62022TJ0501
VISPĀRĒJĀS TIESAS SPRIEDUMS (desmitā palāta)
2024. gada 7. februārī (
*1
)
ELGF un ELFLA – No finansējuma izslēgti izdevumi – Austrijas izdevumi – Samazinājuma koeficients – Regulas (ES) Nr. 1307/2013 24. panta 6. punkts – Regulas Nr. 1307/2013 30. panta 7. punkta b) apakšpunkts – Regulas (ES) Nr. 1306/2013 52. panta 4. punkta a) apakšpunkts – Pienākums norādīt pamatojumu
Lietā T‑501/22
Austrijas Republika, ko pārstāv J. Schmoll un A. Kögl, pārstāves,
prasītāja,
pret
Eiropas Komisiju, ko pārstāv J. Aquilina un A. Becker, pārstāves,
atbildētāja,
VISPĀRĒJĀ TIESA (desmitā palāta)
šādā sastāvā: priekšsēdētāja O. Porkija [O. Porchia], tiesneši L. Madise [L. Madise] (referents) un S. Vershūrs [S. Verschuur],
sekretāre: S. Junda [S. Jund], administratore,
ņemot vērā rakstveida procesu,
pēc 2023. gada 11. jūlija tiesas sēdes
pasludina šo spriedumu.
Spriedums (
1
)
1
Ar prasību, kas pamatota ar LESD 263. pantu, Austrijas Republika lūdz atcelt Komisijas Īstenošanas lēmumu (ES) 2022/908 (2022. gada 8. jūnijs), ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz konkrētus izdevumus, kuri dalībvalstīm radušies Eiropas Lauksaimniecības garantiju fonda (ELGF) un Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai (ELFLA) satvarā (OV 2022, L 157, 15. lpp.; turpmāk tekstā – “apstrīdētais lēmums”), ciktāl ar to no Savienības finansējuma ir izslēgti Austrijas Republikas atbilstoši ELGF deklarētie izdevumi 68146449,98 EUR apmērā.
Tiesvedības priekšvēsture
2
Ieviešot pamata maksājuma shēmu, kas izveidota ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1307/2013 (2013. gada 17. decembris), ar ko izveido noteikumus par lauksaimniekiem paredzētiem tiešajiem maksājumiem, kurus veic saskaņā ar kopējās lauksaimniecības politikas atbalsta shēmām, un ar ko atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 637/2008 un Padomes Regulu (EK) Nr. 73/2009 (OV 2013, L 347, 608. lpp.), Austrijas Republika nolēma piemērot šīs regulas 24. panta 6. punktu.
3
Saskaņā ar šo tiesību normu dalībvalstis, lai noteiktu lauksaimniekam piešķiramo maksājumtiesību skaitu, var nolemt piemērot samazinājuma koeficientu atbalsttiesīgajiem hektāriem, ko veido ilggadīgo zālāju platības skarbu klimatisko apstākļu apvidos (turpmāk tekstā – “samazinājuma koeficients”).
4
Austrijas Republika nolēma piemērot samazinājuma koeficientu zemes gabaliem, kas Austrijas tiesībās kvalificēti kā “ganības” un “kalnu ganības”.
[..]
Izmeklēšana AA/2016/007/AT
6
Eiropas Komisija veica izmeklēšanu AA/2016/007/AT, lai pārbaudītu, vai Austrijas iestādes par 2015. un 2016. pieprasījumu gadu ir veikušas platībatkarīgā atbalsta shēmu pārvaldību un kontroli atbilstoši Savienības tiesību aktiem.
7
Šīs izmeklēšanas beigās Komisija tostarp konstatēja, ka Austrijas iestādes ir nepareizi piemērojušas Regulas Nr. 1307/2013 24. panta 6. punktu attiecībā uz “ganībām”.
[..]
9
Pamatojoties uz Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1306/2013 (2013. gada 17. decembris) par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu, pārvaldību un uzraudzību un Padomes Regulu (EEK) Nr. 352/78, (EK) Nr. 165/94, (EK) Nr. 2799/98, (EK) Nr. 814/2000, (EK) Nr. 1290/2005 un (EK) Nr. 485/2008 atcelšanu (OV 2013, L 347, 549. lpp.) 52. pantu, Komisija pieņēma Īstenošanas lēmumu (ES) 2019/265 (2019. gada 12. februāris), ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz konkrētus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz ELGF un ELFLA (OV 2019, L 44, 14. lpp.). Ar šo lēmumu Komisija no Austrijas Republikai atbilstoši ELGF paredzētā Savienības finansējuma 2015. un 2016. pieprasījumu gadā izslēdza izdevumus 8031282 EUR apmērā saistībā ar pārkāpumu Regulas Nr. 1307/2013 24. panta 6. punkta nepareizas piemērošanas attiecībā uz “ganībām” dēļ.
10
Lai novērstu šīs finanšu korekcijas, kuru Austrijas Republika nav apstrīdējusi, sekas, tā noteica šādu korektīvu darbību.
11
Ar Bundesgesetz, mit dem das Marktordnungsgesetz
2007 – MOG 2007 geändert wird (Federālais likums, ar kuru groza 2007. gada Tirgus organizācijas likumu; BGBl. I, 46/2018) tika grozīts Tirgus organizācijas likuma 8.a pants, pievienojot 2.a punktu, kas paredz, ka lauksaimniekiem, kuru zemes gabali klasificēti kā “ganības”, papildus sākotnēji ar 80 % samazinājuma koeficientu piešķirtajām maksājumtiesībām tiek piešķirtas papildu maksājumtiesības ar 20 % samazinājuma koeficientu. Citiem vārdiem – Austrijas Republika attiecīgajiem lauksaimniekiem no 2017. gada par katru atbalsttiesīgo “ganību” hektāru piešķīra 0,8 papildu maksājumtiesības.
12
Šīs papildu maksājumtiesības par “ganībām” tika piešķirtas no valsts rezerves, ko dalībvalstis veido saskaņā ar Regulas Nr. 1307/2013 30. panta 1. punktu. Šo papildu tiesību vērtība tika noteikta 60 % apmērā no valsts vienības vērtības.
[..]
Izmeklēšana AA/2018/010/AT
14
Par 2015. un nākamajiem pieprasījuma gadiem Komisija sāka jaunu izmeklēšanu AA/2018/010/AT, kuras kontekstā tā no 2018. gada 27. līdz 31. augustam veica pārbaudi uz vietas.
[..]
25
2022. gada 26. aprīlī Komisija Austrijas iestādēm nosūtīja kopsavilkuma ziņojumu.
26
Šajā dokumentā Komisija norādīja, ka Austrijas Republika esot nepareizi piemērojusi Regulas Nr. 1307/2013 24. panta 6. punktu. Komisijas ieskatā fakts, ka Austrijas iestādes piemēroja šo tiesību normu, radīja atšķirīgu attieksmi pret zemes gabaliem, kuri atrodas vienā un tajā pašā ģeogrāfiskajā apvidū. Komisija vērsa uzmanību, ka samazinājuma koeficients tika piemērots tikai tiem ilggadīgo zālāju zemes gabaliem, kuri bija reģistrēti kā “kalnu ganības”, bet citiem blakus esošiem zemes gabaliem, kuri bija pakļauti tādiem pašiem klimatiskajiem apstākļiem, tas netika piemērots. Komisijas ieskatā šāds konstatējums pierādot, ka zemes gabala klasificēšana par “kalnu ganībām” nav saistīta ar skarbiem klimatiskajiem apstākļiem Regulas Nr. 1307/2013 24. panta 6. punkta izpratnē. No tā Komisija secināja, ka veids, kādā Austrijas iestādes piemēroja šo tiesību normu, nav balstīts uz objektīviem kritērijiem un ka, piešķirot maksājumtiesības, nav nodrošināta vienlīdzīga attieksme pret lauksaimniekiem.
27
Bez tam attiecībā uz korektīvo darbību, kas tika veikta pēc izmeklēšanas AA/2016/007/AT, Komisija kopsavilkuma ziņojumā norādīja, ka Regulas Nr. 1307/2013 30. panta 7. punkta b) apakšpunktu, saskaņā ar kuru valsts rezervi var izmantot, lai piešķirtu maksājumtiesības lauksaimniekiem īpašu grūtību kompensēšanai, nevar likumīgi piemērot situācijā, kura – kā šajā gadījumā – rodas no nepilnībām attiecīgās dalībvalsts pārvaldības un kontroles sistēmā. Komisijas ieskatā tas nozīmētu, ka Savienībai būtu jāfinansē dalībvalsts saistību neizpildes sekas. Komisija arī atzina, ka Austrijas Republika nedrīkstēja samazināt visus Regulas Nr. 1307/2013 7. pantā paredzētos tiešos maksājumus, lai papildinātu valsts rezervi. Komisijas ieskatā, samazinot visus tiešos maksājumus ar nolūku finansēt korektīvo darbību, visi lauksaimnieki bija spiesti segt Austrijas iestāžu nepilnības. Tāpēc Komisija uzskatīja, ka Austrijas iestāžu veiktā korektīvā darbība liedza nodrošināt lauksaimnieku tiesību aizsardzību, kas ir kopējās lauksaimniecības politikas pamatā. Komisija arī norādīja, ka Austrijas Republikai kā korektīva darbība bija jāveic visu maksājumtiesību vērtības pārrēķins, pareizi piemērojot Regulas Nr. 1307/2013 25. un 26. pantu.
28
Runājot par Austrijas iestādēm pārmesto pārkāpumu finansiālajām sekām saistībā ar “maksājumtiesību administratīvajām pārbaudēm laikā, kad tiek izveidota pamata maksājuma shēma”, Komisija attiecībā uz ELGF identificēja divus finanšu riskus, no kuriem viens ir saistīts ar samazinājuma koeficienta piemērošanu, otrs – ar korektīvo darbību, kas tika veikta pēc izmeklēšanas AA/2016/007/AT.
29
Pirmkārt, Komisija uzskatīja, ka samazinājuma koeficienta nepareiza piemērošana, kuras rezultātā esot piešķirts nepietiekams maksājumtiesību skaits, no 2015. gada ietekmēja visu Austrijas lauksaimnieku maksājumtiesību vienības vērtību. Komisijas ieskatā risks ELGF 2015.–2019. pieprasījumu gadā atbilda pārmaksai, kas notika tādēļ, ka šo maksājumtiesību vienības vērtība bija noteikta pārāk augstā līmenī.
30
Otrkārt, Komisija uzskatīja, ka papildu tiesību piešķiršana no 2017. gada tiem lauksaimniekiem, kuri izmanto “ganības”, ko likumīgi nevarēja finansēt no valsts rezerves līdzekļiem, ELGF 2017.–2019. pieprasījumu gadā radīja autonomu finanšu risku.
[..]
35
Ar apstrīdēto lēmumu Komisija no Savienības finansējuma izslēdza atsevišķus dalībvalstu izdevumus, kurus tās bija attiecinājušas uz ELGF un ELFLA.
36
Austrijas Republikai Komisija no Savienības finansējuma izslēdza atbilstoši ELGF deklarētos izdevumus par kopsummu 68270562,18 EUR apmērā, un tie ietvēra abu šī sprieduma 34. punktā minēto pārkāpumu, kuri ir šīs lietas strīdus priekšmets, finansiālās sekas 68146449,98 EUR apmērā.
Lietas dalībnieku prasījumi
37
Austrijas Republikas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:
–
atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl ar to no Savienības finansējuma ir izslēgti tās atbilstoši ELGF deklarētie izdevumi 68146449,98 EUR apmērā;
–
piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
38
Komisijas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:
–
noraidīt prasību;
–
piespriest Austrijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
Juridiskais pamatojums
[..]
Par pirmo pamatu, ar kuru tiek apgalvots Regulas Nr. 1306/2013 52. panta 1. punkta pārkāpums, ko rada finanšu korekcija, kura balstīta uz kļūdainu Regulas Nr. 1307/2013 24. panta 6. punkta interpretāciju
53
Ar šo pamatu Austrijas Republika apstrīd pirmo finanšu korekciju, kas attiecas uz Regulas Nr. 1307/2013 24. panta 6. punkta piemērošanu.
54
Austrijas Republika apgalvo, ka, piemērojot samazinājuma koeficientu zemes gabaliem, kas saskaņā ar atbilstošajām valsts tiesību normām, kurās, tās ieskatā, šī klasifikācija ir saistīta ar skarbiem klimatiskajiem apstākļiem, ir klasificēti kā “kalnu ganības”, tā ir pareizi piemērojusi Regulas Nr. 1307/2013 24. panta 6. punktu. Tāpēc, noteikdama finanšu korekciju, pamatojoties uz faktu, ka šī tiesību norma nav pareizi piemērota, Komisija neesot ievērojusi Regulas Nr. 1306/2013 52. panta 1. punktu.
[..]
56
Kā norādīts šī sprieduma 26. punktā un kā izriet no kopsavilkuma ziņojuma, pirmā finanšu korekcija ir balstīta uz pamatojumu, ka tas, ka Austrijas iestādes piemēroja Regulas Nr. 1307/2013 24. panta 6. punktu, esot radījis nepamatoti atšķirīgu attieksmi, jo vienā un tajā pašā apvidū samazinājuma koeficients netika piemērots visiem zemes gabaliem, kas bija pakļauti vieniem un tiem pašiem klimatiskajiem apstākļiem. Šis secinājums tostarp ir balstīts uz satelīta attēlu, kurā var redzēt, ka zemes gabali, kas klasificēti kā “kalnu ganības” un kam piemērots samazinājuma koeficients, atrodas tieši blakus citiem ilggadīgo zālāju zemes gabaliem, kuri nav šādi klasificēti un kuriem samazinājuma koeficients nav piemērots. Turklāt, kā tika norādīts šī sprieduma 50. punktā, Komisija uzskatīja, ka, ņemot vērā šos konstatējumus, arguments, ar kuru Austrijas Republika apgalvoja, ka zemes gabalu klasificēšana par “kalnu ganībām” bija balstīta uz objektīviem kritērijiem, kas paredzēti attiecīgajās Austrijas Länder tiesību normās, nevar likt apšaubīt secinājumu, ka Austrijas iestādes nav pareizi piemērojušas Regulas Nr. 1307/2013 24. panta 6. punktu.
[..]
76
Otrām kārtām, Austrijas Republika apgalvo, ka, piemērodama samazinājuma koeficientu zemes gabaliem, kuri reģistrēti kā “kalnu ganības”, tā nodrošināja Regulas Nr. 1307/2013 24. panta 6. punkta konsekventu un vienveidīgu piemērošanu.
[..]
79
Šajā ziņā jānorāda, ka Austrijas Republika procesuālajos rakstos neapstrīd Komisijas izdarītā konstatējuma, ka zemes gabali, kuri klasificēti kā “kalnu ganības”, tika vērtēti citādi nekā blakus esošie ilggadīgo zālāju zemes gabali, kas nebija šādi klasificēti, pareizību. Austrijas Republika arī neuzskata, ka šī situācija būtu radusies vienreizējas kļūdas dēļ un ka Komisijas izvēlētais piemērs no satelīta attēla, kas minēts šī sprieduma 56. punktā, neatspoguļotu Austrijā esošo situāciju kopumā.
80
Savukārt Austrijas Republika būtībā apgalvo, ka Komisijas konstatētā atšķirīgā attieksme ir pamatota ar objektīvām atšķirībām attiecīgo zemes gabalu situācijā saistībā ar klimatiskajiem apstākļiem, kādiem tie ir pakļauti.
81
Tāpēc Austrijas Republika vērš uzmanību, ka blakus esoši zemes gabali var būt pakļauti atšķirīgiem mikroklimatiskajiem apstākļiem. Lai gan Komisija norādīja, ka – konkrēti 2018. gada 27. novembra paziņojumā – zemes gabali, kas klasificēti kā “kalnu ganības”, ir pakļauti tādiem pašiem klimatiskajiem apstākļiem kā blakus esošie zemes gabali, kas atrodas tādā pašā augstumā, Austrijas Republika uzsver, ka augstums nav pietiekams kritērijs, lai novērtētu reālos klimatiskos apstākļus, kuriem pakļauti zemes gabali. Tā vērsa uzmanību, ka, piemēram, dienvidu pusē izvietotajiem zemes gabaliem piekļūst vairāk saules un tālab tie ir siltāki un sausāki nekā ziemeļu pusē izvietotie zemes gabali, kurus sniega sega klāj ilgāk. Austrijas Republika apgalvo, ka, reģistrējot zemes gabalus kalnu ganību kadastrā, kompetentās iestādes ņem vērā minētos mikroklimatiskos apstākļus, kādiem pakļauti attiecīgie zemes gabali, tostarp, slīpuma izvietojumu, augsnes struktūru, mitrumu vai arī faktu, cik ilgi to klāj sniega sega.
82
Tomēr Komisijas secinājumu ar šo argumentu nevar atspēkot.
83
Lai gan, kā to norāda Komisija, no Regulas Nr. 1307/2013 24. panta 6. punkta izriet, ka skarbi klimatiskie apstākļi, ir jāvērtē konkrētā apvidū, nevis individuāla zemes gabala līmenī, šajā tiesību normā nav ietverts neviens precizējums par to apvidu lielumu, attiecībā uz kuriem jāvērtē, vai ir izpildīts kritērijs par skarbiem klimatiskajiem apstākļiem. Tāpēc, it īpaši kalnu apvidū, principā nevar izslēgt, ka blakus esošus zemes gabalus var uzskatīt par piederīgiem dažādiem apvidiem, kuriem raksturīgi atšķirīgi klimatiskie apstākļi, kas saistīti, piemēram, ar zemes gabalu slīpumu vai izvietojumu. Tādējādi fakts, ka samazinājuma koeficients tika piemērots “kalnu ganībām”, bet ne blakus esošajiem zemes gabaliem, automātiski neliecina par nepareizu Regulas Nr. 1307/2013 24. panta 6. punkta piemērošanu.
84
Tomēr papildus apgalvojumam, ka kompetentajām iestādēm, lai reģistrētu zemes gabalu kalnu ganību kadastrā, ir jāņem vērā mikroklimatiskie apstākļi, Austrijas Republika nesniedz informāciju, kas ļautu konstatēt, ka, reģistrējot zemes gabalus kalnu ganību kadastrā, šāda pieeja tika praktiski un sistemātiski izmantota. Šajā ziņā jāatzīmē, ka Austrijas Republika, atsaukdamās, piemēram, uz Komisijas izmantoto satelīta attēlu, neminēja nekādus īpašus mikroklimatiskos apstākļus, kas būtu pamatojuši, ka atsevišķi zemes gabali tika reģistrēti kalnu ganību kadastrā, bet blakus esošie ilggadīgo zālāju zemes gabali netika.
[..]
87
Tāpēc, kā norāda Komisija, Austrijas iestāžu pieeja, saskaņā ar kuru samazinājuma koeficients tiek piemērots tikai zemes gabaliem, kas klasificēti kā “kalnu ganības”, neļauj nedz garantēt, ka šis koeficients ir piemērots visiem zemes gabaliem, kas atrodas apvidos, kuros ir skarbi klimatiskie apstākļi, nedz arī nodrošināt, ka šis koeficients ir piemērots tikai tiem zemes gabaliem, kas faktiski atbilst šim kritērijam.
88
Tādējādi Austrijas Republikas izvirzītie argumenti neļauj atspēkot Komisijas secinājumu, ka samazinājuma koeficients nav piemērots atbilstoši Regulas Nr. 1307/2013 24. panta 6. punktam.
89
No iepriekš minētā izriet, ka pirmais pamats, ar kuru tiek apgalvots, ka Komisija aplūkoto finanšu korekciju esot veikusi kļūdainas Regulas Nr. 1307/2013 24. panta 6. punkta interpretācijas dēļ, ir jānoraida.
Par otro pamatu, ar kuru tiek apgalvots Regulas Nr. 1306/2013 52. panta 1. punkta pārkāpums, ko rada finanšu korekcija, kura balstīta uz kļūdainu Regulas Nr. 1307/2013 30. panta 7. punkta b) apakšpunkta un 7. panta interpretāciju
90
Ar šo pamatu Austrijas Republika apstrīd otro finanšu korekciju saistībā ar korektīvo darbību, kas veikta pēc izmeklēšanas AA/2016/007/AT.
[..]
Par pirmo daļu attiecībā uz Regulas Nr. 1307/2013 30. panta 7. punkta b) apakšpunkta kļūdainu interpretāciju
94
No lietas materiāliem, tostarp no kopsavilkuma ziņojuma pamatojuma, kas atgādināts šī sprieduma 27. punktā, izriet, ka otrā finanšu korekcija ir balstīta uz pirmo pamatojumu, kas attiecas uz faktu, ka Austrijas Republika nedrīkstēja no valsts rezerves finansēt korektīvo darbību, kas izpaužas kā papildu maksājumtiesību piešķiršana lauksaimniekiem, kuri apsaimnieko “ganības”, pamatojoties uz Regulas Nr. 1307/2013 30. panta 7. punkta b) apakšpunktu. Komisijas ieskatā valsts rezervi, pamatojoties uz šo tiesību normu, nedrīkst izmantot, lai labotu situāciju, kas radusies tādēļ, ka Austrijas iestādes ir pieļāvušas kļūdu Savienības tiesību piemērošanā.
95
Austrijas Republika apstrīd šī pirmā pamatojuma pamatotību.
96
Atbilstoši Regulas Nr. 1307/2013 30. pantam:
“1.   Katra dalībvalsts izveido valsts rezervi. Šajā nolūkā pamata maksājuma shēmas īstenošanas pirmajā gadā dalībvalstis veic pamata maksājuma shēmas maksimālā apjoma lineāru procentuālu samazināšanu valsts līmenī.
[..]
4.   Dalībvalstis piešķir maksājumtiesības no savām valsts vai reģionālajām rezervēm saskaņā ar objektīviem kritērijiem un tā, lai nodrošinātu vienlīdzīgu attieksmi pret lauksaimniekiem un nepieļautu tirgus un konkurences kropļojumus.
[..]
6.   Dalībvalstis izmanto savas valsts vai reģionālās rezerves, lai maksājumtiesības prioritārā kārtā piešķirtu gados jauniem lauksaimniekiem un lauksaimniekiem, kuri uzsāk lauksaimniecisku darbību.
7.   Dalībvalstis savas valsts vai reģionālās rezerves var izmantot, lai:
a)
piešķirtu maksājumtiesības lauksaimniekiem ar mērķi novērst zemes pamešanu, tostarp apgabalos, kuros īsteno pārstrukturēšanas vai attīstības programmas saistībā ar kādu valsts intervences veidu;
b)
piešķirtu maksājumtiesības lauksaimniekiem, lai kompensētu viņiem īpašas grūtības;
c)
piešķirtu maksājumtiesības lauksaimniekiem, kuriem maksājumtiesību piešķiršana atbilstīgi šai nodaļai bijusi liegta nepārvaramas varas vai ārkārtas apstākļu dēļ;
d)
ja tās piemēro šīs regulas 21. panta 3. punktu, piešķirtu maksājumtiesības lauksaimniekiem, kuru atbalsttiesīgo hektāru skaits – ko viņi ir deklarējuši 2015. gadā saskaņā ar Regulas [..] Nr. 1306/2013 72. panta 1. punkta pirmās daļas a) apakšpunktu un kas ir viņu rīcībā dalībvalsts noteiktajā dienā, kura nav vēlāk par dienu, ko minētā dalībvalsts noteikusi šāda atbalsta pieteikuma grozīšanai – pārsniedz to īpašumā esošo vai nomāto maksājumtiesību skaitu, kuras noteiktas saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1782/2003 un Regulu (EK) Nr. 73/2009 un kuras lauksaimniekiem ir pieteikumu iesniegšanas pēdējā dienā, kas jānosaka atbilstīgi Regulas [..] Nr. 1306/2013 78. panta, [pirmās daļas], b) [apakš]punktam;
e)
lineāri pastāvīgi palielinātu visu pamata maksājuma shēmas maksājumtiesību vērtību valsts vai reģiona līmenī, ja attiecīgās valsts vai reģionālās rezerves pārsniedz 0,5 % no pamata maksājuma shēmas valsts vai reģionālā gada maksimālā apjoma, ar noteikumu, ka pietiekamas summas paliek pieejamas piešķīrumiem saskaņā ar 6. punktu, šā punkta a) un b) apakšpunktu un saskaņā ar šā panta 9. punktu;
f)
segtu ikgadējās vajadzības attiecībā uz maksājumiem, kas jāpiešķir saskaņā ar šīs regulas 51. panta 2. punktu un 65. panta 1., 2. un 3. punktu.
Piemērojot šo punktu, dalībvalstis nosaka, kuri no tajā minētajiem izmantošanas veidiem ir prioritāri.
[..]”
97
Austrijas Republika apgalvo, ka jau sākotnēji nepietiekamu maksājumtiesību piešķiršana tiem lauksaimniekiem, kuri izmanto “ganības”, samazinājuma koeficienta nepareizas piemērošanas dēļ minētajiem lauksaimniekiem radīja īpašas grūtības Regulas Nr. 1307/2013 30. panta 7. punkta b) apakšpunkta izpratnē. Savukārt Komisijas ieskatā jēdzienu “īpašas grūtības” nevar piemērot, ja – kā tas ir šajā gadījumā – atsevišķu lauksaimnieku pieredzētās grūtības izriet no fakta, ka attiecīgā dalībvalsts nav ievērojusi Savienības tiesību normas.
98
Saskaņā ar Tiesas pastāvīgo judikatūru, interpretējot Savienības tiesību normu, ir jāņem vērā ne tikai tās teksts, bet arī tās konteksts un šo normu ietverošā tiesiskā regulējuma mērķi (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2018. gada 26. septembris, Baumgartner, C‑513/17, EU:C:2018:772, 23. punkts un tajā minētā judikatūra).
99
Pirmām kārtam, runājot par attiecīgās tiesību normas formulējumu, jānorāda, ka Regulas Nr. 1307/2013 30. panta 7. punktā ir sniegts izsmeļošs saraksts ar gadījumiem, kad saskaņā ar šo tiesību normu ir atļauts izmantot valsts rezervi. Tādējādi, lai varētu uzskatīt, ka rezerves izmantošanas gadījums ir atļauts saskaņā ar Regulas Nr. 1307/2013 30. panta 7. punktu, tam noteikti ir jāatbilst kādam no šīs tiesību normas a)–f) apakšpunktā minētajiem gadījumiem, ko lietas dalībnieki neapstrīd, tostarp Austrijas Republika, kura uzskata, ka tā ir izmantojusi valsts rezervi atbilstoši Regulas Nr. 1307/2013 30. panta 7. punkta b) apakšpunktam.
100
Turklāt jānorāda, ka jēdziens “īpašas grūtības” Regulā Nr. 1307/2013 nav definēts. Ikdienas valodā termins “grūtības” norāda uz kaitējumu vai arī nelabvēlīgākiem apstākļiem, ko pieredzējusi kāda persona. Darbības vārda “kompensēt” izmantošana attiecīgajā tiesību normā apstiprina, ka aplūkotās grūtības līdzinās lauksaimniekam nodarītam kaitējumam.
101
Tāpat ir jāņem vērā, ka īpašības vārds “īpašas” attiecīgajā tiesību normā ir izmantots, lai raksturotu lauksaimnieka pieredzētās grūtības. Šis termins, kas burtiskā nozīmē norāda uz to, kas ir raksturīgs kādam veidam vai kas ir kopīgs visiem viena veida indivīdiem, liecina par labu interpretācijai, ka aplūkotās grūtības attiecas uz atsevišķām lauksaimnieku kategorijām, kuras atšķiras no citām ar iezīmēm, kas raksturīgas to situācijai.
102
Bet ar faktu, ka lauksaimnieki cieš no dalībvalsts Savienības tiesību piemērošanā pieļautas kļūdas sekām, nešķiet pietiekami, lai uzskatītu, ka šie lauksaimnieki ietilpst īpašā kategorijā un ka grūtības, ko viņi pieredz šīs kļūdas dēļ, tālab būtu jāuzskata par īpašām. Tas tā ir vēl jo vairāk tāpēc, ka – saskaņā ar attiecīgo tiesību normu un dalībvalsts pieļautā pārkāpuma raksturu – aplūkotā kļūda var ietekmēt lielāku vai mazāku lauksaimnieku skaitu vai pat atsevišķos gadījumos visus attiecīgās dalībvalsts lauksaimniekus.
103
Tāpēc Regulas Nr. 1307/2013 30. panta 7. punkta b) apakšpunkta formulējums liecina par labu tādai minētās tiesību normas interpretācijai, saskaņā ar kuru jēdziens “īpašas grūtības” neietver grūtības, kas izriet no dalībvalsts pieļautas kļūdas Savienības tiesību piemērošanā.
104
Tomēr aplūkotās tiesību normas gramatiskā interpretācija neļauj izdarīt galīgu secinājumu, tālab ir jāanalizē tiesiskā regulējuma, kurā iekļaujas šī tiesību norma, konteksts un mērķi.
105
Otrām kārtām, runājot par kontekstu, kādā iekļaujas aplūkotā tiesību norma, – kā to ierosina Komisija, ir jāizvērtē saikne starp Regulas Nr. 1307/2013 30. panta 6. un 7. punktu. Jēdziens “prioritārā kārtā”, kas izmantots 6. punktā, ir jāsaprot tā, ka tikai tad, ja pēc minētajā punktā paredzētās piešķiršanas, kas notiek prioritārā kārtā, valsts rezervē paliek pietiekami daudz līdzekļu, dalībvalstis var piešķirt līdzekļus 7. punktā noteiktajiem papildu mērķiem no šīs rezerves (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2021. gada 10. marts, Staatliches Amt für Landwirtschaft und Umwelt Mittleres Mecklenburg, C‑365/19, EU:C:2021:189, 29. punkts). No šīs prioritātes saiknes starp Regulas Nr. 1307/2013 30. panta 6. un 7. punktu izriet, ka 7. punktā paredzētie rezerves izmantošanas gadījumi, kas ir pakārtoti 6. punktā paredzētajiem gadījumiem, nav jāsaprot paplašināti.
106
Tāpat saistībā ar kontekstu, kādā iekļaujas aplūkotā tiesību norma, jānorāda, ka Komisijas Deleģētajā regulā (ES) Nr. 639/2014 (2014. gada 11. marts), ar ko papildina Regulu Nr. 1307/2013 un groza minētās regulas X pielikumu (OV 2014, L 181, 1. lpp.), ir ietverti precizējumi par jēdzienu “īpašas grūtības” Regulas Nr. 1307/2013 30. panta 7. punkta b) apakšpunkta izpratnē.
107
Proti, Deleģētās regulas Nr. 639/2014 31. panta 2. punktā ir paredzēts, ka tad, ja lauksaimnieks saņem maksājumtiesības, kas ir mazākas par noteiktu procentuālo daļu no tā atbalsttiesīgajiem hektāriem, jo tiek piemērots viens vai vairāki Regulas Nr. 1307/2013 24. panta 3.–7. punktā noteiktie maksājumtiesību piešķiršanas ierobežojumi, viņu var uzskatīt par tādu, kam ir “īpašas grūtības” Regulas Nr. 1307/2013 30. panta 7. punkta b) apakšpunkta izpratnē.
108
Tādējādi Deleģētās regulas Nr. 639/2014 31. panta 2. punkts apstiprina interpretāciju, ka jēdziens “īpašas grūtības” tieši attiecas uz grūtībām, kas raksturīgas konkrētai situācijai, kurā atrodas atsevišķi lauksaimnieki, kas tostarp var izrietēt no noteiktu Regulas Nr. 1307/2013 normu tiesiskas piemērošanas.
109
Šāda situācija, šķiet, atšķiras no situācijas šajā gadījumā, kad dalībvalsts, pirmo reizi piešķirdama maksājumtiesības saistībā ar pamata maksājuma shēmas īstenošanu, nepareizi piemēroja Regulas Nr. 1307/2013 tiesību normas un, lai labotu šo situāciju, nolēma atsevišķiem lauksaimniekiem piešķirt maksājumtiesības, kuras tiem būtu bijis jāpiešķir jau sākotnēji, ja attiecīgās tiesību normas būtu piemērotas pareizi.
110
Savukārt, lai gan Komisija aplūkotās tiesību normas kontekstā apgalvo, ka citi Regulas Nr. 1307/2013 30. panta 7. punktā paredzētie rezerves izmantošanas gadījumi ir paredzēti, lai kompensētu lauksaimniekiem to situācijai raksturīgas grūtības, tas neattiecas uz minētās regulas 30. panta 7. punkta e) un f) apakšpunktu. Tādējādi minētās regulas 30. panta 7. punkta b) apakšpunkta salīdzinājums ar citiem minētajā punktā paredzētajiem rezerves izmantošanas gadījumiem neļauj apstiprināt nevienu no lietas dalībnieku aizstāvētajām interpretācijām.
111
Trešām kārtām, attiecībā uz tiesiskā regulējuma, kurā iekļaujas aplūkotā tiesību norma, mērķiem jānorāda, ka Savienības likumdevēja izvirzītais valsts vai reģionālo rezervju izmantošanas mērķis ir noteikts Regulas Nr. 1307/2013 24. apsvērumā un saskaņā ar to “valstu vai reģionālās rezerves būtu jāizmanto prioritāri tam, lai atvieglotu gados jauno lauksaimnieku un lauksaimnieku, kuri uzsāk lauksaimniecisko darbību, iesaistīšanos shēmā, un būtu jāatļauj to izmantot, lai ņemtu vērā dažas citas īpašas situācijas”. Tādējādi rezerves izmantošanas mērķis ir ļaut dalībvalstīm sniegt atbalstu lauksaimniekiem, kuri atrodas īpašās situācijās, prioritāri gados jauniem lauksaimniekiem un tiem, kuri sāk lauksaimniecisku darbību.
112
Šajā gadījumā grūtības lauksaimniekiem, kuri izmanto “ganības”, kurām nepamatoti tika piemērots samazinājuma koeficients, nebija raksturīgas to situācijai vai saistītas ar tiem piemītošu iezīmi, bet gan izrietēja no fakta, ka Austrijas iestādes, nepareizi piemērodamas Regulas Nr. 1307/2013 24. panta 6. punktu, šiem lauksaimniekiem liedza maksājumtiesības, kas tiem bija jāpiešķir jau sākotnēji.
113
Austrijas Republikas norādītais apstāklis, ka Savienības tiesību nepareiza piemērošana esot ietekmējusi vienīgi “ganību” īpašniekus, kas turklāt ir apstrīdams, ņemot vērā, kā to pamatoti norāda Komisija, ka attiecīgais pārkāpums ir ietekmējis visu Austrijas lauksaimnieku maksājumtiesību vērtību, līdz ar to nevar likt uzskatīt, ka “ganību” īpašnieki bija īpašu grūtību situācijā, kas ļautu Austrijas Republikai, pamatojoties uz Regulas Nr. 1307/2013 30. panta 7. punkta b) apakšpunktu, tiem piešķirt papildu maksājumtiesības no valsts rezerves.
114
No iepriekš minētā izriet, ka Komisija pamatoti uzskatīja, ka papildu maksājumtiesību piešķiršanu lauksaimniekiem, kas apsaimnieko “ganības”, lai novērstu samazinājuma koeficienta nepareizu piemērošanu, nevarēja finansēt no valsts rezerves, pamatojoties uz Regulas Nr. 1307/2013 30. panta 7. punkta b) apakšpunktu.
[..]
118
No iepriekš minētā izriet, ka Austrijas Republikai nav pamata apstrīdēt pirmā pamatojuma, uz ko ir balstīta otrā finanšu korekcija, spēkā esamību, un tālab tās otrā pamata pirmā daļa ir jānoraida.
[..]
Par trešo pamatu, ar kuru tiek apgalvots Regulas Nr. 1306/2013 52. panta 4. punkta a) apakšpunkta pārkāpums
135
Ar šo pamatu Austrijas Republika apgalvo, ka Komisija neesot ievērojusi Regulas Nr. 1306/2013 52. panta 4. punkta a) apakšpunktu, jo ar apstrīdēto lēmumu no Savienības finansējuma izslēgtie izdevumi ietver pirms 2016. gada 27. novembra veiktus maksājumus.
136
Šis pamats attiecas uz pirmo finanšu korekciju, kas aptver 2015.–2019. pieprasījumu gadu, proti, 2016.–2020. finanšu gadu.
137
Saskaņā ar Regulas Nr. 1306/2013 52. panta 4. punktu:
“Finansējumu nedrīkst atteikt attiecībā uz:
a)
šīs regulas 4. panta 1. punktā paredzētajiem izdevumiem, kas veikti vairāk nekā 24 mēnešus pirms Komisijas rakstiska paziņojuma attiecīgajai dalībvalstij par tās pārbaužu rezultātiem;
[..]”.
138
Paziņojums par Komisijas pārbaužu rezultātiem atbilst Īstenošanas regulas Nr. 908/2014 34. panta 2. punkta pirmajā daļā minētajam paziņojumam, ar kuru Komisija informē dalībvalsti par izmeklēšanas rezultātiem, precizējot korektīvās darbības, kas vajadzīgas, lai turpmāk nodrošinātu atbilstību regulējumam, un norādot finanšu korekcijas provizorisko līmeni, kuru tā šajā procedūras posmā uzskata par saviem konstatējumiem atbilstošu.
139
No judikatūras izriet, ka, lai šis paziņojums pildītu šādi aprakstīto brīdinājuma funkciju, ir svarīgi, lai attiecīgajai dalībvalstij tajā būtu sniegta pilnīga informācija par Komisijas iebildumiem. Tāpēc šajā paziņojumā pietiekami precīzi jānorāda Komisijas veiktās izmeklēšanas priekšmets un tajā konstatētie trūkumi, kurus vēlāk var izvirzīt kā pierādījumus nopietnām un pamatotām šaubām par valsts iestāžu veiktajām pārbaudēm vai to iesniegtajiem aprēķiniem, un tādējādi pamatot finanšu korekcijas, kas paredzētas galīgajā lēmumā, ar kuru no Savienības finansējuma tiek izslēgti atsevišķi izdevumi, ko attiecīgā dalībvalsts segusi atbilstoši ELGF (šajā nozīmē un pēc analoģijas skat. spriedumus, 2013. gada 7. jūnijs, Portugāle/Komisija, T‑2/11, EU:T:2013:307, 58. un 59. punkts un tajos minētā judikatūra, un 2018. gada 25. septembris, Zviedrija/Komisija, T‑260/16, EU:T:2018:597, 39. un 40. punkts).
140
Tādējādi Īstenošanas regulas Nr. 908/2014 34. panta 2. punkta pirmajā daļā minētais paziņojums, ja tas atbilst šī sprieduma 139. punktā minētajām prasībām, ir atsauces elements, lai aprēķinātu Regulas Nr. 1306/2013 52. panta 4. punkta a) apakšpunktā paredzēto 24 mēnešu termiņu (pēc analoģijas skat. spriedumu, 2012. gada 3. maijs, Spānija/Komisija, C‑24/11 P, EU:C:2012:266, 31. punkts).
141
No judikatūras arī izriet, ka tāda laikposma ierobežojuma mērķis, kurā Komisija var izslēgt noteiktus izdevumus no Savienības finansējuma, ir aizsargāt dalībvalstis no tiesiskās drošības trūkuma, kas pastāvētu, ja Komisija varētu apšaubīt vairākus gadus pirms lēmuma par atbilstības noskaidrošanu pieņemšanas segtos izdevumus (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2002. gada 21. marts, Spānija/Komisija, C‑130/99, EU:C:2002:192, 133. punkts).
142
Lai gan izmeklēšana AA/2016/007/AT konkrēti bija saistīta ar Regulas Nr. 1307/2013 24. panta 6. punkta ievērošanu, kā norāda Austrijas Republika, šajā gadījumā Komisija minētās izmeklēšanas gaitā bija tostarp konstatējusi, ka ir noticis pārkāpums, kas saistīts ar samazinājuma koeficienta nepareizu piemērošanu tikai attiecībā uz “ganībām”. Lai gan šīs pašas izmeklēšanas laikā tika pieminēta arī “kalnu ganību” situācija, saistībā ar šo jautājumu minētās izmeklēšanas beigās netika konstatēts nekāds pārkāpums. Šajā ziņā jānorāda, ka, veicot izmeklēšanu AA/2018/010/AT, Komisija 2018. gada 27. novembra paziņojumā precizēja, ka, pamatojoties uz Austrijas iestāžu sniegtajiem skaidrojumiem izmeklēšanas AA/2016/007/AT kontekstā, līdz šim tā uzskatīja, ka Regulas Nr. 1307/2013 24. panta 6. punktā paredzētais skarbu klimatisko apstākļu kritērijs attiecībā uz “kalnu ganībām” ir piemērots pareizi.
143
No iepriekš minētā izriet, ka pirmo reizi pietiekami precīzi Komisijas konstatētie trūkumi saistībā ar samazinājuma koeficienta nepareizu piemērošanu attiecībā uz “kalnu ganībām” bija identificēti 2018. gada 27. novembra paziņojumā, kas Austrijas Republikai tika nosūtīts izmeklēšanas AA/2018/010/AT kontekstā.
144
Turklāt, lai gan “kalnu ganību” specifiskā situācija tika pieminēta pirmās izmeklēšanas laikā un attiecībā uz šo aspektu Komisija šajā stadijā nekonstatēja trūkumus, minētais apstāklis, kā to apgalvo Austrijas Republika, jebkurā gadījumā nevar ietekmēt Regulas Nr. 1306/2013 52. panta 4. punkta a) apakšpunktā paredzētā finanšu korekciju ierobežojuma laikā piemērošanu.
145
Kā apgalvo Austrijas Republika, no tā izriet, ka, tostarp attiecībā uz tā pārkāpuma finansiālajām sekām, kas saistīts ar samazinājuma koeficienta nepareizu piemērošanu “kalnu ganībām”, kura dēļ tika veikta pirmā finanšu korekcija, 2018. gada 27. novembra paziņojums bija Regulas Nr. 1306/2013 52. panta 4. punkta a) apakšpunktā minētā 24 mēnešu termiņa sākums. Tāpēc Komisija nevarēja no Savienības finansējuma izslēgt izdevumus, kas segti pirms 2016. gada 27. novembra.
146
Tomēr no lietas materiāliem un, konkrēti, no apstrīdētā lēmuma izriet, ka saistībā ar pirmo finanšu korekciju, kas šim lēmumam pievienotajā tabulā ir identificēta ar pamatojumu “tiesību piešķiršanas konverģence”, Komisija no Savienības finansējuma izslēdza izdevumus, kas segti 2016. un 2017. finanšu gadā, kas attiecīgi sākās 2015. gada 16. oktobrī un 2016. gada 16. oktobrī. Tādējādi Komisija no Savienības finansējuma izslēdza izdevumus, kas segti pirms 2016. gada 27. novembra. Šādi rīkodamās, tā neievēroja Regulas Nr. 1306/2013 52. panta 4. punkta a) apakšpunktu.
[..]
152
Tāpēc apstrīdētais lēmums, ciktāl tas attiecas uz pirmo aplūkoto finanšu korekciju, ar kuru no Savienības finansējuma ir izslēgti izdevumi, kas segti pirms 2016. gada 27. novembra, ir jāatceļ.
[..]
Ar šādu pamatojumu
VISPĀRĒJĀ TIESA (desmitā palāta)
nospriež:
1)
Atcelt Komisijas Īstenošanas lēmumu (ES) 2022/908 (2022. gada 8. jūnijs), ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz konkrētus izdevumus, kuri dalībvalstīm radušies Eiropas Lauksaimniecības garantiju fonda (ELGF) un Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai (ELFLA) satvarā, ciktāl saistībā ar finanšu korekciju, kas šim lēmumam pievienotajā tabulā ir identificēta ar pamatojumu “tiesību piešķiršanas konverģence” un attiecas uz 2016.–2020. finanšu gadu, tā no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz izdevumus, ko Austrijas Republika attiecinājusi uz ELGF pirms 2016. gada 27. novembra.
2)
Prasību pārējā daļā noraidīt.
3)
Austrijas Republika un Eiropas Komisija savus tiesāšanās izdevumus sedz pašas.
Porchia
Madise
Verschuur
Pasludināts atklātā tiesas sēdē Luksemburgā 2024. gada 7. februārī.
[Paraksti]
(
*1
)	Tiesvedības valoda – vācu.
(
1
)	Ietverti tikai tie šī sprieduma punkti, kuru publicēšanu Vispārējā tiesa uzskata par lietderīgu.