62018CJ0518
ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA (šiesta komora)
z 27. júna 2019 (
*1
)
„Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Justičná spolupráca v občianskych veciach – Nariadenie (ES) č. 805/2004 – Európsky exekučný titul pre nesporné nároky – Osvedčenie súdneho rozhodnutia ako európskeho exekučného titulu – Minimálne pravidlá pre konania o nesporných nárokoch – Žalovaný bez známej adresy, ktorý sa nezúčastnil pojednávania“
Vo veci C‑518/18,
ktorej predmetom je návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 267 ZFEÚ, podaný rozhodnutím Okresního soudu v Českých Budějovicích (Česká republika) z 1. júna 2018 a doručený Súdnemu dvoru 7. augusta 2018, ktorý súvisí s konaním:
RD
proti
SC,
SÚDNY DVOR (šiesta komora),
v zložení: predsedníčka šiestej komory C. Toader, sudcovia A. Rosas a M. Safjan (spravodajca),
generálny advokát: G. Pitruzzella,
tajomník: A. Calot Escobar,
so zreteľom na písomnú časť konania,
so zreteľom na pripomienky, ktoré predložili:
–
česká vláda, v zastúpení: M. Smolek, J. Vláčil a A. Kasalická, splnomocnení zástupcovia,
–
maďarská vláda, v zastúpení: Z. Wagner a M. Z. Fehér, splnomocnení zástupcovia,
–
Európska komisia, v zastúpení: M. Heller a M. Šimerdová, splnomocnené zástupkyne,
so zreteľom na rozhodnutie prijaté po vypočutí generálneho advokáta, že vec bude prejednaná bez jeho návrhov,
vyhlásil tento
Rozsudok
1
Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu článku 3 ods. 1 druhého pododseku písm. b) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 805/2004 z 21. apríla 2004, ktorým sa vytvára európsky exekučný titul pre nesporné nároky (Ú. v. EÚ L 143, 2004, s. 15; Mim. vyd. 19/007, s. 38).
2
Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi RD a SC, fyzickou osobou, ktorej adresa nie je známa, a týka sa dlžného nájomného.
Právny rámec
Právo Únie
3
Podľa odôvodnení 5, 6, 10, 12, 13 a 16 nariadenia č. 805/2004:
„(5)
pojem ‚nesporné nároky‘ by mal zahrnovať všetky situácie, v ktorých dlžník preukázateľne nepopiera charakter alebo výšku peňažného nároku, a v ktorých veriteľ získal proti dlžníkovi buď súdne rozhodnutie alebo vykonateľný titul, ktorý vyžaduje výslovný súhlas dlžníka, či už sa jedná o súdny zmier alebo o verejnú listinu;
(6)
neexistencia námietok zo strany dlžníka, ako je stanovené v článku 3 odsek 1 písm. b), môže mať podobu nedostavenia sa na súdne konanie alebo nesplnenia výzvy súdu predložiť písomné oznámenie o zámere obhajovať sa;
…
(10)
ak súd v členskom štáte vydal rozhodnutie o nespornom nároku bez toho aby sa dlžník zúčastnil konania, zrušenie akýchkoľvek kontrol v členskom štáte výkonu je neoddeliteľne spojené s existenciou dostatočnej záruky dodržania práva na obhajobu;
…
(12)
pre konanie vedúce k vydaniu rozhodnutia by mali byť stanovené minimálne pravidlá s cieľom zabezpečiť, aby bol dlžník informovaný o súdnej žalobe proti nemu, o požiadavkách na jeho aktívnu účasť v konaní, ak chce poprieť nárok a o dôsledkoch jeho neúčasti včas, a to takým spôsobom, aby mu to umožnilo pripraviť si obhajobu;
(13)
vzhľadom na rozdiely medzi členskými štátmi v pravidlách občianskeho súdneho konania, obzvlášť tých, ktoré upravujú doručovanie dokumentov, je nevyhnutné stanoviť presnú a podrobnú definíciu týchto minimálnych pravidiel. Pre osvedčenie rozhodnutia ako európskeho exekučného titulu nie je možné považovať za dostatočný najmä akýkoľvek spôsob doručenia, ktorý je založený na právnej fikcii splnenia týchto minimálnych pravidiel;
…
(16)
článok 15 by sa mal uplatňovať na situácie, kedy dlžník nemôže na súde zastupovať sám seba, ako napríklad v prípade právnickej osoby, a ak osobu ktorá ho má zastupovať určuje zákon, ako aj na situácie, v ktorých dlžník splnomocnil inú osobu, predovšetkým právnika, zastupovaním v konkrétnom spornom súdnom konaní.“
4
Článok 1 tohto nariadenia, nazvaný „Predmet úpravy“, stanovuje:
„Účelom tohto nariadenia je vytvorenie európskeho exekučného titulu pre nesporné nároky, aby bol na základe stanovenia minimálnych pravidiel umožnený voľný pohyb rozhodnutí, súdnych zmierov a verejných listín vo všetkých členských štátoch bez toho, aby sa v členskom štáte výkonu pred uznaním a výkonom muselo konať akékoľvek ďalšie konanie.“
5
Článok 3 tohto nariadenia, nazvaný „Exekučné tituly, ktoré sa osvedčia ako európsky exekučný titul“, v odseku 1 stanovuje:
„Toto nariadenie sa uplatňuje na rozhodnutia, súdne zmiery a verejné listiny o nesporných nárokoch.
Nárok sa považuje za nesporný, ak:
a)
s ním dlžník výslovne súhlasil tým, že ho uznal alebo tak urobil prostredníctvom zmieru, ktorý schválil súd alebo bol uzavretý pred súdom v priebehu konania, alebo
b)
dlžník voči nemu nikdy nevzniesol námietky v priebehu súdneho konania v súlade s príslušnými procesnými požiadavkami podľa právnych predpisov členského štátu pôvodu, alebo
c)
dlžník sa nezúčastnil na súdnom pojednávaní alebo nebol na takom pojednávaní zastúpený potom, ako najskôr v priebehu súdneho konania vzniesol námietky proti nároku, za predpokladu, že sa takéto konanie dlžníka podľa právnych predpisov členského štátu pôvodu rovná tichému uznaniu nároku alebo skutočností, ktoré tvrdí veriteľ, alebo
d)
dlžník ho výslovne uznal vo verejnej listine.“
6
Článok 6 toho istého nariadenia, nazvaný „Požiadavky na osvedčenie rozhodnutia ako európskeho exekučného titulu“, v odseku 1 stanovuje:
„Rozhodnutie o nespornom nároku vydané v členskom štáte bude na základe žiadosti v ľubovoľnom čase predloženej pôvodnému súdu osvedčené ako európsky exekučný titul, ak:
a)
je rozhodnutie vykonateľné v členskom štáte pôvodu;
b)
rozhodnutie nie je v rozpore s predpismi o súdnej právomoci tak, ako sú stanovené v oddieloch 3 a 6 kapitoly II nariadenia (ES) č. 44/2001 [nariadenia Rady z 22. decembra 2000 o právomoci a o uznávaní a výkone rozsudkov v občianskych a obchodných veciach (Ú. v. ES L 12, 2001, s. 1; Mim. vyd. 19/004, s. 42)];
c)
súdne konanie v členskom štáte pôvodu spĺňa požiadavky stanovené v kapitole III, pričom je nárok nesporný v zmysle článku 3 ods. 1 písm. b) alebo c) …“
7
Kapitola III nariadenia č. 805/2004, ktorej súčasťou sú jeho články 12 až 19, stanovuje minimálne pravidlá pre konania o nesporných nárokoch. Tieto pravidlá, ktorých cieľom je ochrana práva dlžníka na obranu, sa netýkajú iba spôsobov doručovania dokumentov o začatí súdneho konania a iných dokumentov, ale aj informovania o obsahu takého dokumentu, pričom platí, že dlžník musí byť informovaný o nároku, ako aj o postupe vznesenia námietok voči nemu.
8
Článok 12 tohto nariadenia s názvom „Rozsah použitia minimálnych pravidiel“ v odseku 1 stanovuje:
„Rozhodnutie o nároku, ktorý je nesporný v zmysle článku 3 ods. 1 písm. b) alebo c) môže byť osvedčené ako európsky exekučný titul iba vtedy, ak súdne konanie v členskom štáte pôvodu splnilo procesné požiadavky stanovené v tejto kapitole.“
9
Článok 14 uvedeného nariadenia, nazvaný „Doručenie bez dokladu o prijatí zo strany dlžníka“, stanovuje:
„1.   Dokument o začatí súdneho konania alebo rovnocenný dokument a akékoľvek predvolanie na súdne pojednávanie môžu byť doručené dlžníkovi aj jedným z týchto spôsobov:
…
2.   Na účely tohto nariadenia, doručenie podľa ods. 1 je neprípustné, ak adresa dlžníka nie je s určitosťou známa.
…“
10
Článok 15 tohto nariadenia s názvom „Doručenie zástupcom dlžníka“ stanovuje:
„Dokument je podľa článkov 13 alebo 14 možné doručiť aj zástupcovi dlžníka.“
11
Podľa znenia článku 27 nariadenia č. 805/2004 s názvom „Vzťah k nariadeniu (ES) č. 44/2001“:
„Toto nariadenie nemá vplyv na možnosť požiadať o uznanie a výkon rozhodnutia, súdneho zmieru alebo verejnej listiny o nespornom nároku v súlade s nariadením (ES) č. 44/2001.“
České právo
12
§ 29 ods. 3 zákona č. 99/1963 Sb., Občanský soudní řád (ďalej len „Občiansky súdny poriadok“) stanovuje:
„Pokiaľ sa neprijmú iné opatrenia, predseda senátu môže ustanoviť opatrovníka účastníkovi, ktorého pobyt nie je známy, ktorému sa nepodarilo doručiť písomnosť na známu adresu v cudzine, ktorý trpí duševnou poruchou alebo sa z iných zdravotných dôvodov nemôže nielen prechodne zúčastniť na konaní alebo nie je schopný zrozumiteľne sa vyjadrovať.“
13
Podľa § 353 ods. 1 Občianskeho súdneho poriadku na žiadosť oprávneného na základe súdneho rozhodnutia, súdneho zmieru alebo verejnej listiny, ktoré spĺňajú podmienky pre osvedčenie ako európsky exekučný titul alebo čiastočný európsky exekučný titul, súd toto rozhodnutie, zmier alebo verejnú listinu ako európsky exekučný titul osvedčí za podmienok stanovených v nariadení č. 805/2004. Pokiaľ nie sú splnené podmienky pre vydanie osvedčenia, súd ho nevydá a o dôvodoch písomne informuje oprávneného.
Spor vo veci samej a prejudiciálna otázka
14
Svojou žalobou podanou na Okresní soud v Českých Budějovicích (Česká republika) sa RD domáhala voči SC zaplatenia sumy 6600 českých korún (CZK) (približne 250 eur) spolu s úrokmi z omeškania s odôvodnením, že podľa nájomnej zmluvy z 23. júla 2008, ktorá nadobudla účinnosť 1. augusta 2008, SC užívala byt v Českých Budějoviciach a v zmluve sa zaviazala platiť nájomné vo výške 5600 CZK a zálohy za platby spojené s užívaním bytu vo výške 1000 CZK, teda celkovo sumu 6600 CZK mesačne. Dňa 28. septembra 2008 SC písomne uznala svoj dlh a zaviazala sa ho zaplatiť do 30. septembra 2008, čo však neurobila.
15
Vnútroštátny súd aj napriek zisťovaniam nedokázal zistiť adresu SC, a preto jej ustanovil opatrovníka.
16
SC bola v konaní nečinná a na pojednávanie sa nedostavil ani jej opatrovník, ktorý bol predvolaný. Na tomto pojednávaní RD predložila dôkazy a jej žalobe sa vyhovelo. Vzhľadom na to, že adresa SC bola neznáma, rozhodnutie o ukončení konania sa doručilo len ustanovenému opatrovníkovi.
17
RD podala 14. októbra 2016 na vnútroštátny súd žiadosť o zaslanie rozhodnutia vnútroštátneho súdu s vyznačenou doložkou právoplatnosti a vykonateľnosti a s osvedčením ako európsky exekučný titul podľa ustanovenia § 353 ods. 1 Občianskeho súdneho poriadku a nariadenia č. 805/2004.
18
Listom z 3. novembra 2016 vnútroštátny súd oznámil RD, že pre vydanie osvedčenia nie sú splnené podmienky, keďže nárok sa považuje za nesporný, keď s ním dlžník výslovne súhlasil alebo keď proti nemu v priebehu konania nevzniesol žiadne námietky, ako mu to umožňujú právne predpisy dotknutého členského štátu, prípadne sa nezúčastňuje súdneho pojednávania, v ktorom sa o nároku rozhoduje, pokiaľ takáto neúčasť znamená podľa práva tohto členského štátu konkludentné uznanie nároku alebo skutočností, ktoré veriteľ tvrdí.
19
RD sa následne obrátila na Ústavní soud (Česká republika) a v podstate sa odvolávala na skutočnosť, že vnútroštátny súd v zmysle článku 267 ZFEÚ nepredložil Súdnemu dvoru Európskej únie otázku, či rozsudok vydaný súdom po dokazovaní bez námietok alebo pripomienok žalovaného, pokiaľ ide o tieto skutočnosti, možno považovať za nesporný. V tejto súvislosti sa RD odvolala na bod 41 rozsudku Súdneho dvora zo16. júna 2016, Pebros Servizi (C‑511/14, EU:C:2016:448), podľa ktorého so zreteľom na odôvodnenie 6 nariadenia č. 805/2004 možno nárok považovať za „nesporný“ v zmysle článku 3 ods. 1 druhého pododseku písm. b) nariadenia č. 805/2004, ak dlžník voči nemu nevzniesol žiadne námietky, a to tým, že nereaguje na výzvu súdu na predloženie písomného vyjadrenia o tom, že má v úmysle sa obhajovať alebo sa zúčastniť pojednávania.
20
Rozhodnutím z 26. septembra 2017 Ústavní soud rozhodol, že postup, v rámci ktorého nebolo rozhodnutie, o aké ide vo veci samej, osvedčené ako európsky exekučný titul, a to bez predloženia otázky Súdnemu dvoru, je protiústavný.
21
Vzhľadom na to, že vnútroštátny súd má pochybnosti o tom, či nárok dotknutý vo veci samej možno považovať za nesporný, a rozhodnutie, ktoré má vydať, nemôže byť predmetom odvolania podľa vnútroštátneho práva, vnútroštátny súd usudzuje, že je povinný predložiť vec Súdnemu dvoru na začatie prejudiciálneho konania.
22
Za týchto podmienok Okresní soud v Českých Budějovicích rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru túto prejudiciálnu otázku:
„Má sa článok 3 ods. 1 druhého pododseku písm. b) nariadenia č. 805/2004 vykladať v tom zmysle, že za nesporný možno považovať nárok, o ktorom sa rozhodlo po vykonanom dokazovaní, pokiaľ sa žalovaná, ktorá svoj dlh uznala pred začatím konania, ani opatrovník na pojednávaní súdu nezúčastnili a nevzniesli počas jeho priebehu žiadne námietky?“
O prejudiciálnej otázke
23
Svojou otázkou sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či sa má nariadenie č. 805/2004 vykladať v tom zmysle, že umožňuje, aby v prípade, keď súd nezískal adresu odporcu, mohol osvedčiť ako európsky exekučný titul súdne rozhodnutie o nároku, ktoré bolo vydané po pojednávaní, ktorého sa nezúčastnil ani žalovaný, ani opatrovník ustanovený na účely konania.
24
Ako vyplýva z článku 12 nariadenia č. 805/2004 možnosť osvedčiť súdne rozhodnutie ako európsky exekučný titul podlieha dvom kumulatívnym podmienkam. Po prvé toto rozhodnutie sa musí týkať nároku, ktorý je „nesporný“ v zmysle článku 3 ods. 1 druhého pododseku písm. b) alebo c) tohto nariadenia. Myslí sa tým teda neexistencia námietok v priebehu súdneho konania a konkludentný súhlas vyplývajúci z toho, že dlžník sa nezúčastnil súdneho pojednávania týkajúceho sa tohto nároku, ani sa na ňom nenechal zastupovať svojím zástupcom. Po druhé súdne konanie, v ktorom bolo také rozhodnutie vydané, musí spĺňať minimálne procesné pravidlá stanovené v kapitole III tohto nariadenia.
25
Tieto minimálne pravidlá majú za cieľ zabezpečiť, v súlade s odôvodnením 12 tohto nariadenia, aby bol dlžník informovaný v primeranom čase a takým spôsobom, aby si mohol pripraviť na jednej strane svoju obhajobu voči žalobe podanej voči jeho osobe, ako aj podmienky svojej aktívnej účasti na konaní s cieľom spochybniť dotknutý nárok, a na druhej strane pripraviť sa na dôsledky neúčasti na tomto konaní. Pokiaľ ide konkrétne o prípad rozsudku pre zmeškanie v zmysle článku 3 ods. 1 druhého pododseku písm. b) nariadenia č. 805/2004, je cieľom uvedených minimálnych procesných pravidiel zaručiť existenciu dostatočných záruk dodržania práva na obhajobu (rozsudok zo 16. júna 2016, Pebros Servizi, C‑511/14, EU:C:2016:448, bod 44).
26
Súdny dvor uviedol, že vzhľadom na článok 14 ods. 2 nariadenia č. 805/2004, ako aj na jeho ciele a štruktúru, rozsudok pre zmeškanie vyhlásený v prípade, ak nie je možné zistiť bydlisko žalovaného, nemôže byť osvedčený ako európsky exekučný titul (rozsudok z 15. marca 2012, G, C‑292/10, EU:C:2012:142, bod 64).
27
Tento záver platí aj napriek tomu, že vnútroštátny súd, ktorému sa nepodarilo zistiť adresu SC, vymenoval opatrovníka na účely konania.
28
Je síce nesporné, že článok 15 nariadenia č. 805/2004 stanovuje, že okrem prípadov doručovania stanovených v jeho článku 14, je možné doručovať aj zástupcovi dlžníka, treba však uviesť, že opatrovníka, ktorý bol vymenovaný na základe vnútroštátnej právnej úpravy dotknutej vo veci samej, nemožno považovať za „zástupcu dlžníka“ v zmysle uvedeného článku 15. Toto ustanovenie vykladané vo svetle odôvodnenia 16 tohto nariadenia sa totiž vzťahuje len na situácie, keď je dlžníkovi z legitímnych dôvodov objektívne znemožnené zastupovať samého seba v súdnom konaní alebo keď si na tento účel dobrovoľne určil zástupcu. Vo veci samej však existencia takých okolností nie je preukázaná.
29
Vzhľadom na to, že normotvorca Únie podmienil využitie doplnkového a fakultatívneho exekučného nástroja, akým je európsky exekučný titul, okrem iného tým, že je adresa dlžníka s určitosťou známa, čo sa v situácii, akou je tá vo veci samej, nesplnilo, v prejednávanej veci netreba overiť, či najmä so zreteľom na odôvodnenia 5 a 6 nariadenia č. 805/2004 možno nárok dotknutý vo veci samej považovať za nesporný, pretože ani SC, ani jej opatrovník vymenovaný vnútroštátnym súdom sa pojednávania nezúčastnili a nenamietali voči povahe a výške tohto nároku.
30
Vzhľadom na predchádzajúce úvahy treba na položenú otázku odpovedať tak, že nariadenie č. 805/2004 sa má vykladať v tom zmysle, že neumožňuje, aby v prípade, keď súd nezískal adresu žalovaného, bolo súdne rozhodnutie o nároku, ktoré bolo vydané po pojednávaní, ktorého sa nezúčastnil ani žalovaný, ani opatrovník ustanovený na účely konania, osvedčené ako európsky exekučný titul.
O trovách
31
Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.
Z týchto dôvodov Súdny dvor (šiesta komora) rozhodol takto:
Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 805/2004 z 21. apríla 2004, ktorým sa vytvára európsky exekučný titul pre nesporné nároky, sa má vykladať v tom zmysle, že neumožňuje, aby v prípade, keď súd nezískal adresu žalovaného, bolo súdne rozhodnutie o nároku, ktoré bolo vydané po pojednávaní, ktorého sa nezúčastnil ani žalovaný, ani opatrovník ustanovený na účely konania, osvedčené ako európsky exekučný titul.
Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: čeština.