62017CC0330
NÁVRHY GENERÁLNEHO ADVOKÁTA
HENRIK SAUGMANDSGAARD ØE
prednesené 28. júna 2018 (
1
)
Vec C‑330/17
Verbraucherzentrale Baden‑Württemberg eV
proti
Germanwings GmbH
[návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesgerichtshof (Spolkový súdny dvor, Nemecko)]
„Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Doprava – Nariadenie (ES) č. 1008/2008 – Spoločné pravidlá prevádzky leteckých dopravných služieb v Únii – Článok 2 bod 18 a článok 23 ods. 1 – Informácie – Povinnosť uviesť letecké cestovné ‚v eurách alebo v miestnej mene‘ – Prípadná povinnosť uviesť toto letecké cestovné v konkrétnej miestnej mene – Relevantné kritériá na prípadné určenie tejto miestnej meny“
I. Úvod
1.
Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesgerichtshof (Spolkový súdny dvor, Nemecko), sa týka výkladu článku 2 bodu 18 a článku 23 ods. 1 nariadenia (ES) č. 1008/2008 (
2
).
2.
Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi združením spotrebiteľov a leteckým dopravcom so sídlom v Nemecku vo veci jeho údajne nekalej obchodnej praktiky, ktorá spočívala v predaji leteniek na jeho internetovej stránke na let s odletom zo Spojeného kráľovstva, konkrétne spotrebiteľom nachádzajúcim sa v Nemecku, s uvedením leteckého cestovného iba v librách šterlingov.
3.
Vnútroštátny súd sa v podstate pýta Súdneho dvora na obsah informačnej povinnosti týkajúcej sa ceny, ktorú majú leteckí dopravcovia pôsobiaci v rámci Únie v zmysle článku 23 ods. 1 nariadenia č. 1008/2008, a to vzhľadom na vymedzenie pojmu „letecké cestovné“ uvedené v článku 2 bode 18 tohto nariadenia, podľa ktorého musí byť uvedené letecké cestovné „vyjadrené v eurách alebo v miestnej mene“.
4.
Presnejšie je Súdny dvor vyzvaný, aby určil na jednej strane, či leteckí dopravcovia, ktorí chcú použiť na označenie ceny služieb ponúkaných potenciálnym cestujúcim inú menu ako euro, môžu zvoliť miestnu menu podľa vlastného výberu, alebo naopak, sú povinní použiť konkrétnu menu, a na druhej strane, ak platí druhý prípad, podľa akých kritérií by mala byť miestna mena určená.
5.
V týchto návrhoch uvediem dôvody, na základe ktorých sa domnievam, že vyššie uvedené ustanovenia sa majú vykladať v tom zmysle, že z nich nevyplýva povinnosť leteckých dopravcov uviesť pri informovaní cestujúcich o svojom leteckom cestovnom miestnu menu, ktorá by bola vopred stanovená normotvorcom Únie.
6.
Subsidiárne, pre prípad, že by Súdny dvor rozhodol, že takáto povinnosť vyplýva z týchto ustanovení, predložím niekoľko pripomienok týkajúcich sa príslušných kritérií na určenie miestnej meny, ktorá by mala byť na tento účel použitá.
II. Právny rámec
7.
Podľa odôvodnenia 16 nariadenia č. 1008/2008 „zákazníci by mali byť schopní efektívne porovnávať ceny leteckých dopravných služieb jednotlivých leteckých spoločností. Konečná cena, ktorú má zákazník zaplatiť za letecké dopravné služby so začiatkom v Spoločenstve, by preto mala predstavovať sumu vrátane všetkých daní a poplatkov. Leteckí dopravcovia Spoločenstva sa vyzývajú aj na to, aby uviedli konečnú cenu svojich leteckých dopravných služieb z tretích krajín do Spoločenstva“.
8.
Článok 2 bod 18 uvedeného nariadenia definuje pojem „letecké cestovné“ na účely tohto nástroja ako „ceny vyjadrené v eurách alebo v miestnej mene, ktoré sa platia leteckým dopravcom alebo ich zástupcom, alebo iným predajcom leteniek za prepravu cestujúcich v rámci leteckej dopravnej služby, a všetky podmienky, za ktorých sa tieto ceny používajú, vrátane odplát a podmienok ponúknutých za agentúrne a iné doplnkové služby“.
9.
Článok 23 toho istého nariadenia, nazvaný „Informovanie a nediskriminácia“, v prvom odseku uvádza:
„Letecké cestovné a letecké sadzby, ponúkané alebo zverejnené cez internet alebo v akejkoľvek inej forme, za letecké dopravné služby z letiska na území členského štátu, na ktorý sa uplatňuje zmluva, prístupné verejnosti, zahŕňajú uplatniteľné podmienky. Konečná cena, ktorá sa má zaplatiť, je vždy uvedená a zahŕňa uplatniteľné letecké cestovné alebo leteckú sadzbu vrátane všetkých uplatniteľných daní a platieb, prirážok a poplatkov, ktoré sú nevyhnutné a predpokladajú sa v čase uverejnenia. Okrem konečnej ceny sa uvádzajú prinajmenšom tieto údaje:
a)
letecké cestovné alebo letecká sadzba;
b)
dane;
c)
letiskové poplatky a
d)
iné platby, prirážky alebo poplatky, ktoré sa týkajú napríklad bezpečnostnej ochrany alebo paliva,
ak sa položky uvedené v písmenách b), c) a d) pridali do leteckého cestovného alebo leteckej sadzby. Možné príplatky sa oznámia jasným, transparentným a jednoznačným spôsobom vždy na začiatku rezervačného procesu a zákazník ich akceptuje na základe slobodnej voľby (‚opt‑in‘).“
III. Spor vo veci samej, prejudiciálne otázky a konanie pred Súdnym dvorom
10.
Germanwings GmbH je letecký prepravca so sídlom v Nemecku. V septembri 2014 kúpil spotrebiteľ nachádzajúci sa v Nemecku na internetovej stránke „www.germanwings.de“ prevádzkovanej uvedenou spoločnosťou let z Londýna (Spojené kráľovstvo) do Stuttgartu (Nemecko). Cestovné za tento let bolo uvedené výlučne v librách šterlingov a na základe rezervácie dostal spotrebiteľ faktúru uvádzajúcu toto cestovné, ako aj ďalšie náklady tiež v librách šterlingov.
11.
Na základe podnetu tohto spotrebiteľa podaného Verbraucherzentrale Baden‑Württemberg eV (Združenie spotrebiteľov spolkovej krajiny Bádensko‑Württembersko, Nemecko, ďalej len „Verbraucherzentrale“) podalo združenie žalobu na zdržanie sa konania voči spoločnosti Germanwings na Landgericht Köln (Krajinský súd Kolín, Nemecko) z toho dôvodu, že skutočnosť, že letecké cestovné nebolo uvedené v nemeckej mene (euro) za takýchto okolností, predstavuje nekalé správanie. Žalovaná namieta, že jej konkurenti uvádzali letecké cestovné za lety s odletom z Londýna tiež v librách šterlingov. Rozhodnutím z 22. apríla 2015 tento súd žalobe žalobkyne vyhovel.
12.
Keďže Germanwings podala proti tomuto rozhodnutiu odvolanie, Oberlandesgericht Köln (Vyšší krajinský súd Kolín, Nemecko) ho rozhodnutím zo 4. septembra 2015 zrušil najmä z dôvodu, že článok 23 ods. 1 nariadenia č. 1008/2008 stanovuje iba to, že musí byť uvedená konečná cena bez toho, aby uvádzal v akej mene, a že z definície v článku 2 bode 18 tohto nariadenia nemožno vyvodzovať, že „miestna mena“ musí byť vždy menou štátu, v ktorom má letecký dopravca svoje sídlo.
13.
Na základe odvolania podaného Verbraucherzentrale rozhodol Bundesgerichtshof (Spolkový súdny dvor, Nemecko) rozhodnutím z 27. apríla 2017 doručeným Súdnemu dvoru 2. júna 2017 prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky:
„1.
Má sa údaj o leteckom cestovnom za letecké dopravné služby uskutočňované v rámci Únie, ktorý sa má uvádzať podľa článku 23 ods. 1 druhej a tretej vety nariadenia č. 1008/2008 v prípade, že nie je vyjadrený v eurách, uvádzať v určitej konkrétnej mene?
2.
V prípade kladnej odpovede na [prvú otázku]:
V akej miestnej mene sa môžu udávať ceny uvedené v článku 2 bode 18 a článku 23 ods. 1 druhej a tretej vete nariadenia č. 1008/2008, ak letecký dopravca usadený v jednom členskom štáte (v tomto prípade v Nemecku) na internete inzeruje a ponúka spotrebiteľovi leteckú dopravnú službu s miestom odletu v inom členskom štáte (v tomto prípade v Spojenom kráľovstve)?
Je v tejto súvislosti určujúce, že na túto ponuku letecký dopravca používa internetovú adresu s doménou najvyššej úrovne (v tomto prípade www.germanwings.de) špecifickej pre členský štát, ktorá odkazuje na členský štát sídla tohto dopravcu, a spotrebiteľ sa nachádza v tomto členskom štáte?
Je v tejto súvislosti relevantné, či všetci alebo prevažný počet leteckých dopravcov udáva tieto dotknuté ceny v miestnej mene platnej v mieste odletu?“
14.
Písomné pripomienky predložili Verbraucherzentrale, Germanwings a Európska komisia. Len poslední dvaja uvedení účastníci konania predniesli ústne pripomienky na pojednávaní, ktoré sa konalo 19. apríla 2018.
IV. Analýza
A.
O prípadnej povinnosti vyjadriť letecké cestovné v miestnej mene určenej pri jeho zverejnení (prvá otázka)
15.
Svojou prvou otázkou sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či sa má článok 23 ods. 1 nariadenia č. 1008/2008 v spojení s článkom 2 bodom 18 tohto nariadenia vykladať v tom zmysle, že v rámci leteckých služieb poskytovaných v Únii, ktoré upravuje tento nástroj, (
3
) musí byť „letecké cestovné“ vyjadrené v miestnej mene vopred určenej normotvorcom „v prípade, že nie je vyjadren[é] v eurách“. (
4
)
16.
Takýto spoločný výklad uvedeného článku 23 ods. 1 a článku 2 bodu 18 priamo nevyplýva zo znenia prvej prejudiciálnej otázky. Možno ho však podľa môjho názoru vyvodiť na jednej strane z úvah uvedených vnútroštátnym súdom na vysvetlenie tejto otázky, najmä pokiaľ ide o odôvodnenie napadnutého rozhodnutia, o ktorom má rozhodnúť, (
5
) a na druhej strane zo znenia druhej prejudiciálnej otázky, ktorá je položená v nadväznosti na prvú otázku a ktorá uvedené ustanovenia výslovne prepája.
17.
Obdobne ako Germanwings, a ako sa mi zdá, aj Komisia, (
6
) sa na rozdiel od názoru Verbraucherzentrale aj ja domnievam, že odpoveď na takto mierne preformulovanú otázku (
7
) musí byť z nižšie uvedených dôvodov negatívna.
18.
Na úvod pripomínam, že podľa ustálenej judikatúry z požiadavky jednotného uplatňovania práva Únie vyplýva, že ak ustanovenie práva Únie neobsahuje nijaký odkaz na právo členských štátov, pokiaľ ide o konkrétny pojem, (
8
) tento pojem si vyžaduje v celej Únii autonómny výklad, ktorý Súdny dvor nachádza zohľadnením nielen znenia dotknutého ustanovenia, ale aj kontextu a cieľa sledovaného právnou úpravou, ktorej súčasťou je toto ustanovenie, ako aj vývoja znenia dotknutého ustanovenia. (
9
)
1. Výklad vzhľadom na znenie príslušných ustanovení
19.
Vo svojom návrhu na začatie prejudiciálneho konania Bundesgerichtshof (Spolkový súdny dvor) poukazuje na to, že žiadna povinnosť uvádzať letecké cestovné v konkrétnej miestnej mene zo znenia článku 23 ods. 1 nariadenia č. 1008/2008 výslovne nevyplýva. Podľa jeho názoru táto skutočnosť hovorí v prospech slobodnej voľby ponechanej leteckým dopravcom, ako sa domnieva vnútroštátny súd, ktorý rozhodoval v odvolacom konaní. S uvedeným názorom súhlasím.
20.
Uvádzam totiž, že cieľom prvého odseku uvedeného článku 23 je uložiť „informačnú“ povinnosť, (
10
) ktorú majú leteckí dopravcovia ponúkajúci lety s odletom z členského štátu, a stanoviť jej rámec. Konkrétne druhá a tretia veta tohto prvého odseku, ktoré sú výslovne uvedené v otázke položenej vnútroštátnym súdom, vyjadrujú požiadavky vzťahujúce sa na uvádzanie „konečn[ej] cen[y]“, ktorú má zákazník zaplatiť. (
11
) Zatiaľ čo toto ustanovenie podrobne uvádza zoznam informácií, ktoré treba poskytnúť, (
12
) nijako sa v ňom nezmieňuje mena, v ktorej sa táto cena má uvádzať na to, aby splnila tam uvedenú povinnosť.
21.
Odôvodnenie 16 nariadenia č. 1008/2008, ktoré sa týka tiež povinnosti informovať zákazníkov o konečnej cene v celom rozsahu, taktiež neuvádza, že by na tento účel bolo potrebné použiť konkrétnu menu.
22.
Už teraz zdôrazňujem, že tomu tak je v prípade povinnosti transparentnosti a úplného informovania o cene vyplývajúcej z uvedeného článku 23, ktorá bola plne zohľadnená normotvorcom (
13
) pri vypracúvaní tohto nariadenia (
14
) dokonca aj na medzinárodnej úrovni, a nielen v rámci Spoločenstva.
23.
Pokiaľ ide o článok 2 bod 18 uvedeného nariadenia, ktorý definuje pojem „letecké cestovné“ v zmysle tohto nástroja, tento síce výslovne zmieňuje „ceny vyjadrené v eurách alebo v miestnej mene“, avšak bez toho, aby spresnil, čo treba chápať dvoma poslednými slovami uvedeného výrazu, konkrétne bez toho, aby uviedol, či ide o „miestn[u] men[u]“ členského štátu, (
15
) a predovšetkým aby z hľadiska prejednávanej veci spresnil, či si dopravcovia môžu zvoliť menu podľa vlastného výberu alebo nie. (
16
)
24.
Skutočnosť, že prídavné meno „miestna“ je použité vo viacerých jazykových verziách tohto ustanovenia, (
17
) sa mi nezdá byť rozhodujúca. Aj keď toto prídavné meno môže podľa môjho názoru lepšie odrážať myšlienku blízkosti ako pojmy odkazujúce na štát použité v iných jazykových verziách, (
18
) treba konštatovať, že nariadenie č. 1008/2008 neobsahuje žiadnu informáciu týkajúcu sa toho, čo treba rozumieť pod vlastnosťou „miestny“ a aké by bolo v tomto ohľade relevantné kritérium blízkosti. (
19
) Okrem toho aj za predpokladu, že túto jazykovú odchýlku možno považovať v tejto veci za rozhodujúcu, z ustálenej judikatúry vyplýva, že v prípade rozporu medzi rôznymi jazykovými verziami textu právnej normy Únie sa má dotknuté ustanovenie vykladať podľa všeobecnej štruktúry a účelu právnej úpravy, ktorej je súčasťou. (
20
)
25.
Poznamenávam, že výraz „ceny vyjadrené v eurách alebo v miestnej mene“, na ktorý sa odvoláva vnútroštátny súd, sa tiež nachádza bez ďalšieho spresnenia v bode 19 toho istého článku 2 pri definícii pojmu „letecké sadzby“, ktorý susedí s pojmom „letecké cestovné“. Podľa môjho názoru a podľa názoru Komisie uvedenom na pojednávaní treba mať túto terminologickú podobnosť na pamäti pri výklade uvedeného bodu 18 v tejto veci. (
21
)
26.
Okrem toho poznamenávam, že pojem „konečná cena“ uvedený v článku 23 ods. 1 a v odôvodnení 16 nariadenia č. 1008/2008 nie je rovnocenný pojmu „letecké cestovné“, ako je definovaný v článku 2 bode 18 tohto nariadenia. (
22
) Je pravda, že sa čiastočne prekrývajú, pretože prvý pojem zahŕňa ten druhý, (
23
) takže v tejto veci treba uvedené ustanovenia vykladať spoločne. (
24
) Ako však uviedli spoločnosť Germanwings a Komisia, na prvky „konečn[ej] cen[y]“, ktoré sa pripočítavajú k „letecké[mu] cestovné[mu]“ podľa uvedeného článku 23 sa nevzťahuje uvedený článok 2 bod 18, pretože tento definuje výlučne posledný uvedený pojem, (
25
) čo hovorí v neprospech predpokladu, podľa ktorého by výraz „v eurách alebo v miestnej mene“ uvedený v článku 2 ukladal povinnosť využiť konkrétnu miestnu menu pri poskytovaní informácií vyžadovaných v článku 23.
27.
Podobne ako Komisia a Germanwings predovšetkým zdôrazňujem, že normotvorca Únie sa zdržal v článku 23 ods. 1 nariadenia č. 1008/2008 toho, aby dal výslovný pokyn, a najmä sa zdržal stanovenia presných kritérií označenia meny, ktorú by mali leteckí dopravcovia použiť na informovanie zákazníkov o ich sadzbách. Postupoval tak napriek skutočnosti, že si bol očividne vedomý toho, že ako alternatíva k euru budú používané rozličné miestne meny, ako to vyplýva zo znenia článku 2 bodu 18 tohto nariadenia, a napriek skutočnosti, že dbal na prijatie podrobných pravidiel, pokiaľ ide o povinnosť leteckých dopravcov vždy uviesť úplnú a konečnú cenu nimi predávaných letov. (
26
)
28.
Domnievam sa, že toto úmyselné vynechanie usmernení, pokiaľ ide o menu, ktorú treba použiť, možno chápať tak, že odráža vôľu normotvorcu neukladať v tomto zmysle dopravcom konkrétne obmedzenia. (
27
) Môj názor je posilnený nasledovnými úvahami.
2. Výklad so zohľadnením vývoja príslušných ustanovení
29.
Vyššie navrhovaný doslovný (gramatický) výklad je podľa môjho názoru podporený analýzou vývoja príslušných ustanovení nariadenia č. 1008/2008 v priebehu zákonodarných prác, ktoré viedli k ich súčasnému zneniu. Nič v nich totiž nesvedčí o tom, že by mal normotvorca v úmysle zaviesť konkrétne požiadavky týkajúce sa meny v rámci pravidiel uvedených v článku 23 ods. 1 nariadenia č. 1008/2008, alebo že by čo i len predpokladal ich zavedenie.
30.
Spresňujem, že toto ustanovenie predstavuje prepracované znenie článku 4 nariadenia (EHS) č. 2409/92 týkajúceho sa konkrétne leteckého cestovného (
28
), ktoré už stanovovalo povinnosť informovať o leteckom cestovnom, (
29
) ktorá však bola menej presná a menej prísna, ako je v súčasnosti upravená povinnosť.
31.
Autori nariadenia č. 1008/2008 mali jasne v článku 23 v úmysle posilniť informačnú povinnosť leteckých dopravcov tak, aby podporili na jednej strane lepšiu transparentnosť cien pre cestujúcich tým, že uložia povinnosť zverejnenia leteckého cestovného, vrátane všetkých daní, poplatkov alebo ďalších prirážok, a na druhej strane spravodlivejšiu tvorbu cien bojom proti narušovaniu hospodárskej súťaže spôsobovanému nedostatočnou transparentnosťou. (
30
) Naopak, v žiadnom prípade sa nezdá, že v tomto ohľade bola diskusia o uložení povinnosti použitia konkrétnej meny.
32.
Jediné zmienky v prípravných prácach k nariadeniu č. 1008/2008 týkajúce sa meny sú tie, ktoré sú uvedené pri všeobecných definíciách v článku 2. Poznamenávam, že výraz „ceny vyjadrené v eurách alebo v miestnej mene“ použitý v článku 2 bodoch 18 a 19 tohto nariadenia už bol v zásade prítomný v zodpovedajúcich ustanoveniach článku 2 písm. a) a d) nariadenia č. 2409/92, ktorý odkazoval na „ceny vyjadrené v ECU alebo v miestnej mene“. Nahradenie pojmu „ECU“ pojmom „euro“ v nariadení č. 1008/2008 sa mi zdá byť jednoducho spojené so zavedením eura ako jednotnej spoločnej meny v určitých členských štátoch. (
31
)
33.
Pokiaľ ide o výraz „v miestnej mene“, ktorý sa štyrikrát objavuje v článku 2 nariadenia č. 2409/92, (
32
) prípravné práce tohto nariadenia neposkytujú žiadne informácie umožňujúce podporiť predpoklad, podľa ktorého mal normotvorca v úmysle od leteckých dopravcov vyžadovať, aby používali pri informovaní o svojich prepravných sadzbách konkrétnu miestnu menu. Naopak, jasne z nich vyplýva, že predkladatelia tohto nariadenia chceli umožniť spoločnostiam „ponúkať spotrebiteľom dostatočný výber leteckých služieb za primerané ceny“. (
33
)
34.
Poznamenávam, že formulácia „v miestnej mene“ bola tiež použitá bez ďalšieho spresnenia v článkoch 2 písm. a) predošlých nástrojov týkajúcich sa cien leteckých dopravných služieb, na ktoré odkazuje preambula nariadenia č. 2409/92. (
34
) V tomto poslednom uvedenom dokumente ako alternatívu doplnila formuláciu „v ECU“, ktorá jediná bola pôvodne predpokladaná Komisiou, (
35
) a to v nadväznosti na požiadavku na mierne odlišnú zmenu zo strany Európskeho parlamentu (
36
), ktorú prevzal Európsky hospodársky a sociálny výbor (
37
). Na pojednávaní Komisia uviedla, že nemá informácie týkajúce sa presných dôvodov následne vykonaných zmien, ktoré viedli k výrazu „ceny vyjadrené… v miestnej mene“ uvedenom v článku 2 písm. a) nariadenia č. 2409/92, (
38
) čo je výraz prevzatý článkom 2 bod 18 nariadenia č. 1008/2008.
35.
V každom prípade podľa môjho názoru zo všetkých vyššie uvedených prípravných prác vyplýva, že predmetom diskusie vôbec nebolo prijatie pravidla, ktoré by uložilo povinnosť použitia konkrétnej miestnej meny na základe článku 23 ods. 1 nariadenia č. 1008/2008, a tým menej súvisiace kritériá určenia tejto miestnej meny. Môjmu navrhovanému prístupu neodporujú, ba dokonca ho potvrdzujú prvky týkajúce sa kontextu, ktoré budem teraz analyzovať.
3. Výklad vzhľadom na kontext príslušných ustanovení
36.
V prvom rade konštatujem, že článok 23 ods. 1 nariadenia č. 1008/2008, na ktorom je založená žaloba žalobcu vo veci samej, je súčasťou kapitoly IV tohto nariadenia týkajúcej sa „ustanoven[í] o tvorbe cien“, zatiaľ čo článok 2 bod 18, kde sa zmieňujú „ceny vyjadrené v… miestnej mene“ je súčasťou kapitoly I týkajúcej sa „všeobecn[ých] ustanoven[í]“.
37.
Vecná súvislosť medzi týmito dvoma ustanoveniami, tak ako je vymedzená v návrhu na začatie prejudiciálneho konania, teda nie je zrejmá, hoci definície uvedené v článku 2 platia pre článok 23, ako napokon aj pre všetky ostatné ustanovenia uvedeného nariadenia, čo odôvodňuje výklad neskôr uvedeného článku so zohľadnením toho prvého. (
39
) Navyše pripomínam, že pojem „letecké cestovné“, ktorý je definovaný v článku 2 bode 18, sa celkom neprekrýva s pojmami obsiahnutými v článku 23 ods. 1 (
40
)
38.
V tomto kontexte sa domnievam, že pri neexistencii výslovného vzájomného odkazu medzi týmito ustanoveniami nariadenia č. 1008/2008 nemožno dospieť k záveru, že formuláciou použitou v článku 2 bode 18 mal normotvorca v úmysle obmedziť voľbu dopravcov, pokiaľ ide o miestnu menu, v ktorej majú oznamovať informácie o cenách, ktoré sú povinní poskytovať na základe článku 23 ods. 1.
39.
V druhom rade poznamenávam, že na podporu tvrdenia, podľa ktorého článok 23 ods. 1 uvedeného nariadenia neukladá povinnosť použitia konkrétnej miestnej meny, vnútroštátny súd odkazuje na „voľnú tvorbu cien“ zakotvenú v článku 22 nariadenia č. 1008/2008. (
41
) Verbraucherzentrale namieta, že táto sloboda by nebola obmedzená samotnou skutočnosťou, že by bolo potrebné uvádzať ceny v konkrétnej mene, zatiaľ čo Germanwings tvrdí, že takto stanovené pravidlo zahŕňa slobodu zvoliť si menu, v ktorej sú denominované sadzby cestovného.
40.
Aj keď tiež podporujem vyššie uvedené tvrdenie, nestotožňujem sa napriek tomu s názorom Germanwings, podľa ktorého by mal hrať rozhodujúcu úlohu pri odpovedi na prvú prejudiciálnu otázku článok 22 tohto nariadenia. Z ustálenej judikatúry Súdneho dvora totiž vyplýva, že voľnosť zakotvená v uvedenom článku je výsledkom postupného obmedzovania kontroly cien zo strany členských štátov, pričom cieľom liberalizácie trhu s leteckou prepravou bolo dosiahnuť väčšiu rozmanitosť ponuky a nižšie ceny v prospech spotrebiteľov. (
42
)
41.
Cieľom uvedeného článku 22 je deregulácia sektora, (
43
) ktorá umožňuje leteckým dopravcom slobodne určiť hodnotu nimi poskytovaných služieb. Nemá teda podľa môjho názoru žiaden dopad na voľbu meny, v ktorej sa má oznamovať letecké cestovné. Napriek tomu je duch liberalizácie, o ktorý sa opiera toto nariadenie, ako to uviedla Komisia, (
44
) takej povahy, že potvrdzuje výklad, podľa ktorého nariadenie č. 1008/2008 v tomto ohľade neukladá obmedzenia.
42.
V treťom rade, pokiaľ ide o širší kontext článku 23 ods. 1 nariadenia č. 1008/2008, poznamenávam, že, ako na to poukázala Komisia, smernica 98/6/CE (
45
), ktorá sa konkrétne týka uvádzania ceny výrobkov ponúkaných spotrebiteľom, tiež neobsahuje kogentné pravidlá týkajúce sa meny, v ktorej treba uvádzať požadovanú cenu, hoci túto problematiku normotvorca neskrýval. (
46
) Smernica 2011/83/UE (
47
), ktorej cieľom je ochrana spotrebiteľov – najmä z hľadiska informovania o cenách – v rámci uzatvárania zmlúv s odborníkmi tiež v tejto súvislosti nič nestanovuje. (
48
)
43.
Vyššie uvedené úvahy sú podľa môjho názoru úplne zlučiteľné s nasledujúcim teleologickým výkladom ustanovení, ktorých sa týka tento návrh na začatie prejudiciálneho konania.
4. Výklad vzhľadom na ciele predmetných ustanovení
44.
Ako už Súdny dvor zdôraznil, tak z názvu článku 23 nariadenia č. 1008/2008, ako aj zo znenia prvého odseku uvedeného článku vyplýva, že toto ustanovenie má „najmä zaručiť informovanie a transparentnosť cien leteckých služieb s odletom z letiska na území členského štátu, a tým prispieva k zabezpečeniu ochrany zákazníka využívajúceho tieto služby“. (
49
)
45.
V rovnakom zmysle odôvodnenie 16 tohto nariadenia uvádza, že „zákazníci by mali byť schopní efektívne porovnávať ceny leteckých dopravných služieb jednotlivých leteckých spoločností“. Dodáva, že „konečná cena, ktorú má zákazník zaplatiť… by preto“ za letecké dopravné služby s odletom z letiska nachádzajúceho sa na území Únie „mala predstavovať sumu vrátane všetkých daní a poplatkov“.
46.
Podľa vnútroštátneho súdu a Verbraucherzentrale by bol cieľ efektívneho porovnávania ceny uvedený v prvej vete uvedeného odôvodnenia 16 ohrozený, ak by mohol každý letecký dopravca uvádzať letecké cestovné za let v rámci Únie v mene podľa svojho výberu. Rovnako ako Germanwings a Komisia s týmto názorom nesúhlasím.
47.
V prvom rade uvádzam, že sa mi vzhľadom na vývoj článku 23 ods. 1 nariadenia č. 1008/2008 zdá, že posilnenie ochrany zákazníkov (
50
) je samozrejme jedným z cieľov, ktorý viedol k prijatiu tohto ustanovenia, ale že jeho cieľom je tiež zabezpečenie zdravšej konkurencie medzi leteckými dopravcami. (
51
) Táto dvojitá snaha vyplýva aj z predchádzajúcich (
52
) a nesledujúcich nástrojov (
53
) v tejto oblasti.
48.
Bolo by teda podľa môjho názoru žiaduce vyhnúť sa tak širokému výkladu tohto ustanovenia, ktorý by prevažne, či dokonca výlučne, viedol k uprednostňovaniu záujmov zákazníkov (
54
) bez toho, aby boli dostatočne zohľadnené výslovné obmedzenia leteckých dopravcov a vzhľadom na uvedené nariadenie implicitne ponechaný manévrovací priestor.
49.
V tejto súvislosti uvádzam v druhom rade, že aby umožnil naplnenie vyššie uvedených cieľov, normotvorca Únie obmedzil voľnú tvorbu cien, ktorú priznal leteckým dopravcom. Týmto dopravcom výslovne uložil povinnosť zverejniť úplné informácie o ich leteckom cestovnom a o podmienkach, ktoré sa na neho viažu, a uviedol, že tieto ceny musia zahŕňať všetky dane, poplatky a uplatniteľné zákonné platby. (
55
)
50.
Takto článok 23 ods. 1 nariadenia č. 1008/2008 veľmi podrobne uvádza celý súbor požiadaviek týkajúcich sa informácií, ktoré musia byť systematicky v tomto rámci sprístupňované, (
56
) pričom tieto požiadavky sú doplnené prípadnými sankciami. (
57
) Zdôrazňujem, že povinnosť vždy uvádzať konečnú požadovanú sumu podporuje transparentnosť cien a umožňuje zamedziť nekalej praktike, ktorej sa predtým dopúšťali niektorí leteckí prepravcovia a ktorá spočívala v uvádzaní neúplnej ceny na začiatku transakcie a v pridávaní rozličných príplatkov pred jej uzatvorením. (
58
)
51.
V odôvodnení 16 tohto nariadenia sa uplatňuje rovnaký prístup tým, že uvádza tie prvky, ktoré musí konečná cena zahŕňať, ako to potvrdzuje druhá veta tohto odôvodnenia spresňujúca obsah jeho prvej vety a ktorej sa Verbraucherzentrale nesprávne dovoláva izolovane.
52.
Na rozdiel od toho, čo, ako sa zdá, tvrdí tento účastník konania vo veci samej, cieľom uvedených ustanovení nie je umožniť zákazníkovi posúdiť, či je cena leteckého cestovného vyššia alebo nižšia v mene, ktorú pozná najlepšie, ale zabezpečiť transparentnosť spočívajúcu v tom, že v konečnej cene budú riadne uvádzané všetky položky ceny, a preto zabezpečiť zákazníkovi skutočnú možnosť porovnania. Dodávam, že sa stotožňujem s názorom vyjadreným Komisiou na pojednávaní, podľa ktorého nič nenasvedčuje tomu, že by sa ochranou spotrebiteľov požadovanou nariadením č. 1008/2008 chápala ich ochrana proti riziku kurzových strát.
53.
Navyše, ak by malo použitie konkrétnej meny predstavovať určujúci faktor v snahe splniť ciele informovania a transparentnosti cien sledované nariadením č. 1008/2008, jeho autori by neopomenuli toto pravidlo stanoviť a definovať kritériá umožňujúce identifikovať príslušnú menu. Keďže takto normotvorca vôbec nepostupoval, domnievam sa, že Súdnemu dvoru neprináleží, aby tak postupoval namiesto normotvorcu, a to tým menej, že prijatie takéhoto pravidla nie je podľa môjho názoru na zabezpečenie ochrany zákazníkov nevyhnutné.
54.
Poznamenávam totiž v treťom rade, že okrem problémov vyplývajúcich z možného vymedzenia primeraných kritérií (
59
) nie je podľa môjho názoru isté, že by uloženie povinnosti použitia konkrétnej miestnej meny lepšie umožnilo zákazníkovi efektívne analyzovať cenu služieb účtovaných rôznymi leteckými prepravcami v súlade s cieľom efektívneho porovnania cien a transparentnosti cien sledovaného článkom 23 ods. 1 nariadenia č. 1008/2008 v spojení s jeho odôvodnením 16. (
60
)
55.
Je pravda, že hoci sa zdá, že nariadením č. 1008/2008 nebolo zavedené obmedzenie počtu miestnych mien, ktoré môžu leteckí dopravcovia uviesť na vyjadrenie ich leteckého cestovného, tak ako to navrhuje Verbraucherzentrale, by na prvý pohľad umožnilo uľahčiť porovnávanie ponúk rovnakých služieb.
56.
Ak by však aj Súdny dvor pripustil existenciu povinnosti používať takú alebo onakú miestnu menu, napriek tomu by neboli úplne odstránené nepríjemnosti spôsobené používaním rôznych mien. Ako to totiž Komisia uviedla, ak by malo byť znenie článku 2 bodu 18 uvedeného nariadenia považované v tomto ohľade za rozhodujúce, alternatívnu formuláciu „ceny vyjadrené v eurách alebo v miestnej mene“, ktorá sa v ňom objavuje, by bolo možné chápať tak, že vždy leteckému dopravcovi umožňuje uviesť svoje ceny v eurách, (
61
) zatiaľ čo jeho konkurenti by si naopak mohli zvoliť konkrétnu miestnu menu. Takto by z dôvodu možnosti uvádzať cenu služieb dvoma rôznymi spôsobmi mohlo teoreticky byť efektívne porovnávanie cien zákazníkom zložité, hoci prax podľa môjho názoru nevyhnutne nepreukazuje existenciu týchto predpokladaných ťažkostí.
57.
Problémy spojené s možnosťou používať rôzne meny môžu byť v skutočnosti obmedzené niekoľkými faktormi, ktoré uľahčujú porovnávanie. (
62
) Okrem toho si nemyslím, že je nevyhnutné vyžadovať uvádzanie cien letov v konkrétnej mene, keďže regulácia môže na trhu v určitej miere prebehnúť prirodzenou cestou na základe tej jednoduchej skutočnosti, že potenciálny zákazník sa asi spontánne odvráti od leteckých prepravcov, ktorí by uvádzali svoje ceny v mene, ktorá by sa im javila ako nepatričná alebo nepraktická.
58.
Vzhľadom na všetky tieto úvahy navrhujem, aby Súdny dvor odpovedal na prvú prejudiciálnu otázku tak, že článok 23 ods. 1 nariadenia č. 1008/2008 v spojení s článkom 2 bodom 18 tohto nariadenia sa má vykladať v tom zmysle, že pri zverejňovaní svojho leteckého cestovného nie sú leteckí dopravcovia povinní uviesť tieto ceny v konkrétnej miestnej mene za predpokladu, že nie sú vyjadrené v eurách.
B.
O kritériách určenia miestnej meny, ktorej použitie by prípadne bolo uložené pri zverejňovaní leteckého cestovného (druhá otázka)
59.
Druhá prejudiciálna otázka je položená výlučne za predpokladu, že Súdny dvor by na prvú prejudiciálnu otázku odpovedal v tom zmysle, že z článku 23 ods. 1 nariadenia č. 1008/2008 vyplýva povinnosť leteckých dopravcov zverejňovať ich letecké cestovné v konkrétnej miestnej mene. Vzhľadom na skutočnosť, že na prvú prejudiciálnu otázku navrhujem odpovedať opačne, domnievam sa, že na túto druhú prejudiciálnu otázku nebude potrebné odpovedať. Nasledujúce krátke pripomienky sú uvádzané teda iba subsidiárne.
60.
Touto otázkou vnútroštátny súd Súdny dvor vyzýva, aby uviedol, v akej miestnej mene môže byť uvedené letecké cestovné v súlade s vyššie uvedenými ustanoveniami v takej situácii, o ktorú ide vo veci samej, konkrétne vtedy, keď letecký dopravca usadený v jednom členskom štáte (v tomto prípade v Nemecku) predáva prostredníctvom svojej internetovej stránky s názvom domény najvyššej úrovne, ktorý ho spája s týmto štátom (v tomto prípade „www.germanwings.de“ (
63
)), spotrebiteľovi, ktorý sa nachádza v tom istom štáte, leteckú dopravnú službu, ktorej miesto odletu sa nachádza v inom členskom štáte (v danom prípade v Spojenom kráľovstve). Okrem toho sa pýta, či je v tejto súvislosti dôležité to, že všetci leteckí dopravcovia alebo ich prevažná väčšina uvádzajú tieto ceny v miestnej mene platnej v mieste odletu.
61.
Verbraucherzentrale uvádza, že by sa malo vychádzať z miestnej meny členského štátu, ktorého právo je uplatniteľné na plnenie zmluvy uzatvorenej medzi leteckým dopravcom a spotrebiteľom, na ktorého sa obracia reklama, a to na základe kolíznych noriem uvedených v článku 5 nariadenia č. 593/2008. (
64
) Za okolností sporu vo veci samej by z toho vyplynulo, že predmetné letecké cestovné by malo byť uvedené v nemeckej mene, teda v eurách, a nie v britskej mene, teda v librách šterlingov.
62.
Naopak, Germanwings tvrdí, že letecké cestovné musí byť uvedené v eurách alebo v miestnej mene členského štátu odletu a že ostatné hraničné ukazovatele uvedené v druhej prejudiciálnej otázke nemajú dopad na určenie miestnej meny v zmysle nariadenia č. 1008/2008. Zdá sa, že vnútroštátny súd sa prikláňa k tomuto výkladu.
63.
Pokiaľ ide o Komisiu, táto navrhuje vykladať článok 23 ods. 1 nariadenia č. 1008/2008 v tom zmysle, že nebráni tomu, aby leteckí dopravcovia vyjadrili letecké cestovné, konečné ceny a ďalšie položky uvedené v tomto ustanovení v mene miesta odletu. S týmto posledným názorom sa subsidiárne stotožňujem, pričom spresňujem, že podľa môjho názoru uvedený článok 23 ods. 1 v tomto ohľade neobsahuje žiadnu požiadavku. (
65
)
64.
Po prvé zastávam názor, že kritérium miesta odletu dotknutého letu môže byť relevantné pre určenie miestnej meny, v ktorej má byť letecké cestovné denominované. Ako totiž zdôraznil vnútroštátny súd, keďže miesto odletu je nevyhnutne rovnaké pre všetky porovnávané letecké služby, miestna mena používaná rozličnými dopravcami na vyčíslenie ich ponúk by bola rovnaká pre všetky tieto služby, čo by uľahčilo efektívne porovnanie cien zmieňované konkrétne nariadením č. 1008/2008. (
66
) Komisia tiež správne uvádza, že tu ide o kritérium, ktoré je objektívne spojené s transakciou, keďže práve na tomto mieste začína poskytovanie dohodnutej služby. (
67
) Okrem toho sa mi zdá rozumné predpokladať, že u zákazníka, ktorý sa bude musieť dostaviť do miesta odletu letu, na ktorý si mieni kúpiť letenku, možno predpokladať, že pozná a vie používať menu, ktorá je v tomto štáte zákonným platidlom, ako aj letecký dopravca, ktorý poskytuje túto službu.
65.
Spresňujem, že podľa môjho názoru nie je rozhodujúce, či všetci leteckí dopravcovia alebo ich prevažná väčšina uvádza svoje ceny v miestnej mene miesta odletu, ako sa to uvádza na konci položenej otázky. (
68
) Napriek tomu by prípadná existencia takejto praxe, za predpokladu, že by bola preukázaná, mohla podporiť myšlienku, podľa ktorej by leteckí dopravcovia jednoducho dokázali uvedené kritérium dodržať.
66.
Navyše by použitie miesta odletu ako kritéria bolo zlučiteľné s tým, že výrazu „miestn[a] men[a]“ použitému v článku 2 bode 18 uvedeného nariadenia týkajúcom sa leteckého cestovného treba dať význam, ktorý platí tiež pre výraz použitý rovnakým spôsobom v bode 19 toho istého článku týkajúcom sa leteckých sadzieb, (
69
) čo by neumožnilo prijatie kritéria navrhovaného zo strany Verbraucherzentrale. (
70
)
67.
Po druhé, rovnako ako vnútroštátny súd a spoločnosť Germanwings sa domnievam, že nemožno využiť kritérium miesta sídla leteckého dopravcu ponúkajúceho predmetnú službu, keďže meny, ktoré by mohli byť použité na označenie ceny rovnakej služby, by sa líšili v závislosti od množstva krajín, v ktorých majú sídlo rozliční dopravcovia ponúkajúci túto službu, (
71
) čo by zákazníkom v porovnaní cien nepomohlo.
68.
Po tretie nebolo by tiež vhodné uplatniť kritérium názvu domény najvyššej úrovne internetovej adresy použitej leteckým dopravcom, ktorý ponúka dotknutú službu. Rovnako ako vnútroštátny súd sa domnievam, že by pre leteckého dopravcu bolo jednoduché toto kritérium obísť tým, že by si úmyselne zvolil názov domény najvyššej úrovne zodpovedajúci štátu, v ktorého mene chce mať možnosť uvádzať svoje ceny. Navyše Germanwings správne uvádza, že názvy domén nie sú vždy národné, teda neodkazujú nevyhnutne na konkrétny štát, ako by to mohlo byť, ak by sa adresa končila „.com“, čo je predpoklad, za ktorého by potom neexistovalo predmetné hraničné kritérium.
69.
Po štvrté neprikláňam sa ani ku kritériu miesta pobytu zákazníka, ani ku kritériu miesta obvyklého pobytu zákazníka, pričom treba poznamenať, že tieto dve miesta sa nemusia nevyhnutne zhodovať, keďže môže nastať situácia, že osoba sa usiluje získať leteckú službu v štáte, v ktorom sa obvykle nezdržiava. Hoci možno predpokladať, že zákazník je oboznámený s menami platnými na týchto miestach, uvedené kritériá nie sú podľa môjho názoru vhodné, keďže v čase, keď letecký dopravca predloží svoju ponuku predaja, nedokáže určiť štát, v ktorom sa nachádza verejnosť, ktorá účinne prejaví svoj záujem. Ako uvádza vnútroštátny súd, taký prístup by leteckým spoločnostiam uložil úlohu vopred zistiť, kde sa nachádzajú potenciálni klienti a v každom jednom prípade uviesť rôzne letecké cestovné pre rozličné predpokladané menové oblasti, čo sa mi zdá byť vzhľadom na dvojaký účel predmetného ustanovenia neprimeranou povinnosťou.
70.
Po piate názor, ktorý zastáva Verbraucherzentrale, (
72
) ma nepresvedčil z nasledovných dôvodov. Na jednej strane možno konštatovať, že nariadenie č. 1008/2008 nezakladá nijaký vzťah s ustanoveniami nariadenia č. 593/2008 napriek tomu, že toto bolo prijaté niekoľko mesiacov pred nariadením č. 1008/2008. Na druhej strane podľa Verbraucherzentrale na základe článku 5 ods. 2 nariadenia č. 593/2008, pokiaľ nedošlo k voľbe práva stranami, je rozhodným právom právny poriadok krajiny obvyklého pobytu cestujúceho, a teda pri zverejnení cien by mala byť použitá mena tejto krajiny za predpokladu, že sa tam tiež nachádza miesto odletu alebo miesto príletu. Takýto prístup by si však vyžadoval zisťovanie pobytu budúceho cestujúceho softvérom alebo to, aby budúci cestujúci systematicky uvádzal svoje miesto obvyklého pobytu s cieľom oboznámiť sa s ponúkanými cenami, čo by mohlo vyvolávať praktické problémy a možno aj právne problémy, najmä z hľadiska ochrany osobných údajov, ako to uviedla Germanwings. Napokon, výklad navrhovaný Verbraucherzentrale opomína skutočnosť, že odsek 3 toho istého článku 5 obsahuje dodatočné pravidlo užšej väzby, ktoré v skutočnosti môže viesť k označeniu inej krajiny, (
73
) a nielen tej, v ktorej má cestujúci pobyt.
71.
Preto pre prípad, že by Súdny dvor dospel k záveru, že článok 23 ods. 1 nariadenia č. 1008/2008 ukladá leteckým dopravcom povinnosť uviesť ich letecké cestovné v konkrétnej miestnej mene, na druhú prejudiciálnu otázku sa podľa môjho názoru má odpovedať v tom zmysle, že toto ustanovenie v spojení s článkom 2 bodom 18 uvedeného nariadenia nebráni tomu, aby boli predmetné ceny denominované v zákonnej mene štátu odletu príslušného letu.
V. Návrh
72.
Vzhľadom na vyššie uvedené úvahy navrhujem, aby Súdny dvor odpovedal na prejudiciálne otázky, ktoré položil Bundesgerichtshof (Spolkový súdny dvor, Nemecko), takto:
Článok 23 ods. 1 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1008/2008 z 24. septembra 2008 o spoločných pravidlách prevádzky leteckých dopravných služieb v Spoločenstve v spojení s článkom 2 bodom 18 tohto nariadenia sa má vykladať v tom zmysle, že pri zverejňovaní svojho leteckého cestovného nie sú leteckí dopravcovia povinní uviesť tieto ceny v konkrétnej miestnej mene za predpokladu, že nie sú vyjadrené v eurách.
(
1
)	Jazyk prednesu: francúzština.
(
2
)	Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1008/2008 z 24. septembra 2008 o spoločných pravidlách prevádzky leteckých dopravných služieb v Spoločenstve (Ú. v. EÚ L 293, 2008, s. 3).
(
3
)	Pričom treba poznamenať, že uvedený článok 23 ods. 1 výslovne uvádza „letecké dopravné služby z letiska na území členského štátu, na ktorý sa uplatňuje zmluva“.
(
4
)	Poznamenávam, že týmito poslednými slovami vnútroštátny súd zameriava otázku na prípad, keď tak, ako je to v spore vo veci samej, majú leteckí dopravcovia v úmysle použiť inú menu ako euro na oboznámenie potenciálnych cestujúcich s ich leteckým cestovným.
(
5
)	Pozri tiež bod 12 vyššie.
(
6
)	Spresňujem, že v písomných a ústnych pripomienkach Komisia navrhla spoločnú odpoveď na obidve prejudiciálne otázky a vydala stanovisko uvádzajúce mierne sa odlišujúce argumenty, pričom tvrdí na jednej strane, že nariadenie č. 1008/2008 neukladá leteckému dopravcovi „žiadne obmedzenie“, pokiaľ ide o voľbu „miestnej meny“, v ktorej vyjadrí svoje letecké cestovné, a na druhej strane, že uvedené nariadenie by mohlo „jednoznačne“ stanoviť, že táto voľba nemá byť „úplne svojvoľná“ tým, že by tento nástroj predpísal iba dodržanie „objektívnych kritérií spojených s transakciou, v rámci ktorých by si letecký dopravca mohol vybrať bez toho, aby bol nevyhnutne obmedzený na jednu miestnu menu“.
(
7
)	Podľa ustálenej judikatúry prislúcha prípadne Súdnemu dvoru preformulovať otázky, ktoré sú mu predložené tak, aby poskytol vnútroštátnemu súdu užitočnú odpoveď (pozri najmä rozsudok z 22. februára 2018, SAKSA, C‑185/17, EU:C:2018:108, bod 28).
(
8
)	Tak ako je to v prípade ustanovení nariadenia č. 1008/2008, ktorých výklad sa v tejto veci požaduje.
(
9
)	Pozri najmä rozsudky z 20. decembra 2017, Acacia a D’Amato (C‑397/16 a C‑435/16, EU:C:2017:992, bod 31), ako aj z 8. marca 2018, DOCERAM (C‑395/16, EU:C:2018:172, bod 20).
(
10
)	Pozri názov článku 23 nariadenia č. 1008/2008, ktorý uvádza tiež „nediskrimináci[u]“, ktorá je predmetom odseku 2 toho istého článku.
(
11
)	K účelom týchto požiadaviek pozri bod 44 a nasl. nižšie.
(
12
)	Pozri tiež bod 27 nižšie.
(
13
)	Konkrétne, oznámenie Komisie Európskemu parlamentu z 21. apríla 2008, ktoré sa týka spoločnej pozície prijatej Radou s cieľom prijatia budúceho nariadenia č. 1008/2008 [KOM(2008) 175 v konečnom znení, s. 4] uvádza, že „rozsah pôsobnosti povinnosti týkajúcej sa transparentnosti informácií... sa rozšíril na všetky lety zo Spoločenstva vrátane letov, ktoré prevádzkujú letecké spoločnosti tretích krajín [článok 24 (teraz článok 23)]... [Posledná veta] odôvodnenia 15 [teraz odôvodnenie 16] podporuje letecké spoločnosti zo Spoločenstva, aby preukazovali rovnakú úroveň transparentnosti pre lety [s odletom z tretích krajín] smerujúce na letisko Spoločenstva“ (kurzívou zvýraznil generálny advokát).
(
14
)	O vývoji týchto ustanovení pozri tiež bod 29 a nasl. nižšie.
(
15
)	Terminológia článku 2 bodu 18 a priori nevylučuje, aby mohla byť „miestn[ou] men[ou]“ mena tretieho štátu, pričom treba uviesť, že odôvodnenia 8, 10 a 16, ako aj články 13, 15 a 22 tohto nariadenia odkazujú na letecké dopravné služby, ktoré majú spojitosť s tretími štátmi. Zdá sa mi však pravdepodobné, že normotvorca mal skôr na mysli menu členského štátu, ktorý neprijal euro, pričom ide o druhú možnosť upravenú v uvedenom bode 18. V každom prípade, hoci Verbraucherzentrale a Germanwings navrhli odpovedať na druhú prejudiciálnu otázku tak, že uvádzajú „miestnu menu členského štátu“ (kurzívou zvýraznil generálny advokát), Súdny dvor sa podľa môjho názoru k tomuto aspektu vzhľadom na skutkové okolnosti prejednávanej veci nemusí vyjadriť.
(
16
)	Podľa vnútroštátneho súdu, ak by bola použitá formulácia „ceny vyjadrené v eurách alebo v nejakej miestnej mene“ (kurzívou zvýraznil generálny advokát), jasnejšie by z nej vyplývalo, že normotvorca takúto voľbu chcel umožniť. Toto tvrdenie nepovažujem za presvedčivé.
(
17
)	Konkrétne, verzie v španielskom jazyku („moneda local“), dánskom jazyku („lokal valutale“), anglickom jazyku („local currency“), talianskom jazyku („valuta locale“), holandskom jazyku („lokale valuta“) a portugalskom jazyku („moeda local“).
(
18
)	Konkrétne, verzie v nemeckom jazyku („Landeswährung“), francúzskom jazyku („monnaie nationale“) a švédskom jazyku („nationell valuta“).
(
19
)	Pozri tiež bod 27 nižšie.
(
20
)	Pozri najmä rozsudok z 22. marca 2018, Anisimovienė a i. (C‑688/15 a C‑109/16, EU:C:2018:209, bod 78).
(
21
)	V tejto súvislosti pozri aj bod 66 nižšie.
(
22
)	Spresňujem, že pojem „letecké cestovné“ je použitý nielen v článku 23 uvedeného nariadenia, ale tiež v jeho odôvodnení 15, ako aj v jeho článkoch 16 a 22.
(
23
)	Podľa uvedeného článku 23 ods. 1, „konečná cena, ktorá sa má zaplatiť... zahŕňa uplatniteľné letecké cestovné... vrátane všetkých uplatniteľných daní a platieb, prirážok a poplatkov, ktoré sú nevyhnutné a predpokladajú sa v čase uverejnenia“ (kurzívou zvýraznil generálny advokát).
(
24
)	V tejto súvislosti pozri aj bod 16 vyššie.
(
25
)	V tomto zmysle, pokiaľ ide o režim uplatniteľný na rôzne prvky, z ktorých pozostáva konečná cena, pozri rozsudok zo 6. júla 2017, Air Berlin (C‑290/16, EU:C:2017:523, bod 23 a nasl.).
(
26
)	O obsahu týchto pravidiel, a pokiaľ ide o ciele sledované článkom 23 ods. 1 nariadenia č. 1008/2008, pozri bod 44 a nasl. nižšie.
(
27
)	Pozri analogicky, pokiaľ ide o mlčanie normotvorcu, rozsudok z 12. apríla 2018, Fédération des entreprises de la beauté (C‑13/17, EU:C:2018:246, body 34 a 35, ako aj bod 45 a nasl.).
(
28
)	Nariadenie Rady (EHS) č. 2409/92 z 23. júla 1992 cestovnom a sadzbách v leteckých dopravných službách (Ú. v. ES L 240, 1992, s. 15; Mim. vyd. 07/001, s. 427), ktoré bolo zrušené nariadením č. 1008/2008 (pozri článok 27 tohto nariadenia).
(
29
)	Nasledovne: „Leteckí dopravcovia pôsobiaci v rámci spoločenstva informujú na požiadanie verejnosť o leteckom cestovnom a všetkých štandardných nákladných sadzbách“.
(
30
)	Pozri návrh nariadenia Európskeho parlamentu a Rady o spoločných pravidlách prevádzky leteckých dopravných služieb v Spoločenstve z 18. júla 2006 [KOM(2006) 396 v konečnom znení, dôvodová správa, s. 2, 4 a 10, ako aj odôvodnenie 15 a článok 24 ods. 1]. Pozri tiež správu Európskeho parlamentu z 11. mája 2007 k tomuto návrhu (A6‑178/2007, s. 25 až 29 a 33); stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru z 31. mája 2007 k tomuto návrhu (Ú. v. EÚ C 175, 2007, s. 85, bod 8), ako aj oznámenie Komisie uvedené v poznámke pod čiarou 13 vyššie (s. 3 a 4).
(
31
)	V tejto súvislosti pozri odôvodnenia 2 a 6, ako aj článok 2 nariadenia Rady (ES) č. 1103/97 zo 17. júna 1997 o určitých ustanoveniach týkajúcich sa zavedenia eura (Ú. v. ES L 162, 1997, s. 1; Mim. vyd. 10/001, s. 81), ako aj odôvodnenie 2 a článok 2 nariadenia Rady (ES) č. 974/98 z 3. mája 1998 o zavedení eura (Ú. v. ES L 139, 1998, s. 1; Mim. vyd. 10/001, s. 111).
(
32
)	Pozri písm. a) až d) uvedeného článku 2, ktoré definujú pojmy „letecké cestovné“, „sadzby za miesto na sedenie“, „charterové cestovné“ a „nákladné sadzby“.
(
33
)	Pozri dôvodovú správu Komisie v jej návrhu nariadenia Rady (EHS) o cestovnom a sadzbách v leteckých dopravných službách z 18. septembra 1991 [KOM(91) 275 v konečnom znení, s. 3]. O liberalizácii stanovovania uvedených sadzieb pozri s. 14 až 16 nižšie.
(
34
)	Pozri smernicu Rady 87/601/EHS zo 14. decembra 1987 o cestovnom v pravidelnej leteckej doprave medzi členskými štátmi [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 374, 1987, s. 12) a nariadenie Rady (EHS) č. 2342/90 z 24. júla 1990 o cestovnom v pravidelnej leteckej doprave [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 217, 1990, s. 1). Poznamenávam, že v smernici 87/601 nebola ponechaná formulácia „mena, ktorá je zákonným platidlom“ [neoficiálny preklad] bez kritéria umiestnenia, pôvodne navrhovaného Komisiou [pozri návrh smernice Rady z 27. októbra 1981 o cestovnom v pravidelnej leteckej doprave medzi členskými štátmi (Ú. v. ES C 78, 1982, s. 6)].
(
35
)	Pozri článok 2 vyššie uvedeného návrhu [KOM(91) 275 v konečnom znení, s. 57].
(
36
)	Pozri správu Výboru pre dopravu a cestovný ruch Európskeho parlamentu z 27. marca 1992 (A3‑142/92, s. 16, pozmeňujúci a doplňujúci návrh č. 5, ktorý znie takto: „ceny platené v ECU/vhodnej miestnej mene“, a s. 28, kde sa uvádza, že „zdá sa, že možnosť uvádzať sadzby... v miestnej mene je vzhľadom na súčasnú prax rozumná, treba však zabezpečiť takú kontrolu, ktorá predíde tomu, aby bola táto možnosť napríklad využitá na krytie rozdielov medzi vnútroštátnymi a medzištátnymi sadzbami“), ako aj stanovisko Európskeho parlamentu z 8. apríla 1992 k predmetnému návrhu Komisie (Ú. v. ES C 125, 1992, s. 147, pozmeňujúci a doplňujúci návrh č. 23).
(
37
)	Vo svojom stanovisku z 29. apríla 1992 výbor považuje za dôležité „odkázať [v definícii ‚leteckého cestovného‘] na miestne meny rovnako ako aj na ECU, keďže sa očakáva jej zavedenie ako spoločnej meny“ (Ú. v. ES C 169, 1992, s. 20, bod 5.2.1.1.1, kurzívou zvýraznil generálny advokát).
(
38
)	Vzhľadom na to, že zmenený a doplnený návrh predložený Komisiou 19. júna 1992 [KOM(92) 274 v konečnom znení, Ú. v. ES C 206, 1992, s. 54, pozmeňujúci a doplňujúci návrh č. 5] prevzal znenie navrhované Európskym parlamentom („ceny platené v ECU/vhodnej miestnej mene“), ktoré však nebolo ponechané v konečnej verzii nariadenia č. 2409/92 („ceny vyjadrené v ECU alebo v miestnej mene“).
(
39
)	Pozri bod 16 vyššie.
(
40
)	Pozri bod 26 vyššie.
(
41
)	Podľa článku 22 ods. 1 nariadenia č. 1008/2008 mimo rámca záväzkov služby vo verejnom záujme uvedených v článku 16 smernice „leteckí dopravcovia... voľne stanovujú letecké cestovné... za letecké dopravné služby vnútri Spoločenstva“.
(
42
)	Pozri rozsudok zo 6. júla 2017, Air Berlin (C‑290/16, EU:C:2017:523, body 46 a 47), kde Súdny dvor uviedol, že z cieľa takto sledovaného článkom 22 ods. 1 nariadenia č. 1008/2008 nemožno vyvodzovať, že by zmluvy o leteckej doprave nepodliehali požiadavke rešpektovania všeobecných pravidiel ochrany spotrebiteľa pred nekalými podmienkami.
(
43
)	Pozri tiež návrhy, ktoré predniesol generálny advokát Bot vo veci Vueling Airlines (C‑487/12, EU:C:2014:27, bod 27 a nasl.).
(
44
)	V písomných pripomienkach Komisia uviedla, že článok 22 nariadenia č. 1008/2008 podstatne posilnil voľnosť tvorby cien vo vzťahu k ustanoveniam, ktoré boli uvedené v článkoch 5 až 8 nariadenia č. 2409/92.
(
45
)	Smernica 98/6/ES Európskeho parlamentu a Rady zo 16. februára 1998 o ochrane spotrebiteľa pri označovaní cien výrobkov ponúkaných spotrebiteľovi (Ú. v. ES L 80, 1998, s. 27; Mim. vyd. 15/004, s. 32).
(
46
)	Komisia 21. júna 2006 zverejnila správu o vykonávaní smernice 98/6, v ktorej uvádza, že v súlade s jej článkom 4 ods. 1 niektoré členské štáty stanovili obmedzenia týkajúce sa označovania ceny v miestnej mene a v eurách, ktoré sa uplatňovali počas prechodného obdobia, keď bolo zavedené euro [pozri oznámenie Komisie Rade a Európskemu parlamentu, KOM(2006) 325 v konečnom znení, bod 4].
(
47
)	Smernica Európskeho parlamentu a Rady z 25. októbra 2011 o právach spotrebiteľov, ktorou sa mení a dopĺňa smernica Rady 93/13/EHS a smernica Európskeho parlamentu a Rady 1999/44/ES a ktorou sa zrušuje smernica Rady 85/577/EHS a smernica Európskeho parlamentu a Rady 97/7/ES (Ú. v. EÚ L 304, 2011, s. 64).
(
48
)	Pozri oznámenie Komisie Európskemu parlamentu a Rade z 19. decembra 2011, nazvané „Európska vízia pre cestujúcich: Oznámenie o právach cestujúcich vo všetkých druhoch dopravy“ [KOM(2011) 898 v konečnom znení, bod 3.2].
(
49
)	Pozri rozsudky z 15. januára 2015, Air Berlin (C‑573/13, EU:C:2015:11, bod 33), a zo 6. júla 2017, Air Berlin (C‑290/16, EU:C:2017:523, bod 30), ako aj tam citovanú judikatúru.
(
50
)	Na rozdiel od pôvodného návrhu Komisie [KOM(2006) 396 v konečnom znení, s. 10, 13 a 50], odôvodnenia 15 a 16, ako aj článok 23 nariadenia č. 1008/2008 hovoria o „zákazníkoch“, teda osobách kupujúcich letenky, pričom treba poznamenať, že je možné, že „cestujúci“, teda osoby, ktoré s týmito letenkami cestujú, si ich samy nekúpili.
(
51
)	Pozri bod 31 vyššie a dokumenty citované v poznámke pod čiarou k uvedenému bodu.
(
52
)	Takto piate odôvodenie nariadenia č. 2409/92 zrušeného nariadením č. 1008/2008 uvádzalo, že treba „dopln[iť] cenov[ú] slobod[u] s adekvátnou ochranou záujmov spotrebiteľov a priemyslu“.
(
53
)	Pozri najmä uvedené oznámenie [KOM(2011) 898 v konečnom znení, bod 3.2].
(
54
)	Extenzívny výklad je navyše odôvodnený v rámci pravidiel práva Únie týkajúcich sa náhrad a pomoci cestujúcim v prípade zrušenia alebo meškania letu, ktorých výslovným cieľom je zaručiť vysokú úroveň ochrany cestujúcich (pozri najmä rozsudky zo 4. októbra 2012, Finnair, C‑22/11, EU:C:2012:604, body 23 a 34, ako aj zo 4. októbra 2012, Rodríguez Cachafeiro a Martínez‑Reboredo Varela‑Villamor, C‑321/11, EU:C:2012:609, body 25 a 33).
(
55
)	V tejto súvislosti pozri tie časti prípravných dokumentov, ktoré sú uvedené v poznámke pod čiarou 30 vyššie.
(
56
)	Súdny dvor spresnil pôsobnosť pravidiel upravených týmto ustanovením, najmä v súvislosti s obsahom údajov, ktoré treba zákazníkom poskytovať, a pokiaľ ide o podrobnosti takého oznámenia (pozri rozsudky z 19. júla 2012, ebookers.com Deutschland, C‑112/11, EU:C:2012:487, body 11 až 20; z 18. septembra 2014, Vueling Airlines, C‑487/12, EU:C:2014:2232, body 32 až 39; z 15. januára 2015, Air Berlin, C‑573/13, EU:C:2015:11, body 20 až 45, ako aj zo 6. júla 2017, Air Berlin, C‑290/16, EU:C:2017:523, body 18 až 36).
(
57
)	Podľa článku 24 tohto nariadenia „členské štáty zabezpečia dodržiavanie pravidiel stanovených v tejto kapitole a ustanovia sankcie za ich porušenie. Tieto sankcie musia byť účinné, primerané a odrádzajúce“.
(
58
)	Pozri tiež GRARD, L.: Des règles nouvelles pour le marché unique du transport aérien. In: Revue de droit des transports, 2008, č. 12, komentár 260, časť 3.B.
(
59
)	V tejto súvislosti pozri bod 59 a nasl. nižšie.
(
60
)	Na rozdiel najmä od povinností uložených leteckým dopravcom uvádzať konečnú cenu pri každej informácií o cenách leteckých dopravných služieb a pre každú leteckú dopravnú službu, ktorej cena sa uvádza, ako aj sumu rozličných položiek, z ktorých konečná cena pozostáva (pozri rozsudky z 15. januára 2015, Air Berlin, C‑573/13, EU:C:2015:11, body 34 a 41, ako aj zo 6. júla 2017, Air Berlin, C‑290/16, EU:C:2017:523, body 24 a 36).
(
61
)	Komisia sa podľa mňa správne domnieva, že vyjadrenie leteckého cestovného v eurách by malo byť možné bez ohľadu na letiská, medzi ktorými sa spojenie ponúka.
(
62
)	Na jednej strane, ako je uvedené na konci druhej prejudiciálnej otázky, zdá sa, že leteckí dopravcovia často vyjadrujú svoje ceny v mene miesta odletu, čo vedie k zverejneniu informácií v jednej a tej istej mene. Na druhej strane sa tiež stáva, že dopravcovia sa postarajú o to, aby uviedli svoje ceny tak v eurách, ako aj v miestnej mene, čo znásobuje možnosti porovnávania. Napokon nie je nezvyčajné ani to, že zákazník alebo cestovná kancelária, ktorá mu predáva let, využije softvér na výpočet výmenných kurzov, čo rieši rozdiely v mene.
(
63
)	Tak je to podľa informácií vnútroštátneho súdu, ktoré sú v zásade rozhodujúce, pričom však treba uviesť, že Germanwings na pojednávaní uviedla, že prípona bola v skutočnosti „.com/de“, pričom najvyššou úrovňou je „.com“ – čo nie je doména najvyššej úrovne charakteristická pre krajinu – pričom lomka, ktorá je pred „de“ označuje len jazyk internetovej stránky.
(
64
)	Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady zo 17. júna 2008 o rozhodnom práve pre zmluvné záväzky (Rím I) (Ú. v. EÚ L 177, 2008, s. 6), ktorého článok 5 stanovuje:„2. Pokiaľ nedošlo k voľbe rozhodného práva stranami pre zmluvu o preprave cestujúcich v súlade s druhým pododsekom, rozhodným právom je právny poriadok krajiny obvyklého pobytu cestujúceho za predpokladu, že buď miesto začatia, alebo miesto skončenia prepravy je v tejto krajine. Ak tieto požiadavky nie sú splnené, uplatňuje sa právny poriadok krajiny obvyklého pobytu prepravcu.Strany si môžu ako rozhodné právo pre zmluvu o preprave cestujúcich v súlade s článkom 3 zvoliť len právny poriadok krajiny:a) obvyklého pobytu cestujúceho alebob) obvyklého pobytu prepravcu, aleboc) miesta ústredia riadenia prepravcu, alebod) miesta začatia prepravy, aleboe) miesta skončenia prepravy.3. Ak je zo všetkých okolností prípadu zrejmé, že zmluva má v prípade absencie voľby práva zjavne užšiu väzbu s inou krajinou, než je krajina uvedená v odsekoch 1 alebo 2, uplatní sa právny poriadok tejto inej krajiny.“
(
65
)	Vzhľadom na úvahy uvedené v rámci odpovede na prvú prejudiciálnu otázku (pozri bod 15 a nasl. vyššie).
(
66
)	V tomto poslednom ohľade pozri bod 44 a nasl. vyššie.
(
67
)	Pozri analogicky rozsudok zo 7. marca 2018, flightright a i. (C‑274/16, C‑447/16 a C‑448/16, EU:C:2018:160, bod 68) vydaný vo veci súdnej právomoci, podľa ktorého „miesto odletu, ako aj miesto príletu lietadla treba považovať z rovnakého dôvodu za miesta hlavného poskytnutia služieb, ktoré sú predmetom zmluvy o leteckej preprave“. Poznamenávam, že v tejto veci sa Súdnemu dvoru nekladú otázky z hľadiska miesta príletu.
(
68
)	Podľa návrhu na začatie prejudiciálneho konania spoločnosť Germanwings v spore vo veci samej uviedla, že použitie meny miesta odletu zodpovedá praxi leteckých dopravcov. Vo svojich písomných a ústnych pripomienkach Germanwings toto tvrdenie zopakovala, pričom však v odpovedi, ktorú navrhuje, uznáva, že výklad ustanovení nariadenia č. 1008/2008 by nemal závisieť od toho, či je toto vskutku bežná prax.
(
69
)	Pozri bod 25 vyššie.
(
70
)	Ktoré sa opiera o úvahy vyvodzované z ochrany prepravovaných osôb, ktoré sa mi zdajú byť pri preprave nákladu irelevantné.
(
71
)	Vnútroštátny súd uvádza nasledovný príklad, podľa ktorého pre let s odletom zo Spojeného kráľovstva by mohla byť cena uvedená v librách šterlingov dopravcom usadeným v tomto štáte, v eurách dopravcom usadeným v Nemecku, vo forintoch dopravcom usadeným v Maďarsku a v złotých dopravcom usadeným v Poľsku.
(
72
)	Tvrdenie pripomenuté v bode 61 vyššie.
(
73
)	Pozri citáciu uvedeného článku 5 uvedenú v poznámke pod čiarou 64 vyššie.