62000CC0230_FI
Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset
Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset
1 Komissio vaatii kanteessaan yhteisöjen tuomioistuinta toteamaan, että koska Belgian kuningaskunta ei ole antanut jätteistä 15 päivänä heinäkuuta 1975 annetun neuvoston direktiivin 75/442/ETY(1) 9 artiklan, sellaisena kuin kyseinen säädös on muutettuna 18.3.1991 annetulla neuvoston direktiivillä 91/156/ETY(2); tiettyjen yhteisön vesiympäristöön päästettyjen vaarallisten aineiden aiheuttamasta pilaantumisesta 4 päivänä toukokuuta 1976 annetun neuvoston direktiivin 76/464/ETY(3) 3, 4, 5 ja 7 artiklan; pohjaveden suojelemisesta tiettyjen vaarallisten aineiden aiheuttamalta pilaantumiselta 17 päivänä joulukuuta 1979 annetun neuvoston direktiivin 80/68/ETY(4) 3, 4, 5, 7 ja 10 artiklan; teollisuuslaitosten aiheuttaman ilman pilaantumisen estämisestä 28 päivänä kesäkuuta 1984 annetun neuvoston direktiivin 84/360/ETY(5) 3, 4, 9 ja 10 artiklan eikä tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista 27 päivänä kesäkuuta 1985 annetun neuvoston direktiivin 85/337/ETY(6) 2 ja 8 artiklan täydellisen täytäntöönpanon edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä, se on jättänyt noudattamatta EY 249 artiklan ja edellä mainittujen direktiivien mukaisia velvoitteitaan.
2 Komissio toteaa tältä osin vastaajan sitä kiistämättä, että sekä Flanderin hallintoalueella että Vallonian hallintoalueella sovellettava lainsäädäntö perustuvat siihen, että edellä mainittujen direktiivien soveltamisalalla annetaan hiljaisia lupia.
3 Jos toimivaltainen viranomainen ei kyseisillä kahdella hallintoalueella ota tietyssä määräajassa kantaa lupahakemukseen, se katsotaan hylätyksi. Sitä vastoin jos toimivaltainen viranomainen jättää muutoksenhaun osalta ottamatta kantaa valitukseen, valitus katsotaan hyväksytyksi.
4 Komission mukaan on kiistatonta, että tällaiset hiljaiset luvat ovat yhteensopimattomia edellä mainittujen direktiivien edellytysten kanssa.
5 Olen samaa mieltä.
6 Kuten komissio perustellusti toteaa, yhteisöjen tuomioistuin on nimittäin jo todennut, että hiljaisiin lupiin perustuvan menettelyn(7) tai edes luvan hiljaiseen epäämiseen perustuvan menettelyn(8) ei voida katsoa täyttävän direktiivin 80/68/ETY edellytyksiä.
7 En kuitenkaan näe syytä siihen, että tämä oikeuskäytäntö olisi ulotettava muihin käsiteltävänä olevassa asiassa kyseessä oleviin direktiiveihin.
8 Kaikki kyseiset direktiivit koskevat muun muassa lupia, joita myönnetään sellaisille eri toiminnoille, jotka ovat omiaan vahingoittamaan ympäristöä. Lisäksi niissä kaikissa täsmennetään yksityiskohtaiset edellytykset niiden tietojen osalta, joita tällaisissa luvissa on mainittava, ja ne takeet, jotka toimivaltaisen viranomaisen on saatava; viimeksi mainitulla on velvollisuus näyttää erilaisten tutkimusten avulla toteen tiettyjä seikkoja ennen kuin sillä on oikeus myöntää haettu lupa.
9 Päättelen tämän perusteella, että kaikkien kyseisten direktiivien osalta sovelletaan edellä mainittuun oikeuskäytäntöön perustuvaa vaatimusta nimenomaisesta asiakirjasta.
10 Kuten komissio lisäksi toteaa, ilman tällaista asiakirjaa ei nimittäin ole mahdollista taata, että luvat myönnetään ainoastaan sen jälkeen, kun kaikki direktiivissä säädetyt edellytykset, jotka koskevat sekä lupien sisältöä että niiden myöntämistä edeltäviä tutkimusmenettelyjä, on täytetty.
11 Vastaaja sitä paitsi myöntää, että kyseisten kahden hallintoalueen lainsäädännössä ei nykyään säädetä tällaisesta takeesta.
12 Vastaaja toisaalta korostaa niitä toimenpiteitä, joita asianomaiset viranomaiset toteuttavat parhaillaan tilanteen korjaamiseksi; kyseisiä toimenpiteitä ei kuitenkaan ole saatettu päätökseen.
13 On kuitenkin muistutettava, että vakiintuneen oikeuskäytännön(9) mukaan jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä on arvioitava perustellussa lausunnossa asetetun määräajan päättymisajankohta huomioon ottaen. Käsiteltävänä olevassa asiassa kyseinen määräaika oli kaksi kuukautta ja se alkoi kulua siitä, kun perusteltu lausunto annettiin tiedoksi 18.12.1998 päivätyllä kirjeellä.
14 Edellä esitetystä seuraa, että Belgian on osoitettu laiminlyöneen jäsenyysvelvoitteensa ja että komission vaatimukset on hyväksyttävä.
Ratkaisuehdotus
15 Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että yhteisöjen tuomioistuin hyväksyy komission kanteen, jossa yhteisöjen tuomioistuinta vaaditaan toteamaan, että
koska Belgian kuningaskunta ei ole antanut jätteistä 15 päivänä heinäkuuta 1975 annetun neuvoston direktiivin 75/442/ETY 9 artiklan, sellaisena kuin kyseinen säädös on muutettuna 18.3.1991 annetulla neuvoston direktiivillä 91/156/ETY; tiettyjen yhteisön vesiympäristöön päästettyjen vaarallisten aineiden aiheuttamasta pilaantumisesta 4 päivänä toukokuuta 1976 annetun neuvoston direktiivin 76/464/ETY 3, 4, 5 ja 7 artiklan; pohjaveden suojelemisesta tiettyjen vaarallisten aineiden aiheuttamalta pilaantumiselta 17 päivänä joulukuuta 1979 annetun neuvoston direktiivin 80/68/ETY 3, 4, 5, 7 ja 10 artiklan; teollisuuslaitosten aiheuttaman ilman pilaantumisen estämisestä 28 päivänä kesäkuuta 1984 annetun neuvoston direktiivin 84/360/ETY 3, 4, 9 ja 10 artiklan eikä tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista 27 päivänä kesäkuuta 1985 annetun neuvoston direktiivin 85/337/ETY 2 ja 8 artiklan täydellisen täytäntöönpanon edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä, se on jättänyt noudattamatta EY 249 artiklan ja edellä mainittujen direktiivien mukaisia velvoitteitaan.
16 Ehdotan näin ollen myös, että Belgian kuningaskunta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
(1) - EYVL L 194, s. 39.
(2) - EYVL L 78, s. 32.
(3) - EYVL L 129, s. 23.
(4) - EYVL L 20, s. 43.
(5) - EYVL L 188, s. 20.
(6) - EYVL L 175, s. 40.
(7) - Ks. asia C-360/87, komissio v. Italia, tuomio 28.2.1991 (Kok. 1991, s. I-791, 30 kohta).
(8) - Asia C-131/88, komissio v. Saksa, tuomio 28.2.1991 (Kok. 1991, s. I-825, 38 kohta).
(9) - Ks. esim. asia C-200/88, komissio v. Kreikka, tuomio 27.11.1990 (Kok. 1990, s. I-4299).