprättats i bokföringssyfte snarare än för att skapa rättigheter för enskilda näringsidkare. Avgörande stöd för denna slutsats utgör enligt min mening den treåriga frist för uppbörd i efterhand som tydligt fastställs i artikel 2.1 i förordningen om uppbörd och, i synnerhet, det faktum att denna frist löper antingen från den dag då tullskulden bokfördes eller, när så inte har skett, från den dag då tullskulden uppstod. Artikel 2.1 innehåller således den enda fristen för uppbörd av tullskulder i efterhand.
V - Förslag till avgörande
38 Mot bakgrund av det föregående föreslår jag att de frågor som har ställts av den nationella domstolen skall besvaras enligt följande:
1) Den utjämningsavgift som föreskrivs i kommissionens förordning (EEG) nr 1591/92 av den 22 juni 1992 om införande av en utjämningsavgift på import av körsbär med ursprung i Bulgarien skall tillämpas på körsbär som är avsedda att bearbetas industriellt.
2) En näringsidkare med erfarenhet av import- eller exporttransaktioner kan inte göra gällande föreskrifterna i artikel 5.2 i rådets förordning (EEG) nr 1697/79 av den 24 juli 1979 om indrivning i efterhand av import- eller exporttullar som inte har utkrävts av den person som är betalningsskyldig för varor som deklarerats för ett tullförfarande som omfattar skyldigheten att betala sådana tullar eller i artikel 13 i rådets förordning (EEG) nr 1430/79 av den 2 juli 1979 om återbetalning eller eftergift av import- eller exporttullar, om han har kunnat informera sig om vilka gemenskapsregler som är tillämpliga på hans transaktioner i Europeiska gemenskapernas officiella tidning men inte gjort detta.
3) De frister som föreskrivs i artiklarna 3 och 5 i rådets förordning (EEG) nr 1854/89 av den 14 juni 1989 om bokföring och betalningsvillkor för importtullar och exporttullar till följd av en tullskuld prekluderar inte de behöriga tullmyndigheternas rätt att inom den i artikel 2.1 i förordning nr 1697/79 föreskrivna fristen uppbära tullavgifter i efterhand.
(1) - EGT L 168, 1992, s. 18.
(2) - Kommissionen har angivit att ett första telefax vari kommissionen informerade om utfärdandet av förordning nr 1591/92 hade översänts till det grekiska jordbruksministeriet den 23 juni 1992.
(3) - EGT L 118, s. 1; svensk specialutgåva, område 3, volym 4, s. 162.
(4) - Den senaste ändringen före tiden för omständigheterna i förevarande mål finns i rådets förordning (EEG) nr 1156/92 av den 28 april 1992 om ändring av förordning (EEG) nr 1035/72 angående den gemensamma organisationen av marknaden för frukt och grönsaker (EGT L 122, 1992, s. 3).
(5) - EGT L 88, 1987, s. 17; svensk specialutgåva, område 3, volym 4, s. 76.
(6) - EGT L 259, 1991, s. 1.
(7) - EGT L 102, 1992, s. 27.
(8) - EGT L 197, 1979, s. 1.
(9) - EGT L 175, 1979, s. 1.
(10) - Rådets förordning (EEG) nr 3069/86 av den 7 oktober 1986 om ändring av förordning (EEG) nr 1430/79 om återbetalning eller eftergift av import- eller exportavgifter (EGT L 286, 1986, s. 1).
(11) - Se artiklarna 4 och 6 i kommissionens förordning (EEG) nr 3799/86 av den 12 december 1986 om fastställande av bestämmelser för genomförandet av artiklarna 4a, 6a, 11a och 13 i rådets förordning (EEG) nr 1430/79 om återbetalning eller eftergift av import- eller exportavgifter (EGT L 352, 1986, s. 19).
(12) - EGT L 186, 1989, s. 1.
(13) - Ingen hänvisning har givits angående denna version av den kombinerade nomenklaturen.
(14) - Se punkt a i bilagorna C1, C2 och C4 till rådets förordning (EEG) nr 3953/92 av den 21 december 1992 angående förfaranden som tillämpas på import till gemenskapen av produkter med ursprung i republikerna Bosnien-Herzegovina, Kroatien och Slovenien samt från den forna jugoslaviska republiken Makedoniens territorium (EGT L 406, 1992, s. 1), och punkt 1.1 i bilaga 9 till kommissionens förordning (EEG) nr 2454/93 av den 2 juli 1993 om fastställande av bestämmelser för genomförandet av rådets förordning (EEG) nr 2913/92 om upprättande av den gemensamma tullkoden (EGT L 253, 1993, s. 1; svensk specialutgåva, område 2, volym 10, s. 1).
(15) - Se förordning nr 2587/91, vars relevanta delar citeras ovan.
(16) - Samma uttryck förekommer också utan att definieras i bilagorna 1 och 2 till EG-fördraget.
(17) - Som ett av många exempel, se dom av den 1 juni 1995 i mål C-467/93, Analog Devices (REG 1995, s. I-1403).
(18) - Punkt a i bilagan till rådets förordning (EEG) nr 1509/92 av den 5 juni 1992 om tillbakadragande av Ungern, Polen och Tjeckoslovakien från listan över förmånstagare i gemenskapens allmänna förmånssystem från och med den 1 mars 1992 (EGT L 159, 1992, s. 1), och punkt a i bilagan till rådets förordning (EEG) nr 2245/92 av den 27 juli 1992 om upprättande av gemenskapens statistiska övervakning över vissa jordbruksprodukter med ursprung i Cypern, Egypten, Jordanien, Israel, Tunisien, Syrien, Malta, Marocko och Libanon som är föremål för förmånskvantiteter (EGT L 218, 1992, s. 125). Se även punkt a i bilagorna C 1, C 2 och C 4 till förordning nr 3953/92, vilken Covita har hänvisat till. Den annorlunda formulering som används i punkt 1.1 i bilaga 9 till förordning nr 2454/93, vilken Covita också hänvisade till, tycks ha samma innebörd.
(19) - Jag har enbart beaktat bestämmelser som har behandlats i domstolens rättspraxis. För korthets skull ger jag här endast två av de färskare exemplen, vilka inte kommer att nämnas i den följande diskussionen: jämför beskrivningen i nummer ex 8536 5000 i rådets förordning (EEG) nr 3696/88 av den 18 november 1988 om tillfälligt upphävande av den autonoma gemensamma tulltaxans fristående tullar på vissa industriprodukter (EGT L 329, 1988, s. 1) med beskrivningen i nummer 8536 5000 i rådets förordning (EEG) nr 2658/87 av den 23 juli 1987 om tulltaxe- och statistiknomenklaturen och om Gemensamma tulltaxan (EGT L 256, 1987, s. 1) (dom av den 31 mars 1992 i mål C-338/90, Hamlin Electronics, REG 1992, s. I-2333). Jämför även beskrivningen i nummer ex 51.01 A i rådets förordning (EEG) nr 1162/79 av den 12 juni 1979 om tillfälligt upphävande av den gemensamma tulltaxans fristående tullar på vissa industriprodukter (EGT L 147, 1979, s. 1, och rådets förordning (EEG) nr 1481/80 av den 9 juni 1980 om tillfälligt upphävande av den gemensamma tulltaxans fristående tullar på vissa industriprodukter, EGT L 148, 1980, s. 1) med beskrivningen i nummer 51.01 A i rådets förordning (EEG) nr 3000/79 av den 20 december 1979 om ändring av förordning (EEG) nr 950/68 om Gemensamma tulltaxan (EGT L 342, 1979, s. 1) (dom av den 18 mars 1986 i mål C-58/85, Ethicon, REG 1986, s. I-1131).
(20) - EGT L 332, 1989, s. 1.
(21) - Se ovan fotnot 17. Se även de dubbla hänvisningarna till numren ex 15.07, ex 15.17 och ex 23.04 som var för sig beskriver olivolja och andra vegetabiliska oljor än olivolja i olika stater i rådets förordning (EEG) nr 136/66 av den 22 december 1966 om upprättandet av en gemensam organisation av marknaden för oljor och fetter (EGT 172, 1966, s. 3025) (dom av den 11 mars 1982 i mål 129/81, Fancon, REG 1982, s. I-967).
(22) - Det aktuella KN-numret föregås emellertid inte av uppgiften "ex" i samtliga sådana fall. Se till exempel rådets förordning (EEG) nr 4082/87 av den 21 december 1987 om öppnande och administrering av en gemensam tullkvot för bordskörsbär, med undantag för Morellokörsbär som omfattas av numren 0809 20 10 och 0809 20 90 i den kombinerade nomenklaturen och som har sitt ursprung i Schweiz (EGT L 382, 1987, s. 2), som begränsar tillämpningen av upphävandet av tullen till körsbär inom det nämnda numret, inte endast genom hänvisning till deras ursprung utan också genom
uteslutande av en särskild klass, det vill säga Morellokörsbär.
(23) - Dom av den 1 april 1993 i mål C-250/91 (REG 1993, s. I-1819).
(24) - Dom av den 12 juli 1989 i mål C-161/88, Binder (REG 1989, s. 2415), punkterna 19 och 20, av den 28 juni 1990 i mål C-80/89, Behn Verpackungsbedarf (REG 1990, s. I-2659), punkterna 13 och 14, och av den 5 juni 1996 i mål T-75/95, Günzler Aluminium mot kommissionen (REG 1996, s. II-497), punkt 50.
(25) - Se till exempel dom av den 26 juni 1990 i mål C-64/89, Deutsche Fernsprecher (REG 1990, s. I-2535), dom av den 8 april 1992 i mål C-371/90, Beirafrio (REG 1992, s. I-2715) och av den 16 juli 1992 i mål C-187/91, Belovo (REG 1992, s. I-4937).
(26) - Dom av den 22 oktober 1987 i mål C-314/85, Foto-Frost (REG 1987, s. 4199; svensk specialutgåva, volym 9), och av den 23 maj 1989 i mål C-378/87, Top Hit Holzvertrieb mot kommissionen (REG 1989, s. 1359).
(27) - Dom av den 27 juni 1991 i mål C-348/89, Mecanarte (REG 1991, s. I-3277), punkt 23, och av den 14 maj 1996 i de förenade målen C-153/94 och C-204/94, Faroe Seafood m.fl. (REG 1996, s. I-2465), punkt 91.
(28) - Se domen i målet Faroe Seafood m.fl., fotnot omedelbart ovan, punkt 93. Situationen skulle förändras om ett stort antal liknande deklarationer godtogs utan invändning under en ansenlig tidsrymd, se domen i målet Hewlett Packard France, punkterna 20 och 21.
(29) - Se till exempel domen i målet Faroe Seafood, punkt 99, domen i målet Deutsche Fernsprecher, punkt 24, och domen i målet Hewlett Packard France, punkt 22.
(30) - Se punkt 22 i domen.
(31) - Se punkt 14 i domen.
(32) - Ibidem, punkt 17. Se också domen i målet Deutsche Fernsprecher, punkt 17 och domen i målet Günzler Aluminium mot kommissionen, punkt 47.
(33) - Se dom av den 15 maj 1986 i mål 160/84, Oryzomyli Kavallas mot kommissionen (REG 1986, s. 1633), punkt 19, angående det närliggande område som regleras av artikel 13 i förordning nr 1430/79.
(34) - Se dom av den 31 mars 1977 i mål 88/76, Société pour l'exportation des sucres mot kommissionen (REG 1977, s. 709), punkterna 16 och 17.
(35) - Dom av den 25 januari 1979 i mål 98/78, Racke (REG 1979, s. 69), punkt 17.
(36) - Ibidem, punkt 15.
(37) - Ibidem, punkt 16.
(38) - För en upprepning av dessa principer och exempel på ett avgörande från förstainstansrätten angående försening av faktisk publicering, se dom av den 22 januari 1997 i mål T-115/94, Opel Austria mot rådet (REG 1997, s. II-39), punkterna 127 till 133.
(39) - Punkt 46 i domen i målet Hewlett Packard France.
(40) - Ibidem.
(41) - Se domen i målet Günzler Aluminium, punkt 54.
(42) - Ibidem, punkt 55.
(43) - Punkt 19 i domen.