BGОПРЕДЕЛЕНИЕ НА СЪДА (осми състав)
18 декември 2025 година(*)
„ Преюдициално запитване — Член 99 от Процедурния правилник на Съда — Отговор, който не оставя място за разумно съмнение — Селско стопанство и рибарство — Биологични продукти — Регламент (ЕС) 2018/848 — Член 3, точка 52 — Понятие „етикетиране“ — Понятие „етикет“ — Член 3, точка 53 — Понятие „рекламиране“ — Член 30, параграф 1 — Продукти, които съдържат термини, отнасящи се до биологичното производство — Член 32, параграф 1, буква а) — Задължение на етикета да се посочи кодовият номер на контролния или на надзорния орган, които инспектират оператора, извършил последната операция за производство или обработка — Неприложимост по отношение на рекламните дипляни, промотиращи тези продукти “
По дело C‑745/24
с предмет преюдициално запитване, отправено на основание член 267 ДФЕС от Landgericht Saarbrücken (Областен съд Саарбрюкен, Германия) с акт от 24 септември 2024 г., постъпил в Съда на 24 октомври 2024 г., в рамките на производство по дело
Verband Sozialer Wettbewerb eV
срещу
GLOBUS Handelshof GmbH & Co. KG,
СЪДЪТ (осми състав),
състоящ се от: O. Spineanu-Matei, председател на състава, S. Rodin и N. Piçarra (докладчик), съдии,
генерален адвокат: T. Ćapeta,
секретар: А. Calot Escobar,
предвид изложеното в писмената фаза на производството,
като има предвид становищата, представени:
–        за Verband Sozialer Wettbewerb eV, от R. Welzel, Rechtsanwalt,
–        за GLOBUS Handelshof GmbH & Co. KG, от M. Grube, Rechtsanwalt,
–        за Европейската комисия, от A. Dawes и M. Zerwes, в качеството на представители,
предвид решението, взето след изслушване на генералния адвокат, да се произнесе с мотивирано определение в съответствие с член 99 от Процедурния правилник на Съда,
постанови настоящото
Определение
1        Преюдициалното запитване се отнася до тълкуването на член 32, параграф 1, буква a) във връзка с член 3, точки 52 и 53 и с член 30, параграф 1 от Регламент (ЕС) 2018/848 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2018 година относно биологичното производство и етикетирането на биологични продукти и за отмяна на Регламент (ЕО) № 834/2007 на Съвета (ОВ L 150, 2018 г., стр. 1).
2        Запитването е отправено в рамките на иск за преустановяване на нарушение, предявен от Verband Sozialer Wettbewerb eV (наричано по-нататък „VSW“), сдружение за борба с нелоялната конкуренция, срещу GLOBUS Handelshof GmbH & Co. KG (наричано по-нататък „Globus“), дружество, което стопанисва няколко хипермакета, с цел да му се забрани да промотира биологични продукти в своите рекламни дипляни, без да посочва кодовия номер на контролния или на надзорния орган, които инспектират оператора, извършил последната операция за производство или обработка по смисъла на член 32, параграф 1, буква а) от този регламент.
Правна уредба
3        Съображения 6, 9, 15, 17 и 73 от Регламент 2018/848 гласят:
„(6)      С оглед на целите на политиката на [Европейския съюз] за биологично производство нормативната уредба, създадена за привеждане в действие на тази политика, следва да бъде насочена към осигуряване на лоялна конкуренция и правилно функциониране на вътрешния пазар на биологични продукти, запазване и оправдаване на доверието на потребителите по отношение на продуктите, обозначени като биологични[,] и осигуряване на условия, при които политиката да може да се развива в съответствие с развитието на производството и пазара.
[…]
(9)      Предвид динамичното развитие на сектора на биологичното производство, в Регламент (ЕО) № 834/2007 на Съвета [от 28 юни 2007 година относно биологичното производство и етикетирането на биологични продукти и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 2092/91 (ОВ L 189, 2007, г., стр. 1)] се посочва необходимостта от бъдещ преглед на правилата на Съюза в областта на биологичното производство, като се взема предвид натрупаният при прилагането на тези правила опит. Резултатите от проведения от [Европейската комисия] преглед показват, че нормативната уредба на Съюза за биологичното производство следва да бъде подобрена, за да се предвидят правила, които отговарят на високите очаквания на потребителите и които гарантират достатъчна яснота за тези, за които са предназначени. Следователно Регламент (ЕО) № 834/2007 следва да бъде отменен и заменен с нов регламент.
[…]
(15)      Научноизследователски проекти показаха, че доверието на потребителите е от решаващо значение на пазара за биологични храни. В дългосрочен план правила, които не са надеждни, могат да застрашат общественото доверие и да доведат до неефективност на пазара. Поради това устойчивото развитие на биологичното производство в Съюза следва да се основава на стабилни правила за производство, които са хармонизирани на равнището на Съюза и които отговарят на очакванията на операторите и потребителите по отношение на качеството на биологичните продукти и спазването на принципите и правилата, определени в настоящия регламент.
[…]
(17)      Настоящият регламент следва да предостави основата за устойчиво развитие на биологичното производство и неговото положително въздействие върху околната среда, като същевременно гарантира ефективното функциониране на вътрешния пазар на биологични продукти и лоялна конкуренция, като по този начин способства земеделските стопани да получат справедливи доходи, гарантира доверието на потребителите, защитава потребителските интереси и насърчава кратките дистрибуторски вериги и местното производство. Тези цели следва да бъдат постигнати в съответствие с общите и специфичните принципи и [с] общите и подробните правила за производство, приложими за биологичното производство.
[…]
(73)      Етикетирането на селскостопански продукти и храни следва да бъде предмет на общите правила, предвидени в [Регламент (ЕС) № 1169/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 25 октомври 2011 година за предоставянето на информация за храните на потребителите, за изменение на регламенти (ЕО) № 1924/2006 и (ЕО) № 1925/2006 на Европейския парламент и на Съвета и за отмяна на Директива 87/250/ЕИО на Комисията, Директива 90/496/ЕИО на Съвета, Директива 1999/10/ЕО на Комисията, Директива 2000/13/ЕО на Европейския парламент и на Съвета, директиви 2002/67/ЕО и 2008/5/ЕО на Комисията и на Регламент (ЕО) № 608/2004 на Комисията (ОВ L 304, 2011 г., стр. 18)], и по-специално на разпоредбите, насочени към предотвратяване на етикетиране, което може да обърка или подведе потребителите. Освен това в настоящия регламент следва да бъдат определени специални разпоредби, свързани с етикетирането на биологични продукти и продукти, произведени при преход към биологично производство. Те следва да защитават както интересите на операторите продуктите им да бъдат правилно идентифицирани на пазара и те да извършват дейността си в условията на лоялна конкуренция, така и интересите на потребителите — да могат да правят информиран избор“.
4        Член 1 от Регламент 2018/848 е озаглавен „Предмет“ и гласи:
„С настоящия регламент се установяват принципите на биологичното производство и се определят правилата за биологичното производство, свързаното с него сертифициране и използването на обозначения, отнасящи се за биологичното производство при етикетиране и реклама, както и правилата за контрол в допълнение към предвидените в Регламент (ЕС) 2017/625 [на Европейския парламент и на Съвета от 15 март 2017 година относно официалния контрол и другите официални дейности, извършвани с цел да се гарантира прилагането на законодателството в областта на храните и фуражите, правилата относно здравеопазването на животните и хуманното отношение към тях, здравето на растенията и продуктите за растителна защита, за изменение на регламенти (ЕО) № 999/2001, (ЕО) № 396/2005, (ЕО) № 1069/2009, (ЕО) № 1107/2009, (ЕС) № 1151/2012, (ЕС) № 652/2014, (ЕС) 2016/429 и (ЕС) 2016/2031 на Европейския парламент и на Съвета, регламенти (ЕО) № 1/2005 и (ЕО) № 1099/2009 на Съвета и директиви 98/58/ЕО, 1999/74/ЕО, 2007/43/ЕО, 2008/119/ЕО и 2008/120/ЕО на Съвета и за отмяна на регламенти (ЕО) № 854/2004 и (ЕО) № 882/2004 на Европейския парламент и на Съвета, директиви 89/608/ЕИО, 89/662/ЕИО, 90/425/ЕИО, 91/496/ЕИО, 96/23/ЕО, 96/93/ЕО и 97/78/ЕО на Съвета и Решение 92/438/ЕИО на Съвета (Регламент относно официалния контрол) (OB L 95, 2017 г., стр. 1)]“.
5        Член 3 от Регламент № 2018/848 е озаглавен „Определения“ и предвижда в точки 52 и 53:
„52)      „етикетиране“ означава всички текстове, означения, търговски марки и наименования, изображения или знаци, свързани с даден продукт, които са нанесени върху опаковка, документ, надпис, етикет, пръстен или увивна лента, които придружават даден продукт или се отнасят до него;
53)      „рекламиране“ означава всяко представяне на продукти пред обществеността с всякакви средства, различни от етикетиране, което цели или има вероятност да повлияе и да формира отношение, мнение и поведение с оглед пряко или непряко насърчаване на продажбите на продукти“.
6        Член 30 от този регламент и озаглавен „Използване на термини, отнасящи се до биологичното производство“ и гласи:
„1.      За целите на настоящия регламент даден продукт се смята, че съдържа термини, отнасящи се до биологично производство, ако в етикетирането, рекламните материали или търговските документи продуктът, неговите съставки или фуражни суровини, използвани за производството му, са характеризирани с термини, които указват на купувача, че продуктът, съставките или фуражните суровини са произведени в съответствие с настоящия регламент. По-специално термините, посочени в приложение IV и техните производни и съкратени форми, като „био“ и „еко“, самостоятелно или в комбинация, могат да се използват в целия Съюз и на всеки език, описан в посоченото приложение, за етикетиране и рекламиране на продуктите, посочени в член 2, параграф 1, които са в съответствие с настоящия регламент.
2.      Що се отнася до продуктите, посочени в член 2, параграф 1, термините, посочени в параграф 1 от настоящия член, не трябва да се използват никъде в Съюза на език, включен в приложение IV, за етикетиране, рекламиране и търговска документация на продукт, който не отговаря на изискванията на настоящия регламент.
Освен това, не се употребяват термини, включително термини, използвани в търговски марки или фирмените наименования, или практики за етикетиране или рекламиране, ако могат да подведат купувача или потребителя, като създадат впечатлението, че даден продукт или съставките му са в съответствие с настоящия регламент.
[…]“.
7        Член 32 от посочения регламент е озаглавен „Задължителни обозначения“ и предвижда:
„1.      Когато продуктите са обозначени с термини, посочени в член 30, параграф 1, включително продукти с етикет, указващ, че са продукти, произведени при преход към биологично производство в съответствие с член 30, параграф 3:
а)      на етикета е изписан също така кодовият номер на контролния орган или на надзорния орган, които инспектират оператора, извършил последната операция за производство или обработка; и
[…]
3.      Обозначенията, посочени в параграфи 1 и 2 от настоящия член и в член 33, параграф 3, се поставят на видно място по такъв начин, че да бъдат лесно забележими, ясно четливи и незаличими.
[…]“.
8        Член 33 от същия регламент е озаглавен „Лого на Европейския съюз за биологично производство“ и гласи в параграф 1:
„Логото на Европейския съюз за биологично производство може да се използва при етикетирането, представянето и рекламирането на продукти, които са в съответствие с настоящия регламент.
[…]“.
Спорът в главното производство и преюдициалните въпроси
9        Globus, дружество от дистрибуторската група Globus St. Wendel, стопанисва хипермаркети в Германия. През януари и февруари 2024 г. това дружество разпространява в Гера (Германия) и района рекламни дипляни, в които промотира по-специално редица хранителни продукти, представени с обозначението „био“ и логото на Съюза за биологично производство, но без да е посочен кодовият номер на контролния или на надзорния орган, които инспектират оператора, извършил последната операция за производство или обработка по смисъла на член 32, параграф 1, буква а) от Регламент 2018/848.
10      VSW предявява срещу Globus иск за преустановяване на нарушение пред запитващата юрисдикция — Landgericht Saarbrücken (Областен съд Саарбрюкен, Германия), за да се забрани на Globus да промотира биологични продукти в рекламните си дипляни, без да посочва този кодов номер. VSW твърди, че широкото понятие „етикетиране“, посочено в член 30, параграф 1 от Регламент 2018/848, към което препраща член 32, параграф 1 от този регламент, обхваща както „етикетирането“ в тесния смисъл съгласно член 3, точка 52, така и „рекламирането“ по смисъла на член 3, точка 53 от посочения регламент. Така поради това препращане задължението да се посочи този код, предвидено в член 32, параграф 1, буква а) от същия регламент, обхващало и рекламирането на биологични продукти. Текстът на английски и на френски език на тези разпоредби бил по-ясен в това отношение от текста на немски език.
11      Globus от своя страна твърди, че в член 3, точки 52 и 53 от Регламент 2018/848 се прави ясно разграничение между етикетиране и рекламиране и че член 30, параграф 1 от Регламента не позволява приравняването на тези две понятия. Задълженията във връзка с продуктите, описани като получени от биологично производство, следвало да се прилагат само към физическите стокови потоци и придружаващите ги документи, но не и за рекламните дипляни. Следователно кодовият номер на контролния или на надзорния орган, посочен в член 32, параграф 1, буква а) от този регламент, следвало да бъде изписан единствено върху самия продукт. Globus добавя, че ако това задължение трябва да се приложи и към рекламни дипляни като разглежданите в главното производство, изпълнението му би било практически невъзможно. Всъщност към момента на изготвянето на дипляните това дружество все още не знаело кой оператор или оператори отговарят за доставката на продуктите, описани като получени от биологично производство, и следователно не би могло да посочи контролния или надзорния орган, който инспектира този оператор или тези оператори.
12      Запитващата юрисдикция отбелязва, че изразът „или се отнасят се до него“, който следва израза „придружават даден продукт“ в определението на понятието „етикетиране“ в член 3, точка 52 от Регламент 2018/848, би могъл, както твърди VSW, да обхване „рекламирането“ по смисъла на член 3, точка 53 от този регламент. Всъщност тя счита, че доколкото рекламни дипляни като разглежданите в главното производство „се отнасят“ до представените в тях биологични продукти, те биха могли да се считат за форма на „етикетиране“.
13      За да изключи разглежданите в главното производство рекламни дипляни от понятието „етикетиране“ по смисъла на член 3, точка 52 от Регламент 2018/848, тази юрисдикция провежда разграничение между обща реклама, която е отдалечена от съответния продукт, и конкретна реклама, която е близо до него, разграничение, което тя основава по-специално на член 32, параграф 3 от този регламент. От предвиденото в него задължение обозначенията, посочени в параграф 1 от този член, да се поставят на видно място по такъв начин, че да бъдат лесно забележими, ясно четливи и незаличими, запитващата юрисдикция стига до извода, че обикновено последната разпоредба се отнася до етикетирането на самия продукт, а не до физически отдалечената от него реклама, каквато са тези дипляни.
14      Освен това запитващата юрисдикция счита, че член 30, параграф 1 от Регламент 2018/848, който тя тълкува в смисъл, че „продуктите трябва да бъдат придружени от необходимата информация“, не изисква в рекламните дипляни, които са физически отделени от продуктите, описани в тях с термините „био“ или „еко“, да се изписва кодът, посочен в член 32, параграф 1, буква а) от същия регламент, тъй като потребителите могат да получат тази информация при закупуването на продуктите. Тя добавя, че този извод ясно следва от текста на английски език на последната разпоредба, тъй като терминът labelling не се отнася до рекламата.
15      Подобно на Globus, запитващата юрисдикция отбелязва, че към момента на изготвяне на рекламната дипляна продавачът не знае непременно кой оператор ще достави биологичните продукти, нито следователно кой би бил съответният контролен или надзорен орган по член 32, параграф 1, буква а).
16      При тези обстоятелства Landgericht Saarbrücken (Областен съд Саарбрюкен) решава да спре производството и да постави на Съда следните преюдициални въпроси:
„1)      Трябва ли правото на Съюза — и по-специално Регламент [2018/848] — да се тълкува в смисъл, че в разпространявана сред домакинствата на потребителите рекламна дипляна на търговска верига, която наред с голям брой други стоки включва и биологични продукти по смисъла [на този регламент], следва да е посочен кодовият номер на инспектиращия контролен или надзорен орган, т.е. органът, който инспектира оператора, извършил последната операция за производство или обработка?
2)      а)      Трябва ли член 3, точка 52 от Регламент 2018/848 да се тълкува в смисъл, че всяко „рекламиране“ на биологичен продукт по смисъла на член 3, точка 53 от посочения регламент представлява и „етикетиране“ на този продукт по смисъла на член 3, точка 52 от него?
б)      Следва ли от член 32, параграф 1 от Регламент 2018/848, с препращането към член 30, параграф 1 от този регламент, задължение за посочване на кодовия номер на надзорния орган и при рекламиране, пространствено отделено от продукта, щом при етикетирането, рекламните материали или търговските документи продуктът е характеризиран с термини, които указват на купувача, че храната е произведена по биологичен начин?
в)      Важи ли това и когато рекламиращ търговец на дребно промотира продукти на производител, които (може да) са с произход от различни фабрики и се проверяват от различни надзорни органи?
г)      Ако на [втория въпрос, букви а)—в)] не може да се даде еднозначен утвърдителен или отрицателен отговор: по какви критерии евентуално трябва да се направи разграничение в случаите по 2. а), съответно 2. б)?“.
По преюдициалните въпроси
17      Съгласно член 99 от Процедурния правилник на Съда, когато отговорът на поставените преюдициални въпроси се налага недвусмислено от съдебната практика или когато този отговор не оставя място за разумно съмнение, Съдът може във всеки един момент да се произнесе с мотивирано определение по предложение на съдията докладчик и след изслушване на генералния адвокат.
18      Тази разпоредба следва да се приложи в настоящия случай, тъй като отговорът на поставените от запитващата юрисдикция въпроси не оставя място за разумно съмнение.
19      С въпросите си, които следва да бъдат разгледани заедно, тази юрисдикция иска по същество да се установи дали член 32, параграф 1, буква а) във връзка с член 3, точки 52 и 53 и с член 30, параграф 1 от Регламент 2018/848 трябва да се тълкува в смисъл, че задължението за посочване на кодовия номер на контролния или на надзорния орган, които инспектират оператора, извършил последната операция за производство или обработка, обхваща рекламните дипляни, физически отделени от биологичните продукти, които промотират.
20      В текста на френски език на член 32, параграф 1, буква а) от Регламент 2018/848 се предвижда задължението на „етикета“ на всеки продукт, обозначен с термините, посочени в член 30, параграф 1 от този регламент, като „био“ или „еко“, да е изписан кодовият номер на контролния или на надзорния орган, които инспектират оператора, извършил последната операция за производство или обработка.
21      Както е видно от текста на френски език на член 3, точка 52 от този регламент, понятието „етикет“ (в текста на немски и английски език съответно Etikett и label) представлява — подобно на всяка опаковка, документ, надпис, пръстен или увивна лента — носител или форма на „етикетиране“. Последното понятие включва текстовете, означенията, търговските марки и наименованията, изображенията или знаците, свързани с продукта, които са нанесени върху тези носители. Следователно понятието „етикетиране“ е определено по-широко от понятието „етикет“ и не съвпада с него.
22      За сметка на това в текста на немски и английски език на член 32, параграф 1, буква а) от Регламент 2018/848 се използват съответно термините Kennzeichnung и labelling, като и двата термина съответстват на понятието „етикетиране“ по смисъла на член 3, точка 52 от този регламент, а не на понятието „етикет“.
23      Освен това съгласно текста на френски език на член 3, точка 53 от Регламент 2018/848 понятието „рекламиране“ означава „всяко представяне на продукти пред обществеността с всякакви средства, различни от етикетиране, което цели или има вероятност да повлияе и да формира отношение, мнение и поведение с оглед пряко или непряко насърчаване на продажбите на продукти“. По-специално, от израза „всякакви средства, различни от етикетиране“ следва, че понятието „рекламиране“ по смисъла на тази разпоредба и понятието „етикетиране“ по смисъла на точка 52 от този член се изключват взаимно.
24      Въпреки това в текста на немски и английски език на член 3, точка 53 от Регламент 2018/848 от понятието „рекламиране“ се изключват съответно само Etikett (mit anderen Mitteln als einem Etikett) и label (by any means other than a label). Както обаче беше посочено в точка 21 от настоящото определение, тези термини съответстват на понятието „етикет“, който е един от носителите или една от формите на „етикетиране“, изброени в точка 52 от този член. С оглед на текста на тези два езика на член 3, точка 53 от този регламент запитващата юрисдикция отбелязва, че рекламна дипляна като разглежданата в главното производство може да се счита за форма на етикетиране, доколкото, макар и да не „придружава“ биологичен продукт, тя „се отнася“ до такъв продукт.
25      Съдът многократно е приемал, че формулировката, използвана в текста на правна разпоредба на Съюза на един от езиците, не може да служи като единствена основа за тълкуването на разпоредбата или да ѝ се отдава предимство пред текстовете на останалите езици. Всъщност разпоредбите на правото на Съюза трябва да се тълкуват и прилагат по един и същ начин, като се вземат предвид текстовете на всички езици на Съюза. При несъответствия в текста на различните езици на норма от правото на Съюза въпросната разпоредба трябва да се тълкува в зависимост от контекста ѝ и от целите на правната уредба, от която тя е част (решения от 5 февруари 2015 г., M. и др., C‑627/13 и C‑2/14, EU:C:2015:59, т. 48 и 49, и от 18 септември 2019 г., VIPA, C‑222/18, EU:C:2019:751, т. 37).
26      В това отношение следва да се отбележи, на първо място, че в текста на Регламент 2018/848 на нито един от езиците терминът „рекламиране“, независимо от неговата форма, не е посочен сред носителите или формите на етикетиране, изброени в член 3, точка 52 от този регламент, а именно „опаковка, документ, надпис, етикет, пръстен или увивна лента“. Следователно текстът на тази разпоредба не позволява „рекламирането“ да бъде квалифицирано като форма на „етикетиране“, нито каквото и да е приравняване на двете понятия.
27      На второ място, едновременното използване на термините „етикетиране“ и „рекламиране“ в редица разпоредби на Регламент 2018/848, по-специално в член 1, член 30, параграфи 1 и 2 и член 33, параграф 1, сочи, че в него се прави систематично разграничение между тези две понятия, без да може да се счита, че първото обхваща второто.
28      Следователно „рекламирането“ не може да представлява форма на „етикетиране“ по смисъла на член 3, точка 52 от посочения регламент, както това е особено видно от текста на френски език на член 3, точка 53 от същия регламент, който го определя като „всякакви средства, различни от етикетиране“.
29      На трето място, както посочва запитващата юрисдикция, установеното в член 32, параграф 3 от Регламент 2018/848 изискване кодовият номер на контролния или на надзорния орган, посочен в параграф 1, буква а) от този член, да бъде поставен на видно място по такъв начин, че да бъде лесно забележим, ясно четлив и незаличим, се отнася задължително до „етикетирането“ на самия продукт по смисъла на член 3, точка 52 от този регламент и следователно изключва физически отделената от продукта реклама като разглежданите в главното производство рекламни дипляни.
30      На четвърто място, противно на твърденията на VSW, член 30, параграф 1 от Регламент 2018/848 не позволява обхватът на понятието „етикетиране“ да е по-широк от определението по член 3, точка 52 от този регламент. Всъщност член 30, параграф 1 само изяснява понятието „продукт [съдържащ] термини, отнасящи се до биологичното производство“, било то в етикетирането, рекламните материали или търговските документи. Следователно позоваването на посочения член 30, параграф 1, направено в член 32, параграф 1 от Регламента, не може да доведе до това задължението за посочване на кодовия номер на контролния или на надзорния орган да обхване всяка реклама на продукт, описан с термини, отнасящи се до биологичното производство.
31      При тези условия изразът „се отнасят до [този продукт]“ в член 3, точка 52 от Регламент 2018/848 не може да се тълкува в смисъл, че включва „рекламирането“ в обхвата на понятието „етикетиране“, нито че позволява специфичните за етикетирането задължения да се прилагат и спрямо рекламирането.
32      Това тълкуване се подкрепя от целите на Регламент 2018/848. Съгласно съображения 6, 9, 15, 17 и 73 от този регламент той има за цел да осигури лоялна конкуренция на вътрешния пазар на биологични продукти и да запази доверието на потребителите в продуктите, описани като биологични. За тази цел той предвижда ясни правила за защита на интересите на операторите и потребителите, по-специално с въвеждането на разпоредби относно етикетирането, за да могат операторите да извършват дейността си в условията на лоялна конкуренция, а потребителите — да правят информиран избор (вж. в този смисъл решение от 4 октомври 2024 г., Herbaria Kräuterparadies II, C‑240/23, EU:C:2024:852, т. 71 и 72).
33      В настоящия случай, както подчертава Комисията, посочването върху етикета на биологичните продукти на кодовия номер на контролния или на надзорния орган, които инспектират оператора, извършил последната операция за производство или обработване, има за цел да осигури проследимостта на проверките, на които подлежат тези продукти по силата на Регламент 2018/848, в съответствие с посочената в предходната точка от настоящото определение цел за повишаване на доверието на потребителите в продуктите, обозначени като биологични.
34      За да се гарантира проследимостта на тези проверки, изглежда достатъчно да се посочи този кодов номер, независимо дали на етикета на биологичните продукти, на опаковката, на документ, надпис, пръстен, или увивна лента, като носители или форми на етикетиране по смисъла на член 3, точка 52 от този регламент, без да е необходимо да се посочва в рекламите, които са физически отделени от тези продукти.
35      Освен това, както отбелязват Globus и Комисията, задължението този кодов номер да се посочва във всяка реклама би довело до значителни практически трудности, когато няколко оператори могат да доставят биологичния продукт на рекламодателя. Всъщност в случай като този на разглежданите в главното производство рекламни дипляни операторът, който извършва последната операция за производство или обработка, и следователно контролният или надзорният орган по член 32, параграф 1, буква а) от Регламент 2018/848, които инспектират този оператор, по принцип не са известни към момента на изготвянето на тези дипляни.
36      С оглед на изложените съображения на поставените въпроси следва да се отговори, че член 32, параграф 1, буква а) във връзка с член 3, точки 52 и 53 и с член 30, параграф 1 от Регламент 2018/848, трябва да се тълкува в смисъл, че задължението за посочване на кодовия номер на контролния или на надзорния орган, които инспектират оператора, извършил последната операция за производство или обработка, не обхваща рекламните дипляни, физически отделени от биологичните продукти, които промотират.
По съдебните разноски
37      С оглед на обстоятелството, че за страните по главното производство настоящото дело представлява отклонение от обичайния ход на производството пред запитващата юрисдикция, последната следва да се произнесе по съдебните разноски.
По изложените съображения Съдът (осми състав) реши:
Член 32, параграф 1, буква а) във връзка с член 3, точки 52 и 53 и с член 30, параграф 1 от Регламент (ЕС) 2018/848 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2018 година относно биологичното производство и етикетирането на биологични продукти и за отмяна на Регламент (ЕО) № 834/2007 на Съвета
трябва да се тълкува в смисъл, че
задължението за посочване на кодовия номер на контролния или на надзорния орган, които инспектират оператора, извършил последната операция за производство или обработка, не обхваща рекламните дипляни, физически отделени от биологичните продукти, които промотират.
Подписи
*      Език на производството: немски.