62021CC0770
GENERALINIO ADVOKATO
JEAN RICHARD DE LA TOUR IŠVADA,
pateikta 2023 m. balandžio 20 d. (
1
)
Byla C-770/21
„OGL-Food Trade Lebensmittelvertrieb“ GmbH
prieš
Direktor na Teritorialna direktsia „Mitnitsa Plovdiv“ pri Agentsia „Mitnitsi“
(Administrativen sad Sofia-grad (Sofijos miesto administracinis teismas, Bulgarija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą)
„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Sąjungos muitinės kodeksas – Vaisių ir daržovių, kurioms taikoma įvežimo kaina, muitinės vertės nustatymas – Deklaruota sandorio vertė, didesnė už fiksuotąją importo vertę – Prekių realizavimas tokiomis sąlygomis, kurios patvirtina sandorio vertės teisingumą – Nuostolingas pardavimas – Sprendimo, kuriuo nustatyta skola muitinei, teisminė kontrolė – Komercinės sutarties dėl importo nebuvimas – Sąvoka „juridiškai pripažinti verslo partneriai“
I. Įžanga
1.
Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl:
–
2013 m. spalio 9 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 952/2013, kuriuo nustatomas Sąjungos muitinės kodeksas (
2
), iš dalies pakeisto 2016 m. gruodžio 14 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) 2016/2339 (
3
), 22, 44, 70 ir 74 straipsnių išaiškinimo;
–
2015 m. lapkričio 24 d. Komisijos įgyvendinimo reglamento (ES) 2015/2447, kuriuo nustatomos išsamios tam tikrų Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 952/2013, kuriuo nustatomas Sąjungos muitinės kodeksas (
4
), nuostatų įgyvendinimo taisyklės, su pakeitimais, padarytais 2018 m. balandžio 18 d. Komisijos įgyvendinimo reglamentu (ES) 2018/604 (
5
), 127 ir 142 straipsnių išaiškinimo ir
–
2017 m. kovo 13 d. Komisijos deleguotojo reglamento (ES) 2017/891, kuriuo Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1308/2013 papildomas nuostatomis dėl vaisių bei daržovių ir perdirbtų vaisių bei daržovių sektorių, Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1306/2013 papildomas nuostatomis dėl tuose sektoriuose taikytinų nuobaudų ir iš dalies keičiamas Komisijos įgyvendinimo reglamentas (ES) Nr. 543/2011 (
6
), su pakeitimais, padarytais 2018 m. birželio 7 d. Komisijos deleguotuoju reglamentu (ES) 2018/1145 (
7
), 75 straipsnio išaiškinimo.
2.
Šis prašymas pateiktas nagrinėjant bendrovės OGL-Food Trade Lebensmittelvertrieb GmbH (toliau – OGL-Food) ir Direktor na Teritorialna direktsia „Mitnitsa Plovdiv“ pri Agentsia „Mitnitsi“ (Centrinės muitinės Plovdivo teritorinio direktorato, Bulgarija, direktorius, toliau – muitinės direktorius) ginčą dėl Turkijos kilmės šviežių cukinijų importo deklaruotosios sandorio vertės.
3.
Šioje byloje Teisingumo Teismas turi galimybę patikslinti sąlygas, kuriomis muitinės tarnybų sprendimas, kuriuo atsisakyta pripažinti sandorio vertę, gali būti ginčijamas teisme ir, be kita ko, ar tokio sprendimo ginčijimo teisme etapu gali būti pakeisti šio sprendimo motyvai.
4.
Šioje išvadoje, kuri, Teisingumo Teismo prašymu, susijusi tik su pirmojo ir antrojo prejudicinių klausimų nagrinėjimu, siūlysiu atsakyti, kad, pirma, muitinės sprendimo motyvai negali būti pakeisti ginčo teisminio nagrinėjimo etapu ir, antra, subsidiariai, vertinimas, ar asmuo yra juridiškai pripažintas verslo partneris, atliekamas pagal nacionalinę teisę, todėl prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nurodytos vertinimo aplinkybės yra svarbios tik tuo atveju, jei pagal nacionalinę teisę jos leidžia nustatyti šį juridiškai pripažinto verslo partnerio statusą.
II. Teisinis pagrindas
A.
Muitų teisės aktai
1. Sąjungos muitinės kodeksas
5.
Sąjungos muitinės kodekso 1 straipsnio 1 dalis suformuluota taip:
„Šiuo reglamentu nustatomas Sąjungos muitinės kodeksas <…>, kuriame nustatomos bendrosios taisyklės ir procedūros, taikomos į [Europos] Sąjungos muitų teritoriją įvežamoms arba iš jos išvežamoms prekėms.
Kodeksas taikomas vienodai visoje Sąjungos muitų teritorijoje, nedarant poveikio tarptautinei teisei bei konvencijoms ir kitų sričių Sąjungos teisės aktams.“
6.
Sąjungos muitinės kodekso 5 straipsnio 1 ir 3 dalyse numatyta:
„[Sąjungos muitinės kodekse] vartojamų terminų apibrėžtys:
1)
muitinė – valstybių narių muitinės administracijos, atsakingos už muitų teisės aktų taikymą, ir visos kitos valdžios institucijos, nacionalinės teisės aktų įgaliotos taikyti tam tikrus muitų teisės aktus;
<…>
3)
muitinis tikrinimas – konkretūs veiksmai, kuriuos muitinė atlieka siekdama užtikrinti, kad būtų laikomasi muitų teisės aktų ir kitų teisės aktų, reglamentuojančių prekių, vežamų tarp Sąjungos muitų teritorijos ir už šios teritorijos ribų esančių šalių ar teritorijų, įvežimo, išvežimo, vežimo tranzitu, gabenimo, saugojimo ir galutinio vartojimo, taip pat ne Sąjungos prekių ir prekių, kurioms taikoma galutinio vartojimo procedūra, laikymo Sąjungos muitų teritorijoje ir gabenimo joje tvarką.“
7.
Šio kodekso 22 straipsnio „Gavus prašymą priimami sprendimai“ 6 ir 7 dalyse nustatyta:
„6.   Prieš priimdama sprendimą, kuris galėtų būti nepalankus pareiškėjui, muitinė praneša pareiškėjui priežastis, kuriomis ji ketina pagrįsti savo sprendimą, ir suteikia jam galimybę per nustatytą laikotarpį, skaičiuojamą nuo tos dienos, kurią jis gauna tokį pranešimą arba laikomas jį gavusiu, pareikšti savo nuomonę. Pasibaigus šiam laikotarpiui, pareiškėjui tinkama forma pranešama apie sprendimą.
<…>
7.   Sprendime, kuris nepalankus pareiškėjui, nurodomos priežastys, kurių pagrindu jis buvo priimtas, ir nurodoma 44 straipsnyje numatyta teisė pateikti skundą.“
8.
Minėto kodekso 29 straipsnyje „Negavus išankstinio prašymo priimami sprendimai“ nurodyta:
„Išskyrus atvejus, kai muitinė veikia kaip teisminė institucija, 22 straipsnio 4, 5, 6 bei 7 dalys <…> taip pat taikom[os] sprendimams, kuriuos muitinė priima negavusi suinteresuotojo asmens išankstinio prašymo.“
9.
To paties kodekso 44 straipsnyje „Teisė pateikti skundą“ numatyta:
„1.   Bet kuris asmuo turi teisę pateikti skundą dėl bet kurio jam tiesiogiai ir asmeniškai taikomo muitinės sprendimo, susijusio su muitų teisės aktų taikymu.
<…>
2.   Teise pateikti skundą galima pasinaudoti bent dvejais etapais:
a)
pirmiausia, pateikiant skundą muitinei, teisminei institucijai arba kitai valstybės narės valdžios institucijai, paskirtai nagrinėti tokius skundus;
b)
vėliau, vadovaujantis valstybėse narėse galiojančių teisės aktų nuostatomis, kreipiantis į aukštesnę nepriklausomą valdžios instituciją, kuri gali būti teisminė institucija arba jai lygiavertė specializuota valdžios institucija.
<…>
4.   Valstybės narės užtikrina, kad skundų nagrinėjimo procedūra sudarytų sąlygas greitai patvirtinti muitinės priimtų sprendimų teisingumą arba juos pataisyti.“
10.
Sąjungos muitinės kodekso 70 straipsnyje „Sandorio vertės muitinio įvertinimo metodas“ nurodyta:
„1.   Prekių muitinės vertės pagrindas visų pirma yra sandorio vertė, tai yra kaina, faktiškai sumokėta arba mokėtina už prekes, parduodamas eksportui į Sąjungos muitų teritoriją, kuri prireikus patikslinama.
2.   Faktiškai sumokėta arba mokėtina kaina – visa pirkėjo pardavėjui arba, pardavėjo naudai, pirkėjo trečiajai šaliai sumokėta arba mokėtina pinigų suma už importuojamas prekes, įskaitant visus įvykdytus arba vykdytinus mokėjimus, kurie yra importuojamų prekių pardavimo sąlyga.
3.   Sandorio vertė taikoma, jeigu įvykdomos visos šios sąlygos:
<…>
d)
pirkėjas ir pardavėjas nėra susiję arba jų ryšys neturėjo įtakos kainai.“
11.
Šio kodekso 74 straipsnio „Antriniai muitinio įvertinimo metodai“ 1 ir 2 dalyse nustatyta:
„1.   Jeigu prekių muitinės vertės neįmanoma nustatyti pagal 70 straipsnį, ji nustatoma iš eilės taikant kiekvieną 2 dalies punktą nuo a iki d, kol pasiekiamas tas punktas, pagal kurį prekių muitinę vertę įmanoma nustatyti.
<…>
2.   Pagal 1 dalį muitinė vertė – tai:
<…>
c)
vertė, nustatyta pagal prekių vieneto kainą, už kurią Sąjungos muitų teritorijoje su pardavėjais nesusijusiems asmenimis parduotas didžiausias bendras importuotų prekių arba tapačių ar panašių importuotų prekių kiekis <…>
<…>“
2. Sąjungos muitinės kodekso įgyvendinimo reglamentas
12.
Reglamento, kuriuo įgyvendinamas Sąjungos muitinės kodeksas, 3 skyriuje „Prekių muitinė vertė“, esančiame jo II antraštinėje dalyje „Veiksniai, kuriais remiantis taikomas importo arba eksporto muitas, bei kitos su prekyba prekėmis susijusios priemonės“, 127 straipsnis suformuluotas taip:
„([Sąjungos muitinės] kodekso 70 straipsnio 3 dalies d punktas)
1.   Taikant šį skyrių, du asmenys laikomi susijusiais, jeigu įvykdoma viena iš šių sąlygų:
<…>
b)
jie yra juridiškai pripažinti verslo partneriai;
<…>
e)
vienas iš jų tiesiogiai arba netiesiogiai valdo kitą;
f)
abu šie asmenys tiesiogiai arba netiesiogiai yra valdomi trečiojo asmens;
g)
abu šie asmenys tiesiogiai arba netiesiogiai valdo trečiąjį asmenį
<…>“
13.
Šio įgyvendinimo reglamento 134 straipsnyje „Sandoriai tarp susijusių asmenų“ numatyta:
„([Sąjungos muitinės kodekso] 70 straipsnio 3 dalies d punktas)
1.   Tais atvejais, kai pirkėjas ir pardavėjas yra tarpusavyje susiję, ir siekiant nustatyti, ar toks tarpusavio ryšys neturėjo įtakos kainai, pardavimo aplinkybės prireikus nagrinėjamos, o deklarantui suteikiama galimybė, jei reikia, pateikti papildomos išsamios informacijos apie šias aplinkybes.
2.   Tačiau prekės vertinamos pagal [Sąjungos muitinės kodekso] 70 straipsnio 1 dalį, jeigu deklarantas įrodo, kad deklaruota sandorio vertė beveik nesiskiria nuo tikrinimui naudojamų vienos iš šių tuo pačiu arba beveik tuo pačiu metu nustatytų verčių:
<…>
b)
pagal [Muitinės kodekso] 74 straipsnio 2 dalies c punktą nustatytos tapačių arba panašių prekių muitinės vertės;
<…>“
14.
Minėto įgyvendinimo reglamento 142 straipsnyje „Dedukcinis metodas“ nustatyta:
„([Sąjungos muitinės kodekso] 74 straipsnio 2 dalies c punktas)
1.   Muitinei vertei pagal [Sąjungos muitinės kodekso] 74 straipsnio 2 dalies c punktą nustatyti naudojama vieneto kaina yra kaina, už kurią importuotos prekės arba importuotos tapačios ar panašios prekės (tokio pavidalo, kokio jos importuotos) parduodamos Sąjungoje vertinamų prekių importo metu arba maždaug tuo pačiu metu.
<…>
4.   Pagal [Sąjungos muitinės kodekso] 74 straipsnio 2 dalies c punktą nustatant muitinę vertę į toliau nurodytus pardavimo sandorius neatsižvelgiama:
<…>
b)
pardavimą susijusiems asmenims;
<…>
5.   Nustatant muitinę vertę, toliau nurodytos sumos išskaitomos iš vieneto kainos, nustatytos pagal šio straipsnio 1–4 dalis:
<…>
c)
importo muitai ir kiti privalomieji mokėjimai, mokėtini Sąjungos muitų teritorijoje, kai prekės importuojamos ar parduodamos.
<…>“
B.
Teisės aktai dėl vaisių ir daržovių, kuriems taikoma įvežimo kaina, importo
1. Reglamentas (ES) Nr. 1308/2013
15.
2013 m. gruodžio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1308/2013, kuriuo nustatomas bendras žemės ūkio rinkų organizavimas ir panaikinami Tarybos reglamentai (EEB) Nr. 922/72, (EEB) Nr. 234/79, (EB) Nr. 1037/2001 ir (EB) Nr. 1234/2007 (
8
), iš dalies pakeisto 2017 m. gruodžio 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) 2017/2393 (
9
), 147 konstatuojamojoje dalyje nurodyta:
„tam tikriems produktams toliau turėtų būti taikoma įvežimo kainų sistema. Siekiant užtikrinti tos sistemos veiksmingumą, [Europos] Komisijai turėtų būti deleguoti įgaliojimai priimti tam tikrus aktus dėl deklaruotos siuntos įvežimo kainos teisingumo patikrinimo naudojant fiksuoto dydžio importo vertę ir nustatyti sąlygas, kuriomis reikalaujama pateikti užstatą.“
16.
Reglamento Nr. 1308/2013 181 straipsnyje „Tam tikriems vaisių ir daržovių, perdirbtų vaisių ir daržovių ir vyno sektorių produktams taikomų įvežimo kainų sistema“ nurodyta:
„1.   Taikant Bendrojo muitų tarifo muito normą vaisių ir daržovių, perdirbtų vaisių ir daržovių sektorių produktams bei vynuogių sultims ir misai, siuntos įvežimo kaina atitinka jos muitinę vertę, apskaičiuotą laikantis Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2913/92[ (
10
)] ir Komisijos reglamento (EEB) Nr. 2454/93[ (
11
)].
2.   Siekiant užtikrinti sistemos efektyvumą, Komisijai pagal 227 straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus, kuriuose numatoma, kad deklaruotos siuntos įvežimo kainos teisingumas patikrinamas naudojant fiksuoto dydžio importo vertę, ir numatomos sąlygos, kuriomis reikalaujama pateikti užstatą.
3.   Komisija priima įgyvendinimo aktus, kuriais patvirtina fiksuotos importo vertės, nurodytos 2 dalyje, apskaičiavimo taisykles. Tie įgyvendinimo aktai priimami laikantis 229 straipsnio 2 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.“
2. Deleguotasis reglamentas 2017/891
17.
Deleguotojo reglamento 2017/891 III antraštinėje dalyje „Prekyba su trečiosiomis valstybėmis [–] Įvežimo kainų sistema“ yra 73–75 straipsniai.
18.
Šio deleguotojo reglamento 74 straipsnio „Pranešimas apie importuotų produktų kainas ir kiekį“ 1 dalyje nustatyta:
„1. Apie kiekvieną kiekvienos kilmės šalies produktą, importuotą kiekvieną prekybos dieną VII priedo A dalyje nurodytais laikotarpiais valstybės narės iki kitos darbo dienos 12 val. (Briuselio laiku) praneša Komisijai, nurodydamos:
a)
vidutines reprezentacines iš trečiųjų valstybių importuotų produktų, parduotų valstybių narių importo rinkose, kainas; ir
b)
bendrą kiekį, susijusį su a punkte nurodytomis kainomis.
Pirmos pastraipos a punkto tikslais valstybės narės praneša Komisija[i] apie reprezentatyviomis laikomas importo rinkas, tarp kurių yra Londonas, Milanas [Perpinjanas] ir Renžisas.
Kai pirmos pastraipos b punkte nurodytas bendras kiekis yra mažesnis už dešimt tonų, apie atitinkamas kainas Komisijai nepranešama.“
19.
Minėto deleguotojo reglamento 75 straipsnyje „Įvežimo kainos pagrindas“ nurodyta:
„1.   Reglamento [Nr. 1308/2013] 181 straipsnio 1 dalies tikslais tame straipsnyje nurodyti vaisių ir daržovių produktų ir perdirbtų vaisių ir daržovių sektorių produktai reiškia šio reglamento VII priede išvardytus produktus.
2.   Kai VII priedo A dalyje išvardytų produktų muitinė vertė nustatoma pagal [Sąjungos muitinės kodekso] 70 straipsnyje nurodytą sandorio vertę ir jei muitinė vertė daugiau nei 8 % viršija fiksuoto dydžio vertę, kurią Komisija apskaičiavo kaip standartinę importo vertę, taikomą tuo metu, kai teikiama produktų išleidimo į laisvą apyvartą deklaracija, importuotojas turi pateikti garantiją, kaip nurodyta [Sąjungos muitinės kodekso] įgyvendinimo reglamento <…> 148 straipsnyje. Šiuo tikslu importo muito, kuris gali būti taikomas šio reglamento VII priedo A dalyje išvardytiems produktams, dydis lygus muito, kuris turėtų būti mokamas, jei atitinkamas produktas būtų buvęs klasifikuojamas pagal atitinkamą standartinę importo vertę, dydžiui.
<…>
3.   Kai VII priedo A dalyje išvardytų produktų muitinė vertė apskaičiuojama pagal [Sąjungos muitinės kodekso] 74 straipsnio 2 dalies c punktą, muitas atimamas taip, kaip numatyta Įgyvendinimo reglamento (ES) 2017/892[ (
12
)] 38 straipsnio 1 dalyje. Tokiu atveju importuotojas pateikia garantiją, lygią muito, kurį jis būtų sumokėjęs, jei produktai būtų buvę klasifikuojami pagal taikomą standartinę importo vertę, dydžiui.
4.   Siuntomis importuojamų prekių muitinė vertė tiesiogiai nustatoma pagal [Sąjungos muitinės kodekso] 74 straipsnio 2 dalies c punktą ir, to laikantis, nustatytais laikotarpiais taikoma standartinė importo vertė, apskaičiuota pagal Įgyvendinimo reglamento [2017/892] 38 straipsnį.
5.   Importuotojas per vieną mėnesį nuo šių produktų pardavimo, bet ne vėliau kaip per keturis mėnesius nuo išleidimo į laisvą apyvartą deklaracijos priėmimo dienos, turi įrodyti, kad partija realizuota laikantis sąlygų, patvirtinančių [Sąjungos muitinės kodekso] 70 straipsnyje nurodytų kainų teisingumą, arba nustatyti [šio kodekso] 74 straipsnio 2 dalies c punkte nurodytą muitinę vertę.
Nesilaikius vieno iš šių terminų pateiktoji garantija prarandama, netrukdant taikyti 6 dalį.
Pateikta garantija grąžinama, jei pateikiami muitinę tenkinantys įrodymai apie produktų realizavimo sąlygas. Priešingu atveju garantija negrąžinama ir panaudojama importo mokesčiams sumokėti.
Siekdamas įrodyti, kad partija realizuota laikantis pirmoje pastraipoje nustatytų sąlygų, importuotojas kartu su sąskaita faktūra pateikia visus atitinkamam muitiniam tikrinimui atlikti reikalingus dokumentus, susijusius su kiekvieno atitinkamos partijos produkto pardavimu ir realizavimu, įskaitant su partijos vežimu, draudimu, tvarkymu ir laikymu susijusius dokumentus.
<…>
6.   Deramai pagrįstu importuotojo prašymu keturių mėnesių laikotarpį, nurodytą 5 dalies pirmoje pastraipoje, kompetentingos valstybės narės institucijos gali pratęsti daugiausia dar trims mėnesiams.
<…>“
20.
Deleguotojo reglamento 2017/891 VII priedo A dalyje yra, be kita ko, šis įrašas:
KN kodas
Aprašymas
Taikymo laikotarpis
0709 90 70
Cukinijos
Nuo sausio 1 d. iki gruodžio 31 d.
3. Įgyvendinimo reglamentas 2017/892
21.
Įgyvendinimo reglamento 2017/892 38 straipsnio „Standartinės importo vertės“ 1 ir 2 dalyse nustatyta:
„1.   Kiekvieną darbo dieną kiekvienam kiekvienos kilmės šalies produktui Deleguotojo reglamento (ES) 2017/891 VII priedo A dalyje nustatytiems taikymo laikotarpiams Komisija nustato standartinę importo vertę, lygią [šio] reglamento 74 straipsnyje nurodytų reprezentacinių kainų svertiniam vidurkiui, atskaičiavus standartinę 5 EUR už 100 kg sumą ir muitus ad valorem.
2.   Kai pagal Deleguotojo reglamento [2017/891] 74 ir 75 straipsnius ir šį straipsnį nustatoma standartinė importo vertė produktams ir [šio] reglamento VII priedo A dalyje nustatytiems taikymo laikotarpiams, [Sąjungos muitinės kodekso] įgyvendinimo reglamento <…> 142 straipsnyje nurodyta vieneto kaina netaikoma. Ji pakeičiama šio straipsnio 1 dalyje nurodyta standartine importo verte.“
4. Reglamentas (EEB) Nr. 2658/87
22.
1987 m. liepos 23 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2658/87 dėl tarifų ir statistinės nomenklatūros bei dėl Bendrojo muitų tarifo (
13
), iš dalies pakeisto 2018 m. spalio 11 d. Komisijos įgyvendinimo reglamentu (ES) 2018/1602 (
14
), I priedo trečios dalies I skirsnio 2 priede „Produktai, kuriems taikoma įvežimo kaina“, be kita ko, yra toks įrašas:
KN kodas
Aprašymas
Konvencinė muito norma (%)
0709 93 10
Cukinijos:
<…>
<…>
<…>
nuo balandžio 1 d. iki gegužės 31 d.:
Kai 100 kg neto masės įvežimo kaina:
Ne mažesnė kaip 69,2 €
12,8
Ne mažesnė kaip 67,8 €, bet mažesnė kaip 69,2 €
12,8 + 1,4 €/100 kg/net
Ne mažesnė kaip 66,4 €, bet mažesnė kaip 67,8 €
12,8 + 2,8 €/100 kg/net
Ne mažesnė kaip 65 €, bet mažesnė kaip 66,4 €
12,8 + 4,2 €/100 kg/net
Ne mažesnė kaip 63,7 €, bet mažesnė kaip 65 €
12,8 + 5,5 €/100 kg/net
Mažesnė kaip 63,7 €
12,8 + 15,2 €/100 kg/net
<…>
<…>
<…>
III. Ginčo pagrindinėje byloje faktinės aplinkybės ir prejudiciniai klausimai
23.
2019 m. balandžio 23 d.OGL-Food kaip importuotoja Svilengrado (Bulgarija) muitinei pateikė muitinės deklaraciją, kurioje pagal išleidimo į laisvą apyvartą galutiniam vartojimui procedūrą deklaravo Turkijos kilmės „šviežias cukinijas“, klasifikuojamas prekių nomenklatūros 07099310 subpozicijoje, sveriančias 4800 kg (toliau – ginčijama siunta), kurių muitinė vertė, perskaičiavus į eurus, yra 90,81 EUR už 100 kg. Eksportuotojas buvo Antalijoje (Turkija) įsteigta bendrovė.
24.
2019 m. balandžio 23 d. datai Komisija buvo nustačiusi bet kurios kilmės cukinijų fiksuotąją importo vertę – 53,80 EUR už 100 kg. Kadangi deklaruotoji ginčijamos siuntos sandorio vertė viršijo šią fiksuotąją importo vertę daugiau kaip 8 %, OGL-Food pagal Deleguotojo reglamento 2017/891 75 straipsnio 2 dalį pateikė 982,17 Bulgarijos levo (BGN) (apie 502 EUR) garantiją.
25.
2019 m. balandžio 24 d. rašte muitinė, nustačiusi visą ginčijamai partijai įsigyti sumokėtą sumą – 109,6 EUR už 100 kg, atsižvelgusi į įvairias OGL-Food patirtas išlaidas, ją informavo, jog pagal Deleguotojo reglamento 2017/891 75 straipsnio 5 dalį ši bendrovė privalo įrodyti, kad ginčijama siunta buvo realizuota rinkoje tokiomis sąlygomis, kurios patvirtintų deklaruotos muitinės vertės teisingumą.
26.
2019 m. gegužės 23 d.OGL-Food pateikė muitinei tam tikrus dokumentus, susijusius, be kita ko, su ginčijamos partijos pirkimu ir pardavimu, ir, remdamasi pateiktais įrodymais, paprašė grąžinti pateiktą garantiją.
27.
Remiantis pardavimo kainą patvirtinančiu dokumentu, OGL‑Food pardavė ginčijamą partiją po 106 EUR už 100 kg. Kadangi ši kaina buvo mažesnė už visą 109,6 EUR už 100 kg pirkimo kainą, kurią OGL-Food sumokėjo už ginčijamos partijos įsigijimą, muitinė nusprendė, jog ši bendrovė neįrodė, kad ši partija buvo realizuota tokiomis sąlygomis, kurios patvirtintų deklaruotosios sandorio vertės teisingumą. Šiomis aplinkybėmis pagal Deleguotojo reglamento 2017/891 75 straipsnio 5 dalies trečią pastraipą garantija turėjo likti sulaikyta kaip importo muitas.
28.
Pagal Sąjungos muitinės kodekso 22 straipsnio 6 dalį OGL-Food buvo pranešta apie priežastis, kuriomis muitinės direktorius ketina grįsti savo sprendimą, ir paprašyta per 30 dienų pareikšti savo nuomonę.
29.
Savo pastabose OGL-Food pirmiausia tvirtino, kad pagal Deleguotojo reglamento 2017/891 75 straipsnį nereikalaujama pelningo perpardavimo, siekiant įrodyti, kad sandorio vertė, deklaruota kaip muitinė vertė, yra teisinga. Ji taip pat pabrėžė, kad šis pardavimas buvo ilgalaikių komercinių santykių su tarptautiniu prekybos centrų tinklu Lidl dalis ir kad ištyrus ilgesnį laikotarpį būtų buvę galima pastebėti pelno gavimą. Galiausiai OGL-Food pažymėjo, kad kaina, už kurią ji pardavė ginčijamą partiją, gerokai viršijo fiksuotąją importo vertę, kurią Komisija apskaičiavo šioms prekėms 2019 m. balandžio 23 d.
30.
2020 m. spalio 30 d. sprendime (
15
) muitinės direktorius, be kita ko, konstatavo, kad pateikta garantija turi likti negrąžinta, nes turi būti sumokėtas 982,17 BGN importo muitas. Šis sprendimas grindžiamas, pirma, tuo, kad OGL-Food nepateikė įrodymų, galinčių paaiškinti didelį skirtumą tarp deklaruotosios 90,81 EUR už 100 kg sandorio vertės ir 53,80 EUR už 100 kg fiksuotosios importo vertės, pavyzdžiui, dėl ginčijamos partijos ypatingos kokybės ar ekologinės kilmės, nes jos tiesiog apibūdintos kaip „1 klasės“ prekės. Antra, muitinės direktorius atsižvelgė į nuostolius, patirtus parduodant ginčijamą partiją, ir nusprendė, kad OGL-Food neįrodė jos realizavimo tokiomis sąlygomis, kurios patvirtintų deklaruotosios sandorio vertės teisingumą, kaip tai suprantama pagal Deleguotojo reglamento 2017/891 75 straipsnio 5 dalį.
31.
Grįsdama Administrativen sad Sofia-grad (Sofijos miesto administracinis teismas, Bulgarija) pareikštą ieškinį dėl 2020 m. spalio 30 d. sprendimo panaikinimo, OGL-Food teigia, jog muitinei pateikta neginčijama informacija patvirtina, kad deklaruotoji sandorio vertė atitinka Sąjungos muitinės kodekso 70 straipsnio sąlygas. Šiomis aplinkybėmis OGL-Food patikslina, pirma, kad pelno, gauto pardavus panašias prekes konkrečiam klientui, buvimas apskaičiuojamas kas mėnesį, o ne pagal kiekvieną atskirą sandorį. Antra, ginčijamos partijos pardavimo Sąjungos rinkoje kaina, apskaičiuota pagal Sąjungos muitinės kodekso 74 straipsnio 2 dalies c punktą, patvirtina deklaruotosios sandorio vertės teisingumą. Be to, OGL-Food priduria, kad ji ir Lidl nėra verslo partnerės, kaip tai suprantama pagal Sąjungos muitinės kodekso įgyvendinimo reglamento 127 straipsnio 1 dalies b punktą.
32.
Muitinės direktorius savo ruožtu pažymi, pirma, kad OGL-Food nepateikė įrodymų, kurie pateisintų didelę deklaruotąją sandorio vertę, palyginti su fiksuotąja importo verte, pavyzdžiui, dėl ypatingos atitinkamų prekių kokybės ar jų ekologinės kilmės. Antra, tai, kad OGL-Food pardavė ginčijamą partiją nuostolingai, neatitinka rinkos logikos, pagal kurią ji turėtų siekti komercinės naudos. Trečia, Sąjungos muitinės kodeksas taikomas nedarant poveikio Deleguotajam reglamentui 2017/891. O pagal pastarąjį reglamentą nenumatyta galimybė atsižvelgti į kitas importo operacijas, siekiant įvertinti, ar importuojant ginčijamą siuntą buvo deklaruota teisinga sandorio vertė. Be to, ketvirta, Sąjungos muitinės kodekso 74 straipsnio 2 dalies c punkte numatytas antrinis muitinės vertės nustatymo metodas šioje byloje nagrinėjamu atveju netaikytinas.
33.
Regis, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas mano, kad 2020 m. spalio 30 d. sprendime pateikta analizė, kuri yra nepalanki OGL-Food, neatitinka nacionalinių teismų jurisprudencijos, susijusios su Deleguotojo reglamento 2017/891 75 straipsnio 5 dalies išaiškinimu. Atsižvelgdamas į tai, minėtas teismas taip pat mano, kad OGL-Food pateikti argumentai nepagrįsti. Konkrečiai kalbant, minėto teismo teigimu, reikia išnagrinėti, ar OGL-Food su eksportuotoju ir su klientu Sąjungoje, t. y. Lidl, palaiko santykius, leidžiančius juos laikyti susijusiais asmenimis, kaip tai suprantama pagal Sąjungos muitinės kodekso 70 straipsnio 3 dalies d punktą ir 74 straipsnio 2 dalies c punktą.
34.
Pirma, reikia įvertinti, ar, nesant komercinės sutarties ar kito teisinio santykio tarp šalių, pagrindinėje byloje nagrinėjamų ilgalaikių, periodinių ir pasikartojančių tiekimo santykių, kuriuos patvirtina sąskaitos faktūros ir su jomis susiję apskaitos įrašai, pakanka, kad eksportuotojas ir OGL-Food būtų pripažinti asmenimis, kurie yra „juridiškai pripažinti verslo partneriai“, kaip tai suprantama pagal Sąjungos muitinės kodekso įgyvendinimo reglamento 127 straipsnio 1 dalies b punktą, vadinasi, ir susijusiais asmenimis, kaip jie suprantami pagal Sąjungos muitinės kodekso 70 straipsnio 3 dalies d punktą, o tam reikėtų patikrinti, ar ši sąsaja turėjo įtakos deklaruotajai partijos sandorio vertei.
35.
Antra, OGL-Food prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiame teisme teigė, kad muitinė turėjo sutikti su deklaruotąja sandorio verte, nes ji buvo panaši į tapačių arba panašių prekių muitinę vertę, nustatytą pagal Sąjungos muitinės kodekso 74 straipsnio 2 dalies c punktą, kaip jos prašymu apskaičiavo teismo ekspertas. Minėtas teismas mano, kad, siekiant įvertinti šio argumento, grindžiamo Sąjungos muitinės kodekso įgyvendinimo reglamento 134 straipsnio 2 dalies b punktu, svarbą, reikia įvertinti, ar OGL-Food ir jos pirmojo komercinio lygmens pirkėjas Lidl yra susiję asmenys, kaip tai suprantama pagal Sąjungos muitinės kodekso 74 straipsnio 2 dalies c punktą ir jo įgyvendinimo taisykles nustatantį Sąjungos muitinės kodekso įgyvendinimo reglamento 142 straipsnio 4 dalies b punktą. Šiuo klausimu minėtas teismas mano, kad sąvoka „susiję asmenys“ Sąjungos muitinės kodekso 70 straipsnio 3 dalies d punkte ir 74 straipsnio 2 dalies c punkte turi tokią pat reikšmę kaip ir Sąjungos muitinės kodekso įgyvendinimo reglamento 127 straipsnio 1 dalyje ir 142 straipsnio 4 dalies b punkte.
36.
Vis dėlto prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui kyla klausimas, ar importuotojas gali pirmą kartą remtis Sąjungos muitinės kodekso 74 straipsnio 2 dalies c punkte numatytu dedukcijos metodu (
16
) pateikdamas skundą dėl sprendimo, kuriuo nustatoma skola muitinei, t. y. pasibaigus Deleguotojo reglamento 2017/891 75 straipsnio 5 ir 6 dalyse numatytiems terminams, dėl kurių prarandama garantija. Jei atsakymas būtų neigiamas, šiam teismui kyla abejonių dėl importuotojo teisės į gynybą paisymo ir dėl to, ar jis gali konstatuoti, kad importuotojas yra su eksportuotoju arba jo klientu Sąjungoje susijęs asmuo, kaip tai suprantama pagal minėtas nuostatas, nors sprendime, kuriuo nustatoma skola muitinei, sandorio vertė nebuvo atmesta dėl šios priežasties.
37.
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui taip pat kyla klausimas, ar Deleguotojo reglamento 2017/891 75 straipsnio 5 dalis turi būti aiškinama taip, kad importuotojas turi pateikti pirkimo sutartį ar bet kokį kitą lygiavertį dokumentą, ar muitinė gali atsižvelgti į tai, kad ginčijama partija buvo parduota nuostolingai Sąjungos rinkoje, ir ar taikant šią nuostatą svarbios su šiuo nuostolingu pardavimu susijusios aplinkybės.
38.
Galiausiai prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui kyla klausimas, ar Deleguotojo reglamento 2017/891 75 straipsnio 5 dalis turi būti aiškinama taip, kad muitinė gali nustatyti muitinę vertę remdamasi fiksuotosios importo vertės dydžiu, kai deklaruotoji sandorio vertė yra neįprastai didelė, nekeldama abejonių dėl eksportuotojo išrašytos sąskaitos faktūros autentiškumo ir įrodymo, kad jam buvo sumokėta, ir nesant papildomų importuotojo įrodymų siekiant įrodyti deklaruotosios sandorio vertės teisingumą.
39.
Tokiomis aplinkybėmis Administrativen sad Sofia-grad (Sofijos miesto administracinis teismas) nutarė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
1)
Ar, atsižvelgiant į [Sąjungos muitinės kodekso] 70 straipsnio 1 dalį, taikomą kartu su [Deleguotojo reglamento 2017/891] 75 straipsnio 5 dalies pirma pastraipa ir 75 straipsnio 6 dalimi, vertinant [Sąjungos muitinės kodekso] 70 straipsnio 3 dalies d punkto sąlygą, kad „pirkėjas ir pardavėjas nėra susiję“, kiek tai susiję su prekių sandorio vertės taikymu muitinės tikslais, konkrečios muitinės deklaracijos dėl daržovių importo kontekste laikytini svarbiais:
–
informacija apie šalių, susijusių su prekių importu ir tų pačių prekių pardavimu pirmajame apyvartos lygmenyje Sąjungoje, teisinius santykius, t. y. informacija apie ilgalaikį ir pasikartojantį tos pačios rūšies didelės vertės prekių tiekimą dideliais kiekiais, kuri neleidžia daryti išvados, kad santykiai buvo atsitiktiniai konkretaus vertinamo importo atveju;
–
informacija apie sąskaitas faktūras, išrašytas už tiekiamas prekes, jų apmokėjimą, sąskaitų faktūrų registravimą importuotojo buhalterinėje apskaitoje ir [pridėtinės vertės mokesčio (PVM)] apskaitoje arba apie teisę į atskaitą, kuria pasinaudota konkretaus importo atveju;
–
tai, kad deklaruotoji konkretaus vertinamo importo sandorio vertė yra gerokai didesnė už fiksuotąją importo vertę, kurią Komisija nustatė tai pačiai prekei importo muitų taikymo daržovių sektoriuje tikslais, o ta pati prekė Sąjungoje parduodama nuostolingai;
–
tai, kad importuotojas nepateikė nei muitinės reikalaujamos su konkrečiu importu susijusios komercinės sutarties, nei dokumento, susijusio su kitais susitariančiųjų šalių teisiniais santykiais?
Jei nurodytos aplinkybės yra svarbios, ar jos leidžia importuojantį ir eksportuojantį prekybininką arba importuotoją ir pirkėją pirmajame apyvartos Sąjungoje lygmenyje priskirti „juridiškai pripažintiems verslo partneriams“ arba susijusiems asmenims, kaip apibrėžta [Sąjungos muitinės kodekso įgyvendinimo reglamento] 127 straipsnio 1 dalies b punkte ir 142 straipsnio 4 dalies b punkte?
Jei pirmiau nurodytų aplinkybių, nors ir svarbių, nepakanka, kad prekybininkai būtų laikomi susijusiais asmenimis, tuomet ar atliekant [Deleguotojo reglamento 2017/891] 75 straipsnio 6 dalyje numatytą patikrą reikia įvertinti, ar prekybininkų ryšiai turėjo įtakos nustatant didesnę konkrečių importuojamų prekių kainą, siekiant užkirsti kelią muitų vengimui ir Sąjungos biudžeto mokestinių pajamų praradimui, taip pat atsižvelgiant į vėlesnį nuostolingą pardavimą pirmajame apyvartos Sąjungoje lygmenyje?
2)
Ar remiantis Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos [toliau – Chartija] 47 straipsnio 1 dalimi ir 41 straipsnio 2 dalies c punktu, aiškinamais atsižvelgiant į importuotojo teisę pateikti skundą pagal [Sąjungos muitinės kodekso] 44 straipsnio 1 dalį, į šio kodekso 29 straipsnyje ir 22 straipsnio 7 dalyje įtvirtintą muitinės pareigą nurodyti sprendimo motyvus, į bylos aplinkybes, taip pat į tai, kad pirmosios instancijos teismas, nagrinėdamas skundą dėl sprendimo, privalo savo iniciatyva patikrinti jo teisėtumą, taip pat skunde nenurodytu pagrindu, rinkti naujus įrodymus ir skirti ekspertus, darytina išvada, kad:
–
[Sąjungos muitinės kodekso] 70 straipsnio 3 dalies d punkte nurodyto reikalavimo, kad „pirkėjas ir pardavėjas [nebūtų] susiję arba jų ryšys [neturėtų] įtakos kainai“, laikymasis gali būti pirmą kartą tikrinamas nagrinėjant bylą teisme, ar muitinė šį klausimą turi įvertinti jau ginčijamo sprendimo motyvuose?
–
jeigu importuotojas turėjo procesinę galimybę, tačiau aiškiai nenurodė, kad importuojamų prekių vertę nustatys taikydamas dedukcinį metodą pagal [Sąjungos muitinės kodekso] 74 straipsnio 2 dalies c punktą, dėl aiškiai nurodyto šios vertės nustatymo naikinamojo termino [Deleguotojo reglamento Nr. 2017/891] 75 straipsnio 5 ir 6 dalims prieštarautų tai, kad ši vertė pirmą kartą būtų nustatyta teisme nagrinėjant skundą dėl sprendimo, be kita ko, siekiant atsižvelgti į importuotojo prieštaravimus, grindžiamus tuo, kad prekių pardavimo kaina Sąjungoje yra artima deklaruotai sandorio vertei?
3)
Ar remiantis [Deleguotojo reglamento Nr. 2017/891] 75 straipsnio 5 dalies ketvirta pastraipa, kurioje nustatyta, kad „importuotojas <…> pateikia visus atitinkamam muitiniam tikrinimui atlikti reikalingus dokumentus, susijusius su kiekvieno atitinkamos partijos produkto pardavimu ir realizavimu“, atsižvelgiant į 2020 m. kovo 11 d. Teisingumo Teismo sprendimo X(Papildomų importo muitų išieškojimas) (C‑160/18, EU:C:2020:190) rezoliucinės dalies 1 punkte pateiktą išaiškinimą, siekiant įrodyti deklaruotąją sandorio vertę pagal Sąjungos muitinės kodekso 70 straipsnio 1 dalį nagrinėjamos bylos aplinkybėmis, galima teigti, kad,
–
muitinė, o skundo atveju – teismas privalo atsižvelgti į aplinkybę, kad importuotas produktas (daržovės) Sąjungoje parduodamas nuostolingai, kaip į rimtą įrodymą, kad deklaruota importo kaina padidinta dirbtinai, taip pat turint omenyje įtakos deklaruotajai sandorio vertei turėjusių asmenų sąsajų vertinimą, be kita ko, siekiant užkirsti kelią muitų vengimui ir mokesčių slėpimui;
–
importuotojas turi pateikti sutartį ar kitą lygiavertį dokumentą, įrodantį kainą, kuri turi būti sumokėta už prekes, kai jos parduodamos eksportui į Sąjungos muitų teritoriją, o gal pakanka įrodymo, kad importuojant prekes sumokėta jų deklaruotoji vertė, arba
–
importuotojas, importuodamas daržoves, privalo pateikti tik [Deleguotojo reglamento Nr. 2017/891] 75 straipsnio 5 dalies ketvirtoje pastraipoje aiškiai nurodytus dokumentus, kuriais įrodoma deklaruotoji sandorio vertė, todėl aplinkybės, susijusios su tų pačių prekių nuostolingu pardavimu Sąjungoje, nėra svarbios atliekant vertinimą pagal to reglamento 75 straipsnio 6 dalį dėl sandorio vertės nepripažinimo ir importo muito nustatymo?
4)
Ar remiantis [Deleguotojo reglamento 2017/891] 75 straipsnio 5 ir 6 dalimis ir 2016 m. birželio 16 d. Sprendime EURO 2004Hungary (C‑291/15, EU:C:2016:455) pateiktu išaiškinimu, atsižvelgiant į pagrindinėje byloje nagrinėjamas aplinkybes, galima daryti išvadą, kad daržoves importuojant iš trečiųjų šalių muitinė vertė neturi būti nustatoma remiantis deklaruotąja sandorio verte, kai:
–
deklaruotoji sandorio vertė yra gerokai didesnė už standartinę importo vertę, kurią Komisija nustatė toms pačioms prekėms tikslu taikyti importo muitus daržovių sektoriuje;
–
muitinė neginčija arba kitaip neabejoja sąskaitos faktūros ir prekių kainos sumokėjimo įrodymo, pateiktų kaip faktiškai sumokėtos importo kainos įrodymai, autentiškumu;
–
muitinei paprašius importuotojas nepateikė: sutarties ar kito lygiaverčio dokumento, patvirtinančio kainą, kuri bus mokama už prekes, parduodamas eksportui į Sąjungos muitų teritoriją, įskaitant papildomus įrodymus apie prekių ekonominius elementus, pateisinančius didesnę vertę, kai jos perkamos iš eksportuotojo, [pavyzdžiui] kai perkami ekologiški produktas arba ypatingos kokybės konkreti daržovių partija?“
40.
OGL-Food, Muitinės direktorius, Bulgarijos vyriausybė ir Komisija pateikė rašytines pastabas. Šios šalys taip pat dalyvavo 2023 m. sausio 25 d. vykusiame teismo posėdyje, per kurį jos atsakė į Teisingumo Teismo žodžiu pateiktus klausimus.
IV. Analizė
A.
Įžanginės pastabos dėl teisinio pagrindo
41.
Primintina, jog Sąjungos muitinės kodekso 1 straipsnio 1 dalyje numatyta, kad šiame kodekse nustatomos bendrosios taisyklės ir procedūros, taikomos į Sąjungos muitų teritoriją įvežamoms arba iš jos išvežamoms prekėms. Jame priduriama, kad šis kodeksas vienodai taikomas visoje šioje teritorijoje, „nedarant poveikio tarptautin[ėms] konvencijoms ir kitų sričių Sąjungos teisės aktams“. Taigi vaisiams ir daržovėms taikomos Reglamente Nr. 1308/2013 ir Deleguotajame reglamente 2017/891 įtvirtintos muitų teisės normos yra specialusis reglamentavimas, palyginti su Sąjungos muitinės kodeksu.
42.
Reglamento Nr. 1308/2013 181 straipsnyje numatyta, pirma, nustatyti tam tikrų vaisių ir daržovių sektorių produktų įvežimo kainą, atitinkančią siuntos muitinę vertę, apskaičiuotą pagal Sąjungos muitinės kodeksą ir jo įgyvendinimo reglamentą. Antra, juo Komisijai suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus, kuriuose būtų numatyta, kad deklaruotos siuntos įvežimo kainos teisingumas turi būti tikrinamas pagal fiksuotąją importo vertę, ir nustatyti sąlygas, kuriomis reikalaujama pateikti garantiją.
43.
Tuo remdamasi Komisija Deleguotojo reglamento 2017/891 74 straipsnio 1 dalyje dėl tam tikrų vaisių ir daržovių, įskaitant cukinijas, numatė, kad valstybės narės turi kiekvieną dieną pranešti, pirma, apie vidutines reprezentacines iš trečiųjų valstybių importuotų produktų, parduotų valstybių narių importo rinkose, kainas ir, antra, apie bendrą šių produktų kiekį, jei jis viršija 10 tonų, atitinkančių šias vidutines kainas.
44.
Kiek tai susiję su tų pačių vaisių ir daržovių, įskaitant cukinijas, įvežimo kainų pagrindu, šio deleguotojo reglamento 75 straipsnyje numatyti trys muitinės vertės apskaičiavimo būdai.
45.
Pirmasis apskaičiavimo būdas grindžiamas sandorio verte, nustatoma pagal Sąjungos muitinės kodekso 70 straipsnį (
17
). Primintina, jog šiame straipsnyje nurodyta, kad prekių muitinės vertės pagrindas visų pirma yra sandorio vertė, tai yra kaina, faktiškai sumokėta arba mokėtina už prekes, parduodamas eksportui į Sąjungos muitų teritoriją (
18
). Tame pat 70 straipsnyje taip pat numatyta, kad ši sandorio vertė taikoma, jei yra įvykdytos tam tikros sąlygos, be kita ko, sąlyga, susijusi su pirkėjo ir pardavėjo tarpusavio sąsajų nebuvimu ar šių sąsajų įtakos kainai nebuvimu (
19
). Sąjungos muitinės kodekso įgyvendinimo reglamento 127 straipsnio 1 dalies b punkte patikslinta, kad du asmenys yra susiję tarpusavyje, jei jie yra verslo partneriai.
46.
Pirmuoju atveju, jei cukinijų importuotojo deklaruota sandorio vertė daugiau nei 8 % viršija fiksuotąją importo vertę, kurią Komisija apskaičiavo išleidimo į laisvą apyvartą metu, importuotojas turi pateikti muitų, kurie turėtų būti mokami, jei produktas būtų klasifikuojamas pagal šią fiksuotąją importo vertę, sumos dydžio garantiją (
20
). Mokėtinų kintamų muitų suma lygi nuliui, jeigu cukinijų įvežimo kaina yra lygi arba viršija 69,2 EUR už 100 kg grynojo svorio, o žemiau šios ribos kuo mažesnė įvežimo kaina, tuo didesnė yra mokėtinų kintamų muitų suma (
21
).
47.
Pagal antrąjį apskaičiavimo metodą gali būti naudojamas dedukcinis metodas (
22
). Primintina, jog Sąjungos muitinės kodekso 74 straipsnio 2 dalies c punkte numatyta, kad jeigu sandorio vertės nustatyti neįmanoma, muitinė vertė nustatoma pagal prekių vieneto kainą, už kurią Sąjungos muitų teritorijoje su pardavėjais nesusijusiems asmenims parduotas didžiausias bendras importuotų prekių arba tapačių ar panašių importuotų prekių kiekis. Sąjungos muitinės kodekso įgyvendinimo reglamento 142 straipsnyje patikslinami keli aspektai: pirma, vertinamas pardavimas turėjo įvykti vertintinų prekių importo metu arba maždaug tuo pačiu metu (
23
); be to, neatsižvelgiama į pardavimą susijusiems asmenims (
24
); galiausiai iš vieneto kainos išskaitomi, be kita ko, importo muitai (
25
).
48.
Kai dedukcinis metodas naudojamas cukinijų partijai, Deleguotojo reglamento 2017/891 75 straipsnio 3 dalyje numatyta, kad muitai išskaitomi Įgyvendinimo reglamento 2017/892 38 straipsnio 1 dalyje nustatytomis sąlygomis, ir kad todėl importuotojas pateikia garantiją, lygią muito sumai, kurią jis būtų sumokėjęs, jei prekės būtų klasifikuojamos remiantis taikytina fiksuotąja importo verte. Šio 38 straipsnio 1 dalyje numatyta, kad Komisija, be kita ko, cukinijoms kiekvieną darbo dieną kiekvienos kilmės šalies kilmės produktui nustato fiksuotąją importo vertę, lygią Deleguotojo reglamento 2017/891 74 straipsnyje nurodytų reprezentacinių kainų svertiniam vidurkiui, atskaičiavus fiksuotą 5 EUR už 100 kg sumą ir muitus ad valorem.
49.
Taigi muitų suma, išskaityta iš cukinijų partijos vieneto kainos, siekiant nustatyti muitinę vertę, apskaičiuojama remiantis atitinkamos dienos fiksuotąja importo verte, kol bus įrodytas vieneto kainos teisingumas.
50.
Trečiasis apskaičiavimo metodas yra supaprastintas metodas, taikomas siuntomis importuojamoms prekėms. Pastarųjų atveju Deleguotojo reglamento 2017/891 75 straipsnio 4 dalyje tiesiogiai numatyta taikyti dedukcijos metodą, tačiau jo ypatumas yra toks: taikoma pagal Įgyvendinimo reglamento 2017/892 38 straipsnį apskaičiuota fiksuotoji importo vertė. Kaip nurodžiau šios išvados 48 punkte, šio straipsnio 1 dalyje numatyta, kad Komisija kiekvieną dieną apskaičiuoja fiksuotąją importo vertę. Minėto straipsnio 2 dalyje nurodyta, kad kai nustatoma fiksuotoji importo vertė, vieneto kaina, kaip ji suprantama pagal Sąjungos muitinės kodekso įgyvendinimo reglamento 142 straipsnį, netaikoma ir pakeičiama 1 dalyje nurodyta fiksuotąja importo verte.
51.
Taigi, siuntomis importuojamų cukinijų partijos muitinė vertė bus nustatyta pagal atitinkamos dienos fiksuotąją importo vertę. Kadangi ši vertė yra žinoma iš karto, nereikia pateikti garantijos, jei muitinė vertė būtų nustatyta vėliau, kaip taikant pirmuosius du apskaičiavimo metodus.
52.
Galutinio muitinės vertės nustatymo klausimas reglamentuojamas Deleguotojo reglamento 2017/891 75 straipsnio 5 dalyje. Šioje dalyje nurodyta, kad importuotojas per vieną mėnesį nuo atitinkamų prekių pardavimo turi ne vėliau kaip per keturis mėnesius nuo išleidimo į laisvą apyvartą deklaracijos priėmimo dienos arba įrodyti, kad partija realizuota laikantis sąlygų, patvirtinančių Sąjungos muitinės kodekso 70 straipsnyje nurodytų kainų teisingumą, arba nustatyti muitinę vertę pagal dedukcinį metodą. Minėto straipsnio 5 dalyje nurodyta, kad, nesilaikant vieno iš šių terminų, prarandama pateikta garantija ir kad pateikta garantija grąžinama, jei pateikiami muitinę tenkinantys įrodymai apie produktų realizavimo sąlygas. Priešingu atveju garantija negrąžinama ir panaudojama importo mokesčiams sumokėti. Be to, siekdamas įrodyti, kad partija buvo realizuota pirma nurodytomis sąlygomis, importuotojas turi pateikti ne tik sąskaitą faktūrą, bet ir visus muitiniam tikrinimui atlikti reikalingus dokumentus, susijusius su kiekvieno atitinkamos partijos produkto pardavimu ir realizavimu, įskaitant dokumentus, susijusius su partijos vežimu, draudimu, tvarkymu ir laikymu.
53.
Deleguotojo reglamento 2017/891 75 straipsnio 5 dalies išaiškinimas yra svarbiausias atsakant į Teisingumo Teismui pateiktus prejudicinius klausimus. Pirmiausia išnagrinėsiu antrąjį prejudicinį klausimą, susijusį su galimybe teisminio nagrinėjimo etapu pakeisti sprendimo dėl muitų motyvus, ir tada nagrinėsiu pirmąjį prejudicinį klausimą, susijusį su verslo partnerių ar susijusių asmenų sąvoka.
B.
Dėl antrojo prejudicinio klausimo
54.
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės klausia, ar importuotų prekių muitinės vertės nustatymo metodas teismo arba importuotojo iniciatyva gali būti pakeistas teisminio nagrinėjimo etapu, taigi pasibaigus Deleguotojo reglamento 2017/891 75 straipsnio 5 ir 6 dalyse numatytiems terminams, per kuriuos importuotojui leidžiama pagrįsti deklaruotąją muitinę vertę, atsižvelgiant į teisę į veiksmingą teisinę gynybą ir pareigą nurodyti motyvus, saugomas atitinkamai pagal Chartijos 47 straipsnį ir 41 straipsnio 2 dalies c punktą bei Sąjungos muitinės kodekso 44 straipsnio 1 dalį ir 29 straipsnį, siejamus su jo 22 straipsnio 7 dalimi. Šiam teismui taip pat kyla klausimas, ar, pirma, Sąjungos muitinės kodekso 70 straipsnio 3 dalies d punkte nustatytą sąlygą dėl susijusių asmenų galima pirmą kartą išnagrinėti teismo procese ir, antra, ar teismo procese galima pirmą kartą remtis dedukciniu metodu pateikiant pagrindinius argumentus arba prieštaravimą dėl to, kad deklaruotoji sandorio vertė beveik nesiskyrė nuo vertės, apskaičiuotos taikant šį dedukcinį metodą.
55.
Taigi man atrodo, kad šį klausimą galima suskirstyti į du etapus. Pirma, ar muitinės sprendimo motyvai gali būti pakeisti teisminio nagrinėjimo etapu, teismui pakeičiant šiuos motyvus savo iniciatyva arba ieškovo prašymu, šiam pateikiant prieštaravimą? Antra, ar šie nauji muitinės sprendimo motyvai gali būti susiję su šalių tarpusavio ryšiu ir šio ryšio įtaka kainai tokiu atveju, koks nagrinėjamas pagrindinėje byloje?
56.
Pirma, dėl muitinės sprendimo motyvų pakeitimo pažymėtina, kad šis klausimas turi būti nagrinėjamas atsižvelgiant į Deleguotojo reglamento 2017/891 75 straipsnyje numatytus terminus ir sankciją už jų nesilaikymą, nes prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nurodo, kad pagal jo nacionalinės teisės aktus jis privalo savo iniciatyva įvertinti ginčijamo sprendimo ir ieškinyje nepaminėtų pagrindų teisėtumą, surinkti naujus įrodymus ir savo iniciatyva paskirti ekspertą.
57.
Nesant Sąjungos teisės nuostatų konkrečioje srityje, kiekviena valstybė narė, remdamasi valstybių narių procesinės autonomijos principu, turi nustatyti administracinės procedūros ir teismo proceso, skirtų iš Sąjungos teisės kylančių asmenų teisių aukšto lygio apsaugai užtikrinti, tvarką. Sąjungos teisėje numatytų teisių gynimo priemonių įgyvendinimo taisyklės neturi būti mažiau palankios, nei taikomos panašiems teisių, kylančių iš nacionalinės teisės sistemos, gynimo būdams (lygiavertiškumo principas), ir dėl tų taisyklių naudojimasis Sąjungos teisės sistemoje nustatytomis teisėmis neturi tapti praktiškai neįmanomas arba pernelyg sudėtingas (veiksmingumo principas) (
26
).
58.
Vis dėlto nagrinėjamu atveju egzistuoja Sąjungos muitų teisės normos, kuriose nustatytos konkrečios procedūrinės taisyklės.
59.
Pirma, Sąjungos muitinės kodekse numatyta, kad muitinį tikrinimą atlieka tik muitinė (
27
), o tai gali būti muitinės administracija ir bet kuri kita valdžios institucija, nacionalinės teisės aktų įgaliota taikyti tam tikrus muitų teisės aktus (
28
). Šiame kodekse nurodyta, kad prieš priimdama sprendimą, kuris galėtų būti nepalankus pareiškėjui, muitinė praneša pareiškėjui priežastis, kuriomis ji ketina pagrįsti savo sprendimą, ir suteikia jam galimybę per nustatytą laikotarpį pareikšti savo nuomonę (
29
). Sprendime, kuris nepalankus pareiškėjui, nurodomos priežastys, kurių pagrindu jis buvo priimtas, ir nurodoma 44 straipsnyje numatyta teisė pateikti skundą (
30
). Be to, Sąjungos muitinės kodekse nurodyta, kad teise pateikti skundą dėl muitinės sprendimo galima pasinaudoti dvejais etapais: pirma, pateikiant skundą muitinei ir, antra, aukštesnei nepriklausomai valdžios institucijai, kuri gali būti teisminė institucija (
31
). Be to, šiame kodekse nurodyta, kad muitinė gali veikti kaip teisminė institucija (
32
), bet jame nenumatyta atvirkščiai.
60.
Sąjungos muitinės kodekse numatyta, kad nuo skundo nagrinėjimo muitinėje etapo importuotojas turi dvi teises: teisę sužinoti jam nepalankaus sprendimo motyvus ir prieš tai teisę gauti informaciją apie numatomus motyvus. Vadinasi, motyvų pakeitimas teismo iniciatyva arba importuotojo prašymu teisminio nagrinėjimo etapu pagal nacionalines procesines nuostatas gali būti vertinamas kaip muitinis tikrinimas, kurį pagal Sąjungos muitinės kodeksą, kuris, kaip specialusis teisės aktas, yra viršesnis už nacionalines procesines nuostatas, atlieka valstybės narės muitinė. Šiuo klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nenurodo, ar pagal įstatymus ar kitus teisės aktus jis yra įgaliotas taikyti tam tikras muitų teisės nuostatas.
61.
Taigi ši iš dviejų etapų (muitinės ir teisminio etapo) sudaryta apskundimo tvarka ir sustiprinta išankstinio informavimo pareigos ir pareigos nurodyti motyvus apsauga gali užtikrinti teisę į veiksmingą teisinę gynybą ir pareigą nurodyti motyvus, kurios saugomos atitinkamai pagal Chartijos 47 straipsnį ir 41 straipsnio 2 dalies c punktą.
62.
Antra, Deleguotojo reglamento 2017/891 75 straipsnio 5 dalyje numatytas dvigubas laikotarpis, per kurį importuotojas turi įrodyti, kad partija buvo realizuota sąlygomis, patvirtinančiomis Sąjungos muitinės kodekso 70 straipsnyje nurodytų kainų teisingumą, arba nustatyti muitinę vertę pagal dedukcinį metodą. Pasibaigus šiems terminams (vienas mėnuo nuo prekių pardavimo, bet ne vėliau kaip per keturis mėnesius nuo išleidimo į laisvą apyvartą deklaracijos priėmimo dienos), taip pat nesant įrodymų, kad prekės buvo realizuotos numatytomis sąlygomis, garantija prarandama (
33
). Taigi už Deleguotojo reglamento 2017/891 75 straipsnio 5 dalyje nustatytų sąlygų nesilaikymą skiriama viena sankcija: garantijos, apskaičiuotos atsižvelgiant į fiksuotąją importo vertę, praradimas.
63.
Šis tam tikriems vaisiams ir daržovėms, įskaitant cukinijas, taikomos muitinės procedūros ypatumas puikiai parodo tai, kad muitinės vertės apskaičiavimo metodas turi būti pasirinktas apskundimo muitinei procedūros etapu. Taigi importuotojas turi pateikti muitinės vertės įrodymą pagal pasirinktą pagrindą, antraip jis praras garantiją.
64.
Iš visų šių aplinkybių matyti, kad nustatytos muitinės vertės pagrindo negalima keisti muitinės sprendimo teisminio nagrinėjimo etapu, nes tai reikštų teisės iš anksto sužinoti apie muitinės sprendimo, kuris gali būti nepalankus, motyvus ir teisės į šio neigiamo muitinės sprendimo motyvavimą atėmimą iš importuotojo.
65.
Antra, kiek tai susiję su naujų motyvų, kuriais remiamasi teisme, pobūdžiu, ar jie gali būti susiję su asmenų tarpusavio ryšiu ir šio ryšio įtaka kainai tokiu atveju, kaip nagrinėjamasis pagrindinėje byloje?
66.
Per teismo posėdį OGL-Food nurodė, kad teismo procese ji neprašė pakeisti muitinės vertės apskaičiavimo metodo ir taikyti dedukcinį metodą (
34
), tačiau, grįsdama pagal sandorio vertę deklaruotų prekių realizavimo būdus, ji norėjo pasinaudoti Sąjungos muitinės kodekso įgyvendinimo reglamento 134 straipsnio 2 dalies b punkte palikta galimybe įrodyti, kad sandorio vertė beveik nesiskyrė nuo tapačių ar panašių prekių muitinės vertės, nustatytos taikant dedukcinį metodą.
67.
Vis dėlto reikia pažymėti, kad minėtu Sąjungos muitinės kodekso įgyvendinimo reglamento 134 straipsniu, kuris taikomas sandoriams tarp susijusių asmenų, yra įgyvendinamas Sąjungos muitinės kodekso 70 straipsnio 3 dalies d punktas.
68.
Vis dėlto muitinės etapu importuotojas neteigė, kad buvo susijęs su pirmojo komercinio lygmens pirkėju ir nepateikė juos tarpusavyje saistančios sutarties, kaip to prašė muitinė, ir juo labiau nemėgino įrodyti, kad šios sąsajos neturėjo įtakos kainai. Šiuo etapu importuotojas galėjo įrodyti importuotų produktų realizavimo sąlygas remdamasis Sąjungos muitinės kodekso įgyvendinimo reglamento 134 straipsnio 2 dalies b punktu, o tai taip pat reiškia, jog jis turėjo įrodyti, kad jis ir pirmojo komercinio lygmens pirkėjas yra susiję tarpusavyje pagal šio įgyvendinimo reglamento 127 straipsnyje nustatytas taisykles (
35
) ir kad ši sąsaja neturėjo įtakos kainai.
69.
Be to, muitinės direktoriaus nurodyti motyvai nėra susiję su susijusių asmenų statusu, bet grindžiami dviem kitomis aplinkybėmis: didele pirkimo kaina importo metu (viršija 40,75 % fiksuotosios importo vertės) ir nuostolingu perpardavimu.
70.
Taigi argumentas dėl vertės, beveik nesiskiriančios nuo sandorio vertės, yra visiškai naujas, palyginti su muitinės direktoriaus nurodytais motyvais, ir jei jį būtų leista pateikti teisminio nagrinėjimo etapu, tai prilygtų prašymui, kad teismas pats atliktų muitinį tikrinimą, o tai būtų daugiau nei paprasti prieštaravimai, kurie gali būti susiję su pačiais motyvais.
71.
Apibendrindamas siūlau į antrąjį prejudicinį klausimą atsakyti, kad Deleguotojo reglamento 2017/891 75 straipsnio 2, 5 ir 6 dalys, siejamos su Sąjungos muitinės kodekso 5 straipsnio 1 ir 3 punktais, 22 straipsnio 6 dalimi, 29 straipsniu ir 44 straipsnio 2 dalimi, turi būti aiškinamos taip: jose numatyti terminai ir sankcija už šių terminų nesilaikymą neleidžia skundo nagrinėjimo teisme etape keisti muitinės sprendimo motyvų, įskaitant dėl pasirinkto muitinės vertės apskaičiavimo metodo arba sąvokos „susiję asmenys“, kaip tai suprantama pagal Sąjungos muitinės kodekso 70 straipsnio 3 dalies d punktą.
C.
Dėl pirmojo prejudicinio klausimo
72.
Pirmuoju prejudiciniu klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas Teisingumo Teismo klausia, kokie duomenys yra svarbūs siekiant įrodyti verslo partnerių ar susijusių asmenų statusą, kaip tai suprantama pagal Sąjungos muitinės kodekso įgyvendinimo reglamento 127 straipsnio 1 dalies b punktą ir 142 straipsnio 4 dalies b punktą. Be to, jam kyla klausimas, ar atliekant patikrinimą pagal Deleguotojo reglamento 2017/891 75 straipsnį, siekiant išvengti sukčiavimo muitų srityje, būtina įvertinti, ar ūkio subjektų tarpusavio santykiai neturėjo įtakos nustatant didesnę prekių, kurios vėliau perparduotos nuostolingai, kainą.
73.
Šį klausimą siūlau nagrinėti subsidiariai, atsižvelgiant į atsakymą į antrąjį prejudicinį klausimą.
74.
Teisingumo Teismas neseniai priimtame 2022 m. birželio 9 d. Sprendime Baltic Master (
36
) konstatavo, kad pagal Įgyvendinimo reglamento 181a straipsnį, įtrauktą iš dalies pakeitus šį reglamentą 1994 m. gruodžio 19 d. Komisijos reglamentu (EB) Nr. 3254/94 (
37
), nustatydamos muitinę vertę muitinės institucijos gali nepripažinti sandorio vertės, jei mano, kad deklaruota importuotų prekių vertė neatspindi jų realios vertės, nesvarbu, ar tarp importuotojo ir eksportuotojo yra ryšys (
38
). Ši bendra formuluotė leidžia pagal analogiją taikyti ją Sąjungos muitinės kodekso įgyvendinimo reglamento 140 straipsniui, kuriame iš esmės pakartotas tas pats 181a straipsnis dėl deklaruotos sandorio vertės nepriimtinumo. Minėtame 140 straipsnyje numatyta, kad, pirma, „[j]eigu muitinė turi pagrįstų abejonių dėl to, ar deklaruota sandorio vertė atspindi visą sumokėtą arba mokėtiną sumą, kaip nurodyta [Sąjungos muitinės] kodekso 70 straipsnio 1 dalyje, ji gali paprašyti, kad deklarantas pateiktų papildomos informacijos“ ir, antra, „jei abejonių nepavyksta išsklaidyti, muitinė gali nuspręsti, kad prekių vertė negali būti nustatoma pagal [šio] Kodekso 70 straipsnio 1 dalį“.
75.
Tame pat sprendime Teisingumo Teismas taip pat konstatavo, kad „dėl ryšio tarp asmenų dėl jų, kaip verslo partnerių, statuso, nurodyto Įgyvendinimo reglamento 143 straipsnio 1 dalies b punkte [ (
39
)], reikia pabrėžti, kad pati šios nuostatos formuluotė neapima jokios faktinės partnerystės“ (
40
). Jis pridūrė: „kadangi šioje nuostatoje nurodyti asmenys, kurie yra „juridiškai pripažinti verslo partneriai“, siekiant konstatuoti ryšį, reikia įrodyti, kad verslo partnerystę reglamentuojančiose nacionalinės teisės nuostatose numatytos sąlygos yra įvykdytos, todėl atmetama bet kokia teisiškai nepripažinta partnerystė“ (
41
).
76.
Tai reiškia, kad verslo partnerio teisinis statusas turi būti vertinamas pagal nacionalinę teisę ir kad prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nurodytos aplinkybės (nevienkartinis komercinių santykių pobūdis; duomenys, susiję su už tiekimą išrašytomis sąskaitomis faktūromis, kainos apmokėjimu, sąskaitų faktūrų įtraukimu į importuotojo apskaitą ir PVM registrus ir apie teisę į mokesčio atskaitą; deklaruotoji sandorio vertė, daug didesnė už fiksuotąją importo vertę, kai perparduodama nuostolingai; komercinės sutarties nebuvimas) gali būti svarbios tik tuo atveju, jei jos pagal nacionalinę teisę pagrindžia verslo partnerio teisinį statusą.
77.
Vis dėlto, norint atsakyti į šį klausimą, reikia išnagrinėti tam tikriems vaisiams ir daržovėms, įskaitant cukinijas, taikomų specialiųjų nuostatų ryšį su bendrosiomis Sąjungos muitinės kodekso ir jo įgyvendinimo reglamento nuostatomis.
78.
Jeigu importuotojas deklaravo sandorio vertę, Deleguotojo reglamento 2017/891 75 straipsnio 5 dalyje numatyta, kad per vieną mėnesį nuo atitinkamų prekių pardavimo jis per keturis mėnesius nuo deklaracijos dėl išleidimo į laisvą apyvartą priėmimo dienos turi įrodyti, kad partija buvo realizuota tokiomis sąlygomis, kurios patvirtina Sąjungos muitinės kodekso 70 straipsnyje nurodytų kainų teisingumą.
79.
Taigi, ar pakanka, kad importuotojas įrodytų, jog perparduodant importuojamas prekes įvykdytos Sąjungos muitinės kodekso 70 straipsnyje nustatytos sąlygos, visų pirma sąlyga dėl susijusių asmenų, o gal jis paprasčiausiai turi įrodyti, kad deklaruotąją sandorio vertę pateisina realizavimo sąlygos?
80.
Nuo šio atsakymo priklauso klausimo priimtinumas, nes jei pakaktų įrodyti tik importuotojo ir pirmojo komercinio lygmens pirkėjo tarpusavio ryšius ir jų įtaką kainai, nereikėtų kelti klausimo dėl prekių realizavimo sąlygų.
81.
Remiantis pažodiniu aiškinimu būtų galima manyti, kad pakanka vien šio perpardavimo už kainą, pagrindžiančią deklaruotąją sandorio vertę, įrodymo. Tačiau Sąjungos teisės aktų leidėjo pasirinktoje formuluotėje ne tik reikalaujama įrodyti sandorio vertės teisingumą, bet ir nurodomos perparduodamos prekės realizavimo sąlygos. Deleguotojo reglamento 2017/891 75 straipsnio 5 dalies trečioje pastraipoje nurodyta, kad garantija grąžinama tik tuo atveju, jei muitinei pateikiami ją tenkinantys įrodymai, susiję su realizavimo sąlygomis.
82.
Vis dėlto, atsižvelgiant į šios nuostatos tikslą, t. y. užkirsti kelią apgaulingam pridėtinių sąskaitų faktūrų išrašymui importuojant, siekiant išvengti muitų mokėjimo, matyti, kad nuoroda į Sąjungos muitinės kodekso 70 straipsnio sąlygas turi būti išsami. Nors išrašant sąskaitas faktūras už eksportuotą produktą tarp susijusių šalių galimas slaptas susitarimas, jis taip pat įmanomas perparduodant šią prekę Sąjungos teritorijoje, todėl svarbu tai, kad prekės negali būti perparduodamos susijusiems asmenims siekiant pagrįsti sandorio vertę, arba turi būti įrodyta, kad šis ryšys neturėjo įtakos kainai. Sąjungos teisės aktais, susijusiais su muitiniu įvertinimu, siekiama įtvirtinti teisingą, vienodą ir neutralią sistemą, kuri neleistų naudoti savavališkai nustatytų arba fiktyvių muitinių verčių. Taigi muitinė vertė turi atspindėti realią importuotos prekės ekonominę vertę (
42
).
83.
Taigi sandorio vertė negali būti naudojama, jei ryšiai tarp susijusių asmenų perkant prekes eksportui ir jas perparduodant Sąjungos muitų teritorijoje turėjo įtakos kainai. Tokiu atveju Sąjungos muitinės kodekso įgyvendinimo reglamente numatyta, kad net esant ryšiams tarp šalių išlieka galimybė remtis sandorio verte, jeigu ji beveik atitinka tapačių arba panašių prekių muitinę vertę, nustatytą taikant dedukcinį metodą (
43
), išskyrus palyginimą su importuotų prekių muitine verte.
84.
Vis dėlto šis tikslas įsitikinti pirkimo ir perpardavimo ekonominiu teisingumu, taigi ir tinkama muitų suma, taip pat gali būti pasiektas įrodinėjant realizavimo sąlygas, nes neįprastos realizavimo sąlygos gali rodyti slaptą susitarimą tarp susijusių asmenų, turintį įtaką kainai. Taigi ši pareiga įrodyti realizavimo sąlygas gali būti vertinama kaip supaprastintas įrodymas, patvirtinantis, kad galimi šalių tarpusavio ryšiai neturėjo įtakos kainai. Toks aiškinimas atitiktų būtent greitai gendantiems vaisiams ir daržovėms taikomų teisės aktų tikslą palengvinti jų vertės nustatymą siekiant apskaičiuoti įvežimo kainą, turint omenyje tai, kad dauguma greitai gendančių vaisių ir daržovių tiekiama pardavimui siuntomis, todėl sunku nustatyti jų kainą (
44
). Toks aiškinimas taip pat galėtų būti pateisinamas tuo, kad, jei per nustatytą terminą neįrodomos Deleguotojo reglamento 2017/891 75 straipsnio 5 dalyje nurodytos aplinkybės, muitinė pasilieka remiantis fiksuotąja importo verte apskaičiuotą garantiją.
85.
Iš viso to, kas išdėstyta, matyti, kad net jei prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas padarytų išvadą, kad ūkio subjektai yra susiję (o taip nėra), šios išvados nepakaktų siekiant įrodyti, kad yra įvykdytos Deleguotojo reglamento 2017/891 75 straipsnio 5 dalies sąlygos ir, be kita ko, kad produktai buvo realizuoti tokiomis sąlygomis, kurios patvirtina kainų teisingumą. Taigi atsakymas į šį klausimą neatrodo naudingas siekiant išspręsti ginčą, todėl atrodo nepriimtinas.
86.
Subsidiariai, siūlau į jį atsakyti taip: Sąjungos muitinės kodekso 70 straipsnio 3 dalies d punktas ir Sąjungos muitinės kodekso įgyvendinimo reglamento 127 straipsnio 1 dalies b punktas turi būti aiškinami taip, kad pirkėjo ir pardavėjo negalima laikyti juridiškai pripažintais verslo partneriais, jeigu jie neįrodo, kad įvykdytos nacionalinėse nuostatose numatytos sąlygos, susijusios su verslo partnerių statusu, o tai reiškia, kad neatsižvelgiama į teisiškai nepripažintą partnerystę.
V. Išvada
87.
Atsižvelgdamas į visa tai, kas išdėstyta, siūlau Teisingumo Teismui taip atsakyti į Administrativen sad Sofia-grad (Sofijos miesto administracinis teismas, Bulgarija) pateiktus prejudicinius klausimus:
1)
2017 m. kovo 13 d. Komisijos deleguotojo reglamento (ES) 2017/891, kuriuo Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1308/2013 papildomas nuostatomis dėl vaisių bei daržovių ir perdirbtų vaisių bei daržovių sektorių, Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1306/2013 papildomas nuostatomis dėl tuose sektoriuose taikytinų nuobaudų ir iš dalies keičiamas Komisijos įgyvendinimo reglamentas (ES) Nr. 543/2011, iš dalies pakeisto 2018 m. birželio 7 d. Komisijos deleguotuoju reglamentu (ES) 2018/1145, 75 straipsnio 2, 5 ir 6 dalys, siejamos su 2013 m. spalio 9 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 952/2013, kuriuo nustatomas Sąjungos muitinės kodeksas, iš dalies pakeisto 2016 m. gruodžio 14 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) 2016/2339, 5 straipsnio 1 ir 3 punktais, 22 straipsnio 6 dalimi, 29 straipsniu ir 44 straipsnio 2 dalimi,
turi būti aiškinamos taip:
jose numatyti terminai ir sankcija už šių terminų nesilaikymą neleidžia skundo nagrinėjimo teisme etape keisti muitinės sprendimo motyvų, įskaitant dėl pasirinkto muitinės vertės apskaičiavimo metodo arba sąvokos „susiję asmenys“, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 952/2013, iš dalies pakeisto Reglamentu 2016/2339, 70 straipsnio 3 dalies d punktą.
2)
Pirmasis prejudicinis klausimas yra nepriimtinas, tačiau, subsidiariai, į jį reikėtų atsakyti taip:
Reglamento Nr. 952/2013, iš dalies pakeisto Reglamentu 2016/2339, 70 straipsnio 3 dalies d punktas ir 2015 m. lapkričio 24 d. Komisijos įgyvendinimo reglamento (ES) 2015/2447, kuriuo nustatomos išsamios tam tikrų Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 952/2013, kuriuo nustatomas Sąjungos muitinės kodeksas, nuostatų įgyvendinimo taisyklės, iš dalies pakeisto 2018 m. balandžio 18 d. Komisijos įgyvendinimo reglamentu (ES) 2018/604, 127 straipsnio 1 dalies b punktas
turi būti aiškinami taip:
pirkėjo ir pardavėjo negalima laikyti juridiškai pripažintais verslo partneriais, jeigu jie neįrodo, kad įvykdytos nacionalinėse nuostatose numatytos sąlygos, susijusios su verslo partnerių statusu, o tai reiškia, kad neatsižvelgiama teisiškai nepripažintą partnerystę.
(
1
)	Originalo kalba – prancūzų.
(
2
)	OL L 269, 2013, p. 1.
(
3
)	OL L 354, 2016, p. 32, toliau – Sąjungos muitinės kodeksas.
(
4
)	OL L 343, 2015, p. 558.
(
5
)	OL L 101, 2018, p. 22, toliau – Sąjungos muitinės kodekso įgyvendinimo reglamentas.
(
6
)	OL L 138, 2017, p. 4.
(
7
)	OL L 208, 2018, p. 1, toliau – Deleguotasis reglamentas 2017/891.
(
8
)	OL L 347, 2013, p. 671.
(
9
)	OL L 350, 2017, p. 15, toliau – Reglamentas Nr. 1308/2013.
(
10
)	1992 m. spalio 12 d. Tarybos reglamentas, nustatantis Bendrijos muitinės kodeksą (OL L 302, 1992, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 2 sk., 4 t., p. 307). Šis reglamentas buvo panaikintas 2008 m. balandžio 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 450/2008, nustatančiu Bendrijos muitinės kodeksą (Modernizuotas muitinės kodeksas) (OL L 145, 2008, p. 1), kuris pats buvo panaikintas Sąjungos muitinės kodeksu.
(
11
)	1993 m. liepos 2 d. Reglamentas, išdėstantis Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2913/92, nustatančio Bendrijos muitinės kodeksą, įgyvendinimo nuostatas (OL L 253, 1993, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 2 sk., 4 t., p. 307), iš dalies pakeistas 1999 m. sausio 8 d. Komisijos reglamentu (EB) Nr. 46/1999 (OL L 10, 1999, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 2 sk., 4 t., p. 10) (toliau – Įgyvendinimo reglamentas), panaikintas 2016 m. balandžio 1 d. Komisijos įgyvendinimo reglamentu (ES) 2016/481 (OL L 87, 2016, p. 24), įsigaliojus Sąjungos muitinės kodekso įgyvendinimo reglamentui.
(
12
)	2017 m. kovo 13 d. Komisijos įgyvendinimo reglamentas (ES) 2017/892, kuriuo nustatomos Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1308/2013 taikymo vaisių bei daržovių ir perdirbtų vaisių bei daržovių sektoriuose taisyklės (OL L 138, 2017, p. 57).
(
13
)	OL L 256, 1987, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 2 sk., 2 t., p. 382.
(
14
)	OL L 273, 2018, p. 1, toliau – Reglamentas Nr. 2658/87.
(
15
)	Toliau – 2020 m. spalio 30 d. Sprendimas.
(
16
)	Toliau – dedukcinis metodas.
(
17
)	Deleguotojo reglamento 2017/891 75 straipsnio 2 dalis.
(
18
)	Sąjungos muitinės kodekso 70 straipsnio 1 dalis.
(
19
)	Sąjungos muitinės kodekso 70 straipsnio 3 dalies d punktas.
(
20
)	Deleguotojo reglamento 2017/891 75 straipsnio 2 dalis.
(
21
)	Žr. šios išvados 22 punktą.
(
22
)	Deleguotojo reglamento 2017/891 75 straipsnio 3 dalis.
(
23
)	Sąjungos muitinės kodekso įgyvendinimo reglamento 142 straipsnio 1 dalis.
(
24
)	Sąjungos muitinės kodekso įgyvendinimo reglamento 142 straipsnio 4 dalies b punktas.
(
25
)	Sąjungos muitinės kodekso įgyvendinimo reglamento 142 straipsnio 5 dalies c punktas.
(
26
)	Žr. 2023 m. sausio 12 d. Sprendimą Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság (C‑132/21, EU:C:2023:2, 45 ir 48 punktai ir juose nurodyta jurisprudencija).
(
27
)	Sąjungos muitinės kodekso 5 straipsnio 3 punktas.
(
28
)	Sąjungos muitinės kodekso 5 straipsnio 1 punktas.
(
29
)	Sąjungos muitinės kodekso 22 straipsnio 6 dalis.
(
30
)	Sąjungos muitinės kodekso 22 straipsnio 7 dalis.
(
31
)	Sąjungos muitinės kodekso 44 straipsnio 2 dalis.
(
32
)	Sąjungos muitinės kodekso 29 straipsnis.
(
33
)	Žr. šios išvados 52 punktą.
(
34
)	Antrasis apskaičiavimo metodas, žr. šios išvados 47 punktą.
(
35
)	Dalyvavimas kitos šalies valdyboje ar taryboje, verslo partnerių teisinis statusas, ne mažiau kaip 5 % jų akcijų arba balsavimo teisių tiesiogiai ar netiesiogiai priklauso tam pačiam trečiajam asmeniui, yra jo kontroliuojamos arba valdomos, darbo santykiai, tiesioginė arba netiesioginė kontrolė, bendra kontrolė „iš apačios į viršų“ arba „iš viršaus į apačią“, giminystės ryšiai.
(
36
)	C‑599/20, EU:C:2022:457.
(
37
)	OL L 346, 1994, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 2 sk., 10 t., p. 51.
(
38
)	Žr. 2022 m. birželio 9 d. Sprendimą Baltic Master (C‑599/20, EU:C:2022:457, 34 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
(
39
)	Identiškas Sąjungos muitinės kodekso įgyvendinimo reglamento 127 straipsnio 1 dalies b punktui.
(
40
)	2022 m. birželio 9 d. Sprendimas Baltic Master (C‑599/20, EU:C:2022:457, 35 punktas).
(
41
)	2022 m. birželio 9 d. Sprendimas Baltic Master (C‑599/20, EU:C:2022:457, 36 punktas).
(
42
)	Žr. 2022 m. birželio 9 d. Sprendimą Baltic Master (C‑599/20, EU:C:2022:457, 24 punktas).
(
43
)	Sąjungos muitinės kodekso įgyvendinimo reglamento 134 straipsnio 2 dalies b punktas.
(
44
)	Deleguotojo reglamento 2017/891 31 konstatuojamoji dalis.