Predmet C-159/23
Sony Computer Entertainment Europe Ltd
protiv
Datel Design and Development Ltd i dr.
(zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesgerichtshof)
Presuda Suda (prvo vijeće) od 17. listopada 2024.
„Zahtjev za prethodnu odluku – Intelektualno vlasništvo – Autorsko pravo i srodna prava – Pravna zaštita računalnih programa – Direktiva 2009/24/EZ – Članak 1. – Područje primjene – Oblik izražaja računalnog programa – Pojam – Članak 4. stavak 1. točka (b) – Izmjena računalnog programa – Izmjena sadržaja varijabli koje se pohranjuju u živoj memoriji računala i koriste tijekom izvođenja programa”
Usklađivanje zakonodavstava – Autorsko pravo i srodna prava – Direktiva 2009/24 – Pravna zaštita računalnih programa – Područje primjene – Oblik izražaja računalnog programa – Pojam – Izmjena računalnog programa – Izmjena sadržaja varijabli koje se pohranjuju u živoj memoriji računala i koriste tijekom izvođenja programa – Isključenost – Pretpostavke – Sadržaj koji ne omogućuje reproduciranje ili kasniju izradu programa – Ocjena nacionalnog suda
(Direktiva Europskog parlamenta i Vijeća 2009/24, čl. 1. st. 1., 2. i 3.)
(t. 31.-52. i izreka)
Kratak prikaz
Nakon što mu je Bundesgerichtshof (Savezni vrhovni sud, Njemačka) uputio zahtjev za prethodnu odluku, Sud se izjasnio o novom pitanju opsega autorskopravne zaštite(1) računalnih programa i, osobito, sadržaja varijabilnih podataka koje je zaštićeni računalni program smjestio u radnu memoriju računala i koje taj program koristi prilikom svojeg izvođenja.
Društvo Sony Computer Entertainment Europe Ltd (u daljnjem tekstu: Sony) stavlja na tržište konzole za videoigre PlayStation i igre za te konzole. Do 2014. prodavalo je, među ostalim, konzolu PlayStationPortable (u daljnjem tekstu: konzola PSP) i igru MotorStorm: Arctic Edge, namijenjenu toj konzoli.
Društvo Sony zatražilo je od Landgerichta Hamburg (Zemaljski sud u Hamburgu, Njemačka) prestanak stavljanja na tržište dodataka za njegove igraće konzole, odnosno softvera Action Replay PSP te uređaja i softvera Tilt FX, koje proizvode i distribuiraju društva Datel Design and Development Ltd i Datel Direct Ltd.
Ti proizvodi, koji funkcioniraju isključivo sa Sonyjevim originalnim igrama, omogućuju, među ostalim, izmjenu određenih parametara igre na način da se korisniku nude opcije igre koje društvo Sony nije predvidjelo u toj fazi igre i upravljanje konzolom PSP mijenjanjem njezina položaja u prostoru. Društvo Sony smatra da ti proizvodi omogućuju korisnicima da na nezakonit način s obzirom na autorsko pravo preoblikuju softvere na kojima se temelje njegove igre.
Zemaljski sud u Hamburgu djelomično je prihvatio zahtjeve društva Sony. Međutim, protiv te je presude podnesena žalba Oberlandesgerichtu Hamburg (Visoki zemaljski sud u Hamburgu, Njemačka), koji je u cijelosti odbio tužbu društva Sony.
Savezni sud, kojem je podnesena revizija protiv potonje presude, pitao je Sud je li sadržaj varijabilnih podataka, koje je zaštićeni računalni program smjestio u radnu memoriju računala i koje taj program koristi prilikom svojeg izvođenja, obuhvaćen područjem primjene zaštite autorskog prava na računalnom programu i, u slučaju potvrdnog odgovora, predstavlja li smještanje izmijenjenih varijabilnih podataka u tu radnu memoriju izmjenu računalnog programa u smislu Direktive 2009/24.
Ocjena Suda
Sud ističe da iz članka 1. stavaka 2. i 3. Direktive 2009/24 proizlazi da su svi „oblici izražaja” računalnog programa, osim ideja i načela na kojima se temelje njegovi elementi, zaštićeni autorskim pravom, pod uvjetom da je takav program izvoran, u smislu da predstavlja autorovu vlastitu intelektualnu tvorevinu. Taj je sud utvrdio da iz tih odredbi proizlazi da su izvorni kod i objektni kod obuhvaćeni pojmom „oblik izražaja” računalnog programa u smislu te odredbe jer omogućuju reproduciranje ili izradu tog programa u kasnijoj fazi, dok drugi elementi tog programa, kao što su, među ostalim, njegove funkcionalnosti, nisu zaštićeni. Stoga je zaštita zajamčena tom direktivom ograničena na doslovni izražaj računalnog programa u izvornom kodu i objektnom kodu.
Takvo tumačenje potvrđuje, među ostalim, primjenjivo međunarodno pravo. Naime, Sporazum TRIPS(2) predviđa da se računalni programi, bilo u izvornom ili objektnom kodu, zaštićuju kao književna djela prema Bernskoj konvenciji za zaštitu književnih i umjetničkih djela(3). U smislu te konvencije i Sporazuma TRIPS, autorskim pravom mogu biti zaštićeni načini izražavanja, a ne ideje, postupci, metode rada ili matematički koncepti kao takvi, što je također potkrijepljeno preambulom Direktive 2009/24(4).
Osim toga, tumačenje prema kojem su samo izvorni kod i predmetni kod obuhvaćeni pojmom „oblik izražavanja” računalnog programa u skladu je s ciljevima pravne zaštite računalnih programa na temelju Direktive 2009/24. Naime, sustav zaštite računalnih programa koji je uspostavio zakonodavac Unije ima za cilj zaštititi autore programa od neodobrenog reproduciranja tih programa, koje je postalo vrlo lako i jeftino u digitalnom okruženju, kao i od prodaje njihovih „piratskih” kopija. Nasuprot tomu, iz njegova nastanka proizlazi da pravno uređenje zaštite računalnih programa ne dodjeljuje monopol koji sprječava neovisno stvaranje. Konkurenti autora računalnog programa, od trenutka kada im je neovisna analiza omogućila da utvrde korištene ideje, pravila ili načela, imaju potpunu slobodu kreirati vlastitu provedbu kako bi stvorili kompatibilne proizvode.
U ovom je slučaju očito da softver društava Datel Design and Development i Datel Direct, s obzirom na to da samo mijenja sadržaj varijabli koje je unio računalni program zaštićen u živoj memoriji računala i kojima se taj program koristi tijekom njegova izvođenja, ne omogućuje kao takav reproduciranje tog programa ni njegova dijela, nego, naprotiv, pretpostavlja da se taj program izvodi u isto vrijeme. Sadržaj varijabli stoga predstavlja element tog programa s pomoću kojeg korisnici upotrebljavaju funkcionalnosti takvog programa, koji nije zaštićen kao „oblik izražaja” računalnog programa u smislu članka 1. stavka 2. Direktive 2009/24, a što je na sudu koji je uputio zahtjev da provjeri.
Zaključno, Sud je odlučio da članak 1. stavke 1. do 3. Direktive 2009/24 treba tumačiti na način da zaštita koja se dodjeljuje tom direktivom ne obuhvaća sadržaj varijabilnih podataka koje je zaštićeni računalni program smjestio u radnu memoriju računala i koje taj program koristi prilikom svojeg izvođenja, s obzirom na to da taj sadržaj ne omogućuje reproduciranje ili kasniju izradu takvog programa.
1      Članak 1. stavci 1. do 3. Direktive 2009/24/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. travnja 2009. o pravnoj zaštiti računalnih programa (SL 2009., L 111, str. 16.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 268.)
2      Članak 10. stavak 1. Sporazuma o trgovinskim aspektima prava intelektualnog vlasništva (u daljnjem tekstu: sporazum TRIPS), koji se nalazi u Prilogu 1 C Ugovoru o osnivanju Svjetske trgovinske organizacije (WTO), potpisanog u Marakešu 15. travnja 1994. i potvrđenog Odlukom Vijeća 94/800/EZ od 22. prosinca 1994. o sklapanju u ime Europske zajednice, s obzirom na pitanja iz njezine nadležnosti, sporazuma postignutih u Urugvajskom krugu multilateralnih pregovora (1986. – 1994.) (SL 1994., L 336, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 11., svezak 74., str. 3.).
3      Bernska konvencija za zaštitu književnih i umjetničkih djela, potpisana u Bernu 9. rujna 1886., u verziji koja proizlazi iz Pariškog akta od 24. srpnja 1971.
4      Uvodne izjave 7., 11. i 15. Direktive 2009/24