AVALIKU TEENISTUSE KOHTU OTSUS
(kolmas koda)
7. oktoober 2009
Kohtuasi F‑29/08
Y
versus
Euroopa Ühenduste Komisjon
Avalik teenistus – Lepingulised töötajad – Selge mittevastavuse tõttu teenistusest vabastamine – Ebapädev käitumine teenistuses
Ese:      EÜ artikli 236 ja EA artikli 152 alusel esitatud hagi, milles Y palub tühistada teenistuslepingute sõlmimise pädevusega asutuse
24. mai 2007. aasta otsus tema teenistusest vabastamise kohta ning mõista komisjonilt tema kasuks välja esiteks töötasu, mida
ta oleks jätkuvalt saanud, kui tema lepingut ei oleks ennetähtaegselt lõpetatud, ja teiseks 500 000 euro suurune summa mittevaralise
kahju hüvitamiseks, mis tema hinnangul vaidlusaluse otsusega talle tekitati.
Otsus: Jätta hagi rahuldamata. Jätta kõik kohtukulud hageja kanda.
Kokkuvõte
1.      Ametnikud – Lepingulised töötajad – Töölevõtmine – Katseaeg – Enne katseaja lõppu tehtud teenistusest vabastamise otsus –
Hindamiskomitee arvamuse edastamata jätmine
(Personalieeskirjad, artikli 34 lõige 2; muude teenistujate teenistustingimused, artikli 84 lõige 4)
2.      Ametnikud – Lepingulised töötajad – Töölevõtmine – Katseaeg – Enne katseaja lõppu tehtud teenistusest vabastamise otsus –
Selge mittevastavus – Mõiste
(Muude teenistujate teenistustingimused, artikli 84 lõige 4)
3.      Ametnikud – Lepingulised töötajad – Töölevõtmine – Katseaeg
(Muude teenistujate teenistustingimused, artikli 84 lõige 4)
4.      Ametnikud – Lepingulised töötajad – Töölevõtmine – Katseaeg – Enne katseaja lõppu tehtud teenistusest vabastamise otsus –
Selge mittevastavus
(Muude teenistujate teenistustingimused, artikli 84 lõige 4)
1.      Kaitseõiguste tagamise põhimõte on ühenduse õiguse aluspõhimõte, mis peab ka erinormide puudumisel olema tagatud kõigis isiku
vastu algatatud menetlustes, mille tagajärjel võidakse võtta seda isikut kahjustav meede. Selle põhimõtte järgi peab ühenduste
kohus tagama selle, et asjaomasel isikul oleks enne teda puudutava otsuse koostamist võimalus esitada tulemuslikult oma seisukoht
nende faktiliste asjaolude tõelevastavuse ning asjakohasuse kohta, mille alusel selline otsus on tehtud. Peale selle peab
kaitseõiguste tagamise üldpõhimõtte kohaselt olema ametnikul võimalus võtta seisukoht kõigi dokumentide kohta, millele institutsioon
kavatseb tema vastu tugineda. Järelikult juhul, kui talle ei ole sellist võimalust antud, ei saa dokumentidele, millele ei
antud juurdepääsu, tõendusmaterjalina tugineda.
Kui lepingulisele töötajale ei saadeta hindamiskomitee arvamust, mille viimane peab asjaomase töötaja teenistusest vabastamise
ettepaneku kohta andma, ei too see kaasa kaitseõiguste rikkumist, kui teatavad tingimused on täidetud. Esiteks peab selles
arvamuses olema esitatud faktilised asjaolud või väited, millele on teenistusest vabastamise otsuses tuginetud. See võib sisaldada
ka asjaomase isiku kasuks rääkivaid asjaolusid, juhul kui need ei lange kokku kõnealuses otsuses tehtud mahaarvamistega. Teiseks
ei pea asjaomasele isikule olema antud hindamiskomitee arvamuse edastamata jätmise korral võimalust teha oma seisukoht nende
faktide, väidete või asjaolude kohta tulemuslikult teatavaks. See on nii juhul, kui need asjaolud on esitatud vaid komitee
arvamuses.
Rohkem kui üksinda hindamiskomitee arvamuse esitamata jätmine võib kaitseõiguste rikkumise kaasa tuua teenistusest vabastamise
otsuse aluseks oleva faktilise asjaolu või väite esitamata jätmine või asjassepuutuva teenistuja kaitseks vajaliku asjaolu
esitamata jätmine, juhul kui niisugune asjaolu või väide on esitatud vaid hindamiskomitee arvamuses.
Järelikult ei kujuta hindamiskomitee arvamuse esitamata jätmine ka teenistusest vabastamise otsuses vastava viite puudumisel
endast kaitseõiguste rikkumist, kui asjaomase otsuse sõnastusest tuleneb, et institutsioon on tuginenud ainult väidetele ja
faktilistele asjaoludele, mis on esitatud katseaja aruandes, mis teenistujale enne teenistusest vabastamise otsuse tegemist
esitati.
Lisaks ei ole vastupidi ametnikele kohaldatavate personalieeskirjade artikli 34 lõikele 2 lepingulistele töötajatele kohaldatavate
muude teenistujate teenistustingimuste artikli 84 lõikes 4 ette nähtud, et teenistuslepingute sõlmimise pädevusega asutus
on kohustatud konsulteerima hindamiskomiteega. Kuigi personalieeskirjade artikli 34 lõikes 2 on ametnike kohta sätestatud,
et administratsioon küsib hindamiskomitee arvamust, ei ole siiski sätestatud seda, et see arvamus tuleks asjaomasele isikule
edastada. Seega ei saa nõustuda, et hindamiskomitee arvamuse esitamata jätmise tõttu oleks tegemist eraldi menetlusnormide
rikkumisega.
(vt punktid 34, 36–38, 41–46, 51 ja 53)
Viited:
Euroopa Kohus: 15. juuli 1970, kohtuasi 44/69: Buchler vs. komisjon (EKL 1970, lk 733, punkt 9); 10. juuli 1986, kohtuasi 234/84: Belgia vs. komisjon (EKL 1986, lk 2263, punkt 27); 12. veebruar 1992, liidetud kohtuasjad C‑48/90 ja C‑66/90: Madalmaad jt vs. komisjon (EKL 1992, lk I‑565, punkt 44); 18. november 1999, kohtuasi C‑191/98 P: Tzoanos vs. komisjon (EKL 1999, lk I‑8223, punkt 34); 3. oktoober 2000, kohtuasi C‑458/98 P: Industrie des poudres sphériques vs. nõukogu (EKL 2000, lk I‑8147, punkt 99)
Esimese Astme Kohus: 1. aprill 1992, kohtuasi T‑26/91: Kupka‑Floridi vs. MSK (EKL 1992, lk II‑1615, punkt 38); 10. oktoober 2006, kohtuasi T‑182/04: Van der Spree vs. komisjon (EKL AT 2006, lk I‑A‑2‑205 ja II‑A‑2‑1049, punkt 56)
2.      Vastavalt muude teenistujate teenistustingimuste artikli 84 lõikele 4 võib lepingulise töötaja „selge mittevastavuse” korral
teenistusest vabastada aruande põhjal, mis on koostatud ükskõik millal katseaja vältel. Niisuguse tuvastatud selge mittevastavuse
olemasolu peab mõiste „selge” kasutamisest lähtudes olema teatud määral ilmselge.
Seega juhul, kui institutsioon teeb teenistustingimuste artikli 84 lõike 4 alusel teenistusest vabastamise otsuse, peab ta
tuginema piisavalt põhjalikele faktilistele asjaoludele, mida võib objektiivselt käsitada selge mittevastavusena. Niisiis
peab ühenduste kohus tagama selliste asjaolude olemasolu, kui ta kontrollib, kas on tehtud ilmselge hindamisviga, ning võttes
arvesse administratsioonile antud kaalutlusruumi teenistuja sobivuse hindamisel katseajal.
Seetõttu üksnes viide käimasolevale kriminaalmenetlusele – mis ei anna seega veel alust lõplikult jõustunud kohtulahendis
tuvastatud asjaoludele – mitte aga faktilistele asjaoludele, mida institutsioon oleks võinud kindlaks teha või mis asjaomane
isik oleks saanud omaks võtta, ei tugine tuvastatud faktilistele asjaoludele, mis võiksid tuvastatud selget mittevastavust
põhjendada.
Mis puudutab teenistujat, kes peab täitma töökohustusi, mis nõuavad tugevamat usaldussuhet institutsiooniga, mille kasuks
ta töötab ja kes on kohustuste täitmata jätmise tuvastamise kohta oma teenistustes läbi viinud juurdluse, teavitamata sellest
ühtegi institutsiooni töötajat ja järgides meetodit, mis põhjustab arusaamatusi ja võib kahjustada institutsiooni mainet,
siis asjaolu, et kõnesolev juurdlus hoitakse saladuses ja sellist saladuses hoidmist õigustatakse usalduse puudumise suhetes
ülemusega, võib teenistuja tööülesandeid ja –kohustusi arvesse võttes tähendada institutsiooni jaoks õigustatult seda, et
teenistuja on selgelt mittevastav oma tööülesannete täitmiseks. Seesuguse järelduse tegemine võib niisiis viia institutsiooni
selleni, et ta otsustab isiku teenistuja teenistusest vabastada, ilma et ta teeks sealjuures ilmse hindamisvea, ning olenemata
põhjustest, miks teenistuja sel viisil tegutses.
(vt punktid 68, 70, 71, 75, 81 ja 82)
3.      Lepingulise töötaja katseaja aruande koostamiseks kasutataval vormil esitatud teabel puudub normatiivne ulatus ja asjaomane
institutsioon võib seega võtta asjaomase isiku teenistuses käitumise hindamiseks arvesse ka muid oskusi, sealhulgas eelkõige
tema võimet järgida lojaalsuskohustust, milleks ta on suhetes teda tööle võtnud institutsiooniga kohustatud.
Lisaks ei ole tõsiasi, et faktilised asjaolud leidsid aset enne asjaomase teenistuja töölevõtmist, tingimata ja igal juhul
institutsioonile takistuseks võtta need asjaolud arvesse hindamaks, kas asjaomane isik on oma töökohustuste täitmiseks sobiv,
kuna mõiste „sobivus” on laiem mõiste kui „tulemuslikkus” ja „käitumine teenistuses”.
(vt punktid 83 ja 86)
4.      Kui lepingulise teenistuja käitumise hindamisel jõutakse järeldusele, et muude teenistujate teenistustingimuste artikli 84
lõike 4 kohaldamise tingimused on täidetud, on administratsioonil õigus rakendada osutatud artiklis sätestatud teenistusest
vabastamise korda, isegi kui asjaolud, millest lähtudes administratsioon tuvastas selge mittevastavuse, võivad olla aluseks
distsiplinaarmenetluse alustamisele.
(vt punkt 111)
Viited:
Euroopa Kohus: 21. oktoober 1980, kohtuasi 101/79: Vecchioli vs. komisjon (EKL 1980, lk 3069, punkt 8)