KOMISIJA / HOSMAN-CHEVALIER 
TEISINGUMO TEISMO (trečioji kolegija) SPRENDIMAS 
2007 m. birželio 21 d. * 
Byloje C-424/05 P 
dėl 2005 m. lapkričio 29 d. pagal Teisingumo Teismo statuto 56 straipsnį pateikto 
apeliacinio skundo 
Europos Bendrijų Komisija, atstovaujama H. Kraemer ir M. Velardo, nurodžiusi 
adresą dokumentams įteikti Liuksemburge, 
apeliantė, 
dalyvaujant kitai proceso šaliai: 
Sonja Hosman-Chevalier, atstovaujamai abogados J.-R. García-Gallardo 
Gil-Fournier, A. Sayagués Torres ir D. Domínguez Pérez, 
ieškovei pirmojoje instancijoje, 
* Proceso kalba: prancūzų. 
I-5051
2007 M. BIRŽELIO 21 D. SPRENDIMAS — BYLA C-424/05 P 
TEISINGUMO TEISMAS (trečioji kolegija), 
kurį sudaro kolegijos pirmininkas A. Rosas, teisėjai A. Tizzano, J. Malenovský 
(pranešėjas), U. Lõhmus ir A. Ó Caoimh, 
generalinis advokatas P. Mengozzi, 
posėdžio sekretorius B. Fülöp, administratorius, 
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį ir įvykus 2006 m. rugsėjo 13 d. posėdžiui, 
susipažinęs su 2007 m. kovo 15 d. posėdyje pateikta generalinio advokato išvada, 
priima šį 
Sprendimą 
1 Savo apeliaciniu skundu Europos Bendrijų Komisija prašo panaikinti 2005 m. 
rugsėjo 13 d. Europos Bendrijų Pirmosios instancijos teismo sprendimą Hosman-
Chevalier prieš Komisiją (T-72/04, Rink. p. II-3265, toliau - skundžiamas 
sprendimas), kuriuo jis panaikino 2003 m. balandžio 8 d. ir spalio 29 d. Komisijos 
sprendimus atsisakyti mokėti S. Hosman-Chevalier ekspatriacijos bei įsikūrimo 
išmokas. 
I-5052
KOMISIJA / HOSMAN-CHEVALIER 
Teisinis pagrindas 
2 Šioje byloje taikomos Europos Bendrijų pareigūnų tarnybos nuostatų (toliau -
Pareigūnų tarnybos nuostatai) redakcijos 69 straipsnyje numatyta, kad ekspatriacijos 
išmoka yra 16% viso bazinio darbo užmokesčio, namų ūkio išmokos ir išmokos 
vaikui išlaikyti, į kurias pareigūnas turi teisę, dydžio. 
3 Pareigūnų tarnybos nuostatų VII priedo 4 straipsnio 1 dalyje numatyta, kad 
ekspatriacijos išmoka, sudaranti 16 % bazinės mėnesinės algos, namų ūkio išmokos 
ir išmokos vaikui išlaikyti bendros sumos, mokama: 
„a) pareigūnams: 
— kurie nėra ir niekada nebuvo valstybės, kurios teritorijoje yra jų darbo vieta, 
piliečiai, 
ir 
— kurie penkerių metų laikotarpį, pasibaigusį prieš šešis mėnesius iki 
įsidarbinimo, nuolat negyveno ir neužsiėmė savo pagrindine veikla tos 
valstybės europinėje teritorijoje. Taikant šią nuostatą, neatsižvelgiama į 
aplinkybes, kylančias dėl darbo kitai valstybei arba tarptautinei organizacijai; 
I-5053
2007 M. BIRŽELIO 21 D. SPRENDIMAS — BYLA C-424/05 P 
b) pareigūnams, kurie yra arba buvo valstybės, kurios teritorijoje yra jų darbo vieta, 
piliečiai, tačiau dešimt metų iki įsidarbinimo dėl su pareigomis valstybės 
tarnyboje arba tarptautinėje organizacijoje nesusijusių priežasčių nuolat gyveno 
tos valstybės ne europinėje teritorijoje. 
<...>". (Pataisytas vertimas) 
Ginčo aplinkybes 
4 Skundžiamo sprendimo 4-10 punktuose Pirmosios instancijos teismas glaustai 
pateikė ginčo aplinkybes: 
„4 Ieškovė, Austrijos pilietė, iki 1995 m. gegužės 14 d. mokėsi ir dirbo Austrijoje. 
Nuo 1995 m. gegužės 15 d. iki 1996 m. kovo 17 d. ji dirbo Belgijoje, Briuselyje 
įsikūrusiame Tirolio žemės biure (vok. k. Verbindungsbüro des Landes Tyrol). 
5 Nuo 1996 m. kovo 18 d. iki 2002 m. lapkričio 15 d. ieškovė dirbo Austrijos 
Respublikos nuolatinėje atstovybėje Europos Sąjungoje Briuselyje. Būdama 
personalo narė ji pirmiausia dirbo Federalinių žemių biure (vok. k. Verbin­
dungstelle der Bundesländer, toliau - VB), o vėliau - Austrijos profesinių 
I-5054
KOMISIJA / HOSMAN-CHEVALIER 
sąjungų federacijoje (vok. k. Österreichischer Gewerkschaftsbund, toliau - OGB). 
6 2002 m. lapkričio 16 d. ieškovė pradėjo dirbti Komisijoje pareigūne. Pareigūnų 
tarnybos nuostatų VII priedo 4 straipsnio 1 dalies a punkto antroje įtraukoje 
nurodytas penkerių metų laikotarpis, t. y. ataskaitinis laikotarpis, į kurį 
atsižvelgiama skiriant ekspatriacijos išmoką, buvo skaičiuojamas nuo 1997 m. 
gegužės 16 d. iki 2002 m. gegužės 15 dienos. 
7 2003 m. balandžio 8 d. Komisijos administracijos ir personalo generalinis 
direktoratas (GD) pranešimu informavo ieškovę, kad jai ekspatriacijos išmoka 
negali būti mokama. 
8 2003 m. liepos 7 d. ieškovė, remdamasi Pareigūnų tarnybos nuostatų 
90 straipsnio 2 dalimi, dėl šio 2003 m. balandžio 8 d. pranešimo pateikė 
skundą. 2003 m. rugpjūčio 14 d. elektroniniu paštu bei 2003 m. rugsėjo 11 d. 
faksu ji persiuntė du šio skundo priedus. 
9 2003 m. spalio 29 d. priimtu dokumentu, apie kurį ieškovė sužinojo 2003 m. 
lapkričio 3 d., Paskyrimų tarnyba jos skundą atmetė. 
10 Iš šio sprendimo matyti, kad sprendimas atsisakyti mokėti ieškovei ekspatria­
cijos išmoką ir su ja susijusias išmokas buvo iš esmės grindžiamas tuo, kad jos 
ataskaitiniu laikotarpiu Briuselyje vykdyta profesinė veikla negalėjo būti 
I-5055
2007 M. BIRŽELIO 21 D. SPRENDIMAS — BYLA C-424/05 P 
prilyginta „darbui kitai valstybei", t y. Pareigūnų tarnybos nuostatų VII priedo 
4 straipsnio 1 dalies a punkte numatytai išimčiai. Paskyrimų tarnyba nusprendė, 
kad nors VB patalpos yra Austrijos Respublikos nuolatinės atstovybės patalpose, 
vis dėlto tai yra atskiras žemėms priklausantis subjektas, skirtas ginti ne Bund 
(Federalinės valstybės), o žemių interesus. Dėl OGB iš ieškovės pateiktų 
dokumentų, ypač iš darbo sutarties, matyti, kad joje nėra minimas ryšys su 
Austrijos Respublika, dėl kurio OGB atliekamas darbas galėtų būti laikomas 
darbu šiai valstybei." 
Procesas Pirmosios instancijos teisme ir skundžiamas sprendimas 
5 2004 m. vasario 20 d. S. Hosman-Chevalier pareiškė ieškinį, prašydama panaikinti 
2003 m. spalio 29 d. Komisijos sprendimą atsisakyti mokėti jai ekspatriacijos išmoką 
bei mokėti su ja susijusias išmokas. 
6 Skundžiamame sprendime Pirmosios instancijos teismas manė, kad ieškiniu 
siekiama panaikinti ne tik 2003 m. spalio 29 d. Komisijos sprendimą, bet ir 
2003 balandžio 8 d. Sprendimą. Pirmosios instancijos teismas šiuos sprendimus 
panaikino. 
7 Iš tikrųjų Pirmosios instancijos teismas patenkino antrąjį S. Hosman-Chevalier 
nurodytą pagrindą, kuris buvo grindžiamas Pareigūnų tarnybos nuostatų VII priedo 
4 straipsnio 1 dalies a punkto pažeidimu. 
I-5056
KOMISIJA / HOSMAN-CHEVALIER 
8 Pirmosios instancijos teismo nuomone, kilo klausimas, ar S. Hosman-Chevalier 
darbą Austrijos Respublikos nuolatinėje atstovybėje Europos Sąjungoje ataskaitiniu 
laikotarpiu galima laikyti darbu kitai valstybei Pareigūnų tarnybos nuostatų 
VII priedo 4 straipsnio 1 dalies a punkto prasme. Be to, Pirmosios instancijos 
teismas pažymėjo, kad šiame straipsnyje įtvirtinta „valstybės" sąvoka apima valstybę 
kaip juridinį asmenį ir tarptautinės teisės požiūriu vieningą darinį kartu su jo 
valdymo institucijomis. 
9 Visų pirma Pirmosios instancijos teismas skundžiamo sprendimo 30 punkte 
pažymėjo, kad nebuvo neginčijama, jog darbas tokiose institucijose, pavyzdžiui, 
valstybės narės nuolatinėje atstovybėje Europos Sąjungoje arba valstybės ambasa­
doje, pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų VII priedo 4 straipsnį yra laikomas darbu 
kitai valstybei. 
10 Skundžiamo sprendimo 31-36 punktuose Pirmosios instancijos teismas nurodė 
įvairias aplinkybes, kurios leido padaryti išvadą, kad S. Hosman-Chevalier buvo 
Austrijos Respublikos nuolatinės atstovybės personalo narė, kad ji pakluso 
hierarchinei ambasadoriaus, nuolatinio Austrijos Respublikos atstovo Europos 
Sąjungoje, valdžiai ir kad jos statusas buvo toks pats kaip ir kitų šioje atstovybėje 
dirbančių pareigūnų. 
11 Iš to Pirmosios instancijos teismas padarė išvadą, kad ataskaitiniu laikotarpiu 
S. Hosman-Chevalier vykdytas darbas Austrijos Respublikos nuolatinėje atstovybėje 
turi būti laikomas darbu kitai valstybei. 
I-5057
2007 M. BIRŽELIO 21 D. SPRENDIMAS — BYLA C-424/05 P 
12 Paskui skundžiamo sprendimo 38-41 punktuose Pirmosios instancijos teismas 
atmetė Komisijos argumentus, kad S. Hosman-Chevalier, dirbdama Austrijos 
Respublikos nuolatinėje atstovybėje, dirbo ne šiai valstybei narei, o VB ir OBG, 
t. y. institucijoms, kurių paskirtis nėra valstybės interesų gynyba. 
13 Skundžiamo sprendimo 42 punkte Pirmosios instancijos teismas, atvirkščiai, 
pripažino, jog tam, kad asmeniui būtų taikoma Pareigūnų tarnybos nuostatų 
VII priedo 4 straipsnio 1 dalies a punkte numatyta išimtis, pakanka, kad jis dirbtų 
institucijoje, kuri pagal pirmiau minėtą nuostatą priskiriama valstybei, pavyzdžiui, 
nuolatinėje atstovybėje, neatsižvelgiant į konkrečių ir specifinių vykdomų funkcijų 
pobūdį. Kitu atveju reikėtų vykdyti išsamią užduočių bei funkcijų analizę pagal 
nacionalinę teisę, o tai prieštarautų vienodam Bendrijos teisės taikymui ir lygybės 
principui. Juolab kad kiekviena valstybė pati savarankiškai sprendžia dėl, jos 
manymu, tinkamiausio savo tarnybų darbo organizavimo ir nustato pareigūnams bei 
darbuotojams skiriamus tikslus ir funkcijas. 
14 Todėl Pirmosios instancijos teismas nusprendė, kad S. Hosman-Chevalier atitiko 
Pareigūnų tarnybos nuostatų VII priedo 4 straipsnio 1 dalies a punkte numatytas 
sąlygas, leidžiančias jai gauti ekspatriacijos išmoką. 
15 Skundžiamo sprendimo 51 punkte Pirmosios instancijos teismas pripažino: kadangi 
Pareigūnų tarnybos nuostatų VII priedo 5 straipsnio 1 dalyje įtvirtinta teisė į 
įsikūrimo išmoką suteikiama pareigūnui, atitinkančiam nustatytus reikalavimus 
mokėti ekspatriacijos išmoką, S. Hosman-Chevalier turėjo teisę į įsikūrimo išmoką. 
Tačiau Pirmosios instancijos teismas jai nepripažino teisės gauti dienpinigius dėl 
skundžiamo sprendimo 52 punkte išdėstytų priežasčių. 
I-5058
KOMISIJA / HOSMAN-CHEVALIER 
Procesas Teisingumo Teisme 
16 Apeliaciniame skunde Komisija Teisingumo Teismo prašo: 
— panaikinti skundžiamą sprendimą ir grąžinti bylą nagrinėti Pirmosios instancijos 
teismui, 
— priteisti iš S. Hosman-Chevalier bylinėjimosi išlaidas pirmojoje instancijoje, 
įskaitant ir jos pačios bylinėjimosi išlaidas Pirmosios instancijos teisme. 
17 S. Hosman-Chevalier Teisingumo Teismo prašo: 
— atmesti apeliacinį skundą kaip akivaizdžiai nepriimtiną arba, nepatenkinus 
pirmojo reikalavimo, kaip nepagrįstą, 
— priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas abiejose instancijose. 
I-5059
2007 M. BIRŽELIO 21 D. SPRENDIMAS — BYLA C-424/05 P 
Dėl apeliacinio skundo 
Šalių argumentai 
18 Savo vieninteliu apeliacinio skundo pagrindu Komisija nurodo tai, kad Pirmosios 
instancijos teismas padarė teisės klaidą taikydamas Pareigūnų tarnybos nuostatų 
VII priedo 4 straipsnio 1 dalies a punkto nuostatas dėl ekspatriacijos išmokos 
mokėjimo, nes neteisingai išaiškino „darbo kitai valstybei" sąvoką, su kuria susijusios 
šios nuostatos. 
19 Iš kelių faktinių aplinkybių, į kurias atsižvelgta skundžiamo sprendimo 31-36 ir 
42 punktuose, matyti, kad Pirmosios instancijos teismas klaidingai manė, jog tam, 
kad būtų įvykdyta darbo kitai valstybei sąlyga, kurią nustato šios nuostatos, pakako, 
jog suinteresuotasis asmuo priklausytų kuriai nors šios valstybės funkcinei ir (arba) 
organizacinei struktūrai, kaip antai nuolatinė atstovybė Europos Sąjungoje. 
20 Atvirkščiai, Komisija mano, kad ši sąlyga turi būti aiškinama kaip reikalaujanti 
tiesioginio teisinio ryšio tarp suinteresuotojo asmens ir šios valstybės, kuris negali 
atsirasti vien dėl to, kad atitinkamas asmuo pateko į nurodytą situaciją. 
21 Komisijos teigimu, Pareigūnų tarnybos nuostatų VII priedo 4 straipsnio 1 dalies 
a punkto antros įtraukos antrajame sakinyje numatyta išlyga, pagal kurią tik nurodyti 
pareigūnai turi teisę į ekspatriacijos išmoką, yra pateisinama tada, kai pastarieji 
negali būti laikomi užmezgusiais ilgalaikius ryšius su darbo vietos valstybe (1985 m. 
gegužės 2 d. Sprendimo De Angelis prieš Komisiją, 246/83, Rink. p. 1253, 
I-5060
KOMISIJA / HOSMAN-CHEVALIER 
13 punktas). Taigi šis ratio legis aiškiai daro prielaidą, kad atitinkamą asmenį su kita 
valstybe ar tarptautine organizacija tiesiogiai sieja įstatyminis ir (arba) sutartinis 
ryšys. Iš tikrųjų tik dėl tokio ryšio kitai valstybei ar tarptautinei organizacijai gali 
atsirasti teisė iš šio asmens reikalauti dirbti tam tikrą laikotarpį valstybės, kurioje yra 
jo paskesnio darbo vieta (toliau - darbo vietos valstybė) dirbant Europos Bendrijų 
pareigūnu, teritorijoje. 
22 Komisija primena, kad Pareigūnų tarnybos nuostatų VII priedo 4 straipsnio 1 dalies 
a punkto antros įtraukos antrojo sakinio nuostata yra ekspatriacijos išmokos 
mokėjimo sąlygos išimtis ir dėl to ji turi būti aiškinama siaurai. Be to, tokio 
aiškinimo reikia, nes tai yra nuostata, kuri reglamentuoja finansinę išmoką (žr. 
1982 m. gegužės 6 d. Teisingumo Teismo sprendimo BayWa ir kt, 146/81, 192/81 
ir 193/81, Rink. p. 1503, 10 punktą ir 1990 m. kovo 8 d. Pirmosios instancijos teismo 
sprendimo Schwedler prieš Parlamentą, T-41/89, Rink. p. II-79, 23 punktą, 
patvirtinto apeliacine tvarka 1991 m. lapkričio 28 d. Teisingumo Teismo sprendimu 
Schwedler prieš Parlamentą, C-132/90 P, Rink. p. I-5745). 
23 Be to, skundžiamo sprendimo 31-36 ir 42 punktuose pateiktas Pareigūnų tarnybos 
nuostatų VII priedo 4 straipsnio 1 dalies a punkto antros įtraukos antrojo sakinio 
išaiškinimas nukrypsta nuo jo paties praktikos, pagal kurią reikalaujama, kad 
egzistuotų tiesioginis teisinis ryšys (žr. 2005 m. birželio 30 d. Pirmosios instancijos 
teismo sprendimo Olesen prieš Komisiją, T-190/03, Rink. VT, p. I-A-181 ir II-805, 
49-51 punktus; 2005 m. spalio 25 d. Sprendimo Salvador Garda prieš Komisiją, 
T-205/02, Rink. VT, p. I-A-285 ir II-1311, 55 punktą; sprendimo Salazar Brier prieš 
Komisiją, T-83/03, Rink. VT, p. I-A-311 ir II-1407, 45 punktą; sprendimo Herrero 
Romeu prieš Komisiją, T-298/02, Rink p. II-4599 ir Rink. VT, p. I-A-295 ir II-1349, 
41 punktą bei sprendimo De Bustamante Tello prieš Tarybą, T-368/03, 
Rink. VT, p. I-A-321 ir II-1439, 42 punktą). 
24 Be to, pagal Pirmosios instancijos teismo praktiką dėl šioje nuostatoje numatytos 
išimties „dėl darbo <...> tarptautinei organizacijai" taip pat reikalaujamas tiesioginis 
I-5061
2007 M. BIRŽELIO 21 D. SPRENDIMAS — BYLA C-424/05 P 
teisinis ryšys su aptariama organizacija (žr. 1995 m. kovo 22 d. Pirmosios instancijos 
teismo sprendimo Lo Giudice prieš Parlamentą, T-43/93, Rink. VT, p. I-A-57 ir 
II-189, 36 punktą ir 2002 m. rugsėjo 11 d. Sprendimo Nevin prieš Komisiją, 
T-127/00, Rink. VT, p. I-A-149 ir II-781, 51 punktą). Todėl būtų neproporcinga, ar 
bent savavališka reikalauti, kad vienai išimčių rūšiai egzistuotų toks tiesioginis 
teisinis ryšys, o kitai - ne. 
25 Pirmosios instancijos teismas nesiaiškino, ar egzistavo tiesioginis teisinis ryšys tarp 
S. Hosman-Chevalier ir Austrijos Respublikos. Šiuo atveju tokio ryšio nebuvo, 
atsižvelgiant į tai, kad ataskaitiniu laikotarpiu ji dirbo VB ir OGB. 
26 S. Hosman-Chevalier tvirtina, kad apeliacinis skundas yra nepriimtinas, nes iš 
tikrųjų Komisija siekia, kad Teisingumo Teismas iš naujo įvertintų faktines 
aplinkybes. 
27 Dėl esmės S. Hosman-Chevalier tvirtina, kad tikrindamas, ar tarp suinteresuotojo 
asmens ir valstybės egzistavo teisinis ryšys, privalomai nereikalaujant, kad jis būtų 
tiesioginis, Pirmosios instancijos teismas laikėsi Bendrijos teisės. 
28 Kai nustatoma, kad darbas tokiai nuolatinei atstovybei, kaip antai šiuo atveju, yra 
darbas valstybei, išsprendžiamas teisinio ryšio tarp S. Hosman-Chevalier ir valstybės 
klausimas. 
I-5062
KOMISIJA / HOSMAN-CHEVALIER 
29 Šiuo klausimu Pirmosios instancijos teismo praktika nėra formali ir tokio ryšio 
buvimas griežtai ar išimtinai nereikalavo „teisinio" priklausomybės ryšio. Toks ryšys 
gali būti nustatytas atsižvelgiant į kiekvienos bylos aplinkybes. Todėl šiuo atveju, 
kadangi iš bylos medžiagos matyti, jog S. Hosman-Chevalier priklausė Austrijos 
Respublikos nuolatinės atstovybės personalui, nebereikėjo toliau aiškintis dėl teisinio 
ar kokio nors kito pobūdžio ryšio egzistavimo nei jo plačiau apibūdinti. 
Teisingumo Teismo vertinimas 
Dėl priimtinumo 
30 Reikia priminti, kad pagal EB 225 straipsnio 1 dalį ir Teisingumo Teismo statuto 
58 pirmąją pastraipą apeliacinis skundas gali būti paduodamas tik dėl teisės 
pažeidimo, o ne dėl su byla susijusių faktų. 
31 Remiantis šiomis nuostatomis, tik Pirmosios instancijos teismas yra kompetentingas, 
pirma, nustatyti faktines aplinkybes, išskyrus atvejus, kai jo išvados iš esmės 
neatitinka jam pateiktų bylos dokumentų, bei, antra, vertinti šias faktines aplinkybes. 
Pirmosios instancijos teismui konstatavus ar įvertinus faktines aplinkybes remiantis 
EB 225 straipsniu, Teisingumo Teismas kompetentingas patikrinti šių faktinių 
aplinkybių teisinę kvalifikaciją ir teisines išvadas, kurias Pirmosios instancijos 
teismas padarė jomis remdamasis (žr., be kita ko, 2000 m. kovo 16 d. Sprendimo 
Parlamentas prieš Bieber, C-284/98 P, Rink. p. I-1527, 31 punktą ir 2001 m. lapkričio 
27 d. Sprendimo Z prieš Parlamentą, C-270/99 P, Rink. p. I-9197, 37 punktą). 
I-5063
2007 M. BIRŽELIO 21 D. SPRENDIMAS — BYLA C-424/05 P 
32 Šiuo atveju reikia pripažinti, kad Komisija neginčija, jog ataskaitiniu laikotarpiu 
S. Hosman-Chevalier buvo Austrijos Respublikos nuolatinės atstovybės personalo 
narė. Grįsdama savo apeliacinį skundą Komisija tik tvirtina, jog tas faktas neleidžia 
suinteresuotajai gauti ekspatriacijos išmokos, nes tarp pastarosios ir Austrijos 
Respublikos nėra tiesioginio teisinio ryšio. 
33 Todėl, priešingai nei tvirtina S. Hosman-Chevalier, Komisijos apeliacinis skundas 
susijęs ne su faktinių aplinkybių vertinimu, bet su jų teisiniu kvalifikavimu. Tad 
S. Hosman-Chevalier siūlomas pagrindas dėl nepriimtinumo turi būti atmestas. 
Dėl esmės 
34 Siekiant atsakyti į Komisijos nurodytą pagrindą, reikia išnagrinėti „darbo kitai 
valstybei" sąvoką remiantis visomis Pareigūnų tarnybos nuostatų VII priedo 
4 straipsnio 1 dalies a punkto nuostatomis, reglamentuojančiomis ekspatriacijos 
išmokos mokėjimą, į kurį patenka ši sąvoka. 
35 Reikia priminti, kad remiantis nusistovėjusia Teisingumo Teismo praktika 
ekspatriacijos išmokos mokėjimo tikslas - padengti išlaidas, atsiradusias pareigū­
nams pradėjus dirbti Bendrijose, kurie dėl to turėjo perkelti savo gyvenamąją vietą iš 
gyvenamosios vietos valstybės į darbo vietos valstybę ir integruotis į naują aplinką. 
Ekpatriacijos sąvoka taip pat priklauso nuo pareigūno subjektyvios padėties, t. y. jo 
integracijos į naują aplinką laipsnio, kuris priklauso nuo, pavyzdžiui, jo įprastinės 
I-5064
KOMISIJA / HOSMAN-CHEVALIER 
gyvenamosios vietos ar nuo pagrindinės profesinės veiklos vykdymo (žr. 1989 m. 
spalio 10 d. Sprendimo Atala-Palmerini prieš Komisiją, 201/88, Rink. p. 3109, 
9 punktą ir 1994 m. rugsėjo 15 d. Sprendimo Magdalena Fernández prieš Komisiją, 
C-452/93 P, Rink. p. I-4295, 20 punktą). 
36 Ekspatriacijos išmokos mokėjimu siekiama pašalinti faktinius skirtumus, kylančius 
tarp pareigūnų, kurie visiškai integravosi į darbo vietos valstybės visuomenę, ir tų, 
kurie nesiintegravo. 
37 Iš Pareigūnų tarnybos nuostatų VII priedo 4 straipsnio 1 dalies a punkto antros 
įtraukos antrojo sakinio matyti, kad Bendrijos teisės aktų leidėjas būtinai siekė 
pripažinti, kad tokia pati ekspatriacijos padėtis yra ir pareigūno, kuris, nors ir gyveno 
ar užsiėmė savo pagrindine veikla valstybės, kur yra jo darbo vieta, europinėje 
teritorijoje per penkerių metų laikotarpį, pasibaigusį prieš 6 mėnesius iki jam 
pradedant eiti savo pareigas, dirbo kitai valstybei arba tarptautinei organizacijai. 
38 Taip Bendrijos teisės aktų leidėjas preziumavo, kad dėl šių pareigų vykdymo išlieka 
ypatingi suinteresuotojo asmens ryšiai su šia kita valstybe ar tarptautine organizacija, 
ir taip atsiranda kliūtis užmegzti ilgalaikius ryšius su darbo vietos valstybe, taigi ir 
pakankamai šio suinteresuotojo asmens integracijai į darbo vietos valstybės 
visuomenę (šiuo klausimu žr. 1981 m. sausio 15 d. Sprendimo Vutera pries 
Komisiją, 1322/79, Rink. p. 127, 8 punktą ir minėto sprendimo De Angelis prieš 
Komisiją 13 punktą). 
39 Atitinkamo pareigūno darbo vietos valstybėje kitoms valstybėms atstovauja 
ambasados arba diplomatinės misijos, taip pat nuolatinės atstovybės prie 
tarptautinių organizacijų, kaip tai išplaukia iš paprotinės tarptautinės teisės taisyklių, 
kurias būtent kodifikavo 1961 m. balandžio 18 d. Vienos konvencija dėl diplomatinių 
I-5065
2007 M. BIRŽELIO 21 D. SPRENDIMAS — BYLA C-424/05 P 
santykių, 1963 m. Vienos konvencija dėl konsulinių santykių bei 1975 m. kovo 14 d. 
Vienos konvencija dėl valstybių atstovavimo jų santykiuose su visuotinio pobūdžio 
tarptautinėmis organizacijomis. 
40 Todėl „valstybės" sąvoka, nurodyta Pareigūnų tarnybos nuostatų VII priedo 
4 straipsnio 1 dalies a punkto antros įtraukos antrajame sakinyje, būtinai apima 
vienos valstybės narės nuolatinę atstovybę Europos Sąjungoje, ir tai apeliaciniame 
skunde nebuvo užginčyta. 
41 Todėl tokios nuolatinės atstovybės personalas, įskaitant jos administracinį ir 
techninį personalą dėl jo priklausymo šios atstovybės struktūrai, turi būti laikomas 
dirbančiu atitinkamos valstybės narės tarnyboje ir dėl to atsidūręs „ekspatriacijos" 
padėtyje pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų VII priedo 4 straipsnio 1 dalies a punkto 
antrą įtrauką. 
42 Todėl šioje byloje, kaip tai konstatavo Pirmosios instancijos teismas, nors 
S. Hosman-Chevalier ir neįdarbino centrinė Austrijos administracija, ji buvo 
Austrijos Respublikos nuolatinės atstovybės personalo narė, pakluso hierarchinei 
šios valstybės ambasadoriaus valdžiai ir jos statusas buvo toks pats kaip ir kitų šioje 
atstovybėje dirbančių pareigūnų. Iš skundžiamo sprendimo taip pat matyti, kad ji 
naudojosi įvairiomis privilegijomis ir imunitetais, t. y. visų pirma, ji buvo atleista nuo 
regioninių nekilnojamojo turto mokesčių. Tokiomis aplinkybėmis ji turi būti 
laikoma dirbusi Austrijos valstybės tarnyboje. 
43 Ypatingas S. Hosman-Chevalier statusas, apibūdintas ankstesniame punkte, lėmė jos 
ypatingus ryšius su Austrijos Respublika. Tai sudarė kliūtis tam, kad ji galėtų 
I-5066
KOMISIJA / HOSMAN-CHEVALIER 
užmegzti ilgalaikius santykius su darbo vietos valstybe ir kartu pakankamai 
integruotis į šios darbo vietos valstybės visuomenę. 
44 Todėl Pareigūnų tarnybos nuostatų VII priedo 4 straipsnio 1 dalies a punkto antros 
įtraukos antrojo sakinio atžvilgiu Pirmosios instancijos teismas teisingai skundžiamo 
sprendimo 42 punkte nusprendė, jog to fakto, kad S. Hosman Chevalier vykdė 
profesinę veiklą Austrijos Respublikos nuolatinėje atstovybėje, pakanka ekspatria-
cijos pašalpai gauti, neatsižvelgiant į konkrečių ir specifinių šioje institucijoje 
vykdomų funkcijų pobūdį. 
45 Todėl Komisijos argumentas, pagal kurį ekspatriacijos išmokos mokėjimas priklauso 
nuo suinteresuotojo asmens ir šios valstybės tiesioginio teisinio ryšio, yra visiškai 
nepagrįstas. 
46 Vis dėlto toks aiškinimas atitinka autonomiškumą, kurį valstybės narės privalo turėti 
dėl savo nuolatinių atstovybių vidaus struktūros. Kaip savo išvados 89 punkte 
nurodė generalinis advokatas, valstybė narė turi nustatyti, kokie organai priklausys 
nuolatinei atstovybei, taip pat, kokius viešuosius interesus turi skatinti įvairūs šios 
atstovybė skyriai santykiuose su Bendrijos institucijomis. 
47 Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, reikia pripažinti, kad Pirmosios instancijos teismas 
skundžiamo sprendimo 47 punkte nepadarydamas teisės klaidos nusprendė, jog 
reikėjo panaikinti 2003 m. balandžio 8 d. ir spalio 29 d. Komisijos sprendimus, 
kuriais atsisakoma mokėti S. Hosman Chevalier ekspatriacijos išmoką. 
I-5067
2007 M. BIRŽELIO 21 D. SPRENDIMAS — BYLA C-424/05 P 
48 Iš viso to, kas išdėstyta, matyti, kad Komisijos apeliacinį skundą reikia atmesti kaip 
nepagrįstą. 
Dėl bylinėjimosi išlaidų 
49 Pagal Procedūros reglamento 69 straipsnio 2 dalį, taikomą apeliacinėse bylose pagal 
šio reglamento 118 straipsnį, pralaimėjusiai šaliai nurodoma padengti bylinėjimosi 
išlaidas, jei laimėjusi šalis to prašė. Kadangi S. Hosman-Chevalier prašė priteisti 
bylinėjimosi išlaidas iš Komisijos ir pastaroji pralaimėjo bylą, ji turi jas padengti. 
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (trečioji kolegija) nusprendžia: 
1. Atmesti apeliacinį skundą. 
2. Priteisti iš Europos Bendrijų Komisijos bylinėjimosi išlaidas. 
Parašai. 
I-5068