Predmet C-575/23
FT i dr.
protiv
État belge
(zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Conseil d’État (Državno vijeće, Belgija))
Presuda Suda (prvo vijeće) od 6. ožujka 2025.
„Zahtjev za prethodnu odluku – Usklađivanje zakonodavstava – Intelektualno vlasništvo – Autorsko pravo i srodna prava – Umjetnici izvođači zaposleni na temelju upravnopravnog pravilnika – Ustupanje srodnih prava na temelju regulatornog akta – Direktiva 2001/29/EZ – Članak 2. točka (b) i članak 3. stavak 2. – Prava reproduciranja i stavljanja na raspolaganje javnosti – Direktiva 2006/115/EZ – Članci od 7. do 9. – Prava fiksiranja, radiodifuzijskog emitiranja, priopćavanja javnosti i distribucije – Direktiva (EU) 2019/790 – Članci od 18. do 23. – Pravična naknada u okviru ugovora o iskorištavanju – Članak 26. – Vremenska primjena – Pojmovi ‚sklopljeni akti’ i ‚stečena prava’”
1.        Usklađivanje zakonodavstava – Autorsko pravo i srodna prava – Direktiva 2019/790 – Vremenska primjena – Akti sklopljeni i prava stečena prije isteka roka za prenošenje Direktive – Umjetnici izvođači – Izvedbe izvršene prije isteka roka za prenošenje – Neprimjenjivost direktive – Izvedbe izvršene nakon roka za prenošenje – Primjenjivost Direktive
(Direktiva 2019/790 Europskog parlamenta i Vijeća, čl. 26. st. 1. i 2.)
(t. 68.-80.)
2.        Usklađivanje zakonodavstava – Autorsko pravo i srodna prava – Direktive 2001/29, 2006/115 i 2019/790 – Usklađivanje određenih aspekata autorskog i srodnih prava u informacijskom društvu – Umjetnici izvođači – Pojam – Umjetnici izvođači zaposleni na temelju upravnopravnog pravilnika – Uključenost
(Direktiva 2001/29 Europskog parlamenta i Vijeća, čl. 2. t. (b) i čl. 3. st. 2. t. (a), Direktiva 2006/115 Europskog parlamenta i Vijeća, čl. 3. st. 1. t. (b), čl. 7. st. 1., čl. 8. st. 1. i čl. 9. st. 1. t. (a), i Direktiva 2019/790 Europskog parlamenta i Vijeća, čl. 18. do 23.)
(t. 88.-102.)
3.        Usklađivanje zakonodavstava – Autorsko pravo i srodna prava – Direktive 2001/29 i 2006/115 – Usklađivanje određenih aspekata autorskog i srodnih prava u informacijskom društvu – Prava reproduciranja, stavljanja na raspolaganje javnosti, fiksiranja, radiodifuzijskog emitiranja, priopćavanja javnosti i distribucije – Iznimke i ograničenja – Načelo odgovarajuće i razmjerne naknade – Ustupanje, na temelju regulatornog akta, svih srodnih prava umjetnika izvođača koji su zaposleni na temelju upravnopravnog pravilnika u nacionalnom orkestru – Nepostojanje pristanka umjetnika izvođača – Nedopuštenost
(Direktiva 2001/29 Europskog parlamenta i Vijeća, čl. 2. t. (b) i čl. 3. st. 2. t. (a), Direktiva 2006/115 Europskog parlamenta i Vijeća, čl. 3. st. 1. t. (b), čl. 7. st. 1., čl. 8. st. 1. i čl. 9. st. 1. t. (a), i Direktiva 2019/790 Europskog parlamenta i Vijeća, čl. 18. do 23.)
(t. 104.-110., 114.-123., 126., 128. i izreka)
Kratak prikaz
Povodom zahtjeva za prethodnu odluku koji mu je uputio Conseil d’État (Državno vijeće, Belgija), Sud je odlučio o mogućnosti država članica da propisom ograniče ostvarivanje srodnih prava umjetnika izvođača zaposlenih na temelju upravnopravnog pravilnika.
État belge (Belgijska Država) donijela je 1. lipnja 2021. Arrêté royal relatif aux droits voisins du personnel artistique de l’Orchestre national de Belgique (ONB) (Kraljevska uredba o srodnim pravima umjetničkog osoblja Belgijskog nacionalnog orkestra (ONB)) (u daljnjem tekstu: Kraljevska uredba od 1. lipnja 2021.), koja je stupila na snagu 4. lipnja 2021.
Prije donošenja te kraljevske uredbe, o iskorištavanju srodnih prava glazbenika ONB-a pregovaralo se, u svakom slučaju zasebno, u okviru odbora za mirenje. Između 2016. i 2021. ONB i sindikalna izaslanstva glazbenika tog orkestra pregovarali su kako bi postigli sporazum o pravičnoj naknadi koju ONB isplaćuje za usluge koje pružaju ti glazbenici. Budući da ti pregovori nisu bili uspješni, Belgijska Država donijela je navedenu kraljevsku uredbu. U skladu s odredbama te uredbe, umjetnik izvođač ONB-u ustupa, u zamjenu za plaćanje naknada, srodna prava koja se odnose na njegove usluge pružene u okviru njegova rada u službi tog orkestra. Pravo priopćavanja javnosti te prava reproduciranja i distribucije kojih su glazbenici ONB-a nositelji tako se ustupaju za cijelo trajanje srodnih prava i za cijeli svijet.
Određeni glazbenici podnijeli su Conseilu d’État (Državno vijeće) tužbu za poništenje Kraljevske uredbe od 1. lipnja 2021. uz obrazloženje da se odredbama te kraljevske uredbe povređuje pravo Unije, osobito Direktiva 2019/790(1).
U tim je okolnostima Conseil d’État (Državno vijeće) odlučio uputiti Sudu prethodna pitanja kako bi utvrdio, u biti, protivi li se odredbama te direktive ustupanje, na temelju regulatornog akta, poslodavcu u svrhu iskorištavanja, srodnih prava umjetnika izvođača zaposlenih na temelju upravnopravnog pravilnika, za usluge pružene u okviru njihova rada u službi tog poslodavca, u slučaju nepostojanja njihova prethodnog pristanka.
Ocjena Suda
Sud je najprije podsjetio na to da je na njemu, u okviru zahtjeva za prethodnu odluku, da iz svih podataka koje je dostavio nacionalni sud izvuče one dijelove prava Unije koje je potrebno tumačiti imajući u vidu predmet spora.
U ovom slučaju, iako se prethodna pitanja koja je uputio Conseil d’État (Državno vijeće) odnose samo na tumačenje odredbi Direktive 2019/790, Sud je utvrdio da se ta direktiva temelji na pravilima utvrđenima, među ostalim, u direktivama 2001/29(2) i 2006/115(3), čije su određene odredbe(4) relevantne za davanje odgovora na postavljena pitanja, te dopunjuje ta pravila.
Kao prvo, Sud je provjerio je li Kraljevska uredba od 1. lipnja 2021. isključena iz područja primjene ratione temporis Direktive 2019/790 zbog njezina donošenja i stupanja na snagu prije isteka roka za prenošenje te direktive. U tom pogledu napomenuo je, s jedne strane, da se navedena direktiva primjenjuje na sva djela i druge predmete zaštićene nacionalnim pravom u području autorskog prava od 7. lipnja 2021.(5). S druge strane, istaknuvši da primjena Direktive 2019/790, u skladu s njezinim člankom 26. stavkom 2., „ne dovodi u pitanje akte sklopljene i prava stečena prije 7. lipnja 2021.”, Sud je utvrdio da se ta direktiva ne može primijeniti na radnje iskorištavanja do kojih je došlo prije 7. lipnja 2021. i za koje su prava valjano stečena prije tog datuma.
U ovom slučaju Sud smatra da je Kraljevska uredba od 1. lipnja 2021., pod uvjetom da je valjano donesena, mogla između njezina stupanja na snagu i datuma isteka roka za prenošenje Direktive 2019/790 u korist ONB-a stvoriti prava koja nisu obuhvaćena područjem primjene ratione temporis te direktive. Međutim, Sud napominje da ta kraljevska uredba nije iscrpila svoje pravne učinke na dan svojeg stupanja na snagu. Naime, ta kraljevska uredba ima za cilj redovito proizvoditi učinke na izvedbe dotičnih umjetnika izvođača tijekom cijelog razdoblja njezine primjene, uključujući i nakon isteka roka za prenošenje Direktive 2019/790.
Sud je stoga zaključio da se ta direktiva primjenjuje ratione temporis na ustupanje, izvršeno na temelju Kraljevske uredbe od 1. lipnja 2021., srodnih prava glazbenika ONB-a koja se odnose na usluge koje su ti glazbenici pružili nakon 7. lipnja 2021.
Kao drugo, Sud je ispitao obuhvaća li pojam „umjetnik izvođač” iz direktiva 2001/29, 2006/115 i 2019/790 glazbenike orkestara zaposlene na temelju upravnopravnog pravilnika.
Sud je najprije istaknuo da, u nedostatku drukčije namjere zakonodavca Unije, pojmu „umjetnik izvođač” treba priznati isto značenje u kontekstu tih direktiva.
Što se tiče tumačenja tog pojma, Sud je najprije napomenuo da tekst odredbi direktiva 2001/29, 2006/115 i 2019/790 iz svojeg područja primjene formalno ne isključuje umjetnike izvođače zaposlene na temelju upravnopravnog pravilnika.
Nadalje, kad je riječ o kontekstu tih odredbi, Sud je podsjetio na to da odredbe direktiva koje su na snazi u području intelektualnog vlasništva treba tumačiti s obzirom na međunarodno pravo, a osobito konvencijsko pravo koje se njima nastoji provesti. Međutim, člankom 2. točkom (a) Ugovora o izvedbama i fonogramima (WPPT) Svjetske organizacije za intelektualno vlasništvo (WIPO)(6) ne propisuje se nikakav uvjet koji bi imao za učinak isključenje umjetnika izvođača zaposlenih na temelju upravnopravnog pravilnika iz njezina područja primjene.
Naposljetku, Sud smatra da takvo tumačenje potvrđuju ciljevi koji se nastoje postići direktivama 2001/29, 2006/115 i 2019/790. Naime, tim se direktivama u biti predviđa da se svako usklađivanje srodnih prava mora temeljiti na visokoj razini zaštite, uzimajući u obzir potrebu da se ta zaštita prilagodi novim gospodarskim okolnostima i da se osigura odgovarajući dohodak umjetnicima izvođačima, koji se često nalaze u nepovoljnijem ugovornom položaju.
U tim je okolnostima Sud smatrao da su umjetnici izvođači zaposleni na temelju upravnopravnog pravilnika obuhvaćeni pojmom „umjetnik izvođač” u smislu odredbi direktiva 2001/29, 2006/115 i 2019/790.
Kao treće, Sud je provjerio protive li se odredbe Direktive 2001/29 i Direktive 2006/115 ustupanju, na temelju regulatornog akta, srodnih prava umjetnika izvođača zaposlenih na temelju upravnopravnog pravilnika, u slučaju nepostojanja njihova prethodnog pristanka.
Kao prvo, Sud je istaknuo da zaštita koju pružaju odredbe Direktive 2001/29 i Direktive 2006/115 mora imati širok doseg. Ta se zaštita stoga ne ograničava na uživanje prava zajamčenih tim odredbama, nego obuhvaća i ostvarivanje tih prava.
Kao drugo, Sud je naglasio da su prava koja su tim odredbama zajamčena umjetnicima izvođačima preventivne naravi, u smislu da je za korištenje njihovih izvedbi potreban njihov prethodni pristanak. Iz toga slijedi da se navedenim odredbama protivi, u slučaju nepostojanja prethodnog pristanka nositelja prava, ustupanje, na temelju regulatornog akta, isključivih prava koja su u njima navedena, osim ako je takav prijenos obuhvaćen jednom od iznimaka ili ograničenja predviđenih tim direktivama(7). Međutim, prema mišljenju Suda, propisane iznimke i ograničenja prava umjetnika izvođača, kako su predviđeni navedenim direktivama, ne dopuštaju obvezno ustupanje opće prirode svih srodnih prava neke kategorije umjetnika izvođača.
Kao treće, Sud smatra da je to tumačenje potkrijepljeno međunarodnim kontekstom unutar kojeg se ostvaruje zaštita srodnih prava umjetnika izvođača te ciljevima koji se nastoje postići direktivama 2001/29 i 2006/115. Osobito u pogledu zaštite umjetnika izvođača, prisilne licencije mogu se predvidjeti samo u mjeri u kojoj su usklađene s Rimskom konvencijom(8), koja proizvodi neizravne učinke unutar Unije. Međutim, ta konvencija predviđa da zaštita koju dodjeljuje umjetnicima izvođačima načelno mora omogućiti sprječavanje radiodifuzijskog emitiranja, priopćavanja javnosti ili reproduciranja fiksacije njihovih izvedbi bez njihova prethodnog pristanka. Iako je točno da navedena konvencija sadržava iznimke i ograničenja isključivih prava nositelja srodnih prava, nijedna od njezinih odredbi ne dopušta obvezno ustupanje opće prirode tih prava. Takvo ustupanje nije dopušteno ni odredbama WPPT-a.
S obzirom na ta razmatranja, Sud je presudio da se odredbama direktiva 2001/29 i 2006/115 protivi nacionalni propis kojim se predviđa ustupanje – kao što je ono provedeno Kraljevskom uredbom od 1. lipnja 2021. – na temelju regulatornog akta, poslodavcu u svrhu iskorištavanja, srodnih prava umjetnika izvođača zaposlenih na temelju upravnopravnog pravilnika, za usluge pružene u okviru njihova rada u službi tog orkestra, u slučaju nepostojanja njihova prethodnog pristanka.
U tim okolnostima Sud je zaključio da više nije potrebno ispitati protivi li se to ustupanje također člancima 18. do 23. Direktive 2019/790.
1      Direktiva (EU) 2019/790 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. travnja 2019. o autorskom pravu i srodnim pravima na jedinstvenom digitalnom tržištu i izmjeni direktiva 96/9/EZ i 2001/29/EZ (SL 2019., L 130, str. 92.)
2      Direktiva 2001/29/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. svibnja 2001. o usklađivanju određenih aspekata autorskog i srodnih prava u informacijskom društvu (SL 2001., L 167, str. 10.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku: poglavlje 17., svezak 1., str. 119.)
3      Direktiva 2006/115/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2006. o pravu iznajmljivanja i pravu posudbe te o određenim autorskom pravu srodnim pravima u području intelektualnog vlasništva (SL 2006., L 376, str. 28.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku: poglavlje 17., svezak 1., str. 218.)
4      Odredbe koje je Sud naveo su članak 2. točka (b) i članak 3. stavak 2. točka (a) Direktive 2001/29 (u daljnjem tekstu: odredbe Direktive 2001/29) te članak 3. stavak 1. točka (b), članak 7. stavak 1., članak 8. stavak 1. i članak 9. stavak 1. točka (a) Direktive 2006/115 (u daljnjem tekstu: odredbe Direktive 2006/115).
5      Datum isteka roka za prenošenje Direktive 2019/790, utvrđen u članku 29. stavku 1. te direktive
6      Ugovor o izvedbama i fonogramima Svjetske organizacije za intelektualno vlasništvo, donesen u Ženevi 20. prosinca 1996. i odobren u ime Europske zajednice Odlukom Vijeća 2000/278/EZ od 16. ožujka 2000. (SL 2000., L 89, str. 6.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 11., svezak 122., str. 77.). U skladu s člankom 2. točkom (a) tog ugovora, pojam „umjetnici izvođači” odnosi se na sve osobe „koje glume, pjevaju, recitiraju, deklamiraju, pokretima izvode, interpretiraju ili na drugi način izvode književna ili umjetnička djela ili izražaje folklora”.
7      Članak 5. Direktive 2001/29 i osobito članak 10. Direktive 2006/115
8      Međunarodna konvencija za zaštitu umjetnika izvođača, proizvođača fonograma i organizacija za radiodifuziju sklopljena je u Rimu 26. listopada 1961.