62003CJ0478_CS
Účastníci řízení
Odůvodnění rozsudku
Výrok
Účastníci řízení
Ve věci C‑478/03,
jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES podaná rozhodnutím House of Lords (Spojené království) ze dne 10. listopadu 2003, došlým Soudním dvoru dne 17. listopadu 2003, v řízení
Celtec Ltd
proti
Johnu Astleymu a dalším,
SOUDNÍ DVŮR (první senát),
ve složení P. Jann, předseda senátu, K. Lenaerts (zpravodaj), N. Colneric, E. Juhász a E. Levits, soudci,
generální advokát: M. Poiares Maduro,
vedoucí soudní kanceláře: L. Hewlett, vrchní rada,
s přihlédnutím k písemné části řízení a po jednání konaném dne 2. prosince 2004,
s ohledem na vyjádření předložená:
– za Celtec Ltd J. Bowersem, QC, jakož i P. Watson a A. Sendallem, barristers, a J. Lewisem, barrister,
– za M. Astleye a další G. Millarem, QC, a T. Lindenem, barrister,
– za Komisi Evropských společenství G. Rozetem a N. Yerrell, jako zmocněnci,
po vyslechnutí stanoviska generálního advokáta na jednání konaném dne 27. ledna 2005,
vydává tento
Rozsudek
Odůvodnění rozsudku
1. Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce se týká výkladu čl. 3 odst. 1 směrnice Rady 77/187/EHS ze dne 14. února 1977 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zachování práv zaměstnanců v případě převodů podniků, závodů nebo částí podniků nebo závodů (Úř. věst. L 61, s. 26).
2. Tato žádost byla podána v rámci sporu mezi společností Celtec Ltd (dále jen „Celtec“) a J. Astleyem, jakož i pí Owens a pí Hawkes ohledně určení trvání nepřetržité doby zaměstnání, které se posledně uvedení mohou dovolávat s ohledem na své postavení bývalých úředníků dotčených privatizací programů odborného vzdělávání ve Spojeném království.
Právní rámec
Právní úprava Společenství
3. Podle svého čl. 1 odst. 1 se směrnice 77/187 použije na převody podniků, závodů nebo části podniků nebo závodů na jiného zaměstnavatele, které vyplývají ze smluvního převodu nebo sloučení.
4. Podle článku 2 směrnice 77/187 se pojmem „převodce“ rozumí „jakákoliv fyzická nebo právnická osoba, která v důsledku převodu podle čl. 1 odst. 1 přestává být zaměstnavatelem ve vztahu k podniku, závodu, nebo části podniku nebo závodu“ a pojmem „nabyvatel“ „jakákoliv fyzická nebo právnická osoba, která se v důsledku převodu podle č. 1 odst. 1 stává zaměstnavatelem ve vztahu k podniku, závodu, nebo části podniku nebo závodu“. ( neoficiální překlad )
5. Článek 3 odst. 1 směrnice 77/187 stanoví:
„Práva a povinnosti, které pro převodce vyplývají z pracovní smlouvy nebo pracovního poměru platných ke dni převodu ve smyslu čl. 1 odst. 1, jsou v důsledku převodu převedeny na nabyvatele.
Členské státy mohou stanovit, že převodce rovněž odpovídá s nabyvatelem ode dne převodu ve smyslu čl. 1 odst. 1 za povinnosti, které vyplývají z pracovní smlouvy nebo pracovního poměru.“
Vnitrostátní právní úprava
6. Směrnice 77/187 byla do britského práva provedena nařízením z roku 1981 o převodech podniků – ochrana zaměstnanosti [Transfer of Undertakings (Protection of Employment) Regulations 1981].
7. Podle článku 155 zákona z roku 1996 o právech zaměstnanců (Employment Rights Act) má zaměstnanec nárok na odškodnění z důvodu propuštění z hospodářských důvodů pouze tehdy, pokud byl nepřetržitě zaměstnán nejméně dva roky před příslušným dnem. Podle článku 162 téhož zákona výše uvedeného odškodnění závisí na počtu let nepřetržitého zaměstnání, přičemž maximální limit je stanoven na 20 let.
8. Podle čl. 218 odst. 1 téhož zákona pojem nepřetržitého zaměstnání odkazuje na zaměstnání u téhož zaměstnavatele. Nicméně odstavec 2 tohoto článku obsahuje zvláštní ustanovení pro případy převodů podniků, podle kterého „pokud je obchod, závod nebo podnik (bez ohledu na to, zda byl založen podle zákona, či nikoliv) převeden z jedné osoby na druhou […] doba zaměstnání v obchodu, závodu nebo podniku k okamžiku převodu se započítává jako doba zaměstnání u nabyvatele [a] převod nepřerušuje nepřetržitost doby zaměstnání“.
Skutkový základ sporu a předběžné otázky
Reforma odborného vzdělávání ve Spojeném království
9. Do roku 1989 Department of Employment (Ministerstvo práce Spojeného království, dále jen „ministerstvo“) provozovalo prostřednictvím přibližně šedesáti místních agentur programy vzdělávání mládeže a nezaměstnaných v Anglii a Walesu.
10. V roce 1989 vláda Spojeného království rozhodla o převedení části svých úkolů v oblasti odborného vzdělávání na soukromé subjekty pod dohledem Training and Enterprise Councils (rady pro vzdělávání a podnikání, dále jen „TEC“). Bylo tak vytvořeno 82 TEC prostřednictvím různých sdružení zaměstnavatelů. TEC převzaly činnosti místních agentur ministerstva a s nimi související finanční zdroje. V listopadu roku 1991 byly všechny TEC provozuschopné.
11. V rámci této privatizace byli úředníci zaměstnaní místními agenturami ministerstva vyzváni, aby dobrovolně souhlasili s dočasným přidělením k TEC na dobu tří let. Po dobu jejich přidělení byl dotčeným osobám zachován statut úředníků.
12. V prosinci roku 1991 uvedená vláda vyzvala TEC, aby se staly zaměstnavateli veškerých zaměstnanců nejpozději před koncem pátého roku jejich činnosti.
13. Z důvodu obav vyjádřených TEC s nimi ministerstvo uzavřelo v roce 1992 dohodu definující jejich povinnosti v případě, kdy se přidělený úředník rozhodne pro své definitivní přidělení k TEC. Tato dohoda stanovila zejména opatření týkající se práv nabytých přidělenými úředníky, podle kterých se vláda Spojeného království zavázala finančně pomoci TEC, pokud by soud v případě propuštění bývalého úředníka rozhodl, že doba zaměstnání dosažená posledně uvedeným postupně ve veřejné službě a ve službě TEC musí být považována za nepřetržitou dobu za účelem výpočtu nároků dotčené osoby.
Situace žalovaných v původním řízení
14. Ve Walesu byly činnosti místní agentury ve Wrexhamu, jakož i její prostory, informační systémy a databáze převzaty TEC pro severovýchod Walesu (North East Wales TEC, dále jen „Newtec“). Newtec zahájila svou činnost v září 1990. Jiný TEC, Targed, převzala činnosti a prostory místní agentury v Bangoru. Dne 1. dubna 1997 se Newtec a Targed spojily a vytvořily Celtec.
15. Při vzniku Newtec místní agentury ve Wrexhamu a Bangoru přidělily 43 svých úředníků k TEC na dobu tří let. Na konci období svého přidělení 18 z nich opustilo veřejnou službu a stalo se zaměstnanci Newtec.
16. John Astley, pí Hawkes a pí Owens, kteří jsou žalovanými v původním řízení, vstoupili do veřejné služby dne 31. srpna 1973, 4. listopadu 1985 a 21. dubna 1986. Byvše zaměstnáni v oblasti odborného vzdělávání v severním Walesu byli přiděleni k Newtec. Po uplynutí tří let svého přidělení se rozhodli opustit veřejnou službu a pracovat pro Newtec. Datum jejich odchodu z veřejné služby se shodovalo s datem nástupu k Newtec. Jejich pracovní smlouva s posledně uvedeným nabyla účinnosti, pokud jde o pí Hawkes a pí Owens, dne 1. července 1993, a pokud jde o J. Astleye, dne 1. září 1993.
17. V roce 1998 byla pí Hawkes propuštěna Celtec, která jí odmítla uznat nepřetržitost zaměstnání od jejího vstupu do veřejné služby. Ostatní dva žalovaní v původním řízení se obávají brzkého propuštění. Všichni tři proto podali k Employment Tribunal Abergele žalobu směřující k určení nepřetržité doby zaměstnání, které se mohou dovolávat, tvrdíce, že tato doba musí zahrnovat jak dobu služby dosaženou ve veřejné službě, tak dobu vykonanou u Newtec a Celtec.
Soudní řízení ve Spojeném království
18. Rozsudkem ze dne 22. prosince 1999 Employment Tribunal Abergele konstatoval, že spor mezi Celtec a žalovanými v původním řízení se vyznačuje existencí převodu podniku ve smyslu směrnice 77/187. V bodu 11 odůvodnění tohoto rozsudku je převáděný podnik definován takto: „jedná se o řízení činností financovaných vládou ve prospěch podnikání a odborného vzdělávání osob starších 16 let v Anglii a Walesu, jakož i informačních systémů a databází, zaměstnanců a některých prostor“. Zdůrazňuje důležitost lidských zdrojů při provádění činností dotčeného podniku, měl uvedený Tribunal za to, že přidělení úředníků ministerstva k TEC v takové souvislosti představovalo důležitý prvek podniku a jeho převodu.
19. Employment Tribunal Abergele rozhodl, že se žalovaní v původním řízení za těchto podmínek oprávněně dovolávali nepřetržité doby zaměstnání od počátku svého zaměstnání ve veřejné službě.
20. Rozsudkem ze dne 5. října 2001 Employment Appeal Tribunal vyhověl odvolání podanému Celtec proti rozhodnutí Employment Tribunal Abergele. Konstatoval, že dotčený převod podniku byl ukončen v září 1990, tedy před tím, než byli žalovaní v původním řízení zaměstnáni Newtec.
21. Tento rozsudek byl zrušen Court of Appeal (England & Wales) ze dne 19. července 2002. Posledně uvedený soud rozhodl jednak, že čl. 3 odst. 1 směrnice 77/187 pokrývá případ převodu podniku probíhajícího po několik let a jednak, že Employment Tribunal Abergele byl oprávněn se domnívat, že profesní způsobilost úředníků přidělených ministerstvem k Celtec tvořila část převáděného podniku.
22. Celtec podala žalobu proti posledně uvedenému rozsudku k House of Lords, který měl za nezbytné přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžné otázky:
„1) Musí být výrazy ‚práva a povinnosti, které pro převodce vyplývají z pracovní smlouvy nebo pracovního poměru platných ke dni převodu‘ uvedené v čl. 3 odst. 1 směrnice 77/187 […] vykládány v tom smyslu, že existuje přesný okamžik, ke kterému je převod podniku nebo jeho části považován za ukončený a převod práv a povinností v souladu s čl. 3 odst. 1 je uskutečněn?
2) Jak má být v případě kladné odpovědi na první otázku tento přesný okamžik určen?
3) Jak mají být, v případě záporné odpovědi na první otázku, vykládány výrazy ‚ke dni převodu‘ v čl. 3 odst. 1?“
K předběžným otázkám
23. Úvodem je třeba uvést, že předkládací rozhodnutí je založeno na konstatování v rozhodnutí Employment Tribunal Abergele ze dne 22. prosince 1999, podle kterého dotčený převod ve věci v původním řízení uskutečněný mezi ministerstvem a Newtec, spadá do rozsahu působnosti směrnice 77/187.
24. Po tomto upřesnění je namístě zkoumat společně první dvě položené otázky předkládajícího soudu, jejichž podstatou je, zda s ohledem na čl. 3 odst. 1 směrnice 77/18 je třeba mít za to, že existuje přesný okamžik, ke kterému je převod dotčeného podniku, jakož i těch práv a povinností převodce vyplývajících z pracovních poměrů spojujících posledně uvedeného se zaměstnanci, které zaměstnává, považován za uskutečněný, a v případě kladné odpovědi, jakým způsobem je možné určit tento přesný okamžik.
25. Pro poskytnutí užitečné odpovědi na tyto dvě otázky je třeba vzít v úvahu účel směrnice 77/187, a zejména jejího čl. 3 odst. 1.
26. Jak Soudní dvůr opakovaně rozhodl (viz zejména rozsudky ze dne 25. července 1991, D’Urso a další, C‑362/89, Recueil, s. I‑4105, bod 9, a ze dne 12. listopadu 1998, Europièces, C‑399/96, Recueil, s. I‑6965, bod 37) směrnice 77/187 směřuje k zajištění zachování práv zaměstnanců v případě změny zaměstnavatele tím, že jim umožňuje pokračovat v zaměstnání u nového zaměstnavatele za stejných podmínek, jaké byly smluveny s převodcem. Cílem uvedené směrnice je zaručit v co největším možném rozsahu pokračování pracovních smluv nebo pracovních poměrů beze změny s nabyvatelem, aby bylo zabráněno tomu, že dotčení zaměstnanci budou mít méně příznivé postavení z pouhého důvodu převodu podniku (viz rozsudek ze dne 17. prosince 1987, Ny Mølle Kro, 287/86, Recueil, s. 5465, bod 25).
27. Pravidla použitelná v případě převodu podniku nebo závodu na jiného zaměstnavatele mají za cíl chránit v zájmu zaměstnanců a v nejširším možném rozsahu existující pracovní vztahy, které tvoří součást převáděného hospodářského celku (rozsudek ze dne 16. prosince 1992, Katsikas a další, C‑132/91, C‑138/91 a C‑139/91, Recueil, s. I‑6577, bod 21).
28. Za tímto účelem čl. 3 odst. 1 směrnice 77/187 zahrnuje práva a povinnosti, které pro převodce vyplývají z pracovní smlouvy nebo pracovního poměru platných ke dni převodu a uzavřených s dotčenými zaměstnanci, kteří byli za účelem plnění svých povinností přiděleni k převáděnému podniku nebo převáděné části podniku nebo závodu (viz rozsudek D’Urso a další, uvedený výše, bod 10).
29. V této souvislosti směřuje odkaz na pojem „den převodu“ v čl. 3 odst. 1 směrnice 77/197 k určení zaměstnanců způsobilých dovolávat se ochrany založené tímto ustanovením. Tato ochrana tedy pokrývá zaměstnance útvaru dotčeného převodem, jejichž pracovní smlouvy nebo pracovní poměry byly platné „ke dni převodu“ na rozdíl od těch, kteří k tomuto datu již nebyli převodcem zaměstnáni (viz rozsudek ze dne 7. února 1985, Wendelboe a další, 19/83, Recueil, s. 457, body 13 a 15) nebo těch, kteří byli nabyvatelem zaměstnáni následně po tomto datu (viz rozsudek Ny Møll Kro, uvedený výše, body 24 až 26).
30. Jak volba výrazu „den“, tak důvody právní jistoty vedou k závěru, že v duchu zákonodárce Společenství, musí být zaměstnanci oprávnění k ochraně založené čl. 3 odst. 1 směrnice 77/187 určeni k přesnému okamžiku v procesu převodu, a nikoliv ve vztahu ke kratší či delší době, po kterou tento proces trval.
31. Jak vyplývá z vlastního textu čl. 3 odst. 1 směrnice 77/187, pojem převodu obsažený ve výrazu „ke dni převodu“ je nutné chápat „ve smyslu čl. 1 odst. 1 [této směrnice]“.
32. Z posledně uvedeného ustanovení vyplývá, že směrnice 77/187 je použitelná na převody podniků, závodů nebo části podniků nebo závodů na „jiného zaměstnavatele“. Podle znění druhého bodu odůvodnění uvedená směrnice směřuje k ochraně zaměstnanců „v důsledku převodů […] na jiné zaměstnavatele“. V článku 2 téže směrnice jsou pojmy „převodce“ a „nabyvatel“ definovány ztrátou a nabytím „postavení zaměstnavatele ve vztahu k podniku, závodu nebo části podniku nebo závodu“.
33. Mimoto bylo vícekrát rozhodnuto, že směrnice 77/187 je použitelná, došlo-li ke změně v osobě, fyzické nebo právnické, odpovědné za provoz podniku, bez ohledu na to, zda je převedeno vlastnictví podniku (viz rozsudky Ny Mølle Kro, uvedený výše, bod 12, ze dne 10. února 1988, Daddy’s Dance Hall, 324/86, Recueil, s. 739, bod 9, a ze dne 5. května 1988, Berg a Busschers, 144/87 a 145/87, Recueil, s. 2559, bod 17).
34. Za účelem určení, zda došlo k převodu ve smyslu směrnice 77/187, či nikoliv, je třeba posoudit, zda si dotčený útvar zachoval svou totožnost, což vyplývá zejména ze skutečnosti, že jeho provoz skutečně pokračuje nebo byl převzat novým zaměstnavatelem se stejnými nebo obdobnými hospodářskými činnostmi (viz rozsudky ze dne 18. března 1986, Spijkers, 24/85, Recueil, s. 1119, body 11, 12 a 15, jakož i ze dne 19. září 1995, Rygaard, C‑48/94, Recueil, s. I‑2745, body 15 a 16).
35. Z toho vyplývá, že určující kritérium pro stanovení existence převodu ve smyslu čl. 1 odst. 1 směrnice 77/187 spočívá ve skutečnosti, zda nový zaměstnavatel pokračuje nebo přebírá provoz dotčeného útvaru, a tím zachovává jeho totožnost.
36. Za těchto podmínek musí být pojem „ke dni převodu“ uvedený v čl. 3 odst. 1 směrnice 77/187 chápán jako pojem odkazující na datum, ke kterému přechází z převodce na nabyvatele postavení zaměstnavatele odpovědného za provoz dotčeného útvaru.
37. Jak již Soudní dvůr rozhodl, uplatnění práv poskytnutých zaměstnancům v čl. 3 odst. 1 směrnice 77/187 nemůže podléhat souhlasu ani převodce nebo nabyvatele, ani zástupců zaměstnanců nebo zaměstnanců samotných s jedinou výhradou,
týkající se posledně uvedených, a to možnosti rozhodnout se svobodně nepokračovat v pracovním poměru s novým zaměstnavatelem následně po uvedeném převodu (viz rozsudky ze dne 11. července 1985, Danmols Inventar, 105/84, Recueil, s. 2639, bod 16, a D’Urso a další, uvedený výše, bod 11).
38. Z toho vyplývá, že s uvedenou výhradou jsou pracovní smlouvy a pracovní poměry platné ke dni převodu uvedenému v čl. 3 odst. 1 směrnice 77/187 mezi převodcem a dotčenými zaměstnanci přidělenými k převáděnému podniku automaticky převedeny z posledně uvedeného na nabyvatele na základě pouhé skutečnosti převodu podniku (viz rozsudky D’Urso a další, uvedený výše, bod 20, a ze dne 14. listopadu 1996, Rotsart de Hertaing, C‑305/94, Recueil, s. I‑5927, bod 18).
39. Mimoto v bodu 26 výše uvedeného rozsudku Rotsart de Hertaing Soudní dvůr rozhodl, že k převodu pracovních smluv a pracovních poměrů na základě čl. 3 odst. 1 směrnice 77/187 dochází nutně ke stejnému datu, jako je datum převodu podniku a nemůže být z vůle převodce nebo nabyvatele odložen na jiné datum.
40. Na podporu tohoto výkladu Soudní dvůr nejprve uvedl, že čl. 3 odst. 1 druhý pododstavec směrnice 77/187 dává členským státům možnost stanovit, že převodce odpovídá s nabyvatelem ode dne převodu za povinnosti, které vyplývají z pracovní smlouvy nebo pracovního poměru, což v každém případě znamená, že uvedené povinnosti jsou na nabyvatele převedeny k témuž dni (rozsudek Rotsart de Hertaing, uvedený výše, bod 23).
41. Dále, s odkazem na bod 14 výše uvedeného rozsudku Berg a Busschers, ve kterém byl čl. 3 odst. 1 směrnice 77/187 vyložen v tom smyslu, že ode dne převodu je převodce v zásadě osvobozen od svých povinností vyplývajících z pracovní smlouvy nebo pracovního poměru z důvodu pouhé skutečnosti převodu, Soudní dvůr konstatoval, že vzhledem k cíli ochrany zaměstnanců sledovanému uvedenou směrnicí může takový účinek nastat pouze, pokud jsou dotčené povinnosti převedeny na nabyvatele ke dni převodu (rozsudek Rotsart de Hertaing, uvedený výše, bod 24).
42. Konečně má Soudní dvůr za to, že poskytnout převodci nebo nabyvateli možnost zvolit datum, od kterého by byly pracovní smlouvy nebo pracovní poměry převedeny, by znamenalo připustit, aby se zaměstnavatelé mohli, přinejmenším dočasně odchýlit od ustanovení směrnice 77/187, i přesto, že tato ustanovení mají kogentní povahu a nelze se od nich odchýlit způsobem nepříznivým pro zaměstnance (viz rozsudek Rotsart de Hertaing, uvedený výše, body 17 a 25).
43. Ze stejných důvodů, jako jsou důvody uvedené v bodech 40 až 42 tohoto rozsudku, je třeba rozhodnout, že pro účely použití čl. 3 odst. 1 směrnice 77/187, jsou pracovní smlouvy nebo pracovní poměry platné ke dni převodu uvedenému v tomto ustanovení, mezi převodcem a zaměstnanci přidělenými k převáděnému podniku považovány za převedené k uvedenému datu z převodce na nabyvatele bez ohledu na podmínky dohodnuté v tomto ohledu mezi stranami převodu podniku.
44. S přihlédnutím k výše uvedenému je namístě odpovědět na první dvě otázky takto:
– Článek 3 odst. 1 směrnice 77/187 musí být vykládán v tom smyslu, že datum převodu ve smyslu tohoto ustanovení odpovídá datu, ke kterému přechází z převodce na nabyvatele postavení zaměstnavatele odpovědného za provoz převáděného útvaru. Toto datum je přesným okamžikem, který nemůže být odložen na jiné datum na základě vůle převodce nebo nabyvatele.
– Pro účely použití uvedeného ustanovení jsou pracovní smlouvy a pracovní poměry platné ke dni převodu ve smyslu upřesněném výše, mezi převodcem a dotčenými zaměstnanci, považovány za převedené z převodce na nabyvatele k uvedenému datu bez ohledu na podmínky dohodnuté v tomto ohledu mezi posledně uvedenými.
45. Vzhledem k odpovědím poskytnutým na první dvě otázky, není namístě odpovědět na třetí otázku.
K nákladům řízení
46. Vzhledem k tomu, že řízení má, pokud jde o účastníky původního řízení, povahu incidenčního řízení vzhledem ke sporu probíhajícímu před předkládajícím soudem, je k rozhodnutí o nákladech řízení příslušný uvedený soud. Výdaje vzniklé předložením jiných vyjádření Soudnímu dvoru než vyjádření účastníků řízení se nenahrazují.
Výrok
Z těchto důvodů Soudní dvůr (první senát) rozhodl takto:
1) Článek 3 odst. 1 směrnice Rady 77/187/EHS ze dne 14. února 1977 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zachování práv zaměstnanců v případě převodů podniků, závodů nebo částí podniků nebo závodů, musí být vykládán v tom smyslu, že datum převodu ve smyslu tohoto ustanovení odpovídá datu, ke kterému přechází z převodce na nabyvatele postavení zaměstnavatele odpovědného za provoz převáděného útvaru. Toto datum je přesným okamžikem, který nemůže být odložen na jiné datum na základě vůle převodce nebo nabyvatele.
2) Pro účely použití uvedeného ustanovení jsou pracovní smlouvy a pracovní poměry platné ke dni převodu ve smyslu upřesněném výše, mezi převodcem a dotčenými zaměstnanci, považovány za převedené z převodce na nabyvatele k uvedenému datu bez ohledu na podmínky dohodnuté v tomto ohledu mezi posledně uvedenými.