62023CJ0514_RES
C‑514/23. sz. ügy
Tiberis Holding Srl
kontra
Ministero dello Sviluppo Economico
és
Gestore dei servizi energetici (GSE) SpA
és
Ministero dell’ambiente e della sicurezza energetica
(a Consiglio di Stato [Olaszország] által benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem)
A Bíróság ítélete (negyedik tanács), 2025. augusztus 1.
„Előzetes döntéshozatal – Környezet – A megújuló energiaforrásból előállított energia használatának támogatása – 2009/28/EK irányelv – 3. cikk – (EU) 2018/2001 irányelv – 4. cikk – A megújuló energiaforrásokból előállított energia termelését ösztönző nemzeti intézkedések – Támogatási rendszer – Állami támogatások – EUMSZ 108. cikk – Az Európai Bizottságnak a támogatási intézkedések belső piaccal való összeegyeztethetősége elbírálására vonatkozó kizárólagos hatásköre – Egy ilyen támogatási program belső piaccal való összeegyeztethetőségét megállapító bizottsági határozat – Egy, e program jogcímén biztosított támogatás kedvezményezettje által valamely nemzeti bírósághoz benyújtott, az említett program egyik olyan részletszabályát vitató kereset, amely elválaszthatatlanul kapcsolódik annak működéséhez – E kereset keretében ezen irányelvek e rendelkezéseinek értelmezésére vonatkozó előzetes döntéshozatal iránti kérelem elfogadhatatlansága”
Előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések – Elfogadhatóság – Annak szükségessége, hogy kellő részletességgel ismertessék a Bírósággal a ténybeli és szabályozási hátteret – Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések megválaszolásának szükségességét igazoló indokok megjelölése
(EK 267. cikk; a Bíróság alapokmánya, 23. cikk; a Bíróság eljárási szabályzata 94. cikk)
(lásd: 30., 31. pont)
Előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések – Elfogadhatóság – Korlátok – Valamely, a megújuló energiaforrásokból előállított energia termelését ösztönző mechanizmusnak a 2009/28 irányelv 3. cikkével és a 2018/2001 irányelv 4. cikkével való összeegyeztethetőségére irányuló kérdések – A Bizottság határozata által a belső piaccal összeegyeztethetőnek nyilvánított támogatási rendszer működéséhez elválaszthatatlanul kapcsolódó mechanizmus – A Bizottságnak az említett támogatási rendszer belső piaccal való összeegyeztethetősége elbírálására vonatkozó kizárólagos hatásköre – A kérdést előterjesztő bíróság azon hatáskörének hiánya, hogy a szóban forgó mechanizmusnak az érintett rendelkezésekkel való összeegyeztethetőségét értékelje – A kért értelmezésnek az alapeljárás megoldásához való szükségességének hiánya – Elfogadhatatlanság
(EUMSZ 107. cikk, (3) bekezdés, c) pont, EUMSZ 108. cikk, (3) bekezdés és EUMSZ 267. cikk; 2015/1589 tanácsi rendelet, 1. cikk, b) pont, ii. alpont és c) pont; 2009/28 európai parlamenti és tanácsi irányelv, 3. cikk, és 2018/2001 európai parlamenti és tanácsi irányelv, 4. cikk)
(lásd: 33–63. pont)
Összefoglalás
A Bíróság azon okból nyilvánítja elfogadhatatlannak a Consiglio di Stato (államtanács, Olaszország) által benyújtott, a 2009/28 irányelv (
1
) és a 2018/2001 irányelv (
2
) rendelkezéseinek értelmezésére irányuló előzetes döntéshozatal iránti kérelmet, hogy a kért felvilágosítás nem releváns az alapjogvita megoldása szempontjából. Ez utóbbi ugyanis egy állami támogatási program végrehajtási részletszabályának vitatására irányul, amely elválaszthatatlanul kapcsolódik e program működéséhez, míg az említett program belső piaccal való összeegyeztethetőségét a Bizottság határozata állapította meg. Márpedig a kérdést előterjesztő bíróság nem értékelheti az említett összeegyeztethetőséget az irányelvek azon rendelkezéseire tekintettel, amelyekre az előterjesztett kérdés vonatkozik, máskülönben megsértené a Bizottságnak a támogatási program belső piaccal való összeegyeztethetőségének értékelésére vonatkozó kizárólagos hatáskörét.
2016. április 28‑i határozatával (
3
) a Bizottság az EUMSZ 107. cikk (3) bekezdésének c) pontja alapján a belső piaccal összeegyeztethetőnek nyilvánított egy, az Olasz Köztársaság által bejelentett támogatási programot, amelynek célja a fotovoltaikus energiától eltérő megújuló energiaforrásokból történő villamosenergia‑termelés előmozdítása volt.
E határozatot követően a Ministero dello Sviluppo economico (gazdaságfejlesztési minisztérium, Olaszország) elfogadta a 2016. június 23‑i rendeletet, (
4
) amely a hozzáférésre vonatkozó különböző eljárások, többek között az energiaforrás és a létesítmény típusa alapján meghatározott megfelelő nyilvántartásba vétel, valamint az engedményes árverési eljárásokban való részvétel hatálya alá tartozó villamosenergia‑termelést ösztönző rendszert vezetett be.
Ebből a szempontból azok a termelők, akik a szabadpiacon értékesítenek energiát, és akik a nyilvántartásba való felvételük által ösztönzésben részesülnek, kötelesek a Gestore dei servizi energetici (GSE) SpA‑nak visszafizetni a piaci ár és a GSE által garantált ösztönző tarifa közötti különbözetet, amennyiben az előbbi magasabb, mint az utóbbi (a továbbiakban: negatív ösztönző mechanizmus). Ez a mechanizmus nem vonatkozik az árverési eljárásban való részvétel által ösztönzésre jogosult termelőkre.
A Tiberis Holding Srl (a továbbiakban: Tiberis) vízerőművet üzemeltet a Tevere folyón. 2017 szeptemberében a GSE a nyilvántartásba való bejegyzése jogcímén helyt adott a fent említett ösztönző rendszer kedvezményében való részesülés iránti kérelmének. 2017 és 2021 között a Tiberis összesen 4044 340,75 euró összegű támogatásban részesült e rendszer keretében. 2022‑ben azonban a GSE a kapott támogatások egy részének visszatérítését követelte, 1224 210,86 euró összegben.
A Tiberis a Tribunale amministrativo regionale per il Lazio (Lazio tartomány közigazgatási bírósága, Olaszország) előtt vitatta e visszatérítés iránti kérelmeket, valamint az azok alapjául szolgáló szerződéses és szabályozási rendelkezéseket, a 2009/28 irányelv 3. cikkének és a 2018/2001 irányelv 4. cikkének megsértésére hivatkozva. E keresetet a bíróság mint megalapozatlant elutasította. A Tiberis ezt követően ugyanezen indokokra hivatkozva fellebbezést nyújtott be ezen ítélettel szemben a Conseil d’État‑hoz, a kérdést előterjesztő bírósághoz.
A kérdést előterjesztő bíróság úgy véli, hogy a 2016. június 23‑i rendelet, mivel negatív ösztönző mechanizmust ír elő, sérti a 2009/28 irányelv 3. cikkében és a 2018/2001 irányelv 4. cikkében az ösztönzők jogszerűsége érdekében meghatározott kumulatív kritériumokat. E körülmények között a kérdést előterjesztő bíróság azt kérdezi a Bíróságtól, hogy ellentétes‑e ezen rendelkezésekkel egy ilyen mechanizmust előíró nemzeti szabályozás, amely csak azokra a termelőkre alkalmazható, akik a releváns nyilvántartásba való felvételük miatt ösztönzésben részesülnek, de nem alkalmazható azokra, akik árverési eljárásban való részvétellel jutnak ösztönzéshez.
A Bíróság álláspontja
A Bíróság először is megállapítja, hogy főszabály szerint köteles határozni az uniós jog értelmezésére vonatkozó, előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekről, de meg kell vizsgálnia azokat a körülményeket, amelyek között a nemzeti bíróság hozzá fordult, annak érdekében, hogy ellenőrizze hatáskörének fennállását vagy az elé terjesztett kérelem elfogadhatóságát.
A jelen ügyben az alapeljárásban benyújtott kereset a 2016. június 23‑i rendeletben előírt negatív ösztönző mechanizmus jogszerűségének a 2009/28 irányelv 3. cikkére és a 2018/2001 irányelv 4. cikkére tekintettel történő vitatására irányul, amely mechanizmus az e rendelettel létrehozott, a fotovoltaikus energiától eltérő megújuló energiaforrásokból előállított villamos energiára vonatkozó támogatási rendszer végrehajtási részletszabályának minősül. Márpedig e program olyan állami támogatási programnak minősül, amelyet az olasz hatóságok bejelentettek a Bizottságnak, és amelyet a Bizottság az SA.43756. sz. határozatában a belső piaccal összeegyeztethetőnek nyilvánított.
Következésképpen a Bíróság úgy ítéli meg, hogy azt kell megvizsgálnia, hogy az a nemzeti bíróság, amelyhez az említett rendszer kedvezményezettje ilyen keresetet nyújtott be, értékelheti‑e azt a 2009/28 irányelv 3. cikkének és a 2018/2001 irányelv 4. cikkének rendelkezéseire tekintettel.
E tekintetben emlékeztet arra, hogy az állami támogatások ellenőrzésének az EUM‑Szerződés által létrehozott rendszerében a nemzeti bíróságok és a Bizottság egymást kiegészítő, de egymástól elkülönülő feladatokat látnak el. Közelebbről, az említett bíróságok a Bizottság végleges határozatának meghozataláig a jogalanyok jogainak megóvását biztosítják abban az esetben, ha az állami hatóságok esetlegesen megsértik a támogatási intézkedések végrehajtására vonatkozó tilalmat a Bizottság által lefolytatott, az EUMSZ 108. cikk (3) bekezdésében előírt előzetes ellenőrzési eljárás lezárása előtt. Ezzel szemben e bíróságok nem rendelkeznek hatáskörrel arra, hogy a támogatási intézkedések vagy az állami támogatási programok belső piaccal való összeegyeztethetőségéről határozzanak, mivel ez az értékelés a Bizottság kizárólagos hatáskörébe tartozik, amely az uniós bíróságok ellenőrzése mellett jár el.
A Bíróság ezenfelül megjegyzi, hogy az EUMSZ 108. cikk szerinti előzetes ellenőrzési eljárás soha nem vezethet az EUM‑Szerződés különös rendelkezéseivel ellentétes eredményre. Így az olyan támogatás, amely önmagában vagy bizonyos feltételeinél fogva sérti az uniós jog rendelkezéseit vagy általános elveit, nem nyilvánítható a belső piaccal összeegyeztethetőnek.
Valamely támogatás vagy támogatási program feltételei olyan elválaszthatatlanul kapcsolódnak a támogatás vagy támogatási program tárgyához vagy működéséhez, hogy azokat nem lehet külön‑külön vizsgálni, a támogatás vagy a támogatási program egészének összeegyeztethetőségére vagy összeegyeztethetetlenségére gyakorolt hatásukat szükségszerűen az EUMSZ 108. cikk szerinti eljárás keretében kell értékelni. Az ilyen szabályok értékelése tehát nem tartozik a nemzeti bíróságok hatáskörébe.
A Bíróság arra is emlékeztet, hogy az állami támogatásokra vonatkozó uniós szabályok alkalmazása a nemzeti bíróságok és a Bizottság, illetve az uniós bíróságok közötti lojális együttműködés kötelezettségén alapul, amelynek keretében ezek mindegyike az EUM‑Szerződésben ráruházott funkció szerint jár el. Így a nemzeti bíróságoknak tartózkodniuk kell különösen attól, hogy olyan határozatokat hozzanak, amelyek ellentétesek valamely, a Bizottság által a kizárólagos hatásköre alapján az állami támogatás belső piaccal való összeegyeztethetőségére vonatkozóan elfogadott határozattal.
A jelen ügyben az alapeljárásban szóban forgó negatív ösztönző mechanizmus végső soron az azon gazdasági szereplőknek nyújtott egyedi támogatás összegét határozza meg, akik nyilvántartásba vételük jogcímén részesülnek a szóban forgó támogatási programban. Tehát ez a mechanizmus az, amely lehetővé tette a Bizottság számára, hogy arra a következtetésre jusson, hogy e támogatási program éppen valamely nyilvántartásban szereplő projektek esetében felel meg az arányosság követelményének. Következésképpen e mechanizmus az SA.43756 határozatban szereplő támogatási program működéséhez elválaszthatatlanul kapcsolódó részletszabálynak minősül, és nem értékelhető e programtól függetlenül.
Ebből következik, hogy ha egy nemzeti bíróság a 2009/28 irányelv 3. cikkére tekintettel határozhatna e negatív ösztönző mechanizmus jogszerűségéről, a Bizottság által az SA.43756. sz. határozatban elvégzett értékelést a sajátjával helyettesíthetné. Az érintett bíróság ily módon megsértené ezen intézménynek az állami támogatások belső piaccal való összeegyeztethetőségének értékelésére vonatkozó kizárólagos hatáskörét, és megsértené a lojális együttműködésre vonatkozó kötelezettségét.
Ezenkívül a Bizottság nem nyilváníthatta volna a szóban forgó támogatási programot az EUMSZ 107. cikk (3) bekezdésének c) pontja értelmében a belső piaccal összeegyeztethetőnek anélkül, hogy előzetesen ne győződött volna meg arról, hogy az egyébként nem sérti az uniós jog más releváns rendelkezéseit vagy általános elveit.
Az a tény, hogy az SA.43756 határozat nem említi kifejezetten a 2009/28 irányelvet, és különösen annak az előterjesztett kérdésben említett 3. cikkét, e tekintetben nem releváns, mivel a Bizottság az említett irányelvet szükségképpen figyelembe vette a szóban forgó támogatási rendszer belső piaccal való összeegyeztethetőségének értékelése során.
Ugyanis, a bejelentett programot, amely megfelel az alapügyben szóban forgó programnak, különösen a 2014 és 2020 közötti időszakban nyújtott környezetvédelmi és energetikai állami támogatásokról szóló iránymutatás (
5
) tekintetében értékelték. Márpedig ezen iránymutatás, amelyre az SA.43756 határozat utal, arra emlékeztet, hogy az Unió ambiciózus célokat tűzött ki maga elé az éghajlatváltozás és az energia fenntartható felhasználása területén, hogy számos uniós jogalkotási aktus, mint például a 2009/28 irányelv, már hozzájárul e célkitűzések megvalósításához, és hogy bizonyos feltételek mellett az állami támogatások megfelelő eszközt jelenthetnek ahhoz, hogy hozzájáruljanak az uniós célkitűzések és a kapcsolódó nemzeti célok eléréséhez.
Annak értékelését illetően, hogy a negatív ösztönző mechanizmus megfelel‑e a 2018/2001 irányelv 4. cikkének, a Bíróság megállapítja, kétségtelen, hogy ezt az irányelvet az SA.43756 határozatot követően fogadták el, így nem tekinthető úgy, hogy e határozattal a Bizottság szükségképpen e mechanizmust értékelte, meggyőződve arról, hogy az nem sérti e rendelkezést.
Mindazonáltal, mivel a 2016. június 23‑i rendelettel létrehozott támogatási programot a Bizottság az említett határozat értelmében engedélyezte, az a 2015/1589 rendelet (
6
) 1. cikke b) pontjának ii. alpontja értelmében vett „létező támogatás” fogalma alá tartozik.
Márpedig az EUMSZ 108. cikk (1) bekezdése hatáskörrel ruházza fel a Bizottságot arra, hogy a tagállamokkal együttműködve folyamatosan vizsgálja az e tagállamokban létező támogatási programokat. E vizsgálatot követően a Bizottság javaslatot tehet az érintett tagállamnak a belső piac fokozatos fejlődése vagy működése által megkövetelt megfelelő intézkedések meghozatalára, és adott esetben határozhat az általa a belső piaccal összeegyeztethetetlennek tartott támogatás megszüntetéséről vagy módosításáról. E vizsgálat keretében a jogi helyzet nem változik addig, amíg az érintett tagállam esetlegesen el nem fogadja a megfelelő intézkedésekre vonatkozó javaslatokat, vagy amíg a Bizottság nem hoz végleges határozatot.
Egy létező támogatásra vonatkozó program belső piaccal való összeegyeztethetőségének értékelése tehát továbbra is az uniós bíróságok ellenőrzése alatt eljáró Bizottság kizárólagos hatáskörébe tartozik.
Egyébiránt az alapügyben szóban forgó negatív ösztönző mechanizmus bármely módosítása a támogatás intenzitásának ebből eredő esetleges növekedése miatt befolyásolhatja a szóban forgó támogatási program belső piaccal való összeegyeztethetőségének értékelését. Az említett mechanizmus hiányában ugyanis, amely elválaszthatatlanul kapcsolódik e program működéséhez, lehetséges, hogy a Bizottság úgy ítélte volna meg, hogy az említett támogatási program nem arányos, és következésképpen nem egyeztethető össze a belső piaccal. Létező támogatás módosításáról van tehát szó, amely a 2015/1589 rendelet 1. cikkének c) pontja értelmében vett „új támogatásnak” minősül, amelyre az EUMSZ 108. cikk (3) bekezdésében előírt bejelentési kötelezettség vonatkozik, és amelynek a belső piaccal való összeegyeztethetősége értékelése a Bizottság kizárólagos hatáskörébe tartozik.
Ez abban az esetben is érvényes, ha az ösztönző mechanizmus módosítására nem erga omnes módon, hanem kizárólag egy konkrét kedvezményezett, például a Tiberis javára kerül sor, mivel egy olyan támogatási program, amelyet egyedi szinten hajtanak végre anélkül, hogy megfelelne a bejelentett és a Bizottság által jóváhagyott támogatási programnak, szintén „új támogatásnak” tekinthető. Márpedig az állami támogatás bevezetése mint olyan nem eredhet bírósági határozatból, hanem a bíróságok feladatától idegen célszerűségi értékelésen alapul.
E megfontolásokra tekintettel a Bíróság megállapítja, az uniós joggal ellentétes az, ha a kérdést előterjesztő bíróság értékeli, hogy az alapügyben szóban forgó negatív ösztönző mechanizmus összeegyeztethető‑e a 2009/28 irányelv 3. cikkének vagy a 2018/2001 irányelv 4. cikkének rendelkezéseivel. Mivel tehát a kért értelmezés nem releváns az alapügy megoldása szempontjából, a Bíróság elfogadhatatlannak nyilvánítja az előzetes döntéshozatal iránti kérelmet.
(
1
)	A megújuló energiaforrásból előállított energia támogatásáról, valamint a 2001/77/EK és a 2003/30/EK irányelv módosításáról és azt követő hatályon kívül helyezéséről szóló, 2009. április 23‑i 2009/28/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2009. L 140., 16. o.)
(
2
)	A megújuló energiaforrásokból előállított energia használatának előmozdításáról szóló, 2018. december 11‑i (EU) 2018/2001 európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2018. L 328., 82. o.)
(
3
)	Az SA.43756 (2015/N) – Olaszország, a megújuló energiaforrásokból előállított villamos energia támogatása Olaszországban állami támogatásról szóló, 2016. április 28‑i C(2016) 2726 final határozat
(
4
)	Decreto del Ministero dello Sviluppo economico – Incentivazione dell’energia elettrica prodotta da fonti rinnovabili diverse dal fotovoltaico (a fotovoltaikus napenergiától eltérő megújuló energiaforrásokból előállított villamos energia támogatásáról szóló gazdaságfejlesztési minisztériumi rendelet, a GURI 2016. június 29‑i 150. száma, 8. o.; a továbbiakban: 2016. június 23‑i rendelet)
(
5
)	A Bizottság közleménye – A 2014–2020 közötti időszakban nyújtott környezetvédelmi és energetikai állami támogatásokról szóló iránymutatás, HL 2014. C 200., 1. o.).
(
6
)	Az Európai Unió működéséről szóló szerződés 108. cikkének alkalmazására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 2015. július 13‑i (EU) 2015/1589 tanácsi rendelet (HL 2015. L 248., 9. o.).