62022CJ0206_RES
Zadeva C‑206/22
TF
proti
Sparkasse Südpfalz
(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Arbeitsgericht Ludwigshafen am Rhein)
Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 14. decembra 2023
„Predhodno odločanje – Zaščita varnosti in zdravja delavcev – Organizacija delovnega časa – Člen 31(2) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah – Direktiva 2003/88/ES – Člen 7 – Pravica do plačanega letnega dopusta – Virus SARS-Cov-2 – Ukrep karantene – Nemožnost prenosa plačanega letnega dopusta, odobrenega za obdobje, ki sovpada z obdobjem karantene“
Socialna politika – Zaščita varnosti in zdravja delavcev – Organizacija delovnega časa – Pravica do plačanega letnega dopusta – Dnevi dopusta, odobreni delavcu, ki sovpadajo z obdobjem karantene, odrejene zaradi stika z osebo, okuženo z virusom – Nemožnost prenosa teh dni dopusta, če delavec v zadevnem obdobju ni bolan – Dopustnost
(Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, člen 31(2); Direktiva 2003/88 Evropskega parlamenta in Sveta, člen 7(1))
(Glej točke od 38 do 46 in izrek.)
Povzetek
TF, ki je od leta 2003 zaposlen v družbi Sparkasse Südpfalz, je bil odobren plačani letni dopust za obdobje od 3. do 11. decembra 2020.
Pristojni nemški organ je dan pred začetkom navedenega dopusta v skladu z nacionalnimi zdravstvenimi ukrepi za boj proti širjenju virusa SARS-CoV-2 za TF odredil karanteno, in sicer za obdobje od 2. do 11. decembra 2020, ker je bil ta v stiku z osebo, okuženo s tem virusom.
Tako je TF 4. marca 2021 svojega delodajalca zaprosil za prenos dni plačanega letnega dopusta, odobrenih za obdobje, ki se je ujemalo z obdobjem karantene, v kateri je bil.
Ker je bil ta prenos zavrnjen, se je TF obrnil na Arbeitsgericht Ludwigshafen am Rhein (delovno sodišče v Ludwigshafnu am Rhein, Nemčija), ki je predložitveno sodišče.
V okviru tega spora to sodišče dvomi o združljivosti sodne prakse nemških sodišč, v skladu s katero zgolj karantena ne pomeni nezmožnosti za delo, zaradi katere bi moral delodajalec prenesti odobrene dni dopusta, s pravico do plačanega letnega dopusta, ki jo zagotavlja pravo Unije.
Sodišče, pri katerem je predložitveno sodišče vložilo predlog za sprejetje predhodne odločbe, je ocenilo, da je taka nacionalna praksa, ki ne omogoča prenosa dni plačanega letnega dopusta, ki so bili odobreni delavcu, ki ni bolan, in ki sovpadajo z obdobjem karantene, združljiva s pravico do plačanega letnega dopusta, ki je določena v členu 31(2) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah in konkretizirana v členu 7(1) Direktive 2003/88 (
1
).
Presoja Sodišča
Prvič, Sodišče je po tem, ko je opozorilo na dvojni namen plačanega letnega dopusta, in sicer omogočiti delavcu, na eni strani, da se spočije od opravljanja nalog, ki jih ima v skladu s svojo pogodbo o zaposlitvi, in na drugi strani, da ima na voljo obdobje za sprostitev in razvedrilo, poudarilo, da je namen ukrepa karantene, ki ga določa nemško pravo, drugačen. Namen tega ukrepa je namreč preprečiti širjenje nalezljive bolezni z osamitvijo oseb, ki bi lahko razvile simptome te bolezni.
Drugič, Sodišče je potrdilo, da je tak ukrep, tako kot pojav nezmožnosti za delo zaradi bolezni, nepredvidljiv dogodek, neodvisen od volje zadevne osebe.
Vendar je delavec, ki je v karanteni, ker je bil v stiku z osebo, okuženo z virusom SARS‑CoV‑2, vendar ni v položaju nezmožnosti za delo, ki bi bila utemeljena z zdravniškim potrdilom, v drugačnem položaju kot delavec na bolniškem dopustu, ki ima telesne ali duševne omejitve zaradi bolezni. Zato namen karantene načeloma ni primerljiv z namenom bolniškega dopusta. Posledično obdobje karantene samo po sebi ne more biti ovira za uresničitev namenov plačanega letnega dopusta.
Tretjič, Sodišče je ocenilo, da čeprav lahko karantena vpliva na pogoje, pod katerimi ima delavec na voljo svoj prosti čas, sama po sebi ne posega v pravico tega delavca do dejanskega koriščenja njegovega plačanega letnega dopusta. Delavec namreč v času letnega dopusta do svojega delodajalca ne sme imeti nobene obveznosti, ki bi mu lahko onemogočala, da se svobodno in neprekinjeno posveča svojim interesom, da se s tem odpravijo učinki, ki jih ima opravljanje dela na njegovo varnost in zdravje.
Zato delodajalec ne more biti dolžan nadomestiti neugodnosti, ki izhajajo iz nepredvidljivega dogodka, kot je karantena, ki jo odredi javni organ in ki bi njegovemu delavcu preprečevala, da polno izkoristi svojo pravico do plačanega letnega dopusta. Namen Direktive 2003/88 namreč ni, da bi vsak dogodek, ki bi delavcu lahko preprečil, da bi polno in na način, kot želi, užival čas počitka ali sprostitve, upravičeval, da se mu dodeli dodaten dopust, da bi bil zagotovljen namen letnega dopusta.
(
1
)	Direktiva 2003/88/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 4. novembra 2003 o določenih vidikih organizacije delovnega časa (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 4, str. 381).