62003CC0441_LT
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
I – Įžanga ir reikalavimai
1. Nagrinėjamoje byloje dėl įsipareigojimų neįvykdymo Komisija kaltina Nyderlandus neperkėlus į nacionalinę teisę įvairių 1979 m. balandžio 2 d. Tarybos direktyvos 79/409/EEB dėl laukinių paukščių apsaugos(2) (toliau – Paukščių apsaugos direktyva) ir 1992 m. gegužės 21 d. Tarybos direktyvos 92/43/EEB dėl natūralių buveinių ir laukinės faunos bei floros apsaugos(3) (toliau – Buveinių direktyva) nuostatų.
2. Dublike atsisakiusi vieno iš anksčiau pateiktų reikalavimų, Komisija prašo:
pripažinti, kad Nyderlandų Karalystė, nepriėmusi įstatymų ir kitų teisės aktų, būtinų:
iki 1981 m. balandžio 25 d. įvykdyti įsipareigojimus pagal 1979 m. balandžio 2 d. Tarybos direktyvos 79/409/EEB dėl laukinių paukščių apsaugos 4 straipsnio 1 ir 2 dalis arba bent jau nepateikusi jų Komisijai;
iki 1994 m. birželio 20 d. įvykdyti įsipareigojimus pagal 1992 m. gegužės 21 d. Tarybos direktyvos 92/43/EEB dėl natūralių buveinių ir laukinės faunos bei floros apsaugos 6 straipsnio 1 dalį kartu su 2 straipsnio 2 dalimi ir 1 dalies a, e ir i punktais, 6 straipsnio 2‑4 dalis, 7, 11 ir 15 straipsnius arba bent jau nepateikusi jų Komisijai,
nesiėmė reikalingų priemonių pagal Direktyvos 79/409/EEB 18 straipsnio 1 dalį įsipareigojimams pagal šią direktyvą įvykdyti vėliausiai iki 1981 m. balandžio 25 d. ir priemonių pagal Direktyvos 92/43/EEB 23 straipsnio 1 dalį įsipareigojimams pagal šią direktyvą įvykdyti vėliausiai iki 1994 m. birželio 5 d.;
pripažinti, kad Aplinkos apsaugos įstatymas ( Natuurbeschermingswet ) 13 straipsnio 4 dalis pažeidžia Direktyvos 92/43/EEB 6 straipsnio 4 dalį;
priteisti iš Nyderlandų Karalystės bylinėjimosi išlaidas.
3. Nyderlandų Karalystė prašo iš dalies atmesti ieškinį.
4. Nyderlandų vyriausybė pripažįsta, kad nepakankamai perkėlusi Komisijos nurodytas nuostatas, tačiau prieštarauja dėl perkėlimo pareigos pagal Buveinių direktyvos 6 straipsnio 3 dalį apimties.
II – Teisinis pagrindas
5. Kadangi Nyderlandų Karalystė pripažino daugelį ieškinyje pateiktų kaltinimų, reikia nagrinėti tik Buveinių direktyvos 6 straipsnio 3 ir 4 dalis. Šiose nuostatose nustatyta:
„3. Bet kokiems planams ir projektams, tiesiogiai nesusijusiems arba nebūtiniems teritorijai tvarkyti, bet galintiems ją reikšmingai paveikti individualiai arba kartu su kitais planais arba projektais, turi būti atliekamas jų galimo poveikio teritorijai įvertinimas. Atsižvelgdamos
į poveikio teritorijai įvertinimo išvadas ir remdamosi 4 dalies nuostatomis, kompetentingos nacionalinės institucijos pritaria planui ar projektui tik įsitikinusios, kad jis neigiamai nepaveiks nagrinėjamos teritorijos vientisumo, ir, jei reikia, išsiaiškinusios visuomenės nuomonę.
4. Jei, nepaisant poveikio teritorijai neigiamo įvertinimo ir nesant kitų alternatyvių sprendimų, dėl svarbaus visuomenės intereso sąlygojamų imperatyvių priežasčių, tarp jų ir socialinio ar ekonominio pobūdžio, šis planas ar projektas vis dėlto privalo būti įgyvendintas, valstybė narė imasi visų kompensacinių priemonių, būtinų bendram Natura 2000
vientisumui apsaugoti. Apie patvirtintas kompensacines priemones ji praneša Komisijai.
Kai atitinkamoje teritorijoje yra prioritetinis natūralių buveinių tipas ir (arba) prioritetinė rūšis, vieninteliai argumentai, kuriuos galima pateikti, yra argumentai, susiję su žmonių sveikata ar sauga, su labai svarbiomis aplinkai palankiomis pasekmėmis arba, gavus Komisijos nuomonę, su kitomis svarbaus visuomenės intereso sąlygojamomis imperatyviomis priežastimis.“ (Pataisytas vertimas)
III – Vertinimas
6. Komisija Teisingumo Teismo prašo pripažinti, kad Nyderlandų Karalystė pažeidė įsipareigojimus per nustatytą terminą perkelti į nacionalinę teisę nurodytas Paukščių apsaugos direktyvos ir Buveinių direktyvos nuostatas. Tačiau perkėlimo į nacionalinę teisę terminų pasibaigimo atžvilgiu Komisijos teiginiai nėra aiškūs. Paukščių apsaugos direktyvos atveju Komisija nurodo dvi datas, t. y. 1981 m. balandžio 6 ir 25 d. d., o Buveinių direktyvos atveju – tris datas, t. y. 1994 m. birželio 5, 10 ir 20 dienas. Klausimo, kurios iš datų yra teisingos, galime nespręsti, nes bet kuriuo atveju perkėlimo į nacionalinę teisę terminas jau buvo seniai pasibaigęs dar prieš pradedant preliminaraus nagrinėjimo procedūrą(4) .
7. Kadangi Nyderlandų vyriausybė šiuos kaltinimus pripažįsta, Nyderlandų Karalystė turi būti pripažinta pažeidusi ieškinyje nurodytus įsipareigojimus.
8. Tas pats iš esmės galioja ir Buveinių direktyvos 6 straipsnio 3 dalies atžvilgiu, nes Nyderlandų vyriausybė ir šiuo atveju pripažįsta įgyvendinimą esant nepakankamą. Tačiau šalys dar nesutaria dėl šioje nuostatoje nustatyto įpareigojimo apimties. Teisingumo Teismas turi išspręsti šį ginčą, kad šalims būtų aišku, kokių priemonių pagal EB 228 straipsnio 1 dalį turi būti imtasi sprendimui įvykdyti.
9. Šiuo klausimu Komisija tvirtina, kad į Buveinių direktyvos 6 straipsnio 4 dalies reikalavimus turi būti atsižvelgiama atliekant galimo poveikio teritorijai įvertinimą pagal 3 dalį. Jos nuomone, vertinant alternatyvius sprendimus pagal 6 straipsnio 4 dalį reikia žinoti, ar jie savo ruožtu neigiamai paveiks nagrinėjamą teritoriją. Todėl į juos turėtų būti atsižvelgiama jau atliekant galimo poveikio teritorijai įvertinimą(5) . Atliekant galimo poveikio teritorijai įvertinimą, taip pat turi būti atsižvelgta į tai, ar gali būti neigiamai paveiktos prioritetinės rūšys ar prioritetiniai natūralių buveinių tipai(6), nors prioriteto požymis pirmą kartą minimas tik 6 straipsnio 4 dalyje.
10. Tačiau Nyderlandų vyriausybė direktyvoje neranda jokio pagrindo tokiai nuomonei, kuri prieštarautų ir atitinkamoms Komisijos gairėms(7) . Buveinių direktyvos 6 straipsnio 3 ir 4 dalys numato kelis planų ir projektų vertinimo etapus. Todėl šios direktyvos 6 straipsnio 4 dalis nagrinėjama tik tuomet, kai įvykdomos daugelis sąlygų – pirmiausia atlikus galimo poveikio teritorijai įvertinimą turi būti nustatyta, kad planas arba projektas gali neigiamai paveikti pačią nagrinėjamą teritoriją. Tačiau, jei atlikus galimo poveikio teritorijai įvertinimą nustatoma, kad pati teritorija nebus neigiamai paveikta, Buveinių direktyvos 6 straipsnio 4 dalies nagrinėti nebūtina.
11. Kaip jau Teisingumo Teismas yra konstatavęs, Buveinių direktyvos 6 straipsnio 3 dalis nenustato kokio nors specialaus galimo poveikio teritorijai įvertinimo metodo(8) . Tačiau daugelyje kalbinių versijų, taip pat ir versijos vokiečių kalba dešimtoje konstatuojamojoje dalyje yra nurodyta, kad įvertinimas turi būti tinkamas („angemessen“)(9) . Atsižvelgiant į kitas kalbines versijas, pvz., anglų kalboje „appropriate“, prancūzų – „appropriée“, ispanų – „adecuada“, portugalų – „adequada“, italų – „opportuna“, olandų – „passend“, šiai sąvokai taip pat galėtų būtų priskirta reikšmė „teisingas“ („sachgerecht“) arba „tikslingas“ („zweckmäßig“).
12. Todėl galimo poveikio teritorijai įvertinimas nėra vien formali procedūra, tačiau privalo atitikti savo tikslus. Šio įvertinimo tikslas – nustatyti, ar planas arba projektas suderinamas su šiai teritorijai nustatytais apsaugos tikslais. Todėl, atsižvelgiant į geriausius mokslo laimėjimus atitinkamoje srityje, turi būti išnagrinėti visi plano arba projekto aspektai, kurie patys arba kartu su kitais planais ar projektais galėtų neigiamai paveikti teritorijos apsaugos tikslus(10) .
13. Tad reikia pakankamai detaliai įvertinti. Kaip nurodo Komisija, ypač turi būti atsižvelgiama į prioritetines rūšis ir buveines. Tačiau tai matyti ne iš Buveinių direktyvos 6 straipsnio 4 dalies, o iš direktyvos struktūros, ir ypač iš apsaugos tikslų. Juose ypatinga vieta privalo būti skirta prioritetinėms buveinėms ir rūšims, nes šiuo atveju Bendrijai ir visoms valstybėms narėms pagal 1 straipsnio d ir h punktus bei pirmą vienuoliktos konstatuojamosios dalies sakinį tenka ypatinga atsakomybė(11) .
14. Kitas 4 dalies aspektas, į kurį, Komisijos nuomone, reikia atsižvelgti jau pagal Buveinių direktyvos 6 straipsnio 3 dalį, yra alternatyvių sprendimų įvertinimas. Komisija teisingai pažymi, kad alternatyvius sprendimus galima įvertinti tik tuomet, kai žinomas ne tik pirminio projekto, bet ir alternatyvių sprendimų poveikis saugomai teritorijai. Tačiau šiame kontekste ji painioja Buveinių direktyvos 6 straipsnio 3 dalies kriterijų taikymą įvertinant alternatyvius sprendimus pagal 4 dalį su įvertinimo programos, reikalaujamos pagal 3 dalį, atlikimu.
15. Jei privaloma įvertinti ir alternatyvius sprendimus, jie savo poveikio saugomoms teritorijoms požiūriu privalo būti įvertinti pagal tuos pačius mokslo standartus kaip ir pirminis planas ar projektas. Palyginti alternatyvius sprendimus galima tik esant palyginamiems poveikio vertinimams. Realioje leidimo išdavimo procedūroje abu įvertinimo etapai dažnai sutaps, kai tik bus įmanoma numatyti, kad pirminis planas arba projektas neigiamai paveiks pačią teritoriją. Būtų neefektyvu pirmiausia išsamiai įvertinti neigiamą poveikį ir tik vėliau imtis tolesnių vertinimų siekiant nustatyti, ar yra alternatyvių sprendimų ir kokį poveikį jie darytų.
16. Tačiau teisiniu požiūriu reikia griežtai atskirti įvertinimus pagal Buveinių direktyvos 6 straipsnio 3 ir 4 dalis. 6 straipsnio 4 dalis taikoma tik tuomet, kai įvertinus
pagal 3 dalį negali būti atmetama galimybė, kad pačiai teritorijai daromas neigiamas poveikis(12) . Taigi pareiga
įvertinti alternatyvius sprendimus atsiranda tik tuomet, kai šioje situacijoje planas arba projektas vis tiek turi būti įgyvendintas dėl svarbaus visuomenės intereso sąlygojamų imperatyvių priežasčių. Tačiau jeigu įgyvendinimo atsisakoma, net ir esant neigiamam galimo poveikio teritorijai įvertinimui, alternatyvių sprendimų vertinti nebereikia. Nyderlandų vyriausybė teisingai aiškina Buveinių direktyvos 6 straipsnio 3 ir 4 dalis kaip kelių etapų planų ir projektų įvertinimo sistemą(13) . Dėl šių priežasčių perkeliant į nacionalinę teisę 6 straipsnio 3 dalį nebūtina iš karto atsižvelgti į 4 dalies elementus. Tačiau 6 straipsnio 4 dalies taikymas, atvirkščiai, gali reikalauti atlikti įvertinimą, atitinkantį įvertinimą pagal 3 dalį.
17. Dėl išsamumo reikėtų pažymėti, kad egzistuoja ir tokie alternatyvūs sprendimai, kurie plano ar projekto nepakeičia plano ar projekto alternatyvos prasme, o susiję tik su jo įgyvendinimu. Poveikio saugomoms teritorijoms atžvilgiu reikia galvoti apie tai, kad trikdanti veikla turėtų būti vykdoma tuo metu, kai jos trikdantis poveikis yra mažiausias. Tokio pobūdžio įgyvendinimo alternatyvūs sprendimai gali būti plano arba projekto aspektų, kurie privalo būti išnagrinėti dar atliekant įvertinimą pagal Buveinių direktyvos 6 straipsnio 3 dalį, dalis. Svarstydamos leidimo išdavimo klausimą, kompetentingos institucijos privalo atsižvelgti į su tuo susijusius galimo poveikio teritorijai įvertinimo rezultatus 6 straipsnio 3 dalies antro sakinio prasme ir tuomet, kai pačiai teritorijai neigiamas poveikis nedaromas. Buveinių direktyvos tikslų prasme pagal 2 straipsnio 2 dalį ir 3 straipsnio 1 dalį būtent atitinkami įpareigojimai gali prisidėti prie Bendrijos svarbos natūralių buveinių ir laukinės faunos bei floros rūšių geros apsaugos būklės palaikymo. Tačiau 6 straipsnio 4 dalis taikoma ne šioms įgyvendinimo alternatyvoms, o planų ir projektų alternatyviems sprendimams.
18. Todėl šiuo klausimu ieškinį reikia atmesti.
IV – Dėl bylinėjimosi išlaidų
19. Pagal Procedūros reglamento 69 straipsnio 2 dalį pralaimėjusiai šaliai nurodoma padengti bylinėjimosi išlaidas, jeigu laimėjusi šalis to prašė. Kadangi reikia visiškai patenkinti šešis Komisijos pateiktus ieškinio pagrindus bei patenkinti didžiąją dalį dar vieno pagrindo, sprendžiant bylinėjimosi išlaidų klausimą gali būti neatsižvelgiama į tai, kad Komisija dublike atsisakė vieno reikalavimo, o vienas jos reikalavimas nepatenkintas iš dalies. Todėl reikia priteisti bylinėjimosi išlaidas iš Nyderlandų Karalystės.
V – Išvada
20. Todėl siūlau Teisingumo Teismui priimti tokį sprendimą:
„1. Nyderlandų Karalystė nesiėmė reikalingų priemonių pagal 1979 m. balandžio 2 d. Tarybos direktyvos 79/409/EEB dėl laukinių paukščių apsaugos 18 straipsnio 1 dalį, nes per nustatytą terminą nepriėmė reikalingų įstatymų ir kitų teisės aktų tam, kad įvykdytų savo įsipareigojimus pagal Direktyvos 79/409 4 straipsnio 1 ir 2 dalis.
2. Nyderlandų Karalystė nesiėmė reikalingų priemonių pagal 1992 m. gegužės 21 d. Tarybos direktyvos 92/43/EEB dėl natūralių buveinių ir laukinės faunos bei floros apsaugos 23 straipsnio 1 dalį, nes per nustatytą terminą nepriėmė reikalingų įstatymų ir kitų teisės aktų tam, kad įvykdytų savo įsipareigojimus pagal Direktyvos 92/43 6 straipsnio 1 dalį kartu su 2 straipsnio 2 dalimi ir 1 dalies a, e ir i punktais, 6 straipsnio 2–4 dalis, 7, 11 ir 15 straipsnius.
3. Natuurbeschermingswet
13 straipsnio 4 dalis pažeidžia Direktyvos 92/43 6 straipsnio 4 dalį.
4. Atmesti likusią ieškinio dalį.
5. Priteisti iš Nyderlandų Karalys tės bylinėjimosi išlaidas.“
(1) .
(2)
–	OL L 103, p. 1.
(3)
–	OL L 206, p. 7.
(4)
–	Labai sunku tiksliai nustatyti, kada baigiasi terminas perkelti šias abi direktyvas į nacionalinę teisę. Pagal tuo metu galiojusios EEB sutarties 191 straipsnio 2 dalį (dabar EB 254 straipsnio 2 dalis) termino pabaiga priklauso nuo datos, kurią valstybėms narėms buvo pranešta apie šias direktyvas. Dėl Paukščių apsaugos direktyvos, remiantis CELEX duomenimis ir 1987 m. spalio 13 d. Sprendimu Komisija prieš Nyderlandus
(!) (236/85, Rink. 3989, 2 punktas), tai turėtų būti 1981 m. balandžio 6 diena. Dėl Buveinių direktyvos CELEX nurodo 1994 m. birželio 10 d., o Teisingumo Teismas 1997 m. birželio 26 d. Sprendime Komisija prieš Graikiją
(C‑329/96, Rink. I‑3749, 2 punktas) ir 1997 m. gruodžio 11 d. Sprendime Komisija prieš Vokietiją
(C‑83/97, Rink. I‑7191, 2 punktas) rėmėsi 1994 m. birželio 5 diena.
(5)
–	Paremdama šią nuomonę, Komisija nurodo savo aiškinamojo vadovo „Natura 2000 teritorijų tvarkymas – Buveinių direktyvos (92/43/EEB) 6 straipsnio nuostatos“ ( „Natura 2000 – Gebietsmanagement, Die Vorgaben des Artikels 6 der Habitat-Richtlinie 92/43/EWG“, 2000 m., Liuksemburgas) 5.3.1 punktą, pagal kurį alternatyvūs sprendimai „paprastai turėtų būti numatyti pagal 6 straipsnio 3 dalį atliktino galimo poveikio teritorijai įvertinimo metu“.
(6)
–	Šiuo atveju Komisija cituoja savo aiškinamojo vadovo (nurodyto 5 išnašoje) 4.4.1 punktą.
(7)
–	Šiame aiškinamajame vadove (nurodytose 5 išnašoje) aiškiai parašyta: „Pažymėtina, kad nors pagal 6 straipsnio 3 dalį griežtai ir nėra būtina greta plano arba projekto atlikti alternatyvių sprendimų bei žalą ribojančių priemonių galimo poveikio teritorijai įvertinimo, vis dėlto tai gali suteikti daugybę privalumų“ (4.5.2 punktas).
(8)
–	2004 m. rugsėjo 7 d. Sprendimas Landelijke Vereniging tot Behoud van de Waddenzee ir Nederlandse Vereniging tot Bescherming van Vogels
(C‑127/02, dar nepaskelbtas Rinkinyje, toliau – Waddenzee, 52 punktas).
(9)
–	Atrodo, kad šis direktyvos punktas į vokiečių kalbą išverstas neteisingai. Todėl atsakingos institucijos turėtų patikrinti, ar nereikėtų padaryti pataisymų.
(10)
–	8 išnašoje nurodyto sprendimo Waddenzee
54 punktas.
(11)
–	Taip pat žr. 2005 m. sausio 13 d. Sprendimą Società Italiana Dragaggi SpA ir kt.
(C‑117/03, dar nepaskelbtas Rinkinyje, 27 punktas).
(12)
–	Taip pat žr. 8 išnašoje nurodyto sprendimo Waddenzee
57 ir 60 punktus.
(13)
–	Žr. mano 2004 m. sausio 29 d. išvadą byloje C‑127/02 ( Landelijke Vereniging tot Behoud van de Waddenzee ir Nederlandse Vereniging tot Bescherming van Vogels, dar nepaskelbta Rinkinyje, 28 ir paskesni punktai).