62002CC0209_SV
Generaladvokatens förslag till avgörande
Generaladvokatens förslag till avgörande
1. Europeiska gemenskapernas kommission har genom förevarande talan yrkat att domstolen skall fastställa att Republiken Österrike har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt bestämmelserna i artikel 6.3 och 6.4 jämförda med artikel 7 i rådets direktiv 92/43/EEG,(2) genom att ge tillstånd till ett utbyggnadsprojekt av golfbanan i Wörschachs kommun i Steiermark (Österrike) trots negativa resultat vid en bedömning av konsekvenserna med avseende på livsmiljön för kornknarren (Crex crex)(3) i det särskilda skyddsområde,(4) i den mening som avses i artikel 4 i direktiv 79/409/EEG,(5) som ligger där. Kommissionen har även yrkat att domstolen skall förplikta Republiken Österrike att ersätta rättegångskostnaderna.
I – Tillämpliga bestämmelser
2. I artikel 4.1 i fågeldirektivet föreskrivs följande: ”För de arter som anges i bilaga 1 skall särskilda åtgärder för bevarande av deras livsmiljö vidtas för att säkerställa deras överlevnad och fortplantning inom det område där de förekommer.” I samma artikel föreskrivs att medlemsstaterna skall som SSO klassificera sådana områden som vad gäller antal och storlek är mest lämpade för bevarandet av dessa arter.
3. Kornknarren anges i bilaga 1 till fågeldirektivet i dess lydelse enligt kommissionens direktiv 85/411/EEG.(6)
4. Artikel 4.4 i fågeldirektivet har följande lydelse:
”Med avseende på de skyddsområden som avses i [punkt] 1 … skall medlemsstaterna vidta lämpliga åtgärder för att undvika förorening och försämring av livsmiljöer samt störningar som påverkar fåglarna, i den mån denna påverkan inte saknar betydelse för att uppnå syftet med denna artikel. Medlemsstaterna skall även utanför dessa skyddsområden sträva efter att undvika förorening och försämring av livsmiljöer.”
5. I artikel 6 i livsmiljödirektivet föreskrivs följande:
”…
2. Medlemsstaterna skall i de särskilda bevarandeområdena vidta lämpliga åtgärder för att förhindra försämring av livsmiljöerna och habitaten för arterna samt störningar av de arter för vilka områden har utsetts, om sådana störningar kan ha betydande konsekvenser för målen med detta direktiv.
3. Alla planer eller projekt som inte direkt hänger samman med eller är nödvändiga för skötseln och förvaltningen av ett område, men som enskilt eller i kombination med andra planer eller projekt kan påverka området på ett betydande sätt, skall på lämpligt sätt bedömas med avseende på konsekvenserna för målsättningen vad gäller bevarandet av området. Med ledning av slutsatserna från bedömningen av konsekvenserna för området och om inte annat följer av punkt 4, skall de behöriga myndigheterna godkänna planen eller projektet först efter att ha försäkrat sig om att det berörda området inte kommer att ta skada och, om detta är lämpligt, efter att ha hört allmänhetens åsikt.
4. Om en plan eller ett projekt, på grund av att alternativa lösningar saknas, trots en negativ bedömning av konsekvenserna för området måste genomföras av tvingande orsaker som har ett väsentligt allmänintresse, inbegripet orsaker av social eller ekonomisk karaktär, skall medlemsstaten vidta alla nödvändiga kompensationsåtgärder för att säkerställa att Natura 2000 totalt sett förblir sammanhängande. Medlemsstaten skall underrätta kommissionen om de kompensationsåtgärder som vidtagits.
Om det berörda området innehåller en prioriterad livsmiljötyp eller en prioriterad art, är de enda faktorer som får beaktas sådana som berör människors hälsa eller den allmänna säkerheten, betydelsefulla konsekvenser för miljön eller, efter yttrande från kommissionen, andra tvingande orsaker som har ett allt överskuggande allmänintresse.”
6. Enligt artikel 7 i livsmiljödirektivet skall ”[f]örpliktelser som uppstår till följd av artikel 6.2–4 i detta direktiv … ersätta alla förpliktelser som uppstår till följd av artikel 4.4 första meningen i [fågeldirektivet] vad gäller områden som klassificerats i enlighet med artikel 4.1 eller som på samma sätt erkänts i enlighet med artikel 4.2 i det direktivet …”.
II – Bakgrund till tvisten, förfarandet och parternas yrkanden
7. Sedan Golf- und Landclubs Ennstal (golfklubb i Ennsdalen) anfört klagomål mot Bezirkshauptmannschafts (Österrike) beslut av den 4 december 1996 gav delstatsregeringen i Steiermark, genom beslut av den 14 maj 1999,(7) tillstånd till utbyggnad av golfbanan i Wörschachs kommun genom anläggning av två nya banor i ett område som klassificerats som SSO. Den därigenom beviljade utbyggnaden av golfbanan har genomförts.
8. Efter att ett klagomål inkommit sände kommissionen den 4 november 1999 en formell underrättelse till Republiken Österrike. Kommissionen påtalade däri att såväl de uppgifter som lämnats i klagomålet som de expertutlåtanden som lagts till grund för beslutet av den 14 maj 1999 visade att den aktuella utbyggnaden med stor sannolikhet skulle få negativa konsekvenser för det befintliga kornknarrsbeståndet i den mening som avses i artikel 6.3 i livsmiljödirektivet. Tillstånd till nämnda utbyggnad hade således endast kunnat ges under förutsättning att villkoren i punkt 4 i samma artikel var uppfyllda, det vill säga om projektet var motiverat av tvingande orsaker av väsentligt allmänintresse och om kompensationsåtgärder hade vidtagits och meddelats kommissionen. Eftersom dessa villkor inte var uppfyllda, åsidosatte Republiken Österrike sina skyldigheter.
9. Den österrikiska regeringen hävdade i sitt svar av den 12 januari 2000 att beslutet av den 14 maj 1999 innehåller ett visst antal villkor som avvärjer den aktuella utbyggnadens skadliga konsekvenser för kornknarrsbeståndet.(8)
10. Den 27 juli 2000 skickade kommissionen ett motiverat yttrande. Däri angav kommissionen att nämnda utbyggnad enligt expertutlåtandet av Gepp år 1998, vilket kan betraktas som en bedömning av den omtvistade utbyggnadens konsekvenser för det berörda området i den mening som avses i artikel 6.3 i livsmiljödirektivet, innebär en allvarlig risk för störningar som påverkar kornknarrsbeståndet. Kommissionen ifrågasatte även verkningsfullheten av de villkor som föreskrevs i beslutet av den 14 maj 1999. Experten hade nämligen avrått från att föreskriva komplicerade villkor som endast delvis reducerar de skadliga konsekvenserna av den omtvistade utbyggnaden, som han betraktade som oförenlig med målet att bevara kornknarrsbeståndet.
11. I det motiverade yttrandet hänvisade kommissionen även till en ny studie av Schäffer, som med sakkännedom om kornknarrens beteende menade att området för den omtvistade utbyggnaden helt och hållet täckte det ängsmarksområde som arten kunde använda sig av. Artens livsmiljö skulle på så sätt förstöras.
12. Enligt det motiverade yttrandet hade kommissionen förelagt Republiken Österrike att efterkomma detsamma inom två månader från och med delgivningen.
13. I skrivelse av den 6 december 2000 uppgav den österrikiska regeringen att den ansåg att den omtvistade utbyggnaden inte påverkade det berörda området på ett betydande sätt i den mening som avses i artikel 6.3 i livsmiljödirektivet.
14. Kommissionen har, genom ansökan som inkom till domstolens kansli den 4 juni 2002, väckt förevarande talan.
15. Genom dom av den 27 juni 2002 ogiltigförklarade Verwaltungsgerichtshof (Österrike) beslutet av den 14 maj 1999. Republiken Österrike har i sitt svaromål i första hand yrkat att talan skall ogillas på grund av att talan har förlorat sitt föremål och, i andra hand, att den saknar grund.
16. Kommissionen har i sin replik vidhållit yrkandena i ansökan genom vilken målet anhängiggjordes. Republiken Österrike har i sin duplik upprepat de yrkanden som anfördes i svaromålet.
III – Parternas argument
17. Kommissionen har hävdat att Verwaltungsgerichtshofs ogiltigförklaring av beslutet av den 14 maj 1999 inte undanröjer föremålet för denna talan. För det första anförs att förekomsten av ett fördragsbrott skall bedömas vid utgången av den tidsfrist som anges i det motiverade yttrandet och att beslutet av den 14 maj 1999 ogiltigförklarades först efter detta datum. För det andra hävdas att delstatsregeringen i Steiermark måste fatta ett nytt beslut då golfbaneägaren har överklagat Bezirkshauptmannschafts beslut och att det inte går att utgå ifrån att det nya beslutet kommer att skapa en situation som överensstämmer med livsmiljödirektivet.
18. I sak har kommissionen gjort gällande att ett projekt kan påverka ett SSO på ett betydande sätt i den mening som avses i artikel 6.3 i livsmiljödirektivet, när området i fråga, till följd av att nämnda projekt genomförs, endast kan uppfylla sin funktion på ett klart inskränkt sätt med hänsyn till ett eller flera av dess bevarande- eller skyddsändamål. En risk för en betydande påverkan på det SSO som berörs är enligt kommissionen skäl nog för att inte bevilja tillstånd att genomföra det planerade projektet.
19. Kommissionen har vidare anfört att det framgår av Gepps expertutlåtande att den aktuella utbyggnaden av golfbanan leder till såväl att en del av det område där kornknarren söker föda och skydd försvinner som att dess livsmiljö splittras och skadas. Det framgår även av expertutlåtandet att villkoren i beslutet av den 14 maj 1999 inte direkt skulle avvärja dessa störningar. Villkorens verkningslöshet bekräftas i ett annat expertutlåtande upprättat av Lentner den 26 juni 1999. Detta skäl upprepas slutligen i Verwaltungsgerichtshofs beslut om ogiltigförklaring av nämnda beslut.
20. Den österrikiska regeringen har i huvudsak hävdat att Verwaltungsgerichtshofs beslut att ogiltigförklara har retroaktiv verkan i den meningen att beslutet av den 14 maj 1999 skall betraktas som om det aldrig har existerat. Föreliggande fördragsbrottsförfarande saknar alltså föremål, eftersom det särskilt avser detta beslut. Med tillämpning av Verwaltungsgerichtshofs beslut kommer det dessutom inte att vara tillåtet att spela på de omtvistade två nya banorna. Beträffande det nya beslut som måste fattas till följd av golfbaneägarens överklagande kommer detta att fattas i enlighet med gemenskapsrätten och förevarande förfarande kan inte ha någon preventiv verkan gentemot ett beslut som ännu inte har fattats.
21. I sak har den österrikiska regeringen anfört att skyldigheterna i artikel 6 i livsmiljödirektivet har uppfyllts. Regeringen har gjort gällande att det i beslutet av den 14 maj 1999, till följd av konsekvensbedömningen av det omtvistade projektet, föreskrivs att åtgärder skall vidtas och att dessa åtgärder har avvärjt alla betydande hot mot kornknarrsbeståndet. Detta påstående överensstämmer med de yttranden av den 15 juli 2002 som Gepp avgav beträffande sitt expertutlåtande från år 1998. Enligt den österrikiska regeringen framgår det av dessa yttranden att kommissionen har tolkat nämnda expertutlåtande alldeles för pessimistiskt. Den österrikiska regeringen har även hävdat att de föreskrivna åtgärderna i beslutet av den 14 maj 1999 faktiskt har genomförts, vilket de kontroller som regeringen utförde under år 2002 har visat.
IV – Bedömning
A – Huruvida talan kan tas upp till sakprövning
22. Det verkar mot bakgrund av domstolens rättspraxis som om förevarande talan kan tas upp till sakprövning.
23. Det framgår nämligen av fast rättspraxis att förekomsten av ett fördragsbrott skall bedömas mot bakgrund av den situation som rådde i medlemsstaten vid utgången av den frist som har angivits i det motiverade yttrandet och domstolen skall inte beakta senare förändringar.(9) Likaså följer det av fast rättspraxis att föremålet för en talan fastställs genom kommissionens motiverade yttrande och att även om fördragsbrottet har upphört efter utgången av den tidsfrist som föreskrivs i detta yttrande, finns det fortfarande ett intresse av att målet avgörs, bland annat, vilket ofta angetts, i syfte att fastställa grunden för det ansvar som en medlemsstat kan ha gentemot dem vars rättigheter berörs av nämnda fördragsbrott, såsom andra medlemsstater, gemenskapen eller enskilda.(10) Det framgår slutligen av fast rättspraxis att kommissionen vid utövandet av de befogenheter som den har tilldelats enligt artikel 226 EG inte behöver visa att den har ett specifikt berättigat intresse av att få saken prövad.(11) Av denna rättspraxis framgår att det ankommer på kommissionen att bedöma lämpligheten av att väcka och vidhålla en sådan talan vid domstolen och att det inte ankommer på den senare att uttala sig i frågan rörande kommissionens utövande av sitt utrymme för skönsmässig bedömning.(12)
24. Beslutet av den 14 maj 1999, som detta fördragsbrottsförfarande avser, ogiltigförklarades först den 27 juni 2002. Av detta följer att det omtvistade beslutet fortfarande var i kraft vid utgången av den tidsfrist som kommissionen föreskrev i det motiverade yttrandet av den 27 juli 2000. Den omtvistade utbyggnaden har dessutom genomförts. Argumentet att ogiltigförklaringen av nämnda beslut enligt österrikisk rätt har retroaktiv verkan i den meningen att det skall betraktas som om det aldrig har existerat, kan mot bakgrund av ovannämnda rättspraxis således inte godtas. Det datum som domstolen skall beakta när det prövar huruvida Republiken Österrike har gjort sig skyldig till fördragsbrott är nämligen utgången av den tidsfrist som medlemsstaten i fråga har tilldelats i det motiverade yttrandet. Den retroaktiva verkan av ogiltigförklaringen av beslutet av den 14 maj 1999 undanröjer med andra ord inte föremålet för denna talan, eftersom beslutet ogiltigförklarades till följd av ett händelseförlopp som inträffade efter det att den föreskrivna tidsfristen i det motiverade yttrandet löpt ut och ett sådant händelseförlopp enligt ovannämnda rättspraxis inte kan tas i beaktande.
25. Vad gäller de grunder som kommissionen har åberopat för att vidhålla förevarande talan framg år det av vad som anförts att det ankommer på kommissionen att bedöma dessa och att det inte ankommer på domstolen att kontrollera om kommissionens bedömning är riktig.
26. Mot bakgrund av dessa omständigheter kan förevarande talan prövas.
B – Prövning i sak
27. Den österrikiska regeringen har inte bestritt att den mark på vilken den aktuella golfbanan har byggts ut ingår i ett område som har klassificerats som SSO i den mening som avses i artikel 4 i fågeldirektivet och att utbyggnaden i fråga följaktligen omfattades av föreskrifterna i artiklarna 6 och 7 i livsmiljödirektivet.
28. Innehållet i dessa föreskrifter är i förevarande mål ostridigt. Det framgår av bestämmelserna i artikel 6.3 och 6.4 jämförda med artikel 7 i livsmiljödirektivet att alla planer eller projekt som inte direkt hänger samman med och är nödvändiga för skötseln eller förvaltningen av ett SSO, men som kan påverka området på ett betydande sätt, på ett lämpligt sätt skall bedömas med avseende på konsekvenserna för målsättningen att bevara området i fråga. För den händelse bedömningen av projektets konsekvenser för området i fråga visar sig vara negativ får tillstånd till projektet endast ges om det måste genomföras av tvingande orsaker som har ett väsentligt allmänintresse enligt de villkor som uppställs i artikel 6.4 i livsmiljödirektivet. Om projektet inte är motiverat av några sådana skäl skall de nationella myndigheterna, mot bakgrund av denna bedömning, godkänna projektet först efter att ha försäkrat sig om att det berörda området inte kommer att ta skada.
29. Det är i förevarande mål ostridigt att de österrikiska myndigheterna inte har betraktat utbyggnaden av den aktuella golfbanan som ett projekt som måste genomföras av tvingande orsaker av väsentligt allmänintresse i den mening som avses i artikel 6.4 i livsmiljödirektivet. Myndigheterna har inte anfört något argument för att det skulle föreligga något sådant intresse och villkoren i artikel 6.4 i livsmiljödirektivet, som rör skyldigheten att vidta kompensationsåtgärder och att underrätta kommissionen om dessa, har inte iakttagits.
30. Enligt ovannämnda bestämmelser kan de nationella myndigheterna inte lagligen ge tillstånd till utbyggnad av den aktuella golfbanan om de inte har försäkrat sig om att det berörda området, mot bakgrund av bedömningen av projektets konsekvenser för området, inte kommer att ta skada. De österrikiska myndigheterna var med andra ord skyldiga att avslå tillståndsansökan om bedömningen av den omtvistade utbyggnadens konsekvenser för området visade att det förelåg en icke obetydlig risk för att utbyggnaden skulle skada målsättningen att bevara en skyddad art enligt fågeldirektivet.
31. I förevarande fall är parterna överens om att Gepps expertutlåtande från 1998, vilket återges i beslutet av den 14 maj 1999, skall betraktas som en bedömning av projektets konsekvenser för området i den mening som avses i artikel 6.3 i livsmiljödirektivet. Det är således med beaktande av uppgifterna i detta utlåtande som frågan om Republiken Österrike genom att ge tillstånd till den omtvistade utbyggnaden har underlåtit att, såsom kommissionen påstår, uppfylla sina skyldigheter enligt artiklarna 6 och 7 i livsmiljödirektivet skall bedömas.
32. Det framgår av detta expertutlåtande att det finns ett kornknarrsbestånd i det SSO där den omtvistade utbyggnaden skulle genomföras. Det framgår av utlåtandet att kornknarren för att leva och föröka sig kräver relativt stora orörda naturområden(13) och att den del av det berörda skyddsområdet som motsvarar kornknarrens livsmiljö är relativt liten.(14) Det framgår även att det avgörande villkoret för att ett bestånd av dessa fåglar skall skapas är förekomsten av stora ängar som är sammanbundna med varandra och som varken korsas av förbindelsevägar eller utsätts för andra störningar.(15)
33. Experten har beträffande den omtvistade utbyggnadens eventuella effekter på kornknarrsbeståndet i det aktuella området angett att utbyggnaden i fråga innebär att en del av det område där den aktuella arten söker föda och skydd försvinner, att fungerande förhållanden förstörs genom att de olika områden som används av kornknarren splittras och boplatser reduceras och utsätts för störningar.(16) Han har även som störande element nämnt oljuden som uppstår när banor underhålls och personer som hämtar bollar utanför nämnda banor, i synnerhet om personerna har med sig lösspringande hundar. Han har påpekat att enbart störningar från passager på en liten väg kan få ett kornknarrbestånd att försvinna för alltid.(17)
34. Experten har dessutom besvarat frågan om vilka villkor som måste föreskrivas för att föreskrifterna i livsmiljödirektivet skall iakttas. Han har för varje störning som kan uppstå undersökt vilka åtgärder som eventuellt skulle kunna avhjälpa den. Av denna undersökning kom han fram till att sådana åtgärder endast skulle ha en partiell effekt, att de skulle vara svåra att genomföra och att det var osäkert om de skulle ha någon effekt på lång sikt.(18) Han har förordat alternativa åtgärder, såsom att anlägga de två nya banorna på ett annat ställe.(19)
35. Slutsatsen blir, enligt experten, att den totala effekten av att de aktuella golfbanorna anläggs hotar kornknarrsbeståndets existens. Enligt honom kommer utbyggnaden att utsätta detta bestånd, som är det enda som kan reproducera sig i de centrala delarna av Alperna, för tre risker. För det första att dess livsmiljö reduceras. För det andra att dess boplatser förstörs och utsätts för störningar. Och slutligen oljud från gräsklippning och spelare, och detta ända upp till 200 meter från banorna.(20)
36. Gepp har beträffande de villkor som skulle kunna reducera dessa störningar understrukit att de är komplicerade och svåra att kontrollera, att dess verkningar är partiella och att det kvarstår en risk för kornknarrsbeståndet som inte är helt obetydlig.(21)
37. På frågan om projektet är genomförbart i ett ekologiskt perspektiv har Gepp svarat att detta till syvende och sist kommer an på bedömningen av nödvändigheten av att skydda kornknarren. Han har tillagt att denna nödvändighet, enligt kommissionens expert, är av gemenskapsintresse.(22)
38. Mot bakgrund av dessa omständigheter saknas anledning att godta den österrikiska regeringens argument att kommissionen skulle ha tolkat Gepps expertutlåtande överdrivet pessimistiskt, eftersom ovannämnda störningar för det första var rent hypotetiska och för det andra att experten inte ville säga a priori att de åtgärder som anges i beslutet av den 14 maj 1999 skulle vara ineffektiva.
39. När det gäller den första delen av den österrikiska regeringens argumentation räcker det nämligen att hänvisa till det expertutlåtande som återges i beslutet av den 14 maj 1999 för att konstatera att experten inte har behandlat risken för att kornknarrsbeståndet utsätts för allvarliga störningar som en högst osannolik hypotes, utan som en risk som det inte går att bortse ifrån. Denna bedömning bekräftas dessutom av det förhållandet att myndigheterna i Steiermark har ansett det nödvändigt att föreskriva ett antal villkor i beslutet av den 14 maj 1999 just för att undvika att risken förverkligas. Det är enligt min mening således uppenbart att bedömningen av det aktuella projektets konsekvenser visade att det gav upphov till en icke obetydlig risk för allvarliga störningar för kornknarrsbeståndet.
40. Beträffande den andra delen av ovannämnda argumentation har jag konstaterat att, när ett projekt mot bakgrund av bedömningen av dessa konsekvenser visar sig kunna påverka ett SSO på ett betydande sätt, de behöriga myndigheterna inte får tillåta att det genomförs förrän de har försäkrat sig om att det berörda området inte kommer att ta skada. I förevarande fall ankommer det på de österrikiska myndigheterna att visa att de, när beslutet av den 14 maj 1999 antogs, hade försäkrat sig om att de föreskrivna åtgärderna i beslutet i fråga undanröjde den risk för allvarliga störningar för kornknarrsbeståndet som framgår av Gepps expertutlåtande. De österrikiska myndigheterna har inte gjort detta. Det har redan anförts att experten, även om han inte helt har uteslutit att sådana åtgärder som föreskrivs i beslutet av den 14 maj 1999 kan undanröja vissa av den omtvistade utbyggnadens skadliga konsekvenser, trots allt mycket uttryckligt har ifrågasatt åtgärdernas verkningsfullhet och understrukit att de endast kommer att ha partiell effekt. Det skall även understrykas att han har förordat att utbyggnaden genomförs på en annan plats. Under dessa förhållanden kan de österrikiska myndigheterna inte ha försäkrat sig om att de aktuella åtgärderna mot bakgrund av detta expertutlåtande säkerställde bevarandet av området för det fall att den omtvistade utbyggnaden genomfördes.
41. Inte heller framgår det av beslutet av den 14 juli 1999 att de österrikiska myndigheterna haft tillgång till andra uppgifter som kunde ge dem en sådan försäkran.
42. Denna bedömning bekräftas för det första av Lentners expertutlåtande av den 26 juni 1999, som är en utvärdering av Gepps utlåtande. Det framgår av Lentners utlåtande att påståendet att de föreskrivna åtgärderna i beslutet av den 14 maj 1999 undanröjer de negativa effekterna på kornknarrsbeståndet och säkerställer dess överlevnad ”på intet vis stöds av Gepps expertutlåtande, av andra expertutlåtanden eller av de ornitologiska synpunkter som myndigheterna förfogade över”.(23)
43. Bedömningen får för det andra stöd av Verwaltungsgerichtshofs beslut av den 27 juni 2002. Enligt detta beslut ”kan exaktheten i det påstående som uppenbarligen ligger till grund för det omtvistade beslutet, enligt vilket villkoren för beviljande av tillstånd är uppfyllda, åtminstone med avseende på ytterligare problem …, inte kontrolleras”.(24)
44. Slutligen, de kontroller som de österrikiska myndigheterna utförde år 2002 på det aktuella området är inte relevanta för tvistens avgörande. Prövningen av huruvida de senare verkligen har försäkrat sig om att den omtvistade utbyggnaden inte kommer att skada det berörda området skall nämligen, såsom redan har anförts, ske mot bakgrund av de uppgifter som myndigheterna förfogade över när beslutet av den 14 maj 1999 antogs.
45. Jag anser mot bakgrund av samtliga överväganden ovan att kommissionens talan mot Republiken Österrike är välgrundad. Jag föreslår därför att domstolen skall bifalla talan och, i enlighet med artikel 69.2 i rättegångsreglerna, förplikta Republiken Österrike att ersätta rättegångskostnaderna.
V – Förslag till avgörande
46. Mot denna bakgrund föreslår jag att domstolen skall meddela följande dom:
1) Republiken Österrike har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt bestämmelserna i artikel 6.3 och 6.4 jämförda med artikel 7 i rådets direktiv 92/43/EEG av den 21 maj 1992 om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter, genom att ge tillstånd till ett utbyggnadsprojekt av golfbanan i Wörschachs kommun i Steiermark trots negativa resultat vid en bedömning av konsekvenserna med avseende på livsmiljön för kornknarren (Crex crex) i det särskilda skyddsområde, i den mening som avses i artikel 4 i rådets direktiv 79/409/EEG av den 2 april 1979 om bevarande av vilda fåglar, som ligger i denna kommun.
2) Republiken Österrike skall ersätta rättegångskostnaderna.
(1) .
(2)
–	Rådets direktiv 92/43/EEG av den 21 maj 1992 om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter (EGT L 206, s. 7; svensk specialutgåva, område 15, volym 11, s. 114, nedan kallat livsmiljödirektivet).
(3)
–	Kornknarren är en flyttfågel. Den förekommer i Europa från maj till september och övervintrar i Östafrika. Den väger mellan 100 och 200 gram och är mellan 22 och 25 centimeter lång. Den har lång hals, kort trubbig näbb och en gul, grå eller brunaktig fjäderdräkt (”Le guide ornitho”, i serien Les guides du naturaliste, Delachaux et Niestlé, 2001).
(4)
–	Nedan kallat SSO.
(5)
–	Rådets direktiv 79/409/EEG av den 2 april 1979 om bevarande av vilda fåglar (EGT L 103, s. 1; svensk specialutgåva, område 15, volym 2, s. 161, nedan kallat fågeldirektivet).
(6) 6
–	Kommissionens direktiv 85/411/EEG av den 25 juli 1985 om ändring av direktiv 79/409 (EGT L 233, s. 33; svensk specialutgåva, område 15, volym 7, s. 61).
(7)
–	Nedan kallat beslutet av den 14 maj 1999.
(8)
–	Beslutet av den 14 maj 1999 innehåller följande villkor: Anläggningsarbetena skall genomföras under perioden den 1 september till den 28 februari (en period under vilken kornknarren inte förekommer i det berörda området). De två nya banorna skall inte tas i bruk förrän till våren, då växtligheten söder om golfbanan vid hästhagarna nått en höjd på minst 30–50 centimeter (förflyttning av fågelbeståndet från den södra delen till den norra delen av området). Förbud mot att spela på dessa banor mellan klockan 18.00 och 08.00 från maj till slutet av augusti (under hannarnas uppvaktning, som under denna period äger rum i skymningen, under natten och i gryningen). Gräset får endast klippas med mekanisk gräsklippare, en barriär bestående av träd och häckar för att dämpa ljud och en två meter hög ljudvall skall anläggas till söder om de två avverkningsområdena. Förbud mot oväsen och hundar skall råda på bana 6 och 7 och informationstavlor skall sättas upp med 50 meters mellanrum (buller). Banorna – förutom ljudvallar – skall anläggas utan jordschaktning, och användning av konstgödsel och andra kemiska produkter för underhåll av gräsmattor skall undvikas (miljö- och grundvattenskydd), och en särskild person skall ansvara för att såväl tysthetskrav som förbudsperioder iakttas.
(9) 9
–	Dom av den 27 november 1990 i mål C-200/88, kommissionen mot Grekland (REG 1990, s. I‑4299), punkt 13, och av den 30 maj 2002 i mål C-323/01, kommissionen mot Italien (REG 2002, s. I-4711), punkt 8. Se, som exempel på tillämpning som rör livsmiljödirektivet, dom av den 30 januari 2002 i mål C-103/00, kommissionen mot Grekland (REG 2002, s. I‑1147), punkterna 23–25.
(10)
–	Se bland annat dom av den 17 juni 1987 i mål 154/85, kommissionen mot Italien (REG 1987, s. 2717), punkt 6, av den 18 januari 1990 i mål C-287/87, kommissionen mot Grekland (REG 1990, s. I-125), punkt 9, av den 12 december 1990 i mål C-263/88, kommissionen mot Frankrike (REG 1990, s. I-4611), punkt 9, av den 30 maj 1991 i mål C-59/89, kommissionen mot Tyskland (REG 1991, s. I-2607), punkt 35, av den 2 december 1992 i mål C-280/89, kommissionen mot Irland (REG 1992, s. I-6185), punkt 7, och av den 20 juni 2002 i mål C‑299/01, kommissionen mot Luxemburg (REG 2002, s. I-5899), punkt 11.
(11)
–	Se bland annat dom av den 10 april 2003 i de förenade målen C-20/01 och C-28/01, kommissionen mot Tyskland (REG 2003, s. I-0000), punkt. 29.
(12)
–	Dom av den 13 juni 2002 i mål C-474/99, kommissionen mot Spanien (REG 2002, s. I-5293), punkt 25 och där angiven rättspraxis.
(13)
–	En kornknarrsfamilj, det vill säga en hanne, en hona och en unge behöver 3–6 hektar. En hona behöver före äggläggning ett område på upp till 3 hektar och under ruvningen ett område på upp till 1 hektar (beslutet av den 14 maj 1999, s. 12).
(14)
–	Området i fråga är högst 25 hektar. Enligt experten räcker det för att bevara ett litet kornknarrsbestånd på högst två eller tre hannar.
(15)
–	Beslutet av den 14 maj 1999, s. 12.
(16)
–	Ibidem, s. 15 och 16.
(17)
–	Ibidem.
(18)
–	Ibidem, s. 22.
(19)
–	Ibidem, s. 23.
(20)
–	Ibidem, s. 24 och 25.
(21)
–	Ibidem, s. 25.
(22)
–	Ibidem.
(23)
–	Bilaga 6 till ansökan, s. 7.
(24)
–	Bilaga A till svaromålet, s. 33.