62011CC0015_LT
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
I – Įžanga
1. Verwaltungsgerichtshof
(Austrija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą susijęs su Protokolo dėl Bulgarijos Respublikos ir Rumunijos priėmimo į Europos Sąjungą sąlygų ir tvarkos(2) (toliau – Protokolas), būtent jo 20 straipsnio ir jo VI priedo „Protokolo 20 straipsnyje nurodytas sąrašas: pereinamojo laikotarpio priemonės – Bulgarija“ 1 punkto 14 dalies, ir 2004 m. gruodžio 13 d. Tarybos direktyvos 2004/114/EB dėl trečiosios šalies piliečių įleidimo studijų, mokinių mainų, neatlygintino stažavimosi ar savanoriškos tarnybos tikslais sąlygų(3) aiškinimu.
2. Šis prašymas pateiktas nagrinėjant ginčą tarp L. Sommer ir Landesgeschäftsstelle des Arbeitsmarktservice Wien
(Vienos regioninė darbo rinkos agentūra; toliau – Arbeitsmarktservice ) dėl pastarosios atsisakymo suteikti L. Sommer prašomą leidimą įdarbinti Austrijoje studijuojantį Bulgarijos pilietį, norintį šioje valstybėje dirbti vairuotojo darbą ne visą darbo dieną.
3. Teisingumo Teismui pateiktais klausimais prašoma nuspręsti dėl aspektų, į kuriuos reikia atsižvelgti vertinant Protokolo VI priedo 1 punkto 14 dalyje numatytą „standstill“ pareigą, ir dėl tame pačiame punkte skelbiamo pirmenybės Sąjungos piliečiams principo poveikio studentų bulgarų teisinei padėčiai pereinamuoju laikotarpiu, numatytu šio protokolo VI priedo 1 punkto 2 dalies pirmoje pastraipoje. Šiomis aplinkybėmis šiuo prašymu priimti prejudicinį sprendimą Teisingumo Teismas taip pat turės galimybę nuspręsti dėl valstybių narių priemonių, kurių jos ėmėsi siekdamos reglamentuoti Bulgarijos piliečių patekimą į jų darbo rinką per šių priemonių taikymo laikotarpį, priimtinumo.
II – Teisinis pagrindas
A – Sąjungos teisė
1. Protokolas ir jo VI priedas
4. Stojimo sutartis buvo pasirašyta 2005 m. balandžio 25 d. ir įsigaliojo 2007 m. sausio 1 d. (toliau – stojimo diena).
5. Pagal Stojimo sutarties 1 straipsnio 3 dalį „stojimo sąlygos ir tvarka nustatyti prie šios Sutarties pridėtame protokole. Šio protokolo nuostatos yra neatskiriama šios Sutarties dalis.“
6. Protokolo 20 straipsnyje, reglamentuojančiame laikinąsias nuostatas, be kita ko, numatyta, kad šio protokolo VI priede išvardytos priemonės Bulgarijos Respublikai taikomos šiame priede nustatytomis sąlygomis.
7. Protokolo VI priedo 1 punkto 2 dalies pirmoje pastraipoje numatyta, kad nukrypstant nuo 1968 m. spalio 15 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 1612/68 dėl laisvo darbuotojų judėjimo Bendrijoje(4) 1‐6 straipsnių ir iki dvejų metų laikotarpio nuo įstojimo dienos pabaigos (t. y. iki 2009 m. sausio 1 d.) esamos valstybės narės taikys nacionalines arba pagal dvišalius susitarimus priimtas priemones, reglamentuojančias Bulgarijos piliečių patekimą į jų darbo rinkas. Valstybės narės toliau taikyti tokias priemones gali ne ilgiau kaip penkerius metus nuo įstojimo dienos.
8. Protokolo VI priedo 1 punkto 14 dalis suformuluota taip:
„Dėl 2–5 ir 7–12 dalių taikymo Bulgarijos piliečių patekimo į esamų valstybių narių darbo rinkas sąlygos negali tapti labiau ribojančios nei tos, kurios galioja Stojimo sutarties pasirašymo dieną.
Nepaisant 1–13 dalyse išdėstytų nuostatų, esamos valstybės narės bet kuriuo laikotarpiu, kai taikomos nacionalinės arba pagal dvišalius susitarimus priimtos priemonės, pirmenybę patekti į jų darbo rinką teikia valstybių narių, o ne trečiųjų šalių piliečiams.
Bulgarijos migruojantiems darbuotojams ir jų šeimoms, teisėtai gyvenantiems ir dirbantiems kitoje valstybėje narėje, ar kitų valstybių narių migruojantiems darbuotojams ir jų šeimoms, teisėtai gyvenantiems ir dirbantiems Bulgarijoje, netaikomas labiau ribojantis režimas nei darbuotojams ir jų šeimoms iš trečiųjų šalių, gyvenantiems ir dirbantiems atitinkamai toje valstybėje narėje ar Bulgarijoje. Be to, taikant Bendrijos pirmenybės principą, migruojantiems darbuotojams iš trečiųjų šalių, gyvenantiems ir dirbantiems Bulgarijoje, netaikomas palankesnis režimas nei Bulgarijos piliečiams.“
2. Direktyva 2004/114
9. Direktyva 2004/114 įsigaliojo 2005 m. sausio 12 d. Pagal jos 22 straipsnį perkėlimo terminas baigėsi 2007 m. sausio 12 d.
10. Šios direktyvos 6 konstatuojamojoje dalyje skelbiama, kad „vienas iš Bendrijos veiklos švietimo srityje tikslų – skatinti veiklą visoje Europoje, kad ji būtų aukšto lygio studijų ir profesinio mokymo centras. Pagrindinis šios strategijos veiksnys – skatinti trečiosios šalies piliečius atvykti į Bendriją studijuoti. Valstybių narių nacionalinės teisės aktų dėl atvykimo ir gyvenimo sąlygų suderinimas yra jos dalis.“
11. Pagal tos pačios direktyvos 7 konstatuojamąją dalį „šioje direktyvoje nustatytais tikslais migracija, kuri, kaip apibrėžiama, yra laikina ir nepriklauso nuo padėties priimančiosios valstybės narės darbo rinkoje, abipusiai praturtina atitinkamus migrantus, jų kilmės šalį ir priimančiąją valstybę narę bei prisideda skatinant geresnį kultūrų tarpusavio pažinimą“.
12. Dėl studentų ekonominės veiklos 18 konstatuojamojoje dalyje nurodyta: „kad studentai, kurie yra trečiosios šalies piliečiai, galėtų padengti dalį savo studijų lėšų, jiems turėtų būti suteikta galimybė patekti į darbo rinką, vadovaujantis šioje direktyvoje išdėstytomis sąlygomis. Studentų patekimo į darbo rinką principas pagal šioje direktyvoje išdėstytas sąlygas turėtų būti bendra taisyklė; tačiau išimtinėmis aplinkybėmis valstybėms narėms reikėtų suteikti galimybę atsižvelgti į savo nacionalinių darbo rinkų padėtį.“
13. Direktyvos 2004/114 1 straipsnyje nurodyta:
„Šios direktyvos tikslas yra nustatyti:
a) trečiosios šalies piliečių įleidimo į valstybių narių teritoriją ilgesniam nei trijų mėnesių laikotarpiui studijų, mokinių mainų, neatlygintino stažavimosi ar savanoriškos tarnybos tikslais sąlygas;
b) taisykles dėl trečiosios šalies piliečių įleidimo šiems tikslams į valstybių narių teritoriją tvarkos.“
14. Pagal šios direktyvos 2 straipsnio 1 dalies a punktą „trečiosios šalies pilietis“ apibrėžiamas kaip „bet kuris asmuo, kuris nėra Europos Sąjungos pilietis, kaip apibrėžta Sutarties 17 straipsnio 1 dalyje“.
15. Šios direktyvos 17 straipsnyje „Studentų vykdoma ekonominė veikla“, esančiame IV skyriuje „Atitinkamiems trečiosios šalies piliečiams taikomas režimas“, numatyta:
„1. Ne studijų laiku ir pagal priimančiojoje valstybėje narėje atitinkamai veiklai taikomas taisykles ir sąlygas studentai turi teisę vykdyti ekonominę veiklą dirbdami pagal darbo sutartį, ir jiems gali būti suteikta teisė užsiimti savarankiška ekonomine veikla kaip savarankiškai dirbantiems asmenims. Gali būti atsižvelgiama į darbo rinkos padėtį priimančiojoje valstybėje narėje.
Prireikus valstybės narės suteikia studentams ir/arba darbdaviams išankstinį leidimą pagal nacionalinės teisės aktus.
2. Kiekviena valstybė narė nustato didžiausią valandų skaičių per savaitę arba dienų ar mėnesių skaičių per metus, kuriomis leidžiama užsiimti tokia veikla, bet ne mažiau kaip 10 valandų per savaitę arba atitinkamą dienų ar mėnesių skaičių per metus.
3. Priimančioji valstybė narė gali riboti galimybę užsiimti ekonomine veikla pirmaisiais gyvenimo joje metais.
4. Valstybės narės gali reikalauti, kad studentai atitinkamos valstybės narės paskirtai valdžios institucijai iš anksto arba kitokiu būdu praneštų apie tai, kad jie užsiima ekonomine veikla. Darbdaviai taip pat gali būti įpareigojami pranešti iš anksto arba kitokiu būdu.“
B – Nacionalinė teisė
16. Pagal Įstatymo dėl įsikūrimo ir gyvenimo ( Niederlassungs- und Aufenthaltsgesetz )(5) 64 straipsnio 2 dalį studentams užsieniečiams išduotas leidimas gyventi apima ir atlygintinos ekonominės veiklos vykdymą, jei šia veikla nekenkiama studijoms, kurios yra gyvenimo šalyje tikslas.
17. Darbo leidimas suteikiamas remiantis Užsieniečių įdarbinimo įstatymo ( Ausländerbeschätigungsgesetz ; toliau – AuslBG )(6) nuostatomis. Šio įstatymo 4 straipsnio „Darbo leidimo suteikimo sąlygos“ 1 dalyje numatyta:
„Jei nenustatyta kitaip, darbo leidimas išduodamas, jeigu įdarbinimas leistinas atsižvelgiant į darbo rinkos padėtį bei vystymąsi ir jeigu nepažeidžiami svarbūs viešieji ir ekonominiai interesai.“
18. AuslBG 4 straipsnio 6 dalyje reglamentuojamos situacijos, kai viršijamas minėto įstatymo 13 straipsnyje žemėms ( Länder ) nustatytas maksimalus įdarbintų užsieniečių skaičius. Esant tokiai situacijai nauji darbo leidimai gali būti išduoti tik tam tikromis šiame straipsnyje numatytomis sąlygomis.
19. AuslBG
4ter straipsnio „Darbo rinkos padėties tyrimas“ 1 dalyje numatyta:
„Darbo rinkos padėtis ir vystymasis (4 straipsnio 1 dalis) leidžia išduoti darbo leidimą, jeigu į laisvą darbo vietą, į kurią prašoma leisti įdarbinti užsienietį, nepretenduoja joks Austrijos pilietis ar darbo ieškantis užsienietis, pasirengęs ir sugebantis atlikti siūlomas pareigas įstatymo leidžiamomis sąlygomis. Tarp darbo ieškančių užsieniečių pirmenybė teikiama gaunantiems bedarbio pašalpą, turintiems darbo leidimą, atleistiems nuo pareigos turėti darbo leidimą arba turintiems leidimą nuolat gyventi, taip pat EEE valstybių piliečiams (2 straipsnio 6 dalis) ir asociacijos sutartyje su Turkija numatytiems darbuotojams. < ... > “
III – Pagrindinė byla, prejudiciniai klausimai ir procesas Teisingumo Teisme
20. L. Sommer, ieškovas pagrindinėje byloje, 2008 m. sausio 30 d. pateikė prašymą išduoti leidimą įdarbinti Bulgarijos pilietį studentą, kuris daugiau kaip vienus metus gyveno Austrijoje, dirbti vairuotoju, išvežiojančiu naktį Vienoje greito pristatymo siuntas. Šis prašymas buvo atmestas 2008 m. vasario 8 d. Arbeitsmarktservice
sprendimu, remiantis AuslBG
4 straipsnio 6 dalies 1 punktu.
21. L. Sommer pateikė skundą dėl šio sprendimo Arbeitsmarktservice, kuris 2008 m. kovo 17 d. sprendimu nepatenkino šio skundo vėl remdamasis, be kita ko, AuslBG
4 straipsnio 6 dalimi bei motyvuodamas tuo, kad Vienos žemei ( Land ) nustatytas maksimalus užsieniečių darbuotojų skaičius jau buvo viršytas ir kad šioje nuostatoje nustatytų papildomų sąlygų nebuvo laikytasi. L. Sommer apskundė šį sprendimą prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui.
22. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo teigimu, pažodžiui aiškinant Direktyvos 2004/114 1 straipsnio a punktą ir 2 straipsnio a punktą matyti, kad Bulgarijos pilietis nepriskirtinas šios direktyvos taikymo sričiai, nes jis po Bulgarijos Respublikos įstojimo į Sąjungą 2007 m. sausio 1 d. nebėra „trečiosios šalies pilietis“, kaip tai suprantama pagal šią direktyvą. Šiuo aspektu jam kyla klausimų, be kita ko, dėl Bulgarijos Respublikos įstojimo poveikio studento bulgaro padėčiai. Tiksliau jam kyla klausimas, ar prieš tai aprašytas statuso pasikeitimas gali lemti studento bulgaro teisinės padėties pablogėjimą arba mažiau palankų vertinimą nei trečiųjų šalių studentų, o tai prieštarautų Protokolo VI priedo 1 punkto 14 daliai.
23. Be to, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas tvirtina, kad, remiantis AuslBG
4 straipsnio 1 dalimi, prieš išduodant darbo leidimą privalo būti ištirta, pirma, darbo rinkos padėtis ir vystymasis ir, antra, svarbūs viešieji ar ekonominiai interesai, galintys sutrukdyti įdarbinti tokį darbuotoją.
24. Tokiomis aplinkybėmis 2010 m. gruodžio 9 d. sprendimu Verwaltungsgerichtshof
nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
„1. Ar [Direktyva 2004/114] taikoma Austrijoje st udentui bulgarui, atsižvelgiant į [Protokolo] VI priedo, [pavadinto] „Protokolo 20 straipsnyje nurodytas sąrašas: pereinamojo laikotarpio priemonės – Bulgarija“, 1 punkto, [pavadinto] „Laisvas asmenų judėjimas“, 14 dalies pirmą ar trečią pastraipas?
2. Jei į pirmąjį klausimą būtų atsakyta teigiamai, ar Sąjungos teisei, ypač Direktyvos 2004/114 17 straipsniui, prieštarauja nacionalinės nuostatos, kaip antai pagrindinėje byloje nagrinėjamos [ AuslBG ] nuostatos, pagal kurias visais atvejais būtinas darbo rinkos padėties tyrimas prieš išduodant darbdaviui leidimą įdarbinti studentą, ilgiau nei metus gyvenantį nacionalinėje teritorijoje (Direktyvos 2004/114 3 straipsnis), o viršijus nustatytą didžiausią leistiną įdarbintų užsieniečių skaičių keliamos papildomos leidimo įdarbinti išdavimo sąlygos?“
25. Verwaltungsgerichtshof
prašymas priimti prejudicinį sprendimą buvo įregistruotas Teisingumo Teismo kanceliarijoje 2011 m. sausio 12 d.
26. Rašytines pastabas pateikė L. Sommer, Austrijos vyriausybė ir Europos Komisija. Nė viena šalių neprašė žodinio bylos nagrinėjimo.
IV – Analizė
A – Dėl Bulgarijos piliečių teisinės padėties po Bulgarijos Respublikos įstojimo į Sąjungą
27. Atsižvelgiant į pagrindinėje byloje nagrinėjamos teisinės padėties aspektų, susijusių su laiku, sudėtingumą, naudinga sinoptinėje lentelėje apibendrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamai bylai išspręsti reikšmingas datas.
>lt>1
28. Kaip matyti iš šios lentelės, L. Sommer 2008 m. sausio 30 d. pateikė prašymą dėl leidimo įdarbinti, dėl kurio buvo pradėta pagrindinė byla, susijusį su Austrijoje studijuojančiu Bulgarijos piliečiu. Šią datą ir iki dvejų metų laikotarpio po įstojimo dienos pabaigos valstybės narės, siekdamos reglamentuoti Bulgarijos piliečių patekimą į jų darbo rinką, remdamosi Protokolo VI priedo 1 punkto 2 dalies pirma pastraipa taikė nacionalines priemones arba priemones pagal dvišalius susitarimus. Pagal šią nuostatą minėtos valstybės toliau taikyti tokias priemones galėjo ne ilgiau kaip penkerius metus nuo įstojimo dienos.
29. Tačiau Protokolo VI priedo 1 punkto 14 dalies pirmąja pastraipa ribojama šiuo aspektu valstybėms narėms pripažinta kompetencija: patikslinama, kad dėl numatytų pareinamojo laikotarpio priemonių taikymo Bulgarijos piliečių patekimo į esamų valstybių narių darbo rinkas sąlygos negali tapti labiau ribojančios nei tos, kurios galioja Stojimo sutarties pasirašymo dieną.
30. Stojimo sutarties pasirašymo dieną, t. y. 2005 m. balandžio 25 d., Direktyva 2004/114 jau galiojo nuo 2005 m. sausio 12 d., nors perkėlimo terminas dar nebuvo pasibaigęs. Todėl pasirašymo dieną Bulgarijos piliečiams, kaip trečiųjų šalių piliečiams, buvo taikoma Direktyva 2004/114, nors jos perkėlimo terminas dar nebuvo pasibaigęs.
B – Dėl Direktyvos 2004/114 taikymo studentui bulgarui po Bulgarijos Respublikos įstojimo į Sąjungą
31. Pirmuoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti ar, pirma, „standstill“ sąlyga ir, antra, pirmenybės Sąjungos piliečiams principas, numatyti Protokolo VI priedo 1 punkto 14 dalyje, įpareigoja taikyti Direktyvą 2004/114 Bulgarijos piliečiui net po Bulgarijos Respublikos įstojimo į Sąjungą.
32. Siekiant atsakyti į šį klausimą reikia visų pirma išnagrinėti Protokolo VI priedo 1 punkto 14 dalyje numatytų pareigų apimtį.
1. Dėl „standstill“ pareigos
33. Pareigos, susijusios su Protokolo VI priedo 1 punkto 14 dalies pirmoje pastraipoje numatyta „standstill“ sąlyga, tikslas išvengti situacijos, kad dėl pereinamojo laikotarpio priemonių taikymo valstybėse narėse Bulgarijos piliečių patekimo į valstybių narių darbo rinkas sąlygos netaptų labiau ribojančios nei tos, kurios galioja Stojimo sutarties pasirašymo dieną.
34. Pagal Teisingumo Teismo praktiką „standstill“ sąlygų tikslas užkirsti kelią valstybės narės galimybei priimti naujas priemones, kurių tikslas ar poveikis nustatyti labiau ribojančius reikalavimus nei tie, kurie buvo taikomi iki šių sąlygų įsigaliojimo datos(7) . Todėl trečiųjų šalių piliečių statuso pasikeitimas į Sąjungos piliečių statusą po šių šalių įstojimo į Sąjungą suinteresuotiems asmenims neturėtų lemti blogesnių patekimo į darbo rinką sąlygų.
35. Šiuo aspektu kiekvienai valstybei narei tenkanti pareiga remiantis Protokolo VI priedo 1 punkto 14 dalies pirmoje pastraipoje numatyta „standstill“ sąlyga yra statiško pobūdžio. Šios sąlygos tikslas neleisti, kad suinteresuotųjų asmenų teisinė padėtis taptų blogesnė nei ta, kuri buvo Stojimo sutarties pasirašymo dieną, t. y. 2005 m. balandžio 25 d.
36. Kaip aiškiai matyti iš prieš tai pateiktos sinoptinės lentelės, Direktyva 2004/114 jau galiojo Stojimo sutarties pasirašymo dieną, bet jos perkėlimo terminas dar nebuvo pasibaigęs. Remiantis nusistovėjusia Teisingumo Teismo praktika, direktyvos šiame etape nėra tiesioginio veikimo(8), o nacionaliniams teismams tenkanti pareiga aiškinti vidaus teisę pagal šių direktyvų nuostatas apima tik tas situacijas, kai „netinkamu“ aiškinimu, pasibaigus perkėlimo terminui, gali būti rimtai sutrukdyta įgyvendinti nagrinėjama direktyva siekiamą tikslą, ir ja nesiekiama iš anksto suteikti poveikį joje esančioms nuostatoms(9) .
37. Šiuo aspektu norėčiau pabrėžti, kad nepritariu Austrijos vyriausybės ir Komisijos ginamai pozicijai, kad Direktyvos 2004/114 norminis turinys apibrėžia Protokolo VI priedo 1 punkto 14 dalyje esančios „standstill“ pareigos turinį. Stojimo sutarties pasirašymo dieną, t. y. 2005 m. balandžio 25 d., Austrijos Respublika neprivalėjo taikyti šios direktyvos nei trečiųjų šalių piliečiui, nei Bulgarijos piliečiui, nes jos perkėlimo terminas dar nebuvo pasibaigęs. Dėl bet kokio priešingo aiškinimo perkėlimo termino tikslas netektų prasmės ir galėtų kilti painiava, susijusi su direktyvų, kurios yra teisės aktai, kurių kai kurios įpareigojančios pasekmės atsiranda tik po šių direktyvų perkėlimo į nacionalinę teisę, teisiniu pobūdžiu.
38. Iš to darytina išvada, kad Stojimo sutarties pasirašymo dieną pagal Direktyvą 2004/114 buvo draudžiama tik tai, kad Austrijos Respublika priimtų nuostatas, kuriomis rimtai būtų sutrukdyta įgyvendinti šioje direktyvoje nustatytą rezultatą. Šiuo draudimu, kylančiu iš Teisingumo Teismo praktikos byloje, kurioje buvo priimtas Sprendimas Inter-Environnement Wallonie (10), siekiama užtikrinti direktyvų veiksmingumą pasibaigus perkėlimo terminui.
39. Dėl šios priežasties, nesant situacijoms, nurodytoms minėtame Teismo sprendime Inter-Environnement Wallonie, „standstill“ pareigos turinys šioje byloje turi būti nustatytas išimtinai atsižvelgiant į nacionalines priemones ar priemones pagal dvišalius susitarimus, bet ne į Direktyvą 2004/114. Todėl ši „standstill“ pareiga gali būti reikšminga vertinant teisinę padėtį pagrindinėje byloje tik jei Austrijos teisės aktai buvo pakeisti ir tai lėmė, kad Bulgarijos piliečiams tapo sunkiau patekti į Austrijos darbo rinką po 2005 m. balandžio 25 d., palyginti su patekimu, kurį užtikrino iki šios datos galioję taikytini teisės aktai(11) . Nacionalinis teismas privalo patikrinti, ar tokio pablogėjimo nebuvo.
2. Dėl pirmenybės Sąjungos piliečiams principo
40. Protokolo VI priedo 1 punkto 14 dalies antroje pastraipoje įtvirtintas pirmenybės Sąjungos piliečiams principas, pagal kurį valstybės narės, kad ir kokių priemonių buvo imtasi per perinamąjį laikotarpį, pirmenybę patekti į jų darbo rinką privalo teikti valstybių narių, o ne trečiųjų šalių piliečiams darbuotojams(12) .
41. Pareiga pagal „standstill“ sąlygą yra statinio pobūdžio, o pirmenybės Sąjungos piliečiams principas, kuris įpareigoja valstybes nares teikti pirmenybę Sąjungos piliečiams patekti į jų darbo rinką, yra dinamiškas laiko atžvilgiu. Kitaip tariant, remiantis Protokolo VI priedo 1 punkto 14 dalies antra pastraipa, Bulgarijos piliečiams turi būti ne tik suteikta galimybė pasinaudoti tokiomis pačiomis jų vertinimą pagerinančiomis priemonėmis, kokios taikomos panašioje padėtyje esantiems trečiųjų šalių piliečiams, bet jiems dar turi būti teikiama pirmenybė šių trečiųjų šalies piliečių atžvilgiu. Todėl šios pareigos turinys ilgainiui gali kisti.
42. Šioje byloje reikšminga data vertinant padėtį, atsižvelgiant į pirmenybės Sąjungos piliečiams principą, yra 2008 m. sausio 30 d., t. y. prašymo dėl leidimo įdarbinti pateikimo diena. Šią dieną Direktyvos 2004/114 perkėlimo terminas jau buvo pasibaigęs daugiau nei prieš metus.
43. Minėtoje direktyvoje numatytos patekimo į darbo rinką sąlygos, nors ir tiesiogiai netaikomos Bulgarijos pilietybę turinčiam studentui, kurį nori įdarbinti L. Sommer pagrindinėje byloje, vis dėlto yra Protokole numatyti minimalūs reikalavimai, kurie tokiam studentui taikomi ir per pereinamojo laikotarpio priemonių taikymo laikotarpį. Iš to darytina išvada, kad Direktyvos 2004/114 teisinės pasekmės, susijusios su studentų, kurie yra trečiųjų šalių piliečiai, padėtimi, taikomos ir studentams bulgarams remiantis minėta pareiga, kuri kyla iš Stojimo sutarties, taigi iš pirminės teisės akto.
44. Tačiau atrodo, kad tokioje situacijoje direktyvos teisinis poveikis turi būti prilygintas Sąjungos direktyvos, bet ne pirminės teisės akto poveikiui. Priešingu atveju direktyvos, kurių taikomumą lemia Stojimo sutartis, turėtų stipresnę norminę galią nei suteikiama kitoms direktyvoms(13) .
45. Taigi Direktyvoje 2004/114 numatytomis sąlygomis kartu formuojami minimalūs pirmenybės Sąjungos piliečiams principo taikymo reikalavimai. Todėl jei galimybė patekti į Austrijos darbo rinką remiantis Direktyvoje 2004/114 numatyta tvarka turi būti suteikta studentui, kuris yra trečiosios šalies pilietis, studentas bulgaras turi turėti galimybę pasinaudoti tokia galimybe bent jau tokiomis pačiomis palankiomis sąlygomis ir, be to, jam teikiant pirmenybę kito studento, trečiosios šalies piliečio, atžvilgiu(14) .
46. Kitaip tariant, Bulgarijos Respublikos įstojimo į Sąjungą pasekmė ta, kad Bulgarijos (trečiosios šalies) piliečių statusas pasikeitė į Sąjungos piliečių statusą. Šis Bulgarijos piliečių statuso pasikeitimas nereiškia, kad Direktyva 2004/114 jiems turi būti taikoma. Tačiau iš Protokolo VI priedo 1 punkto 14 dalies antroje pastraipoje numatyto pirmenybės Sąjungos piliečiams principo darytina išvada, kad būtina atsižvelgti į Direktyvoje 2004/114 nustatytas patekimo į darbo rinką sąlygas, t. y. į minimalius reikalavimus, kurie taikomi ir studentui bulgarui per perinamojo laikotarpio priemonių galiojimo laikotarpį(15) .
47. Todėl Bulgarijos pilietis, kurio situacija nagrinėjama pagrindinėje byloje, taikant pirmenybės Sąjungos piliečiams principą ne gali būti vertinamas mažiau palankiai (Protokolo VI priedo 1 punkto 14 dalies trečioje pastraipoje skelbiamas principas) nei panašioje padėtyje esantis trečiosios šalies pilietis. Be to, kalbant apie patekimą į darbo rinką, jis ne tik turi galėti pasinaudoti tokia galimybe patekti tokiomis pačiomis palankiomis sąlygomis, kokios taikytinos trečiosios šalies piliečiui, bet jam turi būti teikiama pirmenybė pastarųjų atžvilgiu.
48. Vis dėlto reikia pažymėti, kad sąvoka „trečiosios šalies pilietis“ neturėtų būti taikoma asmenims, kurie, remiantis tarptautiniais susitarimais, sudarytais tarp Sąjungos ir trečiųjų šalių, vertinami taip pat, kaip ir Sąjungos piliečiai, kaip antai Europos ekonominės erdvės (EEE) valstybių piliečiams. Iš tiesų, dėl priešingo aiškinimo Protokole numatytas režimas taptų neveiksmingas pereinamuoju laikotarpiu ir kiltų pavojus, kad didžioji Protokolo VI priedo 1 punkto 2 dalies pirmos pastraipos, kurioje numatytas nacionalinių priemonių ar priemonių pagal dvišalius susitarimus taikymo pereinamuoju laikotarpiu, dalis nebebūtų veiksminga(16) .
49. Šiuo aspektu, man atrodo, taip pat naudinga pridurti, kad, viena vertus, taikant pirmenybės Sąjungos piliečiams principą, tokioje teisinėje padėtyje, kokia susiklostė pagrindinėje byloje, esantys asmenys gali nacionaliniuose teismuose prieš priimančiąją valstybę narę remtis Direktyvos 2004/114 nuostatomis, kurios, atsižvelgiant į jų turinį, yra besąlyginės ir pakankamai tikslios, jei įvykdomos Teisingumo Teismo praktikoje nustatytos sąlygos dėl direktyvų tiesioginio veikimo(17) .
50. Kita vertus, iš nusistovėjusios Teisingumo Teismo praktikos matyti, kad nacionalinis teismas turi aiškinti nacionalinės teisės aktus kuo labiau atsižvelgdamas į susijusios direktyvos tekstą ir tikslą, kad būtų pasiektas joje numatytas rezultatas. Be to, iš šios pareigos aiškinti taip, kad aiškinimas atitiktų Sąjungos teisę, matyti, jog nacionaliniai teismai taikytinas nacionalinės teisės nuostatas privalo aiškinti taip, kad toks aiškinimas atitiktų direktyvos reikalavimus(18) .
C – Dėl tokių nacionalinės teisės aktų, kaip nagrinėjamieji pagrindinėje byloje, suderinamumo su Direktyva 2004/114
51. Savo antruoju prejudiciniu klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nori išsiaiškinti, ar jei būtų teigiamai atsakyta į pirmąjį klausimą, Sąjungos teisė, būtent Direktyvos 2004/114 17 straipsnis, draudžia valstybės narės teisės aktus, kuriuose, kaip pagrindinėje byloje taikytinose AuslBG
nuostatose, numatytas sisteminis nacionalinės darbo rinkos padėties tyrimas prieš išduodant darbdaviui leidimą įdarbinti studentą, kuris jau daugiau nei vienus metus gyvena federalinėje teritorijoje, ir, be to, pagal kuriuos taikomos papildomos tokio leidimo išdavimo sąlygos, jei viršijamas atitinkamos Land
nustatytas maksimalus užsienio darbuotojų skaičius.
1. Dėl ryšio tarp Direktyva 2004/114 siekiamų tikslų ir Austrijos teisės aktuose numatytų ribojamųjų priemonių
52. Norint atsakyti į prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo pateiktą klausimą visų pirma reikia nurodyti Direktyva 2004/114 siekiamus tikslus.
53. Pagal Direktyvos 2004/114 6 ir 7 konstatuojamąsias dalis jos tikslas yra skatinti trečiosios šalies piliečius atvykti į Sąjungą studijuoti. Šio judėjimo tikslas skatinti veiklą visoje Europoje, kad ji būtų aukšto lygio studijų ir profesinio mokymo centras. Todėl šioje srityje – tai Sąjungos skatinama migracija, kuri yra laikina ir nepriklauso nuo padėties darbo rinkoje.
54. Pagal Direktyvos 2004/114 17 straipsnio 1 dalies pirmą pastraipą studentai, kuriems taikoma ši direktyva, ne studijų laiku ir pagal priimančiojoje valstybėje narėje atitinkamai veiklai taikomas taisykles ir sąlygas turi teisę vykdyti ekonominę veiklą dirbdami pagal darbo sutartį ir jiems gali būti suteikta teisė užsiimti savarankiška ekonomine veikla kaip savarankiškai dirbantiems asmenims. Iš pirmo žvilgsnio gali atrodyti, kad šios direktyvos 17 straipsnio 1 dalies pirma pastraipa suinteresuotiesiems asmenims suteikiama subjektyvi teisė į darbą, bent jau kai tai nėra savarankiškos ekonominės veiklos vykdymas. Tačiau minėtos nuostatos antruoju sakiniu suinteresuotosioms valstybėms narėms leidžiama, nepaisant pirmame sakinyje skelbiamos taisyklės, atsižvelgti į padėtį jų darbo rinkoje. Minėtos direktyvos 17 straipsnio 1 dalies antroje pastraipoje taip pat numatyta galimybė prireikus suteikti išankstinį leidimą studentams ir (arba) darbdaviams.
55. Be to, Direktyvos 2004/114 17 straipsnio 2‐4 dalyse išvardijamos valstybėms narėms leistinos priemonės, kad jos galėtų reglamentuoti studentų, kurie yra trečiųjų šalių piliečiai, įdarbinimą. Manau, jog valstybės narės privalo jas taikyti visų pirma siekdamos, kad šie studentai, kaip papildomos darbo jėgos šaltinis, nesukeltų sunkumų jų darbo rinkoje.
56. Tik išnaudojusi šias galimybes priimančioji valstybė narė gali remtis Direktyvos 2004/114 17 straipsnio 1 dalies pirmos pastraipos antru sakiniu, kad galėtų atsižvelgti į padėtį darbo rinkoje. Šiuo aspektu manau, kad ši nuostata gali būti taikoma, tik jei tai yra išimtinis atvejis, kaip tai matyti iš minėtos direktyvos 18 konstatuojamosios dalies, ir jei numatytos priemonės pateisinamos ir proporcingos siekiamam tikslui.
57. Šį aiškinimą patvirtina ne tik bendra Direktyvos 2004/114 struktūra, bet ir minėtoje 18 konstatuojamojoje dalyje, kurioje pažymima, kad patekimo į darbo rinką principas pagal šioje direktyvoje išdėstytas sąlygas turėtų būti bendra taisyklė, nurodytas tikslas. Iš tiesų tai leidžia užtikrinti pagrindinio minėtos direktyvos tikslo (apie jį jau buvo priminta šioje išvadoje) – skatinti trečiosios šalies piliečius atvykti į Sąjungą studijuoti ir skatinti veiklą visoje Europoje, kad ji būtų aukšto lygio studijų ir profesinio mokymo centras, – įgyvendinimą.
58. Todėl, atsižvelgiant į Direktyvos 2004/114 17 straipsnio 1 dalies pirmą pastraipą ir į ja siekiamus tikslus, ši nuostata turi būti aiškinama taip, kad patekimas į darbo rinką yra taisyklė, taikytina studentams, kurie yra trečiųjų šalių piliečiai, po pirmųjų gyvenimo šalyje metų, o šio patekimo į rinką apribojimai yra jos išimtis. Iš to darytina išvada, kad atsižvelgti į padėtį darbo rinkoje galima tik išimtiniais atvejais, susijusiais, pavyzdžiui, su sunkumais priimančiosios valstybės narės darbo rinkos sektoriuje ar regione arba su visiškai išimtiniu darbo padėties pablogėjimu nacionaliniu lygiu(19) .
59. Šiuo aspektu pažymiu, kad prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui kyla klausimas dėl prieštaravimo, kaip jis pats mano, tarp Direktyvos 2004/114 17 straipsnio 1 dalies pirmos pastraipos antro sakinio ir minėtos direktyvos 17 straipsnio 3 dalies.
60. Siekiant suderinti šias dvi nuostatas reikia remtis aiškinimu, kuriuo atsižvelgiama į Direktyvos 2004/114 bendrą struktūrą ir tikslą. Jos 17 straipsnio 3 dalimi leidžiama riboti patekimą į darbo rinką pirmaisiais apsigyvenimo metais, susijusiais su studijomis, ir nereikalaujama jokio pateisinimo. Tokia galimybė man atrodo būtina siekiant išvengti piktnaudžiavimo šia direktyva ir užtikrinti, kad studijos būtų pagrindinė suinteresuotųjų asmenų apsigyvenimo nacionalinėje teritorijoje priežastis. Šiuo aspektu reikia priminti, kad pagal minėtos direktyvos 7 konstatuojamąją dalį judėjimas joje nurodytais tikslais yra trumpalaikis ir nepriklauso nuo priimančiosios valstybės narės darbo rinkos padėties. Būtent dėl to iki pirmųjų apsigyvenimo metų pabaigos atitinkami studentai turi teisę vykdyti ekonominę veiklą tik laikydamiesi nacionalinės teisės aktuose numatytų sąlygų ir apribojimų.
61. Tačiau tokia ribota laiko atžvilgiu priemonė yra mažiau ribojanti nei numatytoji tos pačios direktyvos 17 straipsnio 1 dalies pirmos pastraipos antrame sakinyje. Pagal šią nuostatą leidžiamas atsižvelgimas į nagrinėjamos valstybės narės darbo rinkos padėtį iš tiesų yra pirmaisiais gyvenimo valstybės teritorijoje metais neapribota bendro pobūdžio nukrypti leidžianti nuostata, kuria, kaip jau nurodžiau, reikalaujama, kad būtų išimtinė situacija.
62. Kalbant apie pagrindinėje byloje nagrinėjamas nacionalinės teisės nuostatas pažymėtina, kad iš sprendimo pateikti prašymą priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad šiais teisės aktais reikalaujama atlikti sisteminį darbo rinkos tyrimą(20) . Konkrečiau kalbant, pagal taikytinas nacionalinės teisės nuostatas, būtent AuslBG
4 straipsnio 1 dalį, prieš išduodama leidimą įdarbinti kompetentinga valdžios institucija privalo sistemiškai patikrinti, ar darbo rinkos padėtis ir pokyčiai nedraudžia, kad darbo vietą užimtų studentai, kurie yra trečiųjų šalių piliečiai.
63. Tačiau AuslBG
4ter straipsnio 1 dalis, pagal kurią šis leidimas tokiam studentui gali būti išduotas tik jei nagrinėjama laisva darbo vieta negali būti užimta Austrijos piliečio arba Austrijos piliečiui prilyginto užsieniečio, pvz., Sąjungos piliečio, mano nuomone, yra pateisinama atsižvelgiant į pirmenybės Sąjungos piliečiams principą, įtvirtintą Sąjungos teisėje ir numatytą, be kita ko, Protokolo VI priedo 1 punkto 14 dalies antroje pastraipoje.
64. Todėl nacionalinės teisės aktai, kuriais sukuriama tokia situacija, kai studentai, kurie yra trečiųjų šalių piliečiai ir kuriems taikoma Direktyva 2004/114, net pasibaigus jų pirmiesiems gyvenimo valstybės teritorijoje metams, įgyja ne bendrą, bet tik išimtinę teisę patekti į darbo rinką, nesuderinami su minėtos direktyvos 17 straipsnio 1 dalies pirma pastraipa.
2. Dėl ribojamųjų priemonių pateisinimo buvimo
65. Siekiant įrodyti, kad yra išimtinė situacija, pateisinanti sisteminį darbo rinkos padėties tyrimą norint išduoti darbo leidimą trečiosios šalies piliečiui studentui, bendrų aplinkybių, susijusių su atitinkamos valstybės narės darbo rinkos ypatybėmis, nurodymo, mano nuomone, nepakanka.
66. Šiuo aspektu patikslinu, kad toks bendras požiūris neturėtų būti pakankamai pateisinamas net ir dideliu nedarbo lygiu nacionalinėje darbo rinkoje, jei tai nėra išimtinė situacija(21) . Pažymiu, kad Direktyva 2004/114 buvo priimta nepaisant nemažo nedarbo lygio visose Sąjungos valstybėse narėse. Todėl tokios bendros aplinkybės neturėtų pateisinti nagrinėjamuose nacionalinės teisės aktuose numatytų priemonių.
67. Konkrečiau kalbant apie pagrindinėje byloje nagrinėjamo Austrijos reglamentavimo priimtinumą, iš sprendimo pateikti prašymą priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad, viršijus nustatytą maksimalų įdarbintų užsieniečių skaičių, išduodant leidimus įdarbinti trečiųjų šalių piliečius, be darbo rinkos padėties ir pokyčių sisteminio tyrimo, taikomos papildomos sąlygos. Kadangi Direktyva 2004/114 draudžiamas sisteminis darbo rinkos padėties tyrimas, manau, kad ja juo labiau draudžiamos nacionalinės priemonės, kurios viršija šį sisteminį tyrimą ir kuriomis, be to, reikalaujama papildomų darbo leidimo išdavimo sąlygų, kaip antai numatytųjų pagrindinėje byloje nagrinėjamuose nacionalinės teisės aktuose.
68. Galiausiai reikia priminti, kad, remiantis nusistovėjusia teismų praktika, priimdamos Sąjungos teisės aktų įgyvendinimo priemones nacionalinės valdžios institucijos privalo naudotis savo diskrecija laikydamosi bendrųjų Sąjungos teisės principų, tarp jų ir proporcingumo principo(22) . Vadovaujantis šiuo principu priemonės, kurias gali taikyti valstybės narės, turi būti tinkamos siekiamam tikslui įgyvendinti ir neviršyti to, kas būtina jam pasiekti(23) .
69. Atsižvelgiant į šį kontekstą, taip pat reikia pabrėžti, jog valstybių narių turima diskrecija neturėtų būti naudojama taip, kad būtų pakenkta pagrindiniams Direktyvos 2004/114 tikslams, kurie buvo priminti šioje išvadoje(24) .
70. Atsižvelgdamas į nurodytas aplinkybes, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas privalės patikrinti, ar nacionalinės teisės aktai atitinka šiuos reikalavimus, kad galėtų pateisinti nacionalinės teisės aktuose numatytas ribojamąsias priemones, susijusias su studentų, kurie yra trečiųjų šalių piliečiai, patekimu į Austrijos darbo rinką.
V – Išvada
71. Atsižvelgdamas į visa tai, kas išdėstyta, siūlau Teisingumo Teismui į Verwaltungsgerichtshof
pateiktus prejudicinius klausimus atsakyti taip:
„1. 2004 m. gruodžio 13 d. Tarybos direktyva 2004/114/EB dėl trečiosios šalies piliečių įleidimo studijų, mokinių mainų, neatlygintino stažavimosi ar savanoriškos tarnybos tikslais sąlygų netaikoma studentui bulgarui po Bulgarijos Respublikos įstojimo į Europos Sąjungą. Tačiau, taikant Protokolo dėl Bulgarijos Respublikos ir Rumunijos priėmimo į Europos Sąjungą sąlygų ir tvarkos VI priedo 1 punkto 14 dalies antroje pastraipoje numatytą pirmenybės Sąjungos piliečiams principą, Direktyvos 2004/114 nuostatos per minėto Protokolo VI priedo 1 punkto 2 dalies pirmoje pastraipoje numatytą pereinamąjį laikotarpį yra minimalūs reikalavimai nustatant studentų bulgarų patekimo į Austrijos darbo rinką sąlygas. Šis principas visų pirma reikalauja, kad studentas bulgaras galėtų pasinaudoti tokia teise ne tik tokiomis pačiomis palankiomis sąlygomis, kokios taikomos trečiųjų šalių piliečiams, bet dar jam turi būti teikiama pirmenybė šių trečiųjų šalių piliečių atžvilgiu.
2. Sąjungos teisė, būtent Direktyvos 2004/114 17 straipsnis, draudžia tokias nacionalinės teisės nuostatas, kaip nagrinėjamosios pagrindinėje byloje, kuriose numatytas sisteminis darbo rinkos padėties tyrimas prieš išduodant darbdaviui leidimą įdarbinti studentą, kuris nacionalinėje teritorijoje gyvena jau daugiau nei vienus metus, ir pagal kurias, be to, išduodant tokį leidimą įdarbinti taikomos kitos sąlygos tuo atveju, jei viršijamas nustatytas maksimalus atitinkamoje teritorijoje dirbančių užsieniečių skaičius.“
(1) .
(2)  –	OL L 157, 2005, p. 29. Šis protokolas yra sudedamoji Belgijos Karalystės, Čekijos Respublikos, Danijos Karalystės, Vokietijos Federacinės Respublikos, Estijos Respublikos, Graikijos Respublikos, Ispanijos Karalystės, Prancūzijos Respublikos, Airijos, Italijos Respublikos, Kipro Respublikos, Latvijos Respublikos, Lietuvos Respublikos, Liuksemburgo Didžiosios Hercogystės, Vengrijos Respublikos, Maltos Respublikos, Nyderlandų Karalystės, Austrijos Respublikos, Lenkijos Respublikos, Portugalijos Respublikos, Slovėnijos Respublikos, Slovakijos Respublikos, Suomijos Respublikos, Švedijos Karalystės, Jungtinės Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystės (Europos Sąjungos valstybių narių) ir Bulgarijos Respublikos bei Rumunijos sutarties dėl Bulgarijos Respublikos ir Rumunijos stojimo į Europos Sąjungą (OL L 157, 2005, p. 11; toliau – Stojimo sutartis) dalis.
(3)  –	OL L 375, p. 12.
(4)  –	OL L 257, p. 2; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 5 sk., 1 t., 15 p.
(5)  –	BGBl . I, 100/2005.
(6)  –	Iš sprendimo pateikti prašymą priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad Arbeitsmarktservice
šiuo atveju privalėjo taikyti 2008 m. sausio 30 d. (šią dieną buvo pradėta nacionalinė administracinė procedūra pateikus ginčijamą prašymą dėl darbo leidimo) galiojusią minėto įstatymo redakciją. Kalbant apie AuslBG
4 straipsnį, taikytina BGBl.
I, 78/2007 paskelbta redakcija. AuslBG
4ter straipsnio redakcija buvo paskelbta BGBl.
I, 28/2004.
(7)  –	2010 m. sausio 21 d. Sprendimas Komisija prieš Vokietiją
(C-546/07, Rink. p. I-439, 66 punktas ir jame nurodyta teismo praktika). Pagal analogiją ir tiek, kiek tai susiję su „standstill“ sąlygų aiškinimu atsižvelgiant į EEB–Turkijos asociacijos sutartį, taip pat žr. 2011 m. lapkričio 15 d. Sprendimą Dereci ir kt.
(C-256/11, Rink. p. I-11315, 88 punktas ir jame nurodyta teismo praktika).
(8)  –	Kitaip tariant, fiziniai asmenys gali remtis minėtos direktyvos nuostatomis prieš atitinkamą valstybę narę tik jei yra pasibaigęs jos perkėlimo terminas. Šiuo klausimu žr. 2004 m. vasario 5 d. Sprendimą Rieser Internationale Transporte
(C-157/02, Rink. p. I-1477, 69 punktas).
(9)  –	Žr., be kita ko, 2009 m. balandžio 23 d. Sprendimą VTB-VAB ir Galatea
(C-261/07 ir C-299/07, Rink. p. I-2949, 39 punktas ir jame nurodyta teismo praktika) bei 2010 m. sausio 14 d. Sprendimą Plus Warenhandelsgesellschaft
(C-304/08, Rink. p. I-217, 29 punktas).
(10)  –	1997 m. gruodžio 18 d. sprendimas (C-129/96, Rink. p. I-7411, 45 punktas). Taip pat žr. 2011 m. gegužės 26 d. Sprendimą Stichting Natuur en Miliau ir kt.
(C-165/09–C-167/09, Rink. p. I-4599, 78 bei 79 punktai ir juose nurodyta teismo praktika).
(11)  –	Pagal analogiją žr. 1983 m. kovo 23 d. Sprendimą Peskeloglou
(77/82, Rink. p. 1085, 11–14 punktai).
(12)  –	Panašu, kad pirmajame prejudiciniame klausime yra šioks toks netikslumas (nebent aš klystu), nes, priešingai nei tvirtina prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, pirmenybės Sąjungos piliečiams principas skelbiamas Protokolo VI priedo 1 punkto 14 dalies antroje pastraipoje. Šio priedo 14 dalies trečioje pastraipoje, kuri minima pirmajame prejudiciniame klausime, atvirkščiai, numatyta, kad Bulgarijos migruojantiems darbuotojams, teisėtai gyvenantiems ir dirbantiems kitoje valstybėje narėje, netaikomas labiau ribojantis režimas nei migruojantiems darbuotojams iš trečiųjų šalių.
(13)  –	Šis principas, pagal kurį antrinės teisės aktai išlaiko savo teisinį statusą valstybių stojimo į Sąjungą laikotarpiu, įtvirtintas Sąjungos teisėje. Jis, be kita ko, įtvirtintas Protokolo 8 straipsnio 1 dalyje, kurioje numatyta, kad institucijų priimti aktai, su kuriais susijusios šiame Protokole nustatytos pereinamojo laikotarpio nuostatos, išlaiko savo teisinį statusą. Šiuo klausimu žr. 1988 m. rugsėjo 20 d. Sprendimą Ispanija prieš Tarybą
(203/86, Rink. p. 4563, 5 punktas).
(14)  –	Šiuo klausimu reikia pažymėti, kad toks prioritetinis vertinimas nereiškia trečiųjų šalių piliečių diskriminavimo, draudžiamo Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 21 straipsniu. Tai taikytina ir kai antrinės teisės nuostatos taikomos trečiųjų šalių piliečiams.
(15)  –	Šiuo aspektu taip pat reikia pažymėti, kad, remiantis Teisingumo Teismo praktika, Stojimo akto nuostatos, kuriomis leidžiama nukrypti nuo Sutarties taisyklių, atitinkamų Sutarties nuostatų atžvilgiu aiškinamos siaurai ir turi būti taikomos tik tiek, kiek tai būtina jo tikslams pasiekti. Šiuo klausimu žr. 2009 m. balandžio 28 d. Sprendimą Apostolides
(C-420/07, Rink. p. I-3571, 35 punktą ir jame nurodytą teismo praktiką). Šioje byloje tai reiškia, kad Bulgarijos piliečio statusas turėtų kuo mažiau skirtis nuo kitų valstybių narių piliečių statuso.
(16)  –	Pagal analogiją žr. 2011 m. vasario 10 d. Sprendimą Vicoplus ir kt.
(C-307/09‐C-308/09 ir C-309/09, Rink. p. I-453, 35 punktas).
(17)  –	Žr., be kita ko, 2011 m. kovo 3 d. Sprendimą Auto Nikolovi
(C-203/10, Rink. p. I-1083, 61 punktas ir jame nurodyta teismo praktika) ir 2011 m. lapkričio 24 d. Sprendimą ASNEF ir FECEMD
(C-468/10 ir C-469/10, Rink. p. I-12181, 51 punktas).
(18)  –	Dėl pareigos aiškinti taip, kad aiškinimas atitiktų Sąjungos teisę, žr., be kita ko, 2009 m. balandžio 23 d. Sprendimą Angelidaki ir kt.
(C-378/07–C-380/07, Rink. p. I-3071, 197–207 punktai ir juose nurodyta teismo praktika).
(19)  –	Kitaip tariant, padėtis gali būti laikoma išimtine bent jau trimis atvejais. Pirma, tai gali būti regiono problema, kai regiono nedarbo lygis yra akivaizdžiai didesnis nei nacionalinis vidurkis. Antra, išimtinė padėtis taip pat gali būti susijusi su sektorių pusiausvyros nebuvimu, kai tam tikras darbo rinkos sektorius patiria didelių sunkumų. Galiausiai, trečia, nacionaliniu lygiu darbo padėtis išimtiniais atvejais gali pablogėti. Dabartinė darbo padėtis Ispanijoje gali iliustruoti šį atvejį.
(20)  –	Taip pat reikia pažymėti, kad 2011 m. lapkričio 22 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutartimi byla Komisija prieš Austriją
(C-568/10) buvo išbraukta iš Teisingumo Teismo registro. Šioje byloje Komisija kaltino Austrijos Respubliką tuo, kad ji, palikdama galioti prieš tai nurodytą nacionalinę teisę, neįvykdė įsipareigojimų pagal Direktyvos 2004/114 17 straipsnį. Tačiau Komisija atsiėmė ieškinį šioje byloje 2010 m. spalio 4 d., nes AuslBG
4 straipsnis buvo pakeistas įtvirtinus taisyklę, kad prieš išduodant darbo leidimus trečiųjų šalių piliečiams studentams nebereikia atlikti sisteminio darbo rinkos tyrimo.
(21)  –	Žr. išnašą šios išvados 19 p.
(22)  –	Žr., be kita ko, 2011 m. gruodžio 1 d. Sprendimą Painer
(C-145/10, Rink. p. I-12533, 105 punktas ir jame nurodyta teismo praktika).
(23)  –	Ten pat (106 punktas ir jame nurodyta teismo praktika).
(24)  –	Pagal analogiją žr. minėtą Sprendimą Painer
(107 punktas).