62013CC0569
GENERALINĖS ADVOKATĖS
ELEANOR SHARPSTON IŠVADA,
pateikta 2015 m. gegužės 21 d. (
1
)
Byla C‑569/13
Bricmate AB
prieš
Tullverket
(Förvaltningsrätten i Malmö (Švedija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą)
„Tarybos įgyvendinimo reglamento Nr. 917/2011, kuriuo nustatomas galutinis antidempingo muitas ir laikinojo muito, nustatyto importuojamoms Kinijos Liaudies Respublikos kilmės keraminėms plytelėms, galutinis surinkimas, galiojimas“
1.
2011 m. Europos Sąjungos Taryba nustatė antidempingo muitą importuojamoms Kinijos Liaudies Respublikos (toliau – Kinija) kilmės keraminėms plytelėms. Tokių plytelių importuotoja Švedijoje užginčijo šio muito taikymą jos importuojamoms prekėms. Ji teigia, kad reglamentas, kuriuo nustatomas muitas, grindžiamas faktinėmis ir vertinimo klaidomis bei netinkamai atliktu Europos Komisijos tyrimu pirmiausia dėl to, kad ji neatsižvelgė į tam tikras konkrečias importuotojos pastabas. Ginčą sprendžia Förvaltningsrätten i Malmö (Malmės administracinis teismas), prašantis priimti prejudicinį sprendimą dėl ginčijamo reglamento galiojimo.
2.
Teisingumo Teismui pateikti kiti klausimai, susiję su kitu ginču dėl to paties reglamento, byloje C‑687/13 Fliesen-Zentrum Deutschland, kurioje šiandien taip pat turiu pateikti išvadą.
Teisinis pagrindas ir procesas
3.
Antidempingo muitų nustatymo taisyklės pateiktos Reglamente Nr. 1225/2009 (toliau – pagrindinis reglamentas) (
2
). Pagrindinėje byloje nagrinėjamas antidempingo muitas pirmiausia nustatytas Reglamentu Nr. 258/2011 (toliau – laikinasis reglamentas) (
3
) ir vėliau patvirtintas su pakeitimais Reglamentu Nr. 917/2011 (toliau – galutinis reglamentas arba ginčijamas reglamentas) (
4
).
Pagrindinis reglamentas
4.
Pagrindinio reglamento 1 straipsnio 1 dalyje įtvirtintas principas, kad antidempingo muitas gali būti taikomas bet kuriam dempingo kaina importuojamam produktui, kurį išleidus į laisvą apyvartą Europos Sąjungoje būtų padaryta žala. 1 straipsnio 2 dalyje produktu dempingo kaina yra laikomas produktas, jeigu jo eksporto į Sąjungą kaina yra mažesnė nei palyginamoji panašaus produkto kaina įprastomis prekybos sąlygomis eksportuojančioje valstybėje.
5.
2 straipsnyje išdėstyti dempingo nustatymo principai ir taisyklės. Iš esmės nustatoma konkretaus iš trečiosios valstybės eksportuojamo produkto normalioji vertė šios valstybės vidaus rinkoje ir eksporto į Sąjungą kaina, ir jos palyginamos teisingu būdu, atsižvelgiant į įvairius veiksnius, kurie galėjo turėti įtakos jų skirtumui. Jei palyginus svertinius vidurkius matyti, kad normalioji vertė viršija eksporto kainą, suma, kuria ji viršijama, yra dempingo skirtumas.
6.
3 straipsnyje „Žalos nustatymas“, be kita ko, numatyta:
„<...>
2.   Žala nustatoma, remiantis ją patvirtinančiais įrodymais ir objektyviai ištyrus:
a)
importo dempingo kaina kiekius ir poveikį panašių produktų kainoms [Sąjungos] rinkoje; ir
b)
tokio importo sąlygotą poveikį [Sąjungos] pramonei.
3.   Vertinant importo dempingo kaina kiekį, reikia atsižvelgti į tai, ar iš viso žymiai išaugo importas dempingo kaina absoliučiu dydžiu arba lyginant su gamyba ar suvartojimu [Sąjungoje]. Vertinant importo dempingo kaina poveikį kainoms, reikia nustatyti, ar produktai dempingo kaina yra importuojami žymiai mažesnėmis kainomis lyginant su [Sąjungos] pramonės panašių produktų kainomis, arba į tai, ar toks importas turėjo kitokį poveikį – ženkliai nusmukdė kainas arba smarkiai trukdė kainoms kilti, kaip kad būtų atsitikę kitomis aplinkybėmis. Nė vienas šių veiksnių nėra būtinai lemiamas.
<…>
5.   Nagrinėjant importo dempingo kaina poveikį tiriamai [Sąjungos] pramonei, reikia ištirti visus svarbius atitinkamos pramonės būklę apibūdinančius ekonominius veiksnius ir rodiklius, tokius kaip: pramonės pastangas atsigauti po dempingo ar subsidijavimo praeityje padaryto poveikio, esamo dempingo skirtumo dydį, esamą ir galimą pardavimų, pelno, produkcijos, rinkos dalies, produktyvumo, investicijų grąžos, pajėgumų panaudojimo sumažėjimą; [Sąjungos] kainas įtakojančius veiksnius; esamą ir galimą neigiamą poveikį pinigų srautams, atsargų kiekiui, užimtumui, darbo užmokesčiui, gamybos plėtrai, galimybėms sukaupti kapitalą ir pritraukti investicijas. Šis sąrašas nėra išsamus, be to, jokie iš išvardytų veiksnių nėra būtinai lemiami.
6.   Pateikus visus 2 dalyje minimus susijusius įrodymus turi būti akivaizdu, kad importas dempingo kaina sukelia žalą, kaip apibrėžta šiame reglamente. Ypatingai turi būti akivaizdu, kad 3 dalyje apibrėžtas kiekis ir (arba) kainos sukėlė 5 dalyje nurodytą poveikį [Sąjungos] pramonei ir kad šį poveikį galima apibrėžti kaip materialinį.
<…>“
7.
Pagrindinio reglamento 17 straipsnis susijęs su atranka. Pirmiausia, kai skundo pateikėjų, eksportuotojų, importuotojų, produkto tipų ar sandorių yra labai daug, tyrimo mastas gali būti apribotas tyrimui atrenkant tiktai pagrįstai nustatytą šalių, produktų ar sandorių pavyzdžių skaičių, kurie pagal atrankos metu turimą informaciją yra statistiškai tinkami (17 straipsnio 1 dalis). Pirmenybė teikiama atrankai, atliekamai konsultuojantis su suinteresuotomis šalimis ir gavus jų sutikimą, jei tokios šalys praneša apie save ir sudaro galimybes gauti pakankamą kiekį informacijos (17 straipsnio 2 dalis).
8.
20 straipsnis pavadintas „Informacijos atskleidimas“. 20 straipsnio 1 dalyje numatyta:
„Skundo pateikėjai, importuotojai ir eksportuotojai bei juos atstovaujančios asociacijos, taip pat eksportuojančios valstybės atstovai gali reikalauti, kad joms būtų atskleista išsami informacija, sąlygojusi esminius faktus ir motyvus, kurių pagrindu buvo nustatytos laikinosios priemonės. Tokie reikalavimai atskleisti informaciją pateikiami raštu iš karto po laikinųjų priemonių nustatymo, o reikalaujama informacija nedelsiant atskleidžiama raštu.“
Antidempingo tyrimas ir laikinasis reglamentas
9.
Komisija pranešė apie su Kinijos kilmės keraminių plytelių importu susijusio antidempingo tyrimo inicijavimą 2010 m. birželio 19 d. (
5
) Dėl dempingo ir žalos atliekant tyrimą nagrinėtas 2009 m. balandžio 1 d.–2010 m. kovo 31 d. laikotarpis (toliau – tiriamasis laikotarpis arba TL). Žalai ir priežastiniam ryšiui įvertinti reikšmingos tendencijos buvo nagrinėjamos nuo 2007 m. sausio 1 d. iki 2010 m. kovo 31 d.
10.
Bricmate AB (toliau – Bricmate) atsiliepė į pranešime išdėstytą prašymą suinteresuotosioms šalims prisistatyti ir Komisijos buvo atrinkta dalyvauti tyrime atrinkus septynis nesusijusius importuotojus (nepriklausomus importuotojus, nesusijusius su jokiais konkrečiais eksportuotojais). Bricmate pateikė atsakymus į klausimyną, kuris jai buvo nusiųstas 2010 m. rugsėjo 10 d. Ji, inter alia, pažymėjo, kad jos iš Kinijos importuotos plytelės itin kokybiškos, nors pažymėtos tais pačiais produkto kodo numeriais (toliau – PKN), kaip ir prastesnės plytelės, su kuriomis jų negalima būtų lyginti, ir kad kai kurių jų dydžių arba pjaustymo būdų Sąjungos gamintojai nesiūlo.
11.
2011 m. kovo 16 d. Komisija priėmė laikinąjį reglamentą, kurio 1 straipsnio 1 dalyje nustatytas laikinasis antidempingo muitas „[Kinijos] kilmės glazūruotų ir neglazūruotų keraminių šaligatvio ir grindinio plytelių, koklių arba sienų apdailos plytelių, glazūruotų ir neglazūruotų keraminių mozaikos kubelių ir panašių dirbinių, pritvirtintų arba nepritvirtintų prie pagrindo, kurių KN kodai šiuo metu yra 6907 10 00, 6907 90 20, 6907 90 80 (
6
), 6908 10 00, 6908 90 11, 6908 90 20, 6908 90 31, 6908 90 51, 6908 90 91, 6908 90 93 ir 6908 90 99, importui“.
12.
Pagal 1 straipsnio 2 dalį laikinojo antidempingo muito, taikomo produkto, kurį pagamino tam tikros bendrovės, neto kainai Sąjungos pasienyje prieš sumokant muitą, normos yra nuo 26,2 % iki 36,6 %, o visų kitų bendrovių gaminiams taikomo muito norma yra 73,0 %.
13.
Laikinojo reglamento 27–32 konstatuojamosiose dalyse skirsnyje „Panašus produktas“ nurodyta:
„(27)
Viena šalis pareiškė, kad iš Kinijos importuotas produktas ir Sąjungos pramonės pagamintas produktas buvo nesulyginami.
(28)
Primenama, kad kainų palyginimą Komisija grindė produktų tipais, kurie skyrėsi pagal produkto kontrolės numerius (angl. PCN), atsižvelgdama į aštuonias charakteristikas.
(29)
Per klausymą susijusi šalis pateikė savo argumentus bylas nagrinėjančiam pareigūnui. Remiantis argumentais, palyginamumo stoką lėmė įvairios Sąjungos ir Kinijos plytelėms naudotos technologijos, medžiaga, poliravimas ir dekoravimas. Technologiškai pažangiomis gamybos linijomis gamintos aukštos kokybės plytelės, kurioms naudoti trafaretinės spaudos ir keleto spalvų variantai. Bendrovė paaiškino, kad taikomos skirtingos trafaretinės spaudos, rotacinės spaudos ir rašalinės spaudos spausdinimo technologijos.
(30)
Nepaisant prašymų pateikti išsamią informaciją apie visus šiuos produkto palyginamumo aspektus, šaliai nepavyko pagrįsti savo pareiškimo. Argumentas dėl geresnio palyginamumo taip pat nebuvo pagrįstas jokiais įrodymais. Be to, pati šalis pripažino, kad su siūlomais keturiais kriterijais susijusių tipų produktai sudarytų tik 0,5 % plytelių rinkos. Kaip nustatyta bylas nagrinėjančio pareigūno ataskaitoje, kurioje apibendrinama susijusios bendrovės pozicija, likę 99,5 % produktų, kurių kontrolės numeriai tie patys, yra panašūs.
(31)
Kaip buvo jau minėta, šalis nepagrindė būtinybės nustatyti papildomus kriterijus ar jų galimo poveikio kainoms. Taigi, atsižvelgiant į nedidelę nagrinėjamojo produkto rinkos dalį ir aiškų šalies pritarimą, kad 99,5 % plytelių buvo palyginamos pagal susijusius produkto kontrolės numerius, teko preliminariai atmesti pareiškimą dėl papildomų kriterijų įtraukimo į produkto kontrolės numerio struktūrą.
(32)
Daroma išvada, kad nagrinėjamojo produkto, Kinijos vidaus rinkoje gaminamo ir parduodamo produkto ir JAV, kurios preliminariai buvo pasirinktos panašia šalimi, vidaus rinkoje gaminamo ir parduodamo produkto, taip pat Sąjungos gamintojų Sąjungoje gaminamo ir parduodamo produkto pagrindinės fizinės ir techninės savybės bei pagrindinė naudojimo paskirtis yra tokie patys. Todėl šie produktai preliminariai laikomi panašiais, kaip apibrėžta pagrindinio reglamento 1 straipsnio 4 dalyje.“
14.
Laikinojo reglamento 68–111 konstatuojamosiose dalyse nagrinėjama žala Sąjungos pramonei ir daroma išvada, kad padaryta materialinė žala, kaip apibrėžta pagrindinio reglamento 3 straipsnio 5 dalyje.
15.
Pagal 71 ir 72 konstatuojamąsias dalis nuo 2007 m. iki tiriamojo laikotarpio Sąjungos suvartojimas sumažėjo 29 %, pirmiausia (13 %) 2007–2008 m., paskui (8 %, palyginti su 2009 m.) tiriamuoju laikotarpiu. Sąjungos suvartojimas nustatytas Sąjungos gamintojų Sąjungos rinkoje parduotą kiekį (remiantis nacionalinių ir Europos gamintojų asociacijų pateiktais ir patikrintais duomenimis) sudėjus su importuotu kiekiu (remiantis Eurostato duomenimis). Toliau pateikta 1 lentelė:
16.
73 konstatuojamojoje dalyje Komisija nusprendė:
„Importo iš Kinijos apimtis, rinkos dalis ir vidutinės kainos kito, kaip nurodyta toliau. Ši kiekio ir kainų raida pagrįsta Eurostato duomenimis.“
Toliau pateikta 2 lentelė:
17.
96 konstatuojamojoje dalyje pateiktoje 11 lentelėje parodyta Sąjungos pramonės parduodamo vieneto kainų raida:
18.
Remdamasi, inter alia, tais skaičiais 112–136 konstatuojamosiose dalyse Komisija išnagrinėjo materialinės žalos priežastinį ryšį. 113–116 konstatuojamosiose dalyse skirsnyje „Importo iš Kinijos poveikis“ nurodyta:
„(113)
Eksportuojančių Kinijos gamintojų rinkos dalies didėjimas nagrinėjamuoju laikotarpiu sutapo su Sąjungos pramonės pelno sumažėjimu ir pastebimu jos atsargų padidėjimu.
(114)
Jis taip pat sutapo su Sąjungos suvartojimo sumažėjimu. Tačiau nors 2007–2009 m. Kinijos importo apimtis sumažėjo devyniais procentiniais punktais, kaip ir suvartojimas (nors pastarasis mažėjo kitokiu tempu – per tą patį laikotarpį smuko 23 procentiniais punktais), nuo 2007 m. Kinijos rinkos dalis nuolat augo. Be to, nuo 2009 m. iki TL Kinijos importas padidėjo šešiais procentiniais punktais, nepaisant to, kad suvartojimas sumažėjo dar šešiais procentiniais punktais.
(115)
Per visą nagrinėjamąjį laikotarpį Kinijos importo ir Sąjungos pramonės kainų skirtumas (remiantis Eurostato statistiniu vidurkiu) buvo itin didelis. Tai, kad dar 2007 m. jis jau viršijo 40 %, gali reikšti, kad eksportuojantys Kinijos gamintojai kainų strategiją ėmė taikyti prieš ekonomikos krizę. Be to, po krizės šis skirtumas padidėjo ir TL išaugo iki 50 %.
(116)
Kinijos importui tenkančios rinkos dalies didėjimas ir kainų mažėjimas bei Sąjungos ir Kinijos kainų skirtumo didėjimas sutapo su Sąjungos pramonės padėties pablogėjimu.“
19.
117–134 konstatuojamosiose dalyse Komisija išnagrinėjo kitas galimas žalos priežastis ir 135 ir 136 konstatuojamosiose dalyse padarė išvadą:
„(135)
Padaryta išvada, kad tarp Sąjungos pramonės patirtos žalos ir importo iš Kinijos dempingo kaina yra priežastinis ryšys. Ekonomikos krizė ir importas iš trečiųjų šalių, išskyrus Kiniją, turėjo poveikio Sąjungos pramonės padėčiai, tačiau nebuvo tokie, kad dėl jų nutrūktų nustatytas importo iš Kinijos dempingo kaina ir Sąjungos pramonės patirtos žalos priežastinis ryšys.
(136)
Remiantis pateikta visų žinomų veiksnių poveikio Sąjungos pramonės padėčiai analize, daroma preliminari išvada, kad tarp importo iš Kinijos dempingo kaina ir Sąjungos pramonės patirtos materialinės žalos TL yra priežastinis ryšys.“
20.
Skirsnyje „Importuotojų interesai“ Komisija, inter alia, nurodė:
„(144)
<…> atlikus tyrimą paaiškėjo, kad importuotojai ir naudotojai gali pereiti prie produktų, tiekiamų iš trečiųjų šalių arba iš pačios Sąjungos. Pakeisti tiriamą produktą labai paprasta, nes jis gaminamas keliose šalyse – ir Sąjungoje, ir už jos ribų (Turkijoje, Jungtiniuose Arabų Emyratuose, Egipte, Pietryčių Azijoje, Brazilijoje ir kt.).
(145)
Vienas importuotojas pareiškė, kad, inicijavus tyrimą, jis mėgino pakeisti tiekėjus, tačiau nesėkmingai. Kita vertus, kitas importuotojas pareiškė, kad jie jau ėmėsi šios veiklos tyrimo metu ir ją sėkmingai užbaigė. Trečiasis pareiškė, kad jis įtrauktų į savo investicijų portfelį gamintojus, kurie nėra iš Kinijos, ir kad tai būtų lengva padaryti.
(146)
Todėl daroma preliminari išvada, kad nustatytos priemonės netrukdytų Sąjungos importuotojams panašių produktų įsigyti iš kitų šaltinių. Be to, antidempingo muitų tikslas – ne užblokuoti konkrečius prekių tiekimo šaltinius, tačiau atkurti vienodas konkurencijos sąlygas ir kovoti su nesąžiningos prekybos praktika.“
Tyrimo eiga
21.
2011 m. balandžio 15 d.Bricmate pateikė Komisijai atsiliepimą dėl laikinojo reglamento skųsdamasi, kad Komisija nesiėmė visų reikalingų priemonių, nepaisė Bricmate gynybos teisių ir nevykdė savo pareigos nurodyti priežastis, pirmiausia todėl, kad neatsakė į Bricmate pastabas dėl kainų tendencijų, produktų palyginamumo ir galimybės gauti panašių produktų Sąjungos rinkoje.
22.
2011 m. liepos 1 d. Komisija persiuntė Bricmate bendrąjį informacijos atskleidimo dokumentą (iš esmės galutinio reglamento projektą), kuriuo remdamasi pasiūlė rekomendaciją, kad Taryba nustatytų galutines antidempingo priemones. To dokumento 77 punkte nustatyta: „Atsižvelgiant į statistikos duomenų skirtumus, į kuriuos atkreipė dėmesį suinteresuotosios šalys, manoma, kad jie nedideli ir nedaro svarbaus poveikio bendroms padarytoms išvadoms. Todėl naudojamų duomenų nereikia ir netikslinga taisyti“.
23.
Tą pačią dieną Komisija atsakė į 2011 m. balandžio 15 d.Bricmate pastabas ir atmetė jos nusiskundimus. Pirmiausia ji patikino Bricmate, kad į jos nuomonę atsižvelgta, ir pareiškė:
„Kinijos ir Sąjungos produktų nepalyginamumas. Kinijoje pagamintų produktų negalima gauti niekur kitur. Smulkieji gamintojai negalės jų įsigyti.
Atsakymas: laikinajame reglamente (27–32 konstatuojamosiose dalyse) Komisija padarė išvadą, kad Kinijoje pagaminti produktai sulyginami su Sąjungoje pagamintais produktais. Į Jūsų kliento pastabas taip pat atsižvelgta. Šiuo klausimu primename tai, kas jau pažymėta laikinojo reglamento 144 ir 145 konstatuojamosiose dalyse, t. y. kad nagrinėjamasis produktas gaminamas daugelyje dempingo nevykdančių šalių. Komisija negavo jokių įrodymų, kad, nustačius priemones Kinijos kilmės keraminėms plytelėms, atsirastų didelis jų pasiūlos trūkumas.“
24.
2011 m. liepos 11 d.Bricmate pateikė papildomų pastabų ir vėl skundėsi, kad į jos paaiškinimus neatsižvelgta. 2011 m. liepos 15 d. ji papildė tas pastabas tvirtindama, kad pagal Eurostato duomenis matyti, kad iš Kinijos importuojamų keraminių plytelių vidutinės kainos ne mažėja, o didėja.
25.
2011 m. liepos 27 d. raštu Komisija atsakė į Bricmate pastabas ir vėl atmetė Bricmate nusiskundimus. Pirmiausia ji nurodė, kad laikinojo reglamento 145 konstatuojamojoje dalyje kalbama konkrečiai apie Bricmate. 2011 m. rugpjūčio 23 d.Bricmate pateikė atsakymą, kuriame pakartojo savo skundus ir apkaltino Komisiją atrenkant tik tinkamiausius duomenis.
26.
Šiame tyrimo etape pastabas Komisijai pateikė dar du subjektai (Vokietijos importuotoja ENMON GmbH ir Užsienio prekybos asociacija, Europos ekonominės veiklos vykdytojų asociacija), bet ne Bricmate, kurie, inter alia, pažymėjo, kad tam tikri laikinajame reglamente naudojami Eurostato duomenys apie importo iš Kinijos kiekį ir kainas atrodo neįtikėtini. ENMON pirmiausia atkreipė dėmesį į skirtumus, susijusius su importu į Ispaniją 2009 m.
Galutinis reglamentas
27.
2011 m. rugsėjo 12 d. Taryba priėmė galutinį reglamentą, kurio 1 straipsnio 1 dalyje nustatė galutinį antidempingo muitą tiems patiems importuojamiems produktams kaip ir laikinajame reglamente.
28.
Pagal 1 straipsnio 2 dalį galutinio antidempingo muito normos, taikomos išvardytų bendrovių pagamintiems produktams, yra nuo 26,3 % iki 36,5 %, o visų kitų bendrovių pagamintiems produktams –69,7 %.
29.
Žalos nustatymas nagrinėjamas 99–137 konstatuojamosiose dalyse, aiškinant ir atmetant daugelį prieštaravimų dėl laikinajame reglamente pateikto vertinimo ir išvadų. Konkrečiai 108 konstatuojamojoje dalyje Komisija nurodė:
„Dėl Kinijos produktų kainų vertinimo pažymima, kad laikinojo reglamento 73 konstatuojamojoje dalyje nurodytos vidutinės importo kainos pagrįstos Eurostato statistika. Buvo kilę klausimų dėl importo į tam tikras valstybes nares vidutinių kainų tikslumo, tačiau oficiali statistika pakeista nebuvo. Bet kuriuo atveju primenama, kad Eurostato duomenys naudoti tik nustatant bendrąją tendenciją ir net jei iš Kinijos importuojamų plytelių kainos būtų padidintos, žala vis dėlto liktų tokia pati, atsižvelgiant į didelį priverstinį kainų mažinimą ir priverstinį pardavimą mažesnėmis kainomis. Atsižvelgiant į šias aplinkybes reikėtų pažymėti, kad apskaičiuojant žalą ir dempingo skirtumus Eurostato duomenys nenaudoti. Nustatant dydžius naudoti tik patikrinti bendrovių, kuriose lankytasi, duomenys. Todėl net nustačius statistikos neatitikimus atskleisti dempingo skirtumai nebūtų keičiami.“
30.
Priežastinis ryšys panašiai nagrinėjamas 138–169 konstatuojamosiose dalyse, paskutinėje darant tokią išvadą:
„Nė vienu iš suinteresuotųjų šalių pateiktų argumentų neįrodyta, kad dėl kitų, išskyrus importą iš Kinijos dempingo kainomis, veiksnių poveikio būtų nutrauktas importo dempingo kaina ir nustatytos žalos priežastinis ryšys. Todėl laikinajame reglamente išdėstytos išvados dėl priežastinio ryšio patvirtinamos.“
31.
Skirsnyje „Importuotojų interesai“ išdėstytos šios konstatuojamosios dalys:
„(173)
Po galutinio atskleidimo dvi šalys abejojo išvada, kad importuotojai gali nesudėtingai pakeisti Kinijos tiekėjus kitais šaltiniais, visų pirma teigdami, kad kokybė ir kainos nepalyginamai skiriasi.
(174)
Dėl šio teiginio primenama, kad didelei daliai importuojamų prekių muitai netaikomi, nes jos nėra Kinijos kilmės. Visame pasaulyje gaminamo palyginamų savybių produkto ypatybės leidžia tvirtinti, kad šie produktai yra pakeičiami ir todėl, nepaisant šių tvirtinimų, alternatyvių šaltinių yra. Atliekant tyrimą nustatyta, kad net Kinijos produktų, importuojamų dempingo kainomis ir parduodamų už labai priverstinai sumažintas kainas, palyginti su Sąjungos kilmės produktais, importuotojai gali savo pardavimo kainoms taikyti didesnį kaip 30 % antkainį. Šis faktas ir tai, kad nustatyta, jog importuotojai gavo apie 5 % pelno ir gali padengti bent dalį galimai padidėsiančių išlaidų didindami kainas klientams, leidžia numanyti, kad jie gali susitvarkyti su priemonių poveikiu.
(175)
Be to, kaip nurodyta laikinojo reglamento 144 konstatuojamojoje dalyje, nustačius priemones Sąjungos importuotojams nebūtų trukdoma importuoti daugiau produktų ne dempingo kainomis iš kitų tiek Sąjungos, tiek kitų trečiųjų šalių šaltinių.“
32.
2011 m. rugsėjo 15 d. Komisija išsiuntė Bricmate paskutinį raštą atsakydama į jos 2011 m. rugpjūčio 23 d. pastabas ir vėl atmesdama jos nusiskundimus.
Procesas Bendrajame Teisme
33.
2011 m. lapkričio 24 d. Bendrojo Teismo kanceliarijai pateiktas Bricmate ieškinys dėl galutinio reglamento panaikinimo 2014 m. sausio 21 d. atmestas kaip nepriimtinas tuo pagrindu, kad pareiškėjai galutinis reglamentas individualiai netaikomas ir kad galutiniame reglamente numatytos įgyvendinimo priemonės, kurias galima ginčyti nacionalinėse valdžios institucijose (
7
).
Nacionalinė procedūra, pateikti klausimai ir procesas Teisingumo Teisme
34.
Priėmus galutinį reglamentą Tullverket (Švedijos muitinės tarnyba) nustatė antidempingo muitą Bricmate iš Kinijos importuojamoms keraminėms plytelėms pagal tam tikrų Kinijos eksportuotojų produktams nustatytas normas. Bricmate pateikė ieškinį Förvaltningsrätten i Malmö ginčydama 32 Tullverket sprendimus, priimtus 2011 m. spalio 31 d.–2012 m. gegužės 28 d. Toje byloje Bricmate nurodė du skundo pagrindus, kurių pirmasis buvo iš dviejų dalių. (Dėl tų skundo pagrindų esmės žr. šios išvados 39 punktą ir mano pateikto klausimo vertinimą.)
35.
Teismas, į kurį kreiptasi, nustatė, kad negalėjo atmesti Bricmate argumentų kaip akivaizdžiai nepagrįstų. Kad būtų nuspręsta, ar Tullverket nustatytus antidempingo muitus reikėtų panaikinti, reikėjo išsiaiškinti, ar galiojo galutinis reglamentas. Tai klausimas, dėl kurio sprendimą gali priimti tik Teisingumo Teismas, todėl būtina teikti prašymą priimti prejudicinį sprendimą. Be to, nacionalinis teismas žinojo, kad Bricmate Bendrajame Teisme pateikė ieškinį, kurio priimtinumą ginčijo Taryba ir Komisija. Taigi atsižvelgdamas į būtinybę užtikrinti veiksmingą klausimo nagrinėjimą ir Bricmate teisę į veiksmingą teisminę apsaugą Förvaltningsrätten i Malmö pateikė prašymą priimti prejudicinį sprendimą šiuo klausimu:
„Ar [galutinis reglamentas] yra negaliojantis dėl bet kurios iš šių priežasčių:
1)
Europos Sąjungos institucijoms atliekant tyrimą padaryta akivaizdžių faktinių klaidų;
2)
Europos Sąjungos institucijoms atliekant tyrimą padaryta akivaizdžių vertinimo klaidų;
3)
Komisija nesilaikė rūpestingumo pareigos ir pažeidė [pagrindinio reglamento] 3 straipsnio 2 ir 6 dalis;
4)
Komisija nesilaikė pareigų pagal [pagrindinio reglamento] 20 straipsnio 1 dalį ir pažeidė bendrovės teisę į gynybą;
5)
Komisija, pažeisdama [pagrindinio reglamento] 17 straipsnį, neatsižvelgė į bendrovės pateiktą informaciją ir (arba)
6)
Komisija nesilaikė pareigos nurodyti motyvus (pagal [SESV] 296 straipsnį)?“
36.
Pastabas raštu ir žodžiu 2014 m. gruodžio 3 d. teismo posėdyje pateikė Bricmate, Taryba ir Komisija.
37.
Visos tos pastabos susijusios su pateiktu klausimu pagal pagrindinėje byloje Bricmate išdėstytus skundo pagrindus. Atsižvelgiant į tai, klausimo 1 ir 2 punktai atitinka pirmojo skundo pagrindo pirmą dalį, 3 punktas – to pagrindo antrą dalį, o 4–6 punktai – antrąjį pagrindą. Savo vertinime laikysiuosi tokio paties požiūrio.
Vertinimas
Pagrindinėje byloje nurodyto pirmojo skundo pagrindo pirma dalis (akivaizdi faktinė klaida ir akivaizdi vertinimo klaida; pateikto klausimo 1 ir 2 punktai)
Statistika
38.
Savo argumentus dėl ginčijamo reglamento galiojimo Bricmate grindžia dviem akivaizdžiomis klaidomis naudojant skaičius.
39.
Pirma, Bricmate teigia ir Komisija savo pastabose raštu patvirtina, kad 66023000 m2 Sąjungos importo iš Kinijos kiekis (
8
) tiriamuoju laikotarpiu pervertintas. Komisija tvirtina, kad tas skaičius turėjo būti 64821000 m2, o Bricmate teigimu, jis turėjo būti 58176269 m2, nors bylos medžiagoje nerandu konkrečių įrodymų, kuriais būtų pagrįstas tas skaičius.
40.
Tačiau Bricmate dar atkreipia dėmesį į neatitikimą, susijusį su 2009 m. lapkričio mėn. iš Kinijos į Ispaniją importuotų keraminių plytelių kiekiais pagal KN kodą 6907 90 99 (
9
), kuris turėjo įtakos 2009 kalendorinių metų ir tiriamojo laikotarpio kainoms ir kiekiams.
41.
Pirminiai Eurostato duomenys už 2009 m. paskutinį ketvirtį, beveik tokie patys kaip pateikė Ispanijos valdžios institucijos:
42.
Remiantis, inter alia, tais skaičiais, Eurostato duomenimis, 2009 m. iš Kinijos į Ispaniją importuota 10378191 m2 keraminių plytelių (pagal visus KN kodus) (tiriamuoju laikotarpiu –10698368 m2) už 24891014 EUR (tiriamuoju laikotarpiu – už 27658131 EUR), t. y. 2,40 EUR / m2 kaina (tiriamuoju laikotarpiu –2,59 EUR / m2 kaina, abiem atvejais suapvalinant iki artimiausio cento).
43.
Susirašinėdamos su Bricmate 2011 m. spalio ir lapkričio mėn. Ispanijos valdžios institucijos pripažino, kad buvo klaida, bet nurodė, kad tokiame vėlyvame etape oficialiai jos pataisyti negalima. Tos institucijos nurodė, kad nei Komisija, nei Eurostatas (kuris yra Komisijos dalis) negalėtų pataisyti tų skaičių negavę oficialaus ištaisymo iš Ispanijos valdžios institucijų. Tačiau savo pastabose raštu Komisija mini 2014 m. sausio 27 d. Eurostato pareiškimą, kuriame nurodyta, kad teisingi skaičiai pagal KN kodą 6907 90 99 už 2009 kalendorinius metus buvo 881773,77 m2 (
10
), o ne 7372603,49 m2, o už lapkričio mėn. –64940,30 m2, o ne 6565771,02 m2 (
11
).
44.
Atsižvelgdama į aiškų pripažinimą Komisijos pastabose raštu, vadovausiuosi prielaida, kad, Bricmate teigimu, neteisingi skaičiai buvo iš tikrųjų neteisingi. Dėl pirmosios klaidos (visas Sąjungos importo kiekis pagal KN kodą 6908 90 99) priimu Komisijos pataisytą skaičių ir darau prielaidą, kad jis taikomas ir 2009 m., ir tiriamuoju laikotarpiu importuotam kiekiui. Dėl antrosios klaidos (2009 m. Ispanijos importo kiekis pagal KN kodą 6907 90 99) priimu 2014 m. sausio mėn. Eurostato pataisytą skaičių ir už 2009 kalendorinius metus, ir už tiriamąjį laikotarpį. Atsižvelgiant į tai, reikia pataisyti skaičius laikinojo reglamento (
12
) 1 ir 2 lentelėse.
45.
Taigi perskaičiavau tuos skaičius. Skaičiuodama kiekvienoje lentelėje atėmiau:
—
pirma, 1202000 m2 iš importo kiekio už kiekvieną iš dviejų nagrinėjamų laikotarpių, ir tai pirmosios klaidos ištaisymas, kuriam pritarė Komisija, ir,
—
antra, 6490830 m2 iš 2009 m. importuoto kiekio ir 6500831 m2 iš tiriamuoju laikotarpiu importuoto kiekio, nes tai sumos, kuriomis padarius antrąją klaidą pervertinti skaičiai atitinkamai už 2009 kalendorinius metus ir už 2009 m. lapkričio mėn., kaip matyti palyginus skirtingus skaičius 2014 m. sausio 27 d. Eurostato pareiškime.
46.
Taigi atėmiau iš viso 7692830 m2 iš 2009 m. importuoto kiekio ir 7702831 m2 iš tiriamuoju laikotarpiu importuoto kiekio.
47.
Atitinkamai pagal importo duomenis pataisiau skaičius 2 lentelėje.
48.
Kad nustatyčiau Kinijos importo rinkos dalį, 1 lentelėje paskaičiavau bendro ištaisyto suvartojimo procentinę dalį, atitinkančią iš Kinijos importuotą kiekį.
49.
Iš Kinijos importuotų produktų kainą už kvadratinį metrą skaičiavau taip. Pirma, kadangi Bricmate neginčijo visos importo kainos nagrinėjamu laikotarpiu, nustačiau tą bendrąją kainą padaugindama 2 lentelėje nurodytą kainą iš laikinajame reglamente nurodyto pirminio importo kiekio. Paskui padalijau tą bendrąją kainą iš pataisyto importuoto kiekio, kad nustatyčiau teisingą kainą už kvadratinį metrą.
50.
Galiausiai pataisiau pastebėtą 2007 ir 2008 m. kainų kitimo indekso klaidą (104, o ne 105).
51.
Štai patikslintos lentelės tokio pat formato (
13
) ir taip pat suapvalinant skaičius kaip pirminėse lentelėse:
1 lentelė. Suvartojimas
2 lentelė. Importas iš Kinijos
Pateiktos pastabos
52.
Bricmate teigia, kad galutiniame reglamente padarytos išvados pagrįstos akivaizdžiomis faktinėmis klaidomis (statistinėmis klaidomis), dėl kurių atsirado akivaizdžių vertinimo klaidų. Vadovaudamasi pagal jos skaičiavimus pataisytais skaičiais (
14
) pagrindinėje byloje ji tvirtina, kad:
i)
importo iš Kinijos į Sąjungą kiekis sumažėjo 15 %, o ne 3 % (laikinojo reglamento 73 ir 74 konstatuojamosios dalys);
ii)
Sąjungos suvartojimas sumažėjo 30 %, o ne 29 % (72 konstatuojamoji dalis), ir tai padarė didelį poveikį apskaičiuojant rinkos dalis;
iii)
importo iš Kinijos rinkos dalis padidėjo 1 %, o ne 1,7 %, ir niekada nesiekė 6 %; 2008 ir 2009 m. rinkos dalis sumažėjo ir per visą laikotarpį stabilaus augimo nebuvo (73 ir 74 konstatuojamosios dalys);
iv)
Sąjungos pramonės rinkos dalis tiriamuoju laikotarpiu ne sumažėjo (87 konstatuojamoji dalis), o liko nepakitusi –89 %;
v)
importo iš Kinijos kaina ne sumažėjo 3 % nuo 2007 m. iki tiriamojo laikotarpio (2 lentelė 73 konstatuojamojoje dalyje), o stabiliai kilo, iš viso 10 %;
vi)
importo iš Kinijos ir Sąjungos pramonės kainų skirtumas ne padidėjo nuo 40 % iki 50 % (115 konstatuojamoji dalis), o liko nepakitęs –42 %.
Bricmate taip pat kelia klausimą dėl tariamos koreliacijos tarp Kinijos eksportuotojų rinkos dalies padidėjimo ir Sąjungos pramonės pelno sumažėjimo (laikinojo reglamento 113 konstatuojamoji dalis), kurią ji laiko akivaizdžia vertinimo klaida. Ji pabrėžia, kad:
vii)
2008 ir 2009 m. Sąjungos pramonės pelno skirtumas sumažėjo (pagal Komisijos duomenis 12 lentelėje laikinajame reglamente, kurių Bricmate neginčijo) nuo +0,6 % iki –1,2 %, o (pagal pataisytus duomenis) importo iš Kinijos rinkos dalis sumažėjo nuo 5,3 % iki 4,9 %;
viii)
nuo 2009 m. iki tiriamojo laikotarpio pabaigos Sąjungos pramonės pelno skirtumas atsigavo (vėlgi pagal Komisijos duomenis) iki +0,4 %, o importo iš Kinijos rinkos dalis padidėjo (pagal pataisytus duomenis) iki 5,8 %;
ix)
2007–2009 m., nors Sąjungos suvartojimas sumažėjo 23 %, importo iš Kinijos kiekis sumažėjo ne 9 % (laikinojo reglamento 114 konstatuojamoji dalis), o (pagal pataisytus duomenis) 20 %, proporcingai suvartojimo mažėjimui.
53.
Be šių klaidų, Bricmate mano, kad galutinio reglamento 108 konstatuojamojoje dalyje suformuluotas teiginys (kad „net jei iš Kinijos importuojamų plytelių kainos būtų padidintos, žala vis dėlto liktų tokia pati, atsižvelgiant į didelį priverstinį kainų mažinimą ir priverstinį pardavimą mažesnėmis kainomis“) yra akivaizdi vertinimo klaida dėl trijų priežasčių:
i)
klaida dėl importo kiekio Eurostato statistiniuose duomenyse turėjo įtakos ne tik vidutinei Kinijos importo kainai, bet ir keliems kitiems ekonominiams veiksniams;
ii)
žala (ir priežastinis ryšys) pasikeitė;
iii)
žala dėl priverstinio pardavimo mažesnėmis kainomis turi būti vertinama atsižvelgiant į kainų tendenciją; norint įvertinti žalą ir priežastinį ryšį reikia nagrinėti svarbius veiksnius tam tikru laikotarpiu, o ne statišką situaciją tiriamuoju laikotarpiu (
15
).
54.
Jeigu Taryba būtų turėjusi teisingus duomenis, Bricmate mano, kad ji nebūtų galėjusi padaryti išvados, jog importas iš Kinijos buvo svarbi žalos, dėl kurios skundėsi Sąjungos pramonė, priežastis.
55.
Taryba pabrėžia, kad Bricmate neabejojo Eurostato duomenų tikslumu iki jos atsiliepimo į 2011 m. liepos 15 d. bendrąjį informacijos atskleidimo dokumentą (dėl pirmosios klaidos) arba iki proceso nacionaliniame teisme (dėl Ispanijos duomenų neatitikimo). Kiti importuotojai pirmąjį klausimą kėlė, bet nenurodė atitinkamo KN kodo, kad būtų galima išnagrinėti tariamą klaidą. Dėl Ispanijos duomenų neatitikimo 2009 m. lapkričio mėn. pažymėtina, kad institucijos turėjo remtis oficialiais Eurostato duomenimis; tie duomenys nebuvo pataisyti, nes Eurostatas remiasi nacionalinių įstaigų renkamais duomenimis, o Ispanijos duomenys nebuvo ištaisyti, ir pirmą kartą klaida buvo oficialiai patvirtinta jau priėmus galutinį reglamentą.
56.
Tačiau net jeigu būtų panaudoti Bricmate duomenys, išvados būtų tokios pačios. Pirma, vertinimas grindžiamas įvairiais rodikliais, nė vienas kurių nėra būtinai lemiamas (pagrindinio reglamento 3 straipsnio 3 ir 5 dalys). Vertinant visus šiuos rodiklius kartu rezultatas vis tiek aiškus, nors ir ne toks akivaizdus pataisius Eurostato duomenis: vis dar yra didelis priverstinis kainų mažinimas; daugumai žalos veiksnių ir makroekonominių rodiklių tai poveikio nedaro, kaip ir patvirtintiems mikroekonominiams duomenims iš atrinktų Sąjungos gamintojų; žalos ir dempingo skirtumų vertinimas nebuvo pagrįstas Eurostato duomenimis. Bet kuriuo atveju Eurostato duomenų pataisymai arba nereikšmingi, arba nedaro poveikio išvadoms dėl rinkos dalies ar kainų skirtumų. Be to, institucijos atliko viso nagrinėjamojo laikotarpio visų žalos veiksnių dinamišką vertinimą.
57.
Komisija pripažįsta, kad Bricmate minėti importo duomenys neteisingi, bet teigia, kad jie nebuvo akivaizdžiai neteisingi, kai buvo priimti laikinasis ir galutinis reglamentai, todėl negalima tvirtinti, kad yra akivaizdi vertinimo klaida. Kaip ir Taryba, ji teigia, kad vertinimas grįstas įvairiais veiksniais, ne tik Eurostato duomenimis, ir kad išvados būtų tokios pačios, net jei tie duomenys būtų buvę pakoreguoti.
Vertinimas
58.
Kai teigiama, kad galutinis reglamentas grįstas neteisingais duomenimis, tai reiškia, kad jis grįstas faktinėmis klaidomis. Bricmate mano, kad tos faktinės klaidos yra svarbios ir akivaizdžios ir kad dėl jų atsiranda akivaizdžių vertinimo klaidų, iš dalies darančių poveikį išvadoms dėl žalos Sąjungos pramonei, pirmiausia išvadoms dėl priežastinio ryšio tarp importo iš Kinijos ir tos žalos, ir kad abi klaidų rūšys kartu yra pagrindas pripažinti ginčijamą reglamentą negaliojančiu.
59.
Pagal nusistovėjusią teismo praktiką Sąjungos institucijos veikia savo nuožiūra pirmiausia antidempingo priemonių srityje, nes turi atsižvelgti į sudėtingą ekonominę, politinę ir teisinę padėtį. „Vykdant tokio vertinimo teisminę kontrolę, reikia tik patikrinti, ar buvo laikytasi procedūros taisyklių, ar tikslios faktinės aplinkybės, kuriomis grindžiamas ginčytinas pasirinkimas, ar nepadaryta akivaizdžios klaidos vertinant šias aplinkybes ir ar nebuvo piktnaudžiauta įgaliojimais“ (
16
).
60.
Tačiau šis bylos aspektas nesusijęs su procedūrinių taisyklių nesilaikymo klausimu ir nėra pagrindo įtarti, kad būtų piktnaudžiaujama įgaliojimais. Pripažįstama, kad tam tikros faktinės aplinkybės netikslios. Tariamų vertinimo klaidų atsiranda dėl šio netikslumo, o ne dėl klaidingo teisingai išdėstytų faktinių aplinkybių vertinimo.
61.
Atsižvelgdama į tai, manau, kad vien dėl to, kad yra faktinių klaidų (kad ir kokios akivaizdžios jos būtų), savaime antidempingo reglamento nereikėtų pripažinti negaliojančiu. Svarbu ne tai, ar klaidos akivaizdžios, o tai, ar dėl jų neaišku, ar Taryba būtų padariusi tas pačias išvadas, jeigu jai būtų buvę pateikti teisingi skaičiai (
17
).
62.
Vis dėlto pažymiu, kad neteisingi importo į Ispaniją duomenys rodo, kad 2009 m. lapkričio mėn. kiekis kvadratiniais metrais buvo beveik 100 kartų didesnis nei spalio mėn. ir beveik 70 kartų didesnis nei gruodžio mėn., o kiekis kilogramais ir vertė eurais tuo pačiu laikotarpiu lieka beveik nepakitę. Be to, kiekio kilogramais ir vertės eurais duomenys nuoseklūs per tuos tris mėnesius, o kiekio kvadratiniais metrais duomenys nuoseklūs nuo spalio iki gruodžio mėn. Todėl, mano nuomone, pažvelgus į tuos skaičius, bet kam turėjo būti akivaizdu, kad klaida buvo labai tikėtina ir kad reikėjo atlikti patikrinimą. Šiuo požiūriu teismo posėdyje Komisija paaiškino, kad anomalija nebuvo akivaizdi, kol nebuvo importo į Ispaniją duomenų už kiekvieną mėnesį pagal kiekvieną KN kodą, kad dempingą tiriantis departamentas nebuvo gavęs tokių išsamių duomenų, kol vėlyvame tyrimo etape buvo atkreiptas jo dėmesys į neatitikimą, ir kad juos gavus buvo patikrinta, ar dėl jų kaip nors keitėsi vertinimas, kaip nurodyta galutinio reglamento 108 konstatuojamojoje dalyje.
63.
Atsižvelgdama į tai, nemanau, kad Komisiją derėtų labai kritikuoti, kad nenustatė klaidos anksčiau.
64.
Kitas aspektas, kuris, mano nuomone, nėra svarbus – tai, kad Bricmate neminėjo didžiausių statistinių klaidų, kol baigėsi antidempingo tyrimas. Tai nacionalinio teismo prašymas priimti prejudicinį sprendimą ir vienintelis klausimas – ar ginčijamas reglamentas pripažintinas negaliojančiu dėl kokių nors trūkumų. Nėra procedūrinio reikalavimo, kad institucijoms apie trūkumą turėtų būti pranešama per tam tikrą laiką.
65.
Todėl pereinu prie klausimo esmės: kiek tikėtina, kad panaudojus teisingus skaičius dempingas būtų įvertintas kitaip? Kad atsakyčiau į šį klausimą, manau, būtų naudinga į vieną lentelę įtraukti atitinkamus duomenis iš laikinojo reglamento 1, 2 ir 11 lentelių (ir neginčijamus, ir pakoreguotus duomenis), papildant ją eilutėmis „indeksas“ ir „pokytis per metus“, kad būtų lengviau lyginti; pirminė indekso vertė visais atvejais bus 100 už 2007 kalendorinius metus (nors, turint omenyje formuluotę „pokytis per metus“, ir toliau atsižvelgiama į tai, kad 2009 kalendoriniai metai ir tiriamasis laikotarpis nuo 2009 m. balandžio 1 d. iki 2010 m. kovo 31 d. nemaža dalimi sutampa):
66.
Atsižvelgdama į tai, manau, kad Bricmate teiginiai, išdėstyti šios išvados 55 punkte, iš dalies teisingi:
i)
importo iš Kinijos į Sąjungą kiekis (d) sumažėjo 14 % nuo 2007 m. iki tiriamojo laikotarpio, o ne 3 %, kaip nurodyta laikinajame reglamente (ir ne visais 15 %, kaip teigia Bricmate);
ii)
Sąjungos suvartojimas (c) per visą laikotarpį sumažėjo 30 %, kaip teigia Bricmate, o ne 29 %, kaip nurodyta laikinajame reglamente;
iii)
Bricmate teisingai nurodo, kad importo iš Kinijos rinkos dalis (e) padidėjo 1 %, o ne 1,7 %, ir niekada nesiekė 6 % Sąjungos suvartojimo, taip pat, kad 2008 ir 2009 m. rinkos dalis sumažėjo ir per visą laikotarpį stabilaus augimo nebuvo;
iv)
Sąjungos pramonės rinkos dalis (b kaip c dalis) nesumažėjo 1 % (nuo 89 % iki 88 %) nuo 2007 m. iki tiriamojo laikotarpio, kaip nurodyta laikinajame reglamente; neliko ji ir visai nepakitusi (89 %), kaip teigia Bricmate: ji šiek tiek sumažėjo 0,15 % nuo 89,03 % iki 88,88 %;
v)
importo iš Kinijos kainos (f) nuo 2007 m. iki tiriamojo laikotarpio ne sumažėjo 3 %, o padidėjo iš viso 9 % (ne 10 %, kaip teigia Bricmate);
vi)
kainų skirtumas tarp importo iš Kinijos ir Sąjungos pramonės (f, palyginti su g) liko nepakitęs (42 %), kaip teigia Bricmate, ir nebuvo padidėjęs nuo 40 % iki 50 %, kaip nurodyta laikinajame reglamente;
vii)
2008 ir 2009 m. (kai Sąjungos pramonės pelno skirtumas sumažėjo nuo +0,6 % iki –1,2 %), importo iš Kinijos rinkos dalis (e) ne padidėjo nuo 5,3 % iki 5,6 %, o sumažėjo iki 4,9 %;
viii)
nuo 2009 m. iki tiriamojo laikotarpio pabaigos (kai Sąjungos pramonės pelno skirtumas atsigavo ir padidėjo nuo –1,2 % iki +0,4 %), importo iš Kinijos rinkos dalis (e) padidėjo nuo 4,9 % iki 5,8 %, o ne 6,5 %;
ix)
2007–2009 m. (nors Sąjungos suvartojimas sumažėjo 23 %) importo iš Kinijos kiekis (d) sumažėjo ne 9 %, kaip nurodyta laikinajame reglamente, o 20 %, kaip teigia Bricmate.
67.
Ir Taryba, ir Komisija iš esmės tvirtina, kad Komisija išnagrinėjo visus neatitikimus (ir nematau pagrindo abejoti šiais teiginiais, įtrauktais taip pat į bendrąjį informacijos atskleidimo dokumentą ir galutinį reglamentą) ir nustatė, kad jie nepakankamai reikšmingi kartu su visais kitais ekonominiais veiksniais, į kuriuos taip pat reikia atsižvelgti, kad padarytų poveikį žalos ar priežastinio ryšio vertinimui. Jos mano, kad nors kai kurios tendencijos buvo mažiau akivaizdžios laikinajame reglamente, bendrasis vaizdas buvo tas pats, ir padarytos išvados pagrįstos.
68.
Man atrodo, kad į ii ir iv punktuose nurodytus skirtumus galima neatsižvelgti kaip į nereikšmingus.
69.
Dėl likusių aspektų manau, kad:
i)
tai, jog importo iš Kinijos į Sąjungą kiekis (d) per visą laikotarpį sumažėjo 14 %, reikėtų vertinti atsižvelgiant į tai, kad ir suvartojimas Sąjungoje (c), ir bendrasis importo kiekis (a) sumažėjo šiek tiek daugiau nei dvigubai, palyginti su tuo rodikliu (abiem atvejais apie 29 %);
iii)
tai, kad importo iš Kinijos rinkos dalis (e) padidėjo iš viso tik 1 % Sąjungos suvartojimo, ir tai, kad 2008 ir 2009 m. sumažėjo rinkos dalis, reikėtų vertinti atsižvelgiant į tai, kad rinkos dalis vis tiek buvo 21 % didesnė tiriamuoju laikotarpiu nei 2007 m.;
v ir vi)
tai, kad importo iš Kinijos kainos (f) padidėjo 9 % nuo 2007 m. iki tiriamojo laikotarpio, reikėtų vertinti atsižvelgiant į tai, kad, kaip teigia ir pati Bricmate, kainų skirtumas tarp to importo ir Sąjungos pramonės liko beveik nepakitęs ir siekė gana aukštą 42 % lygį;
vii)
tai, kad importo iš Kinijos rinkos dalis (e) sumažėjo nuo 5,3 % iki 4,9 % 2008 ir 2009 m., atitinka visus kitus duomenis, rodančius rinkos sumažėjimą per tą laikotarpį, bet nieko daugiau nereiškia;
viii)
tai, kad importo iš Kinijos rinkos dalis (e) sumažėjo nuo 4,9 % iki 5,8 % nuo 2009 m. iki tiriamojo laikotarpio pabaigos, atspindi rinkos atsigavimą tuo laikotarpiu, kaip matyti iš kitų duomenų, bet nieko daugiau nereiškia;
ix)
importo iš Kinijos kiekio (d) sumažėjimas 20 % 2007–2009 m. turi būti vertinamas atsižvelgiant ne tik į Sąjungos suvartojimo (e) sumažėjimą 23 %, bet ir į Sąjungoje parduotos Sąjungos produkcijos (b) sumažėjimą 22 % ir bendrojo importo kiekio (a) sumažėjimą 29 % tuo pačiu laikotarpiu.
70.
Atsižvelgdama į tai, galiu pritarti Tarybai ir Komisijai, kad dėl tokių statistinių klaidų negalima paneigti ginčijamame reglamente padarytų išvadų. Net jeigu importo iš Kinijos kiekis, kaina ir rinkos dalis atitiko tendencijas Sąjungoje kiek tiksliau, nei atrodytų iš oficialiosios statistikos, kuria buvo faktiškai naudojamasi reglamentuose, vis tiek yra aiškių požymių, kad Sąjungos pramonė patyrė žalos dėl importo ir kad tarp importo iš Kinijos ir tos žalos buvo priežastinis ryšys.
71.
Tiesa, vien tik žala antidempingo priemonių pateisinti negalima. Pagal pagrindinio reglamento 3 straipsnio 6 dalį turi būti akivaizdu, kad nustatytas kiekis ir (arba) kainos sukėlė poveikį Sąjungos pramonei ir kad šį poveikį galima apibrėžti kaip „materialinį“.
72.
Tačiau pagal nusistovėjusią teismo praktiką tokius klausimus savo nuožiūra sprendžia institucijos vertindamos sudėtingą ekonominę ir politinę padėtį, o Teisingumo Teismas tik patikrina, ar nebuvo akivaizdžių vertinimo klaidų (
18
).
73.
Šioje byloje pirmiausia importo iš Kinijos kaina buvo mažiau nei 60 % Sąjungos pramonės kainų, ir jos didėjo ir kaip pardavimo Sąjungos rinkoje dalis, ir kaip bendrojo importo į Sąjungą kiekio dalis. Be to, faktinės klaidos, kurias išnagrinėjau šios išvados 66 ir 69 punktuose, neatrodo tokios svarbios, kad būtų galima manyti, jog institucijos turėtų padaryti kitokias išvadas, jeigu vadovautųsi teisingais duomenimis, nei padarė, kai rėmėsi klaidingais skaičiais. Galiausiai dauguma veiksnių, į kuriuos atsižvelgė Komisija vertindama žalą (pavyzdžiui, užimtumo ir produktyvumo raida nagrinėjamuoju laikotarpiu arba Sąjungos pramonės atsargų padidėjimas), liko nepakitę net ir nustačius faktinių klaidų.
74.
Todėl man atrodo, kad nėra pagrindo daryti išvados, kad institucijų išvados dėl dempingo buvimo ir lygio bei dėl žalos Sąjungos pramonei buvimo ir jos materialinio pobūdžio buvo akivaizdžiai (arba apskritai) klaidingos, net jeigu jos pagrįstos tam tikrais išsamiais klaidingais faktais.
75.
Dėl tokių pat priežasčių atmesčiau ir šios išvados 53 punkte paminėtas kitas Bricmate pastabas, kad galutinio reglamento 108 konstatuojamojoje dalyje yra tariama vertinimo klaida.
Pagrindinėje byloje nurodyto pirmojo pagrindo antra dalis (rūpestingumo pareigos nesilaikymas ir pagrindinio reglamento 3 straipsnio 2 ir 6 dalių pažeidimas; pateikto klausimo 3 punktas)
Pateiktos pastabos
76.
Pagrindinėje byloje nurodydama pirmojo skundo pagrindo antrą dalį Bricmate teigė, kad institucijos nevykdė savo rūpestingumo pareigos ir neatsižvelgė į pagrindinio reglamento 3 straipsnio 2 ir 6 dalis, nes Bricmate (ir kiti tyrime dalyvavę veiklos vykdytojai) tvirtino Komisijai, kad Eurostato statistikos duomenys tariamai neteisingi, bet institucijos klaidos neištyrė ir neištaisė.
77.
Bricmate teigia, kad institucijos neištyrė ir neištaisė klaidos, priešingai, nei reikalaujama pagrindinio reglamento 3 straipsnio 2 ir 6 dalyse. Galutinio reglamento 108 konstatuojamojoje dalyje nurodyta, kad institucijos neįvykdė šių savo pareigų. Bricmate teigia, kad iš nusistovėjusios teismo praktikos matyti, jog Sąjungos teismai turi užtikrinti, kad institucijos atsižvelgtų į visas svarbias aplinkybes ir kad jos įvertintų bylos aplinkybes rūpestingai (
19
).
78.
Bricmate taip pat pabrėžia, kaip paprasta buvo nustatyti 2009 m. lapkričio mėn. importo į Ispaniją duomenų klaidą, ir cituoja Sprendimą GLS: „Kaip savo išvados 101 ir 102 punktuose nurodė generalinis advokatas [Y. Bot], Komisija privalo savo iniciatyva ištirti visą prieinamą informaciją, nes per antidempingo tyrimą ji neatlieka arbitro vaidmens, kurio kompetencija apsiribotų sprendimo priėmimu tik pagal šalių pateiktus duomenis ir informaciją. Šiuo atžvilgiu reikia pažymėti, kad Pagrindinio reglamento 6 straipsnio 3 ir 4 dalimis Komisija įgaliojama prašyti, kad valstybės narės pateiktų informaciją ir atliktų reikalingus tikrinimus“ (
20
). Toks pareigų nevykdymas ypač svarbus šioje byloje, nes į anomalius skaičius atkreipė dėmesį keli veiklos vykdytojai, o Eurostatas yra Komisijos dalis.
79.
Ir Taryba, ir Komisija teigia, kad Bricmate argumentai nepagrįsti. Skaičiai išsamiai išnagrinėti; Komisija patikrino, ar išvados dėl žalos ir priežastinio ryšio galėjo būti kitokios, jeigu Eurostato skaičiai būtų buvę pakoreguoti (nors jų faktiškai buvo neįmanoma ištaisyti laiku), ir nusprendė, kad išvados būtų tokios pačios. Visos išvados padarytos remiantis objektyviais faktais pasaulio mastu, o ne tik Bricmate ginčijamais Eurostato duomenimis.
Vertinimas
80.
Man atrodo, kad šio skundo pagrindo antros dalies laukia toks pats likimas kaip ir pirmos dalies.
81.
Jeigu galutinis reglamentas būtų panaikintas todėl, kad remdamosi pataisytais skaičiais institucijos nebūtų galėjusios padaryti išvadų, kurias padarė, nebūtų svarios priežasties toliau nagrinėti rūpestingumo pareigos nesilaikymo arba pagrindinio reglamento 3 straipsnio 2 ir 6 dalių pažeidimo klausimų.
82.
Tačiau išnagrinėjusi skaičius nutariau, kad institucijos pagrįstai galėjo padaryti tokias išvadas. Todėl man atrodo, kad Bricmate argumentai dėl skundo pagrindo antros dalies atkrinta. Nors reikėtų pripažinti, kad 2009 m. lapkričio mėn. Ispanijos statistikos klaida tokia, kad ji turėjo būti visiškai akivaizdi, Ispanijos valdžios institucijos laiku jos neištaisė, o Komisija pati negalėjo tos klaidos ištaisyti, bet (ir tai itin svarbu) apsvarstė, ar neatitikimai, į kuriuos buvo atkreiptas jos dėmesys, galėjo turėti įtakos padarytoms išvadoms.
Antrasis skundo pagrindas pagrindinėje byloje (nepakankamas motyvavimas, teisės į gynybą pažeidimas ir pagrindinio reglamento 17 straipsnio pažeidimas; pateikto klausimo 4–6 punktai)
Pateiktos pastabos
83.
Nurodydama antrąjį skundo pagrindą pagrindinėje byloje Bricmate mano, kad Komisija nesilaikė pareigos nurodyti motyvus, nepaisė Bricmate teisės į gynybą ir pažeidė pagrindinio reglamento 17 straipsnį, nes neatsižvelgė į Bricmate argumentus, kuriuos ji pateikė kaip atrinkta nepriklausoma importuotoja, dėl Kinijos ir Europos plytelių gamintojų taikomų gamybos procesų skirtumų ir plytelių pasiūlos Sąjungos rinkoje.
84.
Bricmate pabrėžia, kad ją atrinkus kaip vieną iš nesusijusių importuotojų, ji nurodė septynias plytelių rūšis, kurių negali gauti Sąjungoje dėl pjaustymo proceso skirtumų, ir pažymėjo, kad PKN ir žalos skaičiavimai tų skirtumų neatspindi. Pakoregavus duomenis žalos skirtumas būtų mažesnis. Be to, Sąjungos pramonė negali pasiūlyti mažų plytelių. Tačiau į tą informaciją neatsižvelgta, ir Bricmate nuomonė nebuvo laikoma kitų, neatrinktų importuotojų nuomone ir jos nebuvo paisoma remiantis kita informacija. Ji daro nuorodą į Sprendimą Gul Ahmed (
21
), kad „jeigu atranka vykdoma pagal pagrindinio reglamento 17 straipsnį, ES institucijos iš esmės privalo atsižvelgti į visų atrinktų įmonių eksporto duomenis“; tas pats pasakytina apie atvejus, kai atrenkami nepriklausomi importuotojai. Tai, kad neatsižvelgta į Bricmate informaciją, reiškia, kad neįvykdyta pareiga nurodyti pakankamus motyvus.
85.
Be to, Komisija nesilaikė pagrindinio reglamento 20 straipsnio 1 dalies, nes neinformavo Bricmate apie „esminius faktus ir motyvus“, kurių pagrindu buvo nustatytos laikinosios priemonės. Remdamasi kita informacija Komisija atmetė Bricmate argumentą, kad trūksta mažesnio dydžio plytelių, bet nenurodė motyvų ir pažeidė Bricmate teisę į gynybą: nenurodyta, kokia kita informacija remtasi, ir atsakymas negautas iki 2011 m. liepos 27 d., kai Bricmate jau buvo per vėlu ieškoti daugiau įrodymų.
86.
Galiausiai teigdama, kad negavo jokių duomenų, patvirtinančių, jog „kyla didelis [plytelių] pasiūlos trūkumo pavojus“, Komisija neatsižvelgė į 2011 m. balandžio 15 d.Bricmate pateiktus įrodymus. Turi būti atsižvelgiama į visų atrinktų importuotojų informaciją. Kadangi Bricmate buvo atrinkta, jos informaciją reikėtų laikyti kitų, neatrinktų MVĮ nuomone. Todėl ta informacija turi būti laikoma įrodymu, patvirtinančiu, kad dėl antidempingo priemonių MVĮ atsirastų didelis trūkumas ir jos negalėtų gauti produktų iš Sąjungos pramonės ar trečiųjų šalių dėl pjaustymo proceso nebuvimo ir mažo užsakymų skaičiaus. Taigi Komisija pažeidė pagrindinio reglamento 17 straipsnyje įtvirtintas atrankos taisykles ir akivaizdžiai neteisingai įvertino aplinkybes.
87.
Pirmiausia Taryba tvirtina, kad į Bricmate informaciją atsižvelgta, ir Komisija nustatė, kad tų plytelių rūšių, kurių Sąjungoje negalima gauti, galima gauti iš kelių trečiųjų šalių, ne Kinijos. Toks atsakymas pateiktas Bricmate ir paminėtas ir laikinajame, ir galutiniame reglamentuose, o šaltinių įvairovė paminėta net Bendrojo Teismo nutartyje (
22
). Keturi kiti atrinkti importuotojai nurodė, kad jiems pavyko pakeisti savo tiekimo šaltinius.
88.
Antra, institucijos išsamiai išnagrinėjo Bricmate teiginius dėl gamybos procesų skirtumų ir paaiškino ir Bricmate, ir abiejuose reglamentuose, kodėl tie teiginiai laikomi nepagrįstais. Komisija atsakė į visus Bricmate argumentus, kiek jie buvo svarbūs tyrimui. Dėl Bricmate teisės į gynybą pažeidimo pažymėtina, kad pirmiausia turėjo būti procedūrinis pažeidimas, o antra, dėl to pažeidimo turėjo atsirasti tikimybė, kad administracinės procedūros rezultatas būtų kitoks (
23
).
89.
Galiausiai per tyrimą visos Bricmate pastabos išnagrinėtos ir palygintos su kitų atrinktų importuotojų pastabomis, visas jas laikant vienodai svarbiomis.
90.
Komisija teigia, kad atsižvelgė į visas Bricmate pastabas, bet padarė kitokią išvadą. Ji išsamiai mini įvairius raštus ir konstatuojamąsias dalis, kuriose atsakė į tas pastabas, ir pažymi, kad Bendrasis Teismas nustatė, jog Bricmate nepagrįstai tvirtino, kad antidempingo muitų nustatymas tik ginčijamų Kinijos kilmės produktų importui tikrai turėjo didelį poveikį jos ekonominei veiklai (
24
).
Vertinimas
91.
Bricmate argumentai susiję su tuo, kad Komisija tariamai neatsižvelgė į jos pastabas pirmiausia dėl to, kad tam tikrų plytelių rūšių (kurioms būdinga tam tikra kokybė ir pjaustymo būdas) negalima gauti iš kitų šaltinių, tik iš Kinijos. Todėl, Bricmate nuomone, galutiniame reglamente nepakankamai nurodyti motyvai, ir Komisija tinkamai neatsižvelgė į Bricmate, kaip atrinktos importuotojos, statusą pagal pagrindinio reglamento 17 straipsnį ir neatskleidė visos informacijos, grindžiančios svarbiausius argumentus, dėl kurių nustatytos antidempingo priemonės; taip buvo pažeista to paties reglamento 20 straipsnio 1 dalis. Institucijos iš esmės atsakė, kad į pastabas atsižvelgta, bet jas įvertinus padarytos išvados buvo kitokios nei Bricmate, ir kad atsakymai pateikti dėl įvairių pastabų.
92.
Manęs Bricmate argumentai neįtikina, turint omenyje, kad jie susiję su tuo, ar į pastabas atsižvelgta, o ne su tuo, ar tos pastabos pakankamai apsvarstytos.
93.
Iš susirašinėjimo ir konstatuojamųjų dalių, kurias nurodžiau šios išvados 10, 13, 20–25 ir 30 punktuose, man atrodo aišku, kad pirma Komisija, paskui Taryba atsižvelgė į Bricmate pastabas (kartu atsižvelgdamos, atrodo, į vieno ar kelių kitų suinteresuotųjų šalių panašias pastabas).
94.
Jeigu per antidempingo tyrimą iš institucijų būtų reikalaujama individualiai atsakyti į kiekvienos suinteresuotosios šalies kiekvieną išsamią pastabą, tai būtų nepriimtina našta (pirmiausia Komisijai). Svarbiausia pateikti pakankamą atsakymą, kad atitinkama šalis suprastų, jog į jos pastabas atsižvelgta, kad padaryta tam tikra išvada ir kad ji pagrįsta aiškiomis priežastimis. Paskui ji (jeigu nori) gali ginčyti, ar į jos pastabas atsižvelgta pakankamai.
95.
Man atrodo, kad šie reikalavimai šiuo atveju įvykdyti.
Išvada
96.
Atsižvelgdama į visas minėtas aplinkybes, manau, kad Teisingumo Teismas turėtų pateikti Förvaltningsrätten i Malmö tokį atsakymą: 2011 m. rugsėjo 12 d. Tarybos įgyvendinimo reglamentas (ES) Nr. 917/2011, kuriuo nustatomas galutinis antidempingo muitas ir laikinojo muito, nustatyto importuojamoms Kinijos Liaudies Respublikos kilmės keraminėms plytelėms, galutinis surinkimas, nepripažintinas negaliojančiu prašyme priimti prejudicinį sprendimą išdėstytais pagrindais.
(
1
)	Originalo kalba: anglų.
(
2
)	2009 m. lapkričio 30 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1225/2009 dėl apsaugos nuo importo dempingo kaina iš Europos bendrijos narėmis nesančių valstybių (kodifikuota redakcija) (OL L 343, 2009, p. 51, klaidų ištaisymas OL L 7, 2010, p. 22).
(
3
)	2011 m. kovo 16 d. Komisijos reglamentas (ES) Nr. 258/2011, kuriuo importuojamoms Kinijos Liaudies Respublikos kilmės keraminėms plytelėms nustatomas laikinasis antidempingo muitas (OL L 70, 2011, p. 5, klaidų ištaisymas OL L 143, 2011, p. 48).
(
4
)	2011 m. rugsėjo 12 d. Tarybos įgyvendinimo reglamentas (ES) Nr. 917/2011, kuriuo nustatomas galutinis antidempingo muitas ir laikinojo muito, nustatyto importuojamoms Kinijos Liaudies Respublikos kilmės keraminėms plytelėms, galutinis surinkimas (OL L 238, 2011, p. 1).
(
5
)	OL C 160, 2010, p. 20 (toliau – pranešimas apie tyrimo inicijavimą). Tyrimo metu nagrinėtos visos keraminės plytelės, importuotos pagal Kombinuotosios nomenklatūros (toliau – KN) 6907 ir 6908 pozicijas pagal 1987 m. liepos 23 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2658/87 dėl tarifų ir statistinės nomenklatūros bei dėl Bendrojo muitų tarifo (OL L 256, 1987, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 2 sk., 2 t., p. 382) su pakeitimais I priedą.
(
6
)	2011 m. šis KN kodas atitiko tiriamuoju laikotarpiu galiojusį kodą 6907 90 99 (žr. šios išvados 40 ir paskesnius punktus).
(
7
)	Nutartis Bricmate / Taryba, T‑596/11, EU:T:2014:53. Kitą bandymą tiesiogiai nuginčyti galutinį reglamentą kitais pagrindais Bendrasis Teismas atmetė 2014 m. gegužės 22 d. Sprendime Guangdong
Kito
Ceramics
ir kt. / Taryba, T‑633/11, EU:T:2014:271.
(
8
)	Ir Bricmate, ir Komisija mini klaidą, susijusią su importu pagal KN kodą 6908 90 99, kuri padarė poveikį viso Kinijos importo skaičiams ir tiriamuoju laikotarpiu, ir 2009 m.
(
9
)	Žr. 6 išnašą.
(
10
)	Iš tikrųjų Komisija savo pastabų versijoje švedų kalba pateikia skaičių 881733,77 m2, o versijoje prancūzų kalba –888733,77 m2, prieš tai abiejose versijose nurodžiusi 888773 m2. Aš remiuosi Ispanijos valdžios institucijų sertifikato originale, pridėtame prie Tarybos pastabų, nurodytu skaičiumi 881733,77 m2.
(
11
)	Atrodo, kad pats šis skaičius buvo pakeistas nežymiai, palyginti su prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo pateiktu skaičiumi, nurodytu šios išvados 41 punkte.
(
12
)	Žr. šios išvados 15 ir 16 punktus.
(
13
)	Inter alia, atsižvelgiau į pirmines lenteles nurodydama kasmetinį kitimą nuo 2009 m. ir tiriamojo laikotarpio, nors šie du laikotarpiai nemažai sutampa.
(
14
)	Pastabų priede iš Bricmate skaičiavimų matyti šiek tiek mažesnės importo skaičių vertės už 2009 m. ir šiek tiek didesnės už tiriamąjį laikotarpį, nei apskaičiavau aš.
(
15
)	Sprendimo Gul
Ahmed
Textile
Mills / Taryba, T‑199/04, EU:T:2011:535, 77 punktas.
(
16
)	Žr., pavyzdžiui, neseniai priimto Sprendimo Simon, Evers & Co, C‑21/13, EU:C:2014:2154, 29 punktą ir jame nurodytą teismo praktiką.
(
17
)	Pagal analogiją žr. Sprendimo Aluminium
Silicon
Mill
Products / Taryba, T‑107/04, EU:T:2007:85, 66 punktą.
(
18
)	Žr., pavyzdžiui, Sprendimo Hoesch
Metals
and
Alloys, C‑373/08, EU:C:2010:68, 61 ir 62 punktus ir Sprendimo CHEMK ir KF / Taryba, C‑13/12 P, EU:C:2013:780, 60–63 punktus.
(
19
)	Sprendimo Shandong
Reipu
Biochemicals / Taryba, T‑413/03, EU:T:2006:211, 63–65 punktai ir juose nurodyta teismų praktika.
(
20
)	Sprendimo GLS, C‑338/10, EU:C:2012:158, 32 punktas (išskirta Bricmate).
(
21
)	Sprendimo Gul
Ahmed
Textile
Mills / Taryba, T‑199/04, EU:T:2011:535, 77 punktas.
(
22
)	Nutarties Bricmate / Taryba, T‑596/11, EU:T:2014:53, 49–51 punktai (žr. šios išvados 35 punktą).
(
23
)	Sprendimo Foshan
Shunde
Yongjian
Housewares & Hardware / Taryba, C‑141/08 P, EU:C:2009:598, 81 punktas.
(
24
)	Nutarties Bricmate / Taryba, T‑596/11, EU:T:2014:53, 54 punktas.