62018CJ0482_RES
Kohtuasi C‑482/18
Google Ireland Limited
versus
Nemzeti Adó- és Vámhivatal Kiemelt Adó- és Vámigazgatósága
(eelotsusetaotlus_mille on esitanud Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi bíróság)
Euroopa Kohtu (suurkoda) 3. märtsi 2020. aasta otsus
Eelotsusetaotlus – Teenuste osutamise vabadus – ELTL artikkel 56 – Piirangud – Maksusätted – Reklaamitegevust puudutav ja käibel põhinev maks – Maksuhalduri juures registreerimisega seotud kohustused – Diskrimineerimiskeelu põhimõte – Trahvid – Proportsionaalsuse põhimõte
Teenuste osutamise vabadus – Piirangud – Liikmesriigi õigusnormid, mis muudavad liikmesriikidevahelise teenuste osutamise võrreldes puhtalt liikmesriigisisese teenuste osutamisega raskemaks – Lubamatus – Mõiste „piirang“ – Meede, mille tõttu kõnealuse teenuse osutamisel tekivad lisakulud – Väljajätmine – Tingimus – Meede, mis mõjutab ühtviisi teenuste osutamist nii liikmesriigist liikmesriiki kui ka liikmesriigi sees
(ELTL artikkel 56)
(vt punktid 25 ja 26)
Teenuste osutamise vabadus – Piirangud – Maksuõigusnormid – Liikmesriigi õigusnormid, mis reguleerivad reklaamitegevust puudutavat ja käibel põhinevat maksu – Registreerimiskohustus, selleks et tekiks reklaamimaksukohustus – Residendist teenuseosutaja vabastamine kohustusest põhjusel, et tal lasub registreerimiskohustus muude maksude tõttu – Lubatavus
(ELTL artikkel 56)
(vt punkt 36 ja resolutsiooni punkt 1)
Teenuste osutamise vabadus – Piirangud – Maksuõigusnormid – Liikmesriigi õigusnormid, mis reguleerivad reklaamitegevust puudutavat ja käibel põhinevat maksu – Registreerimiskohustus, selleks et tekiks reklaamimaksukohustus – Võimalus karistada mitteresidendist teenuseosutajat, kes jätab selle kohustuse täitmata – Sellised karistamise tingimused, mis on residendist teenuseosutaja jaoks oluliselt soodsamad – Lubamatus – Üldisest huvist tulenev õigustus – Maksukontrolli ja maksu sissenõudmise tõhusus – Hõlmamine – Käesoleval juhul põhjenduse puudumine – Proportsionaalsuse põhimõtte rikkumine
(ELTL artikkel 56)
(vt punktid 45, 47 ja 54 ning resolutsiooni punkt 2)
Kokkuvõte
Ungari reklaamimaksuga seotud karistuste süsteem on liidu õigusega vastuolus. Seevastu ei ole liidu õigusega vastuolus registreerimiskohustus, mis seoses selle maksuga lasub välismaistel reklaamiteenuste osutajatel.
Euroopa Kohtu suurkoda tuvastas 3. märtsi 2020. aasta kohtuotsuses Google Ireland (C‑482/18), et ELTL artikliga 56 tagatud teenuste osutamise vabadusega ei ole vastuolus Ungari õigusnormid, millega on kehtestatud muus liikmesriigis kui Ungaris asuvale reklaamiteenuste osutajale registreerimiskohustus, selleks et viimasel tekiks kohustus tasuda Ungari reklaamimaksu. Sama kehtib ka siis, kui Ungaris asuv reklaamiteenuste osutaja on sellest kohustusest vabastatud põhjusel, et tal lasub sarnane deklareerimis- või registreerimiskohustus mõne muu Ungari territooriumil kehtiva maksu tasumise kohustuse tõttu.
Seevastu otsustas Euroopa Kohus, et viidatud põhimõttega on vastuolus need õigusnormid, mille alusel määratakse muus liikmesriigis kui Ungaris asuvale teenuseosutajale, kes ei täida registreerimiskohustust, mõne päeva jooksul hulk trahve, mille kogusumma võib olla mitu miljonit eurot, ilma et pädev ametiasutus annaks enne oma sellise otsuse tegemist, millega lõplikult määratakse nende trahvide kumulatiivne summa, kõnealusele teenuseosutajale oma kohustuste täitmiseks vajaliku aja, võimaldaks tal esitada oma seisukohad ja kontrolliks ise rikkumise raskust. Sellega seoses toonitab Euroopa Kohus, et trahvisumma, mis võidakse määrata Ungaris asuvale reklaamiteenuste osutajale, kes vastuolus riigisiseste maksualaste õigusaktide üldsätetega ei ole täitnud sarnast deklareerimis- või registreerimiskohustust, on oluliselt väiksem ning kohustuse jätkuvalt täitmata jätmise korral ei suurendata seda ei samades proportsioonides ega tingimata nii lühikese aja jooksul.
Käesoleval juhul jättis Iiri äriühing Google Ireland, kelle tegevuse suhtes kohaldatakse Ungari reklaamimaksu, seoses selle maksuga täitmata registreerimiskohustuse. Sel põhjusel määrati teenuseosutajale kõigepealt trahv summas 10 miljonit Ungari forintit (HUF) (ligikaudu 31000 eurot) ning seejärel mõne päeva jooksul lisaks trahvid, mille kogusumma ulatus 1 miljardi forintini (ligikaudu 3,1 miljonit eurot). Kogusumma vastas selliste trahvide maksimumsummale, mis on Ungari õiguses registreerimiskohustuse täitmata jätmise korral ette nähtud. Google Ireland väitis Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróságis (Budapesti haldus- ja töökohus, Ungari), et liidu õigusega ei ole kooskõlas esiteks välismaise reklaamiteenuste osutaja kohustus end registreerida ning teiseks enda registreerimata jätmisega seotud karistuste süsteem. Nende argumentide tõttu esitas viimati nimetatud kohus Euroopa Kohtule eelotsuse taotluse.
Euroopa Kohus tuletas meelde, et teenuste osutamise vabaduse põhimõtte kohaselt on keelatud kõik liikmesriigi õigusnormid, mis võivad liikmesriikidevahelise teenuste osutamise muuta võrreldes puhtalt liikmesriigisisese teenuste osutamisega raskemaks. Nimelt on selle põhimõtte kohaselt nõutav, et kaotada tuleb teenuste osutamise vabaduse kõik piirangud, mis on kehtestatud põhjusel, et teenuseosutaja asub muus liikmesriigis kui see, kus teenuseid osutatakse.
Pärast seda, kui Euroopa Kohus oli tõdenud, et kõnealune registreerimiskohustus ei ole Ungari territooriumil reklaami levitamisega tegelemise tingimus ning see kohustus kehtib sõltumata sellest, kus asuvad kõik Ungari reklaamimaksu tasuma kohustatud reklaamiteenuste osutajad, otsustas Euroopa Kohus, et see halduskohustus ei kujuta endast sellisena teenuste osutamise vabaduse takistust.
Käesoleval juhul ei ole nimelt tuvastatud ühtegi ebavõrdset kohtlemist, mis võinuks endast kujutada selle põhivabaduse piirangut. Kuigi teatud teenuseosutajad, eelkõige need, kes asuvad Ungaris, on vabastatud registreerimiskohustusest, on see tingitud asjaolust, et nad on mõne muu Ungaris kogutava otsese või kaudse maksu tõttu juba deklaratsiooni esitanud või end registreerinud. Sellel kohustusest vabastamisel ei ole hoiatavat mõju, vaid sellega välditakse olukorda, kus juba registreeritud teenuseosutaja peab täitma tarbetu formaalsuse, kuna reklaamimaksu puhul registreerimiskohustuse eesmärk on nimelt teavitada Ungari maksuhaldurit isikutest, kes on kohustatud seda maksu tasuma.
Maksualaste karistustega seoses tuletas Euroopa Kohus meelde, et kuigi karistuste süsteem maksude valdkonnas kuulub liidu tasandil ühtlustamise puudumise tõttu liikmesriikide pädevusse, ei tohi see ohustada EL toimimise lepingus ette nähtud vabadusi.
Sellega seoses analüüsis Euroopa Kohus, kas karistused, mida kohaldatakse käesoleval juhul kõne all olevates õigusnormides ette nähtud registreerimiskohustuse täitmata jätmise korral, on vastuolus teenuste osutamise vabadusega. Selle käigus tuvastas Euroopa Kohus, et formaalsest seisukohast kehtib kõnealune karistuste süsteem vahet tegemata kõigi maksukohustuslaste suhtes, kes ei täida oma registreerimiskohustust, olenemata sellest, millise liikmesriigi territooriumil nad asuvad. Siiski ohustavad need karistused tegelikult vaid isikuid, kes ei ole Ungari maksuresidendid.
Tõsi on see, et Ungaris asuvale reklaamiteenuste osutajale võidakse määrata karistusi, kui ta ei ole täitnud sarnast deklareerimis- ja registreerimiskohustust, mis lasub tal liikmesriigi maksuõigusnormide üldsätete alusel.
Siiski on reklaamimaksuseaduses ette nähtud karistuste süsteemi alusel võimalik määrata trahve, mille summa on oluliselt suurem kui trahvidel, mis määratakse siis, kui Ungaris asuv reklaamiteenuste osutaja ei ole täitnud oma registreerimiskohustust. Lisaks ei ole viimati nimetatud süsteemis ei summad ega ka tähtajad nii karmid kui need, mida kohaldatakse reklaamimaksuseaduses ette nähtud karistuste puhul. Järelikult kujutab see karistuste süsteem endast teenuste osutamise vabaduse piirangut.
Seejärel tõdes Euroopa Kohus, et maksukontrolli tõhusus ja maksu sissenõudmise tõhusus võivad endast kujutada ülekaalukat üldist huvi, millega saab põhjendada sellist piiramist, ning piisavalt suurte trahvide määramine pärsib registreerimiskohustust omava reklaamiteenuste osutaja tahet jätta kohustus täitmata. Siiski tunnistas Euroopa Kohus kõnealuse karistuste süsteemi ebaproportsionaalseks. Kohus tõi sellega seoses eelkõige esile asjaolu, et selle süsteemi puhul ei ole ette nähtud vastastikust seost trahvide kumuleeritud summa eksponentsiaalsel kasvamisel, mis toimub väga lühikeste tähtaegade jooksul, ning registreerimiskohustuse täitmata jätmise raskusel, ning asjaolu, et asjaomasel maksukohustuslasel on sisuliselt võimatu maksimaalse trahvisumma määramist vältida seeläbi, et ta täidab registreerimiskohustuse enne, kui ta saab karistuse määramise viimase otsuse, milles selle summani jõutakse.