62023TJ0480_RES
Kohtuasi T‑480/23
Vladimir Gheorghe Plahotniuc
versus
Euroopa Liidu Nõukogu
Üldkohtu (viies koda) 23. oktoobri 2024. aasta otsus
Ühine välis- ja julgeolekupoliitika – Piiravad meetmed seoses tegevusega, mis destabiliseerib olukorda Moldovas – Rahaliste vahendite külmutamine – Piirangud liikmesriikide territooriumile lubamisel – Selliste isikute, üksuste ja asutuste loetelud, kelle suhtes kohaldatakse rahaliste vahendite külmutamist ja piiranguid liikmesriikide territooriumile lubamisel – Hageja nime kandmine loeteludesse – Kolmanda riigi ametiasutuste algatatud kriminaaluurimised ja -menetlused – Kohustus kontrollida, kas selles otsuses järgitakse kaitseõigusi ja õigust tõhusale kohtulikule kaitsele – Põhjendamiskohustus
Institutsioonide aktid – Põhjendamine – Kohustus – Ulatus – Piiravad meetmed seoses olukorraga Moldovas – Territooriumile sisenemise ja selle läbimise keeld ning selliste isikute rahaliste vahendite külmutamine, kes vastutavad Moldova suveräänsust ja sõltumatust kahjustava või ohustava tegevuse eest – Kohustus tuua põhjendustes välja eriomased ja konkreetsed asjaolud, mis nimetatud meedet õigustavad – Otsus, mis on tehtud huvitatud isikule teadaolevas kontekstis, mis võimaldab tal mõista tema suhtes võetud meetme ulatust – Kokkuvõtliku põhjenduse lubatavus
(ELTL artikkel 296; nõukogu otsus (ÜVJP) 2023/891, muudetud otsusega (ÜVJP) 2023/1047; nõukogu määrused 2023/888 ja 2023/1045)
(vt punktid 20–24)
Institutsioonide aktid – Põhjendamine – Kohustus – Ulatus – Viide ühise välis- ja julgeolekupoliitika raames võetud piirava meetme õiguslikule alusele – Puudus, mis ei kujuta endast olulist rikkumist – Piirid – Sõnaselge viide, mis on kohtuliku kontrolli teostamiseks möödapääsmatu
(Nõukogu otsus (ÜVJP) 2023/891, muudetud otsusega (ÜVJP) 2023/1047; nõukogu määrused 2023/888 ja 2023/1045)
(vt punktid 26 ja 27)
Ühine välis- ja julgeolekupoliitika – Piiravad meetmed seoses olukorraga Moldovas – Rahaliste vahendite külmutamise otsus – Vastuvõtmine või kehtima jätmine kolmanda riigi ametiasutuste poolt riiklike vahendite omastamisega seoses algatatud kriminaaluurimiste või -menetluste alusel – Lubatavus – Tingimus – Kaitseõigusi ja õigust tõhusale kohtulikule kaitsele järgides tehtud riigisisene otsus – Nõukogu kontrollikohustus – Põhjendamiskohustus – Ulatus – Vastuvõtmine või kehtima jätmine ajakirjandusartiklite ja viidatud ametiasutuste pressiteadete alusel, mis räägivad nendest kriminaaluurimistest ja -menetlustest – Mõju puudumine
(ELTL artikkel 296; nõukogu otsus (ÜVJP) 2023/891, muudetud otsusega (ÜVJP) 2023/1047; nõukogu määrused 2023/888 ja 2023/1045)
(vt punktid 40–49)
Ühine välis- ja julgeolekupoliitika – Piiravad meetmed seoses olukorraga Moldovas – Rahaliste vahendite külmutamise otsus – Vastuvõtmine või kehtima jätmine kolmanda riigi ametiasutuste poolt riiklike vahendite omastamisega seoses algatatud kohtumenetluse alusel – Tingimused – Kaitseõigusi ja õigust tõhusale kohtulikule kaitsele järgides tehtud riigisisene otsus – Liidu pädeva asutuse kohustus tõendada vaidlustamise korral asjaomaste isikute või üksuste vastu kasutatud põhjuste paikapidavust – Nõukogu kohustus kontrollida, et neid õigusi on järgitud – Rikkumine
(Nõukogu otsus (ÜVJP) 2023/891, muudetud otsusega (ÜVJP) 2023/1047; nõukogu määrused 2023/888 ja 2023/1045)
(vt punktid 50–52)
Kokkuvõte
Üldkohus rahuldas oma otsusega tühistamishagi, mille Vladimir Gheorghe Plahotniuc esitas aktide peale, millega Euroopa Liidu Nõukogu kandis ta 2023. aastal selliste isikute ja üksuste loetellu, kelle suhtes kohaldatakse piiravaid meetmeid seoses olukorraga Moldova Vabariigis (
1
). See kohtuasi võimaldas Üldkohtul täpsustada kohtupraktikat, mis kujundati välja kohtuotsuses Azarov vs. nõukogu (
2
) seoses nõukogu kohustusega kontrollida – kui ta tugineb oma piiravate meetmete kehtestamisel kolmanda riigi otsusele –, et see on vastu võetud kaitseõigusi ja õigust tõhusale kohtulikule kaitsele järgides.
Moldova Vabariigi stabiilsust ähvardava ohu tõttu kehtestati piiravad meetmed esimest korda 2023. aasta aprillis (
3
). Hageja, Moldova kodanikust poliitiku ja ärimehe rahalised vahendid ja majandusressursid külmutati seetõttu, et „[p]annes toime raskeid finantsrikkumisi, mis on seotud avaliku sektori vahenditega ja riigist ilma loata kapitali väljaviimisega, on [ta] vastutav sellise tegevuse ja poliitika rakendamise eest, mis kahjustab ja ohustab demokraatiat, õigusriiki, stabiilsust või julgeolekut Moldova Vabariigis, kahjustades demokraatlikku poliitilist protsessi Moldova Vabariigis, ning avaliku sektori vahenditega seotud tõsiste finantsrikkumiste eest“.
Üldkohtu hinnang
Üldkohus märkis sissejuhatuseks, et kui nõukogu nimetas vaidlustatud aktides toodud loetellu kandmise põhjustena „raskeid finantsrikkumisi, mis on seotud avaliku sektori vahenditega ja riigist ilma loata kapitali väljaviimisega“, tugines ta kriteeriumile, mis erineb määruse 2023/888 artikli 2 lõike 3 punkti a alapunktis iii nimetatud kriteeriumist (
4
) ja otsuse 2023/891 artikli 1 lõike 1 punkti a alapunktis iii nimetatud kriteeriumist (
5
). Selline ebaselge sõnastus tekitab mõistliku kahtluse selles, kas see institutsioon tugines hageja suhtes ka kriteeriumile, mis puudutab demokraatliku poliitilise protsessi kahjustamist Moldova Vabariigis ja mis on ette nähtud määruse 2023/888 artikli 2 lõike 3 punkti a alapunktis i. Üldkohus leidis selles küsimuses, et kuigi sellisest ebaselgusest eraldivõetuna ei piisa vaidlustatud aktide kui terviku ebapiisava põhjendamise tõendamiseks, tähendab see siiski, et tuleb asuda seisukohale, et hageja kandmine kõnealustesse loeteludesse põhineb üksnes avaliku sektori vahenditega seotud raskete finantsrikkumiste ja kapitali loata riigist välja viimisega seotud kriteeriumil.
Seejärel analüüsis Üldkohus väidet, et nõukogu on rikkunud hageja õigusi, mis tulenevad ELL artiklist 6 koostoimes ELL artiklitega 2 ja 3 ning Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklitest 47 ja 48, üksnes niivõrd, kuivõrd hageja kanti kõnealustesse loeteludesse avaliku sektori vahenditega seotud raskete finantsrikkumiste ja kapitali loata riigist välja viimisega seotud kriteeriumi alusel.
Üldkohus tõdes selles kohtuasjas, et vaidlustatud aktide põhjendustest nähtub, et hageja kandmine kõnealustesse loeteludesse põhineb üksnes Moldova ametiasutuste otsustel viia tema suhtes läbi kriminaaluurimisi ja -menetlusi.
On küll tõsi, et nõukogu ei tuginenud otse Moldova otsuse tegemiseks pädevate asutuste otsustele algatada kriminaaluurimisi või -menetlusi seoses riiklike vahendite omastamises seisneva süüteoga, vaid peamiselt ajakirjandusartiklitele ning Moldova Vabariigi jälitus- ja uurimisasutuste pressiteadetele, kolmandate riikide asutuste ametlikele teadetele ja ka aruannetele, kusjuures kõik need dokumendid räägivad sellistest kriminaaluurimistest ja -menetlustest.
Üldkohus leidis siiski, et see asjaolu ei vabasta käesolevas asjas nõukogu olukorras, kus ta tugineb piiravate meetmete kehtestamiseks või kehtima jätmiseks kolmanda riigi otsusele, kohustusest kontrollida, et see otsus võeti selles riigis eeskätt kaitseõigusi ja õigust tõhusale kohtulikule kaitsele järgides, ning seejärel märkida piiravaid meetmeid kehtestavates aktides, et ta kontrollis, et selle riigi otsus, millele ta meetmete puhul tugines, võeti vastu neid õigusi järgides.
Vastupidi, nõukogu peab seda kohtuotsusest Azarov vs. nõukogu tulenevat kohtupraktikat järgima veelgi rangemalt olukorras, kus tõendid, millele see institutsioon tugineb, on üksnes kaudsed tõendid selliste uurimis- ja kriminaalvastutusele võtmise meetmete kohta, mis õigustavad hageja kandmist kõnealustesse loeteludesse.
Seega, olenemata sellest, millistele tõenditele alguses loetellu kandmiseks tugineti, saab nõukogu kas otseselt või kaudselt tugineda kolmandate riikide ametiasutuste otsustele algatada kriminaaluurimisi või -menetlusi üksnes siis, kui ta täidab kontrollimis- ja põhjendamiskohustused.
Mis tahes muu järeldus võimaldaks nõukogul vabaneda Euroopa Kohtu praktikas kehtestatud rangetest kohustustest, tuginedes mitte enam dokumentidele, mis on pärit asjaomaste riikide asutustelt, kes on pädevad algatama kriminaaluurimisi või -menetlusi riiklike vahendite omastamises seisneva süüteo kohta, vaid üksnes dokumentidele, mis piirduvad nendest rääkimisega.
Käesoleval juhul jättis nõukogu aga märkimata, et ta kontrollis, et seal nimetatud kriminaalmenetlused viidi läbi hageja kaitseõigusi ja õigust tõhusale kohtulikule kaitsele järgides.
Seetõttu järeldas Üldkohus, et nõukogu rikkus oma põhjendamiskohustust, ja tühistas vaidlustatud aktid hagejat puudutavas osas.
(
1
)	Nõukogu 30. mai 2023. aasta otsus (ÜVJP) 2023/1047, millega muudetakse otsust (ÜVJP) 2023/891, mis käsitleb piiravaid meetmeid seoses tegevusega, mis destabiliseerib olukorda Moldova Vabariigis (ELT 2023, L 140 I, lk 9), ja nõukogu 30. mai 2023. aasta rakendusmäärus (EL) 2023/1045, millega rakendatakse määrust (EL) 2023/888, mis käsitleb piiravaid meetmeid seoses tegevusega, mis destabiliseerib olukorda Moldova Vabariigis (ELT 2023, L 140 I, lk 1).
(
2
)	19. detsembri 2018. aasta kohtuotsus Azarov vs. nõukogu (C‑530/17, EU:C:2018:1031).
(
3
)	Vt otsuse 2023/891 artikli 1 lõige 1 ja määruse 2023/888 artikli 2 lõige 3
(
4
)	Nõukogu 28. aprilli 2023. aasta määrus (EL) 2023/888, mis käsitleb piiravaid meetmeid seoses tegevusega, mis destabiliseerib olukorda Moldova Vabariigis (ELT 2023, L 114, lk 1).
(
5
)	Nõukogu 28. aprilli 2023. aasta otsus (ÜVJP) 2023/891, mis käsitleb piiravaid meetmeid seoses tegevusega, mis destabiliseerib olukorda Moldova Vabariigis (ELT 2023, L 114, lk 15).