62023CJ0339
PRESUDA SUDA (deseto vijeće)
24. listopada 2024. (
*1
)
„Zahtjev za prethodnu odluku – Zaštita potrošača – Ugovori o potrošačkim kreditima – Direktiva 2008/48/CE – Opasnost od prezaduženosti – Članak 8. – Vjerovnikova obveza provjere kreditne sposobnosti potrošača – Članak 10. – Informacije koje treba uključiti u ugovore o kreditu – Članak 23. – Sankcije u slučaju povrede te obveze – Istovjetne sankcije – Učinkovita, proporcionalna i odvraćajuća priroda primijenjene sankcije”
U predmetu C‑339/23,
povodom zahtjeva za prethodnu odluku na temelju članka 267. UFEU‑a, koji je uputio Sąd Rejonowy w Siemianowicach Śląskich (Općinski sud u Siemianowicama Śląskiem, Poljska), odlukom od 28. travnja 2023., koju je Sud zaprimio 30. svibnja 2023., u postupku
Horyzont Niestandaryzowany Sekurytyzacyjny Fundusz Inwestycyjny Zamknięty
protiv
LC,
SUD (deseto vijeće),
U sastavu: D. Gratsias, predsjednik vijeća, I. Jarukaitis, predsjednik četvrtog vijeća i Z. Csehi (izvjestitelj), suci,
nezavisna odvjetnica: L. Medina,
tajnik: A. Calot Escobar,
uzimajući u obzir pisani postupak,
uzimajući u obzir očitovanja koja su podnijeli:
–
za poljsku vladu, B. Majczyna i S. Żyrek, u svojstvu agenata,
–
za češku vladu, S. Šindelková, M. Smolek i J. Vláčil, u svojstvu agenata,
–
za Europsku komisiju, P. Ondrůšek i M. Owsiany‑Hornung, u svojstvu agenata,
odlučivši, nakon što je saslušao nezavisnu odvjetnicu, da u predmetu odluči bez mišljenja,
donosi sljedeću
Presudu
1
Zahtjev za prethodnu odluku odnosi se na tumačenje članaka 8., 10. i 23. Direktive 2008/48/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. travnja 2008. o ugovorima o potrošačkim kreditima i stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 87/102/EEZ (SL 2008., L 133, str. 66.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 13., str. 58. i ispravak SL 2014., L 283, str. 66.).
2
Zahtjev je upućen u okviru spora između društva Horyzont Niestandaryzowany Sekurytyzacyjny Fundusz Inwestycyjny Zamknięt (u daljnjem tekstu: društvo Horyzont), stjecatelja tražbine društva Nest Bank S. A., i fizičke osobe LC, u vezi s plaćanjem tražbine koja proizlazi iz ugovora o potrošačkom kreditu (u daljnjem tekstu: ugovor o potrošačkom kreditu).
Pravni okvir
Pravo Unije
3
U uvodnim izjavama 26. i 47. Direktive 2008/48 navedeno je:
„(26)
[…] Na rastućem kreditnom tržištu posebno je važno da se vjerovnici ne upuštaju u neodgovorno posuđivanje i da ne odobravaju kredite bez prethodne procjene kreditne sposobnosti, a države članice trebale bi provoditi potreban nadzor kako bi se izbjeglo takvo ponašanje i trebale bi odrediti potrebna sredstva za sankcioniranje vjerovnika u takvim slučajevima. […] [V]jerovnici bi trebali snositi odgovornost za provjeravanje kreditne sposobnosti potrošača u svakom pojedinačnom slučaju. U tom cilju, njima bi trebalo dozvoliti da se koriste informacijama koje im pružaju potrošači ne samo tijekom sastavljanja predmetnog ugovora o kreditu, nego i tijekom dugotrajnog komercijalnog odnosa. Tijela država članica trebala bi također davati i odgovarajuće upute i smjernice vjerovnicima. Potrošači bi također trebali djelovati razborito i poštovati svoje ugovorne obveze.
[…]
(47)
Države bi članice trebale utvrditi pravila o sankcijama koje bi se primjenjivale na povredu nacionalnih odredaba donesenih prema ovoj Direktivi te osigurati da se ona provodi. I dok odabir sankcija i dalje ostaje diskrecijsko pravo država članica, predviđene bi sankcije trebale biti učinkovite, proporcionalne i odvraćajuće.”
4
U članku 8. stavku 1. te direktive, naslovljenom „Obveza procjene kreditne sposobnosti potrošača”, propisuje se:
„Države članice osiguravaju da, prije sklapanja ugovora o kreditu, vjerovnik procijeni kreditnu sposobnost potrošača na temelju dostatnih informacija koje se, kada je to primjereno, dobivaju od potrošača i, kada je to potrebno, na temelju uvida u relevantnu bazu podataka. Države članice čije zakonodavstvo zahtijeva da vjerovnici procijene kreditnu sposobnost potrošača na temelju uvida u relevantnu bazu podataka mogu zadržati taj zahtjev.”
5
U članku 10. navedene direktive, naslovljenom „Informacije koje treba uključiti u ugovore o kreditu”, navode se informacije koje treba navesti u ugovorima o kreditu.
6
Članak 23. iste direktive, naslovljen „Sankcije”, određuje:
„Države članice utvrđuju pravila o sankcijama koje se primjenjuju na povrede nacionalnih odredaba koje se donose na temelju ove Direktive i poduzimaju sve mjere potrebne za osiguravanje njihove provedbe. Predviđene sankcije moraju biti učinkovite, proporcionalne i odvraćajuće.”
Poljsko pravo
Zakon o potrošačkim kreditima
7
Ustawom o kredycie konsumenckim (Zakon o potrošačkim kreditima) od 12. svibnja 2011. (Dz. U., br. 126, pozicija 715), u verziji koja je primjenjiva na glavni postupak (u daljnjem tekstu: Zakon o potrošačkim kreditima), u poljski pravni poredak prenesena je Direktiva 2008/48.
8
Člankom 9. Zakona o potrošačkim kreditima određeno je:
„1.   Prije sklapanja ugovora o kreditu, vjerovnik je dužan procijeniti kreditnu sposobnost potrošača. […]
2.   Kreditna sposobnost procjenjuje se na temelju podataka dobivenih od potrošača ili na temelju uvida u relevantnu bazu podataka ili podataka koje je prikupio vjerovnik.
3.   Potrošač je dužan na zahtjev vjerovnika dostaviti dokumente i podatke potrebne za procjenu kreditne sposobnosti.
4.   Ako je vjerovnik banka ili druga ustanova koja je zakonski ovlaštena za odobravanje kredita, kreditna sposobnost procjenjuje se u skladu s člankom 70. ustawa – Prawo bankowe (Zakon o bankarstvu) od 29. kolovoza 1997. (Dz. U. br. 140, pozicija 939) i drugim propisima koji se primjenjuju na te subjekte, uzimajući u obzir stavke 1. do 3.”
9
Članak 45. stavak 1. Zakona o potrošačkim kreditima predviđa da u slučaju povrede odredaba koje propisuju različite obveze vjerovnika, među kojima je i obveza obavještavanja, potrošač, nakon što je vjerovniku podnio pisanu izjavu, vraća kredit bez kamata i ostalih troškova kredita koji se duguju vjerovniku u rokovima i na način utvrđen ugovorom.
Zakon o Građanskom zakoniku
10
U skladu s člankom 58. ustawa – Kodeks cywilny (Zakon o Građanskom zakoniku) od 23. travnja 1964. (Dz. U. br. 16, pozicija 93), u verziji koja se primjenjuje u glavnom postupku:
„1.   Pravni akt koji je protivan zakonu ili kojim se zakon želi zaobići je ništav, osim ako mjerodavnom odredbom nije propisano drukčije, osobito kada je njome propisano da se nevaljane odredbe pravnog akta zamjenjuju relevantnim odredbama zakona.
2.   Pravna radnja koja je protivna načelima društvenog suživota ništava je.
3.   Ako je ništav samo dio pravne radnje, radnja ostaje na snazi u preostalom dijelu, osim ako iz okolnosti proizlazi da radnja ne bi bila izvršena bez ništavih odredbi.”
Zakon o Zakoniku o građanskom postupku
11
Člankom 505.4 stavkom 1. ustawa – Kodeks postępowania cywilnego (Zakon o Zakoniku o građanskom postupku) od 17. studenoga 1964. (Dz. U. br. 43, pozicija 296), u verziji koja se primjenjuje u glavnom postupku propisuje se:
„Svaka izmjena zahtjeva nedopuštena je. Članci od 75. do 85., članci 194. do 196. i članak 198. ne primjenjuju se.”
Zakon o bankarstvu
12
Članak 70. Zakona o bankarstvu, u verziji koja se primjenjuje na glavni postupak, predviđa:
„1.   Banka uvjetuje odobravanje kredita kreditnom sposobnosti zajmoprimca. Kreditna sposobnost znači sposobnost otplate ugovorenog kredita, uvećanog za kamate, na datume navedene u ugovoru. Zajmoprimac je dužan na zahtjev banke dostaviti dokumente i podatke potrebne za procjenu kreditne sposobnosti.
2.   Banka može odobriti kredit fizičkoj osobi […] koja nije kreditno sposobna pod uvjetom da:
1.
je predviđen poseban način osiguranja otplate kredita;
[…]
3.   zajmoprimac je dužan banci omogućiti provođenje svih aktivnosti procjene njegove financijske i gospodarske situacije te nadzor nad korištenjem i otplatom kredita.”
13
U skladu s člankom 78a tog zakonika, u verziji koja se primjenjuje u glavnom postupku:
„Odredbe zakona primjenjuju se na ugovore o kreditu i financijskom zajmu koje je sklopila banka u skladu s odredbama Zakona [o] potrošačkim kreditima, ako oni nisu obuhvaćeni tim zakonom.”
Glavni postupak i prethodno pitanje
14
Osoba LC i društvo Nest Bank, sa sjedištem u Varšavi (Poljska), sklopili su 28. rujna 2017. ugovor o potrošačkom kreditu. Iznos tog potrošačkog kredita koji je ugovorila osoba LC bio je 49148,06 poljskih zlota (PLN) (oko 10457 eura), a ukupan iznos koji je trebalo otplatiti iznosio je 62573,16 PLN (oko 13313,44 eura). Taj se iznos sastojao od pozajmljene glavnice, kamata za cijelo razdoblje valjanosti tog ugovora i provizije nazvane „provizija za dodjelu zajma” u iznosu od 7323,06 PLN (oko 1558 eura). Taj potrošački kredit trebao je biti otplaćen u 60 mjesečnih obroka u iznosu od 1042 PLN (otprilike 221 eura) najkasnije do 3. listopada 2022.
15
U ugovoru o potrošačkom kreditu osoba LC navela je da njezin prosječni mjesečni neto prihod iznosi 1755,62 PLN (približno 373 eura). U tom ugovoru također se navodio drugi dug koji je ugovorila osoba LC, a taj je dug bio kredit čiji su mjesečni obroci bili 320 PLN (približno 68 eura).
16
Tražbinu koja proizlazi iz ugovora o potrošačkom kreditu društvo Nest Bank ustupilo je društvu Horyzont, čije se sjedište također nalazi u Varšavi.
17
Budući da osoba LC nije u određenom roku vratila posuđeni iznos, društvo Horyzont je Sądu Rejonowy Lublin Zachód w Lublinie (Općinski sud u zapadnom Lublinu, Poljska) podnijelo tužbu za plaćanje. Taj je sud prihvatio taj zahtjev i izdao platni nalog protiv osobe LC. Osoba LC podnijela je prigovor protiv tog platnog naloga Sądu Rejonowy w Siemianowicach Śląskich (Općinski sud u Siemianowicama Śląskiem, Poljska), sudu koji je uputio zahtjev. U tom prigovoru osoba LC tvrdi da društvo Nest Bank nije ocijenilo njezinu kreditnu sposobnost u trenutku sklapanja ugovora o potrošačkom kreditu.
18
Tijekom glavnog postupka sud koji je uputio zahtjev utvrdio je da je predmetni potrošački kredit društvo Nest Bank odobrilo protivno odredbama kojima se u poljsko pravo prenosi obveza vjerovnika da ocijeni kreditnu sposobnost potrošača, u skladu s člankom 8. stavkom 1. Direktive 2008/48. Stoga se taj sud pita koje su posljedice te povrede.
19
U tom pogledu sud koji je uputio zahtjev ističe da, iako su u nacionalnom pravu predviđene različite sankcije, kada je poljski zakonodavac prenio Direktivu 2008/48, potonji ipak nije predvidio nikakvu posebnu sankciju u slučaju povrede obveze ocjene kreditne sposobnosti potrošača koji traži potrošački kredit.
20
Sud koji je uputio zahtjev pojašnjava da se člankom 45. Zakona o potrošačkim kreditima predviđa sankcija nazvana „besplatni kredit”. Ta je sankcija jedna od onih koje se primjenjuju samo na povrede koje se tamo navode, među kojima se ne nalazi povreda obveze procjene kreditne sposobnosti potrošača iz članka 8. stavka 1. Direktive 2008/48. Usto, taj sud ističe da je moguće primijeniti članak 58. Zakona o Građanskom zakoniku, koji dopušta eventualno izricanje sankcije koja se sastoji u ništavosti pravnog posla o kojem je riječ. Taj sud dodaje da ne traži od Suda da mu navede koju odredbu nacionalnog prava treba primijeniti u glavnom postupku, nego traži tumačenje koje treba dati relevantnim odredbama prava Unije, s obzirom na to da različite sankcije predviđene nacionalnim pravom također uspostavljaju razliku s obzirom na proporcionalnost sankcije zbog povrede obveza koje proizlaze iz Direktive 2008/48.
21
Sud koji je uputio zahtjev naglašava da je u presudi od 10. lipnja 2021., Ultimo Portfolio Investment (Luksemburg) (C‑303/20, EU:C:2021:479), Sud istaknuo marginu prosudbe kojom raspolaže nacionalni sud prilikom primjene i, osobito, izbora mjere proporcionalne težini utvrđene povrede. Pita se znači li to da ta mjera mora biti istovjetna sankcijama predviđenima za kršenje drugih obveza koje proizlaze iz odredbi kojima se prenosi Direktiva 2008/48.
22
U tom pogledu, sud koji je uputio zahtjev pojašnjava da iz sudske prakse Suda proizlazi da su i obveza iz članka 8. stavka 1. Direktive 2008/48 i obveze obavještavanja koje proizlaze iz te direktive od temeljne važnosti za potrošače. Slijedom toga, pita se je li dopušteno da se u nacionalnom pravu pravi razlikovanje između sankcija iz članka 23. Direktive 2008/48, iako se obveze naložene trgovcu u člancima 8. i 10. Direktive 2008/48 moraju smatrati istovjetnima, to jest iste razine, i kao da se njima nastoje ostvariti isti ciljevi.
23
U tim je okolnostima Sąd Rejonowy w Siemianowicach Śląskich (Općinski sud u Siemianowicama Śląskim) odlučio prekinuti postupak i Sudu postaviti sljedeće prethodno pitanje:
„Treba li članak 8. Direktive [2008/48] tumačiti na način da je vjerovnikova obveza iz tog članka koja se odnosi na ocjenu kreditne sposobnosti potrošača (korisnika kredita) istovjetna drugim obvezama utvrđenima navedenom direktivom (osobito obvezama obavješćivanja iz članka 10. i sljedećih članaka) na način da sankcije na koje upućuje članak 23. Direktive ne mogu biti različite, odnosno ne mogu predviđati različite pravne posljedice u vezi s povredom svake pojedinačne obveze?”
O prethodnom pitanju
24
Svojim pitanjem sud koji je uputio zahtjev u biti pita treba li članak 23. Direktive 2008/48 tumačiti na način da mu se ne protivi to da se sankcija koja se primjenjuje u slučaju povrede obveze ocjene kreditne sposobnosti potrošača, predviđene u članku 8. stavku 1. te direktive, razlikuje od sankcije predviđene u slučaju povrede drugih eventualno istovjetnih obveza predviđenih u navedenoj direktivi, a osobito obveze navedene u njezinu članku 10. stavku 2., koja se odnosi na informacije koje treba uključiti u ugovore o potrošačkom kreditu.
25
Valja također podsjetiti na to da u skladu s člankom 23. Direktive 2008/48 države članice utvrđuju pravila o sankcijama koje se primjenjuju na povrede nacionalnih odredbi koje se donose na temelju te direktive i poduzimaju sve mjere potrebne za osiguravanje njihove provedbe. Predviđene sankcije moraju biti učinkovite, proporcionalne i odvraćajuće.
26
Tako iz teksta tog članka 23. proizlazi da se pravila o sankcijama koje se primjenjuju na povrede obveza koje proizlaze iz navedene direktive moraju definirati tako da sankcije budu učinkovite, proporcionalne i odvraćajuće i da države članice moraju poduzeti sve potrebne mjere za osiguravanje njihove provedbe. U tim granicama, kao što je to navedeno u uvodnoj izjavi 47. iste direktive, odabir tog sustava sankcija diskrecijsko je pravo država članica (presuda od 27. ožujka 2014., LCL Le Crédit Lyonnais, C‑565/12, EU:C:2014:190, t. 43.).
27
U tom pogledu valja istaknuti da iz sudske prakse proizlazi da, kako bi se ostvario cilj članka 23. Direktive 2008/48, odnosno kako bi se zajamčilo da sankcije budu učinkovite, proporcionalne i odvraćajuće, ne samo nacionalni zakonodavac, nego i nacionalni sudovi moraju, u granicama određenima predmetom spora koji se pred njima vodi, imati diskrecijsku ovlast koja im omogućuje da ovisno o okolnostima slučaja odaberu mjeru koja je proporcionalna težini povrede utvrđene obveze. Ti sudovi stoga moraju uzeti u obzir sva nacionalna pravna pravila i tumačiti ih, koliko je to moguće, u skladu s tekstom i ciljem te direktive, kako bi se postigao rezultat koji je u skladu s ciljevima koji se njome nastoje ostvariti (vidjeti u tom smislu presudu od 10. lipnja 2021., Ultimo Portfolio Investment (Luxembourg)C‑303/20, EU:C:2021:479, t. 36 i navedenu sudsku praksu).
28
Stoga, pod uvjetom da sustav sankcija za povrede obveza koje proizlaze iz Direktive 2008/48 koji je predvidjela država članica poštuje zahtjeve iz sudske prakse navedene u točkama 26. i 27. ove presude, članku 23. te direktive nije protivno to da povreda različitih obveza dovodi do različitih sankcija.
29
Međutim, u tom pogledu valja pojasniti da Direktiva 2008/48 predviđa različite obveze koje imaju različite ciljeve.
30
Naime, svrha obveze ocjene kreditne sposobnosti potrošača prije sklapanja ugovora o kreditu jest, u smislu članka 8. stavka 1. Direktive 2008/48, kao što je to izričito navedeno u uvodnoj izjavi 26. te direktive, učiniti vjerovnike odgovornima i zaštititi potrošače osiguravanjem da se vjerovnici ne upuštaju u neodgovorno posuđivanje i da ne odobravaju kredite bez prethodne ocjene kreditne sposobnosti (vidjeti u tom smislu presudu od 11. siječnja 2024., Nárokuj, C‑755/22, EU:C:2024:10, t. 34. i 46. i navedenu sudsku praksu).
31
Takva obveza, kojom se potrošače nastoji zaštiti od opasnosti prezaduženosti i nesolventnosti za njih je od temeljne važnosti (vidjeti u tom smislu presudu od 10. lipnja 2021., Ultimo Portfolio Investment (Luxembourg)C‑303/20, EU:C:2021:479, t. 29. i navedenu sudsku praksu).
32
S druge strane, informacije koje se daju prije ili istodobno sa sklapanjem ugovora o kreditu, a koje se odnose na uvjete ugovora i posljedice tog sklapanja, osobito informacije predviđene člankom 10. stavkom 2. Direktive 2008/48, potrošaču omogućuju da odluči želi li biti obvezan uvjetima koje je prethodno sastavio trgovac. Stoga su te informacije također od temeljne važnosti za potrošača (vidjeti u tom smislu presudu od 21. travnja 2016., Radlinger i Radlingerová, C‑377/14, EU:C:2016:283, t. 64. i navedenu sudsku praksu).
33
Iako iz sudske prakse proizlazi da su i obveza ocjene kreditne sposobnosti potrošača prije sklapanja ugovora o kreditu, u smislu članka 8. stavka 1. Direktive 2008/48, i obveza obavještavanja, predviđena osobito člankom 10. stavkom 2. te direktive, od temeljne važnosti, ipak valja utvrditi da te obveze imaju različite ciljeve i da njihova povreda ne odvodi do sličnih posljedica, kako s gledišta pravnog interesa zaštićenog predmetnom odredbom, tako i sa stajališta stranaka ugovora o kreditu.
34
Tako bi iz povrede obveze ocjene kreditne sposobnosti potrošača moglo proizići da potrošač sklopi ugovor o kreditu koji ga izlaže prezaduženosti i nesolventnosti. Nasuprot tomu, posljedice povrede obveze obavještavanja mogu se znatno razlikovati ovisno o konkretnoj obvezi o kojoj je riječ, pri čemu težina te povrede u praksi ovisi o broju i važnosti elemenata koji nedostaju u tom ugovoru o kreditu. Na primjer, takve povrede mogu potrošačima otežati usporedbu ponuda kredita ili ostvarivanje prava koja proizlaze iz tog ugovora o kreditu.
35
Iz toga slijedi da povreda dviju temeljno važnih obveza može imati različite posljedice za potrošača i da primijenjene sankcije, koje ne moraju biti nužno identične, moraju u oba slučaja biti proporcionalne osobito uzimajući u obzir i težinu konkretne povrede i različite posljedice koje iz nje proizlaze za potrošača.
36
S obzirom na sva prethodna razmatranja, na upućeno pitanje valja odgovoriti tako da članak 23. Direktive 2008/48 treba tumačiti na način da mu se ne protivi to da se sankcija koja se primjenjuje u slučaju povrede obveze ocjene kreditne sposobnosti potrošača, predviđena člankom 8. stavkom 1. te direktive, razlikuje od sankcije predviđene u slučaju povrede drugih eventualno istovjetnih obveza predviđenih u navedenoj direktivi, a osobito obveze predviđene u članku 10. stavku 2. iste direktive u vezi s informacijama koje treba uključiti u ugovore o potrošačkom kreditu, pod uvjetom da su ispunjeni uvjeti predviđeni u navedenom članku 23.
Troškovi
37
Budući da ovaj postupak ima značaj prethodnog pitanja za stranke glavnog postupka pred sudom koji je uputio zahtjev, na tom je sudu da odluči o troškovima postupka. Troškovi podnošenja očitovanja Sudu, koji nisu troškovi spomenutih stranaka, ne nadoknađuju se.
Slijedom navedenog, Sud (deseto vijeće) odlučuje:
Članak 23. Direktive 2008/48/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. travnja 2008. o ugovorima o potrošačkim kreditima i stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 87/102/EEZ
treba tumačiti na način da mu se:
ne protivi to da se sankcija koja se primjenjuje u slučaju povrede obveze ocjene kreditne sposobnosti potrošača, predviđena člankom 8. stavkom 1. te direktive, razlikuje od sankcije predviđene u slučaju povrede drugih eventualno istovjetnih obveza predviđenih u navedenoj direktivi, a osobito obveze predviđene u članku 10. stavku 2. te direktive u vezi s informacijama koje treba uključiti u ugovore o potrošačkom kreditu, pod uvjetom da su ispunjeni uvjeti predviđeni u navedenom članku 23. Direktive.
Potpisi
(
*1
)	Jezik postupka: poljski