62024CJ0168
TEISINGUMO TEISMO (trečioji kolegija) SPRENDIMAS
2025 m. gruodžio 18 d. (
*1
)
„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Prekių ženklai – Direktyva 2008/95/EB – 12 straipsnio 2 dalies b punktas – Direktyva (ES) 2015/2436 – 20 straipsnio b punktas – Prekių ženklo registracijos panaikinimo pagrindai – Galimybė suklaidinti visuomenę dėl prekių ženklo naudojimo – Prekių ženklas, atitinkantis mados dizainerio vardą – Prekių ženklų perleidimas – Prekių ženklo naudojimas taip, kad visuomenė iš tikrųjų manytų, jog dizaineris vis dar dalyvauja kuriant prekių ženklu pažymėtas prekes – Klaidingas įsitikinimas“
Byloje C‑168/24
dėl Cour de cassation (Kasacinis Teismas, Prancūzija) 2024 m. vasario 28 d. sprendimu, kurį Teisingumo Teismas gavo tą pačią dieną, pagal SESV 267 straipsnį pateikto prašymo priimti prejudicinį sprendimą byloje
PMJC SAS
prieš
[W] [X],
[M] [X],
[X] Créative SAS
TEISINGUMO TEISMAS (trečioji kolegija),
kurį sudaro kolegijos pirmininkas C. Lycourgos, teisėjai O. Spineanu-Matei, S. Rodin (pranešėjas), N. Piçarra ir N. Fenger,
generalinis advokatas N. Emiliou,
kancleris A. Calot Escobar,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį,
išnagrinėjęs pastabas, pateiktas:
–
PMJC SAS, atstovaujamos avocat M. Le Guerer,
–
[W] [X], [M] [X], [X] Créative SAS, atstovaujamų avocat E. Fortunet,
–
Prancūzijos vyriausybės, atstovaujamos R. Bénard ir E. Timmermans,
–
Europos Komisijos, atstovaujamos C. Auvret ir P. Němečková,
susipažinęs su 2025 m. kovo 27 d. posėdyje pateikta generalinio advokato išvada,
priima šį
Sprendimą
1
Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl 2008 m. spalio 22 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2008/95/EB valstybių narių teisės aktams, susijusiems su prekių ženklais, suderinti (OL L 299, 2008, p. 25) 12 straipsnio 2 dalies b punkto ir 2015 m. gruodžio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos (ES) 2015/2436 valstybių narių teisės aktams, susijusiems su prekių ženklais, suderinti (OL L 336, 2015, p. 1) 20 straipsnio b punkto išaiškinimo.
2
Šis prašymas pateiktas nagrinėjant PMJC SAS ginčą su [W] [X], [M] [X] ir [X] Créative SAS dėl PMJC SAS teisių į du prekių ženklus, atitinkančius mados dizainerio pavardę, dalinio panaikinimo.
Teisinis pagrindas
Sąjungos teisė
Direktyva 2008/95
3
Direktyvos 2008/95 12 straipsnio „Panaikinimo pagrindai“ 2 dalyje buvo numatyta:
„<…> [P]rekių ženklas gali būti panaikintas, jeigu po registravimo datos:
<…>
b)
paties savininko arba su jo sutikimu prekių ženklas buvo naudojamas žymėti prekes ar paslaugas, kurioms jis įregistruotas, taip, kad gali suklaidinti visuomenę ypač dėl tų prekių pobūdžio, kokybės ar geografinės kilmės“.
Direktyva 2015/2436
4
Šios direktyvos 20 straipsnis „Panaikinimas tuo pagrindu, kad prekių ženklas tapo bendriniu pavadinimu arba klaidinančia nuoroda“ suformuluotas taip:
„Prekių ženklas gali būti panaikintas, jeigu po jo įregistravimo datos:
<…>
b)
paties savininko arba su savininko sutikimu prekių ženklas buvo naudojamas žymėti prekėms ar paslaugoms, kurioms jis įregistruotas, taip, kad gali suklaidinti visuomenę, ypač dėl tų prekių ar paslaugų rūšies, kokybės ar geografinės kilmės.“
5
Minėtos direktyvos 54 straipsnio „Perkėlimas į nacionalinę teisę“ 1 dalyje nustatyta:
„Valstybės narės užtikrina, kad įsigaliotų įstatymai ir kiti teisės aktai, būtini, kad 3–6 straipsnių, 8–14 straipsnių, 16, 17 ir 18 bei 22–39, 41, 43 ir 44 bei 46–50 straipsnių būtų laikomasi ne vėliau kaip nuo 2019 m. sausio 14 d. <…>
<…>“
6
Direktyvos 2015/2436 55 straipsnyje „Panaikinimas“ numatyta:
„[Direktyva 2008/95] panaikinama nuo 2019 m. sausio 15 d., <…>.
Nuorodos į panaikintą direktyvą laikomos nuorodomis į šią direktyvą <…>“
7
Direktyvos 2015/2436 56 straipsnis „Įsigaliojimas“ suformuluotas taip:
„Ši direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną po jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
1, 7, 15, 19, 20 ir 21 straipsniai taikomi nuo 2019 m. sausio 15 d.“
Prancūzijos teisė
8
Pagrindinėje byloje taikytinos redakcijos code de la propriété intellectuelle (Intelektinės nuosavybės kodeksas, Prancūzija) L. 714-6 straipsnyje numatyta:
„Prekių ženklo savininko teisės panaikinamos, kai dėl jo veiksmų prekių ženklas:
<…>
b)
gali suklaidinti visuomenę dėl, pavyzdžiui, prekių ar paslaugų rūšies, kokybės ar geografinės kilmės“.
Pagrindinė byla ir prejudicinis klausimas
9
Iš sprendimo dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad bendrovei [W] [X], kurią 1978 m. įsteigė [W] [X], ketindamas užsiimti prekyba drabužiais ir mados aksesuarais, buvo iškelta bankroto byla, po kurios bendrovė PMJC pateikė pasiūlymą perimti visą šios bendrovės turtą, jam buvo pritarta 2011 m. rugsėjo 13 d. teismo sprendimu, o vėliau buvo sudarytas 2012 m. vasario 3 d. materialiojo ir nematerialiojo turto perleidimo aktas, susijęs, be kita ko, su žodiniais Prancūzijos prekių ženklais „[W] [X]“: vieno iš jų paraišką pateikė [W] [X], 1999 m. jį perleido bendrovei [W] [X], o kito paraišką 2002 m. pateikė bendrovė [W] [X].
10
2011 m. liepos 21 d. sudarytu paslaugų teikimo susitarimu [W] [X] tęsė bendradarbiavimą su bendrove PMJC iki sutartyje numatyto termino, t. y. iki 2015 m. gruodžio 31 d.
11
2018 m. birželio 21 d. PMJC pareiškė [W] [X] ieškinį dėl teisių į šio sprendimo 9 punkte nurodytus prekių ženklus pažeidimo, taip pat dėl nesąžiningos ir parazitinės konkurencijos, teigdama, kad [W] [X] vykdė nesąžiningos konkurencijos veiksmus ir pažeidė jos teises į prekių ženklus, nes vykdė profesinę ir meninę veiklą per [X] Créative.
12
Priešieškinyje [W] [X] prašė panaikinti bendrovės PMJC teises į šiuos prekių ženklus dėl, jo nuomone, klaidinančio jų naudojimo nuo 2017 m. pabaigos iki 2019 m. pradžios. Konkrečiai kalbant, PMJC naudojo šiuos prekių ženklus taip, kad visuomenė manytų, jog [W] [X] yra šiais prekių ženklais pažymėtų kūrinių autorius.
13
2022 m. spalio 12 d. sprendimu cour d’appel de Paris (Paryžiaus apeliacinis teismas, Prancūzija) iš dalies panaikino PMJC teises į prekių ženklus, kurie yra šio sprendimo 9 punkte minėto 2012 m. vasario 3 d. perleidimo akto objektas.
14
Jis, be kita ko, nusprendė, kad pagal Sąjungos teisę nedraudžiama panaikinti prekių ženklo, atitinkančio dizainerio pavardę, registracijos, kai šio prekių ženklo perėmėjas savo veiksmais iš tikrųjų leidžia visuomenei manyti, kad dizaineris vis dar dalyvauja kuriant prekes, arba sukelia pakankamai didelę tokio suklaidinimo riziką.
15
Taip yra pagrindinėje byloje, nes PMJC du kartus buvo pripažinta kalta dėl [W] [X] autorių teisių pažeidimo, susijusio su [W] [X] kūriniais, kurie nebuvo perleisti PMJC. Kadangi šie apkaltinamieji nuosprendžiai tapo galutiniai, cour d‘appel de Paris (Paryžiaus apeliacinis teismas) iš to padarė išvadą, kad nagrinėjami prekių ženklai tapo klaidinantys, nes jais pažymėtos prekės, kurių dekoravimas pažeidžia [W] [X] autorių teises ir kurios pristatomos kaip originalūs kūriniai.
16
PMJC dėl šio sprendimo pateikė kasacinį skundą Cour de cassation (Kasacinis Teismas, Prancūzija), kuris yra prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas.
17
Tame teisme PMJC, be kita ko, nurodė, kad, atsižvelgiant į tai, jog 2006 m. kovo 30 d. Sprendime Emanuel (C‑259/04, EU:C:2006:215), pirma, jokiu būdu neatmetama galimybė panaikinti prekių ženklo, atitinkančio dizainerio vardą, registraciją tuo atveju, kai jo savininkas jį naudoja klaidinamai, ir, antra, šiam dizaineriui paliekama galimybė bandyti įrodyti, kad prekių ženklo savininko atliekamas naudojimas yra nesąžiningas, cour d‘appel de Paris (Paryžiaus apeliacinis teismas) pažeidė pagrindinės bylos faktinėms aplinkybėms taikytinos redakcijos code de la propriété intellectuelle (Intelektinės nuosavybės kodeksas) L. 714-6 straipsnio b punktą, kaip jis turi būti aiškinamas atsižvelgiant į Direktyvos 2008/95 12 straipsnio 2 dalies b punktą.
18
PMJC mano, kad, atsižvelgiant į tą sprendimą, jos galimi veiksmai, kuriais siekiama paskatinti vartotoją manyti, kad [W] [X] vis dar dalyvauja kuriant prekes, pažymėtas jo vardu, negali paveikti paties prekių ženklo, net jei šie veiksmai būtų laikomi klaidinančiais.
19
Šiuo klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas visų pirma nurodo, kad 2006 m. kovo 30 d. Sprendimo Emanuel (C‑259/04, EU:C:2006:215), susijusio su iš asmenvardžio sudarytu prekių ženklu, 47–49 punktuose Teisingumo Teismas, priminęs, kad atsisakymo registruoti atvejai, grindžiami klaidinančiu prekių ženklo pobūdžiu, suponuoja galimybę preziumuoti, jog iš tikrųjų egzistuoja suklaidinimas arba pakankamai rimta galimybė suklaidinti vartotoją, nusprendė, kad vien aplinkybė, jog vidutinio vartotojo sprendimui pirkti galėtų daryti įtaką įsivaizdavimas, kad dizaineris, kurio vardas atitinka atitinkamą prekių ženklą, dalyvavo kuriant šiuo prekių ženklu pažymėtą prekę, negali suklaidinti visuomenės dėl šios prekės pobūdžio, kokybės ar kilmės.
20
Be to, Cour de cassation (Kasacinis Teismas) pažymėjo, kad to sprendimo 50 punkte Teisingumo Teismas nurodė, kad jei pristatydama prekių ženklą įmonė siekė, kad vartotojas manytų, jog dizaineris vis dar yra prekių ženklu žymimų prekių dizaineris arba dalyvauja jas kuriant, tai yra veiksmas, kuris galėtų būti vertinamas kaip nesąžiningas, bet negalėtų būti nagrinėjamas kaip suklaidinimas, galintis paveikti patį prekių ženklą ar galimybę jį įregistruoti.
21
Galiausiai prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nurodo, kad minėto sprendimo 53 punkte nusprendęs, jog registracijos panaikinimo dėl klaidinančio prekių ženklo pobūdžio sąlygos yra tapačios atsisakymo registruoti sąlygoms, Teisingumo Teismas nusprendė, kad prekių ženklo, atitinkančio šiuo prekių ženklu pažymėtų prekių dizainerio ir pirmojo gamintojo vardą, savininko teisės negali būti panaikintos vien dėl to, kad minėtas prekių ženklas klaidina visuomenę, be kita ko, kai prie jo prisirišę klientai buvo perleisti kartu su įmone, gaminančia juo pažymėtas prekes.
22
Vis dėlto 2022 m. spalio 12 d. sprendime cour d’appel de Paris (Paryžiaus apeliacinis teismas) nustatė, kad 2006 m. kovo 30 d. Sprendimo Emanuel (C‑259/04, EU:C:2006:215) 50 punkte padaryta išvada, kad dizainerio pavardę atitinkantis prekių ženklas negali būti laikomas klaidinančiu vien dėl to, kad šis dizaineris nebedalyvauja kuriant prekes, žymimas prekių ženklais, sudarytais iš jo pavardės, aiškiai neapima 1988 m. gruodžio 21 d. Tarybos Pirmosios direktyvos 89/104/EEB valstybių narių įstatymams, susijusiems su prekių ženklais, suderinti (OL L 40, 1989, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių kalba, 17 sk., 1 t., p. 92) 12 straipsnio 2 dalies b punkto aiškinimo. Cour d’appel de Paris (Paryžiaus apeliacinis teismas) nusprendė, kad ši nuostata turi būti aiškinama taip, kad pagal ją nedraudžiama panaikinti prekių ženklo registracijos dėl to, kad jis naudojamas tokiomis sąlygomis, dėl kurių visuomenė gali iš tikrųjų susidaryti įspūdį, jog dizaineris tebedalyvauja kuriant prekes, žymimas prekių ženklais, kuriuos sudaro jo pavardė, nors taip nebėra.
23
Cour de cassation (Kasacinis Teismas) taip pat pažymėjo, kad 2009 m. gegužės 14 d. Sprendime Fiorucci / VRDT – Edwin(ELIO FIORUCCI) (T‑165/06, EU:T:2009:157, 37 punktas) Europos Sąjungos Bendrasis Teismas atmetė prašymą panaikinti registraciją, grindžiamą klaidinančiu prekių ženklo, susijusio su dizainerio pavarde, naudojimu po jo įregistravimo ne dėl to, kad dėl tokio naudojimo prekių ženklas negali būti panaikintas dėl klaidinančio pobūdžio, bet dėl to, kad nebuvo pateikta įrodymų dėl prekių ženklo naudojimo po jo registracijos.
24
Šiomis aplinkybėmis Cour de cassation (Kasacinis Teismas) nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šį prejudicinį klausimą:
„Ar [Direktyvos 2008/95] 12 straipsnio 2 dalies b punktas ir [Direktyvos 2015/2436] 20 straipsnio b punktas turi būti aiškinami taip, kad pagal juos draudžiama panaikinti prekių ženklo, kurį sudaro kūrėjo pavardė, registraciją dėl to, kad po perleidimo jis buvo naudojamas tokiomis sąlygomis, dėl kurių visuomenė gali iš tikrųjų susidaryti įspūdį, jog šis kūrėjas tebedalyvauja kuriant šiuo prekių ženklu pažymėtas prekes, nors taip nebėra?“
Dėl prejudicinio klausimo
Pirminės pastabos
25
Pateiktu klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas prašo išaiškinti Direktyvos 2008/95 12 straipsnio 2 dalies b punktą ir Direktyvos 2015/2436 20 straipsnio b punktą.
26
Tai, kuri iš šių dviejų direktyvų ratione temporis taikytina pagrindinėje byloje, neturi reikšmės, nes Direktyvos 2008/95 12 straipsnio 2 dalies b punkto ir Direktyvos 2015/2436 20 straipsnio b punkto nuostatos iš esmės identiškos.
27
Šiuo klausimu neturi reikšmės tai, kad Direktyvos 2008/95 12 straipsnio 2 dalies b punkto versijoje prancūzų kalba buvo nurodyta, kad prekių ženklo savininko teisės gali būti panaikintos, jeigu prekių ženklas „gali suklaidinti visuomenę“ (pranc. „est propre <…> à induire le public en erreur“), o Direktyvos 2015/2436 20 straipsnio b punkte toje pačioje kalbinėje versijoje numatyta, kad teisės gali būti panaikintos, jeigu prekių ženklas „gali suklaidinti visuomenę“ (pranc. „risque <…> d’induire le public en erreur“).
28
Viena vertus, kaip išvados 62 punkte pažymėjo generalinis advokatas, iš Teisingumo Teismo jurisprudencijos matyti, kad žodžių junginys „gali“ jau reiškė, kad galima konstatuoti, „jog iš tikrųjų egzistuoja suklaidinimas arba pakankamai rimta galimybė suklaidinti vartotoją“ (2006 m. kovo 30 d. Sprendimo Emanuel, C‑259/04, EU:C:2006:215, 47 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
29
Kita vertus, kaip išvados 64 punkte pažymėjo generalinis advokatas, Direktyvos 2015/2436 20 straipsnio b punkto formuluotė, kiek tai susiję su tikimybės, kad visuomenė bus suklaidinta, laipsniu, iš esmės nepasikeitė, palyginti su Direktyvos 2008/95 12 straipsnio 2 dalies b punkto formuluote visomis kitomis kalbinėmis versijomis, kurios, išskyrus versijas vengrų ir suomių kalbomis, jau buvo suformuluotos taip, kad reikštų tik tokią riziką, neatsižvelgiant į tai, ar ji iš tikrųjų pasireiškia, ar ne.
30
Taigi, remiantis suformuota jurisprudencija, pagal kurią Sąjungos teisės nuostatos turi būti aiškinamos ir taikomos vienodai, atsižvelgiant į versijas, parengtas visomis Europos Sąjungos kalbomis (2025 m. vasario 13 d. Sprendimo Verbraucherzentrale Berlin (Pradinio įsipareigojimo laikotarpio sąvoka), C‑612/23, EU:C:2025:82, 31 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija), negalima teigti, kad Direktyvos 2015/2436 20 straipsnio b punkto versijoje prancūzų kalba padarytas šio sprendimo 27 punkte nurodytas pakeitimas rodo Sąjungos teisės aktų leidėjo ketinimą pakeisti kriterijų, susijusį su tikimybės, kad visuomenė bus suklaidinta, laipsniu.
31
Taigi nagrinėjant šį prašymą priimti prejudicinį sprendimą reikia kartu ir vienodai aiškinti Direktyvos 2008/95 12 straipsnio 2 dalies b punktą ir Direktyvos 2015/2436 20 straipsnio b punktą.
Dėl klausimo
32
Savo klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Direktyvos 2008/95 12 straipsnio 2 dalies b punktas ir Direktyvos 2015/2436 20 straipsnio b punktas turi būti aiškinami taip, kad pagal juos draudžiama panaikinti prekių ženklo, kurį sudaro dizainerio asmenvardis, registraciją dėl to, kad jo savininko arba su jo sutikimu vykdomas naudojimas gali iš tikrųjų sukelti visuomenės įsitikinimą, kad šis dizaineris vis dar dalyvauja kuriant prekes, pažymėtas šiuo prekių ženklu, nors taip nebėra.
33
Remiantis šiomis nuostatomis prekių ženklo savininko teisės gali būti panaikintos, jei po jo įregistravimo dienos paties savininko arba su savininko sutikimu prekių ženklas „buvo naudojamas“ žymėti prekėms ar paslaugoms, kurioms jis įregistruotas, taip, kad gali suklaidinti visuomenę, „ypač dėl tų prekių ar paslaugų rūšies, kokybės ar geografinės kilmės“.
34
Pirmiausia reikia pažymėti, kad iš minėtų nuostatų formuluotės, visų pirma iš vartojamo prieveiksmio „ypač“, matyti, kad prekių ar paslaugų savybių, dėl kurių gali būti klaidinama, sąrašas nėra baigtinis, todėl negalima atmesti galimybės, kad prekių ženklo registracija bus panaikinta remiantis galimybe suklaidinti dėl asmens, sukūrusio prekių ženklu pažymėtas prekes arba prisidėjusio prie jų kūrimo.
35
Be to, kaip ir geografinė kilmė, aiškiai nurodyta šio sprendimo 32 punkte minėtose nuostatose, stilistinė prekės autorystė tam tikrais atvejais gali būti šios prekės savybė, sukelianti konkrečių visuomenės lūkesčių. Taigi ši autorystė yra vienas iš elementų, dėl kurių visuomenė gali būti „suklaidinta“, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 2008/95 12 straipsnio 2 dalies b punktą ir Direktyvos 2015/2436 20 straipsnio b punktą.
36
Vis dėlto, kaip išvados 35 punkte iš esmės nurodė generalinis advokatas, aplinkybė, kad prekių ženklą, kurį sudaro dizainerio asmenvardis, naudoja įmonė, su kuria šis dizaineris dabar nebėra susijęs, savaime nėra pakankama, kad būtų galima pateisinti jo registracijos panaikinimą (šiuo klausimu žr. 2006 m. kovo 30 d. Sprendimo Emanuel, C‑259/04, EU:C:2006:215, 53 punktą). Iš tiesų vidutinis, pakankamai informuotas ir protingai pastabus bei nuovokus vartotojas suvokia, kad ne visos prekės, pažymėtos dizainerio vardą atitinkančiu prekių ženklu, buvo jo sukurtos.
37
Taigi registracijos panaikinimas pagal prašomas išaiškinti nuostatas suponuoja, kad, atsižvelgiant į bylos aplinkybes, turi būti konstatuota, kad iš tikrųjų egzistuoja suklaidinimas arba pakankamai rimtas pavojus suklaidinti visuomenę (šiuo klausimu pagal analogiją žr. 2017 m. birželio 8 d. Sprendimo W. F. Gözze Frottierweberei ir Gözze, C‑689/15, EU:C:2017:434, 54 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
38
Galiausiai iš Direktyvos 2008/95 12 straipsnio 2 dalies b punkto ir Direktyvos 2015/2436 20 straipsnio b punkto formuluotės matyti, kad vertinant klaidinantį prekių ženklo pobūdį per registracijos panaikinimo procedūrą reikia atsižvelgti į tai, kaip prekių ženklas naudojamas savininko arba su jo sutikimu.
39
Iš to, kas išdėstyta, matyti, kad prekių ženklo, kurį sudaro dizainerio asmenvardis, atveju iš tikrųjų egzistuojantis suklaidinimas arba pakankamai didelė galimybė suklaidinti, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 2008/95 12 straipsnio 2 dalies b punktą ir Direktyvos 2015/2436 20 straipsnio b punktą, kaip jie aiškinami šio sprendimo 37 punkte primintoje jurisprudencijoje, tam tikrais atvejais gali atsirasti dėl visuomenės suklaidinimo, kurį sukelia šio prekių ženklo savininko arba su jo sutikimu atliekamas šio prekių ženklo naudojimas, kiek tai susiję su minėtu prekių ženklu pažymėtų prekių stilistine autoryste.
40
Klausimas, ar prekių ženklo naudojimas gali suklaidinti visuomenę, turi būti nagrinėjamas atsižvelgiant į visas reikšmingas bylos aplinkybes. Šio sprendimo 15 punkte nurodyta aplinkybė, t. y. tai, kad prekės, pažymėtos prekių ženklais, sudarytais iš dizainerio asmenvardžio, turi dekoratyvinių elementų, priklausančių šio dizainerio specifiniam kūrybiniam pasauliui ir pažeidžiančių jo autorių teises, gali, kaip pažymėjo generalinis advokatas išvados 95 punkte, būti tokia svarbi aplinkybė, nes padidina riziką, kad visuomenė klaidingai suvoks šiais prekių ženklais žymimų prekių stilistinę autorystę.
41
Toks aiškinimas atitinka vartotojų apsaugos tikslą, kuriuo grindžiamas Direktyvos 2008/95 12 straipsnio 2 dalies b punktas ir Direktyvos 2015/2436 20 straipsnio b punktas (šiuo klausimu žr. 2006 m. kovo 30 d. Sprendimo Emanuel, C‑259/04, EU:C:2006:215, 46 punktą). Atsižvelgiant į šį tikslą, vartotojas turi turėti galimybę būdamas informuotas priimti sprendimą, kai renkasi iš kelių konkuruojančių prekių ar paslaugų.
42
Tokį aiškinimą taip pat patvirtina Sąjungos prekių ženklų taisyklėmis siekiamas bendras tikslas išsaugoti neiškraipytą konkurenciją Sąjungoje (šiuo klausimu žr. 2019 m. rugsėjo 12 d. Sprendimo Koton Mağazacilik Tekstil Sanayi ve Ticaret / EUIPO, C‑104/18 P, EU:C:2019:724, 45 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją). Atsižvelgiant į šį tikslą, negalima sutikti, kad prekių ženklas dėl naudojimo tampa nesąžininga priemone klientams pritraukti.
43
Atsižvelgiant į visa tai, kas išdėstyta, į pateiktą klausimą reikia atsakyti: Direktyvos 2008/95 12 straipsnio 2 dalies b punktas ir Direktyvos 2015/2436 20 straipsnio b punktas turi būti aiškinami taip, kad pagal juos nedraudžiama panaikinti prekių ženklo, kurį sudaro dizainerio asmenvardis, registracijos, remiantis tuo, kad, atsižvelgiant į visas reikšmingas aplinkybes, jo savininko arba su jo sutikimu vykdomas naudojimas gali lemti, kad dėl šio prekių ženklo vidutinis, pakankamai informuotas ir protingai pastabus bei nuovokus vartotojas klaidingai manys, kad šis dizaineris dalyvavo kuriant minėtu prekių ženklu pažymėtas prekes.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
44
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti tas teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (trečioji kolegija) nusprendžia:
2008 m. spalio 22 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2008/95/EB valstybių narių teisės aktams, susijusiems su prekių ženklais, suderinti 12 straipsnio 2 dalies b punktas ir 2015 m. gruodžio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos (ES) 2015/2436 valstybių narių teisės aktams, susijusiems su prekių ženklais, suderinti 20 straipsnio b punktas
turi būti aiškinami taip:
pagal juos nedraudžiama panaikinti prekių ženklo, kurį sudaro dizainerio asmenvardis, registracijos, remiantis tuo, kad, atsižvelgiant į visas reikšmingas aplinkybes, jo savininko arba su jo sutikimu vykdomas naudojimas gali lemti, kad dėl šio prekių ženklo vidutinis, pakankamai informuotas ir protingai pastabus bei nuovokus vartotojas klaidingai manys, kad šis dizaineris dalyvavo kuriant minėtu prekių ženklu pažymėtas prekes.
Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: prancūzų.