62022CC0118
SKLEPNI PREDLOGI GENERALNEGA PRAVOBRANILCA
PRIITA PIKAMÄEJA,
predstavljeni 15. junija 2023 (
1
)
Zadeva C‑118/22
NG
upravni postopek
proti
Direktor na Glavna direktsia „Natsionalna politsia“ pri MVR – Sofia,
ob udeležbi
Varhovna administrativna prokuratura
(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Varhoven administrativen sad (vrhovno upravno sodišče, Bolgarija))
„Predhodno odločanje – Varstvo posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov – Direktiva (EU) 2016/680 – Členi 4, 5, 8, 10 in 16 – Hramba podatkov posameznika, obsojenega za naklepno kaznivo dejanje, do njegove smrti – Posameznik, ki je bil obsojen s pravnomočno sodbo in pozneje rehabilitiran – Zavrnitev zahteve za izbris – Nujnost in sorazmernost posega v temeljne pravice iz členov 7 in 8 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah“
1.
Je treba biti zaskrbljen zaradi hrambe osebnih podatkov v policijskih zbirkah podatkov, na podlagi katerih je posameznik – včasih tudi za celo življenje – označen kot doživljenjsko nevarna oseba z družbeno odklonilnim obnašanjem? Ne bi bilo treba, nasprotno, pozdraviti tega policijskega spomina, na podlagi katerega lahko preiskovalci v veliko olajšanje družin žrtev razrešijo stare, nerazjasnjene zadeve, danes bolj znane pod imenom „cold cases“?
2.
V tej zadevi gre prav za to nasprotujoče si prevpraševanje, v okviru katerega je treba javni interes, povezan z bojem proti kriminalu, uskladiti z interesom posameznika, da se zavarujejo njegovi osebni podatki in spoštuje njegovo zasebno življenje. Sodišču se tako ponuja priložnost, da se izreče o vprašanju časovne razsežnosti obdelave teh podatkov za namene kazenskega pregona z vidika upoštevnih določb Direktive (EU) 2016/680. (
2
)
I. Pravni okvir
A. Pravo Unije
3.
V okviru te zadeve so upoštevni členi 4, 5, 8, 10 in 16 Direktive 2016/680 ter člen 52(1) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah (v nadaljevanju: Listina).
B. Bolgarsko pravo
4.
Člen 26(1) in (2) zakon za Ministerstvo na vatreshnite raboti (zakon o ministrstvu za notranje zadeve, v nadaljevanju: ZMVR) določa:
„1.   Organi ministrstva za notranje zadeve, kadar obdelujejo osebne podatke, povezane z dejavnostmi zaščite nacionalne varnosti, boja proti kriminalu, vzdrževanja javnega reda in vodenja kazenskih postopkov:
[…]
(3)
lahko obdelujejo vse potrebne vrste osebnih podatkov;
[…]
2.   Časovne roke za shranjevanje podatkov iz odstavka 1 ali reden pregled potrebe po njihovem shranjevanju določi minister za notranje zadeve. Ti podatki se izbrišejo tudi na podlagi sodnega akta ali sklepa komisije za varstvo osebnih podatkov.“
5.
Člen 27 ZMVR določa:
„Podatki, pridobljeni z vpisom oseb v policijsko evidenco na podlagi člena 68, se uporabljajo samo v okviru zaščite nacionalne varnosti, boja proti kriminalu in vzdrževanja javnega reda.“
6.
Člen 68 ZMVR določa:
„1.   Policijski organi vpišejo v policijsko evidenco osebe, obtožene naklepnega kaznivega dejanja, ki se preganja po uradni dolžnosti. Organi, pristojni za preiskovalni postopek, morajo sprejeti potrebne ukrepe za to, da policijski organi opravijo vpis v evidenco.
2.   Vpis v policijsko evidenco je vrsta obdelave osebnih podatkov oseb iz odstavka 1, ki se izvaja v okviru tega zakona.
3.   Za namene vpisa v policijsko evidenco policijski organi:
(1)
zberejo osebne podatke o osebah iz člena 18 zakona o bolgarskih osebnih dokumentih;
(2)
odvzamejo prstne odtise oseb in jih fotografirajo;
(3)
odvzamejo vzorce za izdelavo profila DNK oseb.
[…]
6.   Vpis v policijsko evidenco se izbriše na podlagi pisne odločbe upravljavca osebnih podatkov ali uradnikov, ki jih ta pooblasti, po uradni dolžnosti ali na pisno obrazloženo zahtevo vpisane osebe, če:
(1)
je bil vpis izveden v nasprotju z zakonom;
(2)
je bil kazenski postopek prekinjen, razen v primerih iz člena 24(3) [Nakazatelno-protsesualen kodeks (zakonik o kazenskem postopku)];
(3)
se je kazenski postopek končal s pravnomočno oprostilno sodbo;
(4)
je bila oseba oproščena kazenske odgovornosti in ji je bila naložena upravna sankcija;
(5)
je oseba umrla, pri čemer lahko v tem primeru zahtevo vložijo njeni dediči.
7.   Podrobna pravila za vpis v policijsko evidenco in izbris tega vpisa se določijo z uredbo sveta ministrov.“
II. Dejansko stanje, postopek in vprašanje za predhodno odločanje
7.
NG je bil vpisan v policijsko zbirko podatkov v okviru preiskovalnega postopka, saj je kot priča krivo izpovedal, kar je kaznivo dejanje v skladu s členom 290(1) Nakazatelen Kodeks (kazenski zakonik). Na podlagi tega postopka je bil 2. julija 2015 zoper njega izdan obtožni akt, s sodbo z dne 28. junija 2016, ki je bila v pritožbenem postopku potrjena s sodbo z dne 2. decembra 2016, pa je bil spoznan za krivega in obsojen na enoletno pogojno kazen. Kazen je bila prestana 14. marca 2018.
8.
NG je pri krajevno pristojni upravi Ministerstvo na vatreshnite raboti (ministrstvo za notranje zadeve, Bolgarija) 15. julija 2020 vložil zahtevo za izbris tega vpisa, pri čemer je predložil izpis iz svoje kazenske evidence kot potrdilo, da ni bil obsojen.
9.
Pristojni upravni organ je z odločbo z dne 2. septembra 2020 to zahtevo zavrnil z obrazložitvijo, da obsodba na podlagi pravnomočne sodbe ne spada med taksativno naštete razloge za izbris vpisa v policijsko zbirko podatkov v skladu s členom 68(6) ZMVR, kar velja tudi v primeru rehabilitacije v smislu člena 85 kazenskega zakonika. NG je 8. oktobra 2020 pri Administrativen sad Sofia-grad (upravno sodišče mesta Sofija, Bolgarija) vložil tožbo zoper to odločbo. To sodišče je z odločbo z dne 2. februarja 2021 to tožbo zavrnilo.
10.
NG je zoper odločbo Administrativen sad Sofia-grad (upravno sodišče mesta Sofija) vložil pritožbo pri Varhoven administrativen sad (vrhovno upravno sodišče, Bolgarija). Glavni pritožbeni razlog se nanaša na kršitev načela, ki naj bi izhajalo iz členov 5, 13 in 14 Direktive 2016/680, v skladu s katerimi obdelava osebnih podatkov s hrambo ne more trajati neomejeno. Obsojenec naj tako, ker ni določen razlog za izbris vpisa v policijsko zbirko podatkov, po doseženi rehabilitaciji ne bi mogel zahtevati izbrisa svojih podatkov, zbranih v zvezi s kaznivim dejanjem, za katero je prestal kazen, tako da naj bi bila njihova hramba neomejena.
11.
Predložitveno sodišče dvomi o skladnosti nacionalne zakonodaje, ki ureja zadevno policijsko zbirko podatkov, s pravom Unije, zato je prekinilo odločanje v sporu o glavni stvari in Sodišču v predhodno odločanje predložilo to vprašanje:
„Ali razlaga člena 5 v povezavi s členom 13(2)(b) in (3) [Direktive 2016/680] dopušča nacionalne zakonodajne ukrepe, ki vodijo do dejansko neomejene pravice obdelave osebnih podatkov, ki jih pristojni organi obdelujejo za namene preprečevanja, preiskovanja, odkrivanja ali pregona kaznivih dejanj ali izvrševanja kazenskih sankcij in/ali zaradi odprave pravice posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki, do omejitve obdelave, izbrisa ali uničenja njegovih podatkov?“
III. Postopek pred Sodiščem
12.
Pisna stališča so predložile bolgarska, češka, irska, španska in poljska vlada ter Evropska komisija. Na obravnavi 7. februarja 2023 so stališča tudi ustno predstavile tožeča stranka v postopku v glavni stvari, bolgarska, irska, španska, nizozemska in poljska vlada ter Komisija.
IV. Analiza
A. Uporaba Direktive 2016/680
13.
Iz predloga za sprejetje predhodne odločbe izhaja, da se predložitvenemu sodišču očitno ne zdi vprašljivo, da sporna nacionalna zakonodaja spada na področje uporabe rationae materiae Direktive 2016/680, k takemu stališču pa se mi zdi potrebno navesti nekaj pripomb.
14.
V skladu s členom 1(1) v povezavi s členom 2(1) Direktive 2016/680 se ta direktiva uporablja za obdelavo osebnih podatkov, ki jo pristojni organi izvajajo za namene preprečevanja, preiskovanja, odkrivanja ali pregona kaznivih dejanj ali izvrševanja kazenskih sankcij, vključno z varovanjem pred grožnjami javni varnosti in njihovim preprečevanjem. Člen 2(3)(a) Direktive 2016/680 z njenega področja uporabe izključuje obdelavo osebnih podatkov, ki se izvaja „v okviru dejavnosti zunaj področja uporabe prava Unije“. V uvodnih izjavah 12 in 14 te direktive je pojasnjena vsebina te izjeme od uporabe, pri čemer je navedeno, da ta izjema zajema zlasti dejavnosti v zvezi z varnostjo države, nasprotno od dejavnosti vzdrževanja javnega reda in miru, ki je naloga, za katero je pristojna policija ali drug organ preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj, kadar je to potrebno za varovanje pred grožnjami javni varnosti in pravno zaščitenim temeljnim interesom družbe ter preprečevanje teh groženj, ki bi lahko vodile v kazniva dejanja.
15.
Sodišče je pri razlagi člena 2(2)(a) Uredbe (EU) 2016/679 (
3
), ki določa izjemo od uporabe te uredbe, katerega besedilo je enako besedilu člena 2(3)(a) Direktive 2016/680, razsodilo, da je treba za prvonavedeno določbo v povezavi z uvodno izjavo 16 navedene uredbe šteti, da je njen edini namen s področja uporabe tega predpisa izključiti obdelave osebnih podatkov, ki jih izvajajo državni organi v okviru dejavnosti, katere namen je ohraniti nacionalno varnost, ali v okviru dejavnosti, ki jo je mogoče razvrstiti v isto kategorijo, tako da zgolj dejstvo, da je dejavnost značilna za državo ali državni organ, ne zadostuje za samodejno uporabo te izjeme za takšno dejavnost. Pojasnilo je, da dejavnosti, katerih cilj je ohranjanje nacionalne varnosti, zajemajo zlasti dejavnosti, katerih cilj je zaščita bistvenih funkcij države in temeljnih interesov družbe. (
4
)
16.
V obravnavani zadevi pa se podatki, ki jih policija vpiše v evidenco in hrani na podlagi člena 68 ZMVR, v skladu s členom 27 tega zakona vpišejo in hranijo zaradi zaščite nacionalne varnosti, boja proti kriminalu in vzdrževanja javnega reda. Tako je zadevna policijska zbirka ena sama hibridna zbirka podatkov, saj združuje informacije, ki jih je mogoče obdelovati za različne namene, med njimi za zaščito nacionalne varnosti, ki ne spada na stvarno področje uporabe Direktive 2016/680. V teh okoliščinah je mogoče zakonitosti hrambe podatkov v taki zbirki z vidika zahtev te direktive preučiti samo v delu, v katerem se ti podatki uporabljajo za namene iz člena 1(1) navedene direktive, kar mora preveriti predložitveno sodišče. (
5
) Iz spisa, kakršen je predložen Sodišču, ni razvidno, da bi bilo mogoče hrambo podatkov NG v policijski zbirki, za katere ta zahteva izbris, obravnavati kot obdelavo, ki ne spada na stvarno področje uporabe Direktive 2016/680.
17.
V tej fazi je treba poudariti, da se je na nacionalno zakonodajo iz zadeve v glavni stvari že nanašala sodba Sodišča, izdana na podlagi vprašanja bolgarskega sodišča, pristojnega za presojo tega, da oseba, obdolžena kaznivega dejanja davčne utaje, ni dovolila zbiranja svojih podatkov. Sodišče se je med drugim izreklo o zakonitosti zbiranja podatkov glede na zahteve iz člena 10 Direktive 2016/680, pri čemer je razsodilo, da je treba ta člen v povezavi s členom 4(1), od (a) do (c), ter členom 8(1) in (2) te direktive razlagati tako, da nasprotuje nacionalni zakonodaji, ki določa sistematično zbiranje biometričnih in genetskih podatkov vsake osebe, ki je bila obdolžena naklepnega kaznivega dejanja, ki se preganja po uradni dolžnosti, zaradi njihovega vpisa v evidenco, ne da bi moral pristojni organ ugotoviti in dokazati, prvič, da je takšno zbiranje podatkov nujno potrebno za dosego določenih ciljev, in drugič, da teh ciljev ni mogoče doseči z ukrepi, ki pomenijo manjši poseg v pravice in svoboščine zadevne osebe. (
6
) V obravnavani zadevi mora Sodišče preučiti zakonitost drugačnega poseganja, to je hrambe informacij, ki se nanašajo na posameznike, obsojene za kazniva dejanja ter identificirane z imenom in priimkom v zadevni policijski zbirki podatkov, kar pomeni obdelavo osebnih podatkov, ki jo opravi javni organ, to je bolgarsko ministrstvo za notranje zadeve, za preprečevanje in odkrivanje kaznivih dejanj ter njihovo preiskovanje v smislu člena 3(1) in (2) in člena 3(7)(a) Direktive 2016/680.
B. Preoblikovanje vprašanja za predhodno odločanje
18.
Najprej je treba opozoriti, da je v okviru postopka sodelovanja med nacionalnimi sodišči in Sodiščem, uvedenim s členom 267 PDEU, naloga Sodišča dati nacionalnemu sodišču koristen odgovor, ki mu omogoča rešitev spora, o katerem odloča. S tega vidika mora Sodišče po potrebi preoblikovati vprašanja, ki so mu bila predložena. Naloga Sodišča je namreč razložiti vse določbe prava Unije, ki jih nacionalna sodišča potrebujejo za odločanje o sporih, ki so jim predloženi, tudi če te določbe niso izrecno navedene v vprašanjih, ki mu jih ta sodišča postavijo. (
7
)
19.
Dejansko stanje v zadevi iz postopka v glavni stvari se nanaša na zahtevo za izbris vpisa v policijsko zbirko osebnih podatkov, ki ga je vložil posameznik, ki je, potem ko je bil obsojen zaradi krive izpovedbe, prestal kazen in je bil 14. marca 2020, to je skoraj pet let po zgoraj navedenem vpisu, rehabilitiran. Ta zahteva je bila zavrnjena z odločbo pristojnega upravnega organa, ki je bila na prvi stopnji potrjena z odločbo Administrativen sad Sofia grad (upravno sodišče v Sofiji), na katero se nanaša pritožba pred predložitvenim sodiščem, ki dvomi o združljivosti nacionalne zakonodaje z Direktivo 2016/680, glede vprašanja hrambe podatkov v policijski zbirki. Postopek v glavni stvari se torej očitno nanaša na pravico do izbrisa osebnih podatkov brez nepotrebnega odlašanja, kot je določena v členu 16(2) Direktive 2016/680, če obdelava krši predpise, sprejete na podlagi členov 4, 8 ali 10 te direktive, ali če je treba te podatke izbrisati za izpolnitev pravne obveznosti, ki velja za upravljavca.
20.
Člen 4(1)(c) in (e) Direktive 2016/680 določa, da morajo države članice zagotoviti, da so osebni podatki v skladu z načeloma najmanjšega obsega teh podatkov in omejitve njihove hrambe ustrezni, relevantni in ne prekomerni glede na namene, za katere se obdelujejo, ter se v obliki, ki dopušča identifikacijo posameznikov, na katere se nanašajo osebni podatki, hranijo le toliko časa, kolikor je potrebno za namene, za katere se obdelujejo. (
8
) Dalje, člen 8 te direktive se nanaša na zakonitost obdelave, ki se pogojuje s tem, da je obdelava potrebna za opravljanje naloge, ki jo izvaja pristojni organ za namene iz člena 1(1) navedene direktive, in s tem, da zanjo obstaja evropska ali nacionalna pravna podlaga, pri čemer mora zadnjenavedena določati vsaj cilje obdelave, kateri osebni podatki se obdelajo in namene obdelave. Nazadnje, člen 10 Direktive 2016/680 določa pravno ureditev obdelave podatkov, ki se nanašajo na posebne kategorije osebnih podatkov, kot so biometrični in genetski podatki, ki se v policijski zbirki uporabijo za namene edinstvene identifikacije posameznika.
21.
Ugotoviti je treba, da določbe, na katere je bilo napoteno v prejšnji točki, v vprašanju za predhodno odločanje niso navedene, čeprav je očitno, da so za odgovor, ki ga mora v obravnavani zadevi dati Sodišče, upoštevne. Predložitveno sodišče je pozvalo k razlagi člena 5 ter člena 13(2)(b) in (3) Direktive 2016/680, ki nista med določbami, izrecno navedenimi v členu 16(2) te direktive, s kršitvijo katerega je v nacionalni zakonodaji utemeljena uveljavitev pravice do izbrisa, priznane posamezniku, na katerega se nanašajo osebni podatki. Vendar je ta pravica priznana tudi, če je treba podatke izbrisati za izpolnitev pravne obveznosti, ki velja za upravljavca, kar lahko ustreza položajem iz člena 5 oziroma člena 13(2)(b) navedene direktive, to je določitvi najdaljših rokov za shranjevanje podatkov ali rednemu pregledu potrebe po takem shranjevanju (
9
) oziroma temu, da upravljavec posamezniku, na katerega se nanašajo osebni podatki, v posebnih primerih poleg informacij iz odstavka 1 člena 13 zagotovi še dodatne informacije, s čimer omogoči uresničevanje njegovih pravic. Nasprotno, odstavek 3 tega člena 13 se nanaša na možnost za države članice, da pod nekaterimi pogoji sprejmejo zakonodajne ukrepe za zadržanje ali omejitev zagotovitve informacij posamezniku, na katerega se nanašajo osebni podatki, na podlagi odstavka 2 ali celo za opustitev take zagotovitve, kar ne more spadati v zakonsko obveznost, naloženo upravljavcu.
22.
Vsekakor iz predložitvene odločbe ne izhaja, da bi se v zadevi iz postopka v glavni stvari postavilo vprašanje obveščenosti NG o njegovih pravicah, saj jih je ta očitno lahko uveljavljal, kar dokazujejo pravna sredstva, vložena pri upravnih organih in nato pri sodiščih v zvezi s hrambo njegovih podatkov. Zdi se torej, da vprašanje, postavljeno Sodišču, ne zahteva razlage člena 13(2)(b) in (3) Direktive 2016/680. Torej se zadeva iz postopka v glavni stvari nanaša predvsem na člen 16(2) Direktive 2016/680 ter na njene člene 4, 5, 8 in 10.
23.
Poleg tega Direktiva 2016/680, kot je navedeno v njeni uvodni izjavi 104, spoštuje temeljne pravice in upošteva načela, ki jih priznava Listina, kakor so vsebovani v Pogodbi o delovanju Evropske unije, zlasti pravico do spoštovanja zasebnega in družinskega življenja ter pravico do varstva osebnih podatkov. V skladu z uvodno izjavo 46 te direktive mora biti vsaka omejitev pravic posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki, skladna z Listino in Evropsko konvencijo o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin, podpisano 4. novembra 1950 v Rimu (v nadaljevanju: EKČP), kot ju razlaga sodna praksa Sodišča in Evropskega sodišča za človekove pravice (v nadaljevanju: ESČP), zlasti glede vsebine teh pravic in svoboščin. Spomniti je treba, da temeljni pravici do spoštovanja zasebnega življenja in varstva osebnih podatkov, zagotovljeni v členih 7 in 8 Listine, nista absolutni pravici, ampak ju je treba obravnavati glede na vlogo, ki jo imata v družbi, in ju uravnotežiti z drugimi temeljnimi pravicami. Torej so omejitve lahko dovoljene, če so v skladu s členom 52(1) Listine predpisane z zakonom ter spoštujejo bistveno vsebino temeljnih pravic in načelo sorazmernosti. V skladu z zadnjenavedenim načelom so omejitve dovoljene samo, če so potrebne in če dejansko ustrezajo ciljem splošnega interesa, ki jih priznava Unija, ali če so potrebne zaradi zaščite pravic in svoboščin drugih. Omejitve morajo biti omejene na tisto, kar je nujno, z ureditvijo, s katero se ureja poseg, pa morajo biti določena jasna in natančna pravila, ki urejajo obseg in uporabo zadevnega ukrepa. (
10
)
24.
V teh okoliščinah je treba šteti, da predložitveno sodišče v bistvu sprašuje, ali je treba člene 4, 5, 8, 10 in člen 16(2) Direktive 2016/680 v povezavi s členom 52(1) Listine in ob njegovem upoštevanju razlagati tako, da nasprotujejo nacionalni zakonodaji, ki določa hrambo osebnih podatkov v policijski zbirki, med katerimi so biometrični in genetski podatki posameznika, na katerega se nanašajo, do njegove smrti, pri čemer ta ne more doseči izbrisa teh podatkov po rehabilitaciji, doseženi po njegovi kazenski obsodbi. (
11
)
C. Hramba osebnih podatkov za namene kazenskega pregona
25.
Menim, da je pred preučitvijo združljivosti nacionalne zakonodaje v zvezi z zadevno policijsko zbirko podatkov potrebna obravnava problematike hrambe podatkov za namene kazenskega pregona ob upoštevanju nekaterih določb Direktive 2016/680 ter sodne prakse Sodišča in ESČP.
26.
Na prvem mestu je treba poudariti, da je namen Direktive 2016/680 prispevati k oblikovanju prostora svobode, varnosti in pravice v okviru Unije z vzpostavitvijo trdnega in skladnejšega okvira za varstvo osebnih podatkov za zagotovitev spoštovanja temeljne pravice varstva posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov iz člena 8(1) Listine in člena 16(1) PDEU, pri čemer je ta pravica tesno povezana s pravico do spoštovanja zasebnega življenja iz člena 7 Listine. (
12
) V ta namen so v poglavjih II in III Direktive 2016/680 navedena načela, ki urejajo obdelavo osebnih podatkov oziroma pravice posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki, ki se morajo spoštovati pri vsaki obdelavi teh podatkov. Zlasti mora biti vsaka obdelava osebnih podatkov skladna z načeli v zvezi z obdelavo podatkov in pogoji zakonite obdelave iz členov 4 in 8 te direktive. Ker so zahteve iz zadnjenavedene določbe izraz zahtev, ki izhajajo iz člena 52(1) Listine, jih je treba razlagati glede na ta člen. (
13
)
27.
V odgovoru predložitvenemu sodišču je torej treba upoštevati načelo „najmanjšega obsega podatkov“ iz člena 4(1)(c) Direktive 2016/680, ki izraža načelo sorazmernosti. (
14
) Enako velja za načelo omejitve hrambe iz člena 4(1)(e) te direktive, ki zahteva presojo sorazmernosti obdelave glede na njen namen ob upoštevanju pretečenega časa. Hramba podatkov v obdobju, ki je daljše, kot je potrebno, torej ki presega čas, potreben za dosego namena, za katerega so bili podatki shranjeni, bi bila v nasprotju s tem načelom. (
15
) Iz tega izhaja, da lahko tudi prvotno zakonita obdelava podatkov sčasoma postane nezdružljiva z Direktivo 2016/680, če ti podatki niso več potrebni za dosego teh namenov, in da se morajo podatki izbrisati, ko so navedeni nameni doseženi. (
16
)
28.
Časovna problematika hrambe podatkov se obravnava tudi v členu 5 Direktive 2016/680 v obliki dopolnitve in razjasnitve zahtev iz njenega člena 4. (
17
) Kot je navedeno v uvodni izjavi 26 navedene direktive, mora upravljavec za zagotovitev, da se podatki hranijo le toliko časa, kolikor je potrebno, določiti roke za izbris ali reden pregled. Ugotoviti je treba, da člen 5 Direktive 2016/680 po eni strani državam članicam prepušča skrb za to, da presodijo in določijo ustrezno trajanje shranjevanja, po drugi strani pa predvideva redno pregledovanje potrebe po shranjevanju podatkov kot alternativo temu, da se a priori določi najdaljše obdobje shranjevanja. Menim, da je drugonavedena ugotovitev za obravnavano zadevo nedvomno pomembna, saj kaže na to, da je zakonodajalec Unije priznal možnost časovno neomejenega shranjevanja podatkov za namene kazenskega pregona. (
18
) To ugotovitev je treba navezati na besedilo člena 16(3) Direktive 2016/680, v katerem je kot alternativa izbrisu podatkov predvidena možnost omejitve njihove obdelave, zlasti v točki (b) te določbe, kadar je treba osebne podatke ohraniti „za namene dokazovanja“, kar dokazuje, da ne obstaja absolutna pravica do izbrisa. (
19
)
29.
Vprašanje zakonitosti hrambe podatkov nujno zajema vprašanje njihove narave, pri čemer ti v obravnavani zadevi med drugim vključujejo prstne odtise, fotografije in odvzem vzorca DNK osebe, osumljene storitve kaznivega dejanja ali obsojene za tako dejanje, to je vrsto podatkov, zaradi katere njihova obdelava spada na področje uporabe člena 10 Direktive 2016/680. Pomembno je poudariti, da pravna ureditev, opredeljena s to določbo – nasprotno od tiste iz člena 9 SUVP – sicer ne vključuje načelne prepovedi obdelave, ki se nanaša na take podatke, vendar je ta dovoljena „le, če je nujno potrebna“, če je zagotovljena ustrezna zaščita pravic in svoboščin posameznika, na katerega se podatki nanašajo, ter zlasti, če to dovoljuje pravo Unije ali države članice.
30.
V skladu s sodno prakso je namen člena 10 Direktive 2016/680 zagotoviti večje varstvo v zvezi s temi obdelavami, ki lahko zaradi posebne občutljivosti zadevnih podatkov in okoliščin njihove obdelave povzročijo, kot je razvidno iz uvodne izjave 37 te direktive, resno tveganje za temeljne pravice in svoboščine, kot sta pravica do spoštovanja zasebnega življenja in pravica do varstva osebnih podatkov, ki sta zagotovljeni s členoma 7 in 8 Listine. Kot izhaja iz člena 10 Direktive 2016/680, je treba zahtevo, da je obdelava takih podatkov dovoljena „le, če je nujno potrebna“, razlagati tako, da opredeljuje strožje pogoje za zakonitost obdelave občutljivih podatkov glede na pogoje, ki izhajajo iz člena 4(1)(b) in (c) ter člena 8(1) te direktive, ki se nanašata le na „potrebnost“ obdelave podatkov, ki na splošno spada na področje uporabe navedene direktive. Tako po eni strani uporaba besede „le“ pri izrazu „če je nujno potrebna“ poudarja, da je obdelavo posebnih vrst podatkov v smislu člena 10 Direktive 2016/680 mogoče šteti za potrebno le v omejenem številu primerov. Po drugi strani „nujnost“ potrebe po obdelavi takih podatkov pomeni, da je treba to potrebo presojati posebej strogo. (
20
)
31.
Na drugem mestu ugotavljam, da se je Sodišče sicer že večkrat izreklo o vprašanju zakonitosti hrambe podatkov za namene kazenskega pregona, vendar v normativnih in dejanskih okvirih, povsem drugačnih od okvira obravnavane zadeve. Tako je razsodilo (
21
), da pravo Unije, ki temelji na Direktivi 2002/58/ES (
22
), iz katere izhaja, da so uporabniki elektronskih komunikacijskih sredstev načeloma upravičeni pričakovati, da bodo njihova sporočila in z njimi povezani podatki, če ne privolijo v nasprotno, ostali anonimni ter jih ne bo mogoče shraniti, nasprotuje splošni in neselektivni preventivni hrambi podatkov o prometu in lokaciji zaradi boja proti kriminalu, ne glede na stopnjo njegove resnosti, saj je taka hramba pod nekaterimi pogoji dovoljena le v primeru resne grožnje za nacionalno varnost, ki je resnična in sedanja ali predvidljiva. K temu je dodalo, da pravo Unije, nasprotno, ne nasprotuje ukrepom, ki zaradi boja proti hudemu kriminalu določajo splošno in neselektivno hrambo podatkov o civilni identiteti uporabnikov in za obdobje, časovno omejeno na to, kar je nujno potrebno, njihovih IP-naslovov, ciljni hrambi podatkov, ki je na podlagi objektivnih in nediskriminatornih elementov omejena glede na kategorije posameznikov, na katere se nanašajo osebni podatki, ali geografsko merilo, za obdobje, ki je časovno omejeno na to, kar je nujno potrebno, vendar ga je mogoče podaljšati, ter hitri hrambi povezanih podatkov, s katerimi razpolagajo ponudniki storitev, za določen čas, pri čemer pa mora biti z vsemi temi ukrepi z jasnimi in natančnimi pravili zagotovljeno, da je hramba zadevnih podatkov pogojena s spoštovanjem zadevnih materialnih in postopkovnih pogojev ter da imajo posamezniki, na katere se nanašajo osebni podatki, na voljo učinkovita jamstva proti tveganjem zlorabe.
32.
Sodišče je merilo v zvezi z upoštevanjem meja nujno potrebnega uporabilo tudi za obdelavo osebnih podatkov v okviru prenosa, hrambe in uporabe podatkov iz evidence podatkov o potnikih na letih zunaj EU s strani letalskih prevoznikov (v nadaljevanju: podatki PNR) zaradi preprečevanja in odkrivanja terorističnih in hudih kaznivih dejanj. (
23
) Sodišče je imelo priložnost poudariti, da sporazum o PNR med EU in Kanado, ker se lahko podatki PNR v skladu z njim hranijo do pet let, omogoča razpolaganje z informacijami o zasebnem življenju letalskih potnikov, ki traja posebej dolgo, ter da, kar zadeva letalske potnike, za katere ob prihodu v Kanado in do njihovega odhoda iz te tretje države ni bil ugotovljen sum sodelovanja pri mednarodnih terorističnih ali hudih kaznivih dejanjih, po njihovem odhodu ne obstaja niti posredna povezava med njihovimi podatki PNR in ciljem, zastavljenim s predvidenim sporazumom, ki bi utemeljevala hrambo teh podatkov. Ugotovilo je torej, da nadaljnja hramba podatkov PNR o vseh letalskih potnikih po njihovem odhodu iz Kanade zaradi morebitnega dostopa do navedenih podatkov neodvisno od kakršne koli povezave z bojem proti terorizmu in hudim mednarodnim kaznivim dejanjem, ni utemeljena. (
24
)
33.
Sodišče se je v okviru predloga za sprejetje predhodne odločbe izreklo o veljavnosti in razlagi Direktive (EU) 2016/681, (
25
) s katero je letalskim prevoznikom naloženo, da morajo zaradi boja proti terorizmu in hudim kaznivim dejanjem podatke vseh potnikov na letu zunaj EU, ki povezuje tretjo državo in Evropsko unijo, prenesti na enoto za informacije o potnikih države članice prihoda ali odhoda zadevnega leta. Enota za informacije o potnikih tako prenesene podatke PNR v šestih mesecih predhodno oceni in jih nato pet let hrani zaradi morebitnega poznejšega ocenjevanja s strani pristojnih organov držav članic, kar lahko privede do analiziranj, ki se izvajajo v precej dolgem – ali celo neopredeljenem – obdobju, če osebe z letalom potujejo več kot enkrat na pet let. Sodišče je menilo, da ta direktiva vsebuje nedvoumno resna poseganja v pravice, zagotovljene s členoma 7 in 8 Listine, med drugim zato, ker je namen te direktive vzpostaviti sistem stalnega, neciljnega in sistematičnega nadzora, ki vključuje avtomatizirano ocenjevanje osebnih podatkov vseh oseb, ki uporabljajo storitve letalskega prevoza, pri čemer jo je mogoče razlagati v skladu s členi 7, 8, 21 in 52(1) Listine. Sodišče je pojasnilo, da hramba podatkov PNR po začetnem šestmesečnem obdobju očitno ni omejena na tisto, kar je nujno potrebno v zvezi z letalskimi potniki, za katere niti predhodno ocenjevanje niti morebitna preverjanja, opravljena v začetnem šestmesečnem obdobju, niti nobena druga okoliščina niso pokazali na obstoj objektivnih elementov, ki bi lahko dokazovali tveganje v zvezi s terorističnimi ali hudimi kaznivimi dejanji, ki so objektivno, vsaj posredno, povezana z letalskim potovanjem teh potnikov. Po drugi strani pa je menilo, da ni razvidno, da bi hramba podatkov PNR o vseh letalskih potnikih, za katere velja sistem, vzpostavljen z navedeno direktivo, med začetnim šestmesečnim obdobjem načeloma presegala meje tega, kar je nujno potrebno.
34.
V nasprotju z zgoraj navedeno sodno prakso je treba po eni strani poudariti, da soglasje posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki – drugače kot je bilo ugotovljeno v zvezi z obdelavo podatkov v Direktivi 2002/58 (
26
) – ne pomeni pravne podlage za obdelavo osebnih podatkov, ki jo opravijo pristojni organi za namene, navedene v členu 1(1) Direktive 2016/680. Kot je navedeno v uvodni izjavi 35 te direktive, lahko pristojni organi pri opravljanju nalog preprečevanja, preiskovanja, odkrivanja ali pregona kaznivih dejanj, ki so z zakonom institucionalno prenesene nanje, od posameznikov zahtevajo ali jim odredijo, da izvršijo dane zahteve. Po drugi strani v obravnavani zadevi ne gre za avtomatizirano analizo „morja podatkov“, (
27
) ustvarjenih v sektorju elektronskih komunikacij ali letalskega prevoza, ki jih hranijo zasebni gospodarski subjekti in so preneseni na preiskovalne službe, temveč za eno samo policijsko zbirko podatkov, ki vsebuje podatke o osebah, za katere obstaja utemeljen sum, da so storile kaznivo dejanje ter ki so bile osumljene in obsojene za kaznivo dejanje, pri čemer je ta pod izključnim nadzorom javnega organa in je strogo zaupna.
35.
Menim, da zaradi posebnosti normativnega in dejanskega okvira zgoraj navedene sodne prakse v njej izoblikovanih rešitev nikakor ni mogoče preprosto neposredno uporabiti za odgovor na obravnavano vprašanje za predhodno odločanje, zlasti glede razlikovanja med cilji hrambe podatkov (ne nanaša se na zaščito nacionalne varnosti in boj proti hudim kaznivim dejanjem ali kaznivim dejanjem na splošno) ter nujno medsebojno zvezo med pomembnostjo teh ciljev in stopnjo resnosti poseganj v temeljne pravice, ki jih je mogoče utemeljiti. (
28
) Drugače povedano, ugotovitve, da je mogoče z bojem proti kaznivim dejanjem na splošno utemeljiti zgolj poseganja, ki niso resna, (
29
) v obravnavani zadevi ni mogoč upoštevati, saj bi sicer precej zmanjšali polni učinek Direktive 2016/680 in nacionalnih instrumentov za preiskovanje/javno varnost, kot je zadevna policijska zbirka podatkov, ki spadajo na področje uporabe te direktive, katere namen izraža prav potrebo po tem, da se omogoči sorazmerna obdelava podatkov za policijske namene. Navesti je treba, da je želel zakonodajalec Unije, kot je razvidno iz uvodnih izjav 10 in 11 Direktive 2016/680, sprejeti pravila, pri katerih se upošteva posebna narava področja, ki ga ta direktiva pokriva. V zvezi s tem je v uvodni izjavi 12 te direktive navedeno, da je pri dejavnostih, ki jih izvaja policija ali drug organ preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj, glavni poudarek na preprečevanju, preiskovanju, odkrivanju ali pregonu kaznivih dejanj, brez dodatnih pojasnil, vključujejo pa tudi policijske dejavnosti v primerih, ko še ni jasno, ali gre za kaznivo dejanje ali ne. (
30
)
36.
Na tretjem mestu je treba poudariti, da člen 7 Listine, ki se nanaša na pravico do spoštovanja zasebnega in družinskega življenja, vsebuje pravice, ki ustrezajo pravicam, zagotovljenim s členom 8(1) EKČP, in da ima varstvo osebnih podatkov temeljno vlogo pri izvrševanju pravice do spoštovanja zasebnega in družinskega življenja, določene v členu 8 EKČP. Zato je treba v skladu s členom 52(3) Listine navedenemu členu 7 dati enako vsebino in obseg kot členu 8(1) EKČP, kot se razlaga v sodni praksi ESČP. (
31
)
37.
ESČP meni, da ima varstvo osebnih podatkov temeljno vlogo pri uresničevanju pravice do spoštovanja zasebnega življenja, določene s členom 8 EKČP, in da že samo shranjevanje podatkov v zvezi z zasebnim življenjem posameznika pomeni vmešavanje v smislu navedenega člena 8, ne glede na to, ali se shranjene informacije pozneje tudi uporabijo. Po mnenju tega sodišča mora nacionalni pravni red predvsem zagotavljati, da so taki podatki ustrezni in ne pretirani glede na namene, za katere se shranjujejo, ter da so shranjeni v obliki, ki omogoča identifikacijo posameznikov, na katere se nanašajo, samo dokler je to potrebno za namene, za katere so shranjeni. Nacionalni pravni red mora vsebovati tudi jamstva, s katerimi je mogoče shranjene osebne podatke učinkovito zavarovati pred neprimerno uporabo in zlorabami, pri čemer se ponudi konkretna možnost vložitve zahteve za izbris shranjenih podatkov. Kljub vsemu je ESČP ob tem še pojasnilo, da se povsem zaveda, da morajo nacionalni organi za zaščito svojih prebivalcev, kar je njihova dolžnost, sestaviti zbirke podatkov, ki učinkovito pripomorejo k pregonu in preprečevanju nekaterih kaznivih dejanj, zlasti najhujših. Vendar takih mehanizmov ni mogoče izvajati po prekomerni logiki največjega obsega vanje vključenih informacij in trajanja njihove hrambe. (
32
) ESČP v zvezi z zadnjim vidikom meni, da to, da hramba osebnih podatkov obsojenih oseb ni časovno omejena, ni nujno nezdružljivo s členom 8 EKČP, vendar sta v tem primeru še pomembnejša obstoj in delovanje nekaterih postopkovnih jamstev. (
33
)
D. Poseganje v temeljne pravice, zagotovljene s členoma 7 in 8 Listine
38.
Kot je razvidno iz člena 68 ZMVR in stališč, ki jih je predložila bolgarska vlada na obravnavi, podatki, zajeti z nacionalno zakonodajo, med drugim vključujejo osebno stanje posameznika, na katerega se nanašajo, dejanja, za katera je zagrožena kazen in katerih storitve so ti posamezniki osumljeni ali za katere so bili kazensko obsojeni, njihove prstne odtise, fotografije ter vzorce DNK za izdelavo profila. Ker ti podatki tako vsebujejo informacije o določenih fizičnih osebah, različne mogoče obdelave teh podatkov posegajo v temeljno pravico do spoštovanja zasebnega življenja, zagotovljeno v členu 7 Listine. Poleg tega spadajo obdelave teh podatkov, kot so te, na katere se nanaša nacionalna zakonodaja, tudi pod člen 8 Listine, ker gre za obdelave osebnih podatkov v smislu tega člena in morajo zato nujno izpolnjevati zahteve v zvezi z varstvom podatkov iz navedenega člena. (
34
)
39.
Sodišče tako kot ESČP, ki je odločilo, da že samo shranjevanje podatkov v zvezi z zasebnim življenjem posameznika pomeni poseganje v smislu člena 8 EKČP (
35
), meni, da hramba podatkov sama po sebi pomeni poseganje v temeljni pravici do spoštovanja zasebnega življenja in varstva osebnih podatkov, ki sta določeni v členih 7 in 8 Listine, pri čemer ni pomembno, ali so zadevne informacije o zasebnem življenju občutljive, ali so bile zadevne osebe zaradi tega poseganja morda oškodovane in ali se bodo shranjeni podatki pozneje uporabili (
36
).
40.
Glede resnosti poseganja, ki ga pomeni hramba, ta je dokazana glede na naravo nekaterih podatkov, zlasti v zvezi z biometričnimi in genetskimi podatki v policijski zbirki podatkov, saj je Sodišče tveganje, ki ga pomeni obdelava občutljivih podatkov za pravice in svoboščine posameznikov, na katere se nanašajo podatki, zlasti v okviru nalog pristojnih organov za namene iz člena 1(1) Direktive 2016/680, (
37
) opredelilo kot resno. V zvezi s tem je v uvodni izjavi 23 te direktive pojasnjeno, da glede na kompleksnost in občutljivost genetskih informacij obstaja velika nevarnost zlorabe in ponovne uporabe za različne namene s strani upravljavca. V uvodni izjavi 51 te direktive je navedeno, da so lahko tveganja za posameznikove pravice in svoboščine posledica obdelave podatkov, ki bi lahko povzročila fizično, premoženjsko ali nepremoženjsko škodo, med drugim kadar se obdelujejo genetski ali biometrični podatki za edinstveno identifikacijo posameznika ali kadar se obdelujejo podatki v zvezi s kazenskimi obsodbami in prekrški.
41.
K ugotovitvi resnosti poseganja pripomore tudi trajanje hrambe podatkov v policijski zbirki, saj je navedene podatke mogoče hraniti tudi celo življenje osebe, obsojene za kaznivo dejanje. Nazadnje, iz člena 26(6) ZMVR izhaja, da je mogoče osebne podatke prenesti na pristojne organe in naslovnike v državah članicah Unije, organe in agencije Unije, v tretje države ali mednarodne organizacije. V zvezi s tem je treba opozoriti, da je namen Direktive 2016/680 olajšati prosti pretok osebnih podatkov med pristojnimi organi za namene preprečevanja, preiskovanja, odkrivanja ali pregona kaznivih dejanj ali izvrševanja kazenskih sankcij, vključno z varovanjem pred grožnjami javni varnosti in njihovim preprečevanjem v Uniji ter prenosom takih osebnih podatkov v tretje države in mednarodne organizacije, da se zagotovita učinkovitost pravosodnega sodelovanja v kazenskih zadevah in policijskega sodelovanja. (
38
) V zvezi s tem naj spomnim, da pravica do varstva osebnih podatkov zahteva tudi, da se kontinuiteta visoke ravni varstva temeljnih pravic in svoboščin, določena s pravom Unije, zagotavlja v primeru prenosa osebnih podatkov iz Unije v tretje države. (
39
)
42.
Glede na vse zgornje preudarke je treba ugotoviti, da nacionalna zakonodaja iz postopka v glavni stvari vsebuje nedvoumno resna poseganja v pravice, zagotovljene s členoma 7 in 8 Listine, zlasti ker je njen namen vzpostaviti instrument za nadaljnjo hrambo občutljivih podatkov o kazensko obsojenih osebah, ki bi lahko prestopili meje zadevne države.
E. Upravičenost poseganja
43.
Kot je bilo navedeno, temeljne pravice, določene s členoma 7 in 8 Listine, niso absolutne, iz člena 52(1) Listine pa izhaja, da ta dopušča omejitve pri uresničevanju teh pravic, če so te omejitve predpisane z zakonom, če spoštujejo bistveno vsebino teh pravic, če so ob upoštevanju načela sorazmernosti potrebne in če dejansko ustrezajo ciljem splošnega interesa, ki jih priznava Unija, ali so potrebne zaradi zaščite pravic in svoboščin drugih. (
40
) V skladu z uvodno izjavo 26 Direktive 2016/680 lahko organi kazenskega pregona izvajajo dejavnosti za namene preprečevanja, preiskovanja, odkrivanja ali pregona kaznivih dejanj ali za izvrševanje kazenskih sankcij, vključno z varovanjem pred grožnjami javni varnosti in njihovim preprečevanjem, pod pogojem, da so določene z zakonom, so nujen in sorazmeren ukrep v demokratični družbi ter upoštevajo zakonite interese zadevnega posameznika.
44.
V zvezi s spoštovanjem načela sorazmernosti je treba opozoriti, da varstvo temeljne pravice do spoštovanja zasebnega življenja v skladu z ustaljeno sodno prakso Sodišča zahteva, da se odstopanja od varstva osebnih podatkov in njegove omejitve določijo v mejah tega, kar je nujno potrebno, pri čemer je treba takrat, kadar je mogoče izbirati med več primernimi ukrepi za uresničitev zastavljenih legitimnih ciljev, uporabiti najmanj omejujočega. Poleg tega cilja splošnega interesa ni mogoče uresničevati brez upoštevanja tega, da ga je treba uskladiti s temeljnimi pravicami, na katere se nanaša ukrep, in sicer z uravnoteženjem, na eni strani, cilja splošnega interesa ter, na drugi strani, zadevnih pravic, da se zagotovi, da nevšečnosti, ki jih povzroča ta ukrep, niso nesorazmerne glede na zastavljene cilje. Tako je možnost upravičiti omejitev pravic, zagotovljenih s členoma 7 in 8 Listine, treba presojati tako, da se oceni teža poseganja, ki ga pomeni taka omejitev, in preveri, ali je pomembnost cilja splošnega interesa, ki se uresničuje s to omejitvijo, v sorazmerju s to težo. (
41
)
1.
Spoštovanje načela zakonitosti
45.
Zahteva, da mora biti kakršno koli omejevanje uresničevanja temeljnih pravic predpisano z zakonom, pomeni, da mora biti že v pravni podlagi, ki omogoča poseg v te pravice, opredeljen obseg omejitve uresničevanja zadevne pravice. V zvezi s tem je Sodišče poleg tega razsodilo, da morajo biti v okviru ureditve, ki zajema ukrep, ki omogoča tak poseg, določena jasna in natančna pravila, ki urejajo obseg in uporabo zadevnega ukrepa ter nalagajo minimalne zahteve, tako da imajo osebe, katerih osebni podatki so bili posredovani, zadostna jamstva, ki omogočajo učinkovito zaščito teh podatkov pred tveganjem zlorabe. Zato mora biti pravna podlaga vsake obdelave osebnih podatkov, ki spada na področje uporabe Direktive 2016/680, kot je zakonodajalec Unije poleg tega poudaril v uvodni izjavi 33 te direktive, jasna in natančna, njena uporaba pa mora biti za posameznike predvidljiva. Zlasti morajo imeti ti posamezniki možnost ugotoviti okoliščine in pogoje, v katerih je obseg pravic, ki so jim podeljene z navedeno direktivo, lahko omejen. (
42
)
46.
Menim, da je mogoče na podlagi preučitve zadevnih nacionalnih predpisov, kot so bili navedeni v predložitveni odločbi in dopolnjeni s stališčem bolgarske vlade, šteti, da je zahteva v zvezi s „statusom“ zakona izpolnjena, pri čemer je treba opozoriti, da ta ne izključuje možnosti, da je zadevna omejitev oblikovana dovolj ohlapno, da se lahko prilagodi različnim primerom in spremembam položajev. (
43
)
47.
Tako so v skladu s členom 27 ZMVR taksativno navedeni nameni vpisa in hrambe podatkov v policijski zbirki zaščita nacionalne varnosti, boj proti kriminalu in vzdrževanje javnega reda, pri čemer je namen te obdelave poenostaviti operativno preiskovalno dejavnost, ki je podrobno opisana v členu 8 tega zakona. (
44
) Obseg obdelave z vidika narave kaznivih dejanj, na katera se nanaša, pogojev njihovega zbiranja, informacijskih fondov, v katerih se obdelujejo, in trajanja njihove hrambe, je dovolj natančno določen s členom 68 ZMVR in členom 28 Naredba za reda za izvarshvane i snemane na politseyska registratsia (uredba o ureditvi izvajanja in izbrisa policijske registracije, v nadaljevanju: NRISPR). Nacionalna zakonodaja izrecno in v skladu z uvodno izjavo 26 Direktive 2016/680 določa postopke za zagotovitev celovitosti in zaupnosti osebnih podatkov ter njihovega uničenja ob upoštevanju informacij, ki jih predloži posameznik, na katerega se nanašajo, kot to določata člena 54 in 55 zakon za zashtita na lichnite danni (zakon o varstvu osebnih podatkov), zlasti v zvezi z njegovo pravico, da od upravljavca zahteva dostop do podatkov, njihov popravek ali izbris. V zvezi s tem so razlogi za izbris, postopek in z njim povezani učinki pojasnjeni v členu 68 ZMVR ter v členu 18 in naslednjih NRISPR. Te določbe so sestavljene dovolj natančno in jasno, da lahko naslovniki zakona prilagodijo svoje ravnanje, ter tako izpolnjujejo zahtevo po predvidljivosti, ki izhaja iz sodne prakse ESČP. (
45
)
2.
Spoštovanje bistvene vsebine temeljnih pravic, zagotovljenih s členoma 7 in 8 Listine
48.
Glede bistvene vsebine temeljne pravice do spoštovanja zasebnega življenja, določene s členom 7 Listine, narava informacij iz policijske zbirke je omejena na poseben vidik tega zasebnega življenja, to je kazensko preteklost posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki, iz česar ni mogoče na splošno izpeljati ugotovitev v zvezi z zasebnim življenjem tega posameznika, kot so njegove vsakodnevne navade, kraji njegovih stalnih ali začasnih prebivališč, vsakodnevna ali druga potovanja, dejavnosti, ki jih opravlja, njegovi družbeni stiki in družbena okolja, v katerih se giblje, da bi tako izoblikovali njegov profil. Glede bistvene vsebine pravice do varstva osebnih podatkov, določene s členom 8 Listine, iz zgoraj navedenega je razvidno, da so z zadevno nacionalno zakonodajo opredeljeni nameni obdelave podatkov ter taksativno našteti shranjeni podatki in pravila za zagotovitev dostopa do njih, njihov popravek ali njihov izbris. V teh okoliščinah poseganje, ki ga pomeni hramba podatkov, določena s to zakonodajo, ne pomeni posega v bistveno vsebino temeljnih pravic, določenih z zgoraj navedenima členoma. (
46
)
3.
Cilj v splošnem interesu in primernost obdelave zadevnih podatkov glede na ta cilj
49.
Kot je bilo ugotovljeno v teh sklepnih predlogih, se podatki, pridobljeni z vpisom oseb v policijsko zbirko na podlagi člena 68 ZMVR, uporabljajo za namene zaščite nacionalne varnosti, boja proti kriminalu in vzdrževanja javnega reda. Bolgarska vlada je navedla, da se podatki zbirajo in obdelujejo za namene kazenskega postopka, v okviru katerega je bil posameznik, na katerega se nanašajo osebni podatki, obdolžen, in za njihovo primerjavo z drugimi podatki, zbranimi med preiskavami v zvezi z drugimi kaznivimi dejanji. Zadnjenavedeni namen naj bi se nanašal tudi na primerjavo s podatki, zbranimi v drugih državah članicah. (
47
)
50.
Po mnenju te vlade navedena obdelava spada v operativno preiskovalno dejavnost, opisano v členu 8 ZMVR, katere nameni so opredeljeni tako: preprečevanje in odkrivanje kaznivih dejanj, groženj nacionalni varnosti in posegom v javni red; iskanje oseb, ki se izmikajo kazenski odgovornosti ali so se izognile izvrševanju kazni, naložene v kazenskih zadevah za dejanja, ki se preganjajo po uradni dolžnosti, in iskanje izginulih oseb; iskanje predmetov, ki so predmet ali orodje storitve kaznivega dejanja ali jih je mogoče uporabiti kot dokaze; ter priprava in shranjevanje materialnih dokazov in njihova predložitev pristojnim sodnim organom.
51.
Sodišče je pojasnilo, da je cilj zaščite javne varnosti cilj v splošnem interesu Unije, ki lahko upravičuje poseganja, tudi resna, v temeljne pravice, določene v členih 7 in 8 Listine. Poleg tega takšna zaščita prispeva tudi k varstvu pravic in svoboščin drugih oseb. V zvezi s tem člen 6 Listine določa pravico vsakogar ne le do svobode, ampak tudi do varnosti, pri čemer ta določba zagotavlja pravice, ki ustrezajo pravicam, zagotovljenim s členom 5 EKČP. (
48
) Sodišče je v zadevi, ki se je nanašala na združljivost zbiranja podatkov, shranjenih v isti bolgarski policijski zbirki, jasno razsodilo, da se s to obdelavo v zvezi z obdolženci v kazenskem postopku zaradi njihovega vpisa v evidenco uresničujejo cilji iz člena 1(1) Direktive 2016/680, zlasti cilji preprečevanja, preiskovanja, odkrivanja ali pregona kaznivih dejanj, ki so cilji v splošnem interesu, ki jih priznava Unija. Dodalo je, da lahko takšno zbiranje prispeva k cilju iz uvodne izjave 27 Direktive (EU) 2016/680, v skladu s katerim morajo pristojni organi zaradi preprečevanja, preiskovanja in pregona kaznivih dejanj osebne podatke, zbrane v okviru preprečevanja, preiskovanja, odkrivanja ali pregona posebnih kaznivih dejanj, obdelovati zunaj tega okvira, da bi lahko pridobili vpogled v kriminalne dejavnosti ter ugotovili povezave med različnimi odkritimi kaznivimi dejanji. (
49
) Ti preudarki seveda veljajo tudi za ukrep hrambe podatkov.
52.
Dejstvo, da je hramba podatkov v policijski zbirki obdelava, ki omogoča uresničevanje ciljev v splošnem interesu, to je ciljev odkrivanja in posledično preprečevanja kaznivih dejanj, se mi zdi težko izpodbitno. Očitno je, da je policijska zbirka, ki vsebuje podatke o civilnih identitetah, fotografije, biometrične in genetske podatke – ter torej podatke o edinstvenih fizičnih značilnostih popisanih posameznikov, ki jih ni mogoče ponarediti – povsem ustrezno preiskovalno orodje, s katerim si lahko varnostne službe pomagajo pri razjasnitvi kaznivih dejanj in identifikaciji njihovih storilcev. V tem smislu zadevna nacionalna zakonodaja ustreza objektivnim merilom, ki vzpostavljajo povezavo med podatki, ki jih je treba hraniti, in zastavljenim ciljem. (
50
)
4.
Nujnost in sorazmernost zadevnega poseganja
53.
Čeprav je hramba podatkov v zadevni policijski zbirki podatkov očitno primerna za uresničitev zastavljenega cilja splošnega interesa, je treba preveriti še, ali je poseganje v pravice, zagotovljene s členoma 7 in 8 Listine, ki je posledica takega dostopa, omejeno na nujno potrebno, tako da cilja ne bi bilo mogoče razumno doseči enako učinkovito z drugimi sredstvi, ki bi manj posegala v te temeljne pravice posameznikov, na katere se nanašajo osebni podatki, in ali to poseganje ni nesorazmerno glede na ta cilj, kar zlasti pomeni tehtanje pomena navedenega cilja in teže navedenega poseganja. (
51
)
54.
Pri izvajanju tega nadzora je treba v obravnavani zadevi upoštevati predmet policijske zbirke, naravo zadevnih kaznivih dejanj in število oseb, ki so lahko vpisane vanjo, posebno občutljivost zbranih osebnih podatkov in trajanje njihove hrambe, pravna jamstva in/ali tehnike, določene z nacionalno zakonodajo za vpogled v zbirko, ter nadzor nad nadaljnjo hrambo podatkov v njej.
a)
Predmet zbirke podatkov
55.
Irska vlada je v pisnih stališčih v bistvu navedla, da bi lahko bila hramba podatkov potrebna za namene povezanega nadzora v javnem interesu na področju preprečevanja kriminala in zaščite javne varnosti. Tako bi moral biti vpogled v informacije iz policijske zbirke mogoč ne le za iskanje storilcev kaznivih dejanj, ampak tudi za namene upravne policije v okviru predhodnih poizvedovanj pri odločitvah o zaposlovanju ali podeljevanju pristojnosti v zvezi z nekaterimi javnimi ali občutljivimi delovnimi mesti, in sicer z namenom preverjanja, da ravnanje zadevnih oseb ni nezdružljivo z opravljanjem teh nalog.
56.
Bolgarska vlada je na obravnavi potrdila, kar je mogoče izpeljati iz izrecnega besedila člena 27 ZMVR, to je, da je zadevna policijska zbirka orodje za pomoč pri sodnih preiskavah, ne pa upravnih poizvedovanjih. Ta ugotovitev je precej pomembna v zvezi s posledicami vpisa posameznika v zbirko s podatki o predkaznovanosti, saj kljub temu, da je vpis neprijeten, to še ne pomeni, da onemogoča dostop do nekaterih poklicnih dejavnosti. (
52
) Vpis v zadevno policijsko zbirko ni niti kaznovanje niti dopolnilna kazenska sankcija, saj je namen te zbirke jasno omejen na sodne preiskave, uporabljajo pa jo lahko zgolj službe, za katere velja obveznost zaupnosti.
57.
Vendar nič manj ne drži, da gre za eno samo zbirko, ki služi izjemno širokim ciljem kazenskopreiskovalne policije in vsebuje raznolike informacije, od preprostih podatkov o civilni identiteti pa vse do biometričnih in genetskih podatkov, pri čemer popisani posamezniki nimajo enega samega postopkovnega statusa. V drugih zakonodajah je bilo namesto ene same obdelave, ki zajema vse informacije, ocenjeno, da je bolje določiti več policijskih zbirk za uresničevanje posebnih namenov, pri čemer je za vsako določena ena sama uporaba in je v njih shranjena ena sama vrsta podatkov.
b)
Kršitve in posamezniki, na katere se nanašajo osebni podatki
58.
Hramba podatkov v policijski zbirki se nanaša na osebe, obdolžene in obsojene za naklepna kazniva dejanja, ki se preganjajo po uradni dolžnosti v tem smislu, da obtožnico vloži državni tožilec. Po navedbah bolgarske vlade so iz te kategorije izvzeta nenaklepna kazniva dejanja ter kazniva dejanja zasebne narave, pa tudi nekatera kazniva dejanja, za katera je bila izrečena upravna sankcija. Ugotovljeno je že bilo, da se za veliko večino kaznivih dejanj, določenih z bolgarskim kazenskim zakonikom, zahteva naklep in da se skoraj vsa preganjajo po uradni dolžnosti. (
53
)
59.
Ugotoviti je treba, da se nacionalna zakonodaja ne nanaša na taksativno našteta kazniva dejanja, ne razlikuje med kaznivimi dejanji glede na njihovo naravo, ki je sama povezana z resnostjo dejanj in zagroženo kaznijo, niti ne določa merila v zvezi z natančnim trajanjem kazni zapora. Torej so v enotnem in širokem sklopu zbrana različna ravnanja, opredeljena kot kaznivo dejanje, sicer res s pridržkom, da je potreben naklep, kar a priori privede do izključitve manj hudih kaznivih dejanj, za katera je dovolj že materialna storitev dejanj, za katera je zagrožena kazen, (
54
) ter kaznivih dejanj, pri katerih krivda temelji na zavestni ali nezavestni malomarnosti. Bolgarska vlada je na obravnavi na poziv, naj pojasni vsebino kategorije zadevnih kaznivih dejanj, žal zgolj navedla, da ne gre samo za kazniva dejanja, za katera je zagrožena najmanj petletna kazen zapora.
60.
V zvezi z zadevnimi posamezniki je treba ugotoviti, da je sporna obdelava podatkov omejena glede na starost zadevnih oseb, saj iz člena 4 NRISPR izhaja, da mladoletniki niso vpisani v policijsko zbirko, s čimer je omejeno število oseb, vpisanih vanjo. Z zadevnim ukrepom se razlikujeta dve kategoriji posameznikov, in sicer obdolžencev in oseb, obsojenih za kazniva dejanja. Osebe, na katere se to nanaša, so bile v okviru nacionalnih postopkov, ki se uporabljajo, in na podlagi objektivnih in nediskriminatornih elementov predhodno opredeljene kot osebe, ki pomenijo grožnjo javni varnosti ali vzdrževanju javnega reda. Države članice imajo možnost sprejeti ohranitvene ukrepe za osebe, zoper katere zaradi take opredelitve poteka preiskava, torej kategorijo oseb, za katere obstaja utemeljen sum, da so storile kaznivo dejanje, ali za osebe, ki so bile obsojene, kar pomeni, da je bila njihova kazenska odgovornost dokazana, to je v položajih, ki pomenijo visoko nevarnost povratništva. (
55
) Povratništvo v širšem splošnem pomenu ponovitve kaznivih dejanj je pojav, ki ga želi vsaka država članica izmeriti in razumeti njegove determinante, kar je občutljiva naloga, saj je odvisna od razpoložljivosti objektivnih in zanesljivih statističnih podatkov v zvezi s prestopništvom. Če ti obstajajo, lahko razkrijejo, da je kazenska preteklost pomembna determinanta povratništva. (
56
)
61.
Pomembno je še poudariti, da morajo osumljenci in njihovi podatki „izginiti“ iz policijske zbirke, če se kazenski postopek, ki se nanaša nanje, konča z odločitvijo o prekinitvi ali oprostitvi, kot to določa člen 68 ZMVR, kar seveda vpliva na število oseb, vpisanih v zbirko, ki pa ga bolgarska vlada ni mogla predložiti. (
57
)
c)
Narava podatkov in trajanje hrambe
62.
V zvezi z zadevnimi podatki je Sodišče razsodilo, da se mora upravljavec glede na večje varstvo posameznikov pri obdelavi občutljivih podatkov prepričati, da tega cilja ni mogoče doseči z uporabo drugih kategorij podatkov, kot so tisti, ki so našteti v členu 10 Direktive 2016/680. (
58
) Kot je bilo navedeno, je očitno, da lahko podatki, katerih hramba je določena, pripomorejo k preprečevanju, odkrivanju ali pregonu kaznivih dejanj, kar je zajeto z bojem proti kriminalu in vzdrževanjem javnega reda. Prav tako bi po mojem mnenju težko ugotovili, da je mogoče te namene enako učinkovito doseči samo s podatki o osebnem stanju ali fotografijami zadevnega posameznika, ne da bi s tem pretirano omejili zmožnost preiskovalcev, da razjasnijo kazniva dejanja na podlagi primerjave podatkov, zbranih med preiskavo, s podatki, vpisanimi v zbirko med prejšnjimi preiskavami. (
59
) Na vso srečo so minili časi, ko se je priznanje štelo za kraljico dokazov, saj so elementi, ki jih zberejo službe tehnične in znanstvene policije v dokazni hierarhiji, koristno nadomestili dokaz, pri katerem je potrebna previdnost. Ugotoviti je torej mogoče, da so zadevni podatki hkrati ustrezni in ne pretirani z vidika namenov, zaradi katerih se obdelujejo.
63.
Ugotoviti je še treba, da v zadevni nacionalni zakonodaji ni določeno natančno najdaljše trajanje hrambe informacij, vpisanih v zbirko, saj se podatki za nekatere obdolžence hranijo le v času postopka, če se ta konča z odločitvijo o njegovi prekinitvi ali o oprostitvi, za pravnomočno obsojene osebe pa celo življenje. Po navedbah bolgarske vlade na obravnavi, ki jih bo moralo preveriti sodišče, se izbris opravi po uradni dolžnosti ob smrti zadevne osebe, pri čemer imajo v skladu s členom 68(6) ZMVR izbris vpisa pravico zahtevati tudi dediči. Je treba šteti, da ta položaj z vidika besedila člena 5 Direktive 2016/680 ustreza neobstoju določenih ustreznih časovnih rokov za izbris osebnih podatkov v tem smislu, da bi moral pojem roka nujno ustrezati obdobju, izraženemu v letih, mesecih in dnevih? Če je odgovor pritrdilen, bi bilo treba na podlagi iste določbe v nacionalni zakonodaji kot alternativo določiti roke za redne preglede potrebe po hrambi teh podatkov. (
60
)
64.
Glede podatkov obdolžencev in ob upoštevanju tega, da se je bolgarski zakonodajalec odločil, da jih, če ob koncu postopka v zvezi z njimi niso izrečene kazenske obsodbe, ne bo hranil, zaradi nujno naključnega trajanja takega postopka, bi težko našli drugo možnost, razen če bi formalno določil skrajni rok, da se tako prepreči predolgo trajanje postopka. Glede obsojenih oseb, menim, da se navedba smrti ujema s časovno omejitvijo, povezano z biološkim življenjem posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki, s čimer se izključi kakršna koli opredelitev trajanja hrambe podatkov kot neopredeljeno ali neomejeno. (
61
) Iztek hrambe je predhodno določen, tudi če je njegov točen datum že po definiciji neopredeljen. Vsekakor ugotavljam, da je bolgarska vlada na obravnavi navedla, da obstajajo redna interna preverjanja vpisov v zbirko podatkov, ki se v obravnavanem primeru izvajajo na tri mesece, s čimer so izpolnjene zahteve iz člena 5 Direktive 2016/680.
65.
Kljub temu pa ni sporno, da se lahko hramba glede na starost, pri kateri je posameznik, na katerega se nanašajo osebni podatki, vpisan v zbirko, in datum njegove smrti izkaže za zelo dolgo, to je daljšo od hrambe, določene za ugotovitev povratništva, ali roka, v katerem zastara pregon za najhujše kaznivo dejanje. (
62
) Vendar je navedeno trajanje hrambe utemeljeno z namenom kazenskopreiskovalne policije za obdelavo, to je namenom zbiranja indicev in dokazov za identifikacijo storilcev preteklih ali prihodnjih kaznivih dejanj, pri čemer je tveganje, povezano s kaznivimi dejanji, pa naj bodo ta huda ali ne, splošno in stalno. (
63
) Včasih zelo pozna razrešitev nerazjasnjenih zadev hkrati kaže na velike težave, s katerimi se srečujejo preiskovalne službe, ter na smiselnost dolgoročne hrambe biometričnih in genetskih podatkov, zbranih v zbirkah. (
64
)
d)
Obstoj pravnih in tehničnih jamstev v zvezi s hrambo podatkov in dostopom do njih
66.
Sorazmernosti poseganja, ki ga pomeni hramba podatkov v policijski zbirki, ni mogoče preučiti neodvisno od pravil, s katerimi sta urejena dostop do te zbirke in nadzor nad utemeljitvijo nadaljnje hrambe podatkov v njej. Po mnenju ESČP je, kadar država podeli najširšo pristojnost hrambe za nedoločen čas, odločilno to, ali obstajajo in delujejo nekatera učinkovita jamstva. Tako mora nacionalni pravni red vsebovati jamstva, s katerimi je mogoče shranjene osebne podatke učinkovito zavarovati pred neprimerno uporabo in zlorabami ter omogočiti izbris teh podatkov, takoj ko postane njihova nadaljnja hramba nesorazmerna, zlasti tako, da se ponudi konkretna možnost vložitve zahteve za izbris shranjenih podatkov. (
65
)
1) Pogoji za vpogled v zbirko podatkov
67.
Iz uvodnih izjav 28, 56 in 57 Direktive 2016/680 ter njenih členov 24, 25 in 29 je razvidno, da morajo države članice sprejeti ukrepe, s katerimi zagotovijo, da se osebni podatki obdelujejo na način, ki zagotavlja ustrezno raven varnosti in zaupnosti, vključno s preprečevanjem nedovoljenega dostopa do teh podatkov in opreme, ki zagotavlja njihovo obdelavo, ter nedovoljene uporabe teh podatkov in opreme. Navedeni ukrepi vključujejo to, da upravljavec vodi evidence, na podlagi katerih lahko nadzornemu organu na njegovo zahtevo predloži nekatere informacije o opravljeni obdelavi podatkov, ter dnevnike za nekatera dejanja obdelave, kot so vpogled, prenosi in izbris. V skladu z uvodno izjavo 60 Direktive 2016/680 mora upravljavec izvesti ukrepe za ublažitev predhodno ocenjenih tveganj, povezanih z zadevno obdelavo, to je tveganj, ki se med drugim nanašajo na nepooblaščeno razkritje in dostop do podatkov.
68.
Bolgarska vlada je na obravnavi navedla, da nacionalna zakonodaja te zahteve izpolnjuje, pri čemer je napotila na obstoj sklopa pravil, ki določajo zlasti vzpostavitev poimenskih seznamov uslužbencev, ki imajo dostop do podatkov, ter to, da mora vsak uporabnik svojo pravico do dostopa utemeljiti ter navesti svojo identiteto, datum in uro dostopa. (
66
) Ta jamstva v zvezi s krogom oseb, pooblaščenih za vpogled v zbirko podatkov, in v zvezi s pogoji za vpogled vanjo se zdijo takšna, da preprečujejo kakršno koli zlorabo ali goljufijo pri dostopu do zbirk ter s tem pretiran poseg v temeljne pravice, določene s členoma 7 in 8 Listine, kar bo moralo preveriti predložitveno sodišče.
2) Nadzor nad nadaljnjo hrambo podatkov v zbirki podatkov
69.
Ni sporno, da je zgoraj navedeni nadzor, kot je določen s členom 68(6) ZMVR, dvojen, saj ga po uradni dolžnosti izvajajo pristojni organi v obliki samonadzora, izvede pa se tudi na obrazloženo zahtevo zadevne osebe ali njenih dedičev, pri čemer so razlogi za izbris vpisa v zbirko v obeh primerih taksativno našteti v tej določbi. Ti razlogi ne vključujejo položaja posameznika, ki je bil rehabilitiran, zaradi česar je bila zadevna obsodba izbrisana iz njegove kazenske evidence, tako da je mogoče zahtevo za izbris, ki jo – kot v obravnavani zadevi – vloži kazensko obsojena oseba v času svojega življenja in torej pred iztekom zakonsko določenega trajanja hrambe, ki se ujema z njeno smrtjo, utemeljiti izključno z razlogom iz člena 68(6), točka 1, ZMVR, ki se nanaša na vpis, izveden v nasprotju z zakonom.
70.
Bolgarska vlada je na vprašanje o obsegu člena 68(6) ZMVR glede na to, kako ga uporabljajo pristojni organi in sodišča, ki ji je bilo postavljeno na obravnavi, pojasnila, da ta določba omogoča spremembo vpisa v zvezi z obdolžencem, ki je postala nepravilna, ker je sodišče spremenilo kvalifikacijo kaznivega dejanja. Izključila je vsakršno možnost izbrisa vpisa v zbirko podatkov zaradi rehabilitacije obsojene osebe. Naj v zvezi s tem opozorim, da je zadevna zbirka preiskovalno orodje, katerega namen je poenostaviti operativno dejavnost kazenskopreiskovalne policije, ne pa zbirka s podatki o predkaznovanosti v ozkem pomenu, kot je kazenska evidenca. Ta instrumenta nimata istega namena: prvi je „spomin“, ki ga uporabljajo izključno preiskovalci ter jim dolgoročno omogoča razjasnitev preteklih ali prihodnjih kaznivih dejanj, namen drugega pa je voditi delo sodnikov pri izreku kazenske sankcije v dani zadevi. Tako bi bil lahko posameznik po zaslugi rehabilitacije, zaradi katere je bila zadevna obsodba izbrisana iz kazenske evidence, če bi bilo to potrebno, znova v položaju osebe, ki je prvič storila kaznivo dejanje, kar pomeni, da bi mu bile lahko izrečene milejše kazni ali bi bila izrečena kazen prilagojena. Vendar ostaja hramba njegovih podatkov v zbirki načeloma potrebna ob upoštevanju širšega cilja te zbirke, ki se nanaša na odkrivanje, razjasnitev in preprečevanje kaznivih dejanj.
71.
Kljub vsemu iz stališč bolgarske vlade izhaja, da razlog iz člena 68(6), točka 1, ZMVR ne zajema presoje potrebe po shranjevanju podatkov s časovnega vidika. Zdi se, da v nacionalni zakonodaji ne obstaja nobena določba – niti upravna ali sodna praksa – na podlagi katere bi lahko pristojni organ v okviru pregledov vsake tri mesece izbrisal vpis v zbirko ali bi lahko posameznik, na katerega se nanašajo osebni podatki, zahteval izbris, če hramba teh podatkov ob upoštevanju časa, ki je pretekel od vpisa, ni več potrebna. Zdi se, da take presoje ne more opraviti niti predložitveno sodišče, ki mora odločiti o zakonitosti odločbe o zavrnitvi zahteve za izbris.
F. Vmesni predlog
72.
Ali je mogoče šteti, da so merila, uporabljena za shranjevanje podatkov, kot so opisana zgoraj, dovolj ciljna, sorazmerna in specifična ter da se z obdelavo zadevnih osebnih podatkov upoštevajo meje nujno potrebnega? Sodišče bi lahko na to vprašanje odgovorilo nikalno iz spodaj navedenih razlogov.
73.
Na prvem mestu je pomembno poudariti, da je problematika potrebe po hrambi osebnih podatkov še posebej očitna, kadar je njihova obdelava kot v obravnavani zadevi dovoljena v preventivne namene. V zvezi s tem je resnično merilo, ki utemeljuje vpis podatkov v zadevno policijsko zbirko in njihovo hrambo, nevarnost, ki jo predstavljajo zadevne osebe, kar pomeni oceno tveganj. V obravnavani zadevi je treba ugotoviti, da se ta ocena konča že pri ugotovitvi obstoja suma ali potrjene storitve naklepnega kaznivega dejanja, kar je z vidika sestavnega dela kaznivih dejanj ali celo same podlage za kazensko odgovornost slabo razdelano merilo. Tako se mi zdi, da nacionalna ureditev hrambe upošteva najmanjšo stopnjo teže kaznivega dejanja in zajema zelo raznolike posege v družbeni red, ne da bi se a priori zahtevala sankcija v obliki kazni zapora, zato je mogoče šteti, da se uporablja ne glede na naravo ali težo kaznivega dejanja. (
67
) Naj spomnim, da je Sodišče menilo, da je bolgarska zakonodaja, kakršna je ta iz spora o glavni stvari, ki določa zbiranje biometričnih in genetskih podatkov vseh oseb, obdolženih naklepnega kaznivega dejanja, ki se preganja po uradni dolžnosti, načeloma v nasprotju z zahtevo iz člena 10 Direktive 2016/680, ker lahko brez razlikovanja in na splošno vodi do tega zbiranja, saj je pojem „naklepno kaznivo dejanje, ki se preganja po uradni dolžnosti“ zelo splošen in se lahko uporablja za veliko število kaznivih dejanj, ne glede na njihovo naravo in težo. (
68
)
74.
Čeprav je mogoče iz statističnih študij razbrati, da je kazenska preteklost pomembna determinanta povratništva, je v njih poudarjen tudi obstoj objektivnih dejavnikov, zaradi katerih se poveča tveganje za povratništvo, pri čemer so ti povezani zlasti s spolom, starostjo in naravo prvotnega kaznivega dejanja, časom, ki je pretekel do ponovitve ravnanja, ki pomeni kaznivo dejanje, in tem, da je ponovljeno kaznivo dejanje zelo tesno povezano z naravo kaznivega dejanja, zaradi katerega je bila izrečena kazen zapora. (
69
) Ker pa se kot merilo za hrambo podatkov do smrti zadevne osebe uporablja vsaka obsodba za naklepno kaznivo dejanje, vključno s prvim, (
70
) je logika, na kateri temelji obdelava teh podatkov, logika izjemno širokega zajetja prestopniške poti, in sicer tako z vidika narave in/ali teže deliktnih dejanj kot tudi starosti njihovega storilca. Po zgledu ESČP se je mogoče vprašati, ali taka logika, če se na neki način privede do skrajnosti, v praksi ne služi kot utemeljitev za shranjevanje informacij o vseh prebivalcih in njihovih umrlih sorodnikih, kar bi bilo gotovo pretirano in neustrezno. (
71
) Ugotavljam, da je Sodišče menilo, da zgolj dejstva, da je oseba obdolžena naklepnega kaznivega dejanja, ki se preganja po uradni dolžnosti, ni mogoče šteti za element, na podlagi katerega bi bilo mogoče samo po sebi domnevati, da je zbiranje njenih biometričnih in genetskih podatkov nujno potrebno glede na namene, ki jih to zbiranje uresničuje. (
72
)
75.
Na drugem mestu se podatki hranijo ne glede na potrebo po njihovem shranjevanju do smrti posameznika, na katerega se nanašajo. Pristojni organi imajo glede na besedilo člena 68(6) ZMVR in njegovo razlago pristojnost za izbris podatkov le v izjemnih okoliščinah, ki niso povezane z razvojem položaja te osebe od vpisa v zbirko. Logično je, da enako velja za tožbo, s katero se predlaga izbris in ki je na podlagi iste določbe na voljo navedeni osebi, vendar ni dovolj učinkovita, saj ne omogoča preverjanja, ali je trajanje hrambe podatkov sorazmerno s ciljem zadevnega poseganja. Pri tej presoji bi bilo treba upoštevati različna merila, kot so narava in teža ugotovljenih dejanj, čas, ki je pretekel od njih, zakonsko določeno preostalo trajanje hrambe ali starost tožeče stranke v obravnavani zadevi, in sicer ob upoštevanju osebnega položaja, kar zadeva starost, pri kateri je storila zadevna dejanja, njeno ravnanje odtlej (vključitev v družbo, odškodnina žrtvam) in njeno osebnost, pri čemer lahko dosežena rehabilitacija v tem okviru pomeni enega od elementov celovite presoje. V teh okoliščinah se zdi nadzor, ki ga ima na voljo zlasti oseba, vpisana v zbirko, tako ozek, da je praktično hipotetičen. (
73
)
76.
Zgoraj navedene ugotovitve je treba povezati s tem, da je mogoče zelo dolgo hraniti občutljive podatke in da lahko zadevna zbirka uporabnikom ponudi možnosti uporabe – zlasti za identifikacijo, analizo in primerjavo – ki pomenijo veliko vmešavanje. Navesti je treba, da morajo policijski organi v skladu s členom 68(3) ZMVR za potrebe vpisa v policijsko zbirko podatkov opraviti odvzeme vzorcev za izdelavo „profila DNK“ oseb in jih fotografirati, pri čemer se lahko za fotografije uporabi tehnika prepoznavanja obraza.
V. Predlog
77.
Glede na navedeno Sodišču predlagam, naj Varhoven administrativen sad (vrhovno upravno sodišče, Bolgarija) odgovori:
Člene 4, 5, 8, 10 in člen 16(2) Direktive (EU) 2016/680 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. aprila 2016 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov, ki jih pristojni organi obdelujejo za namene preprečevanja, preiskovanja, odkrivanja ali pregona kaznivih dejanj ali izvrševanja kazenskih sankcij, in o prostem pretoku takih podatkov ter o razveljavitvi Okvirnega sklepa Sveta 2008/977/PNZ, obravnavane povezano in v povezavi s členom 52(1) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah,
je treba razlagati tako, da
nasprotujejo nacionalni zakonodaji, ki določa hrambo osebnih podatkov v policijski zbirki, med katerimi so biometrični in genetski podatki vsake osebe, obsojene za naklepno kaznivo dejanje, ne da bi se med njimi dodatno razlikovalo na podlagi narave ali teže kaznivega dejanja, in sicer do njene smrti, brez možnosti nadzora nad nadaljnjo hrambo podatkov v zbirki z vidika časa, ki je pretekel od njihovega vpisa, in ne da bi bilo mogoče, če je to primerno, pozneje doseči izbris teh podatkov.
Preverjanje sorazmernosti trajanja hrambe glede na namen obdelave ob upoštevanju položaja obsojene osebe lahko vključuje rehabilitacijo, ki jo je ta dosegla.
(
1
)	Jezik izvirnika: francoščina.
(
2
)	Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. aprila 2016 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov, ki jih pristojni organi obdelujejo za namene preprečevanja, preiskovanja, odkrivanja ali pregona kaznivih dejanj ali izvrševanja kazenskih sankcij, in o prostem pretoku takih podatkov ter o razveljavitvi Okvirnega sklepa Sveta 2008/977/PNZ (UL 2016, L 119, str. 89).
(
3
)	Uredba Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. aprila 2016 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov in o prostem pretoku takih podatkov ter o razveljavitvi Direktive 95/46/ES (Splošna uredba o varstvu podatkov) (UL 2016, L 119, str. 1, v nadaljevanju: SUVP).
(
4
)	Glej v tem smislu sodbo z dne 22. junija 2021, Latvijas Republikas Saeima (Kazenske točke) (C‑439/19, EU:C:2021:504, točke od 61 do 67). Sodišče je v sodbi z dne 5. aprila 2022, Commissioner of An Garda Síochána in drugi (C‑140/20, EU:C:2022:258, točka 61), pojasnilo, da cilj ohranitve nacionalne varnosti ustreza glavnemu interesu, ki je zaščititi bistvene funkcije države in temeljne interese družbe, ter vključuje preprečevanje in kaznovanje dejavnosti, ki lahko resno destabilizirajo temeljne ustavne, politične, gospodarske ali družbene strukture države ter zlasti neposredno ogrozijo družbo, prebivalstvo ali državo kot tako, kot so zlasti teroristična dejanja.
(
5
)	Res je, da se lahko zdi izvedba takega preverjanja v praksi zapletena, saj obstaja ena sama policijska zbirka, v kateri je zajeto vse, vpis in hramba podatkov pa se ravnata po logiki, ki je hkrati retrospektivna in prospektivna, ne da bi se nujno objektivno razlikovalo med zadevnimi obdelavami na podlagi natančno določenega namena.
(
6
)	Sodba z dne 26. januarja 2023, Ministerstvo na vatreshnite raboti (Vpis biometričnih in genetskih podatkov v evidenco, ki ga izvaja policija) (C‑205/21, EU:C:2023:49, točka 135). Ugotavljam, da je Sodišče že odločilo o vprašanju združljivosti člena 52(1) Listine z bolgarsko ureditvijo, katere posebnost je, da se sklicuje na SUVP, in z določbo nacionalnega prava, s katero je bil prenesen člen 10 Direktive 2016/680, ne da bi bila ta direktiva formalno navedena. Sodišče je razsodilo, da je obdelava biometričnih in genetskih podatkov s strani policijskih organov zaradi njihovih preiskovalnih dejavnosti „za boj proti kriminalu in vzdrževanje javnega reda“ dovoljena s pravom države članice v smislu člena 10(a) te direktive, če pravo te države članice vsebuje dovolj jasno in natančno pravno podlago za dovolitev navedene obdelave, pri čemer zgoraj navedeno dvojno sklicevanje samo po sebi ne more biti razlog za dvom o obstoju takšnega dovoljenja, če iz razlage vseh določb, ki se uporabljajo v nacionalnem pravu, dovolj jasno, natančno in nedvoumno izhaja, da zadevna obdelava biometričnih in genetskih podatkov spada na področje uporabe te direktive, in ne SUVP.
(
7
)	Sodba z dne 8. maja 2019, PI (C‑230/18, EU:C:2019:383, točka 42).
(
8
)	Skladnost s členom 4(1)(b) Direktive (EU) 2016/680, v skladu s katerim so podatki zbrani za določene, izrecne in zakonite namene ter se ne obdelujejo na način, ki je nezdružljiv s temi nameni, v obravnavani zadevi ni sporna, saj je namen nadaljnje obdelave po zbiranju podatkov, to je hramba podatkov, enak namenu zbiranja podatkov.
(
9
)	Člen 26 ZMVR določa, da časovne roke za hrambo osebnih podatkov ali reden pregled potrebe po njihovem shranjevanju določi minister za notranje zadeve. Bolgarska vlada je na obravnavi navedla, da se tak pregled opravi vsake tri mesece.
(
10
)	Sodba z dne 22. junija 2021, Latvijas Republikas Saeima (Kazenske točke) (C‑439/19, EU:C:2021:504, točka 105).
(
11
)	Naj pripomnim, da se mi člen 18 Direktive 2016/680, v skladu s katerim lahko države članice določijo, da se pravice med drugim iz člena 16 uresničujejo v skladu s pravom držav članic, kadar so osebni podatki navedeni v sodni odločbi ali kazenski evidenci ali sodnem spisu, ki se obdela med kazensko preiskavo in kazenskim postopkom, ne zdi upošteven, saj je zadevna zbirka orodje, katerega namen je poenostaviti operativno dejavnost preiskovalnih služb, za katere je pristojen minister za notranje zadeve, ne pa sodni instrument v pravem pomenu, kakršni so zgoraj navedeni.
(
12
)	Glej v tem smislu sodbi z dne 25. februarja 2021, Komisija/Španija (Direktiva o osebnih podatkih – kazenske zadeve), C‑658/19, EU:C:2021:138, točka 75), in z dne 1. avgusta 2022, Vyriausioji tarnybinės etikos komisija (C‑184/20, EU:C:2022:601, točka 61).
(
13
)	Glej po analogiji sodbo z dne 1. avgusta 2022, Vyriausioji tarnybinės etikos komisija (C‑184/20, EU:C:2022:601, točki 62 in 69).
(
14
)	Glej po analogiji sodbo z dne 22. junija 2021, Latvijas Republikas Saeima (Kazenske točke) (C‑439/19, EU:C:2021:504, točka 98).
(
15
)	Glej v tem smislu sodbi z dne 7. maja 2009, Rijkeboer (C‑553/07, EU:C:2009:293, točka 33), in z dne 13. maja 2014, Google Spain in Google (C‑131/12, EU:C:2014:317, točka 92).
(
16
)	Glej po analogiji sodbo z dne 20. oktobra 2022, Digi (C‑77/21, EU:C:2022:805, točka 54).
(
17
)	Ta problematika je obravnavana tudi v uvodni izjavi 26 in členu 4(3) Direktive 2016/680, iz katerih izhaja, da je zakonodajalec Unije predvidel morebitno dolgotrajno hrambo podatkov, ki se arhivirajo v javnem interesu, za znanstveno, statistično ali zgodovinsko uporabo za namene iz člena 1(1), če je zagotovljena ustrezna zaščita pravic in svoboščin posameznikov, na katere se osebni podatki nanašajo. Vendar to za položaj iz obravnavane zadeve ne velja, saj ima hramba podatkov v policijski zbirki povsem operativni namen, to je poenostaviti dejavnost preiskovalnih služb za razjasnitev kaznivih dejanj.
(
18
)	Mogoče se je vprašati, ali člen 5 Direktive 2016/680 ne vsebuje oblike notranjega logičnega protislovja. V skladu s to določbo namreč lahko obstajajo osebni podatki, ki jih obdelujejo organi pregona, za katere ne bi bilo primerno določiti roka za njihov izbris, vendar je treba v takem položaju časovno neomejene hrambe določiti, da pristojni organi redno preverjajo potrebo po hrambi teh podatkov in možnost izbrisa, če hramba z vidika namena obdelave ni več utemeljena. Kljub vsemu je mogoče razumeti in priznati, da je legitimni cilj določiti korektiv za preprečitev zlorab pri izvajanju mehanizma, ki pomeni vmešavanje.
(
19
)	Ta zadeva se nanaša na popolno zavrnitev izbrisa, za katero je treba tožeči stranki predložiti razloge v skladu s členom 16(4) Direktive 2016/680, ki pa določa, da države članice lahko sprejmejo zakonodajne ukrepe, s katerimi popolnoma ali delno omejijo to obveznost, med drugim za preprečitev vplivanja na preprečevanje, preiskovanje, odkrivanje ali pregon kaznivih dejanj.
(
20
)	Sodba z dne 26. januarja 2023, Ministerstvo na vatreshnite raboti (Vpis biometričnih in genetskih podatkov v evidenco, ki ga izvaja policija) (C‑205/21, EU:C:2023:49, točke od 116 do 118). Ali je treba glede na te preudarke razumeti, da Sodišče zakonitost obdelave občutljivih podatkov v okviru Direktive 2016/680 pogojuje z izpolnjevanjem merila, strožjega od merila, ki se v sodni praksi Sodišča v zvezi z varstvom osebnih podatkov običajno uporablja za vse vrste podatkov, to je merila v zvezi z upoštevanjem meja tega, kar je „nujno potrebno“ za zadevno obdelavo? Sodišče je v odgovor na pripombo francoske vlade v zvezi s tem, da se člen 10 Direktive 2016/680 v nekaterih jezikovnih različicah nanaša na primere, v katerih je obdelava podatkov „nujno potrebna“, v točki 119 te sodbe odgovorilo, da ta terminološka razlika ne spreminja narave tako navedenega merila in zahtevane ravni zahteve, saj tudi te jezikovne različice določajo strožji pogoj za dovoljenje za obdelavo občutljivih podatkov, kar pomeni strožjo presojo njegove nujnosti, kot če obdelani podatki ne spadajo na področje uporabe navedenega člena. Še vedno pa se je mogoče vprašati o tem konceptualnem razlikovanju v stopnji intenzivnosti potrebe po obdelavi in o težavnosti njegovega izvajanja v posamezni zadevi.
(
21
)	Glej med drugim sodbi z dne 6. oktobra 2020, La Quadrature du Net in drugi (C‑511/18, C‑512/18 in C‑520/18, EU:C:2020:791), in z dne 5. aprila 2022, Commissioner of An Garda Síochána in drugi (C‑140/20, EU:C:2022:258).
(
22
)	Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. julija 2002 o obdelavi osebnih podatkov in varstvu zasebnosti na področju elektronskih komunikacij (Direktiva o zasebnosti in elektronskih komunikacijah) (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 29, str. 514).
(
23
)	Mnenje 1/15 (Sporazum PNR med EU in Kanado) z dne 26. julija 2017 (EU:C:2017:592) in sodba z dne 21. junija 2022, Ligue des droits humains (C‑817/19, EU:C:2022:491).
(
24
)	Mnenje 1/15 (Sporazum PNR med EU in Kanado) z dne 26. julija 2017 (EU:C:2017:592, točke 132, 204 in 205).
(
25
)	Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. aprila 2016 o uporabi podatkov iz evidence podatkov o potnikih (PNR) za preprečevanje, odkrivanje, preiskovanje in pregon terorističnih in hudih kaznivih dejanj (UL 2016, L 119, str. 132).
(
26
)	Sodba z dne 5. aprila 2022, Commissioner of An Garda Síochána in drugi (C‑140/20, EU:C:2022:258, točke od 35 do 37). Enako velja za primerjavo s pravno ureditvijo, določeno v SUVP.
(
27
)	Tinière, R., Jurisprudence de la CJUE 2020: décisions et commentaires, Bruylant, Bruselj, 2021, str. od 130 do 139.
(
28
)	Sodbi z dne 5. aprila 2022, Commissioner of An Garda Síochána in drugi (C‑140/20, EU:C:2022:258, točke od 56 do 59), in z dne 21. junija 2022, Ligue des droits humains (C‑817/19, EU:C:2022:491, točka 148).
(
29
)	Sodba z dne 21. junija 2022, Ligue des droits humains (C‑817/19, EU:C:2022:491, točka 148).
(
30
)	Glej v tem smislu sodbo z dne 8. decembra 2022, Inspektor v Inspektorata kam Visshia sadeben savet (Nameni obdelave podatkov – Kazenska preiskava) (C‑180/21, EU:C:2022:967, točki 57 in 58).
(
31
)	Sodba z dne 8. decembra 2022, Google (Odstranitev povezav do domnevno netočne vsebine) (C‑460/20, EU:C:2022:962, točka 59).
(
32
)	ESČP, 22. junij 2017, Aycaguer proti Franciji (EC:ECHR:2017:0622JUD000880612, točke 33, 34 in 38), in ESČP, 18. september 2014, Brunet proti Franciji (EC:ECHR:2014:0918JUD002101010, točka 35).
(
33
)	ESČP, 4. junij 2013, Peruzzo in Martens proti Nemčiji (EC:ECHR:2013:0604DEC000784108, točka 46), in ESČP, 13. februar 2020, Gaughran proti Združenemu kraljestvu (EC:ECHR:2020:0213JUD004524515, točka 88).
(
34
)	Glej po analogiji mnenje 1/15 (Sporazum PNR med EU in Kanado) z dne 26. julija 2017 (EU:C:2017:592, točki 122 in 123) in sodbo z dne 21. junija 2022, Ligue des droits humains (C‑817/19, EU:C:2022:491, točki 94 in 95).
(
35
)	ESČP, 22. junij 2017, Aycaguer proti Franciji (CE:ECHR:2017:0622JUD000880612, točka 33).
(
36
)	Glej po analogiji sodbo z dne 5. aprila 2022, Commissioner of An Garda Síochána in drugi (C‑140/20, EU:C:2022:258, točka 44).
(
37
)	Sodba z dne 26. januarja 2023, Ministerstvo na vatreshnite raboti (Vpis biometričnih in genetskih podatkov v evidenco, ki ga izvaja policija) (C‑205/21, EU:C:2023:49, točka 127).
(
38
)	Glej uvodni izjavi 4 in 7 Direktive 2016/680.
(
39
)	Mnenje 1/15 (Sporazum PNR med EU in Kanado) z dne 26. julija 2017 (EU:C:2017:592, točka 134).
(
40
)	Sodba z dne 6. oktobra 2020, Privacy International (C‑623/17, EU:C:2020:790, točki 63 in 64).
(
41
)	Glej v tem smislu sodbi z dne 6. oktobra 2020, Privacy International (C‑623/17, EU:C:2020:790, točka 67), in z dne 22. novembra 2022, Luxembourg Business Registers (C‑37/20 in C‑601/20, EU:C:2022:912, točka 64).
(
42
)	Sodbi z dne 6. oktobra 2020, Privacy International (C‑623/17, EU:C:2020:790, točka 65), in z dne 24. februarja 2022, Valsts ieņēmumu dienests (Obdelava osebnih podatkov v davčne namene) (C‑175/20, EU:C:2022:124, točke od 54 do 56). Drži, da je tak preizkus našel mesto v sodbah Sodišča v okviru podrobne analize sorazmernosti omejitve, kadar se ne obravnava skupaj z dveh vidikov, povezanih s spoštovanjem načel zakonitosti in sorazmernosti (sodba z dne 21. junija 2022, Ligue des droits humains (C‑817/19, EU:C:2022:491, točki 114 in 117)). V tem delu teh sklepnih predlogov bom preveril zahtevo po predvidljivosti v ozkem pomenu.
(
43
)	Sodba z dne 21. junija 2022, Ligue des droits humains (C‑817/19, EU:C:2022:491, točka 114).
(
44
)	Glej točke od 33 do 35 stališč bolgarske vlade.
(
45
)	Glej v tem smislu sodbo z dne 20. maja 2003, Österreichischer Rundfunk in drugi (C‑465/00, C‑138/01 in C‑139/01, EU:C:2003:294, točka 77).
(
46
)	Glej po analogiji mnenje 1/15 (Sporazum PNR med EU in Kanado) z dne 26. julija 2017 (EU:C:2017:592, točka 150) in a contrario sodbo z dne 22. novembra 2022, Luxembourg Business Registers (C‑37/20 in C‑601/20, EU:C:2022:912, točka 51).
(
47
)	Sodba z dne 26. januarja 2023, Ministerstvo na vatreshnite raboti (Vpis biometričnih in genetskih podatkov v evidenco, ki ga izvaja policija) (C‑205/21, EU:C:2023:49, točka 99).
(
48
)	Mnenje 1/15 (Sporazum PNR med EU in Kanado) z dne 26. julija 2017 (EU:C:2017:592, točka 149) in sodba z dne 6. oktobra 2020La Quadrature du Net in drugi (C‑511/18, C‑512/18 in C‑520/18, EU:C:2020:791, točka 123).
(
49
)	Sodba z dne 26. januarja 2023, Ministerstvo na vatreshnite raboti (Vpis biometričnih in genetskih podatkov v evidenco, ki ga izvaja policija) (C‑205/21, EU:C:2023:49, točki 97 in 98). ESČP je v okviru pozitivne obveznosti, ki izhaja iz člena 2 EKČP, ugotovilo, da je javni interes za preiskovanje nezakonitih dejanj ter po potrebi zagotovitev njihovega kazenskega pregona in obsodbe njihovih storilcev več let po storitvi takih dejanj jasno priznan (ESČP, 12. junij 2014, Jelić proti Hrvaški, CE:ECHR:2014:0612JUD005785611, točka 52).
(
50
)	Glej v tem smislu sodbo z dne 5. aprila 2022, Commissioner of An Garda Síochána in drugi (C‑140/20, EU:C:2022:258, točka 55).
(
51
)	Sodba z dne 22. novembra 2022, Luxembourg Business Registers (C‑37/20 in C‑601/20, EU:C:2022:912, točka 66).
(
52
)	Na splošno vključitev v zbirko podatkov ne pomeni nobene pozitivne obveznosti za posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki.
(
53
)	Sodba z dne 26. januarja 2023, Ministerstvo na vatreshnite raboti (Vpis biometričnih in genetskih podatkov v evidenco, ki ga izvaja policija) (C‑205/21, EU:C:2023:49, točka 78).
(
54
)	Taka kazniva dejanja so pogosta na področju kršenja cestnoprometnih predpisov.
(
55
)	Glej po analogiji sodbo z dne 5. aprila 2022, Commissioner of An Garda Síochána in drugi (C‑140/20, EU:C:2022:258, točki 77 in 78). Ugotavljam, da je Sodišče v sodbi z dne 21. junija 2022, Ligue des droits humains (C‑817/19, EU:C:2022:491, točka 198), menilo, da iz Direktive 2016/681 izhaja, da je treba merila, ki se uporabljajo za predhodno ocenjevanje potnikov, določiti tako, da so usmerjena izrecno na posameznike, glede katerih bi lahko obstajal utemeljen sum sodelovanja pri terorističnih ali hudih kaznivih dejanjih, na katera se nanaša ta direktiva.
(
56
)	Po podatkih iz biltena Infostat Justice francoskega ministrstva za pravosodje, št. 183, z dne 2. julija 2021, „Mesurer et comprendre les déterminants de la récidive des sortants de prison“ („Merjenje in razumevanje determinant za povratništvo oseb, ki pridejo iz zapora“), je bilo 86 % oseb, ki so prišle iz zapora leta 2016, v kazensko evidenco vpisanih že pred obsodbo, zaradi katere so bile zaprte. Delež povratništva se povečuje s številom predhodnih obsodb: le 14 % oseb, ki pridejo iz zapora in v petih letih pred obsodbo, zaradi katere so bile zaprte, niso bile obsojene, v zadevnem letu ponovi kaznivo dejanje, v primerjavi s 23 % oseb, ki so bile obsojene enkrat, in 63 % tistih, ki so bile obsojene vsaj desetkrat.
(
57
)	Ta ugotovitev poleg tega odraža skladnost te določbe s členom 6 Direktive (EU) 2016/680, ki upravljavcu nalaga, da kadar je to ustrezno in v največji možni meri jasno razlikuje med podatki različnih kategorij posameznikov, na katere se nanašajo osebni podatki, tako da se za posameznike, na katere se nanašajo podatki, ne uporablja enaka stopnja poseganja v njihovo temeljno pravico do varstva njihovih osebnih podatkov brez razlikovanja, ne glede na kategorijo, v katero spadajo (sodba z dne 26. januarja 2023, Ministerstvo na vatreshnite raboti (Registracija biometričnih in genetskih podatkov s strani policije) (C‑205/21, EU:C:2023:49, točka 83)).
(
58
)	Sodba z dne 26. januarja 2023, Ministerstvo na vatreshnite raboti (Vpis biometričnih in genetskih podatkov v evidenco, ki ga izvaja policija) (C‑205/21, EU:C:2023:49, točka 126).
(
59
)	Glej po analogiji sodbo z dne 26. januarja 2023, Ministerstvo na vatreshnite raboti (Vpis biometričnih in genetskih podatkov v evidenco, ki ga izvaja policija) (C‑205/21, EU:C:2023:49, točka 100). Naj še pripomnim, da bo čas, ki je pretekel, neizogibno ovira pri določanju kraja, kjer se nahajajo priče, in njihovi zmožnosti, da se dobro spomnijo dogodkov.
(
60
)	Člen 31 Uredbe (EU) 2016/794 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. maja 2016 o Agenciji Evropske unije za sodelovanje na področju preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanje (Europol) ter nadomestitvi in razveljavitvi sklepov Sveta 2009/371/PNZ, 2009/934/PNZ, 2009/935/PNZ, 2009/936/PNZ in 2009/968/PNZ (UL 2016, L 135, str. 53) določa, da se osebni podatki, ki jih obdeluje Europol, hranijo pri Europolu le toliko časa, kolikor je nujno potrebno in sorazmerno za namene, za katere se obdelujejo. Europol v vsakem primeru najpozneje tri leta po začetku obdelave preveri, ali je treba te podatke še naprej hraniti, in se lahko odloči za nadaljnjo hrambo teh podatkov do naslednjega pregleda, ki se opravi čez nadaljnja tri leta, če je nadaljnja hramba še nujna za izvajanje njegovih nalog. Če o nadaljnji hrambi osebnih podatkov ni sprejeta nobena odločitev, se navedeni podatki po treh letih samodejno izbrišejo.
(
61
)	ESČP je v sodbi z dne 13. februarja 2020, Gaughran proti Združenemu kraljestvu (CE:ECHR:2020:0213JUD004524515, točke od 79 do 81), ki se je nanašala na ureditev, s katero je bila določena hramba podatkov, ki se je končala s smrtjo zadevne osebe, razlikovalo med DNK na eni strani ter prstnimi odtisi in fotografijami na drugi strani, pri čemer je menilo, da se le za zadnjenavedene podatke uporablja obdobje hrambe, ki ga je mogoče izenačiti s hrambo za nedoločen čas. Ugotavljam, da v obravnavani zadevi nobenega od teh podatkov ne bo mogoče uporabiti po smrti posameznika, na katerega se nanašajo, pri čemer je treba pripomniti, da bi s hrambo DNK po smrti tehnično omogočili iskanje pri bližnjih sorodnikih zadevne osebe.
(
62
)	Poleg obstoja kaznivih dejanj, ki ne zastarajo, je treba vprašanje razmerja med rokom hrambe podatkov in rokom, v katerem kazenski pregon zastara, v nekaterih pravnih sistemih relativizirati zaradi mehanizmov za prekinitev ali pretrganje zastaranja ter za odlog začetka teka zastaralnega roka pri tako imenovanih kaznivih dejanjih iz navade, trajajočih ali prikritih kaznivih dejanjih in pri nekaterih kaznivih dejanjih, katerih žrtve so mladoletniki (odlog do polnoletnosti žrtve). Upoštevati je treba še to, da je spolno nasilje tisto, ki se razkrije najpozneje.
(
63
)	Glej v tem smislu sodbo z dne 5. aprila 2022, Commissioner of An Garda Síochána in drugi (C‑140/20, EU:C:2022:258, točka 62).
(
64
)	Naj spomnim, da je ESČP v okviru pozitivne obveznosti, ki izhaja iz člena 2 EKČP, jasno priznalo javni interes za preiskovanje in po potrebi zagotovitev kazenskega pregona in obsodbe storilcev nezakonitih dejanj več let po njihovi storitvi (ESČP, 12. junij 2014, Jelić proti Hrvaški, CE:ECHR:2014:0612JUD005785611, točka 52) in navedlo, da preiskovanje „cold cases“ prav tako spada v javni interes v splošnem smislu boja proti kriminalu (ESČP, 13. februar 2020, Gaughran proti Združenemu kraljestvu, CE:ECHR:2020:0213JUD004524515, točka 93).
(
65
)	ESČP, 22. junij 2017, Aycaguer proti Franciji (EC:ECHR:2017:0622JUD000880612, točka 38), in ESČP, 13. februar 2020, Gaughran proti Združenemu kraljestvu (EC:ECHR:2020:0213JUD004524515, točka 88).
(
66
)	Trajanje hrambe sledi o vpogledu v zbirko ni bilo navedeno.
(
67
)	Sodba ESČP z dne 13. februarja 2020, Gaughran proti Združenemu kraljestvu (CE:ECHR:2020:0213JUD004524515, točka 83).
(
68
)	Sodba z dne 26. januarja 2023, Ministerstvo na vatreshnite raboti (Vpis biometričnih in genetskih podatkov v evidenco, ki ga izvaja policija) (C‑205/21, EU:C:2023:49, točki 128 in 129).
(
69
)	Bilten Infostat Justice francoskega ministrstva za pravosodje, št. 183, z dne 2. julija 2021, „ Mesurer et comprendre les déterminants de la récidive des sortants de prison“ („Merjenje in razumevanje determinant za povratništvo oseb, ki pridejo iz zapora“).
(
70
)	Vpis in poznejša hramba podatkov v zadevni zbirki se namreč uporabljata za vsako osebo, ki je prvič storila kaznivo dejanje, ne pa za posameznika, ki je že bil enkrat ali večkrat obsojen.
(
71
)	Sodba ESČP z dne 13. februarja 2020, Gaughran proti Združenemu kraljestvu (CE:ECHR:2020:0213JUD004524515, točka 89).
(
72
)	Sodba z dne 26. januarja 2023, Ministerstvo na vatreshnite raboti (Vpis biometričnih in genetskih podatkov v evidenco, ki ga izvaja policija) (C‑205/21, EU:C:2023:49, točka 130). Sodišče je dodalo (točki 132 in 133), da mora predložitveno sodišče preveriti, ali nacionalno pravo omogoča presojo „nujne potrebe“, da se zbirajo biometrični podatki in genetski podatki posameznika, na katerega se podatki nanašajo, zaradi njihovega vpisa v evidenco, glede na naravo in težo kaznivega dejanja, za katero je ta posameznik osumljen, pa tudi glede na druge upoštevne elemente, kot so zlasti posebne okoliščine tega kaznivega dejanja, morebitna povezava navedenega kaznivega dejanja z drugimi postopki v teku, predkaznovanost ali individualni profil zadevne osebe. Vprašati se je mogoče, ali je ta zahteva po poglobljeni individualizaciji združljiva z zakonskimi določbami, ki so sistematične ter zahtevajo stopnjo abstrakcije in splošnosti, njihov namen pa je izoblikovanje splošne ureditve hrambe osebnih podatkov v zbirki podatkov.
(
73
)	Sodba ESČP z dne 13. februarja 2020, Gaughran proti Združenemu kraljestvu (CE:ECHR:2020:0213JUD004524515, točka 94).