62022CO0032_RES
Byla C-32/22 P(I)
Anheuser-Busch Inbev SA/NVirAmpar BVBA
prieš
Magnetrol International NVirEuropos Komisiją
2022 m. rugpjūčio 1 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) nutartis
„Apeliacinis skundas – Įstojimas į bylą – Valstybės pagalba – Belgijos Karalystės taikoma pagalbos schema – Leidimas įstoti į apeliacinę bylą dėl Bendrojo Teismo sprendimo – Bendrojo Teismo sprendimo panaikinimas – Bylos grąžinimas nagrinėti Bendrajam Teismui – Bendrojo Teismo sprendimas neįtraukti į bylos medžiagą rašytinių pastabų dėl sprendimo grąžinti, kurias pateikė į apeliacinę bylą įstojusi šalis – Netiesioginis Bendrojo Teismo sprendimas nepripažinti į apeliacinę bylą įstojusios šalies į bylą Bendrajame Teisme įstojusia šalimi – Apeliacinio skundo priimtinumas – Į apeliacinę bylą įstojusios šalies pripažinimas į bylą Bendrajame Teisme įstojusia šalimi“
Apeliacinis skundas – Priimtinumas – Sprendimai, dėl kurių galima pateikti apeliacinį skundą – Šalis, kuriai leista įstoti į apeliacinę bylą dėl Bendrojo Teismo sprendimo panaikinimo – Bendrojo Teismo sprendimo panaikinimas grąžinant jam bylą nagrinėti iš naujo – Bendrojo Teismo sprendimas nepripažinti į apeliacinę bylą įstojusios šalies įstojusia į bylą šalimi grąžinus bylą nagrinėti iš naujo – Apeliacinis skundas, kurį dėl tokio sprendimo pareiškė į apeliacinę bylą įstojusi šalis – Priimtinumas
(Teisingumo Teismo statuto 57 straipsnio pirma pastraipa)
(žr. 30–57 punktus)
Teismo procesas – Įstojimas į bylą – Šalis, kuriai leista įstoti į apeliacinę bylą dėl Bendrojo Teismo sprendimo panaikinimo – Bendrojo Teismo sprendimo panaikinimas grąžinant jam bylą nagrinėti iš naujo – Šalis, kuriai leista įstoti į apeliacinę bylą ir kuri teisėtai turi į Bendrojo Teismo nagrinėjamą bylą įstojusios šalies statusą
(Teisingumo Teismo statuto 40 straipsnis)
(žr. 67–98 punktus)
Santrauka
2016 m. sausio 11 d. sprendimu (
1
) Komisija neteisėta ir su vidaus rinka nesuderinama valstybės pagalba pripažino pelno perviršio neapmokestinimo sistemą, kurią nuo 2004 m. Belgijos Karalystė taikė tarptautinių įmonių grupių Belgijos subjektams. Taigi Komisija nurodė taip suteiktą pagalbą susigrąžinti iš pagalbos gavėjų, kurių galutinį sąrašą turi vėliau nustatyti Belgijos Karalystė.
Belgijos Karalystė ir Magnetrol International NV pareiškė Bendrajame Teisme ieškinius dėl to sprendimo panaikinimo; jie buvo užregistruoti atitinkamai priskiriant bylos numerius T‑131/16 ir T‑263/16. Kitus ieškinius dėl to paties sprendimo panaikinimo pareiškė Atlas Copco Airpower NV ir Atlas Copco AB (
2
), Anheuser-Busch InBev SA/NV ir Ampar BVBA (
3
), taip pat Soudal NV (
4
) ir Esko-Graphics BVBA (
5
) (toliau kartu – apeliantės). Kadangi bylas T‑131/16 ir T‑263/16 Bendrasis Teismas pasirinko kaip „modelines“, kitų nurodytų bylų nagrinėjimas buvo sustabdytas, kol bus išspręstas ginčas šiose dviejose bylose.
Sujungęs bylas T‑131/16 ir T‑263/16 Bendrasis Teismas patenkino Belgijos Karalystės ir Magnetrol International NV ieškinius ir panaikino Komisijos sprendimą (
6
).
Gavęs Komisijos apeliacinį skundą Teisingumo Teismo pirmininkas leido apeliantėms įstoti į bylą palaikyti Magnetrol International NV reikalavimų apeliaciniame procese.
Rugsėjo 16 d. sprendimu (
7
) Teisingumo Teismas panaikino Bendrojo Teismo sprendimą ir grąžino abi bylas šiam teismui, atidėdamas bylinėjimosi išlaidų klausimo nagrinėjimą.
Grąžinus bylą Bendrajam Teismui, apeliantės pateikė šiam teismui pastabas dėl išvadų, kurias remiantis Teisingumo Teismo sprendimu reikia padaryti sprendžiant ginčą byloje T‑263/16 RENV.
2021 m. gruodžio 6 d. raštuose Bendrojo Teismo kancleris pranešė apeliantėms, kad atsižvelgiant į tai, kad jų pastabos nėra Bendrojo Teismo procedūros reglamente numatytas dokumentas, bylą nagrinėjančios Bendrojo Teismo kolegijos pirmininkas nusprendė jų nepridėti prie bylos T‑263/16 RENV medžiagos (toliau – ginčijamas sprendimas).
Trimis nutartimis Teisingumo Teismo didžioji kolegija patenkino apeliančių pateiktus apeliacinius skundus dėl šio sprendimo. Ji nusprendė, kad šalys, kurių bylos nagrinėjimą Bendrasis Teismas sustabdė, kol bus priimtas galutinis sprendimas modelinėje byloje ir kurioms buvo leista įstoti į šią modelinę bylą apeliaciniame procese, tebeturi šį įstojusios į bylą šalies statusą tuo atveju, kai Teisingumo Teismas panaikina Bendrojo Teismo sprendimą modelinėje byloje ir grąžina tą bylą jam nagrinėti iš naujo.
Teisingumo Teismo vertinimas
Teisingumo Teismas visų pirma atmetė nepriimtinumo pagrindą, grindžiamą ginčijamo sprendimo pobūdžiu, kuriame Komisija teigė, kad dėl Bendrojo Teismo atsisakymo pridėti apeliančių pastabas prie bylos T‑263/16 RENV medžiagos negali būti pateiktas apeliacinis skundas.
Šiuo klausimu Teisingumo Teismas pažymėjo, kad, nepaisant to, jog 2021 m. gruodžio 6 d. Bendrojo Teismo kanclerio raštai yra glausti, jie turi būti suprantami kaip parodantys Bendrojo Teismo sprendimą atsisakyti pripažinti apeliantes į bylą T‑263/16 RENV įstojusiomis šalimis.
Dėl apeliančių teisės paduoti apeliacinį skundą dėl tokio sprendimo pagal Teisingumo Teismo statuto 57 straipsnio pirmą pastraipą, kuri asmenims, kurių prašymus leisti įstoti į bylą Bendrasis Teismas atmetė, suteikia teisę pateikti apeliacinį skundą, Teisingumo Teismas pažymėjo, kad šiuo atveju Bendrasis Teismas, žinoma, neatmetė prašymų įstoti į bylą, nes apeliantės tokių prašymų jam nebuvo pateikusios. Vis dėlto Bendrojo Teismo kanclerio apeliantėms perduotų sprendimų reikšmė yra panaši į reikšmę, kurią turėtų Bendrojo Teismo sprendimas atmesti kiekvienos iš šių apeliančių prašymą leisti įstoti į bylą.
Be to, kai Teisingumo Teismas panaikina apskųstą Bendrojo Teismo sprendimą ir grąžina bylą šiam teismui, motyvuodamas tuo, kad šioje bylos stadijoje negalima priimti galutinio sprendimo, negalima pagrįstai tikėtis, kad į šį apeliacinį procesą įstojusi šalis oficialiai pateiks prašymą leisti įstoti į bylą Bendrajame Teisme vien tam, kad galėtų pateikti apeliacinį skundą dėl sprendimo atmesti šį prašymą. Iš tiesų tokį prašymą Bendrasis Teismas bet kuriuo atveju galėtų tik atmesti kaip pavėluotą pagal Procedūros reglamento nuostatas.
Šiomis aplinkybėmis, jeigu į apeliacinį procesą įstojusi šalis neturėtų teisės pagal Teisingumo Teismo statuto 57 straipsnio pirmą pastraipą pateikti apeliacinio skundo dėl Bendrojo Teismo sprendimo, kuriuo atsisakyta pripažinti ją įstojusią į bylą šalimi po to, kai byla grąžinta šiam teismui, ši šalis netektų bet kokios teisminės gynybos, kuri jai leidžia ginti teisę prireikus įstoti į bylą Bendrajame Teisme, nors šio statuto 57 straipsnio pirma pastraipa būtent ir siekiama užtikrinti tokią gynybą. Iš tiesų, jeigu įstojusi į apeliacinį procesą šalis pagrįstai remtųsi įstojusios į bylą šalies statusu Bendrajame Teisme, ji neturėtų jokios kitos teisių gynimo priemonės savo procesinėms teisėms apginti.
Teisingumo Teismas taip pat atmetė nepriimtinumo pagrindą, kurį Komisija grindė tuo, kad Soudal NV ir Esko-Graphics BVBA apeliacinį skundą pateikė pavėluotai.
Šiuo tikslu Teisingumo Teismas pažymėjo, kad nors šis apeliacinis skundas buvo pateiktas praėjus Teisingumo Teismo statuto 57 straipsnio pirmoje pastraipoje numatytam dviejų savaičių terminui, skaičiuojamam nuo pranešimo apie ginčijamą sprendimą, dėl nuotolių pratęstam fiksuotu dešimties dienų terminu, vis dėlto nuo šio termino galima nukrypti, jei atitinkama šalis padarė atleistiną klaidą. Pagal suformuotą jurisprudenciją tokia atleistina klaida gali būti pripažinta, be kita ko, išimtiniu atveju, kai atitinkama šalis dėl institucijos, įskaitant Sąjungos teismą, veiksmų ir atsižvelgiant į taikytinų taisyklių formuluotę susidūrė su realiu neaiškumu dėl terminų, per kuriuos turi būti pateiktas skundas.
Šiuo atveju Bendrojo Teismo atsisakymas pripažinti į apeliacinį procesą įstojusioms Soudal NV ir Esko-Graphics BVBA į bylą įstojusių šalių statusą po to, kai byla buvo grąžinta, yra praktikos, kurios šis teismas ilgai laikėsi ir kuri oficialiai buvo įtvirtinta jo jurisprudencijoje, pažeidimas. Be to, Bendrojo Teismo kanclerio raštas buvo glaustas, nes jame aiškiai nenurodyta, kad Bendrasis Teismas nesuteikė apeliantėms įstojusios į bylą šalies statuso ir jame nebuvo jokios tikslios nuorodos į priimto sprendimo pagrindą. Galiausiai tuo metu, kai Soudal NV ir Esko-Graphics BVBA pateikė apeliacinį skundą, pagrindas, kuriuo remiantis šis apeliacinis skundas turėjo būti pateiktas (Teisingumo Teismo statuto 56 straipsnis ar 57 straipsnis), aiškiai neišplaukė nei iš Teisingumo Teismo jurisprudencijos, nei iš to statuto, nors apeliacinio skundo pateikimo terminas abiem atvejais skiriasi: pagal Teisingumo Teismo statuto 56 straipsnį apeliacinis skundas turi būti paduotas per du mėnesius nuo pranešimo apie Bendrojo Teismo sprendimą, o pagal to statuto 57 straipsnį jis turi būti paduotas per dvi savaites.
Atsižvelgdamas į šias aplinkybes Teisingumo Teismas nusprendė, kad Soudal NV ir Esko-Graphics BVBA padaryta klaida dėl jų apeliacinio skundo pateikimo termino yra atleistina.
Atmetęs įvairius Komisijos nurodytus nepriimtinumo pagrindus Teisingumo Teismas nagrinėjo apeliančių pateiktų apeliacinių skundų pagrįstumą.
Šiuo klausimu Teisingumo Teismas pirmiausia pažymėjo, kad Bendrojo Teismo procedūros reglamente nepatikslinama, koks statusas į apeliacinį procesą įstojusioms šalims turi būti pripažintas byloje po to, kai ji grąžinama. Todėl Bendrojo Teismo atliktas bylos nagrinėjimas po bylos grąžinimo aiškiai yra apeliacinio proceso Teisingumo Teisme tęsinys ir tai aiškiai matyti iš Bendrojo Teismo procedūros reglamento.
Pagal šio reglamento 217 straipsnį grąžinus bylą šalys gali pateikti rašytines pastabas dėl išvadų, kurios remiantis Teisingumo Teismo sprendimu turi būti padarytos sprendžiant ginčą, jeigu panaikintą sprendimą Bendrasis Teismas priėmė pasibaigus rašytinei proceso daliai dėl bylos esmės, siekiant užtikrinti teisminių ginčų Sąjungos teismuose tęstinumą. Nepripažinus į apeliacinį procesą įstojusios šalies, kuri gali pagrįsti suinteresuotumą Teisingumo Teismo nagrinėjamos bylos baigtimi, įstojusia į bylą šalimi po jos grąžinimo, ši šalis netektų bet kokios galimybės Bendrajame Teisme pateikti pastabas dėl išvadų, kurias reikia padaryti remiantis Teisingumo Teismo sprendimu, kuriuo buvo padarytas poveikis jos interesams.
Be to, Bendrojo Teismo ginčijamame sprendime pasirinktas sprendimo variantas lemia tai, kad teisminių ginčų tęstinumas byloje priklauso nuo Teisingumo Teismo pasirinkimo pačiam priimti galutinį sprendimą byloje arba, atvirkščiai, grąžinti Bylą Bendrajam Teismui. Iš tiesų, kai Teisingumo Teismas priima galutinį sprendimą byloje, į apeliacinį procesą įstojusi šalis gali pateikti savo argumentus Sąjungos teisme, kuris turi nagrinėti ieškinį pirmąja instancija, o jei būtų laikomasi Bendrojo Teismo pasirinkto sprendimo, ji neturėtų tokios galimybės tuo atveju, kai byla būtų jam grąžinta.
Be to, įstojusios į apeliacinį procesą šalies pašalinimas iš bylos po to, kai ji buvo grąžinta, juo labiau paveiktų teisminių ginčų Sąjungos teismuose tęstinumą, nes laikantis taikytinų procesinių reikalavimų ši šalis turėtų iš naujo galėti dalyvauti procese Teisingumo Teisme, jei būtų paduotas apeliacinis skundas dėl Bendrojo Teismo sprendimo, priimto po to, kai byla buvo jam grąžinta.
Toks pašalinimas taip pat kelia problemų, susijusių su bylinėjimosi išlaidų priteisimu, nes pats Teisingumo Teismas priima sprendimą dėl bylinėjimosi išlaidų tik jeigu apeliacinis skundas yra nepagrįstas arba jeigu šis skundas yra pagrįstas ir pats Teisingumo Teismas priima galutinį sprendimą byloje. Kita vertus, kai Teisingumo Teismas grąžina bylą Bendrajam Teismui, pastarasis turi nuspręsti dėl bylinėjimosi išlaidų, susijusių su apeliaciniu procesu, paskirstymo, įskaitant išlaidas, kurias patyrė arba turi padengti įstojusios į apeliacinį procesą šalys. Todėl jei šioms šalims nebūtų suteiktas įstojusių į Bendrojo Teismo nagrinėjamą bylą šalių statusas, tai reikštų, kad bylinėjimosi išlaidos nebūtų priteistos arba kad Bendrasis Teismas priimtų sprendimą dėl reikalavimų šiuo klausimu, kuriuos pateikė asmuo, kuris nėra jo nagrinėjamos bylos šalis.
Teisingumo Teismas priėjo prie išvados, kad Teisingumo Teismo statutas, procesinių teisių, užtikrinamų įstojusioms į bylą šalims pagal Bendrojo Teismo procedūros reglamentą, laikymasis ir gero teisingumo vykdymo principas reikalauja, kad, atsižvelgiant į procesų Teisingumo Teisme ir Bendrajame Teisme nuoseklumą, šalys, kurioms leista įstoti į bylą apeliacinėje instancijoje, turėtų teisę įstoti į bylą Bendrajame Teisme, kai byla grąžinama šiam teismui panaikinus sprendimą, dėl kurio pateiktas apeliacinis skundas.
Taigi Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, dėl kurios Teisingumo Teismas panaikino jo sprendimą atsisakyti prie bylos T‑263/16 RENV medžiagos pridėti apeliančių pateiktas rašytines pastabas ir taip atsisakyti pripažinti apeliantes į šią bylą įstojusiomis šalimis.
(
1
)	2016 m. sausio 11 d. Komisijos sprendimas (ES) 2016/1699 dėl valstybės pagalbos schemos, susijusios su pelno perviršio neapmokestinimu SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN), kurią įgyvendino Belgija (pranešta dokumentu Nr. C(2015) 9837; OL L 260, 2016, p. 61).
(
2
)	Priskirtas bylos numeris T‑278/16.
(
3
)	Priskirtas bylos numeris T‑370/16.
(
4
)	Priskirtas bylos numeris T‑201/16.
(
5
)	Priskirtas bylos numeris T‑335/16.
(
6
)	2019 m. vasario 14 d. Sprendimas Belgija ir Magnetrol International / Komisija (T‑131/16 ir T‑263/16, EU:T:2019:91).
(
7
)	2021 m. rugsėjo 16 d. Sprendimas Komisija / Belgija ir Magnetrol International (C‑337/19 P, EU:C:2021:741).