62023CJ0701
EUROOPA KOHTU OTSUS (kuues koda)
3. aprill 2025 (
*1
)
Eelotsusetaotlus – Ne bis in idem’i põhimõte – Schengeni lepingu rakendamise konventsioon – Artikkel 54 – Euroopa Liidu põhiõiguste harta – Artikkel 50 – Liikmesriigis tehtud esialgse menetluse lõpetamise otsus surnud füüsiliste isikute suhtes, kes on varem töötanud juriidilise isiku juures – Selle juriidilise isiku suhtes teises liikmesriigis alustatud kriminaalmenetlus – Vastuvõetamatus
Kohtuasjas C‑701/23,
mille ese on ELTL artikli 267 alusel tribunal judiciaire de Paris’ (Pariisi esimese astme kohus, Prantsusmaa) 4. juuli 2023. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 14. novembril 2023, kriminaalmenetluses järgmise isiku suhtes:
Swiftair SA,
menetluses osalesid:
Syndicat ALTER,
Association AH5017-Ensemble jt,
EUROOPA KOHUS (kuues koda),
koosseisus: koja president A. Kumin, Euroopa Kohtu asepresident T. von Danwitz (ettekandja) ja kohtunik S. Gervasoni,
kohtujurist: D. Spielmann,
kohtusekretär: A. Calot Escobar,
arvestades kirjalikku menetlust,
arvestades seisukohti, mille esitasid:
–
Swiftair SA, esindajad: advokaadid R. Lindon ja P. Spinosi,
–
Syndicat ALTER, esindaja: advokaat A. Lyon-Caen,
–
Association AH5017-Ensemble, esindaja: advokaat E. Piwnica,
–
Prantsuse valitsus, esindajad: R. Bénard, B. Dourthe ja B. Fodda,
–
Hispaania valitsus, esindaja: A. Gavela Llopis,
–
Euroopa Komisjon, esindajad: F. Blanc ja I. Zaloguin,
arvestades pärast kohtujuristi ärakuulamist tehtud otsust lahendada kohtuasi ilma kohtujuristi ettepanekuta,
on teinud järgmise
kohtuotsuse
1
Eelotsusetaotlus käsitleb küsimust, kuidas tõlgendada 19. juunil 1990 Schengenis (Luksemburg) allkirjastatud ja 26. märtsil 1995 jõustunud konventsiooni, millega rakendatakse 14. juuni 1985. aasta Schengeni lepingut Beneluxi Majandusliidu riikide, Saksamaa Liitvabariigi ja Prantsuse Vabariigi valitsuste vahel nende ühispiiridel kontrolli järkjärgulise kaotamise kohta (EÜT 2000, L 239, lk 19; ELT eriväljaanne 19/02, lk 9; edaspidi „Schengeni lepingu rakendamise konventsioon“), artiklit 54, arvestades Euroopa Liidu põhiõiguste harta (edaspidi „harta“) artiklit 50.
2
Taotlus on esitatud kriminaalmenetluses äriühingu Swiftair SA suhtes, keda süüdistatakse Malis 24. juulil 2014 toime pandud tahtmatus tapmises.
Õiguslik raamistik
Liidu õigus
3
Schengeni lepingu rakendamise konventsiooni põhjendustes on märgitud:
„võttes aluseks 14. juuni 1985. aasta Schengeni lepingu kontrolli järkjärgulise kaotamise kohta nende ühispiiridel,
otsustanud viia ellu kõnealuses lepingus väljendatud kavatsuse kaotada oma ühispiiridel kontroll isikute liikumise üle ja hõlbustada kaupade transporti ja liikumist ühispiiridel,
arvestades, et ühtse Euroopa aktiga täiendatud Euroopa ühenduste asutamisleping sätestab siseturu alana, kus puuduvad sisepiirid;
[…]“.
4
Schengeni lepingu rakendamise konventsiooni artiklis 54 on sätestatud:
„Isikut, kelle suhtes üks konventsiooniosaline on langetanud lõpliku kohtuotsuse, ei või teine konventsiooniosaline sama teo eest vastutusele võtta, tingimusel et kui isikule on karistus määratud, on ta selle ära kandnud või kannab seda või seda ei saa otsuse langetanud konventsiooniosalise õiguse alusel enam täitmisele pöörata.“
Hispaania õigus
5
Kriminaalmenetluse seadustiku (Ley de Enjuiciamiento Criminal) artikkel 637 on sõnastatud järgmiselt:
„Kriminaalmenetluse lihtsalt lõpetamise määrus tehakse:
1°) kui puuduvad kaalukad tõendid selle kohta, et tegu, mille tõttu menetlust alustati, on toime pandud;
2°) kui tegu ei ole teise astme ega esimese astme kuritegu;
3°) kui menetluse tulemusel selgub, et täideviija, osavõtja või kuritegelikul teel saadud vara kasutajana kahtlustatavat või süüdistatavat isikut ei saa kriminaalvastutusele võtta.“
6
Kriminaalmenetluse seadustiku artiklis 641 on sätestatud:
„Esialgne kriminaalmenetluse lõpetamise määrus tehakse:
1°) kui kriminaalmenetluse aluseks olnud süüteo toimepanemine ei ole nõuetekohaselt tõendatud;
2°) kui uurimise tulemusel selgub, et kuritegu on tõesti toime pandud, kuid ei ole piisavalt alust isikut või mitut konkreetset isikut süüdistada täideviija, osavõtja või kuritegelikul teel saadud vara kasutajana.“
Prantsuse õigus
7
Karistusseadustiku (code pénal) artiklis 113‑9 on ette nähtud:
„Artiklites 113‑16 ja 113‑7 ette nähtud juhtudel ei või menetlust läbi viia isiku suhtes, kes tõendab, et tema suhtes on samade tegude eest välisriigis langetatud lõplik kohtuotsus, ning et süüdimõistmise korral on karistus kantud või aegunud.“
8
Kriminaalmenetluse seadustiku (code de procédure pénale) artiklis 692 on sätestatud:
„Eelmises peatükis ette nähtud juhtudel ei või menetlust läbi viia isiku suhtes, kes tõendab, et tema suhtes on samade tegude eest välisriigis langetatud lõplik kohtuotsus, ning et süüdimõistmise korral on karistus kantud või aegunud.“
Põhimenetlus ja eelotsuse küsimused
9
Swiftairile kuuluv lennuk, mis oli registreeritud Hispaanias, renditi 24. juulil 2014 lennuks Ouagadougoust (Burkina Faso) Alžiiri (Alžeeria). Lennuk kukkus alla Mali põhjaosas asuval kõrbealal. Kõik lennukis viibinud isikud, sealhulgas 54 Prantsuse kodanikku, said õnnetuses surma.
10
Õnnetuse järel algatas Juzgado Central de Instrucción no 6 (üleriigiline eeluurimiskohus nr 6, Hispaania) 24. juuli 2014. aasta kohtumääruse alusel eeluurimise. Hiljem, 23. septembri 2014. aasta kohtumääruses – ja olles terrorirünnaku toimepanemise välistanud – leidis see kohus, et tuleb veel uurida, kas faktilised asjaolud võisid aset leida nimetatud lennukit juhtinud füüsiliste isikute kogenematuse või ettevaatamatuse tõttu.
11
Samal ajal pöörduti Prantsusmaal asjaolude uurimiseks gendarmerie des transports aériensi (sandarmeeria lennundustranspordi valdkonnas, Prantsusmaa) poole. 29. juuli 2014. aasta süüdistusaktiga algatati kohtulik eeluurimine tahtmatu tapmise süüdistuses.
12
Ajavahemikul 2014–2016 tegid Hispaania ja Prantsusmaa õigusasutused koostööd eelkõige kriminaalmenetluses rahvusvahelise vastastikuse õigusabi taotluste vahetamise kaudu. Asutuste teabevahetus ei võimaldanud siiski eelnevalt lahendada küsimust, kas nende asutuste paralleelselt läbi viidud uurimise põhjal tehtud otsused võivad olla vastuolulised.
13
Hispaania eeluurimiskohtunik tegi 18. juulil 2016 Hispaania kriminaalmenetluse seadustiku artikli 641 alusel esialgse kriminaalmenetluse lõpetamise otsuse põhjendusel, et „meeskonna inimlikust ja kutsealasest aspektist“ ning lennuki seisukorra osas ei leidnud ta „ühtegi tõendit selle kohta, et lennuettevõtja [Swiftair] oleks pannud toime eeskirjade eiramise, millel võiks olla seos […] toimunud lennuõnnetusega“. Selle otsuse kohaselt ei tuvastatud eelkõige „lennuki pilootidelt nõutava objektiivse tähelepanu- või hoolsuskohustuse rikkumist“.
14
Prantsusmaal oli tehniline uurimine tehtud ülesandeks kolmest eksperdist koosnevale komisjonile, kelle lõpparuanne esitati 23. detsembril 2016 ja milles jõuti järeldusele, et õnnetusele aitasid kaasa niisugused tegurid nagu pilootide hooajaline tegevus, mis oli vähendanud pilootide võimet ebaharilikes olukordades edukalt toime tulla, ning maa peal ja lennusimulaatoril toimuva õppuse ebapiisav maht ja ebatäielik sisu, mille tõttu ei reageeritud kõnealuses olukorras asjakohaselt.
15
Prantsuse eeluurimiskohtunik alustas 29. juunil 2017 Swiftairi suhtes eeluurimist tahtmatus tapmises, kuna ta ei olnud taganud lennumeeskonnale „piisavat väljaõpet“ ja oli seetõttu tahtmatult põhjustanud kõigi pardal viibinud isikute, sealhulgas Prantsuse ohvrite surma. Swiftair palus 24. novembri 2017. aasta kaebuses tühistada tema suhtes alustatud eeluurimise, väites, et Hispaania kohus on teinud tema suhtes kriminaalmenetluse lõpetamise otsuse, mis on lõplik otsus ja kuulub täitmisele Prantsusmaal vastavalt Schengeni lepingu rakendamise konventsiooni artiklile 54 ja selles artiklis 54 sätestatud ne bis in idem’i põhimõttele. Eeluurimiskohtunik tunnistas 16. novembril 2018 selle kaebuse vastuvõetamatuks.
16
Prantsuse eeluurimiskohtunik andis 18. mai 2021. aasta määrusega korralduse anda Swiftair uuesti kohtu alla tribunal judiciaire de Paris’s (Pariisi esimese astme kohus, Prantsusmaa), kes on eelotsusetaotluse esitanud kohus, kuid lükkas tagasi selle äriühingu esitatud argumendi ne bis in idem’i põhimõtte rikkumise kohta, kuna sellel esialgse menetluse lõpetamise otsusel ei olnud seadusjõudu ja see ei olnud lõplik otsus. Eelkõige ei too nimetatud otsus, millele Prantsuse õiguses ei ole samaväärset vastet, kaasa riikliku süüdistuse lõplikku lõpetamist ega takista uute kriminaalmenetluste alustamist samade tegude eest.
17
Eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib muu hulgas, et kohaldatavate Hispaania õigusnormide kohaselt ei saa niisuguse juriidilise isiku nagu Swiftair suhtes kriminaalmenetlust alustada ning sel põhjusel ei ole viimase suhtes Hispaanias ametlikult tehtud ühtegi menetlustoimingut ega kohaldatud sunnimeedet. Seega on eelotsusetaotluse esitanud kohtul tekkinud küsimus, kas juhul, kui Hispaanias tehtud menetluse lõpetamise otsus võib olla lõplik, hõlmab see Schengeni lepingu rakendamise konventsiooni artikli 54 kohaldamisel lisaks füüsilistele isikutele, keda see otseselt puudutab, ka juriidilist isikut, keda on kaudselt süüdistatud, mistõttu tuleb asuda seisukohale, et viimasena nimetatud isiku suhtes on langetatud „lõplik kohtuotsus“ selle artikli 54 tähenduses.
18
Neil asjaoludel otsustas tribunal judiciaire de Paris (Pariisi esimese astme kohus) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1.
Kas Schengeni lepingu rakendamise konventsiooni artiklit 54 tuleb harta artiklit 50 arvestades tõlgendada nii, et kriminaalmenetluse lõpetamise määrus, mille on teinud kohus konventsiooniosalises riigis pärast asja põhjalikku uurimist ja mille peale saab edasi kaevata ning mis takistab menetluse jätkamist, välja arvatud juhul, kui esitatakse uusi süüdistusi, tuleb kvalifitseerida lõplikuks kohtuotsuseks selle artikli tähenduses isegi siis, kui selles konventsiooniosalises riigis, kus kriminaalmenetluse lõpetamise määrus tehti, ei ole sellel määrusel kogu mõju, mis on täieliku ja tervikliku seadusjõuga otsusel?
2.
Kas Schengeni lepingu rakendamise konventsiooni artiklit 54 tuleb harta artiklit 50 arvestades tõlgendada nii, et kui tehakse kriminaalmenetluse lõpetamise määrus, mis toimib lõpliku otsusena ja võib anda selles õigusaktis ette nähtud ne bis in idem’i kaitse, tuleb „isikut, kelle suhtes on langetatud lõplik kohtuotsus“ mõista nii, et see on uurimise käigus süüdistatav mis tahes isik, kelle tegevust või tegevusetust uuriti, isegi kui selle isiku suhtes ei ole eeluurimise etapis ametlikult tehtud ühtegi menetlustoimingut ega kohaldatud sunnimeedet?
3.
Kas Schengeni lepingu rakendamise konventsiooni artiklit 54 tuleb harta artiklit 50 arvestades tõlgendada nii, et ühelt poolt füüsiline isik, kelle teod on toime pandud tööülesannete täitmisel selle juriidilise isiku huvides ja arvel, keda ta esindab, ning teiselt poolt juriidiline isik ise on sama isik, mistõttu on konventsiooniosalises riigis keelatud igasugune kriminaalmenetlus juriidilise isiku vastu, kui tema seaduslike esindajate suhtes liidu õiguse tähenduses on teises konventsiooniosalises riigis juba „langetatud lõplik kohtuotsus“, kuigi juriidilist isikut ennast ei ole selles viimasena nimetatud riigis kunagi isiklikult vastutusele võetud?
4.
Kui vastus eelmisele küsimusele on jaatav, siis kas sellisel juhul tuleb Schengeni lepingu rakendamise konventsiooni artiklit 54 harta artiklit 50 arvestades tõlgendada nii, et juriidilisele isikule tuleb tagada ne bis in idem’i [põhimõtte] kaitse, sealhulgas juhul, kui vastavalt selle konventsiooniosalise riigi õigusele, kus tehti lõplik otsus, ei olnud juriidilise isiku suhtes mingil juhul võimalik kriminaalmenetlust alustada kas seetõttu, et juriidilisel isikul ei ole selles riigis otsest kriminaalvastutust, või seetõttu, et juriidilist isikut saab võtta kriminaalvastutusele ainult kuritegude eest, milleks ei saa kriminaalmenetluse esemeks olevaid tegusid kvalifitseerida?“
Vastuvõetavus
19
Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt on ELTL artikliga 267 ette nähtud menetluses üksnes liikmesriigi kohtul, kelle lahendada on vaidlus ja kes vastutab langetatava kohtuotsuse eest, pädevus kohtuasja eripära arvestades otsustada, kas kohtuotsuse tegemiseks on vaja eelotsust ja kas Euroopa Kohtule esitatud küsimused on asjakohased. Järelikult, kui esitatud küsimused käsitlevad liidu õiguse tõlgendamist, on Euroopa Kohus üldjuhul kohustatud nende kohta otsuse tegema (22. oktoobri 2024. aasta kohtuotsus Kolin Inşaat Turizm Sanayi ve Ticaret, C‑652/22, EU:C:2024:910, punkt 36 ja seal viidatud kohtupraktika).
20
Euroopa Kohus peab siiski kindlaks tegema, millistel asjaoludel liikmesriigi kohus talle eelotsusetaotluse esitas, et kontrollida oma pädevust või talle esitatud taotluse vastuvõetavust (22. oktoobri 2024. aasta kohtuotsus Kolin Inşaat Turizm Sanayi ve Ticaret, C‑652/22, EU:C:2024:910, punkt 37 ja seal viidatud kohtupraktika).
21
Selles kontekstis tuleb märkida, et vastavalt väljakujunenud kohtupraktikale võib Euroopa Kohus keelduda vastamast liikmesriigi kohtu esitatud eelotsuse küsimusele, kui on ilmselge, et taotletud liidu õiguse tõlgendusel ei ole mingit seost põhikohtuasja asjaolude või esemega, või kui kõnealune probleem on hüpoteetiline või kui Euroopa Kohtule ei ole teada esitatud küsimustele tarviliku vastuse andmiseks vajalikud faktilised ja õiguslikud asjaolud (30. aprilli 2024. aasta kohtuotsus M. N. (EncroChat), C‑670/22, EU:C:2024:372, punkt 65 ja seal viidatud kohtupraktika).
22
Nõuded eelotsusetaotluse sisu kohta on sõnaselgelt esitatud Euroopa Kohtu kodukorra artiklis 94, mida eelotsusetaotluse esitanud kohus peaks ELTL artikli 267 kohase koostöö raames teadma ning millest ta peab rangelt kinni pidama. Nende nõuete kohaselt, millele on viidatud Euroopa Liidu Kohtu soovituste liikmesriikide kohtutele eelotsuse taotlemiseks (ELT 2019, C 380, lk 1) punktis 15, peab iga eelotsusetaotlus sisaldama „lühiülevaadet põhikohtuasja esemest ja asjasse puutuvatest asjaoludest, nagu eelotsusetaotluse esitanud kohus on need välja selgitanud, või vähemalt ülevaadet faktilistest andmetest, millel eelotsuse küsimused põhinevad“, „ülevaadet kohaldamisele kuuluvatest riigisisestest õigusnormidest ja vajaduse korral asjakohasest riigisisesest kohtupraktikast“ ning „selgitust, millistel põhjustel eelotsusetaotluse esitanud kohus tõstatas liidu õigusnormide tõlgendamise või kehtivuse küsimuse ning millist seost ta nende õigusnormide ja põhikohtuasjas kohaldatavate riigisiseste õigusnormide vahel näeb“.
23
Mis puutub käesolevasse kohtuasja, siis tuleb meeles pidada, et vastavalt Schengeni lepingu rakendamise konventsiooni artiklile 54 ei tohi isikut, kelle suhtes üks konventsiooniosaline on langetanud lõpliku kohtuotsuse, teine konventsiooniosaline sama teo eest vastutusele võtta, tingimusel et süüdimõistmise korral on isik karistuse ära kandnud või kannab seda või seda ei saa otsuse langetanud konventsiooniosalise õiguse alusel enam täitmisele pöörata.
24
Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt on Schengeni lepingu rakendamise konventsiooni artikli 54 eesmärk tagada, et igaüks, kellele on mõistetud karistus ja kes on oma karistuse ära kandnud või kes on vastavalt olukorrale lõplikult õigeks mõistetud ühes liikmesriigis, võib liikuda Schengeni alal ilma, et ta peaks kartma sama teo eest vastutusele võtmist teises liikmesriigis (14. septembri 2023. aasta kohtuotsus Volkswagen Group Italia ja Volkswagen Aktiengesellschaft, C‑27/22, EU:C:2023:663, punkt 81 ja seal viidatud kohtupraktika).
25
Nimelt tuleb seda artiklit tõlgendada ühelt poolt koosmõjus ELL artikli 3 lõikega 2, mille kohaselt moodustab liit oma kodanikele vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva sisepiirideta ala, kus isikute vaba liikumine on tagatud (vt selle kohta 29. juuni 2016. aasta kohtuotsus Kossowski, C‑486/14, EU:C:2016:483, punkt 46), ja teiselt poolt koosmõjus Schengeni lepingu rakendamise konventsiooni põhjendustega, millest nähtub, et konventsiooni eesmärk on kaotada oma ühispiiridel kontroll isikute liikumise üle ja hõlbustada kaupade transporti ja liikumist sisepiirideta alal.
26
Järelikult ei ole Schengeni lepingu rakendamise konventsiooni artikkel 54 asjakohane, kui tegemist ei ole võimalusega sellel alal vabalt liikuda, eelkõige siis, kui see puudutab ainult juriidilisi isikuid (vt selle kohta 14. septembri 2023. aasta kohtuotsus Volkswagen Group Italia ja Volkswagen Aktiengesellschaft, C‑27/22, EU:C:2023:663, punkt 82).
27
Käesoleval juhul ei ole vaidlust selles, et Prantsusmaal algatatud kriminaalmenetlus, mis on põhikohtuasja ese, on suunatud üksnes juriidilise isiku, nimelt Swiftairi vastu. Füüsilised isikud, kelle kriminaalvastutust Hispaanias uuriti, hukkusid põhikohtuasjas kõne all olevas õnnetuses. Järelikult, kuna füüsiliste isikute vaba liikumise võimalus ei ole ilmselgelt põhikohtuasjas kõne all, ei ole Schengeni lepingu rakendamise konventsiooni artikkel 54 põhikohtuasjas kohaldatav.
28
Kohtupraktikast tuleneb aga, et kui liidu õigusnormid, mida eelotsuse küsimused puudutavad, ei ole põhikohtuasjas kohaldatavad ega ole seega kohtuasja lahendamisel asjakohased, siis tuleb asuda seisukohale, et taotletud eelotsus ei ole eelotsusetaotluse esitanud kohtule otsuse tegemiseks vajalik ning need küsimused on seega vastuvõetamatud (vt selle kohta 22. oktoobri 2024. aasta kohtuotsus Kolin Inşaat Turizm Sanayi ve Ticaret, C‑652/22, EU:C:2024:910, punktid 38 ja 68). Sellest järeldub, et sel põhjusel on eelotsusetaotluse esitanud kohtu esitatud küsimused vastuvõetamatud osas, milles need puudutavad Schengeni lepingu rakendamise konventsiooni artiklit 54.
29
Kuigi eelotsusetaotluse esitanud kohus viitab ka harta artiklile 50, tuleb märkida, et vastavalt harta artikli 51 lõikele 1 on harta sätted liikmesriikidele ette nähtud üksnes liidu õiguse kohaldamise korral. Mõiste „liidu õiguse kohaldamine“ harta selle sätte tähenduses eeldab seose olemasolu liidu õigusakti ja käsitletava riigisisese meetme vahel, mis ulatub kaugemale sellest, et asjaomaste valdkondade puhul on tegemist naabervaldkondadega või et üks neist valdkondadest avaldab teisele kaudset mõju (vt selle kohta 28. novembri 2024. aasta kohtuotsus PT (prokuröri ja süüteo toimepanija vaheline karistuskokkulepe), C‑432/22, EU:C:2024:987, punkt 35 ja seal viidatud kohtupraktika).
30
Kuna käesoleval juhul ei ole eelotsusetaotluse esitanud kohus oma eelotsusetaotluses välja toonud seost, mille ta on tuvastanud põhikohtuasjas kohaldatavate riigisiseste õigusnormide ja asjakohaste liidu õigusnormide vahel, siis ei võimalda see eelotsusetaotlus praeguses seisus tuvastada, et põhikohtuasjas kõne all olev olukord kuulub liidu õiguse kohaldamisalasse. Euroopa Kohtu praktika kohaselt aga puudub Euroopa Kohtul niisugusel juhul pädevus ning ainuüksi harta sätted ei saa olla selle pädevuse aluseks (17. mai 2024. aasta kohtumäärus VGG jt, C‑190/23, EU:C:2024:420, punkt 57 ja seal viidatud kohtupraktika).
31
Järelikult tuleb harta artikli 50 taotletud tõlgenduse kohta tõdeda, et praegusel kujul ei ole Euroopa Kohtule teada vajalikke faktilisi või õiguslikke asjaolusid, et anda talle esitatud küsimustele tarvilik vastus käesoleva kohtuotsuse punktis 21 viidatud väljakujunenud kohtupraktika tähenduses. Eelotsusetaotlus ei vasta käesoleva kohtuotsuse punktis 22 mainitud nõuetele ja eelkõige kodukorra artikli 94 punktis c esitatud nõuetele, kuna ei ole välja toodud seost, mille eelotsusetaotluse esitanud kohus on tuvastanud põhikohtuasjas kohaldatavate riigisiseste õigusnormide ja liidu õiguse asjakohaste sätete vahel.
32
Sellest järeldub, et eelotsusetaotlus on tervikuna vastuvõetamatu.
33
Eelotsusetaotluse esitanud kohtule jääb siiski õigus esitada uus eelotsusetaotlus, mis sisaldab kõiki asjaolusid, mis võimaldavad Euroopa Kohtul teha otsuse (vt selle kohta 20. mai 2021. aasta kohtumäärus ENR Grenelle Habitat jt, C‑88/20, EU:C:2021:407, punkt 38 ja seal viidatud kohtupraktika).
Kohtukulud
34
Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus pooleli oleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse liikmesriigi kohus. Euroopa Kohtule seisukohtade esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (kuues koda) otsustab:
Tribunal judiciaire de Paris’ (Pariisi esimese astme kohus, Prantsusmaa) 4. juuli 2023. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus on vastuvõetamatu.
Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: prantsuse.