62020CJ0132_RES
Vec C‑132/20
DM_ENaBN
proti
Getin Noble Bank S.A.
(návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sąd Najwyższy)
Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 29. marca 2022
„Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Prípustnosť – Článok 267 ZFEÚ – Pojem ‚súdny orgán‘ – Článok 19 ods. 1 ZEÚ – Článok 47 Charty základných práv Európskej únie – Právny štát – Účinná súdna ochrana – Zásada nezávislosti sudcov – Súd zriadený zákonom – Súdny orgán, ktorého člen bol prvýkrát vymenovaný do funkcie sudcu politickým orgánom výkonnej moci štátu s nedemokratickým režimom – Spôsob fungovania Krajowa Rada Sądownictwa (Štátna súdna rada, Poľsko) – Protiústavnosť zákona, na základe ktorého bola táto Rada zložená – Možnosť kvalifikovať tento orgán ako nestranný a nezávislý súd v zmysle práva Únie“
Prejudiciálne otázky – Prípustnosť – Podmienky – Návrh vnútroštátneho súdu v zmysle článku 267 ZFEÚ – Domnienka prípustnosti bez ohľadu na konkrétne zloženie tohto súdu – Obmedzenia
(Článok 19 ods. 1 druhý pododsek ZEÚ; článok 267 ZFEÚ; Charta základných práv Európskej Únie, článok 47)
(pozri body 69, 72, 74, 75)
Prejudiciálne otázky – Právomoc Súdneho dvora – Obmedzenia – Výklad práva Únie v rámci sporu, v ktorom je nutné rozhodnúť o predbežnej otázke týkajúcej sa skutočností, ktoré nastali pred pristúpením členského štátu k Európskej únii – Predbežná otázka týkajúca sa situácie, ktorá naďalej vyvoláva účinky aj po tomto pristúpení – Zahrnutie
(Článok 267 ZFEÚ)
(pozri body 86, 87)
Členské štáty – Povinnosti – Stanovenie prostriedkov nápravy potrebných na zabezpečenie účinnej súdnej ochrany – Rozsah
(Článok 19 ods. 1 druhý pododsek ZEÚ; Charta základných práv Európskej únie, článok 47 a článok 51 ods. 1)
(pozri body 89 – 91, 93)
Právo Európskej únie – Zásady – Právo na účinnú súdnu ochranu – Právo na nezávislý a nestranný súd zriadený zákonom – Rozsah
(Článok 2 ZEÚ)
(pozri body 94 – 96, 118, 119, 121, 122)
Členské štáty – Povinnosti – Stanovenie prostriedkov nápravy potrebných na zabezpečenie účinnej súdnej ochrany – Spor týkajúci sa použitia nekalých podmienok v zmluve uzatvorenej so spotrebiteľmi zo strany predajcu alebo dodávateľa – Overenie zákonnosti zloženia senátu, ktorý rozhodoval o spore, vnútroštátnym súdom, na ktorý bol podaný opravný prostriedok – Sudcovia vymenovaní do funkcie sudcu orgánmi nedemokratického režimu, ktorý bol v dotknutom členskom štáte pri moci pred jeho pristúpením k Únii, ktorí zostali vo funkcii po skončení tohto režimu – Vplyv okolností predchádzajúcich tomuto pristúpeniu na ich nezávislosť a nestrannosť – Neexistencia – Podmienka
(Článok 2, článok 19 ods. 1 druhý pododsek a článok 49 ZEÚ; Charta základných práv Európskej únie, článok 47; smernica Rady 93/13, článok 7 ods. 1 a 2)
(pozri body 67, 100 – 108, bod 1 výroku)
Členské štáty – Povinnosti – Stanovenie prostriedkov nápravy potrebných na zabezpečenie účinnej súdnej ochrany – Spor týkajúci sa použitia nekalých podmienok v zmluve uzatvorenej so spotrebiteľmi zo strany predajcu alebo dodávateľa – Overenie zákonnosti zloženia senátu, ktorý rozhodoval o spore, vnútroštátnym súdom, na ktorý bol podaný opravný prostriedok – Sudcovia vymenovaní do funkcie sudcu na základe výberu orgánom členského štátu buď v zložení založenom na právnej úprave, ktorá bola neskôr vyhlásená za protiústavnú, alebo v riadnom zložení, avšak na základe netransparentného výberového konania – Neexistencia vplyvu týchto okolností na nezávislosť a nestrannosť uvedených sudcov – Podmienka
(Článok 19 ods. 1 druhý pododsek ZEÚ; Charta základných práv Európskej únie, článok 47; smernica Rady 93/13, článok 7 ods. 1 a 2)
(pozri body 113, 114, 123 – 132, bod 2 výroku)
Zhrnutie
V roku 2017 podali v Poľsku viacerí spotrebitelia na príslušný krajský súd žalobu vo veci údajne nekalej povahy podmienky uvedenej v zmluve o úvere, ktorú uzavreli s bankovou inštitúciou Getin Noble Bank. Keďže im v prvostupňovom ani v odvolacom konaní nebolo úplne vyhovené, podali kasačný opravný prostriedok na Sąd Najwyższy (Najvyšší súd, Poľsko), vnútroštátny súd.
Tento súd je na účely preskúmania prípustnosti podaného opravného prostriedku v s súlade s vnútroštátnym právom povinný overiť zákonnosť zloženia senátu, ktorý vydal rozsudok napadnutý opravným prostriedkom. V tomto kontexte sa tento súd, ktorý zasadá ako samosudca, pýta na súlad zloženia odvolacieho súdu s právom Únie. Domnieva sa, že nezávislosť a nestrannosť troch sudcov odvolacieho súdu možno spochybniť z dôvodu okolností ich vymenovania do funkcie sudcu.
Vnútroštátny súd v tejto súvislosti poukazuje po prvé na okolnosť, že jeden zo sudcov (FO) bol prvýkrát vymenovaný do tejto funkcie na základe rozhodnutia prijatého orgánom nedemokratického režimu, ktorý bol v Poľsku pri moci pred jeho pristúpením k Európskej únii, a zotrval v tejto funkcii aj po skončení tohto režimu bez toho, aby znova zložil sľub, pričom sa mu započítali roky odpracované v období, keď bol tento režim pri moci (
1
). Po druhé dotknutí sudcovia boli vymenovaní do funkcie sudcu na odvolacom súde na návrh Krajowa Rada Sądownictwa (Štátna súdna rada, Poľsko, ďalej len „KRS“), jeden v roku 1998, keď uznesenia tohto orgánu neboli odôvodnené ani nepodliehali súdnemu preskúmaniu, a ďalší dvaja v rokoch 2012 a 2015, v období, keď podľa Trybunał Konstytucyjny (Ústavný súd, Poľsko) KRS nefungovala transparentne a jej zloženie bolo v rozpore s Ústavou.
Súdny dvor svojím rozsudkom vyhláseným veľkou komorou v podstate rozhodol, že zásada účinnej súdnej ochrany, ktorá osobám podliehajúcim súdnej právomoci vyplýva z práva Únie (
2
), sa má vykladať v tom zmysle, že nezrovnalosti, na ktoré vnútroštátny súd poukázal v súvislosti s dotknutými sudcami odvolacieho súdu, samy osebe nemôžu vyvolať oprávnené a závažné pochybnosti osôb podliehajúcich súdnej právomoci o nezávislosti a nestrannosti týchto sudcov, a teda ani spochybniť postavenie senátu, v ktorom títo sudcovia zasadajú, ako nezávislého a nestranného súdu zriadeného zákonom.
Posúdenie Súdnym dvorom
Na úvod Súdny dvor zamietol námietku neprípustnosti, podľa ktorej samosudca poľského Najvyššieho súdu, ktorý má rozhodnúť o prípustnosti opravného prostriedku podaného na tento súd, nie je oprávnený položiť Súdnemu dvoru prejudiciálne otázky vzhľadom na vady, ktorými bolo poznačené jeho vlastné vymenovanie do funkcie a ktoré spochybňujú jeho nezávislosť a nestrannosť. Pokiaľ totiž návrh na začatie prejudiciálneho konania podal vnútroštátny súd, treba vychádzať z domnienky, že spĺňa požiadavky stanovené Súdnym dvorom na to, aby predstavoval „súdny orgán“ v zmysle článku 267 ZFEÚ. Takúto domnienku však možno vyvrátiť, pokiaľ by právoplatné súdne rozhodnutie vydané vnútroštátnym alebo medzinárodným súdom viedlo ku konštatovaniu, že sudca, ktorý je vnútroštátnym súdom, nemá postavenie nezávislého a nestranného súdu zriadeného zákonom. Keďže Súdny dvor nedisponuje informáciami, ktoré by umožňovali vyvrátiť takúto domnienku, návrh na začatie prejudiciálneho konania je teda prípustný.
Súdny dvor ďalej preskúmal obe časti položených otázok.
Prvou časťou otázok sa vnútroštátny súd pýta, či článok 19 ods. 1 druhý pododsek ZEÚ a článok 47 Charty bránia tomu, aby sa senát vnútroštátneho súdu, v ktorom zasadá sudca, ktorý tak ako FO začal svoju kariéru počas komunistického režimu a zotrval vo funkcii po skončení tohto režimu, považoval za nezávislý a nestranný súd.
V tejto súvislosti Súdny dvor uznal svoju právomoc rozhodnúť o tejto otázke (
3
) a následne spresnil, že hoci organizácia súdnictva v členských štátoch patrí do právomoci týchto štátov, tieto štáty musia pri výkone tejto právomoci dodržiavať povinnosti, ktoré im vyplývajú z práva Únie, vrátane povinnosti zabezpečiť dodržiavanie zásady účinnej súdnej ochrany.
Pokiaľ ide o vplyv okolností predchádzajúcich pristúpeniu, na ktoré poukázal vnútroštátny súd vo vzťahu k sudcom, akým je FO, na nezávislosť a nestrannosť sudcu, Súdny dvor pripomenul, že v čase pristúpenia Poľska k Európskej únii sa usudzovalo, že jej súdny systém je v zásade v súlade s právom Únie. Okrem toho vnútroštátny súd neposkytol nijaké konkrétne vysvetlenie, ako by podmienky prvého vymenovania FO do funkcie mohli umožniť, aby bol na neho v súčasnosti vyvíjaný neprimeraný vplyv. Okolnosti sprevádzajúce jeho prvé vymenovanie teda nemožno samy osebe považovať za okolnosti, ktoré môžu vyvolať oprávnené a závažné pochybnosti osôb podliehajúcich súdnej právomoci o nezávislosti a nestrannosti tohto sudcu pri následnom výkone jeho sudcovskej funkcie.
Druhou časťou položených otázok sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či článok 19 ods. 1 druhý pododsek ZEÚ, článok 47 Charty a článok 7 ods. 1 a 2 smernice 93/13 bránia tomu, aby sa senát súdu členského štátu, v ktorom zasadá sudca, ktorý bol prvýkrát vymenovaný do funkcie sudcu alebo následne pridelený na súd vyššieho stupňa buď na základe výberu ako kandidáta na funkciu sudcu orgánom zloženým na základe právnych predpisov, ktoré neskôr ústavný súd tohto členského štátu vyhlásil za protiústavné (ďalej len „prvá sporná okolnosť“), alebo na základe výberu ako kandidáta na funkciu sudcu orgánom v riadnom zložení, avšak po výberovom konaní, ktoré nebolo transparentné ani verejné a nepodliehalo súdnemu preskúmaniu (ďalej len „druhá sporná okolnosť“), považoval za nezávislý a nestranný súd zriadený zákonom.
Súdny dvor v tejto súvislosti uviedol, že akékoľvek pochybenie, ku ktorému mohlo dôjsť v priebehu postupu vymenovania sudcu, nemôže spochybniť nezávislosť a nestrannosť tohto sudcu.
V prejednávanej veci, pokiaľ ide o prvú spornú okolnosť, Súdny dvor uviedol, že keď Ústavný súd vyhlásil za protiústavné zloženie KRS v podobe, akú mala v čase vymenovania zvyšných dvoch sudcov zasadajúcich s FO v senáte, ktorý vydal rozsudok napadnutý opravným prostriedkom na vnútroštátnom súde, nerozhodoval o nezávislosti tohto orgánu. Toto vyhlásenie protiústavnosti teda samo osebe nemôže viesť k spochybneniu nezávislosti tohto orgánu ani vyvolávať pochybnosti osôb podliehajúcich súdnej právomoci o nezávislosti týchto sudcov vo vzťahu k vonkajším vplyvom. Vnútroštátny súd napokon v tomto zmysle neuviedol nijakú konkrétnu skutočnosť, ktorá by mohla preukázať existenciu takýchto pochybností.
Rovnaký záver treba vyvodiť aj v prípade druhej spornej okolnosti. Z návrhu na začatie prejudiciálneho konania totiž nevyplýva, že by KRS v podobe, v akej bola zložená po skončení nedemokratického režimu v Poľsku, nebola nezávislá od výkonnej a zákonodarnej moci.
Za týchto podmienok tieto dve okolnosti nemôžu preukázať porušenie základných pravidiel uplatniteľných v oblasti vymenovania sudcov. Vzhľadom na to, že uvádzané nezrovnalosti nevytvárajú skutočné riziko, že by výkonná moc mohla vykonávať nenáležitú diskrečnú právomoc ohrozujúcu integritu výsledku, ku ktorému vedie postup vymenovania sudcov, právo Únie nebráni tomu, aby sa senát, v ktorom zasadajú dotknutí sudcovia, považoval za nezávislý a nestranný súd zriadený zákonom.
(
1
)	Na túto okolnosť sa bude ďalej odkazovať ako na „okolnosti predchádzajúce pristúpeniu“.
(
2
)	Zásada, na ktorú odkazuje článok 19 ods. 1 druhý pododsek ZEÚ, podľa ktorého „členské štáty ustanovia v oblastiach, na ktoré sa vzťahuje právo Únie, prostriedky nápravy potrebné na zabezpečenie účinnej právnej ochrany“, a ktorá je potvrdená v článku 47 Charty základných práv Európskej únie (ďalej len „Charta“), ako aj smernicou Rady 93/13/EHS z 5. apríla 1993 o nekalých podmienkach v spotrebiteľských zmluvách (Ú. v. ES L 95, 1993, s. 29; Mim. vyd. 15/002, s. 288). Táto smernica v článku 7 ods. 1 a 2 potvrdzuje právo na účinný prostriedok nápravy, ktoré majú spotrebitelia, ktorí sa cítia byť poškodení zmluvnými podmienkami.
(
3
)	Podľa ustálenej judikatúry má Súdny dvor právomoc vykladať právo Únie výlučne v rozsahu jeho uplatňovania v novom členskom štáte odo dňa pristúpenia tohto štátu k Únii. Hoci sa otázka položená v prejednávanej veci týka okolností predchádzajúcich pristúpeniu Poľska k Únii, vzťahuje sa na situáciu, ktorej všetky účinky sa neprejavili pred týmto dátumom, keďže FO, ktorý bol vymenovaný do funkcie sudcu pred pristúpením, je aj v súčasnosti sudcom a vykonáva funkcie zodpovedajúce tomuto postaveniu.