62023CJ0092
ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA (velkého senátu)
26. února 2026 (
*1
)
Obsah
I. Právní rámec
A. Unijní právo
1. Autorizační směrnice
2. Rámcová směrnice
3. Směrnice o hospodářské soutěži
4. Směrnice 2018/1972
B. Maďarské právo
II. Skutkový základ žaloby pro nesplnění povinnosti
III. Postup před zahájením soudního řízení a řízení před Soudním dvorem
IV. K žalobě
A. K použitelnosti unijního práva
1. K použitelnosti unijního předpisového rámce pro elektronické komunikace a Listiny
a) Argumentace účastníků řízení
b) Závěry Soudního dvora
1) K unijnímu předpisovém rámci pro elektronické komunikace
2) K Listině
2. K časové působnosti směrnice 2018/1972
a) Argumentace účastníků řízení
b) Závěry Soudního dvora
B. K přípustnosti
1. K přípustnosti žalobních důvodů vznesených vůči sporným rozhodnutím
a) Argumentace účastníků řízení
b) Závěry Soudního dvora
2. K přípustnosti žalobního důvodu vycházejícího z porušení zásady loajální spolupráce
C. K věci samé
1. K žalobním důvodům týkajícím se § 48 odst. 7 zákona o sdělovacích prostředcích a rozhodnutí o zamítnutí
a) K žalobnímu důvodu vycházejícímu z porušení zásady proporcionality
1) Argumentace účastníků řízení
2) Závěry Soudního dvora
i) K použitelnosti článku 10 autorizační směrnice
ii) Ke způsobu, jakým je třeba chápat § 48 odst. 7 písm. a) zákona o sdělovacích prostředcích
iii) K porušení zásady proporcionality v § 48 odst. 7 zákona o sdělovacích prostředcích
b) K žalobnímu důvodu vycházejícímu z porušení zásady zákazu diskriminace
1) Argumentace účastníků řízení
2) Závěry Soudního dvora
c) K žalobnímu důvodu vycházejícímu z toho, že rozhodnutí o zamítnutí nebylo přijato ve stanovené lhůtě
1) Argumentace účastníků řízení
2) Závěry Soudního dvora
d) Závěr
2. K žalobním důvodům týkajícím se sporného výběrového řízení a rozhodnutí o neplatnosti
a) K žalobním důvodům vycházejícím z porušení zásad transparentnosti a proporcionality
1) Argumentace účastníků řízení
2) Závěry Soudního dvora
i) K důvodům neplatnosti týkajícím se pořadů „Reggeli Gyors ismetlés“ a „Kovátsműhely“
ii) K důvodu neplatnosti týkajícímu se podnikatelského a finančního plánu společnosti Klubrádió
b) K žalobnímu důvodu vycházejícímu ze skutečnosti, že rozhodnutí o neplatnosti nebylo přijato včas
1) Argumentace účastníků řízení
2) Závěry Soudního dvora
c) Závěr
3. K žalobním důvodům týkajícím se § 65 odst. 11 zákona o sdělovacích prostředcích
a) Argumentace účastníků řízení
b) Závěry Soudního dvora
1) K žalobnímu bodu vycházejícímu z porušení zásady zákazu diskriminace
2) K žalobnímu důvodu vycházejícímu z porušení zásady proporcionality
3) K žalobnímu důvodu vycházejícímu z porušení povinnosti zajistit účinnou správu rádiového spektra
4) Závěr
4. K žalobním důvodům vycházejícím z porušení článku 11 Listiny
a) Argumentace účastníků řízení
b) Závěry Soudního dvora
K nákladům řízení
„Nesplnění povinnosti státem – Sítě a služby elektronických komunikací – Rádiové spektrum – Směrnice 2002/20/ES, 2002/21/ES, 2002/77/ES et (EU) 2018/1972 – Individuální práva na užívání – Vnitrostátní právní předpisy a správní rozhodnutí, na základě kterých byla komerční rozhlasová stanice zbavena možnosti vysílat svůj obsah na analogové pozemní rádiové frekvenci FM – Zásady proporcionality, transparentnosti, zákazu diskriminace a řádné správy – Článek 11 Listiny základních práv Evropské unie – Svoboda projevu a informací – Svoboda sdělovacích prostředků“
Ve věci C‑92/23,
jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti podaná na základě článku 258 SFEU dne 17. února 2023,
Evropská komise, zástupci: A. de Gregorio Merino, U. Małecka, L. Malferrari a A. Tokár, jako zmocněnci,
žalobkyně,
podporovaná:
Belgickým královstvím, zástupci: původně C. Jacob, M. Jacobs, C. Pochet, L. Van den Broeck a M. Van Regemorter, poté C. Jacob, M. Jacobs, C. Pochet a M. Van Regemorter, jako zmocněnkyně,
Dánským královstvím, zástupci: původně D. Elkan, J. F. Kronborg a C. A.‑S. Maertens, poté D. Elkan a C. A.‑S. Maertens a nakonec C. A.‑S. Maertens a J. Sandvik Loft, jako zmocněnkyně,
Nizozemským královstvím, zástupci: M. K. Bulterman a C. S. Schillemans, jako zmocněnkyně,
vedlejšími účastníky řízení,
proti
Maďarsku, zástupci M. Z. Fehér a G. Koós, jako zmocněnci, ve spolupráci s: G. Trinn, ügyvéd,
žalovanému,
SOUDNÍ DVŮR (velký senát),
ve složení: K. Lenaerts, předseda, T. von Danwitz, místopředseda, K. Jürimäe, C. Lycourgos, M. L. Arastey Sahún (zpravodajka), předsedové senátů, S. Rodin, E. Regan, N. Piçarra, D. Gratsias, M. Gavalec, S. Gervasoni, N. Fenger a R. Frendo, soudci,
generální advokát: A. Rantos,
za soudní kancelář: I. Illéssy, rada,
s přihlédnutím k písemné části řízení a po jednání konaném dne 2. prosince 2024,
po vyslechnutí stanoviska generálního advokáta na jednání konaném dne 3. dubna 2025,
vydává tento
Rozsudek
1
Svou žalobou se Evropská komise domáhá, aby Soudní dvůr určil, že Maďarsko:
–
nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článků 5, 7 a 10 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/20/ES ze dne 7. března 2002 o oprávnění pro sítě a služby elektronických komunikací (autorizační směrnice) (Úř. věst. 2002, L 108, s. 21; Zvl. vyd. 13/29, s. 337), ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/140/ES ze dne 25. listopadu 2009 (Úř. věst. 2009, L 337, s. 37) (dále jen „autorizační směrnice“), z čl. 4 bodu 2 směrnice Komise 2002/77/ES ze dne 16. září 2002 o hospodářské soutěži na trzích sítí a služeb elektronických komunikací (Úř. věst. 2002, L 249 s. 21; Zvl. vyd. 08/02, s. 178, dále jen „směrnice o hospodářské soutěži“), z článku 9 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací (rámcová směrnice) (Úř. věst. 2002, L 108, s. 33; Zvl. vyd. 13/29, s. 349), ve znění směrnice 2009/140 (dále jen „rámcová směrnice“), zásad proporcionality, zákazu diskriminace a loajální spolupráce, jakož i z článku 11 Listiny základních práv Evropské unie (dále jen „Listina“):
–
tím, že Médiatanács (Rada pro sdělovací prostředky, Maďarsko) přijala dne 8. září 2020 rozhodnutí č. 830/2020 (IX. 8), kterým odmítla obnovit práva na užívání rádiového spektra společnosti Klubrádió;
–
tím, že přijalo ustanovení § 48 odst. 7 a médiaszolgáltatásokról és a tömegkommunikációról szóló 2010. évi CLXXXV. törvény [zákon č. CLXXXV z roku 2010 o mediálních službách a hromadných sdělovacích prostředcích (Magyar Közlöny 2010/202., dále jen „zákon o sdělovacích prostředcích“)], které v případě opakovaného porušení předpisů automaticky vylučuje obnovení práv na užívání rádiového spektra souvisejících s vysíláním, a to i v případě, že porušení není zvlášť závažné a má čistě formální povahu, a
–
tím, že v důsledku toho nepřiměřeným a diskriminačním způsobem znemožnilo společnosti Klubrádió pokračovat v činnosti v oblasti rozhlasového vysílání,
–
nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článků 8 a 9 rámcové směrnice, z čl. 5 odst. 3 autorizační směrnice, jakož i ze zásady řádné správy:
–
tím, že ve lhůtě šesti týdnů stanovené v čl. 5 odst. 3 autorizační směrnice nerozhodlo o žádosti společnosti Klubrádió o obnovení práva na užívání rádiového spektra, a
–
tím, že řízení o přidělení rádiové frekvence dříve užívané společností Klubrádió neprovedlo ve lhůtě, která by umožnila přijmout rozhodnutí před uplynutím platnosti práv na užívání společnosti Klubrádió;
–
nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 5 odst. 2 autorizační směrnice, z článku 45 směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2018/1972 ze dne 11. prosince 2018, kterou se stanoví evropský kodex pro elektronické komunikace (Úř. věst. 2018, L 321, s. 36), a z článku 11 Listiny, tím, že Rada pro sdělovací prostředky v oznámení o výběrovém řízení na využívání možnosti poskytovat mediální služby na frekvenci 92,9 MHz, které zveřejnila dne 4. listopadu 2020, a v rozhodnutí č. 180/2021 (III. 10.), které přijala dne 10. března 2021, stanovila nepřiměřené požadavky pro udělení práv na užívání rádiového spektra, nestanovila předem kritéria pro udělení práv na užívání tohoto spektra, neuplatnila žádný prostor pro uvážení při posouzení závažnosti a relevance chyb v předložených přihláškách, které mohly vést k vyloučení uchazečů, a nezohlednila bezvýznamnost chyb, a
–
nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 45 odst. 1 směrnice 2018/1972, jakož i ze zásad proporcionality a zákazu diskriminace, tím, že přijalo ustanovení § 65 odst. 11 zákona o sdělovacích prostředcích, které vylučuje možnost požádat o dočasná práva na užívání v případě, kdy práva poskytovatele mediálních služeb na užívání nebyla dříve obnovena, i když tuto možnost přiznává poskytovatelům služeb, jejichž práva na užívání již byla jednou obnovena, aniž toto rozdílné zacházení odůvodňuje, přičemž důvody, které obnovení vylučují, nevylučují udělení nového práva na užívání.
I. Právní rámec
A. Unijní právo
2
Společný předpisový rámec pro služby elektronických komunikací, sítě elektronických komunikací, jakož i přiřazená zařízení a doplňkové služby, který byl v platnosti do 21. prosince 2020, sestával z rámcové směrnice a čtyř doprovodných zvláštních směrnic, včetně autorizační směrnice, které byly doplněny směrnicí o hospodářské soutěži. Rámcová směrnice a autorizační směrnice byly zrušeny směrnicí 2018/1972 (dále jen společně se směrnicí o hospodářské soutěži „unijní předpisový rámec pro elektronické komunikace“).
1.
Autorizační směrnice
3
Článek 5 autorizační směrnice stanovil:
„[…]
2.   Pokud je nezbytné udělit individuální práva na užívání rádiových frekvencí a čísel, členské státy na požádání udělí taková práva každému podniku za účelem poskytování sítí nebo služeb v rámci obecného oprávnění uvedeného v odstavci 3, s výhradou článků 6, 7 a čl. 11 odst. 1 písm. c) této směrnice a jakýchkoli jiných pravidel, která zajišťují účinné využití těchto zdrojů v souladu se směrnicí [2002/21].
Aniž jsou dotčena zvláštní kritéria předem stanovená členskými státy pro udělování práv na užívání rádiových frekvencí poskytovatelům služeb obsahu rozhlasového a televizního vysílání s ohledem na plnění cílů obecného zájmu v souladu s právními předpisy Společenství, práva na užívání rádiových frekvencí a čísel se udělují prostřednictvím otevřených, objektivních, transparentních, nediskriminačních a přiměřených postupů a v případě rádiových frekvencí v souladu s ustanoveními článku 9 směrnice [2002/21]. Výjimku z požadavku na otevřené postupy je možné použít v případech, kdy je udělení individuálních práv na užívání rádiových frekvencí poskytovatelům služeb obsahu rádiového nebo televizního vysílání nezbytné k plnění cíle obecného zájmu stanoveného členskými státy v souladu s právem Společenství.
[…]
3.   Rozhodnutí o udělení práv na užívání se přijímají, sdělují a zveřejňují co nejdříve po obdržení úplné žádosti vnitrostátním regulačním orgánem, a sice do tří týdnů u čísel, která byla přidělena pro zvláštní účely v rámci národního číslovacího plánu, a do šesti týdnů u rádiových frekvencí, které byly přiděleny službám elektronických komunikací pro využití v rámci národního plánu přidělení kmitočtových pásem. Touto druhou lhůtou nejsou dotčeny žádné platné mezinárodní dohody týkající se užívání rádiových frekvencí nebo orbitálních poloh.
[…]“
4
Článek 7 autorizační směrnice zněl takto:
„[…]
3.   Pokud je třeba omezit udělování práv na užívání rádiových frekvencí, udělují členské státy tato práva na základě výběrových kritérií, která musí být objektivní, transparentní, nediskriminační a přiměřená. Tato výběrová kritéria musí brát náležitě v úvahu splnění cílů článku 8 směrnice [2002/21] a požadavků článku 9 uvedené směrnice.
4.   Pokud mají být použita konkurenční nebo srovnávací výběrová řízení, mohou členské státy prodloužit maximální lhůtu šesti týdnů uvedenou v čl. 5 odst. 3 o dobu, která bude nutná pro zajištění spravedlivých, přiměřených, otevřených a průhledných postupů pro všechny zainteresované strany, nejdéle však o osm měsíců.
[…]“
5
Článek 10 autorizační směrnice stanovil:
„1.   Vnitrostátní regulační orgány sledují v souladu s článkem 11 plnění podmínek obecného oprávnění nebo práv na užívání a zvláštních povinností uvedených v článku 6 odst. 2 a na toto dodržování dohlížejí.
[…]
3.   Příslušný orgán musí mít pravomoc vyžadovat, aby podnik porušování podmínek uvedené v odstavci 2 buď okamžitě, nebo v rámci přiměřené časové lhůty ukončil, a přijme vhodná a přiměřená opatření, aby plnění stanovených podmínek zajistil.
[…]
5.   V případech závažných nebo opakovaných porušení podmínek obecného oprávnění, práv na užívání nebo zvláštních povinností uvedených v čl. 6 odst. 2, ve kterých opatření přijatá za účelem dosažení jejich plnění, jak jsou uvedena v odstavci 3 tohoto článku, nejsou úspěšná, mohou vnitrostátní regulační orgány zabránit podniku v dalším zajišťování sítí nebo poskytování služeb elektronických komunikací nebo pozastavit či odejmout práva na užívání. Za dobu, po kterou porušení podmínek trvalo, lze uložit účinné, přiměřené a odrazující sankce a pokuty i v případě, že toto porušení bylo následně napraveno.
[…]“
2.
Rámcová směrnice
6
Bod 5 odůvodnění rámcové směrnice zněl:
„Konvergence odvětví telekomunikací, médií a informačních technologií znamená, že všechny přenosové sítě a služby by měly být předmětem jediného předpisového rámce. Předpisový rámec sestává z této směrnice a čtyř zvláštních směrnic: směrnice [2002/20], směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/19/ES ze dne 7. března 2002 o přístupu k sítím elektronických komunikací a přiřazeným zařízením a o jejich vzájemném propojení (přístupová směrnice) [(Úř. věst. 2002, L 108, s. 7; Zvl. vyd. 13/29, s. 323)], směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/22/ES ze dne 7. března 2002 o univerzální službě a právech uživatelů týkajících se sítí a služeb elektronických komunikací (směrnice o univerzální službě) [(Úř. věst. 2002, L 108, s. 7; Zvl. vyd. 13/29, s. 367) a směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/66/ES ze dne 15. prosince 1997 o zpracování osobních údajů a ochraně soukromí v odvětví telekomunikací [(Úř. věst. 1998, L 24, s. 1)], (dále jen „zvláštní směrnice“). Je nezbytné oddělit regulaci přenosu od regulace obsahu. Tento rámec se proto nezabývá obsahem služeb, který je poskytován po sítích elektronických komunikací prostřednictvím služeb elektronických komunikací, jako je obsah rozhlasového a televizního vysílání, finanční služby a některé služby informační společnosti, a proto jím nejsou dotčena opatření týkající se takových služeb přijatá na úrovni Společenství nebo na vnitrostátní úrovni v souladu s právem Společenství, s cílem podporovat kulturní a jazykovou rozmanitost a zajistit ochranu mediální plurality. Obsahem televizních programů se zabývá směrnice Rady 89/552/EHS ze dne 3. října 1989 o koordinaci některých právních a správních předpisů členských států upravujících provozování televizního vysílání [(Úř. věst. 1989, L 298, s. 23; Zvl. vyd. 06/01, s. 224)]. Oddělením regulace přenosu od regulace obsahu není dotčeno zohlednění vazeb, které mezi nimi existují, zejména pro zaručení mediální plurality, kulturní rozmanitosti a ochrany spotřebitele.“
7
Článek 1 rámcové směrnice stanovil:
„1.   Tato směrnice vytváří harmonizovaný rámec pro regulaci sítí a služeb elektronických komunikací, přiřazených zařízení a doplňkových služeb a určitých aspektů koncových zařízení, které usnadňují přístup pro zdravotně postižené uživatele. Stanoví úkoly vnitrostátních regulačních orgánů a zavádí soubor postupů s cílem zajistit harmonizované uplatňování předpisového rámce v celém Společenství.
2.   Touto směrnicí, jakož i zvláštními směrnicemi, nejsou dotčeny povinnosti uložené vnitrostátním právem na základě práva Společenství nebo právem Společenství, které se týkají služeb poskytovaných prostřednictvím sítí a služeb elektronických komunikací.
3.   Touto směrnicí, jakož i zvláštními směrnicemi, nejsou dotčena opatření přijatá na úrovni Společenství nebo na vnitrostátní úrovni v souladu s právem Společenství se záměrem prosazovat cíle veřejného zájmu, zejména s ohledem na regulaci obsahu a audiovizuální politiku.
[…]“
8
Článek 2 této směrnice stanovil:
„Pro účely této směrnice se:
a)
‚sítí elektronických komunikací‘ rozumějí přenosové systémy, a popřípadě i spojovací nebo směrovací zařízení a jiné prostředky, včetně neaktivních síťových prvků, které umožňují přenos signálů po vedení, rádiovými, optickými nebo jinými elektromagnetickými prostředky, včetně družicových sítí, pevných (okruhově nebo paketově komutovaných, včetně Internetu) a mobilních pozemních sítí, sítí pro rozvod elektrické energie v rozsahu, v jakém jsou používány pro přenos signálů, sítí pro rozhlasové a televizní vysílání a sítí kabelové televize, bez ohledu na typ přenášené informace;
[…]
c)
‚službou elektronických komunikací‘ rozumí služba obvykle poskytovaná za úplatu, která spočívá zcela nebo převážně v přenosu signálů po sítích elektronických komunikací, včetně telekomunikačních služeb a přenosových služeb v sítích používaných pro rozhlasové vysílání, s výjimkou služeb poskytujících obsah nebo vykonávajících redakční dohled nad obsahem přenášeným prostřednictvím sítí a služeb elektronických komunikací; pojem nezahrnuje služby informační společnosti, jak jsou definovány v článku 1 směrnice [Evropského parlamentu a Rady] 98/34/ES [ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů a předpisů pro služby informační společnosti (Úř. věst. 1998, L 204, s. 37; Zvl. vyd. 13/20, s. 337), ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/48/ES ze dne 20. července 1998 (Úř. věst. 1998, L 217, s. 18; Zvl. vyd. 13/21, s. 8)], které nespočívají zcela nebo převážně v přenosu signálů po sítích elektronických komunikací;
[…]“
9
Článek 8 rámcové směrnice stanovil:
„1.   Členské státy zajistí, aby při plnění regulačních úkolů uvedených v této směrnici a ve zvláštních směrnicích přijímaly vnitrostátní regulační orgány veškerá přiměřená opatření, která směřují k dosažení cílů stanovených v odstavcích 2, 3 a 4. Taková opatření musí být přiměřená daným cílům.
[…]
Vnitrostátní regulační orgány mohou přispět v rámci svých pravomocí k provádění politik zaměřených na podporu kulturní a jazykové rozmanitosti, jakož i mediální plurality.
2.   Vnitrostátní regulační orgány podporují hospodářskou soutěž při zajišťování sítí a poskytování služeb elektronických komunikací a přiřazených zařízení a doplňkových služeb mimo jiné tím, že:
a)
zajišťují, aby uživatelé, včetně zdravotně postižených uživatelů, starších uživatelů a uživatelů se zvláštními sociálními potřebami, získali co největší prospěch, pokud jde o výběr, cenu a kvalitu;
[…]
d)
podporují účinné používání rádiových frekvencí a zdrojů číslování a zajišťují jejich účinnou správu.
[…]“
10
Článek 9 odst. 1 této směrnice zněl:
„Při řádném zohlednění skutečnosti, že rádiové frekvence jsou veřejným statkem závažného sociálního, kulturního a hospodářského významu, zajistí členské státy na svých územích účinnou správu rádiových frekvencí pro služby elektronických komunikací v souladu s články 8 a 8a. Zajistí, aby se při přidělování spektra využívaného pro služby elektronických komunikací a vydávání obecných oprávnění nebo individuálních práv na užívání těchto rádiových frekvencí příslušnými vnitrostátními orgány vycházelo z objektivních, transparentních, nediskriminačních a přiměřených kritérií.
[…]“
3.
Směrnice o hospodářské soutěži
11
Článek 4 směrnice o hospodářské soutěži stanoví:
„Aniž jsou dotčena zvláštní kritéria a postupy přijaté členskými státy pro udělování práv na užívání rádiových kmitočtů poskytovatelům služeb obsahu rozhlasového nebo televizního vysílání za účelem dosažení cílů obecného zájmu v souladu s právem Společenství:
1.
členské státy neudělí výlučná nebo zvláštní práva na užívání rádiových kmitočtů pro poskytování služeb elektronických komunikací;
2.
příděl rádiových kmitočtů pro služby elektronických komunikací je založen na objektivních, průhledných, nediskriminačních a přiměřených kritériích.“
4.
Směrnice 2018/1972
12
Bod 1 odůvodnění směrnice 2018/1972 uvádí:
„Směrnice [2002/20 a 2002/21] byly podstatně změněny. Vzhledem k novým změnám by uvedené směrnice měly být z důvodu srozumitelnosti a přehlednosti přepracovány.“
13
Článek 2 bod 4 směrnice 2018/1972 zní následovně:
„Pro účely této směrnice se rozumí:
[…]
4)
‚službou elektronických komunikací‘ služba obvykle poskytovaná za úplatu prostřednictvím sítí elektronických komunikací, která s výjimkou služeb poskytujících obsah přenášený prostřednictvím sítí a služeb elektronických komunikací nebo vykonávajících redakční dohled nad tímto obsahem zahrnuje tyto druhy služeb:
a)
‚službu přístupu k internetu‘ […];
b)
‚interpersonální komunikační službu‘;
c)
služby spočívající zcela nebo převážně v přenosu signálů, například přenosové služby používané pro poskytování služby komunikace mezi stroji a pro vysílání“.
14
Článek 45 této směrnice stanoví:
„1.   Při řádném zohlednění skutečnosti, že rádiové spektrum je veřejným statkem závažného sociálního, kulturního a hospodářského významu, zajistí členské státy na svých územích účinnou správu rádiového spektra pro sítě a služby elektronických komunikací v souladu s články 3 a 4. Zajistí, aby se při přidělování rádiového spektra pro sítě a služby elektronických komunikací a vydávání všeobecných oprávnění nebo udělování individuálních práv na užívání takového rádiového spektra příslušnými orgány vycházelo z objektivních, transparentních, nediskriminačních a přiměřených kritérií příznivých pro hospodářskou soutěž.
[…]
2.   Členské státy podporují harmonizaci využívání rádiového spektra pro účely sítí a služeb elektronických komunikací v celé [Evropské] [u]nii v souladu s potřebou zajistit jejich účinné a efektivní využívání a s cílem získat výhody pro spotřebitele, jako jsou hospodářská soutěž, úspory z rozsahu a interoperabilita sítí a služeb. Postupují přitom v souladu s článkem 4 této směrnice a s rozhodnutím [Evropského parlamentu a Rady] č. 676/2002/ES [o předpisovém rámci pro politiku rádiového spektra v Evropském společenství (rozhodnutí o rádiovém spektru) (Úř. věst. 2002, L 108, s. 1; Zvl. vyd. 13/29, s. 317)], mimo jiné:
[…]
c)
zajištěním předvídatelnosti a konzistentnosti způsobu udílení, obnovení, změny, omezování nebo odnímání práv na užívání rádiového spektra s cílem podporovat dlouhodobé investice;
[…]
g)
uplatňováním pravidel pro udělení, převod, obnovení, změnu a odejmutí práv na užívání rádiového spektra, která jsou jasně a transparentně stanovena s cílem zaručit jistotu, konzistentnost a předvídatelnost regulace;
[…]“
15
Článek 48 odst. 3 uvedené směrnice stanoví:
„Výjimku z požadavku na otevřené postupy je možné použít v případech, kdy je udělení individuálních práv na užívání rádiového spektra poskytovatelům služeb obsahu rozhlasového nebo televizního vysílání nezbytné k plnění cíle obecného zájmu, jak je stanoven členskými státy v souladu s právem Unie.“
16
Článek 124 odst. 1 první pododstavec téže směrnice zní následovně:
„Členské státy přijmou a zveřejní do 21. prosince 2020 právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí. Znění těchto předpisů neprodleně sdělí Komisi.“
17
Článek 125 směrnice 2018/1972 stanoví:
„Směrnice [2002/20 a 2002/21] se zrušují s účinkem od 21. prosince 2020, aniž jsou dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt pro provedení směrnic ve vnitrostátním právu a jejich použitelnosti uvedených v příloze XII části B.
[…]
Odkazy na zrušené směrnice se považují za odkazy na tuto směrnici v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze XIII.“
B. Maďarské právo
18
Ustanovení § 22 odst. 8 zákona o sdělovacích prostředcích, ve znění použitelném ke dni přijetí rozhodnutí Rady pro sdělovací prostředky č. 354/2017 (IV. 19.) (dále jen „rozhodnutí č. 354/2017“) a č. 1224/2017 (XI. 14.) (dále jen „rozhodnutí č. 1224/2017“) stanovilo:
„Poskytovatelé mediálních služeb jsou povinni předkládat Radě pro sdělovací prostředky každý měsíc údaje, které umožňují kontrolovat dodržování kvót pro vysílání. […]“
19
Ustanovení § 22 odst. 8 zákona o sdělovacích prostředcích, v aktuálně platném znění, stanoví:
„Poskytovatelé lineárních mediálních služeb jsou povinni každý měsíc, nejpozději poslední den měsíce následujícího po daném měsíci, a poskytovatelé mediálních služeb na vyžádání nejpozději do 31. ledna roku následujícího po referenčním roce, předkládat Radě pro sdělovací prostředky údaje, které umožňují kontrolovat dodržování kvót pro vysílání […]“
20
Ustanovení § 48 uvedeného zákona zní:
„1.   Není-li v tomto zákoně stanoveno jinak, lze analogovou lineární mediální službu využívající omezené státní zdroje poskytovat na základě správní smlouvy udělené v rámci výběrového řízení vyhlášeného a organizovaného Radou pro sdělovací prostředky.
[…]
5.   Právo poskytovat analogové lineární mediální služby s využitím omezených státních zdrojů platí nejvýše deset let pro rozhlasové vysílání a deset let pro audiovizuální mediální služby; po uplynutí doby platnosti může být z podnětu poskytovatele mediálních služeb jednou obnoveno bez výběrového řízení, a to na dobu nejvýše sedmi let, přičemž se má za to, že smlouvy o poskytování audiovizuálních mediálních služeb pozbývají platnosti dnem stanoveným v § 38 odst. 1 a műsorterjesztés és a digitális átállás szabályairól szóló 2007. évi LXXIV. törvény [(zákon č. LXXIV z roku 2007 o pravidlech rozhlasového vysílání a přechodu na digitální vysílání) (Magyar Közlöny 2007/80.)].
[…] Podnět k obnovení musí být Radě pro sdělovací prostředky oznámen čtrnáct měsíců před uplynutím doby platnosti. V případě nedodržení této lhůty nebude obnovení uděleno. V souvislosti s výkonem vlastnických práv jménem státu informuje Rada pro sdělovací prostředky poskytovatele mediálních služeb o obnovení předmětného práva nebo o tom, že nehodlá obnovit jeho platnost, a to nejdříve šest měsíců a nejpozději čtyři měsíce před uplynutím platnosti práv. Poskytovatel mediálních služeb nemá nárok na obnovení práva na poskytování mediálních služeb a z podnětu směřujícího k tomuto obnovení nevyplývá pro Radu pro sdělovací prostředky povinnost uzavřít smlouvu.
[…]
7.   Právo nemůže být obnoveno
a)
pokud byl poskytovatel mediálních služeb na základě pravomocného rozhodnutí Rady pro sdělovací prostředky shledán vinným z opakovaného nebo závažného porušení smlouvy nebo ustanovení a sajtószabadságról és a médiatartalmak alapvető szabályairól szóló 2010. évi CIV. törvény [(zákon č. CIV z roku 2010 o svobodě tisku a základních pravidlech týkajících se mediálního obsahu) (Magyar Közlöny 2010/170., dále jen ‚zákon o svobodě tisku‘)] nebo tohoto zákona, nebo
b)
pokud má v době předložení nebo projednání podnětu poskytovatel mediálních služeb neuhrazený dluh na poplatku za mediální služby.
[…]“
21
Ustanovení § 55 odst. 1 zákona o sdělovacích prostředcích stanoví:
„Výběrového řízení se může zúčastnit jakýkoli podnik, který
a)
nemá žádné dluhy po lhůtě splatnosti delší než šedesát dnů na celních poplatcích nebo příspěvcích na sociální zabezpečení, žádné daňové dluhy po lhůtě splatnosti uvedené v záznamech ústřední daňové správy ani žádné splatné závazky vůči specializovanému státnímu fondu, pokud věřitel písemně nepovolil odklad platby;
b)
není předmětem konkurzního řízení, likvidace z důvodu platební neschopnosti nebo dobrovolné likvidace ani žádného jiného řízení směřujícího k jeho zrušení,
c)
nebyl v posledních pěti letech před zveřejněním oznámení o výběrovém řízení předmětem
ca)
pravomocného správní rozhodnutí, kterým bylo zjištěno závažné porušení, jehož důsledkem je nedodržení správní smlouvy, nebo
cb)
jakéhokoli ukončení správní smlouvy Radou pro sdělovací prostředky,
d)
nemá žádný splatný dluh vůči Radě pro sdělovací prostředky.“
22
Ustanovení § 59 tohoto zákona stanoví:
„1.   Při přezkumu věcné platnosti nabídky posoudí Rada pro sdělovací prostředky nabídku předloženou uchazečem registrovaným ve výběrovém řízení jako celek i z hlediska jejích jednotlivých prvků a přezkoumá její opodstatněnost.
[…]
3.   Nabídka je věcně neplatná
[…]
c)
pokud není z důvodu své neopodstatněnosti způsobilá k dosažení cílů stanovených v tomto zákoně nebo v oznámení o výběrovém řízení, nebo
[…]“
23
Ustanovení § 63 uvedeného zákona stanoví:
„1.   V okamžiku, kdy je rozhodnutí uvedené v § 62 odst. 1 písm. b) oznámeno úspěšnému uchazeči, zahájí Rada pro sdělovací prostředky z moci úřední správní řízení za účelem uzavření správní smlouvy s tímto uchazečem. Lhůta pro vyřízení tohoto správního řízení činí čtyřicet pět dnů.
[…]
12.   Poskytovatel mediálních služeb má právo a povinnost vysílat pořady v souladu s podmínkami správní smlouvy, a to za použití vlastní sítě, vlastního vybavení a vlastního zařízení nebo prostřednictvím služeb (rozhlasového vysílání) poskytovatele služeb elektronických komunikací. Oprávnění k poskytování telekomunikačních služeb není pro činnosti v oblasti rozhlasového vysílání a distribuce, které provádí poskytovatel mediálních služeb prostřednictvím svého vlastního vybavení, nezbytné, aniž jsou tím dotčena oprávnění, která je třeba získat podle jiných právních nebo správních předpisů.
[…]“
24
Ustanovení § 65 zákona o sdělovacích prostředcích stanoví:
„1.   Na základě žádosti může Rada pro sdělovací prostředky, s ohledem na úvahy týkající se trhu sdělovacích prostředků a mediální politiky, uzavřít dočasnou správní smlouvu na maximální dobu sto osmdesáti dnů pro využívání možnosti poskytování mediálních služeb:
[…]
c)
u něhož [Nemzeti Média- és Hírközlési Hatóság (Národní úřad pro komunikace a média, Maďarsko) (dále jen ‚NMHH‘)] prokáže, že je možné poskytovat mediální služby, aniž by docházelo k rušení ostatních osob a aniž by byly porušovány mezinárodní normy.
[…]
11.   Pokud právo na poskytování lineárních rozhlasových mediálních služeb zanikne poté, co již bylo jednou obnoveno Radou pro sdělovací prostředky, a bylo již zahájeno výběrové řízení na možnost poskytování mediálních služeb, může Rada pro sdělovací prostředky, případně i opakovaně, na žádost poskytovatele mediálních služeb, který byl dříve držitelem práva, uzavřít dočasnou správní smlouvu s maximální dobou trvání šedesáti dní. Na základě tohoto odstavce může být dočasná správní smlouva uzavřena pouze do ukončení výběrového řízení, nebo pokud bylo rozhodnutí o ukončení výběrového řízení předmětem správního přezkumu, do pravomocného rozhodnutí ve věci. Dočasná správní smlouva končí dnem uzavření správní smlouvy s úspěšným uchazečem.
[…]“
25
Ustanovení § 66 odst. 4 tohoto zákona stanoví:
„Lineární komunitní mediální služba:
[…]
g)
vysílá po dobu více než dvou třetin svého týdenního vysílacího času programy, které splňují cíle veřejné služby uvedené v § 83, včetně informačních programů týkajících se dané komunity, politických informačních programů, kulturních programů a dalších podobných obsahů, které nejsou určeny primárně pro danou komunitu
h)
v případě rozhlasové mediální služby věnuje nejméně padesát procent svého ročního vysílacího času hudebním programům zaměřeným na maďarskou hudbu.“
26
Ustanovení § 185 uvedeného zákona zní:
„1.   Rada pro sdělovací prostředky nebo Úřad [NMHH, (dále jen ‚Úřad‘)] mohou v souladu s § 186 až 189 vyvodit právní důsledky vůči osobám, které porušily pravidla týkající se správy sdělovacích prostředků.
2.   Při uplatňování právních důsledků postupují Rada pro sdělovací prostředky a Úřad v souladu se zásadou rovného zacházení, přičemž zohledňují zásady progresivity a proporcionality; zásadu progresivity uplatňují v závislosti na závažnosti a opakovaném charakteru protiprávního jednání a vyvozují právní důsledky, které jsou přiměřené s ohledem na všechny zvláštní okolnosti a cíl, kterého tím má být dosaženo.
[…]“
27
Ustanovení § 187 téhož zákona stanoví:
„1.   V případě opakovaného porušení předpisů uloží Rada pro sdělovací prostředky a Úřad vedoucímu subjektu, který se dopustil porušení předpisů, pokutu až do výše 2000000 [maďarských forintů (HUF) (přibližně 5240 eur)] v závislosti na závažnosti a povaze porušení, jakož i na zvláštnostech projednávaného případu.
2.   Rada pro sdělovací prostředky a Úřad určí právní důsledky s přihlédnutím k hodnotícím kritériím stanoveným v a közigazgatási szabályszegések szankcióiról szóló 2017. évi CXXV. törvény [(zákon č. CXXV z roku 2017 o sankcích za správní delikty) [(Magyar Közlöny 2017/171.)] a k povaze porušení, závažnosti a trvání tohoto porušení, poškození zájmů a osobnostních práv, k němuž v důsledku porušení došlo, a k dopadu porušení na trh.
[…]
5.   Pro účely odstavců 1 až 4 se za opakované porušení považuje, pokud porušovatel v období tři sta šedesáti pěti dnů opakuje stejné protiprávní jednání – spadající pod stejný právní základ, stejné právní ustanovení a stejnou oblast – jako jednání zjištěné pravomocným správním rozhodnutím, s výjimkou méně závažných porušení. V případě porušení § 20 a § 21, § 22 odst. 2, § 22 odst. 3, § 22 odst. 5 a § 22 odst. 6 se za opakované porušení považuje, pokud porušovatel do tří let opakuje stejné protiprávní jednání – spadající pod stejný právní základ, stejné právní ustanovení a stejnou oblast – jako jednání zjištěné pravomocným správním rozhodnutím, s výjimkou méně závažných porušení.
[…]“
28
Ustanovení § 187 odst. 4 zákona o sdělovacích prostředcích, ve znění použitelném ke dni přijetí rozhodnutí č. 354/2017 a č. 1224/2017, stanovilo:
„Pro účely odstavců 1 až 3 se za opakované porušení považuje, pokud porušovatel v průběhu tři sta šedesáti pěti dnů opakuje totéž protiprávní jednání – spadající pod stejný právní základ, stejné právní ustanovení a stejnou oblast – jako protiprávní jednání zjištěné pravomocným správním rozhodnutím, s výjimkou méně závažných porušení. V případě porušení ustanovení § 20 a § 21, § 22 odst. 2, § 22 odst. 3, § 22 odst. 5 a § 22 odst. 6 se za opakované porušení považuje, pokud porušovatel do tří let opakuje totéž protiprávní jednání – spadající pod stejný právní základ, stejné právní ustanovení a stejnou oblast – jako jednání zjištěné pravomocným správním rozhodnutím.“
II. Skutkový základ žaloby pro nesplnění povinnosti
29
Klubrádió je maďarská komerční rozhlasová stanice, která od roku 1999 vysílala své pořady na frekvenci 95,3 MHz ve vysílací oblasti Budapešť (Maďarsko).
30
Dne 13. února 2014 Rada pro sdělovací prostředky a společnost Klubrádió ukončily smlouvu o rozhlasovém vysílání týkající se této frekvence a uzavřely smlouvu o právu poskytovat mediální služby na frekvenci 92,9 MHz ve vysílací oblasti Budapešť (dále jen „frekvence 92,9 MHz“) na období od 14. února 2014 do 14. února 2021 (dále jen „smlouva o rozhlasovém vysílání společnosti Klubrádió“). Tato smlouva byla obnovitelná na dobu pěti let.
31
Dne 8. listopadu 2019 požádala společnost Klubrádió o její obnovení podle § 48 odst. 5 zákona o sdělovacích prostředcích.
32
Rozhodnutím č. 830/2020 (IX. 8) ze dne 8. září 2020 odmítla Rada pro sdělovací prostředky této žádosti vyhovět (dále jen „rozhodnutí o zamítnutí“).
33
Rada pro sdělovací prostředky vycházela ze skutečnosti, že ve svém rozhodnutí č. 1224/2017 konstatovala, že společnost Klubrádió porušila povinnost předávat měsíčně údaje týkající se kvót pro vysílání stanovenou v § 22 odst. 8 zákona o sdělovacích prostředcích (dále jen „povinnost předávat údaje týkající se kvót pro vysílání“), že se nejednalo o méně závažné porušení a že podle § 187 odst. 4 tohoto zákona ve znění použitelném ke dni tohoto rozhodnutí bylo porušení opakované, neboť v průběhu 365 dnů již tato rozhlasová stanice uvedenou povinnost porušila, jak konstatovala Rada pro sdělovací prostředky ve svém rozhodnutí č. 354/2017. Rada pro sdělovací prostředky tak dospěla k závěru, že podle § 48 odst. 7 uvedeného zákona nelze smlouvu o rozhlasovém vysílání společnosti Klubrádió obnovit.
34
Dne 4. listopadu 2020 zveřejnila Rada pro sdělovací prostředky oznámení o novém výběrovém řízení na využití možnosti poskytovat mediální služby na frekvenci 92,9 MHz (dále jen „sporné výběrové řízení“). Do tohoto výběrového řízení se přihlásili společnost Klubrádió a dva další poskytovatelé mediálních služeb, a sice společnosti Közösségi Rádiózásért Egyesület a LBK Médiaszolgáltató 2020 Kft.
35
Dvěma rozhodnutími ze dne 22. prosince 2020 Rada pro sdělovací prostředky konstatovala, že přihlášky předložené těmito dvěma posledně uvedenými poskytovateli byly formálně neplatné.
36
Kromě toho rozhodnutím č. 180/2021 (III. 10.) ze dne 10. března 2021 konstatovala Rada pro sdělovací prostředky, že přihláška společnosti Klubrádió je věcně neplatná, a proto prohlásila sporné výběrové řízení za neúspěšné (dále jen „rozhodnutí o neplatnosti“).
37
Uvedené rozhodnutí bylo založeno na třech důvodech, a sice zaprvé na tom, že v bodě III.3 formuláře předloženého v nabídce společnosti Klubrádió nebyl popsán pořad uvedený v týdenní programové skladbě obsažené v bodě III.2 tohoto formuláře, zadruhé na rozdílu pěti minut mezi délkou trvání jiného pořadu uvedenou v bodě III.2 zmíněného formuláře a délkou uvedenou v bodě III.3 téhož formuláře, jakož i zatřetí na existenci záporného vlastního kapitálu v účetnictví posledně uvedené společnosti v průběhu pěti let před datem podání její přihlášky a na nemožnosti této rozhlasové stanice pokrýt své výdaje již svým čistým obratem.
38
Podle Rady pro sdělovací prostředky nebylo podle zákona o sdělovacích prostředcích a pravidel sporného výběrového řízení možné po datu podání této přihlášky napravit vady týkající se programové skladby. Pokud jde o existenci záporného vlastního kapitálu, taková okolnost neumožňuje dosáhnout cíle uvedeného v bodě 1.2 sporného výběrového řízení, a sice zajistit stabilní a předvídatelnou přítomnost rozhlasové stanice na trhu sdělovacích prostředků, pokud jde o její fungování.
39
Dne 30. března 2021 uzavřely Rada pro sdělovací prostředky a Közösségi Rádiózásért Egyesület na základě § 65 zákona o sdělovacích prostředcích dočasnou správní smlouvu za účelem provozování frekvence 92,9 MHz v období od 3. května do 29. října 2021.
40
Společnost Klubrádió napadla u soudu jak rozhodnutí o zamítnutí, tak rozhodnutí o neplatnosti (dále jen společně „sporná rozhodnutí“). Obě tato rozhodnutí byla potvrzena nejprve Fővárosi Törvényszék (Soud hlavního města Budapešti, Maďarsko) a poté Kúria (Nejvyšší soud, Maďarsko). Společnost Klubrádió kromě toho podala námitku protiústavnosti k Alkotmánybíróság (Ústavní soud, Maďarsko), kterou tento soud zamítl.
III. Postup před zahájením soudního řízení a řízení před Soudním dvorem
41
Dne 22. října 2020 zaslala Komise maďarským orgánům dopis, v němž požádala o upřesnění důvodů, na nichž bylo rozhodnutí o zamítnutí založeno, a o upřesnění použitelných maďarských právních předpisů.
42
V odpovědi na tento dopis předsedkyně NMHH dne 12. listopadu 2020 uvedla, že § 48 odst. 7 zákona o sdělovacích prostředcích nepřiznává Radě pro sdělovací prostředky žádný prostor pro uvážení, který by jí umožňoval při posuzování žádosti o obnovení práva poskytovat mediální služby přezkoumat, zda lze toto právo obnovit v případě méně závažného, ale opakovaného porušení. Upřesnila, že v souladu s ustanoveními tohoto zákona, je-li pravomocným rozhodnutím Rady pro sdělovací prostředky konstatováno, že se dotyčný poskytovatel dopustil opakovaného porušení nebo závažného porušení, nelze uvedené právo obnovit.
43
Dne 12. února 2021 zaslala Komise maďarským orgánům nový dopis, v němž vyjádřila své obavy ohledně prodlení při přidělování rádiových frekvencí pro účely rozhlasového vysílání a ohledně toho, zda je rozhodnutí o zamítnutí v souladu s unijním právem vykládaným ve světle práva na svobodu projevu a informací zakotveného v článku 11 Listiny.
44
V odpovědi na tento dopis předsedkyně NMHH dne 19. února 2021 uvedla, že v dotčené situaci neexistovala jakákoli právní možnost, aby společnost Klubrádió dočasně poskytovala mediální služby. Kromě toho zopakovala vysvětlení obsažená v její odpovědi ze dne 12. listopadu 2020.
45
Vzhledem k tomu, že Komise měla za to, že sporná rozhodnutí a vnitrostátní pravidla, která sloužila jako základ pro jejich přijetí, představují porušení několika ustanovení unijního předpisového rámce pro elektronické komunikace a článku 11 Listiny, zaslala Maďarsku dne 9. června 2021 formální upozornění.
46
Maďarsko na toto upozornění odpovědělo dopisem ze dne 9. srpna 2021, v němž tvrdilo, že dotčená vnitrostátní právní úprava a výsledek obou správních řízení zahájených na základě této právní úpravy nejsou v rozporu s unijním právem.
47
Dne 21. prosince 2021 vydala Komise odůvodněné stanovisko, v němž na prvním místě konstatovala, že Maďarsko nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článků 5, 7 a 10 autorizační směrnice, čl. 4 bodu 2 směrnice o hospodářské soutěži, čl. 5 odst. 2 a článku 9 rámcové směrnice, zásad proporcionality, zákazu diskriminace a loajální spolupráce, jakož i z článku 11 Listiny. Tyto případy nesplnění povinnosti mají vyplývat zaprvé z toho, že Rada pro sdělovací prostředky přijala rozhodnutí o zamítnutí, zadruhé, pokud je výklad maďarského práva provedený Radou pro sdělovací prostředky správný, z přijetí zákona, který v případě opakovaného porušení automaticky vylučuje obnovení práv na užívání rádiového spektra, a to i v případě, že dotčené porušení není zvlášť závažné a má čistě formální povahu, zatřetí z nepředání informací požadovaných Komisí za účelem určení, zda zamítnutí žádosti o obnovení podané společností Klubrádió bylo v souladu se zásadou zákazu diskriminace, a začtvrté z toho, že tím bylo uvedené rozhlasové stanici diskriminačním a nepřiměřeným způsobem znemožněno pokračovat v její činnosti v oblasti vysílání.
48
Na druhém místě měla Komise za to, že Maďarsko porušilo články 4, 8 a 9 rámcové směrnice, čl. 5 odst. 3 autorizační směrnice a zásadu řádné správy tím, že zaprvé nepřijalo ve lhůtě šesti týdnů stanovené autorizační směrnicí rozhodnutí o žádosti společnosti Klubrádió o obnovení jejích práv na užívání rádiového spektra, zadruhé tím, že neuspořádalo řízení za účelem přidělení rádiové frekvence dříve užívané společností Klubrádió ve lhůtě, která by umožnila přijmout rozhodnutí před uplynutím platnosti práv na užívání společnosti Klubrádió, a zatřetí z důvodu, že došlo k přerušení přidělovacího řízení, jelikož společnost Klubrádió využila svého práva podat opravný prostředek.
49
Na třetím místě Komise tvrdila, že tím, že Rada pro sdělovací prostředky stanovila nepřiměřené podmínky pro udělení práv na užívání rádiového spektra, nestanovila předem kritéria pro udělení těchto práv, neuplatnila žádný prostor pro uvážení umožňující posoudit závažnost a relevanci chyb, jimiž mohly být stiženy přihlášky předložené uchazeči a které mohly vést k jejich vyloučení, a nezohlednila bezvýznamnost chyb v nabídce předložené společností Klubrádió, porušilo Maďarsko čl. 5 odst. 2 autorizační směrnice, článek 45 směrnice 2018/1972 a článek 11 Listiny.
50
Na čtvrtém místě Komise tvrdila, že Maďarsko tím, že vyloučilo možnost, aby poskytovatelé mediálních služeb, jejichž práva na užívání rádiových frekvencí nebyla obnovena, uzavřeli dočasnou správní smlouvu za účelem užívání rádiové frekvence, přičemž tuto možnost přiznalo poskytovatelům služeb, jejichž práva na užívání rádiových frekvencí již byla jednou obnovena, a neodůvodnilo toto rozdílné zacházení, porušilo čl. 45 odst. 1 směrnice 2018/1972, jakož i zásady proporcionality a zákazu diskriminace.
51
Komise vyzvala Maďarsko, aby vyhovělo odůvodněnému stanovisku ve lhůtě dvou měsíců ode dne jeho obdržení.
52
Dne 2. února 2022 Maďarsko na toto odůvodněné stanovisko odpovědělo, přičemž zaprvé zpochybnilo použití ustanovení a zásad unijního práva, kterých se v projednávané věci dovolávala Komise, a zadruhé tvrdilo, že použitelná maďarská právní úprava ani sporná rozhodnutí neporušují unijní právo.
53
Vzhledem k tomu, že odpověď Maďarska Komisi nepřesvědčila, rozhodla se podat projednávanou žalobu.
54
Rozhodnutími předsedy Soudního dvora ze dne 17. srpna 2023 bylo povoleno vedlejší účastenství Belgického království, Dánského království a Nizozemského království na podporu návrhových žádání Komise.
IV. K žalobě
A. K použitelnosti unijního práva
1.
K použitelnosti unijního předpisového rámce pro elektronické komunikace a Listiny
a)
Argumentace účastníků řízení
55
Maďarsko zaprvé tvrdí, že unijní předpisový rámec pro elektronické komunikace se na sporná rozhodnutí ani na řízení, která k přijetí těchto rozhodnutí vedla, nevztahuje, neboť tato řízení a tato rozhodnutí se netýkají udělování práv na užívání rádiových frekvencí, ale práva na poskytování mediálních služeb.
56
V tomto ohledu se tento členský stát nejprve dovolává bodu 5 odůvodnění, čl. 1 odst. 2 a 3, jakož i čl. 2 písm. a) a c) rámcové směrnice, které mají odrážet rozdíl mezi právem na poskytování mediálních služeb, které se týká poskytování obsahu a které spadá pod právo sdělovacích prostředků na jedné straně, a právem na užívání rádiových frekvencí, které se týká přidělování rádiových frekvencí v souvislosti s právem poskytovat mediální služby a spadá do působnosti pravidel pro elektronické komunikace na straně druhé. Z těchto ustanovení podle něj vyplývá, že poskytování mediálních služeb, a v důsledku toho i udělování oprávnění, jakož i s nimi související postupy jsou vyloučeny z působnosti unijního předpisového rámce pro elektronické komunikace.
57
V této souvislosti Maďarsko zdůrazňuje, že v maďarském právu spadá udělování oprávnění k poskytování mediálních služeb do pravomoci Rady pro sdělovací prostředky a řídí se zákonem o sdělovacích prostředcích, zatímco udělování oprávnění k užívání rádiových frekvencí spadá do pravomoci NMHH a řídí se a nemzeti frekvenciafelosztásról, valamint a frekvenciasávok felhasználási szabályairól szóló 7/2015. (XI. 13.) NMHH rendelet [nařízení 7/2015. (XI. 13.) Národního úřadu pro komunikace a média, kterým se stanoví pravidla pro přidělování národních frekvencí a pro používání frekvencí], jakož i a polgári frekvenciagazdálkodás egyes hatósági eljárásairól szóló 7/2012. (I. 26.) NMHH rendelet [nařízení 7/2012. (I. 26.) Národního úřadu pro komunikace a média týkající se některých postupů správy civilních frekvencí].
58
Kromě toho řízení vedoucí k těmto dvěma kategoriím oprávnění jsou odlišná a samostatná.
59
Pokud jde totiž o řízení vedoucí k udělení oprávnění poskytovat mediální služby v souladu se zákonem o sdělovacích prostředcích, Rada pro sdělovací prostředky vyhlašuje výběrové řízení, v jehož rámci rozhoduje pouze o nabídkách předložených za účelem získání možnosti poskytovat tyto služby. Po skončení tohoto výběrového řízení zahájí Rada pro sdělovací prostředky řízení za účelem uzavření správní smlouvy s úspěšným uchazečem, který v případě konečného uzavření této smlouvy (dále jen „smlouva o rozhlasovém vysílání“) získá právo poskytovat mediální služby. Uvedená smlouva neobsahuje ustanovení týkající se užívání rádiových frekvencí nebo elektronických komunikací, neboť její působnost se vztahuje pouze na práva a povinnosti spojené s právem poskytovat mediální služby.
60
Pokud jde dále o postup udělování oprávnění k užívání rádiových frekvencí v souvislosti s možností poskytovat mediální služby v souladu s nařízeními uvedenými v bodě 57 tohoto rozsudku, práva na užívání frekvencí v kmitočtových pásmech přidělených pro rozhlasové vysílání může získat pouze poskytovatel mediálních služeb, který uspěl ve výběrovém řízení vyhlášeném Radou pro sdělovací prostředky a kterému bylo na základě uzavření smlouvy o rozhlasovém vysílání uděleno oprávnění k poskytování mediálních služeb, nebo vysílací společnost, která uzavřela smlouvu s takovým poskytovatelem služeb. Na žádost vydá NMHH individuální oprávnění k rozhlasovém vysílání, přičemž za tímto účelem přezkoumává pouze splnění technických podmínek.
61
Maďarsko dále tvrdí, že podmínky týkající se oprávnění k poskytování rozhlasových mediálních služeb a pravidla s nimi souvisejících řízení byly definovány tak, aby bylo dosaženo cílů obecného zájmu, jako je podpora práva na informovanost, podpora práva na informace o veřejných záležitostech, jakož i podpora kultury.
62
Z článku 5 odst. 2 druhého pododstavce autorizační směrnice a z článku 4 směrnice o hospodářské soutěži přitom podle Maďarska vyplývá, že takové postupy jsou vyňaty z uplatňování unijního předpisového rámce pro elektronické komunikace.
63
Maďarsko konečně zdůrazňuje, že za současného stavu unijního práva spadají podmínky a postupy spojené s udělováním práv na poskytování služeb obsahu rozhlasového vysílání do výlučné pravomoci členských států.
64
Maďarsko je tedy toho názoru, že Komise se svou žalobou snaží rozšířit působnost unijního práva v oblasti elektronických komunikací na otázky týkající se koncepce systému sdělovacích prostředků v členských státech, které spadají do jejich pravomoci.
65
Zadruhé Maďarsko tvrdí, že jelikož sporná rozhodnutí a řízení, která k přijetí těchto rozhodnutí vedla, nepředstavují uplatňování unijního práva, nepoužije se na tato rozhodnutí a na tato řízení Listina. Ve své duplice upřesňuje, že jak vyplývá z čl. 51 odst. 1 Listiny, otázka, zda se lze této Listiny v dané věci dovolávat, nezávisí na konkrétních okolnostech a kontextu, za kterých byla dotčená vnitrostátní opatření přijata, ale na tom, zda se v projednávané věci použije unijní právo, tedy unijní předpisový rámec pro elektronické komunikace.
66
Komise zaprvé připouští, že je třeba rozlišovat mezi právní úpravou týkající se obsahu mediálních služeb a právní úpravou týkající se přenosu, nicméně tvrdí, že sporná rozhodnutí a vnitrostátní pravidla, která sloužila jako základ pro jejich přijetí, se týkají postupů souvisejících s užíváním frekvence 92,9 MHz společností Klubrádió, a spadají tedy pod unijní předpisový rámec pro elektronické komunikace.
67
Tento rámec se totiž vztahuje na všechny postupy, kterými členské státy zaručují práva na užívání rádiových frekvencí šiřitelům rozhlasového a televizního obsahu. Rozsudky ze dne 31. ledna 2008, Centro Europa 7 (C‑380/05, EU:C:2008:59), a ze dne 26. července 2017, Persidera (C‑112/16, EU:C:2017:597), pak dokládají, že se uvedený rámec vztahuje na poskytovatele služeb elektronických komunikací, kteří jsou současně poskytovateli mediálních služeb.
68
Z ustanovení § 48 odst. 7 zákona o sdělovacích prostředcích přitom podle Komise vyplývá, že právo poskytovat mediální služby zahrnuje právo na užívání rádiového spektra, a sice rádiových frekvencí. Komise dále uvádí, že i když se rádiové frekvence, jak tvrdí Maďarsko, přidělují podle maďarského práva na základě jiného postupu, než je postup pro udělení práva poskytovat mediální služby, a na základě jiné vnitrostátní právní úpravy než zákona o sdělovacích prostředcích, nic nenasvědčuje tomu, že by v projednávané věci bylo za účelem výběru provozovatele oprávněného používat frekvenci 92,9 MHz zahájeno jiné než sporné výběrové řízení.
69
Kromě toho čl. 5 odst. 2 autorizační směrnice, stejně jako čl. 48 odst. 3 směrnice 2018/1972, upravují pouze výjimku ze zásady udělování práv na užívání rádiových frekvencí prostřednictvím otevřených řízení, kterážto výjimka souvisí s plněním cíle obecného zájmu. Podle Komise proto musí být řízení o udělení individuálních práv na užívání rádiových frekvencí v každém případě objektivní, transparentní, nediskriminační a přiměřené, což je potvrzeno rozsudkem ze dne 26. července 2017, Persidera (C‑112/16, EU:C:2017:597).
70
Komise kromě toho zpochybňuje argument Maďarska, podle něhož se unijní právo za současného stavu na sporná rozhodnutí a vnitrostátní pravidla, která sloužila jako základ pro jejich přijetí, nepoužije. Na jedné straně totiž podle ní přidělování rádiových frekvencí nespadá do výlučné pravomoci členských států. Na druhé straně skutečnost, že v rámci sporného výběrového řízení byla posuzována i kritéria týkající se obsahu mediálních služeb, jako je programová skladba, neznamená, že by se na ně nevztahoval unijní předpisový rámec pro elektronické komunikace. V této souvislosti Komise s odkazem na rozsudek ze dne 3. září 2020, Vivendi (C‑719/18, EU:C:2020:627), zdůrazňuje, že vnitrostátní pravomoci v oblasti regulace sdělovacích prostředků musí být vykonávány v souladu s unijním právem.
71
Konečně argument Maďarska, podle kterého se Komise snaží rozšířit oblast působnosti unijního předpisového rámce pro elektronické komunikace, je podle Komise neopodstatněný, jelikož ta zpochybňuje sporná rozhodnutí a vnitrostátní pravidla, která sloužila jako základ pro jejich přijetí, pouze v rozsahu, v němž se týkají sítí elektronických komunikací a práv na užívání rádiových frekvencí.
72
Zadruhé se Komise domnívá, že jelikož Rada pro sdělovací prostředky přijetím sporných rozhodnutí uplatňovala pravidla unijního předpisového rámce pro elektronické komunikace, byla povinna dodržovat Listinu, a zejména právo na svobodu projevu a informací zakotvené v jejím článku 11.
73
Belgické království, Dánské království a Nizozemské království podporují argumentaci Komise.
b)
Závěry Soudního dvora
1) K unijnímu předpisovém rámci pro elektronické komunikace
74
Jak již vyplývá z čl. 1 odst. 1 rámcové směrnice, unijní předpisový rámec pro elektronické komunikace zavádí harmonizovaný režim v oblasti sítí a služeb elektronických komunikací s cílem zajistit vytvoření vnitřního trhu v této oblasti. Za tímto účelem tento rámec stanovuje zejména pravidla pro udělování práv na užívání rádiových frekvencí.
75
V tomto ohledu články 5 a 7 autorizační směrnice, článek 9 rámcové směrnice, článek 4 směrnice o hospodářské soutěži a článek 45 směrnice 2018/1972, jejichž porušení Komise namítá, stanoví, že tato práva musí být přidělována na základě objektivních, transparentních, nediskriminačních a přiměřených kritérií. Jak již Soudní dvůr upřesnil, tato kritéria musí být respektována nejen při prvním přidělování rádiových frekvencí, ale i při každém dalším přidělování frekvencí (rozsudek ze dne 26. července 2017, Persidera, C‑112/16, EU:C:2017:597, bod 40). Uvedená kritéria musí být tedy dodržena i při obnovování uvedených práv.
76
I když se v projednávané věci sporná rozhodnutí, řízení, která vedla k přijetí těchto rozhodnutí, a sporná vnitrostátní pravidla (dále jen „sporná vnitrostátní opatření“) týkají poskytování mediálních služeb, skutečnosti obsažené ve spise předloženém Soudnímu dvoru nicméně umožňují konstatovat, podobně jako to učinil generální advokát v bodě 31 svého stanoviska, že se sporná vnitrostátní opatření týkají rovněž udělování práv na užívání rádiových frekvencí.
77
Zaprvé totiž ze znění úvodní části a z odůvodnění rozhodnutí o zamítnutí, připojeného k žalobě Komise, vyplývá, že předmětem tohoto rozhodnutí je neobnovení práva poskytovat mediální služby „na frekvenci 92,9 MHz“. Dále z názvu sporného výběrového řízení, které je rovněž přiloženo k žalobě Komise, vyplývá, že se toto výběrové řízení týkalo využití možnosti poskytovat rozhlasové mediální služby v oblasti pokrytí „Budapešť 92,9 MHz“. Informační tabulka obsažená v oznámení o sporném výběrovém řízení rovněž zmiňuje tuto rádiovou frekvenci. Kromě toho bod 1.2.1 oznámení o tomto výběrového řízení stanoví, že jeho cílem je zajistit, „aby Rada pro sdělovací prostředky zajistila odpovědnou, vhodnou a účinnou správu možnosti poskytovat mediální služby pro frekvenci Budapešť 92 MHz, která je ve vlastnictví státu […]“. Ustanovení § 48 zákona o sdělovacích prostředcích se kromě toho vztahuje na „analogové lineární mediální služby využívající omezené státní zdroje“ a „práva poskytovat analogové lineární mediální služby s využitím omezených státních zdrojů“. Konečně § 65 tohoto zákona odkazuje na uzavření dočasné správní smlouvy za účelem využívání možnosti poskytování mediálních služeb, u něhož NMHH prokáže, že mediální služby lze poskytovat, zejména „aniž by docházelo k rušení ostatních osob“.
78
Ze samotného znění rozhodnutí o zamítnutí, oznámení o sporném výběrovém řízení a ustanovení § 48 zákona o sdělovacích prostředcích tak vyplývá, že se toto rozhodnutí, toto výběrové řízení a toto ustanovení týkají nejen poskytování mediálních služeb, ale rovněž udělení práva na užívání rádiové frekvence, v projednávané věci frekvence 92,9 MHz. Znění § 65 zákona o sdělovacích prostředcích rovněž dokládá, že dočasná správní smlouva, která může být uzavřena na základě posledně uvedeného článku, se týká nejen poskytování mediálních služeb, ale i využívání rádiových frekvencí.
79
Zadruhé ze znění rozhodnutí NMHH ze dne 13. února 2014 o udělení oprávnění k užívání frekvence 92,9 MHz společnosti Klubrádió, které je přílohou dupliky Maďarska, vyplývá, že doba platnosti tohoto oprávnění byla stejná jako doba platnosti smlouvy o rozhlasovém vysílání společnosti Klubrádió, a sice od 14. února 2014 do 14. února 2021. Kromě toho je v tomto rozhodnutí uvedeno, že zmíněné oprávnění skončí dnem uplynutí lhůty stanovené v této smlouvě nebo v případě jejího ukončení buď vzájemnou dohodou, nebo rozhodnutím Rady pro sdělovací prostředky, ke dni tohoto ukončení, bez zvláštního správního řízení o odebrání oprávnění nebo správního rozhodnutí.
80
Ze znění uvedeného rozhodnutí tedy vyplývá, že platnost daného oprávnění závisela na platnosti práva poskytovat mediální služby, takže ztráta tohoto práva automaticky vedla ke ztrátě práva využívat frekvenci 92,9 MHz.
81
Zatřetí vysvětlení poskytnutá Maďarskem jak v písemné části řízení, tak na jednání, pokud jde o podmínky uplatňování postupů pro udělování práv na poskytování mediálních služeb a práv na užívání rádiových frekvencí, rovněž ukazují, že v Maďarsku existuje přímá souvislost mezi právem poskytovat mediální služby a právem na užívání rádiové frekvence.
82
Z těchto vysvětlení totiž vyplývá, že pro účely přidělování rádiových frekvencí musí Rada pro sdělovací prostředky předem vyhlásit výběrové řízení na poskytování mediálních služeb na dané rádiové frekvenci. Úspěšnému uchazeči tohoto výběrového řízení je uděleno právo poskytovat tyto služby na základě správní smlouvy uzavřené s Radou pro sdělovací prostředky, a sice smlouvy o rozhlasovém vysílání. Následně NMHH na žádost a po ověření technických podmínek povolí užívání uvedené rádiové frekvence tímto úspěšným uchazečem nebo vysílací společností, se kterou uvedený úspěšný uchazeč uzavře smlouvu za účelem vysílání svého rozhlasového obsahu.
83
Z toho vyplývá, že v Maďarsku je přístup k rádiovým frekvencím za účelem šíření obsahu rozhlasového vysílání v praxi omezen pouze na držitele práva poskytovat mediální služby bez ohledu na to, zda tito držitelé vysílají svůj obsah na dotčené rádiové frekvenci sami nebo zda je takové vysílání prováděno vysílací společností, která za tímto účelem uzavřela s těmito držiteli smlouvu.
84
V tomto členském státě se tedy rozhodnutí, která jsou stejně jako rozhodnutí o neplatnosti vydána v rámci takového výběrového řízení, jako je sporné výběrové řízení, v konečném důsledku týkají udělení práv na užívání rádiových frekvencí.
85
S ohledem na všechny tyto skutečnosti se jeví, že maďarský systém udělování práv na poskytování rozhlasových mediálních služeb a na užívání rádiových frekvencí je koncipován a uspořádán tak, že tato práva jsou přímo propojena. Z toho vyplývá, že jakékoli vnitrostátní opatření týkající se udělení práv na poskytování takových služeb, jako jsou sporná vnitrostátní opatření, má nutně účinky na práva na užívání rádiových frekvencí, a spadá tak do věcné působnosti unijního předpisového rámce pro elektronické komunikace.
86
Sporná vnitrostátní opatření proto spadají do věcné působnosti unijního předpisového rámce pro elektronické komunikace.
87
Tento závěr není zpochybněn skutečností, že se tato vnitrostátní opatření týkají rovněž poskytování rozhlasových mediálních služeb a že jak tvrdilo Maďarsko, právní úprava týkající se tohoto poskytování je vyloučena z působnosti unijního předpisového rámce pro elektronické komunikace, jak vyplývá zejména z čl. 2 písm. c) rámcové směrnice a z čl. 2 bodu 4 směrnice 2018/1972.
88
Stačí totiž konstatovat, že pokud se takový členský stát, jako je Maďarsko, při výkonu své diskreční pravomoci, co se týče povahy a podmínek řízení pro přidělování rádiových frekvencí, které organizuje, rozhodne, že se výběr uživatelů rádiových frekvencí provádí s přihlédnutím ke kritériím souvisejícím s poskytováním služeb rozhlasového obsahu, nemůže se tento členský stát vyhnout požadavkům, které jsou unijním předpisovým rámcem pro elektronické komunikace stanoveny pro účely přidělování rádiového spektra, a zejména se nemůže vyhnout zásadě udělování práv na užívání rádiových frekvencí na základě objektivních, transparentních, nediskriminačních a přiměřených kritérií (obdobně viz rozsudek ze dne 20. dubna 2023, DIGI Communications, C‑329/21, EU:C:2023:303, bod 31).
89
Jak v podstatě uvedl generální advokát v bodě 33 svého stanoviska, v opačném případě by členské státy mohly snadno obcházet pravidla tohoto předpisového rámce týkající se udělování práv na užívání rádiových frekvencí, a ohrozit tak cíle sledované uvedeným rámcem, jak jsou definovány v čl. 8 odst. 2 až 4 rámcové směrnice, a zejména cíl podpory hospodářské soutěže v oblasti poskytování sítí elektronických komunikací a služeb elektronických komunikací, přiřazených zařízení a doplňkových služeb, jakož i účinného využívání a správy rádiových frekvencí. Tato pravidla by tak byla zbavena užitečného účinku.
90
Dále vzhledem k tomu, že unijní předpisový rámec pro elektronické komunikace je použitelný na sporná vnitrostátní opatření pouze v rozsahu, v němž se tato opatření týkají udělování práv na užívání rádiových frekvencí, nelze tvrdit, že došlo k zásahu do pravomocí členských států v oblasti regulace sdělovacích prostředků.
91
Konečně nelze přijmout ani argument Maďarska, podle kterého se na řízení, která vedla k přijetí sporných rozhodnutí, vztahuje výjimka z použití unijního předpisového rámce pro elektronické komunikace stanovená v čl. 5 odst. 2 druhém pododstavci autorizační směrnice.
92
Jak totiž tvrdí Komise, toto ustanovení, stejně jako čl. 48 odst. 3 směrnice 2018/1972, upravuje pouze možnost odchýlit se od zásady udělování práv na užívání rádiových frekvencí prostřednictvím otevřených postupů, pokud je udělení individuálních práv na užívání rádiového spektra poskytovatelům služeb obsahu rozhlasového nebo televizního vysílání nezbytné k plnění cíle obecného zájmu, jak je stanoven členskými státy v souladu s unijním právem.
93
Jak přitom vyplývá zejména z bodu 34 tohoto rozsudku, nelze mít v projednávané věci za to, že sporné výběrové řízení nebylo „otevřené“ ve smyslu čl. 5 odst. 2 druhého pododstavce autorizační směrnice a čl. 48 odst. 3 směrnice 2018/1972.
94
V každém případě výjimka stanovená v uvedených ustanoveních neznamená, že by bylo vyloučeno použití celého unijního předpisového rámce pro elektronické komunikace. Zejména i v případě, že se tato výjimka uplatní, platí, že práva na užívání rádiových frekvencí musí být v souladu s článkem 9 rámcové směrnice udělena na základě objektivních, transparentních, nediskriminačních a přiměřených kritérií (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 31. ledna 2008, Centro Europa 7, C‑380/05, EU:C:2008:59, bod 125).
2) K Listině
95
Je třeba připomenout, že působnost Listiny je v souvislosti s jednáním členských států definována v jejím čl. 51 odst. 1, podle kterého jsou ustanovení Listiny určena členským státům, „pokud uplatňují právo Unie“, přičemž toto ustanovení potvrzuje ustálenou judikaturu Soudního dvora, podle níž se základní práva zaručená v právním řádu Unie uplatní ve všech situacích, které se řídí unijním právem, avšak nikoli mimo tyto situace [rozsudek ze dne 19. listopadu 2019, A. K. a další (Nezávislost kárného kolegia Nejvyššího soudu), C‑585/18, C‑624/18 a C‑625/18, EU:C:2019:982, bod 78, jakož i citovaná judikatura].
96
Vzhledem k tomu, že v projednávané věci představují sporná vnitrostátní opatření uplatňování unijního předpisového rámce pro elektronické komunikace, je třeba konstatovat, že Maďarsko bylo při přijímání těchto opatření povinno dodržovat základní práva zaručená Listinou, a zejména právo na svobodu projevu a informací zakotvené v jejím článku 11, kterého se dovolává Komise.
97
Z toho vyplývá, že sporná vnitrostátní opatření mohou být předmětem přezkumu jak z hlediska unijního předpisového rámce pro elektronické komunikace, tak z hlediska Listiny.
98
Argumentace Maďarska týkající se nepoužitelnosti tohoto předpisového rámce a Listiny na uvedená opatření proto musí být odmítnuta.
2.
K časové působnosti směrnice 2018/1972
a)
Argumentace účastníků řízení
99
Komise má na základě zásady tempus regit actum za to, že na rozhodnutí o zamítnutí a na sporné výběrové řízení se použijí autorizační směrnice a rámcová směrnice, zatímco na rozhodnutí o neplatnosti se použije směrnice 2018/1972.
100
Maďarsko naproti tomu tvrdí, že uvedená zásada se nevztahuje na již probíhající správní řízení. Podle tohoto členského státu se takové řízení řídí pravidly platnými ke dni, kdy bylo zahájeno. Vzhledem k tomu, že v projednávané věci bylo sporné výběrové řízení vyhlášeno přede dnem vstupu směrnice 2018/1972 v platnost, řídí se jak toto výběrové řízení, tak rozhodnutí o neplatnosti autorizační směrnicí a rámcovou směrnicí, i když bylo uvedené rozhodnutí přijato po uplynutí lhůty pro provedení směrnice 2018/1972. Pokud jde tedy o uvedené rozhodnutí, Komise nemůže založit svou žalobu na porušení směrnice 2018/1972.
101
Belgické království, Dánské království a Nizozemské království podporují argumentaci Komise.
b)
Závěry Soudního dvora
102
Je třeba upřesnit, že rozdílný pohled Komise a Maďarska na časovou působnost směrnice 2018/1972 se týká pouze žalobních důvodů týkajících se sporného výběrového řízení a rozhodnutí o neplatnosti. V tomto ohledu se Komise dovolávala zejména toho, že Maďarsko porušilo povinnost členského státu zajistit, aby udělování individuálních práv na užívání rádiového spektra bylo založeno zejména na transparentních a přiměřených kritériích, což je povinnost, která vyplývá z čl. 5 odst. 2 druhého pododstavce autorizační směrnice a ode dne použitelnosti směrnice 2018/1972 z čl. 45 odst. 1 této směrnice.
103
Kromě toho je třeba zohlednit skutečnost, že tato směrnice přepracovává několik směrnic, zejména autorizační směrnici a rámcovou směrnici, jak vyplývá z bodu 1 odůvodnění směrnice 2018/1972. V tomto ohledu článek 125 směrnice 2018/1972 upřesňuje, že uvedené směrnice se zrušují s účinkem od 21. prosince 2020 a že odkazy na zrušené směrnice se považují za odkazy na směrnici 2018/1972. Článek 45 odst. 1 směrnice 2018/1972 přitom odpovídá článku 9 odst. 1 rámcové směrnice, který stanoví zejména povinnost členských států zajistit, aby přidělování rádiového spektra pro účely služeb elektronických komunikací bylo založeno na transparentních a přiměřených kritériích.
104
Tato povinnost, která je připomenuta v čl. 5 odst. 2 druhém pododstavci autorizační směrnice, je rovnocenná povinnosti dodržovat při přidělování rádiových frekvencí zásady transparentnosti a proporcionality, kterou členským státům ukládá čl. 45 odst. 1 směrnice 2018/1972.
105
Za těchto podmínek musí být argumentace Maďarska týkající se časové působnosti směrnice 2018/1972 v každém případě odmítnuta.
B. K přípustnosti
1.
K přípustnosti žalobních důvodů vznesených vůči sporným rozhodnutím
a)
Argumentace účastníků řízení
106
Maďarsko zpochybňuje přípustnost žaloby v rozsahu, v němž se týká sporných rozhodnutí.
107
Zaprvé se podle tohoto členského státu Komise sice formálně dovolává porušení ustanovení unijního práva, ve skutečnosti však zpochybňuje soulad těchto rozhodnutí s ustanoveními zákona o sdělovacích prostředcích nebo s pravidly sporného výběrového řízení.
108
Otázka, zda je rozhodnutí Rady pro sdělovací prostředky v souladu s některými ustanoveními zákona o sdělovacích prostředcích nebo se sporným výběrovým řízením, však podle Maďarska značně překračuje předmět žaloby pro nesplnění povinnosti, jejímž jediným účelem je umožnit Soudnímu dvoru určit, že členský stát nesplnil povinnost, která pro něj vyplývá z unijního práva, a toto nesplnění povinnosti ukončit.
109
Zadruhé Maďarsko tvrdí, že podle ustálené judikatury Soudního dvora může být předmětem žaloby pro nesplnění povinnosti pouze zavedená, ustálená a obecná správní praxe, čímž zpochybňuje přípustnost projednávané žaloby v rozsahu, v němž se týká dvou individuálních správních rozhodnutí, která byla mimoto v návaznosti na žaloby podané k vnitrostátním soudům potvrzena soudními rozhodnutími zakládajícími překážku věci pravomocně rozsouzené.
110
Maďarsko ve své duplice upřesňuje, že na rozdíl od rozhodnutí uvedených v rozsudcích, na které odkazuje Komise, nejsou sporná rozhodnutí obecnými rozhodnutími týkajícími se blíže nedefinované skupiny subjektů, která by odhalovala soudržnou a jednotnou praxi, ale rozhodnutími týkajícími se konkrétního subjektu.
111
Komise zaprvé tvrdí, že se ve své žalobě dovolává pouze porušení unijního práva. V tomto ohledu upřesňuje, že v rámci postupu před zahájením soudního řízení byly zvažovány dvě možnosti. První možnost vycházela z tvrzení Maďarska, podle něhož neměla Rada pro sdělovací prostředky podle zákona o sdělovacích prostředcích při přijímání sporných rozhodnutí žádný prostor pro uvážení. V takovém případě byl zákon o sdělovacích prostředcích v rozporu s unijním právem, neboť vyžadoval, aby Rada pro sdělovací prostředky přijímala rozhodnutí, která jsou s tímto právem neslučitelná. Druhá možnost spočívala na výkladu, který podle názoru Komise vyplývá ze znění zákona o sdělovacích prostředcích, podle něhož měla Rada pro sdělovací prostředky při přijímání sporných rozhodnutí prostor pro uvážení. V takovém případě Rada pro sdělovací prostředky přijetím těchto rozhodnutí uplatnila tuto diskreční pravomoc způsobem neslučitelným s unijním právem.
112
Zadruhé Komise tvrdí, že podle ustálené judikatury může zahájit řízení o nesplnění povinnosti nejen ve vztahu ke správní praxi, ale i v individuálních případech nesprávného použití unijního práva.
113
Navíc skutečnost, že proti rozhodnutí byla podána žaloba na vnitrostátní úrovni, nebrání tomu, aby se Komise mohla v rámci řízení o nesplnění povinnosti dovolávat nesouladu takového rozhodnutí s unijním právem, zejména pokud, jako je tomu v projednávané věci, dotyčné vnitrostátní soudy nepředložily Soudnímu dvoru žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
114
Belgické království, Dánské království a Nizozemské království podporují argumentaci Komise.
b)
Závěry Soudního dvora
115
Pokud jde zaprvé o důvod nepřípustnosti uvedený v bodech 107 a 108 tohoto rozsudku, i když je pravda, že Komise v některých částech své žaloby zmiňuje možnost rozporu sporných rozhodnutí s vnitrostátními pravidly, na jejichž základě byla přijata, zejména pokud jde o rozhodnutí o zamítnutí, z žaloby každopádně jasně vyplývá, že se Komise domáhá pouze určení neslučitelnosti sporných rozhodnutí nebo uvedených pravidel s několika ustanoveními unijního předpisového rámce pro elektronické komunikace a s článkem 11 Listiny.
116
Pokud jde zadruhé o důvod nepřípustnosti vycházející z toho, že individuální rozhodnutí nemohou být předmětem žaloby pro nesplnění povinnosti, je třeba nejprve uvést, že články 258 a 259 SFEU neomezují přezkum, který má Soudní dvůr v rámci žaloby pro nesplnění povinnosti provést, pouze na ustanovení nebo akty s obecnou působností přijaté členskými státy. Z toho lze tedy vyvodit, že individuální rozhodnutí a akty jimi přijaté mohou být rovněž předmětem žaloby pro nesplnění povinnosti, pokud má Komise za to, že k jejich přijetí došlo v rozporu s unijním právem.
117
Soudní dvůr dále rozhodl, že pouze Komise má vzhledem ke své úloze strážkyně Smluv pravomoc rozhodnout, zda je vhodné zahájit řízení o nesplnění povinnosti a z důvodu jakého jednání nebo opomenutí přičitatelného dotyčnému členskému státu má být toto řízení zahájeno. V této souvislosti Soudní dvůr upřesnil, že Komise jej může zejména požádat, aby určil nesplnění povinnosti, které spočívá v tom, že v daném případě nebylo dosaženo výsledku sledovaného směrnicí (rozsudek ze dne 10. dubna 2003, Komise v. Německo, C‑20/01 a C‑28/01, EU:C:2003:220, bod 30, jakož i citovaná judikatura).
118
V tomto ohledu je přitom třeba uvést, že zejména z čl. 9 odst. 1 rámcové směrnice vyplývá, že členské státy mají povinnost zajistit, aby přidělování rádiového spektra příslušnými orgány bylo založeno na objektivních, transparentních, nediskriminačních a přiměřených kritériích. Toto ustanovení upřesňuje, že se tato povinnost vztahuje jak na vydávání obecných oprávnění, tak na udělování individuálních práv na užívání takových rádiových frekvencí.
119
Aniž je dotčena povinnost Komise unést důkazní břemeno, Soudní dvůr již uznal, že předmětem žaloby pro nesplnění povinnosti může být individuální akt nebo rozhodnutí.
120
Kromě toho se Soudní dvůr ve své judikatuře týkající se možnosti podat žalobu pro nesplnění povinnosti ve vztahu ke správní praxi omezil na stanovení podmínek, které musí taková praxe splňovat, aby mohla být předmětem žaloby pro nesplnění povinnosti, aniž se vyjádřil k možnosti či nemožnosti podat takovou žalobu proti individuálnímu aktu nebo rozhodnutí.
121
Konečně nic v článcích 258 a 259 SFEU ani v judikatuře Soudního dvora neumožňuje dospět k závěru, že zamítnutí vnitrostátních žalob podaných proti individuálnímu rozhodnutí vnitrostátními soudními rozhodnutími zakládajícími překážku věci pravomocně rozsouzené brání tomu, aby takové individuální rozhodnutí mohlo být předmětem žaloby pro nesplnění povinnosti.
122
S ohledem na výše uvedené úvahy je třeba odmítnout důvody nepřípustnosti uplatňované Maďarskem, pokud jde o žalobní důvody vznesené vůči sporným rozhodnutím.
2.
K přípustnosti žalobního důvodu vycházejícího z porušení zásady loajální spolupráce
123
V prvním bodě návrhových žádání žaloby Komise poukazuje na to, že Maďarsko porušilo zásadu loajální spolupráce.
124
Komise však tuto zásadu nezmiňuje, když uvádí žalobní důvody, na nichž je založena projednávaná žaloba, ani když rozvíjí argumentaci uplatněnou na podporu těchto žalobních důvodů.
125
Tato žaloba je proto nepřípustná v rozsahu, v němž směřuje k určení, že Maďarsko porušilo zásadu loajální spolupráce.
C. K věci samé
126
Na podporu své žaloby Komise vznáší čtyři skupiny žalobních důvodů.
127
První skupina žalobních důvodů, která se týká § 48 odst. 7 zákona o sdělovacích prostředcích a rozhodnutí o zamítnutí, vychází z porušení článků 5, 7 a 10 autorizační směrnice, článku 4 směrnice o hospodářské soutěži, článku 9 rámcové směrnice, jakož i zásad proporcionality, zákazu diskriminace a řádné správy. Druhá skupina žalobních důvodů, která se týká sporného výběrového řízení a rozhodnutí o neplatnosti, vychází z porušení čl. 5 odst. 2 a 3 autorizační směrnice, článků 8 a 9 rámcové směrnice a článku 45 směrnice 2018/1972. Třetí skupina, která se týká § 65 odst. 11 zákona o sdělovacích prostředcích, vychází z porušení čl. 45 odst. 1 směrnice 2018/1972, jakož i zásad proporcionality a zákazu diskriminace. Čtvrtá skupina žalobních důvodů vychází z porušení článku 11 Listiny.
1.
K žalobním důvodům týkajícím se § 48 odst. 7 zákona o sdělovacích prostředcích a rozhodnutí o zamítnutí
128
Komise v podstatě tvrdí, že Maďarsko nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článků 5, 7 a 10 autorizační směrnice, z článku 4 směrnice o hospodářské soutěži, z článku 9 rámcové směrnice, jakož i ze zásad proporcionality a zákazu diskriminace. Tato nesplnění povinnosti vyplývají zaprvé z toho, že Rada pro sdělovací prostředky přijala rozhodnutí o zamítnutí, zadruhé z přijetí § 48 odst. 7 zákona o sdělovacích prostředcích, který automaticky vylučuje obnovení práv na užívání rádiového spektra týkajícího se rozhlasového vysílání v pásmu FM, pokud držitel opakovaně porušil svou povinnost předávat údaje týkající se kvót pro vysílání, a to i v případě, že se jedná o méně závažná, čistě formální porušení, která již byla sankcionována pokutami a následně plně napravena, jakož i zatřetí z toho, že tím bylo uvedené rozhlasové stanici diskriminačním a nepřiměřeným způsobem znemožněno pokračovat v její činnosti v oblasti vysílání.
129
Kromě toho Komise Maďarsku vytýká, že nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 5 odst. 3 autorizační směrnice a ze zásady řádné správy, jelikož ve lhůtě šesti týdnů stanovené v tomto ustanovení nepřijalo rozhodnutí o žádosti společnosti Klubrádió o obnovení jejích práv na užívání rádiového spektra.
a)
K žalobnímu důvodu vycházejícímu z porušení zásady proporcionality
1) Argumentace účastníků řízení
130
Komise tvrdí, že § 48 odst. 7 zákona o sdělovacích prostředcích nebo přinejmenším způsob, jakým Rada pro sdělovací prostředky použila toto ustanovení ve vztahu ke společnosti Klubrádió, nerespektuje články 5, 7 a 10 autorizační směrnice, článek 4 směrnice o hospodářské soutěži a článek 9 rámcové směrnice, a zejména zásadu proporcionality uvedenou v těchto článcích.
131
Komise na prvním místě tvrdí, že rozhodnutí o zamítnutí je v rozporu se zásadou proporcionality z důvodu, že odmítnutí obnovení práva společnosti Klubrádió poskytovat mediální služby je založeno pouze na skutečnosti, že během sedmi let platnosti smlouvy o rozhlasovém vysílání uzavřené se společností Klubrádió porušila tato rozhlasová stanice dvakrát svou povinnost předávat údaje týkající se kvót pro vysílání.
132
Komise se domnívá, že odmítnutí obnovení práva poskytovat mediální služby lze považovat za sankci. V tomto ohledu se opírá o závažnost důsledků, které v souladu s maďarskými právními předpisy pro poskytovatele mediálních služeb z takového odmítnutí vyplývají, a to jednak nemožnost pokračovat v poskytování svého obsahu na rádiové frekvenci, pokud nezvítězí v novém výběrovém řízení, a jednak v případě, že by toto výběrové řízení nebylo úspěšné, nemožnost uzavřít dočasnou správní smlouvu za účelem dalšího poskytování tohoto obsahu na dotčené rádiové frekvenci až do ukončení dalšího nově vypsaného výběrového řízení.
133
Komise v této souvislosti odkazuje na judikaturu Soudního dvora, z níž vyplývá, že pro účely posouzení přiměřenosti sankce je třeba zohlednit povahu a závažnost protiprávního jednání, za které má být tato sankce uložena, a dále že sankce musí být dostatečně přizpůsobitelná v závislosti na závažnosti protiprávního jednání.
134
Komise má dále za to, že odmítnutí obnovení práva poskytovat mediální služby je srovnatelné s odnětím nebo pozastavením tohoto práva. Takové odnětí nebo pozastavení přitom představuje jednu z nejzávažnějších sankcí, které mohou být podle čl. 10 odst. 5 autorizační směrnice uloženy pouze za podmínky, že je dodržena zásada proporcionality a v případě závažného nebo opakovaného porušení zejména podmínek práv na užívání rádiových frekvencí.
135
V této souvislosti Komise zdůrazňuje, že odmítnutí obnovení práva společnosti Klubrádió poskytovat mediální služby není právním důsledkem, který by byl přiměřený závažnosti porušení, jichž se tato rozhlasová stanice dopustila.
136
Zaprvé v době, kdy k dotčenému porušení předpisů došlo, nestanovoval § 22 odst. 8 zákona sdělovacích prostředcích lhůtu pro dodržení povinnosti předávat údaje týkající se kvót pro vysílání. Zadruhé v obou případech uvedených v rozhodnutích č. 354/2017 a č. 1224/2017 splnila společnost Klubrádió tuto povinnost během sankčního řízení. Zatřetí Rada pro sdělovací prostředky na základě údajů poskytnutých společností Klubrádió za účelem splnění uvedené povinnosti nezjistila, že by pořady vysílané touto společností nebyly v souladu s povinnostmi této rozhlasové stanice v oblasti kvót pro vysílání. Začtvrté Rada pro sdělovací prostředky uložila za každé z obou porušení konstatovaných v těchto rozhodnutích pokutu ve výši od 30000 HUF (přibližně 75 eur) do 36000 HUF (přibližně 90 eur), zatímco podle § 187 odst. 1 zákona o sdělovacích prostředcích činí maximální pokuta v případě opakovaného porušení předpisů 2000000 HUF (5420 eur), což dokládá, že se jedná o méně závažná porušení. Zapáté společnost Klubrádió zaplatila uložené pokuty a uložená sankce dosáhla svého cíle, neboť po vydání uvedených rozhodnutí již Rada pro sdělovací prostředky žádná další porušení ze strany společnosti Klubrádió nezjistila.
137
Na druhém místě Komise tvrdí, že pokud by měl být § 48 odst. 7 zákona o sdělovacích prostředcích vykládán v tom smyslu, že automaticky vylučuje obnovení práva poskytovat mediální služby ve všech případech, kdy se dotyčný poskytovatel dopustil opakovaného porušení, včetně případů, kdy se opakovaně zpozdil při plnění své povinnosti předávat údaje týkající se kvót pro vysílání, bylo by toto ustanovení v rozporu se zásadou proporcionality.
138
Takový výklad uvedeného ustanovení by totiž neponechával Radě pro sdělovací prostředky žádný prostor pro posouzení zanedbatelnosti nebo nedostatečné závažnosti daného porušení a souladu rozhodnutí týkajících se obnovení práva poskytovat mediální služby se zásadou proporcionality, a vedl by tak k tomu, že by Rada pro sdělovací prostředky byla nucena přijímat rozhodnutí neslučitelná s touto zásadou.
139
Pokud by naproti tomu měl být § 48 odst. 7 zákona o sdělovacích prostředcích ve spojení s § 185 odst. 2 tohoto zákona vykládán v tom smyslu, že Rada pro sdělovací prostředky má při přijímání rozhodnutí týkajících se obnovení práva poskytovat mediální služby prostor pro uvážení s ohledem na skutečnosti uvedené v bodě 136 tohoto rozsudku, pak Rada pro sdělovací prostředky přijetím rozhodnutí o zamítnutí použila svůj prostor pro uvážení způsobem neslučitelným se zásadou proporcionality. V takovém případě by bylo v rozporu s uvedenou zásadou pouze toto rozhodnutí.
140
Maďarsko na svou obranu zaprvé tvrdí, že odmítnutí obnovení práva poskytovat mediální služby nemá za cíl sankcionovat jednání poskytovatele, který o obnovení tohoto práva požádal, ale je důsledkem toho, že uvedený poskytovatel nedodržel předem stanovený požadavek pro získání nároku na takové obnovení. Takové odmítnutí podle něj nelze zejména stavět na roveň sankci odnětí práva stanovené v čl. 10 odst. 5 autorizační směrnice, jelikož tato sankce by ukončila dotčenou smlouvu o vysílání před uplynutím doby platnosti této smlouvy. Odmítnutí obnovení práva poskytovat mediální služby má jako takové účinky pouze na období po uplynutí doby platnosti uvedené smlouvy.
141
V projednávané věci tedy podle Maďarska nejsou relevantní ani požadavky vyplývající z čl. 10 odst. 5 autorizační směrnice ani judikatura týkající se zásady proporcionality v oblasti sankcí.
142
Zadruhé, pokud jde o údajné porušení zásady proporcionality prostřednictvím § 48 odst. 7 zákona o sdělovacích prostředcích, Maďarsko tvrdí, že unijní právo nebrání vnitrostátní právní úpravě, která stanoví podmínky pro vyloučení možnosti obnovit právo poskytovat mediální služby, aniž je možné uplatňovat diskreční pravomoc, neboť objektivní podmínky předem stanovené zákonem vylučují možnost svévolného a diskriminačního uplatňování práva.
143
Maďarsko uvádí, že kritéria pro odmítnutí obnovení práva poskytovat mediální služby stanovená v zákoně o sdělovacích prostředcích jsou přitom objektivní, transparentní, nediskriminační a přiměřená, jelikož takové obnovení je vyloučeno pouze v případě závažných nebo opakovaných porušení, která byla konstatována pravomocnými rozhodnutími.
144
Podle Maďarska je přiměřenost zajištěna tím, že podle § 187 odst. 5 zákona o sdělovacích prostředcích nemohou být méně závažná porušení předpisů považována za opakovaná porušení. Stejně tak právní definice kumulativních podmínek umožňujících kvalifikovat protiprávní jednání jako „opakované porušení“ zaručuje prostřednictvím zásady progresivity, že k odmítnutí obnovení práva poskytovat mediální služby může dojít pouze v případech nejzávažnějších a nejzjevnějších porušení.
145
Maďarsko dále upřesňuje, že závažnost daného porušení není v rámci řízení o obnovení práva poskytovat mediální služby posuzována, neboť toto řízení není sankčním řízením. Závažnost daného porušení má být posuzována v rámci sankčního řízení Radou pro sdělovací prostředky, přičemž ta by měla zejména prokázat, zda je toto porušení závažné nebo opakované, což jí ukládá přezkoumat zejména to, zda se nejedná o méně závažné porušení.
146
Maďarsko konečně dodává, že přiznání prostoru pro uvážení Radě pro sdělovací prostředky by znamenalo, že by Rada pro sdělovací prostředky měla při rozhodování o obnovení práva poskytovat mediální služby znovu přezkoumávat závažnou nebo opakovanou povahu protiprávních jednání konstatovanou pravomocným rozhodnutím, což by bylo v rozporu se zásadami právního státu, právní jistoty a rovného zacházení.
147
Zatřetí, pokud jde o porušení zásady proporcionality rozhodnutím o zamítnutí, Maďarsko uvádí, že odmítnutí obnovení práva poskytovat mediální služby společnosti Klubrádió není výsledkem použití nepřiměřených ustanovení maďarské právní úpravy nebo svévolného rozhodnutí Rady pro sdělovací prostředky, ale vyplývá pouze z toho, že Rada pro sdělovací prostředky pravomocnými rozhodnutími konstatovala řadu opakovaných porušení, kterých se dopustila společnost Klubrádió.
148
V tomto ohledu Maďarsko zpochybňuje argument Komise, podle něhož protiprávní jednání konstatovaná v rozhodnutích č. 354/2017 a 1224/2017 představují méně závažná porušení.
149
Zaprvé totiž skutečnost, že uložené pokuty byly nízké, neprokazuje, že se jedná o méně závažná porušení. Výše těchto pokut neposkytuje žádné vodítko ohledně závažnosti daných porušení, zejména z důvodu chybějících srovnávacích údajů. Rada pro sdělovací prostředky dále při stanovení této částky zohlednila finanční situaci společnosti Klubrádió, aby neuložila sankci, která by znemožnila nebo ztížila provoz této rozhlasové stanice, a to nejen v souladu se zásadami proporcionality a progresivity, ale rovněž v souladu s procesním řádem použitelným ke dni přijetí rozhodnutí č. 354/2017 a č. 1224/2017.
150
Zadruhé tvrzení Komise, podle něhož v době, kdy k dotčeným porušením došlo, nestanovil § 22 odst. 8 zákona o sdělovacích prostředcích lhůtu pro splnění povinnosti předat údaje týkající se kvót pro vysílání, je podle Maďarska nesprávné. Vnitrostátní zákonodárce totiž toto ustanovení změnil s účinností od 3. srpna 2011, když stanovil, že „[p]oskytovatelé mediálních služeb jsou povinni každý měsíc předkládat Radě pro sdělovací prostředky údaje, které umožňují kontrolovat dodržování kvót pro vysílání“. Skutečnost, že společnost Klubrádió v rámci řízení, která vedla k přijetí rozhodnutí č. 354/2017 a č. 1224/2017, neučinila žádné prohlášení ani nevznesla námitku ohledně údajné neexistence lhůty stanovené pro účely splnění této povinnosti a že proti těmto rozhodnutím nepodala žalobu, podle Maďarska dokládá, že si v tomto ohledu byla vědoma svých povinností, které jí příslušely v oblasti předávání údajů týkajících se kvót pro vysílání, jakož i rozhodovací praxe Rady pro sdělovací prostředky.
151
Zatřetí je přijatý závěr, že porušení společností Klubrádió nejsou méně závažná, podle Maďarska odůvodněn významem povinnosti předávat údaje o kvótách pro vysílání. V tomto ohledu Maďarsko poukazuje na to, že nepředání nebo opožděné předání těchto údajů brání Radě pro sdělovací prostředky v kontrole plnění povinností, které má dotyčný poskytovatel v oblasti kvót pro vysílání, a umožňuje tak tomuto poskytovateli snáze se vyhnout zjištění dalšího možného porušení.
152
Začtvrté skutečnost, že společnosti Klubrádió splnila v rámci řízení, která vedla k přijetí rozhodnutí č. 354/2017 a č. 1224/2017, svou povinnost předat údaje týkající se kvót pro vysílání, stejně jako skutečnost, že následně zaplatila uložené pokuty, nemají podle tvrzení Maďarska vliv na okolnost, že tato rozhlasová stanice uvedenou povinnost nesplnila.
153
Belgické království, Dánské království a Nizozemské království podporují argumentaci Komise.
2) Závěry Soudního dvora
i) K použitelnosti článku 10 autorizační směrnice
154
V rámci žalobního důvodu vycházejícího z porušení zásady proporcionality Komise tvrdí, že rozhodnut o zamítnutí a případně § 48 odst. 7 zákona o sdělovacích prostředcích jsou v rozporu se zásadou proporcionality, jak je vyjádřena nejen v článcích 5 a 7 autorizační směrnice, článku 9 rámcové směrnice a článku 4 směrnice o hospodářské soutěži, ale rovněž v článku 10 autorizační směrnice.
155
Jak bylo uvedeno v bodech 74 a 75 tohoto rozsudku, články 5 a 7 autorizační směrnice, článek 9 rámcové směrnice a článek 4 směrnice o hospodářské soutěži stanoví pravidla pro udělování práv na užívání rádiových frekvencí.
156
Článek 10 autorizační směrnice upravuje pravidla týkající se povinnosti členských států sledovat plnění podmínek a dohlížet na dodržování podmínek, které mohou být spojeny s právy na užívání rádiových frekvencí, a zejména opatření, která mohou členské státy přijmout k zajištění dodržování těchto podmínek.
157
Z analýzy provedené při přezkumu použitelnosti unijního předpisového rámce pro elektronické komunikace na sporná vnitrostátní opatření, a zejména z bodu 76 tohoto rozsudku přitom vyplývá, že § 48 odst. 7 zákona o sdělovacích prostředcích a rozhodnutí o zamítnutí představují uplatňování ustanovení tohoto předpisového rámce týkajících se udělování práv na užívání rádiových frekvencí.
158
Soulad rozhodnutí o zamítnutí a § 48 odst. 7 zákona o sdělovacích prostředcích je tedy třeba posuzovat pouze s ohledem na zásadu proporcionality, jak je vyjádřena v článcích 5 a 7 autorizační směrnice, v článku 9 rámcové směrnice a v článku 4 směrnice o hospodářské soutěži.
ii) Ke způsobu, jakým je třeba chápat § 48 odst. 7 písm. a) zákona o sdělovacích prostředcích
159
Jak vyplývá z bodů 137 až 139 tohoto rozsudku, žalobní důvod vycházející z porušení zásady proporcionality Maďarskem se opírá o argumentaci Komise založenou na dvou alternativních předpokladech. Podle prvního předpokladu přiznává § 48 odst. 7 zákona o sdělovacích prostředcích Radě pro sdělovací prostředky při přijímání rozhodnutí týkajících se žádostí o obnovení práva poskytovat mediální služby prostor pro posouzení závažnosti a opakovaného charakteru porušení, kterých se dotyčný poskytovatel dopustil, takže v rozporu se zásadou proporcionality je pouze rozhodnutí o zamítnutí, jelikož s ohledem na skutečnosti uvedené v bodě 136 tohoto rozsudku měla Rada pro sdělovací prostředky porušit tuto zásadu při uplatňování svého prostoru pro uvážení. Podle druhého předpokladu toto ustanovení Radě pro sdělovací prostředky takový prostor pro uvážení nepřiznává, takže uvedené ustanovení samo o sobě porušuje zmíněnou zásadu tím, že vede k přijetí rozhodnutí, která jsou s touto zásadou v rozporu.
160
S ohledem na skutečnosti uvedené ve spise předloženém Soudnímu dvoru je tedy třeba nejprve určit, jakým způsobem je třeba v maďarském právu chápat § 48 odst. 7 zákona o sdělovacích prostředcích.
161
Toto ustanovení stanoví, že právo na poskytování mediálních služeb nelze obnovit, zejména pokud byl dotyčný poskytovatel na základě pravomocného rozhodnutí Rady pro sdělovací prostředky shledán vinným z opakovaného nebo závažného porušení příslušné smlouvy nebo ustanovení zákona o svobodě tisku nebo zákona o sdělovacích prostředcích.
162
Podle § 187 odst. 5 zákona o sdělovacích prostředcích se za opakované porušení považuje, pokud porušovatel v průběhu období 365 dnů opakuje totéž protiprávní jednání – spadající pod stejný právní základ, stejné právní ustanovení a stejnou oblast – jako jednání zjištěné pravomocným správním rozhodnutím, s výjimkou méně závažných porušení.
163
Z vysvětlení poskytnutých Maďarskem v písemné části řízení vyplývá, že § 48 odst. 7 zákona o sdělovacích prostředcích je vykládán v tom smyslu, že při přijímání takových rozhodnutí týkajících se žádostí o obnovení práva poskytovat mediální služby, jako je rozhodnutí o zamítnutí, nemá Rada pro sdělovací prostředky žádný prostor pro posouzení závažnosti porušení, kterých se dopustil dotyčný poskytovatel, a opakovaného charakteru těchto porušení. Rada pro sdělovací prostředky pouze ověřuje, zda během doby platnosti práva, jehož obnovení je požadováno, přijala vůči tomuto poskytovateli pravomocné rozhodnutí konstatující, že došlo k závažnému nebo opakovanému porušení. V případě kladné odpovědi má být na základě tohoto ustanovení povinna obnovení tohoto práva odmítnout. Z těchto vysvětlení rovněž vyplývá, že je to právě při přijímání takových rozhodnutí týkajících se sankčních řízení, jako jsou rozhodnutí č. 354/2017 a č. 1224/2017, kdy Rada pro sdělovací prostředky posuzuje, a případně konstatuje, zda jsou porušení, kterých se dopustil dotyčný poskytovatel, závažná nebo opakovaná.
164
Dokumenty předložené účastníky řízení potvrzují, že § 48 odst. 7 zákona o sdělovacích prostředcích je vykládán a uplatňován ve smyslu uvedeném v předchozím bodě.
165
V první řadě totiž Rada pro sdělovací prostředky v rozhodnutí o zamítnutí pouze vyjmenovává pravomocná rozhodnutí přijatá v rámci sankčních řízení zahájených vůči společnosti Klubrádió a uvádí, že v rozhodnutí č. 1224/2017 konstatovala, že tato rozhlasová stanice porušila povinnost předávat údaje týkající se kvót pro vysílání a že toto porušení bylo opakované.
166
Z tabulky předložené Maďarskem během postupu před zahájením soudního řízení a přiložené k žalobě Komise, která se týká důvodů pro vydání rozhodnutí o zamítnutí obnovení práva poskytovat mediální služby Radou pro sdělovací prostředky (dále jen „tabulka důvodů odmítnutí“), dále vyplývá, že posouzení závažnosti nebo opakovaného charakteru porušení, kterých se dopustili dotyční poskytovatelé, se neprovádí v rozhodnutích o zamítnutí obnovení tohoto práva, ale v pravomocných rozhodnutích přijatých v rámci sankčních řízení.
167
Konečně rozhodnutí č. 265/18 (III.29) ze dne 27. března 2018, přijaté v rámci sankčního řízení zahájeného vůči rozhlasové stanici Kun-Média, připojené k replice Komise, potvrzuje, že Rada pro sdělovací prostředky posuzuje jak závažnost porušení, tak opakovaný či jednorázový charakter tohoto porušení, pokud z uvedeného posouzení vyplývá, že se nejedná o méně závažné porušení, právě při přijímání rozhodnutí v sankčních řízeních.
168
Vzhledem k neexistenci prostoru pro uvážení přiznaného Radě pro sdělovací prostředky zákonem o sdělovacích prostředcích je proto při zkoumání žalobního důvodu vycházejícího z porušení zásady proporcionality nutné ověřit opodstatněnost argumentace Komise týkající se porušení této zásady nikoli Radou pro sdělovací prostředky, ale v § 48 odst. 7 uvedeného zákona.
iii) K porušení zásady proporcionality v § 48 odst. 7 zákona o sdělovacích prostředcích
169
Jak vyplývá z čl. 9 odst. 1 rámcové směrnice, vzhledem k tomu, že rádiové frekvence jsou veřejným statkem závažného sociálního, kulturního a hospodářského významu, zajistí členské státy na svých územích účinnou správu těchto rádiových frekvencí pro služby elektronických komunikací v souladu s regulačními úkoly stanovenými v unijním předpisovém rámci pro elektronické komunikace a s ohledem na plnění cílů stanovených zejména v článku 8 této směrnice.
170
Podle čl. 4 bodu 2 směrnice o hospodářské soutěži, čl. 5 odst. 2 druhého pododstavce a čl. 7 odst. 3 autorizační směrnice, jakož i čl. 9 odst. 1 rámcové směrnice musí být práva na užívání rádiových frekvencí udělována na základě objektivních, transparentních, nediskriminačních a přiměřených kritérií (rozsudek ze dne 26. července 2017, Persidera, C‑112/16, EU:C:2017:597, bod 39 a citovaná judikatura). Tato kritéria, která, jak bylo uvedeno v bodě 75 tohoto rozsudku, jsou použitelná i při obnovování uvedených práv, musí být kromě toho použita s přihlédnutím k cílům uvedeným v článku 8 rámcové směrnice (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 26. července 2017, Europa Way a Persidera, C‑560/15, EU:C:2017:593, bod 72).
171
Z bodů 161 až 163 tohoto rozsudku vyplývá, že v důsledku § 48 odst. 7 zákona o sdělovacích prostředcích jsou někteří poskytovatelé, a sice poskytovatelé, u nichž Rada pro sdělovací prostředky konstatovala pravomocným rozhodnutím závažné nebo opakované porušení dotčené smlouvy o rozhlasovém vysílání nebo ustanovení zákona o svobodě tisku nebo zákona o sdělovacích prostředcích, automaticky zbaveni možnosti dosáhnout obnovení svého práva poskytovat mediální služby, které se týká rovněž využívání rádiové frekvence, jak bylo konstatováno v rámci analýzy použitelnosti unijního předpisového rámce pro elektronické komunikace na sporná vnitrostátní opatření.
172
Na § 48 odst. 7 zákona o sdělovacích prostředcích je tudíž třeba nahlížet tak, že přispívá k vymezení kritérií použitelných v maďarském právu na udělování práv na užívání rádiových frekvencí, takže musí splňovat požadavky stanovené v ustanoveních unijního práva uvedených v bodě 170 tohoto rozsudku, a zejména požadavek přiměřenosti takových kritérií.
173
V tomto ohledu je třeba poznamenat, že dodržování podmínek spojených s právy na užívání rádiových frekvencí je zásadní pro zajištění jejich účinného používání a správy. Důvod pro odmítnutí obnovení těchto práv vycházející z toho, že během doby jejich platnosti nebyly plněny povinnosti uložené dotyčnému poskytovateli, tedy může být považován za kritérium pro výběr uživatelů rádiových frekvencí ve vztahu k cíli spočívajícímu v podporování hospodářské soutěže prostřednictvím podpory účinného používání rádiových frekvencí a zajištění jejich účinné správy, který je uveden v čl. 8 odst. 2 písm. d) rámcové směrnice.
174
Jak však vyplývá z judikatury Soudního dvora, požadavek proporcionality připomenutý v bodě 170 tohoto rozsudku vyžaduje, aby kritéria pro udělení práv na užívání rádiových frekvencí byla způsobilá zaručit uskutečnění jimi sledovaného cíle a nepřekračovala meze toho, co je k jeho dosažení nezbytné (rozsudek ze dne 26. července 2017, Persidera, C‑112/16, EU:C:2017:597, bod 39 a citovaná judikatura).
175
I když je pravda, že zohlednění minulých porušení smlouvy nebo právní úpravy použitelné na užívání rádiových frekvencí při posuzování žádosti o obnovení práv na užívání rádiových frekvencí může přispět k cíli spočívajícímu v jejich účinném používání a správě, nic to nemění na tom, že možný dopad těchto porušení na uvedený cíl závisí na závažnosti těchto porušení. Aby bylo zajištěno, že zohlednění takových porušení nepřekročí meze toho, co je k dosažení uvedeného cíle nezbytné, musí existovat přiměřenost mezi závažností dříve spáchaného porušení a rozhodnutím přijatým ohledně obnovení uvedených práv na užívání.
176
V projednávané věci je třeba poznamenat, že § 48 odst. 7 zákona o sdělovacích prostředcích nestanoví, že existence předešlých porušení smlouvy o rozhlasovém vysílání, zákona o sdělovacích prostředcích nebo zákona o svobodě tisku představuje jedno z kritérií, která je třeba zohlednit při posuzování žádosti o obnovení práv na poskytování mediálních služeb, ale že takové obnovení je automaticky vyloučeno v případě provozovatelů, kteří se dopustili opakovaného porušení této smlouvy nebo těchto zákonů, takže jak uvedla Komise, v důsledku použití tohoto ustanovení je těmto poskytovatelům znemožněno pokračovat ve vysílání jejich obsahu na rádiové frekvenci.
177
Odmítnutí obnovení práva poskytovat mediální služby poskytovatele, který se dopustil opakovaného porušení, může být tudíž přiměřené pouze tehdy, je-li ověřeno, že s ohledem na závažnost tohoto porušení je takové odmítnutí nezbytné k zajištění dosažení cíle spočívajícího v účinném používání a správě rádiových frekvencí.
178
Takové ověření je tudíž třeba provádět při posuzování žádosti o obnovení práva poskytovat mediální služby případ od případu, zejména s přihlédnutím k povaze opakovaného porušení, kterého se dotyčný poskytovatel dopustil, a ke zvláštním okolnostem konkrétního případu, které mají vliv na určení závažnosti tohoto porušení a důsledků, které toto porušení má na přístup dotyčného poskytovatele k rádiovým frekvencím za účelem vysílání obsahu.
179
Je třeba dodat, jak vyplývá z předchozího bodu, že přezkum, který je Rada pro sdělovací prostředky povinna provést při posuzování žádostí o obnovení práva poskytovat mediální služby, se liší od přezkumu, který má provést v rámci sankčních řízení, v nichž musí pouze pro účely těchto řízení ověřit zejména přiměřenost mezi závažností příslušného porušení a sankcí, která má být za něj uložena.
180
Argument Maďarska, podle něhož by přiznání prostoru pro uvážení Radě pro sdělovací prostředky při posuzování žádostí o obnovení práva poskytovat mediální služby porušovalo zásady právního státu, právní jistoty a rovného zacházení z důvodu, že by Rada pro sdělovací prostředky měla znovu přezkoumávat závažnost nebo opakovaný charakter porušení, které byly konstatovány pravomocným rozhodnutím, je tedy neopodstatněný.
181
Ustanovení § 48 odst. 7 zákona o sdělovacích prostředcích proto tím, že ukládá Radě pro sdělovací prostředky povinnost automaticky a ve všech případech odmítnout obnovení práva poskytovat mediální služby, pokud se dotyčný poskytovatel dopustil opakovaného porušení, aniž jí poskytuje jakýkoli prostor pro uvážení, aby při přezkumu žádostí o obnovení tohoto práva ověřila, zda existuje přiměřenost mezi závažností dotčeného porušení a závažností důsledků, které má odmítnutí tohoto obnovení na přístup uvedeného poskytovatele k rádiovým frekvencím, porušuje požadavek vyplývající z čl. 4 bodu 2 směrnice o hospodářské soutěži, z čl. 5 odst. 2 druhého pododstavce a čl. 7 odst. 3 autorizační směrnice, jakož i z čl. 9 odst. 1 rámcové směrnice, podle kterého musí být obnovení práv na užívání rádiových frekvencí založeno na přiměřených kritériích.
182
Není nutné zkoumat argumenty Komise uvedené v bodě 136 tohoto rozsudku, avšak je třeba konstatovat, že rozhodnutí o zamítnutí je vzhledem k tomu, že bylo přijato na základě § 48 odst. 7 zákona o sdělovacích prostředcích, a tedy na základě vnitrostátního režimu udělování práv na užívání rádiových frekvencí, který nesplňuje požadavek přiměřenosti stanovený ustanoveními unijního práva uvedenými v předchozím bodě tohoto rozsudku, v rozporu i s tímto požadavkem.
183
Žalobní důvod vycházející z porušení zásady proporcionality, jak je vyjádřena v článcích 5 a 7 autorizační směrnice, v článku 4 směrnice o hospodářské soutěži a v článku 9 rámcové směrnice, je tedy opodstatněný.
b)
K žalobnímu důvodu vycházejícímu z porušení zásady zákazu diskriminace
1) Argumentace účastníků řízení
184
Komise tvrdí, že § 48 odst. 7 zákona o sdělovacích prostředcích, nebo přinejmenším způsob, jakým Rada pro sdělovací prostředky použila toto ustanovení ve vztahu ke společnosti Klubrádió, je v rozporu s články 5 a 7 autorizační směrnice, článkem 4 směrnice o hospodářské soutěži a článkem 9 rámcové směrnice, a zejména se zásadou zákazu diskriminace uvedenou v těchto článcích.
185
Komise odkazuje na údaje uvedené v tabulce důvodů odmítnutí, z níž vyplývá, že Rada pro sdělovací prostředky nikdy, s výjimkou případu společnosti Klubrádió, neodmítla obnovit právo poskytovat mediální služby výlučně z důvodu, že dotyčný poskytovatel nesplnil svou povinnost předávat údaje týkající se kvót pro vysílání.
186
Komise dále tvrdí, že některým rozhlasovým stanicím, a sice stanicím Inforádio, Rádió Smile a Kun-Média, bylo obnoveno jejich právo poskytovat mediální služby navzdory skutečnosti, že se dopustily porušení srovnatelných s těmi, kterých se dopustila společnost Klubrádió, či dokonce závažnějších.
187
Maďarsko tvrdí, že maďarská ustanovení zajišťují transparentnost, objektivitu a nediskriminační přístup tím, že stanoví objektivní kritéria, která se vztahují na všechny poskytovatele mediálních služeb pro účely obnovení jejich práva poskytovat mediální služby.
188
V této souvislosti Maďarsko zpochybňuje zejména tvrzení Komise, že s výjimkou společnosti Klubrádió Rada pro sdělovací prostředky nikdy neodmítla obnovit právo poskytovat mediální služby z pouhého důvodu, že dotyčný poskytovatel nesplnil povinnost předávat údaje týkající se kvót pro vysílání. Tabulka důvodů odmítnutí totiž ukazuje, že Rada pro sdělovací prostředky neobnovila právo poskytovat mediální služby společnosti Fehérvár Médiacentrum Kft z důvodu, že předtím v pravomocném rozhodnutí konstatovala, že tento poskytovatel uvedenou povinnost opakovaně nesplnil.
189
Pokud jde o rozhodnutí týkající se rozhlasových stanic Inforádió, Rádió Smile a Kun-Média, Maďarsko tvrdí, že skutkové okolnosti těchto rozhodnutí se liší od skutkových okolností týkajících se společnosti Klubrádió a že řízení, která vedla k přijetí uvedených rozhodnutí, probíhala v odlišném právním kontextu, takže nejsou srovnatelná s řízením, které proběhlo v rámci obnovení práva poskytovat mediální služby společnosti Klubrádió. Dále tvrdí, že jelikož Komise neupřesnila, zda provedla hodnocení všech rozhodnutí, která lze pro účely prokázání diskriminace zohlednit, nebo zda lze pro tyto účely zohlednit pouze rozhodnutí, která zmínila, představují rozhodnutí týkající se stanic Inforádió, Rádió Smile a Kun-Média pouze příklady. Vzhledem ke skutečnosti, že Komise ke své žalobě připojila pouze jedno z posledně uvedených rozhodnutí, a sice rozhodnutí týkající se stanice Kun-Média, Soudní dvůr nemůže ověřit, zda jsou dotčené situace srovnatelné. Komise tak v každém případě neprokázala, že rozhodovací praxe Rady pro sdělovací prostředky byla skutečně diskriminační.
190
Belgické království, Dánské království a Nizozemské království podporují argumentaci Komise.
2) Závěry Soudního dvora
191
Podle čl. 4 bodu 2 směrnice o hospodářské soutěži, čl. 5 odst. 2 druhého pododstavce a čl. 7 odst. 3 autorizační směrnice, jakož i podle čl. 9 odst. 1 rámcové směrnice musí kritéria pro udělení práv na užívání rádiových frekvencí splňovat zásadu zákazu diskriminace.
192
Podle ustálené judikatury Soudního dvora zásada rovného zacházení, jejímž zvláštním vyjádřením je zásada zákazu diskriminace, vyžaduje, aby se srovnatelnými situacemi nebylo zacházeno odlišně a s odlišnými situacemi stejně, není-li takové zacházení objektivně odůvodněno. Požadavek týkající se srovnatelnosti situací za účelem určení, zda došlo k porušení zásady rovného zacházení, musí být posuzován s ohledem na všechny prvky, které je charakterizují, a zejména ve světle předmětu a cíle aktu, který zavádí dotčené rozlišování, přičemž je třeba za tímto účelem zohlednit zásady a cíle oblasti, do níž tento akt spadá (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 26. července 2017, Europa Way a Persidera, C‑560/15, EU:C:2017:593, bod 69, jakož i citovaná judikatura].
193
V projednávané věci z tabulky důvodů odmítnutí vyplývá, že rozhodnutím č. 1203/2019 (X.8) odmítla Rada pro sdělovací prostředky obnovit právo společnosti Médiacentrum poskytovat mediální služby pouze z toho důvodu, že ve svém rozhodnutí č. 1115/2016 konstatovala, že v období od 23. do 31. května 2016 tento poskytovatel nesplnil povinnost předat údaje týkající se kvót pro vysílání a že toto porušení bylo opakované.
194
Rozhodnutí přijatá ve vztahu k rozhlasovým stanicím Inforádio, Radio Smile a Kun-Média byla mimoto přijata v odlišném právním a skutkovém kontextu, než byl kontext, který vedl k přijetí rozhodnutí o zamítnutí.
195
Jak tedy konstatoval generální advokát v bodě 65 svého stanoviska, důkazy předložené Komisí neumožňují prokázat, že rozhodnutí o zamítnutí vedlo k diskriminaci v neprospěch společnosti Klubrádió.
196
Žalobní důvod vycházející z porušení zásady zákazu diskriminace, jak se vyjádřen v článcích 5 a 7 autorizační směrnice, v článku 4 směrnice o hospodářské soutěži a v článku 9 rámcové směrnice, proto musí být zamítnut.
c)
K žalobnímu důvodu vycházejícímu z toho, že rozhodnutí o zamítnutí nebylo přijato ve stanovené lhůtě
1) Argumentace účastníků řízení
197
Komise uvádí, že řízení, které vedlo k přijetí rozhodnutí o zamítnutí, bylo zahájeno dne 8. listopadu 2019, kdy byla podána žádost společnosti Klubrádió o obnovení, a skončilo dne 8. září 2020, kdy bylo přijato rozhodnutí o zamítnutí, tj. trvalo deset měsíců.
198
Při přijímání rozhodnutí o zamítnutí tak Rada pro sdělovací prostředky podle Komise porušila čl. 5 odst. 3 autorizační směrnice, který stanoví lhůtu šesti týdnů pro přijetí rozhodnutí o udělení práv na užívání v případě rádiových frekvencí, které byly přiděleny službám elektronických komunikací pro využití v rámci národního plánu přidělení kmitočtových pásem, ledaže jsou tato práva udělena prostřednictvím konkurenčních nebo srovnávacích výběrových řízení, což podle Komise v případě rozhodnutí o zamítnutí neplatilo.
199
Kromě toho Rada pro sdělovací prostředky rovněž porušila zásadu řádné správy, jejímž vyjádřením je dodržování lhůt.
200
Maďarsko tvrdí, že řízení, které vedlo k přijetí rozhodnutí o zamítnutí, není řízením o přidělení rádiových frekvencí, ale řízením o obnovení práva poskytovat mediální služby. Žádné ustanovení unijního práva přitom nestanoví lhůtu pro obnovení tohoto práva.
201
Pro úplnost Maďarsko upřesňuje, že § 48 odst. 5 zákona o sdělovacích prostředcích stanoví přesné lhůty jak pro žádost o obnovení uvedeného práva, tak pro přijetí rozhodnutí o takové žádosti. Tyto lhůty umožňují zajistit nejen to, že uvedená rozhodnutí budou přijata včas, ale rovněž to, že nemůže nastat situace, kdy Rada pro sdělovací prostředky vyhoví této žádosti před uplynutím platnosti příslušné smlouvy o vysílání, přičemž následně bude konstatováno, že se dotyčný poskytovatel mediálních služeb dopustil porušení, které takové obnovení vylučuje.
202
Belgické království, Dánské království a Nizozemské království podporují argumentaci Komise.
2) Závěry Soudního dvora
203
Vzhledem k tomu, že se řízení, které vedlo k přijetí rozhodnutí o zamítnutí, týká, jak vyplývá z bodů 74 až 94 tohoto rozsudku, udělení práv na užívání rádiových frekvencí, je třeba konstatovat, že toto řízení podléhá ustanovením, která jsou součástí unijního předpisového rámce pro elektronické komunikace, mezi něž patří zejména ustanovení týkající se lhůt pro přijetí rozhodnutí o udělení těchto práv, a sice čl. 5 odst. 3 autorizační směrnice.
204
V souladu s tímto ustanovením mělo být rozhodnutí o zamítnutí přijato ve lhůtě šesti týdnů ode dne obdržení úplné žádosti společnosti Klubrádió o obnovení jejího práva poskytovat mediální služby.
205
Vzhledem k tomu, že jak bylo uvedeno v bodě 31 tohoto rozsudku, společnost Klubrádió podala tuto žádost dne 8. listopadu 2019 a rozhodnutí o zamítnutí bylo vydáno dne 8. září 2020, je nutno konstatovat, že toto rozhodnutí bylo přijato deset měsíců po podání uvedené žádosti, a tedy dlouho po uplynutí lhůty stanovené v čl. 5 odst. 3 autorizační směrnice.
206
S ohledem na smysl § 48 odst. 7 zákona o sdělovacích prostředcích a na způsob, jakým je toto ustanovení v Maďarsku uplatňováno, je třeba dodat, že při přijímání rozhodnutí o zamítnutí měla Rada pro sdělovací prostředky pouze ověřit, zda během doby platnosti smlouvy o rozhlasovém vysílání společnosti Klubrádió přijala vůči této rozhlasové stanici pravomocné rozhodnutí, kterým bylo konstatováno, že došlo k závažnému nebo opakovanému porušení. Za těchto podmínek neexistuje žádné rozumné vysvětlení, které by mohlo odůvodnit prodlení v délce přibližně osm a půl měsíce s přijetím rozhodnutí o zamítnutí.
207
V této souvislosti je třeba připomenout, jak již Soudní dvůr konstatoval, že pokud členský stát uplatňuje unijní právo, platí v rámci řízení vedeného příslušným vnitrostátním orgánem požadavky vyplývající ze zásady řádné správy jakožto obecné zásady unijního práva, zejména právo každého na to, aby jeho záležitosti byly řešeny v přiměřené lhůtě (rozsudek ze dne 6. března 2025, Obština Veliko Tarnovo a Obština Belovo, C‑471/23 a C‑477/23, EU:C:2025:155, bod 73, jakož i citovaná judikatura).
208
Rada pro sdělovací prostředky proto tím, že přijala rozhodnutí o zamítnutí dlouho po uplynutí lhůty šesti týdnů ode dne obdržení úplné žádosti společnosti Klubrádió o obnovení jejího práva poskytovat mediální služby, porušila čl. 5 odst. 3 autorizační směrnice a zásadu řádné správy.
d)
Závěr
209
S ohledem na výše uvedené úvahy je třeba žalobním důvodům týkajícím se § 48 odst. 7 zákona o sdělovacích prostředcích, jakož i rozhodnutí o zamítnutí částečně vyhovět a konstatovat, že Maďarsko nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají:
–
z článků 5 a 7 autorizační směrnice, článku 4 směrnice o hospodářské soutěži, článku 9 rámcové směrnice a ze zásady proporcionality, tím, že zaprvé Rada pro sdělovací prostředky přijala rozhodnutí o zamítnutí, kterým odmítla společnosti Klubrádió obnovit její práva na užívání rádiového spektra, zadruhé tím, že přijalo § 48 odst. 7 zákona o sdělovacích prostředcích, který automaticky vylučuje obnovení práv na užívání rádiového spektra týkajícího se rozhlasového vysílání v pásmu FM, pokud držitel opakovaně porušil svou povinnost předávat údaje týkající se kvót pro vysílání, a to i v případě, že se jedná o méně závažná, čistě formální porušení, která již byla sankcionována pokutami a následně plně napravena, jakož i zatřetí tím, že v důsledku toho bylo společnosti Klubrádió nepřiměřeným způsobem znemožněno pokračovat v její činnosti v oblasti vysílání, a
–
z čl. 5 odst. 3 autorizační směrnice a zásady řádné správy, tím, že přijalo rozhodnutí o zamítnutí dlouho po uplynutí lhůty šesti týdnů stanovené v tomto ustanovení.
2.
K žalobním důvodům týkajícím se sporného výběrového řízení a rozhodnutí o neplatnosti
210
Komise v podstatě tvrdí, že Maďarsko nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 5 odst. 2 autorizační směrnice a z článku 45 směrnice 2018/1972, jelikož ve sporném výběrovém řízení a v rozhodnutí o neplatnosti Rada pro sdělovací prostředky stanovila nepřiměřené podmínky pro udělení práv na užívání rádiového spektra, nestanovila předem kritéria pro udělení těchto práv, neuplatnila žádný prostor pro uvážení, který by jí umožnil posoudit závažnost a relevanci chyb, jimiž by mohly být případně stiženy přihlášky předložené uchazeči a které mohly vést k jejich vyloučení, a nezohlednila bezvýznamnost chyb, jimiž měla být stižena nabídka předložená společností Klubrádió.
211
Kromě toho Komise Maďarsku vytýká, že nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článků 8 a 9 rámcové směrnice, jakož i ze zásady řádné správy tím, že řízení pro účely přidělení frekvence 92,9 MHz nebylo uspořádáno ve lhůtě, která by umožnila přijmout rozhodnutí před uplynutím platnosti práv společnosti Klubrádió na užívání této rádiové frekvence.
a)
K žalobním důvodům vycházejícím z porušení zásad transparentnosti a proporcionality
1) Argumentace účastníků řízení
212
Komise tvrdí, že rozhodnutí o neplatnosti, které je založeno na třech důvodech, je v rozporu se zásadami transparentnosti a proporcionality uvedenými v čl. 5 odst. 2 autorizační směrnice a v článku 45 směrnice 2018/1972.
213
Pokud jde totiž o první důvod neplatnosti, Komise poukazuje na to, že podle sporného výběrového řízení byli uchazeči povinni připojit ke svým nabídkám formulář obsahující v bodě III.2 plánovanou týdenní programovou skladbu s upřesněním délky každého pořadu a uvádějící v bodě III.3 u každého pořadu jeho název, stručný popis a délku jeho trvání.
214
Z rozhodnutí o neplatnosti podle Komise vyplývá, že v týdenní programové skladbě uvedené v bodě III.2 formuláře předloženého společností Klubrádió byl uveden jednak pořad „Reggeli Gyors“, jehož vysílání bylo plánováno každý den v týdnu od 6:10 do 10:00 hodin, a jednak pořad nazvaný „Reggeli Gyors ismetlés“ v délce 55 minut, jehož vysílání bylo plánováno na víkend. Společnost Klubrádió však pro tento druhý pořad, který měl sestávat z výběru relevantních a zajímavých momentů z pořadů „Reggeli Gyors“ vysílaných během týdne, nevyplnila bod III.3 uvedeného formuláře.
215
Komise uvádí, že v rozhodnutí o neplatnosti Rada pro sdělovací prostředky konstatovala, že je-li pořad předmětem technického zásahu nebo pokud jsou některé části tohoto pořadu vystřiženy, výsledný pořad je novým „pořadem“ ve smyslu sporného výběrového řízení, a proto musí být popsán v bodě III.3 formuláře. Na základě bodu 1.11.10.3 oznámení o sporném výběrovém řízení, který vylučuje možnost doplnit takové prvky nabídek, které podléhají hodnocení, jako je programová skladba, si Rada pro sdělovací prostředky podle Komise nevyžádala si informace o pořadu „Reggeli Gyors ismétlés“ za účelem doplnění bodu III.3 formuláře předloženého společností Klubrádio.
216
Podle názoru Komise přitom vzhledem k tomu, že se pojem „repríza“ uvedený v oznámení o sporném výběrovém řízení vztahuje na opakované vysílání „zaznamenaného zvukového materiálu“, mohla mít společnost Klubrádió legitimně za to, že pořad „Reggeli Gyors ismétlés“ v rozsahu, v němž představuje opakované vysílání zvukového materiálu, a to zvolených výňatků z již odvysílaného pořadu, spadá pod tento pojem, a že tedy není třeba popisovat toto opakované vysílání v bodě III.3 formuláře.
217
Kromě toho i za předpokladu, že by pořad „Reggeli Gyors ismétlés“ nebylo možné považovat za reprízu, mohla Rada pro sdělovací prostředky podle Komise požádat společnost Klubrádió o doplnění chybějícího popisu. Komise uvádí, že nemožnost doplnit údaje týkající se programové skladby, která podle Rady pro sdělovací prostředky vyplývá z bodu 1.11.10.3 oznámení o sporném výběrovém řízení, porušuje zásadu proporcionality, jelikož taková nemožnost neumožňuje uchazečům opravit nepřesnosti, byť méně závažné a čistě formální povahy, ani rozptýlit pochybnosti Rady pro sdělovací prostředky.
218
Pokud jde o druhý důvod neplatnosti, z rozhodnutí o neplatnosti podle Komise vyplývá, že v týdenní programové skladbě uvedené v bodě III.2 formuláře předloženého společností Klubrádió byl uveden pořad nazvaný „Kovátsműhely“ v délce 45 minut, zatímco v bodě III.3 tohoto formuláře byla u tohoto pořadu uvedena délka 50 minut. Rada pro sdělovací prostředky konstatovala, že v souladu s bodem 1.11.10.3 oznámení o sporném výběrovém řízení nelze tuto nesrovnalost opravit.
219
Podle názoru Komise se uvedení těchto dvou odlišných délek jeví jako pouhá administrativní chyba, jejíž oprava by neměla žádný vliv na věcné prvky přihlášky společnosti Klubrádió. Zneplatnění přihlášky na základě takové chyby namísto toho, aby byl uchazeče požádán o upřesnění, je tak v rozporu se zásadou proporcionality.
220
Pokud jde o třetí důvod neplatnosti, který se týká podnikatelského a finančního plánu společnosti Klubrádió, ten podle Komise spočívá na konstatování Rady pro sdělovací prostředky, podle kterého společnost Klubrádió, jejíž vlastní kapitál byl v letech předcházejících datu podání její přihlášky záporný, nebyla schopna pokrýt své výdaje již svým čistým obratem.
221
Komise zdůrazňuje, že se Rada pro sdělovací prostředky nedovolávala porušení podmínek týkajících se finanční životaschopnosti uchazeče stanovených v bodě 1.8.2 oznámení o sporném výběrovém řízení, takže je nesporné, že společnost Klubrádió tyto podmínky splňovala.
222
Rozhodnutí o neplatnosti je podle Komise založeno na bodě 1.11.9.2 písm. c) oznámení o sporném výběrovém řízení, podle něhož je přihláška stižena věcnou neplatností, pokud nabídka z důvodu své neopodstatněnosti není způsobilá dosáhnout cílů stanovených zákonem o sdělovacích prostředcích nebo v uvedeném oznámení. Podle Rady pro sdělovací prostředky neumožňovala přihláška společnosti Klubrádió dosáhnout cíle uvedeného v bodě 1.2 zmíněného oznámení o výběrovém řízení, a sice zajištění stabilní a předvídatelné přítomnosti rozhlasové stanice na trhu sdělovacích prostředků, pokud jde o její fungování.
223
Podle názoru Komise Rada pro sdělovací prostředky tím, že přijala rozhodnutí o neplatnosti na základě důvodu uvedeného v bodě 220 tohoto rozsudku, zaprvé porušila požadavek transparentnosti stanovený v čl. 5 odst. 2 autorizační směrnice a v čl. 45 odst. 1 směrnice 2018/1972, neboť vycházela z kritérií pro posouzení obsahu přihlášek, která nebyla uvedena v oznámení o sporném výběrovém řízení. Podmínky pro přípustnost přihlášek totiž neodkazují na zvláštní požadavek finanční životaschopnosti vztahující se ke stavu vlastního kapitálu daného podniku.
224
Zadruhé bylo podle Komise odmítnutí přihlášky společnosti Klubrádió nepřiměřené, neboť bylo založeno na hypotetických argumentech. Rada pro sdělovací prostředky totiž měla za to, že stabilní fungování společnosti Klubrádió není zaručeno, neboť podle platných maďarských právních předpisů může být společnost se záporným vlastním kapitálem vymazána z moci úřední z obchodního rejstříku. Podle Komise přitom ztrátové fungování společnosti Klubrádió během pěti let předcházejících datu podání její přihlášky samo o sobě nevede k tomu, že by tento uchazeč nebyl v budoucnu finančně životaschopný, jelikož uvedený uchazeč nebyl nucen přerušit činnost a nebyl vymazán z obchodního rejstříku.
225
Komise dále uvádí, že Rada pro sdělovací prostředky nezohlednila opatření přijatá společností Klubrádió k nápravě stavu jejího vlastního kapitálu. V tomto ohledu Rada pro sdělovací prostředky odmítla systém úhrady nákladů společnosti Klubrádió vlastníkem této rozhlasové stanice a sponzory, přičemž tvrdila, že společnost Klubrádió nebyla v minulosti schopna pokrýt své provozní náklady svým vlastním čistým obratem.
226
Komise přitom poznamenává, že využívání sponzorů nebo externích podporovatelů (crowdfunding) je legitimním prostředkem financování sdělovacích prostředků. Podle ní tedy rozhodnutí o neplatnosti nesouvisí s deklarovaným veřejným cílem, není přiměřené a překračuje meze toho, co je k dosažení tohoto cíle nezbytné.
227
S ohledem na výše uvedené nelze dle tvrzení Komise kritérium, podle něhož měla společnost Klubrádió pokrýt své provozní náklady již svým čistým obratem, považovat za objektivní, transparentní a přiměřený požadavek z hlediska unijního práva.
228
Maďarsko na svou obranu uvádí, že pokud jde zaprvé o důvody neplatnosti týkající se pořadů „Reggeli Gyors ismétlés“ a „Kovátsműhely“, jsou jak zákon o sdělovacích prostředcích, tak sporné výběrové řízení založeny, za účelem zajištění spravedlivého a nediskriminačního charakteru výběrového řízení, na zásadě, podle níž lze dotčenou nabídku měnit, opravit nebo doplnit pouze tehdy, pokud se jedná o napravitelné nebo nepodstatné vady nebo pokud taková oprava neporušuje požadavek spravedlivého, transparentního a nediskriminačního řízení. V této souvislosti Maďarsko odkazuje na ustanovení zákona o sdělovacích prostředcích a pravidla sporného výběrového řízení, která upřesňují vady nebo nedostatky, které nelze opravit po datu podání přihlášky, a které mají za následek neplatnost dotčené nabídky, mezi něž patří nesrovnalosti zjištěné ve vztahu k výše uvedeným pořadům.
229
Maďarsko je toho názoru, že připustit v případě předem závazně vymezené vady vedoucí k neplatnosti dotyčné nabídky, že Rada pro sdělovací prostředky může v závislosti na povaze vady a na základě vlastního subjektivního posouzení rozhodovat, zda je třeba uplatnit právní důsledky neplatnosti, by bylo v rozporu se zásadami právního státu a právní jistoty, jakož i s požadavkem transparentního, objektivního a nediskriminačního posouzení.
230
Maďarsko kromě toho zpochybňuje argumentaci Komise, podle níž byly vady týkající se pořadů „Reggeli Gyors ismetlés“ a „Kovátsműhely“ nevýznamné, jakož i formální a administrativní povahy.
231
Pokud jde totiž o pořad „Reggeli Gyors ismétlés“, společnost Klubrádió nesplnila podmínku platnosti uvedenou v bodě 2.5.5.2 oznámení o sporném výběrovém řízení, která stanovila povinnost popsat všechny pořady uvedené v týdenní programové skladbě. V tomto ohledu Maďarsko zdůrazňuje, že uvedený pořad musí být považován nikoli za reprízu pořadu „Reggeli Gyors“, ale za odlišný pořad ve smyslu sporného vývěrového řízení, jelikož mezi oběma pořady existuje rozdíl v celkové délce 825 minut a v případě pouhé reprízy musí být opakovaně vysílaný pořad zcela totožný s původním pořadem. Vzhledem k tomu, že chybí jakékoli podrobnosti o pořadu, který nelze považovat za „reprízu“, brání dotyčná nabídka věcnému posouzení, neboť neumožňuje ověřit dodržení závazků v oblasti kvót pro vysílání.
232
Pokud jde dále o pořad „Kovátsműhely“, podle Maďarska představuje rozdíl v délce uvedené v bodech III.2 a III.3 formuláře předloženého společností Klubrádió nepřekonatelný rozpor, který znemožňuje sladit uvedený bod III.2 obsahující týdenní programovou skladbu a bod III.3 týkající se popisu tohoto pořadu. Nabídka předložená společností Klubrádió tak nesplňuje podmínku platnosti uvedenou v bodě 2.5.5.6 oznámení o sporném výběrovém řízení. Oprava délky pořadů by nutně vedla ke změně základních závazků a prohlášení uvedených v nabídce předložené společností Klubrádió, což by bylo v rozporu se sporným výběrovým řízením.
233
Zadruhé, pokud jde o důvod neplatnosti týkající se podnikatelského a finančního plánu společnosti Klubrádió, Maďarsko zaprvé zdůrazňuje, že formální a věcné požadavky, kterým nabídky podléhají, jsou stanoveny jak v zákoně o sdělovacích prostředcích, tak v oznámeních o příslušných výběrových řízeních, v projednávané věci v bodech 1.11.7 a 1.11.9.2 oznámení o sporném výběrovém řízení.
234
Podle Maďarska vyžaduje posouzení věcné platnosti nabídky provedení komplexní analýzy obsahu této nabídky jako celku, v jejímž rámci musí Rada pro sdělovací prostředky v souladu s § 59 zákona o sdělovacích prostředcích zejména ověřit, zda uvedená nabídka umožňuje zajistit dosažení cíle veřejného zájmu sledovaného dotčeným výběrovým řízením, v projednávané věci zajistit stabilní a předvídatelnou přítomnost rozhlasové stanice na trhu sdělovacích prostředků, pokud jde o její fungování.
235
Prezentace finanční a hospodářské situace uchazeče a předložení jeho finančního, hospodářského a výhledového plánu jsou přitom požadavky, které za tímto účelem ukládá sporné výběrové řízení. Nelze tak připustit, že důvod neplatnosti týkající se podnikatelského a finančního plánu společnosti Klubrádió a kritéria pro posouzení tohoto důvodu nejsou transparentní.
236
Zadruhé tvrzení Komise, podle něhož Rada pro sdělovací prostředky zohlednila kritéria pro posouzení, která nebyla uvedena v oznámení o sporném výběrovém řízení, je podle Maďarska zcela neopodstatněné, jelikož oznámení o tomto výběrovém řízení, které doslovně přebírá ustanovení zákona o sdělovacích prostředcích, uvádí kritéria pro posouzení nabídek, pravidla týkající se jejich věcné neplatnosti, kritéria způsobilosti stanovená pro nabídky, podmínky pro ověření jejich formální neplatnosti, požadavky týkající se podnikatelského plánu a finančního plánu, jakož i požadavky na prohlášení uchazečů v bodech 1.11.6, 1.11.9, 2.1.4 až 2.1.6, 2.2, 2.5.4 a 2.5.8.
237
Zatřetí podle Maďarska Komise nesprávně tvrdí, že posouzení provedená Radou pro sdělovací prostředky v rozhodnutí o neplatnosti, pokud jde o finanční situaci společnosti Klubrádió, jsou nepřiměřená.
238
Maďarsko nejprve upřesňuje, že na rozdíl od toho, co tvrdí Komise, Rada pro sdělovací prostředky prohlásila nabídku této rozhlasové stanice za neplatnou nikoli proto, že stav vlastního kapitálu společnosti Klubrádió byl již několik let záporný, ale proto, že by tento záporný stav vlastního kapitálu nutně ovlivňoval budoucí stabilitu uvedené rozhlasové stanice. Prohlášení obsažená v nabídce týkající se nápravy této situace jsou mimoto protichůdná a rozporuplná a žádný z přijatých závazků nebyl dodržen.
239
Dále Maďarsko tvrdí, že není nepřiměřené požadovat, aby rozhlasová stanice, která získá oprávnění k poskytování mediálních služeb, byla hospodářsky životaschopná, neboť existuje základní veřejný zájem na tom, aby uvedená rozhlasová stanice, která bezplatně a po dobu deseti let užívá výlučnou frekvenci náležející státu, byla stabilní a předvídatelná, pokud jde o její fungování.
240
Rozhlasová stanice, která nesplňuje nejzákladnější zákonné požadavky, pokud jde o formu a řízení společnosti, přitom nesplňuje podmínky stability a předvídatelnosti, které jí umožňují dosáhnout cílů sledovaných sporným výběrovým řízením, neboť dlouhodobé nespolehlivé řízení společnosti by mělo zjevné dopady na budoucí provoz této rozhlasové stanice nebo přinejmenším potenciální dopady na tento provoz, na pokračování činnosti uvedené rozhlasové stanice a na její kontinuitu (going concern). Podle Maďarska tomu tak bylo v případě společnosti Klubrádio, jelikož zjevně protiprávní povaha stavu jejího vlastního kapitálu mohla vést k její nucené likvidaci, a případně k jejímu výmazu z úřední povinnosti z obchodního rejstříku.
241
Kromě toho stav vlastního kapitálu není podle Maďarska otázkou subjektivního posouzení, ale objektivní otázkou, u níž lze prokázat, že společnost Klubrádió po několik let vědomě porušovala zákon, což jde k tíží této společnosti, jak dokládá prohlášení o auditu připojené k roční účetní závěrce společnosti Klubrádió. Podnikatelský plán, finanční plán a rozvaha, které byla tato rozhlasová stanice povinna podle oznámení o sporném výběrovém řízení předložit, však neprokazují, že společnost Klubrádió tuto situaci v přiměřené lhůtě napravila.
242
Maďarsko konečně uvádí, že tvrzení Komise, podle něhož vlastníci společnosti Klubrádió přijali vhodná opatření k nápravě záporného stavu vlastního kapitálu této rozhlasové stanice, není opodstatněné. Prohlášení týkající se vlastního kapitálu, financování a vymáhání pohledávek učiněná fyzickou osobou, která jednala jménem uvedené rozhlasové stanice, jsou totiž rozporuplná, hypotetická a podmíněná, takže nesplňují právní požadavky a hodnotící kritéria definované v pravidlech sporného výběrového řízení.
243
Belgické království, Dánské království a Nizozemské království podporují argumentaci Komise.
2) Závěry Soudního dvora
244
Je třeba připomenout, že podle čl. 5 odst. 2 druhého pododstavce autorizační směrnice se práva na užívání rádiových frekvencí udělují prostřednictvím otevřených, objektivních, transparentních, nediskriminačních a přiměřených postupů a v souladu s článkem 9 rámcové směrnice. Tento čl. 9 odst. 1, který, jak bylo uvedeno v bodě 103 tohoto rozsudku, odpovídá článku 45 odst. 1 směrnice 2018/1972, rovněž stanoví, že uvedená práva se přidělují na základě objektivních, transparentních, nediskriminačních a přiměřených kritérií.
245
Je třeba rovněž připomenout, že zásada proporcionality vyžaduje, aby pravidla stanovená členskými státy nebo veřejnými zadavateli v rámci provádění těchto ustanovení nepřekračovala meze toho, co je nezbytné pro dosažení cílů sledovaných směrnicemi, jejichž jsou součástí (obdobně viz rozsudek ze dne 26. září 2024, Luxone a Sofein, C‑403/23 a C‑404/23, EU:C:2024:805, bod 55, jakož i citovaná judikatura).
246
Kromě toho zásada rovného zacházení přiznává v rámci výběrového řízení uchazečům tytéž příležitosti při formulaci znění jejich nabídek, což předpokládá, že tyto nabídky podléhají stejným podmínkám pro všechny uchazeče. Cílem povinnosti transparentnosti, která je jejím přímým důsledkem, je vyloučit riziko protežování a svévole ze strany orgánu veřejné moci. Tato povinnost vyžaduje, aby všechny podmínky a způsoby postupu vedoucího k zadání zakázky byly ve výběrovém řízení formulovány jasně, přesně a jednoznačně tak, aby zaprvé všichni přiměřeně informovaní uchazeči, kteří postupují s běžnou řádnou péčí, mohli pochopit jejich přesný význam a vykládat je stejným způsobem a zadruhé aby byl příslušný orgán schopen účinně ověřit, zda nabídky, které jsou mu předloženy, splňují kritéria upravující udělení takových práv (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 26. září 2024, Luxone a Sofein, C‑403/23 a C‑404/23, EU:C:2024:805, bod 56, jakož i citovaná judikatura).
247
Konečně zásady transparentnosti a rovného zacházení, kterými se řídí řízení o udělení práv na užívání rádiových frekvencí, vyžadují, aby hmotněprávní a procesněprávní podmínky týkající se účasti v takových řízeních byly předem jasně vymezeny a zveřejněny, zejména povinnosti uložené uchazečům, aby tito uchazeči mohli přesně znát omezení dotčeného řízení a ujistit se o skutečnosti, že stejné požadavky platí pro všechny soutěžitele (obdobně viz rozsudek ze dne 26. září 2024, Luxone a Sofein, C‑403/23 a C‑404/23, EU:C:2024:805, bod 57, jakož i citovaná judikatura).
248
Právě ve světle této judikatury je třeba ověřit, zda, jak tvrdí Komise, jsou tři důvody neplatnosti, na jejichž základě byla přihláška společnosti Klubrádió zamítnuta, v rozporu se zásadami proporcionality a transparentnosti ve smyslu uvedeném Komisí, takže jak rozhodnutí o neplatnosti, tak případně pravidla sporného výběrového řízení, která sloužila jako základ pro jeho přijetí, jsou rovněž v rozporu s těmito zásadami.
i) K důvodům neplatnosti týkajícím se pořadů „Reggeli Gyors ismetlés“ a „Kovátsműhely“
249
Jak vyplývá ze znění bodu 1.11.10.3 oznámení o sporném výběrovém řízení a z rozhodnutí o neplatnosti, které jsou připojeny k žalobě Komise, u prvků nabídky, které jsou předmětem hodnocení, nejsou přípustné žádné opravy. Mezi tyto prvky patří podle bodu 1.12.2.1 uvedeného oznámení o výběrovém řízení programová skladba uchazeče, jak je popsána v bodech III.2 a III.3 formuláře předloženého uchazečem.
250
V případě, že by uchazeč učinil v souvislosti s uvedenými prvky minimální chyby, jejichž oprava by neměla žádný vliv na věcné náležitosti jeho přihlášky, a tudíž by neporušila požadavek spravedlivého a nediskriminačního hodnocení uchazečů, jeví se skutečnost, že Rada pro sdělovací prostředky nemůže na základě pravidel sporného výběrového řízení vyzvat dotyčného uchazeče k opravě takových chyb, jako nepřiměřená.
251
V projednávané věci je nesporné, že body III.2 a III.3 formuláře předloženého společností Klubrádió obsahovaly dvě nesrovnalosti, pokud jde o pořady „Reggeli Gyors ismétlés“ a „Kovátsműhely“.
252
Pokud jde zaprvé o pořad „Reggeli Gyors ismétlés“, zjištěná nesrovnalost vyplývala ze skutečnosti, že společnost Klubrádió, která měla za to, že tento pořad představoval „reprízu“ pořadu „Reggeli Gyors“ ve smyslu sporného výběrového řízení, nevyplnila pro prvně zmíněný pořad bod III.3 formuláře, v němž měl být uveden zejména jeho popis a doba trvání. Rada pro sdělovací prostředky poté, co v podstatě konstatovala, že pořad „Reggeli Gyors ismétlés“ nelze považovat za „reprízu“ pořadu „Reggeli Gyors“, ve smyslu sporného výběrového řízení, že tedy měl být popsán v bodě III.3 uvedeného formuláře a že absence takového popisu v rozsahu, v němž se týkala jednoho z vyhodnocovaných prvků uvedených v bodě 1.12.2.1 oznámení o tomto výběrovém řízení, nemohla být podle ustanovení bodu 1.11.10.3 oznámení o uvedeném výběrovém řízení opravena nebo napravena, dospěla k závěru, že v důsledku této nesrovnalosti byla nabídka společnosti Klubrádió neplatná.
253
Je přitom třeba poznamenat, že jak vyplývá z rozhodnutí o neplatnosti, v souladu s pravidly sporného výběrového řízení je pojem „repríza“ definován jako „zaznamenaný zvukový materiál, dříve odvysílaný v rámci pořadu, který může být opakovaně vysílán bez zvláštního technického zásahu“, zatímco pojem „pořad“ je definován jako „sled zvuků nebo pohyblivých či statických obrazů, kombinovaných či nekombinovaných se zvukem, který bez ohledu na svou délku představuje samostatnou jednotku v programu nebo katalogu sestaveném poskytovatelem mediálních služeb“.
254
S ohledem na uvedené definice a vzhledem k tomu, že v oznámení o sporném výběrovém řízení nejsou uvedena žádná jiná pravidla pro výklad těchto pojmů, nelze mít za to, že výklad pojmu „repríza“ zastávaný Radou pro sdělovací prostředky, podle kterého je pořad považován za reprízu, je-li opětovně vysílán v plném rozsahu a v celé své délce bez zvláštního technického zásahu, jasně, přesně a jednoznačně vyplývá z oznámení o tomto výběrovém řízení, takže všichni přiměřeně informovaní uchazeči, kteří postupují s běžnou řádnou péčí, měli tento pojem takovým způsobem vykládat.
255
Naopak s ohledem na skutečnost, že uvedený pojem se zakládá na vysílání nikoli předchozího „pořadu“, ale „nahraného zvukového materiálu“, který byl dříve vysílán „v rámci pořadu“, jak tvrdila Komise, mohla společnost Klubrádió důvodně předpokládat, že pořad „Reggeli Gyors ismétlés“, který spočíval ve vysílání úryvků z dříve odvysílaného pořadu, a sice „Reggeli Gyors“, představoval „reprízu“ posledně uvedeného pořadu ve smyslu sporného výběrového řízení. Za těchto podmínek je okolnost, které se dovolává Maďarsko, že mezi oběma pořady byl celkový rozdíl v délce 825 minut, irelevantní.
256
Pokud jde zadruhé o pořad „Kovátsműhely“, nesrovnalost, kterou byly stiženy body III.2 a III.3 formuláře předloženého společností Klubrádió, vyplývala ze skutečnosti, že zatímco do programové skladby uvedené v bodě III.2 tohoto formuláře zapsala uvedená rozhlasová stanice tento pořad, přičemž uvedla, že vysílání je plánováno na neděli mezi 17:05 a 17:50 hodin, takže podle tohoto bodu činila délka uvedeného pořadu 45 minut, délka uvedená pro stejný pořad v bodě III.3 zmíněného formuláře byla naproti tomu 50 minut.
257
Je však třeba zohlednit skutečnost, jak uvedla Rada pro sdělovací prostředky v rozhodnutí o neplatnosti, že se společnost Klubrádió nedopustila žádného pochybení, pokud jde o ostatní pořady uvedené v bodech III.2 a III.3 formuláře předloženého touto rozhlasovou stanicí, zejména pokud jde o jejich délku. Rozdíl pěti minut týkající se délky pořadu „Kovátsműhely“, který vyplývá z těchto bodů, tak podle všeho nemá žádný vliv na ostatní pořady uvedené v programové skladbě předložené společností Klubrádió.
258
Je tedy třeba mít za to, že lze takový rozdíl připodobnit chybě v psaní, a může tudíž spadat pod napravitelné a nepodstatné chyby uvedené v bodě 228 tohoto rozsudku.
259
V důsledku toho je třeba s ohledem na posouzení uvedené v bodě 250 tohoto rozsudku konstatovat, že nesrovnalosti týkající se pořadů „Reggeli Gyors ismétlés“ a „Kovátsműhely“ mělo být možné opravit.
260
Za těchto podmínek je rozhodnutí o neplatnosti, kterým byla na základě pravidel sporného výběrového řízení vylučujících jakoukoli možnost opravy nabídek shledána nabídka společnosti Klubrádió z důvodu uvedených nesrovnalostí neplatnou, nepřiměřené.
ii) K důvodu neplatnosti týkajícímu se podnikatelského a finančního plánu společnosti Klubrádió
261
Je třeba poznamenat, že jak vyplývá z rozhodnutí o neplatnosti, důvod neplatnosti týkající se podnikatelského a finančního plánu společnosti Klubrádió je založen na záporném vlastním kapitálu této rozhlasové stanice v období pěti let před datem podání její přihlášky, jakož i na nemožnosti pokrývat své výdaje již svým čistým obratem. S ohledem na tyto skutečnosti, zjištěné zejména na základě údajů z ročních účetních závěrek společnosti Klubrádió týkajících se účetních období předcházejících roku, v němž tato rozhlasová stanice předložila svou nabídku, měla Rada pro sdělovací prostředky za to, že tato nabídka nebyla s ohledem na její „neopodstatněnost“ schopna dosáhnout cíle stanoveného v bodě 1.2 oznámení o sporném výběrovém řízení, a sice zajistit stabilní a předvídatelnou přítomnost rozhlasové stanice na trhu sdělovacích prostředků, pokud jde o její fungování. Rada pro sdělovací prostředky proto dospěla k závěru, že nabídka předložená společností Klubrádió je věcně neplatná podle § 59 odst. 3 písm. c) zákona o sdělovacích prostředcích a bodu 1.11.9.2 písm. c) oznámení o sporném výběrovém řízení, podle něhož „nabídka je věcně neplatná […], pokud z důvodu své neopodstatněnosti není způsobilá k dosažení cílů stanovených v zákoně o sdělovacích prostředcích a v oznámení o výběrovém řízení“.
262
Je třeba poznamenat, že jak stav vlastního kapitálu, tak údaje týkající se čistého obratu představují prvky související s finanční životaschopností podniku.
263
V tomto ohledu je nutné zdůraznit, že je pravda, že oznámení o sporném výběrovém řízení obsahovalo v bodě 1.8.2 pravidla týkající se podmínek finanční životaschopnosti uchazečů, jejichž nedodržení v kterékoli fázi tohoto výběrového řízení mělo za následek neplatnost nabídky podle bodu 1.11.7 písm. a) uvedeného oznámení o výběrovém řízení.
264
Tento bod 1.8.2 však ukládal uchazečům, aby zaprvé neměli žádné dluhy po lhůtě splatnosti delší než 60 dnů na celních poplatcích nebo příspěvcích na sociální zabezpečení, žádné daňové dluhy po lhůtě splatnosti uvedené v záznamech ústřední daňové správy ani žádné splatné závazky vůči specializovanému státnímu fondu, zadruhé nebyli předmětem konkurzního řízení, likvidace ani jiného řízení směřujícího k jejich zrušení, zatřetí v posledních pěti letech předcházejících zveřejnění oznámení o výběrovém řízení vůči nim nesmělo být vydáno pravomocné správní rozhodnutí konstatující závažné porušení smlouvy o rozhlasovém vysílání, ani nesmělo dojít k jejímu ukončení Radou pro sdělovací prostředky a začtvrté neměli žádné splatné dluhy vůči Radě pro sdělovací prostředky.
265
Je tedy třeba konstatovat, že mezi podmínkami týkajícími se finanční životaschopnosti, které byly v oznámení o sporném výběrovém řízení těmto uchazečům stanoveny, nebyl uveden žádný požadavek týkající se stavu vlastního kapitálu uchazečů nebo nutnosti pokrývat své výdaje již svým čistým obratem.
266
Je pravda, jak tvrdilo Maďarsko, že toto oznámení o výběrovém řízení ukládalo uchazečům povinnost předložit podnikatelský a finanční plán na období do 31. prosince 2024, uvádějící skutečnosti obsažené v bodě 2.5.4 oznámení o zmíněném výběrovém řízení. Z těchto skutečností však nijak nevyplývá, že součástí tohoto plánu měly být kladný vlastní kapitál v letech předcházejících datu podání nabídek a čistý obrat, který sám o sobě umožňoval pokrýt výdaje během těchto let, jinak by byla dotčená nabídka neplatná.
267
Pokud jde ostatně o finanční a historické údaje, které měly být podle bodu 2.5.4.3.5 oznámení o sporném výběrovém řízení poskytnuty v rámci podnikatelského a finančního plánu, byli uchazeči povinni předložit pouze svou „poslední účetní závěrku (rozvaha, výkaz zisků a ztrát a přílohy […])“, a sice v konečném důsledku, jak vyplývá z výkladu tohoto bodu jako celku, roční účetní závěrku za účetní období předcházející období, v němž byla dotčená nabídka předložena.
268
Za těchto podmínek, jak uvedl generální advokát v bodě 79 svého stanoviska, použití kritéria týkajícího se finanční životaschopnosti uchazečů jako důvodu neplatnosti vycházejícího z nezpůsobilosti uchazeče dosáhnout cíle sledovaného sporným výběrovým řízením, ačkoli uvedené kritérium není součástí kritérií týkajících se této životaschopnosti stanovených v oznámení o výběrovém řízení a nelze jej rozumně odvodit z žádného jím stanoveného pravidla, nesplňuje požadavky týkající se zásady transparentnosti, jak jsou upřesněny judikaturou citovanou v bodech 246 a 247 tohoto rozsudku.
269
Bez ohledu na výše uvedené by za podmínek, kdy není zpochybněna životaschopnost dotyčného subjektu, bylo dále přijetí pravidla umožňujícího Radě pro sdělovací prostředky konstatovat neplatnost nabídky uchazeče z důvodu jeho záporného vlastního kapitálu a nemožnosti pokrývat své výdaje již svým čistým obratem v rozporu se zásadou proporcionality. S ohledem na rozmanitost možných zdrojů financování rozhlasové stanice totiž toto pravidlo překračuje meze toho, co je nezbytné k zajištění stabilní a předvídatelné přítomnosti rozhlasové stanice na trhu sdělovacích prostředků, pokud jde o její fungování.
270
S ohledem na skutečnost, že společnost Klubrádió působí v oblasti elektronických komunikací, že od roku 1999 vysílala svůj obsah na rádiových frekvencích a že navzdory zápornému vlastním kapitálu této rozhlasové stanice, který byl konstatován v rozhodnutí o neplatnosti, nebyla zmíněná stanice nikdy nucena přerušit svou činnost, nelze mít v projednávané věci důvodně za to, že odmítnutí nabídky předložené společností Klubrádió z důvodu jejího záporného vlastního kapitálu bylo nezbytné k zajištění stabilní a předvídatelné přítomnosti rozhlasové stanice na trhu sdělovacích prostředků, pokud jde o její fungování.
271
V této souvislosti nelze přijmout argumentaci Maďarska, podle které stav vlastního kapitálu společnosti Klubrádió neumožňuje dosáhnout uvedeného cíle, jelikož tento stav mohl vést k nucené likvidaci této rozhlasové stanice, a případně k jejímu výmazu z obchodního rejstříku z úřední povinnosti.
272
Nejen že ke dni podání její nabídky ani ke dni přezkumu její přihlášky nebyla vůči uvedené rozhlasové stanici vedena taková řízení o likvidaci nebo o výmazu, která by vedla k neplatnosti její nabídky, jak bylo ostatně uvedeno v bodech 263 a 264 tohoto rozsudku, ale ani po těchto datech nebyla společnost Klubrádió předmětem takových řízení a nadále pokračuje ve své činnosti.
273
Nelze mít ani důvodně za to, že skutečnost, že společnost Klubrádió nebyla schopna pokrývat své výdaje již svým čistým obratem a musela využít sponzorství a dotací, bránila dosažení cíle uvedeného v bodě 1.2 oznámení o sporném výběrovém řízení a připomenutého zejména v bodech 261 a 270 tohoto rozsudku. Jak uvedla Komise, aniž jí Maďarsko oponovalo, obchodní model společnosti Klubrádio byl založen na takových způsobech financování, které jí v minulosti umožnily kompenzovat ztrátovou finanční situaci, aniž jí tato okolnost bránila v tom, aby stabilním způsobem vykonávala svou činnost a dodržovala podmínky spojené s právy na užívání rádiových frekvencí, kterým podléhala.
274
Aniž by bylo nutné zkoumat ostatní argumenty Komise, mezi něž patří zejména argument týkající se údajné svévolné povahy dotčeného důvodu neplatnosti a rozhodnutí o neplatnosti ve světle rozhodnutí přijatých v minulosti ve vztahu k jiným uchazečům, je tedy třeba konstatovat, že sporné oznámení o výběrovém řízení v rozsahu, v němž umožňuje Radě pro sdělovací prostředky konstatovat na základě svého bodu 1.11.9.2 písm. c) neplatnost nabídky uchazeče z důvodu jeho záporného vlastního kapitálu a nemožnosti krýt své výdaje již svým čistým obratem, je v rozporu se zásadami transparentnosti a proporcionality. Totéž platí pro rozhodnutí o neplatnosti, zejména s ohledem na výše uvedené skutečnosti týkající se situace společnosti Klubrádió.
275
Ze všech výše uvedených úvah vyplývá, že žalobní důvod vycházející z porušení zásad transparentnosti a proporcionality, jak jsou vyjádřeny v čl. 5 odst. 2 autorizační směrnice a v čl. 45 odst. 1 směrnice 2018/1972, je opodstatněný.
b)
K žalobnímu důvodu vycházejícímu ze skutečnosti, že rozhodnutí o neplatnosti nebylo přijato včas
1) Argumentace účastníků řízení
276
Komise poukazuje na to, že jelikož rozhodnutí o zamítnutí bylo přijato dne 8. září 2020 po skončení desetiměsíčního řízení, což je v rozporu s čl. 5 odst. 3 autorizační směrnice, vyhlásila Rada pro sdělovací prostředky sporné výběrové řízení až dne 4. listopadu 2020, čímž ponechala málo času na ukončení tohoto výběrového řízení před datem 14. února 2021, kdy uplynula platnost smlouvy o rozhlasové vysílání společnosti Klubrádió. S ohledem na skutečnost, že podle bodu 1.11.3.1 oznámení o sporném výběrovém řízení činí lhůta pro podání nabídek 40 dnů ode dne zveřejnění oznámení o tomto výběrovém řízení, takže uvedená lhůta uplynula dne 14. prosince 2020, tak měla Rada pro sdělovací prostředky k dispozici pouze dva měsíce na posouzení nabídek a uzavření nové smlouvy o vysílání. Rozhodnutím o neplatnosti ze dne 10. března 2021 prohlásila nakonec Rada pro sdělovací prostředky výběrové řízení za neúspěšné a dne 30. března 2021 uzavřela dočasnou správní smlouvu na užívání frekvence 92,9 MHz v období od 3. května do 29. října 2021.
277
Komise je toho názoru, že Rada pro sdělovací prostředky tímto postupem nezajistila účinnou správu frekvencí, čímž porušila čl. 8 odst. 2 písm. d) rámcové směrnice, ani nepodpořila účinné využívání rádiového spektra, což je v rozporu s čl. 9 odst. 1 této směrnice. Kromě toho uvádí, že Rada pro sdělovací prostředky nezajistila ani právo společnosti Klubrádió na spravedlivý a rychlý proces v souladu s obecnou zásadou řádné správy. Rada pro sdělovací prostředky navíc nereagovala na potřeby zdravotně postižených uživatelů, starších uživatelů a uživatelů se zvláštními sociálními potřebami, jak vyžaduje čl. 8 odst. 2 písm. a) uvedené směrnice, jelikož koncoví uživatelé, kteří patří do těchto kategorií, byli pravděpodobněji než jiní závislí na pozemním vysílání pořadů společnosti Klubrádió, a mohli se potýkat se zvláštními obtížemi při přechodu na internetový poslech těchto pořadů.
278
Maďarsko na svou obranu nejprve tvrdí, že i za předpokladu, že by sporné výběrové řízení spadalo do unijního předpisového rámce pro elektronické komunikace, není argumentace Komise opodstatněná, neboť lhůta šesti týdnů stanovená v čl. 5 odst. 3 autorizační směrnice může být podle čl. 7 odst. 4 této směrnice prodloužena až na osm měsíců v rámci konkurenčních nebo srovnávacích výběrových řízení.
279
Maďarsko dále zdůrazňuje, že Rada pro sdělovací prostředky provedla sporné výběrové řízení v období od 4. listopadu 2020 do 10. března 2021, tj. v období o něco delším než čtyři měsíce, navzdory nápravě a přerušení řízení, což představuje dobu odpovídající polovině doby trvání výběrového řízení stanovené směrnicí 2018/1972.
280
Maďarsko kromě toho připomíná, že předmětem sporného výběrového řízení bylo právo, o jehož obnovení společnost Klubrádió požádala, takže nebylo možné uspořádat výběrové řízení na udělení tohoto práva před posouzením uvedené žádosti a přijetím rozhodnutí o této žádosti. Rada pro sdělovací prostředky přitom začala s přípravou sporného výběrového řízení ihned po vydání rozhodnutí o zamítnutí.
281
Konečně podle Maďarska nedošlo k žádnému zásahu do práv konečných uživatelů se zdravotním postižením, starších uživatelů nebo uživatelů se zvláštními sociálními potřebami, neboť společnost Klubrádió měla více než pět měsíců na to, aby od skončení svého práva poskytovat mediální služby přešla na digitální vysílání, což nelze považovat za krátké období.
282
Belgické království, Dánské království a Nizozemské království podporují argumentaci Komise.
2) Závěry Soudního dvora
283
Pokud jde zaprvé o argument týkající se účinné správy a používání rádiových frekvencí, je třeba upřesnit, že na rozdíl od toho, co tvrdí Maďarsko, z žaloby Komise vyplývá, že tomuto členskému státu nevytýká, že přijal rozhodnutí o neplatnosti ve lhůtě delší, než je lhůta stanovená unijním předpisovým rámcem pro elektronické komunikace, a sice ve lhůtě osmi měsíců v souladu s čl. 7 odst. 4 autorizační směrnice.
284
Komise totiž v podstatě tvrdí, že z důvodu zpoždění při přijímání rozhodnutí o zamítnutí zveřejnila Rada pro sdělovací prostředky oznámení o sporném výběrovém řízení až dne 4. listopadu 2020, takže měla málo času na ukončení tohoto výběrového řízení před uplynutím platnosti smlouvy o vysílání společnosti Klubrádió, tedy před 14. únorem 2021. Z toho podle ní vyplývá, že Maďarsko nepodporovalo účinné používání rádiového spektra ani nezajistilo účinnou správu rádiových frekvencí, čímž porušilo čl. 8 odst. 2 písm. d) a čl. 9 odst. 1 rámcové směrnice, jakož i zásadu řádné správy.
285
Tento argument Komise se v konečném důsledku týká nedostatku řádné péče vnitrostátních orgánů při správě frekvence 92,9 MHz, což je v rozporu s povinnostmi vyplývajícími z uvedených ustanovení a z uvedené zásady zmíněných v předchozím bodě tohoto rozsudku.
286
V tomto ohledu je třeba připomenout, že čl. 8 odst. 2 písm. d) rámcové směrnice ukládá vnitrostátním regulačním orgánům povinnost podporovat hospodářskou soutěž při zajišťování sítí a poskytování služeb elektronických komunikací a přiřazených zařízení a doplňkových služeb tím, že podporují účinné používání rádiových frekvencí a zdrojů číslování a zajišťují jejich účinnou správu.
287
Článek 9 odst. 1 této směrnice stanoví, že při zohlednění skutečnosti, že rádiové frekvence jsou veřejným statkem závažného sociálního, kulturního a hospodářského významu, zajistí členské státy na svých územích účinnou správu rádiových frekvencí pro služby elektronických komunikací, zejména v souladu s článkem 8 uvedené směrnice.
288
Povinnost zajistit účinnou správu a používání rádiových frekvencí jakožto veřejného statku, který má důležitý sociální, kulturní a hospodářský význam, tak představuje jeden z obecných cílů unijního předpisového rámce, jehož dodržování jsou příslušné vnitrostátní orgány povinny zajistit v souladu se zásadou řádné správy.
289
Nečinnost nebo pomalý postup při organizaci řízení pro udělování práv na užívání rádiových frekvencí přitom mohou ohrozit účinnost správy a používání rádiového spektra.
290
V projednávané věci je nesporné, že dne 8. listopadu 2019 podala společnost Klubrádió žádost o obnovení své smlouvy o rozhlasovém vysílání, že rozhodnutí o zamítnutí bylo přijato dne 8. září 2020, že sporné výběrové řízení bylo vyhlášeno dne 4. listopadu 2020, že platnost smlouvy o rozhlasovém vysílání společnosti Klubrádió skončila dne 14. února 2021, že rozhodnutí o neplatnosti, kterým bylo sporné výběrové řízení prohlášeno za neúspěšné, bylo přijato dne 10. března 2021 a že dne 30. března 2021 byly uzavřeny dočasné správní smlouvy se společností Közösségi Rádiózásért Egyesület na poskytování mediálních služeb na frekvenci 92,9 MHz na období od 3. května do 29. října 2021. Uvedená frekvence tak nemohla být v období od 15. února do 3. května 2021 využívána.
291
Jak bylo konstatováno v bodě 205 tohoto rozsudku, rozhodnutí o zamítnutí bylo přijato ve lhůtě deseti měsíců, zatímco podle čl. 5 odst. 3 autorizační směrnice mělo být přijato do šesti týdnů od obdržení uvedené žádosti Radou pro sdělovací prostředky. Z toho vyplývá, že toto rozhodnutí bylo přijato s prodlením v délce přibližně osm a půl měsíce, aniž by takové prodlení mohlo být odůvodněno jakýmkoli rozumným vysvětlením, jak bylo rovněž konstatováno v bodě 206 tohoto rozsudku.
292
Pokud by přitom bylo rozhodnutí o zamítnutí přijato ve lhůtě šesti týdnů stanovené unijním předpisovým rámcem pro elektronické komunikace, mohla Rada pro sdělovací prostředky zahájit výběrové řízení týkající se práva poskytovat mediální služby na frekvenci 92,9 MHz osm měsíců před datem, kdy bylo nakonec zahájeno, a ukončit toto řízení před uplynutím platnosti smlouvy o rozhlasovém vysílání společnosti Klubrádió, čímž by bylo zaručeno nepřetržité používání této rádiové frekvence.
293
Rada pro sdělovací prostředky tudíž přijetím rozhodnutí o zamítnutí osm a půl měsíce po uplynutí lhůty stanovené v čl. 5 odst. 3 autorizační směrnice bezdůvodně zpozdila, při porušení zásady řádné správy, organizaci a vyhlášení sporného výběrového řízení, což mělo za následek, že rozhlasová frekvence, a sice frekvence 92,9 MHz, zůstala po dobu více než dvou měsíců nevyužita.
294
Nedostatek náležité péče ze strany Rady pro sdělovací prostředky při přijímání opatření týkajících se přidělování frekvence 92,9 MHz proto ohrozil účinnost správy a používání rádiového spektra, které byla povinna zajistit.
295
Argument Komise vycházející z porušení čl. 8 odst. 2 písm. d) a čl. 9 odst. 1 rámcové směrnice, jakož i zásady řádné správy je tedy opodstatněný.
296
Pokud jde zadruhé o argument týkající se potřeb zdravotně postižených uživatelů, starších uživatelů a uživatelů se zvláštními sociálními potřebami, je třeba připomenout, že čl. 8 odst. 2 písm. a) rámcové směrnice ukládá vnitrostátním regulačním orgánům povinnost podporovat hospodářskou soutěž při zajišťování sítí a poskytování služeb elektronických komunikací a přiřazených zařízení a doplňkových služeb tím, že zajišťují, aby uživatelé, včetně zdravotně postižených uživatelů, starších uživatelů a uživatelů se zvláštními sociálními potřebami, získali co největší prospěch, pokud jde o výběr, cenu a kvalitu.
297
Podle Komise Rada pro sdělovací prostředky tím, že neodůvodněným překročením lhůty stanovené v čl. 5 odst. 3 autorizační směrnice pro přijetí rozhodnutí týkajícího se udělení práv na užívání rádiových frekvencí neoprávněně oddálila vyhlášení sporného výběrového řízení, takže toto výběrové řízení nemohlo být ukončeno před uplynutím platnosti smlouvy společnosti Klubrádió, nereagovala na potřeby zdravotně postižených uživatelů, starších uživatelů a uživatelů se zvláštními sociálními potřebami.
298
Komise však nepředložila žádný důkaz umožňující prokázat, že prodlení Rady pro sdělovací prostředky při přijímání opatření týkajících se přidělení frekvence 92,9 MHz mělo negativní dopad zejména na potřeby kategorií osob uvedených v čl. 8 odst. 2 písm. a) rámcové směrnice.
299
V důsledku toho musí být argument Komise vycházející z porušení čl. 8 odst. 2 písm. a) rámcové směrnice v tomto ohledu odmítnut.
300
Žalobní důvod vycházející z toho, že rozhodnutí o neplatnosti nebylo přijato ve stanovené lhůtě, je tedy opodstatněný v rozsahu, v němž se týká porušení čl. 8 odst. 2 písm. d) a čl. 9 odst. 1 rámcové směrnice, jakož i zásady řádné správy.
c)
Závěr
301
S ohledem na výše uvedené úvahy je třeba druhé skupině žalobních důvodů týkajících se sporného výběrového řízení a rozhodnutí o neplatnosti částečně vyhovět a určit, že Maďarsko nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají:
–
z čl. 5 odst. 2 autorizační směrnice a čl. 45 odst. 1 směrnice 2018/1972, tím, že Rada pro sdělovací prostředky v oznámení o sporném výběrovém řízení a v rozhodnutí o neplatnosti stanovila nepřiměřené podmínky pro udělení práv na užívání rádiového spektra, nestanovila předem kritéria pro udělení těchto práv, neuplatnila žádný prostor pro uvážení umožňující posoudit závažnost a relevanci chyb, kterými mohly být stiženy přihlášky předložené uchazeči a které mohly vést k jejich vyloučení, a nezohlednila bezvýznamnost chyb, jimiž byla stižena nabídka předložená společností Klubrádió, a
–
z čl. 8 odst. 2 písm. d) a čl. 9 odst. 1 rámcové směrnice, jakož i ze zásady řádné správy, tím, že řízení týkající se přidělení frekvence 92,9 MHz nebylo uspořádáno ve lhůtě, která by umožnila přijmout rozhodnutí před uplynutím platnosti práv společnosti Klubrádió na užívání této rádiové frekvence.
3.
K žalobním důvodům týkajícím se § 65 odst. 11 zákona o sdělovacích prostředcích
302
Komise v podstatě tvrdí, že Maďarsko přijetím § 65 odst. 11 zákona o sdělovacích prostředcích, který vylučuje možnost poskytovatelů mediálních služeb, kterým nebylo obnoveno právo na užívání rádiových frekvencí, požádat o dočasná práva na užívání, i když na jedné straně tuto možnost přiznává poskytovatelům takových služeb, jejichž právo na užívání rádiových frekvencí bylo jednou obnoveno, a na straně druhé důvody, které takovému obnovení bránily, nebrání udělení nového práva na užívání rádiových frekvencí, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 45 odst. 1 směrnice 2018/1972, jakož i zásady proporcionality a zákazu diskriminace.
a)
Argumentace účastníků řízení
303
Komise poukazuje na to, že § 65 odst. 11 zákona o sdělovacích prostředcích neumožňuje Radě pro sdělovací prostředky uzavřít dočasnou správní smlouvu s podniky, které byly z důvodu spáchání méně závažných, ale opakovaných porušení zbaveny možnosti obnovení svého práva na užívání rádiových frekvencí. Naproti tomu § 55 odst. 1 písm. c) tohoto zákona zakazuje účast v novém výběrovém řízení pouze podnikům, které se v průběhu pěti let před zveřejněním oznámení o tomto výběrovém řízení dopustily závažného porušení při plnění své smlouvy o rozhlasovém vysílání nebo jejichž smlouva o rozhlasovém vysílání byla ukončena Radou pro sdělovací prostředky. Opakované porušení tak není pro účely účasti v takovém řízení relevantní.
304
Komise má nejprve za to, že nerovné zacházení zavedené v § 65 odst. 11 a § 55 odst. 1 písm. c) zákona o sdělovacích prostředcích ve vztahu k poskytovatelům mediálních služeb podle toho, zda bylo jejich právo poskytovat mediální služby v minulosti obnoveno, či nikoli, není odůvodněno objektivními faktory, a představuje tedy diskriminaci.
305
Dále je Komise toho názoru, že i za předpokladu, že by cílem § 65 odst. 11 zákona o sdělovacích prostředcích bylo zabránit tomu, aby byla rozhlasová frekvence přidělena poskytovateli mediálních služeb, u něhož existuje riziko pozdějších porušení, bylo by toto ustanovení, použité ve spojení s § 48 odst. 7 tohoto zákona – které v případě méně závažných, ale opakovaných porušení vede automaticky k zamítnutí žádostí o obnovení – nepřiměřené, neboť by překračovalo meze toho, co je k dosažení sledovaného cíle nezbytné.
306
Kombinovaný účinek těchto dvou ustanovení totiž podle Komise vede k tomu, že s podniky, které se v minulosti dopustily méně závažných porušení a které mohou bez jakýchkoli problémů pokračovat v poskytování mediálních služeb, a s podniky, které se dopustily závažných porušení, jejichž schopnost nadále poskytovat mediální služby v souladu s právní úpravou a ustanoveními smlouvy o rozhlasového vysílání lze důvodně zpochybnit, je zacházeno stejně.
307
Kromě toho zákon o sdělovacích prostředcích podle Komise nesleduje cíl uvedený v bodě 305 tohoto rozsudku soudržným způsobem, jelikož podmínky pro uzavření dočasné správní smlouvy jsou přísnější než podmínky účasti v novém výběrovém řízení, třebaže oba postupy vedou k podobnému výsledku, a sice k používání rádiové frekvence.
308
Konečně Komise zdůrazňuje, že z důvodu sporné vnitrostátní právní úpravy nemohla společnost Klubrádió uzavřít dočasnou správní smlouvu a její frekvence zůstala od 15. února do 3. května 2021 nevyužita. Udělení dočasného práva na užívání bylo přitom v souladu s povinností zajistit účinnou správu rádiového spektra a s požadavky na předvídatelnost a konzistentnost při obnovení a změně práv na užívání rádiového spektra, jakož i na jistotu, konzistentnost a předvídatelnost regulace stanovenými v čl. 45 odst. 1 a čl. 45 odst. 2 písm. c) a g) směrnice 2018/1972.
309
Maďarsko nejprve poznamenává, že jelikož Rada pro sdělovací prostředky neobdržela žádost společnosti Klubrádió o uzavření dočasné správní smlouvy, nemohla této společnosti vzniknout žádná újma. Nelze tedy prokázat, že došlo k jakékoli diskriminaci.
310
Dále lze podle Maďarska existenci diskriminace zkoumat pouze ve vztahu ke srovnatelným právním subjektům, srovnatelným právním situacím a srovnatelným skutkovým okolnostem. Tak tomu však není v případě situací uvedených v § 65 odst. 11 a § 55 odst. 1 písm. c) zákona o sdělovacích prostředcích.
311
Ustanovení § 65 odst. 11 zákona o sdělovacích prostředcích totiž přiznává původnímu držiteli práva poskytovat mediální služby dočasné právo poskytovat takové služby, a to nejdéle do skončení výběrového řízení. Naproti tomu právo poskytovat mediální služby udělené v rámci výběrového řízení trvá deset let. Situace týkající se získání dočasné správní smlouvy na poskytování mediálních služeb podle § 65 odst. 11 tohoto zákona a situace týkající se podmínek získání práva poskytovat takové služby v rámci výběrového řízení podle § 55 odst. 1 písm. c) uvedeného zákona tak dle Maďarska nejsou srovnatelné.
312
Maďarsko dále uvádí, že § 65 odst. 11 zákona o sdělovacích prostředcích nelze považovat za nepřiměřený, ať již je posuzován samostatně nebo ve spojení s § 48 odst. 7 tohoto zákona. Uvedený § 65 odst. 11 se totiž týká probíhajícího výběrového řízení a právo nebo výhoda stanovené v tomto posledně uvedeném ustanovení se uplatní pouze v případě, že právo poskytovat mediální služby již bylo jednou obnoveno.
313
V této souvislosti Maďarsko připomíná, že podle § 187 odst. 5 zákona o sdělovacích prostředcích se za účelem prokázání existence opakovaných porušení předpisů nezohledňují méně závažná porušení, a že tato méně závažná porušení tedy nevylučují obnovení, a tudíž ani možnost získat dočasné právo. Tvrzení Komise, podle kterého je s podniky, které se v minulosti dopustily méně závažných porušení a které mohou bez jakýchkoli problémů pokračovat v poskytování mediálních služeb, zacházeno stejně jako s podniky, které se dopustily závažných porušení, tak podle Maďarska není opodstatněné.
314
Maďarsko dále poukazuje na to, že podmínky pro obnovení práva poskytovat mediální služby a podmínky pro udělení dočasného práva nelze srovnávat nebo vykládat ve spojení, protože případ uvedený v § 65 odst. 11 zákona o sdělovacích prostředcích může nastat pouze tehdy, pokud již bylo právo obnoveno. Pokud poskytovatel mediálních služeb působí za podmínek, které vylučují obnovení jeho práva poskytovat mediální služby, bude toto právo ukončeno a tento poskytovatel bude moci získat nové právo v rámci výběrového řízení. Uvedené pravidlo se podle Maďarska použije stejným způsobem na všechny poskytovatele mediálních služeb, takže nedochází k diskriminaci a uvedené pravidlo není nepřiměřené.
315
Konečně, pokud jde o argument Komise, podle něhož z důvodu sporné vnitrostátní právní úpravy zůstala frekvence 92,9 MHz nevyužita, Maďarsko uvádí, že dočasné právo může být uděleno až do skončení výběrového řízení. Právě z důvodu neúspěchu sporného výběrového řízení a neexistence žádosti společnosti Klubrádió o uzavření dočasné správní smlouvy zůstala uvedená frekvence v období od 15. února do 3. května 2021 nevyužita.
316
Belgické království, Dánské království a Nizozemské království podporují argumentaci Komise.
b)
Závěry Soudního dvora
317
Podle § 65 odst. 11 zákona o sdělovacích prostředcích platí, že pokud právo na poskytování lineárních rozhlasových mediálních služeb zanikne poté, co již bylo jednou obnoveno Radou pro sdělovací prostředky, a pokud již bylo zahájeno výběrové řízení na možnost poskytovat mediální služby, může Rada pro sdělovací prostředky na žádost poskytovatele mediálních služeb, který byl dříve držitelem práva, uzavřít s tímto poskytovatelem dočasnou správní smlouvu na dobu nejvýše 60 dnů.
318
V důsledku tohoto ustanovení je tedy takovým poskytovatelům, jako je společnost Klubrádió, jejichž právo poskytovat mediální služby nebylo obnoveno podle § 48 odst. 7 zákona o sdělovacích prostředcích z důvodu pravomocného rozhodnutí Rady pro sdělovací prostředky, kterým bylo konstatováno, že došlo k opakovanému porušení předpisů, upřena možnost uzavřít dočasnou správní smlouvu, pokud, jako je tomu v projednávané věci, platnost práva, které nebylo obnoveno, skončí, zatímco již bylo zahájeno, ale dosud nebylo ukončeno výběrové řízení týkající se možnosti poskytovat takové služby.
1) K žalobnímu bodu vycházejícímu z porušení zásady zákazu diskriminace
319
Jak bylo připomenuto v bodě 192 tohoto rozsudku, v souladu s ustálenou judikaturou Soudního dvora vyžaduje zásada rovného zacházení, jejímž zvláštním vyjádřením je zásada zákazu diskriminace, zejména to, aby se srovnatelnými situacemi nebylo zacházeno odlišně.
320
Podle vysvětlení poskytnutých Komisí v jejích písemnostech vyplývá tvrzené porušení zásady zákazu diskriminace ze skutečnosti, že § 65 odst. 11 zákona o sdělovacích prostředcích zbavuje takové poskytovatele mediálních služeb, jako je společnost Klubrádió, jejichž právo poskytovat mediální služby nebylo obnoveno z důvodu opakovaného porušení předpisů, možnosti uzavřít dočasnou správní smlouvu za účelem udělení takového práva na dobu nepřesahující 60 dnů, zatímco § 55 odst. 1 tohoto zákona těmto poskytovatelům umožňuje účastnit se výběrového řízení na přiznání tohoto práva na dobu deseti let.
321
Komise mimoto v odpovědi na otázku položenou Soudním dvorem na jednání uvedla, že porušení zásady zákazu diskriminace vyplývá ze skutečnosti, že zákon o sdělovacích prostředcích zachází odlišně s podniky, které již v minulosti mediální služby poskytovaly, a s podniky, které v minulosti tyto služby nikdy neposkytovaly, jelikož na základě § 65 odst. 11 tohoto zákona jsou k uzavření dočasné správní smlouvy oprávněni pouze poskytovatelé služeb, kteří uzavřeli smlouvu o rozhlasovém vysílání a dosáhli obnovení této smlouvy, zatímco pokud jde o poskytovatele mediálních služeb, kteří tyto služby v minulosti neposkytovali, umožňuje § 65 odst. 1 uvedeného zákona Radě pro sdělovací prostředky uzavřít dočasnou správní smlouvu s přihlédnutím k úvahám týkajícím se trhu sdělovacích prostředků.
322
Dále podle Komise zákon o sdělovacích prostředcích zachází rozdílně s takovými poskytovateli mediálních služeb, jako je společnost Klubrádió, jejichž právo poskytovat uvedené služby nebylo obnoveno z důvodu opakovaného porušení předpisů, a s poskytovateli, kteří se dopustí opakovaného porušení poté, co jim bylo obnoveno jejich právo poskytovat uvedené služby, jelikož podle § 65 odst. 11 uvedeného zákona jsou prvně uvedení poskytovatelé zbaveni možnosti uzavřít dočasnou správní smlouvu, zatímco posledně uvedení tuto možnost mají, neboť jejich smlouvy již byly obnoveny.
323
Pokud jde zaprvé o argument Komise uvedený v bodě 320 tohoto rozsudku, je založen na předpokladu, podle něhož je režim týkající se udělení práva poskytovat mediální služby na základě dočasné správní smlouvy srovnatelný s režimem poskytování tohoto práva na základě smlouvy o rozhlasovém vysílání uzavřené v návaznosti na výběrové řízení, takže uložení přísnějších podmínek pro dočasné udělení zmíněného práva podle ní porušuje zásadu rovného zacházení.
324
Je však třeba zohlednit skutečnost, že jak vyplývá z § 65 odst. 11 zákona o sdělovacích prostředcích, uzavření dočasné správní smlouvy na základě tohoto ustanovení je omezeno na velmi specifickou situaci, kdy právo poskytovat mediální služby na rádiové frekvenci skončilo, zatímco výběrové řízení na udělení nového práva poskytovat mediální služby na této rádiové frekvenci dosud nebylo ukončeno. V takové situaci má uvedený § 65 odst. 11 za cíl zajistit nepřerušené používání zmíněné rádiové frekvence až do doby, než bude ukončeno uvedené výběrové řízení a právo na užívání téže rádiové frekvence uděleno poskytovateli, který v tomto výběrovém řízení uspěl. Taková situace, která má přechodnou a naléhavou povahu, se tedy liší od situace, kdy je právo poskytovat mediální služby uděleno v rámci výběrového řízení, které takovou povahu nemá.
325
Vzhledem k tomu, že § 65 odst. 11 zákona o sdělovacích prostředcích a § 55 odst. 1 tohoto zákona nedopadají na srovnatelné situace, je tedy argument Komise, podle něhož tato ustanovení porušují zásadu zákazu diskriminace, neopodstatněný.
326
Pokud jde zadruhé o argumenty uvedené v bodech 321 a 322 tohoto rozsudku, je třeba je odmítnout jako nepřípustné, neboť tyto argumenty nevyplývají z písemností Komise a byly vzneseny až na jednání.
327
Žalobní důvod vycházející z toho, že § 65 odst. 11 zákona o sdělovacích prostředcích porušuje zásadu zákazu diskriminace, jak je vyjádřena v čl. 45 odst. 1 směrnice 2018/1972, je proto neopodstatněný.
2) K žalobnímu důvodu vycházejícímu z porušení zásady proporcionality
328
Jak bylo konstatováno v rámci analýzy první skupiny žalobních důvodů, § 48 odst. 7 zákona o sdělovacích prostředcích je v rozporu se zásadou proporcionality, jak se odráží zejména v čl. 9 odst. 1 rámcové směrnice, jelikož automaticky a ve všech případech zbavuje poskytovatele, kteří se dopustili opakovaného porušení, možnosti dosáhnout obnovení jejich práva poskytovat mediální služby.
329
Jak tedy tvrdí Komise, § 65 odst. 11 zákona o sdělovacích prostředcích tím, že zbavuje poskytovatele, jejichž právo poskytovat mediální služby nebylo obnoveno na základě § 48 odst. 7 zákona o sdělovacích prostředcích z důvodu opakovaného porušení předpisů, možnosti uzavřít dočasnou správní smlouvu, porušuje rovněž zásadu proporcionality.
330
Žalobní důvod vycházející z toho, že § 65 odst. 11 zákona o sdělovacích prostředcích porušuje zásadu proporcionality, jak je vyjádřena v čl. 45 odst. 1 směrnice 2018/1972, je proto opodstatněný.
3) K žalobnímu důvodu vycházejícímu z porušení povinnosti zajistit účinnou správu rádiového spektra
331
Komise Maďarsku v podstatě vytýká, že nesplnilo povinnost zajistit účinnou správu rádiového spektra, která pro něj vyplývá z čl. 45 odst. 1 a čl. 45 odst. 2 písm. c) a g) směrnice 2018/1972, jelikož z důvodu sporné vnitrostátní právní úpravy nemohla společnost Klubrádió uzavřít dočasnou správní smlouvu, takže frekvence 92,9 MHz zůstala od 15. února do 3. května 2021 nevyužita.
332
Vzhledem k tomu, že je tento žalobní důvod založen na skutečnosti, že společnost Klubrádió nemohla uzavřít dočasnou správní smlouvu, a že je nesporné, že tato rozhlasová stanice o uzavření takové smlouvy nepožádala, tudíž jí ani nebylo uzavření této smlouvy odepřeno, a dále jelikož tento žalobní důvod ze čtvrtého bodu návrhových žádání žaloby Komise žádným způsobem nevyplývá, musí být v tomto ohledu zamítnut.
4) Závěr
333
S ohledem na výše uvedené úvahy je třeba třetí skupině žalobních důvodů týkajících se § 65 odst. 11 zákona o sdělovacích prostředcích částečně vyhovět a konstatovat, že Maďarsko nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 45 odst. 1 směrnice 2018/1972 a ze zásady proporcionality, tím, že přijalo § 65 odst. 11 zákona o sdělovacích prostředcích, který vylučuje možnost poskytovatelů mediálních služeb, jejichž právo na užívání rádiových frekvencí nebylo obnoveno z důvodu opakovaného porušení předpisů, požádat o dočasná práva na užívání.
4.
K žalobním důvodům vycházejícím z porušení článku 11 Listiny
a)
Argumentace účastníků řízení
334
Komise v podstatě tvrdí, že Maďarsko nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 11 Listiny, jednak z důvodu přijetí rozhodnutí o zamítnutí a § 48 odst. 7 zákona o sdělovacích prostředcích a jednak z důvodu přijetí rozhodnutí o neplatnosti a sporného výběrového řízení.
335
Komise zaprvé tvrdí, že rozhodnutí o zamítnutí a vnitrostátní pravidla, která sloužila jako základ pro jeho přijetí, zabránily společnosti Klubrádió vysílat své programy na analogové frekvenci. Podle názoru Komise se jedná o nejzávažnější zásah do svobody projevu a svobody sdělovacích prostředků, který lze stavět na roveň uzavření sdělovacího prostředku vnitrostátními orgány. S ohledem na význam rozhlasu, a zejména na dopad, jaký může mít tento sdělovací prostředek na veřejnost ve srovnání s jinými sdělovacími prostředky, což uznal Evropský soud pro lidská práva, je Komise toho názoru, že skutečnost, že společnost Klubrádió nemůže vysílat svůj program na analogových rádiových frekvencích, jasně představuje zásah do svobody projevu, i když je její program dostupný na internetu.
336
Komise tvrdí, že k zajištění svobody a plurality sdělovacích prostředků je nezbytné, aby přidělování rádiových frekvencí používaných pro rozhlasové vysílání probíhalo na základě nediskriminačních a přiměřených kritérií.
337
Komise uznává, že svoboda projevu a svoboda sdělovacích prostředků nepředstavují absolutní práva, připomíná však, že jakékoli omezení těchto svobod musí splňovat požadavky stanovené v článku 52 Listiny.
338
V tomto ohledu Komise tvrdí, že cíle sledované zákonem o sdělovacích prostředcích, a sice posílení národní a kulturní identity s přihlédnutím k technologickému vývoji při zachování svobody projevu a svobody slova, jakož i svobody tisku a za současného uznání kulturního, sociálního a hospodářského významu mediálních služeb a důležitosti zajištění hospodářské soutěže na trhu sdělovacích prostředků představují cíle obecného zájmu, které mohou odůvodnit omezení práv a svobod zakotvených v článku 11 Listiny. Podle tohoto orgánu však rozhodnutí o zamítnutí překračuje meze toho, co je pro dosažení těchto cílů nezbytné.
339
Uvedené rozhodnutí totiž přijala Rada pro sdělovací prostředky nikoli z důvodu nedodržení vysílacího času maďarských hudebních děl, ale pouze z důvodu porušení povinnosti předávat údaje týkající se kvót pro vysílání, které již bylo sankcionováno pokutou a které se po zaplacení této pokuty již neopakovalo. Ve své replice Komise na základě skutečností uvedených za účelem popisu souvislostí, v jejichž rámci byla sporná rozhodnutí přijata, uvádí, že v situaci, kdy je takovému nezávislému a vůči vládě kritickému poskytovateli mediálních služeb, jako je společnost Klubrádió, z čistě formálních důvodů odepřeno právo na užívání rádiových frekvencí, což ztěžuje jeho přístup na trh, musí být soudní přezkum velmi důkladný. Riziko svévole a diskriminace je totiž v takové situaci obzvláště vysoké.
340
Zadruhé Komise tvrdí, že rozhodnutí o neplatnosti představuje rovněž nepřiměřený zásah do svobody a plurality sdělovacích prostředků, jelikož toto rozhodnutí není způsobilé dosáhnout sledovaných cílů a překračuje meze toho, co je pro tyto účely nezbytné. Podmínky pro odůvodnění takového zásahu stanovené v článku 52 Listiny tedy podle ní nejsou splněny.
341
Pokud se totiž jedná o dva důvody neplatnosti týkající se nepřesností, kterými je údajně stižena nabídka předložená společností Klubrádió, co se týče její programové skladby, Komise připomíná, že se týkaly formálních nepřesností menšího významu, které mohly být snadno objasněny a které se netýkaly podstatných prvků této přihlášky společnosti Klubrádió, a tudíž neohrožovaly spravedlivou hospodářskou soutěž.
342
Pokud jde dále o důvod neplatnosti týkající se podnikatelského a finančního plánu společnosti Klubrádió, Komise tvrdí, že Rada pro sdělovací prostředky tím, že měla za to, že čistý obrat dotyčné rozhlasové stanice je jediným legitimním ukazatelem její finanční životaschopnosti, nejenže diskriminuje stanice, které se vědomě rozhodnou spoléhat na jiné modely financování, ale rovněž ignoruje zcela legitimní obchodní model.
343
Kromě toho se Komise domnívá, že sledovaných cílů mohlo být dosaženo méně omezujícími prostředky. Rada pro sdělovací prostředky totiž mohla zejména v případě, že popis daného programu chybí, požádat v tomto ohledu o upřesnění, a v případě nedostatečných zdrojů odejmout práva na užívání rádiových frekvencí, pokud by podnik vstoupil do likvidace nebo úpadku.
344
Komise tedy tvrdí, že jak rozhodnutí o neplatnosti, tak pravidla sporného výběrového řízení, na jejichž základě bylo přijato, musí být považovány za neodůvodněné a nepřiměřené z důvodu jejich důsledků pro právo na svobodu projevu, jelikož jejich použití vede k vyloučení společnosti Klubrádió z odvětví rozhlasového vysílání a k umlčení této rozhlasové stanice v maďarském mediálním prostředí, zatímco méně omezující opatření, která by umožnila společnosti Klubrádió pokračovat ve vysílání, by byla dostatečná.
345
Maďarsko zaprvé tvrdí, že rozhodnutí o zamítnutí a vnitrostátní pravidla, na jejichž základě bylo přijato, neporušují článek 11 Listiny.
346
Tento členský stát zdůrazňuje, že Rada pro sdělovací prostředky neodňala společnosti Klubrádió její práva na vysílání a nevyloučila ji z odvětví rozhlasového vysílání, jelikož tato rozhlasová stanice jednak mohla vysílat svůj program na radiové frekvenci nepřetržitě a bez přerušování po celou dobu platnosti své smlouvy o rozhlasovém vysílání a jednak může i nadále poskytovat své rozhlasové mediální služby prostřednictvím jiných přenosových systémů. V této souvislosti Maďarsko uvádí, že společnost Klubrádió v současné době poskytuje tyto služby na internetu, což prokazuje, že rozhodnutí o zamítnutí jí neznemožnilo takové služby poskytovat.
347
Podle Maďarska skutečnost, že zákon o sdělovacích prostředcích stanoví objektivní podmínky pro obnovení práva poskytovat mediální služby a že Rada pro sdělovací prostředky toto obnovení odmítne v případě nedodržení těchto podmínek, nepředstavuje nepřiměřený a neodůvodněný zásah do svobody tisku a práva na šíření informací.
348
V případě nedodržení požadavků stanovených tímto zákonem totiž tento členský stát nezbavuje dotyčného poskytovatele mediálních služeb práva na vysílání nebo možnosti poskytovat mediální služby, ale pouze uplatňuje podmínky povolovacího režimu. Odmítnutí obnovení práva poskytovat mediální služby tak nelze stavět na roveň uzavření mediálního subjektu, jelikož uvedené odmítnutí nevede k odnětí tohoto práva poskytovat mediální služby, neboť platnost oprávnění k výkonu tohoto práva skončila ke dni a způsobem stanoveným zákonem nebo smlouvou o rozhlasovém vysílání.
349
V této souvislosti Maďarsko uvádí, že pouhá skutečnost, že provozovateli není přiznáno právo na zpřístupnění své mediální služby na určité vysílací platformě, nutně neznamená porušení těchto práv a svobod zakotvených v článku 11 Listiny. Otázka, zda rozhodnutí o zamítnutí a vnitrostátní pravidla, která sloužila jako základ pro jeho přijetí, zasahují či nezasahují do uvedených práv a svobod, nezávisela na tom, zda společnost Klubrádió je, či není kritická vůči maďarské vládě, ani na závěrech, které Komise mohla vyvodit z kontextu, ve kterém bylo toto rozhodnutí vydáno, ale na tom, zda je toto rozhodnutí přiměřené sledovanému cíli, či nikoli.
350
Zadruhé Maďarsko tvrdí, že projednávaná věc ani kontext její právní úpravy neporušují požadavky na vyvážené informování ani zásadu svobody tisku a plurality sdělovacích prostředků. Maďarský systém vydávání oprávnění zaručuje rovné příležitosti v přístupu k možnostem poskytovat mediální služby všem uchazečům v rámci výběrového řízení a zajišťuje přidělování frekvencí všem vybraným poskytovatelům mediálních služeb, a to v plném souladu se zásadami Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod podepsané v Římě dne 4. listopadu 1950 (dále jen „EÚLP“) a Listiny.
351
Pokud jde konkrétně o důvod neplatnosti týkající se podnikatelského a finančního plánu společnosti Klubrádió, tento členský stát tvrdí, že ze zákona o sdělovacích prostředcích vyplývá jak hodnocení vhodnosti nabídky společnosti Klubrádió v rámci sporného výběrového řízení, a zejména finanční a hospodářské situace této rozhlasové stanice, tak případný zásah do svobody projevu a informací, který by z důvodu negativního hodnocení vyplýval z neplatnosti této nabídky.
352
Toto hodnocení bylo přitom provedeno transparentním a objektivním způsobem, jakož i na základě nediskriminačních požadavků obsažených v uvedeném zákoně a v oznámení o sporném výběrovém řízení, takže z toho plynoucí právní důsledek, a sice neplatnost uvedené nabídky, je přiměřený a odůvodněný.
353
Maďarsko konečně zdůrazňuje, že společnost Klubrádió v současné době poskytuje rozhlasovou mediální službu na internetu, takže v důsledku rozhodnutí o neplatnosti nedošlo k umlčení této rozhlasové stanice.
354
Belgické království, Dánské království a Nizozemské království podporují argumentaci Komise, přičemž zdůrazňují zejména význam práva na svobodu projevu a informací v demokratické a pluralitní společnosti, jakož i nutnost zohlednit při posuzování údajného porušení článku 11 Listiny ze strany Maďarska kontext, do něhož jsou sporná vnitrostátní opatření zasazena. V tomto ohledu Belgické království poukazuje na základě různých zpráv týkajících se svobody a plurality sdělovacích prostředků v Maďarsku, které v letech 2019 až 2023 vydali Centrum pro pluralitu a svobodu sdělovacích prostředků, Evropská audiovizuální observatoř, komisař Rady Evropy pro lidská práva a zvláštní zpravodajka OSN pro podporu a ochranu práva na svobodu názoru a projevu, na několik problematických otázek souvisejících s projednávanou žalobou a na negativní stanoviska vydaná těmito mezinárodními organizacemi, pokud jde o svobodu sdělovacích prostředků v Maďarsku.
b)
Závěry Soudního dvora
355
Článek 11 odst. 1 Listiny stanoví, že „[k]aždý má právo na svobodu projevu“, což zahrnuje „svobodu zastávat názory a přijímat a rozšiřovat informace nebo myšlenky bez zasahování veřejné moci a bez ohledu na hranice“. Článek 11 odst. 2 uvádí, že „[s]voboda a pluralita sdělovacích prostředků musí být respektována“.
356
Pokud jde o takové vysílací organizace, jako jsou rozhlasové stanice, má zásah do svobody projevu a informací zvláštní formu zásahu do svobody sdělovacích prostředků nebo svobody vysílání, která je specificky chráněna článkem 11 odst. 2 Listiny (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 3. února 2021, Fussl Modestraße Mayr, C‑555/19, EU:C:2021:89, bod 83).
357
Svoboda sdělovacích prostředků spojená se svobodou rozhlasového vysílání přitom zahrnuje nejen právo na sdělování informací, ale neoddělitelným způsobem rovněž právo využívat veškeré vhodné prostředky k šíření informací a k jejich přenosu k co největšímu počtu příjemců.
358
Mezi tyto prostředky šíření patří rádiové spektrum, které vzhledem k zásadní úloze, kterou audiovizuální sdělovací prostředky, jako je rozhlas a televize, hrají při utváření veřejného mínění, představuje zásadní prostředek pro výkon práva na svobodu projevu a informací.
359
Udělení práv na užívání rádiových frekvencí má tedy přímý dopad na právo na svobodu sdělovacích prostředků ve spojení se svobodou rozhlasového vysílání v obou jeho rozměrech, a sice na právo svobodně poskytovat informace a právo přijímat informace.
360
Pokud jde o článek 10 EÚLP, který odpovídá článku 11 Listiny a jehož výklad Evropským soudem pro lidská práva musí být v souladu s čl. 52 odst. 3 Listiny zohledněn při výkladu tohoto článku 11, uvedený soud konstatoval, že tento článek 10 zaručuje každému svobodu projevu a informací a týká se nejen obsahu informací, ale i prostředků jejich šíření, přičemž jakýmkoli omezením těchto prostředků je dotčeno právo přijímat a sdělovat informace (v tomto smyslu viz ESLP, 28. září 1999, Öztürk v. Turecko, CE:ECHR:1999:0928JUD002247993, bod 49 a citovaná judikatura).
361
Jak vyplývá z vysvětlení k článku 11 Listiny, která je třeba zohlednit při výkladu tohoto ustanovení, omezení, která mohou být uvalena na právo na svobodu projevu, proto nesmějí překročit omezení stanovená v čl. 10 odst. 2 EÚLP. Legitimní důvody pro zásah do výkonu práva na svobodu projevu jsou uvedeny v čl. 10 odst. 2 EÚLP a týkají se národní bezpečnosti, územní celistvosti nebo veřejné bezpečnosti, předcházení nepokojům a zločinnosti, ochrany zdraví nebo morálky, ochrany pověsti nebo práv jiných, jakož i zabránění úniku důvěrných informací nebo zachování autority a nestrannosti soudní moci. Tento výčet je taxativní (ESLP, 15. března 2022, OOO Memo v. Rusko, CE:ECHR:2022:0315JUD000284010, bod 37). Omezeními, která mohou členské státy ohledně práva na svobodu projevu zavést, nejsou mimoto dotčena omezení, která může unijní právo hospodářské soutěže stanovit pro možnost členských států zavést povolovací režimy uvedené v čl. 10 odst. 1 třetí větě EÚLP.
362
Každé vnitrostátní opatření, které omezuje přístup vysílacích organizací k rádiovým frekvencím nebo tomuto přístupu brání, tedy může představovat zásah do jejich práva na svobodu sdělovacích prostředků spojeného se svobodou vysílání, a spadá tak do působnosti článku 11 Listiny.
363
V daném případě zasahuje § 48 odst. 7 zákona o sdělovacích prostředcích v rozsahu, v němž omezuje přístup vysílacích organizací, v projednávané věci společnosti Klubrádió, k rádiovým frekvencím, čímž jim brání v dalším vysílání jejich rozhlasového obsahu na rádiové frekvenci, do práva dotyčných subjektů na výkon jejich svobody rozhlasového vysílání, která je součástí svobody sdělovacích prostředků zakotvené v článku 11 Listiny.
364
Na rozdíl od toho, co tvrdí Maďarsko, skutečnost, že tyto subjekty mohou šířit svůj obsah na internetu, nemůže zpochybnit existenci tohoto zásahu. Bez ohledu na to, zda vysílání na internetu představuje komunikační prostředek rovnocenný vysílání na analogových frekvencích, je totiž těmto subjektům bráněno v možnosti pokračovat ve svých osvědčených provozních a obchodních strategiích a musí si v každém případě znovu vybudovat své publikum.
365
Je pravda, že práva a svobody zakotvené v článku 11 Listiny nejsou absolutními výsadami, ale musí být nahlíženy ve vztahu k jejich společenské funkci (rozsudek ze dne 4. října 2024, Real Madrid Club de Fútbol, C‑633/22, EU:C:2024:843, bod 47 a citovaná judikatura).
366
Unijní předpisový rámec pro elektronické komunikace tím, že umožňuje omezit udělování práv na užívání rádiových frekvencí za účelem zajištění účinné správy rádiového spektra, odráží právě neexistenci absolutní povahy práv a svobod uznaných v uvedeném článku 11, pokud jde o podmínky užívání rádiových frekvencí.
367
Podle čl. 52 odst. 1 Listiny však musí být každé omezení výkonu práv a svobod zaručených Listinou stanoveno zákonem, respektovat podstatu těchto práv a svobod a musí být, při dodržení zásady proporcionality, nezbytné a skutečně odpovídat cílům obecného zájmu, které uznává Unie, nebo potřebě ochrany práv a svobod druhého.
368
Jak bylo připomenuto v bodě 361 tohoto rozsudku, omezení tohoto práva nesmějí překračovat omezení stanovená v čl. 10 odst. 2 EÚLP, aniž jsou tím dotčena omezení, která může unijní právo hospodářské soutěže stanovit pro možnost členských států zavést povolovací režimy uvedené v čl. 10 odst. 1 třetí větě EÚLP.
369
V tomto ohledu je třeba připomenout, že článek 11 Listiny je jedním ze základních pilířů demokratické a pluralitní společnosti a je součástí hodnot, na kterých je podle článku 2 SEU založena Unie. Zásah do práv a svobod zaručených článkem 11 musí být proto v tomto kontextu omezen na to, co je nezbytně nutné (rozsudek ze dne 4. října 2024, Real Madrid Club de Fútbol, C‑633/22, EU:C:2024:843, bod 49 a citovaná judikatura), což znamená, že sledovaného cíle není možné rozumně dosáhnout stejně účinným způsobem jinými prostředky, které méně zasahují do těchto práv a svobod (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 5. prosince 2023, Nordic Info, C‑128/22, EU:C:2023:951, bod 77 a citovaná judikatura).
370
Jak bylo konstatováno v bodě 173 tohoto rozsudku, § 48 odst. 7 zákona o sdělovacích prostředcích stanovuje v této souvislosti důvod pro odmítnutí obnovení práv na užívání rádiových frekvencí, který představuje kritérium pro výběr uživatelů rádiových frekvencí ve vztahu k cíli spočívajícímu v podpoře hospodářské soutěže prostřednictvím podpory účinného používání rádiových frekvencí a jejich účinné správy, který je uveden v čl. 8 odst. 2 písm. d) rámcové směrnice. Vzhledem k tomu, že odmítnutí obnovení práv na užívání rádiových frekvencí představuje zásah do práva dotyčných poskytovatelů na svobodu sdělovacích prostředků, může být takový zásah odůvodněný pouze tehdy, pokud toto odmítnutí nepřekračuje meze toho, co je k dosažení cíle obecného zájmu sledovaného tímto ustanovením zákona o sdělovacích prostředcích nezbytné, a je omezeno na to, co je nezbytně nutné.
371
Jelikož, jak vyplývá z úvah uvedených v bodech 177 a 181 tohoto rozsudku, § 48 odst. 7 zákona o sdělovacích prostředcích překračuje meze toho, co je nezbytné k dosažení cíle obecného zájmu, který s ohledem na požadavky použitelných směrnic sleduje, nelze zásah do práva dotyčných subjektů na výkon jejich svobody rozhlasového vysílání, který s sebou toto ustanovení nese, považovat s ohledem na čl. 52 odst. 1 Listiny za přiměřený.
372
Vzhledem k tomu, že § 48 odst. 7 zákona o sdělovacích prostředcích neposkytuje Radě pro sdělovací prostředky žádný prostor, aby při posuzování žádostí o obnovení práva poskytovat mediální služby podaných poskytovateli, kteří se dopustili opakovaného porušení předpisů, posoudila závažnost tohoto porušení a jeho adekvátnost pro zásah do práv a svobod zakotvených v článku 11 Listiny, který odmítnutí obnovení tohoto práva představuje, může vést k přijetí rozhodnutí, která jsou v rozporu s uvedeným článkem 11, jako tomu bylo v případě rozhodnutí o zamítnutí.
373
Zaprvé opakované porušení předpisů, které je základem tohoto rozhodnutí, totiž vyplývá nikoli z porušení povinností společnosti Klubrádió, pokud jde o kvóty pro vysílání uložené maďarským právem, ale pouze z porušení povinnosti předávat údaje týkající se těchto kvót. Zadruhé v průběhu sankčních řízení, která vedla k přijetí rozhodnutí č. 354/2017 a č. 1224/2017, a tedy před přijetím těchto rozhodnutí, splnila společnost Klubrádió tuto povinnost tím, že poskytla Radě pro sdělovací prostředky všechny relevantní údaje. Zatřetí tyto údaje nedokládaly, že by společnost Klubrádió uvedené kvóty nedodržovala. Začtvrté tato rozhlasová stanice zaplatila pokuty uložené v rozhodnutích č. 354/2017 a č. 1224/2017. Zapáté ode dne 31. května 2017, kdy došlo k opakovanému porušení povinnosti, které vedlo k odmítnutí obnovení práva společnosti Klubrádió poskytovat mediální služby, až do data vydání rozhodnutí o zamítnutí, tedy do 8. září 2020, tato rozhlasová stanice neporušila uvedenou povinnost ani povinnosti týkající se kvót pro vysílání uložených maďarským právem. Ostatně ze spisu předloženého Soudnímu dvoru nevyplývá, že by se společnost Klubrádió dopustila od 31. května 2017 jakéhokoliv porušení.
374
Za takových okolností nelze mít důvodně za to, že by porušení předpisů konstatované v rozhodnutí č. 1224/2017 bylo natolik závažné, že je odmítnutí obnovit právo společnosti Klubrádió poskytovat mediální služby nezbytné k zajištění dosažení cíle uvedeného v bodě 370 tohoto rozsudku.
375
V důsledku toho, jak tvrdí Komise, je rozhodnutí o zamítnutí nepřiměřené ve vztahu ke sledovanému cíli a závažnosti zásahu do práva na svobodu sdělovacích prostředků společnosti Klubrádió, takže bez ohledu na kontext, v němž bylo toto rozhodnutí přijato, porušuje článek 11 Listiny.
376
Toto konstatování platí i v případě rozhodnutí o neplatnosti, které mělo za následek, že společnost Klubrádió byla zbavena možnosti získat práva na užívání frekvence 92,9 MHz, čímž byl omezen její přístup k rádiovým frekvencím a bylo jí znemožněno pokračovat ve vysílání svého obsahu na rádiové frekvenci.
377
Je pravda, že ony tři důvody neplatnosti, na kterých je uvedené rozhodnutí založeno, mohou být opodstatněné z hlediska cíle spočívajícího v podpoře hospodářské soutěže prostřednictvím podpory účinného využívání rádiových frekvencí a jejich účinné správy v souladu s čl. 8 odst. 2 písm. d) rámcové směrnice. Cílem obou důvodů týkajících se vad, jimiž jsou stiženy body III.2 a III.3 formuláře předloženého společností Klubrádió, je totiž zajištění spravedlivé hospodářské soutěže a cílem důvodu neplatnosti, který se týká podnikatelského a finančního plánu této rozhlasové stanice, je zajištění stabilní a předvídatelné přítomnosti rozhlasové stanice na trhu sdělovacích prostředků, pokud jde o její fungování.
378
S ohledem na zjištění učiněná v rámci žalobního důvodu vycházejícího z toho, že rozhodnutí o neplatnosti a pravidla výběrového řízení, na nichž bylo jeho přijetí založeno, porušují zásady transparentnosti a proporcionality, je nicméně nutno konstatovat, že jak tvrdí Komise, podmínky vyplývající z čl. 52 odst. 1 Listiny nejsou v projednávané věci splněny.
379
Jak důvody neplatnosti týkající se nesrovnalostí v bodech III.2 a III.3 formuláře předloženého společností Klubrádió, tak důvod neplatnosti týkající se podnikatelského a finančního plánu této rozhlasové stanice jsou totiž nepřiměřené sledovanému cíli, a nemohou tedy odůvodnit zásah do práva společnosti Klubrádió na svobodu sdělovacích prostředků, který představuje rozhodnutí o neplatnosti.
380
Je třeba rovněž konstatovat, že porušení a nedostatky vytýkané v projednávané věci společnosti Klubrádió, na nichž je založeno jak rozhodnutí o zamítnutí, tak rozhodnutí o neplatnosti a které konkrétně zabránily této rozhlasové stanici pokračovat v činnosti v oblasti rozhlasového vysílání, se týkají buď drobných nepřesností formální povahy, nebo aspektů, které by jako takové neměly mít za následek nemožnost rozhlasové stanice pokračovat ve své činnosti.
381
Žalobní důvody vycházející z porušení článku 11 Listiny jsou tedy opodstatněné.
382
S ohledem na výše uvedené úvahy je třeba těmto žalobním důvodům vyhovět a konstatovat, že Maďarsko nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 11 Listiny, jednak přijetím rozhodnutí o zamítnutí a § 48 odst. 7 zákona o sdělovacích prostředcích a jednak přijetím rozhodnutí o neplatnosti a sporným výběrovým řízením.
K nákladům řízení
383
Podle čl. 138 odst. 1 jednacího řádu Soudního dvora se účastníku řízení, který neměl úspěch ve věci, uloží náhrada nákladů řízení, pokud to účastník řízení, který měl ve věci úspěch, požadoval. Podle čl. 138 odst. 3 tohoto jednacího řádu platí, že pokud měli účastníci řízení ve věci částečně úspěch i neúspěch, ponese každý z nich vlastní náklady řízení, ledaže Soudní dvůr považuje s ohledem na okolnosti projednávané věci za odůvodněné, aby jeden účastník řízení nesl vlastní náklady řízení a nahradil část nákladů řízení vynaložených druhým účastníkem řízení.
384
Vzhledem k tomu, že Komise v projednávané věci požadovala náhradu nákladů řízení a Maďarsko nemělo v podstatné části svých návrhových žádání úspěch, je důvodné s ohledem na okolnosti projednávané věci uložit tomuto členskému státu, že ponese vlastní náklady řízení a nahradí čtyři pětiny nákladů řízení vynaložených Komisí. Komise ponese jednu pětinu svých nákladů řízení.
385
Podle čl. 140 odst. 1 jednacího řádu, podle něhož členské státy, které vstoupily do řízení jako vedlejší účastníci, nesou vlastní náklady řízení, ponesou Belgické království, Dánské království a Nizozemské království vlastní náklady řízení.
Z těchto důvodů Soudní dvůr (velký senát) rozhodl takto:
1)
Maďarsko porušilo povinnosti, které pro něj vyplývají:
–
z článků 5 a 7 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/20/ES ze dne 7. března 2002 o oprávnění pro sítě a služby elektronických komunikací (autorizační směrnice) ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/140/ES ze dne 25. listopadu 2009, z článku 4 bodu 2 směrnice Komise 2002/77/ES ze dne 16. září 2002 o hospodářské soutěži na trzích sítí a služeb elektronických komunikací, z článku 9 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací (rámcová směrnice) ve znění směrnice 2009/140 a ze zásady proporcionality tím, že zaprvé Médiatanács (Rada pro sdělovací prostředky, Maďarsko) přijala dne 8. září 2020 rozhodnutí č. 830/2020 (IX. 8), kterým odmítla společnosti Klubrádió obnovit její práva na užívání rádiového spektra, zadruhé tím, že přijalo § 48 odst. 7 a médiaszolgáltatásokról és a tömegkommunikációról szóló 2010. évi CLXXXV. Törvény (zákon č. CLXXXV z roku 2010 o mediálních službách a hromadných sdělovacích prostředcích), který automaticky vylučuje obnovení práv na užívání rádiového spektra týkajícího se rozhlasového vysílání v pásmu FM, pokud držitel opakovaně porušil svou povinnost předávat údaje týkající se kvót pro vysílání, a to i v případě, že se jedná o méně závažná, čistě formální porušení, která již byla sankcionována pokutami a následně plně napravena, jakož i zatřetí tím, že v důsledku toho bylo společnosti Klubrádió nepřiměřeným způsobem znemožněno pokračovat v její činnosti v oblasti vysílání;
–
z čl. 5 odst. 3 směrnice 2002/20 ve znění směrnice 2009/140 a ze zásady řádné správy, tím, že přijalo uvedené rozhodnutí dlouho po uplynutí lhůty šesti týdnů stanovené v tomto ustanovení;
–
z čl. 5 odst. 2 směrnice 2002/20 ve znění směrnice 2009/140 a z čl. 45 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2018/1972 ze dne 11. prosince 2018, kterou se stanoví evropský kodex pro elektronické komunikace, tím, že Médiatanács (Rada pro sdělovací prostředky, Maďarsko) v oznámení o výběrovém řízení na využití možnosti poskytovat mediální služby na frekvenci 92,9 MHz, které zveřejnila dne 4. listopadu 2020, a v rozhodnutí č. 180/2021 (III. 10.), které vydala dne 10. března 2021, stanovila nepřiměřené podmínky pro udělení práv na užívání rádiového spektra, nestanovila předem kritéria pro udělení těchto práv, neuplatnila žádný prostor pro uvážení umožňující posoudit závažnost a relevanci chyb, kterými mohly být stiženy přihlášky předložené uchazeči a které mohly vést k jejich vyloučení, a nezohlednila bezvýznamnost chyb, jimiž byla stižena nabídka předložená společností Klubrádió;
–
z čl. 8 odst. 2 písm. d) a čl. 9 odst. 1 směrnice 2002/21 ve znění směrnice 2009/140, jakož i ze zásady řádné správy tím, že řízení týkající se přidělení frekvence 92,9 MHz nebylo uspořádáno ve lhůtě, která by umožnila přijmout rozhodnutí před uplynutím platnosti práv společnosti Klubrádió na užívání této rádiové frekvence;
–
z čl. 45 odst. 1 směrnice 2018/1972 a ze zásady proporcionality, tím, že přijalo § 65 odst. 11 a médiaszolgáltatásokról és a tömegkommunikációról szóló 2010. évi CLXXXV. Törvény (zákon č. CLXXXV z roku 2010 o mediálních službách a hromadných sdělovacích prostředcích), který vylučuje možnost poskytovatelů mediálních služeb, jejichž právo na užívání rádiových frekvencí nebylo obnoveno z důvodu opakovaného porušení předpisů, požádat o dočasná práva na užívání;
–
z článku 11 Listiny základních práv Evropské unie, jednak přijetím rozhodnutí č. 830/2020 (IX. 8) a § 48 odst. 7 a médiaszolgáltatásokról és a tömegkommunikációról szóló 2010. évi CLXXXV. Törvény (zákon č. CLXXXV z roku 2010 o mediálních službách a hromadných sdělovacích prostředcích) a jednak přijetím rozhodnutí č. 180/2021 (III. 10.) a oznámením o výběrovém řízení na využití možnosti poskytovat mediální služby na frekvenci 92,9 MHz zveřejněným dne 4. listopadu 2020.
2)
Ve zbývající části se žaloba zamítá.
3)
Maďarsko ponese vlastní náklady řízení a nahradí čtyři pětiny nákladů řízení vynaložených Evropskou komisí.
4)
Evropská komise ponese jednu pětinu vlastních nákladů řízení.
5)
Belgické království, Dánské království a Nizozemské království ponesou vlastní náklady řízení.
Podpisy
(
*1
) – Jednací jazyk: maďarština.