62024CJ0131
ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA (prvního senátu)
26. února 2026 (
*1
)
„Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Životní prostředí – Ochrana volně žijících ptáků – Směrnice 2009/147/ES – Zákaz úmyslného vyrušování ptáků – Článek 5 písm. d) – Projekt výstavby silnice, který může vést k vyrušování jednotlivých jedinců určitých druhů – Opatření k předcházení a zmírňování vyrušování – Důkaz o účinnosti těchto opatření – Odůvodněný posudek soudního znalce“
Ve věci C‑131/24,
jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná na základě článku 267 SFEU rozhodnutím Bundesverwaltungsgericht (Spolkový správní soud, Rakousko) ze dne 15. února 2024, došlým Soudnímu dvoru dne 16. února 2024, v řízení
Umweltorganisation VIRUS – Verein Projektwerkstatt für Umwelt und Soziales,
Bürgerinitiative „Nein zur Spange Wörth“,
Umweltorganisation Verein Lebenswertes Traisental,
Umweltorganisation FG Lanius – Forschungsgemeinschaft für regionale Faunistik und angewandten Naturschutz,
A. H. a další,
proti
Land Niederösterreich, zástupci: Amt der Niederösterreichischen Landesregierung, Abteilung Landesstraßenplanung – ST3,
za účasti:
Land Niederösterreich, zástupci: Amt der Niederösterreichischen Landesregierung, Gruppe Wirtschaft, Sport und Tourismus, Abteilung Anlagenrecht – WST1,
Stadt St. Pölten,
Marktgemeinde Ober-Grafendorf,
Autobahnen- und Schnellstraßen-Finanzierungs-Aktiengesellschaft (ASFINAG),
SOUDNÍ DVŮR (první senát),
ve složení: F. Biltgen, předseda senátu, I. Ziemele, A. Kumin, S. Gervasoni (zpravodaj) a M. Bošnjak, soudci,
generální advokátka: J. Kokott,
za soudní kancelář: A. Calot Escobar, vedoucí,
s přihlédnutím k písemné části řízení,
s ohledem na vyjádření, která předložili:
–
za Umweltorganisation VIRUS – Verein Projektwerkstatt für Umwelt und Soziales: W. Rehm,
–
za Bürgerinitiative „Nein zur Spange Wörth“: W. Schachinger, Rechtsanwalt,
–
za Land Niederösterreich, zastoupenou Amt der Niederösterreichischen Landesregierung, Abteilung Landesstraßenplanung – ST3: M. Hecht a J. Peer, Rechtsanwälte,
–
za Stadt St. Pölten: C. Schneider, Rechtsanwalt,
–
za Autobahnen- und Schnellstraßen-Finanzierungs-Aktiengesellschaft (ASFINAG): C. Holzer a C. Schmelz, Rechtsanwälte,
–
za rakouskou vládu: A. Posch, J. Schmoll a M. Kopetzki, jako zmocněnci,
–
za českou vládu: L. Langrová, M. Smolek a J. Vláčil, jako zmocněnci,
–
za švédskou vládu: C. Meyer-Seitz, jako zmocněnkyně,
–
za Evropskou komisi: C. Hermes a N. Ruiz García, jako zmocněnci,
po vyslechnutí stanoviska generální advokátky na jednání konaném dne 18. září 2025,
vydává tento
Rozsudek
1
Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce se týká výkladu článků 2 a 5 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/147/ES ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně volně žijících ptáků (Úř. věst. 2010, L 20, s. 7, dále jen „směrnice o ochraně ptáků“).
2
Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce byla předložena v rámci sporu mezi Umweltorganisation VIRUS – Verein Projektwerkstatt für Umwelt und Soziales (Organizace na ochranu životního prostředí VIRUS – Ateliér spolku pro životní prostředí a sociální oblast, dále jen „spolek VIRUS“), Bürgerinitiative „Nein zur Spange Wörth“ (občanská iniciativa „Proti připojení města Wörth“), Umweltorganisation Verein Lebenswertes Traisental (spolek na ochranu životního prostředí pro kvalitní život v Traisentalu), Umweltorganisation FG LANIUS – Forschungsgemeinschaft für regionale Faunistik und angewandten Naturschutz (FG LANIUS – výzkumné sdružení pro regionální faunistiku a aplikovanou ochranu přírody) a A. H. a dalšími na jedné straně a Land Niederösterreich, zastoupenou Amt der Niederösterreichischen Landesregierung, Abteilung Landesstraßenplanung – ST3 (Úřad vlády spolkové země Dolní Rakousko, útvar „Plánování silnic spadající do pravomoci spolkové země“ – ST3) na straně druhé, ve věci rozhodnutí o povolení výstavby státní silnice.
Právní rámec
Unijní právo
Směrnice o ochraně ptáků
3
V bodech 3, 5, 7 a 8 odůvodnění této směrnice je uvedeno:
„(3)
Početnost velkého množství druhů volně žijících ptáků přirozeně se vyskytujících na evropském území členských států klesá, a to v některých případech velmi rychle. Tento pokles představuje vážnou hrozbu pro ochranu přírodního prostředí, především protože takový vývoj ohrožuje biologickou rovnováhu.
[...]
(5)
Zachování druhů volně žijících ptáků vyskytujících se v přírodě na evropském území členských států je nezbytné pro uskutečnění cílů Společenství v oblastech zlepšování životních podmínek a udržitelného rozvoje.
[...]
(7)
Cílem je dlouhodobá ochrana přírodních zdrojů a péče o ně jako o nedílnou součást dědictví evropských národů. To umožňuje regulovat přírodní zdroje a usměrňovat jejich využívání na základě opatření nezbytných pro uchovávání a zlepšení přírodní rovnováhy mezi druhy v rámci únosných mezí.
(8)
Zachování, udržování nebo obnova dostatečné rozmanitosti a rozlohy stanovišť jsou pro ochranu všech druhů ptáků nezbytné. Některé druhy ptáků by měly být předmětem zvláštních opatření chránících jejich stanoviště, aby v rámci jejich areálů rozšíření bylo zajištěno jejich přežití a rozmnožování. Taková opatření také musí brát v úvahu stěhovavé druhy a musí být koordinována s ohledem na vytvoření komplexního celku.“
4
V článku 1 uvedené směrnice je stanoveno:
„1.   Tato směrnice se týká ochrany všech druhů ptáků přirozeně se vyskytujících ve volné přírodě na evropském území členských států, na něž se vztahuje Smlouva. Zahrnuje ochranu, regulování těchto druhů a péči o ně a stanoví pravidla pro jejich využívání.
2.   Vztahuje se na ptáky, jejich vejce, hnízda a stanoviště.“
5
V článku 2 téže směrnice je stanoveno:
„Členské státy přijmou opatření nezbytná k tomu, aby populace druhů uvedených v článku 1 byly zachovány na úrovni nebo přivedeny na úroveň, která odpovídá zejména ekologickým, vědeckým a kulturním požadavkům, přičemž budou brát v úvahu hospodářské požadavky a požadavky rekreace.“
6
V článku 5 směrnice o ochraně ptáků je stanoveno:
„Aniž jsou dotčeny články 7 a 9, přijmou členské státy opatření nezbytná k vytvoření obecné právní úpravy ochrany všech druhů ptáků uvedených v článku 1, která zejména zakáže
a)
úmyslné usmrcování nebo odchyt jakýmkoli způsobem;
b)
úmyslné ničení nebo poškozování jejich hnízd a vajec nebo odstraňování hnízd;
c)
sběr jejich vajec ve volné přírodě a jejich držení, a to i prázdných;
d)
úmyslné vyrušování těchto ptáků, zejména během rozmnožování a odchovu mláďat, pokud by šlo o vyrušování významné z hlediska cílů této směrnice;
e)
držení druhů ptáků, jejichž lov a odchyt jsou zakázány.“
7
V článku 9 této směrnice je stanoveno:
„1.   Pokud neexistuje jiné uspokojivé řešení, mohou se členské státy odchýlit od ustanovení článků 5 až 8 z následujících důvodů:
a)
–
v zájmu veřejného zdraví a bezpečnosti,
–
v zájmu bezpečnosti leteckého provozu,
–
pro předcházení závažným škodám na úrodě, dobytku, lesích, rybářství a vodním hospodářství,
–
za účelem ochrany rostlin a živočichů;
b)
pro účely výzkumu a výuky, opětovného osídlení určitého území populací druhu nebo vysazení v původním areálu výskytu druhu a pro chov v zajetí pro tyto účely;
c)
aby v malém množství za přísně kontrolovaných podmínek a na základě výběru umožnily odchyt, držení nebo jiné rozumné využívání některých druhů ptáků.“
Směrnice o stanovištích
8
V článku 2 směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (Úř věst. 1992, L 206, s. 7; Zvl. vyd. 15/02, s. 102, dále jen „směrnice o stanovištích“) je stanoveno:
„1.   Cílem této směrnice je přispět k zajištění biologické rozmanitosti prostřednictvím ochrany přírodních stanovišť a volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin na evropském území členských států, na které se vztahuje Smlouva.
2.   Cílem opatření přijímaných na základě této směrnice je zachování nebo obnova příznivého stavu z hlediska ochrany u přírodních stanovišť, druhů volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin v zájmu Společenství.
3.   Opatření přijímaná na základě této směrnice musí brát v úvahu hospodářské, sociální a kulturní požadavky a regionální a místní charakteristiky.“
9
V článku 6 této směrnice je stanoveno:
„1.   Pro zvláštní oblasti ochrany stanoví členské státy nezbytná ochranná opatření zahrnující v případě potřeby odpovídající plány péče vypracované speciálně pro dané lokality nebo integrované do jiných plánů rozvoje a vhodná opatření právního, správního nebo smluvního charakteru, která odpovídají ekologickým požadavkům typů přírodních stanovišť uvedených v příloze I a druhů uvedených v příloze II, jež se na těchto lokalitách vyskytují.
2.   Členské státy přijmou vhodná opatření, aby v oblastech zvláštní ochrany vyloučily poškozování přírodních stanovišť a stanovišť druhů [i] vyrušování druhů, pro něž jsou tato území určena, pokud by takové vyrušování mohlo být významné ve vztahu k cílům této směrnice.
3.   Jakýkoli plán nebo projekt, který s určitou lokalitou přímo nesouvisí nebo není pro péči o ni nezbytný, avšak bude mít pravděpodobně na tuto lokalitu významný vliv, a to buď samostatně, nebo v kombinaci s jinými plány nebo projekty, podléhá odpovídajícímu posouzení jeho důsledků pro lokalitu z hlediska cílů její ochrany. S přihlédnutím k výsledkům uvedeného hodnocení důsledků pro lokalitu a s výhradou odstavce 4 schválí příslušné orgány příslušného státu tento plán nebo projekt teprve poté, co se ujistí, že nebude mít nepříznivý účinek na celistvost příslušné lokality, a co si v případě potřeby opatří stanovisko široké veřejnosti.
4.   Pokud navzdory negativnímu výsledku posouzení důsledků pro lokalitu musí být určitý plán nebo projekt z naléhavých důvodů převažujícího veřejného zájmu, včetně důvodů sociálního a ekonomického charakteru, přesto uskutečněn a není-li k dispozici žádné alternativní řešení, zajistí členský stát veškerá kompenzační opatření nezbytná pro zajištění ochrany celkové soudržnosti sítě NATURA 2000. O přijatých kompenzačních opatřeních uvědomí Komisi.
Jestliže se na dotyčné lokalitě vyskytují prioritní typy přírodních stanovišť a/nebo prioritní druhy, pak mohou být uplatněny pouze důvody související s ochranou lidského zdraví a veřejné bezpečnosti s nesporně příznivými důsledky mimořádného významu pro životní prostředí nebo jiné naléhavé důvody převažujícího veřejného zájmu podle stanoviska Komise.“
10
V článku 12 téže směrnice je stanoveno:
„1.   Členské státy přijmou nezbytná opatření pro vytvoření systému přísné ochrany živočišných druhů uvedených v příloze IV a) v jejich přirozeném areálu rozšíření, který zakazuje:
a)
veškeré formy úmyslného odchytu nebo usmrcování jedinců těchto druhů v přírodě;
b)
úmyslné vyrušování těchto druhů, zejména v období rozmnožování, výchovy mláďat, přezimování a migrace;
c)
úmyslné ničení nebo sběr jejich vajec z volné přírody;
d)
poškozování nebo ničení míst rozmnožování nebo míst odpočinku.
2.   U těchto druhů členské státy zakáží držení a chov, dopravu a prodej nebo výměnu a nabízení za účelem prodeje nebo výměny jedinců odebraných z volné přírody s výjimkou jedinců, kteří byli z přírody legálně odebráni ještě před prováděním této směrnice.
3.   Zákazy uvedené v odst. 1 písm. a) a písm. b) a odstavci 2 platí pro všechna životní stadia živočichů, na něž se vztahuje tento článek.
4.   Členské státy zřídí systém sledování nahodilého odchytu a usmrcování druhů živočichů uvedených v příloze IV a). Na základě shromážděných údajů uskuteční členské státy další výzkum nebo přijmou ochranná opatření, aby zajistily, že nahodilý odchyt a usmrcování nebudou mít na příslušný druh významný negativní dopad.“
Rakouské právo
11
V ustanovení §18 Niederösterreichisches Naturschutzgesetz 2000 (zákon na ochranu přírody Dolního Rakouska z roku 2000) (LGBl. 5500-0), nadepsaném „Ochrana druhů“, je stanoveno:
„1.   Cílem ustanovení o ochraně druhů je ochrana a zachování druhů volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin v jejich přírodní a historické rozmanitosti. Ochrana druhů zahrnuje:
1)
ochranu zvířat, rostlin a jejich společenství před poškozením způsobeným člověkem, zejména zásahy člověka,
2)
ochranu, zachování, rozvoj a obnovu stanovišť druhů volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin, jakož i ochranu jejich ostatních životních podmínek
[...]
2.   Vláda spolkové země nařízením prohlásí za chráněné zcela nebo, pokud to postačuje pro zachování druhu, částečně nebo dočasně druhy planě rostoucích rostlin nebo volně žijících živočichů, kteří nejsou zvěřinou ve smyslu Niederösterreichisches Jagdgesetz 1974 [(zákon spolkové země Dolní Rakousko z roku 1974 o lovu)] (LGBl. 6500), jejichž populace je nezbytné chránit nebo zachovat:
1)
z důvodu jejich vzácnosti nebo ohrožení jejich populace,
2)
z vědeckých důvodů nebo z důvodů kulturního dědictví země,
3)
z důvodu jejich užitečnosti nebo významu pro ekosystém, nebo
4)
za účelem zachování rozmanitosti nebo charakteristických prvků přírody a krajiny.
Nařízení může určit živočišné nebo rostlinné druhy, jejichž populace je na území spolkové země ohrožena vyhubením.
[...]
4.   Co se týče zvláště chráněných druhů podle odstavců 2 a 3, je zakázáno:
[...]
3)
poškozovat, ničit nebo vybírat vejce, larvy, kukly nebo hnízda těchto živočichů nebo jejich místa hnízdění, rozmnožování, tření nebo útočiště, jakož i
4)
narušovat biotopy, místa rozmnožování a stanoviště druhů ohrožených vyhubením a uvedených v nařízení, zejména jejich fotografováním nebo jejich filmováním.“
Spor v původním řízení a předběžné otázky
12
V roce 2014 požádala spolková země Dolní Rakousko o povolení výstavby dvouproudé silnice o délce 1,69 kilometrů, která má být připojením k rychlostní silnici S34, v částečně zalesněné oblasti jižně od St. Pölten (Rakousko).
13
Po posouzení vlivů tohoto projektu na životní prostředí byl tento projekt schválen rozhodnutím ze dne 12. listopadu 2019.
14
Žalobci v původním řízení podali proti tomuto rozhodnutí žaloby k Bundesverwaltungsgericht (Spolkový správní soud, Rakousko), který je předkládajícím soudem.
15
Před předkládajícím soudem tvrdí, že v oblasti stavebních prací se nachází hnízdiště skřivana polního, koroptve polní a křepelky polní, ptáků hnízdících na zemi, a hluk způsobený budoucím provozem silničních motorových vozidel bude rovněž vyrušovat řadu druhů lesních ptáků v blízkosti této oblasti, zejména strakapouda prostředního. Plánovaná silnice by totiž měla podle odhadů umožnit provoz přibližně 12000 vozidel za den.
16
Ze žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce vyplývá, že za účelem omezení dopadu na populace volně žijících ptáků vyskytujících se v dané lokalitě nebo v její blízkosti jsou v dotčeném projektu stanovena různá opatření, zejména že práce mohou být prováděny pouze během určitých měsíců roku a staré stromy budou muset být zachovány ve vzdálenosti alespoň 300 metrů od silnice na ploše 6,6 ha.
17
Ve znaleckých posudcích dvou znalců jmenovaných předkládajícím soudem je uvedeno, že budou-li plánovaná opatření provedena, zabrání se jakémukoli významnému vyrušování dotčených druhů. Znalci nicméně připouštějí, že tato opatření neumožní zabránit tomu, aby byli tímto projektem dotčeni jednotliví jedinci, a to již jen z důvodu délky života většiny dotčených lesních ptáků. Uvedení znalci nicméně ujišťují o tom, že uvedená opatření zaručují ochranu stanovišť těchto druhů a podmínky požadované pro jejich hnízdění.
18
Žalobci v původním řízení toto posouzení zpochybňují.
19
Předkládající soud si v první řadě klade otázku, zda opatření určená k předcházení nebo omezení vyrušování druhů ptáků dotčených sporným projektem lze zohlednit při posouzení, zda tento projekt splňuje požadavky čl. 5 písm. d) směrnice o ochraně ptáků. Předkládající soud má podle všeho za to, že judikatura Soudního dvora, která zakazuje zohlednit opatření, jejichž cílem je zabránit nepříznivým účinkům na chráněnou lokalitu nebo je omezit, ve fázi předběžného posouzení, které předchází odpovídajícímu posouzení, jež je stanoveno v čl. 6 odst. 3 směrnice o stanovištích, není použitelná na čl. 5 písm. d) směrnice o ochraně ptáků.
20
Předkládající soud má za to, že je naopak třeba sladit výklad čl. 5 písm. d) směrnice o ochraně ptáků s výkladem čl. 12 odst. 1 písm. d) směrnice o stanovištích, jak jej formulovala Komise ve svých Pokynech k přísné ochraně živočišných druhů v zájmu Společenství podle posledně uvedené směrnice [C(2021) 7301 final]. Základním kritériem vyplývajícím z tohoto výkladu je, že trvalá ekologická funkčnost místa [rozmnožování nebo odpočinku] je zachována nebo zlepšena.
21
Vzhledem k tomu, že čl. 5 písm. d) směrnice o ochraně ptáků zakazuje pouze vyrušování, které je významné z hlediska cílů této směrnice, musí být existence takového účinku posuzována s ohledem na opatření k prevenci a zmírnění vyrušování, jež jsou obsažena v projektu. Odchylku podle článku 9 uvedené směrnice je třeba uplatnit pouze tehdy, pokud musí být projekt, jehož součástí jsou tato opatření, zakázán na základě čl. 5 písm. d) téže směrnice.
22
Ve druhé řadě si předkládající soud klade otázku, jaké důkazy o účinnosti opatření, jejichž cílem je zabránit vyrušujícím účinkům projektu nebo je omezit, je třeba vyžadovat.
23
Konkrétně se táže, zda je míra jistoty o účinnosti těchto opatření, jež je vyžadována podle čl. 5 písm. d) směrnice o ochraně ptáků, srovnatelná s mírou jistoty, o níž má Komise ve svých Pokynech k přísné ochraně živočišných druhů v zájmu Společenství na základě směrnice o stanovištích za to, že je vyžadována podle čl. 12 odst. 1 písm. d) směrnice o stanovištích. Výklad zastávaný Komisí by znamenal, že účinnost opatření k předcházení a zmírňování vyrušování je posuzována na základě znaleckých posudků znalců jmenovaných orgány nebo soudcem, a to za předpokladu, že posouzení, jež jsou v uvedených posudcích obsažena, lze za současného stavu znalostí vědecky obhájit a jsou podrobně odůvodněna.
24
Předkládající soud má naproti tomu za to, že posouzení soudních znalců, jež vykazují tyto náležitosti, by nebyla dostatečná, pokud by se použil důkazní standard definovaný Soudním dvorem ve vztahu k opatřením, jejichž cílem je zabránit škodlivým účinkům nebo je omezit, jak je uvedeno v čl. 6 odst. 3 směrnice o stanovištích, podle něhož musí být vyloučena jakákoli důvodná vědecká pochybnost.
25
Předkládající soud se táže, zda musí použít důkazní standard týkající se provádění čl. 12 odst. 1 písm. d) směrnice o stanovištích, nebo standard týkající se opatření k zabránění nebo omezení škodlivých účinků podle čl. 6 odst. 3 této směrnice. Předkládající soud nevidí důvod, proč by neměl použít posledně uvedené kritérium v rámci posouzení ochrany živočišných druhů dotčených sporným projektem.
26
Účinnost těchto opatření musí být podle předkládajícího soudu potvrzena vědeckou dokumentací do té míry, aby v této záležitosti nepřetrvávaly jakékoli důvodné pochybnosti.
27
V projednávané věci by to znamenalo, že navrhovaná opatření týkající se strakapouda prostředního nemohou být považována za opatření, jež mohou zajistit trvalou ekologickou funkčnost, neboť neexistuje žádná vědecká dokumentace o jejich účinnosti.
28
Za těchto podmínek se Bundesverwaltungsgericht (Spolkový správní soud) rozhodl přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžné otázky:
„1)
Musí být článek 5 směrnice [o ochraně ptáků] vykládán v tom smyslu, že nedochází k úmyslnému vyrušování podle písmene d) tohoto článku, pokud sice může dojít k vyrušování jednotlivých jedinců určitých druhů, avšak opatřeními, která jsou včas a odpovídajícím způsobem účinně provedena, je zabráněno jakémukoliv dopadu z hlediska cílů článku 2 této směrnice?
2)
Je-li odpověď na první otázku kladná: musí být vyloučena jakákoliv vědecká pochybnost o účinnosti těchto opatření v tom smyslu, že postačuje řádně odůvodněné odborné posouzení vypracované soudním znalcem, nebo musí naopak existovat objektivní vědecká dokumentace potvrzující kladné zkušenosti s těmito opatřeními v praxi?“
K návrhu na znovuotevření ústní části řízení
29
Podáním došlým kanceláři Soudního dvora dne 21. října 2025 podal spolek VIRUS návrh na základě článku 83 jednacího řádu Soudního dvora na znovuotevření ústní části řízení.
30
Spolek VIRUS na podporu svého návrhu tvrdí, že stanovisko generální advokátky J. Kokott ve věci Voore Mets a Lemeks Põlva (C‑784/23, EU:C:2025:67) a stanovisko generální advokátky v projednávané věci byly předneseny a rozsudek ze dne 1. srpna 2025, Voore Mets a Lemeks Põlva (C‑784/23, EU:C:2025:609), vyhlášen po ukončení písemné části řízení a představují nové skutečnosti, které mohou mít rozhodující vliv na rozhodnutí Soudního dvora. Mimoto spolek VIRUS odůvodňuje svůj návrh na znovuotevření ústní části řízení svými nesouhlasnými vyjádřeními k uvedeným stanoviskům.
31
Soudní dvůr může podle článku 83 svého jednacího řádu kdykoli po vyslechnutí generálního advokáta nařídit znovuotevření ústní části řízení, zejména má-li za to, že věc není dostatečně objasněna, nebo předložil-li některý z účastníků řízení po ukončení této části řízení novou skutečnost, která může mít rozhodující vliv na rozhodnutí Soudního dvora.
32
V projednávané věci tomu tak není.
33
Stanovisko generální advokátky J. Kokott ve věci Voore Mets a Lemeks Põlva (C‑784/23, EU:C:2025:67) ani v projednávané věci, ani rozsudek ze dne 1. srpna 2025, Voore Mets a Lemeks Põlva (C‑784/23, EU:C:2025:609), totiž nepředstavují nové skutečnosti, které by mohly mít rozhodující vliv na rozhodnutí, které má Soudní dvůr vydat v projednávané věci. Mimoto s ohledem na všechny poznatky, které má k dispozici, pokládá Soudní dvůr věc za dostatečně objasněnou k tomu, aby rozhodl o projednávané žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce.
34
Pokud jde o nesouhlasná vyjádření spolku VIRUS ke stanoviskům, jež jsou uvedena v bodě 33 tohoto rozsudku, je třeba dále zaprvé připomenout, že statut Soudního dvora Evropské unie ani jednací řád neumožňují zúčastněným uvedeným v článku 23 tohoto statutu předložit vyjádření v reakci na stanovisko přednesené generálním advokátem (rozsudek ze dne 16. listopadu 2021, Prokuratura Rejonowa w Mińsku Mazowieckim a další, C‑748/19 až C‑754/19, EU:C:2021:931, bod 30 a citovaná judikatura).
35
Zadruhé podle čl. 252 druhého pododstavce SFEU generální advokát předkládá veřejně, zcela nestranně a nezávisle odůvodněná stanoviska ve věcech, které podle statutu Soudního dvora Evropské unie vyžadují jeho účast. Nejedná se tedy o stanovisko určené pro soudce nebo účastníky řízení, které by pocházelo od instituce mimo Soudní dvůr, ale o individuální, odůvodněné a veřejně vyjádřené stanovisko člena samotného orgánu. Za těchto podmínek nemůže být stanovisko generálního advokáta účastníky řízení projednáno (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 6. října 2021, Sumal, C‑882/19, EU:C:2021:800, bod 21). Soudní dvůr mimoto není vázán ani tímto stanoviskem, ani důvody, na základě nichž k němu generální advokát dospěl. Nesouhlas zúčastněného se stanoviskem generálního advokáta tedy nemůže sám o sobě představovat důvod ke znovuotevření ústní části řízení, a to bez ohledu na otázky, kterými se generální advokát ve stanovisku zabýval (rozsudek ze dne 16. listopadu 2021, Prokuratura Rejonowa w Mińsku Mazowieckim a další, C‑748/19 až C‑754/19, EU:C:2021:931, bod 31 a citovaná judikatura).
36
Za těchto podmínek má Soudní dvůr po vyslechnutí generální advokátky za to, že není důvodné nařídit znovuotevření ústní části řízení.
K předběžným otázkám
K první otázce
37
Podstatou první otázky předkládajícího soudu je, zda čl. 5 písm. d) směrnice o ochraně ptáků musí být vykládán v tom smyslu, že k úmyslnému vyrušování ve smyslu tohoto ustanovení nedochází, pokud opatření uplatněná v rámci projektu umožňují zabránit jakémukoli významnému dopadu z hlediska cílů této směrnice.
38
V první řadě je třeba zaprvé připomenout, že podle čl. 5 písm. d) směrnice o ochraně ptáků jsou členské státy povinny zakázat úmyslné vyrušování všech druhů ptáků přirozeně se vyskytujících ve volné přírodě na evropském území členských států, zejména během období rozmnožování a odchovu mláďat, pokud jde o vyrušování významné z hlediska cílů této směrnice.
39
Zadruhé je třeba rovněž připomenout, že tento zákaz doplňuje další zákazy stanovené v čl. 5 písm. a) a b) uvedené směrnice, které se týkají zejména úmyslného usmrcování nebo odchytu těchto druhů ptáků, jakož i úmyslného ničení nebo poškozování jejich hnízd a vajec. V této souvislosti platí, že se všechny tyto zákazy vztahují nejen na lidské činnosti, při nichž je zamýšleno poškozování ptáků, ale také na činnosti, které zahrnují srozumění původce s možností takového poškozování, ačkoliv takový účel zjevně nemají (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 1. srpna 2025, Voore Mets a Lemeks Põlva, C‑784/23, EU:C:2025:609, bod 49). Z tohoto důvodu se může na projekt výstavby silnice, který je předmětem sporu v původním řízení, vztahovat oblast působnosti čl. 5 písm. d) směrnice o ochraně ptáků, i když uvedený projekt nemá za cíl poškozovat ptáky.
40
Zatřetí z článku 1 směrnice o ochraně ptáků vykládaného ve světle bodů 3, 5, 7 a 8 odůvodnění této směrnice vyplývá, že cíle uvedené směrnice spočívají v zachování dostatečné úrovně populací všech druhů ptáků přirozeně se vyskytujících ve volné přírodě na evropském území členských států nebo v jejich přivedení na tuto úroveň. Podle článku 2 směrnice o ochraně ptáků musí tato úroveň odpovídat zejména ekologickým, vědeckým a kulturním požadavkům, přičemž jsou brány v úvahu hospodářské požadavky a požadavky rekreace (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 1. srpna 2025, Voore Mets a Lemeks Põlva, C‑784/23, EU:C:2025:609, bod 51).
41
V ustanovení čl. 5 písm. d) směrnice o ochraně ptáků je tudíž zakázáno vyrušování, které má významný vliv na odhadovanou dostatečnou úroveň populací druhů volně žijících ptáků, a nikoli na jednotlivé jedince těchto druhů, ledaže by populace daného druhu volně žijících ptáků byla natolik početně omezena, že by vyrušování jednotlivých jedinců tohoto druhu mohlo ohrozit její zachování.
42
Ve druhé řadě je třeba při výkladu čl. 5 písm. d) směrnice o ochraně ptáků za účelem odpovědi na první otázku vzít podle ustálené judikatury v úvahu nejen jeho znění, ale i jeho kontext a cíle sledované právní úpravou, jejíž je součástí (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 4. března 2021, Föreningen Skydda Skogen, C‑473/19 a C‑474/19, EU:C:2021:166, bod 32 a citovaná judikatura).
43
Zaprvé, pokud jde o znění čl. 5 písm. d) směrnice o ochraně ptáků, je třeba uvést, že na rozdíl od zákazů stanovených v čl. 5 písm. a) a b) této směrnice se zákaz, který je v něm uveden, a sice zákaz úmyslného vyrušování ptáků, zejména během období rozmnožování a odchovu mláďat, uplatní, „kdyby šlo o vyrušování významné z hlediska cílů [uvedené] směrnice“ (rozsudek ze dne 1. srpna 2025, Voore Mets a Lemeks Põlva, C‑784/23, EU:C:2025:609, bod 50). Na rozdíl od toho, co vyžaduje použití čl. 5 písm. a) a b) téže směrnice, je tudíž posouzení dopadu lidské činnosti na úroveň populace dotčených druhů ptáků relevantní pro účely uplatnění zákazu stanoveného v čl. 5 písm. d) směrnice o ochraně ptáků (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 1. srpna 2025, Voore Mets a Lemeks Põlva, C‑784/23, EU:C:2025:609, bod 54).
44
Z toho vyplývá, že pokud vhodná preventivní opatření účinně zabrání tomu, aby projekt vyrušoval volně žijící ptáky nebo skutečně mohou toto vyrušování omezit do takové míry, že není významné z hlediska cílů směrnice o ochraně ptáků, ze znění jejího čl. 5 písm. d) a z kontextu tohoto ustanovení vyplývá, že se zákaz úmyslného vyrušování uvedený v tomto ustanovení nepoužije. Existenci takových opatření, jejichž uplatnění je v projektu stanoveno, je tedy třeba zohlednit při posouzení, zda projektu brání zákaz vyrušování volně žijících ptáků stanovený v čl. 5 písm. d) směrnice o ochraně ptáků.
45
Zadruhé k dosažení cílů směrnice o ochraně ptáků připomenutých v bodě 40 tohoto rozsudku, a sice k zachování populace druhů volně žijících ptáků na dostatečné úrovni nebo jejich přivedení na tuto úroveň, není nezbytné, aby byly účinky vyrušování druhů volně žijících ptáků v důsledku projektu posuzovány nezávisle na doprovodných opatřeních projektu, jež jsou navržena s cílem těmto účinkům zabránit nebo je zmírnit. Z hlediska těchto cílů je totiž relevantní pouze vyrušování, jemuž budou skutečně vystaveni volně žijící ptáci v důsledku uskutečnění projektu doplněného o tato opatření.
46
Na rozdíl od toho, co tvrdí žalobci v původním řízení ve svých písemných vyjádřeních, není tato analýza v rozporu s řešením, které Soudní dvůr přijal v rozsudku ze dne 12. dubna 2018, People Over Wind a Sweetman (C‑323/17, EU:C:2018:244). Ačkoli totiž, jak judikoval Soudní dvůr v posledně uvedeném rozsudku, opatření, jejichž cílem je zabránit škodlivým účinkům projektu nebo je zmírnit, nemusí být zohledněna ve fázi předběžného posouzení tohoto projektu v rámci směrnice o stanovištích, je tomu tak proto, že v této první fázi analýzy se jedná o určení, zda uvedený projekt musí podléhat formálnímu řízení o posouzení jeho důsledků pro chráněnou lokalitu v souladu s čl. 6 odst. 3 první větou směrnice o stanovištích. Naproti tomu jelikož čl. 5 písm. d) směrnice o ochraně ptáků nerozlišuje dvě fáze posuzování vyrušování, kterým mohou být v důsledku projektu vystaveny druhy volně žijících ptáků, je třeba, aby tato vyrušování byla bez dalšího posouzena v plném rozsahu, přičemž se za tímto účelem přihlédne k opatřením, jež jsou určena k prevenci nebo zmírnění takových vyrušování.
47
Z výše uvedeného vyplývá, že čl. 5 písm. d) směrnice o ochraně ptáků musí být vykládán v tom smyslu, že k úmyslnému vyrušování ve smyslu tohoto ustanovení nedochází, pokud opatření uplatněná v rámci projektu umožňují zabránit jakémukoli významnému účinku, jenž by byl v rozporu s cíli této směrnice, které spočívají v zachování populací všech druhů ptáků přirozeně se vyskytujících ve volné přírodě na evropském území členských států na dostatečné úrovni nebo v jejich přivedení na tuto úroveň, s přihlédnutím zejména k ekologickým, vědeckým a kulturním požadavkům, jakož i k hospodářským požadavkům a požadavkům rekreace.
Ke druhé otázce
48
Podstatou druhé otázky předkládajícího soudu je, zda účinnost opatření, která mají zabránit jakémukoli významnému vyrušování druhů volně žijících ptáků ve smyslu čl. 5 písm. d) směrnice o ochraně ptáků, může být prokázána odůvodněným posudkem soudního znalce, nebo zda musí být prokázána na základě vědecké dokumentace, jež potvrzuje úspěšné uplatnění takových opatření v praxi.
49
V první řadě je třeba uvést, stejně jak to učinila generální advokátka v bodě 86 svého stanoviska, že článek 5 ani žádné jiné ustanovení směrnice o ochraně ptáků nestanoví pravidla pro dokazování v rámci přezkumu vyrušování druhů volně žijících ptáků v důsledku lidské činnosti.
50
Za těchto podmínek je na základě zásady procesní autonomie a s výhradou zásad rovnocennosti a efektivity věcí vnitrostátního právního řádu každého členského státu, aby v něm byla stanovena pravidla dokazování, důkazní prostředky, které jsou před příslušným vnitrostátním soudem přípustné, nebo zásady, kterými se řídí posuzování důkazní síly předložených důkazů tímto soudem, jakož i požadovaná důkazní úroveň (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 21. června 2017, W a další, C‑621/15, EU:C:2017:484, bod 25).
51
Zásada rovnocennosti vyžaduje, aby tato procesní pravidla nebyla méně příznivá než pravidla upravující podobné situace podléhající vnitrostátnímu právu (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 8. května 2025, Leno Merken, C‑581/23, EU:C:2025:323, bod 44). Tato zásada proto nebrání tomu, aby byla účinnost opatření určených k zabránění jakémukoli významnému vyrušování dotčených druhů prokázána odůvodněným posudkem soudního znalce, pokud vnitrostátní právo připouští tento způsob dokazování pro podobné situace podléhající vnitrostátnímu právu, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.
52
Zásada efektivity vyžaduje, aby uvedené procesní podmínky v praxi neznemožňovaly nebo nadměrně neztěžovaly uplatňování unijního práva (v tomto smyslu viz rozsudky ze dne 21. června 2017, W a další, C‑621/15, EU:C:2017:484, bod 26 a citovaná judikatura, jakož i ze dne 30. ledna 2025, Caronte & Tourist, C‑511/23, EU:C:2025:42, bod 44).
53
V tomto ohledu je třeba uvést, jak v podstatě uvedla generální advokátka v bodě 88 svého stanoviska, pokud jde o zákaz úmyslného vyrušování volně žijících ptáků stanovený v čl. 5 písm. d) směrnice o ochraně ptáků, že zásada efektivity znamená, že prokázání významného dopadu vyrušování z hlediska cílů této směrnice nesmí být nadměrně ztěžováno. Taková úvaha platí rovněž pro důkaz, že vyrušování není významné z hlediska cílů uvedené směrnice.
54
Ve druhé řadě je třeba připomenout, že členské státy jsou při uplatňování unijního práva povinny zajistit dodržování požadavků vyplývajících ze zásady řádné správy (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 22. září 2022, Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság a další, C‑159/21, EU:C:2022:708, bod 44 a citovaná judikatura).
55
Tato zásada mimo jiné vyžaduje, aby správní orgán provedl pečlivý a nestranný přezkum všech relevantních aspektů, a zajistil tak, že bude mít při přijímání rozhodnutí k tomuto účelu co nejúplnější a nespolehlivější poznatky (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 14. května 2020, Agrobet CZ, C‑446/18, EU:C:2020:369, bod 44 a citovaná judikatura).
56
Zásada řádné správy rovněž ukládá správním orgánům, aby svá rozhodnutí při uplatňování unijního práva odůvodnily (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 24. února 2022, SC Cridar Cons, C‑582/20, EU:C:2022:114, bod 54 a citovaná judikatura).
57
Ve třetí řadě, pokud jde o posouzení rizik v oblasti životního prostředí, toto posouzení musí být v souladu s čl. 191 odst. 2 SFEU provedeno při dodržení zásady předběžné opatrnosti. V tomto ohledu musí příslušné orgány zejména zohlednit nejspolehlivější dostupné vědecké údaje, jakož i nejnovější výsledky mezinárodního výzkumu (v tomto smyslu viz rozsudky ze dne 1. října 2019, Blaise a další, C‑616/17, EU:C:2019:800, body 46, 93 a 94, jakož i ze dne 12. června 2025, Eesti Suurkiskjad, C‑629/23, EU:C:2025:429, bod 42). Naproti tomu nelze vyžadovat, aby byl důkaz o účinnosti těchto opatření podán prostřednictvím vědecké dokumentace prokazující úspěšné uplatnění těchto opatření v praxi, neboť taková dokumentace nemusí být vždy k dispozici.
58
S ohledem na výše uvedené úvahy je třeba na druhou otázku odpovědět tak, že účinnost opatření, která mají zabránit jakémukoli významnému vyrušování druhů volně žijících ptáků ve smyslu čl. 5 písm. d) směrnice o ochraně ptáků, může být prokázána odůvodněným posudkem soudního znalce za podmínky, že je založen na nejspolehlivějších dostupných vědeckých údajích a nejnovějších výsledcích mezinárodního výzkumu. Naproti tomu nelze požadovat, aby byl důkaz o účinnosti těchto opatření podán prostřednictvím vědecké dokumentace prokazující úspěšné uplatnění těchto opatření v praxi.
K nákladům řízení
59
Vzhledem k tomu, že řízení má, pokud jde o účastníky původního řízení, povahu incidenčního řízení ve vztahu ke sporu probíhajícímu před předkládajícím soudem, je k rozhodnutí o nákladech řízení příslušný uvedený soud. Výdaje vzniklé předložením jiných vyjádření Soudnímu dvoru než vyjádření uvedených účastníků řízení se nenahrazují.
Z těchto důvodů Soudní dvůr (první senát) rozhodl takto:
1)
Článek 5 písm. d) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/147/ES ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně volně žijících ptáků
musí být vykládán v tom smyslu, že
k úmyslnému vyrušování ve smyslu tohoto ustanovení nedochází, pokud opatření uplatněná v rámci projektu umožňují zabránit jakémukoli významnému účinku, jenž by byl v rozporu s cíli této směrnice, které spočívají v zachování populací všech druhů ptáků přirozeně se vyskytujících ve volné přírodě na evropském území členských států na dostatečné úrovni nebo v jejich přivedení na tuto úroveň, s přihlédnutím zejména k ekologickým, vědeckým a kulturním požadavkům, jakož i k hospodářským požadavkům a požadavkům rekreace.
2)
Účinnost opatření, která mají zabránit jakémukoli významnému vyrušování druhů volně žijících ptáků ve smyslu čl. 5 písm. d) směrnice 2009/147, může být prokázána odůvodněným posudkem soudního znalce za podmínky, že je založen na nejspolehlivějších dostupných vědeckých údajích a nejnovějších výsledcích mezinárodního výzkumu. Naproti tomu nelze požadovat, aby byl důkaz o účinnosti těchto opatření podán prostřednictvím vědecké dokumentace prokazující úspěšné uplatnění těchto opatření v praxi.
Podpisy
(
*1
) – Jednací jazyk: němčina.