62024CC0002
ATHANASIOS RANTOS
FŐTANÁCSNOK INDÍTVÁNYA
Az ismertetés napja: 2025. március 27. (
1
)
C‑2/24. P. sz. ügy
Teva Pharmaceutical Industries Ltd,
Cephalon Inc.
kontra
Európai Bizottság
„Fellebbezés – Verseny – Kartellek – A modafinil piaca – A modafinil olcsóbb generikus változatának késleltetett forgalomba hozatala céljából kötött, szabadalmi jogvitát egyezség útján rendező megállapodás – Az EUMSZ 101. cikk és az EGT‑Megállapodás 53. cikkének megsértését megállapító határozat – Megsemmisítés iránti kereset – Cél általi korlátozás – Hatás általi korlátozás – Értékelési szempontok”
I. Bevezetés
1.
Fellebbezésükben a Teva Pharmaceutical Industries Ltd (a továbbiakban: Teva) és a Cephalon Inc. (a továbbiakban együtt: fellebbezők) azt kérik, hogy a Bíróság helyezze hatályon kívül az Európai Unió Törvényszéke által 2023. október 18‑ánhozott Teva Pharmaceutical Industries és Cephalon kontra Bizottság ítéletet (T‑74/21, a továbbiakban: megtámadott ítélet, EU:T:2023:651), amelyben a Törvényszék elutasította a keresetüket. E kereset elsődlegesen az EUMSZ 101. cikk és az EGT‑Megállapodás 53. cikke alkalmazására vonatkozó eljárásban (AT.39686 – CEPHALON ügy) 2020. november 26‑án hozott C(2020) 8153 final európai bizottsági határozat (a továbbiakban: vitatott határozat) (
2
) – amely szerint a fellebbezőkkel kapcsolatban megállapítást nyert, hogy megsértették az EUMSZ 101. cikket és az EGT‑Megállapodás 53. cikkét azáltal, hogy a közöttük fennálló szabadalmi jogvita rendezésére irányuló megállapodást kötöttek – megsemmisítésére, másodlagosan pedig a kiszabott bírságok törlésére vagy az összegük csökkentésére irányult.
2.
A jelen ügy alapja a fellebbezők – két gyógyszeripari vállalkozás – között létrejött, jogvitát egyezség útján rendező megállapodás (a továbbiakban: egyezség), amelynek értelmében az egyik gyógyszeripari vállalkozás, a Teva vállalta, hogy a generikus gyógyszerét a modafinil érintett piacain nem hozza forgalomba, és amelyben ellentételezéseként nem közvetlen kifizetések, hanem az e megállapodásban előírt kereskedelmi ügyletek összessége szerepelt. A vitatott határozat értelmében a Bizottság többek között megállapította, hogy az említett megállapodás az EUMSZ 101. cikk (1) bekezdése és az EGT‑Megállapodás 53. cikke értelmében vett, cél általi, egyszersmind hatás általi versenykorlátozásnak minősül. Következésképpen a Cephalont 30480000 euró, a Tevát 30000000 euró összegű bírság megfizetésére kötelezte.
3.
Ez az ügy a Generics (UK) és társai ítélet (
3
), a Lundbeck ítélet (
4
), valamint a Servier ítélet (
5
) sorába illeszkedik, amelyek a szabadalmi jogvitát egyezség útján rendező megállapodásoknak az EUMSZ 101. cikk értelmében vett cél általi versenykorlátozásokként történő minősítéséről szóltak. Többek között lehetőséget kínál a Bíróságnak arra, hogy tisztázza az e rendelkezés értelmében vett versenykorlátozás megállapításához alkalmazandó kritériumokat az egyrészt az originális gyógyszer gyártója, gyógyszeripari termékhez kapcsolódó másodlagos szabadalmak jogosultja, másrészt pedig e gyógyszer generikus változatának gyártója között létrejött, szabadalmi jogvitát egyezség útján rendező megállapodással összefüggésben.
II. Az eljárás előzményei
4.
A jogvita előzményeit a megtámadott ítélet 2–43. pontja ismerteti, és azok a jelen indítvány szempontjából a következőképpen foglalhatók össze.
A. Az érintett gazdasági szereplők
5.
A Cephalon az Egyesült Államokban székhellyel rendelkező biogyógyszerészeti társaság, amely világszerte originális és generikus termékeket egyaránt forgalmaz. Fő tevékenységei közé tartozik a gyógyszerek kutatása és fejlesztése, valamint forgalomba hozatala, különös hangsúlyt fektetve a központi idegrendszer zavaraira.
6.
A Teva olyan multinacionális gyógyszeripari vállalat, amely generikus gyógyszerek, innovatív és specializált gyógyszerkészítmények, gyógyszerhatóanyagok és általános forgalmazási listán szereplő gyógyszerek fejlesztésével, gyártásával és forgalmazásával foglalkozik.
7.
2011 októberében, miután a Bizottság a 139/2004/EK rendelet (
6
) 6. cikke (1) bekezdésének b) pontja alapján, a 2011. október 13‑i C(2011) 7435 végleges határozattal (COMP/M. 6258 – Teva/Cephalon ügy, a továbbiakban: összefonódásról szóló határozat) (
7
) jóváhagyta a bejelentett összefonódást, a Cephalont felvásárolta a Teva.
B. Az érintett termék és az arra vonatkozó szabadalmak
8.
A jelen ügyben érintett termék a modafinil nevű gyógyszerhatóanyagot (a továbbiakban: hatóanyag) tartalmazó gyógyszereknek felel meg. A modafinilt a Lafon laboratórium, egy francia gyógyszeripari vállalat fedezte fel 1976‑ban. Egy olyan, hosszan tartó éberséget elősegítő anyagról van szó, amelyet bizonyos alvászavarok kezelésére használnak.
9.
A Cephalon 1993‑ban megszerezte a modafinilre vonatkozó kizárólagos jogokat a Lafontól, és 1997‑ben „Provigil” védjegy alatt kezdett modafinilt értékesíteni az Egyesült Királyságban. 2005‑re az Európai Gazdasági Térség (EGT) több országában is modafinilt értékesített.
10.
Ami az EGT‑t illeti, a Cephalonnak a modafinil hatóanyagára vonatkozó különböző nemzeti molekulaszabadalmai legkésőbb 2003‑ban lejártak, míg az e hatóanyagra vonatkozó adatvédelem legkésőbb 2005‑ben lejárt. Jóllehet a modafinil molekulára vonatkozó szabadalmak lejártak, a Cephalon továbbra is rendelkezett a részecskék méretére vonatkozó másodlagos szabadalmakkal, valamint a modafinilhez kapcsolódó egyéb szabadalmakkal, amelyek 2015‑ben jártak le az EGT‑ben.
11.
A Provigil gyógyszer volt a Cephalon portfóliójának legfontosabb terméke az értékesítés tekintetében. Tekintettel a generikus termékeknek a közeljövőben várható piacra lépésére, valamint annak érdekében, hogy védje a tevékenységeit a szóban forgó területen, a Cephalon a modafinil hatóanyagán alapuló, Nuvigil nevű második generációs terméken dolgozott, amelyet 2006‑tól kezdve tervezett forgalomba hozni a Provigil fokozatos felváltása végett, először az Egyesült Államokban, majd az EGT‑ben. Ezenkívül a Cephalon egy másik, modafinil alapú, Sparlon elnevezésű gyógyszer piacra történő bevezetését tervezte. Végül a Cephalon az EGT‑ben nem vezette be a piacra sem a Nuvigilt, sem a Sparlont.
12.
2002 végén, amikor a generikus ágazat négy másik társasága, köztük a Teva, szabályozói engedélyt kért a modafinilen alapuló generikus termékeiknek az Egyesült Államokban történő forgalmazására, a Cephalon szabadalombitorlási eljárást indított az Egyesült Államokban. 2005 júniusában a Teva az Egyesült Királyságban bevezette a piacra a modafinilen alapuló generikus termékét.
13.
2005. július 6‑án egy levélváltást követően a Cephalon szabadalmi bírósági eljárást indított a Tevával szemben a High Court of Justice (England & Wales) (felsőbíróság [Anglia és Wales], Egyesült Királyság) előtt, és ideiglenes intézkedés elrendelését kérte annak megakadályozása érdekében, hogy a Teva értékesíthesse a modafinilen alapuló generikus termékét az Egyesült Királyságban. A Teva ezt követően érvénytelenség megállapítása iránti viszontkeresetet terjesztett elő. Az ideiglenes intézkedés iránti kérelem tárgyában 2005. július 11‑re kitűzött tárgyalást megelőzően a Teva elfogadta, hogy felhagyjon a modafinilen alapuló generikus termékeknek az Egyesült Királyságban történő értékesítésével. Ennek ellentételezéseként a Cephalon vállalta, hogy 2,1 millió font (GBP) (hozzávetőleg 3,07 millió euró) összegű biztosítékot nyújt arra az esetre, ha a Teva a bírósági eljárás során pernyertes lenne, és jogosult lenne kártérítést követelni az elmaradt haszon miatt.
14.
Az egyezség útján történő vitarendezésre irányuló tárgyalások 2005. november végén kezdődtek.
C. Az egyezség
15.
2005. december 8‑án a Cephalon és a Teva egyezséget kötött, amelyet a tagjaik tekintetében is megkötötték, és az 2005. december 4‑től fejtette ki joghatásait.
16.
Az egyezség többek között előírja, hogy a 2. cikk értelmében a Teva kötelezettséget vállal arra, hogy a modafinil piacára nem lép be önállóan, és nem is versenyez a Cephalonnal (a továbbiakban: versenytilalmi kikötés), továbbá nem vitatja a Cephalon modafinil szabadalmait (a továbbiakban: megnemtámadási kikötés) (a továbbiakban együttesen: korlátozó kikötések).
17.
Az egyezség 2.2–2.6. cikke egy sor ügyletet tartalmaz a következőkre vonatkozóan: a Teva által a Cephalonnak adott hasznosítási engedély a Teva szellemi tulajdonjogaira vonatkozóan; a Cephalon által a Tevának adott hasznosítási engedély a Cephalon által a Parkinson‑kór kezelésére vonatkozó tanulmányok keretében, társfejlesztés során kidolgozott, úgynevezett CEP1347 adatok felhasználására; a modafinil hatóanyagának Teva általi szállítása a Cephalon részére; kifizetések a Cephalon részéről a Teva részére az elkerült perköltségekért; a Cephalon termékeinek a Teva általi forgalmazása az Egyesült Királyságban.
18.
Hasonlóképp, az egyezség 3. cikke generikus jogokat ír elő a Teva javára. E cikk értelmében a Cephalon nem kizárólagos hasznosítási engedélyt ad a Teva részére a modafinilen alapuló generikus termékének forgalomba hozatalára, beleértve az EGT‑t is, 2012‑től kezdve (vagy korábbi időponttól kezdve, arra az esetre, ha bármely jogalany modafinilen alapuló generikus terméket vezetne be a piacra).
19.
Az egyezség 4. cikke értelmében a Teva és a Cephalon kötelezettséget vállalt arra, hogy haladéktalanul véget vetnek a modafinillel kapcsolatban az Egyesült Államokban és az Egyesült Királyságban folyamatban lévő jogvitájuknak.
20.
Végül ugyanezen egyezség tartalmazza a jelen indítvány 16. és 18. pontjában említett különböző ügyletekben érintett összegeket vagy díjakat is.
III. A vitatott határozat
21.
2020. november 26‑án a Bizottság elfogadta a vitatott határozatot, amelyben úgy ítélte meg, hogy a fellebbezők megsértették az EUMSZ 101. cikket és az EGT‑Megállapodás 53. cikkét azáltal, hogy fordított kifizetés ellenében részt vettek a gyógyszeripari ágazatra vonatkozó egyezségben. A jogsértés Németországot, Ausztriát, Belgiumot, Bulgáriát, Ciprust, Dániát, Spanyolországot, Finnországot, Franciaországot, Görögországot, Magyarországot, Írországot, Izlandot, Olaszországot, Lettországot, Liechtensteint, Litvániát, Luxemburgot, Norvégiát, Hollandiát, Lengyelországot, Portugáliát, Romániát, az Egyesült Királyságot, Szlovákiát és Svédországot érintette, és 2005. december 4‑től 2011. október 12‑ig tartott, kivéve Bulgária és Románia esetét, ahol a jogsértés 2007. január 1‑jén kezdődött, valamint Magyarországot, ahol a jogsértés 2011. június 14‑én véget ért (
8
). A fent említett jogsértés miatt a Bizottság a Cephalonnal szemben 30480000 euró, a Tevával szemben pedig 30000000 euró összegű bírságot szabott ki (
9
).
IV. A Törvényszék előtti eljárás és a megtámadott ítélet
22.
A Törvényszék Hivatalához 2021. február 5‑én benyújtott keresetlevelükkel a fellebbezők a vitatott határozat megsemmisítését, másodlagosan pedig a kiszabott bírságok törlését vagy az összegük csökkentését kérték.
23.
Keresetük alátámasztása érdekében a fellebbezők négy jogalapra hivatkoztak: az első jogalap azon alapul, hogy a Bizottság tévesen alkalmazta a jogot, és ténybeli hibát követett el, amennyiben az egyezséget „cél általi versenykorlátozásnak” minősítette; a második jogalap téves jogalkalmazáson és ténybeli hibán alapul, amennyiben a Bizottság az egyezséget hatás általi versenykorlátozásnak minősítette; a másodlagosan felhozott harmadik jogalap az EUMSZ 101. cikk (3) bekezdésének téves alkalmazásán alapul, végül a szintén másodlagosan felhozott negyedik jogalappal a fellebbezők a velük szemben kiszabott bírságok törlését, vagy legalábbis a Tevával szemben kiszabott bírság jelentős mértékű részbeni törlését kérik.
24.
A megtámadott ítéletben a Törvényszék elsősorban a Bizottság azon tévedésére alapított első jogalapot vizsgálta meg, amely szerint az egyezség „cél általi versenykorlátozásnak” minősül (
10
). Először is, a Törvényszék elvetette a „cél általi versenykorlátozás” megállapításához szükséges megfelelő jogi kritérium alkalmazásának elmulasztására alapított kifogásokat (
11
). Másodszor, a Törvényszék elutasította azokat a kifogásokat, amelyek szerint az egyezség mellett kötött ügyleteknek más hihető magyarázatuk is volt, mint az, hogy kizárólag a korlátozó kikötések ellentételezését szolgálták (
12
). Harmadszor, a Törvényszék elutasította a Generics (UK) és társai ítéletben megállapított, a versenyt támogató bizonyított, releváns és konkrétan az érintett megállapodásra jellemző, kellően jelentős hatások fennállására vonatkozó kifogásokat (
13
). Negyedszer, a Törvényszék elutasította a Bizottság által az egyezség gazdasági és jogi hátterének értékelése során elkövetett hibákra vonatkozó kifogásokat (
14
).
25.
Másodsorban, a Törvényszék elutasította a második jogalapot, amely szerint a Bizottság tévesen minősítette az említett egyezséget „hatás általi versenykorlátozásnak” kizárólag ezen egyezség potenciális hatásai alapján (
15
).
26.
Harmadsorban, a Törvényszék elutasította a fellebbezők által másodlagosan felhozott harmadik és negyedik jogalapot. Így elutasította egyrészt a Bizottság által a vitatott határozatban elkövetett mérlegelési hibára alapított harmadik jogalapot, amennyiben ez a határozat olyan értékelést tartalmaz, amely szerint ugyanezen egyezség nem felelt meg az EUMSZ 101. cikk (3) bekezdésében előírt mentességi feltételeknek (
16
), másrészt pedig a negyedik jogalapot, amely szerint a Bizottság a bírságok kiszabásának keretében megsértette a jogbiztonság, a visszaható hatály tilalma és a bizalomvédelem elvét, valamint a nullum crimen sine lege és a nulla poena sine lege elvét (
17
).
27.
Végül negyedsorban, a Törvényszék elutasította a fellebbezők által a vitatott határozatban kiszabott bírságok törlése vagy összegének csökkentése iránt előterjesztett kérelmét (
18
).
28.
E megfontolásokra tekintettel a Törvényszék elutasította a fellebbezők keresetét, és őket kötelezte a költségek viselésére.
V. A Bíróság előtti eljárás és a felek kérelmei
29.
Fellebbezésükben a fellebbezők azt kérik, hogy a Bíróság nyilvánítsa elfogadhatónak a keresetet, és adjon helyt a fellebbezésnek; helyezze hatályon kívül a megtámadott ítéletet; az ügyet újabb határozat meghozatala céljából utalja vissza a Törvényszékhez, kivéve ha a Bíróság úgy ítéli meg, hogy elegendő információval rendelkezik ahhoz, hogy megsemmisítse a vitatott határozatot; és a Bizottságot kötelezze a költségek viselésére, ideértve a fellebbezők részéről a Bíróság és a Törvényszék előtt felmerült költségeket is. A Bizottság azt kéri, hogy a Bíróság utasítsa el a fellebbezést, és a fellebbezőket kötelezze a költségek viselésére.
VI. Elemzés
30.
Fellebbezésük alátámasztása érdekében a fellebbezők két jogalapra hivatkoznak, amelyek közül az elsőt arra alapítják, hogy a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot egyrészt annak a Generics (UK) ítéletből eredő azon kritérium alkalmazása során, amely lehetővé teszi a cél általi versenykorlátozás fennállásának megállapítását a gyógyszeripari szabadalmakra vonatkozó jogviták egyezség útján történő rendezéséről szóló megállapodással összefüggésben (A), a másodikat pedig arra, hogy a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot az egyezség versenyellenes hatásainak vizsgálata során (B).
A. Az első fellebbezési jogalapról
31.
Első jogalapjukkal, amely két részre oszlik, a fellebbezők azt állítják, hogy a Törvényszék tévesen alkalmazta a Generics (UK) ítéletből eredő azon jogi kritériumot, amely egyezséggel összefüggésben lehetővé teszi a cél általi versenykorlátozás fennállásának megállapítását.
32.
Az első rész az ezen ítéletben megállapított kritérium első részének a Törvényszék általi értelmezésére vonatkozik, pontosabban arra a kérdésre, hogy az egyezségben előírt értékátruházást kizárólag a felek azon érdeke igazolja, amely az iránt áll fenn, hogy ne folytassanak érdemeken alapuló versenyt (
19
). A második rész e kritérium második részére, különösen pedig azokra a feltételekre összpontosít, amelyek mellett az ilyen egyezség a versenyt támogató olyan bizonyított hatásokat válthat ki, amelyek alapján észszerűen kétségbe vonható, hogy ez az egyezség a verseny tekintetében kellően káros lenne (
20
).
33.
A jelen jogalap elemzésének megkönnyítése érdekében hasznosnak tartom felidézni a Bíróság ítélkezési gyakorlatában a piacra lépést késleltető (úgynevezett „pay for delay”) megállapodások„cél általi versenykorlátozásnak” minősítésével kapcsolatban kialakított kritériumokat, különösen pedig a jelen ügy középpontjában álló Generics (UK) ítéletből eredő elveket, valamint a Bíróság e területre vonatkozó későbbi ítélkezési gyakorlatát.
1.
A piacra lépést késleltető megállapodások „cél általi versenykorlátozásnak” minősítéséről
34.
Elöljáróban emlékeztetek arra, hogy a Bíróság állandó ítélkezési gyakorlata szerint a „cél általi korlátozás” csakis bizonyos típusú, vállalkozások közötti összejátszásokra alkalmazható, amelyek a verseny tekintetében önmagukban elegendő károssági fokot mutatnak ahhoz, hogy úgy lehessen tekinteni, hogy hatásaikat nem szükséges megvizsgálni (
21
).
35.
Ami közelebbről az originálisgyógyszer‑gyártó és több generikusgyógyszer‑gyártó között kötött, valamely közkinccsé vált hatóanyag gyártási eljárására vonatkozó szabadalommal kapcsolatos jogviták egyezség útján történő rendezésére irányuló, a jelen ügybeli egyezséghez hasonló megállapodásokat illeti, amelyek következtében a generikus gyógyszerek piacra lépését az előbbi által az utóbbiak javára teljesített, monetáris vagy nem monetáris jellegű értékátruházások ellenében elhalasztják, a Bíróság kimondta, hogy az ilyen megállapodások nem tekinthetők minden esetben az EUMSZ 101. cikk (1) bekezdése értelmében vett „cél általi korlátozásnak” (
22
).
36.
E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy az ítélkezési gyakorlat értelmében a generikusgyógyszer‑gyártó annak mérlegelését követően, hogy milyen esélyekkel lehet pernyertes az érintett originálisgyógyszer‑gyártóval szembeni bírósági eljárásban, dönthet úgy, hogy lemond az érintett piacra való belépésről, és ez utóbbi gyártóval ezen eljárást megszüntető egyezséget köt. Az ilyen egyezséget nem lehet minden esetben az EUMSZ 101. cikk (1) bekezdése értelmében vett cél általi korlátozásnak tekinteni. Nem jelent elegendő indokot ezen egyezség „cél általi versenykorlátozásnak” minősítéséhez, hogy az ilyen egyezség az originálisgyógyszer‑gyártó által a generikusgyógyszer‑gyártó javára teljesített értékátruházásokkal jár együtt, mivel ezen értékátruházások igazoltnak bizonyulhatnak. Ez lehet a helyzet akkor, ha a generikusgyógyszer‑gyártó olyan összegekben részesül az originálisgyógyszer‑gyártótól, amelyek ténylegesen megfelelnek a köztük fennálló jogvitához kapcsolódó költségek és kellemetlenségek ellentételezésének, vagy megfelelnek az originálisgyógyszer‑gyártó részére ténylegesen teljesített termékértékesítés vagy szolgáltatásnyújtás ellentételezésének (
23
).
37.
Következésképpen, amennyiben az originálisgyógyszer‑gyártó és a generikusgyógyszer‑gyártó, aki a szabadalom jogosultja között fennálló szabadalmi jogvitát egyezség útján rendező megállapodáshoz az originálisgyógyszer‑gyártó által a generikusgyógyszer‑gyártó részére történő értékátruházások kapcsolódnak, első lépésben azt kell megvizsgálni, hogy ezen átruházások nettó pozitív egyenlegét teljes mértékben igazolhatja‑e a megállapodás által érintett jogvitához kapcsolódó költségek vagy kellemetlenségek ellentételezésének szükségessége, vagy az e gyártó áruinak vagy szolgáltatásainak az originálisgyógyszer‑gyártó részére történő tényleges és bizonyított szállításáért, illetve nyújtásáért való fizetés szükségessége (
24
). Az ilyen jogvita egyezség útján történő rendezése ugyanis azt jelenti, hogy a generikusgyógyszer‑gyártó elismeri a szóban forgó szabadalom érvényességét, mivel lemond annak vitatásáról. Ebből következik, hogy az originálisgyógyszer‑gyártó által a generikusgyógyszer‑gyártó javára teljesített úgynevezett „fordított” kifizetés címén kizárólag az ilyen költségek átvállalása, illetve az ilyen áruszállítás vagy szolgáltatásnyújtás ellentételezése tekinthető az ilyen elismeréssel koherensnek, és ennélfogva a verseny szempontjából igazolhatónak (
25
).
38.
Amennyiben az átruházások e nettó pozitív egyenlegét nem igazolja teljes mértékben ilyen szükségesség, azt kell megvizsgálni, hogy ilyen igazolás hiányában ezen átruházások kizárólag e gyógyszergyártók ahhoz fűződő kereskedelmi érdekével magyarázhatók‑e, hogy ne támasszanak egymással szemben érdemeken alapuló versenyt. E vizsgálat céljából meg kell határozni, hogy az említett egyenleg, ideértve az esetleges igazolt költségeket is, kellően jelentős‑e ahhoz, hogy ténylegesen arra ösztönözze a generikusgyógyszer‑gyártót, hogy lemondjon az érintett piacra való belépésről, anélkül hogy követelmény lenne az, hogy e nettó pozitív egyenleg szükségképpen meghaladja azt a nyereséget, amelyet e gyártó akkor ért volna el, ha megnyerte volna a szabadalmi pert. (
26
)
39.
A vitarendezési megállapodások összetettségére tekintettel az e megállapodások által az érintett piacon a verseny megfelelő működésére gyakorolt gazdasági károsság fokának értékelése nem végezhető el elvont módon, és ezen értékelés magában foglalja e megállapodás részletes elemzését, amely annak objektív megfontolásain, célkitűzésein, valamint azon gazdasági és jogi hátterén alapul, amelybe e megállapodás illeszkedik (
27
).
2.
Az első jogalap első, a Generics (UK) ítéletben megállapított kritérium első részének téves alkalmazásán alapuló részéről
40.
Az első jogalap első részének alátámasztása érdekében a fellebbezők a megtámadott ítélet 45–47. pontját, különösen pedig az egyezség keretében tett versenytilalmi és megnemtámadási kötelezettségvállalások „cél általi versenykorlátozásnak” minősítése érdekében a Törvényszék által alapul vett jogi kritériumot vitatják.
41.
Álláspontjuk szerint a megtámadott ítélet három szempontból is téves jogalkalmazáson alapul. Először is, az ezen ítélet 46. és 47. pontjában alapul vett jogi kritérium kontrafaktuális jellegű, ami a hatás általi, nem pedig a cél általi versenykorlátozás fennállásának vizsgálata során megkövetelt kritériumnak felel meg, és ez ellentétes a Generics (UK) ítélettel (a) pont). Másodszor, a Törvényszék az említett ítélet 45. pontjában a Generics (UK) ítéletben megállapítottnál szigorúbb jogi szabályt fogalmazott meg (b) pont). Végül harmadszor, ugyanezen ítélet olyan kritériumot hagyott jóvá, amelyet a felek nem tudnak teljesíteni, ami közvetlenül ellentmond a Generics (UK) ítéletnek (c) pont).
a)
A Törvényszék által alapul vett kontrafaktuális forgatókönyvről
1) A felek érveinek összefoglalása
42.
Egyrészt, a fellebbezők azt kifogásolják, hogy a Törvényszék a megtámadott ítélet 46. pontjában úgy ítélte meg, hogy „annak meghatározásához, hogy az egyes kereskedelmi ügyletek egyedüli hihető magyarázata az volt‑e, hogy a Tevát a korlátozó kikötések elfogadására, ily módon pedig arra ösztönözzék, hogy lemondjon a Cephalonnal folytatott, érdemeken alapuló versenyről, vagy pedig ezeket az ügyleteket rendes piaci feltételek mellett is mindenképp megkötötték volna, a Bizottságnak össze kellett hasonlítania azt, ami ténylegesen történt, azzal, ami a korlátozó kikötések hiányában történt volna.” Amint azt a Törvényszék kifejtette, a szóban forgó kritérium a hatás általi versenykorlátozások vizsgálatának körébe tartozó kontrafaktuális elemzést foglalja magában. Ugyanezen okokból a fellebbezők azt állítják, hogy téves jogalkalmazáson alapul az ezen ítélet 47. pontjában szereplő azon következtetés, amely szerint „a Bizottság által alkalmazott jogi kritérium nem egyenértékű a megállapodások hatás általi korlátozásként történő értékelésének körébe tartozó kontrafaktuális elemzéssel”.
43.
Másrészt, noha az említett ítélet 46. pontja az egyezség önálló részeként hivatkozik a versenytilalmi és megnemtámadási kikötésekre („a korlátozó kikötések hiányában”), a Törvényszék által jóváhagyott kritérium valójában azt követeli meg, hogy minden egyes kereskedelmi ügylet esetében értékeljék, hogy azt az egyezség egészének hiányában ténylegesen megkötötték volna‑e, vagy azonos feltételek mellett kötötték volna‑e meg. Márpedig e kritérium megállapításával a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor összekeverte a cél általi versenykorlátozás értékelését a hatás általi versenykorlátozás értékelésével.
2) Értékelés
i) A kontrafaktuális forgatókönyvnek a versenyellenes cél elemzése keretében fennálló relevanciájáról
44.
Elöljáróban emlékeztetek arra, hogy azok a jogvitát egyezség útján rendező megállapodások, amelyekkel amelyek értelmében a valamely piacra belépni szándékozó generikusgyógyszer‑gyártó legalábbis átmenetileg elismeri a valamely originálisgyógyszer‑gyártót megillető szabadalom érvényességét, ennélfogva pedig kötelezettséget vállal arra, hogy azt nem vitatja, és e piacra sem lép be, versenykorlátozó hatásokkal járhatnak, mivel valamely szabadalom érvényességének és terjedelmének vitatása hozzátartozik a rendes versenyhez azokban az ágazatokban, amelyekben a technológiákat illetően kizárólagos jogok állnak fenn (
28
).
45.
Az ilyen megállapodások azonban nem tekinthetők minden esetben az EUMSZ 101. cikk (1) bekezdése értelmében vett cél általi versenykorlátozásnak, mivel az e megállapodások keretében előírt értékátruházások, valamint a versenytilalmi és megnemtámadási kötelezettségvállalások indokoltnak bizonyulhatnak (
29
). Ennélfogva a cél általi versenykorlátozásnak minősítés csak akkor fogadható el, ha a jogvitát egyezség útján rendező megállapodásokban előírt versenytilalmi és megnemtámadási kikötésekből eredő versenykorlátozások nem a generikusgyógyszer‑gyártó szabadalmainak elismerésén, hanem a szabadalomnak a szóban forgó generikusgyógyszer-gyártó részére történő átruházásán alapulnak, amely ez utóbbi arra való ösztönzését jelenti, hogy lemondjon az érdemeken alapuló versenyről (
30
).
46.
Ebből következik, hogy annak meghatározása érdekében, hogy valamely megállapodás „cél általi versenykorlátozásnak” minősíthető‑e, nem lehet a megállapodás egyes kikötéseit elszigetelten elemezni, hanem azt kell megvizsgálni, hogy e megállapodás egészében véve az érintett piacon fennálló verseny megfelelő működésére nézve gazdasági károssági fokot mutat‑e (
31
).
47.
Ennek pontosítását követően most azt kell megvizsgálni, hogy a Bíróság ítélkezési gyakorlatában kialakított, a jelen indítvány előző pontjaiban felidézett kritériumok a jelen ügyben teljesülnek‑e, ennélfogva pedig a Törvényszék a cél általi versenykorlátozások elemzése keretében helyesen állapította‑e meg a megtámadott ítélet 46. pontjában, hogy ezen értékelés céljából azt kell elemezni, hogy a megállapodásban szereplő kereskedelmi ügyleteket („korlátozó kikötések hiányában”) ténylegesen megkötötték volna‑e, vagy azonos feltételek mellett kötötték volna meg.
48.
A következő pontokban kifejtett okokból úgy vélem, hogy a Törvényszék által követett megközelítés nem ellentétes a Generics (UK) ítéletben megállapított módszerrel és a Bíróság e területre vonatkozó újabb ítélkezési gyakorlatával (
32
).
49.
Először is kiemelem ugyanis, hogy mivel a jogvitát egyezség útján rendező megállapodás „cél általi versenykorlátozásnak” minősítése szempontjából a döntő kritérium azon megállapításban áll, hogy az originálisgyógyszer‑gyártó által a generikusgyógyszer‑gyártó részére juttatott értékátruházás egyetlen ellenértéke a piacra lépéstől való tartózkodás (
33
), nem kifogásolható a Törvényszékkel szemben, hogy vizsgálatát a korlátozó kikötésekben szereplő versenytilalmi és megnemtámadási kötelezettségvállalásokra összpontosította, amelyek a gyakorlatban a piacra lépéstől való tartózkodásban állnak. Emellett a Törvényszék nem szorítkozott a korlátozó kikötések formalista és elvont elemzésére, hanem az egyezség részletes elemzését és átfogó értékelését követően megkísérelte meghatározni, hogy e kikötések egyezségbe való belefoglalása – ennélfogva pedig a Teva azon kötelezettségvállalása, hogy tartózkodik a generikus gyógyszerek piacára való önálló belépéstől – a Cephalon által kereskedelmi ügyletek révén a Teva részére teljesített értékátruházás ellenértékének minősül‑e (
34
).
50.
E tekintetben meg kell jegyezni, hogy az alkalmazott megközelítéssel a Törvényszék – amint az a megtámadott ítélet 43–46. pontjából kitűnik –– valójában egy hipotetikus forgatókönyv alapján kívánta megállapítani, hogy a fellebbezők között létrejött megállapodások eltértek‑e a szokásos piaci feltételektől, figyelembe véve többek között azon célkitűzéseket, valamint azt a gazdasági és jogi hátteret, amelybe e megállapodások a megkötésük időpontjában illeszkedtek, annak érdekében, hogy meghatározza az említett megállapodásokban előírt értékátruházások ösztönző hatását (
35
). Márpedig a Bíróság ítélkezési gyakorlata önmagában nem zárja ki a kontrafaktuális elemek figyelembe vételét a cél általi versenykorlátozás megállapítása során (
36
).
51.
Másodszor megjegyzem, hogy bár a Törvényszék által a megtámadott ítélet 46. pontjában elvégzett elemzés, amely azt vizsgálja meg, hogy a kapcsolódó ügyleteket a korlátozó kikötések hiányában is megkötötték volna‑e, bizonyos módon magában foglalja egy hipotetikus helyzet elemzését, ezen ítélet 43–47. pontjából kellően egyértelműen kitűnik, hogy ezt az elemzést annak ellenőrzése érdekében végezték el, hogy e kikötések az érdemeken alapuló versenyről való lemondásra ösztönözték‑e a Tevát, mindezt azért, hogy meghatározható legyen az érintett magatartás objektív súlya. Az ilyen értékelést azonban – amint arra a Törvényszék az említett ítélet 47–50. pontjában helyesen rámutat – nem szabad összekeverni az megállapodások hatás általi versenykorlátozásként való értékelése körébe tartozó kontrafaktuális elemzéssel (
37
).
52.
Bármi is legyen ezen elemzés elnevezése, az a tény, hogy hipotetikus vagy kontrafaktuális elemet foglal magában, önmagában nem jelenti azt, hogy az úgynevezett „kontrafaktuális” módszernek felel meg, amelynek keretében egy hipotetikus forgatókönyv alkalmazását az egyezségnek a piacon a versenyre gyakorolt hatásai értékelése céljából azon versenyhelyzet rekonstruálására használnák, amely az egyezség hiányában állt volna fenn (
38
). Egyébiránt egyértelműen kitűnik, hogy a Törvényszék által a cél általi versenykorlátozás fennállásának megállapítása érdekében végzett értékelés eltér az egyezség versenyellenes hatásainak elemzése során alkalmazott, a megtámadott ítélet 221–223. és 230–254. pontjában ismertetett módszertől (
39
).
ii) A Törvényszék által alapul vett „kontrafaktuális” forgatókönyvről
53.
A fellebbezők szerint a Törvényszék által a megtámadott ítélet 46. pontjában megállapított kritérium valójában minden egyes kereskedelmi ügylet tekintetében annak értékelését követeli meg, hogy azt ugyanazon feltételek mellett, „az egyezség egészének hiányában”, nem pedig – amint az a megtámadott ítélet e pontjából kitűnik – „korlátozó kikötések hiányában” is ténylegesen megkötötték volna‑e. Mivel ugyanis e kikötések az egyezség szerves részét képezik, a Törvényszék által megállapított kritérium által megköveteltekkel ellentétben nem lehet azokat elszigetelten vizsgálni.
54.
Mindjárt az elején kiemelem, hogy úgy tűnik, hogy ezzel az érvvel, amelyen az első jogalap első részének nagy része alapul, a fellebbezők valójában azt kívánják bizonyítani, hogy a Törvényszék által megállapított kritérium megfelel a Generics (UK) ítéletből eredő, a hatás általi versenykorlátozás fennállásának vizsgálatával kapcsolatos kritériumnak, és így nem használható fel cél általi korlátozás megállapításához, különben ez téves jogalkalmazást eredményezne.
55.
Ez az érv azonban véleményem szerint a megtámadott ítélet téves értelmezésén alapul, és annak nem lehet helyt adni.
56.
E tekintetben szükségesnek tartom hangsúlyozni, hogy – amint az a megtámadott ítélet 43. pontjából kitűnik – a Törvényszék a Bíróság ítélkezési gyakorlatának megfelelően olyan átfogó
értékelést kívánt alkalmazni, amely kiterjed az érintett felek érdekeire és motivációira annak ellenőrzése érdekében, hogy a valamely egyezségben szereplő kereskedelmi ügyleteknek lehettek‑e más magyarázatai, mint a fellebbezők ahhoz fűződő kereskedelmi érdeke, hogy ne folytassanak érdemeken alapuló versenyt.
57.
Mindazonáltal az ilyen elemzés – amint azt a Törvényszék a megtámadott ítélet 50. és 56. pontjában helyesen megjegyezte – a kereskedelmi ügyletek és az egyezség együttes elemzését feltételezi, mivel e megállapodások ugyanazon szerződésegyüttes részét képezik. Tekintettel ugyanis az egyezség és a kereskedelmi ügyletek között fennálló azon szerződéses kapcsolatokra, amelyek azokat gyakorlatilag elválaszthatatlanná teszik, nehezen érthető, hogy ez utóbbiakat hogyan lehetne egyenként értelmezni. Ez annál is inkább így van, mivel ezen elemzés célja – amint az a jelen indítvány 50. pontjából kitűnik – éppen az értékátruházások ösztönző hatásának azonosítása, és annak meghatározása, hogy a korlátozó kikötéseknek az egyezségbe való felvétele (és ennélfogva a Teva arra vonatkozó kötelezettségvállalása, hogy tartózkodik a piacra lépésétől vagy késlelteti a piacra lépését) képezte‑e a kereskedelmi ügyletek révén a Cephalon által végrehajtott értékátruházások ellenértékét (
40
).
58.
Egyébiránt a fellebbezők állításával ellentétben a megtámadott ítélet egyetlen eleme sem utal arra, hogy a Törvényszék nem végezte el a jelen indítvány előző pontjában leírt elemzést (
41
), mivel a megtámadott ítélet 61. és 162. pontja ennek ellenkezőjét bizonyítja (
42
), illetve hogy a gyakorlatban megkövetelte volna annak bizonyítását, hogy mi történt volna az egyezség egészének hiányában (
43
).
b)
A fellebbezők arra vonatkozó érvéről, hogy a Törvényszék a Generics (UK) ítéletben megállapítottnál szigorúbb jogszabályt alkalmazott
59.
A fellebbezők hangsúlyozzák, hogy a Generics (UK) ítélet értelmében a jogvitát egyezség útján rendező megállapodás olyan megállapodásnak minősül, amelynek célja a verseny megakadályozása, korlátozása vagy torzítása, ha a rendelkezésre álló adatok összességéből kitűnik, hogy az értékátruházásokra kizárólag az a kereskedelmi érdek adhat magyarázatot, amely az egyezségben részt vevő felek részéről az iránt áll fenn, hogy ne folytassanak érdemeken alapuló versenyt (
44
). A Bíróság emellett megállapította, hogy elegendő e magyarázat „hihető” jellege ahhoz, hogy a megállapodások ne tartozzanak a cél általi versenykorlátozó megállapodás fogalommeghatározásba (
45
). Márpedig a megtámadott ítélet 45. pontjában a Törvényszék úgy ítélte meg, hogy a Bizottságnak azt kellett megvizsgálnia, hogy az egyezséggel érintett kereskedelmi ügyleteket a korlátozó kikötések hiányában is meg lehetett volna‑e kötni ugyanilyen kedvező feltételek mellett. A Törvényszék így nem csupán elferdítette a Bíróság korábbi ítélkezési gyakorlatában (
46
) megállapított, a Generics (UK) ítéletben megerősített kritériumot, hanem ezen ítélettel ellentétesen a bizonyítási terhet is megfordította (
47
).
60.
Az alábbi okok miatt úgy vélem, hogy a fellebbezők által megfogalmazott kifogásnak nem lehet helyt adni.
61.
Amint az a megtámadott ítéletnek a fellebbezők által nem vitatott 53. pontjából kitűnik, a Törvényszék a Generics (UK) ítélet 83. és 87. pontjára hivatkozva helyesen rögzítette azt az elvet, amely szerint a Bizottság feladata annak bizonyítása, hogy a releváns összefüggésben az érintett egyezség keretében előírt versenytilalmi és megnemtámadási kikötések cél általi versenykorlátozó megállapodáshoz vezettek, ezáltal pedig annak bizonyítása, hogy ezen egyezség vizsgálatából kitűnik, hogy az abban előírt értékátruházásokat kizárólag az a kereskedelmi érdek magyarázza, amely mind a szóban forgó szabadalom jogosultja, mind pedig az állítólagos szabadalombitorló részéről az iránt áll fenn, hogy ne folytassanak érdemeken alapuló versenyt.
62.
A fellebbezők ugyanis első fokon azt állították, hogy az egyezségben szereplő kereskedelmi ügyleteknek más hihető magyarázata is van, mint az, hogy kizárólag a korlátozó kikötések ellentételezésére szolgáljanak. Ezért a Törvényszék – amint az a megtámadott ítélet 61. pontjából kitűnik – azt vizsgálta, hogy a Bizottság az egyezségben előírt minden egyes kereskedelmi ügylet tekintetében mérlegelési hibát követett‑e el, amikor megállapította, hogy az említett ügylet célja az volt, hogy a Cephalontól a Teva részére történő értékátruházás ellenértékül szolgáljon a Teva azon kötelezettségvállalása ellenében, hogy nem lép be önállóan a generikus gyógyszerek piacaira, és nem versenyez a Cephalonnal a modafinil tekintetében.
63.
A vitatott határozat részletes elemzése alapján a Törvényszék a megtámadott ítélet 162. pontjában arra a – fellebbezők által nem vitatott – következtetésre jutott, hogy a Bizottság a megfelelő jogi kritériumot alkalmazta annak megállapításával, hogy az egyezségben előírt egyes kereskedelmi ügyleteknek nem volt más céljuk, mint az egyezség keretében a Teva javára átfogóan teljesített értékátruházás mértékének növelése annak érdekében, hogy a Tevát a korlátozó kikötések elfogadására ösztönözzék (
48
).
64.
Ebből következik, hogy a fellebbezők állításával ellentétben a Törvényszék által a megtámadott ítéletben elvégzett elemzésből nem az tűnik ki, hogy a Törvényszék egy másik magyarázat kétségtelen jellegének bizonyítását követelte volna meg a fellebbezőktől, hanem inkább azt, hogy a fellebbezők által előadott magyarázatokat nem tekintette hihetőnek. A Törvényszék ennélfogva nem fordította meg a bizonyítási terhet, és nem alkalmazta tévesen a jogot, amikor úgy ítélte meg, hogy a Bizottság – amint azt a Generics (UK) ítélet megköveteli – megfelelően bizonyította, hogy a kapcsolódó ügyletek keretében teljesített értékátruházásokat kizárólag a Teva és a Cephalon ahhoz fűződő kereskedelmi érdeke magyarázza, hogy ne folytassanak érdemeken alapuló versenyt.
c)
A fellebbezők arra vonatkozó érvéről, hogy a Törvényszék olyan kritériumot állapított meg, amelyet a feleknek lehetetlen teljesíteniük
1) A felek érveinek összefoglalása
65.
A fellebbezők azt kifogásolják, hogy a Törvényszék nem alkalmazta helyesen a megtámadott ítélet 43. pontjában megállapított kritériumot annak ellenőrzése érdekében, hogy az egyezségben szereplő kereskedelmi ügyleteknek lehettek‑e más magyarázatai, mint a szabadalom jogosultjának és az állítólagos szabadalombitorlónak az ahhoz fűződő kereskedelmi érdeke, hogy ne folytassanak érdemeken alapuló versenyt. E tekintetben hangsúlyozzák, hogy az egyezség megkötésének időpontjában részt vettek a Cephalont megillető, a modafinilt védő szabadalmakkal kapcsolatos világszintű jogvitákban, és hogy „az egyezség hiányában” a felek folytatták volna a jogvitájukat. Ilyen helyzetben a Cephalonnak semmilyen érdeke nem fűződött ahhoz, hogy a jogvita tárgyával kapcsolatban bármilyen kereskedelmi ügyletet kössön a Tevával, és kevés érdeke fűződött ahhoz, hogy egyáltalán bármilyen megállapodást kössön, amint azt maga a Bizottság is elismerte a vitatott határozat (794) preambulumbekezdésében.
66.
A fellebbezők így azt kifogásolják, hogy a Törvényszék olyan kritériumot állapított meg, amelynek gyakorlatilag lehetetlen megfelelni. Ez a kritérium, ahogyan azt a Törvényszék alkalmazta, szükségszerűen kizárja a kereskedelmi ügyleteknek az egyezséggel egyidejűleg történő megkötését, ami közvetlen ellentmondásban áll a Generics (UK) ítélettel.
67.
Végül a fellebbezők azt állítják, hogy az ezzel kapcsolatban feltett releváns kérdés a jelen ügyben az volt, hogy még ha feltételezzük is, hogy a Teva és a Cephalon rendezte a jogvitát, az egyes kereskedelmi ügyletek indokolása hihető volt‑e.
2) Értékelés
68.
Először is megjegyzem, hogy ez az érv részben a jelen indítvány 56–58. pontjában már elemzett azon érven alapul, amely szerint a Törvényszék a kereskedelmi ügyleteket „az egyezség hiányában” szándékozott megvizsgálni. Márpedig ezt az érvet el kell utasítani, tekintettel arra, hogy – amint azt a fent említett pontokban kifejtettem – a megtámadott ítélet téves értelmezésén alapul.
69.
Másodszor tisztázni kell, hogy az az „átfogó értékelés”, amelyet a Törvényszéknek el kellett végeznie, nem arra a kérdésre vonatkozott, hogy a fellebbezők az egyezségtől függetlenül kötöttek-e bármilyen kereskedelmi ügyletet, hanem – amint az a megtámadott ítélet 43. pontjából egyértelműen kitűnik – annak meghatározására irányult, hogy az egyezségben szereplő kereskedelmi ügyleteknek volt‑e más magyarázata, mint a fellebbezők ahhoz fűződő kereskedelmi érdeke, hogy ne folytassanak érdemeken alapuló versenyt. Márpedig, amint az a megtámadott ítélet 61. és 162. pontjából kitűnik, a Törvényszék – anélkül hogy eltért volna az e 43. pontban foglalt kritériumtól – éppen ezt az elemzést végezte el (
49
).
70.
Harmadszor, a fellebbezők állításával ellentétben a megtámadott ítéletből nem tűnik ki, hogy a Törvényszék kizárta volna az egyezséggel egyidejűleg kereskedelmi ügyletek megkötését. Épp ellenkezőleg, a Törvényszék elismerte ennek lehetőségét, amikor a felek által a közöttük fennálló jogvitákat egyezség útján rendező valamennyi megállapodást elemezte (
50
).
71.
Negyedszer megjegyzem, hogy a jelen ügyben a cél általi versenykorlátozás megállapítása szempontjából az a releváns kérdés, hogy az egyezség keretében kötött kereskedelmi ügyletek hihetően magyarázhatók‑e abban az értelemben, hogy céljuk – azáltal, hogy egy potenciális versenytársat indokolatlan értékátruházás ellenében arra ösztönöznek, hogy tartózkodjon a piacra lépéstől – nem a piaci verseny korlátozására vagy torzítására irányul. Márpedig a jelen ügyben meg kell állapítani, hogy noha ez nem tűnik ki egyértelműen a megtámadott ítélet 45. és 46. pontjának elszigetelt értelmezéséből, a Törvényszék által végzett elemzés – amint az ezen ítélet 61. és 162. pontjából kitűnik – éppen erre irányult (
51
).
72.
A fentiekre tekintettel úgy vélem, hogy a Törvényszék nem alkalmazta tévesen a jogot, ezért az első fellebbezési jogalap első részét el kell utasítani.
3.
Az első jogalap második, a Generics (UK) ítéletben megállapított kritérium második részének téves alkalmazásán alapuló részéről
73.
Az első jogalap második részében a fellebbezők azt állítják, hogy a megtámadott ítélet a Generics (UK) ítéletben megállapított kritériumban szereplő, a versenyt támogató bizonyítékoknak a cél általi versenykorlátozás megállapítása keretében történő figyelembevételére vonatkozó második rész alkalmazását illetően elégtelen és ellentmondásos indokoláson alapul (
52
).
74.
Elöljáróban pontosítom, hogy a fellebbezők nem vonják kétségbe teljes egészében azt az indokolást, amelyet a Törvényszék az elsőfokú eljárásban (a Generics [UK] ítéletben (
53
) megállapított kritérium második részére vonatkozóan) előterjesztett első jogalapjuk harmadik részének elutasítása alátámasztásául kifejtett. Pontosabban, az első jogalap e második része keretében kizárólag azt az indokolást vitatják, amelyet a Törvényszék a megtámadott ítélet 182. és 183. pontjában fejtett ki, és amellyel a Törvényszék elutasította az általuk annak bizonyítása érdekében előadott érveket, hogy az egyezségből eredő, versenyt támogató hatások egyértelműen kitűnnek az összefonódásról szóló határozatból.
75.
E rész érdemi elemzését megelőzően elöljáróban el kell utasítani a Bizottságnak a viszonválaszában kifejtett azon állításait, amelyek szerint a fellebbezők által a Törvényszék érvelésének ellentmondásos jellegére vonatkozóan előadott érveket mint „újakat” elfogadhatatlannak kell nyilvánítani. Ezen érvelés ellentmondásos jellegére ugyanis a fellebbezés keretében már hivatkoztak, és a válaszban szereplő, e második rész e vetületére vonatkozó érvek csupán a Bizottság által a válaszbeadványában kifejtett érvekre válaszolnak.
76.
Elöljáróban meg kell vizsgálni az említett rész hatások kiváltására való alkalmasságát is. Még ha feltételezhető is lenne ugyanis, hogy a megtámadott ítélet 182. és 183. pontjában kifejtett indokolás nem elegendő, vagy ellentmondásos, egy ilyen megállapítás véleményem szerint akkor sem eredményezheti ezen ítélet hatályon kívül helyezését. Amint arra a Bizottság hivatkozott, a fellebbezők ugyanezen rész keretében csak az érvelés egyetlen elemét vitatták, amelyre a Törvényszék az első fokon felhozott első jogalap harmadik részének elutasításakor támaszkodott. Pontosabban, a fellebbezők nem vitatják a Törvényszék által az említett ítélet 177–180. és 186–190. pontjában kifejtett érvelést, amely önmagában elegendő lehet az első jogalap második részének elutasításához. Márpedig a Törvényszék által a fent említett pontokban elvégzett elemzésből kitűnik, hogy megvizsgálta és elutasította az egyezség elsődlegesen versenyt támogató jellegére alapított érveket, megállapítva, hogy a Teva modafinilpiacokra való belépését „az említett piacokra való késleltetett, ellenőrzött és korlátozott belépésnek kell minősíteni, nem pedig korai piacra lépésnek”, ahogyan azt a fellebbezők állították, (
54
) és hogy a cél általi korlátozásnak fennállására vonatkozó megállapítást a korlátozó kikötések állítólagosan járulékos jellege alapján nem lehet elvetni (
55
). E tekintetben meg kell állapítani, hogy jóllehet a Törvényszék ezen értékelése legalábbis részben olyan jogkérdésekre vonatkozik, amelyek a fellebbezés szakaszában a Bíróság előtt vitathatók, ezt az értékelést a fellebbezők a jelen fellebbezés keretében nem vitatják.
77.
Ebből következik, hogy az első jogalap második részét hatástalannak kell tekinteni.
78.
Ugyanakkor arra az esetre, ha a Bíróság úgy ítélné meg, hogy a fenti megfontolások nem kérdőjelezik meg e rész hatások kiváltására való alkalmasságát, a következő pontokban másodlagosan érdemben elemzem az említett részt.
79.
E tekintetben hangsúlyozom, hogy bár a Generics (UK) ítéletben a Bíróság kimondta, hogy a versenyt támogató hatásokkal járó egyezségek, amelyek észszerű kétséget ébreszthetnek az érintett egyezségnek a verseny tekintetében fennálló elegendő károsságára vonatkozóan, nem minősülhetnek cél általi korlátozásnak (
56
), ezt az álláspontot a közelmúltbeli European Superleague Company ítélet (
57
)és a Servier ítélet pontosította. Ezen ítéletekből ugyanis az következik, hogy valamely magatartás esetleges pozitív vagy versenytámogató hatásait nem lehet figyelembe venni annak értékelésekor, hogy e magatartást az EUMSZ 101. cikk (1) bekezdése értelmében vett „cél általi versenykorlátozásnak” kell‑e minősíteni, éspedig azon kérdés esetleges vizsgálata keretében sem, hogy a szóban forgó magatartás az ilyen minősítéshez szükséges károssági fokot mutat‑e (
58
).
80.
E pontosítást követően azokat a fellebbezők által felhozott érveket kell megvizsgálni, amelyek a Törvényszék érvelésének állítólagosan ellentmondásos és elégtelen jellegére vonatkoznak.
81.
A fellebbezők szerint a megtámadott ítélet 182. és 183. pontja nem tartalmaz kellően indokolt érvelést annak megállapításához, hogy az összefonódásról szóló határozat nem tartalmaz az egyezség alapjául szolgáló, versenyt támogató hatásokat bizonyító elemeket (
59
). Következésképpen a Törvényszék nem támasztotta alá azon állítását, amely szerint e határozat alapján nem lehetett észszerűen kétségbe vonni e megállapodásnak a verseny tekintetében fennálló kellően káros jellegét.
82.
Az alábbi okok miatt úgy vélem, hogy a fellebbezők által az első jogalap második részének alátámasztására felhozott érveket el kell utasítani.
83.
Először is kiemelem, a vitatott határozat és az összefonódásról szóló határozat eltérő referenciakereteken alapult, amint azt a Törvényszék a megtámadott ítélet 182. pontjában helyesen megállapította. Így a megtámadott határozatban a Bizottság az egyezség által okozott versenykorlátozást értékelte az EUMSZ 101. cikk (1) bekezdése alapján, míg az összefonódásról szóló határozatban azt értékelte, hogy a felek közötti összefonódás a belátható jövőben, 2011‑től kezdve valószínűleg milyen hatást gyakorol a versenyre.
84.
Másodszor megjegyzem, hogy a fellebbezők állításával ellentétben a megtámadott ítélet 183. pontjának első mondatában említett, az egyezségből eredő „előnyök” nem tekinthetők azon tény elismerésének, hogy az egyezség önmagában a versenyt támogató hatásokkal járt. E kifejezések használatával ugyanis a Törvényszék csak azt állapította meg, hogy 2011 októberében, vagyis abban az időpontban, amikor a Bizottság elvégezte a Teva és a Cephalon közötti összefonódásra vonatkozó elemzést, az egyezség kedvezőbb versenyhelyzetbe hozta a Tevát, mint a többi generikusgyógyszer‑gyártót, amelyek folyamatban lévő szabadalmi perekkel szembesültek (
60
). Egyébiránt a fellebbezők állításával ellentétben ezen ítélet 183. pontjából nem tűnik ki, hogy a Törvényszék jelezte volna, hogy a Bizottság az összefonódásról szóló határozatban elismerte, hogy a Teva olyan, az egyezségből eredő előnyökből húzott hasznot, amelyekben ezen egyezség hiányában nem részesült volna, mivel ezt a szempontot e határozat keretében nem vizsgálták meg. Emellett, a fellebbezők állításával ellentétben az említett ítélet 183. pontjának harmadik mondatában használt „annak ellenére” kifejezés nem az „előnyökre”, hanem az egyezségre vonatkozik.
85.
A fenti elemzésből kitűnik, hogy a fellebbezők által az első jogalap második részének alátámasztására előadott érvek elsősorban a megtámadott ítélet 182. és 183. pontjának téves és ezáltal elfogadhatatlan értelmezéséből, különösen pedig abból a téves előfeltevésből erednek, hogy az összefonódásról szóló határozat elismerte az egyezséghez kapcsolódó, versenyt támogató hatásokat. Egyébiránt nyilvánvaló, hogy az ezen ítélet 183. pontjában említett, az összefonódás elemzésével kapcsolatos „előnyök” nem relevánsak annak megállapítása szempontjából, hogy az egyezség a Generics (UK) ítélet értelmében vett versenyt támogató hatásokat gyakorolt‑e ahhoz a helyzethez képest, amely e megállapodás hiányában állt volna fenn. Következésképpen nem kifogásolható a Törvényszékkel szemben, hogy elégtelen és ellentmondásos indokolást fejtett volna ki.
86.
A fentiekre tekintettel azt javaslom, hogy a Bíróság az első jogalap második részét mint hatástalant, vagy mindenesetre mint megalapozatlant utasítsa el.
4.
A cél általi versenykorlátozás megállapításával kapcsolatos záró észrevételek
87.
Az első fellebbezési jogalap elemzésének következtetéseként szeretnék néhány záró megjegyzést fűzni a cél általi versenykorlátozás megállapítását az egyezség tekintetében lehetővé tevő kritériumokkal kapcsolatban, többek között a Bíróság által a közelmúltban, 2024. június 27-én hozott ítéletek (
61
) fényében, amelyek – megerősítve a Generics (UK) ítéletből eredő ítélkezési gyakorlatot – a jelen ügyben hasznos és releváns pontosításokkal szolgáltak.
88.
E tekintetben emlékeztetek arra, hogy – amint az többek között a jelen következtetés 37. és 38. pontjában említett ítélkezési gyakorlatból kitűnik – a generikus gyógyszerek piacra lépésétől az originálisgyógyszer‑gyártó által e generikusgyógyszer gyártója részére történő értékátruházás ellenében történő tartózkodást vagy annak elhalasztását úgy kell tekinteni, mint amely cél általi versenykorlátozásnak minősül, ha ezen értékátruházásokat kizárólag e gyógyszergyártók ahhoz fűződő kereskedelmi érdeke indokolja, hogy ne folytassanak érdemeken alapuló versenyt.
89.
E vizsgálat céljából minden egyes esetben értékelni kell azt, hogy az értékátruházások nettó pozitív egyenlege kellően jelentős volt‑e ahhoz, hogy ténylegesen arra ösztönözze a generikusgyógyszer‑gyártót, hogy lemondjon az érintett piacra való belépésről, és ennélfogva ne folytasson érdemeken alapuló versenyt az originálisgyógyszer‑gyártóval, anélkül hogy követelmény lenne, hogy ez a nettó pozitív egyenleg szükségképpen meghaladja azt a nyereséget, amelyet e generikusgyógyszer-gyártó akkor ért volna el, ha a megnyerte volna a szabadalmi pert (
62
).
90.
A Bíróság megállapította, hogy ez az eset áll fenn többek között akkor, ha az egyezség keretében megállapított összegek átutalása nem felel meg az érintett felek közötti jogvitához kapcsolódó költségek és kellemetlenségek ellentételezésének (
63
), ha az originálisgyógyszer‑gyártó részére értékesített termékek vagy nyújtott szolgáltatások ellenértékének megfelelő összegek indokolatlanok és túlzottak (
64
), vagy ha a jogvitát egyezség útján rendező megállapodásban előírt versenytilalmi vagy megnemtámadási kötelezettségvállalás eltérő piacokra vonatkozik, vagy túlterjed az eredetileg vitatott szabadalom hatályán és az általa lefedett piacokon (
65
).
91.
A jelen ügyben e tekintetben megjegyzem, hogy a Törvényszék úgy ítélte meg, hogy a Bizottság a vitatott határozatban helyesen állapította meg, hogy a Teva és a Cephalon között létrejött bizonyos megállapodások hozzájárultak az indokolatlan értékátruházáshoz (
66
), és hogy a közöttük létrejött ügyletek sorozatával megvalósított értékátruházás mértéke hozzájárult ahhoz, hogy a Teva elfogadja a korlátozó kikötéseket, illetve e mérték kizárólag azzal magyarázható, hogy az értékátruházás a korlátozó kikötések Teva általi elfogadásának ellenértékét képezte. (
67
) A Törvényszék egyébiránt a megtámadott ítélet 151. és 152. pontjában megállapította, hogy a Teva a Cephalontól bármilyen ellenszolgáltatás nélkül 5,57 millió euró összeget kapott, és hogy ezen összeg kifizetése nem függ össze a Teva által viselt semmilyen költséggel, következésképpen e készpénzkifizetések esetében nem lehet szó arról, hogy azok ténylegesen megfeleljenek a „jogvitához kapcsolódó költségek és kellemetlenségek ellentételezésének”, ahogyan a Bíróság ítélkezési gyakorlat megköveteli (
68
). Azt is leszögezem, hogy a Törvényszék ezen ítélet 202. pontjában megállapította, hogy a versenytilalmi kötelezettségvállalás túlterjeszkedett a Cephalont megillető szabadalmak hatályán, amiből az említett ítélet 204. pontjában azt a következtetést vonta le, hogy „az egyezség célja az volt, hogy a Tevát a modafinil piacain kívül tartsák olyan értékátruházások révén, amelyek összesített mértéke kellően magas volt ahhoz, hogy a Tevát az e piacokra történő belépésre irányuló önálló erőfeszítéseinek elhalasztására ösztönözze”.
92.
Márpedig egyrészt, mivel a fenti elemzés nem kérdőjelezi meg azt a jogi kritériumot, amelynek alapján a Törvényszék megállapította a cél általi versenykorlátozást, azt javaslom, hogy a Bíróság utasítsa el az első jogalapot. Másrészt, mivel a fellebbezők nem vitatják a Törvényszéknek a megtámadott ítélet 162. pontjában szereplő azon következtetését, amely szerint az egyezségben előírt egyes kereskedelmi ügyleteknek nem volt más hihető magyarázata, mint az, hogy a Tevát az értékátruházásokkal arra ösztönözték, hogy ne folytasson érdemeken alapuló versenyt a Cepahlonnal (
69
)_véleményem szerint a Törvényszék helyesen minősítette ezt a megállapodást az EUMSZ 101. cikk (1) bekezdése értelmében vett „cél általi versenykorlátozásnak”.
B. A fellebbezés második jogalapjáról
93.
Fellebbezésük második jogalapjának alátámasztása érdekében a fellebbezők arra hivatkoznak, hogy a Törvényszék több alkalommal is tévesen alkalmazta a jogot az egyezség versenyellenes hatásainak vizsgálata során (
70
).
94.
E tekintetben emlékeztetek arra, hogy valamely megállapodás versenyellenes célja és hatása nem kumulatív, hanem az EUMSZ 101. cikk (1) bekezdésében foglalt tilalom alkalmazása tekintetében vagylagos. A megállapodás tehát hatásától függetlenül tilos, ha versenyellenes célra irányul. Ebből következik, hogy nem szükséges valamely megállapodás hatásait figyelembe venni, ha bizonyított, hogy annak tényleges célja a közös piacon belüli verseny megakadályozása, korlátozása vagy torzítása. Márpedig a fenti észrevételekre és különösen a jelen indítvány 91. pontjában tett megállapításra tekintettel úgy vélem, hogy nem szükséges megvizsgálni az egyezség versenyellenes hatásaira vonatkozó második fellebbezési jogalapot.
VII. Végkövetkeztetés
95.
A fenti megfontolásokra tekintettel azt javaslom, hogy a Bíróság a következőképpen határozzon:
–
a fellebbezést utasítsa el;
–
a Teva Pharmaceutical Industries Ltd‑t és a Cephalon Inc‑t kötelezze a saját költségeiken felül az Európai Bizottság részéről felmerült költségek viselésére.
(
1
)	Eredeti nyelv: francia.
(
2
)	HL 2021. C 32., 7. o. A bizottsági határozat egységes szerkezetbe foglalt (csak angol nyelven rendelkezésre álló) szövege a következő internetcímen érhető el: https://ec.europa.eu/competition/antitrust/cases/dec_docs/39686/39686_4072_5.pdf
(
3
)	2020. január 30‑iGenerics (UK) és társai ítélet (C‑307/18 P, a továbbiakban: Generics (UK) ítélet, EU:C:2020:52).
(
4
)	Lásd e tekintetben: 2021. március 25‑i ítélet (C‑591/16 P, a továbbiakban: Lundbeck kontra Bizottság ítélet, a továbbiakban: Lundbeck ítélet, EU:C:2021:243); 2021. március 25‑iSun Pharmaceutical Industries és Ranbaxy (UK) kontra Bizottság ítélet (C‑586/16 P, EU:C:2021:241); 2021. március 25‑iGenerics (UK) kontra Bizottság ítélet (C‑588/16 P, EU:C:2021:242); 2021. március 25‑iArrow Group és Arrow Generics kontra Bizottság ítélet (C‑601/16 P, EU:C:2021:244); 2021. március 25‑iXellia Pharmaceuticals és Alpharma kontra Bizottság ítélet (C‑611/16 P, EU:C:2021:245); 2021. március 25‑iMerck kontra Bizottság ítélet (C‑614/16 P, EU:C:2021:246).
(
5
)	Lásd e tekintetben: 2024. június 27‑iServier és társai kontra Bizottság ítélet (C‑201/19 P, a továbbiakban: Servier ítélet, EU:C:2024:552); Lupin kontra Bizottság ítélet (C‑144/19 P, EU:C:2024:545); Bizottság kontra KRKA ítélet (C‑151/19 P, EU:C:2024:546); Niche Generics kontra Bizottság ítélet (C‑164/19 P, EU:C:2024:547); Unichem Laboratories kontra Bizottság ítélet (C‑166/19 P, EU:C:2024:548); Bizottság kontra Servier és társai ítélet (C 176/19 P, EU:C:2024:549); Mylan Laboratories és Mylan kontra Bizottság ítélet (C‑197/19 P, EU:C:2024:550); Teva UK és társai kontra Bizottság ítélet (C‑198/19 P, EU:C:2024:551); Biogaran kontra Bizottság ítélet (C‑207/19 P, EU:C:2024:553).
(
6
)	A vállalkozások közötti összefonódások ellenőrzéséről szóló, 2004. január 20‑i tanácsi rendelet (az EK összefonódás‑ellenőrzési rendelete) (HL 2004. L 24., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 8. fejezet, 3. kötet, 40. o.).
(
7
)	HL 2014. C 46., 1. o.
(
8
)	A megtámadott határozat 1. cikke.
(
9
)	A megtámadott határozat 2. cikke.
(
10
)	A megtámadott ítélet 27–205. pontja.
(
11
)	A megtámadott ítélet 30–57. pontja.
(
12
)	A megtámadott ítélet 58–166. pontja.
(
13
)	A megtámadott ítélet 167–191. pontja.
(
14
)	A megtámadott ítélet 192–205. pontja.
(
15
)	A megtámadott ítélet 206–255. pontja.
(
16
)	A megtámadott ítélet 256–274. pontja.
(
17
)	A megtámadott ítélet 275–307. pontja.
(
18
)	A megtámadott ítélet 308–311. pontja.
(
19
)	Generics (UK) ítélet (87. pont).
(
20
)	Generics (UK) ítélet (111. pont).
(
21
)	Generics (UK) ítélet, (67. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
(
22
)	Generics (UK) ítélet (84. és 85. pont).
(
23
)	Servier ítélet (163. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
(
24
)	Generics (UK) ítélet (86. és 92. pont).
(
25
)	Servier ítélet (164. pont).
(
26
)	Lásd: Generics (UK) ítélet (87–94. pont); Lundbeck ítélet (114., 115. és 134. pont); Servier ítélet (165. pont).
(
27
)	Lásd: Lundbeck ítélet (131. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
(
28
)	Lásd ebben az értelemben: Generics (UK) ítélet (81. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat); Servier ítélet (84., 105., 293. és 350. pont).
(
29
)	Ez a helyzet például akkor, ha e kötelezettségvállalások a szóban forgó szabadalom érvényességének az e megállapodásban részes felek általi elismerésén alapulnak.
(
30
)	Lásd ebben az értelemben a jelen indítvány 38. pontjában hivatkozott ítélkezési gyakorlatot. Lásd még: Kokott főtanácsnok Generics (UK) és társai ügyre vonatkozó indítványa (C‑307/18, EU:C:2020:28, 114–119. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
(
31
)	Lásd: Servier ítélet (294. pont).
(
32
)	Lásd: a jelen indítvány fenti 34–39. pontja.
(
33
)	Lásd ebben az értelemben: Generics (UK) ítélet (87. és 88. pont); Lundbeck ítélet (114. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
(
34
)	Bár a megtámadott ítélet 45. és 46. pontjának elszigetelt olvasata értelmezhető úgy, hogy a Törvényszék a korlátozó kikötések absztrakt elemzését vette figyelembe azon hipotetikus forgatókönyv vizsgálata révén, amelynek során össze kell hasonlítani „azt, ami ténylegesen történt, azzal, ami a korlátozó kikötések hiányában történt volna”, a jelen esetben – amint az mind a Törvényszék által elvégezni kívánt elemzésnek az ezen ítélet 43. és 44. pontjában szereplő leírásából, mind az említett ítélet 61–162. pontjának fényében ténylegesen elvégzett elemzésből kitűnik – erről nincs szó. Lásd még e tekintetben: a jelen indítvány 57. és 58. pontja.
(
35
)	Másként fogalmazva, ez az elemzés – amint az a megtámadott ítélet 61. pontjából kitűnik – annak meghatározására irányult, hogy a Teva az arra vonatkozó kötelezettségvállalás hiányában, hogy a Cephalonnal nem versenyez a modafinil piacain, és nem vitatja ez utóbbi másodlagos szabadalmait, a kereskedelmi ügyletekből eredő ugyanilyen gazdasági előnyöket szerezhetett volna‑e. Lásd még e tekintetben: a vitatott határozat (700) preambulumbekezdése.
(
36
)	Lásd e tekintetben: 2014. szeptember 11‑iCB kontra Bizottság ítélet (C‑67/13 P, EU:C:2014:2204, 53. és 54. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat); 2020. április 2‑iBudapest Bank és társai ítélet (C 228/18, EU:C:2020:265, 82. és 83. pont).
(
37
)	El kell tehát utasítani a fellebbezők által megfogalmazott azon kifogást, amely szerint a Törvényszék nem fejtette ki, hogy a Bizottság által megállapított jogi kritérium miért nem egyenértékű a kontrafaktuális elemzéssel, mivel a Törvényszék a megtámadott ítélet 47–50. pontjában pontosította azokat az indokokat, amelyek miatt az ezen ítélet 45. és 46. pontjában leírt és e fellebbezők által vitatott megközelítés nem tartozik az egyezség hatásainak értékelésébe.
(
38
)	Lásd e tekintetben: 2024. június 27‑iBizottság kontra KRKA ítélet (C‑151/19 P, EU:C:2024:546, 316. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat, valamint 318. pont).
(
39
)	Hasonlóképpen, a vitatott határozat olvasatából kitűnik, hogy egyrészt a Bizottság a cél általi korlátozás fennállásának értékelése céljából figyelembe vett tényezőket nem az egyezség tényleges vagy potenciális versenyellenes hatásainak értékelése céljából vette figyelembe, másrészt pedig, hogy a szóban forgó magatartás hatásainak elemzése keretében alkalmazott kontrafaktuális módszert nem alkalmazta a versenyellenes cél bizonyítására. Lásd e tekintetben: a vitatott határozat 707. és 1036. pontja.
(
40
)	E tekintetben pontosítani kell, hogy a Törvényszék a megtámadott ítélet 163. pontjában megállapította, hogy „[n]em vitatott, hogy az említett ügyleteket egyidejűleg és egymástól kölcsönösen függően tárgyalták meg. Azt is meg kell állapítani, hogy az egyezséget egységes, jogilag kötelező erejű megállapodásként kötötték meg, amely a fellebbezők által kötött valamennyi jogi aktus alapját képezi. Ezenkívül a tárgyalások lefolyásából – mint azt a Bizottság a bizonyítékok alapján a megtámadott határozatban elemezte – kitűnik, hogy mind a Cephalon, mind pedig a Teva az ügyletek olyan kombinációját igyekezett megtalálni, amely bizonyos, a Teva számára kellően kedvező összértéket képvisel ahhoz, hogy elfogadja a korlátozó kikötéseket”.
(
41
)	Úgy tűnik, hogy ez a helyzet áll fenn a Servier ítéletben kialakított elemzés esetében is, amelyben a Bíróság ezen ítélet 294. pontjában megállapította, hogy az egyezségben előírt megnemtámadási és forgalmazástilalmi kikötések és a felek között létrejött kereskedelmi ügyletek közötti szoros kapcsolatok miatt elengedhetetlen volt e kikötéseknek a maguk összességében történő vizsgálata. Lásd még e tekintetben: 2024. június 27‑iLupin kontra Bizottság ítélet (C‑144/19 P, EU:C:2024:545, 67. pont).
(
42
)	Lásd e tekintetben továbbá: a jelen indítvány 58. és 62.és 63. pontja.
(
43
)	A megtámadott ítélet 46. pontjára vonatkozó saját értelmezésüktől függetlenül a fellebbezők nem jelölték meg ezen ítélet egyetlen olyan pontját sem, amely alátámaszthatná álláspontjukat, hanem kizárólag a vitatott határozat 705. és 783. pontjára hivatkoznak, amelyek szerintük azt bizonyítják, hogy a Bizottság álláspontja szerint annak vizsgálata, hogy a szóban forgó kereskedelmi ügyleteket „korlátozó kikötések hiányában” vagy „az egyezség hiányában” is megkötötték volna‑e, egymással felcserélhető javaslatokra irányul. Bár úgy tűnik, hogy a Bizottság a vitatott határozatban néhány korlátozott alkalommal egymással felcserélhetően használta e két kifejezést, mégsem értek egyet a fellebbezők érvelésével. Meg kell ugyanis állapítani, hogy e határozatnak a cél általi versenykorlátozás megállapítására vonatkozó 6. szakasza, amely magában foglalja a vitatott határozatnak a fellebbezők által hivatkozott pontjait, a felek által megtárgyalt és megkötött különböző megállapodások részletes elemzésén alapul. Ezen elemzés keretében a Bizottság e megállapodásokat az általuk létrehozott elválaszthatatlan kapcsolatok miatt egyetlen megállapodásként kezelte annak bizonyítása érdekében, hogy az egyezség keretében előírt ügyletek és a kereskedelmi ügyletek által megvalósított kapcsolódó értékátruházások ösztönzést jelentettek a Teva számára a korlátozó kikötések elfogadására, következésképpen pedig arra, hogy tartózkodjon az önálló piacra lépéstől és a Cephalonnal való, érdemeken alapuló versenytől. Lásd e tekintetben: a vitatott határozat 588., 595., 678., 693. és 694–707. pontja.
(
44
)	Generics (UK) ítélet (111. pont).
(
45
)	Generics (UK) ítélet (89. pont).
(
46
)	A fellebbezők e tekintetben a 2004. január 7‑iAalborg Portland és társai kontra Bizottság ítéletre (C‑204/00 P, C‑205/00 P, C‑211/00 P, C‑213/00 P, C‑217/00 P és C‑219/00 P, EU:C:2004:6, 57. pont) hivatkoznak.
(
47
)	Válaszukban a fellebbezők előadják, hogy még ha úgy is kellene tekinteni, hogy a megtámadott ítélet nem fordította meg a bizonyítási terhet azáltal, hogy helybenhagyta a Bizottság cél általi korlátozásra vonatkozó megállapítását, a Törvényszék elferdítette a Bíróság által előírt jogi kritériumot, mivel a Törvényszék a Generics (UK) ítéletben az ilyen korlátozás megállapításához megköveteltnél alacsonyabb bizonyítási szintet állapított meg.
(
48
)	E tekintetben a Törvényszék a megtámadott ítélet ugyanezen pontjában megállapította, hogy a Bizottság a közigazgatási eljárás során minden egyes kereskedelmi ügylet tekintetében megvizsgálta többek között a fellebbezők által előterjesztett alternatív magyarázatok létjogosultságát, továbbá mind a Cephalonnak, mind pedig a Tevának a kapcsolódó értékátruházás megvalósításához fűződő érdekét. Ezenkívül a Törvényszék hozzátette, hogy a Bizottság megalapozottan állapíthatta meg, hogy az ügyletek összessége elegendő volt ahhoz, hogy a Tevát a versenytilalmi és megnemtámadási kötelezettségvállalások elfogadására ösztönözze.
(
49
)	Lásd e tekintetben a jelen indítvány 60–62., 66. és 67. pontját.
(
50
)	Lásd a megtámadott ítélet 56., 61. és 162. pontját. Ami a Bizottság értékelését illeti, az nem pusztán azon az általános feltevésen alapult, amely szerint a fellebbezők semmilyen típusú kereskedelmi ügyletet nem kötöttek volna addig, amíg nem rendezték szabadalmi jogvitájukat. Ellenkezőleg, a Bizottság részletesen megvizsgálta a kapcsolódó kereskedelmi ügyletekre vonatkozó tárgyalások sajátos körülményeit annak meghatározása érdekében, hogy a versenytilalmi és megnemtámadási kikötések hiányában kötöttek volna‑e ilyen ügyleteket. Lásd e tekintetben a vitatott határozat 627–638. pontját.
(
51
)	Lásd még a jelen indítvány 60–62., 66., 67. és 69. pontját is. E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy fellebbezésük keretében a fellebbezők nem vitatják a Törvényszék által a megtámadott ítélet 162. pontjában tett következtetést, amely szerint a Bizottság nem követett el hibát, amikor megállapította, hogy az egyezségben előírt egyes kereskedelmi ügyleteknek nem volt más céljuk, mint az egyezség keretében a Teva javára átfogóan teljesített értékátruházás mértékének növelése annak érdekében, hogy a Tevát a korlátozó kikötések elfogadására ösztönözzék.
(
52
)	Generics (UK) ítélet (111. pont).
(
53
)	Lásd: a megtámadott ítélet 167–191. pontja.
(
54
)	Lásd: a megtámadott ítélet 178–180. pontja.
(
55
)	Lásd: a megtámadott ítélet 186–190. pontja.
(
56
)	Generics (UK) ítélet (107. és 111. pont). Feltéve, hogy e versenyt támogató hatások bizonyítottak, relevánsak, konkrétan az érintett megállapodásra jellemzőek, és kellően jelentősek.
(
57
)	2023. december 21‑i ítélet (C‑333/21, EU:C:2023:1011).
(
58
)	Lásd: Servier ítélet (76., 77. és 145. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat); 2024. június 27‑iBizottság kontra Servier és társai ítélet (C‑176/19 P, EU:C:2024:549, 288. pont); 2023. december 21‑iEuropean Superleague Company ítélet (C‑333/21, EU:C:2023:1011, 166. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
(
59
)	E tekintetben a fellebbezők hangsúlyozzák, hogy az összefonódásról szóló határozatban a Bizottság rámutatott, hogy az egyezség lehetővé tette a Teva számára, hogy a Cephalon legjelentősebb versenytársává váljon a modafinil piacán, mivel az egyezség felszámolta a szellemi tulajdon területén azokat az akadályokat, amelyek rövid távon rendkívül bizonytalanná tették más generikusgyógyszer‑gyártók piacra lépését. A Teva által a Cephalonra gyakorolt versenykényszer vonatkozásában a Bizottság az összefonódásban részt vevő felek közötti tevékenységi átfedés megszüntetése érdekében megkövetelte a Tevától, hogy ruházza át a modafinilterméke gyártására és értékesítésére vonatkozó jogait.
(
60
)	Egyébiránt a Törvényszék úgy ítélte meg, hogy az egyezség, valamint a piacra lépés 2012 előtti tilalmára vonatkozó kikötés ellenére a Teva erősebb versenykényszert gyakorolt a Cephalonra, mint a többi generikusgyógyszer‑gyártó. Ez azonban nem jelenti azt, hogy ha a Teva nem írta volna alá az egyezséget, 2011 októberében kisebb versenykényszert gyakorolt volna, mint ezen egyezség hatálya idején. Ezt a kérdést azonban az összefonódásról szóló határozat keretében nem vizsgálták meg. Lásd e tekintetben a vitatott határozat 1004. pontját.
(
61
)	Lásd e tekintetben: 2024. június 27‑iLupin kontra Bizottság ítélet (C‑144/19 P, EU:C:2024:545); Bizottság kontra KRKA ítélet (C‑151/19 P, EU:C:2024:546); Niche Generics kontra Bizottság ítélet (C‑164/19P, EU:C:2024:547); Unichem Laboratories kontra Bizottság ítélet (C‑166/19 P, EU:C:2024:548); Bizottság kontra Servier és társai ítélet (C‑176/19 P, EU:C:2024:549); Mylan Laboratories és Mylan kontra Bizottság ítélet (C‑197/19 P, EU:C:2024:550; Teva UK és társai kontra Bizottság ítélet (C‑198/19 P, EU:C:2024:551); Servier ítélet; Biogaran kontra Bizottság ítélet (C‑207/19 P, EU:C:2024:553).
(
62
)	Lásd: a jelen indítvány 38. pontja.
(
63
)	Lásd ebben az értelemben: Generics (UK) ítélet (86. pont).
(
64
)	Lásd ebben az értelemben: Servier ítélet (333. pont).
(
65
)	Lásd ebben az értelemben: 2024. június 27-iBizottság kontra Servier és társai ítélet (C‑176/19 P, EU:C:2024:549, 211. pont).
(
66
)	Lásd: az egyesült királysági forgalmazás tekintetében a megtámadott ítélet 142. pontja.
(
67
)	Lásd e tekintetben: a Teva szellemi tulajdonjogaira vonatkozó hasznosítási engedély tekintetében a megtámadott ítélet 87. pontja; a modafinil‑hatóanyag szállítására vonatkozó megállapodás tekintetében ezen ítélet 106. pontja; a CEP‑1347 ügylet tekintetében az említett ítélet 120. pontja.
(
68
)	Lásd: megtámadott ítélet (157. pont).
(
69
)	A fellebbezők ugyanis annyiban nem vitatják a fellebbezésükben a megtámadott ítéletet, amennyiben a Törvényszék elutasította az első fokon felhozott első jogalap arra vonatkozó második részét, hogy a Bizottság nem bizonyította, hogy a kapcsolódó ügyletek kizárólag a felek ahhoz fűződő érdekével magyarázhatók, hogy ne folytassanak érdemeken alapuló versenyt.
(
70
)	A második jogalap első részében a fellebbezők azt állítják, hogy a Törvényszék nem válaszolt egy, a fellebbezők által első fokon felhozott jogalapra, vagyis arra, hogy amennyiben valamely megállapodást ténylegesen végrehajtottak, a Bizottságnak annak bizonyítása helyett, hogy a megállapodás egyszerűen alkalmas volt a verseny kizárására, azt kellett volna alátámasztania, e megállapodás ténylegesen negatív hatást gyakorolt a versenyre, mint amilyen például a potenciális piaci versenynek a megállapodás általi tényleges kizárása. E második jogalap második részében a fellebbezők azt állítják, hogy a Törvényszék ellentmondott az általa 2018. december 12‑án hozott Krka kontra Bizottság ítéletnek (T‑684/14, EU:T:2018:918, 358., 359. és 361. pont), ezáltal jóváhagyva azt a megközelítést, amely lényegében megszünteti a cél általi és a hatás általi korlátozások közötti különbségtételt.