Laikina versija
GENERALINĖS ADVOKATĖS
LAILA MEDINA IŠVADA,
pateikta 2025 m. spalio 23 d.(1)
Sujungtos bylos C‑258/23–C‑260/23
IMI – Imagens Médicas Integradas SA (C‑258/23)
Synlabhealth II S.A. (C‑259/23)
SIBS-Sociedade Gestora de Participações Sociais SA,
SIBS, Cartões – Produção e Processamento de Cartões SA,
SIBS Processos – Serviços Interbancários de Processamento SA,
SIBS International SA,
SIBS Pagamentos SA,
SIBS Gest SA,
SIBS Forward Payment Solutions SA,
SIBS MB SA (C‑260/23)
prieš
Autoridade da Concorrência
(Tribunal da Concorrência, Regulação e Supervisão (Konkurencijos, reguliavimo ir priežiūros teismas, Portugalija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą)
„ Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Konkurencijos taisyklių pažeidimas – Verslo dokumentų poėmis – Prokuratūros priimtas įsakymas – Pagrindinių teisių chartija – 8 straipsnis – Teisės į asmens duomenų apsaugą pažeidimas – Išankstinis teismo leidimas “
Įvadas
1.        2024 m. birželio 20 d. pateiktoje išvadoje šiose sujungtose bylose(2) pasiūliau (ankstesnei) Teisingumo Teismo ketvirtajai kolegijai Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos(3) 7 straipsnį aiškinti taip, kad pagal jį nedraudžiami valstybės narės teisės aktai, pagal kuriuos nacionalinė konkurencijos institucija, atlikdama tyrimą dėl įtariamo SESV 101 straipsnio arba 102 straipsnio pažeidimo, paima elektroninius laiškus, kurių turinys susijęs su patikrinimo tikslu, neturėdama išankstinio teismo leidimo. Vis dėlto šis argumentas siejamas su sąlyga, kad būtų nustatytos griežtas nacionalinės konkurencijos institucijos įgaliojimų teisinis reglamentavimas ir tinkamos bei pakankamos apsaugos nuo piktnaudžiavimo ir savivalės priemonės. Tokios apsaugos priemonės visų pirma turi apimti visapusišką aptariamų priemonių ex post teisminę kontrolę(4).
2.        Kai buvo priimtas 2024 m. spalio 4 d. Sprendimas Bezirkshauptmannschaft Landeck(5), Teisingumo Teismas (buvusios) ketvirtosios kolegijos prašymu ir vadovaudamasis Procedūros reglamento 60 straipsnio 3 dalimi nusprendė perduoti šias bylas nagrinėti didžiajai kolegijai. Šiame sprendime Teisingumo Teismas, be kita ko, nurodė, kad Direktyvos 2016/680(6) 4 straipsnio 1 dalies c punktas, siejamas su Chartijos 7, 8 straipsniais ir 52 straipsnio 1 dalimi, turi būti aiškinamas taip, kad pagal jį nedraudžiamos nacionalinės teisės normos, kuriomis kompetentingoms institucijoms suteikiama prieigos prie mobiliajame telefone esančių duomenų galimybė nusikalstamų veikų prevencijos, tyrimo, atskleidimo ir baudžiamojo persekiojimo už jas tikslais. Vis dėlto Teisingumo Teismas nusprendė, kad šios galimybės įgyvendinimas siejamas su išankstine teismo ar nepriklausomos administracinės institucijos kontrole, išskyrus tinkamai pagrįstus skubos atvejus(7).
3.        Teisingumo Teismas manęs prašo šioje papildomoje išvadoje išnagrinėti, ar atsakant prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui šiose bylose, visų pirma į jo trečiąjį prejudicinį klausimą, reikėtų atsižvelgti į Sprendime Landeck padarytas išvadas. Iš tikrųjų Teisingumo Teismas laikosi nuomonės, kad būtina nustatyti, ar išankstinės teismo arba nepriklausomos administracinės institucijos kontrolės reikalavimas gali būti taikomas tyrimams konkurencijos srityje, atliekamiems siekiant nustatyti SESV 101 ar 102 straipsnio pažeidimus, ypač kai elektroniniuose laiškuose, kuriuos paima nacionalinė konkurencijos institucija, ir šiuose laiškuose pateiktuose dokumentuose yra asmens duomenų.
4.        Šia išvada, atsižvelgiant į naują Teisingumo Teismo prašymą, papildomi mano pirmojoje išvadoje išdėstyti argumentai. Išsamią informaciją apie teisinį pagrindą, ginčo aplinkybes ir procesą pagrindinėje byloje bei Teisingumo Teisme išdėsčiau savo pirmosios išvados 3–19 punktuose. Šį aprašymą reikia papildyti nurodant, kad, 2025 m. birželio 3 d. atnaujinus žodinę proceso dalį, Teisingumo Teismo didžioji kolegija surengė teismo posėdį. Jame dalyvavo pagrindinės bylos šalys, Portugalijos, Graikijos, Suomijos ir Švedijos vyriausybės, taip pat Europos Komisija ir ELPA priežiūros institucija.
Vertinimas
5.        Priminsiu, kad šiose bylose pateiktu trečiuoju prejudiciniu klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar pagal Chartijos 7 straipsnį nacionalinei konkurencijos institucijai draudžiama vykdant SESV 101 ir 102 straipsniais draudžiamų susitarimų ir veiksmų tyrimą be išankstinio teisminės institucijos leidimo atlikti elektroninių laiškų, kuriais pasikeitė įmonės vadovai, ir jais perduotų verslo dokumentų poėmį(8). Kalbant konkrečiau, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas siekia išsiaiškinti, ar tokio poėmio leidimą gali išduoti toks subjektas, kaip Portugalijos prokuratūra, kuri, šio teismo teigimu, yra įgaliota atstovauti valstybei ir palaikyti viešąjį kaltinimą pagal teisėtumo principą(9).
6.        Iš pradžių reikia pažymėti, kad, sprendžiant iš klausimo formuluotės, nacionalinis teismas Teisingumo Teismo klausia tik to, ar Chartijos 7 straipsnis turi būti aiškinamas atsižvelgiant į nacionalinių konkurencijos institucijų paprastai atliekamo profesinio pobūdžio elektroninių laiškų, kuriais keičiasi tiriamų įmonių vadovai ir darbuotojai, konfiskavimo aplinkybes. Vis dėlto, kadangi šie poėmiai gali būti susiję ne tik su pranešimais, kuriems taikomas Chartijos 7 straipsnis(10), bet ir – neatskiriamai – su asmens duomenimis, kurie saugomi pagal Chartijos 8 straipsnį, siekiant pateikti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui naudingą atsakymą, taip pat tikslinga išnagrinėti šį klausimą atsižvelgiant į tą nuostatą(11).
7.        Šiuo klausimu reikėtų priminti, kad Chartijos 8 straipsnio 1 dalyje įtvirtinta teisė į asmens duomenų apsaugą. Šio straipsnio 2 dalyje taip pat nurodyta, kad tokie duomenys turi būti tvarkomi laikantis tam tikrų sąlygų, nuo kurių priklauso atitinkamo duomenų tvarkymo teisėtumas(12). Nors teisė į asmens duomenų apsaugą yra kitokio pobūdžio(13), ji glaudžiai susijusi su Chartijos 7 straipsnyje įtvirtinta teise į privatų ir šeimos gyvenimą, kurią papildo(14).
8.        Be to, teisė į asmens duomenų apsaugą draudžia su identifikuotais ar identifikuojamais fiziniais asmenimis susijusią informaciją platinti tretiesiems asmenims, nesvarbu, ar tai būtų viešosios valdžios institucijos, ar visuomenė apskritai, nebent šis platinimas vyksta duomenis tvarkant tinkamai, pagal Chartijos 8 straipsnio 2 dalyje nustatytus reikalavimus(15). Kitais atvejais asmens duomenų rinkimas ir prieiga prie jų, kurie yra šių duomenų tvarkymas(16), turi būti laikomi ribojančiais Chartijos 8 straipsnio 1 dalyje garantuojamą teisę(17).
9.        Nagrinėjamu atveju, kiek tai susiję su elektroniniais laiškais, kuriais keičiasi įmonės vadovai ir darbuotojai, taip pat jiems išduotais verslo dokumentais, akivaizdu, kad, kiek šiuose elektroniniuose laiškuose ir dokumentuose gali būti ir asmens duomenų, kaip tai suprantama pagal Bendrojo duomenų apsaugos reglamento 4 straipsnio 1 dalį(18), nacionalinės konkurencijos institucijos vykdant tyrimą atliktas poėmis yra Chartijos 8 straipsniu garantuojamos teisės įgyvendinimo apribojimas.
10.      Vis dėlto iš suformuotos jurisprudencijos matyti, kad pagrindinė teisė į asmens duomenų apsaugą nėra absoliuti ir turi būti vertinama atsižvelgiant į jos visuomeninę paskirtį, taip pat derėti su kitomis pagrindinėmis teisėmis(19). Taigi tokios teisės apribojimai gali būti nustatyti, jeigu, remiantis Chartijos 52 straipsnio 1 dalimi, yra numatyti įstatyme, nekeičia pagrindinių teisių esmės ir atitinka proporcingumo principą(20).
11.      Reikalavimas, kad apribojimas būtų numatytas įstatyme, reiškia, kad teisiniame pagrinde, kuriuo leidžiamas šios teisės suvaržymas, turi būti pakankamai aiškiai ir konkrečiai apibrėžta to apribojimo apimtis(21).
12.      Šiuo klausimu pažymėtina, kad Bendrojo duomenų apsaugos reglamento 6 straipsnio 1 dalies e punkte, kuris taikomas nacionalinėms konkurencijos institucijoms atliekant tyrimus(22), numatyta, be kita ko, kad duomenų tvarkymas yra teisėtas, kai tvarkyti duomenis būtina siekiant atlikti užduotį dėl viešojo intereso arba vykdant duomenų valdytojui pavestas viešosios valdžios funkcijas. Pagal Teisingumo Teismo jurisprudenciją ši nuostata, siejama su šio reglamento 6 straipsnio 3 dalimi(23), reikalauja, kad egzistuotų teisinis pagrindas, kuriuo remdamiesi duomenų valdytojai, vykdydami viešosios valdžios funkcijas, tvarkytų asmens duomenis(24).
13.      Nagrinėjamoje byloje būtent prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas turi konkrečiai išnagrinėti šias aplinkybes. Vis dėlto, viena vertus, akivaizdu, kad asmens duomenų tvarkymas, kai jis yra nacionalinės konkurencijos institucijos atliekamo tyrimo dalis, priskiriamas prie viešosios valdžios įgaliojimų vykdymo(25). Kita vertus, kaip konstatavau savo pirmojoje išvadoje(26), pagrindinėje byloje nagrinėjamos priemonės grindžiamos 2012 m. gegužės 8 d. Lei n
o 19/2012 (novo regime jurídico da concorrência) (Įstatymas Nr. 19/2012, kuriuo patvirtinamas naujas konkurencijos teisinis reglamentavimas) straipsniais, pagal kuriuos atlikti verslo dokumentų poėmį leidžiama siekiant gauti antikonkurencinių veiksmų įrodymų.
14.      Iš to matyti, kad dėl to, jog pagrindinėse bylose dalyvaujančios nacionalinės konkurencijos institucijos įvykdytas elektroninio pašto poėmis yra Chartijos 8 straipsniu garantuojamos teisės apribojimas, pagal Chartijos 52 straipsnio 1 dalyje numatytą pirmąjį reikalavimą šis apribojimas turi būti numatytas teisės aktuose.
15.      Antra, dėl reikalavimo paisyti esminio teisės į asmens duomenų apsaugą turinio pažymėtina, kad akademinėje literatūroje pabrėžiama, jog nustatyti šios teisės branduolį yra sudėtinga(27). Be to, reikia aiškiai atskirti, viena vertus, teisę į privatų ir šeimos gyvenimą, įtvirtintą Chartijos 7 straipsnyje, ir, kita vertus, teisę į asmens duomenų apsaugą, užtikrinamą Chartijos 8 straipsniu(28).
16.      Bet kuriuo atveju konstatuoju, kad Teisingumo Teismas savo jurisprudencijoje linkęs laikytis nuomonės, jog pagrindinės teisės į asmens duomenų apsaugą esminis turinys gali būti iš esmės pažeistas tik tuo atveju, kai valdžios institucijoms leidžiama be apribojimų rinkti elektroniniuose pranešimuose esančius asmens duomenis arba apskritai turėti prieigą prie jų, nenumatant specialių priemonių šiems duomenims apsaugoti nuo neteisėto tvarkymo(29).
17.      Nagrinėjamu atveju, nepažeidžiant nuostatos, kad tai turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, reikia pažymėti, kad tiriamos įmonės vadovų ir darbuotojų dalykinės korespondencijos poėmis paprastai nereiškia nei neriboto asmens duomenų rinkimo, nei visuotinės prieigos prie jų. Kaip nurodžiau savo pirmojoje išvadoje(30), tokios korespondencijos poėmis yra apribotas tyrimo dalyko, apibrėžto sprendime atlikti patikrinimą, iš kurio matyti, kad renkami tik tie jame esantys duomenys, kurie susiję su tiriama antikonkurencine veikla. Be to, surinkti asmens duomenys negali būti naudojami kitiems tikslams nei tiriamiems antikonkurenciniams veiksmams nustatyti. Galiausiai, kaip toliau paaiškinsiu šioje išvadoje(31), nacionalinės konkurencijos institucijai atliekant verslo korespondencijos poėmį paprastai suteikiamos papildomos procedūrinės garantijos, be kita ko, skirtos šių duomenų saugumui, vientisumui ir konfidencialumui užtikrinti.
18.      Iš to matyti, kad dėl to, jog pagrindinėse bylose nagrinėjamų elektroninių laiškų poėmis nevirto bendru asmens duomenų rinkimu, vartojant Teisingumo Teismo jurisprudencijos terminus, šis poėmis negali būti laikomas galinčiu pažeisti esminį Chartijos 8 straipsnio turinį.
19.      Trečia, dėl proporcingumo principo reikia priminti, kad pagal Teisingumo Teismo suformuotą jurisprudenciją teisės į asmens duomenų apsaugą apribojimai galimi tik tuo atveju, kai jie yra būtini ir tikrai atitinka Sąjungos pripažintus bendrojo intereso tikslus arba reikalingi kitų asmenų teisėms ir laisvėms apsaugoti. Be to, tokie apribojimai neturi viršyti to, kas yra griežtai būtina, ir suvaržymą nustatančiame teisės akte turi būti numatytos aiškios ir tikslios taisyklės, kuriomis būtų reglamentuojama atitinkamos priemonės apimtis ir taikymas(32).
20.      Kaip pažymėta mano pirmojoje išvadoje(33), nacionalinių konkurencijos institucijų vykdomu poėmiu, kai vadovaudamosi Reglamento (EB) Nr. 1/2003(34) 3 straipsnio 1 dalimi ir 5 straipsniu jos taiko SESV 101 ir 102 straipsnius, siekiama nustatyti šioms su viešąja tvarka susijusioms nuostatoms prieštaraujančius veiksmus. Jomis atitinkamai draudžiami karteliai ir piktnaudžiavimas dominuojančia padėtimi, taip pat siekiama neabejotinai bendrojo intereso tikslo užtikrinti, kad konkurencija vidaus rinkoje nebūtų iškraipyta. Ši formuluotė, grindžiama Teisingumo Teismo jurisprudencija dėl Chartijos 7 straipsnio(35), ir toliau visapusiškai taikoma Chartijos 8 straipsnio srityje.
21.      Manau, kad siekiant tikslo nustatyti konkurenciją ribojančius veiksmus vidaus rinkoje nėra jokios kitos tokios pat veiksmingos ir teisę į asmens duomenų apsaugą(36) mažiau pažeidžiančios priemonės, kuri būtų alternatyva bendrovės vadovų ir darbuotojų korespondencijos, naudojantis vidaus elektroninio pašto sistema, poėmiui. Šie elektroniniai laiškai iš tiesų yra vienas iš pagrindinių šaltinių, kuriais konkurencijos institucijos gali naudotis nustatydamos antikonkurencinius veiksmus vidaus rinkoje. Pagal Reglamento Nr. 1/2003 20 straipsnio 2 dalį Komisija, įgyvendindama įgaliojimus vykdyti patikrinimus, gali nurodyti atlikti tokius poėmius(37), o Direktyvoje (ES) 2019/1(38), konkrečiai – jos 6 straipsnio 1 dalies c punkte, Europos Sąjungos teisės aktų leidėjas tokią pat galimybę numatė ir nacionalinėms konkurencijos institucijoms. Taigi verslo elektroninių laiškų poėmiai ir juose esančių asmens duomenų rinkimas turi būti laikomi būtinais siekiant bendrojo intereso tikslo apsaugoti konkurenciją vidaus rinkoje.
22.      Dėl apribojimo, kurį lemia elektroninių laiškų, kuriais pasikeitė įmonių vadovai ir darbuotojai, poėmis, proporcingumo, visų pirma Chartijos 8 straipsnyje garantuojamos pagrindinės teisės atžvilgiu, Teisingumo Teismas nusprendė, kad šis apribojimas turi būti vertinamas atsižvelgiant į visas reikšmingas nagrinėjamo atvejo aplinkybes(39). Remiantis Sprendimu Landeck(40), prie tokių aplinkybių priskirtinas naudojimosi nagrinėjama pagrindine teise apribojimo sunkumas, šiuo apribojimu siekiamo bendrojo intereso tikslo svarba, ryšys tarp paimtų dokumentų savininko ir nagrinėjamo pažeidimo ar duomenų svarba konstatuojant faktines aplinkybes(41).
23.      Remiantis Teisingumo Teismo jurisprudencija, apribojimo sunkumas turi būti vertinamas atsižvelgiant į duomenų, prie kurių valdžios institucijos gali turėti prieigą, pobūdį ir jautrumą(42). Konkrečiai kalbant, nors, atsižvelgiant į valdžios institucijų prieigą prie visų šių duomenų, gali būti daromos labai tikslios išvados apie atitinkamo asmens privatų gyvenimą, pavyzdžiui, kasdienio gyvenimo įpročius, nuolatinę ar laikiną gyvenamąją vietą, judėjimą, vykdomą veiklą, socialinius ryšius ir lankomą socialinę aplinką, Chartijos 8 straipsniu ginamos pagrindinės teisės ribojimas turi būti laikomas sunkiu ar net itin rimtu(43). Taip yra ir tuo atveju, kai negalima atmesti galimybės, kad nagrinėjami duomenys gali būti ypač jautrūs(44), pavyzdžiui, atskleisti rasinę ar etninę kilmę, politines pažiūras ir religinius arba filosofinius įsitikinimus(45).
24.      Nagrinėjamu atveju reikia pažymėti, kad, kaip nurodyta prašyme priimti prejudicinį sprendimą, jį pateikusio teismo suformuluotame klausime turimas omenyje tam tikros tiriamos įmonės vadovų ir darbuotojų elektroninių laiškų poėmis, atliktas vykdant patikrinimą jos verslo ar komercinėse patalpose(46). Kaip buvo nurodyta šioje išvadoje, visuotinai žinoma – todėl šio teiginio pagrįsti nebereikia – kad asmens duomenis galima rasti arba šiuose elektroniniuose laiškuose, arba prie jų pridėtuose verslo dokumentuose.
25.      Vis dėlto, mano nuomone, ši situacija nėra panaši į tą, kurią Teisingumo Teismas nagrinėjo Sprendime Landeck, susijusiame su policijos įvykdytu nusikalstama veika įtariamo fizinio asmens mobiliojo telefono konfiskavimu asmeninėje gyvenamojoje vietoje, taip pat su „visiška ir nekontroliuojama prieiga“(47) prie visų jame buvusių duomenų. Ji taip pat negali būti prilyginama situacijoms, nagrinėtoms daugybėje Teismo sprendimų, kuriuose iš esmės kalbėta apie valdžios institucijų prieigą prie elektroninių ryšių paslaugų teikėjų bendrai ir nediferencijuotai saugomų srauto ar buvimo vietos duomenų(48).
26.      Mobilieji telefonai yra prietaisai, kuriuose, ypač dabartiniu metu, vienoje erdvėje saugomi dideli kiekiai asmens duomenų. Turiu omenyje tapatybės nustatymo duomenis (tiesioginę tapatybę, kontaktinius duomenis), vietos nustatymo duomenis (geografinės vietos nustatymą, skambučių ir žinučių žurnalus, naršymą), prisijungimo ir mokėjimo duomenis (interneto identifikatorius, banko duomenis) ir taikomųjų programų bei naudojimo duomenis, įskaitant asmeninius nustatymus. Be to, pagal Bendrojo asmens duomenų apsaugos reglamento 9 straipsnį daugelis šių duomenų priskiriami prie specialių kategorijų asmens duomenų, pavyzdžiui, duomenų subjekto biometrinių, sveikatos, lytinio gyvenimo ar lytinės orientacijos duomenų arba tokių, kurie atskleidžia jo rasinę ar etninę kilmę. Prie visų šių duomenų taip pat pridedami kiti labai asmeninio pobūdžio elementai, pavyzdžiui, pranešimai ar nuotraukos(49). Atsižvelgiant į jų skaičių ir įvairovę(50), iš visų šių duomenų, ypač vertinamų kartu, galima susidaryti labai išsamų ir nuodugnų įspūdį apie beveik visas duomenų subjekto privataus gyvenimo sritis, kaip, beje, Teisingumo Teismas konstatavo Sprendime Landeck(51). Kaip jau minėjau, tas pats pasakytina ir apie duomenis, bendrai ir nediferencijuojant saugomus elektroninių paslaugų teikėjų skaitmeniniuose serveriuose.
27.      Vis dėlto aš, kaip ir Portugalijos, Graikijos, Suomijos bei Švedijos vyriausybės, ELPA priežiūros institucija ir Komisija, manau, kad asmens duomenys, esantys darbiniuose elektroniniuose laiškuose, paimtuose per tyrimą konkurencijos srityje, visų pirma įmonės vadovų ir darbuotojų korespondencijoje jos vidaus paštu, negali būti vertinami panašiai.
28.      Iš tiesų nei elektroniniuose laiškuose, kuriais pasikeitė įmonės vadovai ir darbuotojai, nei su jais siųstuose verslo dokumentuose iš principo negali būti duomenų, kuriais remiantis būtų galima taip pat tiksliai ir intensyviai, kaip asmeniniu mobiliojo ryšio telefonu, nustatyti atitinkamų asmenų kasdienio gyvenimo įpročius. Šiuo klausimu reikia pažymėti, viena vertus, kad konkurencijos institucijos, atlikdamos tyrimą įmonės komercinėse patalpose, ieško ne pačių asmens duomenų, o veikiau komercinio pobūdžio informacijos, kuria remiantis galima įrodyti, jog šios įmonės veiksmai yra antikonkurenciniai. Tai reiškia, kad iš įmonių vadovų ir darbuotojų laiškų darbo klausimais gauti asmens duomenys, išskyrus atvejus, kai jie turi komercinę reikšmę ir dėl to yra naudingi siekiant apkaltinti atitinkamą įmonę, renkami tik kaip papildoma informacija(52). Kita vertus, manau, kad asmens duomenys tokiuose laiškuose veikiau gali būti randami paskirai, ieškant įmonės komercinės informacijos. Šiomis aplinkybėmis konkurencijos institucijos, veikdamos aktyviai ir neatsižvelgdamos į tyrimo apimtį(53), turėtų sukurti sistemą, kurioje šie asmens duomenys būtų derinami arba siejami taip, kad padėtų susidaryti išsamų įspūdį apie duomenų subjektą, nesusijusį su jo profesine veikla(54), o tai bet kuriuo atveju nėra tyrimo tikslas(55).
29.      Be to, net jei elektroniniuose laiškuose, kuriais pasikeitė įmonės vadovai ir darbuotojai, iš tiesų gali būti nuorodų į tų asmenų susitikimus ar keliones – iš esmės, darbo tikslais – juose nėra geografinės vietos nustatymo duomenų ar naršymo srautų duomenų, kurie renkami profiliavimo tikslais ir galėtų padėti iš tikrųjų atsekti šių asmenų kelią(56). Iš šių laiškų taip pat negalima tokiu pat lygmeniu kaip iš mobiliųjų telefonų ar panašių asmeninių įrenginių gauti informacijos apie šių juose esančių duomenų turėtojo vykdomą privačią veiklą, ryšius ir lankomą socialinę aplinką. Be to, kadangi nėra sistemos, skirtos visiems šiems duomenims derinti ar susieti, ir jie bet kuriuo atveju nebūtų susiję su tyrimo apimtimi, nemanau, kad remiantis vien darbiniais elektroniniais laiškais būtų galima išsamiai apibūdinti atitinkamų fizinių asmenų profilį, susijusį su tam tikrais jų asmeninio gyvenimo aspektais.
30.      Darytina išvada, kad, priešingai, nei Teisingumo Teismas konstatavo Sprendime Landeck, renkant korespondencijoje, kuria įmonės vidiniu elektroniniu paštu keitėsi jos vadovai ir darbuotojai, ir prie jos pridėtuose darbiniuose dokumentuose esančius duomenis, iš esmės negalima daryti „labai tikslių“ išvadų apie atitinkamo asmens privatų gyvenimą, kaip to reikalaujama pagal jurisprudenciją. Vadinasi, teisės į asmens duomenų apsaugą ribojimas negali būti laikomas rimtu(57), juo labiau ypač sunkiu, priešingai, nei buvo byloje, kurioje priimtas Sprendimas Landeck(58).
31.      Dėl kitų aspektų, į kuriuos, kaip nurodyta šios išvados 22 punkte cituojamoje jurisprudencijoje, privaloma atsižvelgti siekiant įvertinti, ar Chartijos 8 straipsniu užtikrinamos pagrindinės teisės įgyvendinimo ribojimas yra proporcingas, reikia pažymėti, kad tikslas tęsti ES masto antikonkurencinius veiksmus, numatytas SESV 101 ir 102 straipsniuose, yra pakankamai svarbus, kad būtų galima laikytis nuomonės, jog renkant darbiniuose elektroniniuose laiškuose esančius asmens duomenis ir vėliau juos peržiūrint padarytas pažeidimas nėra neproporcingas(59). Be to, kaip jau nurodžiau, šis rinkimas ir ši prieiga iš principo yra papildomi ieškant komercinės informacijos, kuria remiantis būtų galima apkaltinti tiriamą įmonę. Iš to matyti, kad, skirtingai, nei Teisingumo Teismas konstatavo Sprendime Landeck, asmens duomenų rinkimu ir prieiga prie jų atliekant tyrimą konkurencijos srityje a priori siekiama nustatyti ne fizinio asmens, kuris yra šių duomenų subjektas, o tik juridinio asmens, su kuriuo šį fizinį asmenį sieja darbo santykiai, atsakomybę už konkurencijos pažeidimus(60).
32.      Remiantis ankstesniuose punktuose išdėstytais argumentais, toks teisių suvaržymas, koks nagrinėjamas pagrindinėse bylose, atitinka proporcingumo principą. Tai dar aiškiau, turint omenyje tikslą, kurio siekiama konfiskuojant įmonės vadovų ir darbuotojų elektroninius laiškus. Vis dėlto, kaip kelios šalys teigė teismo posėdyje, tai taip pat priklauso nuo tam tikrų papildomų procedūrinių garantijų paisymo(61). Šios garantijos iš esmės atitinka Bendrojo duomenų apsaugos reglamento 5 straipsnyje įtvirtintus principus, kurie paprastai taikomi nacionalinių konkurencijos institucijų pagal kiekvienos valstybės narės teisę atliekamiems poėmiams(62). Šiuo atveju pagrindinių bylų atžvilgiu tai, žinoma, turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas.
33.      Taigi, pirma, pagal jau gerai žinomus principus bet koks nacionalinių konkurencijos institucijų atliekamas tyrimas turi būti grindžiamas deramai pagrįstu sprendimu atlikti patikrinimą, kuris, kaip, beje, nurodyta Sprendime Landeck(63), turi būti grindžiamas pagrįstais įtarimais, kad įmonė pažeidė Sutartyje numatytas konkurencijos taisykles. Kaip jau nurodžiau šioje išvadoje(64), šis sprendimas atlikti patikrinimą turi būti suformuluotas pakankamai tiksliai, kad būtų galima veiksmingai apibrėžti tyrimo apimtį tiek ratione materiae, tiek ratione temporis atžvilgiu. Konkrečiai kalbant apie asmens duomenis, pažymėtina, kad sprendimu atlikti patikrinimą turi būti užtikrinta, kad tokių duomenų rinkimas ir prieiga prie jų, nors tai nėra pagrindinis tikslas ieškant komercinės informacijos, būtų griežtai apriboti tuo, kas susiję su tyrimo dalyku, ir skirti tik tyrimo tikslams(65). Be to, jei tyrimas atliekamas naudojantis kompiuterine tyrimo programa, kaip, beje, šiuo metu yra įprasta(66), prieš pradedant tyrimui reikšmingos komercinės informacijos paiešką turi įvykti indeksavimo procedūra, atliekama naudojant raktinius žodžius, apibrėžtus griežtai atsižvelgiant į iš anksto nustatytą tyrimo dalyką. Visos šios priemonės turi padėti atlikti tyrimą laikantis tikslo ribojimo ir duomenų kiekio mažinimo principų, kurie taikomi šių duomenų tvarkymui(67).
34.      Antra, siekdama laikytis duomenų tvarkymui taikomų sąžiningumo ir skaidrumo reikalavimų(68) atsakinga nacionalinė konkurencijos institucija turi skaidriai ir nuosekliai informuoti atitinkamus fizinius asmenis apie galimą jų asmens duomenų tvarkymą ir jų teises. Žinoma, šios informavimo pareigos taikymo sritis gali būti ribojama, jei tai būtina tyrimo tikslui apsaugoti, kaip aiškiai numatyta Bendrojo duomenų apsaugos reglamento 23 straipsnio 1 dalyje. Manau, kad remdamasi tuo, kas numatyta Sprendime 2018/1927 dėl Komisijos atliekamų patikrinimų(69), nacionalinė konkurencijos institucija turėtų skaidriai valdyti visus šiuos apribojimus ir kiekvieną apribojimo atvejį užfiksuoti atitinkamoje registracijos sistemoje.
35.      Trečia, pagal saugojimo trukmės apribojimo principą ir duomenų vientisumo bei konfidencialumo principus(70) surinkti asmens duomenys turi būti saugomi saugioje aplinkoje. Tuo siekiama užkirsti kelią bet kokiai neteisėtai prieigai prie duomenų ar jų perdavimui asmenims, neturintiems jokio ryšio su tyrimu, taip pat išvengti bet kokio šių duomenų pakeitimo. Be to, asmens duomenys ikiteisminio tyrimo institucijose turi būti saugomi tik tiek laiko, kiek reikia tyrimui atlikti, o tyrimo trukmė turi būti nustatyta pagal objektyvius kriterijus(71), pavyzdžiui, kol vyksta administracinė procedūra ir kol naudojamasi visomis galimomis teisminėmis teisių gynimo priemonėmis. Be to, rinkti asmens duomenis ir, be kita ko, su jais susipažinti turi būti leidžiama kuo mažesniam akredituotų asmenų arba inspektorių skaičiui, o šiems turi būti taikomi įpareigojimai laikytis konfidencialumo ir draudimas naudoti šiuos duomenis kitais nei tyrimo tikslais(72). Galiausiai turi būti numatyta galimybė saugiai ištrinti asmens duomenis, kai jie nereikalingi tyrimo tikslams arba pasibaigęs priimtinas jų saugojimo terminas, naudojant bendrą valymo mechanizmą, kuriuo būtų užkertamas kelias juos vėliau atkurti.
36.      Ketvirta, ir vėl siekiant užtikrinti asmens duomenų tvarkymo skaidrumą svarbu, kad duomenų rinkimas ir prieiga prie jų, atrenkant tyrimui reikalingus dokumentus, vyktų dalyvaujant įmonės atstovams. Šie turi turėti galimybę peržiūrėti visus laikinus dokumentus, kurie bus įtraukti į bylą, ir dėl tos priežasties nustatyti, kokie asmens duomenys yra pateikti šiuose dokumentuose. Jie taip pat turi turėti galimybę pareikšti pretenzijas, siekdami, kad į bylą nebūtų įtraukti dokumentai su asmens duomenimis, kurie, viena vertus, akivaizdžiai neturi reikšmės tyrimui, ir, kita vertus, jeigu tie duomenys yra ypatingi ar jautrūs, o tai turėtų paskatinti už tyrimą atsakingus asmenis užtikrinti didesnę tų duomenų apsaugą(73). Be to, atsižvelgiant į jau minėtą duomenų kiekio mažinimo principą, dokumentuose, kurie yra galutinai pridėti prie bylos ir nėra tiesiogiai susiję su tyrimu, esantys asmens duomenys turėtų būti nuasmeninti. Galiausiai pagal atsakomybės principą reikalaujama(74), kad tyrimą atliekančios institucijos duomenų apsaugos pareigūnas galėtų savarankiškai išnagrinėti, kaip taikomi teisės į asmens duomenų apsaugą apribojimai, kad būtų užtikrintas jų laikymasis.
37.      Ankstesniuose punktuose aprašytomis garantijomis, kuriomis papildomos nacionalinių konkurencijos institucijų pareigos, kurias jos privalo vykdyti pagal Bendrąjį duomenų apsaugos reglamentą, visų pirma siekiama užkirsti kelią visiškai ir nediferencijuotai prieigai prie visų fizinio asmens duomenų. Būtent dėl šios priežasties, jei šios garantijos numatytos aiškiai ir tiksliai ir jeigu jos įvykdytos, turi būti pripažinta, kad laikomasi pagal Chartijos 8 straipsnį taikomo proporcingumo principo, be kita ko, paimant elektroninius laiškus, kuriais pasikeitė įmonės darbuotojai ir vadovai, ir su jais susijusius verslo dokumentus. Taip juo labiau yra tuo atveju, jei, kaip nurodžiau savo pirmojoje išvadoje(75), atsižvelgiama į tai, kad Europos Žmogaus Teisių Teismas ir Teisingumo Teismas savo jurisprudencijoje yra pripažinę, jog valstybės kišimasis gali būti didesnis, kai jis susijęs su verslo arba komercinėmis patalpomis(76).
38.      Tokiomis aplinkybėmis nemanau, kad, remiantis Chartijos 8 straipsnyje įtvirtinta teise į asmens duomenų apsaugą, tyrimams pagal konkurencijos teisę atlikti reikalingas išankstinis teisminės institucijos leidimas.
39.      Kaip nurodyta šios išvados įvade, Sprendime Landeck Teisingumo Teismas iš esmės nusprendė, kad pagal Chartijos 8 straipsnį nedraudžiamos nacionalinės teisės normos, kuriomis kompetentingoms institucijoms suteikiama prieigos prie mobiliajame telefone esančių duomenų galimybė nusikalstamų veikų prevencijos, tyrimo, atskleidimo ir bendrai baudžiamojo persekiojimo už jas tikslais, jei šios galimybės įgyvendinimas, išskyrus tinkamai pagrįstos skubos atvejį, siejamas su išankstine teismo ar nepriklausomos administracinės institucijos kontrole(77). Teisingumo Teismas šiuo klausimu nusprendė, kad būtent siekiant užtikrinti, kad kiekvienu konkrečiu atveju būtų laikomasi proporcingumo principo, lyginant visus reikšmingus veiksnius, labai svarbu, kad tuo atveju, jei kompetentingų nacionalinių institucijų prieiga prie asmens duomenų kelia didelio ar net labai didelio duomenų subjekto pagrindinių teisių suvaržymo pavojų, šiai prieigai būtų taikoma išankstinė kontrolė(78).
40.      Šiuo klausimu pirmiausia norėčiau pažymėti, kad išankstinio teismo leidimo reikalavimas jau yra numatytas Sąjungos teisėje tais atvejais, kai nacionalinė konkurencijos institucija atlieka tyrimą atitinkamos įmonės vadovų ar darbuotojų namuose arba jiems priklausančiose privačiose patalpose(79). Šios normos tikslas – apsaugoti vieną iš jautriausių asmens privataus gyvenimo vietų; byloje, kurioje priimtas Sprendimas Landeck, nagrinėtas būtent toks atvejis, kai poėmis buvo įvykdytas asmens, įtariamo padarius nusikalstamą veiką, namuose.
41.      Be to, iš jurisprudencijos matyti, kad su Chartijoje numatytos pagrindinės teisės apsauga susiję reikalavimai gali būti padidinti tuo atveju, kai pagal nacionalinės teisės aktus per šią procedūrą surinkti įrodymai gali būti panaudoti baudžiamajame procese prieš fizinį asmenį, siekiant įrodyti, kad jis padarė nusikalstamą veiką(80). Iš to matyti, kad, kiek tai susiję su Chartijos 8 straipsnyje numatyta teise į asmens duomenų apsaugą, išankstinio teismo leidimo reikalavimas gali būti taikomas, kai nacionalinės konkurencijos institucijos paimtuose dokumentuose esantys asmens duomenys naudojami siekiant nustatyti ne tik atitinkamos įmonės atsakomybę už Sutartyje nustatytų konkurencijos teisės normų pažeidimą, bet ir fizinio asmens baudžiamąją atsakomybę už antikonkurencinius veiksmus, jei tai numatyta valstybės narės nacionalinėje teisėje.
42.      Vis dėlto, išskyrus atvejus, susijusius, be kita ko, pirma, su elektroninių laiškų, kuriuose yra asmens duomenų, poėmiu asmens privačioje gyvenamojoje vietoje ir, antra, su tokių dokumentų poėmiu siekiant patraukti fizinį asmenį baudžiamojon atsakomybėn, kaip antai Sprendime Landeck, nemanau, kad pagal Chartijos 8 straipsnį reikalaujama išankstinio leidimo. Šiuo atveju galioja tie patys argumentai, kuriais remiantis Europos Žmogaus Teisių Teismo ir Teisingumo Teismo jurisprudencijoje padaryta išvada, kad, kaip paaiškinau savo pirmojoje išvadoje(81), kuria leidžiu sau remtis, pagal Chartijos 7 straipsnį išankstinio teismo leidimo nereikalaujama konkurencijos srityje atliekant patikrinimus bendrovių patalpose.
43.      Kalbant konkrečiai, nemanau, kad nacionalinės konkurencijos institucijos įvykdytu elektroninių laiškų, kuriais pasikeitė įmonės vadovai ir darbuotojai, poėmiu buvo pažeistas proporcingumo principas, jei atsižvelgiama į toliau nurodytus dalykus. Viena vertus, reikia, kad poėmiui būtų taikomos šioje išvadoje aprašytos procesinės garantijos, ir, kita vertus, būtų vykdoma jo ex post teisminė kontrolė, kuri gali būti atliekama vykstant tyrimo procedūrai ir, be kita ko, skirta patikrinti, kaip laikomasi šių garantijų, atsižvelgiant į Chartijos 8 straipsnį(82). Tokios pozicijos laikomasi naujausioje Europos Žmogaus Teisių Teismo jurisprudencijoje dėl 1950 m. lapkričio 4 d. Romoje pasirašytos Europos žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsaugos konvencijos 8 straipsnio: tai matyti iš 2025 m. vasario 6 d. Sprendimo Italgomme Pneumatici Srl ir kiti prieš Italiją(83) ir 2025 m. kovo 18 d. Sprendimo BRD – Groupe Société Générale S.A. prieš Rumuniją(84).
44.      Be to, kalbant apie argumentą, kad, kaip Teisingumo Teismas nusprendė Sprendime Landeck, išdavus išankstinį teismo leidimą galima geriau užtikrinti, kad būtų laikomasi proporcingumo principo, reikia pažymėti, kad per tyrimo procedūrą nacionaliniam teismui atlikus ex post teisminę kontrolę ir konstatavus, jog nacionalinės konkurencijos institucijos pažeidė šį principą, nes nesuteikė procedūrinių garantijų, per tyrimą surinkta informacija gali sukelti abejonių, o dėl tos priežasties tyrimo procedūra gali tapti visiškai arba iš dalies negaliojanti(85). Manau, kad nacionalinės konkurencijos institucijos, atsižvelgdamos į kylančią riziką, turi pakankamai paskatų užtikrinti, kad būtų laikomasi proporcingumo principo. Be to, natūralu, kad jei atsakinga nacionalinė institucija atlieka neteisėtą veiksmą, ji privalo ištaisyti situaciją atitinkamo asmens atžvilgiu(86).
45.      Iš to matyti, kad, kaip pasiūliau savo pirmojoje išvadoje dėl Chartijos 7 straipsnio, jos 8 straipsnis turi būti aiškinamas taip: juo nedraudžiami valstybės narės teisės aktai, pagal kuriuos per patikrinimą įmonės patalpose, atliekamą vykdant tyrimą dėl SESV 101 ar 102 straipsnių pažeidimo, nacionalinė konkurencijos institucija paima elektroninius laiškus, kurių turinys susijęs su patikrinimo tikslu, neturėdama išankstinio teismo leidimo, su sąlyga, kad būtų numatytas, viena vertus, griežtas šios institucijos įgaliojimų reglamentavimas, kaip aprašyta šioje išvadoje, ir, kita vertus, tinkamos bei pakankamos apsaugos nuo piktnaudžiavimo ir savivalės garantijos, būtent taikomų priemonių ex post teisminė kontrolė tiek vykstant, tiek pasibaigus tyrimo procedūrai.
46.      Atsižvelgiant į tai, reikia pažymėti, kad, kaip matyti iš mano pirmosios išvados, pagal Direktyvą 2019/1 valstybėms narėms šiuo metu leidžiama savo atitinkamose teisės sistemose numatyti teisminės institucijos, taip pat prokuroro(87), išankstinio leidimo mechanizmą(88), kad nacionalinės konkurencijos institucijos galėtų įgyvendinti tikrinimo įgaliojimus. Tai reiškia, kad nors, remiantis pirmesniuose punktuose išdėstyta analize, pagal Chartijos 8 straipsnį šio išankstinio leidimo nereikalaujama, jei paisoma šioje išvadoje aprašytų garantijų ir numatyta ex post teisminė kontrolė, minėtas straipsnis tam taip pat neprieštarauja. Šiomis aplinkybėmis reikia konstatuoti, kad negalima pripažinti, jog nusprendusios numatyti tokią galimybę valstybės narės kaip nors pažeidė šį straipsnį.
47.      Galiausiai norėčiau pažymėti, kad atlikusi analizę šios papildomos išvados tikslais laikausi nuomonės, kad Sprendime Landeck padarytos išvados neturėtų būti laikomos taikytinomis konkurencijos srityje atliekamiems tyrimams, ypač kiek tai susiję su išankstiniu leidimu, todėl nereikia priimti sprendimo dėl to, ar tokia institucija, kaip Portugalijos prokuratūra, gali suteikti tokį leidimą. Bet kuriuo atveju, jei Teisingumo Teismas nepritartų mano analizei, pakanka pažymėti, kad jis savo jurisprudencijoje apibrėžė sąlygas, kuriomis pagrindinių teisių pažeidimo teisėtumą tikrinanti institucija gali būti laikoma nepriklausoma. Kalbant konkrečiai, kad atitiktų nepriklausomumo reikalavimą, ji turi turėti statusą, leidžiantį jai vykdyti savo funkcijas objektyviai, nešališkai ir be jokios išorinės įtakos(89). Nagrinėjamu atveju, kadangi prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo pateiktas Portugalijos prokuratūros įgaliojimų aprašymas atitinka šias sąlygas, laikausi nuomonės, kad reikia pripažinti, jog ši prokuratūra yra nepriklausoma institucija, turinti kompetenciją suteikti išankstinį leidimą Sprendime Landeck nustatytomis sąlygomis.
Išvada
48.      Atsižvelgdama į visa, kas išdėstyta, siūlau Teisingumo Teismui taip atsakyti į Tribunal da Concorrência, Regulação e Supervisão (Konkurencijos, reguliavimo ir priežiūros teismas, Portugalija) kiekvienoje iš sujungtų bylų C‑258/23–C‑260/23 pateiktą trečiąjį prejudicinį klausimą:
Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 7 ir 8 straipsniai turi būti aiškinami taip: jais nedraudžiami valstybės narės teisės aktai, pagal kuriuos per patikrinimą įmonės patalpose, atliekamą vykdant tyrimą dėl SESV 101 ar 102 straipsnių pažeidimo, nacionalinė konkurencijos institucija atlieka kratą ir paima elektroninius laiškus, kurių turinys susijęs su patikrinimo tikslu, neturėdama išankstinio teismo leidimo, jeigu yra numatytas griežtas šios institucijos įgaliojimų reglamentavimas ir tinkamos bei pakankamos apsaugos nuo piktnaudžiavimo ir savivalės garantijos, būtent taikomų priemonių ex post teisminė kontrolė tiek vykstant, tiek pasibaigus tyrimo procedūrai.
1      Originalo kalba: prancūzų.
2      Generalinės advokatės L. Medina išvada sujungtose bylose IMI ir kt. (C‑258/23–C‑260/23; toliau – pirmoji išvada, EU:C:2024:537).
3      Toliau – Chartija.
4      Pirmosios išvados 63 punktas.
5      2024 m. spalio 4 d. Sprendimas Bezirkshauptmannschaft Landeck (Bandymas prieiti prie mobiliajame telefone saugomų asmens duomenų) (C‑548/21, EU:C:2024:830; toliau – Sprendimas Landeck).
6      2016 m. balandžio 27 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva (ES) 2016/680 dėl fizinių asmenų apsaugos kompetentingoms institucijoms tvarkant asmens duomenis nusikalstamų veikų prevencijos, tyrimo, atskleidimo ar baudžiamojo persekiojimo už jas arba bausmių vykdymo tikslais ir dėl laisvo tokių duomenų judėjimo, ir kuria panaikinamas Tarybos pamatinis sprendimas 2008/977/TVR (OL L 119, 2016, p. 89).
7      Sprendimo Landeck rezoliucinės dalies 1 punktas.
8      Pirmosios išvados 18 punktas.
9      Pirmosios išvados 40 punktas.
10      Šiuo klausimu žr. pirmosios išvados 30 ir 31 punktus.
11      Dėl panašaus požiūrio žr. Sprendimo Landeck 60 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją.
12      Žr., be kita ko, 2025 m. rugsėjo 4 d. Sprendimą Quirin Privatbank (C‑655/23, EU:C:2025:655, 40 punktas).
13      Žr. 2016 m. gruodžio 21 d. Sprendimą Tele2 Sverige ir Watson ir kt. (C‑203/15 ir C‑698/15, EU:C:2016:970, 129 punktas).
14      Šiuo klausimu žr. 2011 m. lapkričio 24 d. Sprendimą Asociación Nacional de Establecimientos Financieros de Crédito (C‑468/10 ir C‑469/10, EU:C:2011:777, 41 punktas) ir 2025 m. vasario 27 d. Sprendimą Dun & Bradstreet Austria ir kt. (C‑203/22, EU:C:2025:117, 51 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
15      Šiuo klausimu žr. 2020 m. birželio 18 d. Sprendimą Komisija / Vengrija (Asociacijų skaidrumas) (C‑78/18, EU:C:2020:476, 126 punktas).
16      Žr. 2016 m. balandžio 27 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) 2016/679 dėl fizinių asmenų apsaugos tvarkant asmens duomenis ir dėl laisvo tokių duomenų judėjimo ir kuriuo panaikinama Direktyva 95/46/EB (Bendrasis duomenų apsaugos reglamentas) (OL L 119, 2016, p. 1) 4 straipsnio 2 punktą.
17      Šiuo klausimu žr. 2018 m. spalio 2 d. Sprendimą Ministerio Fiscal (C‑207/16, EU:C:2018:788, 51 punktas).
18      Atliekant tyrimus, susijusius su antikonkurencine veikla, renkami ir tvarkomi tokie asmens duomenys (nors ne tik), kaip vardai ir pavardės, kontaktiniai duomenys (įmonės (el. pašto) adresas, telefono ir fakso numeriai, taip pat (kartais) privatūs kontaktiniai duomenys), fizinio asmens pareigos ir funkcijos įmonėje, galbūt fizinių asmenų pateikti arba jiems priskiriami pareiškimai ir dokumentai. Šiuo klausimu žr. Europos Komisijos ir Konkurencijos generalinio direktorato „Pareiškimą apie privatumo apsaugą“, kurį galima rasti adresu https://competition-policy.ec.europa.eu/document/download/5294e82f-a0b0-4eaf-84b8-3eda9ac9ca35_lt?filename=privacy_statement_antitrust_lt.pdf&prefLang=lt, p. 2.
19      Žr., be kita ko, 2010 m. lapkričio 9 d. Sprendimą Volker und Markus Schecke ir Eifert (C‑92/09 ir C‑93/09, EU:C:2010:662, 48 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
20      Žr. 2024 m. kovo 7 d. Sprendimą Endemol Shine Finland (C‑740/22, EU:C:2024:216, 52 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
21      Žr. 2023 m. sausio 26 d. Sprendimą Ministerstvo na vatreshnite raboti (Biometrinių ir genetinių duomenų registravimas) (C‑205/21, EU:C:2023:49, 65 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
22      Šiuo klausimu žr. Bendrojo duomenų apsaugos reglamento 2 straipsnio 1 dalį ir 4 straipsnio 7 punktą. Taip pat šiuo klausimu žr. 2023 m. kovo 2 d. Sprendimą Norra Stockholm Bygg (C‑268/21, EU:C:2023:145, 29 punktas).
23      Taip pat žr. Bendrojo duomenų apsaugos reglamento 45 konstatuojamąją dalį.
24      2023 m. kovo 2 d. Sprendimas Norra Stockholm Bygg (C‑268/21, EU:C:2023:145, 32 punktas) ir 2022 m. spalio 20 d. Sprendimas Koalitsia „Demokratichna Bulgaria – Obedinenie“ (C‑306/21, EU:C:2022:813, 52 punktas).
25      Šiuo klausimu ir pagal analogiją žr. 2023 m. gegužės 24 d. Sprendimą Meta Platforms Ireland / Komisija (T‑451/20, EU:C:2023:276, 192 punktas).
26      Pirmosios išvados 34 punktas.
27      Šiuo klausimu žr. González Fuster, G., „Study on the essence of the fundamental rights to privacy and to protection of personal data“, Law, Science, Technology & Society Research Group, Vrije Universiteit Brussel, 2022 m. gruodis, p. 17–23, skelbiamą adresu https://www.edps.europa.eu/data-protection/our-work/publications/papers/2023-11-08-study-essence-fundamental-rights-privacy-and-protection-personal-data_en, ir Brkan, M., „The essence of the fundamental rights to privacy and data protection: finding the way through the maze of the CJEU’s constitutional reasoning“, German Law Journal, 2019, t. 20, p. 867–869.
28      Žr., be kita ko, Kokott, J. ir Sobotta, C., „The distinction between privacy and data protection in the jurisprudence of the CJEU and the ECtHR“, International Data Privacy Law, 2013, vol. 3, Nr. 4, p. 228.
29      Šiuo klausimu žr. 2014 m. balandžio 8 d. Sprendimą Digital Rights Ireland ir kt. (C‑293/12 ir C‑594/12, EU:C:2014:238, 40 punktas), 2016 m. gruodžio 21 d. Sprendimą Tele2 Sverige ir Watson ir kt. (C‑203/15 ir C‑698/15, EU:C:2016:970, 101 punktas) ir 2022 m. birželio 21 d. Sprendimą Ligue des droits humains (C‑817/19, EU:C:2022:491, 120 punktas), taip pat 2017 m. liepos 26 d. Nuomonę 1/15 (ES ir Kanados PNR susitarimas) (EU:C:2017:592, 151 punktas). Kalbant apie Chartijos 7 straipsnį, taip pat žr. 2015 m. spalio 6 d. Sprendimą Schrems (C‑362/14, EU:C:2015:650, 94 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
30      Pirmosios išvados 35 punktas.
31      Žr. šios išvados 33–37 punktus.
32      2022 m. rugpjūčio 1 d. Sprendimas Vyriausioji tarnybinės etikos komisija (C‑184/20, EU:C:2022:601, 70 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
33      Pirmosios išvados 36 punktas.
34      2002 m. gruodžio 16 d. Tarybos reglamentas dėl konkurencijos taisyklių, nustatytų Sutarties 81 ir 82 straipsniuose, įgyvendinimo (OL L 1, 2003, p. 1).
35      Žr. dėl SESV 101 straipsnio 2022 m. kovo 22 d. Sprendimą Nordzucker ir kt. (C‑151/20, EU:C:2022:203, 51 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija) ir dėl SESV 102 straipsnio 2022 m. kovo 22 d. Sprendimą bpost (C‑117/20, EU:C:2022:202, 46 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
36      Be kita ko, žr. 2023 m. sausio 26 d. Sprendimą Ministerstvo na vatreshnite raboti (Biometrinių ir genetinių duomenų registravimas policijoje) (C‑205/21, EU:C:2023:49, 126 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
37      Žr. 2020 m. liepos 16 d. Sprendimą Nexans France ir Nexans / Komisija (C‑606/18 P, EU:C:2020:571, 63 punktas), taip pat Europos Komisijos „Aiškinamąjį raštą dėl Komisijos pagal Tarybos reglamento (EB) Nr. 1/2003 20 straipsnio 4 dalį atliekamų patikrinimų“, peržiūrėtas 2024 m. kovo mėn., skelbiamas adresu https://competition-policy.ec.europa.eu/document/download/c84d4245-ae08-492e-bffd-760fa0ca4df8_lt?filename=inspections_explanatory_note_lt.pdf, 4, 9 ir 18 punktai.
38      2018 m. gruodžio 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva, kuria siekiama įgalinti valstybių narių konkurencijos institucijas, kad jos būtų veiksmingesnės vykdymo užtikrintojos, ir kuria užtikrinamas tinkamas vidaus rinkos veikimas (OL L 11, 2019, p. 3). Taip pat žr. šios direktyvos 32 konstatuojamąją dalį.
39      Žr. 2024 m. balandžio 30 d. Sprendimą La Quadrature du Net ir kt. (Asmeniniai duomenys ir kova su klastojimu) (C‑470/21, EU:C:2024:370, EU:C:2024:370, 107 punktas; toliau – Sprendimas La Quadrature du Net) ir Sprendimo Landeck 89 punktą.
40      Sprendimo Landeck 90 punktas.
41      Nors Sprendimas Landeck susijęs su Direktyvos 2016/680 dėl duomenų apsaugos atliekant tyrimus baudžiamosiose bylose aiškinimu, neįžvelgiu, kodėl reikėtų prieštarauti tam, kad į tuos pačius aspektus, kuriais galiausiai grindžiamas Chartijos 8 straipsnio, siejamo su jos 52 straipsnio 1 dalimi, aiškinimas, būtų atsižvelgiama atliekant tyrimus konkurencijos srityje.
42      Sprendimo Landeck 90 punktas.
43      Žr. 2016 m. gruodžio 21 d. Sprendimą Tele2 Sverige ir Watson ir kt. (C‑203/15 ir C‑698/15, EU:C:2016:970, 99 punktas) ir Sprendimo Landeck 93 punktą.
44      Sprendimo Landeck 94 punktas.
45      Žr. Bendrojo duomenų apsaugos reglamento 9 straipsnio 1 dalį. Taip pat žr. 2023 m. sausio 26 d. Sprendimą Ministerstvo na vatreshnite raboti (Biometrinių ir genetinių duomenų registravimas policijoje) (C‑205/21, EU:C:2023:49, 62 punktas).
46      Pirmosios išvados 32, 39 ir 40 punktai.
47      Sprendimo Landeck 26, 28 ir 30 punktai.
48      Žr., pvz., 2020 m. spalio 6 d. Sprendimą La Quadrature du Net ir kt. (C‑511/18, C‑512/18 ir C‑520/18, EU:C:2020:791, 119 punktas), 2022 m. balandžio 5 d. Sprendimą Commissioner of An Garda Síochána ir kt. (C‑140/20, EU:C:2022:258, 46 punktas), 2022 m. rugsėjo 20 d. Sprendimą SpaceNet ir Telekom Deutschland (C‑793/19 ir C‑794/19, EU:C:2022:702, 61 punktas), taip pat 2022 m. lapkričio 17 d. Sprendimą Spetsializirana prokuratura (Srauto ir vietos nustatymo duomenų saugojimas) (C‑350/21, EU:C:2022:896, 58 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
49      Šiuo klausimu žr. Sprendimo Landeck 26 punktą.
50      Šiuo klausimu žr. 2022 m. rugsėjo 20 d. Sprendimą SpaceNet ir Telekom Deutschland (C‑793/19 ir C‑794/19, EU:C:2022:702, 87 punktas).
51      Sprendimo Landeck 92 ir 93 punktai.
52      Šiuo klausimu žr. 2002 m. spalio 22 d. Sprendimą Roquette Frères (C‑94/00, EU:C:2002:603, 45 punktas).
53      Šiuo klausimu žr. Sprendimo Landeck 92 punktą, kuriame Teisingumo Teismas iš esmės nurodė, kad prieigos prie asmens duomenų masto įvertinimas, net kalbant apie mobiliojo ryšio telefoną, turi būti atliekamas „atsižvelgiant į <...> [valstybės] tarnybų sprendimus“.
54      Šiuo klausimu žr. Sprendimo La Quadrature du Net 81 ir 96 punktus. A contrario, žr. Sprendimo Landeck 92 punktą.
55      Šiuo klausimu žr. Sprendimo La Quadrature du Net 111 punktą, kuriame kalbama apie „netipines situacijas“.
56      Šiuo klausimu žr. Sprendimo La Quadrature du Net 115 punktą.
57      Šiuo klausimu žr. Sprendimo La Quadrature du Net 113 punktą.
58      Sprendimo Landeck 95 punktas. Dėl kitokios nuomonės, išreikštos per procedūrą dėl laikinųjų apsaugos priemonių taikymo, žr. 2024 m. balandžio 11 d. Teisingumo Teismo pirmininko pavaduotojo Nutartį Vivendi / Komisija (C‑90/24 P(R), EU:C:2024:318, 95–100 punktai).
59      Priminsiu, kad Sprendime Landeck, susijusiame su įtariama nusikalstama veika narkotikų prekybos srityje, Teisingumo Teismas iš esmės nusprendė, kad kova su nebūtinai sunkiais nusikaltimais gali būti svarbus viešojo intereso tikslas, dėl kurio galima laikyti, kad didelis ar net ypač didelis teisių suvaržymas yra proporcingas. Žr. Sprendimo Landeck 97 punktą.
60      Šiuo klausimu žr. EŽTT 2025 m. kovo 18 d. sprendimą BRD – Groupe Société Générale S.A. prieš Rumuniją, (CE:ECHR:2025:0318JUD003879813, 105 punktas).
61      Šiuo klausimu žr. Sprendimo La Quadrature du Net 115 punktą. Taip pat žr. 2025 m. kovo 18 d. EŽTT sprendimą BRD – Groupe Société Générale S.A. prieš Rumuniją, (CE:ECHR:2025:0318JUD003879813, 107–110 punktai).
62      Dėl Komisijos atliktų tyrimų žr. 2018 m. gruodžio 5 d. Komisijos sprendimą (ES) 2018/1927, kuriuo nustatomos Europos Komisijos atliekamo asmens duomenų tvarkymo konkurencijos srityje vidaus taisyklės, susijusios su informacijos teikimu duomenų subjektams ir tam tikrų teisių ribojimu (OL L 313, 2018, p. 39), taip pat Komisijos „Pareiškimą apie privatumo apsaugą“ (žr. šios išvados 18 išnašą).
63      Šiuo klausimu žr. Sprendimo Landeck 101 punktą.
64      Žr. šios išvados 17 punktą.
65      Šiuo klausimu žr. Sprendimo La Quadrature du Net 113 punktą. Tai taip pat turėtų reikšti, kad bus renkami ir prieinami asmens duomenys tik tų asmenų, kurie yra bent jau netiesiogiai susiję su įtariamu pažeidimu.
66      Dėl Komisijos atliekamų tyrimų žr., pvz., 2020 m. liepos 16 d. Sprendimą Nexans France ir Nexans / Komisija (C‑606/18 P, EU:C:2020:571, 15 ir 66 punktai) ir 2020 m. rugsėjo 24 d. Sprendimą Prysmian ir Prysmian Cavi e Sistemi / Komisija (C‑601/18 P, EU:C:2020:751, 29 ir 60 punktai), taip pat Europos Komisijos Konkurencijos generalinio direktorato „Aiškinamąjį raštą dėl Komisijos pagal Tarybos reglamento (EB) Nr. 1/2003 20 straipsnio 4 dalį atliekamų patikrinimų“, persvarstytą 2014 m. kovo mėn., skelbiamą adresu https://competition-policy.ec.europa.eu/document/download/c84d4245-ae08-492e-bffd-760fa0ca4df8_lt?filename=inspections_explanatory_note_lt.pdf, 10 punktas. Žr. dėl kovos su sukčiavimu priimtą 2021 m. spalio 28 d. Sprendimą Vialto Consulting / Komisija (C‑650/19 P, EU:C:2021:879, 65 ir 75 punktai).
67      Žr. Bendrojo duomenų apsaugos reglamento 5 straipsnio 1 dalies b ir c punktus bei Sprendimo La Quadrature du Net 113 punktą.
68      Žr. Bendrojo duomenų apsaugos reglamento 5 straipsnio 1 dalies a punktą.
69      Žr. Sprendimo 2018/1927 3 straipsnio 2 dalį bei 15 konstatuojamąją dalį.
70      Žr. Bendrojo duomenų apsaugos reglamento 5 straipsnio 1 dalies e ir f punktus.
71      Žr. 2014 m. balandžio 8 d. Sprendimą Digital Rights Ireland ir kt. (C‑293/12 ir C‑594/12, EU:C:2014:238, 64 punktas), taip pat 2022 m. spalio 20 d. Sprendimą Digi (C‑77/21, EU:C:2022:805, 53 punktas).
72      Žr. Sprendimo La Quadrature du Net 113 ir 114 punktus.
73      Šiuo klausimu žr. Sprendimo Landeck 107 punktą.
74      Žr. Bendrojo duomenų apsaugos reglamento 5 straipsnio 2 dalį bei Sprendimo La Quadrature du Net 113 punktą.
75      Pirmosios išvados 38 punktas.
76      Žr. visų pirma 1992 m. gruodžio 16 d. EŽTT sprendimą Niemetz prieš Vokietiją (CE:ECHR:1992:1216JUD001371088, 31 punktas); taip pat žr. 2015 m. birželio 18 d. Sprendimą Deutsche Bahn ir kt. / Komisija (C‑583/13 P, EU:C:2015:404, 20 punktas).
77      Sprendimo Landeck rezoliucinės dalies 1 punktas.
78      Sprendimo Landeck 102 punktas.
79      Žr. Direktyvos 2019/1 7 straipsnio 2 dalį.
80      Šiuo klausimu žr. 2021 m. vasario 2 d. Sprendimą Consob (C‑481/19, EU:C:2021:84, 44 punktas).
81      Pirmosios išvados 42 ir 44 punktai. Žr. konkrečiai nuorodą į 2014 m. spalio 2 d. EŽTT sprendimą Delta Pekárny a.s. prieš Čekiją (CE:ECHR:2014:1002JUD000009711, 86 ir 87 punktai ir juose nurodyta jurisprudencija).
82      Šiuo klausimu žr. 2015 m. birželio 18 d. Sprendimą Deutsche Bahn ir kt. / Komisija (C‑583/13 P, EU:C:2015:404, 32–35 punktai), taip pat 2023 m. kovo 9 d. Sprendimą Les Mousquetaires ir ITM Entreprises / Komisija (C‑682/20 P, EU:C:2023:170, 57 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
83      CE:ECHR:2025:0206JUD003661718, 137 punktas.
84      CE:ECHR:2025:0318JUD003879813, 111–116 punktai.
85      Šiuo klausimu žr. 2021 m. kovo 2 d. Sprendimą Prokuratuur (Prieigos prie elektroninių ryšių duomenų sąlygos) (C‑746/18, EU:C:2021:152, 43 ir 44 punktai).
86      Šiuo klausimu žr. 2023 m. kovo 9 d. Sprendimą Intermarché Casino Achats / Komisija (C‑693/20 P, EU:C:2023:172, 45 ir 46 punktai).
87      Žr. Direktyvos 2019/1 6 straipsnio 3 dalį bei 34 konstatuojamąją dalį.
88      Šiuo metu išankstinio leidimo procedūrą patikrinimams ir poėmiams atlikti darbo patalpose yra numačiusi 21 valstybė narė, tarp jų Vokietija, Austrija, Belgija, Bulgarija, Kroatija, Danija, Ispanija, Estija, Prancūzija, Vengrija, Airija, Latvija, Lietuva, Liuksemburgas, Malta, Lenkija, Portugalija, Rumunija, Slovakija, Slovėnija ir Švedija. Žr. 2025 m. gegužės mėn. parengtą Europos Sąjungos Teisingumo Teismo Tyrimų ir dokumentacijos direktorato pranešimą apie tyrimą Nr. 25/005.
89      Žr. Sprendimo La Quadrature du Net 125 ir 126 punktus.