JULKISASIAMIEHEN RATKAISUEHDOTUS
MICHAL BOBEK
8 päivänä kesäkuuta 2017(1)
Asia C‑268/16 P
Binca Seafoods GmbH
vastaan
Euroopan komissio
Valitus – Asetus (EY) N:o 834/2007 – Luonnonmukaisesti tuotettujen tuotteiden tuotanto ja merkinnät – Asetus (EY) N:o 889/2008 ja täytäntöönpanoasetus (EY) N:o 1358/2014 – Oikeussuojan tarve – Henkilökohtaisen hyödyn käsite
I       Johdanto
1.        Binca Seafoods GmbH (jäljempänä Binca) tuo monnikaloihin kuuluvaa kiinanhaimonnia Vietnamista. Asetus (EU) N:o 1358/2014 (jäljempänä riidanalainen asetus)(2) on viimeisin asetuksista, joilla muutetaan luonnonmukaisesti tuotettujen kalatuotteiden tuotantoa ja merkintöjä koskevia yksityiskohtaisia sääntöjä.
2.        Riidanalaiseen asetukseen sisältyy nimenomaisia poikkeuksia, joiden nojalla tiettyjä kalatuotteita saa kutsua luonnonmukaisesti tuotetuiksi, vaikka niiden tuotantoon liittyy muita kuin luonnonmukaisia näkökohtia (esimerkiksi luonnosta pyydystettyjen poikasten käyttöä kantojen täydentämiseen). Riidanalainen asetus annettiin hieman ennen sellaisen yleisen siirtymäkauden päättymistä, jolla oli luotu yleisluonteinen poikkeus: vakiintuneilla tuotantomenetelmillä valmistettuja tuotteita – myös Bincan tuotteita – voitiin kuvailla luonnonmukaisesti tuotetuiksi, vaikka kyseiset menetelmät eivät muutoin olleet luonnonmukaista tuotantoa koskevien vaatimusten mukaisia.
3.        Binca nosti unionin yleisessä tuomioistuimessa riidanalaisesta asetuksesta kumoamiskanteen. Keskeistä Bincan vaatimuksissa unionin yleisessä tuomioistuimessa oli se, että riidanalaiseen asetukseen sisältyvät nimenomaiset poikkeukset olivat Bincan mukaan syrjiviä. Bincan mukaan tämä johtui siitä, että ne olivat hyödyllisiä joidenkin lajien tuotannon kannalta mutteivät kiinanhaimonnituotannon kannalta. Koska Binca ei voinut hyötyä kyseisistä nimenomaisista poikkeuksista eikä yleisluonteisesta poikkeuksesta pian päättyvän yleisen siirtymäkauden aikana, se ei voinut enää käyttää tuotteissaan merkintää ”luonnonmukainen”.
4.        Maaliskuun 11 päivänä annetulla määräyksellä Binca Seafoods v. komissio (T‑94/15, ei julkaistu, EU:T:2016:164) unionin yleinen tuomioistuin jätti Bincan kumoamiskanteen tutkimatta oikeussuojan tarpeen puuttumisen vuoksi (jäljempänä valituksenalainen määräys). Valituksenalaisessa määräyksessä unionin yleinen tuomioistuin totesi, että Bincan kanteessa pyrittiin yleisen siirtymäkauden pidentämiseen. Unionin yleinen tuomioistuin katsoi, että koska kumoamiskanteesta ei voinut seurata siirtymäkauden pidennystä, se ei voinut tuottaa Bincan tavoittelemaa hyötyä. Tämän vuoksi Bincalla ei ollut oikeussuojan tarvetta.
5.        Valituksessaan Binca vaatii sekä valituksenalaisen määräyksen että riidanalaisen asetuksen kumoamista. Bincan pääasiallinen peruste valituksenalaisen määräyksen osalta on se, että sen mukaan unionin yleinen tuomioistuin esitti riittämättömät ja/tai epäjohdonmukaiset perustelut toteamukselleen, jonka mukaan oikeussuojan tarvetta ei ole. Tämän vuoksi oikeussuojan tarpeen käsitteen sisältö on keskeisessä asemassa tässä valituksessa.
II      Asiaa koskevat oikeussäännöt
A       Asetus N:o 834/2007
6.        Asetus (EY) N:o 834/2007(3) on luonnonmukaista tuotantoa ja luonnonmukaisesti tuotettujen tuotteiden merkintöjä koskeva perusasetus (jäljempänä perusasetus).
7.        Perusasetuksen 2 artiklassa on määritelty muun muassa seuraavat käsitteet:
”Tässä asetuksessa sovelletaan seuraavia määritelmiä:
a)      ’luonnonmukaisella tuotannolla’ tarkoitetaan tässä asetuksessa vahvistettujen sääntöjen mukaisen tuotantomenetelmän käyttöä kaikissa tuotannon, valmistuksen ja jakelun vaiheissa;
– –
d)      ’toimijalla’ tarkoitetaan luonnollisia tai oikeushenkilöitä, joiden vastuulla on varmistaa, että tämän asetuksen vaatimuksia noudatetaan niiden valvontaan kuuluvassa luonnonmukaisen tuotantoalan yritystoiminnassa;
– –”
8.        Perusasetuksen 15 artiklan otsikko on ”Vesiviljelyeläimiä koskevat tuotantosäännöt”:
”1.      Vesiviljelyeläinten tuotantoon sovelletaan 11 artiklassa säädettyjen maatilatuotantoa koskevien yleisten sääntöjen lisäksi seuraavia sääntöjä:
a)      vesiviljelyeläinten alkuperä:
i)      luonnonmukaisen vesiviljelyn on perustuttava luonnonmukaisista emokannoista ja luonnonmukaisilta viljelylaitoksilta peräisin olevan poikaskannan kasvattamiseen;
ii)      jos luonnonmukaisista emokannoista ja luonnonmukaisilta viljelylaitoksilta peräisin olevaa poikaskantaa ei ole saatavissa, viljelylaitokselle voidaan erityisedellytyksin tuoda muita kuin luonnonmukaisesti kasvatettuja vesiviljelyeläimiä;
– –
c)      jalostus:
– –
iii)      on vahvistettava emokantojen hoitoa, jalostusta ja poikasten tuotantoa koskevat lajikohtaiset edellytykset;
– –
2.      Tähän artiklaan sisältyvien tuotantosääntöjen täytäntöönpanemiseksi tarvittavista toimenpiteistä ja edellytyksistä päätetään 37 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.”
9.        IV osastossa (23–26 artikla) säädetään useista merkintöjä koskevista vaatimuksista, kuten ilmauksen ”luonnonmukainen” käyttöä koskevista rajoituksista, pakollisista maininnoista ja tunnusten käytöstä.
10.      VI osastossa (32 ja 33 artikla), joka koskee kolmansien maiden kanssa käytävää kauppaa, säädetään edellytyksistä, joiden täyttyessä tuotteita voidaan tuoda unionin ulkopuolelta luonnonmukaisesti tuotettuina. Niissä pohjimmiltaan edellytetään perusasetuksen aineellisten edellytysten täyttymistä tai vastaavien takeiden antamista.
11.      Perusasetuksen 38 artiklassa annetaan komissiolle valtuudet vahvistaa perusasetuksen täytäntöönpanoa koskevat yksityiskohtaiset säännöt. Perusasetuksen 42 artiklassa säädetään, että perusasetusta sovelletaan 1.1.2009 alkaen.
B       Täytäntöönpanoasetukset
12.      Perusasetus pantiin ensimmäisen kerran täytäntöön asetuksella (EY) N:o 889/2008(4) (jäljempänä täytäntöönpanoasetus). Alun perin täytäntöönpanoasetuksen soveltamisalan ulkopuolelle suljettiin vesiviljelystä peräisin olevat tuotteet (1 artiklan 2 kohdan a alakohta).
13.      Täytäntöönpanoasetusta muutettiin sittemmin neljä kertaa: asetuksella (EY) N:o 710/2009(5) (jäljempänä ensimmäinen muutosasetus), asetuksella (EU) N:o 1030/2013(6) (jäljempänä toinen muutosasetus), asetuksella (EU) N:o 1364/2013(7) (jäljempänä kolmas muutosasetus) ja asetuksella N:o 1358/2014 eli riidanalaisella asetuksella. Kutakin näistä muutosasetuksista tarkastellaan jäljempänä vuorollaan.
1.      Ensimmäinen muutosasetus
14.      Ensimmäisellä muutosasetuksella laajennettiin täytäntöönpanoasetuksen soveltamisalaa joihinkin vesiviljelyeläimiin(8) ja liitettiin niitä koskevia nimenomaisia tuotantosääntöjä lisäämällä II osastoon 2 a luku, jonka otsikko on ”Vesiviljelyeläinten tuotanto”. Tähän lukuun kuuluvassa 25 e artiklassa, jonka otsikko on ”Muiden kuin luonnonmukaisten vesiviljelyeläinten alkuperä ja hoito”, säädettiin poikkeuksellisista edellytyksistä, joiden täyttyessä muita kuin luonnonmukaisia vesiviljelyeläimiä voitiin ottaa mukaan tuotantoprosessiin. Erityisesti on todettava, että ensimmäisen muutosasetuksen 25 e artiklan 3 kohdassa säädettiin mahdollisuudesta käyttää muiden kuin luonnonmukaisesti vesiviljeltyjen poikasten osalta alenevaa osuutta: 80 prosenttia vuoden 2011 loppuun mennessä, 50 prosenttia vuoden 2013 loppuun mennessä ja 0 prosenttia vuoden 2015 loppuun mennessä (jäljempänä muiden kuin luonnonmukaisesti vesiviljeltyjen poikasten asteittain vähenevää käyttöä koskeva sääntö). Ensimmäisen muutosasetuksen 25 e artiklan 4 kohdassa yksilöitiin rajoitukset, joita noudattaen luonnonvaraisten vesiviljelyeläinten poikasten keruu on sallittua. Ensimmäisen muutosasetuksen 25 e artiklan alkuperäisessä toisinnossa säädettiin seuraavaa:
”1.      Luonnosta pyydystettyjä tai muita kuin luonnonmukaisia vesiviljelyeläimiä voidaan tuoda viljelylaitokseen jalostustarkoituksissa tai geenikannan parantamiseksi, tai jos luonnonmukaisia vesiviljelyeläimiä ei ole saatavilla. Tällaisiin eläimiin on sovellettava luonnonmukaista tuotantotapaa vähintään kolmen kuukauden ajan ennen kuin niitä voidaan käyttää jalostukseen.
2.      Muita kuin luonnonmukaisesti vesiviljeltyjä poikasia voidaan tuoda viljelylaitokseen jatkokasvatustarkoituksissa ja silloin, kun luonnonmukaisten vesiviljelyeläinten poikasia ei ole saatavilla. Luonnonmukaista tuotantotapaa on noudatettava vähintään tuotantojakson viimeisten kahden kolmanneksen aikana.
3.      Viljelylaitokseen tuotavien muiden kuin luonnonmukaisesti vesiviljeltyjen poikasten enimmäisosuus on 80 prosenttia 31 päivään joulukuuta 2011 mennessä, 50 prosenttia 31 päivään joulukuuta 2013 mennessä ja 0 prosenttia 31 päivään joulukuuta 2015 mennessä.
4.      Luonnonvaraisten vesiviljelyeläinten poikasten keruu jatkokasvatustarkoituksiin on erityisesti rajattava seuraaviin tapauksiin:
a)      kalojen ja äyriäisten toukkien ja poikasten luonnollinen virtaus täytettäessä lammikoita, viljelyrakennelmia ja ‑laitteita;
b)      eurooppalainen lasiankerias, edellyttäen että alueella on käytössä hyväksytty ankeriaanhoitosuunnitelma ja että ankeriaan keinotekoinen lisääntyminen on edelleen ratkaisematta.”
15.      Ensimmäisen muutosasetuksen johdanto-osan yhdeksännessä perustelukappaleessa todettiin seuraavaa: ”Koska luonnonmukainen vesiviljelyeläinten tuotanto on vasta alkuvaiheissaan, luonnonmukaisia emokantoja ei ole riittävästi saatavilla. Olisi säädettävä muiden kuin luonnonmukaisten emokantojen ja poikasten käyttöönotosta tietyin edellytyksin.”
16.      Ensimmäistä muutosasetusta sovellettiin 1.7.2010 lähtien (2 artikla) mutta sillä myös lisättiin täytäntöönpanoasetukseen uusi 95 artiklan 11 kohta, jossa säädettiin siirtymäkauden järjestelystä (jäljempänä siirtymäkausi). Siirtymäkauden oli määrä päättyä viimeistään 1.7.2013. Sillä tosiasiallisesti mahdollistettiin olemassa olevien tuotantoyksiköiden toiminnan jatkuminen edellisen järjestelyn mukaiseen ajankohtaan asti ja niiden luonnonmukaisen statuksen säilyttäminen tietyin edellytyksin. Mainitussa kohdassa säädetään seuraavaa:
”11.      Toimivaltainen viranomainen voi sallia, että ne vakiintuneet vesiviljelyeläinten ja merilevien tuotantoyksiköt, jotka harjoittavat tuotantoa kansallisesti hyväksyttyjen luonnonmukaista tuotantoa koskevien sääntöjen mukaisesti ennen tämän asetuksen voimaantuloa, säilyttävät luonnonmukaisen statuksensa 1 päivään heinäkuuta 2013 asti samalla, kun ne ryhtyvät noudattamaan tämän asetuksen säännöksiä, edellyttäen ettei vesiä ole tarpeettomasti pilattu aineilla, joita ei sallita luonnonmukaisessa tuotannossa. Tämän toimenpiteen kohteena olevien toimijoiden on ilmoitettava asiaankuuluvat laitokset, kalalammikot, häkit tai merileväerät toimivaltaiselle viranomaiselle.”
17.      Ensimmäisen muutosasetuksen 2 artiklassa säädettiin myös, että täytäntöönpanoasetukseen voitiin tehdä asianmukaisesti perusteltujen ehdotusten perusteella 1.7.2013 alkaen muitakin muutoksia (joita sittemmin tehtiin toisella ja kolmannella muutosasetuksella sekä riidanalaisella asetuksella).
2.      Toinen muutosasetus
18.      Toisella muutosasetuksella jatkettiin siirtymäkautta heinäkuun 1. päivästä 2013 heinäkuun 1. päivään 2015. Näin tehtiin alan monimutkaisuuden vuoksi ja siksi, että tarvittiin enemmän aikaa tarkastella ehdotuksia sääntöjen muuttamiseksi (johdanto-osan toinen, kolmas ja neljäs perustelukappale).
19.      Toisella muutosasetuksella ei muutettu muiden kuin luonnonmukaisesti vesiviljeltyjen poikasten asteittain vähenevää käyttöä koskevaa sääntöä (joka sisältyy täytäntöönpanoasetuksen 25 e artiklan 3 kohtaan).
3.      Kolmas muutosasetus
20.      Kolmannella muutosasetuksella muutettiin muiden kuin luonnonmukaisesti vesiviljeltyjen poikasten asteittain vähenevää käyttöä koskevaa sääntöä (joka sisältyy täytäntöönpanoasetuksen 25 e artiklan 3 kohtaan). Sillä erityisesti lykättiin ajankohtaa joulukuun 31. päivästä 2013 joulukuun 31. päivään 2014, johon asti muiden kuin luonnonmukaisesti vesiviljeltyjen poikasten sallittu enimmäisosuus on 50 prosenttia. Ajankohta, johon mennessä osuus on supistettava 0 prosenttiin, oli edelleen 31.12.2015.
21.      Kolmannella muutosasetuksella ei muutettu täytäntöönpanoasetuksen 95 artiklan 11 kohdassa säädettyä siirtymäkautta.
4.      Riidanalainen asetus
22.      Riidanalaisella asetuksella muutettiin useita täytäntöönpanoasetuksen säännöksiä. Erityisesti sillä muutettiin tilanteita, joissa luonnonvaraisten vesiviljelyeläinten poikasten keruu on sallittua, muuttamalla täytäntöönpanoasetuksen 25 e artiklan 4 kohtaa, johon lisättiin uusi tilanne (25 e artiklan 4 kohdan c alakohta):
”4.      Luonnonvaraisten vesiviljelyeläinten poikasten keruu jatkokasvatustarkoituksiin on erityisesti rajattava seuraaviin tapauksiin:
a)      kalojen ja äyriäisten toukkien ja poikasten luonnollinen virtaus täytettäessä lammikoita, viljelyrakennelmia ja ‑laitteita;
b)      eurooppalainen lasiankerias, edellyttäen että alueella on käytössä hyväksytty ankeriaanhoitosuunnitelma ja että ankeriaan keinotekoinen lisääntyminen on edelleen ratkaisematta;
c)      muiden lajien kuin eurooppalaisen ankeriaan luonnonvaraisten poikasten kerääminen jatkokasvatusta varten kosteikoissa, kuten murtovesilammikoissa, vuorovesialueilla ja tulvapenkereiden tai särkkien suojaamissa rannikkolaguuneissa, harjoitettavassa perinteisessä laajaperäisessä vesiviljelyssä, edellyttäen että
i)      istutukset tapahtuvat kyseisten kalakantojen hoidosta vastaavien viranomaisten kyseisten lajien kestävän hyödyntämisen varmistamiseksi hyväksymien hoitotoimenpiteiden mukaisesti, ja
ii)      kaloja ruokitaan yksinomaan ympäristössä luontaisesti esiintyvällä rehulla.”
23.      Tätä muutosta kuvailtiin riidanalaisen asetuksen johdanto-osan kolmannessa ja neljännessä perustelukappaleessa seuraavasti:
”(3)      Asetuksen (EY) N:o 834/2007 15 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdan mukaisesti viljelylaitokselle voidaan erityisedellytyksin tuoda muita kuin luonnonmukaisesti kasvatettuja vesiviljelyeläimiä, jos luonnonmukaisista emokannoista ja luonnonmukaisilta viljelylaitoksilta peräisin olevaa poikaskantaa ei ole saatavissa. Asetuksessa (EY) N:o 889/2008 säädetään luonnosta pyydystettyjä vesiviljelyeläimiä, mukaan luettuna luonnonvaraisten vesiviljelyeläinten poikasten keruu, koskevista erityisrajoituksista. Eräät perinteiset laajaperäiseen kalanviljelyyn kosteikoissa, kuten rantavallien tai särkkien suojaamissa murtovesilammikoissa, vuorovesialueilla ja rannikkolaguuneissa, liittyvät käytännöt ovat jatkuneet vuosisatojen ajan, ja ne ovat erittäin tärkeitä kulttuuriperinnön, luonnon monimuotoisuuden suojelun ja paikallisyhteisöjen taloudellisten mahdollisuuksien kannalta. Tietyin edellytyksin nämä käytännöt eivät vaikuta haitallisesti kyseisten kantojen tilaan.
(4)      Sen vuoksi luonnonvaraisten kalanpoikasten keruu jatkokasvatustarkoituksiin kyseisten perinteisten vesiviljelykäytäntöjen puitteissa katsotaan luonnonmukaisen vesiviljelytuotannon tavoitteiden, vaatimusten ja periaatteiden mukaiseksi edellyttäen, että on toteutettu kyseisten kalakantojen hoidosta vastaavan viranomaisen hyväksymät hoitotoimenpiteet kyseisten lajien kestävän hyödyntämisen varmistamiseksi, että poikasistutukset tapahtuvat kyseisten toimenpiteiden mukaisesti ja että kaloja ruokitaan yksinomaan ympäristössä luontaisesti esiintyvällä rehulla.”
24.      Riidanalaisella asetuksella muutettiin myös täytäntöönpanoasetuksen 25 k artiklaa sallimalla lihaa syövien vesiviljelyeläinten rehuna käytettäväksi tietyistä muista kaloista tehdyt tuotteet (25 k artiklan 1 kohdan e alakohta) sekä histidiinien käyttö (25 k artiklan 5 kohta) seuraavasti:
”Lihaa syövien vesiviljelyeläinten rehuja koskevat erityissäännöt
1.      Lihaa syövien vesiviljelyeläinten rehu on hankittava ensisijaisesti seuraavista lähteistä:
– –
e)      rehutuotteet, jotka on johdettu toimivaltaisen viranomaisen tunnustamassa, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU) N:o 1380/2013 säädettyjen periaatteiden mukaisesti kestäväksi sertifioidussa kalastusjärjestelmässä pyydetyistä kokonaisista kaloista.
– –
5.      Lohensukuisten kalojen rehuannoksessa voidaan käyttää käymisestä peräisin olevaa histidiiniä, jos 1 kohdassa luetellut ravinnonlähteet eivät riitä varmistamaan kalojen ravitsemuksellisten tarpeiden edellyttämää histidiinin saantia, sekä kaihin ehkäisemiseksi.”
25.      Riidanalaisella asetuksella ei muutettu muiden kuin luonnonmukaisesti vesiviljeltyjen poikasten asteittain vähenevää käyttöä koskevaa sääntöä (joka sisältyy täytäntöönpanoasetuksen 25 e artiklan 3 kohtaan).
26.      Riidanalaisella asetuksella ei muutettu täytäntöönpanoasetuksen 95 artiklan 11 kohdassa säädettyä siirtymäkautta.
III    Tosiseikat ja hallinnollinen menettely
27.      Tosiseikkoja ja hallinnollista menettelyä kuvaillaan valituksenalaisen määräyksen 37–48 kohdassa.
28.      Binca on saksalainen yritys. Se tuo Vietnamissa tuotettua kiinanhaimonnia Saksaan luonnonmukaisena tuotteena. Binca jälleenmyy kalat asiakkaille Saksassa, Itävallassa ja Skandinaviassa. Vuodesta 2005 lähtien Binca on ostanut kiinanhaimonnia, jonka IMO Suisse on sertifioinut luonnonmukaiseksi Naturlandin määrittelemien vaatimusten mukaisesti.
29.      Binca ostaa pakastettua kiinanhaimonnia Vietnamiin sijoittautuneen välittäjän kautta, ja myös tämä kala on sertifioitu luonnonmukaiseksi. Välittäjä käsittelee ja pakastaa kalat. Sitten se laskuttaa Bincaa sille toimitetuista tuotteista, ja Binca vie ne Eurooppaan. Tuotantoprosessin aikana Binca ostaa kalanrehun ainesosat, jotka se toimittaa välittäjälle, ja vähentää vastaavan summan välittäjälle maksetusta ostohinnasta.
30.      Syyskuussa 2014 Binca lähetti komissiolle kirjeen, jossa se ehdotti muutoksia täytäntöönpanoasetukseen. Erityisesti se ehdotti muiden kuin luonnonmukaisesti vesiviljeltyjen poikasten asteittain vähenevää käyttöä koskevaan sääntöön (täytäntöönpanoasetuksen 25 e artiklan 3 kohta) muutosta, joka pidentäisi tällaisten poikasten käytön mahdollisuuden vuoteen 2021.
31.      Lokakuussa 2014 komissio ilmoitti Bincalle kirjeitse, että täytäntöönpanoasetuksen muutosprosessi oli käynnissä ja että jäsenvaltioiden ja asianomaisten osapuolten kannat otettaisiin huomioon.
32.      Riidanalainen asetus annettiin 18.12.2014.
33.      Binca vaati 18.2.2015 päivätyssä kirjeessä viitaten SEUT 265 artiklaan, että komissio pidentäisi Vietnamista peräisin olevan kiinanhaimonnin osalta täytäntöönpanoasetuksen 95 artiklan 11 kohdassa säädetyn siirtymäkauden tammikuun 1. päivään 2018.
34.      Binca nosti unionin yleisessä tuomioistuimessa riidanalaisesta asetuksesta kumoamiskanteen 19.2.2015.
35.      Komissio ilmoitti Bincalle 22.4.2015 päivätyllä kirjeellä, että se ei aikonut pidentää siirtymäkautta uudestaan eikä muuttaa muiden kuin luonnonmukaisesti vesiviljeltyjen poikasten asteittain vähenevää käyttöä koskevaa sääntöä.
IV      Asian käsittelyn vaiheet unionin yleisessä tuomioistuimessa ja valituksenalainen määräys
A       Asianosaisten lausumat
36.      Kumoamiskanteessaan Binca väitti, että sitä oli syrjitty. Jos siirtymäkauden olisi yksinkertaisesti annettu raueta kaikkien tuottajien osalta, tällaista syrjintää ei olisi ilmennyt. Sen sijaan riidanalaisessa asetuksessa säädettiin Bincan mukaan tietyistä siirtymäkauden toimenpiteistä ja poikkeuksista, jotka käytännössä hyödyttivät Bincan kilpailijoita, mutta siinä ei säädetty Bincaa hyödyttävistä siirtymäkauden toimenpiteistä ja poikkeuksista. Riidanalaisella asetuksella ei myöskään pidennetty siirtymäkautta. Kyseiset siirtymäkauden toimenpiteet ja poikkeukset, jotka Bincan mukaan hyödyttivät käytännössä ainoastaan muuta luonnonmukaista vesiviljelyä, koskivat erityisesti poikasten alkuperää.
37.      Binca väitti, että muiden toimijoiden oli mahdollista jatkaa merkinnän ”luonnonmukainen” käyttöä edellytyksin, joilla se ei käytännössä ollut mahdollista Bincalle. Tältä osin Binca viittaisi nimenomaisesti Mekongin suiston tuotannon ja eurooppalaisten murtovesialueiden tuotannon eriarvoiseen kohteluun.
38.      Binca katsoi riidanalaisen asetuksen koskevan sitä välittömästi, koska siihen sovellettiin luonnonmukaista vesiviljelyä koskevaa unionin säännöstöä ja koska siltä riidanalaisen asetuksen seurauksena vietäisiin mahdollisuus markkinoida tuotteitaan luonnonmukaisina.
39.      Binca väitti unionin yleisessä tuomioistuimessa, että riidanalainen asetus loukkaa sen elinkeinovapautta ja syrjintäkiellon periaatetta (vedoten Euroopan unionin perusoikeuskirjan 16, 20 ja 21 artiklaan) ja vilpittömän mielen periaatetta (koska komissio tiesi, että kiinanhaimonnien täysin luonnonmukainen viljely oli edelleen mahdotonta(9)). Binca väitti myös, että komissio ei noudattanut neuvoston sille antamia valtuuksia, koska se ei ottanut asianmukaisella tavalla huomioon luonnonmukaisen viljelyn teknisen kehityksen tilannetta määrittäessään tarkoituksenmukaisen siirtymäkauden. Lisäksi Binca vetosi kansainvälistä kauppaa koskeviin rajoituksiin.
40.      Komissio esitti 21.5.2015 oikeudenkäyntiväitteen Bincan kumoamiskanteesta. Binca esitti 9.7.2015 huomautuksia tästä väitteestä.
41.      Tutkimatta jättämistä koskevassa väitteessään komissio katsoi, että kanne ei täyttänyt unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 44 artiklan 1 kohdan (josta on tullut 76 artikla) vaatimuksia, koska se ei ollut riittävän täsmällinen, jotta komissio olisi voinut valmistella puolustuksensa. Tältä osin komissio väitti, että kanteessa ei ilmaistu, miksi riidanalainen asetus olisi kumottava, lukuun ottamatta sen 1 artiklan 1 alakohtaa (jolla muutetaan täytäntöönpanoasetuksen 25 e artiklan 4 kohtaa).
42.      Komissio väitti myös, että Bincalla ei ollut oikeussuojan tarvetta ja että riidanalainen asetus ei suoraan koskenut Bincaa.
43.      Komissio katsoi, että koska Binca oli pikemminkin kiinanhaimonnin tuoja kuin tuottaja, sitä ei suoraan koskenut syrjiväksi väitetty poikasten käyttöä koskeva sääntö, jonka kumoamista se vaati. Säännöksillä voi olla heijastusvaikutuksia Bincan taloudelliseen toimintaan muttei suoraan sen oikeudelliseen tilanteeseen.
44.      Oikeussuojan tarpeen osalta komissio väitti, että siinäkin tapauksessa, että riidanalaisen asetuksen 1 artiklan 1 alakohta (jolla muutetaan täytäntöönpanoasetuksen 25 e artiklan 4 kohtaa) katsottaisiin syrjiväksi ja kumottaisiin, tämä ei vaikuttaisi Bincan oikeudelliseen tilanteeseen. Siirtymäkausi päättyisi tästä huolimatta.
45.      Binca vastasi komission väitteisiin suorasta koskemisesta, että riidanalainen asetus koski sitä suoraan, koska sitä estettiin markkinoimasta kiinanhaimonnia luonnonmukaisena tuotteena. Tämä erosi sen kilpailijoiden tilanteesta, sillä kilpailijoiden oli riidanalaisen asetuksen säännösten myötä mahdollista säilyttää olemassa olevat tuotantomenetelmät ja markkinoida tuotteita luonnonmukaisina. Kuluttajat, joiden silmissä luonnonmukaisten kalojen eri lajit ovat keskenään vaihdettavissa, lopettaisivat Bincan tuotteiden ostamisen ja kääntyisivät sen kilpailijoiden puoleen.
46.      Binca totesi, että toisin kuin komissio väitti, se ei hakenut siirtymäkauden pidennystä itselleen. Binca myönsi, että tätä ei voitaisi saada aikaan kumoamiskanteella. Sen sijaan se pyysi lopettamaan syrjinnän, jonka riidanalainen asetus oli sen mielestä saanut aikaan.
47.      Käytännön kilpailusuhteen osalta Binca totesi, että ilman riidanalaista asetusta lohen- ja taimenentuottajat eivät voisi enää myydä tuotteitaan luonnonmukaisina. Tältä osin Binca viittasi näille tuottajille annettuun lupaan käyttää histidiiniä ja muista kaloista tehtyjä tuotteita ravitsemustarpeidensa tyydyttämiseksi (riidanalaisen asetuksen 1 artiklan 3 alakohta ja 1 artiklan 5 alakohta, joista ensin mainitulla muutetaan täytäntöönpanoasetuksen 25 k artiklan 1 kohdan e alakohtaa ja jälkimmäisellä 25 k artiklan 5 kohtaa).
48.      Binca totesi, että se ei ollut riitauttanut siirtymäkauden päättymistä, koska se ei enää voinut tehdä niin (asia oli vahvistettu edellisillä muutosasetuksilla). Ainakaan se ei olisi voinut tehdä niin tuolloin, koska siirtymäkauden myöntäminen oli sen kannalta hyödyllinen ja koska siirtymäkausi itsessään ei asettanut toimijoita eriarvoiseen asemaan.
B       Valituksenalainen määräys
49.      Valituksenalaisessa määräyksessä unionin yleinen tuomioistuin toteaa, että pohjimmiltaan Binca vaatii siirtymäkauden pidentämistä (67 kohta).
50.      Unionin yleinen tuomioistuin toteaa lisäksi, että riidanalaisella asetuksella ei muutettu siirtymäkautta (täytäntöönpanoasetuksen 95 artiklan 11 kohta) eikä aikataulua poikasten asteittain vähenevää käyttöä koskevan säännön (täytäntöönpanoasetuksen 25 e artiklan 3 kohta) osalta (68 ja 69 kohta).
51.      Unionin yleinen tuomioistuin toteaa Bincan itse myöntävän, että se ei voi saada siirtymäkauden pidennystä aikaan kumoamiskanteen avulla. Tässä tilanteessa unionin yleinen tuomioistuin päättelee, että riidanalaisen asetuksen kumoaminen ei mahdollistaisi sitä, että Binca tuo kiinanhaimonnia luonnonmukaisena tuotteena, joten se päättelee, että Bincalla ei ole oikeussuojan tarvetta kumoamisen suhteen. Kannetta ei siis voida ottaa tutkittavaksi (72 ja 73 kohta).
52.      Unionin yleinen tuomioistuin lisää, että kyseenalaistaakseen siirtymäkauden Bincan olisi pitänyt riitauttaa ensimmäinen ja/tai toinen muutosasetus sillä perusteella, että komissiolla oli velvollisuus säätää pidemmästä siirtymäkaudesta näissä säädöksissä. Sen olisi pitänyt pyytää tuomioistuinta SEUT 264 artiklan nojalla lykkäämään kumoamista, kunnes on hyväksytty uusi toimi, jossa siirtymäkausi on pidempi.
V       Oikeudenkäynti unionin tuomioistuimessa
53.      Valituksessaan Binca vaatii unionin tuomioistuinta kumoamaan valituksenalaisen määräyksen sekä kumoamaan riidanalaisen asetuksen. Komissio vaatii unionin tuomioistuinta hylkäämään valituksen ja velvoittamaan Bincan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
54.      Binca esittää valituksessaan 15 erillistä perustetta, jotka voidaan tiivistää seuraavien otsikoiden alle:
–        Perusteiden ensimmäinen ryhmä: epäjohdonmukaiset ja/tai riittämättömät perustelut, jotka muodostuivat a) siitä, että ei otettu huomioon kilpailun suojelemiseen sekä yhdenvertaisen kohtelun periaatteen loukkaamiseen liittyviä perusteita, ja b) kanteen kohteen virheellisestä uudelleenmuotoilusta;
–        Perusteiden toinen ryhmä: se, että unionin yleinen tuomioistuin ei tunnustanut sitä, että kanne täyttää tutkittavaksi ottamisen edellytykset kilpailun suojelemiseen tähtäävänä kanteena;
–        Perusteiden kolmas ryhmä: tehokasta oikeussuojaa koskevan oikeuden loukkaus ja perusoikeuskirjan 47 artiklan rikkominen sekä erityisesti asiasisällön tarkastelematta jättäminen;
–        Perusteiden neljäs ryhmä: julkista oikeudenkäyntiä koskevan oikeuden loukkaus;
–        Perusteiden viides ryhmä: elinkeinovapauden ja yhdenvertaista kohtelua koskevan oikeuden loukkaus.
55.      Perusteiden ensimmäisen ryhmän osalta Binca katsoo unionin yleisen tuomioistuimen tehneen virheen, kun se ei ottanut huomioon epäyhdenvertaiseen kohteluun perustuvia Bincan perusteita päättäessään tutkittavaksi ottamisesta ja esitteli sen kanteen virheellisesti kanteena, jolla pyritään saamaan aikaan siirtymäkauden pidennys. Komissio katsoo, että unionin yleinen tuomioistuin käsitteli Bincan perusteita asianmukaisesti eikä tehnyt oikeudellista virhettä. Komissio katsoo unionin yleisen tuomioistuimen päätelleen oikein, että Binca ei hyötyisi kumoamisesta millään tavalla.
VI      Arviointi
56.      Ainoastaan ensimmäinen edellä mainituista valitusperusteiden ryhmistä on syytä tutkia seikkaperäisesti. Katson, että muilta osin valitukselta selvästi puuttuvat tutkittavaksi ottamisen edellytykset tai se on ilmeisen perusteeton.
1.      Unionin yleisen tuomioistuimen perustelujen riittämättömyys ja/tai epäjohdonmukaisuus
57.      Kuten valituksenalaisen määräyksen 1 kohdassa vahvistetaan, unionin yleisessä tuomioistuimessa asiassa T‑94/15 nostetussa kanteessa vaaditaan asetuksen N:o 1358/2014 kumoamista.
58.      Unionin yleinen tuomioistuin toteaa valituksenalaisen määräyksen 72 ja 73 kohdassa, että i) riidanalaisen asetuksen kumoaminen ei mahdollista sitä, että Binca tuo luonnonmukaiseksi merkittyä kiinanhaimonnia unioniin, ja että ii) Bincalla ei ole oikeussuojan tarvetta riidanalaisen asetuksen kumoamisen suhteen.
59.      Yhdyn näistä toteamuksista ensimmäiseen. En yhdy toiseen toteamukseen.
60.      Toisin kuin 72 ja 73 kohdassa yhdessä luettuna selkeästi annetaan ymmärtää, katson, että Bincan väitetty oikeussuojan tarve esillä olevassa asiassa ei liity sen oikeuden saamiseen, jonka avulla voi tuoda tuotteita unioniin. Sen sijaan Bincan väitetty oikeussuojan tarve liittyy riidanalaisen asetuksen syrjivien vaikutusten neutraloimiseen kumoamalla kyseinen asetus. Toisin sanoen Bincaa estetään merkitsemästä tuotteitaan luonnonmukaisiksi, ja saman ”esteen” pitäisi koskea myös muita. Tämä ei olisi Bincan kannalta ihanteellista mutta Bincan mukaan ainakin poistaisi kilpailun vääristymisen, joka vaikuttaa siihen kielteisellä tavalla ja joka seuraa tai johtuu riidanalaisesta asetuksesta.
61.      Valituksenalaisessa määräyksessä ei yksinkertaisesti käsitellä tätä perustetta. Sen sijaan siinä määritellään ”uudelleen” kanteen kohde huolimatta kanteen selkeästä sanamuodosta ja sitten jätetään uudelleen määritelty kohde tutkimatta, eikä siinä käsitellä oikeussuojan tarvetta suhteessa alun perin todettuun kanteen kohteeseen.
62.      On totta, että unionin yleisellä tuomioistuimella ei ole velvollisuutta käsitellä jokaista asianosaisten esittämää perustetta.(10) Asetuksen väitetty syrjivyys on kuitenkin Bincan ensisijainen peruste. Se, että unionin yleinen tuomioistuin ei tarkastellut edes lyhyesti tästä syrjinnästä koituvaa Bincaan mahdollisesti kohdistuvaa kielteistä vaikutusta eikä Bincan vastaavaa tarvetta saada asetus kumottua, on mielestäni vakava puute perusteluissa.
63.      On totta, että unionin yleinen tuomioistuin tiivistää Bincan perusteet tältä osin (ks. valituksenalaisen määräyksen 58–63 kohta). Se ei kuitenkaan reagoi niihin. Myöskään valituksenalaisen määräyksen 77 kohdassa esitetyt perustelut, joihin komissio viittasi kirjallisissa huomautuksissaan ja joista myös keskusteltiin istunnossa, eivät tuoneet lisää selvyyttä asiaan. Mainitussa kohdassa ainoastaan todetaan, että arvioitaessa Bincan oikeussuojan tarvetta saada siirtymäkausi pidennettyä sen kilpailijoiden tilanteella ei ole merkitystä.
64.      Binca ei kuitenkaan väitä, että hyöty, jonka se saisi asetuksen kumoamisesta, on siirtymäkauden mahdollinen pidennys. Sitä vastoin se väittää, että sen saama hyöty olisi sen syrjivinä pitämien asetuksen säännösten raukeaminen.
65.      Katson, että tähän liittyvä epäselvyys johtuu osittain siitä, että unionin yleinen tuomioistuin katsoi itsepintaisesti Bincan arvostelun kohteena tosiasiallisesti olevan se, että komissio kieltäytyi pidentämästä siirtymäkautta (ks. erityisesti valituksenalaisen määräyksen 67 kohta). Binca ei ole auttanut itseään tältä osin. Kuten komissio totesi, se toisti kanteessaan, että siirtymäkauden pidennys olisi ihanteellinen skenaario. Näistä viittauksista huolimatta on kuitenkin kanteen ja valituksenalaisen määräyksen 1 kohdan perusteella täysin selvää, että kanteen kohteena on tosiaankin riidanalaisen asetuksen kumoaminen.
66.      Edellä esitetystä seuraa, että valituksenalaiseen määräykseen sisältyvät perustelut ovat riittämättömiä. Bincan perusteiden ensimmäinen ryhmä on perusteltu.
67.      Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 61 artiklan ensimmäisen kohdan mukaan unionin tuomioistuin voi, ennen kuin se palauttaa asian unionin yleisen tuomioistuimen ratkaistavaksi, jo tässä vaiheessa ratkaista asian oikeussuojan tarpeen olemassaolon osalta. Unionin tuomioistuimella ei oikeudenkäynnin tässä vaiheessa ole mahdollisuutta ratkaista asian muita näkökohtia.
68.      Jäljempänä esitettävistä syistä katson, että kanne on jätettävä tutkimatta siltä osin kuin siinä vaaditaan riidanalaisen asetuksen säännösten kumoamista lukuun ottamatta 1 artiklan 1 alakohtaa, jolla muutetaan täytäntöönpanoasetuksen 25 e artiklan 4 kohtaa (ks. jäljempänä 2 jakso). Täytäntöönpanoasetuksen 25e artiklan 4 kohtaa muuttavan riidanalaisen asetuksen 1 artiklan 1 alakohdan osalta katson, että Bincalla on oikeussuojan tarve mainitun säännöksen kumoamisen suhteen (ks. jäljempänä 3 jakso).
2.      Kumoamiskanteen ulottuvuus
69.      Kanteessaan Binca vaatii koko riidanalaisen asetuksen kumoamista. Unionin yleisessä tuomioistuimessa esittämässään alkuperäisessä kannekirjelmässä ainoa riidanalaisen asetuksen säännös, jonka osalta Binca esitti erityisiä perusteita, oli 1 artiklan 1 alakohta, jolla muutetaan täytäntöönpanoasetuksen 25 e artiklan 4 kohtaa. Sittemmin, vastauksessaan tutkimatta jättämistä koskevaan komission väitteeseen, Binca esitti myös erityisiä perusteita riidanalaisen asetuksen 1 artiklan 3 alakohdan ja 1 artiklan 5 alakohdan osalta, joilla lisättiin 25 k artiklan 1 kohdan e alakohta ja 25 k artiklan 5 kohta täytäntöönpanoasetukseen. Muutoksenhakuvaiheen asianomaisten kuulemiseksi pidetyssä istunnossa Binca vahvisti, että se vaatii ensisijaisesti riidanalaisen asetuksen 1 artiklan 1 alakohdan, mutta myös 1 artiklan 3 alakohdan ja 1 artiklan 5 alakohdan kumoamista.
70.      Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 19 artiklassa ja yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 44 artiklan 1 kohdassa(11) edellytetään, että kumoamiskanteessa on yhteenveto oikeudellisista perusteista, joihin asiassa vedotaan. Tämän yhteenvedon oikeudellisista perusteista on oltava riittävän selvä ja täsmällinen, jotta vastaaja voi valmistella puolustuksensa ja unionin tuomioistuin ratkaista asian tarpeen vaatiessa ilman muita tietoja.(12)
71.      Mielestäni Bincan alkuperäinen kanne unionin yleisessä tuomioistuimessa ei täytä näitä vaatimuksia lukuun ottamatta perusteita, jotka liittyvät riidanalaisen asetuksen 1 artiklan 1 alakohtaan, jolla muutetaan täytäntöönpanoasetuksen 25 e artiklan 4 kohtaa. Erityisesti on todettava, että kanteessa ei eritelty säännöksiä, jotka Binca asetti kyseenalaiseksi.
72.      Ei voida sulkea pois sitä, että joissakin tapauksissa kantajan yhteenvetoa oikeudellisista perusteista, joihin asiassa vedotaan, voidaan pitää riittävän selvänä ja täsmällisenä, vaikka siinä ei nimenomaisesti ja erikseen luetellakaan jokaista kyseenalaisena pidettyä säännöstä. Näin ei kuitenkaan ole käsiteltävässä asiassa. Vaikka Bincan kanteessa ilmaistaankin selkeästi, että sen huolenaiheena on riidanalaisen asetuksen syrjivä luonne, tämän syrjinnän luonne ja aiheuttaja ovat kaikkea muuta kuin päivänselviä riidanalaista asetusta lukiessa. Tästä syystä Bincan velvollisuutena oli eritellä selkeästi säännökset, joita se piti syrjivinä, ja esittää edes lyhyet perustelut tälle, jotta se täyttää yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 44 artiklan 1 kohdan vaatimukset.
73.      Tätä alkuperäisen kanteen epätäsmällisyyttä ei voida myöskään korjata nimenomaisilla viittauksilla riidanalaisen asetuksen muihin säännöksiin, kuten Binca teki vastatessaan tutkimatta jättämistä koskevaan komission väitteeseen. Unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 48 artiklan 2 kohdan mukaan(13) asian käsittelyn kuluessa ei saa vedota uuteen perusteeseen, ellei se perustu asian käsittelyn aikana ilmenneisiin oikeudellisiin seikkoihin ja tosiseikkoihin.(14)
74.      Edellä esitetyistä syistä katson, että Bincan kumoamiskanne on jätettävä tutkimatta siltä osin kuin siinä vaaditaan riidanalaisen asetuksen kumoamista lukuun ottamatta 1 artiklan 1 alakohtaa, jolla muutetaan täytäntöönpanoasetuksen 25 e artiklan 4 kohtaa.
75.      Ennen kuin ryhdyn tarkastelemaan Bincan väitetyn oikeussuojan tarpeen olemassaoloa jälkimmäisen säännöksen kumoamisen osalta, on syytä selventää kahta seikkaa. Ensinnäkään se, että Binca on riitauttanut koko riidanalaisen asetuksen mutta ei ole täyttänyt tutkittavaksi ottamisen edellytyksiä mainitun toimen suurimmalta osalta, ei sellaisenaan vie Bincalta oikeussuojan tarvetta 1 artiklan 1 kohdan osalta, jolla muutetaan täytäntöönpanoasetuksen 25 e artiklan 4 kohtaa.(15) Toiseksi en näe mitään erityistä riidanalaisen asetuksen 1 artiklan 1 alakohdan erotettavuuteen liittyvää ongelmaa, eikä tämänsuuntaisia perusteita ole esitetty. Näin ollen on teoriassa mahdollista kumota kyseinen säännös ja jättää riidanalaisen asetuksen muut osat koskematta.(16)
3.      Oikeussuojan tarpeen olemassaolo
76.      Oikeussuojan tarve edellyttää, että kantajalle koituu jotain hyötyä, jos sen kanne menestyy.(17) Oikeussuojan tarpeen osoittava henkilökohtainen hyöty voi olla joko tosiasiallinen tai oikeudellinen. Olen esittänyt toisaalla yksityiskohtaisesti, miksi katson tämän päätelmän seuraavan selkeästi oikeuskäytännöstä.(18) En toista kyseisiä syitä yksityiskohtaisesti tässä yhteydessä.
77.      On kuitenkin syytä todeta, että asianosaisten kuulemiseksi pidetyssä istunnossa komissio hyväksyi sen, että silloin kun unionin toimenpiteellä annetaan tiettyjä etuja markkinatoimijoille, heidän kilpailijoillaan voi olla oikeussuojan tarve vaatiessaan kyseisen toimenpiteen kumoamista. Komissio asetti edellytyksiä tällaisen tarpeen myöntämiselle. Se katsoi, että kilpailusuhteen on oltava ilmiselvä, ja totesi toisaalla, että kilpailijoiden edun on oltava ilmeinen. Tarkastelen näitä edellytyksiä jäljempänä. Tässä kohden keskeistä on kuitenkin se, että oikeussuojan tarve voi periaatteessa olla luonteeltaan tosiasiallinen. Se voi muodostua kaupallisesta edusta, joka seuraisi riidanalaisen toimenpiteen kumoamisesta.
78.      Onko Bincalla tällainen ”tosiasiallinen” oikeussuojan tarve saada kumotuksi riidanalaisen asetuksen 1 artiklan 1 alakohta, jolla muutetaan täytäntöönpanoasetuksen 25 e artiklan 4 kohtaa?
79.      Komissio vastaa kysymykseen kieltävästi. Se nostaa esiin kaksi seikkaa. Ensinnäkin Binca on tuotantoketjun loppupäässä oleva kalan tuoja eikä kilpaile niiden toimijoiden kanssa, joiden väitetään saaneen etua riidanalaisesta asetuksesta. Jotta oikeussuojan tarve todettaisiin esillä olevan kaltaisessa asiassa, kilpailusuhteen on oltava ”ilmiselvä” tai ”selvä”. Toiseksi kalalaji, jota Binca tuo, eli kiinanhaimonni, ei missään tapauksessa kilpaile niiden muiden kalalajien kanssa, joiden Binca katsoo saaneen etua riidanalaisesta asetuksesta. Jotta oikeussuojan tarve todettaisiin esillä olevan kaltaisessa asiassa, väitetyn kilpailuhaitan on oltava ”ilmeinen”.
80.      En yhdy tähän tulkintaan oikeussuojan tarpeen käsitteestä ja asetetuista edellytyksistä. En katso, että oikeussuojan tarpeen toteamiseksi on ehdottomasti oltava suora kilpailusuhde tai varsinkaan että sen on oltava ”ilmiselvä” tai ”selvä” tai johdettava ”ilmeiseen” etuun kilpailijalle, kuten komissio esittää. En näe perustetta tällaisille vaatimuksille.(19)
81.      Tältä osin on syytä esittää kolme muuta huomautusta.
82.      Ensinnäkin minusta vaikuttaa täysin uskottavalta, että joissakin tapauksissa, joissa unionin toimella myönnetään etuja tietyille toimijoille, paitsi kilpailijat myös tuotantoketjun alkupäässä ja loppupäässä olevat toimijat kärsivät vakavista kaupallisista heijastusvaikutuksista. Jos unionin toimenpide tosiasiallisesti vaikuttaa tuotteeseen kielteisesti, on kerta kaikkiaan keinotekoista sanoa, että kyseinen kielteinen vaikutus yleensä ottaen koskisi vain tiettyä toimitusketjun tasoa. Tämä riippuu kunkin tapauksen nimenomaisesta tosiasiallisesta yhteydestä.
83.      Toiseksi unionin yleisen tuomioistuimen toteamien tosiseikkojen mukaan Bincan asema toimitusketjussa on täsmälliseltä luonteeltaan monimutkaisempi kuin ”pelkkä” tuoja. Tältä osin valituksenalaisessa määräyksessä vahvistetaan, että Binca tosiasiallisesti toimittaa rehun, jota käytetään tuotettaessa kalat, jotka se sitten ostaa.(20)
84.      Kolmanneksi: kuten komissio vahvisti asianosaisten kuulemiseksi pidetyssä istunnossa, merkintää ”luonnonmukainen” koskeviin vaatimuksiin, joita sovelletaan vesiviljelytuotteiden tuojiin, sisältyvät riidanalaisella asetuksella asetetut tuotantovaatimukset. Tästä syystä – toisin kuin komissio väittää – tutkittavaksi ottamisen toteamiseksi ei ole mahdollista jakaa toimijoita tuottajiin, jotka ovat riidanalaisen asetuksen ja sen vaatimusten adressaatteja, ja muihin toimijoihin, jotka eivät ole näiden adressaatteja.
85.      Mielestäni nämä huomautukset korostavat tarvetta välttää se, että uusia yleisiä vaatimuksia, jotka liittyvät merkityksellisten kilpailusuhteiden luonteeseen, pidettäisiin oikeussuojan tarpeen toteamista koskevina edellytyksinä.
86.      Olipa Bincan täsmällinen asema toimitusketjussa mikä tahansa, sen on oikeussuojan tarpeen toteamiseksi osoitettava, että se saisi henkilökohtaista hyötyä – oikeudellista tai tosiasiallista – siitä, että kumotaan riidanalaisen asetuksen 1 artiklan 1 alakohta, jolla muutetaan täytäntöönpanoasetuksen 25 e artiklan 4 kohtaa.
87.      Riidanalaisen asetuksen johdanto-osan kolmannen ja neljännen perustelukappaleen perusteella on selvää, että kyseiseen säännökseen sisältyvillä poikkeuksilla on tarkoitus helpottaa meneillään olevaa luonnonmukaisesti tuotettujen kalatuotteiden tuotantoa, joka muutoin keskeytyisi. Riidanalaisen asetuksen kumoaminen poistaisi kyseiset poikkeukset ja tekisi tiettyjen kalojen tuottamisesta perusasetuksessa ja täytäntöönpanotoimissa tarkoitetulla ”luonnonmukaisella” tavalla hankalampaa, jopa mahdotonta.
88.      Tällainen kumoaminen olisi kuitenkin Bincan kannalta etu ja voisi saada aikaan oikeussuojan tarpeen ainoastaan, jos i) kyseisistä poikkeuksista ei ole hyötyä tai niistä on vähemmän hyötyä Bincan tuomien kalojen tuotannolle ja ii) Bincan tuomat kalat kilpailevat niiden tuotteiden kanssa, jotka hyötyvät poikkeuksista.
89.      Bincan mukaan ensi näkemältä molemmat edellytykset täyttyvät. Mielestäni tämä riittää oikeussuojan tarpeen toteamiseksi.
90.      Edellä i kohdan osalta Binca totesi unionin yleisessä tuomioistuimessa liittyen riidanalaisen asetuksen 1 artiklan 1 alakohtaan, jolla muutetaan täytäntöönpanoasetuksen 25 e artiklan 4 kohtaa, että Mekongin suistolle ominainen vuorovesi ja pinnanmuodostus tarkoittavat, että luonnonvaraisten vesiviljelyeläinten poikasia ei voida pyydystää samalla tavalla kuin Euroopan vesialueilla (lukuun ottamatta pilottihankkeita ja pienimuotoista tutkimusta). Edellä ii kohdan osalta voidaan todeta, että vaikka täsmällinen kilpailusuhde luonnonmukaisesti tuotetun kiinanhaimonnin ja muiden kalojen välillä on epäselvä, ensi näkemältä tuntuu järkevältä väite, jonka mukaan tietty luonnonmukaisesti tuotettu kala kilpailee toisen luonnonmukaisesti tuotetun kalan kanssa. On ilmeistä, että Binca ei tuo klementiinejä eikä kuulalaakereita (eikä myöskään muita kuin luonnonmukaisesti tuotettuja kaloja).(21)
91.      Komissio on kyseenalaistanut kummankin edellä mainitun kohdan. Komissio käsitteli asianosaisten kuulemiseksi pidetyssä istunnossa yksityiskohtaisesti erityisesti kiinanhaimonnin ja muiden kalojen välistä kilpailusuhdetta viitaten taloustutkimuksiin, yrityskeskittymien valvonnan alalla tehtyihin arviointeihin, kalapuikkoihin ja hienoihin italialaisiin ravintoloihin.
92.      Kuitenkin tällaisen yksityiskohtaisen keskustelun tarve vahvistaa sen, että tässä vaiheessa perusteista on siirrytty erilliseen keskusteluun itse asiasta eli sen arvioimiseen, onko Bincaa tosiasiallisesti syrjitty vai ei ja mitkä ovat komission harjoittaman lainsäädännöllisen erottelun syyt.
93.      Oikeussuojan tarpeen toteamiseksi tämäntyyppisessä asiassa kantajalta ei tulisi edellyttää muuta kuin että se prima facie osoittaa riidanalaisen toimen kielteisen vaikutuksen siihen (mikä antaa ymmärtää, että toimen kumoamisesta koituu henkilökohtaista hyötyä). Oikeussuojan tarkoitusta koskevan vaatimuksen tarkoituksena on järjestää alustava seulonta, jossa karsitaan pois yleisen edun nimissä nostetut kanteet sekä kanteet, joilla haetaan oikeudellista lausuntoa tai joissa esitetään yleinen tai hypoteettinen kysymys.(22) Alustavaa seulontaa, joka voidaan suorittaa ainoastaan yksityiskohtaisen tietokoneavusteisen kerroskuvauksen avulla, ei voida tosiasiallisesti enää kutsua alustavaksi.
94.      Vielä on esittämättä kaksi loppuhuomautusta. Ensinnäkin, kun komissio ilmaisi katsovansa, että esillä olevassa asiassa ei ole oikeussuojan tarvetta, se otti esiin yleisen kanteen (actio popularis) mahdollisuuden. Tämä huolenaihe on mielestäni helppo sivuuttaa. Yleinen kanne on kanne, jonka kuka tahansa voi nostaa yleisen edun nimissä. Bincan kirjallisista huomautuksista käy varsin selkeästi ilmi, että se ei ole kuka tahansa. Se toimii merkityksellisillä markkinoilla ja on toiminut niillä useita vuosia. Se ei myöskään toimi pelkästään yleisen edun nimissä. Se toimii oman kaupallisen etunsa nimissä.
95.      Toiseksi komission todellisena huolenaiheena näyttää olevan se, että oikeussuojan tarpeen kynnystä ei saa asettaa liian alhaalle, koska tästä voisi olla seurauksena kumoamiskanteiden vyöry. Nämäkin huolet on helppo sivuuttaa. Oikeussuojan tarpeen olemassaoloa ei määritelmällisenä periaatteena pidä rukata tietyntasoisen oikeudenkäynnin varmistamiseksi. Kysymys kuuluu, saisiko kantaja kumoamisesta henkilökohtaista hyötyä, joko oikeudellista tai tosiasiallista. Lisäksi oikeussuojan tarve on vain yksi useista samanaikaisista tutkittavaksi ottamisen edellytyksistä. Sitä olisikin kohdeltava vähiten vaativana edellytyksenä, joka on pohjimmiltaan alustava seulontajärjestelmä, kuten edellä mainitsin.
96.      Edellä esitetyn perusteella unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen todetessaan, että Bincalla ei ollut oikeussuojan tarvetta saada kumotuksi riidanalaisen asetuksen 1 artiklan 1 alakohta, jolla muutetaan täytäntöönpanoasetuksen 25 e artiklan 4 kohtaa.
VII    Ratkaisuehdotus
97.      Ehdotan, että unionin tuomioistuin
–        kumoaa 11.3.2016 annetun määräyksen Binca Seafoos v. komissio (T‑94/15, EU:T:2016:164) siltä osin kuin siinä hylätään valittajan kanne neuvoston asetuksen (EY) N:o 834/2007 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetun asetuksen (EY) N:o 889/2008 muuttamisesta luonnonmukaisten vesiviljelyeläinten alkuperän, vesiviljelyeläinten hoitoa koskevien käytäntöjen, luonnonmukaisten vesiviljelyeläinten rehun sekä luonnonmukaisessa vesiviljelyssä käytettäväksi sallittujen tuotteiden ja aineiden osalta 18.12.2014 annetun komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 1358/2014 1 artiklan 1 alakohdan kumoamiseksi,
–        hylkää valituksen muilta osin
–        palauttaa asian unionin yleiseen tuomioistuimeen
–        päättää oikeudenkäyntikuluista myöhemmin.
1      Alkuperäinen kieli: englanti.
2      Neuvoston asetuksen (EY) N:o 834/2007 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetun asetuksen (EY) N:o 889/2008 muuttamisesta luonnonmukaisten vesiviljelyeläinten alkuperän, vesiviljelyeläinten hoitoa koskevien käytäntöjen, luonnonmukaisten vesiviljelyeläinten rehun sekä luonnonmukaisessa vesiviljelyssä käytettäväksi sallittujen tuotteiden ja aineiden osalta 18.12.2014 annettu komission asetus (EUVL 2014, L 365, s. 97).
3      Luonnonmukaisesta tuotannosta ja luonnonmukaisesti tuotettujen tuotteiden merkinnöistä sekä asetuksen (ETY) N:o 2092/91 kumoamisesta 28.6.2007 annettu neuvoston asetus (EUVL 2007, L 189, s. 1).
4      Luonnonmukaisesta tuotannosta ja luonnonmukaisesti tuotettujen tuotteiden merkinnöistä annetun neuvoston asetuksen N:o 834/2007 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä luonnonmukaisen tuotannon, merkintöjen ja valvonnan osalta 5.9.2008 annettu komission asetus (EUVL 2008, L 250, s. 1).
5      Neuvoston asetuksen N:o 834/2007 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetun asetuksen N:o 889/2008 muuttamisesta vesiviljelyeläinten ja merilevien luonnonmukaista tuotantoa koskevien yksityiskohtaisten sääntöjen vahvistamiseksi 5.8.2009 annettu komission asetus (EUVL 2009, L 204, s. 15).
6      Luonnonmukaisesta tuotannosta ja luonnonmukaisesti tuotettujen tuotteiden merkinnöistä annetun neuvoston asetuksen N:o 834/2007 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä luonnonmukaisen tuotannon, merkintöjen ja valvonnan osalta annetun asetuksen N:o 889/2008 muuttamisesta 24.10.2013 annettu komission asetus (EUVL 2013, L 283, s. 15).
7      Neuvoston asetuksen N:o 834/2007 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetun asetuksen N:o 889/2008 muuttamisesta muiden kuin luonnonmukaisesti vesiviljeltyjen poikasten ja muiden kuin luonnonmukaisesti viljeltyjen simpukantoukkien vesiviljelyssä käytön osalta 17.12.2013 annettu komission asetus (EUVL 2013, L 343, s. 29).
8      Nimenomaan liitteessä XIII a lueteltuihin lajeihin (ks. ensimmäisellä muutosasetuksella lisätty 25 a artikla). Näihin lajeihin kuuluu kiinanhaimonni (liitteessä XIII a oleva 9 jakso).
9      Johtuen ongelmista, jotka liittyvät spontaaniin kutemiseen ilman hormonien käyttöä.
10      Tuomio 22.5.2008, Evonik Degussa v. komissio ja neuvosto (C‑266/06 P, ei julkaistu, EU:C:2008:295, 103 kohta).
11      Joista on tullut Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 21 artikla ja unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 76 artikla.
12      Ks. tuomio 21.3.2002, Joynson v. komissio (T‑231/99, EU:T:2002:84, 154 kohta) ja määräys 19.9.2016, Gregis v. EUIPO – DM9 Automobili (ATS) (T‑5/16, ei julkaistu, EU:T:2016:552, 18 kohta).
13      Josta on tullut unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 84 artiklan 1 kohta.
14      Määräys 14.4.2016, KS Sports v. EUIPO (C‑480/15 P, ei julkaistu, EU:C:2016:266, 23 kohta).
15      Ks. tästä tuomio 12.9.2002, Europe Chemi-Con (Deutschland) v. neuvosto (T‑89/00, EU:T:2002:213, 35 kohta).
16      Ks. tästä tuomio 12.4.2013, Du Pont de Nemours (France) ym. v. komissio (T‑31/07, ei julkaistu, EU:T:2013:167).
17      Tuomio 18.12.1997, ATM v. komissio (T‑178/94, EU:T:1997:210, 59–62 kohta).
18      Ratkaisuehdotus Bionorica ja Diapharm v. komissio (C‑596/15 P ja C‑597/15 P, EU:C:2017:297, 49–52 kohta). Tämä väite seuraa myös siitä, että on olemassa erityyppisiä muita kuin aineellisia tosiasiallisia intressejä, joiden unionin tuomioistuin katsoo voivan saada aikaan oikeussuojan tarpeen; näitä ovat esimerkiksi moraali ja tulevaisuudennäkymät (ks. tuomio 27.6.1973, Kley v. komissio, 35/72, EU:C:1973:73, 4 kohta ja tuomio 28.5.1998, W v. komissio, T‑78/96 ja T‑170/96, EU:T:1998:112, 47 kohta).
19      Kun komissiolta kysyttiin asianosaisten kuulemiseksi pidetyssä istunnossa nimenomaan ”selvän” kilpailusuhteen välttämättömyydestä, se vahvisti, että oikeuskäytännössä ei ole perustetta tälle vaatimukselle.
20      Valituksenalaisen määräyksen 41 ja 42 kohta.
21      Tilanne on näin ollen erilainen kuin asiassa Andechser Molkerei, jossa unionin tuomioistuin katsoi, että valittaja ei ollut perustellut väitettään, jonka mukaan luonnonmukaiset jogurtit ja muut kuin luonnonmukaiset jogurtit kilpailevat keskenään; näihin tuotteisiin sovelletaan hyvin erilaisia sääntelyjärjestelmiä (ks. tuomio 4.6.2015, Andechser Molkerei Scheitz v. komissio, C‑682/13 P, ei julkaistu, EU:C:2015:356, 35–37 kohta).
22      Van Raepenbusch, S., ”L’Intérêt à agir dans le contentieux communautaire”, teoksessa: Mélanges en hommage à Georges Vandersanden, Bruxelles, Bruyant, 2008, s. 381.