62024CJ0048_RES
Asia C‑48/24
VšĮ ”Vilniaus tarptautinė mokykla”
vastaan
Valstybinė kalbos inspekcija
(Ennakkoratkaisupyyntö – Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas)
Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 12.2.2026
Ennakkoratkaisupyyntö – SEUT 49 artikla – Sijoittautumisvapaus – Soveltamisala – Taloudellinen toiminta – Ammattipätevyyden tunnustaminen – Direktiivi 2005/36/EY – 53 artikla – Kielitaito – Kansallinen säännöstö, jossa säädetään vaatimuksesta, jonka mukaan yksityisen oppilaitoksen palveluksessa olevien opettajien ja hallintohenkilöstön jäsenten, jotka viestivät säännöllisesti yleisön ja hallintoviranomaisten kanssa, on osattava kansalliskieltä – SEU 4 artiklan 2 kohta – Jäsenvaltion kansallinen identiteetti – Jäsenvaltion virallisen kielen puolustaminen ja edistäminen – Kansainvälisiä koulutusohjelmia tarjoava yksityinen oppilaitos – Tarpeellisuuden edellytys – Suhteellisuusperiaate – Kansalliskielen osaamista koskeva vaatimus, johon ei liity poikkeamisen tai joustamisen mahdollisuutta
Henkilöiden vapaa liikkuvuus – Sijoittautumisvapaus – Perussopimuksen määräykset – Soveltamisala – Jäsenvaltioon sijoittautunut yksityinen oppilaitos – Muun jäsenvaltion kansalainen, joka omistaa siitä osuuden, joka antaa hänelle vaikutusvallan sen päätöksiin ja mahdollisuuden määrätä sen toiminnasta – Kuuluminen soveltamisalaan – Edellytykset – Koulutusohjelmat, joita tarjotaan pysyvästi ja jatkuvasti korvausta vastaan
(SEUT 49 artikla)
(ks. 30–35 ja 42–44 kohta sekä tuomiolauselman 1 kohta)
Henkilöiden vapaa liikkuvuus – Sijoittautumisvapaus – Työntekijät – Perussopimuksen määräykset – Näihin kahteen perusvapauteen liittyvän kansallisen toimenpiteen tarkastelu – Sovellettavien sääntöjen määrittämisperusteet – Toimenpide, joka vaikuttaa pääasiallisesti sijoittautumisvapauteen – Vapaan liikkuvuuden soveltamisalan ulkopuolelle jääminen
(SEUT 45 ja SEUT 49 artikla)
(ks. 37–41 kohta)
Henkilöiden vapaa liikkuvuus – Sijoittautumisvapaus – Rajoitukset – Jäsenvaltion virallisen kielen taitoa koskeva vaatimus – Yksityisen oppilaitoksen henkilöstö, joka viestii säännöllisesti yleisön ja hallintoviranomaisten kanssa – Oppilaitoksen velvollisuus huolehtia kyseisen vaatimuksen noudattamisesta – Hyväksyttävyys – Oikeuttaminen jäsenvaltion virallisen kielen puolustamista ja edistämistä koskevalla hyväksyttävällä päämäärällä – Oikeasuhteisuus – Asian selvittäminen ennakkoratkaisua pyytäneessä tuomioistuimessa
(SEUT 49 artikla)
(ks. 45–71 kohta ja tuomiolauselman 2 kohta)
Henkilöiden vapaa liikkuvuus – Sijoittautumisvapaus – Palvelujen tarjoamisen vapaus – Työntekijät – Ammattipätevyyden tunnustaminen – Direktiivi 2005/36 – Kielitaito – Yksityinen oppilaitos, joka tarjoaa kansainvälisiä koulutusohjelmia – Kansallinen säännöstö, jonka mukaan opettajien ja henkilöstön, jotka viestivät säännöllisesti yleisön ja hallintoviranomaisten kanssa, on osattava kansalliskieltä – Oppilaitoksen velvollisuus huolehtia kyseisen vaatimuksen noudattamisesta – Hyväksyttävyys – Oikeuttaminen jäsenvaltion virallisen kielen puolustamista ja edistämistä koskevalla hyväksyttävällä päämäärällä – Oikeasuhteisuus – Asian selvittäminen ennakkoratkaisua pyytäneessä tuomioistuimessa
(SEUT 49 artikla; Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2005/36 53 artiklan 1 kohta)
(ks. 73–80 kohta ja tuomiolauselman 3 kohta)
Tiivistelmä
Unionin tuomioistuin, joka käsittelee Lietuvos vyriausiasis administracinis teismasin (Liettuan ylin hallintotuomioistuin) esittämää ennakkoratkaisupyyntöä, ottaa kantaa etenkin sellaisen kansallisen lainsäädännön yhteensopivuuteen SEUT 49 artiklan kanssa, jonka mukaan yksityisellä kansainvälisellä koululla on velvollisuus selvittää, että sen henkilöstö täyttää liettuan kielen taitoa koskevan vaatimuksen.
Vilniaus tarptautinė mokykla (Vilnan kansainvälinen koulu, Liettua; jäljempänä VTM), joka on yksityinen oppilaitos, joka on suurilta osin erään Suomen kansalaisen ja erään Tanskan kansalaisen omistuksessa, tarjoaa englanniksi International Baccalaureate Primary Years- ja Middle Years ‑koulutusohjelmia sekä toisen asteen kansainvälistä koulutusohjelmaa.
Valstybinė kalbos inspekcija (kansallinen kielenvalvontaviranomainen, Liettua; jäljempänä VKI) suoritti vuoden 2022 toukokuussa VTM:ssä tarkastuksen sen selvittämiseksi, että VTM noudattaa kansalliskieltä koskevassa Liettuan säännöstössä asetettuja vaatimuksia. Se päätteli, että 18 koulun työntekijää, joista viisi olivat Euroopan unionin kansalaisia, eivät olleet läpäisseet koetta, joka osoittaa liettuan kielen osaamisen keskimmäisellä taitotasolla, tai eivät olleet toimittaneet vaadittuja asiakirjoja.
Tämän johdosta VKI antoi määräyksen, jonka mukaan VTM:n on huolehdittava seuraamusten määräämisen uhalla siitä, että kyseiset 18 työntekijää, joihin kuului sekä opettajia että henkilöstöhallinnon jäseniä, läpäisevät kansalliskielen taitoa koskevan valtion kokeen tiettyyn päivämäärään mennessä.
Koska VTM:n tästä määräyksestä nostama kumoamiskanne hylättiin, VTM haki muutosta ennakkoratkaisua pyytäneeltä tuomioistuimelta, joka päätti lykätä asian käsittelyä ja tiedustella unionin tuomioistuimelta kansallisen säännöstön yhteensoveltuvuudesta unionin oikeuden kanssa.
Unionin tuomioistuimen arviointi asiasta
Unionin tuomioistuin huomauttaa aluksi, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan sijoittautumisvapauden rajoitus voidaan hyväksyä ainoastaan, jos se ensinnäkin voidaan oikeuttaa yleistä etua koskevalla pakottavalla syyllä ja jos se toiseksi on suhteellisuusperiaatteen mukainen.
Unionin tuomioistuin toteaa yleistä etua koskevan pakottavan syyn olemassaolosta, että kyseessä olevan kansallisen säännöstön tarkoituksena näyttää olevan Liettuan tasavallan virallisen kielen käytön puolustaminen ja edistäminen, mikä on hyväksyttävä päämäärä, joka voi lähtökohtaisesti oikeuttaa unionin oikeudessa vahvistettujen perusvapauksien rajoittamisen.
Siltä osin kuin on kyse siitä, voidaanko kyseessä olevalla kansallisella säännöstöllä taata tämän päämäärän toteuttaminen ja onko niin, ettei sillä ylitetä sitä, mikä on tarpeen tämän päämäärän saavuttamiseksi, ja niin, ettei se ole suhteeton tähän päämäärään nähden, ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen, jonka yksinomaiseen toimivaltaan pääasian tosiseikkojen arviointi ja kansallisen säännöstön tulkinta kuuluu, on viime kädessä päätettävä, täyttääkö tämä säännöstö nämä vaatimukset, ja jos täyttää, missä määrin.
Unionin tuomioistuin toteaa ensimmäiseksi, että kyseisellä säännöstöllä voidaan taata kyseisen jäsenvaltion virallisen kielen puolustamista ja edistämistä koskevan päämäärän toteuttaminen, koska sillä edistetään sitä, että henkilöt, joita tämä kielivaatimus koskee, käyttävät kyseistä kieltä suhteissaan oppilaisiin, oppilaiden vanhempiin ja yleisöön yleisesti ottaen sekä siltä osin kuin on kyse erityisesti hallintohenkilöstön suhteista kansallisiin hallintoviranomaisiin. Kyseistä säännöstöä sovelletaan lisäksi paitsi kaikkiin Liettuassa sijaitseviin oppilaitoksiin myös kaikkiin näiden oppilaitosten työntekijöihin, joiden on työskennellessään muun muassa viestittävä säännöllisesti muiden henkilöiden kanssa ja täytettävä virallisia vakiolomakkeita.
Unionin tuomioistuin muistuttaa toiseksi kyseessä olevan kansallisen säännöstön tarpeellisuudesta, että perusvapautta rajoittavia toimenpiteitä ei voida oikeuttaa, jos säännöstön päämäärä voidaan saavuttaa vähemmän rajoittavilla toimenpiteillä. Vaikka jäsenvaltioilla on laaja harkintavalta niiden toimenpiteiden valinnassa, joilla voidaan toteuttaa virallisen kielen suojelua koskevan politiikan tavoitteet, koska tällainen politiikka ilmentää SEU 4 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua kansallista identiteettiä, tämä harkintavalta ei näet voi oikeuttaa vakavaa haitan aiheuttamista niille oikeuksille, joita yksityisillä on heidän perusvapauksensa vahvistavien perussopimusten määräysten perusteella.
Nyt käsiteltävässä tapauksessa unionin tuomioistuin katsoo, että kyseessä oleva kielivaatimus näyttää täyttävän tarpeellisuuden edellytyksen, koska ei ole osoitettu, että vähemmän rajoittavilla toimenpiteillä voitaisiin taata samantasoinen tehokkuus virallisen kielen puolustamista ja edistämistä koskevan päämäärän toteuttamisessa.
Niillä yksityiskohtaisilla säännöillä, joita kansallisen säännöstön mukaan on noudatettava sen osoittamiseksi, että kielivaatimus täyttyy, ylitetään kuitenkin se, mikä on tarpeen tavoitellun hyväksyttävän päämäärän saavuttamiseksi. Asianomaisille henkilöille asetettu velvollisuus esittää liettualaisen elimen Liettuan alueella järjestettyjen kielikokeiden perusteella myöntämä todistus, merkitsee näet sitä, ettei voida lainkaan ottaa huomioon sitä kielitaidon tasoa, joka toisessa jäsenvaltiossa saadun todistuksen tai tutkintotodistuksen haltijalla voidaan olettaa olevan tästä todistuksesta tai tutkintotodistuksesta ilmenevien suoritettujen kurssien luonteen ja keston perusteella.
Unionin tuomioistuin katsoo kolmanneksi oikeasuhteisuudesta suppeassa merkityksessä, että kun jäsenvaltio aikoo asettaa virallisen kielensä puolustamista ja edistämistä koskevan tavoitteen saavuttamiseksi yksityisten oppilaitosten opettajille ja tietyille hallintohenkilöstön jäsenille kielivaatimuksen, sen on saatettava tämä yleisen edun mukainen tavoite ja SEUT 49 artiklaan perustuvat oikeudet harmoniseen tasapainoon. Tällaiseen harmoniseen tasapainoon päästäisiin esimerkiksi kansallisella säännöstöllä, jonka mukaan vaatimusta vastaava virallisen kielen taito on mahdollista saavuttaa asteittain palvelukseen ottamisen jälkeen, vaaditusta kielitaidosta joustetaan työsuhteen keston perusteella tai tästä kielivaatimuksesta tehdään poikkeus, joka on perusteltavissa asianmukaisten olosuhteiden vuoksi etenkin silloin, kun avoimeen työpaikkaan ei ole ollut yhtään täysin pätevää hakijaa.
Nyt käsiteltävässä tapauksessa unionin tuomioistuin huomauttaa kuitenkin, että kyseessä oleva kielivaatimus on asetettu kaikille yksityisen oppilaitoksen palveluksessa oleville opettajille ja hallintohenkilöstön jäsenille, jotka viestivät säännöllisesti yleisön ja hallintoviranomaisten kanssa, heti heidän palvelukseen tulonsa jälkeen ja heidän työsopimuksensa kestosta riippumatta, eikä tältä osin ole säädetty mistään poikkeuksesta tai joustosta.
Tästä seuraa, että kyseessä oleva kansallinen säännöstö ei näytä olevan suhteellisuusperiaatteen mukainen suppeassa merkityksessä, koska se on suhteeton tavoiteltuun päämäärään nähden, mitä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on arvioitava.