62000CO0175_SV
Parter
Domskäl
Beslut om rättegångskostnader
Domslut
Parter
I mål C-175/00,
angående en begäran enligt artikel 234 EG, från Arbeidshof te Antwerpen (Belgien), att domstolen skall meddela ett förhandsavgörande i det vid den nationella domstolen anhängiga målet mellan
Marie-Josée Verwayen-Boelen
och
Rijksdienst voor Arbeidsvoorziening,
angående tolkningen av artikel 4.1 i rådets förordning (EEG) nr 1408/71 av den 14 juni 1971 om tillämpningen av systemen för social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjer flyttar inom gemenskapen, i dess ändrade och uppdaterade lydelse enligt rådets förordning (EG) nr 118/97 av den 2 december 1996 (EGT L 28, 1997, s. 1),
meddelar
DOMSTOLEN
sammansatt av avdelningsordföranden P. Jann samt domarna S. von Bahr, D.A.O. Edward, A. La Pergola (referent) och C.W.A. Timmermans,
generaladvokat: P. Léger,
justitiesekreterare: R. Grass,
efter det att den nationella domstolen har underrättats om att domstolen har för avsikt att avgöra saken genom att meddela ett motiverat beslut i enlighet med artikel 104.3 i rättegångsreglerna,
efter det att parter och övriga som avses i artikel 20 i EG-stadgan för domstolen har beretts tillfälle att yttra sig i den frågan,
och efter att ha hört generaladvokaten,
efter att ha hört generaladvokaten,
följande
Beslut
Domskäl
1 Arbeidshof te Antwerpen har genom beslut av den 4 maj 2000, som inkom till domstolens kansli den 10 maj samma år, i enlighet med artikel 234 i EG-fördraget ställt en fråga om tolkningen av artikel 4.1 i rådets förordning (EEG) nr 1408/71 av den 14 juni 1971 om tillämpningen av systemen för social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjer flyttar inom gemenskapen, i dess ändrade och uppdaterade lydelse enligt rådets förordning (EG) nr 118/97 av den 2 december 1996 (EGT L 28, 1997, s. 1, nedan kallad förordning nr 1408/71).
2 Frågan har uppkommit i en tvist mellan Marie-Josée Verwayen-Boelen och Rijksdienst voor Arbeidsvoorziening (nedan kallad RVA) gällande den senares vägran att ta hänsyn till den period under vilken Marie-Josée Verwayen-Boelen uppbar förmåner med stöd av nederländsk lag vid bedömningen av om Marie-Josée Verwayen-Boelen är berättigad till arbetslöshetsunderstöd enligt belgisk lagstiftning.
Gemenskapslagstiftningen
3 I artikel 4 i förordning nr 1408/71 föreskrivs följande:
"Denna förordning gäller all lagstiftning om följande grenar av social trygghet:
...
g) Förmåner vid arbetslöshet;
...
4. Denna förordning gäller inte social ... hjälp ..."
4 I artikel 67.1-67.3 med rubriken "Sammanläggning av försäkrings- och anställningsperioder", vilken återfinns i avdelning 3, kapitel 6 med rubriken "Arbetslöshetsförmåner" i förordning nr 1408/71 föreskrivs följande:
"1. Den behöriga institutionen i en medlemsstat, vars lagstiftning kräver att försäkringsperioder har fullgjorts för att någon skall få, bibehålla eller återfå rätt till förmåner, skall i den utsträckning som behövs beakta försäkrings- eller anställningsperioder som han har fullgjort som anställd enligt en annan medlemsstats lagstiftning som om de vore försäkringsperioder som har fullgjorts enligt den lagstiftning som denna institution tillämpar, dock under förutsättning att anställningsperioderna skulle ha ansetts som försäkringsperioder om de hade fullgjorts enligt denna lagstiftning.
2. Den behöriga institutionen i en medlemsstat, vars lagstiftning kräver att anställningsperioder har fullgjorts för att någon skall få, bibehålla eller återfå rätt till förmåner, skall i den utsträckning som behövs beakta försäkrings- eller anställningsperioder som han har fullgjort som anställd enligt en annan medlemsstats lagstiftning som om de vore anställningsperioder som har fullgjorts enligt den lagstiftning som denna institution tillämpar.
3. Utom i fall som avses i artikel 71.1 a ii och b ii, skall bestämmelserna i punkt 1 och 2 gälla under villkor att personen senast har fullgjort
- i fall som avses i punkt 1, försäkringsperioder,
- i fall som avses i punkt 2, anställningsperioder,
enligt bestämmelserna i den lagstiftning enligt vilken ansökan om förmåner görs."
5 Artikel 80.1 och 80.2 i rådets förordning (EEG) nr 574/72 av den 21 mars 1972 om tillämpningen av rådets förordning (EEG) nr 1408/71, i dess ändrade och uppdaterade lydelse enligt rådets förordning (EG) nr 118/97 (nedan kallad förordning nr 574/72) lyder såsom följer:
"Intyg om försäkrings- eller anställningsperioder
1. För att göra sin rätt gällande enligt bestämmelserna i förordningens artikel 67.1, 67.2 eller 67.4 skall sökanden lämna ett intyg till den behöriga institutionen, vilket anger de försäkrings- eller anställningsperioder som han har fullgjort som anställd enligt den lagstiftning som han senast har omfattats av, tillsammans med de ytterligare upplysningar som krävs i den lagstiftning som denna institution tillämpar.
2. Intyget skall på begäran av personen i fråga utfärdas antingen av den behöriga institutionen för frågor om arbetslöshet i den medlemsstat vars lagstiftning han senast var omfattad av eller av en annan institution som har utsetts av den behöriga myndigheten i medlemsstaten. Om han inte lämnar in det nämnda intyget skall den behöriga institutionen skaffa det från någon av de ovannämnda institutionerna."
6 Vid utfärdandet av det intyg som avses i artikel 80 i förordning nr 574/72 (nedan kallat intyg E 301) används en standardblankett vilken skapats genom beslut nr 154 (94/605/EG) gällande nödvändiga standardblanketter vid tillämpningen av rådets förordningar (EEG) nr 1408/71 och (EEG) nr 574/72 (E 301, E 302, E 303) (EGT L 244, s. 123), antaget av Europeiska gemenskapernas kommission för social trygghet för migrerande arbetare den 8 februari 1994.
Den belgiska lagstiftningen
7 I Belgien regleras arbetslöshetsförsäkringen av den kungliga förordningen av den 25 november 1991 med bestämmelser gällande arbetslöshet (Moniteur belge av den 31 december 1991, s. 29888, nedan kallad den kungliga förordningen av den 25 november 1991). I förordningens artikel 30.1 föreskrivs följande:
"För att ha rätt till arbetslöshetsunderstöd måste en heltidsarbetande arbetstagare ha arbetat under en period omfattande följande antal dagar:
1. 312 dagar under de 18 månader som föregår arbetstagarens begäran om understöd om arbetstagaren är under 36 år.
2. 468 dagar under de 27 månader som föregår begäran om arbetstagaren är mellan 36 och 49 år.
3. 624 dagar under de 36 månader som föregår begäran om arbetstagaren är 50 år eller äldre.
En heltidsarbetande arbetstagare som uppfyller villkoren för en högre ålderskategori har också rätt till arbetslöshetsunderstöd.
..."
8 Dessutom föreskrivs i artikel 32 i den kungliga förordningen av den 25 november 1991 att en heltidsarbetande arbetstagare som är 36 år eller äldre och som inte uppfyller de i artikel 30.1 uppställda villkoren likväl har rätt till arbetslöshetsunderstöd under förutsättning att han kan visa att han har arbetat hälften av de dagar som krävs enligt artikel 30.1 under den där angivna referensperioden samt att han har arbetat minst 1 560 dagar under den tioårsperiod som föregår referensperioden.
9 I artikel 38.1 i den kungliga förordningen av den 25 november 1991 föreskrivs följande:
"Vid tillämpningen av artiklarna 30-36 likställs med arbetsdagar
1. de dagar då arbetstagaren uppburit ersättning med stöd av lagstiftningen gällande ... arbetslöshetsförsäkring ...,
..."
Den nederländska lagstiftningen
10 Rijksgroepsregeling werkloze werknemers (nationell förordning till förmån för arbetstagare utan anställning) av den 13 december 1984 (Staatsblad 1984, nr 626, nedan kallad RWW) upprättar ett system kallat nationell hjälp, vilket syftar till att bekämpa arbetslöshet samt till att säkerställa systemets förmånstagares ekonomiska oberoende. Systemet omfattar dem som inte har rätt eller inte längre har rätt till förmåner med stöd av Werkloosheidswet (lag om arbetslöshet) av den 6 november 1986 (Staatsblad nr 566), Wet werkloosheidsvoorziening (lag om arbetslöshetsförsäkring) av den 10 december 1964 eller Wet inkomensvoorziening oudere en gedeeltelijk arbeidsongeschikte werkloze werknemers (lag vilken tillförsäkrar äldre arbetslösa med nedsatt arbetsförmåga inkomst) av den
6 november 1986 (Staatsblad nr 565).
Tvisten i målet vid den nationella domstolen samt tolkningsfrågan
11 Marie-Josée Verwayen-Boelen är född 1951 och har belgiskt och nederländskt medborgarskap. Fram till 1987 hade Marie-Josée Verwayen-Boelen sin hemvist i Belgien där hon verkade som egenföretagare från den 31 oktober 1977 till den 21 oktober 1986.
12 1987 flyttade Marie-Josée Verwayen-Boelen till Nederländerna. Från den 1 oktober 1987 till den 31 oktober 1995 uppbar hon ersättning med stöd av RWW utan att inneha någon anställning.
13 Efter att åter ha bosatt sig i Belgien i november 1995 lämnade Marie-Josée Verwayen-Boelen den 17 juli 1997 in en begäran om arbetslöshetsförmåner från och med den 1 april 1997 med stöd av den kungliga förordningen av den 25 november 1991. Till sin begäran fogade Marie-Josée Verwayen-Boelen intyg E 301 vilket utfärdats av de nederländska myndigheterna. Av intyget framgick att Marie-Josée Verwayen-Boelen hade erhållit förmåner med stöd av RWW.
14 På tillfrågan av RVA, den myndighet vilken behandlar denna typ av begäran, uppgav de behöriga nederländska myndigheterna att intyg E 301 utfärdats genom ett förbiseende och angav särskilt att "beviljandet av en förmån med stöd av RWW i Nederländerna inte på något sätt är knutet till en tvingande försäkring och att det följaktligen inte kunde bli fråga om likställande".
15 Den 13 augusti 1997 avslog RVA Marie-Josée Verwayen-Boelens ansökan med motiveringen att det inte kunde anses att hon hade fullgjort försäkringsperioder eller därmed likställda perioder i Nederländerna i den mening som avses i artikel 30 i den kungliga förordningen av den 25 november 1991 samt att Marie-Josée Verwayen-Boelen inte heller hade visat att hon fullgjort arbetsdagar eller motsvarande dagar i Belgien under referensperioden.
16 Marie-Josée Verwayen-Boelens överklagande av RVA:s beslut avslogs i dom av Arbeidsrechtbank te Hasselt (Belgien) den 2 juni 1999. Marie-Josée Verwayen-Boelen överklagade då till Arbeidshof te Antwerpen och åberopade artikel 67 i förordning nr 1408/71 som stöd för sin begäran om att den period under vilken hon erhållit ersättning i enlighet med RWW skulle tas i beaktande vid tillämpningen av det belgiska arbetslöshetsförsäkringssystemet.
17 Vid den hänskjutande domstolens analys av RWW i ljuset av domstolens rättspraxis uppkom frågan om denna lag kunde anses inrätta ett system för arbetslöshetsförmåner i den mening som avses i artikel 4.1 g i förordning nr 1408/71 och om den därmed faller inom ramen för nämnda förordnings tillämpningsområde. Enligt den hänskjutande domstolen är det endast om detta villkor är uppfyllt som Marie-Josée Verwayen-Boelen kan stödja sig på artikel 67 i samma förordning.
18 Med anledning av den uppkomna situationen bestämde sig den nationella domstolen för att förklara målet vilande och att ställa följande tolkningsfråga till domstolen:
"Skall artikel 4.1 i förordning (EEG) nr 1408/71, vari föreskrivs att förordningen skall tillämpas på grenar för social trygghet, tolkas så att ett system som det som föreskrivs i RWW, som har drag av såväl social trygghet som socialhjälp, omfattas av förordningens tillämpningsområde, så att den tidsperiod under vilken en arbetstagare erhållit förmåner enligt nämnda system kan anses som en försäkringsperiod som även skall beaktas vid bedömningen av om personen har rätt till arbetslöshetsförmåner i Belgien?"
19 Som svar på domstolens begäran om ett klargörande i enlighet med artikel 104.5 i rättegångsreglerna uppgav den hänskjutande domstolen att Marie-Josée Verwayen-Boelen inte hade fullgjort sina senaste försäkrings- och/eller anställningsperioder enligt bestämmelserna i den belgiska lagstiftningen.
Tolkningsfrågan
20 Det framgår av den hänskjutande domstolens dom och av formuleringen av tolkningsfrågan att även om den hänskjutande domstolen frågar sig vilken karaktär RWW bör tillskrivas i förhållande till artikel 4.1 i förordning nr 1408/71 och huruvida den aktuella lagstiftningen faller inom nämnda förordnings materiella tillämpningsområde så är det i akt och mening att fastställa om det finns anledning att tillämpa reglerna om sammanläggning av försäkrings- och/eller anställningsperioder i artikel 67 i nämnda förordning.
21 Domstolen konstaterar att under dessa omständigheter lämnar inte svaret på hänskjutande domstols fråga utrymme för rimligt tvivel. Domstolen kan därför i enlighet med artikel 104.3 rättegångsregler avgöra saken genom att meddela ett motiverat beslut.
22 Såsom framgår av den hänskjutande domstolens förtydliganden är det utrett att Marie-Josée Verwayen-Boelen inte har fullgjort sina senaste försäkrings- eller anställningsperioder enligt bestämmelserna i den belgiska lagstiftningen.
23 Det framgår av den tydliga formuleringen i artikel 67.3 i förordning nr 1408/71 att det inte finns anledning, annat än i de fall vilka uttryckligen avses i denna bestämmelse, att sammanlägga försäkrings- eller anställningsperioder med stöd av artikel 67.1 eller 67.2 i förordningen när den berörda personen inte har fullgjort sina senaste försäkrings- eller anställningsperioder i enlighet med bestämmelserna i den lagstiftning med stöd av vilken förmånerna begärs (se dom av den 20 februari 1997 i de förenade målen C-88/95, C-102/95 samt C-103/95, Martínez Losada m.fl., REG 1997, s. I-869, punkterna 36 och 38, och av den 25 februari 1999 i mål C-320/95, Ferreiro Alvite, REG 1997, s. I-951, punkterna 16-18).
24 Domstolen har tidigare fastställt att det, inom ramen för förordning nr 1408/71, endast är artikel 67 i den nämnda förordningen som reglerar frågan huruvida en medlemsstat vid bedömningen av om arbetslöshetsunderstöd bör beviljas skall beakta de försäkrings- och anställningsperioder som har fullgjorts av den berörda personen enligt lagstiftningen i en annan medlemsstat (dom i det ovan nämnda målet Martínez Losada m.fl., punkt 27).
25 Under dessa omständigheter är det således tillräckligt att konstatera att bestämmelserna i artikel 67.1 och 67.2 i förordning nr 1408/71 inte är tillämpliga på den situation som föreligger i målet vid den nationella domstolen. Det är därmed inte nödvändigt att undersöka huruvida övriga villkor för tillämpningen av bestämmelsen, inklusive det villkor som särskilt anges i tolkningsfrågan, är uppfyllda.
26 Med hänsyn till ovanstående skall den nationella domstolens fråga besvaras på så sätt att, i enlighet med artikel 67.3 i förordning nr 1408/71, är tillämpningen av bestämmelserna i artikel 67.1 och 67.2 om sammanläggning av försäkrings- och anställningsperioder, med undantag för de fall som uttryckligen avses i artikel 67.3, underkastad villkoret att den berörda personen har fullgjort försäkrings- eller anställningsperioder enligt bestämmelserna i den lagstiftning med stöd av vilken arbetslöshetsförmånerna begärs.
Beslut om rättegångskostnader
Rättegångskostnader
27 De kostnader som har förorsakats den nederländska regeringen samt kommissionen, vilka har inkommit med yttranden till domstolen, är inte ersättningsgilla. Eftersom förfarandet i förhållande till parterna i målet vid den nationella domstolen utgör ett led i beredningen av samma mål, ankommer det på den nationella domstolen att besluta om rättegångskostnaderna.
Domslut
På dessa grunder fattar
DOMSTOLEN
följande beslut:
I enlighet med artikel 67.3 i rådets förordning (EEG) nr 1408/71 av den 14 juni 1971 om tillämpningen av systemen för social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjer flyttar inom gemenskapen, i dess ändrade och uppdaterade lydelse enligt rådets förordning (EG) nr 118/97 av den 2 december 1996, är tillämpningen av bestämmelserna i artikel 67.1 och 67.2 om sammanläggning av försäkrings- och anställningsperioder, med undantag för de fall som uttryckligen avses i artikel 67.3, underkastad villkoret att den berörda personen har fullgjort försäkrings- eller anställningsperioder enligt bestämmelserna i den lagstiftning med stöd av vilken arbetslöshetsförmånerna begärs.