62010CC0275_LT
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
I – Įžanga
1. Ar galima pateikti reikalavimą valdžios institucijai remiantis garantija, jei prieš tai ji pati suteikė šią garantiją, pažeidusi Sąjungos teisės nuostatas dėl valstybės pagalbos ir be Europos Komisijos leidimo? Tokia iš esmės yra teisinė problema, kuri šiuo atveju pateikta spręsti Teisingumo Teismui.
2. 2003 m. Nyderlandų Roterdamo savivaldybės įstaiga neaiškiomis aplinkybėmis suteikė 23 milijonų EUR paskolos garantiją, kurią įmonė Residex
suteikė įmonei Aerospace . Kai Aerospace negrąžino visos paskolos, Residex, remdamasi garantija, pateikė reikalavimą savivaldybei ir 2004 m. pabaigoje pareiškė jai daugiau nei 10 milijonų EUR ieškinį. Teisme savivaldybė visų pirma ginasi argumentu, kad ginčijama garantija buvo suteikta pažeidžiant Sąjungos teisę ir todėl negalioja pagal civilinę teisę.
3. Teisingumo Teismo klausiama, ar Europos Sąjungos konkurencijos teisė, tiksliau pasakius, valstybės pagalbos įgyvendinimo draudimas pagal SESV 108 straipsnio 3 dalies trečiąjį sakinį, suteikia nacionaliniam teismui teisę ar net įpareigoja jį laikyti negaliojančiomis municipalines garantijas, apie kurias nebuvo pranešta Europos Sąjungos Komisijai ir kurių ši nebuvo leidusi.
II – Teisinis pagrindas
A – Sąjungos teisė
4. Šioje byloje Sąjungos teisinis pagrindas įtvirtintas SESV 108 straipsnio 3 dalies 3 sakinyje (anksčiau – EB 88 straipsnio 3 dalies 3 sakinyje). Papildomai nurodytini komunikatai ir pranešimai, kuriuose Europos Komisija kaip Europos Sąjungos konkurencijos institucija skelbia savo administracinę praktiką ir teisinį požiūrį atitinkamais valstybės pagalbos klausimais. Nagrinėjamu atveju svarbūs Pranešimas dėl garantijų ir Pranešimas dėl nacionalinių teismų vaidmens.
Pranešimas dėl garantijų
5. Iš 2008 m. paskelbto „Komisijos pranešimo dėl EB sutarties 87 ir 88 straipsnių (šiuo metu – SESV 107 ir 108 straipsniai) taikymo garantijomis suteikiamai valstybės pagalbai“(2) (Pranešimas dėl garantijų) išplaukia, kad valstybės prisiimta garantija dėl paskolos ar kito finansinio įsipareigojimo gali sudaryti pagalbą tiek paskolos gavėjui, tiek paskolos davėjui.
6. Skirsnyje „2.2. Pagalba paskolos gavėjui“ nustatyta:
„Paprastai pagalbą gauna paskolos gavėjas. < ... > Kai paskolos gavėjas neprivalo mokėti priemokos, arba moka nedidelę priemoką, jis įgyja pranašumą. < ... > Kai kuriais atvejais, neturėdamas valstybės garantijos, paskolos gavėjas nerastų finansų įstaigos, kuri skolintų bet kokiomis sąlygomis. < ... > “
7. Skirsnyje „2.3. Pagalba paskolos davėjui“ vis dėlto paaiškinama:
„2.3.1. Nors paprastai pagalbą gauna paskolos gavėjas, esant tam tikroms sąlygoms, tiesioginės naudos iš pagalbos gali gauti ir paskolos davėjas. Ypač, pavyzdžiui, jeigu valstybės garantija suteikiama ex post, kai paskola jau suteikta arba kitas finansinis įsipareigojimas prisiimtas nepatikslinus šios paskolos arba finansinio įsipareigojimo sąlygų arba jeigu viena garantuota paskola naudojama kitai negarantuotai paskolai grąžinti tai pačiai kredito įstaigai, tokiu atveju paskolos davėjui taip pat gali būti suteikta pagalba, nes tada padidėja paskolų užstatas. < ... >
2.3.2.	Garantijos skiriasi nuo kitų valstybės pagalbos priemonių, pavyzdžiui, dotacijų arba mokesčių lengvatų, nes garantijos atveju valstybė taip pat užmezga teisinius santykius su paskolos davėju. Todėl reikia atsižvelgti į neteisėtai suteiktos valstybės pagalbos galimą poveikį trečiosioms šalims. Kai valstybės garantijos suteikiamos paskoloms, tai daugiausia būna susiję su paskolas teikiančiomis finansų įstaigomis. Jei valstybės garantijos buvo suteiktos obligacijoms, išleistoms įmonėms siekiant gauti finansavimą, tai susiję su finansų įstaigomis, dalyvavusiomis išleidžiant obligacijas. Ar pagalbos neteisėtumas daro įtaką valstybės ir trečiųjų šalių teisiniams santykiams, turi būti išnagrinėta remiantis nacionaline teise. Valstybių narių teismams gali tekti svarstyti, ar nacionalinė teisė draudžia sudaryti garantijų sutartis, ir, Komisijos nuomone, tai vertindami jie turėtų atsižvelgti į [Sąjungos] teisės pažeidimą. < ... > “
8. Dėl „Sąlygų, kurioms esant nelaikoma, kad suteikta pagalba“ Pranešimo dėl garantijų skirsnyje 3.1. „Bendrosios nuostatos“ nustatyta:
„Įmonei jokios naudos neduodanti valstybės suteikta individuali garantija < ... > nelaikoma valstybės pagalba.
< … > “
9. Iš esmės tos pačios formuluotės buvo jau ir ankstesnėje 2000 metų Pranešimo dėl garantijų(3) versijoje.
Pranešimas dėl nacionalinių teismų vaidmens
10. „Komisijos pranešime dėl nacionalinių teismų įgyvendinamos valstybės pagalbos“(4) (Pranešimas dėl nacionalinių teismų vaidmens) yra skirsnis 2.2. apie „Neteisėtą valstybės pagalbą“.
11. Poskirsnyje „2.2.1. Draudimas išmokėti neteisėtą pagalbą“ nustatyta:
„28. Nacionaliniai teismai yra įpareigoti užtikrinti asmenų, nukentėjusių nuo sustabdymo pareigos pažeidimų, teisių apsaugą. Dėl to nacionaliniai teismai privalo pagal nacionalinę teisę nustatyti visas tinkamas teisines pasekmes pažeidus [SESV 108 straipsnio 3 dalį] < ... > Tačiau nacionalinių teismų pareigos nėra apribotos vien jau išmokėta neteisėta valstybės pagalba. Jos taip pat apima atvejus, kai rengiamasi atlikti neteisėtą išmokėjimą. < ... > Kai neteisėtą pagalbą rengiamasi išmokėti, nacionalinis teismas yra įpareigotas užkirsti kelią šio mokėjimo atlikimui.
< … > “
12. Poskirsnyje „2.2.2. Neteisėtos pagalbos susigrąžinimas“ apie tai kalbama plačiau:
„30. Nacionalinis teismas, susidūręs su neteisėtai suteikta pagalba, privalo nustatyti visas teisines pasekmes, kurios pagal nacionalinę teisę atsiranda dėl tokios neteisėtos pagalbos. Dėl to nacionalinis teismas iš esmės privalo priimti sprendimą, pagal kurį pagalbos gavėjas turi grąžinti visą neteisėtai suteiktą pagalbą. < ... > “
B – Nacionalinė teisė
13. Nyderlandų teisėje reikšminga yra Burgerlijk Wetboek (5) 3:40 straipsnio 2 dalis, kuri išdėstyta taip:
„Imperatyvioms įstatymo normoms prieštaraujantis sandoris yra niekinis arba, jei nuostata skirta tik vienos iš daugiašalio sandorio šalių apsaugai, tik nuginčijamas; abi taisyklės galioja tik jei iš nuostatos tikslo neišplaukia kitaip.“
III – Faktinės aplinkybės ir pagrindinė byla
14. 2001 m. Residex Capital IV CV
( Residex ) įsigijo MD Helicopters Holding NV
( MDH ), dukterinės RDM Aerospace NV
( Aerospace ) bendrovės, akcijų(6) . Tuo pačiu metu Residex suteiktas pardavimo opcionas, kuris leido jai vėliau tam tikromis sąlygomis vėl parduoti turimas MDH
akcijas Aerospace .
15. 2003 m. Residex pasinaudojo šiuo pardavimo opcionu. Vis dėlto Residex
paskui sutiko, kad jai priklausanti suma iš pardavimo nebūtų išmokėta. 2003 m. kovo mėnesį ji pavertė su tuo susijusi 8,5 milijonų EUR reikalavimą paskola Aerospace . Papildomai Residex
paskolino Aerospace
dar 15 milijonų USD(7) . Taip bendra Aerospace
iš Residex
gautos paskolos suma konvertavus sudarė apie 23 milijonus EUR.
16. Lemiamos reikšmės šiai paskolai gauti veikiausiai turėjo tuometinio municipalinės Roterdamo uosto direkcijos(8) vadovo veiksmai, kuris Residex
pasiūlė uosto direkcijos garantiją Aerospace
teikiamai paskolai. Iš tikrųjų 2003 m. kovo mėnesį Roterdamo uosto direkcija suteikė visos 23 012 510 EUR sumos garantiją, pridėjus skolinimosi išlaidas ir palūkanas.
17. Be šios garantijos, apie kurią nebuvo pranešta Europos Sąjungos Komisijai ir kuri atitinkamai nebuvo jos patvirtinta, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo duomenimis, Aerospace
nebūtų galėjusi gauti tokios paskolos.
18. Residex
pateiktais duomenimis, Aerospace
grąžino tik apie 16 milijonų EUR paskolos. Todėl 2004 m. gruodžio mėnesį Residex
pagal garantiją pareikalavo iš Roterdamo savivaldybės 10 240 252 EUR pridėjus palūkanas ir išieškojimo išlaidas. Savivaldybė nesutiko sumokėti reikalaujamos sumos.
19. Dabar teisme Residex
ir Roterdamo savivaldybė ginčijasi, ar municipalinės uosto direkcijos suteikta garantija apskritai galioja. Viena vertus, teisinis ginčas vyksta dėl uosto direkcijos vadovo atstovavimo įgaliojimų ir garantijos suderinamumo su municipaliniais teisės aktais. Kita vertus, savivaldybė įrodinėja garantijos negaliojimą dėl Sąjungos teisės nustatyto valstybės pagalbos draudimo pažeidimo. Be to, savivaldybė taip pat ginčija Residex
pareikšto reikalavimo dydį.
20. Ir pirmosios instancijos procese Rechtbank Rotterdam, ir apeliaciniame procese Gerechtshof te ‘s-Gravenhage
su savo argumentais Residex
pralaimėjo. Remdamiesi CK 3:40 straipsnio 2 dalimi abu teismai konstatavo, kad garantija niekinė, nes ji yra valstybės pagalba, kaip tai suprantama pagal EB 87 straipsnio 1 dalį (dabar – SESV 107 straipsnio 1 dalis), ir, pažeidžiant EB 88 straipsnio 3 dalį (dabar – SESV 108 straipsnio 3 dalį), apie ją nebuvo pranešta Europos Komisijai.
21. Residex
pateikus kasacinį skundą, pagrindinė byla šiuo metu yra nagrinėjama Hoge Raad der Nederlanden, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiame teisme.
IV – Prašymas priimti prejudicinį sprendimą ir procesas Teisingumo Teisme
22. 2010 m. gegužės 28 d. priimtu sprendimu, kurį Teisingumo Teismas gavo 2010 m. birželio 2 d., Hoge Raad
pateikė Teisingumo Teismui tokį klausimą:
„Ar remiantis 88 straipsnio 3 dalies (dabar – 108 straipsnio 3 dalis) paskutiniuoju sakiniu tokiu atveju, kaip nagrinėjamasis, kai neteisėta pagalbos priemonė buvo įgyvendinta taip, kad dėl suteiktos garantijos paskolos gavėjas gavo iš paskolos davėjo paskolą, kuri normaliomis rinkos sąlygomis jam nebūtų buvusi suteikta, nacionaliniai teismai, vykdydami savo pareigą pašalinti šios neteisėtos pagalbos priemonės pasekmes, privalo arba bent jau turi teisę atšaukti garantiją, net jeigu tai kartu nereiškia remiantis šia garantija suteiktos paskolos atšaukimo?“
23. Procese Teisingumo Teisme rašytines ir žodines pastabas pateikė Residex, Roterdamo savivaldybė, Danijos, Vokietijos ir Nyderlandų vyriausybės bei Europos Komisija.
V – Vertinimas
24. Savo klausimu Hoge Raad
iš esmės nori sužinoti, ar SESV 108 straipsnio 3 dalies trečiasis sakinys nacionaliniam teismui suteikia teisę arba net įpareigoja jį laikyti negaliojančia municipalinę garantiją, apie kurią nebuvo pranešta Europos Komisijai ir kuriai ši nebuvo suteikusi leidimo.
25. Čia proceso šalių nuomonės išsiskiria. Residex, kaip ieškovė pagrindiniame ginče, suprantama, įrodinėja garantijos galiojimą, o Roterdamo savivaldybė, kaip atsakovė, tam lygiai taip pat karštai prieštarauja, daugumos procese dalyvaujančių vyriausybių ir Komisijos nuomonėse savo ruožtu pateikiami kiek skirtingi sprendimo variantai su įvairiais atspalviais.
26. Tokį diferencijuotą sprendimą Teisingumo Teismui norėčiau pasiūlyti ir aš.
A – Įvadinė pastaba
27. Visos žinomos pagrindinio ginčo faktinės aplinkybės rodo, kad ginčijama garantija yra valstybės pagalba, kaip tai suprantama pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį (anksčiau – EB 87 straipsnio 1 dalis), apie kurią nebuvo pranešta Komisijai ir dėl kurios nebuvo gautas pastarosios leidimas. Todėl kalbama apie formaliai neteisėtą pagalbą, kuri buvo suteikta pažeidžiant SESV 108 straipsnio 3 dalies trečiąjį sakinį (anksčiau – EB 88 straipsnio 3 dalies trečiasis sakinys). Teisingumo Teisme to neginčijo nė viena proceso šalis.
28. Kitaip nei, pavyzdžiui, Europos kartelių teisės srityje (žr. SESV 101 straipsnio 2 dalį), Europos sutarčių nuostatos dėl valstybės pagalbos iš tikrųjų aiškiai nereglamentuoja, kokios civilinės teisės pasekmės kyla pažeidus pareigą pranešti apie pagalbą, ir jos įgyvendinimo draudimo (SESV 108 straipsnio 3 dalies trečiasis sakinys). Vis dėlto tai jokiu būdu nereiškia, kad SESV 108 straipsnio 3 dalies trečiojo sakinio pažeidimas neturi pasekmių.
29. Sąjungos teisė reikalauja, kad nacionaliniai teismai imtųsi tokių priemonių, kurios yra tinkamos veiksmingai pašalinti pagalbos priemonės neteisėtumo pasekmes(9) . Todėl pagal nusistovėjusią teismų praktiką nacionaliniai teismai privalo pagal nacionalinę teisę imtis visų būtinų priemonių dėl SESV 108 straipsnio 3 dalies trečiojo sakinio pažeidimo tiek dėl teisės aktų, kuriais remiantis teikiama pagalba, galiojimo, tiek dėl pažeidžiant šią nuostatą suteiktos finansinės pagalbos susigrąžinimo(10) .
30. Paprastai tai lemia, kad visi sandoriai, taip pat sutartys pagal civilinę teisę, turintys sąryšį su formaliai neteisėtos valstybės pagalbos suteikimu, laikomi neturinčiais pasekmių arba negaliojančiais. Teisingumo Teismas yra konstatavęs, kad „nacionalinių institucijų padarytas draudimo teikti pagalbą be Komisijos leidimo pažeidimas (turi neigiamos įtakos) teisės aktų, kuriais remiantis teikiama pagalba, galiojimui“(11) .
31. Šitaip pirmiausia turi būti užtikrinta, kad su vidaus rinka nesuderinama pagalba niekada nebūtų įgyvendinama(12) . Jei pagalba vis dėlto buvo suteikta pažeidžiant pranešimo pareigą ir įgyvendinimo draudimą, turi būti bent jau užtikrinta, kad iš jos gavėjo bus atimta dėl to atsirandanti nauda ir pašalinti pagalbos priemonės neteisėtumo padariniai, kad neatsirastų arba dar nesustiprėtų konkurencijos iškraipymas(13) . Turi būti atkurta ankstesnė padėtis(14) .
32. Vis dėlto kyla klausimas, ar valstybės garantijos privačiai paskolai atveju garantijos negaliojimo pripažinimas nacionaliniame teisme kiekvienu atveju yra tinkamas ir reikalingas padėti pasiekti šiuos tikslus.
33. Kaip jau duota suprasti prašyme priimti prejudicinį sprendimą, iš esmės tai priklauso nuo to, ar paskolos davėjas – taigi šiuo atveju Residex
– pats (taip pat) laikytinas naudos iš pagalbos gavėju (šiuo klausimu toliau žr. C skirsnį), ar vis dėlto suteikta pagalba naudinga vien paskolos gavėjui – taigi šiuo atveju Aerospace
(toliau žr. B skirsnį)(15) .
B – Teisinė situacija tuo atveju, kai garantija nesuteikia naudos paskolos davėjui
34. Atrodo, kad prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, panašiai kaip Residex, Roterdamo savivaldybė ir Danijos vyriausybė, mano, kad nagrinėjamu atveju ekonominės naudos iš municipalinės garantijos gavo vien Aerospace
kaip paskolos gavėja, dėl to ji yra naudos iš pagalbos gavėja.
35. Tokią paskolos gavėjo naudą galima preziumuoti, jeigu jis už garantiją neturėjo mokėti arba turėjo mokėti mažesnį atlygį nei įprasta rinkoje(16) . Jei paskolos gavėjo finansinė padėtis tokia prasta, kad jis rinkoje apskritai nebegali gauti lėšų, prireikus ekonomine nauda turi būti laikoma netgi visa garantija užtikrinama suma(17) .
36. Nesvarbu, ar nagrinėjamu atveju Aerospace
gauta nauda būtų laikoma vien nauda dėl atlygio, palyginti su rinkoje įprasta garantija, ar vis dėlto visa garantija užtikrinama suma(18) . Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui pripažinus garantiją negaliojančia, tai savaime nelemtų, kad iš naudos gavusios įmonės – taigi šiuo atveju Aerospace – būtų atimta iš garantijos gauta nauda, nes garantijos negaliojimas nei būtinai reikštų, kad Aerospace
prarastų paskolos sumą, nei tai, kad garantijos negaliojimo atveju Aerospace automatiškai turėtų sumokėti atlyginimą Roterdamo savivaldybei.
37. Šiomis aplinkybėmis kyla klausimas, ar pagal SESV 108 straipsnio 3 dalies trečiojo sakinio tikslą gali būti pateisinama leisti atsirasti tokiai paskolos davėjui rimtai teisinei pasekmei, kaip antai garantijos negaliojimas. Per procesą Teisingumo Teisme ši problematika buvo diskutuojama įvairiais aspektais, kuriuos toliau trumpai aptarsiu.
1. Dėl Sprendimo Komisija prieš Portugaliją : „Panaikinimas susigrąžinant“
38. Pirmiausia prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pats daro nuorodą į Sprendimą Komisija prieš Portugaliją (19) . Jis išreiškia abejones dėl to, kaip reikia suprasti tą sprendimą. Kelių proceso šalių nuomone, jis reiškia, kad Sąjungos teisei prieštaraujanti valstybės garantija turi būti laikoma arba paskelbta negaliojančia.
39. Toks požiūris neįtikina.
40. Byloje Komisija prieš Portugaliją
buvo kalbama apie žemės ūkio srityje veikiančią, valstybei priklausančią akcinę bendrovę EPAC(20) . 1996 m. Portugalijos Respublika leido EPAC paimti daugiausiai 50 mlrd. PTE(21) paskolą iš privačių bankų konsorciumo, o 30 mlrd. PTE(22) buvo užtikrinti valstybės garantija. 1997 m. liepos 9 d. Sprendimu 97/762/EB Komisija nurodė Portugalijos Respublikai „panaikinti įmonės EPAC naudai suteiktą pagalbą“(23) . Portugalijai neįvykdžius šio sprendimo, Komisijos prašymu Teisingumo Teismas Sprendime Komisija prieš Portugaliją
konstatavo įsipareigojimų pagal sutartį neįvykdymą.
41. Teisinga, kad tiek Komisijos sprendime 97/762, tiek Sprendime Komisija prieš Portugaliją
kalbama apie „pagalbos panaikinimą“(24), o kaip „pagalba“ suprantama Portugalijos valstybės garantija(25) . Vis dėlto detaliau panagrinėjus paaiškėja, kad kaip garantijos „panaikinimas“ iš tikrųjų omenyje turėtas palūkanų lengvatos susigrąžinimas, kurią EPAC dėl valstybės garantijos įgijo, palyginti su rinkoje įprastomis palūkanomis(26) .
42. Todėl galiausiai Sprendime Komisija prieš Portugaliją
buvo kalbama tik apie tai, kad Portugalijos valstybė turėjo imtis veiksmų kredito gavėjos, t. y. EPAC, atžvilgiu, kad atimtų iš jos neteisėtą ekonominę naudą – palūkanų lengvatą(27) . Apie toliau siekiančią Portugalijos pareigą panaikinti arba paskelbti negaliojančia Sąjungos teisei prieštaraujančią valstybės garantiją Sprendime Komisija prieš Portugaliją visiškai nekalbama, o Portugalijos įsipareigojimų pagal sutartį neįvykdymas šiuo klausimu taip pat nebuvo konstatuotas.
43. Apskritai pagal nusistovėjusią teismų praktiką „neteisėtai suteiktos pagalbos panaikinimas nurodant ją išieškoti [susigrąžinti] yra logiška jos pripažinimo neteisėta pasekmė“(28) . Tačiau naudos susigrąžinimas jokiu būdu nėra tolygus pagrindinių sandorių pripažinimui negaliojančiais.
44. Tokiomis aplinkybėmis iš ankstesnės teismų praktikos ir juo labiau iš Sprendimo Komisija prieš Portugaliją
negalima daryti išvados, kad egzistuoja pareiga pripažinti negaliojančia garantiją, kuri buvo suteikta pažeidžiant Europos Sąjungos valstybės pagalbos teisę ir kurios atveju naudos iš pagalbos gavėju laikytinas tik paskolos gavėjas.
2. Dėl lygiavertiškumo principo
45. Antra, Komisija remiasi lygiavertiškumo principu. Šis principas, dar vadinamas ekvivalentiškumo principu, pagal nusistovėjusią teismų praktiką reiškia, kad visos teisių gynimo priemonėms taikytinos normos būtų vienodai taikomos tiek Sąjungos, tiek nacionalinės teisės pažeidimu grindžiamoms teisių gynimo priemonėms(29) . Kitaip tariant, Sąjungos teisei įgyvendinti nacionaliniuose teismuose negali galioti mažiau palankios sąlygos, nei galioja įgyvendinant atitinkamas nacionalinės teisės nuostatas(30) .
46. Komisijos nuomone, lygiavertiškumo principas reikalauja pažeidžiant SESV 108 straipsnio 3 dalies trečiąjį sakinį suteiktą garantiją laikyti negaliojančia, jei paaiškėja, kad yra imperatyvių nacionalinės teisės nuostatų, kurių pažeidimas pagal CK 3:40 straipsnio 2 dalį taip pat gali lemti garantijos negaliojimą.
47. Šis argumentas nelogiškas. Juo suponuojama, kad egzistuoja aplinkybė, kuri iš tikrųjų dar yra nagrinėjimo dalykas, būtent, kad SESV 108 straipsnio 3 dalies trečiasis sakinys pagal savo apsauginį tikslą privalomai reikalauja Sąjungos teisei prieštaraujančios pagalbos priemonės negaliojimo.
48. Nacionalinėje teisėje gali būti įstatymų, pagal kurių apsauginį tikslą įstatymo pažeidimas lemia sandorių negaliojimą pagal civilinę teisę, ir kitų įstatymų, kurių apsauginis tikslas nereikalauja tokios teisinės pasekmės. Tas pats taikytina ir Sąjungos teisės nuostatų pažeidimui. Iš esmės lemiamą reikšmę turi tai, su kokiomis nacionalinėmis nuostatomis lyginamas SESV 108 straipsnio 3 dalies trečiasis sakinys: su tomis, su kurių pažeidimu pagal jų apsauginį tikslą siejama negaliojimo pasekmė, ar su tomis, kurios nėra skirtos sukelti tokią teisinę pasekmę.
49. Tik jeigu jau būtų konstatuota, kad SESV 108 straipsnio 3 dalies trečiojo sakinio pažeidimas iš Sąjungos teisės perspektyvos privalomai turi lemti garantijos negaliojimą, lygiavertiškumo principas turėtų Komisijos išdėstytas pasekmes. Kadangi nagrinėjamu atveju kaip tik iš pradžių turi būti išsiaiškinta, ar pagal Sąjungos teisę privalomai reikalaujama garantijos negaliojimo, SESV 108 straipsnio 3 dalies trečiasis sakinys negali būti a priori
prilygintas kitiems draudimą nustatantiems nacionaliniams įstatymams, kaip tai suprantama pagal CK 3:40 straipsnio 2 dalį.
50. Todėl nagrinėjamu atveju rėmimasis lygiavertiškumo principu nėra prasmingas.
3. Dėl priežastinio ryšio tarp paskolos ir garantijos
51. Trečia, Roterdamo savivaldybės nuomone, tarp garantijos ir paskolos egzistuoja toks priežastinis ryšys, kad galimas garantijos negaliojimas lemtų neatidėliotiną prievolę grąžinti paskolą ir atkurti buvusią padėtį(31) . Tai irgi pateisintų SESV 108 straipsnio 3 dalies trečiajam sakiniui prieštaraujančios garantijos negaliojimo prezumpciją, remiantis nacionaline CK 3:40 straipsnio 2 dalies nuostata.
52. Dėl to reikia pasakyti, kad nors galimas garantijos negaliojimas gali lemti neatidėliotiną prievolę grąžinti paskolą, tai paprastai nebūtinai lemia Sąjungos teisei prieštaraujančios naudos atėmimą iš paskolos gavėjo.
53. Nes, viena vertus, paprasčiausia pareiga grąžinti paskolą neužtikrina, kad ji iš tikrųjų bus nedelsiant grąžinta, ypač tada, kai paskolos gavėjas ir taip jau turi ekonominių sunkumų. Kita vertus, visos paskolos grąžinimas daugeliu atveju viršytų tai, kas reikalinga, siekiant atimti Sąjungos teisei prieštaraujančią naudą. Kaip jau nurodyta(32), šią naudą paprastai sudaro tik atlyginimo skirtumas, palyginti su atlyginimu įprastomis rinkos sąlygomis, ir tik išimtiniais atvejais apimama visa garantija užtikrinta suma. Galiausiai reikia pažymėti, kad taip kredito gavėjo gauta Sąjungos teisei prieštaraujanti nauda būtų grąžinta ne valstybės institucijai, iš kurios ji buvo gauta garantijos forma, o trečiajam asmeniui, paskolos davėjui, kuriam tokia naudos kompensacija apskritai nepriklauso ir kurio atveju tokia kompensacija galėtų sukelti naują konkurencijos iškraipymą.
54. Todėl galimas priežastinis ryšys tarp garantijos ir ja užtikrintos paskolos taip pat neleidžia daryti išvados, kad garantija SESV 108 straipsnio 3 dalies trečiojo sakinio pažeidimo atveju privalomai turėtų būti laikoma negaliojančia.
4. Dėl tolesnio pagalbos priemonės įgyvendinimo nutraukimo
55. Ketvirta, Roterdamo savivaldybė teigia, kad garantijos negaliojimu gali būti užkirstas kelias tolesniam pagalbos priemonės įgyvendinimui.
56. Vis dėlto tokiu atveju kaip nagrinėjamasis, kai jau išmokėta visa paskola, šis argumentas neįtikina.
57. Jei naudos iš pagalbos gavėja laikytina tik paskolos gavėja – taigi šiuo atveju Aerospace, tuomet ginčijama pagalbos priemonė buvo visiškai įgyvendinta, kai tik buvo išmokėta garantija užtikrinta paskola. Ar vėliau valstybei kaip garantui gali būti pareikštas reikalavimas, nebekeičia aplinkybės, kad paskolos gavėja visiškai gavo ir taip pat išlaiko konkurencijai prieštaraujančią naudą. Tokiu atveju garantijos pripažinimas negaliojančia niekaip negali padėti, siekiant užkirsti kelią Sąjungos teisei prieštaraujančios pagalbos priemonės įgyvendinimui.
5. Dėl galimų paskolos davėjo rūpestingumo pareigų, siekiant veiksmingo SESV 108 straipsnio 3 dalies trečiojo sakinio paisymo
58. Penkta, keli proceso dalyviai daro nuorodą į galimas paskolos davėjo rūpestingumo pareigas, kurios tariamai būtinos, siekiant kuo geriau užtikrinti SESV 108 straipsnio 3 dalies trečiojo sakinio praktinį veiksmingumą. Anot jų, paskolos davėjas turi teisę pasitikėti garantijos egzistavimu tik tada, kai jos suderinamumas su vidaus rinka patvirtintas Europos Komisijos. Jei paskolos davėjas garantija užtikrinta paskolą išmoka iki to, tai jis daro savo paties rizika.
59. Vis dėlto ir šis argumentas man atrodo nelogiškas.
60. Pagal nusistovėjusią Teisingumo Teismo praktiką rūpestingas ūkio subjektas iš tiesų privalo įsitikinti, kad buvo laikomasi SESV 108 straipsnio 3 dalies trečiajame sakinyje nustatytos procedūros(33) . Tačiau iki šiol tokia rūpestingumo pareiga, kiek galima spręsti, buvo preziumuojama tik faktinio pagalbos gavėjo atveju, bet ne trečiosioms įmonėms, kurios, kaip dažnai būna paskolos davėjų atveju(34), tik dalyvavo teikiant pagalbą, bet pačios nebuvo tuo pačiu metu naudos iš pagalbos gavėjos(35) .
61. Reikia sutikti, kad Pirmosios instancijos teismas, kalbėdamas apie jau minėtą Portugalijos valstybės garantiją(36), savo Sprendime EPAC prieš Komisiją pažymėjo, kad kredituojančios finansų įstaigos taip pat privalo parodyti reikiamą rūpestingumą ir apdairumą ir atlikti būtinus tyrimus dėl pagalbos teisėtumo(37) . Tačiau šio teiginio teismas niekaip nepagrindė(38) ir ypač nenagrinėjo visų aspektų, kurie buvo aptarti šiame prejudicinio sprendimo priėmimo procese.
62. Žinoma, pasiekti didžiausią įmanomą atgrasomąjį efektą būtų galima, jei valstybės suteikiamos garantijos atveju pagal valstybės pagalbos teisę galiojančios rūpestingumo pareigos visada būtų taikomos ir paskolos davėjams, kurie patys nėra naudos iš pagalbos gavėjai. Vis dėlto, mano manymu, tokiu atveju būtų viršyta tai, kas reikalinga veiksmingai įgyvendinti SESV 108 straipsnio 3 dalies trečiąjį sakinį.
63. Minėtų rūpestingumo pareigų nustatymas paskolos davėjui, siekiant, kad būtų laikomasi Sąjungos teisės, prilygtų aiškiam valstybei tenkančios ekonominės garantijos rizikos perkėlimui privačiai įmonei, kuri pati nėra naudos iš pagalbos gavėja. Tokiu atveju paskolos gavėjo nemokumo rizika tektų ne garantiją suteikiančiai valstybei, o paskolos davėjui. Taip valstybei atsirastų netinkama paskata neapgalvotai teikti galbūt su Sąjungos teise nesuderinamas garantijas ir iš esmės perkelti privatiems paskolų davėjams finansinę naštą dėl galimo sandorio panaikinimo(39) .
64. Kartu toks rizikos perkėlimas privatiems paskolų davėjams sukurtų atgrasantį poveikį („chilling effect“) ir turėtų neigiamos įtakos įmonių aprūpinimui kapitalu, ypač bankų paskolų forma. Kokių didelių problemų gali kilti bendrai Europos Sąjungos ekonominei plėtrai, jei paskolų davėjai delsia teikti paskolas bendrojoje rinkoje veikiančioms įmonėms, ypač įspūdingai parodė paskutinė ekonomikos ir finansų krizė.
65. Šiomis aplinkybėmis nematau jokios priežasties Teisingumo Teismui prisijungti prie Sprendime EPAC prieš Komisiją (40) Pirmosios instancijos teismo išreikštos pozicijos. Jei valstybės pagalba suteikiama garantijos forma, paskolos davėjui, kuris pats nėra naudos iš pagalbos gavėjas, ir toliau neturėtų kilti jokių rūpestingumo pareigų pagal Sąjungos teisę.
6. Tarpinė išvada
66. Kaip parodyta prieš tai, veiksmingam Europos Sąjungos teisės aktų dėl valstybės pagalbos įgyvendinimui nėra
reikalinga valstybės garantiją laikyti negaliojančia dėl SESV 108 straipsnio 3 dalies trečiojo sakinio pažeidimo, jei paskolos davėjas pats nėra naudos iš pagalbos gavėjas.
67. Pridurčiau, kad tokiu atveju nacionalinis teismas taip pat neturi diskrecijos vis dėlto pripažinti šią garantiją negaliojančią dėl minėto SESV 108 straipsnio 3 dalies trečiojo sakinio pažeidimo. Iš Sąjungos konkurencijos teisės aktų bendrojoje rinkoje veikiančioms įmonėms negali kilti skirtingos teisės ir pareigos, nelygu valstybė narė ir kompetentingas nacionalinis teismas. Europos Sąjungos konkurencijos teisė veikiau turi būti aiškinama ir taikoma taip, kad dėl vienodų teisinių sąlygų visoms bendrojoje rinkoje veikiančioms įmonėms galiotų vienodos konkurencijos sąlygos („level playing field“)(41) .
68. Priešingai nei mano daugelis proceso šalių, priešinga išvada nėra darytina ir iš Sprendimo CELF . Teisingumo Teismas jame tik pažymėjo, kad nacionalinis teisėjas gali nurodyti susigrąžinti pažeidžiant SESV 108 straipsnio 3 dalies trečiąjį sakinį išmokėtą pagalbą, net jeigu vėliau ją patvirtino Komisija(42) . Kaip jau parodyta(43), gautos ekonominės naudos susigrąžinimas
jokiu būdu nėra tolygus su pagalbos priemone susijusių sandorių negaliojimui pagal civilinę teisę.
C – Teisinė situacija tuo atveju, kai garantija suteikia naudos paskolos davėjui
69. Lieka aptarti teisinę situaciją tuo atveju, kai pats paskolos davėjas (taip pat) yra naudos iš su garantija susijusios valstybės pagalbos gavėjas.
1. Naudos buvimo paskolos davėjui požymiai
70. Vokietijos vyriausybė ir Komisija teisingai nurodo, kad naudos iš valstybės garantijos nebūtinai gauna vien paskolos gavėjas. Paskolos davėjas, kurio reikalavimas paskolos gavėjui užtikrinamas valstybės garantija, taip pat gali gauti apčiuopiamos ekonominės naudos iš šios garantijos.
71. Todėl prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas turės išsamiai patikrinti, ar nagrinėjamu atveju, be paskolos gavėjos Aerospace, naudos iš pagalbos gavėja neturėtų būti laikoma ir paskolos davėja Residex (44) . Kitaip nei mano Residex, pagrindiniame ginče nustatytose faktinėse aplinkybėse yra aiškių požymių, kad ši įmonė, kaip paskolos davėja, iš municipalinės garantijos iš tikrųjų gavo ekonominės naudos, kaip tai suprantama pagal valstybės pagalbos teisę.
72. Be abejo, ši nauda neatsirado vien dėl aplinkybės, kad Roterdamo savivaldybės institucija suteikė garantiją Residex
teikiamai paskolai. Daug įmonių sudaro sandorius su valstybės institucijomis, ar tai būtų viešieji pirkimai, paskolos arba garantijos, ir nebūtinai kiekvienam tokiam sandoriui būdingas Sąjungos teisės draudžiamas valstybės pagalbos elementas(45) . Konkrečiai kalbant, valstybės garantijos privačiai paskolai atveju reikia turėti omenyje, kad nors paskolos davėjas taip įgyja saugumo, dėl kurio sumažėja jo rizika, kartu paskolos palūkanos, dėl kurių paskolos davėjas tokiu atveju susitaria su paskolos gavėju, veikiausiai būna gerokai mažesnės nei neužtikrintos paskolos atveju.
73. Vis dėlto pagal Komisijos pranešime dėl garantijų paskelbtas gaires(46) paskolos davėjas dviem atvejais laikytinas valstybės garantijos naudos gavėju:
– kai garantija suteikiama jau egzistuojančiam paskolos davėjo papildomam reikalavimui užtikrinti, atitinkamai nederinant kitų paskolos ar finansinio įsipareigojimo sąlygų, arba
– kai skolos restruktūrizavimas
atliekamas taip, kad garantuota paskola panaudojama kitai negarantuotai paskolai grąžinti tam pačiam paskolos davėjui.
74. Kaip pranešė prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas(47), municipalinės garantijos suteikimo momentu Aerospace
atžvilgiu Residex
turėjo milijoninį reikalavimą sumokėti už išpirktas MDH
įmonės akcijas, kurias Residex, pasinaudodama pardavimo opcionu, grąžino Aerospace . Šis Residex
reikalavimas buvo paverstas paskola Aerospace, prie to reikšmingai prisidėjus Roterdamo uosto direkcijai.
75. Visa tai yra stiprus pagrindas manyti, kad šiuo atveju municipalinė garantija buvo suteikta papildomam egzistuojančiam reikalavimui užtikrinti arba restruktūrizuojant skolą, o tai lėmė, jog Residex
iš municipalinės garantijos gavo atskirą ekonominę naudą, kaip tai suprantama pagal valstybės pagalbos teisę. Be to, nėra jokių požymių, kad Residex
kaip kompensaciją už iš garantijos gautą naudą būtų sumokėjusi Roterdamo savivaldybei rinkoje įprastą atlyginimą už garantijos suteikimą. Todėl, be Aerospace, naudos iš pagalbos gavėja reikia laikyti ir Residex .
2. Pasekmės garantijos galiojimui
76. Kitaip nei pirma nagrinėtoje situacijoje(48), jei, be paskolos gavėjo, naudos iš pagalbos gavėju taip pat laikytinas paskolos davėjas, garantijos negaliojimas yra tinkama ir būtina priemonė SESV 108 straipsnio 3 dalies trečiojo sakinio tikslui įgyvendinti.
77. Pirma, garantijos negaliojimas pagal civilinę teisę yra tinkamas
SE SV 108 straipsnio 3 dalies trečiojo sakinio tikslui įgyvendinti, nes šis negaliojimas padeda panaikinti paskolos davėjo kaip naudos iš pagalbos gavėjo įgytą ekonominę naudą, kurią šis gavo iš valstybės pažeidžiant Sąjungos teisę.
78. Kiekvienas Roterdamo savivaldybės mokėjimas pagal garantiją pagilintų Sąjungos teisėje nustatyto įgyvendinimo draudimo pažeidimą ir sustiprintų neteisėtą naudą, kurią Residex, kaip naudos iš pagalbos gavėja, galėtų gauti iš garantijos, kuri galbūt nebūtų patvirtinta. Jei nacionalinis teismas savo ruožtu konstatuotų garantijos negaliojimą, tai užkirstų kelią bet kokiam tolesniam Residex
privilegijavimui. Taip nacionalinis teismas atliktų savo užduotį užkirsti kelią Sąjungos teisei prieštaraujančios valstybės pagalbos išmokėjimui(49) .
79. Jei Residex
pasitikėjo garantijos galiojimu, šis lūkestis nebūtų saugotinas. Nes iš jos, kaip iš naudos iš pagalbos gavėjos, būtų galima tikėtis, kad laikydamasi savo rūpestingumo pareigų ji įsitikins, ar buvo laikomasi SESV 108 straipsnio 3 dalies trečiojo sakinio procedūros(50) . Šios išvados negali pakeisti ir galimos teisinės išvados, kurias tariamai buvo pavedusi parengti Roterdamo savivaldybė(51) ir kuriose veikiausiai buvo preziumuojamas SESV 108 straipsnio 3 dalies trečiojo sakinio netaikymas. Saugotinas lūkestis atsiranda tik tuomet, jei yra priimtas įsiteisėjęs Komisijos, kaip Europos Sąjungos konkurencijos institucijos, sprendimas, kuriame arba paneigiama, kad garantija yra valstybės pagalba, arba konstatuojamas jos suderinamumas su bendrąja rinka(52) .
80. Būtent dėl to, kad Residex teko minėtos rūpestingumo pareigos, įmonė taip pat negali savivaldybės atžvilgiu remtis prieštaringo elgesio draudimu ( venire contra factumb proprium )(53) . Jeigu būtų reikalaujama, kad Roterdamo savivaldybė laikytųsi Sąjungos teisei prieštaraujančios garantijos, tai visiškai prieštarautų apskritai visos Europos Sąjungos konkurencijos teisės apsauginiam tikslui ir, konkrečiai kalbant, SESV 108 straipsnio 3 dalies trečiojo sakinio apsauginiam tikslui. Valdžios institucija turi galėti teisme gintis tuo, kad įmonės iš jos reikalaujama nauda ar mokėjimas pažeistų Sąjungos teisės konkurencijos taisykles(54) . Atvirkščiai, kaip žinoma, įmonė taip pat gali teisme remtis tuo, kad iš jos reikalaujamas mokėjimas nesuderinamas su konkurencijos teise(55) .
81. Antra, garantijos, kuriai neduotas Komisijos leidimas, negaliojimas pagal civilinę teisę taip pat yra būtinas SESV 108 straipsnio 3 dalies trečiojo sakinio tikslui įgyvendinti.
82. Nors visiškai teoriškai būtų įmanoma šią garantiją negaliojančia pripažinti tik iš dalies tiek, kiek ji paskolos davėjui suteikia konkurencijai prieštaraujančią naudą. Tokiu atveju, kaip nagrinėjamasis, tai lemtų, kad savivaldybė kaip garantas privalėtų sumokėti pagal garantiją ir prireikus galėtų atimti iš savo mokėtinos sumos tą dalį, kuri atitiktų rinkoje įprastą atlyginimą už garantijos suteikimą.
83. Vis dėlto norint įgyvendinti SESV 108 straipsnio 3 dalies trečiojo sakinio tikslą pritarimas tokiam daliniam negaliojimui tiktų daug mažiau nei visiškas negaliojimas.
84. Viena vertus, nacionalinis teisėjas susidurtų su sunkia užduotimi nustatyti, koks atlyginimas garantijos suteikimo momentu buvo įprastas rinkoje ir dėl to tinkamas. Jei paskolos gavėjas, kaip šiuo atveju, apskritai nebūtų galėjęs gauti paskolos rinkoje, visa paskola, t. y. visa garantija užtikrinta suma, ir taip turėtų būti laikoma paskolos davėjo gauta nauda, nes be šios garantijos paskolos sandoris apskritai nebūtų įvykęs(56) .
85. Kita vertus, (tik) dalinio garantijos negaliojimo atveju naudos iš pagalbos gavęs paskolos davėjas iš esmės būtų atleistas nuo bendros atsakomybės už Sąjungos konkurencijos taisyklių laikymąsi(57) . Taip naudos iš pagalbos gavusiam paskolos davėjui kiltų netinkama paskata skubotai dalyvauti finansuojant projektus, kurie nepatvirtinti pagal Europos valstybės pagalbos teisę.
86. Žinoma, Teisingumo Teismas ne kiekvienu atveju reikalauja visiškai panaikinti pagalbos priemonę, įgyvendintą pažeidžiant SESV 108 straipsnio 3 dalies trečiąjį sakinį. Pavyzdžiui, byloje CELF
Teisingumo Teismas nusprendė, kad pakanka pareikalauti iš pagalbos gavėjo sumokėti tinkamas palūkanas už iš valstybės gautą ekonominę naudą, nereikalaujant grąžinti pačios pagalbos(58) . Ši bylos CELF praktika vis dėlto galioja tik tais atvejais, kai pažeidžiant SESV 108 straipsnio 3 dalies trečiąjį sakinį suteiktai pagalbai vėliau duodamas leidimas „teigiamu Komisijos sprendimu“(59) . Taigi sprendžiant klausimą, ar už laikotarpį, kol buvo priimtas teigiamas sprendimas, pagalbos gavėjas gali reikalauti išmokėti pagalbą arba nesugrąžinti jau suteiktos pagalbos, lemiamas kriterijus yra Komisijos išvada, kad pagalba suderinama su bendrąja rinka(60) .
3. Tarpinė išvada
87. Apibendrinant pasakytina:
Pažeidžiant SESV 108 straipsnio 3 dalies trečiąjį sakinį suteikta ir Europos Komisijos vėliau nepatvirtinta valstybės garantija privačiai paskolai laikytina negaliojančia, jei paskolos davėjas pats yra naudos iš pagalbos gavėjas.
VI – Išvada
88. Atsižvelgdama į išdėstytus argumentus, siūlau Teisingumo Teismui į Hoge Raad der Nederlanden
pateiktą klausimą atsakyti taip:
Pažeidžiant SESV 108 straipsnio 3 dalies trečiąjį sakinį suteikta ir Europos Komisijos vėliau nepatvirtinta valstybės garantija privačiai paskolai nelaikytina negaliojančia, nebent paskolos davėjas pats yra naudos iš pagalbos gavėjas.
(1) .
(2)  ‑	OL C 155, 2008, p. 10.
(3)  ‑	Komisijos pranešimas dėl ES sutarties 87 ir 88 straipsnių taikymo garantijomis suteikiamai valstybės pagalbai (OL C 71, 2000, p. 14; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 8 sk., 1 t., p. 369); visų pirma žr. 2.1.1., 2.2.1., 2.2.2. ir 6.5 skirsnius.
(4)  ‑	OL C 85, 2009, p. 1.
(5)  ‑	Civilinis kodeksas.
(6)  ‑	Visos trys įmonės yra pagal Nyderlandų teisę įsteigtos bendrovės.
(7)  ‑	Tuo metu apie 13,9 milijono EUR.
(8)  ‑	Gemeentelijk Havenbedrijf Rotterdam .
(9)  ‑	2008 m. vasario 12 d. Sprendimas CELF ir Ministre de la Culture et de la Communication
(„CELF“, C‑199/06, Rink. p. I‑469, 46 punktas) ir 2008 m. gruodžio 18 d. Sprendimas Wienstrom
(C‑384/07, Rink. p. I‑10393, 28 punktas); panašiai nuspręsta taip pat 2006 m. spalio 5 d. Sprendime Transalpine Ölleitung in Österreicht ir kt.
(„Transalpine Ölleitung“, C‑368/04, Rink. p. I‑9957, 50 punktas).
(10)  ‑	Sprendimai Transalpine Ölleitung
(nurodytas 9 išnašoje, 47 punktas) ir CELF
(nurodytas 9 išnašoje, 41 punktas; taip pat žr. 45 punktą); panašiai nuspręsta dar anksčiau 1991 m. lapkričio 21 d. Sprendime Fédération nationale du commerce extérieur des produits alimentaires ir Syndicat national des négociants et transformateurs de saumon
(„FNCE“, C‑354/90, Rink. p. I‑5505, 12 punktas), 1996 m. liepos 11 d. Sprendime SFEI ir kt.
(C‑39/94, Rink. p. I‑3547, 40 punktas), 2003 m. spalio 21 d. Sprendime van Calster ir kt.
(C‑261/01, Rink. p. I‑12249, 64 punktas) ir 2005 m. liepos 21 d. Sprendime Xunta de Galicia
(C‑71/04, Rink. p. I‑7419, 49 punktas). Be to, žr. Pranešimo dėl nacionalinių teismų vaidmens 30 punktą.
(11)  ‑	Žr. Sprendimą FNCE
(nurodytas 10 išnašoje, 12 ir 17 punktai) ir 2001 m. rugsėjo 20 d. Sprendimą Banks
(C‑390/98, Rink. p. I‑6117, 73 punktas).
(12)  ‑	Tai yra vadinamasis „apsaugos tikslas“ arba „prevencijos nuostata“, kuria pagrįstas SESV 108 straipsnio 3 dalies trečiasis sakinys; žr. Sprendimą CELF
(nurodytas 9 išnašoje, 47 ir 48 punktai).
(13)  ‑	Šiuo klausimu žr. sprendimus CELF
(nurodytas 9 išnašoje, 38 ir 46 punktai) ir Transalpine Ölleitung
(nurodytas 9 išnašoje, 46 ir 50 punktai); panašiai nuspręsta dar Sprendime Banks
(nurodytas 11 išnašoje, 75 punktas) ir 2005 m. gruodžio 15 d. Sprendime Unicredito Italiano
(C‑148/04, Rink. p. I‑11137, 13 punktas).
(14)  ‑	Šiuo klausimu žr. 1990 m. kovo 21 d. Sprendimą Belgija prieš Komisiją
(„Tubemeuse“, C‑142/87, Rink. p. I‑959m 66 punktas), 1997 m. kovo 20 d. Sprendimą Alcan Deutschland
(C‑24/95, Rink. p. I‑1591, 23 punktas), Sprendimą Unicredito Italiano
(nurodytas 13 išnašoje, 113 punktas) ir 2010 m. gegužės 20 d. Sprendimą Scott ir Kimberly Clark
(C‑210/09, Rink. p. I‑0000, 31 punktas).
(15)  ‑	Panašu, kad tokiu skirstymu Teisingumo Teismas taip pat remiasi 1996 m. spalio 24 d. Sprendime Vokietija ir kt. prieš Komisiją
(„Bremer Vulkan“, C‑329/93, C‑62/95 ir C‑63/95, Rink. p. I‑5151, 56 punktas); iš šio sprendimo galima daryti išvadą, kad paskolos sandoryje dalyvaujanti įmonė pati pagalbos gavėja gali būti laikoma tik tada, jeigu gavo atskiros ekonominės naudos.
(16)  ‑	Pranešimo dėl garantijų 2.2 skirsnis.
(17)  ‑	2000 m. spalio 5 d. Sprendimas Vokietija prieš Komisiją
(„Jadekost“, C‑288/96, Rink. p. I‑8237, 31 punktas); panašiai teigia ir Komisija savo Pranešimo dėl garantijų 4.1 skirsnio a punkte: „Jeigu tikimybė, kad paskolos gavėjas nesugebės grąžinti paskolos, tampa ypač didelė, < ... > rinkos norma gali nebeegzistuoti, o išimtiniais atvejais garantijos pagalbos elementas gali pasirodyti esąs toks didelis kaip suma, kurią iš tikrųjų padengia minėta garantija.
(18)  ‑	Nagrinėjamu atveju Hoge Raad
pabrėžia, kad paskolos gavėja Aerospace
„dėl suteiktos garantijos < ... > gavo iš paskolos davėjo paskolą, kuri normaliomis rinkos sąlygomis jai nebūtų buvusi suteikta“. Tai verčia daryti išvadą, kad įprastomis rinkos sąlygomis Aerospace
taip pat apskritai nebūtų gavusi ir pačios garantijos, o ne būtų gavusi ją mažiau palankiomis sąlygomis.
(19)  ‑	2000 m. birželio 27 d. Sprendimas Komisija prieš Portugaliją
(C‑404/97, Rink. p. I‑4897).
(20)  ‑	Empresa Para a Agroalimentação e Cereais SA .
(21)  ‑	1996 m. liepos 26 d., kai Portugalijos valstybė įgaliojo EPAC pradėti derybas dėl paskolos paėmimo, 50 mlrd. PTE buvo verti apie 255,2 mln. ECU (keitimo kursas pagal OL C 218, 1996, p. 1), o šiandien vienas ECU atitinka vieną eurą.
(22)   	1996 m. rugsėjo 30 d., garantijos suteikimo dieną, 30 milijardų PTE buvo verti apie 153,7 mln. ECU (keitimo kursas pagal OL C 218, 1996, p. 1), o šiandien vienas ECU atitinka vieną eurą.
(23)  ‑	1997 m. liepos 9 d. Komisijos sprendimo 97/762/EB dėl įmonės EPAC naudai Portugalijos įvykdytų priemonių (OL L 311, p. 25) 1 straipsnis ir 2 straipsnio 1 dalis, kurie perteikti Sprendimo Komisija prieš Portugaliją
(nurodytas 19 išnašoje) 16 punkte.
(24)  ‑	Sprendimas Komisija prieš Portugaliją
(nurodytas 19 išnašoje, 16 ir 38 punktai).
(25)  ‑	Sprendimas Komisija prieš Portugaliją
(nurodytas 19 išnašoje, 47 punktas).
(26)  ‑	Sprendimo Komisija prieš Portugaliją
(nurodytas 19 išnašoje) 46 punkte Teisingumo Teismas kalba apie „pareigą panaikinti neteisėtą pagalbą ją susigrąžinant“; to paties sprendimo 48 punkte jis sako, kad „susigrąžintina nauda“ atitinka „skirtumą tarp rinkoje įprastos paskolos palūkanų normos < ... > ir EPAC < ... > faktiškai mokėtinos palūkanų normos“; papildomai žr. to sprendimo 56 punktą, kuriame atitinkamai nagrinėjama, kas „reikalinga siekiant susigrąžinti finansinę naudą, su kuria susijęs ginčijamas sprendimas“.
(27)  ‑	Tuometinėje Komisijos praktikoje dar buvo orientuojamasi į palūkanų lengvatą, o pagal dabartinę praktiką veikiau reikėtų orientuotis į su atlyginimu susijusią lengvatą.
(28)  ‑	Sprendimai Tubemeuse
(nurodytas 14 išnašoje, 66 punktas), Banks
(nurodytas 11 išnašoje, 74 punktas) ir Komisija prieš Portugaliją
(nurodytas 19 išnašoje, 38 punktas); 2004 m. birželio 29 d. Sprendimas Komisija prieš Tarybą
(C‑110/02, Rink. p. I‑6333, 41 punktas), Sprendimas CELF
(nurodytas 9 išnašoje, 54 punktas) ir 2010 m. gruodžio 22 d. Sprendimas Komisija prieš Slovakiją
(C‑507/08, Rink. p. I‑0000, 42 punktas); išskirta mano. Šiuo klausimu taip pat žr. Pranešimo dėl nacionalinių teismų vaidmens 30 punktą.
(29)  ‑	2006 m. rugsėjo 19 d. Sprendimas i‑21 Germany ir Arcor
(C‑392/04 ir C‑422/04, Rink. p. I‑8559, 62 punktas), 2010 m. sausio 26 d. Sprendimas Transportes urbanos y Servicios Generales
(C‑118/08, Rink. p. I‑0000, 33 punktas) ir 2010 m. balandžio 15 d. Sprendimas Barth
(C‑542/08, Rink. p. I‑0000, 19 punktas).
(30)  ‑	Šiuo klausimu žr. 1976 m. gruodžio 16 d. Sprendimą Rewe‑Zentralfinanz ir Rewe‑Zentral
(33/76, Rink. p. 1989, 5 punktas) ir 2008 m. balandžio 15 d. Sprendimą Impact
(C‑268/06, Rink. p. I‑2483, 46 punktas).
(31)  ‑	Šiuo klausimu savivaldybė, viena vertus, remiasi nusistovėjusia paskolų davėjų praktika ir, kita vertus, konkrečia paskolos sutarties tarp Residex
ir Aerospace
sąlyga nagrinėjamu atveju.
(32)  ‑	Žr. šios išvados 35 punktą.
(33)  ‑	1990 m. rugsėjo 20 d. Sprendimas Komisija prieš Vokietiją
(C‑5/89, Rink. p. I‑3437, 14 punktas), Sprendimas Alcan Deutschland
(nurodytas 14 išnašoje, 25 punktas), 2004 m. lapkričio 11 d. Sprendimas Demesa und Territorio Histórico de Álava prieš Komisiją (C‑183/02 P ir C‑187/02 P, Rink. p. I‑10609, 44 ir 45 punktai) ir 2006 m. vasario 23 d. Sprendimas Atzeni ir kt.
(C‑346/03 ir C‑529/03, Rink. p. I‑1875, 64 punktas).
(34)  ‑	Dėl ypatingo atvejo, kai paskolos davėjas pats laikytinas naudos iš pagalbos gavėju, žr. šios išvados 69–87 punktus.
(35)  ‑	Šiuo klausimu visų pirma žr. sprendimus Alcan Deutschland
(nurodytas 14 išnašoje, 49 punktas), Demesa und Territorio Histórico de Álava prieš Komisiją (nurodytas 33 išnašoje, 44 ir 45 punktai), Atzeni ir kt.
(nurodytas 33 išnašoje, 64 ir 65 punktai) ir 2008 m. balandžio 22 d. Sprendimą Komisija prieš Salzgitter
(C‑408/04 P, Rink. p. I‑2767, 104 punktas). Panašią teisinę nuomonę išreiškia ir Komisija Pranešimo dėl garantijų 2.3.2 skirsnyje, kur aptariamos pagalbos neteisėtumo pasekmės teisiniam santykiui tarp valstybės ir paskolos davėjo tuo atveju, kai paskolos davėjas pats yra naudos iš pagalbos gavėjas. Kitokios išvados negalima daryti ir iš diskutuoto 1983 m. Komisijos pranešimo (OL C 318, p. 3), kuriame taip pat kalbama tik apie neteisėtos pagalbos gavėją: „Komisija informuoja < ... > potencialius valstybės pagalbos gavėjus apie tai, kad < ... > kiekvienas neteisėtai suteiktos pagalbos gavėjas < ... > prireikus gali privalėti ją grąžinti“.
(36)  ‑	Apie tai žr. šios išvados 40 punktą.
(37)  ‑	2000 m. birželio 13 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimas EPAC prieš Komisiją
(T‑204/97 ir T‑270/97, Rink. p. II‑2267, 144 punktas); panašiai nuspręsta 2010 m. rugsėjo 13 d. Pirmosios instancijos teismo sprendime Graikija ir kt. prieš Komisiją
(T‑415/05 ir T‑423/05, Rink. p. II‑0000, 354 punktas).
(38)  –	Tas pats pasakytina ir apie 1996 m. kovo 28 d. generalinio advokato G. Cosmas išvadą byloje Bremer Vulkan
(sprendimas nurodytas 15 išnašoje, 102 punktas) ir 1999 m. spalio 28 d. generalinio advokato D. Ruiz‑Jarabo Colomer išvadą byloje Komisija prieš Portugaliją
(sprendimas nurodytas 19 išnašoje, 53 punktas).
(39)  ‑	Taip pat žr. Sprendimą CELF
(nurodytas 9 išnašoje, 40 punktas), kuriame Teisingumo Teismas yra prieš tokį Sąjungos teisės aiškinimą, kuris skatintų atitinkamą valstybę narę nepaisyti SESV 108 straipsnio 3 dalies trečiojo sakinio (anksčiau – EB 88 straipsnio 3 dalies trečiasis sakinys).
(40)  ‑	Šiuo klausimu žr. šios išvados 61 punktą su 37 išnaša.
(41)  ‑	Šiuo klausimu žr. dar mano 2010 m. balandžio 29 d. išvadą byloje Akzo Nobel Chemicals ir Akcros Chemicals prieš Komisiją
(C‑550/07 P, Rink. p. I‑0000, 169 punktas).
(42)  ‑	Sprendimas CELF
(nurodytas 9 išnašoje, 53 punktas); taip pat Sprendimas Wienstrom
(nurodytas 9 išnašoje, 29 punktas).
(43)  ‑	Žr. šios išvados 41–43 punktus.
(44) ‑	Atrodo, kad faktines aplinkybes nagrinėjusios instancijos neaptarė šio klausimo; žr. 2010 m. vasario 12 d. generalinio advokato L. A. D. Keus išvados kasaciniame procese Hoge Raad
53 išnašą.
(45)  ‑	Pranešime dėl garantijų Komisija taip pat jokiu būdu nepreziumavo, kad visos valstybės suteiktos garantijos automatiškai reiškia valstybės pagalbą paskolos davėjui. Iš Pranešimo dėl garantijų 2.2. ir 2.3.1 skirsnių išplaukia, kad paprastai pagalbą gauna paskolos gavėjas, ir tik tam tikromis aplinkybėmis garantija taip pat duoda naudos tiesiogiai paskolos davėjui. Šią nuomonę nagrinėjamu atveju Komisija taip pat patvirtino per Teisingumo Teismo posėdį.
(46)  ‑	Žr. Pranešimo dėl garantijų 2.3.1 skirsnį. Iš esmės to paties turinio formuluotė buvo dar 2000 m. Pranešimo dėl garantijų 2.2.2 skirsnyje (nurodytas 3 išnašoje).
(47)  ­	Žr. šios išvados 14–17 punktus.
(48)  ‑	Žr. šios išvados 34–68 punktus (dėl teisinės situacijos tuo atveju, kai garantija nesuteikia naudos paskolos davėjui).
(49)  ‑	Šiuo klausimu žr. Pranešimo apie nacionalinių teismų vaidmenį 28 punkto paskutinį sakinį.
(50)  ‑	Žr. šios išvados 60 punktą ir 33 išnašoje nurodytą teismo praktiką.
(51)  ‑	Tokias teisines išvadas Komisija mini savo ieškinyje. Tiesa, apie šių teisinių išvadų kokybę čia nieko negalima pasakyti.
(52)  ‑	Šiuo klausimu Sprendimas CELF
(nurodytas 9 išnašoje, 66–68 punktai) ir Pranešimo dėl garantijų 2.3.2 skirsnis; taip pat žr. Sprendimą Alcan Deutschland (nurodytas 14 išnašoje, 25 ir 29 punktai), pagal kurį valstybės pagalbą gavusi įmonė iš principo gali pasitikėti valstybės pagalbos teisėtumu tik tada, jeigu ši buvo suteikta laikantis SESV 108 straipsnyje numatytos procedūros.
(53)  ‑	Tas pats galioja ir principui nemo audiatur propriam turpitudinem allegans, į kurį teismo posėdyje padarė nuorodą Vokietijos vyriausybė.
(54)  ‑	Tai preziumavo ir Teisingumo Teismas 2005 m. kovo 3 d. Sprendime Heiser
(C‑172/03, Rink. p. I‑1627, 18 punktas kartu su 58 ir 59 punktais) ir Sprendime Transalpine Ölleitung
(nurodytas 9 išnašoje, visų pirma 49 punktas).
(55)  ‑	Taip visų pirma yra tuomet, kai parafiskalinis mokestis yra neatskiriama Sąjungos teisei prieštaraujančios pagalbos schemos sudedamoji dalis: šiuo klausimu žr. Sprendimą van Calster
(nurodytas 10 išnašoje, visų pirma 54 ir 65 punktai), 2006 m. rugsėjo 7 d. Sprendimą Laboratoires Boiron
(C‑526/04, Rink. p. I‑7529, visų pirma 40 punktas) ir 2008 m. gruodžio 22 d. Sprendimą Régie Networks
(C‑333/07, Rink. p. I‑10807). Ginče tarp dviejų privačių asmenų sutarties šalis taip pat gali remtis tuo, kad to, kas susitarta, įvykdymas pažeistų Europos konkurencijos teisės nuostatas: žr. 2001 m. rugsėjo 20 d. Sprendimą Courage ir Crehan
(C‑453/99, Rink. p. I‑6297, visų pirma 24 punktas).
(56)  ‑	Šiuo klausimu atitinkamai galioja šios išvados 35 punkte išdėstyti svarstymai.
(57)  ‑	Dėl pagalbos gavėjo rūpestingumo pareigų žr. šios išvados 60 punktą ir 33 išnašoje nurodytą teismų praktiką.
(58)  ‑	Sprendimas CELF
(nurodytas 9 išnašoje, 52 ir 55 punktai); panašiai nuspręsta Sprendime Wienstrom
(nurodytas 9 išnašoje, 28–30 punktai).
(59)  ‑	Sprendime CELF
(nurodytas 9 išnašoje) tai pabrėžiama tokiomis formuluotėmis, kaip antai: „Komisijai priėmus teigiamą sprendimą < ... > “ (49 punktas), „tokiu atveju < ... > “ (50 punktas), „pagrindinės bylos situacijoje < ... > “ (52 punktas) ir „jei Komisija priėmė galutinį sprendimą“ (55 punktas).
(60)  ‑	Sprendimas Wienstrom
(nurodytas 9 išnašoje, 31 punktas).