РЕШЕНИЕ НА ОБЩИЯ СЪД (преюдициален състав)
26 ноември 2025 година(*)
„ Преюдициално запитване — Обща система на ДДС — Член 135, параграф 1, буква б) от Директива 2006/112/ЕО — Освобождавания в полза на други дейности — Договаряне на кредит — Дейности по кредитно посредничество — Квалифициране “
По дело T‑657/24
с предмет преюдициално запитване, отправено на основание член 267 ДФЕС от Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD) (Данъчен арбитражен съд (Център за административен арбитраж — CAAD), Португалия) с акт от 5 декември 2024 г., постъпил в Съда на 6 декември 2024 г., в рамките на производство по дело
Versãofast, Unipessoal, Lda.
срещу
Autoridade Tributária e Aduaneira,
ОБЩИЯТ СЪД (преюдициален състав),
състоящ се по време на разискванията от: S. Papasavvas, председател, T. Pynnä, J. Laitenberger (докладчик), M. Stancu и I. Dimitrakopoulos, съдии,
генерален адвокат: M. Brkan,
секретар: V. Di Bucci,
предвид това че на 19 декември 2024 г. на основание член 50б, трета алинея от Статута на Съда на Европейския съюз Съдът прехвърли преюдициалното запитване на Общия съд,
предвид това, че делото е от сферата по член 50б, първа алинея, буква а) от Статута на Съда на Европейския съюз и не повдига самостоятелен тълкувателен въпрос по смисъла на член 50б, втора алинея от посочения статут,
предвид изложеното в писмената фаза на производството,
като има предвид становищата, представени:
–        за Versãofast, Unipessoal, Lda., от S. Brigas Afonso, advogado,
–        за португалското правителство, от P. Barros da Costa, C. Bento, A. Rodrigues и R. Laires, в качеството на представители,
–        за Европейската комисия, от M. Herold и L. Santiago de Albuquerque, в качеството на представители,
предвид решението, взето след изслушване на генералния адвокат, делото да бъде разгледано без представяне на заключение,
постанови настоящото
Решение
1        Преюдициалното запитване се отнася до тълкуването на член 135, параграф 1, буква б) от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (OВ L 347, 2006 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7, наричана по-нататък „Директивата за ДДС“).
2        Запитването е отправено в рамките на спор между Versãofast, Unipessoal, Lda. и Autoridade Tributária e Aduaneira (Данъчен и митнически орган, Португалия) (наричан по-нататък наричан по-нататък „данъчният орган“) по повод на дейностите по кредитно посредничество, извършвани от това дружество, които данъчният орган квалифицира като операции по договаряне на кредити, които са освободени от данък върху добавената стойност (ДДС).
Правна уредба
Правото на Съюза
3        Член 135, параграф 1, буква б) от Директивата за ДДС по същество възпроизвежда текста на член 13, Б, буква г), точка 1 от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, 1977 г., стр. 1, наричана по-нататък „Шеста директива“).
4        Член 135, параграф 1, буква б) от Директивата за ДДС предвижда, че:
Държавите членки освобождават следните сделки:
[…]
б)      отпускането и договарянето на кредит, както и управлението на кредита от страна на лицето, което го отпуска“.
Португалското право
5        По силата на член 9, точка 27, буква a) от Código do Imposto sobre o Valor Acrescentado (Кодекс за данъка върху добавената стойност), одобрен с Decreto-Lei n.o 394-B/84 (Декрет-закон № 394-B/84) от 26 декември 1984 г. (Diário da República, I серия I-A, бр. 297 от 26 декември 1984 г.), в редакцията му, приложима към фактите по спора в главното производство, от ДДС са освободени отпускането и договарянето на кредит под каквато и да е форма, включително чрез сконтиране и ресконтиране, както и администрирането или управлението му от лицето, което го отпуска.
Спорът по главното производство и преюдициалните въпроси
6        Versãofast е дружество с ограничена отговорност по португалското право, което към момента на настъпване на фактите по главното производство е регистрирано като извършващо консултантски дейности по договаряне и управление.
7        Banco de Portugal (Португалската централна банка) разрешава на Versãofast да извършва дейност като кредитен посредник. В това си качество дружеството има право да представя или предлага договори за кредит на потребителите, да съдейства на последните чрез извършване на подготвителни действия или друга административна дейност преди сключване на договори за кредит, които не са били представени или предложени от самото дружество, или да сключва договори за кредит с потребители за сметка на кредитора.
8        В този контекст Versãofast сключва договори за сътрудничество с няколко португалски кредитни институции, сред които Caixa Geral de Depósitos, S. A. (наричано по-нататък „CGD“). Тези договори се отнасят до дейности по кредитно посредничество, които Versãofast извършва за тези институции независимо. Въпросните дейности се състоят по-специално в търсене и привличане на потенциални клиенти за жилищни кредити, оказване на съдействие на тези клиенти при събирането на документацията, която е нужно да се приложи към молбата им за отпускане на кредит, уточняване на основните аспекти на финансирането, каквито са спредът („spread“), годишният процент на разходите (ГПР) и процентът на натоварване, извършване на първоначален анализ на документацията, предоставена от клиентите за целите на разглеждането на молбата им, предаване на тази документация на кредитните институции, представяне на клиентите на кредитните оферти на тези институции и съобщаване на окончателното решение на институцията, чиято оферта е избрана. За сметка на това, Versãofast не е оправомощено да сключва от името на кредитните институции договори за кредит с потребители. Дружеството не се намесва и при определянето на условията в офертите за кредит, при избора на потребителите между различните оферти и при вземането на решение от кредитните институции да предоставят кредити.
9        Договорите за сътрудничество предвиждат, че в замяна на извършваната от Versãofast дейност кредитните институции му заплащат комисиона, съответстваща на процент от годишната стойност на договорите за жилищни кредити, сключени чрез посредничеството му, претеглена с оглед на индекс за качество при подготовката на преписките.
10      Макар дейността на Versãofast като кредитен посредник и условията за неговото възнаграждение да са същите като тези на всички останали кредитни институции, получените от посоченото дружество комисиони не са били подложени на един и същ режим на ДДС. Въпреки че по отношение на по-голямата част от тези институции Versãofast счита, че се ползва от освобождаването, предвидено в член 9, точка 27, буква a) от Кодекса за данъка върху добавената стойност за сделките по отпускане и договаряне на кредити, това дружество плаща ДДС със ставка 23 %, що се отнася до изплатените от CGD комисиони, който се добавя към размера на тези комисиони.
11      Вследствие на искане на Versãofast за възстановяване на ДДС за първото тримесечие на 2023 г. данъчният орган започва процедура за проверка, в резултат на която връчва на Versãofast проекти за корекции на размера на приспаднатия ДДС за периода 2019—2023 г. Данъчният орган приема, че извършваните от CGD дейности по кредитно посредничество са освободени от ДДС и следователно свързаният с тези дейности ДДС по получени доставки не подлежи на приспадане. Поради това данъчният орган издава на Versãofast актове за установяване на задължение за ДДС в размер общо на 208 619,07 евро.
12      На 5 април 2024 г. Versãofast подава жалба срещу тези актове за установяване на задължение пред Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa) — CAAD) (Данъчен арбитражен съд (Център за административен арбитраж — CAAD), Португалия), който е запитващата юрисдикция.
13      В подкрепа на жалбата си Versãofast твърди, че дейностите по кредитно посредничество, извършвани в полза на CGD, не попадат в обхвата на освобождаването от ДДС, приложимо при договарянето на кредити, тъй като това дружество не участва в одобряването на кредитите. Според Versãofast дейността му се ограничавала до това да запознае потенциалните клиенти с публикуваните от CGD брошури и условията по предлаганите от CGD жилищни кредити, без да може да препоръчва един жилищен кредит, вместо друг. В това отношение Versãofast предоставяло само безпристрастна и обективна информация на заинтересованите клиенти. Освен това Versãofast не анализирало събраната от тези клиенти информация и в никакъв случай не можело да сключва договори за кредит за сметка на CGD. Накрая, получените от Versãofast комисиони представлявали възнаграждение само за привличането на клиентите, а не за договарянето на кредити.
14      От своя страна данъчният орган изтъква, че при упражняването на дейността си по кредитно посредничество Versãofast предоставя услуги от едно и също естество на няколко кредитни институции, но третира различно услугите, които предоставя на CGD и за които плаща ДДС, в сравнение с услугите, които предоставя на другите институции, за които прилага режима на освобождаване от ДДС. Според данъчния орган от гледна точка на преследваната цел, а именно сключването на договори за кредит, представянето на договорите за кредит и оказването на съдействие на потребителите са неразривно свързани.
15      Според Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa) — CAAD) (Данъчен арбитражен съд (Център за административен арбитраж) — CAAD) не е сигурно дали дейността по кредитно посредничество, извършвана от Versãofast, попада в обхвата на понятието „договаряне на кредит“ по смисъла на член 135, параграф 1, буква б) от Директивата за ДДС, което е самостоятелно понятие на правото на Съюза, приложимо в националния правен ред. В това отношение запитващата юрисдикция отбелязва, че макар именно „проактивният“ контакт на Versãofast с потенциални клиенти да е този, който сближава страните и благоприятства сключването на договори за кредит, посоченото дружество не договаря условията по тези договори и не действа нито за сметка на кредитополучателите, нито за сметка на CGD.
16      При тези обстоятелства Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa) — CAAD) (Данъчен арбитражен съд (Център за административен арбитраж) — CAAD) решава да спре производството и да постави на Съда следните преюдициални въпроси:
„1)      Приложим ли е член 135, параграф 1, буква б) от Директивата за ДДС, в частта, отнасяща се до израза „договаряне на кредити“, за предоставянето на услуги за привличане на клиенти на [жилищни] кредити за кредитна институция от данъчнозадължено лице - обвързан кредитен посредник, учреден и действащ съгласно правния режим за достъп и упражняване на дейността на кредитен посредник, когато тези услуги включват кумулативно:
a)      проактивно търсене на потенциални клиенти за [жилищни] кредити чрез мрежа от агенции за недвижими имоти (REMAX);
б)      предоставяне на потенциалните клиенти на проспекти, предоставени от Банката, с финансова информация за кредитни продукти за недвижими имоти;
в)      съдействие на тези потенциални клиенти при установяването на документацията, необходима за запитването за оферта за отпускане на кредит, събиране и преглеждане на тази документация;
г)      подаване на запитване за оферта до банката;
д)      получаване на отговорите на банката;
е)      изготвяне на сравнителни таблици с предлаганите от различните банки условия и срещи с потенциални клиенти за обсъждане и предоставяне на разяснения по тях и по съществени спекти на финансирането (напр. спредове, ГПР, процент на [натоварване]);
ж)      съобщаване на решението на банката на потенциалните клиенти и
з)      схема на възнаграждение за „резултат“, при която възнаграждението се дължи само при действително сключване на договори за кредит според обема на договорения чрез посредничество кредит?
2)      Запазва ли се наименованието „договаряне на кредит“, дори когато посредникът няма правомощия да действа от името на банката, нито каквото и да било влияние при определянето на условията, представени в проспектите и предложенията за кредит, а потенциалният клиент на кредит е свободен да сключи или да не сключи договор за финансиране, както и да избере субекта, с който ще сключи договор?“.
По преюдициалните въпроси
17      С двата си въпроса, които следва да се разгледат заедно, запитващата юрисдикция по същество иска да се установи дали член 135, параграф 1, буква б) от Директивата за ДДС трябва да се тълкува в смисъл, че предвиденото в него освобождаване на сделките по договаряне на кредит се прилага за дейността на кредитен посредник, който търси клиенти и осъществява контакт с тях, за да им предложи договори за ипотечен кредит, който ги подпомага, като извършва дейности, предхождащи сключването на договорите, който осигурява комуникацията с кредитните институции и получава възнаграждение от тези институции в зависимост от стойността на договорите за кредит, сключени чрез неговото посредничество, независимо от факта, че кредитният посредник няма правомощия да действа от името на кредитните институции, нито оказва каквото и да е влияние върху съдържанието на офертите за кредит, и че клиентите запазват свободата си да сключат или не договор за кредит и да изберат кредитната институция, с която да сключат договора.
18      Най-напред следва да се отбележи, че доколкото Директивата за ДДС отменя и заменя Шеста директива, извършеното от Съда тълкуване на разпоредбите на последната директива важи и за разпоредбите на Директивата за ДДС, когато разпоредбите на тези два акта от правото на Съюза могат да се квалифицират като еквивалентни (решение от 17 юни 2021 г., K и DBKAG, C‑58/20 и C‑59/20, EU:C:2021:491, т. 27).
19      Следователно извършеното от Съда тълкуване на член 13, Б, буква г), точка 1 от Шеста директива важи и за член 135, параграф 1, буква б) от Директивата за ДДС, тъй като, както вече бе констатирано в точка 3 от настоящото решение, текстовете на тези разпоредби по същество са еднакви и поради това могат да бъдат определени като еквивалентни (вж. по аналогия решение от 17 юни 2021 г., K и DBKAG, C‑58/20 и C‑59/20, EU:C:2021:491, т. 28).
20      Член 135, параграф 1, буква б) от Директивата за ДДС предвижда, че държавите членки освобождават от ДДС договарянето на кредит.
21      В това отношение следва да се припомни, че съгласно постоянната практика на Съда случаите на освобождаване по член 135, параграф 1 от Директивата за ДДС представляват самостоятелни понятия на правото на Съюза, които имат за цел да се избегнат различия в прилагането на режима на ДДС в различните държави членки и които следователно трябва да се тълкуват еднакво на територията на всички държави членки (вж. решение от 9 март 2023 г., Generali Seguros, C‑42/22, EU:C:2023:183, т. 28 и цитираната съдебна практика).
22      Освен това, съгласно практиката на Съда формулировките, използвани за определяне на случаите на освобождаване, посочени в член 135, параграф 1 от Директивата за ДДС, подлежат на буквално тълкуване, като се има предвид, че тези случаи на освобождаване са изключения от общия принцип, че всяка доставка на услуги, извършена възмездно от данъчнозадължено лице, се облага с ДДС (вж. решение от 2 юли 2020 г., Blackrock Investment Management (UK), C‑231/19, EU:C:2020:513, т. 22 и цитираната съдебна практика).
23      Що се отнася до понятието „договаряне“, Съдът вече е постановил в контекста на член 13, Б, буква г), точка 5 от Шеста директива, възпроизведен по същество в член 135, параграф 1, буква е) от Директивата за ДДС, че това понятие се отнася до дейност, извършвана от посредник, който не притежава качеството на страна по договор и чиято дейност се различава от договорните престации, които такава страна обикновено извършва. Дейността по договаряне всъщност е услуга, предоставяна на една от страните по договор и заплащана от тази страна като отделна посредническа дейност. Тя може да се състои, наред с другото, в това да се посочват възможностите за сключване на такъв договор, да се осъществява контакт с другата страна и да се договарят от името и за сметка на клиента отделните детайли на взаимните престации. Следователно целта на тази дейност е да се направи необходимото, за да може две страни да сключат договор, без посредникът да има собствен интерес от съдържанието на този договор (вж. в този смисъл решения от 13 декември 2001 г., CSC Financial Services, C‑235/00, EU:C:2001:696, т. 39, и от 5 юли 2012 г., DTZ Zadelhoff, C‑259/11, EU:C:2012:423, т. 27).
24      Съдът също така е постановил, че посредническата дейност, която се състои в търсенето срещу възнаграждение на купувачи на недвижимите имоти, които впоследствие са били продадени и прехвърлени посредством прехвърляне на акции, без посредникът да има собствен интерес от съдържанието на тези договори, е дейност, която съответства на термина „договаряне“ с акции и дялове на дружества и сдружения по смисъла на член 135, параграф 1, буква е) от Директивата за ДДС (определение от 21 ноември 2017 г., Kerr, C‑615/16, непубликувано, EU:C:2017:906, т. 43).
25      За сметка на това, Съдът е уточнил, че доставката на обикновена материална, техническа или административна услуга, която не води до промяна в правното и финансовото положение между страните, не попада в обхвата на освобождаването, предвидено в член 135, параграф 1, буква е) от Директивата за ДДС (вж. в този смисъл решение от 13 декември 2001 г., CSC Financial Services, C‑235/00, EU:C:2001:696, т. 28).
26      Освен това Съдът вече е постановил, че изразът „търговия с ценни книжа“ не се отнася до услугите, които се свеждат до предоставяне на информация за финансов продукт и евентуално до приемане и обработване на заявките за записване на съответните ценни книжа без тяхното емитиране (вж. в този смисъл решение от 13 декември 2001 г., CSC Financial Services, C‑235/00, EU:C:2001:696, т. 41).
27      Що се отнася по-специално до понятието „договаряне на кредит“, Съдът приема, че прилагането на освобождаването, предвидено в член 13, Б, буква г), точка 1 от Шеста директива, заменен с член 135, параграф 1, буква б) от Директивата за ДДС, не може да зависи от съществуването на договорна връзка между доставчика на услугата по договарянето и страна по договора за кредит, а трябва да се преценява с оглед на естеството на предоставената услуга и нейната цел (решение от 21 юни 2007 г., Ludwig, C‑453/05, EU:C:2007:369, т. 33).
28      Освен това Съдът е приел, че самият факт, че клаузите на договора за кредит са предварително фиксирани от една от страните по договора, сам по себе си не би могъл да попречи на осъществяването на свързана с договаряне доставка, защото дейността по договаряне може да се сведе до посочване на една от страните по договора на възможностите да се сключи такъв договор (решение от 21 юни 2007 г., Ludwig, C‑453/05, EU:C:2007:369, т. 39).
29      В настоящия случай, макар, разглеждани поотделно, някои от предоставяните от Versãofast услуги, като например предоставянето на разположение на клиентите на брошури на кредитните институции или получаването на отговорите на тези институции на молбите за отпускане на кредит, да имат естеството на обикновени материални, технически или административни услуги, последните, взети заедно, по принцип имат за цел да направят необходимото, за да може дадена кредитна институция, в случая CGD, да сключи договори за кредит с потенциални клиенти, което запитващата юрисдикция следва да провери. Подобна цел може да произтича и от начина на заплащане за посочените услуги, когато, както в главното производство, той се основава на действителното сключване на договори за кредит и кредитният посредник получава възнаграждение от кредитните институции в зависимост от стойността на договорите за кредит, сключени благодарение на посредничеството му, и от качеството на предоставените услуги, и по-специално от качеството на подготовката на преписките.
30      Доколкото, както следва от цитираната в точка 28 по-горе съдебна практика, самият факт, че клаузите на договора за кредит са били предварително определени от една от страните по договора, не може сам по себе си да възпрепятства предоставянето на услуга по договаряне на кредит, липсата на влияние от страна на кредитния посредник върху съдържанието на офертата за кредит несъмнено е ирелевантно за квалифицирането на дейностите на посредника като услуги по договаряне, попадащи в обхвата на освобождаването по член 135, параграф 1, буква б) от Директивата за ДДС.
31      Същото важи и за обстоятелството, че кредитният посредник няма право да действа от името и за сметка на кредитната институция. Както следва от цитираната в точка 27 по-горе съдебна практика, освобождаването, предвидено в член 135, параграф 1, буква б) от Директивата за ДДС, не може да зависи от съществуването на договорна връзка между доставчика на услугата по договарянето и страна по договора за кредит, а трябва да се преценява с оглед на естеството на предоставената услуга и нейната цел. Както обаче бе посочено в точка 29 по-горе и при условие че запитващата юрисдикция провери това, дейността по кредитно посредничество като упражняваната от Versãofast, взета като цяло, има за цел да направи необходимото, за да може кредитна институция да сключи договори за кредит с потенциални клиенти и с оглед на това единствено обстоятелство може да представлява дейност по „договаряне на кредит“ по смисъла на посочената разпоредба.
32      В това отношение следва също да се отбележи, че макар в текста на член 135, параграф 1, буква б) от Директивата за ДДС на различни езици, като например на португалски, френски или английски език, да се използват съответно термините „negociação“, „commerciation“ и „negotiation“, в текстовете на немски, фински, шведски, датски и нидерландски език се използват съответно термините „Vermittlung“, „välitys“, „förmedling“, „formidling“ и „bemiddeling“. В общоупотребимия език тези термини препращат към посредническа дейност, която има за цел да даде възможност на две страни да сключат договор помежду си, без посредникът непременно да е упълномощен от една от страните по договора да определя договорните клаузи или да действа от името и за сметка на тази страна, например с оглед на сключването на посочения договор. Така те са в съответствие с тълкуването на понятието „договаряне“, дефинирано в практиката на Съда, която беше цитирана в точка 23 по-горе.
33      Квалифицирането на услуги, каквито са предоставяните от Versãofast, като услуги, спадащи към дейността по „договаряне на кредит“ по смисъла на член 135, параграф 1, буква б) от Директивата за ДДС, не може да се постави под въпрос и от обстоятелството, че клиентите са свободни да сключат или не договор за кредит и да изберат кредитната институция, с която да сключат договора. Всъщност, както следва от цитираната в точка 23 по-горе съдебна практика, договарянето на кредит може да се ограничи до това да се даде възможност на две страни да сключат сами договор за кредит. Дейността, освободена по силата на посочената разпоредба, не предполага по-специално ограничаване на свободата на договаряне на потенциалните страни по договор за кредит.
34      С оглед на изложените по-горе съображения на поставените от запитващата юрисдикция въпроси следва да се отговори, че член 135, параграф 1, буква б) от Директивата за ДДС трябва да се тълкува в смисъл, че предвиденото в него освобождаване на сделките по договаряне на кредит се прилага за дейността на кредитен посредник, който търси клиенти и осъществява контакт с тях, за да им предложи договори за жилищен кредит, който ги подпомага, като извършва дейности, предхождащи сключването на договорите, който осигурява комуникацията с кредитните институции и получава възнаграждение от тези институции в зависимост от стойността на договорите за кредит, сключени чрез неговото посредничество, независимо от факта, че кредитният посредник няма правомощия да действа от името на кредитните институции, нито оказва каквото и да е влияние върху съдържанието на офертите за кредит, и че клиентите запазват свободата си да сключат или не договор за кредит и да изберат кредитната институция, с която да сключат договора.
По съдебните разноски
35      С оглед на обстоятелството, че за страните по главното производство настоящото дело представлява отклонение от обичайния ход на производството пред запитващата юрисдикция, последната следва да се произнесе по съдебните разноски. Разходите, направени за представяне на становища пред Съда, различни от тези на посочените страни, не подлежат на възстановяване.
По изложените съображения
ОБЩИЯТ СЪД (преюдициален състав)
реши:
Член 135, параграф 1, буква б) от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност
трябва да се тълкува в смисъл, че
предвиденото в него освобождаване на сделките по договаряне на кредит се прилага за дейността на кредитен посредник, който търси клиенти и осъществява контакт с тях, за да им предложи договори за жилищен кредит, който ги подпомага, като извършва дейности, предхождащи сключването на договорите, който осигурява комуникацията с кредитните институции и получава възнаграждение от тези институции в зависимост от стойността на договорите за кредит, сключени чрез неговото посредничество, независимо от факта, че кредитният посредник няма правомощия да действа от името на кредитните институции, нито оказва каквото и да е влияние върху съдържанието на офертите за кредит, и че клиентите запазват свободата си да сключат или не договор за кредит и да изберат кредитната институция, с която да сключат договора.
Papasavvas
Pynnä
Laitenberger
Stancu
Dimitrakopoulos
Обявено в открито съдебно заседание в Люксембург на 26 ноември 2025 година.
Подписи
*      Език на производството: португалски.