Predbežné znenie
ROZSUDOK
SÚDNEHO
DVORA
(tretia
komora)
z 30. apríla 2026(*)
„ Návrh
na
začatie
prejudiciálneho
konania – Hospodárska
súťaž – Článok 101 ZFEÚ – Kartely – Smernica
2014/104/EÚ – Článok 3
ods. 2 – Nárok
na
úplnú
náhradu
škody
spôsobenej
kartelom – Zaplatenie
úrokov – Článok 22
ods. 2 – Časová
pôsobnosť
vnútroštátnych
ustanovení o transpozícii – Určenie
dňa,
od
ktorého
vzniká
nárok
na
úroky – Okamih
vzniku
škody v prípade
nadobudnutia
tovaru
za
nadhodnotené
ceny “
Vo
veci C‑191/25,
ktorej
predmetom
je
návrh
na
začatie
prejudiciálneho
konania
podľa
článku 267 ZFEÚ,
podaný
rozhodnutím
Oberster Gerichtshof (Najvyšší
súd,
Rakúsko) z 27. februára
2025 a doručený
Súdnemu
dvoru
10. marca 2025,
ktorý
súvisí s konaním:
Wenzel Logistics GmbH
proti
Mercedes‑Benz Group
AG,
za
účasti:
MAN
Truck & Bus SE,
MAN
Truck & Bus Deutschland GmbH,
SÚDNY
DVOR
(tretia
komora),
v zložení:
predseda
tretej
komory
C. Lycourgos (spravodajca),
sudcovia
O. Spineanu‑Matei,
S. Rodin,
N. Piçarra a N. Fenger,
generálna
advokátka:
J. Kokott,
tajomník:
A. Calot Escobar,
so
zreteľom
na
písomnú
časť
konania,
so
zreteľom
na
pripomienky,
ktoré
predložili:
–        Wenzel Logistics GmbH, v zastúpení: M. Pilz,
Rechtsanwalt,
–        Mercedes‑Benz Group
AG, v zastúpení:
J. Bottyanfy,
C. von
Köckritz,
H. Weiß a H. Wollmann,
Rechtsanwälte,
–        MAN
Truck & Bus SE a MAN
Truck & Bus Deutschland GmbH, v zastúpení:
F. Neumayr a M. Schifferl,
Rechtsanwälte,
–        Európska
komisia, v zastúpení:
B. Ernst a A. Keidel,
splnomocnení
zástupcovia,
so
zreteľom
na
rozhodnutie
prijaté
po
vypočutí
generálnej
advokátky,
že
vec
bude
prejednaná bez
jej
návrhov,
vyhlásil
tento
Rozsudok
1        Návrh
na
začatie
prejudiciálneho
konania
sa
týka
výkladu
článku 3
ods. 2 a článku 22
ods. 2
smernice
Európskeho
parlamentu a Rady
2014/104/EÚ z 26. novembra
2014 o určitých
pravidlách
upravujúcich
žaloby
podľa
vnútroštátneho
práva o náhradu
škody
utrpenej v dôsledku
porušenia
ustanovení
práva
hospodárskej
súťaže
členských
štátov a Európskej
únie
(Ú. v. EÚ L 349,
2014,
s. 1).
2        Tento
návrh
bol
podaný v rámci
sporu
medzi
spoločnosťami
Wenzel Logistics GmbH a Mercedes‑Benz Group
AG
vo
veci
náhrady
škody
vyplývajúcej z porušenia
článku 101
ods. 1 ZFEÚ.
Právny rámec
Právo Únie
3        Podľa
článku 101
ods. 1
tohto
ZFEÚ:
„Nasledujúce
sa
zakazuje
ako
nezlučiteľné s vnútorným
trhom:
všetky
dohody
medzi
podnikmi,
rozhodnutia
združení
podnikov a zosúladené
postupy,
ktoré
môžu
ovplyvniť
obchod
medzi
členskými
štátmi a ktoré
majú
za
cieľ
alebo
následok
vylučovanie,
obmedzovanie
alebo
skresľovanie
hospodárskej
súťaže v rámci
vnútorného
trhu,
najmä
tie,
ktoré:
a)      priamo
alebo
nepriamo
určujú
nákupné
alebo
predajné
ceny
alebo
iné
obchodné
podmienky;
…“
4        Odôvodnenie
12
smernice
2014/104
znie:
„Touto
smernicou
sa
opätovne
potvrdzuje
acquis communautaire upravujúce
problematiku
práva
na náhradu
škody
utrpenej v dôsledku
porušenia
práva
hospodárskej
súťaže
Únie, a to
najmä
pokiaľ
ide o aktívnu
legitimáciu a vymedzenie
škody,
ako
vyplýva z judikatúry
Súdneho
dvora
[Európskej
únie], a to
bez
toho,
aby
sa
vopred
vylučoval
akýkoľvek
prípadný
vývoj v tejto
oblasti.
Každý,
kto
utrpel
škodu v dôsledku
takéhoto
porušenia,
sa
môže
domáhať
náhrady
skutočnej
škody
(damnum emergens),
náhrady
zisku, o ktorý
prišiel
(ušlý
zisk
alebo
lucrum cessans),
ako
aj
úroku
bez
ohľadu
na
to,
či
sú
tieto
kategórie
vo
vnútroštátnom
práve
vymedzené
samostatne
alebo
kombinovane.
Zaplatenie
úroku
je
dôležitou
súčasťou
náhrady s cieľom
napraviť
utrpenú
škodu s ohľadom
na
uplynutý
čas,
pričom
úrok
by
sa
mal
rátať
od
momentu,
keď
škoda
vznikla,
až
do
zaplatenia
náhrady,
bez
toho,
aby
bola
dotknutá
kvalifikácia
úroku
podľa
vnútroštátneho
práva
ako
kompenzačného
alebo
zákonného
úroku a či
sa
uplynutie
času
zohľadnilo
ako
samostatná
kategória
(úrok)
alebo
ako
súčasť
skutočnej
škody
alebo
ušlého
zisku.
Je
úlohou
členských
štátov
ustanoviť
pravidlá,
ktoré
sa
budú
uplatňovať
na
tento
účel.“
5        Článok 3
tejto
smernice s názvom
„Právo
na
úplnú
náhradu
škody“
stanovuje:
„1.      Členské
štáty
zabezpečia,
aby
každá
fyzická
alebo
právnická
osoba,
ktorá
utrpela
škodu
spôsobenú
porušením
práva
hospodárskej
súťaže,
mala
možnosť
domáhať
sa
úplnej
náhrady
tejto
škody a získať
ju.
2.      Úplná
náhrada
škody
zabezpečí
osobe,
ktorá
utrpela
škodu,
dosiahnuť
stav, v akom
osoba
bola
pred
porušením
práva
hospodárskej
súťaže,
tak
ako
keby k porušeniu
práva
hospodárskej
súťaže
nedošlo.
Zahŕňa
preto
právo
na
náhradu
skutočnej
škody,
ušlého
zisku,
ako
aj
platbu
úroku.
…“
6        Článok 21
uvedenej
smernice,
nazvaný
„Transpozícia“, v odseku
1
prvom
pododseku stanovuje:
„Členské
štáty
uvedú
do
účinnosti
zákony,
iné
právne
predpisy a správne
opatrenia
potrebné
na
dosiahnutie
súladu s touto
smernicou
do
27. decembra 2016.
…“
7        Článok 22
tej
istej
smernice,
nazvaný
„Časová
pôsobnosť“,
stanovuje:
„1.      Členské
štáty
zabezpečia,
aby
sa
vnútroštátne
opatrenia
prijaté
podľa
článku 21
na
zosúladenie s hmotnoprávnymi
ustanoveniami
tejto
smernice
neuplatňovali
so
spätným
účinkom.
2.      Členské
štáty
zabezpečia,
aby
sa
akékoľvek
vnútroštátne
opatrenia
prijaté
podľa
článku 21,
iné
ako
tie,
ktoré
sú
uvedené v odseku
1,
neuplatňovali
na
žaloby o náhradu
škody
podané
na
vnútroštátny
súd
pred
26. decembrom
2014.“
8        Podľa
článku 23
smernice
2014/104
táto
smernica
nadobudla
účinnosť
dvadsiatym
dňom
po
jej
uverejnení v Úradnom
vestníku
Európskej
únie,
teda
26. decembra
2014.
Rakúske právo
9        V § 1000
ods. 1
Allgemeines bürgerliches Gesetzbuch (Všeobecný
občiansky
zákonník), v znení
uplatňujúcom
sa
na
spor
vo
veci
samej
(ďalej
len
„ABGB“),
sa
stanovuje:
„Pokiaľ
zo
zákona
nevyplýva
inak,
výška
úrokov,
ak
nebola
dohodnutá
alebo
ak
ide o úroky
zo
zákona,
je
4 % ročne.“
10      Podľa § 1333
ABGB:
„1.      Škoda,
ktorú
dlžník
spôsobil
svojmu
veriteľovi
omeškaním
so
zaplatením
peňažnej
pohľadávky,
sa
nahradí
formou
zákonných
úrokov
(§ 1000
ods. 1).
2.      Veriteľ
si
môže
okrem
zákonných
úrokov
uplatniť
aj
náhradu
iných,
jemu
vzniknutých
škôd
spôsobených
dlžníkom,
predovšetkým
nevyhnutné
náklady
zodpovedajúce
účelu
mimosúdneho
vymáhania
pohľadávky,
pokiaľ
sú
tieto v primeranom
pomere k vymáhanej
pohľadávke.“
11      Ustanovenie § 37a
ods. 1
Bundesgesetz gegen Kartelle und andere Wettbewerbsbeschränkungen (Kartellgesetz 2005)
[zákon
proti
kartelom a iným
obmedzeniam
hospodárskej
súťaže
(zákon o karteloch z roku
2005)]
(BGBl. I,
61/2005,
ďalej
len
„KartG“), v znení
uverejnenom v BGBl. I,
13/2013,
stanovovalo:
„Každý,
kto
sa
dopustí
porušenia
[práva
hospodárskej
súťaže],
je
povinný
nahradiť
takto
spôsobenú
škodu.
Ak
sa
tovar
alebo
služba
zakúpia
za
neprimerane
vysokú
cenu,
nárok
na
náhradu
škody
nie
je
vylúčený z dôvodu
ďalšieho
predaja
tovaru
alebo
služby.
Na
určenie
rozsahu
škody…
možno
zohľadniť
najmä
výhodu,
ktorú
podnik
získal
porušením.
Podnik
musí
zaplatiť
úroky z nároku
na
náhradu
škody
od
okamihu,
keď
vznikla
škoda,
na
základe
analogického
uplatnenia § 1333 ABGB.“
12      Podľa § 86
KartG, v znení
uverejnenom v BGBl.
I,
13/2013,
sa
tento § 37a
uplatňoval
na
porušenia
práva
hospodárskej
súťaže,
ku
ktorým
došlo
po
28. februári
2013.
13      S cieľom
zabezpečiť
prebratie
smernice
2014/104
do
svojho
právneho
poriadku
rakúsky
zákonodarca v roku
2017
zmenil
KartG. V § 37c
ods. 1
KartG, v znení
uverejnenom v BGBl.
I,
56/2017,
sa
stanovuje:
„Každý,
kto
sa
dopustí
porušenia
práva
hospodárskej
súťaže,
je
povinný
nahradiť
takto
spôsobenú
škodu.“
14      Ustanovenie § 37d
KartG, v znení
uverejnenom v BGBl.
I,
56/2017,
znie:
„1.      Náhrada
škody
zahŕňa
aj
ušlý
zisk.
2.      Osoba
povinná
nahradiť
škodu
musí
zaplatiť
úroky z nároku
na
náhradu
škody
od
okamihu,
keď
škoda
vznikla,
analogicky
podľa § 1333
ABGB.“
15      Podľa § 86
KartG, v znení
uverejnenom v BGBl.
I,
56/2017,
ustanovenia
uvedené v predchádzajúcich
dvoch
bodoch
nadobudli
účinnosť
27. decembra
2016 a uplatňujú
sa
na
náhradu
škody,
ktorá
vznikla
po
26. decembri
2016,
zatiaľ
čo
na
škodu,
ktorá
vznikla
pred
27. decembrom
2016,
sa
vzťahujú
ustanovenia
KartG, v znení
uverejnenom v BGBl.
I,
13/2013, a teda
najmä § 37a
tohto
zákona,
za
podmienok
uvedených v bodoch 11 a 12
tohto
rozsudku.
16      Ustanovenie § 37a
KartG, v znení
uverejnenom v BGBl.
I,
176/2021,
stanovuje:
„1.      Ustanovenia
tohto
oddielu
upravujú
občianskoprávnu
zodpovednosť
za
škodu
spôsobenú
porušením
práva
hospodárskej
súťaže a uplatňovanie
nárokov
na
jej
náhradu.
2.      Ich
cieľom
je
prebrať
smernicu
[2014/104].“
Spor vo veci samej a prejudiciálne otázky
17      Dňa
19. júla
2016
Európska
komisia
prijala
rozhodnutie
C(2016) 4673
final týkajúce
sa
konania
podľa
článku 101
[ZFEÚ] a článku 53
Dohody o EHP
(vec AT.39824 – Nákladné
vozidlá).
Zhrnutie
tohto
rozhodnutia
bolo
uverejnené
v Úradnom
vestníku
Európskej
únie
6. apríla
2017
(Ú. v. EÚ C 108,
2017,
s. 6).
18      Podľa
tohto
rozhodnutia
pätnásť
európskych
výrobcov
nákladných
vozidiel, a to
spoločnosti
MAN
SE,
MAN
Truck & Bus GmbH,
MAN
Truck & Bus AG,
Daimler
AG,
Fiat
Chrysler Automobiles NV,
CNH
Industrial
NV,
Iveco SpA,
Iveco Magirus AG,
AB
Volvo
(publ),
Volvo
Lastvagnar AB,
Renault
Trucks SAS,
Volvo
Group
Trucks Central Europe GmbH,
PACCAR
Inc.,
DAF
Trucks Deutschland GmbH a DAF
Trucks NV,
sa
zúčastnili
na
karteli
zakázanom
najmä
článkom 101 ZFEÚ,
ktorý
spočíval v uzavretí
tajných
dohôd o určení
cien a zvyšovaní
hrubých
cien
nákladných
vozidiel v Európskom
hospodárskom
priestore,
ako
aj o načasovaní a prenesení
nákladov
spojených
so
zavádzaním
emisných
technológií
pre
tieto
nákladné
vozidlá,
ktoré
ukladajú
účinné
normy
(ďalej
len
„predmetný
kartel“).
Pokiaľ
ide o MAN
SE,
ako
aj
MAN
Truck & Bus Deutschland GmbH a MAN
Truck & Bus AG, k tomuto
porušeniu
došlo
od
17. januára
1997
do
20. septembra
2010 a v prípade
dvanástich
ďalších
zúčastnených
spoločností
od
17. januára
1997
do
18. januára
2011.
19      Wenzel Logistics je
prepravná
spoločnosť
so
sídlom v Rakúsku,
ktorá
počas
týchto
období
predmetného
kartelu
kúpila
nákladné
vozidlá
od
distribútorov
viacerých
účastníkov
kartelu,
najmä
nákladných
vozidiel
značky
Mercedes‑Benz,
ktorej
vlastníkom
bola
Daimler
AG,
teraz
Mercedes‑Benz Group.
20      Dňa
13. januára
2021
podala
Wenzel Logistics na
Landesgericht für Zivilrechtssachen Graz (Krajinský
civilný
súd
Graz,
Rakúsko)
žalobu o náhradu
škody,
ktorou
sa
domáhala,
aby
bola
spoločnosti
Mercedes‑Benz Group
uložená
povinnosť
zaplatiť
jej
sumu
848 357,92 eura, a to z dôvodu
náhrady
škody,
ktorá
jej
mala
vzniknúť v dôsledku
predmetného
kartelu.
Táto
suma
podľa
nej
zodpovedala
rozdielu
medzi
nákupnými
cenami
nákladných
vozidiel
skutočne
vynaložených
spoločnosťou
Wenzel Logistics a cenami,
ktoré
by
zaplatila v prípade
neexistencie
predmetného
kartelu,
zvýšenej o zákonné
úroky a náklady.
21      Pokiaľ
ide o úroky,
Wenzel Logistics sa
domnievala,
že
tieto
úroky
boli
splatné
podľa § 37d
KartG odo
dňa
vzniku
škody.
22      Mercedes‑Benz Group,
podporovaná
spoločnosťami
MAN
Truck & Bus SE a MAN
Truck & Bus Deutschland GmbH,
ktorá
je
vedľajším
účastníkom
konania
vo
veci
samej,
tvrdila,
že
predmetný
kartel
nemal
vplyv
na
čisté
ceny
účtované
spoločnosti
Wenzel Logistics a že
Wenzel Logistics v každom
prípade
preniesla
tieto
ceny
na
svojich
zákazníkov.
Tvrdila
tiež,
že
právo
na
náhradu
škody
vyplývajúcej z kartelov
upravuje v rakúskom
práve
KartG až
od
1. marca 2013.
Keďže
nárok
na
náhradu
škody
spôsobenej
predmetným
kartelom
vznikol
pred
týmto
dátumom,
úroky
by
mali
byť
na
základe
ABGB
platené
až
odo
dňa
ich
splatnosti.
Tento
dátum
by
sa
nemal
určiť v závislosti
od
vzniku
škody,
ale v závislosti
od
oznámenia
žaloby
spoločnosti
Wenzel Logistics.
23      Rozsudkom z 2. apríla
2024
Landesgericht für Zivilrechtssachen Graz (Krajinský
civilný
súd
Graz)
na
základe
znaleckého
posudku
rozhodol,
že
Mercedes‑Benz Group
je
povinná
zaplatiť
spoločnosti
Wenzel Logistics sumu
172 857,42
eura,
ktorá
zahŕňa
aj
úroky v zákonnej
sadzbe
4 % ročne. V súlade s § 1333
ABGB v spojení s inými
ustanoveniami
rakúskeho
občianskeho
práva
sa
tento
súd
domnieval,
že
tieto
úroky
boli
splatné
odo
dňa,
keď
sa
uplatnilo
právo
na
náhradu
škody
spolu s jej
vyčíslením
vo
výzve,
alebo v rámci
žaloby,
teda v prejednávanej veci
od
21. januára
2021,
čo
je
dátum
doručenia
žaloby o náhradu
škody
spoločnosti
Mercedes‑Benz Group.
24      Odvolanie,
ktoré
podala
Wenzel Logistics proti
tomuto
rozsudku,
bolo
zamietnuté
rozsudkom
Oberlandesgericht Graz (Vyšší
krajinský
súd
Graz,
Rakúsko) z 10. októbra
2024.
25      V tomto
rozsudku
odvolací
súd
pripomenul,
že
článok 3
ods. 2
smernice 2014/104,
ktorý
sa
týka
práva
na
náhradu
škody
spôsobenej
porušením
práva
hospodárskej
súťaže v plnom
rozsahu
spolu s úrokmi,
bol
do
rakúskeho
právneho
poriadku
prebratý
prostredníctvom § 37d
KartG, v znení
uverejnenom v BGBl.
I,
56/2017,
ktorý
sa v súlade s § 86
tohto
zákona
uplatňuje
len
na
škody,
ktoré
vznikli
po
26. decembri
2016.
Toto
ustanovenie
sa
teda
rovnako
ako § 37a
KartG,
ktorý
nadobudol
účinnosť
1. marca 2013,
ratione temporis neuplatňuje
na
žalobu o náhradu
škody
podanú
spoločnosťou
Wenzel Logistics.
Prvostupňový
súd
teda
správne
vychádzal
zo
všeobecných
pravidiel
rakúskeho
občianskeho
práva, a to
bez
toho,
aby
zohľadnil
osobitné
pravidlá
obsiahnuté v KartG.
26      Wenzel Logistics podala
proti
uvedenému
rozsudku
opravný
prostriedok
„Revision“
na
Oberster Gerichtshof (Najvyšší
súd,
Rakúsko),
ktorý
je
vnútroštátnym
súdom
predkladajúcim
návrh
na
začatie
prejudiciálneho
konania.
27      Predkladajúci
vnútroštátny
súd
poznamenáva,
že
podľa
judikatúry
Súdneho
dvora
právo
na
úplnú
náhradu
škody
spôsobenej
kartelom
spolu s úrokmi
vyplýva
priamo z článku 101
ods. 1 ZFEÚ a zo
zásady
efektivity.
Súdny
dvor
okrem
toho
spresnil,
že
článok 3
ods. 1 a 2
smernice
2014/104
odráža
túto
judikatúru
týkajúcu
sa
článku 101
ods. 1 ZFEÚ, v dôsledku
čoho
vnútroštátne
opatrenia,
ktorými
sa
vykonáva
tento
článok 3
ods. 1 a 2,
by
sa
mali v súlade s článkom 22
ods. 2
tejto
smernice
uplatňovať s okamžitou
účinnosťou
na
všetky
žaloby o náhradu
škody
patriace
do
pôsobnosti
uvedenej
smernice.
28      Vzhľadom
na
túto
judikatúru
nemožno
podľa
predkladajúceho
vnútroštátneho
súdu
vylúčiť,
že § 37d
KartG, v znení
uverejnenom v BGBl.
I,
56/2017,
sa
má
uplatniť
na
konanie
vo
veci
samej.
Bolo
by
to
však
možné
len
vtedy,
ak
by
sa § 86 KartG neuplatnil v rozsahu, v akom
stanovuje,
že
uvedený § 37d
sa
týka
len
náhrady
škody,
ktorá
vznikla
po
26. decembri
2016.
Tento
súd
sa
Súdneho
dvora
pýta,
či
sa
má
článok 3
ods. 2
smernice
2014/104 v spojení s jej
článkom 22
ods. 2
skutočne
chápať v tom
zmysle,
že
také
vnútroštátne
ustanovenie,
akým
je § 37d KartG,
sa
uplatňuje
na
žalobu o náhradu
škody,
akou
je
žaloba
podaná
spoločnosťou
Wenzel Logistics.
29      Uvedený
súd
sa
okrem
toho
pýta,
aké
kritériá
treba
zohľadniť
na
účely
určenia
dátumu
vzniku
škody
vzhľadom
na
článok 3
ods. 2
smernice
2014/104,
pričom
tento
dátum
je
podľa
odôvodnenia
12
tejto
smernice
okamihom,
od
ktorého
by
sa
mali
platiť
úroky.
Pýta
sa,
či v rámci
žaloby o náhradu
škody,
akou
je
žaloba
podaná
spoločnosťou
Wenzel Logistics,
ktorá
sa
týka
škody
spôsobenej
kartelom
spočívajúcej v predaji
tovaru
za
nadhodnotené
ceny,
sa
majú
úroky
počítať
odo
dňa
zaplatenia
nadhodnotenej
ceny
za
tento
tovar,
alebo
od
iného
dátumu,
ako
je
dátum
splatnosti
kúpnej
ceny
tohto
tovaru,
alebo
ešte
od
dátumu
uzavretia
kúpnej
zmluvy.
30      Za
týchto
podmienok
Oberster Gerichtshof (Najvyšší
súd)
rozhodol
prerušiť
konanie a položiť
Súdnemu
dvoru
tieto
prejudiciálne
otázky:
„1.      Má
sa
článok 3
ods. 2 v spojení s článkom 22
ods. 2
smernice
[2014/104]
vykladať v tom
zmysle,
že
článok 3
ods. 2
týkajúci
sa
platby
úroku
za
škodu
spôsobenú
kartelovou
dohodou
sa
uplatní
na
žaloby o náhradu
škody
podané
na
vnútroštátnom
súde
od
26. decembra
2014?
V prípade,
ak
je
odpoveď
na
túto
otázku
záporná:
Aký
iný
okamih
je
rozhodujúci
pre
uplatniteľnosť
článku 3
ods. 2
smernice
[2014/104]?
2.      Má
sa
článok 3
ods. 2
smernice
[2014/104]
vykladať v tom
zmysle,
že
za
okamih
vzniku
škody
spôsobenej
kartelovou
dohodou,
od
ktorého
sa
majú
platiť
úroky
za
škodu
spôsobenú
kartelovou
dohodou,
sa
má
stanoviť
okamih,
keď
poškodený
zaplatil
nadhodnotenú
cenu
požadovanú
na
základe
zakázaného
cenového
kartelu?
V prípade,
ak
je
odpoveď
na
túto
otázku
záporná:
Aký
iný
okamih
je
rozhodujúci
pre
vznik
škody?“
O prejudiciálnych otázkach
O prípustnosti
31      Podľa
spoločnosti
Mercedes‑Benz Group,
ktorú
podporuje
MAN
Truck & Bus SE a MAN
Truck & Bus Deutschland GmbH,
prejudiciálne
otázky,
ktoré
sa
týkajú
výkladu
smernice
2014/104,
sú
zjavne
irelevantné
na
účel
vyriešenia
sporu
vo
veci
samej,
pretože
žaloba o náhradu
škody
podaná
spoločnosťou
Wenzel Logistics nepatrí
do
časovej
pôsobnosti
tejto
smernice.
Článok 3
ods. 2
uvedenej
smernice
podľa
nich
zjavne
predstavuje
„hmotnoprávne
ustanovenie“ v zmysle
článku 22
ods. 1
tej
istej
smernice.
Vzhľadom
na
zákaz
retroaktívneho
uplatnenia
stanovený v tomto
článku 22
ods. 1
sa
preto
vnútroštátne
ustanovenia,
ktorými
sa
vykonáva
článok 3
ods. 2
smernice
2014/104,
podľa
nich
nemôžu
uplatniť
na
žalobu o náhradu
škody
podanú
spoločnosťou
Wenzel Logistics,
ktorá
sa
týka
škôd,
ku
ktorým
došlo
pred
nadobudnutím
účinnosti
smernice
2014/104.
32      V tejto
súvislosti
treba
pripomenúť,
že v rámci
konania
zavedeného
článkom 267 ZFEÚ
prináleží
iba
predkladajúcemu
vnútroštátnemu
súdu,
ktorý
prejednáva spor a ktorý
musí
niesť
zodpovednosť
za
následné
súdne
rozhodnutie,
aby
so
zreteľom
na
osobitosti
veci
posúdil
tak
potrebu
rozhodnutia v prejudiciálnom
konaní
pre
vyhlásenie
svojho
rozsudku,
ako
aj
dôležitosť
otázok,
ktoré
kladie
Súdnemu
dvoru.
Pri
otázkach
týkajúcich
sa
výkladu
práva
Únie
položených
vnútroštátnym
súdom v rámci
právnej
úpravy a skutkových
okolností,
ktoré
tento
súd
vymedzí
na
vlastnú
zodpovednosť a ktorých
správnosť
Súdnemu
dvoru
neprináleží
preverovať,
platí
prezumpcia
relevantnosti.
Súdny
dvor
môže
odmietnuť
rozhodnúť o návrhu
na
začatie
prejudiciálneho
konania
len
vtedy,
ak
je
zjavné,
že
požadovaný
výklad
práva
Únie
nemá
nijakú
súvislosť s existenciou
alebo
predmetom
sporu
vo
veci
samej,
pokiaľ
ide o hypotetický
problém
alebo
ak
Súdny
dvor
nedisponuje
skutkovými
ani
právnymi
okolnosťami
potrebnými
na
poskytnutie
užitočnej
odpovede
na
otázky,
ktoré
mu
boli
položené
(rozsudky
zo
7. septembra
1999,
Beck a Bergdorf, C‑355/97,
EU:C:1999:391,
bod 22,
ako
aj z 12. februára
2026,
Valora Effekten Handel, C‑864/24,
EU:C:2026:94,
bod 28).
33      V prejednávanej veci,
ako
vyplýva z informácií
poskytnutých
predkladajúcim
vnútroštátnym
súdom v súvislosti s prvou
položenou
otázkou,
tento
súd
má
pochybnosti o tom,
či
sa
na § 37d
KartG ako
ustanovenie
rakúskeho
práva,
ktorým
sa
vykonáva
článok 3
ods. 2
smernice
2014/104,
vzťahuje
zákaz
retroaktívneho
uplatnenia
stanovený v článku 22
ods. 1
tejto
smernice.
34      Táto
otázka
nie
je
ani
hypotetická,
ani
zjavne
bez
vzťahu k existencii
alebo
predmetu
sporu
vo
veci
samej.
Je
totiž
nesporné,
že
Wenzel Logistics sa
domáha,
aby
sa
na
jej
žalobu o náhradu
škody
namiesto
všeobecných
pravidiel
rakúskeho
občianskeho
práva,
ktoré
na
túto
žalobu
uplatnili
Landesgericht für Zivilrechtssachen Graz (Krajinský
civilný
súd
Graz) a Oberlandesgericht Graz (Vyšší
krajinský
súd
Graz),
uplatnil § 37d
KartG. V prípade
uplatnenia
tohto § 37d
by
sa
úroky
počítali
odo
dňa,
keď
vznikla
škoda,
zatiaľ
čo v prípade
uplatnenia
všeobecných
pravidiel
rakúskeho
občianskeho
práva
by
úroky
boli
podľa
informácií
obsiahnutých v návrhu
na
začatie
prejudiciálneho
konania
splatné
až
odo
dňa
doručenia
uvedenej
žaloby
spoločnosti
Mercedes‑Benz Group.
Ustanovenia
smernice
2014/104,
uvedené v prvej
otázke,
sú v dôsledku
toho
relevantné
na
určenie,
či
sa § 37d
KartG má
uplatniť
vo
veci
samej, a Súdny
dvor
má k dispozícii
skutkové a právne
podklady
potrebné
na
zodpovedanie
tejto
otázky.
35      Z uvedeného
vyplýva,
že
prvá
otázka
je
prípustná.
36      Druhá
prejudiciálna
otázka
je
založená
na
predpoklade,
ktorého
správnosť
bude
preverená v rámci
preskúmania
prvej
otázky,
že
vnútroštátne
ustanovenie,
ktorým
sa
vykonáva
článok 3
ods. 2
smernice
2014/104,
akým
je § 37d
KartG,
sa
má
uplatniť
na
žalobu o náhradu
škody
týkajúcu
sa
škôd,
ku
ktorým
došlo
pred
nadobudnutím
účinnosti
tejto
smernice.
Ak
by
sa
ukázalo,
že
tento
predpoklad
je
správny,
bolo
by
potrebné
odpovedať
na
túto
druhú
otázku,
ktorá
sa
týka
toho,
aké
závery
vyplývajú z článku 3
ods. 2
tejto
smernice,
aby
sa
na
účely
výpočtu
úrokov
určil
okamih
vzniku
škody.
37      Keďže
teda
druhá
otázka
nie
je
ani
hypotetická,
ani
zjavne
bez
súvislosti s existenciou
alebo
predmetom
sporu
vo
veci
samej, a keďže
Súdny
dvor
disponuje
skutkovými a právnymi
okolnosťami
potrebnými
na
poskytnutie
užitočnej
odpovede
predkladajúcemu
vnútroštátnemu
súdu,
táto
otázka
je
tiež
prípustná.
Navyše
tvrdenie
spoločnosti
Mercedes‑Benz Group,
podporovanej
spoločnosťami
MAN
Truck & Bus SE a MAN
Truck & Bus Deutschland GmbH,
založené
na
tom,
že
smernica
2014/104
na
rozdiel
od
toho,
čo
naznačuje
predkladajúci
vnútroštátny
súd
položením
uvedenej
otázky,
neobsahuje
žiadne
záväzné
pravidlo,
ktoré
odkazuje
na
dátum
vzniku
škody,
sa
týka
veci
samej.
O veci samej
O prvej otázke
38      Svojou
prvou
otázkou
sa
predkladajúci
vnútroštátny
súd v podstate
pýta,
či
sa
článok 3
ods. 2 a článok 22
ods. 2
smernice
2014/104
majú
vykladať v tom
zmysle,
že
vnútroštátne
ustanovenie,
ktorým
sa
vykonáva
právo
na
úplnú
náhradu
škody
spôsobenej
porušením
práva
hospodárskej
súťaže,
ktoré
stanovuje,
že
úroky z tejto
úplnej
náhrady
škody
sa
musia
počítať
odo
dňa
vzniku
tejto
škody,
sa
má s okamžitou
účinnosťou
uplatniť
na
všetky
žaloby,
ktorých
cieľom
je
takáto
náhrada
škody a ktoré
boli
podané
po
26. decembri
2014,
keď
nadobudla
účinnosť
táto
smernica.
39      Pokiaľ
ide o časovú
pôsobnosť
vnútroštátnych
ustanovení,
ktorými
sa
vykonáva
smernica
2014/104,
treba
rozlišovať
podľa
toho,
či
pravidlo
tejto
smernice
vykonané
predmetným
vnútroštátnym
ustanovením
kodifikuje
judikatúru
Súdneho
dvora
týkajúcu
sa
článku 101 ZFEÚ,
pričom v takom
prípade
sa
toto
vnútroštátne
ustanovenie
musí
uplatňovať s okamžitým
účinkom,
alebo
vyplýva
výlučne z uvedenej
smernice,
čo
teda
vyžaduje
preskúmať
časovú
pôsobnosť
uvedeného
vnútroštátneho
ustanovenia z hľadiska
článku 22
tej
istej
smernice
(pozri v tomto
zmysle
rozsudok
zo
16. februára
2023,
Tráficos Manuel
Ferrer, C‑312/21,
EU:C:2023:99,
bod 33).
40      Pokiaľ
ide o pravidlo
uvedené v článku 3
ods. 2
smernice
2014/104,
podľa
ktorého
úplná
náhrada
škody
spôsobenej
porušením
práva
hospodárskej
súťaže
musí
zahŕňať
náhradu
skutočnej
škody,
náhradu
ušlého
zisku a zaplatenie
úrokov,
Súdny
dvor
už
konštatoval,
ako
vyplýva z odôvodnenia
12
tejto
smernice,
že
toto
pravidlo
kodifikuje
judikatúru
týkajúcu
sa
článku 101
ods. 1 ZFEÚ
vyplývajúcu
najmä z rozsudku z 13. júla
2006,
Manfredi a i. (C‑295/04
až C‑298/04,
EU:C:2006:461,
bod 95), v dôsledku
čoho
sa
vnútroštátne
opatrenia
na
prebratie
tohto
článku 3
ods. 2
musia s okamžitou
účinnosťou
uplatňovať
na
všetky
žaloby o náhradu
škody
patriace
do
pôsobnosti
uvedenej
smernice,
ako
to
potvrdzuje
jej
článok 22
ods. 2
(pozri v tomto
zmysle
rozsudok
zo
16. februára
2023,
Tráfico Manuel
Ferrer, C‑312/21,
EU:C:2023:99,
body 34 a 35).
41      Súdny
dvor,
ktorý
takto
objasnil,
že
ustanovenia
vnútroštátneho
práva,
ktorými
sa
vykonáva
článok 3
ods. 2
smernice
2014/104,
sa
majú
uplatňovať s okamžitou
účinnosťou
na
žaloby o náhradu
škody s cieľom
nahradiť
ujmu
spôsobenú
porušením
práva
hospodárskej
súťaže, v bode 35
rozsudku
zo
16. februára
2023,
Tráficos Manuel
Ferrer (C‑312/21,
EU:C:2023:99),
tiež
uviedol,
že
táto
okamžitá
účinnosť
sa
týka
žalôb
patriacich
do
pôsobnosti
tejto
smernice v súlade s jej
článkom 22
ods. 2.
42      Ako
vyplýva z tohto
posledného
uvedeného
ustanovenia,
žaloby
podané
pred
26. decembrom
2014,
keď
nadobudla
účinnosť
smernica
2014/104,
sú
vylúčené z pôsobnosti
tejto
smernice a členské
štáty
musia
zabezpečiť,
aby
sa
na
tieto
žaloby
neuplatňovali
vnútroštátne
ustanovenia,
ktorými
sa
uvedená
smernica
preberá
do
ich
príslušných
vnútroštátnych
právnych
poriadkov.
43      V tejto
súvislosti
Súdny
dvor
spresnil,
že
ak
vnútroštátne
ustanovenie
uvedené v článku 22
ods. 2
smernice
2014/104
nadobudne
účinnosť v deň
medzi
26. decembrom
2014 a 27. decembrom
2016,
ktorý
je
dátumom
uplynutia
lehoty
na
prebratie
tejto
smernice,
dotknutý
členský
štát
sa
môže
domnievať,
že
všetky
žaloby o náhradu
škody
podané
pred
dátumom
nadobudnutia
účinnosti
tohto
vnútroštátneho
ustanovenia,
či
dokonca
pred
27. decembrom
2016,
sú
vylúčené z jeho
jej
pôsobnosti
(pozri v tomto
zmysle
rozsudok z 28. marca 2019,
Cogeco Commications, C‑637/17,
EU:C:2019:263,
body 28 a 29).
44      V prejednávanej veci z návrhu
na
začatie
prejudiciálneho
konania
vyplýva,
že
Wenzel Logistics podala
svoju
žalobu o náhradu
škody,
ktorou
sa
domáhala
náhrady
škody
spôsobenej
predmetným
kartelom,
13. januára
2021.
Zdá
sa
tiež,
že
cieľom § 37d
KartG,
ktorý
okrem
iného
stanovuje,
že
úroky
sú
splatné
odo
dňa
vzniku
škody,
je
prebrať
do
rakúskeho
právneho
poriadku
článok 3
ods. 2
smernice
2014/104.
Za
týchto
okolností,
ktorých
správnosť
Súdnemu
dvoru
neprislúcha
preverovať,
sa § 37d
KartG musí
uplatniť
na
situáciu, o ktorú
ide
vo
veci
samej.
45      V tejto
súvislosti
nie
je
potrebné
skúmať,
či
článok 3
ods. 2
smernice
2014/104
predstavuje
„hmotnoprávne
ustanovenie“ v zmysle
článku 22
ods. 1
tejto
smernice.
Ako
totiž
vyplýva z bodov 33 a 35
rozsudku
zo
16. februára
2023,
Tráficos Manuel
Ferrer (C‑312/21,
EU:C:2023:99),
ktorého
obsah
bol
pripomenutý v bodoch 39
až
41
tohto
rozsudku,
časová
pôsobnosť
vnútroštátnych
ustanovení,
ktorými
sa
vykonáva
článok 3
ods. 2
smernice
2014/104,
nemôže
pod
hrozbou
narušenia
potrebného
účinku
článku 101 ods. 1 ZFEÚ,
ktorého
výklad
je
kodifikovaný v tomto
článku 3
ods. 2,
podliehať
obmedzeniam
stanoveným v článku 22
tejto
smernice, s jedinou
výnimkou,
ktorá
vyplýva z odseku
2
tohto
článku,
podľa
ktorej
sa
vnútroštátne
ustanovenia,
ktorými
sa
uvedená
smernica
vykonáva, v žiadnom
prípade
nemôžu
uplatňovať
na
žaloby
podané
pred
nadobudnutím
účinnosti
tejto
smernice.
46      V dôsledku
toho
také
vnútroštátne
ustanovenie,
akým
je § 86
KartG,
ktoré
obmedzuje
uplatniteľnosť § 37d
tohto
zákona
na
žaloby o náhradu
škody,
ktorá
vznikla
po
26. decembri
2016, a ktoré,
pokiaľ
ide o žalobu,
akou
je
žaloba
spoločnosti
Wenzel Logistics, o náhradu
škody,
ktorá
vznikla
pred
27. decembrom
2016,
vedie k zaplateniu
úrokov
nie
odo
dňa
vzniku
tejto
škody,
ale
odo
dňa
oznámenia
žaloby,
treba
považovať
za
ustanovenie,
ktoré
narúša
potrebný
účinok
článku 101
ods. 1 ZFEÚ.
47      V tejto
súvislosti
treba
poznamenať,
že v čase
prijatia
smernice
2014/104
Súdny
dvor
už v bodoch 95 a 97
rozsudku z 13. júla
2006,
Manfredi a i. (C‑295/04
až C‑298/04,
EU:C:2006:461), v podstate
rozhodol,
že
úplná
náhrada
škody
spôsobenej
porušením
práva
hospodárskej
súťaže
nemôže
pod
hrozbou
spôsobenia
neúčinnosti
tejto
náhrady
nezohľadniť
prvky,
ako
je
uplynutie
času,
ktoré
by
mohli v skutočnosti
znížiť
hodnotu
tejto
náhrady. V tejto
súvislosti
Súdny
dvor v bode 97
uvedeného
rozsudku
analogicky
odkázal
na
svoju
skoršiu
judikatúru
vyplývajúcu z rozsudku z 2. augusta
1993,
Marshall (C‑271/91,
EU:C:1993:335,
bod 31).
Ako
vyplýva z odôvodnenia
12
smernice
2014/104,
cieľom
tejto
smernice
je
najmä
kodifikovať
túto
judikatúru
Súdneho
dvora,
podľa
ktorej
úplná
náhrada
škody
spôsobenej
porušením
práva
hospodárskej
súťaže
zahŕňa
zaplatenie
úrokov
odo
dňa
vzniku
tejto
škody.
48      Vzhľadom
na
uvedenú
judikatúru a toto
odôvodnenie
smernice
2014/104,
ktoré
sú
relevantné
na
účely
výkladu
článku 3
ods. 2
tejto
smernice,
také
vnútroštátne
ustanovenie,
akým
je § 86
KartG,
ktorého
uplatnenie
by
viedlo v prípade
škôd,
ktoré
vznikli
pred
27. decembrom
2016, k výpočtu
úrokov,
ktorý
nezohľadňuje
čas,
ktorý
uplynul
medzi
okamihom
vzniku
škody a okamihom,
keď
poškodená
osoba
uplatňuje
svoje
právo
na
náhradu
škody,
nezaručuje
plnú
účinnosť
článku 101
ods. 1 ZFEÚ.
Platí
to o to
viac,
že
osobitosti
vecí,
na
ktoré
sa
vzťahuje
právo
hospodárskej
súťaže,
si v zásade
vyžadujú
vykonanie
komplexnej
skutkovej a ekonomickej
analýzy
(pozri v tomto
zmysle
rozsudok z 20. apríla
2023,
Repsol Comercial de
Productos Petrolíferos, C‑25/21,
EU:C:2023:298,
bod 60 a citovanú
judikatúru).
Tieto
osobitosti
majú
vo
všeobecnosti
za
následok,
že
medzi
vznikom
škody
spôsobenej
kartelom a jej
konštatovaním
zo
strany
príslušného
orgánu
hospodárskej
súťaže
uplynie
dlhý
čas.
Predmetný
kartel,
ku
ktorému
došlo,
pokiaľ
ide o účasť
spoločnosti
Daimler,
teraz
Mercedes‑Benz Group, v období
od
17. januára
1997
do
18. januára
2011,
Komisia
konštatovala
až
19. júla
2016.
49      Keďže
také
vnútroštátne
ustanovenie,
akým
je § 86
KartG,
treba
považovať
za
ustanovenie,
ktoré
narúša
potrebný
účinok
článku 101
ods. 1 ZFEÚ,
treba
pripomenúť,
že
toto
ustanovenie
primárneho
práva
Únie
má
priame
účinky
vo
vzťahoch
medzi
jednotlivcami a zakladá
práva
osobám
podliehajúcim
súdnej
právomoci,
ktoré
sú
vnútroštátne
súdy
povinné
chrániť
(rozsudky z 30. januára 1974,
BRT a Société
belge des
auteurs,
compositeurs et
éditeurs,
127/73,
EU:C:1974:6,
bod 16, a zo
4. septembra
2025,
Nissan
Iberia, C‑21/24,
EU:C:2025:659,
bod 50).
50      Treba
tiež
pripomenúť,
že
vnútroštátny
súd
je
povinný
vykladať
vnútroštátne
právo v čo
najväčšej
miere v súlade
so
znením a účelom
článku 101
ods. 1 ZFEÚ, s ohľadom
na
vnútroštátne
právo
ako
celok a uplatnením
výkladových
metód,
ktoré
toto
právo
uznáva, s cieľom
zaručiť
plnú
účinnosť
tohto
ustanovenia
primárneho
práva
Únie a dospieť k riešeniu,
ktoré
je v súlade s účelom
sledovaným
týmto
ustanovením.
Ak
sa
vnútroštátny
súd
domnieva,
že
vzhľadom
na
určité
obmedzenia
týkajúce
sa
napríklad
zákazu
výkladu
vnútroštátneho
práva
contra legem nemôže
uplatniť
konformný
výklad,
prislúcha
mu
neuplatniť
predmetné
vnútroštátne
ustanovenie a priamo
uplatniť
článok 101
ods. 1 ZFEÚ
na
spor,
ktorý
prejednáva (pozri v tomto
zmysle
rozsudok
zo
6. októbra
2021,
Sumal, C‑882/19,
EU:C:2021:800,
body 71
až
73).
51      Vzhľadom
na
všetky
predchádzajúce
dôvody
treba
na
prvú
otázku
odpovedať
tak,
že
článok 3
ods. 2 a článok 22
ods. 2
smernice
2014/104 v spojení s článkom 101
ods. 1 ZFEÚ
sa
majú
vykladať v tom
zmysle,
že
vnútroštátne
ustanovenie,
ktorým
sa
vykonáva
právo
na
úplnú
náhradu
škody
spôsobenej
porušením
práva
hospodárskej
súťaže, a ktoré
stanovuje,
že
úroky z tejto
úplnej
náhrady
škody
sa
musia
počítať
odo
dňa
vzniku
tejto
škody – ktorý
mohol
prípadne
nastať
pred
nadobudnutím
účinnosti
tejto
smernice – sa
musí s okamžitou
účinnosťou
uplatniť
na
všetky
žaloby o náhradu
takejto
škody
podané
po
nadobudnutí
účinnosti
tohto
vnútroštátneho
ustanovenia,
alebo
ak k tomuto
nadobudnutiu
účinnosti
dôjde
po
uplynutí
lehoty
na
prebratie
uvedenej
smernice,
na
všetky
takéto
žaloby o náhradu
škody,
ktoré
boli
podané
po
uplynutí
tejto
lehoty.
O druhej otázke
52      Svojou
druhou
otázkou
sa
predkladajúci
vnútroštátny
súd v podstate
pýta,
či
sa
má
článok 3
ods. 2
smernice
2014/104
vykladať v tom
zmysle,
že
na
účely
úplnej
náhrady
škody
spôsobenej
kartelom,
ktorý
spočíval v uzavretí
tajných
dohôd
vedúcich k predaju
tovaru
za
nadhodnotené
ceny,
je
dňom
vzniku
tejto
škody,
od
ktorého
sú
úroky
splatné,
deň,
keď
poškodená
osoba
zaplatila
tieto
ceny.
53      Ako
bolo
uvedené v bodoch 40 a 47
tohto
rozsudku,
normotvorca
Únie
kodifikoval v článku 3
ods. 2
smernice
2014/104
predchádzajúcu
judikatúru
Súdneho
dvora,
podľa
ktorej
právo
na
úplnú
náhradu
škody
spôsobenej
porušením
práva
hospodárskej
súťaže
zahŕňa
najmä
zaplatenie
úrokov
odo
dňa
vzniku
tejto
škody.
54      Táto
povinnosť
sa
odráža v samotnej
definícii
pojmu
„úplná
náhrada
škody“
obsiahnutej v článku 3
ods. 2
uvedenej
smernice,
podľa
ktorej
takáto
náhrada
škody
„zabezpečí
osobe,
ktorá
utrpela
škodu,
dosiahnuť
stav, v akom
osoba
bola
pred
porušením
práva
hospodárskej
súťaže,
tak
ako
keby k porušeniu
práva
hospodárskej
súťaže
nedošlo“.
55      Vznik
škody
vedie
ku vzniku
situácie,
ktorá
je
zásadne
odlišná
od
situácie, v ktorej
by
sa
dotknutá
osoba
nachádzala v prípade
neexistencie
predmetného
porušenia, v dôsledku
čoho
všetky
zložky
náhrady
škody,
vrátane
úrokov
určených
na
kompenzáciu
uplynutia
času,
sa
musia
zakladať
na
dátume
vzniku
škody.
56      Normotvorca
Únie
však
nespresnil
kritériá,
podľa
ktorých
treba
identifikovať
skutkovú
okolnosť,
ktorá
charakterizuje
vznik
škody.
Keďže
tento
konkrétny
spôsob
výkonu
práva
na
úplnú
náhradu
škody
spôsobenej
porušením
práva
hospodárskej
súťaže
nebol
harmonizovaný,
členské
štáty
majú v tejto
súvislosti
voľnú
úvahu.
57      Táto
voľnosť
však
nijako
neovplyvňuje
povinnosť
každého
členského
štátu
prijať
všetky
potrebné
opatrenia
na
zabezpečenie
plnej
účinnosti
príslušnej
smernice v súlade s cieľom,
ktorý
sleduje
(pozri v tomto
zmysle
rozsudky z 10. apríla
1984,
von
Colson a Kamann,
14/83,
EU:C:1984:153,
bod 15,
ako
aj z 1. augusta
2025,
Alace a Canpelli, C‑758/24 a C‑759/24,
EU:C:2025:591,
bod 62).
58      Povinnosť
zabezpečiť
„úplnú
náhradu“
škody v zmysle
článku 3
ods. 2
smernice 2014/104,
ktorá
vyplýva z článku 101
ods. 1 ZFEÚ,
znamená,
že
každý
orgán
členského
štátu
musí
vychádzať z kritérií
umožňujúcich
identifikovať
skutočnosť,
ktorá
prevažujúcim
spôsobom
charakterizuje
okamih,
keď
poškodenej
osobe
začala
vznikať
škoda
spôsobená
porušením
práva
hospodárskej
súťaže.
Ak
viaceré
skutočnosti
charakterizujú
vznik
tejto
škody
rovnakým
spôsobom,
treba
ako
východiskový
bod
pre
výpočet
úrokov
identifikovať
tú z týchto
skutočností,
ku
ktorej
došlo
ako
prvej.
59      Okrem
toho,
ak
sa
škoda
skladá z rôznych
častí,
treba
sa
ubezpečiť,
že
posúdenie
na
základe
údajov
uvedených v predchádzajúcom
bode,
týkajúce
sa
okamihu
vzniku
tejto
škody,
sa
vykoná
osobitne
pre
každú
časť
uvedenej
škody.
60      Keďže v prejednávanej veci
na
jednej
strane z návrhu
na
začatie
prejudiciálneho
konania
vyplýva,
že
údajná
škoda
spoločnosti
Wenzel Logistics vyplýva z toho,
že
zaplatila
za
nákup
nákladných
vozidiel
nadhodnotené
ceny z dôvodu
predmetného
kartelu, a na
druhej
strane,
ako
vyplýva z článku 3
ods. 2
smernice
2014/104,
ktorého
obsah
vyplýva z článku 101
ods. 1 ZFEÚ,
ktorý
má,
ako
bolo
pripomenuté v bode 49
tohto
rozsudku,
priamy
účinok
vo
vzťahoch
medzi
jednotlivcami,
že
škoda
uvedená v tejto
smernici
sa
vzťahuje
nielen
na
skutočnú
škodu,
ale
aj
na
ušlý
zisk, a s výhradou
overení,
ktoré
má
vykonať
predkladajúci
vnútroštátny
súd s prihliadnutím
na
všetky
relevantné
skutočnosti,
sa
zdá,
že
okamih,
keď
sa
finančné
prostriedky
stali
nedostupnými
na
účely
zaplatenia
týchto
cien,
by
mohol
charakterizovať
vznik
škody.
61      Vzhľadom
na
vyššie
uvedené
dôvody
treba
na
druhú
otázku
odpovedať
tak,
že
článok 3
ods. 2
smernice
2014/104 v spojení s článkom 101
ods. 1 ZFEÚ
sa
má
vykladať v tom
zmysle,
že
na
účely
úplnej
náhrady
škody
spôsobenej
kartelom,
ktorý
spočíval v uzavretí
tajných
dohôd
vedúcich k predaju
tovaru
za
nadhodnotené
ceny,
je
dňom
vzniku
tejto
škody,
od
ktorého
sú
splatné
úroky,
deň,
keď
nastala
skutočnosť,
ktorá
prevažujúcim
spôsobom
charakterizuje
okamih,
keď
poškodenej
osobe
začala
vznikať
skutočná
škoda
alebo
ušlý
zisk z dôvodu
tohto
kartelu.
O trovách
62      Vzhľadom
na
to,
že
konanie
pred
Súdnym
dvorom
má
vo
vzťahu k účastníkom
konania
vo
veciach
samých
incidenčný charakter a bolo
začaté v súvislosti s prekážkou
postupu v konaní
pred
predkladajúcim
vnútroštátnym
súdom, o trovách
konania
rozhodne
tento
vnútroštátny
súd.
Iné
trovy
konania,
ktoré
vznikli v súvislosti s predložením
pripomienok
Súdnemu
dvoru a nie
sú
trovami
uvedených
účastníkov
konania,
nemôžu
byť
nahradené.
Z týchto
dôvodov
Súdny
dvor
(tretia
komora)
rozhodol
takto:
1.      Článok 3 ods. 2 a článok 22 ods. 1 a 2 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2014/104/EÚ z 26. novembra 2014 o určitých pravidlách upravujúcich žaloby podľa vnútroštátneho práva o náhradu škody utrpenej v dôsledku porušenia ustanovení práva hospodárskej súťaže členských štátov a Európskej únie v spojení s článkom 101 ods. 1 ZFEÚ
sa majú vykladať v tom zmysle, že:
vnútroštátne ustanovenie, ktorým sa vykonáva právo na úplnú náhradu škody spôsobenej porušením práva hospodárskej súťaže, a ktoré stanovuje, že úroky z tejto úplnej náhrady škody sa musia počítať odo dňa vzniku tejto škody – ktorý mohol prípadne nastať pred nadobudnutím účinnosti tejto smernice – sa musí s okamžitou účinnosťou uplatniť na všetky žaloby o náhradu takejto škody podané po nadobudnutí účinnosti tohto vnútroštátneho ustanovenia, alebo ak k tomuto nadobudnutiu účinnosti dôjde po uplynutí lehoty na prebratie uvedenej smernice, na všetky takéto žaloby o náhradu škody, ktoré boli podané po uplynutí tejto lehoty.
2.      Článok 3 ods. 2 smernice 2014/104 v spojení s článkom 101 ods. 1 ZFEÚ
sa má vykladať v tom zmysle, že:
na účely úplnej náhrady škody spôsobenej kartelom, ktorý spočíval v uzavretí tajných dohôd vedúcich k predaju tovaru za nadhodnotené ceny, je dňom vzniku tejto škody, od ktorého sú splatné úroky, deň, keď nastala skutočnosť, ktorá prevažujúcim spôsobom charakterizuje okamih, keď poškodenej osobe začala vznikať skutočná škoda alebo ušlý zisk z dôvodu tohto kartelu.
Podpisy
*      Jazyk
konania:
nemčina