62020TJ0371_RES
Združeni zadevi T‑371/20 in T‑554/20
Pollinis France
proti
Evropski komisiji
Sodba Splošnega sodišča (šesti razširjeni senat) z dne 14. septembra 2022
„Dostop do dokumentov – Uredba (ES) št. 1049/2001 – Stalni odbor za rastline, živali, hrano in krmo – Smernice EFSA v zvezi z oceno nevarnosti fitofarmacevtskih sredstev za čebele – Posamezna stališča držav članic – Zavrnitev dostopa – Člen 4(3) Uredbe št. 1049/2001 – Izjema v zvezi z varstvom postopka odločanja“
Institucije Evropske unije – Pravica javnosti do dostopa do dokumentov – Uredba (ES) št. 1049/2001 – Izjeme od pravice dostopa do dokumentov – Varstvo postopka odločanja – Pogoji – Konkretna, dejanska in resna oslabitev navedenega postopka
(Uredba Evropskega parlamenta in Sveta št. 1049/2001, člen 4(3), prvi pododstavek)
(Glej točke od 40 do 42, 116, 117 in 135.)
Institucije Evropske unije – Pravica javnosti do dostopa do dokumentov – Uredba (ES) št. 1049/2001 – Izjeme od pravice dostopa do dokumentov – Varstvo postopka odločanja – Varstvo dokumentov, pripravljenih v okviru že končanega postopka – Obseg
(Uredba Evropskega parlamenta in Sveta št. 1049/2001, člen 4(3), prvi in drugi pododstavek)
(Glej točke od 56 do 60.)
Institucije Evropske unije – Pravica javnosti do dostopa do dokumentov – Uredba št. 1049/2001 – Izjeme od pravice dostopa do dokumentov – Varstvo postopka odločanja – Obseg – Dokumenti, povezani z delom komitoloških odborov – Dostop do dokumentov, v katerih so navedena posamezna stališča držav članic – Dopustnost – Meje
(uredbi Evropskega parlamenta in Sveta št. 1049/2001, člen 4(3), prvi pododstavek, ter št. 182/2011, uvodna izjava 19 in člen 9(1) in (2))
(Glej točke od 93 do 107.)
Povzetek
Tožeča stranka Pollinis France je francoska nevladna organizacija, ki deluje za varstvo okolja, njen cilj pa je zaščititi divje in medonosne čebele ter spodbujati trajnostno kmetijstvo, da bi se pomagalo ohranjati opraševalce.
Tožeča stranka je 27. januarja in 8. aprila 2020 pri Evropski komisiji vložila dve prošnji za dostop (
1
) do nekaterih dokumentov, ki se nanašajo na smernice Evropske agencije za varnost hrane (EFSA) o oceni nevarnosti fitofarmacevtskih sredstev za čebele, ki jih je zadnjenavedena sprejela 27. junija 2013 (v nadaljevanju: smernice o čebelah iz leta 2013).
Komisija je s sklepoma z dne 19. junija 2020 in z dne 21. julija 2020 (
2
) tožeči stranki zavrnila dostop do nekaterih dokumentov in ji odobrila delni dostop do nekaterih drugih dokumentov v zvezi s smernicami o čebelah iz leta 2013 (v nadaljevanju: izpodbijana sklepa). Zavrnitvi dostopa sta temeljili na izjemi v zvezi z varstvom zasebnosti in integritete posameznika (
3
) ter na izjemi v zvezi z varstvom postopka odločanja v teku, ki sta obe določeni z Uredbo št. 1049/2001 (
4
).
Tožeča stranka je pri Splošnem sodišču vložila tožbi za razglasitev ničnosti izpodbijanih sklepov.
Splošno sodišče je s sodbo, ki jo je izdalo v razširjenem senatu, ta sklepa razglasilo za nična v delu, v katerem je z njima dostop do zaprošenih dokumentov zavrnjen na podlagi izjeme v zvezi z varstvom postopka odločanja v teku. Pri tem se je izreklo o opredelitvi postopka odločanja, kot da je v teku ali da je končan, in o dostopu do dokumentov, v katerih so navedena posamezna stališča držav članic, izražena v komitološkem odboru.
Presoja Splošnega sodišča
Splošno sodišče je pred vsebinsko preučitvijo tožb najprej pojasnilo predmet tožbe za razglasitev ničnosti sklepa Komisije z dne 19. junija 2020.
V obravnavani zadevi je bila s tem sklepom nadomeščena zavrnitev zaradi molka organa, s čimer je bil podan izrecen odgovor na potrdilno prošnjo, ki jo je tožeča stranka vložila 25. marca 2020. Tožeča stranka je vložila vlogo za prilagoditev tožbe (
5
), da bi se odslej štelo, da se s tožbo predlaga razglasitev ničnosti tega izrecnega sklepa.
Splošno sodišče je navedlo, da prilagoditvena vloga ne sme v celoti nadomestiti tožbe, ampak mora vsebovati prilagojene predloge in po potrebi prilagojene razloge in trditve ter dokaze in dokazne predloge, povezane s prilagoditvijo predlogov (
6
). V obravnavani zadevi pa je prilagoditvena vloga dopolnjevala tožbo, kar je bilo skupno razumevanje strank. Splošno sodišče je tako štelo, da je bil predmet zadevne tožbe predlog za razglasitev ničnosti sklepa Komisije z dne 19. junija 2020.
Splošno sodišče je v zvezi z vsebino na prvem mestu preučilo, ali je Komisija pravilno uporabila izjemo v zvezi z varstvom postopka odločanja v teku. V zvezi s tem je ugotovilo, da za postopek odločanja, na katerega se nanašajo zaprošeni dokumenti, ni mogoče šteti, da je bil ob sprejetju izpodbijanih sklepov v teku. Splošno sodišče je namreč navedlo, da takrat noben postopek odločanja ni bil več namenjen izvajanju smernic o čebelah iz leta 2013 ter da se je, nasprotno, Komisija implicitno, vendar nujno odločila, da ne bo več izvajala smernic o čebelah iz leta 2013 in je celo od agencije EFSA izrecno zahtevala, naj jih revidira. Ta revizija, ki je bila ob sprejetju izpodbijanih sklepov še vedno v teku, pomeni, da ni mogoče določiti vsebine morebitnih revidiranih smernic, oblike njihovega morebitnega sprejetja in postopka, ki bo v ta namen morda potekal, zato je Splošno sodišče štelo, da taka revizija pomeni, da ob sprejetju izpodbijanih sklepov predmet postopka odločanja Komisije sploh ni obstajal.
Poleg tega je Splošno sodišče poudarilo, da je očitno, da je bila ta revizija predvidena, ker smernic o čebelah iz leta 2013 ni bilo mogoče sprejeti in da bi se omogočilo hitro sprejetje „revidiranih smernic o čebelah“.
Iz tega je po mnenju Splošnega sodišča izhajalo, da je bil postopek odločanja Komisije, katerega predmet so smernice o čebelah iz leta 2013, ob sprejetju izpodbijanih sklepov končan in da zato Komisija izpodbijanih sklepov ni mogla veljavno opreti na izjemo, katere namen je varstvo postopka odločanja institucije, ki se nanaša na zadevo, o kateri ta institucija še ni odločila.
Splošno sodišče je na drugem mestu – ob predpostavki, da se navedena izjema uporabi – preučilo razloge, ki jih je Komisija navedla v izpodbijanih sklepih. V zvezi s tem je Splošno sodišče v delu, v katerem je Komisija v izpodbijanih sklepih navedla, da nekatere določbe standardnega poslovnika (
7
) izrecno izključujejo dostop javnosti do posameznih stališč držav članic, poudarilo, da glede dostopa javnosti do dokumentov za odbore veljajo enaka pravila kot za Komisijo, in sicer tista iz Uredbe št. 1049/2001, in da ne obstajajo posebna pravila o dostopu javnosti do dokumentov v zvezi z delom odborov (
8
). Tako določbe standardnega poslovnika, na katere se je v izpodbijanih sklepih sklicevala Komisija, ne morejo omogočiti zaščite posameznih stališč, ki so jih izrazile države članice, ki bi presegala to, kar je določeno v Uredbi št. 1049/2001 (
9
).
Poleg tega iz sodne prakse (
10
) izhaja, da pravila Unije o dostopu do dokumentov ne morejo upravičiti, da bi institucija že po načelu zavrnila dostop do dokumentov v zvezi z njenimi razpravami, in sicer iz razloga, da vsebujejo informacije v zvezi s stališčem, ki so ga zavzeli predstavniki držav članic. Iz tega sledi, da Komisija glede dostopa javnosti do dokumentov, povezanih z delom komitoloških odborov, ne more šteti, da upoštevni pravni okvir že po načelu izključuje dostop javnosti do posameznih stališč držav članic.
Splošno sodišče je tudi ugotovilo, da določb standardnega poslovnika, na katere se je Komisija sklicevala v izpodbijanih sklepih, ni mogoče razlagati tako, da izključujejo dostop javnosti – na zahtevo – do posameznih stališč držav članic. Splošno sodišče je pojasnilo, da okoliščina, da se v skladu s standardnim poslovnikom v zbirnem poročilu dela odborov ne navedejo stališča posameznih držav članic, ne vpliva na področje dostopa do dokumentov in torej ne more prejudicirati dostopa javnosti – na zahtevo – do dokumentov, v katerih so navedena posamezna stališča.
Splošno sodišče je tako ugotovilo, da v nasprotju s tem, kar je Komisija trdila v izpodbijanih sklepih, postopki komitologije in zlasti standardni poslovnik sami po sebi ne zahtevajo, da se dostop do dokumentov, v katerih so navedena posamezna stališča držav članic, zavrne zaradi varstva postopka odločanja zadevnega odbora (
11
), kar pa Komisiji nikakor ne preprečuje, da v ustrezno utemeljenih primerih zavrne dostop do dokumentov, ki se nanašajo na posamezno stališče držav članic v okviru navedenega odbora, kadar bi njihovo razkritje lahko konkretno škodilo interesom, ki so varovani z izjemami, ki so določene v Uredbi št. 1049/2001 (
12
).
Splošno sodišče je po preučitvi drugih razlogov, ki jih je Komisija navedla v izpodbijanih sklepih, štelo, da z njimi ni mogoče dokazati take škode in posledično podpreti sklicevanja na izjemo iz člena 4(3), prvi pododstavek, Uredbe št. 1049/2001, tudi če bi jo bilo mogoče uporabiti v obravnavanem primeru.
Zato je Splošno sodišče sklenilo, da je Komisija v izpodbijanih sklepih s tem, da je zavrnila razkritje zaprošenih dokumentov iz razloga, da bi to resno oslabilo postopek odločanja, ki je v teku, kršila člen 4(3), prvi pododstavek, Uredbe št. 1049/2001.
(
1
)	Na podlagi Uredbe (ES) št. 1049/2001 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 30. maja 2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 1, zvezek 3, str. 331) in Uredbe (ES) št. 1367/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. septembra 2006 o uporabi določb Aarhuške konvencije o dostopu do informacij, udeležbi javnosti pri odločanju in dostopu do pravnega varstva v okoljskih zadevah v institucijah in organih Skupnosti (UL 2006, L 264, str. 13).
(
2
)	Sklepa Komisije C(2020) 4231 final z dne 19. junija 2020 in C(2020) 5120 final z dne 21. julija 2020.
(
3
)	Člen 4(1)(b) Uredbe št. 1049/2001.
(
4
)	Člen 4(3), prvi pododstavek, Uredbe št. 1049/2001.
(
5
)	V skladu s členom 86(1) in (2) Poslovnika Splošnega sodišča lahko tožeča stranka, kadar se akt, katerega razglasitev ničnosti se predlaga, nadomesti z drugim aktom, ki ima enak predmet, pred koncem ustnega dela postopka ali pred odločitvijo Splošnega sodišča, da bo odločilo brez ustnega dela postopka, tožbo prilagodi, da bi upoštevala ta novi dejavnik, tako da navedeno prilagoditev izvede z ločenim aktom ter v roku, ki je določen v členu 263, šesti odstavek, PDEU in v katerem se lahko predlaga razglasitev ničnosti akta, ki utemeljuje prilagoditev tožbe.
(
6
)	Člen 86(4) Poslovnika Splošnega sodišča.
(
7
)	Standardni poslovnik za odbore (UL 2011, C 206, str. 11, v nadaljevanju: standardni poslovnik), ki ga je sprejela Komisija.
(
8
)	Glej uvodno izjavo 19 in člen 9(2) Uredbe (EU) št. 182/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. februarja 2011 o določitvi splošnih pravil in načel, na podlagi katerih države članice nadzirajo izvajanje izvedbenih pooblastil Komisije (UL 2011, L 55, str. 13).
(
9
)	Člen 4(3), prvi pododstavek, Uredbe št. 1049/2001.
(
10
)	Glej v tem smislu sodbo z dne 10. oktobra 2001, British American Tobacco International (Investments)/Komisija (T‑111/00, EU:T:2001:250, točka 52 in navedena sodna praksa).
(
11
)	V smislu člena 4(3), prvi pododstavek, Uredbe št. 1049/2001.
(
12
)	Člen 4 Uredbe št. 1049/2001.