62017CC0452
MACIEJ SZPUNAR
FŐTANÁCSNOK INDÍTVÁNYA
Az ismertetés napja: 2018. július 25. (
1
)
C‑452/17. sz. ügy
Zako SPRL
kontra
Sanidel SA
(a tribunal de commerce de Liège [liège‑i kereskedelmi bíróság, Belgium] által benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem)
„Előzetes döntéshozatal – Személyek szabad mozgása – Letelepedés szabadsága – A 86/653/EGK irányelv – 1. cikk – Önálló vállalkozóként működő kereskedelmi ügynökök – A »kereskedelmi ügynök« fogalma – Önálló vállalkozóként működő közvetítő, aki nem a megbízó vállalatán kívül építi, illetve látogatja az ügyfél‑ és szolgáltatói kört, és aki az áruknak a megbízó javára történő eladására vagy vételére irányuló tárgyaláshoz kapcsolódó feladatoktól eltérő feladatokat lát el”
I. Bevezetés
1.
Az „utazó ügynök” fogalom eredetének vizsgálata rávilágít e szakma sajátos jellegére, vagyis arra, hogy hagyományosan e szakma gyakorlói azért utaznak, hogy ügyfeleket kutassanak fel, és értékesítés céljából személyesen mutassák be a termékek előnyeit. Napjainkban leginkább a „kereskedelmi ügynök” kifejezés használatos a más személy nevében és érdekében történő termékértékesítésben részt vevő személyek leírására. Vajon jelenleg a „kereskedelmi ügynök” fogalmához képest milyen mértékben érvényes az „utazó ügynök” kifejezés hagyományos értelme?
2.
Ebbe az összefüggésbe illeszkedik a tribunal de commerce de Liège (liège‑i kereskedelmi bíróság, Belgium) által előzetes döntéshozatalra előterjesztett első kérdés, amely lehetőséget nyújt a Bíróság számára, hogy továbbfejlessze a 86/653/EGK irányelv (
2
) 1. cikkének (2) bekezdésére vonatkozó ítélkezési gyakorlatát.
3.
Ezt a gondolatmenetet követve a kérdést előterjesztő bíróság az előzetes döntéshozatalra előterjesztett második és harmadik kérdésével a kereskedelmi ügynök által ellátott, a 86/653 irányelv 1. cikkének (2) bekezdésében nem szereplő feladatokról kérdezi a Bíróságot.
II. Jogi háttér
A. Az uniós jog
4.
A 86/653 irányelv „Hatály” címet viselő I. fejezete két cikket, az 1. és 2. cikkeket foglalja magában. Ezen irányelv 1. cikke értelmében:
„(1)   Ezen irányelv által előírt harmonizációs intézkedéseket a tagállamoknak a kereskedelmi ügynökök és megbízóik közötti viszonyokat szabályozó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseire kell alkalmazni.
(2)   Ezen irányelv alkalmazásában »kereskedelmi ügynök« az önálló vállalkozóként működő közvetítő, aki folyamatos felhatalmazással rendelkezik arra, hogy más javára (a továbbiakban: »megbízó«) áruk eladására vagy vételére tárgyalásokat folytasson, vagy arra, hogy a megbízó javára és annak nevében ilyen ügyletekre tárgyalásokat folytasson és azokat megkösse.
(3)   Ezen irányelv alkalmazásában nem minősülnek kereskedelmi ügynöknek különösen az alábbi személyek:
–
aki hivatalos minőségében eljárva jogosult valamely társaságot vagy szervezetet terhelő kötelezettség vállalására,
–
az a tag, aki jogszerűen felhatalmazott a többi tagot is terhelő kötelezettség vállalására,
–
csődeljárásban a zárgondnok, a zárgondnok és igazgató, a felszámoló vagy a csődgondnok.”
5.
Másrészről a 86/653 irányelv 2. cikke így rendelkezik:
„(1)   Ezen irányelv rendelkezései nem alkalmazhatóak:
–
tevékenységüket ellenszolgáltatás nélkül végző kereskedelmi ügynökökre,
–
tevékenységüket árutőzsdén vagy árupiacon végző kereskedelmi ügynökökre, vagy
–
az Egyesült Királyságban az 1979. évi »Crown Agents« törvénnyel felállított »Crown Agents for Overseas Governments and Administrations« néven ismert testületre, vagy annak leányvállalataira.
(2)   Minden tagállam jogosult arra, hogy ezen irányelv alkalmazását kizárja olyan személyek vonatkozásában, akiknek kereskedelmi ügynöki tevékenységét az adott tagállam jogalkotása másodlagosnak tekint.”
B. A belga jog
6.
A 86/653 irányelvet loi relative aux contrats d’agence commerciale du 13 avril 1995 (a kereskedelmi ügynöki szerződésről szóló 1995. április 13-i törvény, Moniteur belge, 1995. június 2., 15621. o., a továbbiakban: 1995‑ös törvény) ültette át a belga jogba. E törvény 1. cikke, amelyet a code de droit économique (gazdasági jogról szóló törvénykönyv) I.11.1. cikke vezetett be, a kereskedelmi ügynöki szerződés fogalmát az alábbiak szerint határozza meg.
„A kereskedelmi ügynöki szerződés olyan szerződés, amellyel az egyik felet – a kereskedelmi ügynököt – a másik fél – a megbízó – állandó jelleggel és díjazás fejében megbízza ügyletek tárgyalásával és adott esetben megkötésével a megbízó nevében és javára, anélkül hogy az előbbi alá lenne rendelve az utóbbinak. A kereskedelmi ügynök belátása szerint szervezi meg tevékenységét és szabadon rendelkezik az idejével.”
III. Az alapeljárás tényállása
7.
A Sanidel SA, a belga jog szerinti társaság beépített konyháknak egy belgiumi telephelyén történő népszerűsítésével és értékesítésével bízta meg a ZAKO SPRL‑t, egy belga jog szerinti társaságot, amelynek tagja többek között André Ghaye.
8.
A. Ghaye a 2007-es év vége óta a Sanidel beépített konyha részlegének felelőseként dolgozott anélkül, hogy bármiféle írásos megállapodás készült volna a két fél között. A kérdést előterjesztő bíróság magyarázata szerint A. Ghaye tevékenységét a Sanidel telephelyén helyhez kötött módon végezte.
9.
Emellett A. Ghaye feladatai közé a termékek és a beszállítók megválasztása, a kereskedelmi politika megválasztása, többek között az ügyfélfogadás, a konyhatervek elkészítése, árajánlatok elkészítése, az ártárgyalások, a megrendelések aláírása, a helyszíni mérések, a vitarendezés, a részleg munkavállalóinak irányítása, az online értékesítési weboldal elkészítése és működtetése, az eladások növelése, az alvállalkozók szerződéseinek a Sanidel nevében történő tárgyalása és véglegesítése tartozott.
10.
2012 októberében a Sanidel arról értesítette a ZAKO‑t, hogy a köztük fennálló szerződéses jogviszonyt kártalanítás és felmondási idő nélkül megszünteti.
11.
Az A. Ghaye által a tribunal du travail de Marche‑en‑Famenne (Marche‑en‑Famenne‑i munkaügyi bíróság, Belgium) előtt a Sanidellel szemben többféle szolgáltatás megfizetése iránt megindított keresetet a bíróság megalapozatlannak nyilvánította. E bíróság megállapította, hogy A. Ghaye nem bizonyította, hogy feladatait munkaszerződés keretén belül látta el. Az említett bíróság határozatát a fellebbezés keretében a cour du travail de Liège (liège‑i munkaügyi fellebbviteli bíróság Belgium) helybenhagyta. Márpedig sem az előbb említett bíróságtól, sem az utóbbi bíróságtól nem kérték, hogy abban a kérdésben döntsön, hogy a szóban forgó megállapodás vállalkozási szerződés vagy kereskedelmi ügynöki szerződés‑e.
12.
2016. június 6‑án a ZAKO keresetet nyújtott be a kérdést előterjesztő bírósághoz, amelyben egy vállalkozási szerződés fennállására hivatkozott.
13.
Mindeközben a Sanidel szerint a szóban forgó megállapodást kereskedelmi ügynöki szerződésnek kell tekinteni, miáltal a jelen keresetet elfogadhatatlannak kell minősíteni, mivel benyújtására a vonatkozó belga jog szerinti egyéves határidő elteltét követően került sor.
14.
A kérdést előterjesztő bíróság rámutat, hogy nem köti a szerződésnek a felek általi minősítése. Ugyanakkor kétségei vannak a felek által az alapügyben kötött megállapodás minősítését illetően, mivel e minősítés meghatározó a hitelezők számára a keresetük bírósághoz való benyújtására nyitva álló határidőre vonatkozó rendelkezések alkalmazása szempontjából.
IV. Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések és a Bíróság előtti eljárás
15.
E körülmények között tribunal de commerce de Liège (liège‑i kereskedelmi bíróság, Belgium) úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjeszti a Bíróság elé:
„1)
Úgy kell‑e értelmezni a [86/653 irányelv] 1. cikkének (2) bekezdését, hogy az megköveteli, hogy a kereskedelmi ügynök a megbízó vállalatán kívül építse, illetve látogassa az ügyfél‑ és szolgáltatói kört?
2)
Úgy kell‑e értelmezni a [86/653 irányelv] 1. cikkének (2) bekezdését, hogy az megköveteli, hogy a kereskedelmi ügynök ne láthasson el az áruknak a megbízó javára történő eladására vagy vételére irányuló tárgyalásokhoz, illetve az ilyen ügyleteknek a megbízó javára és annak nevében történő tárgyalásához és megkötéséhez kapcsolódó feladatoktól eltérő feladatokat?
3)
Abban az esetben, ha a második kérdésre adandó válasz nemleges, úgy kell‑e értelmezni a [86/653 irányelv] 1. cikkének (2) bekezdését, hogy az megköveteli, hogy a kereskedelmi ügynök csak járulékos jelleggel láthasson el az áruknak a megbízó javára történő eladására vagy vételére irányuló tárgyalásokhoz, illetve az ilyen ügyleteknek a megbízó javára és annak nevében történő tárgyalásához és megkötéséhez kapcsolódó feladatoktól eltérő feladatokat?”
16.
Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem 2017. július 27‑én érkezett a Bíróság Hivatalához.
17.
Írásbeli észrevételeket a Sanidel, a német és az olasz kormány, valamint az Európai Bizottság terjesztett elő. Ezek az érdekeltek az olasz kormány kivételével a 2018. május 17‑i tárgyaláson is részt vettek.
V. Elemzés
A. Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett első kérdésről
18.
A kérdést előterjesztő bíróság az előzetes döntéshozatalra előterjesztett első kérdésével arra vár választ, hogy úgy kell‑e értelmezni a 86/653 irányelv 1. cikkének (2) bekezdését, hogy az megköveteli, hogy a kereskedelmi ügynök utazva, a megbízó telephelyein kívül lássa el feladatait.
19.
Minden érdekelt fél, aki észrevételeket terjesztett a Bíróság elé, egyetért abban, hogy e kérdésre nemleges választ kell adni. Általánosságban azt állítják, hogy a 86/653 irányelv nem írja elő, hogy a kereskedelmi ügynök a tevékenységét utazva lássa el.
1.
A kereskedelmi ügynöki minősítés elfogadásának feltételeiről (pozitív kritériumok)
20.
Amint azt a jelen indítványom bevezető részében megemlítettem, azokat a személyeket, akiknek tevékenysége árucikkek ügyfelek részére történő értékesítéséből állt, hagyományosan „utazó ügynöknek” hívták. E fogalom arra enged következtetni, hogy az e személyek által végzett tevékenység helyváltoztatással járt.
21.
Másfelől megjegyzem, hogy míg a kérdést előterjesztő bíróság az előzetes döntéshozatal iránti kérelemben rámutat, hogy a Sanidel által hivatkozott jogirodalom egy része szerint a kereskedelmi ügynöki szerződésnek nem lényeges eleme az ügyfelek felkutatását szolgáló utazás, a jogirodalom másik része szerint az utazó ügyfélkörépítés az ügynök szerepének egyik jellemzője, így az olyan személy, akinek feladata az ügyfélkörnek az ügyfelek látogatása nélkül történő kiépítése, nem minősíthető kereskedelmi ügynöknek. (
3
)
22.
Ugyanakkor, először is az uniós jogalkotó a 86/653 irányelvben nem alkalmazta az „utazó ügynök” kifejezést. Így ebben az irányelvben a „kereskedelmi ügynök” kifejezés használata azt jelzi, hogy ezen irányelv hatályának meghatározásával az uniós jogalkotó e fogalmat el kívánta különíteni a hagyományos értelemben vett áruk értékesítésére irányuló tevékenységtől.
23.
Másodszor az állandó ítélkezési gyakorlat szerint a 86/653 irányelv védelme azokat a személyeket illeti meg, aki megfelelnek többek között az 1. cikkének (2) bekezdésében foglalt feltételeknek. (
4
) A kiegészítő feltételek bevezetése tehát korlátozza az uniós jogalkotó által biztosítotthoz hasonló védelem hatályát, és a Bíróság ezért ítélte úgy, hogy a 86/653 irányelvben biztosított védelem nem tehető függővé az ezen irányelvben nem szereplő feltételektől az 1. cikk (2) bekezdésében meghatározott feladatokat ellátó személyek hátrányára. (
5
)
24.
Az első kérdésben felvetett problémakörre vonatkozóan a 86/653 irányelvnek sem az 1. cikkének (2) bekezdésében, sem más rendelkezésében nincs olyan jelzés, amely olyan értelmezés mellett szólna, hogy az ezen előbbi rendelkezésben meghatározott tevékenységet egy helyben végző személyek ki lennének zárva ezen irányelv hatálya alól. (
6
)
25.
Harmadszor, a német kormánnyal egyetértve úgy vélem, hogy a 86/653 irányelv 1. cikke (2) bekezdésének ezzel ellentétes értelmezése kizárná az ezen irányelv által biztosított védelemből azokat a személyeket, akik a modern technikai eszközök használatával ugyanolyan tevékenységet végeznek, mint azok a kereskedelmi ügynökök, akik ezeket a feladatokat utazva látják el. Ki kell hangsúlyozni, hogy ezek a modern technikai eszközök többek között a mozgásukban korlátozott személyek alkalmazását is elősegítik.
26.
Közbenső következtetésként először is megállapítom, hogy a végzett tevékenység utazó jellege egyáltalán nem következik a „kereskedelmi ügynök” fogalmából. Másodszor, a 86/653 irányelvben semmi sem utal arra, hogy az uniós jogalkotó a kereskedelmi ügynök fogalmának az 1. cikk (2) bekezdésében foglalt meghatározásába az utazásra vonatkozó feltételt kívánt volna beilleszteni. Végül harmadszor, az említett irányelv 1. cikkének (2) bekezdésében foglalt feladatokat utazva végző személyek és az ugyanezt egy helyben végző személyek közötti lényeges különbség hiánya miatt nem indokolt egy ilyen feltétel bevezetése.
2.
A kereskedelmi ügynöki minősítést kizáró feltételekről (negatív kritériumok)
27.
Egyetértek továbbá a Bizottság azon álláspontjával, mely szerint egy kereskedelmi ügynök helyhez kötött módon is elláthatja feladatait, amennyiben ez a helyhez kötöttség nem veszélyezteti a megbízótól való függetlenségét.
28.
A 86/653 irányelv 1. cikkének (2) bekezdéséből kiderül, hogy a kereskedelmi ügynök tevékenységének független jellegűnek kell lennie. Ennélfogva a közvetítői feladatok olyan végrehajtási módjai, amelyek ezen ügynök számára függetlensége elvesztéséhez vezethetnek, kizárják e személy e rendelkezés értelmében vett kereskedelmi ügynökként történő minősítését.
29.
Úgy vélem, hogy ezt az értelmezést erősíti a 86/653 irányelv elfogadásához vezető előkészítő munkák elemzése.
30.
Amint az a 86/653 irányelvre irányuló javaslat (
7
) 5. cikkének (2) bekezdéséből kiderül, a Bizottság eredetileg a megbízó utasításainak teljesítésére vonatkozó kötelezettség terjedelmét oly módon javasolta meghatározni, hogy a kereskedelmi ügynököt ez annyiban kötelezi „amennyiben [ezen utasítások] nem érintik az ügynök függetlenségének lényegét”.
31.
Úgy vélem, ez a pontosítás jól mutatja, hogy a Bizottság figyelembe vette, hogy bizonyos esetekben a vételre vagy az eladásra irányuló tárgyalásokhoz vagy ezen ügyletek megkötéséhez kapcsolódó tevékenységek ellátásának módja alárendeltségi viszonyt hozhat létre, ami az a 86/653 irányelvre vonatkozó eredeti javaslat 2. cikkéből következően kizárta volna a kereskedelmi ügynöki minősítést.
32.
A 86/653 irányelv 3. cikke (2) bekezdésének c) pontja valóban nem tartalmaz hasonló pontosítást a megbízó utasításainak teljesítésére irányuló kötelezettség terjedelmére vonatkozóan. E rendelkezés szerint a kereskedelmi ügynök köteles különösen a megbízó észszerű utasításainak eleget tenni.
33.
Ugyanakkor úgy vélem, hogy a megbízó utasításainak való alárendeltség és a kereskedelmi ügynök függetlensége között különbséget tevő ilyen pontosítás hiánya a 86/653 irányelv 3. cikke (2) bekezdésének c) pontjában nem tekinthető úgy, hogy eltér a Bizottság eredeti javaslatának szellemétől. Úgy látom ugyanis, hogy ilyen pontosítás szükségtelen, mivel a függetlenség a kereskedelmi ügynök fogalmára vonatkozó, az ezen irányelv 1. cikkének (2) pontjában szereplő meghatározás alapvető eleme.
34.
Másfelől úgy látom, e pontosítás hiányából arra kell következtetni, hogy az uniós jogalkotó szerint a kereskedelmi ügynök függetlenségét a megbízó utasításainak való alárendeltség önmagában nem, csak az ügynöki feladatok ellátásának más módjaival együtt teheti kétségessé.
35.
Ezzel összefüggésben úgy vélem, hogy a megbízó telephelyén való folyamatos személyes jelenlét, amely a megbízó felszereléseitől és alkalmazottjaitól való teljes függőséghez vezethet, bizonyos esetekben előidézheti, hogy a kereskedelmi ügynök nagymértékben elveszíti a függetlenségét. Ugyanakkor az előzetes döntéshozatal iránti kérelemből kiderül, hogy a jelen ügyben A. Ghaye korlátlan függetlenséggel rendelkezett, és teljesen önállóan járt el az ügyfelekkel, a beszállítókkal és a vállalkozókkal kapcsolatban.
36.
A fentiekben ismertetett megfontolásokra figyelemmel azt javaslom, hogy a Bíróság az előzetes döntéshozatalra előterjesztett első kérdésre azt a választ adja, hogy úgy kell értelmezni a 86/653 irányelv 1. cikkének (2) bekezdését, hogy az nem követeli meg, hogy a kereskedelmi ügynök a megbízó telephelyén kívül, utazva gyakorolja a tevékenységét.
B. Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett második és harmadik kérdésről
37.
A kérdést előterjesztő bíróság az előzetes döntéshozatalra előterjesztett második kérdésével lényegében arra vár választ, hogy a kereskedelmi ügynöknek a 86/653 irányelv értelmében vett fogalmával ellentétes‑e, ha egy ilyen ügynök az áruknak a megbízó javára történő eladására vagy vételére irányuló tárgyalásokhoz, illetve az ilyen ügyleteknek a megbízó javára és annak nevében történő tárgyalásához és megkötéséhez kapcsolódó feladatoktól eltérő feladatokat lát el. Harmadik kérdésével a kérdést előterjesztő bíróság azt kérdezi, hogy elláthat‑e ilyen feladatokat egy kereskedelmi ügynök akkor, ha azok a jelentőségük miatt nem tekinthetők járulékosnak a kereskedelmi ügynöknek az ezen irányelvben meghatározott alapfeladata mellett. A harmadik kérdés arra az esetre szól, ha a Bíróság a második kérdésre azt a választ adja, hogy a feladatok e két kategóriája halmozható.
38.
A Bizottság kétségét fejezi ki a harmadik kérdés elfogadhatóságát illetően. Véleménye szerint, mivel az előzetes döntéshozatalra utaló határozat azt a pontosítást teszi, hogy a ZAKO mint kereskedelmi ügynök által ellátott feladatok és a Sanidel megbízásából végzett egyéb feladatok egyformán fontosak voltak, a harmadik kérdés elméleti jellegű.
39.
Ugyanakkor, amint azt a Bizottság megjegyzi, a kérdést előterjesztő bíróság rámutat, hogy a jelen ügyben a feladatok mindkét kategóriája egyformán fontos. Ahhoz, hogy hasznos választ lehessen adni a kérdést előterjesztő bíróság számára, azt is meg kell vizsgálni, hogy a 86/653 irányelv 1. cikkének (2) bekezdésében foglaltakon túl egyéb feladatokat is el lehet‑e látni olyan esetekben, ha e feladatok a jelentőségük miatt nem tekinthetőek járulékosnak a kereskedelmi ügynök alapfeladata mellett. Ezen okokból úgy vélem, hogy a harmadik kérdés elfogadható.
40.
Másfelől a második kérdés jellegéből adódóan, annak megválaszolása érdekében a harmadik kérdés által felvetett problémával is foglalkozni kell. Ennek megfelelően úgy vélem, hogy az összefüggésük miatt együttesen kell megválaszolni a második és a harmadik kérdést.
1.
A felek álláspontja
41.
A német és az olasz kormány azt javasolja, hogy a Bíróság a második és a harmadik kérdést együttesen válaszolja meg, míg a Sanidel és a Bizottság javaslata szerint külön kell e kérdéseket megválaszolni. Valamennyi érdekelt egyetértett azonban abban, hogy egy kereskedelmi ügynök a 86/653 irányelv 1. cikkének (2) bekezdésében nem szereplő feladatokat is elláthat.
42.
Ugyanakkor megjegyzem, hogy az érdekeltek a kereskedelmi ügynökök által végezhető ezen egyéb feladatok jellegére vonatkozóan két eltérő álláspontot ismertettek.
43.
Egyfelől a német kormány szerint a 86/653 irányelv 1. cikkének (2) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy egy kereskedelmi ügynök főszabály szerint elláthat az áruknak a megbízó javára történő eladására vagy vételére irányuló tárgyalásokhoz, illetve az ilyen ügyleteknek a megbízó javára és annak nevében történő tárgyalásához és megkötéséhez kapcsolódó feladatoktól eltérő feladatokat.
44.
E gondolatmenetet követve a Bizottság az előzetes döntéshozatalra előterjesztett második kérdésre vonatkozóan úgy véli, hogy a 86/653 irányelv 1. cikkének (2) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy azzal nem ellentétes, ha a kereskedelmi ügynök az áruknak a megbízó javára történő eladására vagy vételére irányuló tárgyalásokhoz kapcsolódó feladatoktól eltérő feladatokat is ellát. A harmadik kérdésre vonatkozóan a Bizottság előadja, hogy ezeket a feladatokat nem kellene járulékos jelleggel ellátni. Másfelől mivel a kereskedelmi ügynöki és az alkalmazotti feladatok egyformán valósulnak meg, a jelen ügyben megállapítható, hogy van két olyan szerződéstípus – az ügynöki feladatokra kiterjedő kereskedelmi ügynöki szerződés, és az, amely a vállalkozás, illetve a munkavállaló feladataira terjed ki –, amely átfedi egymást. E szerződések közül mindkettőre saját szabályok vonatkoznak.
45.
Másfelől az olasz kormány a második és harmadik kérdésre egy olyan együttes választ javasol, mely szerint az ügynöki szerződés a kereskedelmi ügynök járulékos kötelezettségeit is tartalmazhatja, amennyiben azok nem változtatják meg a szerződés lényegét, mivel megőrzik az ügynök elsődleges kötelezettségéhez képest fennálló eszközszerű jellegüket.
46.
Ezt a gondolatmenetet követve a Sanidel a második kérdéssel kapcsolatban úgy gondolja, hogy a 86/653 irányelvből nem következik, hogy egy kereskedelmi ügynöknek kizárólagos jelleggel minden idejét az ezen irányelv 1. cikkének (2) bekezdésében szereplő feladatok ellátásával kellene töltenie. Ugyanakkor a harmadik kérdésre vonatkozóan a Sanidel azt a pontosítást teszi, hogy az egyéb tevékenységeknek kapcsolódniuk kell a tárgyalási és az értékesítési tevékenységhez, azaz a kereskedelmi ügynöki szerződés végrehajtásához szükségesnek és elengedhetetlennek kell lenniük.
2.
Értékelés
47.
A kérdést előterjesztő bíróság második és harmadik kérdésének megválaszolásához először is meg kell vizsgálni a 86/653 irányelvet annak megállapítása érdekében, hogy ezen irányelvvel főszabály szerint ellentétes‑e, ha egy kereskedelmi ügynök olyan feladatokat is ellát, amelyek nem tartoznak az irányelvben meghatározott alapvető feladata körébe. Másodszor szükségesnek látom a 86/653 irányelv alapján megvizsgálni a kérdést előterjesztő bíróságnak az alapügy felei között létrejött megállapodás minősítését illető kétségeit.
a)
A 86/653 irányelv 1. cikkének (2) bekezdésében nem szereplő feladatok ellátásáról
48.
Mindenekelőtt meg kell állapítani, hogy a 86/653 irányelv 2. cikke (2) bekezdésének értelmében a tagállamok kizárhatják az irányelv alkalmazását olyan személyek vonatkozásában, akiknek kereskedelmi ügynöki tevékenységét az adott tagállam jogalkotása másodlagosnak tekinti.
49.
Úgy tűnik, kevés tagállam élt ezzel a lehetőséggel. (
8
) Márpedig, függetlenül a 86/653 irányelv 2. cikkének (2) bekezdésében foglalt lehetőség tényleges kihasználására vonatkozó kérdéstől, az a tény, hogy az uniós jogalkotó biztosította ezt a lehetőséget, arra enged következtetni, hogy főszabály szerint az irányelv 1. cikkének (2) bekezdésébe tartozó feladatokhoz más feladatok is társulhatnak. (
9
)
50.
Másfelől sem e rendelkezésből, sem ezen irányelv más rendelkezéséből nem következik, hogy ahhoz, hogy független kereskedelmi ügynöknek minősüljön, egy személy csak járulékosan gyakorolhat az ezen első rendelkezésbe tartozó feladatokon túl más tevékenységeket. Megfordítva, nincs akadálya annak, hogy ez a személy járulékosan lásson el az irányelv 1. cikkének (2) bekezdésében leírt feladatokat.
51.
A 86/653 irányelv 1. cikkének (2) bekezdése valóban azt írja elő, hogy egy kereskedelmi ügynöknek az e rendelkezésben szereplő feladatokat állandó jelleggel kell ellátnia. Ennélfogva főszabály szerint egy ügynöknek a megbízó állandó felhatalmazásával kell rendelkeznie. (
10
) Ugyanakkor a jogelmélet szerint a járulékos jelleggel végzett tevékenységek is eleget tehetnek az állandósági feltételnek. (
11
) Ez, a 86/653 irányelv 1. cikkének (2) bekezdésében szereplő feltétel ugyanis nem téveszthető össze a meghatározó jelleg követelményével, amelyet ez az irányelv nem ír elő. (
12
)
52.
Végül, amint az az előzetes döntéshozatalra előterjesztett első kérdésre vonatkozó elemzésemből (
13
) kiderül, egy kereskedelmi ügynök nem láthatja el feladatait olyan módon, amely a függetlensége elvesztéséhez vezethet. A tény, hogy egy kereskedelmi ügynök a 86/653 irányelv 1. cikkének (2) bekezdésében szereplő feladatokon kívül más feladatokat is ellát, kétségbe vonhatja a függetlenségét. Ugyanakkor úgy vélem, hogy e korlátozástól eltekintve a feladatok halmozása elfogadható az ezen irányelv által szabályozott rendszerben. Ebben az összefüggésben emlékeztetni kell arra, hogy a kérdést előterjesztő bíróság szerint a jelen ügyben A. Ghaye teljes függetlenséggel és önállósággal rendelkezett.
53.
Összefoglalva, a fenti megfontolások arra utalhatnak, hogy a 86/653 irányelvvel nem ellentétes, ha egy kereskedelmi ügynök az ezen irányelv 1. cikkének (2) bekezdésében nem szereplő feladatokat lát el. Másfelől nincs jelentősége annak, hogy az ilyen feladatokat járulékos jelleggel látja el, vagy sem.
b)
A szóban forgó megállapodás minősítéséről és a 86/653 irányelv alkalmazhatóságáról
1) A problémakör meghatározása
54.
A kérdést előterjesztő bíróság rámutat, hogy annak megállapítása érdekében, hogy a kereskedelmi ügynöki szerződésekre vonatkozó határidő alkalmazható‑e a jelen ügyben, minősíteni szükséges az alapügy felei között létrejött szerződést. Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett második és harmadik kérdésével a kérdést előterjesztő bíróság e kontextusban kérdezi azt, hogy a megbízó javára ügyletek tárgyalásával és adott esetben megkötésével kapcsolatos feladatokon túl más feladatok ellátása, amennyiben nem járulékos jelleggel történik, megváltoztathatja‑e a kereskedelmi ügynöki szerződés lényegét.
55.
E kérdésekkel egybecsengenek a Bizottság írásbeli észrevételei, mivel ez utóbbi megállapítja, hogy a szerződések két típusa van jelen egy olyan, az alapügyhöz hasonló helyzetben, amelyben egyformán valósulnak meg kereskedelmi ügynöki és alkalmazotti tevékenységek. E tekintetben a Bizottság a Bíróság által a tárgyaláson hozzá intézett kérdésre válaszul kifejtette, hogy ha az alkalmazandó jog szerint egy szerződés nem osztható meg, e szerződést a hangsúlyos elemei alapján kell minősíteni.
56.
Ugyanez a helyzet a Sanidel és az olasz kormány írásbeli észrevételeivel is, mivel ez utóbbiak úgy vélik, hogy egy kereskedelmi ügynök a 86/653 irányelv 1. cikkének (2) bekezdésében nem szereplő feladatokat is elláthat, amennyiben ezek a feladatok nem változtatják meg a kereskedelmi ügynöki szerződés lényegét.
57.
Úgy látom, hogy mindezen megfontolások a magánjog azon klasszikus megközelítését tükrözik, amely szerint a szerződést a rá vonatkozó rendszer alkalmazása érdekében minősíteni kell. Némely nemzeti jogalkotó a szerződések típusát határozza meg. (
14
) Ez szabja meg az adott szerződéstípusból eredő jogokra és kötelezettségekre vonatkozó rendelkezések alkalmazási körét.
58.
Ugyanakkor néhány esetben a felek által megkötött megállapodás olyan elemeket tartalmaz, amelyek több szerződéstípust is jellemeznek. Az ilyen, úgynevezett vegyes szerződések minősítése néha nehézségekbe ütközik.
59.
Ennek érdekében a nemzeti jogalkotó több lehetőség közül választhat. Ezek egyike – a Bizottság javaslata szerint –, amikor a felek között létrejött szerződést két külön szerződésre választja szét. Egy másik lehetőség a megállapodást egyetlen, két fél között létrejött vegyes szerződésnek tekinti, amelyben mindkét részre a saját eljárását meghatározó szabályok vonatkoznak. Egy ilyen vegyes szerződés úgy is tekinthető, hogy azt kizárólag a szerződéses kötelmekre vonatkozó általános rendelkezések szabályozzák. A nemzeti jogalkotó feladata, hogy válasszon a vegyes szerződések minősítésére vonatkozó megoldások közül.
2) A 86/653 irányelv hatályának meghatározásáról
60.
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett második és harmadik kérdés keretében a szóban forgó megállapodás minősítésével kapcsolatban felmerült jogi probléma megválaszolásához a 86/653 irányelv hatálya irányában kell vizsgálódni. Ezzel összefüggésben megjegyzem, hogy az uniós jogalkotó ezen irányelv keretében nem határozta meg a „kereskedelmi ügynöki szerződés” fogalmát. Ezzel szemben az említett irányelv 1. cikke (3) bekezdésével és a 2. cikke (1) bekezdésével együttesen értelmezett 1. cikkének (2) bekezdése kizárólag a kereskedelmi ügynök fogalmát definiálja.
61.
Meg kell állapítanom, hogy az uniós jogalkotó a „kereskedelmi ügynök” kifejezés definíciójának használatával határozta meg a 86/653 irányelv hatályát. Ráadásul ezen irányelv 1. és 2. cikke a „Hatály” elnevezésű fejezetében szerepel. Ez a logika derül ki a 86/653 irányelv címéből is: ez az irányelv nem a kereskedelmi ügynöki szerződésekre vonatkozó jogszabályokat, hanem a tagállamok önálló vállalkozóként működő kereskedelmi ügynökökre vonatkozó jogszabályait hangolja össze. Az említett irányelv hatályával kapcsolatos e megközelítést tükrözi az ítélkezési gyakorlat is, mely szerint ez az irányelv a kereskedelmi ügynöknek minősülő személyek védelmére irányul. (
15
)
62.
Meg kell jegyeznem, hogy a 86/653 irányelv hatályának meghatározására irányuló e megközelítés eltér a magánjog egyes kiválasztott vonatkozásainak összehangolásáról szóló más irányelvekkel kapcsolatos megközelítésektől. Szemléltetésül, a 2008/48/EK irányelvet, (
16
) amint az az 1. cikkének (1) bekezdéséből kiderül, a hitelmegállapodásokra kell alkalmazni. A szerződéses viszonyokban gyengébb félnek tekintett fogyasztók védelmének területe mellett még a 2002/47/EK irányelvre (
17
) lehetne hivatkozni, amelyet az 1. cikkének (1) bekezdése szerint a pénzből vagy pénzügyi instrumentumokból álló pénzügyi biztosítékokról szóló megállapodásokra kell alkalmazni, és amely bevezette a pénzügyi biztosítékokról szóló megállapodások, mint különös jogi eszközök sajátos rendszerét. (
18
)
3) A 86/653 irányelv hatályának meghatározásából levont következtetések
63.
Míg az uniós jogalkotó a 86/653 irányelv 1. cikkének (2) bekezdésében a kereskedelmi ügynök fogalmának meghatározását vezette be, úgy látom, hogy néhány nemzeti jogalkotó jobbnak látta a kereskedelmi ügynöki szerződést meghatározni. (
19
) Feltételezem, hogy e jogalkotók számára az ügynöki szerződések nemzeti jogban történő szabályozását gyakorlati okok indokolták. Másrészt a 86/653 irányelvben megtalálhatók az ügynöki szerződésekre vonatkozó alapvető rendelkezések, (
20
) és az állandó ítélkezési gyakorlat szerint ezen irányelv célja a tagállamok jogának a kereskedelmi ügynöki szerződés felei közötti jogviszonyok területén történő összehangolása. (
21
)
64.
Ugyanakkor az a tény, hogy az uniós jogalkotó a 86/653 irányelv hatályának meghatározásakor nem a „kereskedelmi ügynöki szerződés”, hanem a „kereskedelmi ügynök” fogalmából indult ki, arra enged következtetni, hogy ezzel az irányelv rendelkezéseinek olyan alkalmazását kívánta biztosítani, amely független az említett irányelv 1. cikkének (2) bekezdésében szereplő feladatokat ellátó személyt és a vele szerződő felet összekapcsoló megállapodás vegyes minősítésétől. Ráadásul a hatály ilyen meghatározása beleilleszkedik az említett irányelv logikájába, mivel az ezen irányelv által e célból létrehozott rendszer, legalábbis néhány tényezőjét tekintve, imperatív jellegű. (
22
)
65.
Ennek megfelelően először is, ha megállapítható, hogy egy személy a 86/653 irányelv 1. cikkének (2)bekezdésében szereplő feladatokat lát el az ott meghatározott, többek között a függetlenségére és megbízásának állandóságára vonatkozó feltételek mellett, és nem tartozik az ezen irányelv 1. cikkének (3) bekezdésében és a 2. cikkének (1) bekezdésében foglalt kivételek közé, az említett irányelvet kell alkalmazni, amikor ez a személy egy kereskedelmi ügynök feladatait látja el. Következésképpen az a tény, hogy egy személy az említett irányelv 1. cikkének (2) bekezdésében nem szereplő feladatokat is ellát, nem elegendő ahhoz, hogy megfossza őt az ezen irányelv értelmében vett kereskedelmi ügynök minősítésétől.
66.
Másodszor, ami az alapügy felei között létrejött megállapodás minősítésével kapcsolatos, és a kérdést előterjesztő bíróságot az előzetes döntéshozatalra előterjesztett második és harmadik kérdés feltételére indító jogi problémát illeti, megjegyzem, hogy a 86/653 irányelv nem hozza összhangba azokat a határidőket, amelyek a kereskedelmi ügynököknek az ezen irányelv 1. cikkének (2) bekezdésében szereplő feladatok gyakorlása iránti kérelmüket benyújtásakor be kell tartaniuk. Ugyanez a helyzet azokkal a határidőkkel, amelyek az e rendelkezésben nem szereplő feladatok gyakorlására vonatkoznak. Másfelől az említett irányelv nem írja elő, hogy a kereskedelmi ügynökök feladatainak gyakorlására vonatkozó nemzeti jogi rendelkezéseket az ezen ügynökök által az irányelvben szabályozott alapfeladatuk mellett végzett egyéb feladatokra is alkalmazni kell.
67.
Ugyanakkor, amint az a jelen indítvány 64. és 65 pontjából következik, egy önálló vállalkozóként működő közvetítő nem veszíti el kereskedelmi ügynöki minőségét, ha a 86/653 irányelv 1. cikkének (2) bekezdésében nem szereplő feladatokat is ellát.
68.
Ennélfogva úgy vélem, hogy a nemzeti jogban a vegyes szerződések minősítésére alkalmazott megoldástól (
23
) függetlenül az ügyleteknek a megbízó javára történő tárgyalásával és adott esetben megkötésével kapcsolatos feladatokon kívüli egyéb feladatok ellátása nem zárhatja ki teljes egészében a felek között létrejött megállapodás kereskedelmi ügynöki szerződésként történő minősítését, még akkor sem, ha ezek az egyéb feladatok a kereskedelmi ügynöknek a 86/653 irányelvben meghatározott alapfeladatához képest nem járulékosak. Másrészről, ha a nemzeti jog nem ír elő egyértelmű megoldást a két feladattípus elkülönítésére, a kereskedelmi ügynöki szerződés azon minősítését kell elfogadni, amely az alkalmazandó jognak a lehető leginkább megfelel, legalábbis a 86/653 irányelv 1. cikkének (2) bekezdésében szereplő feladatok vonatkozásában.
69.
Ezen érvelésre tekintettel azt javaslom a Bíróságnak, hogy az előzetes döntéshozatalra előterjesztett második és harmadik kérdésre azt a választ adja, hogy a 86/653 irányelv 1. cikkének (2) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy azzal nem ellentétes, ha a kereskedelmi ügynök az e rendelkezésben nem szereplő feladatokat is ellát. Nincs jelentőségre annak, hogy ezek az egyéb feladatok a kereskedelmi ügynök alapfeladatához képest járulékos jellegűnek tekinthetőek‑e. Ezenfelül amennyiben ez a kereskedelmi ügynök az ezen irányelv 1. cikkének (2) bekezdésében szereplő feladatokat lát el, az említett irányelv átültetéséről szóló nemzeti rendelkezéseket attól függetlenül alkalmazni kell, hogy a nemzeti jog a vegyes szerződések minősítésének melyik módját alkalmazza.
VI. Végkövetkeztetés
70.
A fenti megfontolások alapján azt javaslom, hogy a Bíróság a tribunal de commerce de Liège (liège‑i kereskedelmi bíróság, Belgium) által előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekre az alábbi válaszokat adja:
1)
Úgy kell értelmezni a tagállamok önálló vállalkozóként működő kereskedelmi ügynökökre vonatkozó jogszabályainak összehangolásáról szóló, 1986. december 18‑i 86/653/EGK tanácsi irányelv 1. cikkének (2) bekezdését, hogy az nem követeli meg, hogy a kereskedelmi ügynök a megbízó telephelyén kívül, utazva gyakorolja a tevékenységét.
2)
Úgy kell értelmezni a 86/653 irányelv 1. cikkének (2) bekezdését, hogy azzal nem ellentétes, ha a kereskedelmi ügynök az e rendelkezésben nem szereplő feladatokat is ellát. Nincs jelentőségre annak, hogy ezek az egyéb feladatok a kereskedelmi ügynök alapfeladatához képest járulékos jellegűnek tekinthetőek‑e. Ezenfelül, amennyiben ez a kereskedelmi ügynök az ezen irányelv 1. cikkének (2) bekezdésében szereplő feladatokat lát el, az említett irányelv átültetéséről szóló nemzeti rendelkezéseket attól függetlenül alkalmazni kell, hogy a nemzeti jog a vegyes szerződések minősítésének melyik módját alkalmazza.
(
1
)	Eredeti nyelv: francia.
(
2
)	A tagállamok önálló vállalkozóként működő kereskedelmi ügynökökre vonatkozó jogszabályainak összehangolásáról szóló, 1986. december 18‑i tanácsi irányelv (HL 1986. L 382., 17. o.; magyar nyelvű különkiadás 6. fejezet, 1. kötet, 177. o.).
(
3
)	Lásd ebben az értelemben: Verbraeken, C., de Schoutheete, A., „La loi 13 avril 1995 relative au contrat d’agence commerciale”, Journal des tribunaux, 5764. sz., 1995., 463. és 464. o. Lásd még ebben az értelemben: Bogaert, G., De Keersmaeker, Ch., Van Ranst, N., dans Bogaert, G., Lohmann, U. (dir.), Commercial Agency and Distribution Agreements. Law and Practice in the Member States of the European Union, Kluwer Law International, Hága–London–Boston, 2000, 109. o.
(
4
)	Lásd ebben az értelemben: 1998. április 30‑iBellone ítélet (C‑215/97, EU:C:1998:189, 13. pont) és 2000. november 9‑iIngmar ítélet (C‑381/98, EU:C:2000:605, 20. pont).
(
5
)	Lásd ebben az értelemben: 1998. április 30‑iBellone ítélet (C‑215/97, EU:C:1998:189, 13. pont) és 2003. március 6‑iCaprini ítélet (C‑485/01, EU:C:2003:135, 19. pont).
(
6
)	E tekintetben megállapítom, hogy Cosmas főtanácsnok a Bellone ügyre vonatkozó indítványában (C‑215/97, EU:C:1998:36, 31. pont) három szükséges és elégséges feltételt határozott meg ahhoz, hogy egy személyt kereskedelmi ügynöknek lehessen minősíteni, vagyis, egy ilyen személynek először is önálló vállalkozóként működő közvetítőnek kell minősülnie, másodszor folyamatos szerződéses jogviszonyban kell állnia, és harmadszor tevékenységének vagy kizárólagosan áruk eladására vagy vételére irányuló tárgyalásokból kell állnia, vagy e tevékenységéhez kapcsolódóan abból, hogy a megbízó javára és annak nevében ilyen ügyletekre irányuló tárgyalásokat folytasson, és azokat megkösse. Megjegyzem, hogy ezt a három feltételt a 86/653 irányelv 1. cikkének (2) bekezdése tartalmazza. Mindenesetre az utazás nem szerepel e feltételek között.
(
7
)	Lásd: a tagállamok önálló vállalkozóként működő kereskedelmi ügynökökre vonatkozó jogszabályainak összehangolásáról szóló tanácsi irányelvre vonatkozó, a Bizottság részéről a Tanácsnak 1976. december 17‑én benyújtott bizottsági javaslat (HL 1977. C 13., 2. o.).
(
8
)	Lásd többek között: a Handelsgesetzbuch (német kereskedelmi törvénykönyv) 92b. cikke. A jogelméletben lásd: Wagner, V., Le Nouveau Statut de l’agent commercial: étude en droit français, en droit communautaire et en droit comparé, Párizs, Presses universitaires du Septentrion, 2003, 44. o. Lásd még: Gardiner, C., „The Meaning of »Negotiate« under the Commercial Agents Directive. Just Who is a Commercial Agent”, Commercial Law Practitioner, 2006, 13. kötet, 4. sz., 109. o.
(
9
)	Lásd: de Theux, A., Le Statut européen de l’agent commercial. Approche critique de droit comparé, Publication des Facultés universitaires Saint‑Louis, Brüsszel, 1992, 39. o.
(
10
)	Lásd ebben az értelemben: 2006. március 16‑iPoseidon Chartering ítélet (C‑3/04, EU:C:2006:176, 24. és 25. pont).
(
11
)	Lásd: Kileste, P., „La loi belge du 13 avril 1995 relative au contrat d’agence commerciale transposant en droit interne la directive européenne 86/653”, Revue de droit des affairse internationales, 7. sz., 1995, 805. o., és Verbraeken, C., de Schoutheete, A., „La loi du 13 avril 1995 relative au contrat d’agence commerciale”, Journal des tribunaux, 1995, 462. o.
(
12
)	E tekintetben emlékeztetek arra, hogy a 86/653 irányelv 2. cikkének (2) bekezdésének rendelkezése szerint a tagállamok dönthetnek úgy, hogy az említett irányelv alkalmazását kizárják olyan személyek vonatkozásában, akiknek kereskedelmi ügynöki tevékenységét másodlagosnak tekintik.
(
13
)	Lásd: a jelen indítvány 28–35. pontja.
(
14
)	Lásd többek között a lengyel jogot illetően: Sośniak, M., Zagadnienia typologii i systematyki umów obligacyjnych, Wydawnictwo UŚ, Katowice, 1990, 73. pont. A külföldi jogászoknak a lengyel jog által követett jogalkotási megközelítést érintő álláspontját illetően lásd: Raff, T., „Vertragstypenbildung im polnischen Recht unter besonderer Berücksichtigung der Generalklausel von Art. 750 KC”, in: Andrés Santos, F. J., Baldus, Ch., Dedek, H., (dir.), Vertragstypen in Europa: Historische Entwicklung und europäische Perspektiven, Sellier European Law Publishers, München, 2011, 235. o. A common law rendszerének sajátosságaira vonatkozóan lásd: Samuel, G., „Classification of Contracts: A View from a Common Lawyer”, in: Andrés Santos, F. J., Baldus, Ch., Dedek, H., (dir.), Vertragstypen in Europa: Historische Entwicklung und europäische Perspektiven, Sellier European Law Publishers, München, 2011, 117. pont.
(
15
)	Lásd ebben az értelemben: 1998. április 30‑iBellone ítélet (C‑215/97, EU:C:1998:189, 13. pont) és 2000. november 9‑iIngmar ítélet (C‑381/98, EU:C:2000:605, 20. pont).
(
16
)	A fogyasztói hitelmegállapodásokról és a 87/102/EGK tanácsi irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2008. április 23‑i európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2008. L 133., 66. o.; helyesbítések: HL 2009. L 207., 14. o.; HL 2010. L 199., 40. o. és HL 2011. L 234., 46. o.).
(
17
)	A pénzügyi biztosítékokról szóló megállapodásokról szóló, 2002. június 6‑i európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2002. L 168., 43. o.; magyar nyelvű különkiadás 10. fejezet, 3. kötet, 89. o.).
(
18
)	Lásd az Aviabaltika ügyre vonatkozó indítványom (C‑107/17, EU:C:2018:239, 85. pont).
(
19
)	A 86/653 irányelvnek a belga nemzeti jogba történő átültetéséről lásd: Kileste, P., „La loi belge du 13 avril 1995 relative au contrat d’agence commerciale transposant en droit interne la directive européenne 86/653”, Revue de droit des affaires internationales, 1995, 7. sz., 804. o. Másfelől ezt a meghatározást vezették be többek között az olasz jogba (a codice civile [olasz polgári törvénykönyv] 1742. cikke, a holland jogba (a Burgerlijk Wetboek [holland polgári törvénykönyv]) 7:428. cikke) és a lengyel jogba (a Kodeks cywilny [lengyel polgári törvénykönyv] 758. cikkének (1) bekezdése).
(
20
)	Lásd ebben az értelemben: 2013. október 17‑iUnamar ítélet (C‑184/12, EU:C:2013:663, 37. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat); 2015. december 3‑iQuenon K. ítélet (C‑338/14, EU:C:2015:795, 23. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat). Lásd még: az Agro Foreign Trade & Agency ügyre vonatkozó indítványom (C‑507/15, EU:C:2016:809, 34. pont).
(
21
)	Lásd: 2013. október 17‑iUnamar ítélet (C‑184/12, EU:C:2013:663, 36. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
(
22
)	Lásd: 2000. november 9‑iIngmar ítélet (C‑381/98, EU:C:2000:605, 21. pont); 2017. október 17‑iUnamar ítélet (C‑184/12, EU:C:2013:663, 40. pont) és 2017. február 16‑iAgro Foreign Trade & Agency ítélet (C‑507/15, EU:C:2017:129, 30. pont).
(
23
)	Lásd: a jelen indítvány 59. pontja.