62021CC0770
JEAN RICHARD DE LA TOUR
FŐTANÁCSNOK INDÍTVÁNYA
Az ismertetés napja: 2023. április 20. (
1
)
C‑770/21. sz. ügy
„OGL‑Food Trade Lebensmittelvertrieb” GmbH
kontra
Direktor na Teritorialna direktsia „Mitnitsa Plovdiv” pri Agentsia „Mitnitsi”
(az Administrativen sad Sofia‑grad [szófiai közigazgatási bíróság, Bulgária] által benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem)
„Előzetes döntéshozatal – Uniós Vámkódex – Azon gyümölcsök és zöldségek vámértékének meghatározása, amelyekre belépési ár alkalmazandó – A behozatali átalányértéknél magasabb bejelentett ügyleti érték – A termékeknek az ügyleti érték helyességét alátámasztó feltételek mellett történő elhelyezése – Veszteséggel történő értékesítés – A vámtartozást megállapító határozat bírósági felülvizsgálata – A behozatalra vonatkozó kereskedelmi szerződés hiánya – A »jogilag elismert üzlettársaknak minősülő személyek« fogalma”
I. Bevezetés
1.
Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem a következők értelmezésére vonatkozik:
–
a 2016. december 14‑i (EU) 2016/2339 európai parlamenti és tanácsi rendelettel (
2
) módosított, az Uniós Vámkódex létrehozásáról szóló, 2013. október 9‑i 952/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (
3
) 22., 44., 70. és 74. cikke;
–
a 2018. április 18‑i (EU) 2018/604 bizottsági végrehajtási rendelettel (
4
) módosított, az Uniós Vámkódex létrehozásáról szóló 952/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet egyes rendelkezéseinek végrehajtására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 2015. november 24‑i (EU) 2015/2447 bizottsági végrehajtási rendelet (
5
) 127. és 142. cikke; valamint
–
a 2018. június 7‑i (EU) 2018/1145 felhatalmazáson alapuló bizottsági rendelettel (
6
) módosított, az 1308/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletnek a gyümölcs‑, zöldség‑, feldolgozottgyümölcs‑ és feldolgozottzöldség‑ágazat tekintetében történő kiegészítéséről, az 1306/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletnek az említett ágazatokban alkalmazandó szankciók tekintetében történő kiegészítéséről, valamint az 543/2011/EU bizottsági végrehajtási rendelet módosításáról szóló, 2017. március 13‑i (EU) 2017/891 felhatalmazáson alapuló bizottsági rendelet (
7
) 75. cikke.
2.
Ezt a kérelmet az OGL‑Food Trade Lebensmittelvertrieb GmbH (a továbbiakban: OGL‑Food) társaság és a Direktor na Teritorialna direktsia „Mitnitsa Plovdiv” pri Agentsia „Mitnitsi” (a vámhatóság plovdivi területi igazgatóságának igazgatója, Bulgária, a továbbiakban: a vámhatóság igazgatója) között a Törökországból származó friss cukkini behozatala során bejelentett ügyleti érték tárgyában folyamatban lévő jogvitában terjesztették elő.
3.
Ez az ügy alkalmat ad a Bíróságnak arra, hogy pontosítsa azokat a feltételeket, amelyek mellett a vámhatóságok ügyleti értéket elutasító határozata bíróság előtt megtámadható, és különösen azt, hogy e határozat bíróság előtti megtámadásának szakaszában módosítható‑e ezen határozat indokolása.
4.
A jelen indítványban, amely a Bíróság kérésére az előzetes döntéshozatalra előterjesztett első és második kérdés vizsgálatára korlátozódik, azt a választ fogom javasolni, hogy egyrészt a vámhatósági határozat indokolása az annak megtámadására irányuló bírósági eljárás szakaszában nem módosítható, és másrészt – másodlagosan –, hogy a jogilag elismert üzlettársi viszony értékelése a nemzeti jog hatálya alá tartozik, következésképpen a kérdést előterjesztő bíróság által javasolt értékelési szempontok csak akkor relevánsak, ha a nemzeti jog alapján lehetővé teszik a jogilag elismert üzlettársi viszony megállapítását.
II. Jogi háttér
A.
A vámjogszabályok
1. Az Uniós Vámkódex
5.
Az Uniós Vámkódex 1. cikke (1) bekezdésének szövege a következő:
„Ez a rendelet létrehozza az Uniós Vámkódexet […] amely megállapítja az [Európai] Unió vámterületére beszállításra kerülő vagy onnan kiszállításra kerülő árukra alkalmazandó általános szabályokat és eljárásokat.
A nemzetközi jog és a nemzetközi egyezmények, valamint az egyéb tárgykörökre vonatkozó uniós jogszabályok sérelme nélkül a Vámkódex egységesen alkalmazandó az Unió vámterületének egészén.”
6.
Az Uniós Vámkódex 5. cikkének 1. és 3. pontja előírja:
„A[z Uniós] Vámkódex alkalmazásában:
1.
»vámhatóságok«: a tagállamoknak a vámjogszabályok alkalmazásáért felelős vámigazgatásai és mindazok az egyéb hatóságok, amelyeket a nemzeti jog bizonyos vámjogszabályok alkalmazására felhatalmaz;
[…]
3.
»vámellenőrzések«: a vámhatóságok által elvégzett konkrét intézkedések, amelyek célja az, hogy biztosítsák az Unió vámterülete és az e területen kívüli országok vagy területek között szállított áruk belépését, kilépését, árutovábbítását, szállítását, tárolását és meghatározott célra történő felhasználását, valamint a nem uniós áruknak és a meghatározott célra történő felhasználás alatt lévő áruknak az Unió vámterületén belüli jelenlétét és szállítását szabályozó vámjogszabályoknak és a más jogszabályoknak való megfelelést”.
7.
E kódex „Kérelem alapján hozott határozatok” című 22. cikkének (6) és (7) bekezdése a következőképpen rendelkezik:
„(6)   Egy olyan határozat meghozatala előtt, amely hátrányosan érintené a kérelmezőt, a vámhatóságoknak közölniük kell a határozatuk alapjául használni kívánt okokat a kérelmezővel, akinek meg kell adni a lehetőséget arra, hogy kifejezze álláspontját egy attól a naptól számított, meghatározott időtartamon belül, amelyen a közlést megkapta vagy úgy tekintendő, hogy megkapta. Ezen időtartam lejártát követően a kérelmezőt megfelelő formában értesíteni kell a határozatról.
[…]
(7)   A kérelmezőt hátrányosan érintő határozatban meg kell jelölni az alapjául szolgáló okokat és utalni kell a 44. cikkben meghatározott jogorvoslati jogra.”
8.
Az említett kódex „Előzetes kérelem nélkül hozott határozatok” című 29. cikke szerint:
„Kivéve, amikor a vámhatóság igazságszolgáltatási szervként jár el, a 22. cikk (4), (5), (6) és (7) bekezdése […] vonatkozik azokra a határozatokra is, amelyeket a vámhatóságok az érintett személy előzetes kérelme nélkül hoztak.”
9.
Ugyanezen kódex „Jogorvoslati jog” címet viselő 44. cikke előírja:
„(1)   Bármely személynek joga van jogorvoslati kérelmet benyújtani a vámhatóság által a vámjogszabályok alkalmazásával kapcsolatban hozott bármely olyan határozat ellen, amely őt közvetlenül és személyesen érinti.
[…]
(2)   A jogorvoslati jog legalább két lépésben gyakorolható:
a)
első lépésben a tagállamok által erre a célra kijelölt vámhatóság vagy igazságügyi hatóság vagy más szerv előtt;
b)
ezt követően valamely olyan, döntéseiben magasabb szintű független szerv előtt, amely lehet igazságügyi hatóság vagy ezzel egyenértékű szakosodott szerv, a tagállamokban hatályban lévő rendelkezéseknek megfelelően.
[…]
(4)   A tagállamoknak gondoskodniuk kell arról, hogy a jogorvoslati eljárás lehetővé tegye a vámhatóságok által hozott határozatok gyors megerősítését vagy kijavítását.”
10.
Az Uniós Vámkódexnek „A vámérték megállapításának az ügyleti értéken alapuló módszere” című 70. cikkének szövege a következő:
„(1)   Az áru vámértékének elsődleges alapja az ügyleti érték, azaz az áruért az Unió vámterületére irányuló kivitel céljából történő eladáskor ténylegesen kifizetett vagy kifizetendő – szükség esetén kiigazított – ár.
(2)   A ténylegesen kifizetett vagy kifizetendő ár a behozott áruért a vevő részéről az eladónak vagy a vevő részéről harmadik félnek az eladó javára teljesített vagy teljesítendő teljes kifizetés, és a behozott áru eladásának feltételeként teljesített vagy teljesítendő minden kifizetést magában kell foglalnia.
(3)   Az ügyleti értéket kell alkalmazni valamennyi következő feltétel teljesítése esetén:
[…]
d)
a vevő és az eladó nincs kapcsolatban egymással, vagy a kapcsolat nem befolyásolta az árat.”
11.
E kódex „A vámérték megállapításának másodlagos módszerei” című 74. cikkének (1) és (2) bekezdése a következőket mondja ki:
„(1)   Ha az áru vámértéke a 70. cikk alapján nem határozható meg, akkor a (2) bekezdés a)–d) pontját kell alkalmazni – ebben a sorrendben – az első olyan pontig, amely szerint az áru vámértéke meghatározható.
[…]
(2)   Az (1) bekezdés értelmében a vámérték:
[…]
c)
azon az egységáron alapuló érték, amelyen a behozott árut, vagy az azonos vagy hasonló behozott árut a legnagyobb összmennyiségben értékesítették az Unió vámterületén belül az eladókkal kapcsolatban nem lévő személyek számára […]
[…]”
2. Az Uniós Vámkódex végrehajtási rendelete
12.
Az Uniós Vámkódex végrehajtási rendeletének II. címében, amely „[a]zok[ra] a tényezők[re vonatkozik], amelyek alapján az áruforgalomra vonatkozó behozatali és kiviteli vámot és más intézkedéseket alkalmazzák”, található „Az áruk vámértéke” című 3. fejezethez tartozó 127. cikk, amelynek szövege a következő:
„(A[z Uniós] Vámkódex 70. cikke (3) bekezdésének d) pontja)
(1)   E fejezet alkalmazásában két személy akkor tekintendő egymással kapcsolatban állónak, ha a következő feltételek egyike teljesül:
[…]
b)
jogilag elismert üzlettársak;
[…]
e)
egyikük közvetve vagy közvetlenül ellenőrzi a másikat;
f)
harmadik személy közvetve vagy közvetlenül mindkettőjüket ellenőrzi;
g)
együtt közvetlenül vagy közvetve ellenőriznek egy harmadik személyt;
[…]”
13.
E végrehajtási rendelet „Kapcsolatban álló személyek közötti ügyletek” 134. cikke előírja:
„(A[z Uniós] Vámkódex 70. cikke (3) bekezdésének d) pontja)
(1)   Ha a vevő és az eladó kapcsolatban állnak, annak meghatározása érdekében, hogy ez a kapcsolat nem befolyásolta‑e az árat, szükség esetén meg kell vizsgálni az eladás körülményeit és a nyilatkozattevőnek lehetőséget kell adni arra, hogy szükség esetén további részletes információkat szolgáltasson ezekről a körülményekről.
(2)   Mindazonáltal az árukat a[z Uniós] Vámkódex 70. cikke (1) bekezdésének megfelelően kell értékelni, ha a nyilatkozattevő bizonyítja, hogy a bejelentett ügyleti érték szorosan közelít a következő, azonos vagy közel azonos időpontban meghatározott összehasonlító értékek egyikéhez:
[…]
b)
azonos vagy hasonló áruknak a[z Uniós] Vámkódex 74. cikke (2) bekezdése c) pontjának megfelelően meghatározott vámértéke;
[…]”
14.
Az említett végrehajtási rendelet „Levonásos módszer” című 142. cikke a következőképpen rendelkezik:
„(A[z Uniós] Vámkódex 74. cikke (2) bekezdésének c) pontja)
(1)   A vámértéknek a[z Uniós] Vámkódex 74. cikke (2) bekezdésének c) pontja szerinti meghatározásához alkalmazott egységár az az ár, amelyen a behozott árukat vagy a behozott azonos vagy hasonló árukat az értékelendő áruk behozatalával azonos vagy közel azonos időpontban az Unióban a behozatalkori állapotban értékesítik.
[…]
(4)   A következő eladások nem vehetők figyelembe a vámértéknek a[z Uniós] Vámkódex 74. cikke (2) bekezdésének c) pontja szerinti meghatározása céljából:
[…]
b)
kapcsolatban álló személyeknek történő eladás;
[…]
(5)   A vámérték meghatározása során a következőket kell levonni az (1)–(4) bekezdés szerint meghatározott egységárból:
[…]
c)
behozatali vámok és az Unió vámterületén az áruk behozatala vagy eladása miatt fizetendő egyéb díjak.
[…]”
B.
Az azon gyümölcsök és zöldségek behozatalára vonatkozó jogszabályok, amelyekre belépési ár alkalmazandó
1. Az 1308/2013/EU rendelet
15.
A 2017. december 13‑i (EU) 2017/2393 európai parlamenti és tanácsi rendelettel (
8
) módosított, a mezőgazdasági termékpiacok közös szervezésének létrehozásáról és a 922/72/EGK, a 234/79/EGK, az 1037/2001/EK és az 1234/2007/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2013. december 17‑i 1308/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (
9
) (147) preambulumbekezdése kimondja:
„Egyes termékek esetében fenn kell tartani a belépésiár‑rendszert. A belépésiár‑rendszer hatékonyságának biztosítása érdekében a[z Európai] Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy bizonyos jogi aktusokat fogadjon el a szállítmány bejelentett ára valódiságának behozatali átalányérték használatával történő ellenőrzése, valamint azon feltételek meghatározása tekintetében, amelyek mellett biztosíték letétbe helyezésére van szükség.”
16.
Az 1308/2013 rendelet „A belépési árak rendszere a gyümölcs‑ és zöldség‑, a feldolgozottgyümölcs‑ és feldolgozottzöldség‑ és a borágazat egyes termékei esetében” című 181. cikke a következőképpen rendelkezik:
„(1)   A gyümölcs‑ és zöldség‑, illetve a feldolgozottgyümölcs‑ és feldolgozottzöldség‑ágazat termékeire, valamint a szőlőlére és a mustra vonatkozó, a közös vámtarifa szerinti vámtétel alkalmazása céljából a szállítmány belépési ára megegyezik annak – a 2913/92/EGK […] rendelet[ (
10
)] […] és a 2454/93/EGK bizottsági rendelet[ (
11
)] szerint kiszámított – vámértékével.
(2)   A rendszer hatékonyságának biztosítása érdekében a Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy a 227. cikknek megfelelően felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el, melyekben előírja, hogy behozatali átalányérték használatával ellenőrizni kell a szállítmány bejelentett belépési árának valós voltát, valamint meghatározza azokat a feltételeket, amelyek mellett biztosíték letétbe helyezésére van szükség.
(3)   A Bizottság végrehajtási jogi aktusok útján elfogadja a [(2)] bekezdésben említett behozatali átalányérték kiszámításához szükséges szabályokat. E végrehajtási jogi aktusokat a 229. cikk (2) bekezdésében említett vizsgálóbizottsági eljárásnak megfelelően kell elfogadni.”
2. A 2017/891 felhatalmazáson alapuló rendelet
17.
A 2017/891 felhatalmazáson alapuló rendelet „Harmadik országokkal folytatott kereskedelem – belépési árrendszer” címet viselő III. címe a 73–75. cikket foglalja magában.
18.
E felhatalmazáson alapuló rendelet „A behozott termékek árának és mennyiségének bejelentése” című 74. cikkének (1) bekezdése a következőket írja elő:
„A tagállam a VII. melléklet A. részében felsorolt valamennyi termékre és időszakra, minden piaci nap és minden származás tekintetében legkésőbb a következő munkanapon (brüsszeli idő szerint) déli 12:00 óráig közli a Bizottsággal:
a)
a harmadik országokból importált és a tagállam importpiacain forgalmazott termékek reprezentatív átlagárait; továbbá
b)
az a) pontban említett árakhoz tartozó teljes mennyiségeket.
Az első albekezdés a) pontjának alkalmazásában a tagállamok értesítik a Bizottságot az általuk reprezentatívnak minősített importpiacokról, amelyeknek magukba kell foglalniuk Londont, Milánót, Perpignan‑t és Rungis‑t.
Amennyiben az első albekezdés b) pontjában említett teljes mennyiségek összesen tíz tonnánál kevesebbet tesznek ki, a vonatkozó árakat nem kell közölni a Bizottsággal.”
19.
Az említett felhatalmazáson alapuló rendelet „Belépési áron alapuló rendszer” című 75. cikke szerint:
„(1)   Az [1308/2013] rendelet 181. cikke (1) bekezdésének alkalmazásában a szóban forgó cikkben említett gyümölcs‑ és zöldség‑, illetve a feldolgozottgyümölcs‑ és feldolgozottzöldség‑ágazati termékek az e rendelet VII. mellékletében felsorolt termékek.
(2)   Ha a VII. melléklet A. részében felsorolt termékek vámértékét a[z Uniós Vámkódex] 70. cikkében említett ügyleti érték alapján határozzák meg, és a vámérték a termékek szabad forgalomba bocsátására vonatkozó árunyilatkozat kiállításakor több mint 8%‑kal meghaladja a Bizottság által behozatali átalányértékként kiszámított átalányösszeget, az importőrnek letétbe kell helyeznie az [Uniós Vámkódex végrehajtási rendeletének] 148. cikkében említett biztosítékot. Ebben az esetben az e rendelet VII. mellékletének A. részében felsorolt termékekre végső soron kivethető behozatali vámok összege annak az összegnek felel meg, amit akkor kellett volna fizetni, ha a termék besorolása a behozatali átalányérték alapján történt volna.
[…]
(3)   Ha a VII. melléklet A. részében felsorolt termékek vámértékét a[z Uniós Vámkódex] 74. cikke (2) bekezdésének c) pontja szerint számítják ki, a vám levonása során az (EU) 2017/892 végrehajtási rendelet[ (
12
)] 38. cikkének (1) bekezdésében előírt szabályok alkalmazandók. Ebben az esetben az importőr köteles biztosítékot letétbe helyezni, amelynek összege egyenlő annak a vámnak az összegével, amit akkor fizetett volna, ha a termékek besorolása az alkalmazandó behozatali átalányérték alapján történt volna.
(4)   A bizományi szerződés alapján behozott termékek vámértékét közvetlenül a[z Uniós Vámkódex] 74. cikke (2) bekezdése c) pontjának megfelelően kell megállapítani, és ennek céljára a hatályos időszakra a[2017/892] végrehajtási rendelet 38. cikke szerint kiszámított behozatali átalányértéket kell alkalmazni.
(5)   Az importőrnek az adott termékek értékesítésétől számítva – a szabad forgalomba bocsátáshoz benyújtott árunyilatkozat elfogadásának időpontjától számított négy hónapos határidőn belül – egy hónap áll rendelkezésére annak bizonyítására, hogy a tételt olyan feltételek mellett helyezte el, amelyek alátámasztják a[z Uniós Vámkódex] 70. cikkében említett árak helyességét, illetve arra, hogy meghatározza ugyanazon [kódex] 74. cikke (2) bekezdésének c) pontjában említett vámértéket.
A fenti határidők valamelyikének elmulasztása a letétbe helyezett biztosíték elvesztését vonja maga után, a (6) bekezdés alkalmazásának sérelme nélkül.
A letétbe helyezett biztosíték felszabadítására olyan mértékben kerül sor, amennyire a vámhatóság kielégítő bizonyítékot kap az értékesítés tényleges feltételeiről. Ellenkező esetben a biztosítékot a behozatali vámok ellentételezéseként vissza kell tartani.
Annak bizonyítása érdekében, hogy a tétel elhelyezése az első albekezdésben meghatározott feltételek mellett történt, az importőrnek a számla mellett hozzáférhetővé kell tennie az érintett tétel egyes termékeinek értékesítésére és elhelyezésére vonatkozó, a releváns vámellenőrzések elvégzéséhez szükséges minden dokumentumot, ideértve a tétel szállítási, biztosítási, kezelési és raktározási dokumentumait.
[…]
(6)   Az (5) bekezdés első albekezdésében említett négy hónapos határidőt az importőr kellően indokolt kérésére az illetékes tagállami hatóság legfeljebb három hónappal meghosszabbíthatja.
[…]”
20.
A 2017/891 felhatalmazáson alapuló rendelet VII. mellékletének A. része többek között a következő bejegyzést tartalmazza:
KN‑kód
Árumegnevezés
Alkalmazási időszak
0709 90 70
Cukkini
Január 1‑jétől december 31‑ig
3. A 2017/892 végrehajtási rendelet
21.
A 2017/892 végrehajtási rendelet „Behozatali átalányérték” című 38. cikkének (1) és (2) bekezdése a következőképpen rendelkezik:
„(1)   A Bizottság a[2017/891] felhatalmazáson alapuló rendelet VII. mellékletének A. részében szereplő összes termékre és alkalmazási időszakra nézve minden munkanapon és minden származási helyre vonatkozóan behozatali átalányértéket rögzít, amely az említett rendelet 74. cikkében említett reprezentatív árak súlyozott átlagának 100 kilogrammonként 5 EUR átalányösszeggel, valamint az értékvámokkal csökkentett értéke.
(2)   Amennyiben a[2017/891] felhatalmazáson alapuló rendelet VII. mellékletének A. részében szereplő termékekre és alkalmazási időszakokra nézve behozatali átalányérték kerül meghatározásra az említett rendelet 74. és 75. cikkének, valamint e cikknek megfelelően, úgy a[z Uniós Vámkódex végrehajtási rendeletének] 142. cikkében említett egységár nem alkalmazandó. Az egységárat ilyen esetben az (1) bekezdésben említett behozatali átalányérték helyettesíti.”
4. A 2658/87/EGK rendelet
22.
A 2018. október 11‑i (EU) 2018/1602 bizottsági végrehajtási rendelettel (
13
) módosított, a vám‑ és a statisztikai nómenklatúráról, valamint a Közös Vámtarifáról szóló, 1987. július 23‑i 2658/87/EGK tanácsi rendelet (
14
) I. melléklete harmadik része I. szakaszának „Azok a termékek, amelyekre belépési ár alkalmazandó” című 2. melléklete többek között a következő bejegyzést tartalmazza:
KN‑kód
Árumegnevezés
Szerződéses vámtétel (%)
0709 93 10
Cukkini
[…]
[…]
[…]
április 1‑jétől május 31‑ig
a belépési ár 100 kg nettó tömegre vetítve
legalább 69,2 €
12,8
legalább 67,8 €, de alacsonyabb, mint 69,2 €
12,8 + 1,4 €/100 kg/net
legalább 66,4 €, de alacsonyabb, mint 67,8 €
12,8 + 2,8 €/100 kg/net
legalább 65 €, de alacsonyabb, mint 66,4 €
12,8 + 4,2 €/100 kg/net
legalább 63,7 €, de alacsonyabb, mint 65 €
12,8 + 5,5 €/100 kg/net
alacsonyabb, mint 63,7 €
12,8 + 15,2 €/100 kg/net
[…]
[…]
[…]
III. Az alapügy tényállása és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
23.
2019. április 23‑án az OGL‑Food mint importőr vámáru‑nyilatkozatot nyújtott be a svilengradi (Bulgária) vámhivatalhoz, amelyben a 07099310 vámtarifaalszám alá tartozó, 4800 kg nettó súlyú, Törökországból származó „friss cukkini” (a továbbiakban: vitatott tétel) behozatalát jelentette be szabad forgalomba bocsátás céljából, végső fogyasztásra szánva, amelynek 100 kg‑onkénti vámértéke átszámítva 90,81 eurót tett ki. Az exportőr egy antalyai (Törökország) székhelyű társaság volt.
24.
A Bizottság a bárhonnan származó cukkini behozatali átalányértékét 2019. április 23‑ára 53,80 euró/100 kg összegben állapította meg. Mivel a vitatott tétel tekintetében bejelentett ügyleti érték több mint 8%‑kal meghaladta ezt a behozatali átalányértéket, az OGL‑Food a 2017/891 felhatalmazáson alapuló rendelet 75. cikkének (2) bekezdése alapján 982,17 leva (BGN) (körülbelül 502 euró) biztosítékot helyezett letétbe.
25.
2019. április 24‑i levelében a vámhatóság, miután a vitatott tétel megvásárlásáért fizetett teljes árat az OGL‑Foodnál felmerült különböző költségekre figyelemmel 109,6 euró/100 kg‑ban állapította meg, arról tájékoztatta az OGL‑Foodot, hogy a 2017/891 felhatalmazáson alapuló rendelet 75. cikke (5) bekezdése alapján bizonyítania kell, hogy a vitatott tételt a bejelentett vámérték helyességét igazoló feltételek mellett hozták forgalomba.
26.
2019. május 23‑án az OGL‑Food több, többek között a vitatott tétel vásárlására és értékesítésére vonatkozó dokumentumot nyújtott be a vámhatóságnak, és a benyújtott bizonyítékok alapján kérte a nyújtott biztosíték felszabadítását.
27.
Az eladási ár meghatározására vonatkozó referencia‑számítások szerint az OGL‑Food a vitatott tételt 106 euró/100 kg áron értékesítette. Mivel ez az ár alacsonyabb volt az OGL‑Food által a vitatott tétel megvásárlásáért fizetett 109,6 euró/100 kg teljes vételárnál, a vámhatóság úgy ítélte meg, hogy az OGL‑Food nem bizonyította a vitatott tételnek a bejelentett ügyleti érték helyességét alátámasztó feltételek mellett történő értékesítését. E körülmények között a 2017/891 felhatalmazáson alapuló rendelet 75. cikke (5) bekezdése harmadik albekezdésének megfelelően a biztosítékot a behozatali vámok ellentételezésként vissza kellett tartani.
28.
Az Uniós Vámkódex 22. cikkének (6) bekezdése alapján az OGL‑Foodot tájékoztatták azokról az indokokról, amelyekre a vámhatóság igazgatója határozatát alapítani szándékozott, és felkérték, hogy 30 napon belül ismertesse álláspontját.
29.
Észrevételeiben az OGL‑Food először is arra hivatkozott, hogy a 2017/891 felhatalmazáson alapuló rendelet 75. cikke a vámértékként bejelentett ügyleti érték helyességének bizonyítása érdekében nem ír elő nyereséggel történő továbbértékesítést. Ezt követően hangsúlyozta, hogy ez az értékesítés a Lidl nemzetközi hipermarketlánccal régóta fennálló kereskedelmi kapcsolatba illeszkedett, és hogy egy hosszabb időszak vizsgálata lehetővé tette volna nyereség elérésének megállapítását. Végül az OGL‑Food megjegyezte, hogy az az ár, amelyen a vitatott tételt értékesítette, jóval magasabb, mint a Bizottság által e termékek tekintetében 2019. április 23‑ára kiszámított behozatali átalányérték.
30.
2020. október 30‑i határozatával (
15
) a vámhatóság igazgatója többek között úgy határozott, hogy a nyújtott biztosítékot vissza kell tartani a 982,17 BGN‑ben megállapított behozatali vámok ellentételezéseként. E határozat először is azon alapul, hogy az OGL‑Food nem szolgáltatott olyan információkat, amelyek megmagyarázhatnák a 90,81 euró/100 kg bejelentett ügyleti érték és az 53,80 euró/100 kg behozatali átalányérték közötti jelentős különbséget, mint például az – egyszerűen 1. osztályba tartozóként leírt – vitatott tétel különleges minősége vagy biotermék jellege. Másodszor, a vámhatóság igazgatója figyelembe vette a vitatott tétel eladása során realizált veszteséget annak megállapítása érdekében, hogy az OGL‑Food nem bizonyította annak a 2017/891 felhatalmazáson alapuló rendelet 75. cikkének (5) bekezdése értelmében a bejelentett ügyleti érték helyességét alátámasztó feltételek mellett történő elhelyezését.
31.
A 2020. október 30‑i határozat megsemmisítése iránt az Administrativen sad Sofia‑grad (szófiai közigazgatási bíróság, Bulgária) előtt előterjesztett keresetének alátámasztása érdekében az OGL‑Food arra hivatkozik, hogy a vámhatósághoz benyújtott, nem vitatott bizonyítékok alátámasztják, hogy a bejelentett ügyleti érték megfelel az Uniós Vámkódex 70. cikkében foglalt feltételeknek. Ebben az összefüggésben az OGL‑Food kifejti egyrészt, hogy a hasonló termékek egy konkrét ügyfél részére történő értékesítéséből származó nyereség fennállását havonta, és nem az egyes egyedi ügyletek szintjén kell kiszámítani. Másrészt a vitatott tétel Unió piacán történő értékesítésének az Uniós Vámkódex 74. cikke (2) bekezdése c) pontjának megfelelően kiszámított ára alátámasztja a bejelentett ügyleti érték helyességét. Az OGL‑Food hozzáteszi egyebekben, hogy ő és a Lidl nem minősülnek az Uniós Vámkódex végrehajtási rendelete 127. cikke (1) bekezdésének b) pontja értelmében vett üzlettársaknak.
32.
A vámhatóság igazgatója először is hangsúlyozza, hogy az OGL‑Food nem szolgáltatott olyan bizonyítékokat, amelyek igazolhatták volna a bejelentett ügyleti értéknek a behozatali átalányértékhez viszonyított magas szintjét, mint például az érintett termékek különleges minősége vagy biotermék jellege. Másodszor, az, hogy az OGL‑Food veszteséggel értékesíti a vitatott tételt, nem felel meg a piaci logikának, amely szerint nyereségszerzésre kellene törekednie. Harmadszor, az Uniós Vámkódex a 2017/891 felhatalmazáson alapuló rendelet sérelme nélkül alkalmazandó. Márpedig ez utóbbi kizárja annak lehetőségét, hogy a vitatott tétel behozatala céljából bejelentett ügyleti érték helyességének értékelése érdekében más behozatali ügyleteket is figyelembe vegyenek. Ezenkívül negyedszer, a vámérték meghatározásának az Uniós Vámkódex 74. cikke (2) bekezdésének c) pontjában előírt másodlagos módszere a jelen ügyben nem alkalmazható.
33.
Úgy tűnik, hogy a kérdést előterjesztő bíróság úgy ítéli meg, hogy a 2020. október 30‑i határozatban szereplő, az OGL‑Food számára hátrányos elemzés nem felel meg a nemzeti bíróságok 2017/891 felhatalmazáson alapuló rendelet 75. cikke (5) bekezdésének értelmezésére vonatkozó ítélkezési gyakorlatának. Mindemellett e bíróság úgy véli továbbá, hogy az OGL‑Food által felhozott érvek megalapozatlanok. Közelebbről, az említett bíróság szerint meg kell vizsgálni, hogy az OGL‑Food olyan kapcsolatot tart‑e fenn az exportőrrel és annak uniós ügyfelével, a Lidllel, amely lehetővé teszi, hogy őket az Uniós Vámkódex 70. cikke (3) bekezdésének d) pontja és 74. cikke (2) bekezdésének c) pontja értelmében egymással kapcsolatban álló személyeknek lehessen minősíteni.
34.
Egyrészt ugyanis értékelni kell, hogy a felek közötti kereskedelmi szerződés vagy más jogi kapcsolat hiányában az alapügyben szóban forgó tartós, időszakos és ismétlődő beszerzési kapcsolatok, amelyek a számlákban és a számláknak a könyvelésben történő rögzítésében is tükröződnek, elegendőek‑e ahhoz, hogy az exportőr és az OGL‑Food az Uniós Vámkódex végrehajtási rendelete 127. cikke (1) bekezdésének b) pontja értelmében vett, „jogilag elismert üzlettársaknak”, tehát az Uniós Vámkódex 70. cikke (3) bekezdésének d) pontja értelmében vett kapcsolatban álló személyeknek minősüljenek, ami annak vizsgálatát teszi szükségessé, hogy e kapcsolat befolyásolta‑e a tétel bejelentett ügyleti értékét.
35.
Másrészt a kérdést előterjesztő bíróság előtt az OGL‑Food arra hivatkozott, hogy a vámhatóságnak el kellett volna fogadnia a bejelentett ügyleti értéket, mivel az közel állt az azonos vagy hasonló áruknak az Uniós Vámkódex 74. cikke (2) bekezdése c) pontjának megfelelően meghatározott vámértékéhez, amelyet az igazságügyi szakértő a kérésére kiszámított. E bíróság úgy véli, hogy ezen, az Uniós Vámkódex végrehajtási rendelete 134. cikke (2) bekezdésének b) pontján alapuló érv relevanciájának értékeléséhez azt kell vizsgálni, hogy az OGL‑Food és a kereskedelem első szakaszán belüli vevője, a Lidl az Uniós Vámkódex 74. cikke (2) bekezdésének c) pontja és az Uniós Vámkódex végrehajtási rendelete – előbbi rendelkezés végrehajtási szabályait megállapító – 142. cikke (4) bekezdésének b) pontja értelmében egymással kapcsolatban álló személyeknek minősülnek‑e. E tekintetben az említett bíróság úgy véli, hogy az „egymással kapcsolatban álló személyek” fogalma ugyanazzal a jelentéssel bír az Uniós Vámkódex 70. cikke (3) bekezdésének d) pontjában és 74. cikke (2) bekezdésének c) pontjában, mint az Uniós Vámkódex végrehajtási rendelete 127. cikkének (1) bekezdésében és 142. cikke (4) bekezdésének b) pontjában.
36.
Mindazonáltal a kérdést előterjesztő bíróságban felmerül a kérdés, hogy az importőr hivatkozhat‑e először a vámtartozást megállapító határozattal szembeni kereset benyújtásakor, vagyis a 2017/891 felhatalmazáson alapuló rendelet 75. cikkének (5) és (6) bekezdésében előírt – a biztosíték elvesztését maga után vonó – határidők lejártát követően az Uniós Vámkódex 74. cikke (2) bekezdésének c) pontjában előírt levonásos módszerre. (
16
) Nemleges válasz esetén e bíróságnak kétségei vannak az importőr védelemhez való jogának tiszteletben tartását illetően, valamint a tekintetben, hogy megállapíthatja‑e, hogy az importőr az exportőrrel vagy annak uniós ügyfelével az utóbbi rendelkezések értelmében kapcsolatban álló személy, jóllehet a vámtartozást megállapító határozat nem ezen okból utasította el az ügyleti értéket.
37.
A kérdést előterjesztő bíróság arra is keresi a választ, hogy a 2017/891 felhatalmazáson alapuló rendelet 75. cikkének (5) bekezdését úgy kell‑e értelmezni, hogy az importőrnek adásvételi szerződést vagy más, azzal egyenértékű dokumentumot kell benyújtania, hogy a vámhatóság figyelembe veheti‑e azt a tényt, hogy a vitatott tételt veszteséggel értékesítették az uniós piacon, és hogy e veszteséges értékesítés körülményei relevánsak‑e ezen rendelkezés alkalmazása szempontjából.
38.
A kérdést előterjesztő bíróság végül azt is kérdezi, hogy a 2017/891 felhatalmazáson alapuló rendelet 75. cikkének (5) bekezdését úgy kell‑e értelmezni, hogy a vámhatóság a vámértéket a behozatali átalányérték szintjén is megállapíthatja, ha a bejelentett ügyleti érték kirívóan magas, anélkül hogy megkérdőjelezné az exportőr által kiállított számla valódiságát és az exportőr részére történő fizetés bizonyítékát, továbbá az importőr által a bejelentett ügyleti érték helyességének bizonyítása érdekében benyújtott további bizonyítékok hiányában.
39.
E körülmények között az Administrativen sad Sofia‑grad (Szófia város közigazgatási bírósága, Bulgária) úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjeszti a Bíróság elé:
„1)
Abból kell‑e kiindulni, hogy – tekintettel az Uniós Vámkódex[nek] […] a[2017/891] felhatalmazáson alapuló […] rendelet 75. cikke (5) bekezdésének első albekezdésével és (6) bekezdésével összefüggésben értelmezett 70. cikkének (1) bekezdésére – a[z Uniós] Vámkódex 70. cikke (3) bekezdésének d) pontjában foglalt azon feltétel értékelése szempontjából, hogy »a vevő és az eladó nincs kapcsolatban egymással«, az áruk ügyleti értékének a zöldségek behozatalára vonatkozó konkrét vámáru‑nyilatkozat keretében történő vámcélú alkalmazása tekintetében a következők minősülnek relevánsnak:
–
az áruk behozatalában és az ugyanazon áruknak az Unión belüli kereskedelem első szakaszában történő értékesítésében részt vevő felek közötti jogviszonyra vonatkozó információk, nevezetesen az azonos típusú áruk hosszú távú és ismétlődő, jelentős mennyiségben és jelentős értékben történő értékesítése, amelyek kizárják azt a következtetést, hogy a kapcsolat az értékelés tárgyát képező konkrét behozatal esetében véletlenszerű volt;
–
az értékesítésről kiállított számlákra, az ár kifizetésére, a számláknak az importőr könyvelésében és [hozzáadottértékadó (héa)‑]könyveiben való rögzítésére, illetve a konkrét behozatal tekintetében gyakorolt adólevonási jogra vonatkozó információk;
–
az a tény, hogy az értékelés tárgyát képező konkrét behozatal bejelentett ügyleti értéke jóval magasabb, mint a Bizottság által behozatali vámoknak a zöldségágazatban való alkalmazása céljából ugyanazon árukra meghatározott behozatali átalányérték, miközben ugyanazt az árut az Unióban vesztességgel értékesítik;
–
az a tény, hogy az importőr nem nyújtott be sem a vámhatóságok által a konkrét behozatallal kapcsolatban kért kereskedelmi szerződést, sem a szerződő felek közötti egyéb jogviszonyra vonatkozó dokumentumot?
Amennyiben az említett körülmények relevánsak, lehetővé teszik‑e azt, hogy az importáló és az exportáló kereskedő, illetve az importőr és az Unión belüli kereskedelem első szakaszán belüli vevő az Uniós Vámkódex [végrehajtási rendelete] 127. cikke (1) bekezdésének b) pontja és 142. cikke (4) bekezdésének b) pontja értelmében vett »jogilag elismert üzlettársaknak«, illetve kapcsolatban álló személyeknek minősüljenek?
Amennyiben az említett körülmények relevánsak, azonban nem elegendőek ahhoz, hogy a kereskedők kapcsolatban álló személyeknek minősüljenek, a[2017/891] felhatalmazáson alapuló rendelet 75. cikkének (6) bekezdése szerinti ellenőrzés során a vámok elkerülésének és az uniós költségvetés adóbevétel‑kiesésének megakadályozása érdekében kell‑e értékelni, hogy a kereskedők közötti kapcsolat befolyásolta‑e a konkrét behozott áruk magasabb árának meghatározását, figyelembe véve az Unión belüli kereskedelem első szakaszában bekövetkező későbbi veszteséges értékesítést is?
2)
Figyelembe véve azt a tényt, hogy az elsőfokú bíróságnak a határozat ellen indított peres eljárásban a határozat jogszerűségét hivatalból és a keresetben nem hivatkozott szempontok alapján is vizsgálnia kell, és hivatalból további bizonyítást kell felvennie és szakértőt kell kirendelnie, az következik‑e az Európai Unió Alapjogi Chartája [(a továbbiakban: Charta)] – az importőrnek az Uniós Vámkódex […] 44. cikkének (1) bekezdése szerinti jogorvoslati jogával összefüggésben értelmezett – 47. cikkének (1) bekezdéséből és 41. cikke (2) bekezdésének c) pontjából, a vámhatóságoknak a Vámkódex 22. cikkének (7) bekezdésével összefüggésben értelmezett 29. cikke szerinti, a határozat alapjául szolgáló okok megjelölésére vonatkozó kötelezettségéből, valamint az ügy körülményeiből, hogy:
–
az Uniós Vámkódex […] 70. cikke (3) bekezdésének d) pontjában foglalt azon feltétel, hogy »a vevő és az eladó nincs kapcsolatban egymással, vagy a kapcsolat nem befolyásolta az árat«, a bíróság előtti eljárásban állapítható meg először, vagy a vámhatóságnak már a megtámadott határozat indokolása keretében értékelnie kell ezt a kérdést?
–
amennyiben az importőrnek megvolt az eljárásjogi lehetősége, azonban nem nyilatkozott kifejezetten arról, hogy a behozott áruk értékét a levonásos módszerrel határozza meg az Uniós Vámkódex […] 74. cikke (2) bekezdésének c) pontja szerint, az említett megállapításra vonatkozó kifejezett jogvesztő határidő miatt ellentétes lenne‑e […] [a 2017/891 felhatalmazáson alapuló rendelet] 75. cikkének (5) és (6) bekezdésével az, ha ezt az értéket a határozat ellen indított peres eljárásban bíróság előtt állapítanák meg először, tekintettel az importőr azon alapuló kifogásainak figyelembevételére is, hogy az áru Unión belüli eladási ára megközelíti a bejelentett ügyleti értéket?
3)
A Bíróság 2020. március 11‑i[X (Kiegészítő behozatali vámok beszedése)] ítélete (С‑160/18, EU:C:2020:190) rendelkező részének 1. pontjában foglalt értelmezés alapján a jelen ügy körülményei között az következik‑e a[2017/891] felhatalmazáson alapuló […] rendelet 75. cikke (5) bekezdésének negyedik albekezdéséből – amely szerint »az importőrnek a számla mellett hozzáférhetővé kell tennie az érintett tétel egyes termékeinek értékesítésére és elhelyezésére vonatkozó, a releváns vámellenőrzések elvégzéséhez szükséges minden dokumentumot« – az Uniós Vámkódex 70. cikkének (1) bekezdése szerinti bejelentett ügyleti érték bizonyítása tekintetében, hogy:
–
a vámhatóságok és a peres eljárásban a bíróság – többek között a vám elkerülésének és az adóbevétel‑kiesésnek a megakadályozása érdekében – kötelesek azt a körülményt, hogy a behozott árut, nevezetesen a zöldséget veszteséggel értékesítik az Unióban, arra vonatkozó komoly valószínűsítő körülményként figyelembe venni, hogy a bejelentett belépési árat mesterségesen felemelték, tekintettel a személyeknek a bejelentett ügyleti értéket befolyásoló kapcsolatának értékelésére is?
–
az importőrnek szerződést vagy más egyenértékű dokumentumot kell benyújtania az Unió vámterületére történő kivitel céljából történő értékesítéskor az árukért fizetendő ár bizonyítására, vagy elegendő az áru bejelentett értékének a behozatalkor történő megfizetését igazolni? vagy
–
az importőrnek a zöldségek behozatala során a bejelentett ügyleti érték bizonyításaként kizárólag [a 2017/891] felhatalmazáson alapuló rendelet 75. cikke (5) bekezdésének negyedik albekezdésében kifejezetten említett dokumentumokat kell benyújtania, így az ugyanazon áruknak az Unióban történő veszteséges értékesítésével kapcsolatos körülmények nem relevánsak az e rendelet 75. cikkének (6) bekezdése szerinti értékelés szempontjából az ügyleti érték elismerésének megtagadása és a behozatali vám megállapítása tekintetében?
4)
Az alapügy körülményei között az következik‑e a[2017/891] felhatalmazáson alapuló […] rendelet 75. cikkének (5) és (6) bekezdéséből, valamint a 2016. június 16‑iEURO 2004. Hungary ítéletben (C‑291/15, EU:C:2016:455) foglalt értelmezésből, hogy zöldség harmadik országokból történő behozatala esetén a vámértéket nem a bejelentett ügyleti érték alapján kell meghatározni, ha:
–
a bejelentett ügyleti érték jóval magasabb, mint a Bizottság által ugyanazon árura vonatkozóan behozatali vámoknak a zöldségágazatban történő alkalmazása céljából meghatározott behozatali átalányérték;
–
a vámhatóság nem vitatja és másként sem kérdőjelezi meg a számla és az áruk árának megfizetését alátámasztó okmány valódiságát, amely dokumentumokat a ténylegesen kifizetett belépési ár bizonyítékaként nyújtják be;
–
az importőr a vámhatóság felhívása ellenére nem nyújtott be az Unió vámterületére irányuló kivitelre történő értékesítéskor az áruért fizetendő árat bizonyító szerződést vagy más egyenértékű dokumentumot, többek között az áru gazdasági elemeire vonatkozó további olyan bizonyítékokat, amelyek az exportőrtől történő vásárláskor fennálló magasabb értéket igazolják, [például] biotermék vagy az adott zöldségtétel különleges minősége esetében?”
40.
Az OGL‑Food, a vámhatóság igazgatója, a bolgár kormány és a Bizottság nyújtott be írásbeli észrevételeket. E felek részt vettek a 2023. január 25‑én tartott tárgyaláson is, amelyen válaszoltak a Bíróság által feltett, szóban megválaszolandó kérdésekre.
IV. Elemzés
A.
A jogi háttérrel kapcsolatos előzetes észrevételek
41.
Emlékeztetőül, az Uniós Vámkódex 1. cikkének (1) bekezdése kimondja, hogy e kódex megállapítja az Unió vámterületére beszállításra kerülő vagy onnan kiszállításra kerülő árukra alkalmazandó általános szabályokat és eljárásokat. Hozzáteszi, hogy az említett kódex egységesen alkalmazandó e terület egészén, „[a] […] nemzetközi egyezmények, valamint az egyéb tárgykörökre vonatkozó uniós jogszabályok sérelme nélkül”. Így a gyümölcsökre és zöldségekre alkalmazandó, az 1308/2013 rendeletből és a 2017/891 felhatalmazáson alapuló rendeletből eredő vámszabályozás az Uniós Vámkódexhez képest különös szabályozásnak minősül.
42.
Az 1308/2013 rendelet 181. cikke egyrészt a gyümölcs‑ és zöldségágazat egyes termékeire vonatkozóan a tétel Uniós Vámkódex és végrehajtási rendelete szerint kiszámított vámértékével megegyező belépési ár bevezetését írja elő. Másrészt felhatalmazza a Bizottságot arra, hogy felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el, melyekben előírja, hogy behozatali átalányérték használatával ellenőrizni kell a szállítmány bejelentett belépési árának valós voltát, valamint meghatározza azokat a feltételeket, amelyek mellett biztosíték letétbe helyezésére van szükség.
43.
Ennek alapján a Bizottság a 2017/891 felhatalmazáson alapuló rendelet 74. cikkének (1) bekezdésében bizonyos gyümölcsök és zöldségek, köztük a cukkini tekintetében előírta, hogy a tagállamok naponta értesítsék egyrészt a harmadik országokból importált és a tagállamok importpiacain forgalmazott termékek reprezentatív átlagárairól, és másrészt – amennyiben e termékek mennyisége meghaladja a tíz tonnát – az ezen átlagárakhoz tartozó termékek teljes mennyiségéről.
44.
Az ugyanezen gyümölcsök és zöldségek, köztük a cukkini esetében a belépési áron alapuló rendszert illetően e felhatalmazáson alapuló rendelet 75. cikke a vámérték kiszámításának három módját irányozza elő.
45.
Az első számítási mód keretében az Uniós Vámkódex 70. cikkének megfelelően meghatározott ügyleti értékről van szó. (
17
) Emlékeztetőül, e cikk kimondja, hogy az áru vámértékének elsődleges alapja az ügyleti érték, azaz az áruért az Unió vámterületére irányuló kivitel céljából történő eladáskor ténylegesen kifizetett vagy kifizetendő ár. (
18
) Az említett 70. cikk azt is előírja, hogy ezt az ügyleti értéket kell alkalmazni bizonyos feltételek, többek között egy, a vevő és az eladó közötti kapcsolat hiányára vagy e kapcsolat által az árra gyakorolt befolyás hiányára vonatkozó feltétel teljesülése esetén. (
19
) Az Uniós Vámkódex végrehajtási rendelete 127. cikke (1) bekezdésének b) pontja leszögezi, hogy két személy akkor áll kapcsolatban egymással, ha üzlettársaknak minősülnek.
46.
Ez utóbbi esetben, ha a cukkini importőre által bejelentett ezen ügyleti érték a szabad forgalomba bocsátáskor több mint 8%‑kal meghaladja a Bizottság által kiszámított behozatali átalányértéket, az importőrnek biztosítékot kell letétbe kell helyeznie, amelynek összege annak az összegnek felel meg, amit akkor kellett volna fizetni, ha a termék besorolása a behozatali átalányérték alapján történt volna. (
20
) A fizetendő változó vám összege nulla, ha a cukkini belépési ára legalább 69,2 euró/100 kg, míg e küszöb alatt, minél alacsonyabb a belépési ár, sávonként annál inkább emelkedik a fizetendő változó vám összege. (
21
)
47.
A második számítási mód keretében alkalmazható a levonásos módszer. (
22
) Emlékeztetőül, az Uniós Vámkódex 74. cikke (2) bekezdésének c) pontja előírja, hogy ha az ügyleti érték nem határozható meg, a vámérték azon az egységáron alapuló érték, amelyen a behozott árut, vagy az azonos vagy hasonló behozott árut a legnagyobb összmennyiségben értékesítették az Unió vámterületén belül az eladókkal kapcsolatban nem lévő személyek számára. Az Uniós Vámkódex végrehajtási rendeletének 142. cikke több szempontot tisztáz: először is, hogy a referenciaértékesítéseknek az értékelendő áruk behozatalával azonos vagy közel azonos időpontban kell történnie; (
23
) továbbá, hogy a kapcsolatban álló személyeknek történő értékesítést nem veszik figyelembe; (
24
) és végül, hogy az egységárból le kell vonni többek között a behozatali vámokat. (
25
)
48.
Ha a levonásos módszert cukkinitétel esetében alkalmazzák, a 2017/891 felhatalmazáson alapuló rendelet 75. cikkének (3) bekezdése előírja, hogy a vám levonása során a 2017/892 végrehajtási rendelet 38. cikkének (1) bekezdésében előírt szabályok alkalmazandók, és hogy ebben az esetben az importőr köteles biztosítékot letétbe helyezni, amelynek összege egyenlő annak a vámnak az összegével, amit akkor fizetett volna, ha a termékek besorolása az alkalmazandó behozatali átalányérték alapján történt volna. E 38. cikk (1) bekezdése kimondja, hogy a Bizottság többek között a cukkinire nézve minden munkanapon és minden származási helyre vonatkozóan behozatali átalányértéket rögzít, amely a 2017/891 felhatalmazáson alapuló rendelet 74. cikkében említett reprezentatív árak súlyozott átlagának 100 kg‑ként 5 euró átalányösszeggel, valamint az értékvámokkal csökkentett értéke.
49.
Így egy cukkinitétel esetében a vámérték megállapítása céljából az egységárból levont vámok összegét – az egységár helyességének bizonyításáig – az érintett napon érvényes behozatali átalányérték alapján kell kiszámítani.
50.
A harmadik számítási mód a bizományi szerződés alapján behozott termékekre vonatkozó egyszerűsített módszer. Az ilyen termékek tekintetében a 2017/891 felhatalmazáson alapuló rendelet 75. cikkének (4) bekezdése közvetlenül előírja a levonásos módszer alkalmazását, azonban a következő sajátossággal: a 2017/892 végrehajtási rendelet 38. cikke szerint kiszámított behozatali átalányértéket kell alkalmazni. E cikk (1) bekezdése, amint azt a jelen indítvány 48. pontjában jeleztem, a behozatali átalányérték Bizottság által naponta történő kiszámítását írja elő. Ami az említett cikk (2) bekezdését illeti, az kimondja, hogy amennyiben behozatali átalányérték kerül meghatározásra, úgy az Uniós Vámkódex végrehajtási rendeletének 142. cikkében említett egységár nem alkalmazandó, és az egységárat ilyen esetben az (1) bekezdésben említett behozatali átalányérték helyettesíti.
51.
Így a bizományi szerződés alapján behozott cukkinitétel vámértéke az érintett napon érvényes behozatali átalányérték alapján kerül meghatározásra. Mivel ez az érték azonnal ismert, nem szükséges biztosítékot előírni a vámérték később történő meghatározásának esetére, mint az első két számítási mód esetében.
52.
A vámérték végleges meghatározásának kérdése a 2017/891 felhatalmazáson alapuló rendelet 75. cikke (5) bekezdésének tárgyát képezi. E bekezdés ugyanis kimondja, hogy az importőrnek az adott termékek értékesítésétől számítva – a szabad forgalomba bocsátáshoz benyújtott árunyilatkozat elfogadásának időpontjától számított négy hónapos határidőn belül – egy hónap áll rendelkezésére annak bizonyítására, hogy a tételt olyan feltételek mellett helyezte el, amelyek alátámasztják az Uniós Vámkódex 70. cikkében említett árak helyességét, illetve arra, hogy a levonásos módszer szerint meghatározza a vámértéket. Az említett (5) bekezdés pontosítja, hogy e határidők valamelyikének elmulasztása a letétbe helyezett biztosíték elvesztését vonja maga után, és hogy a letétbe helyezett biztosíték felszabadítására olyan mértékben kerül sor, amennyire a vámhatóság kielégítő bizonyítékot kap az értékesítés tényleges feltételeiről. Ellenkező esetben a biztosítékot a behozatali vámok ellentételezéseként vissza kell tartani. Egyebekben annak bizonyítása érdekében, hogy a tétel elhelyezése a fentiekben meghatározott feltételek mellett történt, az importőrnek a számla mellett hozzáférhetővé kell tennie az érintett tétel egyes termékeinek értékesítésére és elhelyezésére vonatkozó, a releváns vámellenőrzések elvégzéséhez szükséges minden dokumentumot, ideértve a tétel szállítási, biztosítási, kezelési és raktározási dokumentumait.
53.
A 2017/891 felhatalmazáson alapuló rendelet 75. cikke (5) bekezdésének értelmezése áll az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések középpontjában. Először az előzetes döntéshozatalra előterjesztett második kérdést vizsgálom meg, amely a vámhatósági határozat indokolása bírósági szakaszban történő módosításának lehetőségére vonatkozik, másodszor pedig az előzetes döntéshozatalra előterjesztett első kérdést, amely az üzlettársak vagy egymással kapcsolatban álló személyek fogalmára vonatkozik.
B.
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett második kérdésről
54.
A kérdést előterjesztő bíróság lényegében azt kérdezi, hogy a Charta 47. cikke, illetve 41. cikke (2) bekezdésének c) pontja által védett hatékony jogorvoslathoz való jogra és indokolási kötelezettségre, valamint az Uniós Vámkódex 22. cikkének (7) bekezdésével összefüggésben értelmezett 44. cikkének (1) bekezdésére és 29. cikkére tekintettel a bíróság vagy az importőr kezdeményezésére sor kerülhet‑e a bírósági szakaszban – tehát a 2017/891 felhatalmazáson alapuló rendelet 75. cikkének (5) és (6) bekezdésében előírt, az importőr számára a bejelentett vámérték igazolására biztosított határidők lejárta után – az importált áruk vámértékének meghatározására szolgáló módszer megváltoztatására. E bíróság arra is keresi a választ, hogy egyrészt az Uniós Vámkódex 70. cikke (3) bekezdésének d) pontjában foglalt, az egymással kapcsolatban álló személyekre vonatkozó feltétel először a bírósági eljárásban vizsgálható‑e, másrészt pedig, hogy a levonásos módszerre lehet‑e először ugyanezen eljárásban hivatkozni elsődlegesen vagy arra vonatkozó kifogásként, hogy a bejelentett ügyleti érték szorosan közelített az e levonásos módszer szerint kiszámított értékhez.
55.
Számomra ezért úgy tűnik, hogy a kérdés két szakaszból áll. Elsősorban, sor kerülhet‑e a bírósági eljárás szakaszában – az indokolás bíróság általi megváltoztatása révén vagy a felperes által kifogásként előterjesztett kérelemre – a vámhatósági határozat indokolásának módosítására? Másodsorban, vonatkozhat‑e a vámhatósági határozat ezen új indokolása a felek közötti kapcsolat kérdésére és e kapcsolatnak egy, az alapeljárásban fennállóhoz hasonló esetben az árra gyakorolt hatására?
56.
Először is, ami a vámhatósági határozat indokolásának módosítását illeti, a kérdést a 2017/891 felhatalmazáson alapuló rendelet 75. cikkében előírt határidőkre és elmulasztásuk szankciójára tekintettel kell megvizsgálni, emlékeztetve arra, hogy a kérdést előterjesztő bíróság jelzi, hogy a nemzeti szabályozása értelmében a határozat jogszerűségét hivatalból és a keresetben nem hivatkozott szempontok alapján is vizsgálnia kell, hivatalból további bizonyítást kell felvennie és szakértőt kell kirendelnie.
57.
Ilyen tárgyú uniós szabályozás hiányában az egyes tagállamok feladata a tagállamok eljárási autonómiájának elve alapján meghatározni a közigazgatási eljárás és a bírósági eljárás azon szabályait, amelyek célja, hogy biztosítsák a jogalanyok uniós jogból eredő jogainak magas szintű védelmét. Az uniós jog által előírt jogorvoslatok gyakorlásának szabályai nem lehetnek kedvezőtlenebbek, mint a belső jogrendből eredő jogok védelme érdekében előírt hasonló jogorvoslatokra vonatkozó szabályok (az egyenértékűség elve), és nem tehetik a gyakorlatban lehetetlenné vagy rendkívül nehézzé az uniós jogrend által biztosított jogok gyakorlását (a tényleges érvényesülés elve). (
26
)
58.
Márpedig a jelen ügyben létezik uniós vámszabályozás, amely különös eljárási szabályokat ír elő.
59.
Egyrészt az Uniós Vámkódex előírja, hogy a vámellenőrzéseket a vámhatóságok számára tartják fenn, (
27
) amelyek lehetnek vámigazgatások vagy bármely egyéb hatóságok, amelyeket a nemzeti jog bizonyos vámjogszabályok alkalmazására felhatalmaz. (
28
) A Vámkódex kimondja, hogy olyan határozat meghozatala előtt, amely hátrányosan érintené a kérelmezőt, a vámhatóságoknak közölniük kell vele a határozatuk alapjául használni kívánt okokat, és a kérelmezőnek meg kell adni a lehetőséget arra, hogy egy meghatározott időtartamon belül kifejezze álláspontját. (
29
) A Vámkódex előírja továbbá, hogy a kérelmezőt hátrányosan érintő határozatban meg kell jelölni az alapjául szolgáló okokat és utalni kell az ugyanezen kódex 44. cikkében meghatározott jogorvoslati jogra. (
30
) Egyébiránt az Uniós Vámkódex úgy rendelkezik, hogy a vámhatósági határozattal szembeni jogorvoslati eljárás két egymást követő szakaszra oszlik, amelyek közül az első a vámhatóságok előtt zajlik, a második pedig valamely, döntéseiben magasabb szintű független szerv előtt, amely lehet igazságügyi hatóság. (
31
) Ezenkívül e kódex jelzi, hogy a vámhatóság eljárhat igazságszolgáltatási szervként, (
32
) ennek fordítottjáról azonban nem rendelkezik.
60.
Az Uniós Vámkódex már a jogorvoslati eljárás vámhatósági szakaszában előírja, hogy az importőr két joggal rendelkezik: az őt hátrányosan érintő határozat indokolásához való joggal, valamint az ezt megelőző, a tervezett indokokról való tájékoztatáshoz való joggal. Következésképpen az indokolásnak a nemzeti eljárási rendelkezések alapján a bírósági szakaszban a bíróság által hivatalból vagy az importőr kérelmére történő megváltoztatása vámellenőrzésnek tekinthető, amelyet mint ilyet az Uniós Vámkódex szerint – amelynek ezen eljárási rendelkezésekhez képest különös szabályozásként elsőbbséget kell élveznie – a tagállami vámhatóságok számára kell fenntartani. E tekintetben a kérdést előterjesztő bíróság nem jelzi, hogy rendelkezik‑e törvényi vagy rendeleti felhatalmazással bizonyos vámjogszabályok alkalmazására.
61.
Ezért a jogorvoslat két (vámhatósági és bírósági) szakaszban történő ezen kialakítása, valamint az előzetes tájékoztatási kötelezettség és az indokolási kötelezettség fokozott védelme alkalmas a Charta 47. cikke, illetve 41. cikke (2) bekezdésének c) pontja által védett hatékony jogorvoslathoz való jog és indokolási kötelezettség biztosítására.
62.
Másrészt a 2017/891 felhatalmazáson alapuló rendelet 75. cikkének (5) bekezdése kettős határidőt ír elő, amelyen belül az importőrnek vagy bizonyítania kell, hogy a tételt az Uniós Vámkódex 70. cikkében említett árak helyességét alátámasztó feltétek mellett helyezte el, vagy pedig a vámértéket a levonásos módszer szerint kell meghatároznia. E határidők (a termékek értékesítésétől számított egy hónap, a szabad forgalomba bocsátáshoz benyújtott árunyilatkozat elfogadásának időpontjától számított négy hónapon belül) lejárta, például a termékek előírt feltételek mellett történő elhelyezésére vonatkozó bizonyítékok hiánya a biztosíték elvesztéséhez vezet. (
33
) Így a 2017/891 felhatalmazáson alapuló rendelet 75. cikkének (5) bekezdésében előírt feltételek be nem tartása egyetlen szankciót von maga után: a behozatali átalányérték alapján kiszámított biztosíték elvesztését.
63.
A bizonyos gyümölcsökre és zöldségekre, köztük a cukkinire alkalmazandó vámszabályozás e sajátossága tökéletesen szemlélteti azt, hogy a vámérték kiszámításának módját a jogorvoslati eljárás vámhatósági szakaszában kell megválasztani. Ennélfogva – a biztosíték elvesztésének terhe mellett – az importőr feladata a vámértéknek az elfogadott alap függvényében történő bizonyítása.
64.
E tényezők összességéből tehát az következik, hogy a megállapított vámérték alapja nem módosítható a vámhatósági határozattal szembeni jogorvoslat bírósági szakaszában, mivel ez megfosztaná az importőrt az esetlegesen hátrányos vámhatósági határozat indokairól való előzetes tájékoztatáshoz, valamint e hátrányos vámhatósági határozat indokolásához való jogától.
65.
Másodszor, ami a bíróság előtt hivatkozott új indokolás jellegét illeti, vonatkozhat‑e az a személyek közötti kapcsolat kérdésére és e kapcsolatnak egy, az alapeljárásban fennállóhoz hasonló esetben az árra gyakorolt hatására?
66.
Az OGL‑Food ugyanis a tárgyaláson tisztázta, hogy a bírósági eljárásban nem kérte a vámérték számítási módjának a levonásos módszerre (
34
) történő megváltoztatását, hanem azt kérte, hogy az ügyleti értékkel bejelentett termékek elhelyezése módjának igazolása keretében biztosítsák számára az Uniós Vámkódex végrehajtási rendelete 134. cikke (2) bekezdésének b) pontja által nyújtott azon lehetőséget, hogy bizonyíthassa, hogy az ügyleti érték szorosan közelített az azonos vagy hasonló áruknak a levonásos módszer szerint meghatározott vámértékéhez.
67.
Meg kell azonban jegyezni, hogy az Uniós Vámkódex végrehajtási rendeletének e 134. cikke az Uniós Vámkódex 70. cikke (3) bekezdése d) pontjának alkalmazására vonatkozó cikk, és a kapcsolatban álló személyek közötti ügyletekre alkalmazandó.
68.
Márpedig a vámhatósági szakaszban az importőr nem hivatkozott a kereskedelem első szakaszán belüli vevővel fennálló kapcsolataira, illetve nem nyújtotta be az őt ez utóbbihoz kötő esetleges szerződést, amint azt a vámhatóság kérte, és még kevésbé próbálta meg bizonyítani, hogy e kapcsolatok nem befolyásolták az árat. A vámhatósági szakaszban ugyanis az Uniós Vámkódex végrehajtási rendelete 134. cikke (2) bekezdésének b) pontjára hivatkozva bizonyíthatta volna az importált termékek elhelyezési feltételeit, ami magában foglalta a közte és a kereskedelem első szakaszán belüli vevő közötti kapcsolatnak az e végrehajtási rendelet 127. cikkében meghatározott szabályok (
35
) szerinti bizonyítását is, valamint azt is, hogy e kapcsolat nem befolyásolja az árat.
69.
Ezenkívül a vámhatóság igazgatója által elfogadott indokok nem az egymással kapcsolatban álló személyeknek minősülésre vonatkoznak, hanem két másik tényezőn alapulnak: a behozatalkori magas (a behozatali átalányértéket 40,75%‑kal meghaladó) vételáron és a veszteséggel történő továbbértékesítésen.
70.
Következésképpen az ügyleti értékhez közeli értékre vonatkozó érv a vámhatóság igazgatója által elfogadott indokokhoz képest teljesen új, és a bírósági szakaszban ezen érvre történő hivatkozás arra irányul, hogy azt kérje a bíróságtól, hogy ő maga végezze el a vámellenőrzést, és így túlmutat az egyszerű kifogásokon, amelyek magukra az elfogadott indokokra vonatkozhatnak.
71.
Következésképpen azt javaslom, hogy a Bíróság az előzetes döntéshozatalra előterjesztett második kérdésre azt a választ adja, hogy a 2017/891 felhatalmazáson alapuló rendelet 75. cikkének (2), (5) és (6) bekezdését – az Uniós Vámkódex 5. cikkének 1. és 3. pontjával, 22. cikkének (6) bekezdésével, 29. cikkével, valamint 44. cikkének (2) bekezdésével összefüggésben – úgy kell értelmezni, hogy az e cikk által előírt határidők és azok elmulasztásának szankciója akadályát képezi annak, hogy a vámhatósági határozat indokolását – többek között a választott vámértékszámítási módszer vagy az Uniós Vámkódex 70. cikke (3) bekezdésének d) pontja értelmében vett „kapcsolatban álló személyek” fogalma tekintetében – e határozat megtámadásának bírósági szakaszában módosítsák.
C.
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett első kérdésről
72.
Előzetes döntéshozatalra előterjesztett első kérdésével a kérdést előterjesztő bíróság az Uniós Vámkódex végrehajtási rendelete 127. cikke (1) bekezdésének b) pontja és 142. cikke (4) bekezdésének b) pontja értelmében vett üzlettársaknak vagy egymással kapcsolatban álló személyeknek minősülés bizonyítása szempontjából releváns információkról kérdezi a Bíróságot. Ezenkívül a kérdést előterjesztő bíróság arra keresi a választ, hogy a 2017/891 felhatalmazáson alapuló rendelet 75. cikke szerinti ellenőrzés során a vámok elkerülésének megakadályozása érdekében kell‑e értékelni, hogy a kereskedők közötti kapcsolat befolyásolta‑e a később veszteségesen továbbértékesített áruk magasabb árának meghatározását.
73.
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett második kérdésre adott válaszra tekintettel e kérdést másodlagos jelleggel fogom vizsgálni.
74.
A Bíróság nemrég a 2022. június 9‑i Baltic Master ítéletben (
36
) megállapította, hogy a 2454/93 rendelet 181a. cikke, amely e rendeletnek az 1994. december 19‑i 3254/94/EK bizottsági rendelettel (
37
) történő módosítását követően került beiktatásra, lehetővé teszi a vámhatóságok számára, hogy a vámérték meghatározása céljából figyelmen kívül hagyják az ügyleti értéket, amennyiben e hatóságok úgy ítélik meg, hogy az importált áruk bejelentett értéke nem tükrözi azok valós értékét, mégpedig függetlenül attól, hogy az importőr és az eladó között kapcsolat áll‑e fenn. (
38
) A megfogalmazás általános jellege lehetővé teszi annak az Uniós Vámkódex végrehajtási rendelete – a bejelentett ügyleti érték elfogadásának megtagadásáról szóló e 181a. cikket lényegében átvevő – 140. cikkére analógia útján történő kiterjesztését. E 140. cikk ugyanis előírja egyrészt, hogy „[h]a a vámhatóságoknak alapos kétségük van arra vonatkozóan, hogy a bejelentett ügyleti érték [az Uniós] Vámkódex 70. cikkének (1) bekezdése szerinti kifizetett vagy kifizetendő teljes összeget magában foglalja, további információkat kérhetnek a nyilatkozattevőtől”, és másrészt, hogy „[h]a kétségeiket nem sikerül eloszlatni, a vámhatóságok úgy határozhatnak, hogy az áruk értékét nem lehet [e] Vámkódex 70. cikkének (1) bekezdésével összhangban meghatározni”.
75.
Ugyanebben az ítéletben a Bíróság azt is megállapította, hogy „ami a személyek között a [2454/93] rendelet 143. cikke (1) bekezdésének b) pontjában[ (
39
)] említett üzlettársi viszony miatt fennálló kapcsolatot illeti, hangsúlyozni kell, hogy e rendelkezés szövege maga kizár minden de facto üzlettársi viszonyt”. (
40
) Hozzátette, hogy „e rendelkezés, amely olyan személyekre vonatkozik, akik »jogilag elismert üzlettársaknak« minősülnek, e kapcsolat fennállásának megállapítása céljából megköveteli annak bizonyítását, hogy az üzlettársi viszonyra vonatkozó nemzeti rendelkezésekben előírt feltételek teljesülnek, kizárva ezáltal minden olyan üzlettársi viszonyt, amely jogilag nem elismert”. (
41
)
76.
Ebből következik, hogy a jogilag elismert üzlettársi viszony értékelése a nemzeti jog hatálya alá tartozik, és hogy a kérdést előterjesztő bíróság által említett tényezők (a kereskedelmi kapcsolatok nem véletlenszerű jellege, az értékesítésről kiállított számlákra, az ár kifizetésére, a számláknak az importőr könyvelésében és héakönyveiben való rögzítésére, illetve az adólevonási jogra vonatkozó információk, a behozatali átalányértéket jóval meghaladó bejelentett ügyleti érték, amelyhez vesztességgel történő továbbértékesítés kapcsolódik, a kereskedelmi szerződés hiánya) csak akkor lehetnek relevánsak, ha a nemzeti jogban megalapozzák a jogilag elismert üzlettársi viszonyt.
77.
Mindazonáltal ahhoz, hogy az e kérdésre adandó választ javasoljak, meg kell vizsgálni a bizonyos gyümölcsökre és zöldségekre, többek között a cukkinire alkalmazandó különös rendelkezéseknek az Uniós Vámkódex és annak végrehajtási rendelete általános rendelkezéseivel való kapcsolatát.
78.
Ha ugyanis az importőr ügyleti értéket jelentett be, a 2017/891 felhatalmazáson alapuló rendelet 75. cikkének (5) bekezdése előírja, hogy az importőrnek az adott termékek értékesítésétől számítva – a szabad forgalomba bocsátáshoz benyújtott árunyilatkozat elfogadásának időpontjától számított négy hónapos határidőn belül – egy hónapon belül bizonyítania kell, hogy a tételt olyan feltételek mellett helyezte el, amelyek alátámasztják az Uniós Vámkódex 70. cikkében említett árak helyességét.
79.
Ennélfogva elegendő‑e, ha az importőr azt bizonyítja, hogy az importált termékek továbbértékesítése során teljesülnek az Uniós Vámkódex 70. cikkében foglalt – különösen az egymással kapcsolatban álló személyekre vonatkozó – feltételek, vagy csak azt kell bizonyítania, hogy az elhelyezés feltételei igazolják a bejelentett ügyleti értéket?
80.
E választól függ a kérdés elfogadhatósága, mivel ha elegendő pusztán az importőr és a kereskedelem első szakaszán belüli vevő közötti kapcsolatok fennállásának és az árra gyakorolt befolyásának a bizonyítása, akkor nem szükséges feltenni a termékek elhelyezésének feltételeire vonatkozó kérdést.
81.
A szó szerinti értelmezés arra enged következtetni, hogy elegendő pusztán a bejelentett ügyleti értéket igazoló áron történő továbbértékesítés bizonyítása. Márpedig az uniós jogalkotó által elfogadott megfogalmazás nem csupán az ügyleti érték helyességének bizonyítását kéri, hanem a továbbértékesített áru elhelyezésének feltételeire hivatkozik. A 2017/891 felhatalmazáson alapuló rendelet 75. cikke (5) bekezdésének harmadik albekezdése ugyanis pontosítja, hogy a biztosíték felszabadítására csak olyan mértékben kerül sor, amennyire a vámhatóság kielégítő bizonyítékot kap az értékesítés tényleges feltételeiről.
82.
Mindazonáltal, ha figyelembe vesszük e rendelkezés célját, amely a behozatal során a vámfizetés elkerülése érdekében történő csalárd túlszámlázás megakadályozására irányul, úgy tűnik, hogy az Uniós Vámkódex 70. cikkében foglalt feltételekre való hivatkozásnak teljesnek kell lennie. Ugyanis, bár lehetséges a kapcsolatban álló felek között az exportált termék számlázása során történő összejátszás, ez akkor is lehetséges, ha a terméket az Unió területén továbbértékesítik, ami relevánssá teszi azt, hogy a termékek nem értékesíthetők tovább egymással kapcsolatban álló személyek részére az ügyleti érték igazolása érdekében, vagy pedig megállapítást kell, hogy nyerjen, hogy e kapcsolat nem befolyásolta az árat. Márpedig a vámérték megállapítására vonatkozó uniós szabályozás méltányos, egységes és semleges rendszer létrehozására irányul, amely kizárja az önkényes és fiktív vámértékek alkalmazását. A vámértéknek tehát tükröznie kell az importált áru valós gazdasági értékét. (
42
)
83.
Így az ügyleti érték nem használható fel, ha az exporttermékek vásárlása és az Unió vámterületén történő továbbértékesítése során az egymással kapcsolatban álló személyek közötti kapcsolatok fennállása befolyásolta az árat. Ebben az esetben az Uniós Vámkódex végrehajtási rendelete előírja, hogy az ügyleti érték alkalmazása továbbra is lehetséges, még a felek közötti kapcsolatok esetén is, ha ez az érték szorosan közelít az azonos vagy hasonló áruknak a levonásos módszer szerint meghatározott vámértékéhez, (
43
) az importált áruk vámértékével való összehasonlítás kivételével.
84.
Mindazonáltal a vásárlás és a továbbértékesítés valós gazdasági tartalmának, és így a vámok megfelelő összegének biztosítására irányuló e célkitűzés az elhelyezési feltételek bizonyítása révén is elérhető, mivel a rendellenes elhelyezési feltételek az egymással kapcsolatban álló személyek közötti, az árat befolyásoló összejátszás megnyilvánulásai lehetnek. Így az elhelyezési feltételek bizonyítására vonatkozó ezen kötelezettség a felek közötti esetleges kapcsolatok által az árra gyakorolt befolyás hiányának egyszerűsített bizonyításaként is felfogható. Ez az értelmezés megfelelne a romlandó gyümölcsökre és zöldségekre vonatkozó különös szabályozás célkitűzésének, amely arra irányul, hogy megkönnyítse azok vámértékének meghatározását a belépési ár kiszámítása érdekében, tekintettel arra, hogy a romlandó gyümölcsöket és zöldségeket nagyrészt bizományi értékesítési rendszerben szállítják, ami megnehezíti az értékük meghatározását. (
44
) Az említett értelmezést az is indokolhatja, hogy a 2017/891 felhatalmazáson alapuló rendelet 75. cikkének (5) bekezdése által előírt körülmények megjelölt határidőn belül történő bizonyításának hiányában a behozatali átalányérték alapján kiszámított biztosítékot a vámhatóság visszatartja.
85.
A fenti megfontolások összességéből az következik, hogy még ha a kérdést előterjesztő bíróság arra a következtetésre is jutna, hogy a kereskedők kapcsolatban állnak egymással – ami a jelen ügyben nem áll fenn –, ez a megállapítás nem elegendő annak alátámasztásához, hogy a 2017/891 felhatalmazáson alapuló rendelet 75. cikkének (5) bekezdésében foglalt feltételek teljesülnek, és különösen, hogy a termékeket az árak helyességét alátámasztó feltételek mellett helyezték el. Ennélfogva az e kérdésre adandó válasz nem tűnik hasznosnak a jogvita megoldása szempontjából, e kérdés tehát elfogadhatatlannak tűnik.
86.
Másodlagosan azt javaslom, hogy a Bíróság e kérdésre a következő választ adja: az Uniós Vámkódex 70. cikke (3) bekezdésének d) pontját és az Uniós Vámkódex végrehajtási rendelete 127. cikke (1) bekezdésének b) pontját úgy kell értelmezni, hogy a vevő és az eladó nem tekinthetők jogilag elismert üzlettársaknak, ha nem bizonyítják, hogy az üzlettársi viszonyra vonatkozó nemzeti rendelkezésekben előírt feltételek teljesülnek, kizárva ezáltal minden olyan üzlettársi viszonyt, amely jogilag nem elismert.
V. Végkövetkeztetés
87.
A fenti megfontolások összességére tekintettel azt javaslom, hogy a Bíróság az Administrativen sad Sofia‑grad (szófiai közigazgatási bíróság, Bulgária) által előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekre a következő választ adja:
1)
A 2018. június 7‑i (EU) 2018/1145 felhatalmazáson alapuló bizottsági rendelettel módosított, az 1308/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletnek a gyümölcs‑, zöldség‑, feldolgozottgyümölcs‑ és feldolgozottzöldség‑ágazat tekintetében történő kiegészítéséről, az 1306/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletnek az említett ágazatokban alkalmazandó szankciók tekintetében történő kiegészítéséről, valamint az 543/2011/EU bizottsági végrehajtási rendelet módosításáról szóló, 2017. március 13‑i (EU) 2017/891 felhatalmazáson alapuló bizottsági rendelet 75. cikkének (2), (5) és (6) bekezdését – a 2016. december 14‑i (EU) 2016/2339 európai parlamenti és tanácsi rendelettel módosított, az Uniós Vámkódex létrehozásáról szóló, 2013. október 9‑i 952/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet 5. cikkének 1. és 3. pontjával, 22. cikkének (6) bekezdésével, 29. cikkével, valamint 44. cikkének (2) bekezdésével összefüggésben –
a következőképpen kell értelmezni:
az e cikk által előírt határidők és azok elmulasztásának szankciója akadályát képezi annak, hogy a vámhatósági határozat indokolását – többek között a választott vámértékszámítási módszer vagy a 2016/2339 rendelettel módosított 952/2013 rendelet 70. cikke (3) bekezdésének d) pontja értelmében vett „kapcsolatban álló személyek” fogalma tekintetében – e határozat megtámadásának bírósági szakaszában módosítsák.
2)
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett első kérdés elfogadhatatlan, de arra másodlagosan a következő választ kell adni:
a 2016/2339 rendelettel módosított 952/2013 rendelet 70. cikke (3) bekezdésének d) pontját és a 2018. április 18‑i (EU) 2018/604 bizottsági végrehajtási rendelettel módosított, az Uniós Vámkódex létrehozásáról szóló 952/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet egyes rendelkezéseinek végrehajtására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 2015. november 24‑i (EU) 2015/2447 bizottsági végrehajtási rendelet 127. cikke (1) bekezdésének b) pontját
a következőképpen kell értelmezni:
a vevő és az eladó nem tekinthetők jogilag elismert üzlettársaknak, ha nem bizonyítják, hogy az üzlettársi viszonyra vonatkozó nemzeti rendelkezésekben előírt feltételek teljesülnek, kizárva ezáltal minden olyan üzlettársi viszonyt, amely jogilag nem elismert.
(
1
)	Eredeti nyelv: francia.
(
2
)	HL 2016. L 354., 32. o.; a továbbiakban: Uniós Vámkódex.
(
3
)	HL 2013. L 269., 1. o.; helyesbítések: HL 2013. L 287., 90. o.; HL 2016. L 267., 2. o.; HL 2018. L 173., 35. o.
(
4
)	HL 2018. L 101., 22. o.; a továbbiakban: az Uniós Vámkódex végrehajtási rendelete.
(
5
)	HL 2015. L 343., 558. o.; helyesbítések: HL 2016. L 87., 35. o.; HL 2017. L 101., 203. o.; HL 2018. L 157., 27. o.; HL 2019. L 181., 124. o.
(
6
)	HL 2018. L 208., 1. o.; a továbbiakban: 2017/138 felhatalmazáson alapuló rendelet.
(
7
)	HL 2017. L 138., 4. o.
(
8
)	HL 2017. L 350., 15. o.; a továbbiakban: 1308/2013 rendelet.
(
9
)	HL 2013. L 347., 671. o.; helyesbítések: HL 2014. L 189., 261. o.; HL 2014. L 232., 25. o.; HL 2016. L 130., 9. o.; HL 2017. L 262., 16. o.
(
10
)	A Közösségi Vámkódex létrehozásáról szóló, 1992. október 12‑i tanácsi rendelet (HL 1992. L 302., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 2. fejezet, 4. kötet, 307. o.). Ezt a rendeletet hatályon kívül helyezte a Közösségi Vámkódex létrehozásáról (Modernizált Vámkódex) szóló, 2008. április 23‑i 450/2008/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2008. L 145., 1. o.), amelyet pedig az Uniós Vámkódex helyezett hatályon kívül.
(
11
)	Az 1999. január 8‑i 46/1999/EK bizottsági rendelettel (HL 1999. L 10., 1. o.) módosított, a Közösségi Vámkódex létrehozásáról szóló 2913/92/EGK tanácsi rendelet végrehajtására vonatkozó rendelkezések megállapításáról szóló, 1993. július 2‑i rendelet (HL 1993. L 253., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 2. fejezet, 6. kötet, 3. o.; helyesbítés: magyar nyelvű különkiadás 2. fejezet, 16. kötet, 133. o.) (a továbbiakban: 2454/93 rendelet), amelyet az Uniós Vámkódex végrehajtási rendeletének hatálybalépését követően hatályon kívül helyezett a 2016. április 1‑jei (EU) 2016/481 bizottsági végrehajtási rendelet (HL 2016. L 87., 24. o.).
(
12
)	Az 1308/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletnek a gyümölcs‑ és zöldség‑, valamint a feldolgozottgyümölcs‑ és feldolgozottzöldség‑ágazatra történő alkalmazására vonatkozó szabályok megállapításáról szóló, 2017. március 13‑i bizottsági végrehajtási rendelet (HL 2017. L 138., 57. o.).
(
13
)	HL 2018. L 273., 1. o.; a továbbiakban: 2658/87 rendelet.
(
14
)	HL 1987. L 256., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 2. fejezet, 2. kötet, 382. o.
(
15
)	A továbbiakban: 2020. október 30‑i határozat.
(
16
)	A továbbiakban: levonásos módszer.
(
17
)	A 2017/891 felhatalmazáson alapuló rendelet 75. cikkének (2) bekezdése.
(
18
)	Az Uniós Vámkódex 70. cikkének (1) bekezdése.
(
19
)	Az Uniós Vámkódex 70. cikke (3) bekezdésének d) pontja.
(
20
)	A 2017/891 felhatalmazáson alapuló rendelet 75. cikkének (2) bekezdése.
(
21
)	Lásd a jelen indítvány 22. pontját.
(
22
)	A 2017/891 felhatalmazáson alapuló rendelet 75. cikkének (3) bekezdése.
(
23
)	Az Uniós Vámkódex végrehajtási rendelete 142. cikkének (1) bekezdése.
(
24
)	Az Uniós Vámkódex végrehajtási rendelete 142. cikke (4) bekezdésének b) pontja.
(
25
)	Az Uniós Vámkódex végrehajtási rendelete 142. cikke (5) bekezdésének c) pontja.
(
26
)	Lásd: 2023. január 12‑iNemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság ítélet (C‑132/21, EU:C:2023:2, 45. és 48. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
(
27
)	Az Uniós Vámkódex 5. cikkének 3. pontja.
(
28
)	Az Uniós Vámkódex 5. cikkének 1. pontja.
(
29
)	Az Uniós Vámkódex 22. cikkének (6) bekezdése.
(
30
)	Az Uniós Vámkódex 22. cikkének (7) bekezdése.
(
31
)	Az Uniós Vámkódex 44. cikkének (2) bekezdése.
(
32
)	Az Uniós Vámkódex 29. cikke.
(
33
)	Lásd a jelen indítvány 52. pontját.
(
34
)	A második számítási mód, lásd a jelen indítvány 47. pontját.
(
35
)	A másik fél üzleti vállalkozásának tisztségviselője vagy igazgatója, jogilag elismert üzlettársak, egy harmadik fél közvetlenül vagy közvetve tulajdonában tartja, ellenőrzi vagy birtokolja a szavazati jogot biztosító részvényei vagy részesedései legalább 5%‑át, alkalmazotti viszony, közvetett vagy közvetlen ellenőrzés, ugyanazon harmadik fél általi ellenőrzés vagy ugyanazon harmadik fél együttes ellenőrzése, rokoni kapcsolat.
(
36
)	C‑599/20, EU:C:2022:457.
(
37
)	HL 1994. L 346., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 2. fejezet, 5. kötet, 326. o.
(
38
)	Lásd: 2022. június 9‑iBaltic Master ítélet (C‑599/20, EU:C:2022:457, 34. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
(
39
)	Megegyezik az Uniós Vámkódex végrehajtási rendelete 127. cikke (1) bekezdésének b) pontjával.
(
40
)	2022. június 9‑iBaltic Master ítélet (C‑599/20, EU:C:2022:457, 35. pont).
(
41
)	2022. június 9‑iBaltic Master ítélet (C‑599/20, EU:C:2022:457, 36. pont).
(
42
)	Lásd: 2022. június 9‑iBaltic Master ítélet (C‑599/20, EU:C:2022:457, 24. pont).
(
43
)	Az Uniós Vámkódex végrehajtási rendelete 134. cikke (2) bekezdésének b) pontja.
(
44
)	A 2017/891 felhatalmazáson alapuló rendelet (31) preambulumbekezdése.