62018TJ0150_RES
Spojené veci T‑150/18 a T‑345/18
BNP Paribas
proti
Európskej centrálnej banke
Rozsudok Všeobecného súdu (druhá rozšírená komora) z 9. septembra 2020
„Hospodárska a menová politika – Prudenciálny dohľad nad úverovými inštitúciami – Odvod do systému ochrany vkladov alebo do jednotného fondu na riešenie krízových situácií prostredníctvom neodvolateľných platobných záväzkov – Úlohy zverené ECB – Osobitné právomoci ECB v oblasti dohľadu – Článok 4 ods. 1 písm. f) a článok 16 ods. 1 písm. c) a ods. 2 písm. d) nariadenia (EÚ) č. 1024/2013 – Opatrenie ukladajúce odpočítanie kumulovanej sumy neodvolateľných platobných záväzkov zo základných vlastných zdrojov kategórie 1 – Neexistencia individuálneho preskúmania“
Hospodárska a menová politika – Hospodárska politika – Dohľad nad finančným sektorom Únie – Jednotný mechanizmus dohľadu – Prudenciálny dohľad nad skupinami úverových inštitúcií na konsolidovanom základe – Požiadavky vlastného kapitálu – Rozsah kontroly a hodnotenia uskutočňovaného Európskou centrálnou bankou
[nariadenie Rady č. 1024/2013, článok 4 ods. 1 písm. f) a článok 16 ods. 1 písm. c) a ods. 2 písm. d)]
(pozri body 55 – 60)
Hospodárska a menová politika – Hospodárska politika – Dohľad nad finančným sektorom Únie – Jednotný mechanizmus dohľadu – Prudenciálny dohľad nad skupinami úverových inštitúcií na konsolidovanom základe – Požiadavky vlastného kapitálu – Rozsah kontroly a hodnotenia uskutočňovaného Európskou centrálnou bankou – Povinnosť vykonať individuálne prudenciálne preskúmanie
[nariadenie Rady č. 1024/2013, článok 4 ods. 1 písm. f) a článok 16 ods. 1 písm. c) a ods. 2 písm. d)]
(pozri body 61, 75 – 82)
Hospodárska a menová politika – Hospodárska politika – Dohľad nad finančným sektorom Únie – Jednotný mechanizmus dohľadu – Prudenciálny dohľad nad skupinami úverových inštitúcií na konsolidovanom základe – Požiadavky vlastného kapitálu – Rozsah kontroly a hodnotenia uskutočňovaného Európskou centrálnou bankou – Kapitál, ktorý môže byť predmetom opatrenia vyžadujúceho vykonanie politiky alebo osobitného zaobchádzania – Pojem – Neodvolateľné platobné záväzky (EPI) – Zahrnutie
[nariadenie Rady č. 1024/2013, článok 4 ods. 1 písm. f) a článok 16 ods. 1 písm. c) a ods. 2 písm. d)]
(pozri body 69, 70)
Zhrnutie
Žalobkyňa, spoločnosť BNP Paribas, je úverovou inštitúciou, ktorá sa klasifikuje ako „významná“, a preto podlieha priamemu prudenciálnemu dohľadu zo strany Európskej centrálnej banky (ECB). V rámci financovania fondov na riešenie krízových situácií sa žalobkyňa rozhodla pre príspevok prostredníctvom neodvolateľných platobných záväzkov (ďalej len „NPZ“) (
1
). ECB pri výkone prudenciálneho dohľadu prijala 19. decembra 2017 rozhodnutie (
2
) ukladajúce žalobkyni odpočítať zo svojich základných vlastných zdrojov kategórie 1 (Common Equity Tier 1, CET 1) (
3
) kumulované sumy svojich NPZ (ďalej len „napadnuté opatrenie“).
ECB založila toto rozhodnutie na konštatovaní, že žalobkyňa zaobchádzala so svojimi NPZ ako s položkami mimo súvahy, čím vytvárala riziko nadhodnotenia svojich CET 1. NPZ totiž nie sú zapísané na strane pasív súvahy žalobkyne a keďže záruka spojená s nimi nie je k dispozícii až do jej zaplatenia do jednotného fondu na riešenie krízových situácií, bolo nemožné využiť ich na účely krytia prípadných strát spojených s činnosťou žalobkyne. ECB sa domnievala, že takáto situácia neposkytovala presný prehľad o skutočnej finančnej spoľahlivosti žalobkyne, keďže existoval rozdiel medzi sumou CET 1 uvádzanou žalobkyňou a skutočnou sumou strát, ktoré mohla znášať.
V nadväznosti na odvolanie podané žalobkyňou na Administratívny revízny výbor ECB, ECB nahradila svoje rozhodnutie z 19. decembra 2017 rozhodnutím z 26. apríla 2018 (
4
), ktorého časť týkajúca sa NPZ zostala nezmenená. Toto posledné uvedené rozhodnutie bolo 1. marca 2019 nahradené rozhodnutím zo 14. februára 2019 (
5
), ktoré žalobkyni uložilo opatrenie zhodné s napadnutým opatrením. Žalobkyňa podala na Všeobecný súd dve žaloby o čiastočnú neplatnosť proti rozhodnutiam ECB, ktoré jej uložili uvedené opatrenie.
Všeobecný súd vo svojom rozsudku z 9. septembra 2020 v rozhodovacom zložení rozšírenej komory a po spojení oboch žalôb (T‑150/18 a T‑345/18) čiastočne zrušil rozhodnutia ECB z dôvodu, že pred uložením napadnutého opatrenia žalobkyni nevykonala individuálne prudenciálne preskúmanie jej rizikového profilu.
V prvom rade Všeobecný súd konštatoval, že rozhodnutia prijaté ECB neboli bez právneho základu, pretože ECB konala v rámci svojich prudenciálnych kontrolných a hodnotiacich právomocí, ktoré jej umožňujú vyžadovať od inštitúcií, aby uplatňovali na svoje aktíva osobitnú politiku tvorby rezerv alebo zaobchádzania s aktívami v zmysle požiadaviek na vlastné zdroje. (
6
)
V druhom rade Všeobecný súd po tom, čo konštatoval, že sumy zložené ako záruka na zaplatenie NPZ (
7
) sú neoddeliteľné od samotných NPZ, zamietol tvrdenie žalobkyne, podľa ktorého tieto sumy nemôžu byť predmetom opatrenia prudenciálneho dohľadu ukladajúceho osobitné zaobchádzanie z hľadiska požiadaviek na vlastné zdroje z dôvodu, že sa s nimi zaobchádza ako s položkami mimo súvahy. Všeobecný súd totiž konštatoval, že hoci sa napadnuté opatrenie netýkalo priamo NPZ, ale súm, ktoré boli poskytnuté ako záruka ich zaplatenia, ich neoddeliteľná povaha umožňuje rozšíriť toto opatrenie na NPZ.
Naopak použitie takéhoto opatrenia ukladalo ECB, aby vykonala individuálne preskúmanie rizikového profilu žalobkyne, a najmä opatrení, stratégií, postupov a mechanizmov uplatňovaných na to, aby čelila riziku vyplývajúcemu z účtovného zaobchádzania s NPZ. V tejto súvislosti Všeobecný súd najprv konštatoval, že ECB stanovila úroveň rizikovej expozície žalobkyne vyplývajúcej z toho, že upísala NPZ. Všeobecný súd sa však domnieval, že odôvodnenie ECB, podľa ktorého spracovanie NPZ mimo súvahy bolo samo osebe problematické, pretože z podstaty veci vyplývalo nadhodnotenie CET 1, patrí medzi všeobecné úvahy, ktoré sa môžu uplatniť na akúkoľvek úverovú inštitúciu, ktorá si zvolila podobné zaobchádzanie s NPZ. Všeobecný súd tak konštatoval, že napadnuté rozhodnutia neuvádzajú žiadne individuálne preskúmanie, ktoré by uskutočnila ECB a ktorého cieľom by bolo overiť, či žalobkyňa uplatnila opatrenia, stratégie, procesy a mechanizmy s cieľom čeliť prudenciálnym rizikám spojeným so spracovaním NPZ mimo súvahy.
Okrem toho Všeobecný súd uviedol, že hoci napadnuté opatrenie bolo prijaté v rámci prudenciálneho postupu preskúmania a hodnotenia (Supervisory Review and Evaluation Process, SREP), konštatoval, že táto situácia nevyhnutne neznamená, že bolo vykonané individuálne preskúmanie zohľadňujúce osobitné okolnosti žalobkyne. Všeobecný súd sa navyše domnieval, že hoci posúdenie vplyvu uskutočnené pred prijatím napadnutých rozhodnutí môže byť užitočné na účely posúdenia primeranosti napadnutého opatrenia, sleduje odlišnú logiku a cieľ než individuálne preskúmanie a nemožno ho považovať za takéto preskúmanie.
V dôsledku toho Všeobecný súd dospel k záveru, že za absencie preskúmania nad rámec samotného konštatovania možného rizika vyvolaného NPZ z dôvodu ich účtovného spracovania mimo súvahy, nepreskúmania konkrétnej situácie žalobkyne, a najmä jej rizikového profilu, ako aj jej úrovne likvidity, a tým, že nezohľadnila prípadné zmierňujúce faktory možného rizika, ECB porušila svoju povinnosť vykonať individuálne prudenciálne preskúmanie žalobkyne. (
8
)
(
1
)	Príspevky, ktoré sú úverové inštitúcie povinné odvádzať do jednotného fondu na riešenie krízových situácií, sa môžu zaplatiť okamžitou platbou alebo prostredníctvom NPZ. Podľa článku 70 ods. 3 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 806/2014 z 15. júla 2014, ktorým sa stanovujú jednotné pravidlá a jednotný postup riešenia krízových situácií úverových inštitúcií a určitých investičných spoločností v rámci jednotného mechanizmu riešenia krízových situácií a jednotného fondu na riešenie krízových situácií a ktorým sa mení nariadenie (EÚ) č. 1093/2010 (Ú. v. EÚ L 225, 2014, s. 1), sa úverové inštitúcie zaväzujú zaplatiť sumu príspevku do jednotného fondu na riešenie krízových situácií na prvú žiadosť orgánu na riešenie krízových situácií.
(
2
)	Rozhodnutie ECB z 19. decembra 2017, ECB/SSM/2017‑R0MUWSFPU8MPRO8K5P83/248.
(
3
)	Tieto finančné prostriedky sú určené na zabezpečenie kontinuity činností úverovej inštitúcie a na predchádzanie situáciám platobnej neschopnosti.
(
4
)	Rozhodnutie ECB z 26. apríla 2018, ECB‑SSM‑2018‑FRBNP‑17.
(
5
)	Rozhodnutie ECB zo 14. februára 2019, ECB‑SSM‑2019‑FRBNP‑12.
(
6
)	Podľa článku 16 ods. 1 písm. c) a článku 2 písm. d) nariadenia Rady (EÚ) č. 1024/2013 z 15. októbra 2013, ktorým sa Európska centrálna banka poveruje osobitnými úlohami, pokiaľ ide o politiky týkajúce sa prudenciálneho dohľadu nad úverovými inštitúciami (Ú. v. EÚ L 287, 2013, s. 63).
(
7
)	Tieto sumy majú formu zloženia hotovosti vo výške zodpovedajúcej sumám NPZ, ktoré sú k dispozícii orgánom pre riešenie krízových situácií.
(
8
)	Tak ako to stanovuje článok 4 ods. 1 písm. f), článok 16 ods. 1 písm. c) a článok 2 písm. d) nariadenia č. 1024/2013.