62021CC0129
ANTHONY MICHAEL COLLINS
FŐTANÁCSNOK INDÍTVÁNYA
Az ismertetés napja: 2022. április 28. (
1
)
C‑129/21. sz. ügy
Proximus NV
(Nyilvánosan elérhető elektronikus névjegyzékek)
kontra
Gegevensbeschermingsautoriteit
(a Hof van beroep te Brussel [brüsszeli fellebbviteli bíróság, Belgium] által benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem)
„Előzetes döntéshozatal – Az elektronikus hírközlési ágazatban a személyes adatok kezelése, feldolgozása és a magánélet védelme – 2002/58/EK irányelv – 12. cikk – Névjegyzékek és tudakozószolgálat – Az érintett hozzájárulása – (EU) 2016/679 rendelet – A hozzájárulás fogalma – 17. cikk – A törléshez való jog (»az elfeledtetéshez való jog«) – Az 5. cikk (2) bekezdése, a 17. cikk (2) bekezdése, 19. cikk és 24. cikk – Az adatkezelő tájékoztatási kötelezettsége és feladatai”
I. Bevezetés
1.
A Hof van beroep te Brussel (brüsszeli fellebbviteli bíróság, Belgium) által előterjesztett, jelen előzetes döntéshozatal iránti kérelem egy távközlési szolgáltatásra előfizető személy arra irányuló kéréséből ered, hogy az elérhetőségi adatai ne szerepeljenek nyilvánosan elérhető elektronikus telefonkönyvekben, illetve ne legyenek tudakozószolgálatoknál elérhetők. E kérelem fontos kérdéseket vet fel a természetes személyeknek a személyes adatok kezelése tekintetében történő védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról, valamint a 95/46/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2016. április 27‑i (EU) 2016/679 európai parlamenti és tanácsi rendelet (általános adatvédelmi rendelet), (
2
) az elektronikus hírközlési ágazatban a személyes adatok kezeléséről, feldolgozásáról [helyesen: a személyes adatok kezeléséről] és a magánélet védelméről szóló, 2002. július 12‑i 2002/58/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (Elektronikus hírközlési adatvédelmi irányelv), (
3
) valamint az e két jogi aktus közötti kapcsolat értelmezését illetően.
2.
Az általános adatvédelmi rendelet minden adatkezelőt általánosan kötelez arra, hogy megszerezze az érintettnek a saját adatainak kezeléséhez való hozzájárulását. A 2002/58 irányelv ezt a követelményt úgy módosítja az elektronikus telefonkönyvek szolgáltatói és a tudakozószolgálatok által végzett adatkezelés tekintetében, hogy az előfizetőnek az adatainak felhasználásához való egyszeri hozzájárulása is elegendő ahhoz, hogy ugyanebből a célból adatot lehessen kezelni. Az előfizető tehát egyszer járul hozzá az elérhetőségi adatainak telefonkönyvekben történő megjelenítéséhez, amelyet követően ezen elérhetőségi adatoknak a telefonkönyveikben történő szerepeltetése céljából telefonkönyv‑szolgáltatást nyújtó más szolgáltatók is hivatkozhatnak a szóban forgó hozzájárulásra. Mi történik akkor, ha az előfizető azt szeretné, hogy az adatait az összes ilyen telefonkönyvből eltávolítsák? Legalább két kérdés vetődik fel. Először is, az előfizetőnek ahhoz a távközlési szolgáltatóhoz kell‑e kérelmet benyújtania, amellyel szerződést kötött, vagy a telefonkönyv‑szolgáltatást nyújtó szolgáltató(k)hoz, vagy pedig mindkettőhöz? Másodszor, köteles‑e a telefonkönyv‑szolgáltatást nyújtó szolgáltató arra, hogy harmadik személyhez, például az előfizető távközlési szolgáltatójához, a telefonkönyv‑szolgáltatást nyújtó más szolgáltatóhoz és a keresőmotor‑üzemeltetőkhöz továbbítsa az elérhetőségi adatok törlése iránti kérelmet?
II. Ténybeli háttér
3.
A Proximus távközlési szolgáltatásokat nyújt. A társaság a saját előfizetőinek elérhetőségi adatait, valamint a más távközlési szolgáltatóktól kapott elérhetőségi adatokat két belga elektronikus telefonkönyvben – a www.1207.be‑ben és a www.1307.be‑ben – valamint két, szintén általa nyújtott tudakozó szolgáltatás, az 1207‑es és 1307‑as tudakozó szolgáltatás keretében szerepelteti. Ezeket az elérhetőségi adatokat egy telefonkönyv‑szolgáltatást nyújtó másik szolgáltatóhoz továbbítja.
4.
A Proximus kifejti, hogy adatbázisai és a harmadik személyek adatbázisai különbséget tesznek azon előfizetők között, akiknek az elérhetőségi adatait fel kell tüntetni a telefonkönyvekben és azok között, akikét nem. Abban az esetben, ha az elérhetőségi adatoknak szerepelnie kell a telefonkönyvben, az előfizető nevénél az „NNNNN” paraméter jelenik meg. Ellenkező esetben az előfizető nevénél az „XXXXX” paraméter szerepel.
5.
A panaszos a Telenet – a belga piacon jelen lévő távközlési szolgáltató – által nyújtott telefonszolgáltatás előfizetője. A Telenet nem szolgáltat telefonkönyveket. Előfizetőinek elérhetőségi adatait többek között a Proximusnak továbbítja.
6.
2019. január 13‑án a panaszos a www.1207.be internetes oldalon elérhető kapcsolatfelvételi űrlap használatával a következő kérést intézte a Proximushoz: „Kérem, hogy ez a szám ne szerepeljen a „Witte Gids”‑ben, az 1207.be‑n […]”.
7.
E kérés alapján a Proximus 2019. január 28‑án a panaszosra vonatkozó bejegyzésben szereplő paramétert „NNNNN”‑ről „XXXXX”‑re módosította. Ugyanezen a napon a Proximus egyik alkalmazottja a következőképpen válaszolt a panaszosnak: „A(z) [x] szám jelenleg nem szerepel a „Gids” kiadásában. Ez az információ tudakozószolgálatnál (1207) és a weboldalon (1207.be) sem érhető el. Az összes közzétett bejegyzés legutóbbi frissítése a www.1207.be weboldalunkon található.”
8.
2019. január 31‑én a Telenet az előfizetői adatokra vonatkozó rutin frissítést küldött a Proximus részére. A frissítés a panaszos vonatkozásában új elérhetőségi adatokat tartalmazott. A panaszos elérhetőségi adatainak a telefonkönyvekben történő feltüntetésére („NNNNN”) is kiterjedt. A Proximus automatikusan feldolgozta ezt a frissítést. Ennek következtében a panaszos elérhetőségi adatai elérhetővé váltak a nyilvánosság számára.
9.
2019. augusztus 14‑én a panaszos – miután tudomást szerzett arról, hogy telefonszáma szerepel a www.1207.be és a www.1207.be elektronikus telefonkönyvekben, valamint több más elektronikus telefonkönyvben – kapcsolatba lépett a Proximusszal a www.1207.be weboldalán rendelkezésre álló kapcsolatfelvételi űrlap elküldésével, és kérte a Proximust hogy „ne említse meg” a telefonszámát „a http://www.1207.be egy (vagy több) weboldalán”.
10.
Ugyanezen a napon a Proximus egyik alkalmazottja a következőképpen válaszolt: „Kérésének megfelelően töröltük az Önre vonatkozó bejegyzést, így az adatait (telefonszám, név, cím) nem használjuk fel többé telefonkönyvekben vagy tudakozó szolgáltatás keretében. Néhány napon belül már nem lesznek elérhetők az Ön adatai a www.1207.be és www.1307.be weboldalakon, valamint a tudakozó szolgáltatás (1207–1307) keretében. A weboldalunkra mutató releváns linkek törlése céljából a Google‑lel is kapcsolatba fogunk lépni. A jogszabályi rendelkezéseknek megfelelően az Ön adatait más olyan telefonkönyveknek vagy tudakozószolgálatoknak – azaz a www.wittegids.be, a www.infobel.com, a www.de1212.be és a www.opendi.be weboldalaknak – is továbbítottuk, amelyek azt kérték a [Proximustól], hogy bocsássa rendelkezésükre az előfizetőkre vonatkozó adatokat. A havi frissítések révén tájékoztatást fognak kapni az Ön arra vonatkozó kérelméről is, hogy ne használják fel a továbbiakban az Ön adatait.”
11.
Ezzel egyidejűleg a panaszos panaszt nyújtott be a Gegevensbeschermingsautoriteithez (adatvédelmi hatóság, Belgium; a továbbiakban: GBA). A panaszban a következő megfogalmazás szerepelt: „a mai napon egy, a telefonszámommal nem rendelkező cégtől kapott telefonhívás következtében [tudomást szereztem] arról, hogy a (vadonatúj) telefonszámomnak […] és adataimnak az 1207.be honlapon, a Witte Gids‑ben történő feltüntetésének mellőzésére irányuló […] kifejezett írásbeli kérésem ellenére a telefonszámon mégis szerepel a www.1207.be, a www.1307.be, a www.wittegids.be, a www.infobel.be és a ww.de1212.be honlapon, valamint nagy valószínűséggel az 1207‑es és 1307‑es tudakozószolgálatoknál, továbbá a Witte Gids(en) nyomtatott változataiban és az www.opendi.be weboldalon”.
12.
2019. augusztus 27‑én a GBA ügyfélszolgálata elfogadhatónak nyilvánította a panaszt, és azt a Geschillenkamer van de Gegevensbeschermingsautoriteit (az adatvédelmi hatóság vitarendezési tanácsa, Belgium; a továbbiakban: a GBA vitarendezési tanácsa) elé utalta.
III. A releváns jogi rendelkezések
A.
Az uniós jog
1. Az Európai Unió Alapjogi Chartája
13.
Az Európai Unió Alapjogi Chartájának (a továbbiakban: Charta) „A személyes adatok védelme” címet viselő 8. cikkének első két bekezdése értelmében:
„(1)   „Mindenkinek joga van a rá vonatkozó személyes adatok védelméhez.
(2)   Az ilyen adatokat csak tisztességesen és jóhiszeműen, meghatározott célokra, az érintett személy hozzájárulása alapján vagy valamilyen más, a törvényben rögzített jogos okból lehet kezelni. Mindenkinek joga van ahhoz, hogy a róla gyűjtött adatokat megismerje, és joga van azokat kijavíttatni.”
2. Az általános adatvédelmi rendelet
14.
A hozzájárulás fogalma áll az általános adatvédelmi rendelet alkalmazásának középpontjában. A 4. cikk 11. pontja értelmében a hozzájárulás az érintett akaratának önkéntes, konkrét és megfelelő tájékoztatáson alapuló és egyértelmű kinyilvánítása, amellyel az érintett nyilatkozat vagy a megerősítést félreérthetetlenül kifejező cselekedet útján jelzi, hogy beleegyezését adja az őt érintő személyes adatok kezeléséhez.
15.
Az általános adatvédelmi rendeletnek „A személyes adatok kezelésére vonatkozó elvek” címet viselő 5. cikke (1) bekezdésének vonatkozó része a következőképpen szól:
„A személyes adatok:
a)
kezelését jogszerűen és tisztességesen, valamint az érintett számára átlátható módon kell végezni (»jogszerűség, tisztességes eljárás és átláthatóság«);”
16.
Az általános adatvédelmi rendelet 5. cikkének (2) bekezdése a következőképpen szól:
„Az adatkezelő felelős az (1) bekezdésnek való megfelelésért, továbbá képesnek kell lennie e megfelelés igazolására (»elszámoltathatóság«).”
17.
Az általános adatvédelmi rendeletnek „Az adatkezelés jogszerűsége” címet viselő 6. cikke a következőképpen rendelkezik:
„(1)   A személyes adatok kezelése kizárólag akkor és annyiban jogszerű, amennyiben legalább az alábbiak egyike teljesül:
a)
az érintett hozzájárulását adta személyes adatainak egy vagy több konkrét célból történő kezeléséhez;
[…]”
18.
Az általános adatvédelmi rendeletnek „A hozzájárulás feltételei” címet viselő 7. cikkének vonatkozó bekezdései a következőképpen szólnak:
„(1)   Ha az adatkezelés hozzájáruláson alapul, az adatkezelőnek képesnek kell lennie annak igazolására, hogy az érintett személyes adatainak kezeléséhez hozzájárult.
[…]
(3)   Az érintett jogosult arra, hogy hozzájárulását bármikor visszavonja. A hozzájárulás visszavonása nem érinti a hozzájáruláson alapuló, a visszavonás előtti adatkezelés jogszerűségét. A hozzájárulás megadása előtt az érintettet erről tájékoztatni kell. A hozzájárulás visszavonását ugyanolyan egyszerű módon kell lehetővé tenni, mint annak megadását.
[…]”
19.
Az általános adatvédelmi rendeletnek „A törléshez való jog (»az elfeledtetéshez való jog«)” címet viselő 17. cikkének a jelen ügy szempontjából releváns része a következőképpen rendelkezik:
„(1)   Az érintett jogosult arra, hogy kérésére az adatkezelő indokolatlan késedelem nélkül törölje a rá vonatkozó személyes adatokat, az adatkezelő pedig köteles arra, hogy az érintettre vonatkozó személyes adatokat indokolatlan késedelem nélkül törölje, ha az alábbi indokok valamelyike fennáll:
[…]
b)
az érintett visszavonja a 6. cikk (1) bekezdésének a) pontja vagy a 9. cikk (2) bekezdésének a) pontja értelmében az adatkezelés alapját képező hozzájárulását, és az adatkezelésnek nincs más jogalapja;
[…]
(2)   Ha az adatkezelő nyilvánosságra hozta a személyes adatot, és az (1) bekezdés értelmében azt törölni köteles, az elérhető technológia és a megvalósítás költségeinek figyelembevételével megteszi az észszerűen elvárható lépéseket – ideértve technikai intézkedéseket – annak érdekében, hogy tájékoztassa az adatokat kezelő adatkezelőket, hogy az érintett kérelmezte tőlük a szóban forgó személyes adatokra mutató linkek vagy e személyes adatok másolatának, illetve másodpéldányának törlését.
[…]”
20.
Az általános adatvédelmi rendeletnek „A személyes adatok helyesbítéséhez vagy törléséhez, illetve az adatkezelés korlátozásához kapcsolódó értesítési kötelezettség” címet viselő 19. cikke a következőképpen rendelkezik:
„Az adatkezelő minden olyan címzettet tájékoztat a 16. cikk, a 17. cikk (1) bekezdése, illetve a 18. cikk szerinti valamennyi helyesbítésről, törlésről vagy adatkezelés‑korlátozásról, akivel, illetve amellyel a személyes adatot közölték, kivéve, ha ez lehetetlennek bizonyul, vagy aránytalanul nagy erőfeszítést igényel. Az érintettet kérésére az adatkezelő tájékoztatja e címzettekről.”
21.
Az általános adatvédelmi rendeletnek „Az adatkezelő feladatai” címet viselő 24. cikkének (1) bekezdése értelmében:
„Az adatkezelő az adatkezelés jellege, hatóköre, körülményei és céljai, valamint a természetes személyek jogaira és szabadságaira jelentett, változó valószínűségű és súlyosságú kockázat figyelembevételével megfelelő technikai és szervezési intézkedéseket hajt végre annak biztosítása és bizonyítása céljából, hogy a személyes adatok kezelése e rendelettel összhangban történik. Ezeket az intézkedéseket az adatkezelő felülvizsgálja és szükség esetén naprakésszé teszi.”
22.
Az általános adatvédelmi rendelet „Kapcsolat a 2002/58/EK irányelvvel” címet viselő 95. cikke a következőképpen rendelkezik:
„E rendelet nem ró további kötelezettségeket a természetes vagy jogi személyekre az Unión belüli nyilvános hírközlési hálózatokon keresztül történő nyilvánosan elérhető hírközlési szolgáltatással összefüggésben kezelt adatok tekintetében azon kérdésekkel kapcsolatban, amelyek vonatkozásában ők a [2002/58] irányelvben megállapított, azonos célkitűzésekkel bíró különös kötelezettségek hatálya alá tartoznak.”
3. A 2002/58 irányelv
23.
A 2002/58 irányelv (17) preambulumbekezdése a következőképpen szól:
„Ennek az irányelvnek az alkalmazásában a felhasználó vagy előfizető hozzájárulását, függetlenül attól, hogy ez utóbbi természetes vagy jogi személy‑e, az érintett hozzájárulásával – amelyet a [95/46] irányelv határoz meg és pontosít – azonosként kell értelmezni. Hozzájárulás bármely olyan megfelelő módon adható, amely lehetővé teszi a felhasználó szándékainak önkéntes, konkrét és a megfelelő információk birtokában történő kifejezését, ideértve valamely internetes honlap látogatása során egy rovat bejelölését.”
24.
Eltérő rendelkezés hiányában a 2002/58 irányelv a [95/46] irányelvben, (
4
) valamint az elektronikus hírközlő hálózatok és elektronikus hírközlési szolgáltatások közös keretszabályozásáról szóló, 2002. március 7‑i 2002/21/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvben (keretirányelv) szereplő fogalommeghatározásokat alkalmazza. (
5
) A 2002/58 irányelv 2. cikkének f) pontja egy felhasználó vagy előfizető „hozzájárulását” az érintett hozzájárulásának a 95/46/EK irányelvben szereplő fogalmára hivatkozással határozza meg. Ebből az következik, hogy a 2002/58 irányelv alkalmazásában a hozzájárulás fogalmának meghatározása megegyezik az általános adatvédelmi rendelet 4. cikkének 11. pontjában szereplő meghatározással, amelynek szövegét a jelen indítvány 14. pontja tartalmazza.
25.
A 2002/58 irányelv 12. cikkének (2) és (3) bekezdése a következőképpen rendelkezik:
„(2)   A tagállamok biztosítják, hogy az előfizetők dönthessenek arról, hogy személyes adataik bekerüljenek‑e egy nyilvános előfizetői névjegyzékbe, és ha igen, mely adatok kerüljenek be, – olyan mértékben, amennyiben ezek az adatok a névjegyzéknek a névjegyzék szolgáltatója által meghatározott céljához szükségesek –, valamint biztosítják, hogy az előfizetők az ilyen adatokat ellenőrizhessék, helyesbíthessék, illetve visszavonhassák. A nyilvános előfizetői névjegyzékben való feltüntetés mellőzése, továbbá az abban szereplő személyes adatok ellenőrzése, helyesbítése és visszavonása díjmentes.
(3)   A tagállamok előírhatják, hogy a személyek elérhetőségi adatainak név és szükség esetén más minimális azonosító adat alapján történő keresését kivéve, a nyilvános előfizetői névjegyzék bármilyen más célból történő felhasználásához az előfizetők kiegészítő hozzájárulására legyen szükség.”
B.
A belga jog
26.
A Wet van 13 juni 2005 betreffende de elektronische communicatie (az elektronikus hírközlésről szóló, 2005. június 13‑i törvény) többek között a 2002/58 irányelvet ülteti át a belga jogba. (
6
) Az említett törvény 133. cikkének (1) bekezdése a 2002/58 irányelv 12. cikkének (2) bekezdését hajtja végre. Az alábbiakban utalok a WEC egyéb olyan rendelkezéseire, amelyek relevánsak a kérdést előterjesztő bíróság által feltett kérdésekre javasolt válaszok szempontjából.
IV. A nemzeti bírósági eljárás és a Bíróság előtti eljárás
27.
Amennyiben az a Bíróság elé terjesztett előzetes döntéshozatal iránti kérelem szempontjából relevánsnak tekinthető, a GBA vitarendezési tanácsa 2020. július 30‑án arra kötelezte a Proximust, hogy egyrészt azonnal hozzon olyan intézkedéseket, amelyek megfelelően tükrözik a panaszos hozzájárulásának visszavonását, tehát tegyen eleget a személyes adatok kezelésére vonatkozóan az általános adatvédelmi rendelet által előírt követelményeknek, másrészt adjon helyt a panaszos „elfeledtetéshez való jogának” gyakorlására vonatkozó kérelmének, harmadszor pedig hagyjon fel a személyes adatoknak a telefonkönyv‑szolgáltatást nyújtó harmadik személy szolgáltatók részére történő továbbításában megnyilvánuló jogellenes adatkezeléssel. A Proximust az általános adatvédelmi rendelet24. cikkének megsértése miatt is elmarasztalta. A GBA vitarendezési tanácsa 20000 euró összegű bírságot szabott ki a Proximusszal szemben az általános adatvédelmi rendelet 6., 7. és 12. cikkének megsértése miatt (a továbbiakban: megtámadott határozat).
28.
A Proximus a megtámadott határozat ellen fellebbezést terjesztett a Hof van beroep te Brussel (brüsszeli fellebbviteli bíróság) elé, amely előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjesztette a Bíróság elé:
„1)
Úgy kell‑e értelmezni a 2002/58 irányelv 12. cikkének az ezen irányelv 2. cikkének f) pontjával és [az általános adatvédelmi rendelet] 95. cikkével összefüggésben értelmezett (2) bekezdését, hogy a nemzeti felügyeleti hatóság – eltérő nemzeti szabályozás hiányában – az előfizető személyes adatainak maga a telefonszolgáltató vagy harmadik félnek minősülő szolgáltatók által kiadott, nyilvánosan elérhető telefonkönyvekben és telefonos tudakozó szolgáltatások keretében történő megjelentetésének alapjaként megkövetelheti az előfizetőnek az általános adatvédelmi rendelet értelmében vett »hozzájárulását«?
2)
Úgy kell‑e értelmezni [az általános adatvédelmi rendelet] 17. cikke szerinti törléshez való jogot, hogy azzal ellentétes, ha a nemzeti felügyeleti hatóság az előfizetőnek a nyilvánosan elérhető telefonkönyvekből és telefonos tudakozó szolgáltatásokból való törlés iránti kérelmét [az általános adatvédelmi rendelet] 17. cikke értelmében vett törlés iránti kérelemnek tekinti?
3)
Úgy kell‑e értelmezni [az általános adatvédelmi rendelet] 24. cikkét és 5. cikkének (2) bekezdését, hogy azokkal ellentétes, ha a nemzeti felügyeleti hatóság az ezekben rögzített elszámoltathatóságból azt vezeti le, hogy az adatkezelőnek megfelelő technikai és szervezési intézkedéseket kell végrehajtania annak érdekében, hogy tájékoztassa az említett adatkezelőtől adatokat átvevő további adatkezelőket, nevezetesen a telefonszolgáltatót és a telefonkönyv‑szolgáltatást, valamint telefonos tudakozó szolgáltatást nyújtó más szolgáltatókat [az általános adatvédelmi rendelet] 7. cikkével összefüggésben értelmezett 6. cikke szerinti hozzájárulásnak az érintett általi visszavonásáról?
4)
Úgy kell‑e értelmezni [az általános adatvédelmi rendelet] 17. cikkének (2) bekezdését, hogy azzal ellentétes, ha a nemzeti felügyeleti hatóság arra kötelezi a nyilvánosan elérhető telefonkönyvek és telefonos tudakozó szolgáltatások azon szolgáltatóját, amelytől megkövetelik, hogy ne jelentesse meg valamely személy adatait, hogy tegyen megfelelő intézkedéseket a keresőprogramoknak a törlés iránti kérelemről való tájékoztatása érdekében?”
29.
A Proximus, a DPA, az olasz, a lett, a portugál és a román kormány, valamint az Európai Bizottság nyújtott be írásbeli észrevételeket.
30.
A 2022. február 9‑i tárgyaláson a Proximus, a DPA és a Bizottság szóbeli észrevételeket terjesztett elő, és válaszolt a Bíróság kérdéseire.
V. Értékelés
A.
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések elfogadhatóságáról
31.
Elöljáróban a Proximus előadja, hogy az első kérdésnek – a telefonkönyv‑szolgáltatást nyújtó szolgáltatókkal szemben előírt kötelezettségektől eltérően – a távközlési szolgáltatók kötelezettségeire vonatkozó része, valamint a második és a negyedik kérdés is hipotetikus jellegű és/vagy irreleváns a kérdést előterjesztő bíróság által elbírálandó kérdések szempontjából, ezért elfogadhatatlan.
32.
A Bíróság következetesen megállapította, hogy az EUMSZ 267. cikk szerinti eljárás keretében kizárólag az ügyben eljáró és a meghozandó döntésért felelős nemzeti bíróság feladata annak eldöntése, hogy az ügy sajátos jellemzőit tekintve az ítélet meghozatalához szükség van‑e az előzetes döntéshozatalra, és hogy a Bíróságnak feltett kérdések valóban relevánsak‑e. Következésképpen, amennyiben a feltett kérdések az uniós jog értelmezését vetik fel, a Bíróság főszabályként köteles határozatot hozni. (
7
)
33.
Mindazonáltal a Bíróság elutasíthatja a nemzeti bíróság előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdéséről való határozathozatalt, ha az uniós jog kért értelmezése nyilvánvalóan semmilyen összefüggésben nincs az alapügy tényállásával vagy tárgyával, ha a probléma hipotetikus jellegű, vagy ha nem állnak a Bíróság rendelkezésére azok a ténybeli és jogi elemek, amelyek szükségesek ahhoz, hogy az elé terjesztett kérdésekre hasznos választ adhasson. (
8
)
34.
A Proximus által felhozott elfogadhatatlansági kifogások megválaszolása érdekében javaslom a felek által a Bíróság előtt felhozott főbb érvek ismertetését annak értékelése céljából, hogy olyan mértékben távol áll‑e az előzetes döntéshozatalra előterjesztett négy kérdés az előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő jogvita tárgyától, hogy azok semmilyen kapcsolatban nem állnak az alapeljárás tényállásával vagy tárgyával, és ezértrészben vagy egészben elfogadhatatlanok.
35.
A Proximus úgy véli, hogy nem köteles beszerezni a panaszos hozzájárulását ahhoz, hogy annak elérhetőségi adatait a telefonkönyvben feltüntethesse, és nem is köteles lehetőséget adni számára annak eldöntésére, hogy fel kívánja‑e tüntetni a személyes adatait. A Proximus álláspontja szerint ezek a távközlési szolgáltató (a jelen ügyben a Telenet) felelősségi körébe tartozó kérdések. Ebből az következik, hogy a panaszosnak az elérhetőségi adatainak a Proximus telefonkönyveiből való törlésére irányuló kérelmét a Telenethez kellett volna intéznie. Másodlagosan a Proximus úgy véli, hogy az általános adatvédelmi rendeletnek az „elfeledtetéshez való jogra” vonatkozó rendelkezései nem relevánsak, mivel az elérhetőségi adatok törlése abból áll, hogy az adott bejegyzésben az „NNNNN” paramétert „XXXXX”‑re módosítják. Ez az adatok helyesbítésének, nem pedig törlésének minősül. Azt is észszerűtlen megkövetelni a Proximustól, hogy tájékoztassa a keresőmotor‑üzemeltetőket a panaszos kéréséről, mivel kétséges, hogy azok megszerezték‑e az elérhetőségi adatait a Proximustól vagy egy telefonkönyv‑szolgáltatást nyújtó másik szolgáltatótól.
36.
A GBA álláspontja szerint a panaszos elérhetőségi adatainak a telefonkönyvbe való bekerüléséhez a panaszos előzetes hozzájárulására van szükség. Azt követően, hogy tájékoztatta a Proximust arról, hogy már nem kívánja az elérhetőségi adatainak feltüntetését, azok valamennyi telefonkönyvben való további feltüntetése jogellenessé vált. A panaszos kérelme a hozzájárulása visszavonásának és az általános adatvédelmi rendelet 17. cikke értelmében vett, „elfeledtetéshez való joga” gyakorlásának minősült. Az általános adatvédelmi rendelet 17. cikkének (2) bekezdése értelmében a Proximus köteles volt a keresőmotor‑üzemeltetőket tájékoztatni erről a kérésről. Ezenfelül az általános adatvédelmi rendelet 5. cikkének (2) bekezdése és 24. cikke értelmében a GBA a Proximust arra kötelezheti, hogy tájékoztassa a távközlési szolgáltatót és a telefonkönyv‑szolgáltatást nyújtó többi szolgáltatót erről a kérésről.
37.
Az olasz kormány és a Bizottság észrevételei nagyrészt a GBA által előadott irányt követik. Habár a lett, a portugál és a román kormány észrevételeikben hasonló megközelítést követnek, a következő fenntartásokat teszik. A lett kormány rámutat arra, hogy nincs olyan jogalap, amely szerint telefonkönyv‑szolgáltatást nyújtó minden egyes szolgáltató számára elő lehetne írni, hogy külön hozzájárulást szerezzen be: lehetővé kell tenni, hogy az adatokat azonos célra felhasználó különböző szolgáltatók az érintett által adott egyetlen hozzájárulást vehessenek alapul. A román kormány álláspontja szerint az általános adatvédelmi rendelet 5. cikkének (2) bekezdése és 24. cikke nem vehető alapul a GBA által javasolt módon, mivel e rendelkezések értelmében az adatkezelők nem kötelesek kapcsolatba lépni más adatkezelőkkel. A portugál kormány álláspontja szerint az általános adatvédelmi rendelet 17. cikkének (2) bekezdése helyett az általános adatvédelmi rendelet 19. cikkéből ered az adatkezelő arra vonatkozó kötelezettsége, hogy a harmadik személyeket – köztük a keresőmotor‑üzemeltetőket – tájékoztassa az adatok törlése iránti kérelemről.
38.
A felek által a Bíróság előtt felhozott főbb érvek e rövid áttekintése alapján meg vagyok győződve arról, hogy a kérdést előterjesztő bíróság által feltett négy kérdés mindegyike releváns az előtte folyamatban lévő jogvita tárgya szempontjából, és azok annyira szorosan kapcsolódik egymáshoz, hogy egyikük sem tekinthető elfogadhatatlannak. Következésképpen azt javaslom, hogy a Bíróság utasítsa el a Proximus által az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések elfogadhatóságával szemben megfogalmazott kifogásokat.
B.
Érdemi értékelés
1. Az első kérdésről
39.
A kérdést előterjesztő bíróság az első kérdésével lényegében arra vár választ, hogy a 2002/58 irányelv 12. cikkének a 2. cikkének f) pontjával és az általános adatvédelmi rendelet 95. cikkével összefüggésben értelmezett (2) bekezdése értelmében az előfizetőnek az általános adatvédelmi rendelet által meghatározott hozzájárulása szükséges‑e ahhoz, hogy az elérhetőségi adatai bekerüljenek a távközlési szolgáltatók és/vagy telefonkönyv‑szolgáltatást nyújtó más szolgáltatók által közzétett telefonkönyvekbe.
40.
A 2002/58 irányelv 12. cikkének (2) bekezdése értelmében biztosítani kell, hogy az előfizetők dönthessenek arról, hogy személyes adataik bekerüljenek‑e egy nyilvános előfizetői névjegyzékbe. E követelményből hallgatólagosan következik az az ennek megfelelő kötelezettség, hogy biztosítani kell, hogy az előfizetők kifejezetten dönthessenek arról, hogy adataik bekerüljenek‑e ilyen névjegyzékekbe. A 2002/58 irányelv 12. cikkének (3) bekezdése egyébként arra utal, hogy a személyek elérhetőségi adatainak név alapján történő keresését kivéve, a nyilvános előfizetői névjegyzék bármilyen más célból történő felhasználásához az előfizetőktől kiegészítő hozzájárulására kérhető. (
9
) Az említett 12. cikk (3) bekezdésében szereplő, „kiegészítő hozzájárulásra” való utalásból az is következik, hogy a 12. cikk (2) bekezdése értelmében az ilyen közzétételhez először hozzájárulást kell szerezni.
41.
Ahogyan az a jelen indítvány 23. és 24. pontjában megjegyeztem, a 2002/58 irányelv 2. cikkének f) pontja értelmében „hozzájárulás” az érintett akaratának önkéntes, konkrét és megfelelő tájékoztatáson alapuló és egyértelmű kinyilvánítása, amellyel az érintett nyilatkozat vagy a megerősítést félreérthetetlenül kifejező cselekedet útján jelzi, hogy beleegyezését adja az őt érintő személyes adatok kezeléséhez.
42.
A 2002/58 irányelv értelmében vett hozzájárulás meghatározásában a „megerősítést kifejező cselekedetre” való utalás is azt jelzi, hogy az előfizetőknek lehetőséget kell biztosítani arra, hogy „hozzájáruljanak” a személyes adataik nyilvános névjegyzékbe való bekerüléséhez. A Proximus érvével ellentétben a telefonkönyv‑szolgáltatást nyújtó szolgáltatók nem vélelmezhetik, hogy alapesetben az előfizetők hozzájárulnak az elérhetőségi adataik nyilvános névjegyzékbe történő bekerüléséhez vagy az úgynevezett „kivülmaradási (opt‑out)” megközelítést fogadják el.
43.
Egyébiránt a Bíróság úgy ítélte meg, hogy a 2002/58 irányelv 12. cikkének összefüggés szerinti és rendszertani értelmezéséből az következik, hogy az e cikk (2) bekezdése alapján a hozzájárulás elsődlegesen a személyes adatok nyilvános telefonkönyvben való megjelentetésének céljára, nem pedig e telefonkönyv szolgáltatójára vonatkozik. A 2002/58 irányelv 12. cikkének (2) bekezdésében alapján adott hozzájárulás tehát kiterjed a nyilvánosan elérhető tudakozó‑ és telefonkönyv‑szolgáltatási piacon működő vállalkozások által ezt követően végzett összes adatkezelésre, amennyiben ezeknek az adatkezeléseknek ugyanez a céljuk. (
10
)
44.
Ebből az következik, hogy az előfizetőnek az általános adatvédelmi rendelet 4. cikkének 11. pontjában meghatározott hozzájárulása szükséges ahhoz, hogy a személyes adatait belefoglalják a távközlési szolgáltató és/vagy telefonkönyv‑szolgáltatást nyújtó harmadik személy szolgáltatók által közzétett telefonkönyvekbe. Ha a közzététel ugyanazt a célt szolgálja, a távközlési szolgáltató és/vagy harmadik személy szolgáltató(k) is alapul vehetik ugyanazt a hozzájárulást.
45.
Hozzáteszem, hogy az általános adatvédelmi rendelet 7. cikkének (1) bekezdése alapján, ha az adatkezelés hozzájáruláson alapul, az adatkezelőnek képesnek kell lennie annak igazolására, hogy az érintett személyes adatainak kezeléséhez hozzájárult. A Proximushoz hasonló, telefonkönyv‑szolgáltatást nyújtó szolgáltató még akkor sem vélelmezheti, hogy valamely előfizető hozzájárulását adta, ha alapul veheti az előfizető által egy másik adatkezelőnek adott hozzájárulást.
46.
A Proximus a 2002/58 irányelv (38) és (39) preambulumbekezdésére hivatkozik annak alátámasztása érdekében, hogy minden olyan kötelezettség, amely egyrészt az előfizetők személyes adataikat tartalmazó telefonkönyvek előfizetőinek tájékoztatására, másrészt pedig arra vonatkozik, hogy lehetőséget kell adni számukra annak eldöntésére, szerepeljenek‑e a személyes adataik valamely telefonkönyvben, kizárólag azt a távközlési szolgáltatót terheli, amellyel az előfizető szerződést kötött. Az említett preambulumbekezdések szövege ezt nem támasztja alá. A (38) preambulumbekezdés a „nyilvános előfizetői névjegyzékek szolgáltatóit” arra kötelezi, hogy „az ilyen névjegyzékekben feltüntetendő előfizetőket tájékozt[assák] a névjegyzék céljairól […]”. A (39) preambulumbekezdés úgy szól, hogy „[a]z a kötelezettség, amelynek értelmében az előfizetőket tájékoztatni kell azoknak a nyilvános előfizetői névjegyzékeknek a rendeltetéséről/rendeltetéseiről, amelyekben az előfizetők személyes adatai szerepelni fognak, az adatot az ilyen szerepeltetés céljából gyűjtő személyt terheli.”
47.
Mivel a Telenet nem tesz közzé telefonkönyveket, az említett preambulumbekezdések egyike sem vonatkozik rá. Bár a távközlési szolgáltató megszerezheti az előfizetők hozzájárulását ahhoz, hogy adataik harmadik fél által szolgáltatott telefonkönyvekbe kerüljenek be, és e harmadik felek ezt követően arra hivatkozhatnak és bizonyíthatják, hogy az ilyen hozzájárulást a távközlési szolgáltatónak megadták, a 2002/58 irányelv (38) és (39) preambulumbekezdéséből nem következik az, hogy kizárólag a távközlési szolgáltatók kötelesek beszerezni e hozzájárulást, és ezáltal a telefonkönyv‑szolgáltatást nyújtó harmadik személy szolgáltatók mentesülnek az e tekintetben fennálló felelősségük és elszámoltathatóságuk alól.
48.
Végezetül, mivel a 2002/58 irányelv kifejezetten átveszi a hozzájárulásnak az általános adatvédelmi rendeletben szereplő meghatározását, nem releváns a Proximus által az általános adatvédelmi rendelet 95. cikkének, valamint az általános adatvédelmi rendelet és a 2002/58 irányelv közötti, általa „lex generalis/lex specialis” kapcsolatnak minősített kapcsolat értelmezése kapcsán felhozott kérdés.
49.
Azt javaslom tehát a Bíróságnak, hogy az első kérdésre azt a választ adja, hogy a 2002/58 irányelv 12. cikkének a 2. cikkének f) pontjával és az általános adatvédelmi rendelet 95. cikkével összefüggésben értelmezett (2) bekezdése értelmében az előfizetőnek az általános adatvédelmi rendelet4. cikkének 11. pontjában meghatározott „hozzájárulása” szükséges ahhoz, hogy az elérhetőségi adatai bekerüljenek a távközlési szolgáltatók és/vagy telefonkönyv‑szolgáltatást nyújtó más szolgáltatók által közzétett telefonkönyvbe.
2. A második kérdésről
50.
A kérdést előterjesztő bíróság a második kérdésével arról kíván megbizonyosodni, hogy az előfizető adatainak a telefonkönyvekből történő törlésére irányuló kérelme az általános adatvédelmi rendelet 17. cikkében meghatározott „törléshez való jog” gyakorlásának minősül‑e.
51.
A Proximus azzal érvel, hogy a telefonkönyv‑szolgáltatást nyújtó harmadik személy szolgáltató nem köteles eleget tenni az előfizető adatok törlésére irányuló kérelmének, mivel az általános adatvédelmi rendelet 17. cikke e harmadik személyre nem alkalmazandó. Az előfizetőnek a kérését ahhoz a távközlési szolgáltatóhoz kellett volna címeznie, amellyel szerződést kötött. A Proximus ismét azzal érvel, hogy az általános adatvédelmi rendelet és a 2002/58 irányelv közötti kapcsolat lex
generalis/lex specialis kapcsolatnak minősül.
52.
Másodlagosan a Proximus előadja, hogy a panaszos arra vonatkozó kérelme, hogy „az 1207.be‑ben ne szerepeljen telefonszám […]”, az általános adatvédelmi rendelet 16. cikke értelmében vett helyesbítés iránti kérelemnek, nem pedig az általános adatvédelmi rendelet 17. cikke szerinti törlés iránti kérelemnek minősül, mivel az előfizetőre vonatkozó bejegyzésben a releváns paramétert csupán „XXXXX”‑re módosították.
53.
A 2002/58 irányelv 12. cikkének (2) bekezdése úgy szól, hogy az előfizetőknek lehetőséget kell biztosítani arra, hogy „helyesbíthessék vagy visszavonhassák” azokat a személyes adatokat, amelyeket a telefonkönyvben kívánnak feltüntetni. A 2002/58 irányelv nem határozza meg a „helyesbítés vagy visszavonás” fogalmát. Ennélfogva a kifejezések abban az összefüggésben vett – azaz az előfizetői elérhetőségi adatoknak a telefonkönyvekbe való bekerülésével kapcsolatos – szokásos jelentését kell figyelembe venni, amelybe azok illeszkednek. A „helyesbítés” kifejezés egyértelműen azokra a helyzetekre vonatkozik, amelyekben az előfizető módosítani kívánja az elérhetőségi adatai telefonkönyvben való megjelenésének módját, például névelírást vagy pontatlan címet kíván helyesbíteni. Ez a helyzet eltér a jelen ügyben felmerülő helyzettől, amelyben a panaszos azt kívánja, hogy az elérhetőségi adatai többé ne jelenjenek meg nyilvános telefonkönyvekben. A „visszavonás” szó jelentései között szerepel az „törlés”, a „eltávolítás” vagy „visszahívás”. Megállapítható, hogy a panaszos – azzal, hogy többé nem járult hozzá az adatainak telefonkönyvbe való bekerülés révén történő kezeléséhez – a személyes adatainak a 2002/58 irányelv 12. cikkének (2) bekezdése értelmében vett visszavonását kérte.
54.
Ahogyan arra a lett kormány rámutat, a 2002/58 irányelv nem tartalmaz egyéb iránymutatást a személyes adatok „visszavonása” iránti kérelmek részletes szabályaira, teljesítésére és következményeire vonatkozóan. Az általános adatvédelmi rendelet rendelkezései tehát közvetlenül alkalmazandók, aminek következtében nem áll meg a Proximusnak a két jogi aktus közötti lex generalis/lex specialis jellegű kapcsolatra alapított érve. Az általános adatvédelmi rendelet 7. cikkének (3) bekezdése értelmében az előfizető jogosult arra, hogy hozzájárulását bármikor visszavonja. Az általános adatvédelmi rendelet 6. cikke (1) bekezdésének a) pontja akként rendelkezik, hogy e hozzájárulás visszavonását követően az előfizető adatainak a telefonkönyvbe való bekerülés konkrét céljából történő kezelése már nem jogszerű. Ez viszont az általános adatvédelmi rendelet 17. cikkének alkalmazását vonja maga után.
55.
A Proximus azzal érvel, hogy ez az értelmezés nem lehet helyes, mivel ez azt jelentené, hogy mind ő, mind pedig a Telenet köteles lenne a panaszosra vonatkozó bejegyzést valamennyi adatbázisából törölni. A GBA és a Bírósághoz észrevételeket benyújtó többi fél arra az álláspontra helyezkedik, hogy a panaszos kérelme az adatainak a telefonkönyvekből való visszavonására korlátozódik, nem pedig a Telenet előfizetőinek adatbázisából való törlésére vonatkozik.
56.
A panaszos célja annak megakadályozása, hogy adatait telefonkönyvekkel kapcsolatos célokból kezeljék. Az általános adatvédelmi rendelet 17. cikke (1) bekezdésének b) pontja – amely lehetővé teszi az adatkezelés alapját képező hozzájárulás visszavonását – elősegíti e szándékának érvényesítését. A 2002/58 irányelv 12. cikkének (2) bekezdése alapján az előfizetőtől megszerzendő hozzájárulás ugyanis az adatok konkrét módon, azaz telefonkönyvben történő közzététel céljából történő kezelésére vonatkozik. A hozzájárulás visszavonása esetén az előfizetői adatok kezelésének e konkrét módja jogellenessé válik. Ellenkező esetben az előfizető nem vonhatná vissza a telefonkönyvekben történő közzétételhez való hozzájárulását anélkül, hogy ezzel egyidejűleg ne kellene felmondania a távközlési szolgáltatások nyújtására vonatkozó szerződését.
57.
Azt javaslom tehát a Bíróságnak, hogy a második kérdésre azt a választ adja, hogy az előfizető adatainak a telefonkönyvekből történő törlésére irányuló kérelme az általános adatvédelmi rendelet 17. cikkében biztosított „törléshez való jog” gyakorlásának minősül.
3. A harmadik kérdésről
58.
A kérdést előterjesztő bíróság a harmadik kérdésével lényegében arra keresi a választ, hogy az általános adatvédelmi rendelet 5. cikkének (2) bekezdése és 24. cikke értelmében valamely nemzeti felügyeleti hatóság megállapíthatja‑e, hogy az adatkezelőnek megfelelő technikai és szervezési intézkedéseket kell hoznia annak érdekében, hogy tájékoztassa az említett adatkezelőtől adatokat átvevő további adatkezelőket, jelesül a távközlési szolgáltatót és a telefonkönyv‑szolgáltatást nyújtó más szolgáltatókat az általános adatvédelmi rendelet 7. cikkével összefüggésben értelmezett 6. cikke szerinti hozzájárulásnak az érintett általi visszavonásáról.
59.
Ebben a kérdésben a „adatkezelő” a Proximus, a „további adatkezelők” pedig egyrészt a Telenet távközlési szolgáltató, amelynél a panaszos telefon‑előfizetéssel rendelkezik, másrészt pedig a telefonkönyv‑szolgáltatást nyújtó olyan szolgáltatók, amelyeknek a Proximus előfizetői adatokat, köztük a Telenettől kapott adatokat szolgáltat.
60.
Mivel távközlési szolgáltató nem szolgáltat telefonkönyvet, és az előfizetők elérhetőségi adatainak telefonkönyvekben való feltüntetéséhez hozzájárulás szükséges, kérdésként vetődik fel, hogy miért lenne releváns a távközlési szolgáltató arról való tájékoztatása, hogy az előfizető visszavonta az adatainak e célból történő felhasználásához adott hozzájárulását.
61.
A WEC arra kötelezi a távközlési szolgáltatókat, hogy továbbítsák az előfizetők elérhetőségi adatait a telefonkönyv‑szolgáltatást nyújtó szolgáltatók számára. (
11
) Azonban „el kell különíteniük” az olyan előfizetők elérhetőségi adatait, amelyek jelezték, hogy nem kívánnak a telefonkönyvben csak azért szerepelni, hogy megkaphassák e telefonkönyv másolatát. (
12
) Ahogyan azt a jelen indítvány 4. pontjában bemutattam, a hozzájárulás visszavonása az előfizetőre vonatkozó bejegyzésben szereplő paraméterek módosítása útján történik. A Proximus a hozzájárulás visszavonásának kézhezvételét követően frissíti az adatbázisát. Ez a frissítés azonban felülíródik, ha a Proximus a távközlési szolgáltatótól további előfizetői adatokat kap azoknak a telefonkönyvbe való felvétele céljából, és a távközlési szolgáltatót nem tájékoztatták az előfizető arra irányuló kéréséről, hogy adatai ne szerepeljenek nyilvános telefonkönyvben. A Proximusnak tehát nemcsak a saját adatbázisát kell naprakésszé tennie ahhoz, hogy az tükrözze a hozzájárulás előfizető által visszavonását, hanem a távközlési szolgáltatót is tájékoztatnia kell erről a visszavonásról.
62.
A Proximus tehát azzal érvel, hogy pusztán az általános adatvédelmi rendelet 19. cikke értelmében vett „címzett […] akivel, illetve amellyel a személyes adatot közölték”. Ennélfogva nem alkalmazható rá az adatkezelőknek a általános adatvédelmi rendelet 17. cikkének (2) bekezdése szerinti arra vonatkozó kötelezettsége, hogy megtegye a törlés iránti kérelmeknek a más adatkezelőkkel való közlése érdekében észszerűen elvárható intézkedéseket. A Proximus álláspontja szerint ebből az következik, hogy téves a általános adatvédelmi rendelet 5. cikke (2) bekezdésének és 24. cikkének olyan értelmezése, amely szerint köteles tájékoztatni a távközlési szolgáltatót és a telefonkönyv‑szolgáltatást nyújtó szolgáltatókat az általa kapott törlés iránti kérelmekről.
63.
Nehezen fogadható el számomra, hogy a Proximus pusztán a személyes adatok címzettje. Jóllehet, a panaszos elérhetőségi adatait a Telenettől kapta, ezen adatoknak a telefonkönyvekben való közzététele az általános adatvédelmi rendelet 4. cikkének 2. pontja értelmében adatkezelésnek minősül. Ebben az összefüggésben a Proximus az általános adatvédelmi rendelet 4. cikkének 7. pontja értelmében vett adatkezelőként jár el. (
13
) Az általános adatvédelmi rendelet 5. cikkének (2) bekezdése és 24. cikke szerint az adatkezelőket elszámoltathatósággal kapcsolatos és arra vonatkozó kötelezettségek terhelik, hogy az adatkezelés általános adatvédelmi rendelettel összhangban történő elvégzésének biztosítása érdekében megfelelő intézkedéseket tegyenek.
64.
Az általános adatvédelmi rendelet 5. cikke (1) bekezdésének a) pontja akként rendelkezik, hogy a személyes adatokat jogszerűen kell kezelni. Az általános adatvédelmi rendelet 6. cikke (1) bekezdésének a) pontja értelmében a személyes adatok kezelése kizárólag akkor és annyiban jogszerű, amennyiben az érintett hozzájárulását adta személyes adatainak egy vagy több konkrét célból történő kezeléséhez. Az előzetes döntéshozatalra utaló határozatból kitűnik, hogy a panaszos visszavonta az általános adatvédelmi rendelet 7. cikke értelmében vett, a személyes adatainak a telefonkönyvekben történő közzététel céljából történő kezeléséhez adott hozzájárulását. Az ilyen adatkezelés – beleértve az ugyanezen célból telefonkönyv‑szolgáltatást nyújtó más szolgáltatók által végzett adatkezelés – nem felel meg az általános adatvédelmi rendeletnek. Az tehát jogellenes.
65.
E megállapításnak – és az általános adatvédelmi rendelet 17. cikkének (2) bekezdésében, valamint 19. cikkében előírt tájékoztatási követelményeknek – megfelel az, hogy valamely nemzeti felügyeleti hatóság – az általános adatvédelmi rendelet 5. cikkének (2) bekezdésében előírt elszámoltathatósági kötelezettségből, valamint az annak biztosítására és bizonyítására irányuló kötelezettségből, hogy az adatkezelésre e rendeletnek megfelelően kerüljön sor – arra a következtetésre juthat, hogy az adatkezelőnek megfelelő technikai és szervezeti intézkedések útján tájékoztatnia kell a többi adatkezelőt, azaz a távközlési szolgáltatót és az előző adatkezelőtől adatokat fogadó telefonkönyv‑szolgáltatást nyújtó további szolgáltatókat az általános adatvédelmi rendelet 7. cikkével összefüggésben értelmezett 6. cikke szerinti hozzájárulásnak az érintett általi visszavonásáról.
66.
A román kormány megjegyzi, hogy az általános adatvédelmi rendelet 17. cikkének (2) bekezdése tartalmazza a keresőmotor‑üzemeltetőkkel szemben a törlési kérelmek esetére előírt tájékoztatási követelményeket. Így nem lenne helyénvaló, ha valamely nemzeti felügyeleti hatóság az általános adatvédelmi rendelet 5. cikkének (2) bekezdését és 24. cikkét venné alapul, különösen mivel e rendelkezések nem tartalmaznak az információk harmadik személyek részére történő továbbítását szabályozó konkrét kötelezettségeket.
67.
Álláspontom szerint az általános adatvédelmi rendelet 5. cikkének (2) bekezdése és 24. cikke az adatkezelők vonatkozásában az elszámoltathatóság és megfelelőség általános kötelezettségét írja elő. Megfogalmazásuk és hatályuk lehetővé teszi, hogy segítsék a nemzeti felügyeleti hatóságot a harmadik személyekkel szemben tájékoztatási követelményeknek az adatkezelők számára történő előírásában. Kétségtelen, hogy az általános adatvédelmi rendelet 17. cikkének (2) bekezdése és 19. cikke konkrét tájékoztatási kötelezettségeket ír elő (a nyilvánosságra hozott és a törlés iránti kérelemmel érintett adatok esetében) az „adatkezelők”, illetve a „címzettek” vonatkozásában. E rendelkezések azonban nem terjednek ki a vizsgált ténybeli helyzetre, amelyben annak szükségessége vetődik fel, hogy a különböző érintett felek adatbázisainak kölcsönhatása következtében tájékoztassák a távközlési szolgáltatót a hozzájárulás visszavonásáról, aminek hiányában a Proximus, valamint a Proximustól kapott előfizetői adatokat felhasználó szolgáltatók jogellenesen végeznek adatkezelést.
68.
Az általános adatvédelmi rendelet ilyen értelmezése olyan helyzetet eredményez, amelyben az előfizető a hozzájárulásának visszavonását (a jelen ügyben az elérhetőségi adatok telefonkönyvekből való kihagyására vonatkozó kérést) közölheti minden olyan jogalannyal, amely ezeket az adatokat telefonkönyvekben tünteti fel vagy bármely olyan jogalannyal (beleértve a távközlési szolgáltatót is), amely ugyanebből a célból ezeket az adatokat másokkal közli. Az előfizető döntése szerint megkeresett jogalany annyiban válik felelőssé az előfizető törlési kérelmének más adatkezelők részére történő továbbításáért, amennyiben ez az adatok jogellenes kezelésének elkerüléséhez szükséges. Az ilyen értelmezés megfelel annak a kötelezettségnek, amellyel az általános adatvédelmi rendelet 12. cikkének (2) bekezdése – az érintettek számára az általános adatvédelmi rendelet 15–22. cikkéből eredő jogaik gyakorlásának elősegítése céljából – az adatkezelőket terheli. Ezenkívül tükrözi az általános adatvédelmi rendelet 7. cikke (3) bekezdésének utolsó mondatában szereplő követelményt is, amely szerint a személyes adatok kezeléséhez való hozzájárulás visszavonását ugyanolyan egyszerű módon kell lehetővé tenni, mint annak megadását. Mivel a telefonkönyv‑szolgáltatást nyújtó szolgáltatók az előfizető által egy másik szolgáltató részére e célból történő adatkezeléshez adott hozzájárulásra támaszkodhatnak, lehetővé kell tenni, hogy az előfizető a hozzájárulásának visszavonása során – az elérhetőségi adatainak a kizárólag az ő hozzájárulására támaszkodó szolgáltatók által közzétett telefonkönyvekből történő visszavonása céljából –a telefonkönyv‑szolgáltatást nyújtó bármelyik szolgáltatóval vagy a távközlési szolgáltatóval kapcsolatba lépjen.
69.
Azt javaslom tehát a Bíróságnak, hogy a harmadik kérdést úgy válaszolja meg, hogy az általános adatvédelmi rendelet 5. cikkének (2) bekezdése és az általános adatvédelmi rendelet 24. cikke értelmében a nemzeti felügyeleti hatóság megállapíthatja, hogy az adatkezelőnek megfelelő technikai és szervezési intézkedéseket kell hoznia annak érdekében, hogy tájékoztassa az említett adatkezelőtől adatokat átvevő további adatkezelőket, jelesül a távközlési szolgáltatót és a telefonkönyv‑szolgáltatást nyújtó más szolgáltatókat az általános adatvédelmi rendelet 7. cikkével összefüggésben értelmezett 6. cikke szerinti hozzájárulásnak az érintett általi visszavonásáról.
4. A negyedik kérdésről
70.
A kérdést előterjesztő bíróság a negyedik kérdésével lényegében arra vár választ, hogy ellentétes‑e a általános adatvédelmi rendelet 17. cikkének (2) bekezdésével, ha a nemzeti felügyeleti hatóság arra kötelezi a telefonkönyv‑szolgáltatást nyújtó szolgáltatót, hogy tájékoztassa a keresőmotor‑üzemeltetőket az általa kapott törlési kérelmekről.
71.
Ebből a kérdésből hallgatólagosan az következik, hogy a kérdést előterjesztő bíróság álláspontja szerint a panaszos többé nem kívánta, hogy a nyilvánosság az internetes keresőmotorokon keresztül hozzáférhessen az elérhetőségi adataihoz.
72.
Ahogyan azt a jelen indítvány 62. pontjában megjegyzem, a Proximus álláspontja szerint az általános adatvédelmi rendelet 17. cikkének (2) bekezdése rá nem alkalmazandó, mivel ő pusztán címzettje a személyes adatoknak. Másodlagosan a Proximus előadja, hogy a általános adatvédelmi rendelet 17. cikkének (2) bekezdése értelmében kizárólag annak érdekében köteles észszerű intézkedéseket hozni, hogy az adatkezelőket tájékoztassa az érintett adatainak törlésére irányuló kérelméről. (
14
) Mivel a Proximus az adatokat nem közvetlenül közölte a keresőmotor‑üzemeltetőkkel, „nem 100%‑ig biztos”, hogy e szolgáltatók megszerezték a Proximustól a panaszos elérhetőségi adatait, és előfordulhat, hogy azokat telefonkönyv‑szolgáltatást nyújtó másik szolgáltatótól szerezték meg. Ilyen körülmények között észszerűtlen lenne azt megkövetelni a Proximus‑tól, hogy a panaszos kérelmének kézhezvételét követően közvetlenül kapcsolatba lépjen a keresőmotor‑üzemeltetőkkel.
73.
A második kérdésre általam javasolt válaszból az következik, hogy az előfizetőnek az adatai telefonkönyvekből való eltávolítására irányuló kérelme maga után vonja az általános adatvédelmi rendelet 17. cikkének (2) bekezdése által az adatkezelő terhére előírt kötelezettség alkalmazását, amelynek értelmében az adatkezelő megteszi az észszerűen elvárható lépéseket kizárólag annak érdekében, hogy tájékoztassa az adatokat kezelő adatkezelőket, hogy az érintett kérelmezte tőlük a szóban forgó személyes adatokra mutató linkek vagy e személyes adatok másolatának, illetve másodpéldányának törlését.
74.
Ennélfogva kérdésként vetődik fel, hogy a keresőmotor‑üzemeltetők adatkezelőknek minősülnek‑e. A személyes adatoknak az internethasználók számára a keresési eredmények listájában történő indexelése és rendelkezésre bocsátása a általános adatvédelmi rendelet 4. cikkének 2. pontja értelmében vett személyesadat‑kezelésnek minősül. Mivel a keresőmotor‑üzemeltetők döntik el, hogyan indexelik ezeket az adatokat, és feladatuk a keresési eredmények sorrendjét meghatározó algoritmus kidolgozása, meghatározzák a személyes adatok kezelésének céljait és módját, így az általános adatvédelmi rendelet 4. cikkének 7. pontja értelmében vett adatkezelőként járnak el. (
15
)
75.
Továbbra is követelmény, hogy a Proximus megtegye az észszerűen elvárható lépéseket – ideértve a technikai intézkedéseket is – annak érdekében, hogy tájékoztassa a keresőmotor‑üzemeltetőket az adatok törlése iránti kérelmekről.
76.
Az általános adatvédelmi rendelet 17. cikkének (2) bekezdése akként rendelkezik, hogy a megtett lépések észszerűségének értékelése céljából figyelembe kell venni az elérhető technológia és a megvalósítás költségeit, ami mindenekelőtt az e kérdésekben hatáskörrel rendelkező hatóságra hárul, és ami bírósági felülvizsgálat tárgyát képezheti. A jelen indítvány 10. pontjában megjegyzem, hogy a Proximus jelezte a panaszosnak, hogy tájékoztatni fogja a Google‑t a törlés iránti kérelméről. A GBA a Bírósághoz benyújtott észrevételeiben jelezte, hogy 2020 második negyedévétől kezdve korlátozott számú keresőmotor‑üzemeltető üzemel Belgiumban, élen a Google‑lal, amelynek piaci részesedése 90% (az asztali számítógéppel végzett keresések esetében) és 99% (az okostelefonnal és tablettel végzett keresések esetében). (
16
) Pusztán ezen az alapon indokolatlannak tűnik azt a következtetést levonni, hogy észszerűtlen lenne megkövetelni a Proximustól, hogy tájékoztassa a keresőmotor‑üzemeltetőket az általa kapott törlési kérelmekről.
77.
Mindenesetre nem vagyok meggyőződve arról, hogy a Proximus által egy adott keresőmotor‑üzemeltető tájékoztatása érdekében megteendő lépéseknek az általános adatvédelmi rendelet 17. cikkének (2) bekezdése értelmében vett „észszerűségének” értékelése során figyelembe kell‑e venni azt, hogy „100%‑ban biztos‑e”, hogy a szóban forgó keresőmotor‑üzemeltető a Proximustól szerezte meg a törlendő adatokat. Az az érv sem hatásos, amely szerint észszerűtlen lenne azt megkövetelni a Proximustól, hogy hozzon intézkedéseket az általános adatvédelmi rendelet 17. cikke (2) bekezdésének betartása céljából, mivel nem „100%‑ban biztos”, hogy a keresőmotor‑üzemeltetők a Proximustól szerezték meg a panaszos adatait.
78.
Annak lehetővé tétele, hogy az adatkezelő kivonja magát a személyes adatok kezelésével kapcsolatos felelősség alól annak lehetősége alapján, hogy a szóban forgó adatokat nem tőle szerezték meg, az erre vonatkozó kötelezettséget minden olyan esetben mehfosztaná hatékony érvényesülésétől, amelyben az adatokat hivatkozásokkal látják el vagy másolják az interneten. Az ilyen megközelítés az említett kötelezettség elkerülése érdekében rendellenes módon még az adatok terjesztését is ösztönözheti. Egyébiránt a Proximus érveléséből levonható logikus következtetés szerint egyetlen telefon‑szolgáltató sem felelne az általános adatvédelmi rendelet 17. cikke (2) bekezdésének oly módon való betartásáért, hogy tájékoztatja a keresőmotor‑üzemeltetőket a panaszos kéréséről, mivel valamennyi ilyen szolgáltató hivatkozhatna az adatok eredetével kapcsolatos bizonytalanságra. Mivel pedig a Telenet nem tesz közzé telefonkönyveket, a keresőmotor‑üzemeltetők nem juthattak hozzá az adatokhoz a távközlési szolgáltatótól. Következésképpen az előfizetőnek tájékozódnia kellene arról, hogy hol érhetők el az elérhetőségi adatai, és törlési kérelmet kellene benyújtania minden egyes, azokat közzé tevő jogalanyhoz. E megközelítés nyilvánvalóan összeegyeztethetetlen lenne az általános adatvédelmi rendelet 7. cikkének (3) bekezdésével, amely akként rendelkezik, hogy a hozzájárulás visszavonását ugyanolyan egyszerű módon kell lehetővé tenni, mint annak megadását.
79.
Ennek megfelelően azt javaslom a Bíróságnak, hogy úgy válaszolja meg a negyedik kérdést, hogy az általános adatvédelmi rendelet 17. cikkének (2) bekezdésével nem ellentétes, ha a nemzeti felügyeleti hatóság arra kötelezi a telefonkönyv‑szolgáltatást nyújtó szolgáltatót, hogy tájékoztassa a keresőmotor‑üzemeltetőket az általa kapott törlési kérelmekről.
VI. Végkövetkeztetés
80.
Azt javaslom tehát a Bíróságnak, hogy a Hof van beroep te Brussel (brüsszeli fellebbviteli bíróság, Belgium) által előzetes döntéshozatal céljából előterjesztett kérdésekre a következőképpen válaszoljon:
1)
Az elektronikus hírközlési ágazatban a személyes adatok kezeléséről, feldolgozásáról [helyesen: a személyes adatok kezeléséről] és a magánélet védelméről szóló, 2002. július 12‑i 2002/58/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv („Elektronikus hírközlési adatvédelmi irányelv”) 12. cikkének a 2. cikkének f) pontjával és a természetes személyeknek a személyes adatok kezelése tekintetében történő védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról, valamint a 95/46/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2016. április 27‑i (EU) 2016/679 európai parlamenti és tanácsi rendelet (általános adatvédelmi rendelet) 95. cikkével összefüggésben értelmezett (2) bekezdése értelmében az előfizetőnek az általános adatvédelmi rendelet 4. cikkének 11. pontjában meghatározott hozzájárulása szükséges az elérhetőségi adatainak távközlési szolgáltató és/vagy telefonkönyv‑szolgáltatást nyújtó más szolgáltatók által közzétett telefonkönyvekbe történő bekerüléséhez.
2)
Az előfizetőnek az adatai telefonkönyvekből történő eltávolítására irányuló kérelme az általános adatvédelmi rendelet 17. cikkében meghatározott „törléshez való jog” gyakorlásának minősül.
3)
Az általános adatvédelmi rendelet 5. cikkének (2) bekezdése és a 24. cikke értelmében a nemzeti felügyeleti hatóság megállapíthatja, hogy az adatkezelőnek megfelelő technikai és szervezési intézkedéseket kell hoznia annak érdekében, hogy tájékoztassa az említett adatkezelőtől adatokat átvevő további adatkezelőket, azaz a távközlési szolgáltatót és a telefonkönyv‑szolgáltatást nyújtó más szolgáltatókat az általános adatvédelmi rendelet 7. cikkével összefüggésben értelmezett 6. cikke szerinti hozzájárulásnak az érintett általi visszavonásáról.
4)
Az általános adatvédelmi rendelet 17. cikkének (2) bekezdésével nem ellentétes, ha a nemzeti felügyeleti hatóság arra kötelezi a telefonkönyv‑szolgáltatást nyújtó szolgáltatót, hogy tájékoztassa a keresőmotor‑üzemeltetőket az általa kapott törlési kérelmekről.
(
1
)	Eredeti nyelv: angol.
(
2
)	HL 2016. L 119., 1. o.; helyesbítések: HL 2016. L 314., 72. o.; HL 2018. L 127., 2. o.; HL 2021. L 74., 35. o.; a továbbiakban: általános adatvédelmi rendelet. Az általános adatvédelmi rendelet hatályon kívül helyezte és felváltotta a személyes adatok feldolgozása [helyesen: kezelése] vonatkozásában az egyének védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról szóló, 1995. október 24‑i 95/46/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvet (HL 1995. L 281., 31. o.; magyar nyelvű különkiadás: 13. fejezet, 15. kötet, 355. o.).
(
3
)	HL 2002. L 201., 37. o.; magyar nyelvű különkiadás: 13. fejezet, 29. kötet, 514. o., amelyet legutóbb a 2009/136/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2009. L 337., 11. o.; helyesbítés: HL 2013. L 241., 9. o.) módosított.
(
4
)	Az általános adatvédelmi rendelet 94. cikke hatályon kívül helyezte és felváltotta a 95/46/EK irányelvet. Az általános adatvédelmi rendelet 94. cikkének (2) bekezdése akként rendelkezik, hogy a 95/46/EK irányelvre történő hivatkozásokat az általános adatvédelmi rendeletre történő hivatkozásnak kell tekinteni.
(
5
)	HL 2002. L 108., 33. o.; magyar nyelvű különkiadás: 13. fejezet, 29. kötet, 349. o. Lásd a 2002/58 irányelv 2. cikkét.
(
6
)	Belgisch Staatsblad, 2005. június 20., 28070. o., a továbbiakban: WEC.
(
7
)	2008. április 1‑jei Gouvernement de la Communauté française és Gouvernement wallon ítélet (C‑212/06, EU:C:2008:178, 28. pont); 2009. október 22‑iZurita García és Choque Cabrera ítélet (C‑261/08 és C‑348/08, EU:C:2009:648, 34. pont); 2009. november 19‑iFilipiak ítélet (C‑314/08, EU:C:2009:719, 40. pont).
(
8
)	2009. október 22‑iZurita García és Choque Cabrera ítélet (C‑261/08 és C‑348/08, EU:C:2009:648, 35. pont).
(
9
)	Lásd ugyanebben a tekintetben a 2002/58 irányelv (39) preambulumbekezdését, amely részletezi a „megújított hozzájárulás” követelményét arra az esetre, ha az adatokat „az adatgyűjtés céljától eltérő célokra” használják fel.
(
10
)	2011. május 5‑iDeutsche Telekom ítélet (C‑543/09, EU:C:2011:279, 61–67. pont).
(
11
)	A WEC 45. cikkének (2) bekezdése és 46. cikkének (2) bekezdése.
(
12
)	A WEC 45. cikkének (3) bekezdése.
(
13
)	Az általános adatvédelmi rendelet 4. cikkének 7. pontja szerint az „adatkezelő” az a természetes vagy jogi személy, amely a személyes adatok kezelésének céljait és eszközeit meghatározza. Az általános adatvédelmi rendelet 4. cikkének 2. pontja akként rendelkezik, hogy az adatkezelés magában foglalja a személyes adatok „közlés továbbítás, terjesztés vagy egyéb módon történő hozzáférhetővé tétel[ét]”.
(
14
)	Vagy a Proximus álláspontja szerint helyesbítette.
(
15
)	Lásd még az általános adatvédelmi rendelet (66) preambulumbekezdését, amely megerősíti, hogy e rendelkezések az online környezetben történő elfeledtetéshez való jog megerősítésére irányulnak. E következtetést alátámasztja a 2019. szeptember 24‑iGC és társai (Különleges adatok törlése) ítélet (C‑136/17, EU:C:2019:773, 34. és 35. pont).
(
16
)	További tájékoztatásért lásd: https://www.pure‑im.nl/blog/marktaandelen‑zoekmachines‑q2–2020/.