62024CJ0490_RES
Vec C‑490/24
Stichting Koskea, konajúca ako správca majetku ED,
proti
Nationale Nederlanden Schadeverzekering Maatschappij NV, vykonávajúca činnosť pod obchodným menom Reaal Schadeverzekering NV,
Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 12. februára 2026
„Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Povinné poistenie zodpovednosti za škodu spôsobenú prevádzkou motorových vozidiel – Smernica 2009/103/ES – Článok 12 ods. 1 – Povinnosť poistného krytia zodpovednosti za ujmu na zdraví, ktorá je dôsledkom prevádzky vozidla, spôsobenú všetkým cestujúcim okrem vodiča – Rozsah – Dopravná nehoda s účasťou jedného vozidla – Škody, ktoré utrpel vodič vozidla v dôsledku zásahu cestujúceho do vedenia tohto vozidla“
Aproximácia právnych predpisov – Poistenie zodpovednosti za škodu spôsobenú prevádzkou motorových vozidiel – Smernica 2009/103 – Povinnosť poistenia motorových vozidiel – Povinnosť krytia ujmy na zdraví spôsobenej všetkým cestujúcim okrem vodiča – Pojem – Povinnosť krytia škôd, ktoré utrpel vodič vozidla zúčastneného na dopravnej nehode – Vylúčenie – Škoda, ktorá vznikla z dôvodu účasti cestujúceho na vedení tohto vozidla – Neexistencia vplyvu
(Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2009/103, článok 1 bod 1, článok 3 prvý, druhý a štvrtý odsek, článok 12 ods. 1 až 3 a článok 13 ods. 1 a 3)
(pozri body 25 – 44 a výrok)
Zhrnutie
Súdny dvor na základe návrhu na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hoge Raad der Nederlanden (Najvyšší súd, Holandsko), objasnil pojem „vodič“ v kontexte povinného poistenia zodpovednosti za škodu spôsobenú prevádzkou motorových vozidiel, ktoré stanovuje smernica 2009/103 (
1
). Súdny dvor tak rozhodol, že škoda, ktorá vznikla vodičovi vozidla, ktoré sa ako jediné zúčastnilo dopravnej nehody, z dôvodu, že do vedenia tohto vozidla zasiahol cestujúci, nemusí byť krytá týmto poistením.
Na konci roka 2016 bol ED obeťou dopravnej nehody, keď šoféroval minibus patriaci futbalovému klubu, v ktorom sedel bývalý tréner tohto klubu. Keď minibus išiel rýchlosťou približne 70 km/h, bývalý tréner, ktorý sedel vzadu na pravej strane, náhle zatiahol za ručnú brzdu vozidla. Minibus dostal šmyk a narazil do viacerých stĺpov. ED bol ťažko zranený a v dôsledku tejto nehody trpí trvalými, veľmi vážnymi následkami.
Na účely náhrady škody, ktorá vznikla ED v dôsledku tejto nehody, nadácia, ktorá spravuje jeho majetok a chráni jeho záujmy, požiadala o krytie z titulu poistenia škody spôsobenej cestujúcim a vodičovi, ktoré uzavrel futbalový klub. Poisťovateľ tejto žiadosti nevyhovel, pričom tvrdil, že ED bol pod vplyvom alkoholu, keď sa posadil za volant minibusu. ED bol tiež informovaný, že nie je krytý ani povinným poistením zodpovednosti za škodu, pretože toto poistenie nepokrýva škody, ktorú utrpel vodič.
V tejto súvislosti nadácia, konajúca v mene a na účet ED, podala žalobu na prvostupňový súd. Tento súd rozhodol, že ED nemal byť vylúčený z krytia povinného poistenia zodpovednosti za škodu stanoveného smernicou 2009/103, pretože hoci sedel za volantom vozidla v čase nehody, nemohol byť už považovaný za vodiča, pretože bývalý tréner tým, že zatiahol za ručnú brzdu, konal ako vodič. Keďže tento súd žalobe ED vyhovel, poisťovateľ podal proti tomuto rozhodnutiu odvolanie na odvolací súd, ktorý vzhľadom na to, že sa domnieval, že ED nestratil svoje postavenie vodiča tým, že bývalý tréner zatiahol za ručnú brzdu, zrušil rozsudok prvostupňového súdu.
Nadácia zastupujúca ED podala kasačný opravný prostriedok na vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý má v tejto súvislosti pochybnosti o výklade ustanovenia smernice 2009/103, ktoré vylučuje vodiča z krytia povinného poistenia zodpovednosti za škodu. Uviedla teda, že Súdny dvor na jednej strane vždy zdôrazňoval dôležitosť ochrany cestujúcich, ktorí sa stali obeťami dopravnej nehody, ako aj cieľ zabezpečiť, aby toto poistenie umožňovalo všetkým cestujúcim získať náhradu za škodu, ktorú utrpeli. Na druhej strane smernica 2009/103 rozlišuje vodiča od ostatných cestujúcich bez toho, aby definovala pojem „vodič“.
Posúdenie Súdnym dvorom
V prvom rade Súdny dvor pripomenul, že podľa článku 12 ods. 1 smernice 2009/103 povinné poistenie zodpovednosti za škodu spôsobenú prevádzkou motorových vozidiel zahŕňa zodpovednosť za ujmu na zdraví spôsobenú všetkým cestujúcim okrem vodiča. Spresnil tak po prvé, že vzhľadom na neexistenciu definície pojmov „vodič“ a „cestujúci“ v tejto smernici sa rozsah týchto pojmov musí vykonať podľa ich obvyklého významu v bežnom jazyku. Po druhé pojem „vodič“ zvyčajne označuje osobu, ktorá riadi vozidlo, alebo sedí za volantom a určuje smer, zatiaľ čo pojem „cestujúci“ označuje osobu, ktorá sedí na inom mieste v danom vozidle a neriadi ho. V tomto kontexte uviedol, že vo vozidle môže byť okrem vodiča viacero cestujúcich, ale v zásade v jednom okamihu len jeden vodič. Po tretie článok 12 ods. 1 smernice 2009/103 nezahŕňa škodu spôsobenú vodičovi vozidla v rámci povinného poistenia zodpovednosti za škodu spôsobenú prevádzkou motorových vozidiel.
V druhom rade, pokiaľ ide o kontext, do ktorého patrí článok 12 ods. 1 smernice 2009/103, Súdny dvor vzhľadom na definíciu pojmu „vozidlo“ v zmysle tejto smernice zdôraznil, že každé vozidlo v prevádzke má v zásade vodiča, ako aj kokpit, pričom týmto vodičom je osoba, ktorá vo vnútri vozidla ovláda, alebo je schopná ovládať jeho mechanický pohon na účely jeho pohybu, pričom sedí za volantom. Podobne ako toto ustanovenie aj viaceré ďalšie ustanovenia smernice 2009/103 (
2
) rozlišujú vodiča vozidla od ostatných osôb, ktoré mohli byť v tomto vozidle, ako aj od ostatných účastníkov cestnej premávky, ktorí sa nenachádzajú vo vozidle, ale môžu byť dotknutí dopravnou nehodou s účasťou motorového vozidla. Kategórie poškodených pri nehode sú tak v podstate určené v protiklade k vodičovi vozidla zúčastneného na nehode.
Okrem toho Súdny dvor zdôraznil rozdiel medzi na jednej strane povinnosťou krytia škody spôsobenej tretím osobám povinným poistením zodpovednosti za škodu podľa smernice 2009/103 a na druhej strane rozsahom náhrady škody spôsobenej tretím osobám z titulu zodpovednosti podľa občianskeho práva za nehodu, ktorá je upravená vnútroštátnym právom. Úloha, ktorú jeden alebo druhý pasažier vozidla, v prejednávanej veci cestujúci, ktorý zatiahol za ručnú brzdu, mohol zohrávať v priebehu nehody, a tým aj pri vzniku škody, môže podľa režimu zodpovednosti za škodu platného v členskom štáte, na ktorého území došlo k nehode, určiť osobu, ktorá je zodpovedná podľa občianskeho práva za nehodu, a mať vplyv na výšku náhrady škody.
Vzhľadom na vyššie uvedené Súdny dvor uviedol, že zásah cestujúceho do vedenia vozidla, ktoré spôsobí nehodu, nemôže viesť k zbaveniu osoby, ktorá sedí na mieste vodiča tohto vozidla a vedie ho, jej postavenia vodiča uvedeného vozidla. Iný záver by narušil tak základné rozlišovanie medzi vodičom a poškodenou treťou osobou, ktoré charakterizuje systém povinného poistenia zodpovednosti za škodu zavedený smernicou 2009/103, ako aj rozlišovanie medzi povinnosťou krytia týmto poistením a rozsahom náhrady škody z titulu zodpovednosti podľa občianskeho práva za nehodou, ktorá je upravená vnútroštátnym právom.
V treťom a poslednom rade Súdny dvor konštatoval, že tento výklad potvrdzujú ciele, ktoré sleduje smernica 2009/103, najmä cieľ ochrany poškodených pri nehodách spôsobených motorovými vozidlami, ktorý bol konštantne posilňovaný počas legislatívneho vývoja európskej právnej úpravy v oblasti povinného poistenia zodpovednosti za škodu spôsobenú prevádzkou motorových vozidiel. Tento cieľ by však bol ohrozený, ak by v závislosti od náhodných skutkových okolností osoba, ktorá sedí za volantom vozidla, mohla stratiť svoje postavenie vodiča z dôvodu zásahu cestujúceho do vedenia tohto vozidla. Právna neistota, ktorá by vyplynula z takejto možnosti je sama osebe nezlučiteľná s uvedeným cieľom.
Súdny dvor okrem toho spresnil, že tento legislatívny vývoj bol poznačený konštantným a výslovným vylúčením krytia škôd, ktoré utrpel vodič z povinného poistenia zodpovednosti za škodu stanoveného právom Únie. Okrem toho z tohto legislatívneho vývoja nevyplýva, že zámerom normotvorcu Únie bolo harmonizovať povinné poistenie zodpovednosti za škodu spôsobenú prevádzkou motorových vozidiel nad rámec krytia škôd spôsobených tretím osobám. Na základe súčasného stavu práva Únie teda otázka prípadnej povinnosti kryť poistením škody, ktoré utrpel vodič vozidla, ktoré sa ako jediné zúčastnilo na dopravnej nehode, zostáva upravená vnútroštátnymi právnymi predpismi členských štátov.
Z uvedeného vyplýva, že škoda, ktorá vznikla vodičovi vozidla, ktoré sa ako jediné zúčastnilo dopravnej nehody, nemusí byť krytá povinným poistením zodpovednosti za škodu spôsobenú prevádzkou motorových vozidiel stanoveným smernicou 2009/103, a to ani vtedy, ak do vedenia tohto vozidla zasiahol cestujúci a tento zásah spôsobil túto nehodu
(
1
)	Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2009/103/ES zo 16. septembra 2009 o poistení zodpovednosti za škodu spôsobenú prevádzkou motorových vozidiel a o kontrole plnenia povinnosti poistenia tejto zodpovednosti (Ú. v. EÚ L 263, 2009, s. 11), článok 3, prvý, druhý a štvrtý pododsek.
(
2
)	Článok 12 ods. 2 a 3, ako aj článok 13 ods. 3 smernice 2009/103.