62018TJ0573_RES
Vec T‑573/18
Hickies, Inc.
proti
Úradu Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)
Rozsudok Všeobecného súdu (šiesta komora) z 5. februára 2020
„Ochranná známka Európskej únie – Prihláška trojrozmernej ochrannej známky Európskej únie – Tvar šnúrky do topánok – Absolútny dôvod zamietnutia – Nedostatok rozlišovacej spôsobilosti – Článok 7 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001 – Ochrana práva k staršiemu dizajnu – Dôkazy predložené po prvýkrát Všeobecnému súdu“
Ochranná známka Európskej únie – Definícia a nadobudnutie ochrannej známky Európskej únie – Absolútne dôvody zamietnutia – Ochranné známky bez rozlišovacej spôsobilosti – Trojrozmerné ochranné známky tvorené tvarom výrobku – Rozlišovacia spôsobilosť – Kritériá posúdenia – Novosť tvaru výrobku – Kritérium nedostatočné na prijatie záveru o rozlišovacej spôsobilosti – Existencia práva k chránenému dizajnu – Neexistencia vplyvu
[Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady 2017/1001, článok 7 ods. 1 písm. b)]
(pozri body 62 – 65)
Zhrnutie
Rozsudkom z 5. februára 2020, Hickies/EUIPO (Tvar šnúrky do topánok) (T‑573/18), Všeobecný súd zamietol žalobu podanú proti rozhodnutiu Úradu Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO), ktorým sa zamietol zápis trojrozmernej ochrannej známky tvorenej tvarom šnúrky do topánok z dôvodu, že nemá rozlišovaciu spôsobilosť.
Spoločnosť Hickies, žalobkyňa, podala prihlášku trojrozmerného označenia, ktoré zobrazuje tvar spoja znázorneného na štyroch obrázkoch z rôznych uhlov. Na jednom z koncov tohto spoja sa nachádza otvor, cez ktorý možno vložiť gombík umiestnený na jeho druhom konci, s cieľom zatvoriť tento spoj. EUIPO usudzoval, že prihlasovaná ochranná známka nemá rozlišovaciu spôsobilosť (
1
) vzhľadom na výrobky, pre ktoré bola prihláška podaná, okrem iného šnúrky do topánok.
Žalobkyňa najmä tvrdila, že prihlasovaná ochranná známka predstavuje úplne nový typ zapínania obuvi a podstatným spôsobom sa odlišuje od noriem a zvyklostí obuvníckeho odvetvia. V tejto súvislosti s cieľom oponovať príkladom, ktoré uviedol EUIPO, uviedla, že dotknuté výrobky sú napodobeninami a že žiadna z uvedených internetových stránok nie je stránkou majiteľov ochranných známok, ale ide o internetové predajné portály, ktoré slúžia falšovateľom ako nástroje predaja. V tejto súvislosti Všeobecný súd uviedol, že skutočnosť, že môže ísť o internetové predajné portály, nijako neznižuje dôkaznú hodnotu dôkazov predložených prieskumovou pracovníčkou, ktorými sa snaží preukázať existenciu podobných tvarov na trhu Únie, ako sú tie, ktoré tvoria prihlasovanú ochrannú známku. Okrem toho aj za predpokladu, že by niektoré z týchto stránok mohli byť použité na predaj falšovaných výrobkov, samotná táto možnosť nepreukazuje, že výrobky, na ktoré odkazujú stránky citované EUIPO, sú falšované. V každom prípade Všeobecnému súdu neprináleží, aby rozhodoval o údajnom falšovaní.
Okrem toho sa žalobkyňa odvoláva na nový charakter výrobku, ktorého tvar zodpovedá tvaru prihlasovanej ochrannej známke. Všeobecný súd usudzoval, že aj za predpokladu, že by sa uvedený nový charakter preukázal, táto skutočnosť nevyhnutne neznamená, že uvedená ochranná známka má rozlišovaciu spôsobilosť. Treba pripomenúť, že označenia, ktoré sa bežne používajú pri uvádzaní dotknutých tovarov alebo služieb na trh, sa považujú za nespôsobilé umožniť identifikovať pôvod uvedených tovarov alebo služieb. Toto tvrdenie však nemožno a contrario vykladať tak, aby sa mohol prijať záver o existencii rozlišovacej spôsobilosti prihlasovanej ochrannej známky, ak je ochranná známka málo používaná pre predmetné tovary a služby. Posúdenie rozlišovacej spôsobilosti ochrannej známky Európskej únie sa totiž nezakladá na originalite alebo nepoužívaní tejto ochrannej známky v oblasti, do ktorej patria dotknuté výrobky a služby.
Navyše Všeobecný súd spresnil, že porušenie práv k dvom dizajnom Európskej únie, na ktoré sa odvoláva žalobkyňa, z dôvodu uvádzania na trh výrobkov, ktoré majú podobný tvar, ako je tvar výrobku žalobkyne, ktorého tvar zodpovedá tvaru prihlasovanej ochrannej známky, nemá vplyv na analýzu vnútornej rozlišovacej spôsobilosti prihlasovanej ochrannej známky. Ochrana práva k dizajnu totiž neznamená, že predmetný tvar má rozlišovaciu spôsobilosť, pretože kritériá preskúmania týchto dvoch práv sa zásadne odlišujú. Ochrana práva k dizajnu sa týka vzhľadu výrobku, ktorý sa odlišuje od existujúceho úžitkového vzoru a zakladá sa na novosti uvedeného dizajnu, teda na nesprístupnení rovnakého dizajnu verejnosti, ako aj na jeho osobitnej povahe. Naopak, v prípade ochrannej známky tvar predstavujúci prihlasovanú ochrannú známku sa síce nevyhnutne musí podstatne líšiť od normy alebo zvyklostí dotknutého odvetvia, aby ochranná známka mohla mať rozlišovaciu spôsobilosť, ale samotná novosť uvedeného tvaru nepostačuje na vyvodenie záveru o existencii takej spôsobilosti, pretože určujúcim kritériom je schopnosť uvedeného tvaru plniť funkciu označenia obchodného pôvodu.
Podľa Všeobecného súdu odvolací senát EUIPO tiež správne minimalizoval význam cien dizajnu, na ktoré sa žalobkyňa odvoláva. Skutočnosť, že výrobky majú kvalitný dizajn, totiž nevyhnutne neznamená, že ochranná známka tvorená trojrozmerným tvarom týchto výrobkov umožňuje ab initio rozlíšiť tieto výrobky od výrobkov iných podnikov. Okrem toho odborníkov udeľujúcich tieto ceny možno vyzvať, aby sa sústredili na nepatrné rozdiely, zatiaľ čo príslušná skupina verejnosti, ktorá v prejednávanej veci vykazuje priemerný stupeň pozornosti, nepodrobuje predmetný tvar analytickému skúmaniu.
(
1
)	V zmysle článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia Rady (ES) č. 207/2009 z 26. februára 2009 o ochrannej známke Európskej únie (Ú. v. EÚ L 78, 2009, s. 1) v znení zmien [nahradeného nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001 zo 14. júna 2017 o ochrannej známke Európskej únie (Ú. v. EÚ L 154, 2017, s. 1)].