Ideiglenes változat
MANUEL CAMPOS SÁNCHEZ‑BORDONA
FŐTANÁCSNOK INDÍTVÁNYA
Az ismertetés napja: 2026. február 26.(1)
C‑147/25. sz. ügy
„Inter Rao Lietuva” AB
kontra
Finansinių nusikaltimų tyrimo tarnyba prie Lietuvos Respublikos vidaus reikalų ministerijos
(a Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas [Litvánia legfelsőbb közigazgatási bírósága] által benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem)
„ Előzetes döntéshozatal – Közös kül‑ és biztonságpolitika – 269/2014/EU rendelet – 2. cikk – 2014/145/KKBP határozat – 2. cikk – Az ukrajnai helyzet miatt hozott korlátozó intézkedések – Az Unió által szankcionált személyekkel kapcsolatban álló személyek pénzeszközeinek és gazdasági erőforrásainak befagyasztását előíró nemzeti intézkedés – A bírósági felülvizsgálat terjedelme – A szankcionált személyekkel fennálló kapcsolat bizonyításának szintje ”
1.        A litván hatóságok 2022‑ben elfogadták a „nemzetközi szankciók hatálya alá tartozó szervezetekkel kapcsolatban álló természetes és jogi személyek jegyzékét”. A jegyzék szerint az Inter Rao Lietuva AB(2) vagyoni eszközeit befagyasztották az e társaságnak a 2014/145/KKBP határozatban(3) és a 269/2014/EU rendeletben(4) elfogadott korlátozó intézkedések hatálya alá tartozó személyekkel fennálló kapcsolata miatt.
2.        A Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Litvánia legfelsőbb közigazgatási bírósága) az Inter Rao által a jegyzékbe vételével szemben benyújtott fellebbezés elbírálása előtt előzetes döntéshozatal iránti kérelmet terjeszt a Bíróság elé, amelyben kifejti az alkalmazandó uniós jogi szabályok értelmezésével kapcsolatos kétségeit.
3.        Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem lehetőséget nyújt a Bíróság számára annak pontosítására, hogy (a korlátozó intézkedések hatálya alá tartozó személyeknek és szervezeteknek) az Unió által elfogadott jegyzékeire vonatkozó ítélkezési gyakorlata átvehető‑e – és milyen mértékben – a tagállamok által az ilyen korlátozó intézkedések végrehajtása során elfogadható jegyzékek tekintetében.
I.      Jogi háttér
A.      Az uniós jog
1.      A 2014/145 határozat
4.        A 2. cikk a következőképpen rendelkezik:
„(1)      Be kell fagyasztani az alábbiakhoz tartozó vagy a tulajdonukat képező, általuk birtokolt vagy ellenőrzött valamennyi pénzeszközt és gazdasági erőforrást:
a)      az Ukrajna területi integritását, szuverenitását és függetlenségét vagy Ukrajna stabilitását vagy biztonságát aláásó vagy fenyegető, vagy a nemzetközi szervezetek Ukrajnában végzett munkáját akadályozó intézkedésekért vagy politikákért felelős, azokat támogató vagy végrehajtó természetes személyek;
b)      azon jogi személyek, szervezetek vagy szervek, amelyek anyagi vagy pénzügyi eszközökkel támogatják az Ukrajna területi integritását, szuverenitását és függetlenségét aláásó vagy fenyegető intézkedéseket;
c)      a Krímben vagy Szevasztopolban található olyan jogi személyek, szervezetek vagy szervek, amelyek tulajdonjoga az ukrán joggal ellentétesen került átruházásra, vagy olyan jogi személyek, szervezetek vagy szervek, amelyek az ilyen átruházások haszonélvezői voltak;
d)      a Krím annektálásáért vagy Ukrajna destabilizálásáért felelős orosz döntéshozóknak anyagi vagy pénzügyi támogatást nyújtó, illetve általuk előnyökhöz jutó természetes vagy jogi személyek, szervezetek vagy szervek;
e)      a Donbasz (Donyec‑medence) területén működő szakadár csoportokkal tranzakciókat lebonyolító természetes vagy jogi személyek, szervezetek és szervek;
f)      a Krím annektálásáért és Ukrajna destabilizálásáért felelős Oroszországi Föderáció kormánya részére anyagi vagy pénzügyi támogatást nyújtó, illetve általa előnyökhöz jutó természetes vagy jogi személyek, szervezetek vagy szervek; vagy
g)      a Krím annektálásáért és Ukrajna destabilizálásáért felelős Oroszországi Föderáció kormányának jelentős bevételi forrást biztosító gazdasági ágazatokban tevékenykedő vezető üzletemberek, illetve jogi személyek, szervezetek vagy szervek,
valamint a velük kapcsolatban álló természetes vagy jogi személyek, szervezetek vagy szervek, a mellékletben felsoroltak szerint.
(2)      A mellékletben felsorolt természetes vagy jogi személyek, szervezetek és szervek rendelkezésére vagy javára – sem közvetlenül, sem közvetve – nem bocsátható pénzeszköz vagy gazdasági erőforrás.
[...]”
5.        A 3. cikk kimondja:
„(1)      A Tanács valamely tagállam vagy az Unió külügyi és biztonságpolitikai főképviselőjének javaslatára egyhangúlag határoz a mellékletben található jegyzék létrehozásáról és módosításáról.
(2)      A Tanács az (1) bekezdésben említett döntését és a jegyzékbe vétel indokolását – amennyiben a cím ismert, közvetlenül, egyéb esetben értesítés közzététele útján – közli az érintett természetes vagy jogi személlyel, szervezettel vagy szervvel, lehetővé téve a személy, szervezet vagy szerv számára, hogy észrevételeket tegyen.
(3)      Amennyiben észrevételt vagy új érdemi bizonyítékot nyújtanak be, a Tanács felülvizsgálja az (1) bekezdésben említett döntését, és erről értesíti az érintett személyt, szervezetet vagy szervet.”
6.        A 4. cikk (1) bekezdése a következőképpen rendelkezik:
„A melléklet tartalmazza az 1. cikk (1) bekezdésében és a 2. cikk (1) bekezdésében említett természetes vagy jogi személyek, szervezetek vagy szervek jegyzékbe vételének okait.”
2.      A 269/2014 rendelet
7.        A 2. cikk a következőket írja elő:
„(1)      Az I. mellékletben felsorolt természetes vagy jogi személyekhez, szervezetekhez vagy szervekhez vagy a velük összefüggésbe hozható természetes vagy jogi személyekhez, szervezetekhez vagy szervekhez tartozó, az ezek birtokában lévő vagy ellenőrzése alatt álló minden pénzeszközt és gazdasági erőforrást be kell fagyasztani.
(2)      Nem bocsátható rendelkezésre – sem közvetlenül, sem közvetve – semmilyen pénzeszköz vagy gazdasági erőforrás az I. mellékletben felsorolt természetes vagy jogi személyek, szervezetek vagy szervek, illetve a velük összefüggésbe hozható természetes vagy jogi személyek, szervezetek vagy szervek részére, illetve javára.”
8.        A 3. cikk (1) bekezdése szerint az I. melléklet tartalmazza az említett (1) bekezdésben említett természetes vagy jogi személyeket, szervezeteket vagy szerveket, továbbá a velük kapcsolatban álló természetes vagy jogi személyeket, szervezeteket vagy szerveket. E cikk (2) bekezdése szerint az I. melléklet tartalmazza az érintett természetes vagy jogi személyek, szervezetek és szervek jegyzékbe vételének okait.
9.        A 14. cikk a következőképpen rendelkezik:
„(1)      Amennyiben a Tanács úgy határoz, hogy egy természetes vagy jogi személyt, szervezetet vagy szervet a 2. cikk[ben]
[…] említett intézkedések hatálya alá von, ennek megfelelően módosítja az I. mellékletet.
(2)      A Tanács közli a határozatát – beleértve a jegyzékbe vétel okait – az (1) bekezdésben említett természetes vagy jogi személlyel, szervezettel vagy szervvel – amennyiben a cím ismert, közvetlenül, egyéb esetben pedig értesítés közzététele útján –, lehetővé téve, hogy az érintett személy vagy szervezet észrevételeket nyújtson be.
(3)      Amennyiben észrevételt tesznek vagy új érdemi bizonyítékot nyújtanak be, a Tanács felülvizsgálja a határozatát, és erről értesíti az érintett természetes vagy jogi személyt, szervezetet, vagy szervet.
(4)      Az I. mellékletben foglalt jegyzéket rendszeresen és legalább tizenkét havonta felül kell vizsgálni.”
10.      A 17. cikk a következőket írja elő:
„E rendeletet alkalmazni kell:
[…]
d)      bármely tagállam joga szerint létesített vagy letelepedett jogi személyre, szervezetre vagy szervre az Unió területén belül vagy kívül;
e)      a teljes egészében vagy részben az Unión belül üzleti tevékenységet folytató bármely jogi személyre, szervezetre vagy szervre.”
B.      A litván jog
1.      A Lietuvos Respublikos ekonominių ir kitų tarptautinių sankcijų įgyvendinimo įstatymas n.º IX‑2160(5)
11.      A 12. cikk 2022. április 27‑én hatályba lépett változata úgy rendelkezett, hogy a nemzetközi pénzügyi szankciók alkalmazásának felügyelete különösen a Finansinių nusikaltimų tyrimo tarnyba prie Lietuvos Respublikos vidaus reikalų ministerijos (a pénzügyi bűncselekményeket vizsgáló, a Litván Köztársaság Belügyminisztériuma alá tartozó szolgálat)(6) hatáskörébe tartozik.
12.      Ugyanezen cikk 3. bekezdése előírta, hogy az FNTT koordinálja, felügyeli és biztosítja a Litván Köztársaságban a pénzügyi szankciók (a pénzeszközökkel és gazdasági erőforrásokkal való rendelkezésre vonatkozó korlátozások) alkalmazását.
2.      A Lietuvos Respublikos tarptautinių sankcijų įstatymas(7)
13.      A IX‑2160. sz. törvényt a Lietuvos Respublikos ekonominių ir kitų tarptautinių sankcijų įgyvendinimo įstatymo n.º IX‑2160 pakeitimo įstatymas n.º XIV‑1020(8) rendelkezése szerint a nemzetközi szankciókról szóló törvény váltja fel.
14.      A 2022. május 17‑én hatályba lépett 4. cikk 4. bekezdése előírja, hogy az FNTT
a szankcionált személyek jegyzékében szereplő jogalanyokhoz fűződő viszonyuk miatt szankciók hatálya alá vont jogalanyokkal kapcsolatban hozott határozatokra vonatkozó információkat köteles a természetes és jogi személyek, a nyilvános nyilvántartások kezelői és az ilyen szankciókat alkalmazó állami információs rendszerek kezelői rendelkezésére bocsátani.
15.      A 11. cikk a következőket írja elő:
„1.      Az illetékes hatóságok [mint az FNTT] a hatáskörükbe tartozó nemzetközi szankciók alkalmazása során
1)      elfogadják a nemzetközi szankciót megállapító intézkedésben előírt határozatokat;
[...]
4.      Az FNTT koordinálja, felügyeli és biztosítja Litvániában a pénzügyi szankciók (a pénzeszközökkel és gazdasági erőforrásokkal való rendelkezésre vonatkozó korlátozások) alkalmazását.
[…].”
3.      Az 1679. sz. határozat
16.      A nemzetközi szankciók végrehajtásának felügyeleti folyamatát a 2004. december 30‑i 1679. sz. határozat szabályozza. E határozat 11. pontjának a 2019. január 30. és 2022. május 27. között hatályos változata úgy rendelkezett, hogy az FNTT ellenőrzi és rendszeresen vizsgálja a különböző szereplőkre – mint a pénzügyi szervezetek és befektetési társaságok – kiszabott pénzügyi szankciók végrehajtását, és arról adatokat gyűjt.
4.      Az 535. sz. határozat
17.      Az 1679. sz. határozatot a 2022. május 25‑i 535. sz. határozat váltotta fel. Ezen utóbbi 13. pontja értelmében az FNTT mint illetékes hatóság a számára a nemzetközi szankciókról szóló törvény 11. cikkének 1. bekezdésében előírt hatáskörében koordinálja, felügyeli és biztosítja Litvániában a pénzügyi szankciók (a pénzeszközökkel és gazdasági erőforrásokkal való rendelkezésre vonatkozó korlátozások) alkalmazását.
18.      A 13.2. pont szerint:
„Ha a nemzetközi szankciók szabályozásában előírt feltételek szerint megállapítást nyer [...], hogy egy jogi személy [...] szankcióval sújtott szervezet tulajdonában vagy ellenőrzése alatt áll, az FNTT határozatot hoz arról, hogy a pénzügyi szankciókat az adott jogi személyre [...] is alkalmazni kell. A szankcióval sújtott szervezet tulajdonában vagy ellenőrzése alatt álló jogi személyeknek [...] az elfogadott határozatok alapján összeállított és frissített jegyzékét közzéteszik az FNTT honlapján, és a vonatkozó határozatok elfogadásától számított 2 munkanapon belül megküldik az állami nyilvántartások és az állami információs rendszerek kezelőinek.”
19.      A 15. pont értelmében az FNTT-nek a 13.2. pontban említett határozatai Litvániában a nemzetközi szankciók alkalmazása során kötelező erejű normatív aktusok.
II.    A tényállás, az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
20.      Az előzetes döntéshozatalra utaló végzésben ismertetett tényállás a következőket foglalja magában:
21.      Az Inter Rao villamosenergia‑importőrként és független villamosenergia‑szolgáltatóként működik Litvániában.
22.      Az Inter Rao részvényeinek 51%‑a az Inter Rao Ues oroszországi társaság 100%‑os tulajdonában álló RaoNordic finn társaság tulajdonában van.
23.      2022. április 28‑án az FNTT felvette az Inter Raót a „Nemzetközi szankciók hatálya alá tartozó szervezetekkel kapcsolatban álló természetes és jogi személyek jegyzékébe” (a továbbiakban: nemzeti jegyzék, illetve vitatott jegyzék).(9)
24.      A nemzeti jegyzék szerint az Inter Rao vagyoni eszközeit befagyasztották a 269/2014 rendelet alapján korlátozó intézkedések hatálya alá tartozó G. H‑val fennálló kapcsolata miatt.
25.      2022. május 12‑én az Inter Rao kérelmet nyújtott be az FNTT‑hez a nemzeti jegyzékből történő törlése és annak megerősítése iránt, hogy az Inter Rao nem tartozik szankciók hatálya alá.
26.      2022. május 25‑én az FNTT módosította a vitatott jegyzéket, és törölte az Inter Rao-nak a G. H.‑val fennálló kapcsolatára vonatkozó információt, feltüntetve, hogy az Inter Rao kapcsolatban áll az Orosz Föderáció elnökével, aki a (KKBP) 2022/331 határozat(10) alapján korlátozó intézkedések hatálya alá tartozik.
27.      2022. május 27‑én az FNTT meghozta „A [269/2014] rendeletnek az Inter Raóra történő alkalmazásáról” szóló határozatot (a továbbiakban: első határozat), amelyben megállapította, hogy nincs jogalap az FNTT honlapján az Inter Rao vonatkozásában közzétett információ törlésére.
28.      Az első határozat megállapítja, hogy:
–        Az Inter Rao részvényeinek 51 %‑a a RaoNordic finn társaság tulajdonában van, amely társaság részvényeinek 100 %‑a a Rao Ues oroszországi társaság tulajdonában áll. A Rao Ues részvényesei a részvények 26,37 %‑ával rendelkező Rosneftgaz, a részvények 29,56 %‑ával rendelkező Inter Rao Capital Group, a részvények 8,57 %‑ával rendelkező PJSC FGC UES, a részvények fennmaradó 34,24 %‑át pedig a moszkvai tőzsdén jegyzik, és azok kisebbségi részvényesek tulajdonában vannak.
–        Az Inter Rao Ues orosz társaság fő részvényesei az Oroszországi Föderáció – amely egy prezidenciális szövetségi köztársaság – közvetett ellenőrzése alatt álló társaságok, és az Oroszországi Föderáció államfője és elnöke a 2022/331 határozat alapján korlátozó intézkedések hatálya alá tartozik.
29.      2022. május 30‑án az Inter Rao ismét kérelmet nyújtott be a jegyzékből történő törlése iránt arra hivatkozva, hogy az Inter Rao Ues egyik részvényese sem rendelkezik ellenőrzésre jogosító részesedéssel, és hogy e részvényesek nem tartoznak szankciók hatálya alá.
30.      2022. június 23‑án az FNTT meghozta „A [2022/231] határozatnak az Inter Raóra történő alkalmazásáról” szóló második határozatot (a továbbiakban: második határozat). Az FNTT e határozatban megállapította, hogy nincs jogalap az FNTT honlapján közzétett információ törlésére.
31.      Az FNTT a fellebbező részvényesi struktúrájával kapcsolatban az első határozatban megállapított körülményeket megismételve a második határozatban megjegyezte, hogy mind a Rosneftgaz, mind az Inter Rao Capital Group a részvények több mint 25 %‑ával rendelkezik, ezért azok együttesen úgy tekinthetők, hogy a részvények legalább 50 %‑át birtokolják, és közvetve az Oroszországi Föderáció tulajdonában vannak, amely jogosult a társaságokkal kapcsolatban döntéseket hozni és azokból hasznot húzni.
32.      2022. július 20‑án az FNTT jóváhagyta az V‑174. sz. rendeletet, amely magában foglalja a szankciók hatálya alá tartozó szervezethez tartozó vagy ilyen szervezet által ellenőrzött jogi személyek, illetve jogi személyiséggel nem rendelkező egyéb szervezetek jegyzékét. Az Inter Rao e jegyzék 1. pontjában szerepel.
33.      Az Inter Rao keresetet indított a Vilniaus apygardos administracinis teismas (Vilnius megyei közigazgatási bíróság, Litvánia) előtt azt kérve, hogy e bíróság semmisítse meg az FNTT első és második határozatát, valamint töröltesse az Inter Rao‑t a jegyzékből.
34.      Miután kereseti kérelmeit elsőfokon elutasították, az Inter Rao fellebbezést nyújtott be a Lietuvos vyriausiasis administracinis teismashoz (Litvánia legfelsőbb közigazgatási bírósága), amely előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjeszti a Bíróság elé:
„1)      Lehetővé tesz‑e a [2014/145] határozatnak [az Európai Unió Alapjogi Chartájának (a továbbiakban: Charta)] 41. cikkében rögzített megfelelő ügyintézés elvével összefüggésben értelmezett 2. cikke és a [269/2014] rendelet ugyanezen elvvel összefüggésben értelmezett 2. cikke olyan nemzeti intézkedést, amellyel a [2014/145] határozat I. mellékletében vagy a [269/2014] rendelet I. mellékletében fel nem sorolt személyt vesznek fel azon személyek jegyzékébe, akiknek eszközeit azért fagyasztják be, mert kapcsolatban állnak szankciók hatálya alá tartozó személyekkel, és amely csak az ilyen felvételt követően vitatható az illetékes hatóság előtt?
2)      Az EUSZ 19. cikk (1) bekezdésének a Charta 47. cikkével összefüggésben értelmezett második albekezdése alapján kielégíti‑e a hatékony bírósági felülvizsgálat követelményét az uniós korlátozó intézkedések végrehajtása keretében valamely személy eszközeinek befagyasztásáról hozott határozat jogszerűségének valamely nemzeti bíróság általi olyan felülvizsgálata, amely az eljárási szabályok betartásának vagy az indokolási kötelezettség teljesítésének, a tények valóságtartalmának, az e tények értékelése során esetlegesen elkövetett nyilvánvaló hibáknak és a hatáskörrel való esetleges visszaélésnek a vizsgálatát foglalja magában?
3)      Annak valamely nemzeti bíróság előtti bizonyítása során, hogy valamely személy kapcsolatban áll az Oroszországi Föderáció politikai hatóságainak képviselőivel, megkövetelik‑e a [2014/145] határozat 2. cikkének és a [269/2014] rendelet 2. cikkének az EUSZ 19. cikk (1) bekezdésének második albekezdésével és a Charta 47. cikkével összefüggésben értelmezett rendelkezései az Oroszországi Föderáció politikai hatóságai által az ezen országban működő jogi személyek felett gyakorolt ellenőrzés ténylegességével és hatékonyságával kapcsolatos körülmények értékelését, ha e körülmények nem feltétlenül bizonyíthatók az ügyben előadott objektív és kellően komoly valószínűsítő körülményekkel, és alátámaszthatják, hogy az Oroszországi Föderáció politikai hatóságainak érintett képviselői ellenőrzést gyakorolnak az adott személy felett az általuk gyakorolt kormányzati hatáskörök alapján?”
III. A Bíróság előtti eljárás
35.      Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem 2025. február 17‑én érkezett a Bírósághoz.
36.      Írásbeli észrevételeket nyújtott be az Inter Rao, az Įmonių bankroto administravimo ir teisinių paslaugų biuras UAB, az olasz, a lett, a litván és a holland kormány, valamint az Európai Bizottság.
37.      A Bíróság tárgyalás tartását nem tartotta szükségesnek.
IV.    Elemzés
38.      Az előterjesztő bíróság kérdése arra irányul, hogy mely időponttól fogva kell egy személy számára lehetővé tenni a nemzeti jegyzékbe való felvételének megtámadását (az előzetes döntéshozatalra előterjesztett első kérdés), továbbá a jegyzékbe való felvételt elrendelő intézkedés bírósági felülvizsgálatának terjedelmére vonatkozik (a második és harmadik kérdés).
39.      Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett három kérdés vizsgálatának megkezdése előtt helyénvaló megjegyezni, hogy az előterjesztő bíróság az FFNT‑re a vitatott korlátozó intézkedéseket elrendelő hatóságként hivatkozik.(11)
40.      Valójában az uniós jogban a „korlátozó intézkedéseket” az EUSZ 29. cikk alapján tanácsi határozatokkal fogadják el, amelyek „meghatározzák, hogy az Unió hogyan viszonyul egy adott földrajzi vagy tematikus természetű kérdéshez” a közös kül‑ és biztonságpolitika (KKBP) keretében(12) –
amint erre nemrégiben Norkus főtanácsnok emlékeztetett.
A.      Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett első kérdés
41.      Az előterjesztő bíróság azt kívánja megtudni, hogy az uniós jogi szabályok (a 2014/145 határozat 2. cikke, a 269/2014 rendelet 2. cikke és a Charta 41. cikke) lehetővé teszik‑e, hogy a nemzeti jegyzékben szereplő, de az uniós jegyzékekben fel nem sorolt személy csak a nemzeti jegyzékbe való felvételét követően vitathassa e felvételt.
42.      Az olasz és a holland kormány, valamint a Bizottság úgy véli, hogy az első kérdésre adandó válasznak nem csak a nemzeti jegyzékbe való felvétel megtámadásának időpontjával kell foglalkoznia, hanem azt megelőzve a jegyzék jogszerűségével is.
43.      Noha az előterjesztő bíróság láthatólag nem kételkedik a nemzeti jegyzék jogszerűségében (mitöbb, annak jogszerűségét magától értetődőnek veszi, és a vitát kizárólag az Inter Rao e jegyzékbe való felvételére korlátozza), álláspontom szerint a Bíróság nem hagyhatja figyelmen kívül ezen előfeltevés elemzését. Ha a Bíróság megállapítása szerint a nemzeti jegyzék létezésének nincs jogalapja, nem kell határozni sem a jegyzék tartalmára vonatkozó kifogás időpontjáról, sem pedig a felvételt elrendelő intézkedés bírósági felülvizsgálatának terjedelméről.
44.      E pontosítás megtételét követően az első kérdés két vetületével lehet foglalkozni.
1.      A befagyasztott pénzeszközök és gazdasági erőforrások nemzeti jegyzékének jogszerűsége
45.      A Tanács az EUSZ 29. cikk alapján elfogadta az Ukrajna területi integritását, szuverenitását és függetlenségét aláásó vagy fenyegető intézkedések miatti korlátozó intézkedésekről szóló 2014/145 határozatot.
46.      Mivel a KKBP keretében elfogadott határozatoknak nincs közvetlen hatályuk a tagállamok belső jogrendjében, önmagukban nem keletkeztethetnek kötelezettségeket jogi vagy természetes személyek számára. Következésképpen végrehajtásuk az EUMSZ 215. cikke alapján elfogadott másodlagos jogi aktusokat követel meg, amelyek „egy vagy több harmadik országgal fenntartott gazdasági és pénzügyi kapcsolatok teljes vagy részleges megszakítását vagy korlátozását” célozzák [(1) bekezdés], illetve „egyes természetes és jogi személyekkel, csoportokkal vagy nem állami, illetve államisággal nem rendelkező entitásokkal szemben korlátozó” intézkedések [(2) bekezdés].(13)
47.      Ez az oka annak, hogy a jelen ügyben a Tanács az EUMSZ 215. cikk alapján a 2014/145 határozattal azonos napon elfogadta a 269/2014 rendeletet, amely az említett határozatban szereplő intézkedésekkel kapcsolatos korlátozó intézkedések elfogadásáról rendelkezik. Az EUMSZ 288. cikkének második bekezdése értelmében e rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
48.      Ily módon, és amint a holland kormány érvelt, különbséget kell tenni a következők között:
–        A korlátozó intézkedések bevezetése, amely uniós szinten valamely személynek vagy szervezetnek a 269/2014 rendelet I. mellékletében való feltüntetésével történik.
–        Nemzeti szinten az említett mellékletben szereplő személy vagy szervezet által ellenőrzött jogalanyokat azonosító jegyzék elfogadásának lehetősége.(14)
49.      A pénzeszközök és gazdasági erőforrások befagyasztására vonatkozó kötelezettség közvetlenül a 269/2014 rendelet 2. cikkének (1) bekezdéséből ered, és az I. mellékletében felsorolt személyekre vagy szervezetekre alkalmazandó.
50.      Az Inter Rao felvétele a vitatott jegyzékbe nem további szankció kiszabását jelenti az FNTT részéről. Pontosabban, e felvétel nem ugyanolyan hatással bír, mint a 269/2014 rendelet I. mellékletében szereplő jegyzékbe való felvétel, vagyis nem jelenti az Unió által elfogadott korlátozó intézkedések hatálya alá tartozó személyek és szervezetek körének kibővítését.
51.      Más kérdés, hogy – amint a Bizottság és a holland kormány állította – a tagállamok elfogadhatnak olyan személyek vagy szervezetek felsorolását tartalmazó jegyzékeket, akik/amelyek pénzeszközeit a 269/2014 rendelet I. mellékletében felsorolt szervezetekkel való kapcsolataik miatt befagyasztják.
52.      Ilyen értelemben, amint a Bizottság is megjegyezte, ha kizárólag magánszereplőkre bízzák a 269/2014 rendelet I. mellékletében felsorolt jogalanyhoz tartozó vagy általa ellenőrzött vagyoni eszközök azonosításának és befagyasztásának feladatát, ez veszélyeztetheti a szankciók hatékony végrehajtását, különösen akkor, ha e vagyoni eszközöket összetett jogi struktúrákba rejtik.(15)
53.      Egyetértek a holland kormánnyal, hogy a vitatotthoz hasonló jegyzékek elfogadása önmagában nem ellentétes az uniós joggal, mivel azok használatát nem tiltja sem a 269/2014 rendelet, sem más rendelkezés.
54.      Továbbá nem lenne ok a vitatotthoz hasonló jegyzékek betiltására, amelyek hozzájárulhatnak a jogbiztonsághoz és az uniós jog hatékony alkalmazásához. Ezek olyan eszközök, amelyek egyértelműséget biztosítanak az érintett jogalany és más piaci szereplők számára: ha a felügyeleti hatóságok megállapították a meghatározott pénzeszközök vagy gazdasági erőforrások befagyasztására vonatkozó kötelezettségüket, a korlátozó intézkedések hatékonysága érdekében hasznos, hogy az egyének értesüljenek ezen értékelésről.(16)
55.      E jegyzékek hasznossága különösen nyilvánvaló, mivel – ellentétben azon személyek, szervezetek és szervek azonosításával, akik/amelyek pénzeszközei és erőforrásai közvetlenül az Unió által elrendelt korlátozó intézkedések hatálya alá tartoznak – e pénzeszközök és gazdasági erőforrások azonosítása nem mindig pontos és meggyőző azonosítási paraméterek szerint történik.
56.      Valójában a korlátozó intézkedések által érintett személyeket, szervezeteket és szerveket főszabály szerint a 269/2014 rendelet I. melléklete azonosítja. Ugyanakkor az Unió nem kizárólag az I. mellékletben felsorolt személyek tulajdonát képező pénzeszközök és erőforrások, hanem a 2014/145 határozat 2. cikkével összhangban az azokhoz tartozó, általuk birtokolt vagy ellenőrzött pénzeszközök és erőforrások befagyasztását is elrendeli.(17)
57.      Mivel a befagyasztás tárgyát képező vagyoni eszközök azonosítása különösen összetett és körülményes lehet, semmi sem akadályozza a tagállamokat abban, hogy a korlátozó intézkedések hatékonyságának elősegítése érdekében egy nemzeti hatóságra bízzák e vagyoni eszközöknek a vitatotthoz hasonló jegyzékben való azonosítása és közzététele feladatát.
58.      A nemzeti jegyzék értéke abban rejlik, hogy azonosítja az Unió által elfogadott korlátozó intézkedések alkalmazásával befagyasztandó vagyoni eszközöket és erőforrásokat.
2.      A nemzeti jegyzékbe való felvétel megtámadásának időpontja
59.      A nemzeti hatóságok, pontosan azért, mert a vitatott jegyzék tartalmazza azon nem befagyasztott pénzeszközök és erőforrások felsorolását, amelyeket az uniós jog alapján be kell fagyasztani, jogszerűen fogadhatják el e jegyzéket
az érintett felekkel való előzetes konzultáció nélkül.
60.      A befagyasztás hatékonysága érdekében a nemzeti jegyzékbe való felvételnek „jellegénél fogva meglepetésszerűnek kell lennie”, amit a Bíróság szükségesnek tart az uniós szervek által elfogadott korlátozó intézkedések esetén.(18)
61.      A 269/2014 rendelet I. mellékletében szereplő jegyzékbe való felvétel indokolttá teheti a megfelelő ügyintézés elvének bizonyos kiigazítását, amint alább kifejtem. Ugyanez vonatkozik a nemzeti jegyzékbe való felvételre is, amely magában foglalja a befagyasztás tárgyát képező pénzeszközök és erőforrások felsorolását az uniós jog által előírt korlátozó intézkedés végrehajtása céljából.
62.      A Chartának az előterjesztő bíróság által hivatkozott 41. cikkének „címzettjei nem a tagállamok, hanem kizárólag az Unió intézményei, szervei és hivatalai.”(19) Márpedig „a Charta 41. cikkében rögzített, megfelelő ügyintézéshez való jog az uniós jognak a tagállamok tekintetében e jog végrehajtása esetében alkalmazandó általános elvét tükrözi.”(20)
63.      A nemzeti hatóságok által az Unió részéről elfogadott korlátozó intézkedések végrehajtásának megkönnyítése érdekében összeállított jegyzékbe való felvételt ezért a Charta 41. cikkét értelmező ítélkezési gyakorlat fényében kell értékelni.
64.      Ezen ítélkezési gyakorlat a megfelelő ügyintézéshez való jogot a közigazgatási szervek által elfogadott határozatok indokolására irányuló kötelezettséghez,(21) és a minden személyt megillető azon joghoz köti, hogy ügyeiben pártatlanul és észszerű időn belül járjanak el.(22)
65.      A Charta 41. cikke (2) bekezdésének a) pontja értelmében a megfelelő ügyintézéshez való jog magában foglalja „mindenkinek a jogát arra, hogy az őt hátrányosan érintő egyedi intézkedések meghozatala előtt meghallgassák.” Ahhoz, hogy az ilyen egyedi intézkedésre vonatkozó indoklás megalapozott, objektív és pártatlan legyen, ezen indokolás tekintetében nem hagyhatók figyelmen kívül az érintett személy által a védekezésében felhozott érvek.(23)
66.      A Bíróság ugyanakkor a jelen ügyben alkalmazotthoz hasonló rendeletek keretében elfogadott egyedi intézkedések jóváhagyására alkalmazott eljárással kapcsolatban a következőket állapította meg:
–        „Ami a védelemhez való jogot, és különösen a meghallgatáshoz való jogot illeti, a vitatott rendelet által előírtakhoz hasonló korlátozó intézkedések vonatkozásában a közösségi hatóságok nem kötelesek az említett indokokat valamely személynek vagy szervezetnek az említett listára történő eredeti felvételét megelőzően közölni.”(24)
–        „Szintén a vitatott rendelet által követett célkitűzésre és az általa előírt intézkedések hatékonyságára vonatkozó okok miatt a közösségi hatóságok arra sem voltak kötelesek, hogy a fellebbezőket meghallgassák a nevüknek az e rendelet I. mellékletében szereplő listára történő eredeti felvételét megelőzően.”(25)
67.      A Bíróság kimondta, hogy a listára történő felvétel indokainak közlésére vonatkozó kötelezettséget „vagy az e felvételről való döntés időpontjában, vagy legalábbis a lehető leggyorsabban azután [kell teljesíteni], hogy arra sor került, hogy lehetővé tegye e címzetteknek a jogorvoslathoz való joguk határidőn belül történő gyakorlását.”(26)
68.      A fentiekből következően nem ellentétes a Charta 41. cikkével (és még kevésbé a 2014/145 határozat 2. cikkével és a 269/2014 rendelet 2. cikkével) az olyan nemzeti rendelkezés vagy gyakorlat, amely a vitatott jegyzékbe való felvétel megtámadását csak utólagosan teszi lehetővé.
69.      Az első kérdés megfogalmazása a jegyzékbe való felvételt igazoló okokra utal. Az olasz kormány álláspontjához hasonlóan azonban úgy vélem, hogy e kérdés tárgyilagosan összefügg a harmadik kérdéssel, és annak elemzése során kell megválaszolni.(27)
B.      A befagyasztásra kerülő pénzeszközök és erőforrások nemzeti jegyzékébe való felvételt indokoló okok és a bírósági felülvizsgálat terjedelme (az előzetes döntéshozatalra előterjesztett harmadik és második kérdés)
70.      Az együttesen megválaszolható két kérdésre adandó válasz kiindulópontja azon feltevés, hogy az uniós joggal nem ellentétes a vitatotthoz hasonló jegyzék elfogadása, és e joggal nem összeegyeztethetetlen a jegyzékbe való felvétellel szemben kifogás emelését csak utólagosan lehetővé tevő nemzeti szabály vagy gyakorlat sem.
71.      Ezen feltevések mellett meg kell vizsgálni, hogy milyen indokok igazolhatják egy személy vagy szervezet a nemzeti jegyzékbe való felvételét, és milyen e felvétel bírósági felülvizsgálatának milyen terjedelműnek kell lennie.
72.      Az eljáró bíróság szerint a jogvita tárgyát képező felvételt az Inter Rao‑nak az Orosz Föderációnak a 2022/331 határozat értelmében nemzetközi szankciók hatálya alá tartozó elnökével fennálló kapcsolata indokolja.(28)
73.      Az előterjesztő bíróság:
–        elismeri, hogy a jelen ügy iratai nem tartalmaznak azt alátámasztó közvetlen bizonyítékot, hogy az Inter Rao konkrét kapcsolatban áll magával az Oroszországi Föderáció elnökével.(29)
–        mindazonáltal úgy véli, hogy az Oroszországi Föderáció kormányzati „rendszerének autokratikus és oligarchikus jellege” (ez közismert tény, amely nem igényel további bizonyítást) az ezen állam politikai hatóságai és gazdasági szereplői – többek között a gazdaságilag és politikailag jelentős ágazatokban, így a jelen ügy által érintett energiaágazatban működő szervezetek – feletti hatékony és tényleges, de informális ellenőrzéshez vezet.(30)
–        kijelenti, hogy „ilyen körülmények között elkerülhetetlen az a következtetés, hogy az Oroszországi Föderáció elnöke – de facto korlátlan hatalma révén, az általa vagy az Oroszországi Föderáció kormányával kapcsolatban álló, a környezetéhez tartozó más személyek által birtokolt részvények mennyiségétől függetlenül – […] képes tényleges és hatékony ellenőrzést gyakorolni az Oroszországi Föderációban tevékenykedő személyek felett, ezáltal az Európai Unióval és annak tagállamaival szemben ellenséges politikai célokat követve és ebből ugyanakkor gazdasági előnyökre szert téve.”(31)
74.      A 2014/145 határozat 2. cikkével összhangban a befagyasztás tárgyát képező pénzeszközök és erőforrások azonosítása szempontjából releváns
kapcsolat az, hogy „az alábbiakhoz tartozó vagy a tulajdonukat képező, általuk birtokolt vagy ellenőrzött” pénzeszközről és gazdasági erőforrásról van szó: „az Ukrajna területi integritását, szuverenitását és függetlenségét […] aláásó vagy fenyegető […] intézkedésekért vagy politikákért felelős [személyek]”, valamint „a mellékletben felsorolt természetes vagy jogi személyek, szervezetek és szervek.”
75.      Amennyiben – amint a Bizottság érvelt – az Inter Rao közvetlen vagy közvetett részvényesei nem szerepelnek a 269/2014 rendelet I. mellékletében, és e társaság láthatólag nem képezi közvetve az Orosz Föderáció elnökének tulajdonát sem,(32) azt kell megállapítani, hogy az Inter Rao az elnök ellenőrzése alatt áll‑e.
76.      Álláspontom szerint önmagában az Orosz Föderáció kormányzati rendszerének „autokratikus és oligarchikus” jellegének ténye (az előzetes döntéshozatalra utaló határozat megfogalmazását használva) nem képez elegendő bizonyítékot a 269/2014 rendelet 2. cikkében és a 2014/145 határozat 2. cikkében említett ellenőrzés megállapításához.
77.      Ha az elegendő bizonyíték lenne, az Unió által elfogadott korlátozó intézkedések kizárólag ezen információra támaszkodtak volna a befagyasztás tárgyát képező pénzeszközök és erőforrások azonosításához, és az utóbbiakat az Orosz Föderáció területén működő összes vállalat pénzeszközei és erőforrásai képeznék.
78.      A 269/2014 rendelet 2. cikkében említett pénzeszközök és erőforrások feletti ellenőrzés nem lehet pusztán elvont, hanem hatékonynak és konkrétnak, valamint kellően megalapozottnak kell lennie. A 269/2014 rendelet I. mellékletében felsorolt személy által gyakorolt ilyen ellenőrzés fennállásán alapuló korlátozó intézkedés bírósági felülvizsgálata nem korlátozódhat „a hivatkozott indokok absztrakt valószínűségének értékelésére.”(33)
79.      A jelen ügyben az előterjesztő bíróság által hivatkozott meghatározó tény, hogy az Inter Rao részvénytőkéjének 51 %‑a egy teljes egészében egy orosz társaság tulajdonát képező finn vállalat tulajdonában van. A Bizottság szerint ezen orosz társaság monopolhelyzetben van az oroszországi villamosenergia‑export és ‑import terén, egyúttal tőkepiaci értéke alapján az egyik legnagyobb orosz állami tulajdonú energiavállalat, amely számos külföldi energiavállalatot ellenőriz, beleértve a hő‑ és vízerőműveket, a hálózatüzemeltetőket és az energiakereskedőket.(34)
80.      E tényből (amelynek végső ellenőrzése az előterjesztő bíróság feladata) arra lehet következtetni, hogy ha az orosz állami tulajdonú vállalat a finn társaságon keresztül az Inter Rao tőkéjének több mint 50 %‑át birtokolja, akkor észszerűen feltételezhető, hogy képes meghatározó befolyást gyakorolni az Inter Raóra.(35)
81.      Amennyiben megerősítést nyer egy orosz állami tulajdonú vállalat meghatározó befolyása az Inter Rao tekintetében, ellenőrizni kell továbbá, hogy az Orosz Föderáció elnöke képes‑e ellenőrzést gyakorolni ezen erőfölényben lévő vállalat felett.
82.      Ennek megállapítása érdekében a Bizottság meghatározó kontextuális elemnek azon körülményt javasolta, hogy az Orosz Föderáció elnöke gyakorolhatta az energiaszektorban működő állami vállalatok ellenőrzésére irányuló hatáskörét.(36)
83.      Még ha nincsenek is konkrétabb bizonyítékok arra vonatkozóan, hogy az Orosz Föderáció elnöke ellenőrzi az Inter Raóra meghatározó befolyást gyakorló társaságokat, az előterjesztő bíróságnak e körülmény értékelését úgy kell elvégeznie, hogy a bizonyítási eszközöket nem elszigetelten, hanem azon összefüggésben vizsgálja, amelybe illeszkednek.
84.      A bizonyítási teher teljesítéséhez elegendő a „kielégítően konkrét, pontosan meghatározott és egybevágó valószínűsítő körülmények [együttese]”, amelyből arra lehet következtetni, hogy az Orosz Föderáció elnöke képes ellenőrzést gyakorolni országa energiaipari vállalatai felett, és következésképpen azok felett is, amelyekben ezen orosz állami tulajdonú vállalatok meghatározó befolyást gyakorolnak.(37)
85.      Végső soron az uniós jog lehetővé teszi a nemzeti bíróság számára az ügy valamennyi körülményének értékelését – ideértve az általános vagy kontextuális jellegűeket is –, továbbá megalapozott és megdönthető vélelmek alkalmazását, ha az ellenőrzés jellege informális vagy nehezen dokumentálható. A lényeges az, hogy a meghatározó befolyás fennállásának értékelése észszerű, következetes és az érintettek által vitatható legyen.
86.      Ami különösen a befagyasztás tárgyát képező pénzeszközök és erőforrások nemzeti jegyzékébe való felvételt igazoló okok bírósági felülvizsgálatának terjedelmét illeti, véleményem szerint a Bíróságnak az uniós intézmények által elrendelt korlátozó intézkedésekre vonatkozó ítélkezési gyakorlata alkalmazandó.
87.      Nem értek egyet az Inter Rao részéről kifejtett állásponttal,(38) amely szerint a Bíróság ítélkezési gyakorlata a pénzeszközök és erőforrások nemzeti hatóságok által elrendelt befagyasztása tekintetében nem vehető át. Amennyiben az ilyen befagyasztás pontosan az uniós jog szabályainak betartásából fakad, nem látom be, miért kellene figyelmen kívül hagyni a Bíróságnak a bírósági felülvizsgálatra vonatkozó ítélkezési gyakorlatát.
88.      Következésképp a Bíróság által e tekintetben tett megállapítások – amelyekre jó példa a 2025. augusztus 1‑jei ítélet –(39) ösztönzésként szolgálhatnak az előterjesztő bíróság számára a következők szerint:
–        „[A]zon indokok jogszerűségének felülvizsgálata címén, amelyeken valamely személy nevének a korlátozó intézkedésekkel érintett személyek jegyzékébe történő felvételére vagy azon való fenntartására vonatkozó határozat alapul, a [Charta] 47. cikkében biztosított bírósági felülvizsgálat hatékonysága megköveteli többek között, hogy az uniós bíróság meggyőződjön arról, hogy e határozat, amely az érintett személy tekintetében egyedi hatállyal rendelkezik, kellően biztos ténybeli alappal rendelkezik. Ez ugyanis az e határozat alapjául szolgáló indokolásban állított tények vizsgálatát feltételezi, így a bírósági felülvizsgálat nem korlátozódik a hivatkozott indokok absztrakt hihetőségének értékelésére, hanem arra a kérdésre vonatkozik, hogy ezek az indokok, vagy legalább az egyik, önmagában elegendőnek tekintett indok ugyanezen határozat alátámasztására megalapozott‑e.”(40)
–        „[A]z ilyen értékelést úgy kell elvégezni, hogy a bizonyítékokat nem elszigetelten, hanem abban az összefüggésben kell vizsgálni, amelybe azok illeszkednek, mivel a Tanács eleget tesz a rá háruló bizonyítási tehernek, ha az uniós bíróság előtt kellően konkrét, pontosan meghatározott és egybevágó valószínűsítő körülmények olyan együttesét mutatja be, amely lehetővé teszi a pénzeszközei befagyasztására vonatkozó intézkedéssel érintett személy és a megoldott rezsim közötti elégséges kapcsolat fennállásának megállapítását […]. Ezenkívül vitatás esetén az Unió illetékes hatóságának kell az érintett személlyel szemben felhozott indokok megalapozottságát bizonyítani, és nem az érintett személynek kell az ezen indokok megalapozottságának hiányára vonatkozó bizonyítékot szolgáltatni. Bár nem követelmény, hogy e hatóság az uniós bíróság előtt az állítólagos indokokhoz kapcsolódó valamennyi információt és bizonyítékot előterjessze, fontos, hogy a szolgáltatott információk vagy bizonyítékok alátámasszák az érintett személlyel szemben felhozott indokokat.”(41)
89.      Ezek a Charta 47. cikke által garantált hatékony bírói jogvédelemhez való jog alapvető minimumtartalmának elengedhetetlen követelményei. Ugyanilyen mértékben nem hagyhatók figyelmen kívül az olyan bírósági eljárásokban sem, amelyek az Unió által elfogadott – például a 269/2014 rendeletben foglalt – korlátozó intézkedéseket végrehajtó nemzeti jogi aktusok jogszerűségét vizsgálják.(42)
90.      Elismerem mindazonáltal, hogy e válasz nem feltétlenül felel meg az előterjesztő bíróság azon igényének, hogy a Bíróságtól pontosabb útmutatásokat kapjon a vitatott nemzeti határozatok jogszerűségének értékeléséhez alkalmazandó kritériumokról.
91.      A Bíróság értelmezi az uniós jogot, de nem alkalmazza azt (bár e különbség nem mindig egyértelmű) az előzetes döntéshozatal iránti kérelem tárgyát képező azon ügyekben, amelyek olyan nemzeti intézkedések bevezetésére vonatkoznak, mint a pénzeszközöknek és vagyoni értékű javaknak a jelen ügyben vitatott befagyasztása. Ez utóbbi a nemzeti bíróságok feladata.
92.      Ebből a szempontból a Bíróság nem léphet az előzetes döntéshozatalra utaló bíróság helyébe azon értékelése tekintetében, hogy elegendő bizonyíték vagy valószínűsítő körülmény áll‑e rendelkezésre annak alátámasztásához, hogy egy adott társaság pénzeszközeinek és erőforrásainak befagyasztása indokolt annak alapján, hogy a 269/2014 rendelet I. mellékletében felsorolt személyek ellenőrzést gyakorolnak felette.
93.      E tekintetben elegendő megjegyezni, hogy a megtámadott határozatok jogszerűsége vizsgálatának ki kell terjednie az előterjesztő bíróság által megjelölt paraméterekre,(43) és a nemzeti határozatok teljeskörű bírósági felülvizsgálatának biztosításához szükséges bármely egyéb paraméterre.
V.      Végkövetkeztetés
94.      A fentiek alapján azt javaslom a Bíróságnak, hogy a Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Litvánia legfelsőbb közigazgatási bírósága) által előterjesztett kérdésekre a következő választ adja:
„1)      A 2022. április 21‑i 2022/660/KKBP tanácsi határozattal módosított, az Ukrajna területi integritását, szuverenitását és függetlenségét aláásó vagy fenyegető intézkedések miatti korlátozó intézkedésekről szóló, 2014. március 17‑i 2014/145/KKBP tanácsi határozat 2. cikkét, valamint a 2022. április 21‑i 2022/658/EU tanácsi végrehajtási rendelettel módosított, az Ukrajna területi integritását, szuverenitását és függetlenségét aláásó vagy fenyegető intézkedésekkel kapcsolatos korlátozó intézkedésekről szóló, 2014. március 17‑i 269/2014/EU tanácsi rendelet 2. cikkét az Európai Unió Alapjogi Chartájának 41. cikkével összefüggésben
a következőképpen kell értelmezni:
e rendelkezésekkel nem ellentétes az olyan nemzeti intézkedés, amelynek alapján a 2014/145 határozat mellékletében, illetve a 269/2014 rendelet I. mellékletében fel nem sorolt személyt vesznek fel azon személyek jegyzékébe, akiknek ez utóbbi rendelkezések alapján befagyasztják a vagyoni eszközeit, és az érintett személy vagy jogalany ezt kizárólag a jegyzékbe való felvételét követően vitathatja az illetékes hatóság előtt.
2)      A 2014/145 határozat 2. cikkét és a 269/2014 rendelet 2. cikkét az EUSZ 19. cikk (1) bekezdésének második albekezdésével és a Charta 47. cikkével összefüggésben
a következőképpen kell értelmezni:
e rendelkezésekkel nem ellentétes, ha a nemzeti bíróság előtt annak bizonyítása céljából, hogy egy társaság az Orosz Föderáció politikai hatóságainak ellenőrzése alatt áll, figyelembe veszik az említett társaságra meghatározó befolyást gyakorlók felett e politikai hatóságok által gyakorolt informális ellenőrzés ténylegességével és hatékonyságával kapcsolatos körülményeket, még ha e körülmények közvetlen okirati bizonyítékokkal nem is támaszthatók alá, feltéve, hogy a megállapítás objektív és kellően szilárd bizonyítékokon alapul, és azt az érintett
hatékony bírósági jogorvoslati eljárás keretében megtámadhatta.”
1      Eredeti nyelv: spanyol.
2      A továbbiakban: Inter Rao.
3      A 2022. április 21‑i (KKBP) 2022/660 tanácsi határozattal (HL 2022. L 120., 11. o.; helyesbítés: HL 2022. L 158., 65. o.) módosított, az Ukrajna területi integritását, szuverenitását és függetlenségét aláásó vagy fenyegető intézkedések miatti korlátozó intézkedésekről szóló, 2014. március 17‑i tanácsi határozat (HL 2014. L 78., 16. o.; helyesbítés: HL 2014. L 263., 35. o.).
4      A 2022. április 21‑i (EU) 2022/658 tanácsi végrehajtási rendelettel (HL 2022. L 120., 1. o.; helyesbítés: HL 2022. L 161., 122. o.) módosított, az Ukrajna területi integritását, szuverenitását és függetlenségét aláásó vagy fenyegető intézkedések miatti korlátozó intézkedésekről szóló, 2014. március 17‑i tanácsi rendelet (HL 2014. L 78., 6. o.; helyesbítések: HL 2014. L 121., 60. o.; HL 2014. L 294., 50. o.).
5      A gazdasági szankciók és egyéb nemzetközi szankciók végrehajtásáról szóló, 2004. április 22‑i IX‑2160. sz. litván törvény (Žin., 2004, 68‑2369. sz.).
6      A továbbiakban: FNTT.
7      A Litván Köztársaságnak a nemzetközi szankciókról szóló törvénye.
8      A gazdasági szankciók és egyéb nemzetközi szankciók végrehajtásáról szóló IX‑2160. sz. törvény módosításáról szóló, 2022. április 19‑i XIV‑1020. sz. litván törvény (TAR, 2022, 2022‑8433. sz.).
9      A vitatott jegyzéket és valamennyi módosítását közzétették az FNTT honlapján.
10      Az Ukrajna területi integritását, szuverenitását és függetlenségét aláásó vagy fenyegető intézkedések miatti korlátozó intézkedésekről szóló 2014/145/KKBP határozat módosításáról szóló, 2022. február 25‑i tanácsi határozat (HL 2022. L 52., 1. o.).
11      Így például az előzetes döntéshozatalra utaló végzés 45. pontjában.
12      Norkus főtanácsnok a Čiekuri‑Shishki ügyre vonatkozó indítványa (C‑480/24, EU:C:2025:672), 27. pont.
13      Uo.
14      A holland kormány észrevételeinek 16. pontja.
15      A Bizottság írásbeli észrevételeinek 20. pontja. A Bizottság hozzáteszi, hogy emiatt egyes tagállamokban a hatóságok jegyzéket készítenek a joghatóságuk alá tartozó vagyoni eszközökről.
16      A holland kormány írásbeli észrevételeinek 13. pontja.
17      A 269/2014 rendelet 2. cikke a tulajdonjogról, birtoklásról és ellenőrzésről szól. A T Trust ügyre vonatkozó indítványom (C‑483/23, EU:C:2025:559) 67. és 109. pontjában utaltam e jogi kategóriák jellegére, kifejtve, hogy a pénzeszközök és gazdasági erőforrások „ellenőrzése” kifejezésnek a 269/2014 rendelet 2. cikkének (1) bekezdésében való szerepeltetése kiegészíti ugyanezen eszközök vagy erőforrások tulajdonjogának és birtoklásának kritériumait. A rendeletbe való felvétele összhangban van az uniós jogalkotó azon szándékával, hogy lezárja a lehetséges helyzetek körét, és ezáltal megakadályozza a korlátozó intézkedések kijátszását.
18      2008. szeptember 3‑i Kadi és Al Barakaat International Foundation kontra Tanács és Bizottság ítélet (C‑402/05 P és C‑415/05 P, EU:C:2008:461; a továbbiakban: Kadi és Al Barakaat International Foundation kontra Tanács és Bizottság ítélet), 340. pont: „az ilyen intézkedéseknek jellegüknél fogva meglepetésszerűnek és […] azonnali hatállyal alkalmazandónak kell lenniük.”
19      Mindenekelőtt: 2020. november 24‑i Minister van Buitenlandse Zaken ítélet (C‑225/19 és C‑226/19, EU:C:2020:951), 33. pont.
20      2022. február 10‑i Bezirkshauptmannschaft Hartberg‑Fürstenfeld [Elévülési idő] ítélet (C‑219/20, EU:C:2022:89), 37. pont.
21      2023. december 21‑i Infraestruturas de Portugal y Futrifer Indústrias Ferroviárias ítélet (C‑66/22, EU:C:2023:1016), 87. pont.
22      2014. május 8‑i N. ítélet (C‑604/12, EU:C:2014:302), 50. pont.
23      Ez magában foglalja – amint a Bizottság rámutatott – az iratbetekintési jogot, amelyet az uniós bíróságok a korlátozó intézkedésekkel kapcsolatos eljárások keretében olyan feltételekkel értelmeztek, amelyeket a nemzeti bíróságoknak is értelemszerűen alkalmazniuk kell a saját hatóságaik végrehajtási intézkedéseinek ellenőrzése során (a Bizottság írásbeli észrevételeinek 33. pontja).
24      Kadi és Al Barakaat International Foundation kontra Tanács és Bizottság ítélet, 338. pont.
25      Kadi és Al Barakaat International Foundation kontra Tanács és Bizottság ítélet, 341. pont.
26      Kadi és Al Barakaat International Foundation kontra Tanács és Bizottság ítélet, 336. pont.
27      Az olasz kormány írásbeli észrevételeinek 24. és 25. pontja.
28      Az előzetes döntéshozatalra utaló határozat 36. és 37. pontja.
29      Az előzetes döntéshozatalra utaló határozat 72. pontja.
30      Az előzetes döntéshozatalra utaló határozat 73. pontja.
31      Az előzetes döntéshozatalra utaló határozat 73. pontja.
32      A Bizottság írásbeli észrevételeinek 57. pontja.
33      2013. július 18‑i Bizottság és társai kontra Kadi ítélet (C‑584/10 P, C‑593/10 P és C‑595/10 P, EU:C:2013:518), 119. pont.
34      A Bizottság írásbeli észrevételeinek 68. pontja.
35      Bár jogi kötőerővel nem rendelkeznek, hasznosak a korlátozó intézkedések hatékony alkalmazásának legjobb uniós gyakorlatairól szóló tanácsi dokumentumban (frissítve: 2024. július 3.; 11623/24. számú dokumentum) meghatározott kritériumok. E dokumentum 63. pontjában az olvasható, hogy ha egy jogalany – akár együttesen tekintve – 50%‑ban vagy annál nagyobb mértékben az uniós jegyzékben szereplő valamely jogi személy vagy szervezet tulajdona, a jegyzékben megjelölt személyhez tartozónak tekinthető.
36      A Bizottság írásbeli észrevételeinek 69. pontjában egy 2022. március 31‑i elnöki rendeletre hivatkozik, amely egy olyan különleges eljárásról szól, amely lehetővé teszi a külföldi vásárlók számára az orosz földgázszállítókkal szembeni kötelezettségeik teljesítését. E rendelet értelmében az elnök előírta, hogy az „ellenséges joghatóságok” (ideértve az uniós tagállamokat) alá tartozó vásárlók a vezetékes gázért valamennyi kifizetést rubelben teljesítsenek, nem pedig a szerződésben meghatározott devizában.
37      Lásd ebben az értelemben, analógia útján: a 2015. április 21‑i Anbouba kontra Tanács ítélet (C‑605/13 P, EU:C:2015:248) 50. és 51. pontjában elfogadott ítélkezési gyakorlat.
38      Az Inter Rao írásbeli észrevételeinek 54. pontja. Az Inter Rao álláspontja szerint az uniós szankciók a hatáskörrel rendelkező nemzeti hatóságok általi végrehajtásának eljárása lényeges eltéréseket mutat a tanácsi határozatok elfogadására vonatkozó eljáráshoz képest, így a Bíróság az említett intézményre háruló kötelezettségekkel kapcsolatos ítélkezési gyakorlata a jelen ügyre nem kivetíthető.
39      Timchenko kontra Tanács ügy (C‑702/23 P, EU:C:2025:605). A továbbiakban: Timchenko kontra Tanács ítélet.
40      Timchenko kontra Tanács ítélet, 38. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat.
41      Timchenko kontra Tanács ítélet, 39. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat.
42      A 269/2014 rendelet (6) preambulumbekezdése szerint a rendeletet a Charta által elismert alapjogokkal és elvekkel, „különösen a hatékony jogorvoslathoz és a tisztességes eljáráshoz való jog[gal]” összhangban kell alkalmazni.
43      „Az eljárási szabályok betartásának vagy az indokolási kötelezettség teljesítésének, a tények valóságtartalmának, az e tények értékelése során esetlegesen elkövetett nyilvánvaló hibáknak és a hatáskörrel való esetleges visszaélésnek a [vizsgálata].”