62018CC0385
SKLEPNI PREDLOGI GENERALNEGA PRAVOBRANILCA
EVGENIJA TANCHEVA,
predstavljeni 29. julija 2019 (
1
)
Zadeva C‑385/18
Arriva Italia Srl,
Ferrotramviaria SpA,
Consorzio Trasporti Aziende Pugliesi (CO.TRA.P)
proti
Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti,
ob udeležbi
Ferrovie dello Stato Italiane SpA,
Ferrovie del Sud Est e Servizi Automobilistici Srl,
Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato
(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložil Consiglio di Stato (državni svet, Italija))
„Državna pomoč – Pomoč, dodeljena upravljavcu lokalne železniške infrastrukture v finančnih težavah – Pojem državne pomoči – Trenutek, ko se šteje, da je pomoč dodeljena – Merilo zasebnega vlagatelja – Prejemnik prednosti – Izkrivljanje konkurence“
Kazalo
I. Italijansko pravo
A. Zakon o stabilnosti za leto 2016
B. Odlok št. 9/2016
C. Odlok št. 264/2016
D. Pogodba o prenosu
E. Uredba-zakon št. 50/2017
II. Dejansko stanje, postopek v glavni stvari in vprašanji za predhodno odločanje
III. Presoja
A. Dodelitev sredstev v višini 70 milijonov EUR
1. Državna intervencija ali intervencija iz državnih sredstev
2. Vpliv na trgovino med državami članicami
3. Selektivna prednost, podeljena prejemniku
4. Izkrivljanje konkurence ali nevarnost izkrivljanja konkurence
B. Prenos deleža MIT v družbi FSE na družbo FSI
1. Državna intervencija ali intervencija iz državnih sredstev
2. Vpliv na trgovino med državami članicami
3. Selektivna prednost, podeljena prejemniku
a) Ali je bila družbi FSI podeljena prednost?
b) Ali je bila družbi FSE podeljena prednost?
4. Izkrivljanje konkurence ali nevarnost izkrivljanja konkurence
IV. Predlog
1.
Spor v obravnavani zadevi je nastal zaradi ukrepov, ki jih je leta 2016 sprejela italijanska država, pri čemer je bila upravljavcu lokalne železniške infrastrukture in ponudniku storitev lokalnega potniškega prevoza v državni lasti zaradi njegovega resnega finančnega položaja dodeljena velika nepovratna subvencija. Poleg tega je bil celoten lastniški delež države v tem upravljavcu brez nadomestila prenesen na upravljavca nacionalne železniške infrastrukture v državni lasti, pri čemer se je ta moral zavezati, da bo ponovno vzpostavil finančno sposobnost prenesenega podjetja. Zakonitost teh ukrepov so izpodbijali drugi ponudniki storitev lokalnega potniškega prevoza, ki so zaman izrazili interes za prenos. Consiglio di Stato (državni svet, Italija) sprašuje Sodišče, ali navedeni ukrepi predstavljajo državno pomoč.
2.
V obravnavani zadevi ima Sodišče priložnost, da zagotovi smernice glede pojmov prednosti in izkrivljanja konkurence za namen opredelitve državnega posega kot državne pomoči. Prvo vprašanje, na katero mora odgovoriti Sodišče, je, ali je bila podeljena prednost kupcu, čeprav se je ta zavezal k sanaciji lokalnega upravljavca, in ali ima korist od prenosa kupec (če je preneseno družbo mogoče sanirati in ta znova postane donosna) ali prenesena družba (ki ima korist od kupčeve zaveze k njeni sanaciji). Drugo vprašanje, ki je postavljeno Sodišču, je, ali okoliščina, da prejemnik (oziroma prejemniki) pomoči posluje na trgih, ki so predmet pravnih monopolov in torej niso odprti za konkurenco, izključuje ugotovitev, da pomoč lahko izkrivlja konkurenco.
I. Italijansko pravo
A.
Zakon o stabilnosti za leto 2016
3.
Italijanska država je v členu 1(867) zakona o stabilnosti za leto 2016 (
2
) določila, da je treba v zvezi z družbo Ferrovie del Sud Est e Servizi Automobilistici Srl (v nadaljevanju: FSE) zaradi njenega „resnega finančnega položaja“ začeti postopek prisilne poravnave. To naj bi se izvedlo z odlokom Ministro delle Infrastrutture e dei Trasporti (minister za infrastrukturo in promet, Italija; v nadaljevanju: MIT).
4.
Z drugim in petim stavkom člena 1(867) zakona o stabilnosti za leto 2016 je bilo izrednemu upravitelju naloženo, da „pripravi poslovni načrt sanacije“, ki naj bo usmerjen v zmanjšanje stroškov poslovanja, in predloži predloge MIT za „prenos ali odsvojitev [družbe FSE] v skladu z merili in postopki, opredeljenimi z odlokom“ MIT. Poleg tega šesti in zadnji stavek člena 1(867) zakona o stabilnosti za leto 2016 določa, da „se do začetka izvajanja navedenega načrta sanacije za zagotovitev neprekinjenega poslovanja [družbe FSE] odobri izdatek v višini [70 milijonov EUR] za leto 2016“.
B.
Odlok št. 9/2016
5.
Člen 6 odloka št. 9/2016 (
3
) je določal, da se v zvezi z družbo FSE izvede prisilna poravnava ter da je 70 milijonov EUR, dodeljenih v skladu z zakonom o stabilnosti za leto 2016, namenjenih povečanju kapitala družbe FSE in da jih je mogoče uporabiti tudi brez predhodne odobritve javnega družbenika, „da se tako zagotovi neprekinjeno in redno zagotavljanje javnih storitev [družbe FSE] s sprejetjem vseh potrebnih ukrepov za zagotovitev neprekinjenega poslovanja in ponovno vzpostavitev gospodarskega in finančnega ravnotežja [družbe FSE]“.
C.
Odlok št. 264/2016
6.
Z odlokom št. 264/2016 (
4
) je bilo določeno, da se celoten lastniški delež MIT v kapitalu FSE prenese na družbo Ferrovie dello Stato Italiane SpA (v nadaljevanju: FSI), to je družbo, ki je v stoodstotni lasti Ministero dell'Economia e delle Finanze (ministrstvo za gospodarstvo in finance, Italija; v nadaljevanju: MEF).
7.
Kupec je bil določen na podlagi meril iz člena 1(1) odloka št. 264/2016, in sicer: (a) „učinkovitost javnih deležev v okviru prestrukturiranja znotraj gospodarske enote v lasti enega subjekta (državni subjekt)“; (b) „kupec ima poslovne in premoženjske zmožnosti, ki zagotavljajo neprekinjeno poslovanje in izvajanje storitev ter pomenijo garancijo za upnike […]; in (c) „sanacija družbe ob upoštevanju negativnega neto lastniškega kapitala [družbe FSE]“.
8.
Ob upoštevanju navedenih meril je člen 2(2) odloka št. 264/2016 določal, da naj bi se prenos sredstev na družbo FSI izvedel „brez nadomestila“.
D.
Pogodba o prenosu
9.
MIT je z notarsko overjeno pogodbo z dne 28. novembra 2016 (v nadaljevanju: pogodba o prenosu) preneslo svoj celoten lastniški delež v kapitalu družbe FSE na družbo FSI.
10.
MIT je v obvestilu z istega dne (v nadaljevanju: obvestilo ministrstva) ugotovilo, da so pogoji iz člena 1(1) odloka št. 264/2016 izpolnjeni. V njem je zlasti poudarilo, da se je družba FSI zavezala odpraviti kapitalsko neravnovesje družbe FSE. Poleg tega se je po navedbah iz obvestila ministrstva Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato (urad za varstvo konkurence in trga, Italija; v nadaljevanju: AGCM) odločil, da ne bo začel postopka preiskave, ki ga določa člen 16(4) zakona št. 287/1990 (
5
), v zvezi s prenosom.
11.
V obvestilu ministrstva je poleg tega navedeno, da je treba dodeljena sredstva v višini 70 milijonov EUR, določena v členu 1(867) zakona o stabilnosti za leto 2016, „uporabiti – ob upoštevanju izključno namenske uporabe – za kritje finančnih potreb železniške infrastrukture [družbe FSE] in v skladu s pravom Unije“.
E.
Uredba-zakon št. 50/2017
12.
Po prenosu je bil zadnji stavek člena 1(867) zakona o stabilnosti za leto 2016 nadomeščen s členom 47(7) uredbe-zakona št. 50/2017 (
6
), ki se glasi: „Brez poseganja v obveznosti iz tega odstavka se za leto 2016 odobri izdatek v višini 70 milijonov EUR. Ustrezna sredstva se prenesejo v kapital [družbe FSE] ter se uporabijo v skladu s pravili [Unije] z zadevnega področja in v okviru načrta za sanacijo družbe izključno za kritje obveznosti, tudi predhodnih, in za kritje finančnih potreb infrastrukture. To ne vpliva na akte, ukrepe in posle, ki so že izvedeni v skladu z [odlokom št. 264/2016].“
II. Dejansko stanje, postopek v glavni stvari in vprašanji za predhodno odločanje
13.
Družba FSE, ki je bila v upoštevnem trenutku preteklosti v popolni lasti MIT, upravlja železniško infrastrukturo, ki je v lasti Regione Puglia (dežela Apulija, Italija), ter zagotavlja storitve javnega železniškega potniškega prevoza in dodatne storitve cestnega prevoza na območju Apulije (v Salentu).
14.
Zaradi slabega finančnega položaja navedene družbe je italijanska država začela postopek prisilne poravnave v zvezi z družbo FSE v skladu s členom 1(867) zakona o stabilnosti za leto 2016 in odlokom št. 9/2016. Italijanska država je odobrila tudi dodelitev sredstev v višini 70 milijonov EUR za zagotovitev neprekinjenega zagotavljanja storitev družbe FSE do začetka izvajanja načrta sanacije.
15.
Z odlokom št. 264/2016 je bilo 4. avgusta 2016 določeno, da se celoten kapitalski delež MIT v družbi FSE prenese na družbo FSI, ki je v popolni lasti MEF in je holding skupine, ki (prek družbe Rete Ferroviaria SpA, hčerinske družbe FSI) upravlja nacionalno železniško infrastrukturo ter (prek družbe Trenitalia SpA, hčerinske družbe, ki je v popolni lasti FSI; v nadaljevanju: Trenitalia) zagotavlja storitve železniškega in cestnega prevoza potnikov in blaga. Prenos se je izvedel brez nadomestila. Pogojen je bil s tem, da se FSI zaveže k odpravi kapitalskega neravnovesja družbe FSE. Javnega razpisa za izbiro kupca družbe FSE ni bilo.
16.
AGCM je 12. oktobra 2016 v skladu s členoma 20 in 21 zakona št. 287/1990 italijansko vlado obvestil o načrtovanem prenosu lastniškega deleža MIT v družbi FSE in dodelitvi sredstev v višini 70 milijonov EUR, ker je menil, da bi navedeni postopek lahko pomenil državno pomoč. (
7
)
17.
Družbe Arriva Italia Srl (v nadaljevanju: Arriva Italia), Ferrotramviaria SpA (v nadaljevanju: Ferrotramviaria) in Consorzio Trasporti Aziende Pugliesi (CO.TRA.P; v nadaljevanju: Consorzio Trasporti Aziende Pugliesi), ki poslujejo v sektorju javnega železniškega in cestnega prevoza, so izrazile interes za nakup družbe FSE. Te družbe so 24. oktobra 2016 vložile tožbo za razglasitev ničnosti odloka št. 264/2016 pri Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (deželno upravno sodišče za Lacij, Italija). Trdile so, da dodelitev sredstev v višini 70 milijonov EUR in prenos lastniškega deleža v FSE pomenita državno pomoč in da je italijanska vlada s tem, da takšnih ukrepov ni priglasila Komisiji in jih je izvajala, kršila člen 108(3) PDEU.
18.
AGCM se je 21. novembra 2016 pri izvrševanju svoje pristojnosti na področju odobritve koncentracij odločil, da ne bo uvedel preiskave na podlagi člena 16(4) zakona št. 287/1990 v povezavi s priglasitvijo prenosa lastniškega deleža MIT v družbi FSE na družbo FSI. (
8
)
19.
S pogodbo o prenosu iz točke 9 zgoraj je bil 28. novembra 2016 izveden prenos.
20.
Družba FSE je januarja 2017 podala vlogo pri Tribunale di Bari (okrožno sodišče v Bariju, Italija), s katero je predlagala uvedbo postopka dogovora z upniki.
21.
Tribunale amministrativo regionale per il Lazio (deželno upravno sodišče za Lacij) je s sodbo z dne 31. maja 2017 zavrnilo tožbo, ki je bila vložena pri njem.
22.
Družbe Arriva Italia, Ferrotramviaria in Consorzio Trasporti Aziende Pugliesi so vložile pritožbo pri Consiglio di Stato (državni svet).
23.
Consiglio di Stato (državni svet) je prekinil odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložil ti vprašanji:
„1.
Ali v navedenih dejanskih in pravnih okoliščinah ukrep zakonsko določene dodelitve sredstev v višini 70 milijonov EUR gospodarskemu subjektu v sektorju železniškega prometa pod pogoji, določenimi v [členu 1(867) zakona o stabilnosti za leto 2016], kakor je bil spremenjen z [uredbo-zakonom št. 50/2017], in poznejši prenos tega subjekta drugemu gospodarskemu subjektu brez javnega razpisa in brez nadomestila pomeni državno pomoč v smislu člena 107 PDEU?
2.
Če je odgovor pritrdilen, ali je treba ugotoviti, ali je zadevna pomoč vseeno združljiva s pravom EU in kakšne so posledice njene nepriglasitve v skladu s členom 107(3) PDEU?“ (
9
)
24.
Pisna stališča so skupaj predložile družbe Arriva Italia, Ferrotramviaria in Consorzio Trasporti Aziende Pugliesi, poleg njih pa še družba FSI, Italijanska republika, Republika Poljska in Evropska komisija. Te stranke, razen Republike Poljske, so na obravnavi 8. maja 2019 ustno podale navedbe.
III. Presoja
25.
Kot je zahtevalo Sodišče, se bom v teh sklepnih predlogih omejil na preučitev prvega vprašanja.
26.
Predložitveno sodišče s tem vprašanjem Sodišče v bistvu sprašuje, ali zakonsko določena dodelitev sredstev v višini 70 milijonov EUR lokalnemu upravljavcu v sektorju železniškega prometa v skladu s pogoji, določenimi v zakonu o stabilnosti za leto 2016, kakor je bil spremenjen z uredbo-zakonom št. 50/2017, in poznejši prenos tega lokalnega upravljavca na upravljavca nacionalne železniške infrastrukture v državni lasti brez javnega razpisa in brez nadomestila pomenita državno pomoč v smislu člena 107(1) PDEU.
27.
Najprej bom ocenil, ali dodelitev sredstev v višini 70 milijonov EUR pomeni državno pomoč, nato pa, ali pomeni državno pomoč prenos lastniškega deleža MIT v družbi FSE na družbo FSI. (
10
)
A.
Dodelitev sredstev v višini 70 milijonov EUR
28.
Kot je navedeno zgoraj, je bila s členom 1(867) zakona o stabilnosti za leto 2016 odobrena dodelitev sredstev v višini 70 milijonov EUR v korist družbe FSE.
29.
V skladu z ustaljeno sodno prakso morajo biti za to, da se nacionalni ukrep opredeli kot državna pomoč, izpolnjeni vsi naslednji pogoji. Prvič, intervencija mora biti državna ali iz državnih sredstev. Drugič, ta intervencija mora biti taka, da lahko vpliva na trgovino med državami članicami. Tretjič, z njo mora biti prejemniku podeljena selektivna prednost. Četrtič, izkrivljati mora konkurenco ali pomeniti nevarnost izkrivljanja konkurence. (
11
)
30.
Preučil bom, ali je vsak od teh pogojev izpolnjen.
1. Državna intervencija ali intervencija iz državnih sredstev
31.
Da bi bilo prednosti mogoče šteti za državno pomoč v smislu člena 107(1) PDEU, morajo biti v skladu s sodno prakso neposredno ali posredno podeljene iz državnih sredstev in morajo biti pripisljive državi. (
12
)
32.
Glede, prvič, pogoja, da mora biti prednost neposredno ali posredno podeljena iz državnih sredstev, je iz ustaljene sodne prakse razvidno, da pojem „pomoči“ ne zajema le pozitivnih koristi, kot so subvencije, ampak tudi ukrepe, ki v različnih oblikah zmanjšujejo stroške, ki običajno bremenijo proračun podjetja, in ki so tako, ne da bi bili subvencije v strogem smislu besede, podobne narave in imajo enake učinke. (
13
)
33.
V obravnavani zadevi ni dvoma, da je treba dodelitev sredstev v višini 70 milijonov EUR šteti za prenos državnih sredstev, saj je bil ta izdatek odobren s finančnim zakonom, in sicer zakonom o stabilnosti za leto 2016, ter, kot navaja predložitveno sodišče, bremeni državni proračun.
34.
Kar zadeva, drugič, pogoj glede pripisljivosti ukrepa državi, je treba preizkusiti, ali so javni organi sodelovali pri sprejetju tega ukrepa. (
14
)
35.
V obravnavani zadevi so, saj je bila dodelitev sredstev v višini 70 milijonov EUR odobrena s členom 1(867) zakona o stabilnosti za leto 2016, kakor je bil spremenjen s členom 47(7) uredbe-zakona št. 50/2017.
36.
Preden pa je mogoče zaključiti, da dodelitev sredstev v višini 70 milijonov EUR izpolnjuje prvi pogoj iz točke 29, je treba preučiti ugovor predložitvenega sodišča, ki dvomi, da je pomoč mogoče šteti za dodeljeno, ker ni dokaza o odlivu denarja iz državnega proračuna in se zdi, da sredstva v višini 70 milijonov EUR niso bila izplačana.
37.
Naj spomnim, da je v skladu s sodno prakso treba pomoč šteti za dodeljeno takrat, ko se na podlagi veljavne nacionalne ureditve pravica do prejema pomoči prenese na upravičenca. Predložitveno sodišče mora na podlagi veljavnega nacionalnega prava določiti, kdaj je navedeno pomoč treba šteti za dodeljeno. Pri tem mora upoštevati vse pogoje, ki jih nacionalno pravo določa za pridobitev zadevne pomoči. (
15
)
38.
Pomoč se torej ne šteje za dodeljeno takrat, ko je izplačana upravičencu, (
16
) zato – kot se je izkazalo na obravnavi – ni pomembno, da dodeljena sredstva v višini 70 milijonov EUR še niso bila izplačana (
17
).
39.
Vendar je treba preveriti, ali je bila pravica do prejema navedenih sredstev v skladu z italijanskim pravom podeljena. Kot je navedeno v točki 37, mora predložitveno sodišče v ta namen ugotoviti, ali je družbi FSE podeljena brezpogojna pravica do prejema sredstev v višini 70 milijonov EUR ali ji je podeljena pogojna pravica, in če je tako, ali so pogoji, od katerih je odvisna navedena pravica, izpolnjeni.
40.
V zvezi s tem ugotavljam, da je družba FSI na obravnavi navedla, da je v skladu s členom 1(867) zakona o stabilnosti za leto 2016 in odlokom št. 9/2016 pravica do dodelitve sredstev v višini 70 milijonov EUR pogojena, prvič, s predložitvijo in odobritvijo načrta sanacije, ki potrjuje sposobnost preživetja družbe FSE, in drugič, z odobritvijo proračuna družbe FSE za leto 2015. Vendar načrt sanacije ni bil dokončan, saj se po nadaljnji preiskavi, ki jo je izvedel izredni upravitelj, preprosta sanacija družbe FSE ni več zdela izvedljiva rešitev. Namesto tega je bil sprejet odlok št. 264/2016, ki je določal prenos lastniškega deleža MIT v družbi FSE na družbo FSI in s tem povezano obveznost družbe FSI, da sanira družbo FSE. Pogoj v zvezi s sprejetjem in odobritvijo načrta sanacije, od katerega je bila odvisna pravica do dodelitve sredstev v višini 70 milijonov EUR, torej nikoli ni bil izpolnjen, tako da družba FSE, po navedbah družbe FSI, te pravice nikoli ni pridobila. Italijanska vlada je v podporo stališču družbe FSI na obravnavi navedla, da je dodelitev sredstev v višini 70 milijonov EUR „odložena“.
41.
Nasprotno je družba Arriva Italia na obravnavi trdila, da je imel izredni upravitelj možnost izplačati sredstva v višini 70 milijonov EUR od dneva začetka veljavnosti odloka št. 9/2016, s katerim se izvaja člen 1(867) zakona o stabilnosti za leto 2016. Poleg tega je poudarila, da je bil navedeni znesek vnesen v bilanco stanja družbe FSE kot kreditna linija s strani države, in da je zato treba šteti, da ima družba FSE pravico do dodelitve sredstev v višini 70 milijonov EUR. Komisija podpira stališče družbe Arriva Italia.
42.
Čeprav je predložitveno sodišče tisto, ki mora izbrati eno od navedenih stališč, se nagibam k temu, da je bila s členom 1(867) zakona o stabilnosti za leto 2016 družbi FSE podeljena brezpogojna pravica do dodelitve sredstev v višini 70 milijonov EUR.
43.
Drži, da se stranke ne strinjajo glede razlage zadnjega stavka člena 1(867) zakona o stabilnosti za leto 2016, ki določa, da se navedena dodelitev sredstev odobri „nelle more dell’attuazione del piano di risanamento“ („do začetka izvajanja navedenega načrta sanacije“). Družba Arriva Italia je na obravnavi trdila, da je treba izraz „nelle more“ razumeti tako, da se dodelitev sredstev odobri „takoj“, medtem ko je družba FSI trdila, da pomeni „med“ (izvajanjem načrta sanacije). (
18
) Čeprav se zavedam, da je zadnji stavek člena 1(867) zakona o stabilnosti za leto 2016 nekoliko dvoumen, pa menim, da sklicevanje na „zagotovitev neprekinjenega poslovanja [družbe FSE]“ nakazuje na to, da je namen dodelitve sredstev v višini 70 milijonov EUR zagotoviti, da družba FSE lahko nadaljuje svoje dejavnosti in ostane na trgu, dokler izredni upravitelj ne pripravi načrta sanacije. Zdi se mi torej, da je družba FSE, kot je trdila družba Arriva Italia, pravico do dodelitve sredstev pridobila, ko je začel veljati odlok št. 9/2016, s katerim se izvaja člen 1(867) zakona o stabilnosti za leto 2016.
44.
To mora preveriti predložitveno sodišče. Vseeno moram opozoriti, da če bi navedeno sodišče ugotovilo, da je pravica do dodelitve sredstev v višini 70 milijonov EUR pogojna in da pogoji za njeno pridobitev niso bili izpolnjeni, potem ta pravica ne bi bila pridobljena. Dodelitev sredstev v tem primeru ne bi veljala za državno pomoč v smislu člena 107(1) PDEU.
2. Vpliv na trgovino med državami članicami
45.
Kar zadeva drugi pogoj iz točke 29, iz ustaljene sodne prakse izhaja, da za opredelitev nacionalnega ukrepa kot „državne pomoči“ ni treba dokazati stvarnega vpliva pomoči na trgovino med državami članicami niti dejanskega izkrivljanja konkurence, ampak je treba le preučiti, ali ta pomoč lahko vpliva na to trgovino in izkrivlja konkurenco. Vendar vpliv na trgovino med državami članicami ne sme biti zgolj hipotetičen ali domneven. Zato je treba ugotoviti razlog, zakaj obravnavani ukrep izkrivlja ali bi lahko izkrivljal konkurenco in lahko s svojimi predvidenimi učinki vpliva na trgovino med državami članicami. (
19
)
46.
V zvezi s tem ni potrebno, da podjetje, ki je prejemnik pomoči, samo sodeluje v trgovini znotraj Unije. Kadar namreč država članica dodeli pomoč podjetju, lahko s tem ohrani ali poveča njegovo notranjo dejavnost, s tem pa posledično zmanjša možnosti podjetij s sedeži v drugih državah članicah, da vstopijo na trg te države članice. (
20
)
47.
Družba FSI, ki jo podpirata italijanska in poljska vlada, trdi, da dodelitev sredstev v višini 70 milijonov EUR ne more vplivati na trgovino med državami članicami, saj je zadevna železniška infrastruktura izključno lokalna. Komisija zagovarja nasprotno stališče.
48.
Po mojem mnenju dodelitev sredstev v višini 70 milijonov EUR družbi FSE vpliva na trgovino med državami članicami. Res je, da se zdi, da družba FSE ne sodeluje v trgovini z drugimi državami članicami. Vendar je navedena dodelitev zmanjšala možnost, da družba Arriva Italia, hčerinska družba nemške skupine Deutsche Bahn, upravlja železniško infrastrukturo, ki je zaupana družbi FSE, ali zagotavlja storitve potniškega prevoza na tej infrastrukturi.
3. Selektivna prednost, podeljena prejemniku
49.
Kar zadeva tretji pogoj, naveden v točki 29, je treba opozoriti, da se v skladu z ustaljeno sodno prakso za državno pomoč štejejo vsi ukrepi v kateri koli obliki, ki lahko neposredno ali posredno dajejo prednost nekaterim podjetjem ali ki jih je treba obravnavati kot gospodarsko prednost, ki je podjetje, ki je prejemnik pomoči, v običajnih tržnih razmerah ne bi dobilo. (
21
)
50.
Ta presoja se za javna podjetja načeloma opravi z uporabo merila zasebnega vlagatelja. Pri presoji vprašanja, ali bi zasebni vlagatelj, ki je v položaju, zelo podobnemu položaju države, v običajnih tržnih pogojih sprejel isti ukrep, je treba upoštevati le koristi in obveznosti, ki so povezane s položajem države kot delničarke, in ne tistih, ki so povezane z državo kot javno oblastjo. Iz tega sledi, da je treba razlikovati med vlogo države kot delničarke podjetja na eni strani in vlogo države kot javne oblasti na drugi strani. Zato je uporaba merila zasebnega vlagatelja na koncu odvisna od tega, ali država članica kot delničarka, in ne kot javna oblast, dodeli gospodarsko prednost podjetju, katerega lastnica je. (
22
)
51.
V obravnavani zadevi je treba ugotoviti, ali je bila s členom 1(867) zakona o stabilnosti za leto 2016, s katerim je bila odobrena dodelitev nepovratnih sredstev v višini 70 milijonov EUR v korist družbe FSE, temu podjetju dodeljena prednost.
52.
Menim, da v obravnavani zadevi ni verjetno, da bi se merilo zasebnega vlagatelja uporabljalo.
53.
V skladu s sodno prakso je namreč v primeru dvoma treba zagotoviti objektivne in preverljive dokaze, da je država zadevni ukrep sprejela kot delničarka. V zvezi s tem bi bili lahko potrebni dokazi, iz katerih bi bilo razvidno, da odločitev temelji na ekonomskih ocenah, primerljivih s tistimi, ki bi jih v okoliščinah obravnavane zadeve opravil racionalni zasebni vlagatelj, ki je v zelo podobnem položaju kot država članica, preden bi izvedel navedeno naložbo, da bi lahko opredelil prihodnjo donosnost take naložbe. Ni dovolj, da se v ta namen uporabijo ekonomske ocene, izvedene po dodelitvi take prednosti. (
23
)
54.
Naj opozorim, da ni dokazov, da bi italijanska država izvedla kakršno koli ekonomsko oceno donosnosti navedene naložbe, preden je 28. decembra 2015 sprejela zakon o stabilnosti za leto 2016. Drži sicer, da se tehnično poročilo, ki je priloženo navedenemu zakonu, sklicuje na „ekonomsko in finančno analizo“, ki jo je izvedla uprava družbe FSE. (
24
) Vendar pa nič ne kaže na to, da je bil namen te analize ugotoviti donosnost navedene naložbe. Kot je na obravnavi navedla Komisija, italijanska vlada ni imela jasne predstave o finančnem položaju družbe FSE, ko je sprejela odločitev, da izvede navedeno naložbo, glede na to, da člen 1(867) zakona o stabilnosti za leto 2016 zahteva, da tudi izredni upravitelj pripravi podrobno poročilo o finančnem položaju družbe FSE. Iz tega sledi, da italijanska država ni imela potrebnih informacij, da bi lahko ugotovila, ali bo naložba donosna. Zato se mi zdi, da italijanska država pri sprejetju odločitve, da dodeli sredstva v višini 70 milijonov EUR, ni delovala kot delničar, tako da se merilo zasebnega vlagatelja ne uporablja.
55.
Če bi predložitveno sodišče, zlasti na podlagi dodatnih informacij, vseeno menilo, da se merilo zasebnega vlagatelja uporablja, po mojem mnenju to merilo ne bi bilo izpolnjeno. Malo verjetno je, da bi zasebni vlagatelj dodelil sredstva v višini 70 milijonov EUR družbi v tako slabem finančnem položaju, kot je položaj družbe FSE, ki je imela konec leta 2015 približno 200 milijonov EUR negativnega lastniškega kapitala. (
25
)
56.
Menim, da je bil s členom 1(867) zakona o stabilnosti za leto 2016 s tem, da je bila z njim družbi FSE odobrena dodelitev sredstev v višini 70 milijonov EUR, tej družbi podeljena prednost. Navedena prednost je nedvomno selektivna, saj so sredstva dodeljena konkretnemu podjetju, to je družbi FSE.
4. Izkrivljanje konkurence ali nevarnost izkrivljanja konkurence
57.
V zvezi s četrtim pogojem za opredelitev kot državna pomoč napotujem na sodno prakso, navedeno v točki 45, in na sodno prakso, v skladu s katero se šteje, da če pomoč države članice okrepi položaj enega podjetja v razmerju do drugih konkurenčnih podjetij v trgovini znotraj Unije, pomoč vpliva na ta podjetja. (
26
)
58.
Družba FSI in italijanska vlada zatrjujeta, da se sredstva v višini 70 milijonov EUR lahko uporabijo samo za financiranje železniške infrastrukture, ki jo upravlja družba FSE, in da zato ne izkrivljajo konkurence. Njuno razlogovanje je mogoče povzeti tako. Prvič, upravljanje zadevne infrastrukture je po italijanski zakonodaji predmet pravnega monopola, kar pomeni, da ni konkurence ne na trgu za upravljanje te infrastrukture ne za ta trg. Izkrivljanje konkurence je torej izključeno. Drugič, navzkrižno subvencioniranje gospodarskih dejavnosti, kakršna je zagotavljanje storitev potniškega prevoza na zadevni infrastrukturi, preprečuje zlasti dejstvo, da družba FSE vodi ločene računovodske evidence za upravljanje železniške infrastrukture na eni strani in zagotavljanje teh storitev na drugi strani. Poljska vlada se strinja, da dodelitev sredstev v višini 70 milijonov EUR ne izkrivlja konkurence.
59.
Družba Arriva Italia skupaj s Komisijo zavzema nasprotno stališče in trdi, da navedena dodelitev sredstev izkrivlja konkurenco. Komisija trdi, da je treba dodeljena sredstva v višini 70 milijonov EUR uporabiti za zagotavljanje neprekinjenega poslovanja družbe FSE. Vseeno poudarja, da tudi če bi se štelo, da se navedena sredstva lahko uporabijo izključno za financiranje železniške infrastrukture, bi ta kljub temu lahko izkrivljala konkurenco. Razlog za to je po njenem mnenju to, da kljub neobstoju konkurence na trgu za upravljanje navedene infrastrukture in trgu za zagotavljanje storitev potniškega prevoza, obstaja konkurenca za te trge. Iz tega izhaja, da je dodelitev sredstev v višini 70 milijonov EUR morda izkrivila konkurenco, saj je družbi FSE omogočila obstanek na trgu, s tem pa preprečila, da bi bili zgoraj navedeni dejavnosti zaupani drugim deležnikom.
60.
Iz razlogov, navedenih v nadaljevanju, menim, da dodelitev sredstev v višini 70 milijonov EUR lahko izkrivlja konkurenco.
61.
Prvič, ne strinjam se s stališčem družbe FSI in italijanske vlade, ki trdita, da se navedena sredstva lahko uporabljajo izključno za financiranje železniške infrastrukture.
62.
Naj spomnim, da člen 1(867) zakona o stabilnosti za leto 2016 v svoji izvirni različici določa, da je treba sredstva v višini 70 milijonov EUR uporabiti za zagotavljanje neprekinjenega poslovanja družbe FSE. Vendar ista določba po spremembi s členom 47(7) uredbe-zakona št. 50/2017 določa, da je navedena sredstva mogoče uporabiti izključno za kritje obveznosti in finančnih potreb železniške infrastrukture. Kot sem pojasnil v točkah 42 in 43, se mi zdi, da je treba navedena sredstva šteti za dodeljena v trenutku, ko je začela veljati uredba-zakon št. 9/2016, ki izvaja člen 1(867) zakona o stabilnosti za leto 2016. Iz tega izhaja, kar mora preveriti predložitveno sodišče, da so bila sredstva v višini 70 milijonov EUR dodeljena za namen, naveden v tem zakonu in odloku, to je za zagotovitev neprekinjenega poslovanja družbe FSE.
63.
Kar zadeva učinek na konkurenco, naj opozorim, da sta po besedah predložitvenega sodišča upravljanje železniške infrastrukture in zagotavljanje storitev potniškega prevoza s strani družbe FSE predmet pravnega monopola (oziroma, kot navaja Komisija, ju je treba obravnavati kot sistem izključnih pravic, ki jih podeljuje dežela Apulija).
64.
Družba FSE namreč na podlagi pogodbe o koncesiji, ki ji jo je podelila neposredno dežela Apulija, upravlja osem železniških prog (
27
), ki so v lasti zadnjenavedene. Poleg tega družba FSE zagotavlja, prav tako na podlagi pogodbe o koncesiji, ki ji jo je podelila neposredno dežela Apulija, prvič, storitve železniškega potniškega prevoza na navedenih osmih progah in, drugič, storitve cestnega potniškega prevoza na istem območju. Družba FSE je edini upravljavec navedenih osmih železniških prog in edini ponudnik storitev potniškega prevoza na tej infrastrukturi. Kot je navedeno v odločbi AGCM, drugi štirje ponudniki storitev regionalnega železniškega potniškega prevoza v Apuliji, in sicer Trenitalia, Ferrovie del Gargano SpA, Ferrovie Apulo-Lucane Srl in Ferrotramviaria, opravljajo dejavnost na drugih železniških omrežjih. (
28
)
65.
Tako se zdi, da dodelitev sredstev v višini 70 milijonov EUR ne izkrivlja konkurence, glede na to, da trgi, na katerih deluje prejemnica, to je družba FSE, niso odprti za konkurenco.
66.
Vendar pa menim, da ni mogoče zgolj iz obstoja pravnega monopola sklepati, da je izkrivljanje konkurence izključeno. To je mogoče samo, če obstaja dokaz, prvič, da so dejavnosti družbe FSE predmet pravnega monopola in da zato ni učinkovite konkurence na trgih, na katerih posluje družba FSE, pa tudi, drugič, da na teh trgih ni potencialne konkurence.
67.
Naj v zvezi s tem pripomnim, da je Splošno sodišče na primer v sodbi ASM Brescia (
29
) zavrnilo trditev, da pomoč, dodeljena družbam, ki zagotavljajo javne storitve v sektorjih vode, plina in električne energije, ne morejo izkrivljati konkurence, ker te družbe ne delujejo na konkurenčnih trgih. Eden od razlogov za zavrnitev navedene trditve je bil, da so družbe, ki so zagotavljale navedene storitve, tekmovale za podelitev koncesij za zagotavljanje lokalnih javnih storitev v različnih občinah, tako da so bili trgi navedenih koncesij odprti za konkurenco. (
30
)
68.
Opozoriti moram še, da je ta pristop skladen z opombo 324 obvestila o pojmu državne pomoči, (
31
) v kateri je navedeno, da „[č]e je […] upravljanje infrastrukture predmet pravnega monopola in če je konkurenca za trg upravljanja zadevne infrastrukture izključena, prednost, ki jo infrastrukturnemu operaterju dodeli država, ne more izkrivljati konkurence“. Navedena opomba se sklicuje na točko 188 obvestila, ki določa, da če je storitev predmet pravnega monopola, je izkrivljanje konkurence izključeno, zlasti če „pravni monopolist ne izključuje le konkurence na trgu, ampak tudi konkurenco za trg, ker izključuje kakršno koli možno konkurenco, da bi postal izključni ponudnik zadevne storitve“.
69.
Zdi se mi, da v obravnavani zadevi obstaja potencialna konkurenca na trgih upravljanja železniške infrastrukture, ki je zaupana družbi FSE, in opravljanja storitev potniškega prevoza na tej infrastrukturi.
70.
Naj v zvezi s tem dodam, da je družba Arriva Italia na obravnavi pojasnila, da se, potem ko koncesije za zagotavljanje storitev lokalnega potniškega prevoza potečejo, lahko organizirajo javni razpisi za njihovo obnovo. (
32
) Če razpisi niso organizirani in koncesije podelijo neposredno javni organi, kot se je zgodilo v primeru osmih železniških prog, ki jih upravlja družba FSE, podjetja tekmujejo za podelitev koncesij. Menim, da je treba upravljavce, ki opravljajo dejavnost v drugih delih Apulije (to so Trenitalia, Ferrovie del Gargano, Ferrovie Apulo-Lucane in Ferrotramviaria), obravnavati kot potencialne konkurente družbe FSE. Kot potencialne konkurente je mogoče obravnavati tudi upravljavce, ki so izrazili interes za nakup družbe FSE (zlasti tožeče stranke v postopku v glavni stvari). (
33
)
71.
Iz tega izhaja, da dodelitev sredstev v višini 70 milijonov EUR družbi FSE lahko izkrivlja konkurenco, saj krepi položaj te družbe glede na potencialne konkurente. Kot je trdila Komisija, so navedena sredstva s tem, da so omogočila obstanek družbe FSE na trgu, preprečila, da bi bila upravljanje zadevne železniške infrastrukture in opravljanje storitev potniškega prevoza na tej infrastrukturi zaupana drugim družbam, kot je Arriva Italia.
72.
Drugič, tudi če bi se štelo, da se sredstva v višini 70 milijonov EUR lahko uporabijo izključno za financiranje infrastrukture, to po mojem mnenju ne bi privedlo do ugotovitve, da je izkrivljanje konkurence izključeno.
73.
Ne družba FSI ne italijanska vlada v pisnih stališčih nista trdili, da se sredstva v višini 70 milijonov EUR lahko uporabijo izključno za gradnjo infrastrukture. Trdita samo, da se morajo uporabiti za infrastrukturo. Vendar je v skladu s točko 211 obvestila o pojmu državne pomoči mogoče „izkrivljanje konkurence običajno izključiti [kadar je pomoč dodeljena] za gradnjo infrastrukture“. (
34
) Če pa je pomoč, nasprotno, dodeljena za upravljanje infrastrukture in je upravljanje te infrastrukture, tako kot v obravnavani zadevi, predmet pravnega monopola, je izkrivljanje konkurence v skladu s točko 188 istega obvestila izključeno le, če je izključena konkurenca za trg. Torej, tudi če bi se štelo, da se sredstva v višini 70 milijonov EUR lahko uporabijo izključno za financiranje upravljanja železniške infrastrukture, to ne bi spremenilo moje ugotovitve iz točke 71.
74.
Vendar moram zaradi izčrpnosti pojasniti, da čeprav družba FSI v pisnih stališčih ni navedla, da so bila sredstva v višini 70 milijonov EUR dodeljena za gradnjo infrastrukture, je na obravnavi trdila, da je treba navedena sredstva „večinoma in morda v celoti“ uporabiti za namene gradnje. Družba FSI je zatrjevala, da je treba na območju v bližini Barija zamenjati železniške pragove, na drugih območjih pa izvesti elektrifikacijska dela, in da je treba takšno izboljšanje obstoječe infrastrukture obravnavati kot „gradnjo“ infrastrukture.
75.
Tudi če bi se štelo, da je treba dejavnosti iz predhodne točke obravnavati kot „gradnjo“ infrastrukture za namene točke 211 obvestila o pojmu državne pomoči, iz tega ne bi nujno izhajalo, da dodelitev sredstev v višini 70 milijonov EUR ne more izkrivljati konkurence.
76.
V točki 219 obvestila o pojmu državne pomoči je namreč navedeno, da „gradnja [železniške] infrastrukture, ki je dana na razpolago morebitnim uporabnikom pod enakimi in nediskriminatornimi pogoji […], običajno ne […] izkrivlja konkurence“. Poleg tega je v točki 212 istega obvestila zahtevano, da morajo države članice „zagotoviti, da se financiranje, zagotovljeno za gradnjo infrastruktur […], ne more uporabiti za navzkrižno subvencioniranje […] drugih gospodarskih dejavnosti, vključno z upravljanjem infrastrukture“. V tej točki je navedeno tudi, da je mogoče navzkrižno subvencioniranje izključiti z zagotovitvijo vodenja ločenih računov ter ustreznim dodeljevanjem stroškov in prihodkov.
77.
Naj poudarim, da je v obravnavani zadevi jasno, da zadevna železniška infrastruktura potencialnim uporabnikom ni dana na razpolago pod enakimi in nediskriminatornimi pogoji, glede na to, da je družba FSE edini ponudnik storitev potniškega prevoza na osmih železniških progah, ki jih upravlja. Opozarjam tudi, da je navzkrižno subvencioniranje mogoče izključiti le, če družba FSE vodi ločene računovodske evidence za gradnjo infrastrukture na eni strani ter upravljanje infrastrukture in zagotavljanje prevoznih storitev na drugi strani, kar mora preveriti predložitveno sodišče.
78.
Menim, da ni mogoče izključiti, da dodelitev sredstev v višini 70 milijonov EUR lahko povzroči izkrivljanje konkurence.
B.
Prenos deleža MIT v družbi FSE na družbo FSI
79.
Kot je navedeno zgoraj, je bil prenos stoodstotnega deleža, ki ga je imelo MIT v kapitalu družbe FSE, na družbo FSI, ki je v celoti v lasti MEF, določen z odlokom št. 264/2016 in izveden s pogodbo o prenosu. Navedeni prenos je bil izveden brez javnega razpisa in brez nadomestila. Vendar pa je bil pogojen z zavezo družbe FSI, da odpravi kapitalsko neravnovesje v družbi FSE.
80.
V nadaljevanju bom preučil, ali prenos lastniškega deleža v družbi FSE izpolnjuje vse pogoje, navedene v točki 29, kot sem to storil za dodelitev sredstev v višini 70 milijonov EUR.
1. Državna intervencija ali intervencija iz državnih sredstev
81.
Napotujem na sodno prakso, navedeno v točkah 31, 32 in 34.
82.
Prvič, kar zadeva pogoj v zvezi z uporabo državnih sredstev, družba FSE razpolaga z javnimi sredstvi (
35
), ministrstvo, to je MIT, pa je edini delničar te družbe. Zato je treba prenos kapitalskega deleža MIT v družbi FSE obravnavati kot prenos državnih sredstev. (
36
)
83.
Drugič, kar zadeva pogoj, da je ukrep pripisljiv državi, so javni organi sodelovali pri sprejetju ukrepa, ki omogoča prenos kapitalskega deleža v družbi FSE, glede na to, da je bil prenos določen z odlokom št. 264/2016 in izveden z notarsko listino, ki jo je podpisalo MIT.
84.
Poudariti moram, da se ne pridružujem dvomom predložitvenega sodišča, ki meni, da bi bilo treba opredelitev kot državno pomoč izključiti, ker se prenos kapitalskega deleža v družbi FSE izvaja med dvema subjektoma, ki sta v popolni lasti države in nimata neodvisnih proračunov, vendar katerih načrtovani odhodki se plačujejo v državni proračun. Predložitveno sodišče poudarja, da je navedeni prenos skladen z načelom nevtralnosti Unije v zvezi z lastninsko pravno ureditvijo, kot je določeno v členu 345 PDEU.
85.
Medtem ko se družba FSI in italijanska vlada s to trditvijo strinjata, ji družba Arriva Italia in Komisija nasprotujeta. Komisija trdi, da če bi bila ta trditev sprejeta, bi bila ogrožena učinkovitost pravil o državni pomoči, poleg tega pa to ne bi bilo skladno s členom 345 PDEU, saj bi privedlo do neenakega obravnavanja javnih in zasebnih prejemnikov pomoči.
86.
Naj opomnim, da prenos kapitalskega deleža v družbi FSE v nasprotju s trditvami družbe FSE in italijanske vlade ni zgolj prestrukturiranje znotraj javnega sektorja. Prenos kapitalskega deleža namreč spremlja obveznost družbe FSI, da ponovno vzpostavi finančno sposobnost družbe FSE.
87.
Poleg tega moram poudariti, da člen 345 PDEU nikakor ne izključuje uporabe pravil o državni pomoči za javna podjetja, kot je družba FSI. Člen 345 PDEU, ki določa, da PEU in PDEU „v ničemer ne posegata v lastninskopravno ureditev v državah članicah“, namreč državam članicam omogoča, da ohranijo ali vzpostavijo javno lastništvo nekaterih podjetij. Sistemov javne lastnine ne izvzema iz pravil o državni pomoči, saj se v skladu s členom 106(1) PDEU za javna podjetja uporabljajo pravila o konkurenci, vključno s členom 107(1) PDEU. V nasprotnem primeru se javni in zasebni lastniki podjetja ne bi obravnavali enako. (
37
) Če bi bilo sprejeto, da družba FSI ne more biti prejemnica državne pomoči, ker je v popolni lasti državnega organa, bi države članice lahko zaobšle pravila o državni pomoči tako, da bi izvajanje gospodarskih dejavnosti zaupale državnim organom, in ne podjetjem s pravno osebnostjo.
88.
Menim, da prenos lastniškega deleža v družbi FSE na družbo FSI izpolnjuje prvi pogoj iz točke 29 zgoraj.
2. Vpliv na trgovino med državami članicami
89.
Napotujem na sodno prakso, navedeno v točkah 45 in 46.
90.
Menim, da prenos lastniškega deleža MIT v družbi FSE na družbo FSI vpliva na trgovino med državami članicami glede na to, da je, kot navaja Komisija, družba FSI aktivna v drugih državah članicah in je navedeni prenos zmanjšal možnost družbe Arriva Italia, hčerinske družbe nemške skupine Deutsche Bahn, da posluje na trgih, zaupanih družbi FSE.
3. Selektivna prednost, podeljena prejemniku
91.
Ugotoviti je treba, ali je bila s prenosom lastniškega deleža MIT v družbi FSE na družbo FSI prejemniku tega ukrepa pomoči podeljena prednost. V ta namen bom preučil, prvič, ali je bila s prenosom lastniškega deleža podeljena prednost kupcu, to je družbi FSI, glede na to, da je kupila družbo v finančnih težavah in se zavezala k ponovni vzpostavitvi njene finančne sposobnosti. To bi se zgodilo, če bi v zvezi z družbo FSE obstajali obeti donosnosti. Nato bom preučil, drugič, ali je bila s prenosom lastniškega deleža podeljena prednost družbi FSE glede na to, da se je družba FSI zavezala k njeni sanaciji.
a) Ali je bila družbi FSI podeljena prednost?
92.
Napotujem na sodno prakso, navedeno v točkah 49, 50 in 53.
93.
Na podlagi omejenih informacij, ki so jih predložili predložitveno sodišče in stranke v postopku v glavni stvari, se mi zdi, da se merilo zasebnega vlagatelja tukaj ne uporablja. Razlog za to je, da nič ne kaže na to, da je bila izvedena kakršna koli strokovna preiskava v zvezi z vrednotenjem družbe FSE in donosnostjo prenosa, preden se je italijanska država 4. avgusta 2016 odločila prenesti delež MIT v družbi FSE na družbo FSI.
94.
V zvezi s tem se družba FSI sklicuje, prvič, na poročilo izrednega upravitelja, v katerem je bilo ugotovljeno, da bi družba FSE, če ne bi bila prenesena na družbo FSI, po vsej verjetnosti šla v stečaj; drugič, na „tržno raziskavo“, ki jo je izvedla sama in ki je pokazala, da sta bili za nakup družbe FSE zainteresirani samo dve podjetji (ki pa nista pripravili zavezujočih ponudb); in tretjič, na odobritev, s strani Tribunale di Bari (sodišče v Bariju), dogovora z upniki leta 2018, ki po mnenju družbe FSI dokazuje, da je bil prenos družbe FSE na družbo FSI prava odločitev. Dalje se italijanska vlada sklicuje na poročilo o potrebni skrbnosti, ki je bilo pripravljeno na zahtevo izrednega upravitelja.
95.
Po mnenju družbe Arriva Italia in Komisije niso bile izvedene nobene predhodne ekonomske ocene donosnosti.
96.
Ugotavljam, da se zdi, da ocena prihodnje donosnosti družbe FSE ni bila izvedena ne v poročilu o potrebni skrbnosti, ki ga je na zahtevo izrednega upravitelja pripravila neodvisna revizijska družba, ne v poročilu izrednega upravitelja, v katerem je ta na podlagi poročila o potrebni skrbnosti predlagal prenos družbe FSE na družbo FSI. Ugotavljam tudi, da Sodišču niso bili predloženi nobeni dokazi o tem, da je bila donosnost prenosa ocenjena v drugih ekonomskih študijah. Glede tega moram poudariti, da AGCM v svojem obvestilu navaja, da „ni bila izvedena nobena predhodna ocena, da bi preverili skladnost s tako imenovanim merilom zasebnega vlagatelja v tržnem gospodarstvu“, in da „ni bilo vnaprej ugotovljeno nobeno veljavno sklicevanje na tržno vrednost družbe FSE, ki bi lahko upravičilo gospodarske pogoje, določene v [odloku št. 264/2016]“.
97.
Kar zadeva „tržno raziskavo“, ki jo je opravila družba FSI in iz katere je po njenem mnenju razvidno, da za nakup družbe FSE ni bila zainteresirana nobena tretja oseba, glede na to, da sta bili prejeti samo dve prijavi interesa (od katerih so eno podale tri tožeče stranke v postopku v glavni stvari) in da nobeni ni sledila zavezujoča ponudba, moram opozoriti, da te raziskave ni mogoče obravnavati kot oceno donosnosti naložbe. Opozoriti moram tudi, da je družba Arriva Italia na obravnavi pojasnila, da zavezujoče ponudbe ni pripravila zato, ker ni sodelovala v postopku skrbnega pregleda in zato ni razpolagala s finančnimi podatki, na podlagi katerih bi se lahko odločila pripraviti ponudbo.
98.
Poleg tega, kar zadeva cilj, ki ga je želela doseči italijanska vlada in ga je mogoče upoštevati pri ugotavljanju, ali se uporablja merilo zasebnega vlagatelja, (
38
) naj navedem, da italijanska vlada trdi, da si je prizadevala izogniti se odpuščanju in prekinitvi prevoznih storitev. Namen „zagotoviti neprekinjenost prevoznih storitev in ohraniti stopnjo zaposlenosti“ je naveden tudi v odločbi AGCM. (
39
) To niso cilji, ki bi jih upošteval zasebni vlagatelj. Vendar se zdi, kot navaja Komisija, da je bil drugi cilj italijanske vlade povečati vrednost njenega kapitalskega deleža v družbi FSE. Predložitveno sodišče bo moralo uravnotežiti te cilje.
99.
Tako menim, da italijanska vlada s tem, da ni izvedla ekonomskih ocen donosnosti, preden je sprejela odločitev o prenosu, ni delovala kot delničarka, zaradi česar se merilo zasebnega vlagatelja ne uporablja.
100.
Vseeno bom za primer, da bi predložitveno sodišče, zlasti na podlagi dodatnih informacij, menilo, da se merilo zasebnega vlagatelja uporablja, navedel naslednje opombe v zvezi z uporabo tega merila.
101.
V skladu s sodno prakso se zasebni vlagatelj, s čigar ravnanjem je treba primerjati ravnanje javnega vlagatelja, ne obnaša nujno kot običajni vlagatelj, ki vlaga kapital, da bi si v dokaj kratkem času zagotovil donos. To ravnanje mora biti vsaj enako ravnanju zasebnega holdinga ali skupine zasebnih podjetij, ki vodi strukturno politiko – globalno ali sektorsko – ter ga morajo usmerjati obeti dolgoročnejše donosnosti. (
40
)
102.
Drži, da iz ustaljene sodne prakse, kot trdi družba FSI, izhaja, da lahko matična družba krije izgube ene od svojih hčerinskih družb. Vendar kadar kapitalski vložki javnega vlagatelja ne upoštevajo obetov donosnosti, niti dolgoročne, je treba take vložke obravnavati kot pomoč v smislu člena 107 PDEU. (
41
)
103.
Naj v zvezi s tem spomnim, da je bila družbi FSI naložena obveznost ponovne vzpostavitve vzdržnega finančnega položaja družbe FSE, ki je imela konec leta 2015 približno 200 milijonov EUR negativnega lastniškega kapitala. Predložitveno sodišče bo torej moralo preučiti, ali so v zvezi z družbo FSE obstajali kakršni koli obeti donosnosti, tudi dolgoročni.
104.
Prav tako moram opozoriti, da v skladu s sodno prakso elementov, nastalih po sprejetju zadevnega ukrepa, ni mogoče upoštevati za presojo merila dobro poučenega zasebnega vlagatelja. (
42
) Tako ni pomembno, da se je do konca leta 2016 negativni lastniški kapital zmanjšal in znašal samo približno 140 milijonov EUR; da je bil postopek dogovarjanja z upniki končan leta 2018 in da so bili po koncu postopka nezavarovani dolgovi odpisani; (
43
) ali da je bila zaveza glede odprave kapitalskega neravnovesja družbe FSE (po navedbah družbe FSI) oktobra 2018 izpolnjena.
105.
Zato se mi zdi, da zasebni vlagatelj ne bi sprejel zadevnega ukrepa in da je bila posledično družbi FSI podeljena prednost. Navedena prednost je selektivna, saj je MIT preneslo svoj lastniški delež na konkretno podjetje, to je družbo FSI. Vendar ponovno opozarjam, da mora to presojo opraviti predložitveno sodišče in da je to sodišče v zvezi s tem posredovalo omejene informacije.
106.
Zdaj bom preučil, ali je bila prednost podeljena družbi FSE, glede na to, da se je družba FSI zavezala odpraviti njeno kapitalsko neravnovesje.
b) Ali je bila družbi FSE podeljena prednost?
107.
V skladu s sodno prakso člen 107 PDEU prepoveduje pomoči, ki jih dodeli država članica, ali kakršno koli vrsto pomoči iz državnih sredstev, ne glede na to, ali so prednosti v zvezi s pomočmi dodeljene neposredno ali posredno. (
44
) Zato lahko prednost, ki je neposredno dodeljena nekaterim fizičnim ali pravnim osebam, pomeni posredno prednost in zato državno pomoč za druge fizične ali pravne osebe, ki so podjetja. (
45
)
108.
V zvezi s tem je bilo družbama Arriva Italia in FSI poslano vprašanje, na katero sta morali odgovoriti na obravnavi in s katerim je Sodišče spraševalo: če bi se prenos lastniškega deleža MIT na družbo FSI obravnaval kot podelitev prednosti, ali bi bila ta prednost podeljena družbi FSI, družbi FSE ali obema?
109.
Družba Arriva Italia je odgovorila, da je glede na neobstoj ekonomske ocene težko opredeliti, katera družba je imela korist od prenosa lastniškega deleža. Družba FSI je zatrjevala, da ne družbi FSI ne družbi FSE ni bila podeljena nobena prednost. Komisija je trdila, da ni mogoče izključiti, da je bila podeljena prednost družbi FSE, saj se je družba FSI zavezala k odpravi njenega kapitalskega neravnovesja.
110.
Menim, da je obveznost odprave kapitalskega neravnovesja družbe FSE, ki je bila naložena družbi FSI, mogoče obravnavati kot prednost za prvonavedeno.
111.
Naj spomnim, da je v skladu s členom 1(1)(c) odloka št. 264/2016 odprava kapitalskega neravnovesja družbe FSE eno od meril, na podlagi katerih je bila družba FSI izbrana za kupca te družbe; in da je v skladu s členom 2(4) istega odloka izvedba prenosa lastniškega deleža pogojena z izjavo družbe FSI, da bo odpravila kapitalsko neravnovesje družbe FSE.
112.
Opozoriti moram tudi, da je tako v pogodbi o prenosu kot v obvestilu ministrstva navedeno, da je družba FSI dala izjavo, navedeno v prejšnji točki. Zdi se torej, da je družba FSE pridobila pravico do tega, da družba FSI odpravi njeno kapitalsko neravnovesje v skladu s sodno prakso, navedeno v točki 37, kar mora preveriti predložitveno sodišče. Iz tega izhaja, da v nasprotju s trditvami družbe FSI ni pomembno, da je bila obveznost družbe FSI, da uredi navedeni položaj, izpolnjena šele oktobra 2018, to je po tem, ko je bila sprejeta odločitev za prenos lastniškega deleža MIT na družbo FSI.
113.
Da bi ugotovili, ali je bila družbi FSE podeljena prednost, je seveda treba upoštevati pogoje iz izjave, s katero se je družba FSI zavezala odpraviti kapitalsko neravnovesje družbe FSE. To bo moralo presoditi predložitveno sodišče, saj navedena izjava ni bila predložena Sodišču.
114.
Vendar pa se mi zdi, da je bila družbi FSE podeljena prednost, saj se je družba FSI zavezala odpraviti njeno kapitalsko neravnovesje. Navedena prednost se razlikuje od tiste, ki jo je pridobila družba FSI, to je nakup družbe z obeti donosnosti. Navedena prednost izhaja iz prenosa lastniškega deleža glede na to, da je, kot je navedeno v točki 111, zaveza družbe FSI, da odpravi kapitalsko neravnovesje, pogoj za izvedbo tega prenosa.
115.
Iz tega sledi, da je bila s prenosom lastniškega deleža MIT v družbi FSE na družbo FSI morda podeljena ena prednost družbi FSI in druga družbi FSE; ali pa da je bila prednost morda podeljena družbi FSE, ne pa tudi družbi FSI (če prenos ni bil donosen). Ali so bile takšne prednosti dejansko podeljene, bo moralo presoditi predložitveno sodišče ob upoštevanju izjave, navedene v točki 111, in dodatnih informacij.
4. Izkrivljanje konkurence ali nevarnost izkrivljanja konkurence
116.
Napotujem na sodno prakso, navedeno v točkah 45 in 57.
117.
Družba Arriva Italia in Komisija trdita, da bi prenos lastniškega deleža lahko izkrivljal konkurenco. Komisija zlasti trdi, da je bila družba FSE eden od maloštevilnih upravljavcev, ki so opravljali prevozne storitve v Apuliji in niso pripadali skupini FSI; da je bila družba FSI že glavni akter na trgu; in da so se za nakup družbe FSE zanimali drugi upravljavci. Družba FSI ter italijanska in poljska vlada menijo nasprotno.
118.
Menim, da prenos lastniškega deleža MIT v družbi FSE na družbo FSI lahko izkrivlja konkurenco v smislu člena 107(1) TFEU iz razloga, ki sem ga navedel v točki 71. Prenos družbe FSE na družbo FSI je potencialnim konkurentom teh dveh družb v Apuliji, kot je družba Arriva Italia, preprečil, da bi jim bila zaupana upravljanje zadevne železniške infrastrukture in zagotavljanje storitev potniškega prevoza na tej infrastrukturi.
119.
Navedene ugotovitve ne more omajati dejstvo, da je AGCM v odločbi, navedeni v točki 18, odobril prenos lastniškega deleža in menil, da ne omejuje konkurence.
120.
Pojem izkrivljanja konkurence je namreč v okviru člena 107(1) PDEU opredeljen izredno široko. (
46
) Kot sem navedel v točki 57, za to, da se prednost, ki jo je dodelila država, šteje za izkrivljanje konkurence, zadostuje, da krepi položaj prejemnika na trgu, na katerem obstaja (učinkovita ali potencialna) konkurenca. (
47
) V skladu s sodno prakso Komisiji za opredelitev državne intervencije kot državne pomoči ni treba izvesti ekonomske analize resničnega stanja zadevnih trgov, tržnega deleža podjetij, ki so upravičena do pomoči, položaja konkurenčnih podjetij in trgovinskih tokov med državami članicami. (
48
) Z drugimi besedami, pojem izkrivljanja konkurence je v okviru člena 107(1) PDEU opredeljen širše kot v okviru člena 101 PDEU ali nadzora koncentracij.
121.
Poleg tega AGCM v obvestilu iz točke 16, s katerim je italijansko vlado obvestil, da prenos lastniškega deleža v FSE lahko pomeni državno pomoč, meni, da ta prenos izkrivlja konkurenco. AGCM navaja, da obstajajo drugi scenariji. Upravljanje železniške infrastrukture bi na primer lahko ločili od drugih dejavnosti in ga zaupali družbi Rete Ferroviaria SpA; ali pa bi za zagotavljanje storitev potniškega prevoza lahko razpisali javni razpis, da bi omogočili izbiro upravljavca, ki bi lahko dosegel dolgoročne cilje (kot sta učinkovitost in kakovost prevoznih storitev ter zmanjšanje stroškov in s tem pristojbin, ki jih plačujejo uporabniki).
122.
Na podlagi navedenega menim, da prenos lastniškega deleža lahko izkrivlja konkurenco.
IV. Predlog
123.
Glede na navedeno Sodišču predlagam, naj na prvo vprašanje za predhodno odločanje, ki ga je predložil Consiglio di Stato (državni svet, Italija), odgovori:
(1)
Sredstva, ki so zakonsko dodeljena upravljavcu lokalne železniške infrastrukture in ponudniku storitev lokalnega potniškega prevoza v državni lasti ter morajo biti izplačana iz državnega proračuna in so bila odobrena s finančnim zakonom, pomenijo prenos državnih sredstev in so pripisljiva državi;
za takšna sredstva je treba šteti, da so dodeljena, če je bila prejemniku v skladu z nacionalnim pravom podeljena brezpogojna pravica do njihove pridobitve oziroma mu je bila ta pravica podeljena pod določenimi pogoji in so ti izpolnjeni, kar mora preveriti predložitveno sodišče;
takšna sredstva, ki zmanjšajo možnost vstopa na trg konkurentu, ki deluje v drugih državah članicah, vplivajo na trgovino med državami članicami;
za takšno dodelitev sredstev je treba šteti, da jo je sprejela država kot javni organ, če ne temeljijo na predhodnih ekonomskih ocenah, kar mora preveriti predložitveno sodišče; in
za takšna sredstva je treba šteti, da lahko izkrivljajo konkurenco, če se, prvič, lahko uporabljajo za zagotavljanje neprekinjenega poslovanja prejemnika in če so, drugič, dejavnosti prejemnika predmet pravnega monopola, ki izključuje konkurenco na trgu, ne pa tudi za trg, tako da sredstva prejemniku omogočajo, da ostane na trgu, s tem pa preprečijo, da bi bila upravljanje lokalne železniške infrastrukture in zagotavljanje storitev lokalnega potniškega prevoza zaupana drugim podjetjem, kar mora preveriti predložitveno sodišče.
(2)
Prenos lastniškega deleža države v kapitalu upravljavca lokalne železniške infrastrukture in ponudnika storitev lokalnega potniškega prevoza, ki razpolaga z javnimi sredstvi in je država njegova edina delničarka, na upravljavca nacionalnega železniškega omrežja v državni lasti je treba obravnavati kot prenos državnih sredstev;
takšen prenos, ki je bil določen z odlokom ministrstva, je pripisljiv državi;
takšen prenos, ki se izvede v korist podjetja, dejavnega v drugih državah članicah, in zmanjša možnost vstopa na trg konkurentu, dejavnemu v drugih državah članicah, vpliva na trgovino med državami članicami;
za takšen prenos je treba šteti, da ga je država sprejela kot javni organ, če ne temelji na predhodnih ekonomskih ocenah, kar mora preveriti predložitveno sodišče;
takšen prenos, na podlagi katerega je lokalni gospodarski subjekt v finančnih težavah brez nadomestila kupljen s strani nacionalnega gospodarskega subjekta, pod pogojem, da se zadnjenavedeni obveže ponovno vzpostaviti finančno sposobnost prvonavedenega, je mogoče obravnavati kot podelitev prednosti nacionalnemu gospodarskemu subjektu, če v zvezi z lokalnim gospodarskim subjektom obstajajo obeti donosnosti, in/ali lokalnemu gospodarskemu subjektu, če je pridobil pravico do ponovne vzpostavitve svoje finančne sposobnosti, kar mora preveriti predložitveno sodišče; in
takšen prenos, ki lokalnemu gospodarskemu subjektu omogoča, da ostane na trgu, s tem pa prepreči, da bi bila lokalna železniška infrastruktura in zagotavljanje storitev lokalnega potniškega prevoza zaupana drugim podjetjem, lahko izkrivlja konkurenco.
(
1
)	Jezik izvirnika: angleščina.
(
2
)	Legge 28 dicembre 2015, n. 208 – Disposizioni per la formazione del bilancio annuale e pluriannuale dello Stato (legge di stabilità 2016) (zakon št. 208 z dne 28. decembra 2015 o določbah za oblikovanje letnega in večletnega državnega proračuna; v nadaljevanju: zakon o stabilnosti za leto 2016).
(
3
)	Decreto del Ministro delle Infrastrutture e dei Trasporti del 12 gennaio 2016, n. 9 (odlok ministra za infrastrukturo in promet št. 9 z dne 12. januarja 2016; v nadaljevanju: odlok št. 9/2016).
(
4
)	Decreto del Ministro delle Infrastrutture e dei Trasporti del 4 agosto 2016, n. 264 (odlok ministra za infrastrukturo in promet št. 264 z dne 4. avgusta 2016; v nadaljevanju: odlok št. 264/2016).
(
5
)	Legge 10 ottobre 1990, n. 287 – Norme per la tutela della concorrenza e del mercato (zakon št. 287 z dne 10. oktobra 1990 o določitvi pravil za varstvo konkurence in trga; v nadaljevanju: zakon št. 287/1990).
(
6
)	Decreto-legge 24 aprile 2017, n. 50 – Disposizioni urgenti in materia finanziaria, iniziative a favore degli enti territoriali, ulteriori interventi per le zone colpite da eventi sismici e misure per lo sviluppo (uredba-zakon št. 50 z dne 24. aprila 2017 o nujnih določbah na finančnem področju, pobudah za lokalne skupnosti, nadaljnjih ukrepih na potresno prizadetih območjih in razvojnih ukrepih; v nadaljevanju: uredba-zakon št. 50/2017). Navedena uredba-zakon je bila kasneje potrjena v zakon.
(
7
)	Segnalazione dell’AGCM del 12 ottobre 2016, n. AS1309 – Trasporto ferroviario regionale (obvestilo AGCM z dne 12. oktobra 2016, št. AS1309 – Regionalni železniški promet; v nadaljevanju: obvestilo AGCM).
(
8
)	Decisione dell’AGCM del 16 novembre 2016, C12067 – Ferrovie dello Stato Italiane/Ferrovie del Sud-Est e Servizi Automobilistici, provvedimento n. 26234 – Non avvio istruttoria (odločba AGCM z dne 16. novembra 2016, C12067 – Ferrovie dello Stato Italiane/Ferrovie del Sud-Est e Servizi Automobilistici, ukrep št. 26234 – Neuvedba preiskave; v nadaljevanju: odločba AGCM).
(
9
)	Sklicevanje v drugem vprašanju, ki ga je postavil Consiglio di Stato (državni svet), na člen 107(3) PDEU je očitno treba razumeti kot sklicevanje na člen 108(3) PDEU.
(
10
)	Opozarjam, da čeprav se s tožbo v postopku v glavni stvari predlaga razglasitev ničnosti odloka št. 264/2016, ki določa prenos družbe FSE, vendar se ne nanaša na dodelitev sredstev v višini 70 milijonov EUR, je iz predloženih vprašanj in obrazložitve predloga za sprejetje predhodne odločbe razvidno, da je Sodišče vprašano, ali pomenita državno pomoč tako zadnjenavedeni kot tudi prvonavedeni ukrep.
(
11
)	Sodbi z dne 23. januarja 2019, Fallimento Traghetti del Mediterraneo (C‑387/17, EU:C:2019:51, točka 36), ter z dne 15. maja 2019, Achema in drugi (C‑706/17, EU:C:2019:407, točka 46).
(
12
)	Sodbi z dne 13. septembra 2017, ENEA (C‑329/15, EU:C:2017:671, točka 20), ter z dne 15. maja 2019, Achema in drugi (C‑706/17, EU:C:2019:407, točka 47).
(
13
)	Sodbi z dne 14. januarja 2015, Eventech (C‑518/13, EU:C:2015:9, točka 33), in z dne 18. maja 2017, Fondul Proprietatea (C‑150/16, EU:C:2017:388, točka 15).
(
14
)	Sodbi z dne 13. septembra 2017, ENEA (C‑329/15, EU:C:2017:671, točka 21), in z dne 28. marca 2019, Nemčija/Komisija (C‑405/16 P, EU:C:2019:268, točka 49).
(
15
)	Sodbi z dne 15. februarja 2001, Avstrija/Komisija (C‑99/98, EU:C:2001:94, točki 38 in 39), ter z dne 21. marca 2013, Magdeburger Mühlenwerke (C‑129/12, EU:C:2013:200, točki 40 in 41); sklep z dne 5. oktobra 2016, Diputación Foral de Bizkaia/Komisija (C‑426/15 P, neobjavljen, EU:C:2016:757, točka 30), in sodba z dne 6. julija 2017, Nerea (C‑245/16, EU:C:2017:521, točki 32 in 33).
(
16
)	Res je, da je v sodbi France Télécom Sodišče razsodilo, da je treba pomoč šteti za dodeljeno takrat, ko jo upravičenec dejansko prejme (sodba z dne 8. decembra 2011, France Télécom/Komisija, C‑81/10 P, EU:C:2011:811, točka 82). Vendar se rešitev, sprejeta v sodbi France Télécom, uporablja le v primeru večletnih shem pomoči, saj te sheme vključujejo periodična nakazila ali dodelitve prednosti, tako da sta lahko datum sprejetja akta, ki je pravna podlaga za dodelitev pomoči, in datum, ko je podjetje dejansko deležno pomoči, precej narazen. Rešitev, sprejeta v sodbi France Télécom, se ne uporablja, če se pomoč ne dodeli v okviru večletne sheme, kot velja tukaj (glej sklep z dne 5. oktobra 2016, Diputación Foral de Bizkaia/Komisija, C‑426/15 P, neobjavljen, EU:C:2016:757, točka 29, in sodbo z dne 29. novembra 2018, ARFEA/Komisija, T‑720/16, neobjavljena, EU:T:2018:853, točke od 179 do 182).
(
17
)	Družba FSI in italijanska vlada sta na obravnavi navedli, ne da bi jima kdo ugovarjal, da dodelitev ni bila izplačana.
(
18
)	V podporo stališču družbe FSI je treba upoštevati tudi obvestilo ministrstva, v katerem je navedeno, da bodo sredstva v višini 70 milijonov EUR „izplačana, ko [družba FSE] premaga svoje težave“. Iz tega je mogoče sklepati, da je ponovna vzpostavitev finančne sposobnosti družbe FSE pogoj za dodelitev sredstev.
(
19
)	Sodbe z dne 10. januarja 2006, Cassa di Risparmio di Firenze in drugi (C‑222/04, EU:C:2006:8, točka 140); z dne 30. aprila 2009, Komisija/Italija in Wam (C‑494/06 P, EU:C:2009:272, točka 50); z dne 14. januarja 2015, Eventech (C‑518/13, EU:C:2015:9, točka 65); z dne 18. maja 2017, Fondul Proprietatea (C‑150/16, EU:C:2017:388, točki 29 in 30), ter z dne 15. maja 2019, Achema in drugi (C‑706/17, EU:C:2019:407, točka 124).
(
20
)	Sodbi z dne 14. januarja 2015, Eventech (C‑518/13, EU:C:2015:9, točka 67), in z dne 18. maja 2017, Fondul Proprietatea (C‑150/16, EU:C:2017:388, točka 32).
(
21
)	Sodba z dne 15. maja 2019, Achema in drugi (C‑706/17, EU:C:2019:407, točka 74).
(
22
)	Sodbi z dne 5. junija 2012, Komisija/EDF (C‑124/10 P, EU:C:2012:318, točke od 78 do 81), ter z dne 4. septembra 2014, SNCM in Francija/Corsica Ferries France (C‑533/12 P in C‑536/12 P, EU:C:2014:2142, točki 30 in 31).
(
23
)	Sodba z dne 5. junija 2012, Komisija/EDF (C‑124/10 P, EU:C:2012:318, točke od 82 do 86).
(
24
)	Po navedbah Komisije je bila navedena analiza verjetno opravljena med koncem novembra in začetkom decembra leta 2015.
(
25
)	Glede na bilanco družbe FSE za leto 2015, kot jo je (prepozno) odobril njen upravni odbor 3. aprila 2017.
(
26
)	Sodbe z dne 17. septembra 1980, Philip Morris Holland/Komisija (730/79, EU:C:1980:209, točka 11); z dne 10. januarja 2006, Cassa di Risparmio di Firenze in drugi (C‑222/04, EU:C:2006:8, točka 141); z dne 30. aprila 2009, Komisija/Italija in Wam (C‑494/06 P, EU:C:2009:272, točka 52); z dne 14. januarja 2015, Eventech (C‑518/13, EU:C:2015:9, točka 66), ter z dne 18. maja 2017, Fondul Proprietatea (C‑150/16, EU:C:2017:388, točka 31).
(
27
)	Osem železniških prog, ki jih upravlja družba FSE, je: Bari–Taranto (113 km), Mungivacca–Putignano (44 km), Martina Franca–Lecce (103 km), Novoli–Garigliano (75 km), Casarano–Gallipoli (23 km), Lecce–Gallipoli (53 km), Zollino–Garigliano (47 km) in Maglie–Otranto (19 km) (glej točko 11 odločbe AGCM).
(
28
)	Glej točko 14 odločbe AGCM. Po navedbah družbe FSI družba Ferrovie del Gargano upravlja progi S. Severo–Peschici in Foggia–Lucera, družba Ferrovie Apulo-Lucane upravlja proge Bari–Altamura–Pellicciari–Potenza, Altamura–Marinella–Matera in Maglie–Otranto, družba Ferrotramviaria pa upravlja progo Bari–Barletta.
(
29
)	Sodba z dne 11. junija 2009, ASM Brescia/Komisija (T‑189/03, EU:T:2009:193).
(
30
)	Sodba z dne 11. junija 2009, ASM Brescia/Komisija (T‑189/03, EU:T:2009:193, točka 76). Glej tudi sodbe z dne 16. julija 2014, Zweckverband Tierkörperbeseitigung/Komisija (T‑309/12, neobjavljena, EU:T:2014:676, točke od 196 do 207); z dne 26. novembra 2015, Španija/Komisija (T‑461/13, EU:T:2015:891, točka 92), in z dne 15. decembra 2016, Abertis Telecom Terrestre in Telecom Castilla-La Mancha/Komisija (T‑37/15 in T‑38/15, neobjavljena, EU:T:2016:743, točka 153); ter sklepne predloge generalnega pravobranilca G. Hogana v zadevi Azienda Napoletana Mobilità (C‑659/17, EU:C:2019:475, točka 35).
(
31
)	Obvestilo Komisije o pojmu državne pomoči po členu 107(1) PDEU (UL 2016, C 262, str. 1) (v nadaljevanju: obvestilo o pojmu državne pomoči).
(
32
)	Družba Arriva Italia je na primer navedla, da je pred nekaj leti konkurirala družbi FSI na razpisu za opravljanje storitev javnega prevoza v Torinu (Torino, Italija).
(
33
)	V nasprotju s tem, kar je družba FSI trdila na obravnavi, ni pomembno, da je v obravnavani zadevi koncesije podelila neposredno dežela Apulija, namesto da bi bile predmet javnega razpisa, glede na to, da podjetja tekmujejo za podelitev koncesij. Glej v zvezi s tem točko 67.
(
34
)	Moj poudarek.
(
35
)	V skladu s predlogom za sprejetje predhodne odločbe družba FSE nima neodvisnega proračuna, njeni načrtovani odhodki pa se plačujejo v državni proračun.
(
36
)	Glej po analogiji sodbo z dne 6. marca 2003, Westdeutsche Landesbank Girozentrale in Land Nordrhein-Westfalen/Komisija (T‑228/99 in T‑233/99, EU:T:2003:57), v kateri je Splošno sodišče razsodilo, da je treba vključitev Wohnungsbauförderungsanstalt dežele Severno Porenje-Vestfalija (v nadaljevanju: WfA) v Westdeutsche Landesbank Girozentrale (v nadaljevanju: WestLB) šteti za prenos državnih sredstev. WestLB je bila bančna ustanova, ki je bila subjekt javnega prava v 100‑odstotni javni lasti. WfA, ki je pospeševala gradnjo stanovanj z dodeljevanjem posojil z znižanimi obrestmi ali brez obresti, je bila prav tako ustanova javnega prava. WfA je bila pravna oseba, njena edina delničarka pa je bila Land Nordrhein-Westfalen (zvezna dežela Severno Porenje-Vestfalija, Nemčija). WfA je bila prenesena na WestLB, tako da je postala organizacijsko in ekonomsko neodvisna javnopravna ustanova brez pravne sposobnosti znotraj WestLB. Splošno sodišče je menilo, da so bila v okviru navedenega prenosa državna sredstva dana na razpolago, saj je bila WfA „oseba javnega prava z javnimi sredstvi, katere edini delničar je bila [zvezna dežela Severno Porenje-Vestfalija]“ (točka 182).
(
37
)	Sodbe z dne 21. marca 1991, Italija/Komisija (C‑305/89, EU:C:1991:142, točka 24); z dne 6. marca 2003, Westdeutsche Landesbank Girozentrale in Land Nordrhein-Westfalen/Komisija (T‑228/99 in T‑233/99, EU:T:2003:57, točke od 192 do 195), ter z dne 17. julija 2014, Westfälisch-Lippischer Sparkassen- und Giroverband/Komisija (T‑457/09, EU:T:2014:683, točke 387 do 389).
(
38
)	Sodbi z dne 5. junija 2012, Komisija/ERS (C‑124/10 P, EU:C:2012:318, točka 86), ter z dne 1. oktobra 2015, Electrabel in Dunamenti Erőmű/Komisija (C‑357/14 P, EU:C:2015:642, točka 102).
(
39
)	Glej točko 6 odločbe AGCM.
(
40
)	Sodbe z dne 21. marca 1991, Italija/Komisija (C‑305/89, EU:C:1991:142, točka 20); z dne 14. septembra 1994, Španija/Komisija (C‑42/93, EU:C:1994:326, točka 14), in z dne 22. maja 2019, Real Madrid Club de Fútbol/Komisija (T‑791/16, EU:T:2019:346, točka 85).
(
41
)	Sodbi z dne 21. marca 1991, Italija/Komisija (C‑303/88, EU:C:1991:136, točki 21 in 22), ter z dne 4. septembra 2014, SNCM in Francija/Corsica Ferries France (C‑533/12 P in C‑536/12 P, EU:C:2014:2142, točka 39).
(
42
)	Sodbi z dne 5. junija 2012, Komisija/ERS (C‑124/10 P, EU:C:2012:318, točka 85), ter z dne 30. novembra 2016, Komisija/Francija in Orange (C‑486/15 P, EU:C:2016:912, točka 139).
(
43
)	Komisija se je na obravnavi sklicevala na poročilo Corte dei conti (računsko sodišče, Italija) z dne 31. maja 2018, ki se nanaša na leto 2016, v katerem je navedeno, da „bo [družba FSI] po koncu postopka odobritve dogovora z upniki v bilanco stanja družbe FSE in konsolidirano bilanco stanja skupine kot pozitiven izredni prihodek vpisala znesek, pridobljen z odpisom nezavarovanih dolgov, ki je trenutno ocenjen na približno največ 63,5 milijona EUR“. Glej Corte dei conti, determinazione e relazione n. 54/2018 sul risultato del controllo eseguito sulla gestione finanziaria di Ferrovie dello Stato Italiane SpA (računsko sodišče, Poročilo št. 54/2018 o rezultatu pregleda finančnega upravljanja Ferrovie dello Stato Italiane SpA), str. 41. To poročilo je na voljo na spletni strani Corte dei conti (računsko sodišče).
(
44
)	Sodba z dne 15. junija 2010, Mediaset/Komisija (T‑177/07, EU:T:2010:233, točka 75).
(
45
)	Sodbe z dne 13. junija 2002, Nizozemska/Komisija (C‑382/99, EU:C:2002:363, točke od 60 do 66); z dne 3. julija 2003, Belgija/Komisija (C‑457/00, EU:C:2003:387, točke od 55 do 60); z dne 28. julija 2011, Mediaset/Komisija (C‑403/10 P, neobjavljena, EU:C:2011:533, točka 81); z dne 8. decembra 2011, Residex Capital IV (C‑275/10, EU:C:2011:814, točka 37), ter z dne 15. maja 2019, Achema in drugi (C‑706/17, EU:C:2019:407, točka 75).
(
46
)	Sklepni predlogi generalnega pravobranilca P. Légerja v zadevi Altmark Trans in Regierungspräsidium Magdeburg (C‑280/00, EU:C:2002:188, točka 103), in generalnega pravobranilca G. Hogana v zadevi Azienda Napoletana Mobilità (C‑659/17, EU:C:2019:475, točka 30).
(
47
)	Glej tudi točko 187 obvestila o pojmu državne pomoči.
(
48
)	Sodbe z dne 21. decembra 2016, Club Hotel Loutraki in drugi/Komisija (C‑131/15 P, EU:C:2016:989, točka 73); z dne 15. junija 2010, Mediaset/Komisija (T‑177/07, EU:T:2010:233, točka 145), ter z dne 26. februarja 2019, Athletic Club/Komisija (T‑679/16, neobjavljena, EU:T:2019:112, točka 76).