62023CJ0466
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (ötödik tanács)
2025. június 26. (
*1
)
„Fellebbezés – Verseny – Összefonódások – Összefonódást a belső piaccal összeegyeztethetőnek nyilvánító határozat – Harmadik személy által indított kereset – Elfogadhatóság – Az EUMSZ 263. cikk negyedik bekezdése – Kereshetőségi jog”
A C‑466/23. P. sz. ügyben,
a Stadtwerke Hameln Weserbergland GmbH (székhelye: Hameln [Németország], képviselik: T. Heymann és I. Zenke Rechtsanwälte)
fellebbezőnek
az Európai Unió Bírósága alapokmányának 56. cikke alapján 2023. július 21‑én benyújtott fellebbezése tárgyában,
a többi fél az eljárásban:
az Európai Bizottság (képviselik: G. Meessen és I. Zaloguin, meghatalmazotti minőségben, segítőjük: T. G. Funke Rechtsanwalt)
alperes az elsőfokú eljárásban,
a Németországi Szövetségi Köztársaság (képviselik: J. Möller és R. Kanitz, meghatalmazotti minőségben),
az E.ON SE (székhelye: Essen [Németország], képviselik kezdetben: C. Barth, C. Grave, D.‑J. dos Santos Goncalves és R. Seifert Rechtsanwälte, később: C. Barth, A. Fuchs, C. Grave és D.‑J. dos Santos Goncalves Rechtsanwälte),
az RWE AG (székhelye: Essen, képviselik kezdetben: U. Scholz, J. Siegmund és J. Ziebarth Rechtsanwälte, később: U. Scholz, J. Siegmund és M. von Armansperg Rechtsanwälte)
beavatkozó felek az elsőfokú eljárásban,
A BÍRÓSÁG (ötödik tanács),
tagjai: M. L. Arastey Sahún tanácselnök, D. Gratsias, E. Regan, J. Passer (előadó) és B. Smulders bírák,
főtanácsnok: L. Medina,
hivatalvezető: A. Calot Escobar,
tekintettel az írásbeli szakaszra,
tekintettel a főtanácsnok meghallgatását követően hozott határozatra, miszerint az ügy elbírálására a főtanácsnok indítványa nélkül kerül sor,
meghozta a következő
Ítéletet
1
Fellebbezésében a Stadtwerke Hameln Weserbergland GmbH az Európai Unió Törvényszéke 2023. május 17‑iStadtwerke Hameln Weserbergland kontra Bizottság ítéletének (T‑314/20, a továbbiakban: megtámadott ítélet, EU:T:2023:258) hatályon kívül helyezését kéri, amely ítéletben a Törvényszék mint elfogadhatatlant elutasította az összefonódást (M.8871 – RWE/E.ON Assets ügy) a belső piaccal és az EGT‑Megállapodással összeegyeztethetőnek nyilvánító, 2019. február 26‑i C(2019) 1711 final bizottsági határozat (HL 2020. C 111., 1. o.; a továbbiakban: vitatott határozat) megsemmisítése iránti keresetét.
A jogvita előzményei
2
A jogvitának a megtámadott ítélet 2–11. pontjában ismertetett előzményei a következőképpen foglalhatók össze.
Az összefonódás háttere
3
Az RWE AG a német jog szerint alapított társaság, amely a tervezett összefonódás bejelentésének időpontjában az energiaellátási lánc egészében – ideértve az energiatermelés, a nagykereskedelmi ellátás, a szállítás, az elosztás, a kiskereskedelem, valamint a fogyasztók számára nyújtott energetikai szolgáltatások területét is – tevékenykedett. Az RWE és leányvállalatai, köztük az innogy SE is, több tagállamban működnek.
4
Az E.ON SE a német jog szerint alapított társaság, amelynek tevékenysége ugyanezen időpontban a villamosenergia‑ellátási lánc egészére kiterjedt, legyen szó akár a villamos energia termeléséről, nagykereskedelmi értékesítéséről, elosztásáról vagy kiskereskedelméről. Az E.ON több tagállamban villamosenergia‑termelő eszközöket birtokol és üzemeltet.
5
A fellebbező a német jog szerint alapított önkormányzati társaság, amely villamos energiát termel egyrészt hagyományos energiaforrásokból egy gáz‑ és gőzturbinában, valamint egy szénerőműben fennálló részesedése révén, másrészt megújuló energiaforrásokból, vízerőművein, naperőműparkján és kapcsolt energiatermelő létesítményein, biogázüzemein és szélerőműparkokban való részesedésén keresztül. A fellebbező termelőeszközei Németországban találhatók.
6
A jelen ügyben szóban forgó összefonódás az RWE és az E.ON közötti, a két érintett vállalkozás által 2018. március 11‑én és 12‑én bejelentett összetett eszközcsere keretébe illeszkedik (a továbbiakban: átfogó ügylet). Így az első összefonódás, vagyis a jelen ügyben szóban forgó összefonódás révén az RWE az E.ON bizonyos termelési eszközei feletti kizárólagos vagy közös irányítást kívánja megszerezni. A második összefonódás abban áll, hogy az E.ON megszerzi az RWE által irányított innogy elosztással és kiskereskedelemmel kapcsolatos tevékenységei, valamint bizonyos termelési eszközei feletti kizárólagos irányítást. Ami a harmadik összefonódást illeti, az előírja, hogy az RWE 16,67%‑os részesedést szerez az E.ON‑ban.
7
A második összefonódást (a továbbiakban: M.8870 összefonódás) 2019. január 31‑én jelentették be a Bizottságnak. A Bizottság meghozta az összefonódást (M.8870 – E.ON/Innogy ügy) a belső piaccal és az EGT‑Megállapodással összeegyeztethetőnek nyilvánító, 2019. szeptember 17‑i C(2019) 6530 final határozatot (HL 2020. C 379., 16. o.; a továbbiakban: M.8870 összefonódás).
8
A harmadik összefonódást a Bundeskartellamtnak (szövetségi kartellhivatal, Németország) jelentették be, amely 2019. február 26‑i határozatával engedélyezte azt (B8‑28/19. sz. ügy).
A közigazgatási eljárás
9
2019. január 22‑én a vállalkozások közötti összefonódások ellenőrzéséről szóló, 2004. január 20‑i 139/2004/EK tanácsi rendelet (az EK összefonódás-ellenőrzési rendelete) (HL 2004. L 24., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 8. fejezet, 3. kötet, 40. o.; helyesbítés: HL 2022. L 103., 18. o.) 4. cikke alapján összefonódásra vonatkozó tervet jelentettek be a Bizottsághoz, amely szerint az RWE az e rendelet 3. cikke (1) bekezdésének b) pontja értelmében az E.ON bizonyos termelési eszközei felett kizárólagos vagy közös irányítást kívánt szerezni.
10
2019. január 31‑én a Bizottság a 139/2004 rendelet 4. cikke (3) bekezdésének megfelelően az Európai Unió Hivatalos Lapjában közzétette ezen összefonódás előzetes bejelentését (M.8871 – RWE/E.ON Assets ügy) (HL 2019. C 38., 22. o.) (a továbbiakban: M.8871 összefonódás).
11
Az M.8871 összefonódás vizsgálata keretében a Bizottság piacvizsgálatot folytatott le, tehát kérdőívet küldött bizonyos vállalkozásoknak, a fellebbező azonban nem tartozott e vállalkozások közé.
A vitatott határozat
12
2019. február 26‑án a Bizottság elfogadta a vitatott határozatot, amellyel az M.8871 összefonódást a 139/2004 rendelet 6. cikke (1) bekezdésének b) pontjában és az Európai Gazdasági Térségről (EGT) szóló, 1992. május 2-i megállapodás (HL 1994. L 1., 3. o.; magyar nyelvű különkiadás 11. fejezet, 52. kötet, 3. o.) 57. cikkében előírt vizsgálati szakasz során a belső piaccal összeegyeztethetőnek nyilvánította.
A Törvényszék előtti eljárás és a megtámadott ítélet
13
A Törvényszék Hivatalához 2020. május 27‑én benyújtott keresetlevéllel a fellebbező a vitatott határozat megsemmisítése iránti keresetet terjesztett elő.
14
A fellebbező hat megsemmisítési jogalapra hivatkozott, amelyek közül az első az átfogó ügylet elemzésének téves szétválasztására, a második az indokolási kötelezettség megsértésére, a harmadik a meghallgatáshoz való jog megsértésére, a negyedik a hatékony bírói jogvédelemhez való jog megsértésére, az ötödik nyilvánvaló értékelési hibák elkövetésére, a hatodik pedig a gondossági kötelezettség megsértésére vonatkozik.
15
A megtámadott ítéletben a Törvényszék a keresetet mint elfogadhatatlant elutasította, azzal az indokkal, hogy a fellebbezőt a vitatott határozat nem érintette személyében az EUMSZ 263. cikk negyedik bekezdése értelmében, következésképpen nem rendelkezett kereshetőségi joggal.
16
E tekintetben a Törvényszék a megtámadott ítélet 24–31. pontjában a következőket állapította meg:
„24
[…] az állandó ítélkezési gyakorlat szerint azon jogalanyok, akik nem címzettjei egy határozatnak, csak akkor állíthatják, hogy személyükben érintettek, ha e határozat sajátos jellemzőik vagy egy őket minden más személytől megkülönböztető ténybeli helyzet folytán vonatkozik rájuk, és ezáltal az ilyen határozat címzettjéhez hasonló módon egyéníti őket (lásd: 2006. július 4‑ieasyJet kontra Bizottság ítélet, T‑177/04, EU:T:2006:187, 34. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
25
Valamely összefonódást a belső piaccal összeegyeztethetőnek nyilvánító határozat esetén harmadik személy vállalkozás vonatkozásában egyrészt a közigazgatási eljárásban való részvételének, másrészt a piaci helyzete érintettségének függvényében kell meghatározni, hogy személyében érintett‑e. Noha az eljárásban való egyszerű részvétel önmagában kétségkívül nem elegendő annak megállapításához, hogy a fellebbezőt a határozat személyében érinti, főképpen az összefonódások területén, amelyek aprólékos vizsgálata számos vállalkozással való rendszeres kapcsolattartást igényel, a közigazgatási eljárásban való tevőleges részvétel mégis olyan tényezőnek minősül, amelyet az ítélkezési gyakorlat versenyjogi ügyekben – ideértve az összefonódások ellenőrzésének sajátságosabb területét – a fellebbező keresete elfogadhatóságának megállapítása érdekében egyéb sajátos körülményekkel egyetemben rendszeresen figyelembe vesz (lásd: 2006. július 4‑ieasyJet kontra Bizottság ítélet, T‑177/04, EU:T:2006:187, 35. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
26
A Törvényszék a fenti 25. pontban felidézett ítélkezési gyakorlatra tekintettel hozott pervezető intézkedést, amelyben felhívta a feleket arra, hogy a tárgyaláson tegyék meg észrevételeiket az általa hivatalból figyelembe venni kívánt elfogadhatatlansági kifogással kapcsolatban.
27
Meg kell állapítani, hogy a fellebbező sem beadványaiban, sem a tárgyaláson nem állította, hogy levelet küldött volna a Bizottságnak annak érdekében, hogy észrevételeket tegyen az M.8871 [összefonódással] kapcsolatban, vagy hogy közölje vele a vonatkozó eljárásban való részvételre irányuló szándékát. Továbbá a keresetlevélből kitűnik, hogy a Bizottság nem hívta fel a fellebbezőt a piacvizsgálatban való részvételre […].
28
E tekintetben igaz, hogy a fellebbező meghallgatáshoz való jogának megsértésére alapított harmadik jogalapra adott válaszában a Bizottság az ellenkérelemben kifejti, hogy a fellebbezőnek lehetősége volt arra, hogy teljes mértékben részt vegyen az eljárásban, többek között az általa megválaszolt piacvizsgálat révén, és hogy meghallgatta a fellebbezőt. Mindazonáltal a Bizottság a tárgyaláson kifejtette, hogy szerkesztési hibáról van szó, és hogy a fellebbező sem a piacvizsgálatban nem vett részt, és őt a Bizottság az erre irányuló kérelme ellenére sem hallgatta meg.
29
A fentiekből következik, hogy a fellebbező nem vett részt a közigazgatási eljárásban.
30
Ráadásul a tárgyaláson a fellebbező nem terjesztett elő más érvet sem annak bizonyítására, hogy a közigazgatási szakaszban való részvétel céljából a Bizottsághoz fordult volna.
31
Mivel a fellebbező nem vett részt aktívan az M.8871 összefonódásra vonatkozó eljárásban, ezenkívül figyelembe véve a piaci helyzetének érintettségére vonatkozó különleges körülmények hiányát, meg kell állapítani, hogy a [vitatott] határozat a fenti 25. pontban hivatkozott ítélkezési gyakorlat értelmében őt személyében nem érinti.”
A Bíróság előtti eljárás és a fellebbezési eljárás feleinek kérelmei
17
A Bíróság Hivatalához 2023. július 21‑én benyújtott beadványával a fellebbező előterjesztette a jelen fellebbezést.
18
Ugyanezen a napon a fellebbező, aki egyébiránt 2021‑ben megsemmisítés iránti keresetet indított a C(2019) 6530 final határozat megsemmisítése iránt (T‑58/21. sz. ügy), amely a Törvényszék előtt 2023. július 21‑én még folyamatban volt, a jelen fellebbezés vizsgálatának felfüggesztését kérte a Törvényszék által az említett megsemmisítés iránti kereset tárgyában meghozandó ítélet kihirdetéséig.
19
2023. szeptember 19‑i határozatával a Bíróság elnöke, miután meghallgatta a feleket e felfüggesztés iránti kérelemről, valamint a Törvényszék által a T‑312/20., T‑313/20., T‑314/20., T‑315/20., T‑317/20., T‑318/20., T‑319/20., T‑320/20. és T‑321/20. sz. ügyekben hozott ítéletekkel szemben benyújtott, a C‑464/23. P., a C‑465/23. P., a C‑466/23. P., a C‑467/23. P., a C‑468/23. P., a C‑469/23. P., a C‑470/23. P., a C‑484/23. P. és a C‑485/23. P. sz. ügyben benyújtott kilenc fellebbezés – köztük a jelen fellebbezés – esetleges egyesítéséről, elutasította az említett felfüggesztés iránti kérelmet, és kizárólag a C‑464/23. P., C‑465/23. P., C‑467/23. P., C‑468/23. P. és C‑470/23. P. sz. ügyekben, a Törvényszéknek az ügy érdemi részét érintő ítéleteivel szemben benyújtott fellebbezéseket egyesítette, kizárva a másik négy fellebbezést – köztük a jelen fellebbezést – amelyeket a Törvényszék elfogadhatatlanságot megállapító ítéleteivel szemben nyújtottak be.
20
A fellebbező azt kéri, hogy a Bíróság:
–
helyezze hatályon kívül a megtámadott ítéletet, és semmisítse meg a vitatott határozatot;
–
másodlagosan és mindenesetre utalja vissza az ügyet a Törvényszék elé bármely szükséges határozat meghozatala céljából, és
–
a Bizottságot kötelezze a költségek viselésére, ideértve a fellebbező részéről a Törvényszék előtti eljárásban felmerült ügyvédi és utazási költségeket is.
21
A Bizottság és a többi fél azt kéri, hogy a Bíróság:
–
utasítsa el a fellebbezést, és
–
a fellebbezőt kötelezze a költségek viselésére.
A fellebbezésről
22
Fellebbezésének alátámasztása érdekében a fellebbező hat jogalapra hivatkozik, amelyek az indokolási kötelezettség megsértésén, a tények elferdítésén és a fellebbező eljárási jogainak megsértésén (első jogalap), az EUMSZ 263. cikk negyedik bekezdésének téves alkalmazásán (második jogalap), az EUMSZ 101. cikk téves alkalmazásán (harmadik jogalap), a 139/2004 rendelet 3. cikkének téves alkalmazásán (negyedik jogalap), e rendelet 2. cikkének téves alkalmazásán (ötödik jogalap), valamint a bizonyítási teher megoszlása elvének megsértésén (hatodik jogalap) alapulnak.
23
Először a második, majd az első jogalapot célszerű megvizsgálni.
Az EUMSZ 263. cikk negyedik bekezdésének téves alkalmazására vonatkozó második jogalapról
Az első részről
– A felek érvei
24
A második jogalap első részében a fellebbező arra hivatkozik, hogy valamely összefonódás belső piaccal való összeegyeztethetőségét megállapító határozat esetében ahhoz, hogy valamely harmadik vállalkozást e határozat által az EUMSZ 263. cikk negyedik bekezdése értelmében személyében érintettnek tekintsenek, nem szükséges, hogy e vállalkozás formálisan részt vegyen a közigazgatási eljárásban. Eljárási szempontból elegendő, ha e személy számára anyagi érdekeinek esetleges megsértése esetén részvételi, tájékoztatási és konzultációs jogot biztosítanak.
25
Márpedig a Törvényszék a megtámadott ítélet 27–31. pontjában kizárólag a fellebbezőnek az M.8871 összefonódásra vonatkozó eljárásban való formális részvételének hiányára támaszkodott. Noha az eljárásban való részvétel valószínűsítő körülménynek tekinthető annak meghatározása érdekében, hogy valamely személyt egy jogi aktus az EUMSZ 263. cikk negyedik bekezdése értelmében személyében érint‑e, e részvétel nem minősülhet feltétlenül érvényesítendő feltételnek egy olyan összetett és több lépésben végrehajtott ügylet esetében, mint az átfogó ügylet. Ami döntő jelentőségű, az az, hogy a fellebbező általa társfinanszírozott, egy gazdasági tanácsadó vállalkozás által készített, a Residual Supply Indexre (reziduális ellátási index) vonatkozó tanulmány révén a fellebbező befolyásolta a vitatott határozat tartalmát, amit e határozat szövege is alátámaszt. Egyébiránt az M.8871 összefonódásra vonatkozó eljárást a Bizottság mesterségesen elkülönítette az M.8870 összefonódásra vonatkozó eljárástól.
26
Az E.ON és az RWE által támogatott Bizottság vitatja a fellebbező érveit.
– A Bíróság álláspontja
27
Mindenekelőtt emlékeztetni kell arra, hogy az EUMSZ 263. cikk negyedik bekezdése alapján valamely természetes vagy jogi személy csak akkor indíthat eljárást a nem neki címzett határozat ellen, ha az őt közvetlenül és személyében érinti.
28
E tekintetben a Bíróság állandó ítélkezési gyakorlata szerint azok a jogalanyok, akik nem címzettjei valamely határozatnak, csak akkor állíthatják, hogy személyükben érintettek, ha ez a határozat sajátos tulajdonságaik, vagy olyan ténybeli helyzet folytán vonatkozik rájuk, amely minden más személytől megkülönbözteti, és ezáltal az ilyen határozat címzettjéhez hasonló módon egyéníti őket (2023. szeptember 14‑iLand Rheinland‑Pfalz kontra Deutsche Lufthansa ítélet, C‑466/21 P, EU:C:2023:666, 77. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
29
Valamely összefonódást a belső piaccal összeegyeztethetőnek nyilvánító határozat esetén harmadik személy vállalkozás vonatkozásában egybevágó valószínűsítő körülmények együttese vagy olyan tények alapján kell meghatározni, hogy e vállalkozás személyében érintett‑e, amelyek vonatkozhatnak mind e vállalkozásnak a közigazgatási eljárásban való részvételére, mind pedig piaci helyzetének érintettségére. Noha az eljárásban való egyszerű részvétel önmagában kétségkívül nem elegendő annak megállapításához, hogy a fellebbezőt a határozat személyében érinti, főképpen az összefonódások területén, amelyek aprólékos vizsgálata számos vállalkozással való rendszeres kapcsolattartást igényel, a közigazgatási eljárásban való tevőleges részvétel mégis olyan tényezőnek minősül, amelyet az ítélkezési gyakorlat versenyjogi ügyekben – ideértve az összefonódások ellenőrzésének sajátságosabb területét – a fellebbező keresete elfogadhatóságának megállapítása érdekében egyéb sajátos körülményekkel egyetemben rendszeresen figyelembe vesz. Ezenkívül az összefonódásban részt nem vevő harmadik fél vállalkozás olyan piacon fennálló jelenlegi és jövőbeli helyzetét, amelyet ezen összefonódás befolyásolhat, annak lényegesen érintenie kell ahhoz, hogy e vállalkozást személyében érinthesse az említett összefonódás belső piaccal való összeegyeztethetőségét megállapító határozat (lásd ebben az értelemben: 1998. március 31‑iFranciaország és társai kontra Bizottság ítélet, C‑68/94 és C‑30/95, EU:C:1998:148, 54–56. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
30
Ebből következik, hogy a Törvényszék nem alkalmazta tévesen a jogot a megtámadott ítélet 24. és 25. pontjában szereplő értékelések során, amelyek lényegében megismétlik ezt az ítélkezési gyakorlatot, melyből az következik, hogy önmagában a közigazgatási eljárásban való részvétel nem elegendő ahhoz, hogy valamely az összefonódással érintett harmadik fél vállalkozást az EUMSZ 263. cikk negyedik bekezdése értelmében személyében érintettnek lehessen tekinteni.
31
Ezt követően a Törvényszék a megtámadott ítélet 29. pontjában megállapította, hogy a fellebbező nem vett részt az M.8871 összefonódásra vonatkozó eljárásban, és ezen ítélet 30. pontjában hozzátette, hogy a fellebbező a tárgyaláson nem terjesztett elő egyetlen érvet sem annak bizonyítására, hogy a Bizottsághoz fordult volna annak érdekében, hogy részt vegyen ezen eljárásban. Márpedig a fellebbező nem vitatja a Törvényszék e megállapításait.
32
Ami a fellebbező azon érvét illeti, amely szerint nem az M.8871 összefonódásra vonatkozó eljárásban való formális részvételének kérdése döntő jelentőségű, hanem a jelen ítélet 25. pontjában említett tanulmány révén a vitatott határozat tartalmára gyakorolt konkrét befolyásának kérdése, meg kell jegyezni, hogy e határozat (59)–(65) preambulumbekezdésében a Bizottság kétségkívül megvizsgált több, a Residual Supply Indexre vonatkozó tanulmányt, amelyeket mind az összefonódásban részt vevő felek, mind harmadik felek nyújtottak be hozzá. Mindazonáltal önmagában az a körülmény, hogy a fellebbező e tanulmányok egyikét társfinanszírozta, nem elegendő annak megállapításához, hogy a jelen ítélet 29. pontjában felidézett ítélkezési gyakorlat értelmében aktívan részt vett a közigazgatási eljárásban.
33
Végül azon érvet illetően, amely szerint az M.8871 összefonódásra vonatkozó eljárást mesterségesen választották el az M.8870 összefonódásra vonatkozó eljárástól, rá kell mutatni, hogy a fellebbező e tekintetben nem terjeszt elő egyetlen olyan bizonyítékot sem, amely alátámasztaná, hogy a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot az EUMSZ 263. cikk negyedik bekezdésében előírt elfogadhatósági feltételek értelmezése során. Ezzel az érvvel ugyanis a fellebbező valójában nem a megtámadott ítélet konkrét pontjait kívánja kifogásolni, hanem azt, hogy a Bizottság érdemben úgy határozott, hogy e két összefonódást külön‑külön hagyja jóvá. Az említett érvet tehát mint elfogadhatatlant el kell utasítani.
34
E körülmények között a második jogalap első részét el kell utasítani.
A második részről
– A felek érvei
35
A második jogalap második részében a fellebbező először is arra hivatkozik, hogy a Törvényszék figyelmen kívül hagyta, hogy az a feltétel, amely szerint a jogi aktus megsemmisítését kérő személyt e jogi aktusnak személyében kell érintenie, „egyéb sajátos körülmények” alapján is teljesülhet. Közelebbről, a Törvényszék nem vizsgálta meg a keresetlevelében előadott olyan körülményeket, mint a piac sajátosságai, a fellebbező által végrehajtott beruházások jelentős összege, az RWE közvetlen versenytársaként betöltött helyzete, vagy akár az összefonódás következményei a fellebbező versenyhelyzetére nézve.
36
Másodszor a fellebbező azt állítja, hogy több felperes esetén a kereset egészének elfogadhatósága megállapítható, ha akár egyetlen felperes személyében érintett, és hozzáteszi, hogy ugyanez vonatkozik a több felperes által külön‑külön benyújtott keresetekre is. Így a fellebbező szerint a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot az EUMSZ 263. cikk negyedik bekezdése tekintetében, amikor nem egyesítette keresetét más, elfogadhatónak nyilvánított párhuzamos keresetekkel.
37
Az E.ON és az RWE által támogatott Bizottság vitatja a felperes érveit.
– A Bíróság álláspontja
38
A fellebbező első érvét illetően meg kell állapítani, hogy azzal lényegében azt rója fel a Törvényszéknek, hogy nem vizsgálta meg azokat a tényezőket, amelyeket a keresetlevelében annak bizonyítása érdekében hozott fel, hogy a jelen ügyben olyan sajátos körülmények állnak fenn, amelyek lehetővé teszik annak megállapítását, hogy a vitatott határozat őt személyében érinti.
39
E tekintetben a Bíróság ítélkezési gyakorlatából kitűnik egyrészt, hogy a fellebbezés keretében a Bíróság felülvizsgálatának célja többek között annak vizsgálata, hogy a Törvényszék a jogilag megkövetelt módon adott‑e választ a fellebbező által felhozott összes érvre, másrészt pedig, hogy az arra alapított jogalap, hogy a Törvényszék nem adott választ az elsőfokú eljárásban felhozott érvekre, lényegében az indokolási kötelezettség megsértésére való hivatkozást jelent (2023. szeptember 14‑iLand Rheinland‑Pfalz kontra Deutsche Lufthansa ítélet, C‑466/21 P, EU:C:2023:666, 93. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
40
Ezen első érv tehát a Törvényszék indokolási kötelezettségére vonatkozik, amely az első jogalap tárgyát képezi, következésképpen e jogalap keretében kerül megvizsgálásra.
41
Ami a második érvet illeti, amely szerint a Törvényszék azon döntése, hogy a fellebbező keresetét nem egyesíti a szintén a vitatott határozat ellen irányuló, de elfogadhatónak nyilvánított más keresetekkel, az EUMSZ 263. cikk negyedik bekezdésére tekintettel olyan hibának minősül, amely meghiúsította az elfogadhatóság elismerését, noha azt a pergazdaságosság megkövetelte volna, meg kell jegyezni, hogy az ügyek egyesítéséről vagy elkülönítéséről szóló határozat a Törvényszék belső szervezési intézkedésének minősül, amely nem tartozik a Bíróság felülvizsgálatának körébe (lásd ebben az értelemben: 1995. december 14‑iHogan kontra Bíróság végzés, C‑173/95 P, EU:C:1995:461, 15. pont).
42
Végezetül, mivel az egyesítést elrendelő végzés nincs hatással az általa érintett ügyek függetlenségére és önálló jellegére (2001. június 21‑iMoccia Irme és társai kontra Bizottság ítélet, C‑280/99 P–C‑282/99 P, EU:C:2001:348, 66. pont), az olyan felperes által indított kereset, aki nem felel meg az EUMSZ 263. cikk negyedik bekezdésében előírt elfogadhatósági feltételeknek, elfogadhatatlan, függetlenül attól, hogy a Törvényszék eljárási szabályzatának 68. cikke alapján esetleg egyesítik‑e a Törvényszék által elfogadhatónak ítélt másik keresettel.
43
E körülmények között, és a jelen ítélet 40. pontjában kifejtett fenntartással, a második jogalap második részét, következésképpen pedig a második jogalapot teljes egészében el kell utasítani.
Az indokolási kötelezettség megsértésére, a tények elferdítésére és a fellebbező eljárási jogainak megsértésére vonatkozó első jogalapról
A felek érvei
44
Az első jogalap első részében a fellebbező arra hivatkozik, hogy a Törvényszék azzal az indokkal utasította el a keresetét, hogy a fellebbező nem vett részt az M.8871 összefonódásra vonatkozó közigazgatási eljárásban. A megtámadott ítélet nem pontosítja, hogy a fellebbező piaci helyzetének az általa hivatkozott lényeges sérelme nem releváns‑e, sem pedig azt, hogy miért volna az, hanem ezen ítélet a 31. pontjában annak említésére szorítkozik, hogy „nem állnak fenn a fellebbező piaci helyzetének érintettségére vonatkozó különleges körülmények”. E 31. pontból nem tűnik ki, hogy a Törvényszék megvizsgálta volna, hogy az EUMSZ 263. cikk negyedik bekezdése értelmében valamely fél személyében érintett lehet‑e még az eljárásban való formális részvétel hiányában is. A fellebbező az RWE közvetlen versenytársaként betöltött helyzetére, valamint az érdekeinek konkrét megsértésére hivatkozott. Márpedig téves az olyan indokolás, amely nem válaszol az ilyen jellegű érvekre.
45
Az első jogalap második részében a fellebbező azt állítja, hogy az elsőfokú eljárásban benyújtott keresetlevél, amelyet többek között az RWE beavatkozási beadványára vonatkozó 2021. július 7‑i írásbeli észrevételei és a tárgyaláson tett szóbeli észrevételei egészítenek ki, teljes ismertetést tartalmazott a fellebbező beruházásaira és azok terjedelmére, a villamosenergia‑termelésben az RWE‑vel versenyben álló tevékenységeire, konkrét érintettségének módjára, valamint piaci helyzetének sérelmére vonatkozóan. Márpedig a megtámadott ítélet 31. pontjában szereplő megállapításában a Törvényszék – a fellebbező érveit elferdítve – azt sugallta, hogy a fellebbező nem hivatkozott semmilyen különleges körülményre.
46
Az első jogalap harmadik részében a fellebbező arra hivatkozik, hogy az Európai Unió Alapjogi Chartájának 47. cikkében biztosított, a tisztességes eljárás keretében való hatékony jogorvoslathoz és pártatlansághoz való jog magában foglalja, hogy a Törvényszék a határozatának meghozatala során megismerje a felek észrevételeit, és figyelembe vegye azokat, még akkor is, ha ezen észrevételek tartalma nem köti őt. E jogból az is következik, hogy a Törvényszéknek meg kell jelölnie határozatának releváns indokait, és válaszolnia kell a kifogásokra. Minél jelentősebb egy körülmény vagy jogi érv, annál fontosabb, hogy az indokolás választ adjon a felek érveire. Márpedig az érdemi érintettség az elfogadhatóság központi szempontját képezi, amelyről a Törvényszéknek hivatalból kellett volna döntenie.
47
Az E.ON és az RWE által támogatott Bizottság azt állítja, hogy a Törvényszék kellően megindokolta azokat az érveket, amelyek miatt a fellebbező piaci helyzete nem érintett, mivel megfelelt a Bíróság által az ítéletek indokolásával kapcsolatban támasztott követelményeknek. A Törvényszék pontosította, hogy nem tárt fel különleges körülményeket e helyzet érintettségére vonatkozóan, és ennek során megállapította, hogy semmi nem különböztette meg a fellebbezőt a többi versenytárstól.
A Bíróság álláspontja
48
Az első jogalap három részében, valamint a jelen ítélet 38. pontjában említett, a második jogalap második része keretében megfogalmazott érvvel, melyeket célszerű együttesen megvizsgálni, a fellebbező valójában a kereshetőségi jogát illetően az indokolási kötelezettség Törvényszék általi megsértésére hivatkozik.
49
Emlékeztetni kell arra, hogy az állandó ítélkezési gyakorlat szerint az ítélet indokolásából világosan és egyértelműen ki kell tűnnie a Törvényszék érvelésének (2015. június 11‑iEMA kontra Bizottság ítélet, C‑100/14 P, EU:C:2015:382, 67. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat), ám a Törvényszéket az Európai Unió Bírósága alapokmányának 36. cikke és 53. cikkének első bekezdése alapján terhelő indokolási kötelezettség nem kötelezi a Törvényszéket arra, hogy olyan magyarázatot adjon, amely egyenként és kimerítően követi a felek által előadott összes érvet. Noha az indokolás tehát lehet hallgatólagos is, ugyanakkor lehetővé kell tennie az érdekelt felek számára, hogy megismerjék érvelésük Törvényszék általi elutasításának okait, és a Bíróság számára, hogy elegendő információval rendelkezzen ahhoz, hogy a fellebbezési eljárásban gyakorolni tudja felülvizsgálati jogkörét (2020. június 18‑iPrimart kontra EUIPO ítélet, C‑702/18 P, EU:C:2020:489, 61. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
50
A jelen ügyben a Törvényszék, miután a megtámadott ítélet 21. pontjában emlékeztetett arra, hogy az EUMSZ 263. cikk negyedik bekezdésének megfelelően valamely természetes vagy jogi személy csak akkor indíthat keresetet egy másik személynek címzett határozat ellen, ha az említett határozat őt közvetlenül és személyében érinti, ezen ítélet 24–31. pontjában kifejtette azokat az indokokat, amelyek alapján megállapította, hogy a fellebbezőt e rendelkezés értelmében nem érinti személyében a vitatott határozat.
51
Közelebbről, az említett ítélet 24. pontjában a Törvényszék emlékeztetett a jelen ítélet 28. pontjában említett állandó ítélkezési gyakorlatra.
52
A megtámadott ítélet 25. pontjában a Törvényszék megállapította, hogy a valamely összefonódást a belső piaccal összeegyeztethetőnek nyilvánító határozat esetén harmadik személy vállalkozás vonatkozásában egyrészt a közigazgatási eljárásban való részvételének, másrészt a piaci helyzete érintettségének függvényében kell meghatározni, hogy személyében érintett‑e. E 25. pontban a Törvényszék hozzátette, hogy noha az eljárásban való egyszerű részvétel önmagában kétségkívül nem elegendő annak megállapításához, hogy a fellebbezőt a határozat személyében érinti, főképpen az összefonódások területén, amelyek aprólékos vizsgálata számos vállalkozással való rendszeres kapcsolattartást igényel, a közigazgatási eljárásban való tevőleges részvétel mégis olyan tényezőnek minősül, amelyet az ítélkezési gyakorlat versenyjogi ügyekben – ideértve az összefonódások ellenőrzésének sajátságosabb területét – a fellebbező keresete elfogadhatóságának megállapítása érdekében egyéb sajátos körülményekkel egyetemben rendszeresen figyelembe vesz.
53
Ezenkívül a Törvényszék a megtámadott ítélet 27–30. pontjában megvizsgálta azt a kérdést, hogy úgy lehet‑e tekinteni, hogy a fellebbező részt vett az M.8871 összefonódásra vonatkozó eljárásban, és megállapította, hogy a fellebbező nem vett részt aktívan ebben az eljárásban.
54
Végül ezen ítélet 31. pontjában a Törvényszék jelezte, hogy mivel a fellebbező nem vett részt aktívan az említett eljárásban, a piaci helyzetének érintettségére vonatkozó különleges körülmények hiányára tekintettel meg kell állapítani, hogy a vitatott határozat őt nem érinti személyében.
55
Márpedig az általa a fellebbezésének alátámasztása érdekében előadottakhoz hasonlóan a fellebbező mind a keresetlevélben, mind pedig az RWE beavatkozási beadványára tett észrevételekben számos olyan tényezőre hivatkozott, amelyek piaci helyzetének az M.8871 összefonódás következtében történő, állítólagosan lényeges érintettségére vonatkoztak, amelyek szerinte alkalmasak voltak annak bizonyítására, hogy a vitatott határozat őt az EUMSZ 263. cikk negyedik bekezdése értelmében személyében érinti.
56
Meg kell állapítani, hogy a Törvényszék azáltal, hogy annak megállapítására szorítkozott, hogy nem állnak fenn a fellebbező piaci helyzetének érintettségére vonatkozó különleges körülmények, még tömör indokolást sem adott elő, amely egyrészt lehetővé tenné a fellebbező számára annak megértését, hogy az általa a piac lényeges érintettségére vonatkozó álláspontja alátámasztására előadott érveket megvizsgálták‑e, és ebben az esetben miért tekintették azokat alkalmatlannak az ilyen érintettség bizonyítására, másrészt a Bíróság számára, hogy elegendő adattal rendelkezzen felülvizsgálati jogkörének gyakorlásához, ahogyan azt a jelen ítélet 49. pontjában hivatkozott ítélkezési gyakorlat megköveteli.
57
E körülmények között a Törvényszék megsértette az Európai Unió Bírósága alapokmányának 36. cikkéből és 53. cikkének első bekezdéséből eredő indokolási kötelezettségét.
58
Ebből következik, hogy az első jogalapnak, valamint a jelen ítélet 38. pontjában említett, a második jogalap második része keretében megfogalmazott érvnek helyt kell adni.
59
Következésképpen a megtámadott ítéletet hatályon kívül kell helyezni azon részében, amelyben a Törvényszék ezen ítélet 31. pontjában megállapította a fellebbező piaci helyzetének érintettségére vonatkozó különleges körülmények hiányát, és az említett ítélet 32. pontjában többek között ezen indok alapján megállapította, hogy a fellebbezőt a vitatott határozat nem érinti személyében, ezért annak keresetét mint elfogadhatatlant el kell utasítani.
A Törvényszék előtti keresetről
60
Az Európai Unió Bírósága alapokmánya 61. cikke első bekezdésének második mondata értelmében a Bíróság a Törvényszék határozatának hatályon kívül helyezése esetén az ügyet érdemben maga is eldöntheti, amennyiben a per állása megengedi.
61
A jelen ügyben ez a helyzet.
62
A fellebbező kereshetőségi jogának értékelése céljából emlékeztetni kell arra, hogy – ahogyan az a jelen ítélet 29. pontjából kitűnik – az összefonódásban részt nem vevő harmadik fél vállalkozás olyan piacon fennálló jelenlegi és jövőbeli helyzetét, amelyet ezen összefonódás befolyásolhat, annak lényegesen érintenie kell ahhoz, hogy e vállalkozást személyében érinthesse az említett összefonódás belső piaccal való összeegyeztethetőségét megállapító határozat. Ez utóbbi tekintetben pusztán az a körülmény, hogy a vitatott határozat bizonyos hatást gyakorolhat az érintett piacon fennálló versenyviszonyokra, és hogy az érintett vállalkozás bármiféle versenyviszonyban állt ezen aktus kedvezményezettjével, semmiképpen sem elegendő ahhoz, hogy az említett vállalkozást ezen aktus által személyében érintettnek lehessen tekinteni (lásd analógia útján: 2007. november 22‑iSpanyolország kontra Lenzing ítélet, C‑525/04 P, EU:C:2007:698, 32. pont).
63
Márpedig meg kell állapítani, hogy a fellebbező által a Törvényszék előtt indított keresetében a saját piaci helyzetére vonatkozóan előadott megfontolások lényegében a részvényesi szerkezetének, az alkalmazottak számának, a piacon folytatott tevékenységeinek, illetve a piac sajátosságainak megemlítéséből állnak, anélkül azonban, hogy bizonyítanák, hogy az említett körülmények és tevékenységek – akár versenytársként, akár befektetőként – mennyiben alkalmasak arra, hogy a vitatott határozat címzettjeihez hasonló módon egyénítsék őt. Az említett körülmények és tevékenységek ugyanis bármely más energiatermelőt is jellemezhetnek, és nem teszik lehetővé a fellebbező egyedi módon történő megkülönböztetését a piacon jelen lévő többi versenytársától.
64
Ugyanez a megállapítás vonatkozik a fellebbező által a keresetében hivatkozott többi érvre is, amelyek először is arra vonatkoznak, hogy a fellebbezőnek az upstream hálózatról kell vásárolnia az elektromos áramot az ügyfelei ellátásbiztonságának biztosítása érdekében, akiknek viselniük kell a kapcsolódó díjaknak az utóbbi években megfigyelt emelkedését, másodszor pedig az RWE mint az energiaszolgáltatók partnere szerepének megerősítésére, valamint az RWE beavatkozási beadványára vonatkozó 2021. július 7‑i észrevételei keretében előterjesztett azon érvére, hogy „a versenyre káros termelői óriást” hoznak létre.
65
Ebből következik, hogy a fellebbező nem bizonyította, hogy az érintett ügylet lényegesen érinti a piaci helyzetét. Egyébiránt, ahogyan az a jelen ítélet 29. pontjából kitűnik, még az összefonódásra vonatkozó közigazgatási eljárásban való aktív részvétel – amelynek megtörténte végezetül a jelen ügyben nem bizonyosodott be, amint az a jelen ítélet 31. és 32. pontjából kitűnik – sem tekinthető elegendőnek annak megállapításához, hogy az ezen összefonódást a belső piaccal összeegyeztethetőnek nyilvánító határozat az EUMSZ 263. cikk negyedik bekezdése értelmében személyében érint valamely vállalkozást.
66
Következésképpen a fellebbező nem bizonyította, hogy a vitatott határozat az EUMSZ 263. cikk negyedik bekezdése értelmében személyében érinti. Mivel az e rendelkezésben előírt közvetlen és személyes érintettség feltételei kumulatívak, ahogyan az a jelen ítélet 27. pontjából kitűnik, a megsemmisítés iránti keresetét mint elfogadhatatlant el kell utasítani.
67
E körülmények között nem szükséges határozni a fellebbezés harmadik, negyedik, ötödik és hatodik jogalapjáról, amelyek azon a téves előfeltevésen alapuló érdemi érveket tartalmaznak, hogy az első fokon indított kereset elfogadható volt.
A költségekről
68
A Bíróság eljárási szabályzata 184. cikkének (2) bekezdése értelmében, ha a fellebbezés megalapozott, és a Bíróság maga hoz a jogvita kapcsán végleges határozatot, a Bíróság határoz a költségekről. Ugyanezen szabályzat 138. cikkének (3) bekezdése alapján, amelyet annak 184. cikkének (1) bekezdése értelmében a fellebbezési eljárásban is alkalmazni kell, részleges pernyertesség esetén mindegyik fél maga viseli a költségeit.
69
Mivel a jelen ügyben a Bíróság helyt adott a fellebbező első fellebbezési jogalapjának, valamint a jelen ítélet 38. pontjában említett érvnek, és a megsemmisítés iránti keresetet elutasította, úgy kell határozni, hogy mindegyik fél maga viseli saját költségeit.
70
Az említett eljárási szabályzat 140. cikkének (1) bekezdése, amelyet a fellebbezési eljárásban is alkalmazni kell, akként rendelkezik, hogy az eljárásba beavatkozó tagállamok maguk viselik saját költségeiket. Következésképpen a Németországi Szövetségi Köztársaság maga viseli saját költségeit.
A fenti indokok alapján a Bíróság (ötödik tanács) a következőképpen határozott:
1)
A Bíróság az Európai Unió Törvényszékének 2023. május 17‑iStadtwerke Hameln Weserbergland kontra Bizottság ítéletét (T‑314/20, EU:T:2023:258) hatályon kívül helyezi.
2)
A Bíróság a Stadtwerke Hameln Weserbergland GmbH‑nak az összefonódást (M.8871 – RWE/E.ON Assets ügy) a belső piaccal és az EGT‑Megállapodással összeegyeztethetőnek nyilvánító, 2019. február 26‑i C(2019) 1711 final bizottsági határozat megsemmisítése iránti keresetét mint elfogadhatatlant elutasítja.
3)
A Stadtwerke Hameln Weserbergland GmbH, az E.ON SE, az RWE AG és az Európai Bizottság maguk viselik az elsőfokú eljárásban és a fellebbviteli eljárásban felmerült saját költségeiket.
4)
A Németországi Szövetségi Köztársaság maga viseli saját költségeit.
Aláírások
(
*1
)	Az eljárás nyelve: német.