Predbežné znenie
NÁVRHY
GENERÁLNEJ
ADVOKÁTKY
TAMARA
ĆAPETA
prednesené
26. februára
2026(1)
Vec C‑120/25
Verband Wirtschaft im Wettbewerb, Verein für Lauterkeit in Handel und Industrie e.V.
proti
PAYBACK GmbH
[návrh
na
začatie
prejudiciálneho
konania,
ktorý
podal
Bundesgerichtshof (Spolkový
súdny
dvor,
Nemecko)]
„ Návrh
na
začatie
prejudiciálneho
konania – Energetika – Označovanie
energetickej
účinnosti – Nariadenie
(EÚ)
2017/1369 – Článok 2 bod 13 – Pojem
„predávajúci“ – Článok 6 prvý
odsek písm. a) – Povinnosť
uviesť
odkaz
na
triedu
energetickej
účinnosti
výrobku a rozsah
dostupných
tried
energetickej
účinnosti
na
štítku
vo
vizuálnych
reklamách
alebo
propagačnom
technickom
materiáli – Prevádzkovateľ
programu
bonusových
bodov – Internetový
bulletin s reklamou
na
možnosť
vyhrať
televízor v žrebovaní – Delegované
nariadenie
Komisie
(EÚ)
2019/2013 – Článok 4 písm. d) “
I.      Úvod
1.        Príslovie
„nie
je
všetko
zlato,
čo
sa
blyští“
zdôrazňuje
skutočnosť,
že
zdanie
môže
klamať.
Ak
sa
aj
na
prvý
pohľad
niečo
javí
atraktívne
alebo
hodnotné,
môže
sa
ukázať,
že
to v skutočnosti
také
nie
je.
2.        To
platí
najmä v situáciách,
keď
je
osobe
ponúknutý
výrobok
bezplatne,
napríklad v rámci
žrebovania o ceny,
bez
toho,
aby
jej
boli
poskytnuté
informácie o vlastnostiach
uvedeného
výrobku, a teda o možnom
vplyve
jeho
budúceho
používania.
3.        V tomto
konaní
má
Súdny
dvor v podstate
za
úlohu
určiť,
do
akej
miery
musia
byť
jednotlivci
informovaní o vlastnostiach
výrobku,
aby
mohli
prijať
informované
rozhodnutie.
II.    Skutkový stav v konaní vo veci samej, prejudiciálna otázka a konanie na Súdnom dvore
4.        Spoločnosť
PAYBACK,
žalovaná
vo
veci
samej,
je
prevádzkovateľom
programu
bonusových
bodov s viacerými
partnermi.
Cieľom
tejto
spoločnosti
je
podporovať
vernosť
zákazníkov a prilákať
nových
zákazníkov
tým,
že
používateľom
programu
bonusových
bodov,
ktorí
nakupujú u niektorého z jej
maloobchodných
partnerov,
ponúka
tzv.
PAYBACK
body.
Keď
používatelia
získajú
určitý
počet
bodov,
môžu
si
vybrať,
či
si
ich
nechajú
vyplatiť
alebo
ich
použijú
na
nákupy u zúčastnených
partnerských
spoločností.
5.        Dňa
1. februára
2022
PAYBACK
vo
svojom
online
bulletine
inzerovala
žrebovanie o ceny s tvrdením
Täglich ein neuer Gewinn, z. B. 2 x Samsung
QLED
4K
TV
Q80A,
75
Zoll (Denne
nová
výhra,
napr.
2 x 75‑palcový
Samsung
QLED
4K
TV
Q80A)
spolu s obrázkom
uvedeného
televízora,
ako
aj
tabuľkovým
zoznamom
možných
výhier.
6.        PAYBACK
však
neuviedla
žiadne
informácie o triede
energetickej
účinnosti toho
výrobku, a to
ani
na
obrázku
televízora,
ani v zozname
možných
výhier.
7.        Listom
zo
7. februára
2022
Verband Wirtschaft im
Wettbewerb,
Verein für Lauterkeit in
Handel und Industrie – združenie,
ktoré
sa
venuje
presadzovaniu
záujmov
svojich
členov a zabezpečeniu
spravodlivej
hospodárskej
súťaže
na
trhu
prostredníctvom
právneho
výskumu,
zvyšovania
informovanosti
verejnosti a presadzovania
právnych
predpisov v oblasti
boja
proti
nekalej
súťaži, a žalobca
vo
veci
samej
(ďalej
len
„združenie“) – neúspešne
doručilo
žalovanej
vo veci samej upozornenie, v ktorom
ju
informovalo o tomto
vynechaní
informácií z jej
reklamy
na
televízor.
8.        Združenie
následne
podalo
proti
žalovanej
vo
veci
samej
žalobu
na
Landgericht München I
(Krajinský
súd
Mníchov I,
Nemecko),
ktorou
sa
domáha
zákazu
akejkoľvek
reklamy
na
televízor
bez
poskytnutia
príslušných
informácií o jeho
triede
energetickej
účinnosti.
9.        Združenie
uviedlo,
že
PAYBACK
ako
predávajúci
propagovaného
výrobku
v zmysle článku 2 ods. 13 nariadenia (EÚ) 2017/1369(2) si
nesplnila
povinnosť
uviesť
vo
vizuálnych
reklamách
odkaz
na
triedu
energetickej
účinnosti
výrobku a rozsah
dostupných
tried
energetickej
účinnosti
na
štítku
podľa článku 6 prvého
odseku písm. a)
tohto nariadenia(3) v spojení s článkom 4 písm. d)
delegovaného
nariadenia
Komisie
(EÚ)
2019/2013(4).
10.      Týmito
ustanoveniami
sa
spoločne
ukladá
predávajúcim
povinnosť
poskytovať
zákazníkom
informácie o triede
energetickej
účinnosti
elektronických
displejov
vrátane
televízorov(5) vo
vizuálnych
reklamách
alebo v propagačných
technických
materiáloch
týchto
výrobkov.
11.      Na
základe
uvedených
ustanovení
združenie
tvrdí,
že
PAYBACK
tým,
že
neposkytla
relevantné
informácie o triede
energetickej
účinnosti
televízora
inzerovaného v rámci
jej
žrebovania,
porušila
svoju
povinnosť
vyplývajúcu z nariadenia
2017/1369 v spojení s článkom 4 písm. d)
delegovaného
nariadenia
2019/2013.
Na
základe
uvedeného
nároku
sa
žalobca
vo veci samej domáhal
vydania
súdneho
príkazu
ukladajúceho
povinnosť
zdržať
sa
určitého
konania a náhrady
nákladov
na
vydanie
upozornenia.
12.      Naopak
PAYBACK
uviedla,
že
nie
je
„predávajúcim“ v zmysle článku 2 bodu 13
nariadenia
2017/1369(6),
pokiaľ
ide o inzerované
výrobky, a preto
sa
na
ňu
požiadavky
stanovené
vo
vyššie
uvedených
ustanoveniach
nevzťahujú.
13.      Rozsudkom
pre
zmeškanie z 5. septembra
2022
Landgericht München I
(Krajinský
súd
Mníchov
I)
žalobe
vyhovel a uložil
žalovanej
povinnosť
zdržať
sa
vizuálnej
reklamy
a/alebo
objednávania
si
vizuálnej
reklamy
na
konkrétny
model
elektronického
displeja
bez
uvedenia
triedy
energetickej
účinnosti a príslušného
rozsahu
dostupných
tried
energetickej
účinnosti
na
štítku.
14.      Spoločnosť
PAYBACK
podala
proti
tomuto
rozhodnutiu
námietku,
ktorú
Landgericht München I
(Krajinský
súd
Mníchov
I)
svojím
konečným
rozhodnutím z 23. januára
2023
zamietol.
15.      Tá
istá
spoločnosť
následne
podala
odvolanie
vo
veci
samej
na
Oberlandesgericht München (Vyšší
krajinský
súd
Mníchov,
Nemecko;
ďalej
len
„odvolací
súd“).
16.       Rozsudkom
zo
14. marca 2024
odvolací
súd
odvolanie
pripustil,
rozsudok
pre
zmeškanie
zrušil a žalobu
zamietol.
Uvedený
súd
rozhodol,
že
žaloba
je
prípustná,
ale
nedôvodná, a preto
návrh
žalobkyne
na
vydanie
súdneho
príkazu
ukladajúceho
povinnosť
zdržať
sa
určitého
konania
zamietol.
17.      Podľa
odvolacieho
súdu
PAYBACK
nemožno
považovať
za
„predávajúceho“ v zmysle článku 2 ods. 13
nariadenia
2017/1369, a preto
sa
na
ňu
nevzťahujú
požiadavky
na
označovanie
energetickej
účinnosti
stanovené v danom
nariadení.
Tento
súd
rozhodol,
že
zákazník
nepotrebuje
informácie o energetickej
účinnosti
energeticky
významných
výrobkov,
ktoré
sú
ponúkané v rámci
žrebovania,
na
prijatie
informovaného
rozhodnutia o transakcii,
pretože
zákazník
si
nevyberá
výrobok,
ale
iba
sa
rozhoduje,
či
sa
na
samotnom
žrebovaní
zúčastní,
za
čo
sa
nevyžaduje
žiadne
protiplnenie.
18.      V nadväznosti
na
uvedený
rozsudok
podalo
združenie
opravný
prostriedok
na
Bundesgerichtshof (Spolkový
súdny
dvor,
Nemecko),
predkladajúci
vnútroštátny
súd,
ktorým
sa
domáha
potvrdenia
rozsudku
pre
zmeškanie.
19.      PAYBACK
navrhuje
opravný
prostriedok
zamietnuť.
20.      Predkladajúci
vnútroštátny
súd
má
pochybnosti o tom,
či
odvolací
súd
správne
zamietol
návrh
žalobcu
na
vydanie
súdneho
príkazu
ukladajúceho
povinnosť
zdržať
sa
určitého
konania z dôvodu,
že
žalovaná
vo veci samej ako
organizátorka
predmetného
žrebovania
nebola,
pokiaľ
ide o výrobky
ponúkané
ako
výhry,
„predávajúcim“
na
účely
požiadaviek
na
označovanie
energetickej
účinnosti
stanovených v nariadení
2017/1369, a teda
nebola
povinná
poskytnúť
jednotlivcom
informácie
týkajúce
sa
energetickej
účinnosti
predmetného
výrobku.
21.      Výsledok
tohto
opravného
prostriedku
na
Bundesgerichtshof (Spolkový
súdny
dvor)
teda
závisí
od
výkladu
pojmu
„predávajúci“,
presnejšie
od
toho,
či
možno
PAYBACK
považovať
za
predávajúceho
na
účely
požiadaviek
na
označovanie
energetickej
účinnosti
stanovených v článku 6 prvom
odseku písm. a)
nariadenia
2017/1369 a článku 4 písm. d)
delegovaného
nariadenia
2019/2013.
22.      Za
týchto
okolností
Bundesgerichtshof (Spolkový
súdny
dvor)
rozhodol
prerušiť
konanie a položiť
Súdnemu
dvoru
túto
prejudiciálnu
otázku:
„Má
sa
osoba,
ktorá v rámci
online
súťaže
prisľúbi
televízor
ako
výhru, v súvislosti s týmto
televízorom
považovať
za
„predávajúceho“ v zmysle článku 2 bodu 13
[nariadenia
2017/1369], a preto
musí
splniť
požiadavky,
ktoré
vyplývajú z článku 6 prvého
odseku písm. a)
[nariadenia
2017/1369] v spojení s článkom 4 písm. d)
[delegovaného
nariadenia
2019/2013]?“
23.      Písomné
pripomienky
predložili
Súdnemu
dvoru
združenie,
PAYBACK a Európska
komisia.
24.      Súdny
dvor
usúdil,
že
má
dostatok
informácií, a rozhodol
vydať
rozhodnutie
bez
pojednávania v súlade s článkom 76 ods. 2
Rokovacieho
poriadku
Súdneho
dvora.
III. Analýza
25.      V roku
1992
Európska
únia
zaviedla
požiadavky
na
energetické
označovanie
pre
viaceré
domáce
spotrebiče s cieľom
pomôcť
jednotlivcom
identifikovať
energeticky
účinné
výrobky a obmedziť
vplyv
energeticky
menej
účinných
výrobkov
na
životné
prostredie.(7) Tieto
požiadavky
sa
na
televízory
ešte
nevzťahovali.
26.      Rozsah
pôsobnosti
rámca
energetického
označovania,
ktorý
sa
dnes
riadi
nariadením
2017/1369,
sa
však
odvtedy
vyvíjal a rozšíril
na
oveľa
širšie
spektrum
výrobkov.(8)
27.      Na
základe
posúdenia
nákladov a prínosov
požiadaviek
na
energetické
označovanie
sa
ako
uprednostňovaná
možnosť
ukázala
možnosť
zavedenia
systému
označovania
energetickej
účinnosti
elektronických
displejov
vrátane
televízorov,
monitorov a informačných
displejov,
pretože
prináša
najvyššie
úspory.(9)
28.      V odôvodnení
10
nariadenia
2017/1369
sa
uvádza,
že
je
potrebné
zaviesť
štandardizovaný
povinný
štítok
pre
všetky
energeticky
významné
výrobky
ako
účinný
prostriedok
informovania
zákazníkov o energetickej
účinnosti
uvedených
výrobkov.(10) Ďalej
sa v ňom
uvádza,
že
by
sa
mal
zaviesť
jednotný
štítok
pre
rôzne
skupiny
výrobkov(11).
29.      Ako
už
bolo
uvedené, v článku 6
prvom
odseku písm. a)
uvedeného
nariadenia
sa
ukladá
dodávateľom a predávajúcim
povinnosť
uvádzať
triedu
energetickej
účinnosti
výrobku
vo
vizuálnej
reklame
alebo v propagačných
technických
materiáloch v súlade s príslušným
delegovaným
aktom.
30.      V súlade s tým
sa článkom 16
nariadenia
2017/1369
Komisia
splnomocňuje
prijímať
delegované
akty
na
doplnenie
uvedeného
nariadenia s cieľom
určiť,
akým
spôsobom
sa
má
energetická
trieda a rozsah
tried
energetickej
účinnosti
na
štítku
začleniť
do
vizuálnych
reklám a technických
propagačných
materiálov v prípade
rôznych
skupín
výrobkov.
31.      Pokiaľ
ide o označovanie
elektronických
displejov,
ako
sú
televízory,
energetickými
štítkami,
Komisia
zaviedla
delegované
nariadenie
2019/2013,
ktorým
sa
stanovuje
štandardizovaný
energetický
štítok
pre
túto
skupinu
výrobkov.
32.      V článku 4 písm. d)
daného
nariadenia,
ako
už
bolo
uvedené,
sa
rozvádza
povinnosť
obchodníkov v súvislosti s energetickým
označovaním
elektronických
displejov,
pričom
stanovuje,
že
predávajúci
musia
zabezpečiť,
aby
každá
vizuálna
reklama
na
konkrétny
model
daného
typu
výrobku
obsahovala
informácie o triede
energetickej
účinnosti a rozsahu
tried
účinnosti
na
štítku.
33.      Práve v kontexte
tejto
povinnosti
sa
objavuje
prejednávaná
prejudiciálna
otázka.
34.      Svojou
otázkou
sa
predkladajúci
vnútroštátny
súd v podstate
pýta,
či
má
byť
žalovaná
vo
veci
samej
ako
organizátor
internetového
žrebovania
považovaná
za
„predávajúceho“ v zmysle článku 2 bodu 13
nariadenia
2017/1369,
pokiaľ
ide o televízor
ponúkaný
ako
cena, a teda
či
porušila
svoju
informačnú
povinnosť
podľa článku 6 uvedeného
nariadenia,
keď
neuviedla
odkaz
na
triedu
energetickej
účinnosti
uvedeného
televízora a rozsah
dostupných
tried
účinnosti.
35.      Z ustálenej
judikatúry
Súdneho
dvora
vyplýva,
že
štandardná
metóda
výkladu
ustanovenia
práva
Únie
spočíva v textovej,
teleologickej a kontextuálnej analýze
predmetných
právnych
predpisov(12).
36.      Vzhľadom
na
to
bude
moja
analýza
uvedenej
otázky
pozostávať z troch
častí.
37.      Začnem
preskúmaním
presného
znenia článku 2 bodu 13
nariadenia
2017/1369 a vymedzenia
pojmu
„predávajúci“,
ktoré
je v ňom
uvedené, s cieľom
zistiť,
či
by
sa
požiadavky
na
energetické
označovanie
mali
vzťahovať
na
osoby,
ktoré
ponúkajú
výrobky v rámci
žrebovania o ceny.
Potom
sa
zameriam
na
širšie
politické
ciele,
ktoré
sa
sledujú
prostredníctvom
požiadaviek
na
energetické
označovanie,
aby
som
objasnila
zamýšľaný
rozsah
pojmu
„predávajúci“.
Nakoniec
sa
budem
zaoberať
vymedzením
pojmu
„predávajúci“ v celom
kontexte
nariadenia
2017/1369 a posúdim,
ako
súvisí s ostatnými
ustanoveniami
daného
nariadenia.
A.      Doslovný výklad pojmu „predávajúci“
1.      Všeobecné poznámky k vymedzeniu
38.      Na
tomto
mieste
je
vhodné
poznamenať,
že
znenie článku 2 bodu 13
nariadenia
2017/1369
sa v rôznych
jazykových
verziách
zrejme
líši,
najmä
medzi
nemeckou
jazykovou
verziou – nemčina
je
jazykom
konania v spore
vo
veci
samej – na
jednej
strane a inými
jazykovými
verziami
na
strane
druhej.
39.      Podľa
nemeckej
jazykovej
verzie článku 2 bodu 13
nariadenia
2017/1369
je
„predávajúci“
(„händler“)
osoba,
ktorá v rámci
obchodnej
činnosti
(„im
Rahmen einer Geschäftstätigkeit“),
či
už
za
odplatu
alebo
bezodplatne
(„entgeltlich oder
unentgeltlich“),
ponúka
(„anbietet“)
alebo
predvádza
(„ausstellt“)
výrobok
na
predaj,
na
prenájom
alebo
na
predaj
na
splátky
(„zum Kauf,
zur Miete oder
zum Ratenkauf“)(13).
40.      Na
základe
znenia
nemeckej
jazykovej
verzie
sa
teda
zdá,
že
činnosť
predvádzania
výrobku
je
spojená s účelom
predaja,
prenájmu
alebo
predaja
na
splátky.
Takéto
chápanie
pojmu
„predávajúci“
zrejme
vylučuje z rozsahu
pôsobnosti
tohto
vymedzenia
osoby,
ktoré
výrobky
predvádzajú z iných
dôvodov
než
na
účely
získania
priamej
odplaty.
41.      Naproti
tomu
iné
jazykové
verzie,
napríklad
chorvátska(14),
francúzska(15),
írska(16),
talianska(17) a slovinská(18) jazyková
verzia,
majú
znenie
porovnateľné s anglickou
jazykovou
verziou(19) a vymedzujú
pojem
„predávajúci“
ako
osobu,
ktorá
ponúka
výrobok
na
predaj,
prenájom,
na
predaj
na
splátky
alebo
predvádza
výrobok v rámci
obchodnej
činnosti, a to s platbou
alebo
bez
nej.
42.      Na
jednej
strane
možno
nemeckú
jazykovú
verziu článku 2 bodu 13
chápať
tak,
že
na
to,
aby
mohla
byť
osoba
klasifikovaná
ako
predávajúci,
musí
(i)
predvádzať
výrobky v rámci
obchodnej
činnosti
a (ii)
robiť
to
na
účely
predaja,
prenájmu
alebo
predaja
splátky,
pričom
obe
podmienky
sú
kumulatívne.
Na
druhej
strane z iných
jazykových
verzií
uvedených
vyššie
vyplýva,
že
samotná
činnosť
predvádzania
výrobku v rámci
obchodnej
činnosti
sa
javí
ako
dostatočná
na
to,
aby
sa
osoba
klasifikovala
ako
predávajúci.
43.      Ako
vyplýva z článku 1 nariadenia
Rady č. 1(20),
všetky
úradné
jazyky
Únie
vymenované v danom
ustanovení
predstavujú
záväzné
znenia
aktov,
ktoré
sú v nich
formulované, a teda
všetkým
jazykovým
verziám
aktu
Únie
musí
byť v zásade
priznaná
rovnaká
hodnota.
44.      Podľa
ustálenej
judikatúry
Súdneho
dvora
teda v prípade
rozporu
medzi
rôznymi
jazykovými
verziami
konkrétneho
ustanovenia
sa
má
predmetné
ustanovenie
vykladať v kontexte
celkovej
systematiky a účelu
právnej
úpravy,
ktorej
je
súčasťou.(21)
45.      Je
preto
potrebné
preskúmať
celkové
ciele
nariadenia
2017/1369,
aby
sa
zistilo,
či
sa
činnosť
predvádzania
výrobkov
uvedená v článku 2 bode 13
má
vykladať
ako
činnosť
spojená s účelom
predaja,
prenájmu
alebo
predaja
na
splátky – aby
sa
vylúčili
reklamy,
akou
je
reklama v prejednávanej
veci
–,
alebo
či
sa
činnosť
predvádzania
výrobkov
má
chápať
ako
činnosť
nezávislá
od
tohto
účelu – aby
sa
vymedzenie
pojmu
„predávajúci“
mohlo
vykladať
tak,
že
reklamy,
akou
je
reklama v prejednávanej
veci,
doň
spadajú.
46.      Než
sa
však
budem
venovať
analýze
cieľov
daného
nariadenia,
stručne
sa
zamyslím
nad
niektorými
tvrdeniami,
ktoré
predložili
Komisia,
žalovaná
vo
veci
samej a združenie v súvislosti
so
znením článku 2 bodu 13
uvedeného
nariadenia.
2.      Osobitné poznámky k požiadavke na platbu
47.      Na
základe
nemeckej
jazykovej
verzie článku 2 bodu 13
nariadenia
2017/1369
PAYBACK
aj
Komisia
tvrdia,
že
organizátora
žrebovania
nemožno
považovať
za
predávajúceho v zmysle
daného
nariadenia.
48.      Okrem
iného
tvrdia,
že
keďže
PAYBACK
sa
nepodieľa
na
predaji predmetného výrobku,
na jeho prenájme
ani
na jeho
predaji
na
splátky,
pretože
neuvádza
cenu
rôznych
výrobkov
ani
nenabáda
zákazníka
na
ich
kúpu,
nepatrí
pod
vymedzenie
pojmu
„predávajúci“
uvedené v článku 2 bode 13
nariadenia
2017/1369,
hoci
žalovaná
vo veci samej výrobok
predvádza v rámci
obchodnej
činnosti.
49.      Hoci
sa
takýto
výklad
„predávajúceho“
na
prvý
pohľad
zhoduje s nemeckou
jazykovou
verziou
vymedzenia pojmu,
takýto
výklad
by v podstate
viedol k tomu,
že
formulácia
„či
už
odplatne,
alebo
bezodplatne“,
ktorá
je
spoločná
pre
všetky
jazykové
verzie,
by
stratila
význam.
50.      Na
základe
tejto
úvahy
združenie
tvrdí,
že
pojem
„predávajúci“
sa
neobmedzuje
len
na
podniky,
ktoré
ponúkajú
tovar
na
predaj,
ale
zahŕňa
aj
podniky,
ktoré
poskytujú
výrobky
bezplatne,
napríklad
prostredníctvom
ponuky
cien v rámci
žrebovania. V takom
prípade
by
žalovaná
vo
veci
samej
predstavovala
predávajúceho v zmysle
nariadenia
2017/1369.
51.      Dodatočná
podmienka
„či
už
odplatne,
alebo
bezodplatne“
skutočne
naznačuje,
že
absencia
odplaty
je
irelevantná a že
tovar
nemusí
byť
predvádzaný
len v súvislosti s predajom,
prenájmom
alebo
predajom
na
splátky.
To
ešte
viac
podporuje
taký
výklad
pojmu
„predávajúci“,
ktorý
zahŕňa
osoby,
ktoré
výrobky v rámci
obchodnej
činnosti
predvádzajú
bez
ohľadu
na
protiplnenie,
ako
to
vyplýva z anglickej a iných
jazykových
verzií.
52.      Takýto
výklad
by
ďalej
potvrdzovalo
aj
vymedzenie
pojmu
„zákazník“
uvedené v nariadení
2017/1369. V jeho článku 2 bode 16
sa
vymedzuje
pojem
„zákazník“
tak,
že
je
to
„osoba,
ktorá
kupuje,
prenajíma
alebo
prijíma
výrobok
pre
svoje
vlastné
použitie,
bez
ohľadu
na to,
či
koná
na účely,
ktoré
sú
mimo
rámca
jej
obchodnej,
podnikateľskej,
remeselnej
alebo
profesijnej
činnosti“.(22)
53.      S použitím
slova
„prijíma“ v tomto
vymedzení
pojmu
je
spojený
predpoklad,
že
do
vymedzenia
pojmu
„zákazník“
by
mohli
patriť
aj
osoby,
ktoré
výrobky
prijímajú
inak
než
za
odplatu,
či
už
ako
dar
alebo
ako
výhru v žrebovaní.
54.      Vzhľadom
na
uvedené
skutočnosti
ma
výslovné
znenie
týchto
ustanovení
vedie k prvotnému
záveru,
že
organizátor
žrebovania,
ako
je
žalovaná
vo
veci
samej,
ktorý
predvádza
výrobok v rámci
obchodnej
činnosti
bez
ohľadu
na
to,
či
sa
predpokladá
protihodnota,
by
sa
mal
považovať
za
„predávajúceho“ v zmysle článku 2 bodu 13
nariadenia
2017/1369, a teda
podliehať
požiadavkám
na
energetické
označovanie
stanoveným v uvedenom
nariadení v spojení s delegovaným
nariadením
2019/2013.
55.      Následne
je v súlade s vyššie
uvedenou
judikatúrou
Súdneho
dvora
potrebné
pri
výklade
ustanovenia
práva
Únie
ďalej
zohľadniť
ciele
sledované
právnou
úpravou,
ktorej
je
súčasťou, a kontext, v ktorom
sa
vyskytuje.
B.      Ciele nariadenia 2017/1369
56.      Ak z textového
hľadiska
existuje
viacero
výkladov
rozsahu
pôsobnosti
požiadaviek
na
energetické
označovanie,
je
dôležité
pochopiť,
prečo
zákonodarca
Únie
tieto
požiadavky
vôbec
zaviedol,
aby
bolo
možné
určiť,
či
žalovaná
vo
veci
samej
bola
skutočne
povinná
takéto
štítky
uvádzať.
57.      Z odôvodnení
2 a 10
nariadenia
2017/1369
vyplýva,
že
základnými
cieľmi
daného
nariadenia
je
po
prvé
umožniť
zákazníkom
prijímať
informované
rozhodnutia,
pokiaľ
ide o spotrebu
energie
energeticky
významných
výrobkov(23), a po
druhé
podporiť
inováciu
podnecovaním
výrobcov,
aby
vyrábali
energeticky
účinnejšie
výrobky.
58.      Oba
tieto
ciele
zapadajú
do
tretieho cieľa a širších
politických
cieľov
Európskej
únie v oblasti
životného
prostredia a zmeny
klímy a tvoria
kľúčovú
súčasť
rámca
politiky
Únie v oblasti
klímy a energetiky
do
roku
2030.
Zlepšenie
účinnosti
energeticky
významných
výrobkov
prostredníctvom
informovaného
výberu
zákazníkov a vývoja
energeticky
účinnejších
výrobkov
má
mať
pozitívny
vplyv
na
environmentálne
vlastnosti
energeticky
významných
výrobkov.(24)
59.      Na
účely
prejednávanej
veci
teraz
rozoberiem
každý z týchto
troch
cieľov v súvislosti s otázkou
položenou
predkladajúcim
vnútroštátnym
súdom.
1.      Informované rozhodovanie zákazníkov
60.      Ako
už
bolo
uvedené,
cieľom
nariadenia
2017/1369
je
zabezpečiť,
aby
sa
zákazníkom
poskytovali
presné,
relevantné a porovnateľné
informácie o presnej
spotrebe
energie v prípade
energeticky
významných
výrobkov s cieľom
uľahčiť
zákazníkom
rozhodovanie v prospech
používania
výrobkov,
ktoré
počas
používania
spotrebúvajú
menej
energie, a to
tým,
že
sa im
umožní
„predvídať,
ako
sa
ich
výber
priamo
dotkne
účtov
za
energiu“(25).
61.      Z dôkazov
vyplýva,
že
aj
pri
zvýšení
nákupnej
ceny
energeticky
účinnejších
výrobkov
prináša
nákup
takýchto
výrobkov
zákazníkom
ekonomické
prínosy.(26) Normotvorca
Únie
tak
predvídal
ochotu
zákazníkov
priniesť
krátkodobé
ekonomické
obete
tým,
že
si
vyberú
výrobky,
ktoré
môžu
byť
pri
kúpe
drahšie,
ale
počas
životného
cyklu
výrobku
prinesú
výrazné
úspory
energie a nákladov.(27)
62.      Aby
sme
tento
bod
ďalej
rozvinuli,
možno
by
stálo
za
to
vziať
do
úvahy
štúdiu z roku
2014 o vplyve
energetického
štítku,
ktorá
odhalila
ochotu
zákazníkov
priniesť
krátkodobé
ekonomické
obete
tým,
že
si
vyberú
výrobky,
ktoré
môžu
byť
pri
kúpe
drahšie,
ale
ktoré
prinesú
výrazné
úspory
energie a nákladov
počas
životného
cyklu
výrobku. Z tejto
štúdie,
na
ktorú
Komisia
odkazuje v dôvodovej
správe k delegovanému
nariadeniu
2019/2013,
vyplynulo,
že
väčšina
respondentov
pri
výbere v rámci
experimentu
energetické
štítky
zohľadnila a bola
ochotná
priplatiť
si
za
energeticky
účinnejší
výrobok.(28)
63.      Podobne v Komisiou
uskutočnenom
posúdení
vplyvu
energetických
štítkov
pre
domáce
spotrebiče
väčšina
respondentov
uviedla,
že
informácie o energetickej
účinnosti
prostredníctvom
energetických
štítkov
boli
„veľmi
alebo
extrémne
dôležité“
pri
prijímaní
ich
obchodných
rozhodnutí.(29)
64.      Uvedené
dôkazy
ukazujú,
že
zákazníci
nielenže
očakávajú
spoľahlivé
informácie o energetickej
hospodárnosti
výrobku,
ale
týmto
informáciám
pripisujú
aj
značnú
hodnotu
pri
rozhodovaní o získaní
alebo
používaní
výrobku.
Podobne
to
znamená,
že
zákazníci
môžu
byť
odradení
od
akceptovania
menej
účinných
energeticky
významných
výrobkov,
ktoré
pravdepodobne
povedú k vyšším
prevádzkovým
nákladom.
65.      Energetická
účinnosť
energeticky
významného
výrobku
je
podstatným
faktorom
vstupujúcim
do
rozhodovania
jednotlivca o účasti
na
žrebovaní, v ktorom
sa
tento
výrobok
ponúka,
pretože
energetická
neúčinnosť
uvedeného
výrobku
môže
od
účasti
odradiť.
66.      Malo
by
sa
však
„informované
rozhodovanie
zákazníka“
chápať
len
ako
rozhodovanie
týkajúce
sa
nákupu
tovaru
alebo
by
malo
zahŕňať
aj
rozhodnutie
zákazníka
zúčastniť
sa
na
žrebovaní?
67.      PAYBACK a Komisia
tvrdia,
že
cieľom
energetického
označovania
je
uľahčiť
informované
porovnávanie
konkurenčných
výrobkov a že
organizátor
súťaže
nemôže
byť
považovaný
za
„predávajúceho“,
pretože
účastníkom
sa
neponúka
možnosť
výberu
medzi
rôznymi
modelmi
toho
istého
výrobku,
ale
iba
možnosť
zúčastniť
sa
na
žrebovaní o konkrétne
ponúkané
ceny.
68.      Aj
keď
toto
tvrdenie
môže
byť
do
určitej
miery
opodstatnené,
zdá
sa,
že
tento
zúžený
výklad
tohto
cieľa
oslabuje
širšie
ciele
ochrany
životného
prostredia
vyplývajúce z požiadaviek
na
energetické
označovanie.
69.      Ako
už
bolo
uvedené,
požiadavky
na
energetické
označovanie
sú
navrhnuté
tak,
aby
zákazníci
mohli
predvídať
environmentálny a ekonomický
vplyv
svojich
rozhodnutí,
pokiaľ
ide o potenciálne
budúce
používanie
energeticky
významného
výrobku.
70.      Hoci
pojem
„rozhodnutie“
nie
je v nariadení
2017/1369
vymedzený,
hlavný
účel
daného
nariadenia – a to
presadzovanie
širších
politických
cieľov
Európskej
únie,
medzi
ktoré
patrí
dosiahnutie
vysokej
úrovne
ochrany
spotrebiteľa a životného
prostredia,
ako
je
stanovené v článku 169 ods. 1 a článku 191 ods. 2 ZFEÚ – odôvodňuje
extenzívny
výklad
tohto
pojmu,
aby
sa
zaručila
úplná
účinnosť
požiadaviek
na
energetické
označovanie.
71.      Vzhľadom
na
to
by
sa
cieľ
nariadenia
2017/1369, a to
umožniť
zákazníkom
prijímať
„informované
rozhodnutia“,
nemal
chápať
tak,
že
sa
vzťahuje
len
na
situácie
nákupu,
ale –
ako
tvrdí
združenie –
mal
by
sa
vzťahovať
na
všetky
situácie, v ktorých
sa
ponúkajú
energeticky
významné
výrobky,
či
už
za
odplatu,
alebo
ako
potenciálna
výhra v žrebovaní.
72.      Vzhľadom
na
vyššie
uvedené
sa
domnievam,
že
cieľ
umožniť
zákazníkom,
aby
prijímali
energeticky
uvedomelé a nákladovo
efektívne
rozhodnutia v súvislosti s energeticky
významnými
výrobkami, a to s cieľom
zvýšiť
úspory
energie a znížiť
účty
za
energiu,
sa
neobmedzuje
na
rozhodnutia zahŕňajúce platbu,
ale
zahŕňa
akékoľvek
rozhodovanie
zákazníka,
pri
ktorom
sa
môžu
zohľadniť
informácie o energetickej
účinnosti,
bez
ohľadu
na
kontext, v ktorom
sa
výrobok
ponúka
alebo
nadobúda.
2.      Povzbudzovanie k inovácii
73.      Okrem
environmentálnych
prínosov a ekonomických
výhod
pre
zákazníkov
požiadavky
na
energetické
označovanie
na
úrovni
Únie
podporujú a podnecujú
inováciu a investície
do
energeticky
účinnejších
výrobkov.(30)
74.      Tým,
že
požiadavky
na
energetické
označovanie
informujú
zákazníkov o potenciálnych
ekonomických
výhodách
výberu
energeticky
účinnejších
výrobkov, a tým
ich
odrádzajú
od
výberu
menej
účinných
výrobkov,
motivujú
výrobcov,
aby
vyvíjali a vyrábali
energeticky
čo
najúčinnejšie
výrobky, a získali
tak
konkurenčnú
výhodu.(31)
75.      Čím
ambicióznejšie
sú
teda
požiadavky
na
energetické
označovanie
energeticky
významných
výrobkov,
tým
viac
dávajú
podnikom
príležitosť
pozitívne
odlíšiť
seba a svoje
výrobky
od
výrobkov
konkurencie, a teda
stimulujú
inováciu.(32)
76.      Cieľom
požiadaviek
na
označovanie
energetickými
štítkami
je
preto
odmeniť
najhospodárnejšie
výrobky
prostredníctvom
povinného
zaradenia
do
energetickej
triedy a poskytnúť
výhodu
prvého
hráča
podnikom,
ktoré
ponúkajú
energeticky
účinnejšie
výrobky.(33)
77.      Odôvodnením
34
nariadenia
2017/1369
sa
navyše členské
štáty
oprávňujú
vytvárať
stimuly
na
výrobu a používanie
uvedených
výrobkov.
Členské
štáty
môžu
samy
rozhodnúť o povahe
takýchto
stimulov.
78.      Vzhľadom
na
tieto
úvahy
by
vylúčenie
každej
osoby,
ktorá
predvádza
energeticky
významný
výrobok z iných
dôvodov
než
za
priamu
odplatu – ale
pritom
tak
robí v rámci
obchodnej
činnosti –, z povinnosti
energetického
označovania
stanovenej v nariadení
2017/1369
podľa
môjho
názoru
ohrozilo cieľ
rozvíjania
inovácií.
Vylúčenie
by
tak
oslabilo
mechanizmus,
ktorý
odmeňuje
energeticky
najúčinnejšie
výrobky,
výrobcov,
ktorí
ich
vyrábajú, a predávajúcich,
ktorí
ich
ponúkajú.
3.      Podpora ochrany klímy a životného prostredia
79.      Označovanie
energetickej
účinnosti
nielen
zvyšuje
ochranu
spotrebiteľov a podnecuje
priemyselné
odvetvia,
aby
vyvíjali a vyrábali
energeticky
účinnejšie
výrobky,
ale
významne
prispieva
aj k dosiahnutiu
cieľov
Európskej
únie v oblasti
energetickej
efektívnosti
na
roky
2020 a 2030,
ako
aj k cieľom
Únie v oblasti
životného
prostredia a zmeny
klímy.(34)
80.      Cieľom
nariadenia
2017/1369
je
dosiahnuť
prostredníctvom podnetov k zavádzaniu a výrobe
energeticky
účinnejších
výrobkov
lepšie
využívanie
potenciálu
energetickej
účinnosti
na
zmiernenie
dopytu
po
energii a následného
zníženia
energetickej
závislosti
Európskej
únie
ako
celku.(35)
81.      Požiadavky
na
energetické
označovanie
stanovené v nariadení
2017/1369
majú
preto
uľahčiť
dosiahnutie
ambicióznych
cieľov
environmentálnej
politiky
znížiť
spotrebu
energie a znížiť
emisie
skleníkových
plynov v Európskej
únii.(36)
82.      Požiadavky
na
energetické
označovanie
sú
odôvodnené
jednoducho
tým,
že
energeticky
významné
výrobky
môžu
mať
negatívny
vplyv
na
životné
prostredie v závislosti
od
spôsobu
ich
výroby,
používania a likvidácie.(37)
83.      Úspešné
alebo
neúspešné
dosiahnutie
širších
cieľov v oblasti
ochrany
životného
prostredia,
ktoré
sa
sledujú
nariadením
2017/1369,
najmä
zlepšenie
účinnosti
energeticky
významných
výrobkov
prostredníctvom
informovaného
rozhodovania
zákazníkov,
preto
neoddeliteľne
závisí
od
efektívnosti
daného
nariadenia,
pokiaľ
ide o odrádzanie
zákazníkov
od
používania
energeticky
menej
účinných
výrobkov.
To
následne
vedie
podniky k tomu,
aby
uprednostňovali
výrobu
energeticky
účinnejších
výrobkov,
čím
sa
znižuje
používanie
menej
energeticky
účinných
výrobkov a ich
dostupnosť
na
trhu a obmedzuje
sa
vplyv
týchto
výrobkov
na
životné
prostredie.
84.      Na
tento
účel
sa
„informované
rozhodovanie
zákazníka“
musí
chápať
ako
schopnosť
zákazníka
posúdiť
environmentálne
aj
ekonomické
dôsledky
budúceho
používania
energeticky
významného
výrobku a konať
na
základe
týchto
poznatkov
vo
všetkých
situáciách,
keď
sú
mu
energeticky
významné
výrobky
ponúkané
či
už
za
odplatu,
alebo
bezodplatne, a to
aj
ako
potenciálna
výhra v žrebovaní.
85.      Podľa
môjho
názoru
by preto úzky výklad
pojmu
„predávajúci“ v zmysle článku 2 bodu 13
nariadenia
2017/1369 – obmedzením
rozsahu
pôsobnosti
povinnosti
energetického
označovania
na
osoby,
ktoré
predvádzajú
výrobok,
len
keď
je
ponúkaný
za
odplatu – oslabil
účinnosť
daného
nariadenia
pri
dosahovaní
jeho
širších
cieľov v oblasti
ochrany
životného
prostredia.
Dôsledkom
takéhoto
reštriktívneho
výkladu
by
bolo,
že
by
sa
zákazníkom
odňala
možnosť
prijímať
informované,
energeticky
uvedomelé
rozhodnutia
ohľaduplné k životnému
prostrediu v súvislosti s energeticky
významnými
výrobkami,
ktoré
sa
ponúkajú z iných
dôvodov
než
za
priamu
odplatu,
či
už
bezplatne,
alebo
ako
výhra v žrebovaní
(ako v prejednávanej
veci).
86.      S ohľadom na vyššie
uvedenú
diskusiu
ma
moja
analýza
celkového
účelu
požiadaviek
na
energetické
označovanie
vedie k záveru,
že
vymedzenie
pojmu
„predávajúci“ v zmysle článku 2 bodu 13
nariadenia
2017/1369
by
sa
malo
vykladať
tak,
že
zahŕňa
aj
osoby,
ktoré
inzerujú
energeticky
významné
výrobky v rámci
obchodnej
činnosti z iných
dôvodov
než
za
priamu
odplatu,
napríklad v kontexte
žrebovania.
87.      Vzhľadom
na
uvedené
skutočnosti
bude
moja
nasledujúca
analýza
celkovej
systematiky
rámca
energetického
označovania
slúžiť
na
overenie
oprávnenosti
tohto
výkladu.
C.      Celková systematika
88.      Bez
ohľadu
na
vyššie
uvedený
záver
zostáva
niekoľko
zložiek
povinnosti
energetického
označovania,
ktoré
si
zaslúžia
hlbšiu
analýzu a ktoré
nám
ďalej
objasnia
skutočné
zámery
normotvorcu
Únie.
89.      Pripomeňme,
že
PAYBACK
je
nutné
považovať
za
„predávajúceho“ v zmysle článku 2 bodu 13
nariadenia
2017/1369,
ak
možno
povedať,
že
predmetný
televízor
predvádzala
zákazníkovi v rámci
obchodnej
činnosti,
či
už
za
odplatu,
alebo
bezodplatne.
1.      Pojem „zákazník“
90.      Ako
už
bolo
uvedené, z odôvodnenia
10
nariadenia
2017/1369
vyplýva,
že
hlavným
účelom
energetického
označovania
je
poskytnúť
zákazníkom
presné,
relevantné a porovnateľné
informácie o konkrétnej
spotrebe
energie
energeticky
významných
výrobkov,
ktoré
zákazníkovi
uľahčujú
výber
výrobkov s nižšou
spotrebou
energie.
91.      Zatiaľ
čo
pojem
„zákazník“
možno
vo
všeobecnosti
chápať ako pojem zahŕňajúci transakčný
vzťah s predávajúcim,
od
ktorého
zákazník
výrobok
kupuje,
zákazník
na
účely
nariadenia
2017/1369
je
vymedzený
osobitne v článku 2 bod 16
ako
osoba,
ktorá
výrobok
kupuje,
prenajíma
alebo
prijíma.
92.      Použitie
slova
„prijíma“ v tomto
vymedzení
naznačuje,
že
normotvorca
Únie
nemal v úmysle
obmedziť
pojem
„zákazník“
len
na
osoby,
ktoré
výrobok
prijímajú
za
odplatu
(t. j. nákup
tohto
tovaru),
ale
že
do
tohto
vymedzenia
chcel
zahrnúť
aj
osoby,
ktoré
výrobky
od
predajcov
prijímajú
bezodplatne.
93.      Tento
legislatívny
zámer,
ktorý
sa
skrýva
za
touto
konkrétnou
formuláciou,
je
ešte
zrejmejší
vtedy,
keď
sa
porovná s formuláciou,
ktorú
normotvorca
Únie
použil v smernici
2010/30,
ktorá
bola
nariadením
2017/1369
nahradená.
94.      Z odôvodnenia
14
smernice
2010/30
vyplýva,
že
požiadavky
na
energetické
označovanie,
ktoré
sú v nej
stanovené,
sú
určené
na
stimulovanie
zákazníkov k tomu,
„aby
si
kupovali
[energeticky]
účinnejšie
výrobky“.(38)
95.      V článku 10
uvedenej
smernice, v ktorom
sa
upravovalo
prijímanie
delegovaných
aktov,
bolo navyše stanovené,
že
informácie
uvedené
na
energetických
štítkoch
konkrétnych
výrobkov
by
mali
„koncovým
užívateľom
[umožniť],
aby
sa
mohli
pri
nákupe
kvalifikovanejšie
rozhodovať“.(39)
96.      Výslovným
odkazom
na
„rozhodnutia o nákupe“ v uvedenej
smernici
sa
obmedzil
rozsah
pôsobnosti
povinností v oblasti
energetického
označovania
na
čisto
transakčné
situácie
zahŕňajúce
odmenu.
97.      Naopak,
podľa
aktuálnej
právnej
úpravy a podľa článku 2 bodu 16
nariadenia
2017/1369
pojem
„zákazník“
odkazuje
na
fyzickú
alebo
právnickú
osobu,
ktorá
kupuje,
prenajíma
alebo
prijíma
výrobok.
98.      Podobne,
pokiaľ
ide o delegované
akty, v článku 16 ods. 3 písm. b)
uvedeného
nariadenia
sa
takisto
odkazuje
na
„zákazníkov“
bez
uvedenia
„nákupu“
ako
takého.
99.      Tento
výrazný
rozdiel
vo
formulácii
použitej v nariadení
2017/1369 v porovnaní s jeho
právnym
predchodcom
podľa
môjho
názoru
svedčí o jednoznačnej
snahe
rozšíriť
rozsah
pôsobnosti
požiadaviek
na
energetické
označovanie
tak,
aby
zahŕňal
aj
osoby,
ktorým
sa
energeticky
významné
výrobky
ponúkajú
inak
než
za
odplatu.
100. Vzhľadom
na
to,
že
hlavné
zmluvy s protiplnením, a to
predaj a prenájom,
sú
už v nariadení
2017/1369
uvedené, a vzhľadom
na
absenciu
akéhokoľvek
iného
výslovného
obmedzenia
sa
domnievam,
že
použitie
slova
„prijíma“ v článku 2 bode 16
uvedeného
nariadenia
je v súlade s názorom,
že
vymedzenie
pojmu
„zákazník“
zahŕňa
osoby,
ktoré
výrobok
dostávajú
bezodplatne.
2.      Pojem „obchodná činnosť“
101. Ako
už
bolo
uvedené,
predvádzanie
energeticky
významného
výrobku
zákazníkovi
ako
také
nestačí
na
to,
aby
sa
na
predávajúceho
vzťahovala
povinnosť
označovať
výrobok
energetickým
štítkom,
ale k tomuto
„predvádzaniu“
musí
takisto
dôjsť
„v rámci
obchodnej
činnosti,
či
už
odplatne,
alebo
bezodplatne“.
102. Predkladajúci
vnútroštátny
súd
vo
svojej
prejudiciálnej
otázke
kladie
relevantnú
otázku,
či
„obchodná
činnosť
akéhokoľvek
druhu“
postačuje
na
to,
aby
osoba
mohla
byť
považovaná
za
„predávajúceho“ v zmysle článku 2 bodu 13
nariadenia
2017/1369.
103. PAYBACK
aj
Komisia
vo
svojich
písomných
vyjadreniach
predložených
Súdnemu
dvoru
opakujú,
že
televízor
ponúkaný
ako
výhra
nebol
inzerovaný
na
predaj,
na
prenájom
ani
na
predaj
na
splátky, a PAYBACK
ani
neuviedla,
že
by
bol k dispozícii
na
predaj v niektorej
zo
zúčastnených
partnerských
spoločností, a preto
tvrdia,
že
medzi
obchodnou
činnosťou
žalovanej,
teda
organizovaním
programu
bonusových
bodov, a predvádzaním
predmetného
televízora
chýba
dostatočné
prepojenie,
aby
sa
mohlo
uplatniť
vymedzenie
pojmu
„predávajúci“.
104. Podobne
PAYBACK
tvrdí,
že
pojem
„obchodná
činnosť“
nemožno
na
účel
vymedzenia
pojmu
„predávajúci“
chápať
tak,
že
zahŕňa
„obchodnú
činnosť
akéhokoľvek
druhu“,
pretože
pri
takomto
výklade
by
sa
prehliadlo
výslovné
použitie
pojmov
„predaj,
prenájom
alebo
predaj
na
splátky“ v tomto
vymedzení.
105. Okrem
toho
PAYBACK
uvádza,
že
ak
by
„obchodná
činnosť
akéhokoľvek
druhu“
stačila
na
to,
aby
bola
osoba
považovaná
za
„predávajúceho“, a teda
podliehala
požiadavkám
na
energetické
označovanie,
netýkalo
by
sa
to
len
organizátorov
žrebovaní.
Podľa
jej
názoru
platí,
že
ak
by
bol
takýto
výklad
správny,
mal
by
neprimeraný
dôsledok
spočívajúci v tom,
že
požiadavky
na
energetické
označovanie
by museli
spĺňať
všetky
médiá – ako
sú
noviny,
časopisy
alebo
televízne
kanály
–,
ktoré
konkrétny
energeticky
významný
výrobok
spomenú v reportáži.
106. Pripomeňme,
že
PAYBACK
je
prevádzkovateľom
programu
bonusových
bodov
pre
viacerých
partnerov,
ktorého
cieľom
je
prilákať a udržať
zákazníkov
pre
jej
firemných
účastníkov,
čo
teda
možno
považovať
za
obchodnú
činnosť
žalovanej.
107. Po
prvé
pochybujem o dôveryhodnosti
tvrdenia,
že
neexistuje
dostatočná
súvislosť
medzi
obchodnými
praktikami
spoločnosti
PAYBACK a jej
reklamou
na
predmetný
výrobok.
108. Ako
PAYBACK
potvrdzuje
vo
svojich
písomných
vyjadreniach,
hlavným
cieľom
jej
obchodnej
činnosti
je
„prilákať a udržať
zákazníkov“.
Rovnako
je
cieľom
organizovania
predmetného
žrebovania
zvýšiť
atraktívnosť
systému
bonusových
bodov
pre
nových a existujúcich
zákazníkov.
Organizovanie
žrebovania
je
preto
určené
na
podporu a posilnenie
jej
obchodnej
činnosti. S výhradou
konečného
overenia
predkladajúcim
vnútroštátnym
súdom
sa
teda
predvádzanie
televízora a obchodná
činnosť
žalovanej
vo veci samej javia
ako
neoddeliteľne
spojené
javy.
109. Po
druhé
pojem
„obchodná
činnosť“
nie
je v nariadení
2017/1369
výslovne
vymedzený.
Uvedené
nariadenie a delegované
nariadenie
2019/2013
však
predstavujú
právne
predpisy
Únie
upravujúce
špecifické
aspekty
nekalých
obchodných
praktík(40) v zmysle článku 3 ods. 4
smernice
2005/29/ES(41).
Preto
možno z uvedenej
smernice
vyvodiť
určité
usmernenie
na
účely
vymedzenia
pojmu
„obchodná
činnosť“ v zmysle
nariadenia
2017/1369.
110. Hoci
samotný
pojem
„obchodná
činnosť“
nie
je v smernici
2005/29
vymedzený, v jej článku 2 písm. d)
je
pojem
„obchodné
praktiky“
vymedzený
prostredníctvom
mimoriadne
širokej
formulácie;
praktiky,
na
ktoré
sa
vzťahuje,
musia
mať
obchodný
charakter, t. j. musia
pochádzať
od
obchodníkov(42) a musia
byť
priamo
spojené s podporou
predaja,
predajom
alebo
dodávkou
ich
výrobkov
zákazníkom(43).
111. Použitie
slov
„alebo
dodávkou“ v tomto
vymedzení
zrejme
zahŕňa
aj
dodanie
výrobkov
inak
než
za
odplatu.
Takýto
výklad
daného
vymedzenia
podporuje
skutočnosť,
že
je v tomto
vymedzení
oddelené, a teda
odlíšené,
od
činnosti
predaja
výrobku.
Preto
možno
odôvodnene
tvrdiť,
že
ponúkanie
tovaru
zákazníkovi
ako
ceny,
ktorú
možno
vyhrať v rámci
žrebovania,
predstavuje
dodávku
daného
tovaru
zákazníkovi, a teda
patrí
pod
vymedzenie
obchodných
praktík
uvedené v smernici
2005/29.
112. Uplatnenie
tohto
širokého
chápania
obchodných
praktík
na
pojem
„predávajúci“
obsiahnutý v článku 2 bode 13
nariadenia
2017/1369
by
bolo v súlade s výslovným
znením
daného
ustanovenia
(„či
už
odplatne,
alebo
bezodplatne“),
ako
aj s vymedzením
pojmu
„zákazník“
(„fyzická
alebo
právnická
osoba,
ktorá… prijíma
výrobok“),
pričom z oboch
vyplýva,
že
absencia
platby
nie
je
pre
výklad
pojmu
„predávajúci“
na
účely
nariadenia
2017/1369
relevantná.
113. Navyše
výklad
pojmu
„obchodná
činnosť“
vzhľadom
na
vymedzenie
pojmu
„obchodné
praktiky“
obsiahnuté v článku 2 písm. d)
smernice
2005/29
tiež zmierňuje
obavy
žalovanej
vo
veci
samej z toho,
že
by
požiadavkami
na
energetické
označovanie
bolo
viazané
každé
médium,
ktoré v reportáži
spomenie
energeticky
významný
výrobok.
Nebolo by to tak, pretože aj keď sa výrobok spomenie
v rámci obchodnej činnosti, nemožno povedať, že takáto zmienka je priamo spojená s podporou predaja, predajom alebo dodávkou výrobku, čo teda vylučuje, aby sa na médiá vzťahovali požiadavky na označovanie
energetickými
štítkami
stanovené v nariadení
2017/1369.(44)
114. Vzhľadom na vyššie uvedené a pri uplatnení na vec samu možno konštatovať,
že
predvádzanie
televízora
žalovanou v rámci
žrebovania
sa
uskutočnilo v rámci
jej
obchodnej
činnosti a priamo
súvisí s dodávkou
zákazníkovi,
ktorý
danú
vec
vyhral.
3.      Pojmy „predvádzanie“ a „vizuálna reklama“
115. Predkladajúci
vnútroštátny
súd
sa
vo
svojom
uznesení o návrhu
na
začatie
prejudiciálneho
konania
ďalej
pýta,
či
možno
konštatovať,
že
žalovaná vo veci samej
televízor
„predvádzala“,
ako
sa
to
predpokladá
vo
vymedzení v článku 2 bode 13
nariadenia
2017/1369,
tým,
že
do
svojej
reklamy
zahrnula
jeho
fotografiu a opísala
ho v zozname
možných
výhier.
116. V tejto
súvislosti
odvolací
súd
na
základe
odôvodnenia
20
nariadenia
2017/1369, v ktorom
sa
odkazuje
na
výrobky,
ktoré
sú
„predvádzané v obchodoch“,
rozhodol,
že
pojem
„predvádzanie“ v zmysle článku 2 bodu 13
uvedeného
nariadenia
sa
má
chápať
tak,
že
odkazuje
len
na
fyzickú
prezentáciu
výrobkov, a teda
zo
svojej
pôsobnosti
vylučuje
vizuálnu
reklamu
uskutočňovanú
online, o akú
ide
vo
veci
samej.
117. Takýto
výklad
sa
však
zdá
byť v rozpore s výslovným
znením
viacerých
iných
ustanovení
nariadenia
2017/1369,
najmä
jeho článku 5 ods. 1 písm. a),
podľa
ktorého
sú
predávajúci
povinní
zobraziť
štítky
energetickej
účinnosti
„viditeľným
spôsobom…,
vrátane
on‑line
predaja
na
diaľku“.
118. Okrem
toho
sa v článku 11
daného
nariadenia
uvádza
zavedenie
homogénnej
stupnice
energetickej
účinnosti s cieľom
„zobrazovať
štítky
so
zmenenou
stupnicou
tak v obchodoch,
ako
aj
on‑line“(45).
Rovnako
sa v odôvodnení
21
nariadenia
výslovne
uvádza
nahradenie
existujúcich
energetických
štítkov
na
výrobkoch
„zobrazených v obchodoch,
ako
aj
na
internete“(46).
119. V daných
ustanoveniach
sa
predpokladá
možnosť
„zobrazenia
online“, z čoho
vyplýva,
že
pojem
„predvádzanie
výrobku“ v zmysle článku 2 bodu 13
nie
je
nevyhnutne
obmedzený
na
fyzickú
prezentáciu
výrobkov,
ale
treba
ho
chápať
ako
akýkoľvek
druh
prezentácie
výrobku
vrátane
online
vizuálnej
reklamy
propagujúcej
žrebovanie,
akou
je
predmetná
reklama v prejednávanej
veci.
120. Komisia
napokon
tvrdí,
že
aj
keby
žalovaná
vo veci samej spadala
pod
vymedzenie
pojmu
„predávajúci“ v zmysle článku 2 bodu 13
nariadenia
2017/1369,
nebola
by
povinná
štítok
energetickej
účinnosti
zobrazovať,
keďže
táto
požiadavka
sa
týka
len
„vizuálnej
reklamy“ a podlieha
obmedzeniu
stanovenému v článku 4 písm. a)
delegovaného
nariadenia
2019/2013, v ktorom
sa
stanovuje,
že
štítok
energetickej
účinnosti
musia
mať
len
výrobky
ponúkané
„v mieste
predaja“.
Keďže
zámerom
spoločnosti
PAYBACK
nie
je
predmetný
výrobok
predávať,
ale
ponúkať
ho
ako
cenu,
ktorú
možno
vyhrať v žrebovaní,
táto
povinnosť
sa
neuplatňuje.
121. Bez
ohľadu
na
opačné
tvrdenie
Komisie
nemožno
pochybovať o tom,
že
reklama
na
televízor v bulletine
žalovanej
predstavuje
„vizuálnu
reklamu“ v zmysle článku 4 písm. d)
delegovaného
nariadenia
2019/2013, v ktorom
sa,
ako
už
bolo
uvedené,
ukladá
predávajúcim
povinnosť
zabezpečiť,
aby
každá
vizuálna
reklama
na
konkrétny
model
elektronického
displeja,
napríklad
televízora,
obsahovala
príslušné
informácie o triede
energetickej
účinnosti
daného
výrobku.
Vzhľadom
na
to
sa v danom
prípade
uplatňuje
písmeno
d) článku 4 delegovaného
nariadenia, a nie
jeho
písmeno
a).
D.      Záverečné poznámky
122. Napriek
údajnej
nejednoznačnosti
rozsahu
povinností
energetického
označovania v prípade
predávajúcich,
ktorí
ponúkajú
energeticky
významné
výrobky
bezplatne,
napríklad v rámci
žrebovania, z ustálenej
judikatúry
Súdneho
dvora
vyplýva,
že
ak
ustanovenie
práva
Únie
môže
byť
predmetom
výkladu
viacerými
spôsobmi,
treba
uprednostniť
výklad,
ktorý
svojou
povahou
zabezpečuje
jeho
potrebný
účinok(47).
123. Na
základe
mojej
hermeneutickej analýzy
znenia článku 2 bodu 13
nariadenia
2017/1369,
ako
aj
širšieho
kontextu, v ktorom
toto
ustanovenie
pôsobí, a cieľov,
ktoré
sleduje,
by
obmedzenie
rozsahu
pôsobnosti
požiadaviek
na
energetické
označovanie
stanovených v danom
nariadení
tak,
aby
sa
vzťahovali
len
na
predávajúcich,
ktorí
ponúkajú
výrobky
za
priamu
odplatu,
oslabilo
prínos
týchto
požiadaviek,
ktoré
preukázateľne
prinášajú
pridanú
hodnotu,
pokiaľ
ide o nasmerovanie
zákazníkov
na
energeticky
účinnejšie
výrobky(48).
124. Vzhľadom
na
svoju
predchádzajúcu
analýzu
sa
domnievam,
že
organizátor
žrebovania,
akým
je
žalovaná
vo
veci
samej,
ktorý
predvádza
výrobok v rámci
obchodnej
činnosti
bez
ohľadu
na
odplatu,
by
sa
mal
považovať
za
„predávajúceho“ v zmysle článku 2 bodu 13
nariadenia
2017/1369, a teda
podliehať
požiadavkám
na
energetické
označovanie
stanoveným v uvedenom
nariadení v spojení s delegovaným
nariadením
2019/2013.
IV.    Návrh
125. Vzhľadom
na
predchádzajúce
úvahy
navrhujem,
aby
Súdny
dvor
odpovedal
na
prejudiciálnu
otázku,
ktorú
položil
Bundesgerichtshof (Spolkový
súdny
dvor,
Nemecko),
takto:
Článok 2 bod 13
nariadenia
Európskeho
parlamentu a Rady
(EÚ)
2017/1369
zo
4. júla
2017,
ktorým
sa
stanovuje
rámec
pre
energetické
označovanie a zrušuje
smernica
2010/30/EÚ,
sa
má
vykladať v tom
zmysle,
že
organizátor
súťaže,
ktorý
ponúka
televízor
ako
cenu v rámci
online
žrebovania,
sa
má
považovať
za
„predávajúceho“, a je
teda
povinný
splniť
požiadavky
stanovené v článku 6 prvom
odseku písm. a)
daného
nariadenia v spojení s článkom 4 písm. d)
delegovaného
nariadenia
Komisie
(EÚ)
2019/2013 z 11. marca 2019,
ktorým
sa
dopĺňa
nariadenie
Európskeho
parlamentu a Rady
(EÚ)
2017/1369,
pokiaľ
ide o energetické
označovanie
elektronických
displejov, a ktorým
sa
zrušuje
delegované
nariadenie
Komisie
(EÚ) č. 1062/2010, s cieľom
uviesť
na
štítku v obchodných
oznámeniach
odkaz
na
triedu
energetickej
účinnosti
daného
výrobku a rozsah
dostupných
tried
účinnosti.
1      Jazyk
prednesu:
angličtina.
2      Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady zo 4. júla 2017, ktorým sa stanovuje rámec pre energetické označovanie a zrušuje smernica 2010/30/EÚ (Ú. v. EÚ L 198, 2017, s. 1).
3      Presné
znenie
daného
ustanovenia
je
uvedené v bode 29
týchto
návrhov.
4      Delegované
nariadenie
Komisie
(EÚ)
2019/2013 z 11. marca 2019,
ktorým
sa
dopĺňa
nariadenie
Európskeho
parlamentu a Rady
(EÚ)
2017/1369,
pokiaľ
ide o energetické
označovanie
elektronických
displejov, a ktorým
sa
zrušuje
delegované
nariadenie
Komisie
(EÚ) č. 1062/2010
(Ú. v. EÚ L 315,
2019, s. 1). V jeho článku 4 písm. d)
sa
vyžaduje,
aby
„každá
vizuálna
reklama
konkrétneho
modelu
elektronického
displeja,
vrátane
internetovej,
obsahovala
triedu
energetickej
účinnosti a rozsah
tried
energetickej
účinnosti
dostupných
na
štítku v súlade s prílohou VII“.
5      V tejto
súvislosti
pozri článok 1 ods. 1
delegovaného
nariadenia
2019/2013.
6      V uvedenom
ustanovení
sa
vymedzuje
pojem
„predávajúci“
tak,
že
je
to
„maloobchodník
alebo
iná
fyzická
osoba
alebo
právnická
osoba,
ktorá
ponúka
na
predaj,
prenájom
alebo
na
predaj
na splátky
alebo
predvádza
výrobky
zákazníkom
alebo
osobám,
ktoré
vykonávajú
montáž v rámci
obchodnej
činnosti,
či
už
odplatne,
alebo
bezodplatne“.
7      K tomu
pozri
smernicu
Rady
92/75/EHS z 22. septembra
1992 o udávaní
spotreby
energie a iných
zdrojov
domácimi
spotrebičmi
na
štítkoch a štandardných
informáciách o výrobkoch
(Ú. v. ES L 297,
1992,
s. 16;
Mim.
vyd.
13/011, s. 216).
Zoznam
domácich
spotrebičov
zahrnutých
do
pôsobnosti
danej
smernice
pozostával z chladničiek,
mrazničiek a ich
kombinácií,
práčok,
sušičiek a ich
kombinácií,
umývačiek
riadu,
rúr
na
pečenie,
ohrievačov
vody a zásobníkov
teplej
vody,
zdrojov
osvetlenia a klimatizačných
zariadení.
Viac
informácií
sa uvádza v oddiele o energetickom
označovaní
na
webovom
sídle
Komisie
https://energy‑efficient‑products.ec.europa.eu/ecodesign‑and‑energy‑label/understanding‑energy‑label/history‑energy‑labelling‑eu_en.
8      Smernicou
Európskeho
parlamentu a Rady
2010/30/EÚ z 19. mája
2010 o udávaní
spotreby
energie a iných
zdrojov
energeticky
významnými
výrobkami
na
štítkoch a štandardných
informáciách o výrobkoch
(Ú. v. EÚ L 153,
2010, s. 1)
sa
rozšíril
rozsah
požiadaviek
na
energetické
označovanie z domácich
spotrebičov
na
všetky
energeticky
významné
výrobky, t. j. na
tovar,
ktorý
má
počas
používania
vplyv
na
spotrebu
energie.
9      Dôvodová
správa k návrhu
delegovaného
nariadenia
(EÚ) z 11. marca 2019,
ktorým
sa
dopĺňa
nariadenie
Európskeho
parlamentu a Rady
(EÚ)
2017/1369,
pokiaľ
ide o označovanie
elektronických
displejov, a ktorým
sa
zrušuje
delegované
nariadenie
Komisie
(EÚ) č. 1062/2010
[C(2019)1796
final;
ďalej
len
„dôvodová
správa k delegovanému
nariadeniu
2019/2013“].
Pozri
najmä
oddiel
2.2 s nadpisom
„Posúdenie
vplyvu“.
10      Pojem
„energeticky
významný
výrobok“
je
vymedzený v článku 2 bode 1 nariadenia
2017/1369
ako
„tovar
alebo
systém s vplyvom
na
spotrebu
energie“
počas
používania,
ktorý
sa
uvádza
na
trh.
11      Pojem
„skupina
výrobkov“
je
vymedzený v článku 2 bode 2 nariadenia
2017/1369
ako
„skupina
výrobkov,
ktoré
majú
rovnaké
hlavné
funkcie“.
12      Pozri v tomto
zmysle
rozsudok z 1. augusta
2025,
Alace a Canpelli (C‑758/24 a C‑759/24,
EU:C:2025:591,
bod 91 a citovaná
judikatúra).
13      Nemecká
jazyková
verzia
celého
ustanovenia
znie:
„‚Händler‘
bezeichnet einen Einzelhändler oder
eine andere natürliche oder
juristische Person,
die im
Rahmen einer Geschäftstätigkeit entgeltlich oder
unentgeltlich Produkte
an bzw.
für Kunden oder
Errichter zum Kauf,
zur Miete oder
zum Ratenkauf anbietet oder
ausstellt“.
14      Chorvátska
jazyková
verzia:
„‚trgovac‘
znači prodavač na
malo
ili druga fizička ili pravna osoba
koja
nudi na
prodaju,
iznajmljivanje,
kupnju uz obročnu otplatu ili izlaže proizvode kupcima ili monterima u okviru trgovačke djelatnosti,
bilo s plaćanjem ili bez
plaćanja“.
15      Francúzska
jazyková
verzia:
„‚revendeur‘:
un détaillant ou une autre personne physique ou morale qui vend,
loue,
offre en location‑vente ou expose des
produits à l'intention des
clients ou des
installateurs dans le cadre d'une activité commerciale, à titre onéreux ou gratuit“.
16      Írska
jazyková
verzia:
„ciallaíonn ‚déileálaí‘
miondíoltóir nó duine nádúrtha nó dlítheanach eile a dhéanann táirgí a dhíol le custaiméirí nó le suiteálaithe,
nó a fhruiliú, a thairiscint i gcomhair fruilcheannaigh nó a chur ar taispeáint do
chustaiméirí nó do
shuiteálaithe,
le linn gníomhaíocht tráchtála,
bíodh siad ar íocaíocht nó ná bíodh“.
17      Talianska
jazyková
verzia:
„‚distributore“,
il dettagliante o altra persona
fisica o giuridica che offre in
vendita,
noleggio,
oppure locazione‑vendita o espone prodotti ai clienti o installatori nel corso di
un'attività commerciale, a titolo oneroso o meno“.
18      Slovinská
jazyková
verzia:
„‚trgovec‘
pomeni prodajalca na
drobno
ali drugo fizično ali pravno osebo,
ki izdelke strankam ponuja naprodaj, v najem
ali v nakup s pridržanim lastništvom ali jih razstavlja,
ali monterje,
ki izvajajo gospodarsko dejavnost,
bodisi odplačno ali neodplačno“.
19      Anglická jazyková verzia: „‚dealer‘
means a retailer or other natural or legal person who offers for sale, hire, or hire purchase, or displays products to customers or installers in the course of a commercial activity, whether or not in return for payment“.
20      Nariadenie
č. 1 o používaní
jazykov v Európskom
hospodárskom
spoločenstve
(Ú. v. ES 17,
1958,
s. 385;
Mim.
vyd.
01/001, s. 3),
zmenené
nariadením
Rady
(EÚ) č. 517/2013 z 13. mája
2013
(Ú. v. EÚ L 158,
2013, s. 1).
21      Pozri,
ex
multis,
rozsudok z 20. februára
2018,
Belgicko/Komisia
(C‑16/16 P,
EU:C:2018:79, body 48 a 49 a citovaná
judikatúra).
22      Kurzívou
zvýraznila
generálna
advokátka.
23      Pozri v tomto
zmysle
rozsudok z 5. októbra
2023,
Verband Wirtschaft im
Wettbewerb (C‑761/22,
EU:C:2023:756, bod 45).
24      Pozri
odôvodnenia
1 a 8
nariadenia
2017/1369.
25      Odôvodnenie
10
nariadenia
2017/1369.
26      Pozri dokument Commission Staff Working Document – Impact assessment – Accompanying the document – Proposal for a regulation of the European Parliament and of the Council setting a framework for energy efficiency labelling and repealing Directive 2010/30/EU (Pracovný dokument útvarov Komisie – Posúdenie vplyvu – Pripojené k dokumentu – Návrh nariadenia Európskeho parlamentu a Rady, ktorým sa stanovuje rámec pre označovanie energetickej účinnosti a zrušuje smernica 2010/30/EÚ) [SWD(2015) 0139 final – 2015/0149 (COD); ďalej len „posúdenie vplyvu nariadenia 2017/1369“]. Pozri najmä oddiel 4.2.2. s nadpisom „Achievements of the legislative framework“(Dosiahnuté výsledky legislatívneho rámca).
27      Dôvodová
správa
pripojená k návrhu
nariadenia
Európskeho
parlamentu a Rady,
ktorým
sa
stanovuje
rámec
pre
označovanie
energetickej
účinnosti a zrušuje
smernica
2010/30/EÚ
[COM(2015)
341
final – 2015/0149
(COD);
ďalej
len
„dôvodová
správa k nariadeniu
2017/1369“].
Pozri
najmä
oddiel
3.5 s nadpisom
„Vhodnosť
právnych
predpisov a ich
zjednodušenie“.
28      London Economics a IPSOS:
Study
on
the impact of
the energy label – and
potential changes to
it – on
consumer understanding and
on
purchase decisions – ENER/C3/2013‑428 – Interim report,
(Štúdia o vplyve
energetického
štítka a jeho
potenciálnych
zmien
na
chápanie
spotrebiteľov a na
rozhodnutia o kúpe – ENER/C3/2013‑428 – predbežná správa), 2014.
29      CentERdata,
van
Giesen, R., Elsen, M.: Study
on
consumer understanding of
draft
energy labels for household washing machines,
household washer‑dryers and
household dishwashers (Štúdia
spotrebiteľského
chápania
návrhov
energetických
štítkov
práčok
pre
domácnosť,
práčok
so
sušičkou
pre
domácnosť a umývačiek
riadu
pre
domácnosť). Č. FWC
ENER/C3/2015‑631/04
pod
rámcovou
zmluvou č. ENER/C3/2015‑631.
30      Odôvodnenie
2
nariadenia
2017/1369.
31      Odôvodnenie
8
nariadenia
2017/1369.
32      Dôvodová
správa k nariadeniu
2017/1369,
oddiel
3.1 s nadpisom
„Ex‑post
hodnotenie
platných
právnych
predpisov“.
33      Posúdenie
vplyvu
nariadenia
2017/1369,
oddiel
4.2.2, s nadpisom
„Achievements of
the legislative framework“(Dosiahnuté
výsledky
legislatívneho
rámca).
34      Odôvodnenie
8
nariadenia
2017/1369.
35      Posúdenie
vplyvu
nariadenia
2017/1369,
oddiel
4.1.3 s nadpisom
„Relationship with other energy efficiency and
climate policies“
(Vzťah k iným
politikám v oblasti
energetickej
efektívnosti a klímy).
36      Ako
sa
uvádza v dôvodovej
správe k nariadeniu
2017/1369,
Európska
rada v roku
2014
stanovila
ciele
do
roku
2030, a to
zvýšiť
energetickú
efektívnosť o 27 % a znížiť
emisie
skleníkových
plynov o 40 %.
Pozri
aj
nariadenie
Európskeho
parlamentu a Rady
(EÚ)
2018/1999 z 11. decembra
2018 o riadení
energetickej
únie a opatrení v oblasti
klímy,
ktorým
sa
menia
nariadenia
Európskeho
parlamentu a Rady
(ES) č. 663/2009 a (ES) č. 715/2009,
smernice
Európskeho
parlamentu a Rady
94/22/ES,
98/70/ES,
2009/31/ES,
2009/73/ES,
2010/31/EÚ,
2012/27/EÚ a 2013/30/EÚ,
smernice
Rady
2009/119/ES a (EÚ)
2015/652 a ktorým
sa
zrušuje
nariadenie
Európskeho
parlamentu a Rady
(EÚ) č. 525/2013
(Ú. v. EÚ L 328,
2018, s. 1).
37      Posúdenie
vplyvu
nariadenia
2017/1369,
oddiel
4.1.1 s nadpisom
„The basic problem“
(Základný
problém).
38      Kurzívou
zvýraznila
generálna
advokátka.
Treba
poznamenať,
že v smernici
2010/30
sa
hovorí o „koncových
užívateľoch“, a nie o „zákazníkoch“.
39      Pozri
najmä
tretí
odsek článku 10 ods. 1
smernice
2010/30
(kurzívou
zvýraznila
generálna
advokátka).
40      Pozri
analogicky
rozsudok z 25. júla
2018,
Dyson (C‑632/16,
EU:C:2018:599, bod 33).
41      Smernica
Európskeho
parlamentu a Rady z 11. mája
2005 o nekalých
obchodných
praktikách
podnikateľov
voči
spotrebiteľom
na
vnútornom
trhu, a ktorou
sa
mení a dopĺňa
smernica
Rady
84/450/EHS,
smernice
Európskeho
parlamentu a Rady
97/7/ES,
98/27/ES a 2002/65/ES a nariadenie
Európskeho
parlamentu a Rady
(ES)
č. 2006/2004
(„smernica o nekalých
obchodných
praktikách“)
(Ú. v. EÚ L 149,
2005,
s. 22).
42      Treba
poznamenať,
že
žalovaná
vo veci samej zrejme
patrí pod
pojem
„obchodník“
na
účely
vymedzenia
pojmu
„obchodné
praktiky“.
Pojem
„obchodník“
je v článku 2 písm. b)
smernice
2005/29
vymedzený
ako
„akákoľvek
fyzická
alebo
právnická
osoba,
ktorá
koná
na
účely
spadajúce
do
rámca
jej
obchodnej,
remeselnej a podnikateľskej
činnosti
alebo
povolania, a ktokoľvek,
kto
koná v mene
alebo v zastúpení
obchodníka“.
43      Rozsudok z 25. júla
2018,
Dyson (C‑632/16,
EU:C:2018:599, bod 30)
44      Pozri v tomto
zmysle
rozsudok
zo
17. októbra
2013,
RLvS (C‑391/12,
EU:C:2013:669,
bod 37).
45      Článok 11 ods. 4
nariadenia
2017/1369,
kurzívou
zvýraznila
generálna
advokátka.
46      Kurzívou
zvýraznila
generálna
advokátka.
47      Rozsudok z 1. augusta
2025,
Tradeinn Retail Services (C‑76/24,
EU:C:2025:593,
bod 43 a citovaná
judikatúra).
48      Commission Staff Working Document – Impact assessment – Accompanying the document – Commission Regulation (EU)
laying down ecodesign requirements for electronic displays pursuant to
Directive 2009/125/EC
of
the European Parliament and
of
the Council,
amending Commission Regulation (EC)
No
1275/2008
and
repealing Commission Regulation (EC)
642/2009
and
Commission Delegated Regulation (EU)
.../...
supplementing Regulation (EU)
2017/1369
of
the European Parliament and
of
the Council with regard to
energy labelling of
electronic displays and
repealing Commission Delegated Regulation (EU)
No
1062/2010
(Pracovný
dokument
útvarov
Komisie – Posúdenie
vplyvu – Pripojené k dokumentu – Nariadenie
Komisie,
ktorým
sa
stanovujú
požiadavky
na
ekodizajn elektronických
displejov
podľa
smernice
Európskeho
parlamentu a Rady
2009/125/ES,
ktorým
sa
mení
nariadenie
Komisie
(ES) č. 1275/2008 a ktorým
sa
zrušuje
nariadenie
Komisie
(ES) č. 642/2009 a delegované
nariadenie
Komisie
(EÚ)
..../...,
ktorým
sa
dopĺňa
nariadenie
Európskeho
parlamentu a Rady
(EÚ)
2017/1369,
pokiaľ
ide o energetické
označovanie
elektronických
displejov, a ktorým
sa
zrušuje
delegované
nariadenie
Komisie
(EÚ) č. 1062/2010)
[SWD(2019)0354
final].
Pozri
najmä
oddiel
1.5 s názvom
„Need to
act“
(Potreba
konať).