62012CC0198
NÁVRHY GENERÁLNEHO ADVOKÁTA
NIILO JÄÄSKINEN
prednesené 14. novembra 2013 (
1
)
Vec C‑198/12
Európska komisia
proti
Bulharskej republike
„Nesplnenie povinností členským štátom — Vnútorný trh s energiou — Preprava plynu — Prevádzkovateľ prepravných sietí (TSO) — Povinnosť zaručiť maximálnu kapacitu — Virtuálna preprava plynu v opačnom smere (reverzný tok) — Článok 14 ods. 1, článok 16 ods. 1 a článok 16 ods. 2 písm. b) nariadenia č. 715/2009 — Prípustnosť“
I – Úvod
1.
Pokiaľ je fyzická obojsmerná preprava plynu v sieti technicky nemožná, prevádzkovateľ prepravných sietí (ďalej len „TSO“) pre plyn môže stále poskytovať kapacitu ako „spätný tok“ alebo „reverzný tok“ v opačnom smere na virtuálnom základe. V takom prípade plyn v skutočnosti netečie v opačnom smere, ale tok plynu požadovaný pre opačný smer sa odpočíta od plynu tečúceho v hlavnom smere. Nazýva sa to „netting“.
2.
Podľa článku 14 ods. 1 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 715/2009 z 13. júla 2009 o podmienkach prístupu do prepravných sietí pre zemný plyn, ktorým sa zrušuje nariadenie (ES) č. 1775/2005 (
2
), musia TSO ponúkať služby všetkým užívateľom siete na nediskriminačnom základe a musia poskytovať pevné aj prerušiteľné služby pre prístup tretích strán.
3.
Článok 16 ods. 1 nariadenia č. 715/2009 stanovuje, že účastníkom trhu sa sprístupňuje maximálna kapacita vo všetkých príslušných bodoch uvedených v článku 18 ods. 3, pričom sa zohľadňuje integrita siete a efektívna prevádzka siete, zatiaľ čo podľa článku 16 ods. 2 písm. b) TSO zavedie a uverejní nediskriminačné a transparentné mechanizmy prideľovania kapacity vrátane spotových trhov a obchodovacích stredísk, ktoré sú zároveň flexibilné a schopné prispôsobiť sa meniacej sa situácii na trhu.
4.
Komisia sa domnieva, že zo spojenia týchto ustanovení a najmä z požiadavky poskytovať maximálnu kapacitu, uvedenej v článku 16 ods. 1 nariadenia č. 715/2009, vyplýva požiadavka ponúkať reverzný tok prinajmenšom na virtuálnom základe, ako je uvedené v bode 1 týchto návrhov, pokiaľ členský štát nemôže poskytnúť obojsmernú fyzickú kapacitu umožňujúcu tok plynu v oboch smeroch. Bulharská republika sa domnieva, že nariadenie č. 715/2009 pre dotknutého TSO takú povinnosť nestanovuje.
5.
Komisia preto navrhuje, aby Súdny dvor konštatoval, že Bulharská republika si nesplnila povinnosti vyplývajúce z článku 14 ods. 1 nariadenia č. 715/2009 v spojení s článkom 16 ods. 1 a článkom 16 ods. 2 písm. b) uvedeného nariadenia, ktoré spočívajú v poskytnutí maximálnej kapacity všetkým účastníkom trhu najmä v oblasti služieb virtuálnej prepravy plynu v opačnom smere, a aby Bulharskú republiku zaviazal na náhradu trov konania.
6.
Účastníci konania sa nezhodnú na mnohých skutkových okolnostiach relevantných pre existenciu tvrdeného porušenia povinnosti, ktoré by boli dôležité, pokiaľ by Súdny dvor mal rozhodnúť, že právo EÚ stanovuje povinnosť poskytovať virtuálnu prepravu plynu v opačnom smere. Bulharsko ďalej tvrdí, že žaloba je neprípustná.
7.
V správnom konaní, ktoré Komisia viedla proti Bulharsku, sa Komisia odvolávala na opatrenie EÚ, ktoré predchádzalo nariadeniu č. 715/2009, a to na nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1775/2005 z 28. septembra 2005 o podmienkach prístupu do prepravných sietí pre zemný plyn (
3
). S účinnosťou od 3. marca 2011 bolo zrušené článkom 31 nariadenia č. 715/2009. Komisia podala žalobu na Súdny dvor 26. apríla 2012 a vo svojich žalobných návrhoch sa odvoláva výhradne na nariadenie č. 715/2009. K významu tejto okolnosti sa v krátkosti vrátim pri posudzovaní prípustnosti žaloby podanej Komisiou, ako aj relevantnosti cieľov tretieho energetického balíka, ktorého súčasťou bolo nariadenie č. 715/2009 (nie však, samozrejme, nariadenie č. 1775/2005), pri výklade ustanovení uvedených v žalobných návrhoch.
8.
Žaloba podaná Komisiou je však založená na nariadení č. 1775/2005 i na nariadení č. 715/2009, ktoré sú podľa jej názoru z pohľadu predmetnej právnej otázky v podstate totožné s výnimkou rozdielu uvedeného v bode 38 týchto návrhov. V týchto návrhoch budem preto vychádzať v prvom rade z nariadenia č. 715/2009, hoci v prípade potreby sa budem odvolávať aj na nariadenie č. 1775/2005.
II – Konanie pred podaním žaloby a konanie pred Súdnym dvorom
9.
Dňa 26. júna 2009 Komisia zaslala Bulharskej republike výzvu, v ktorej okrem iného uviedla, že členský štát si nesplnil povinnosti vyplývajúce z článku 4 ods. 1 a z článku 5 ods. 1 a 2 nariadenia č. 1775/2005 [teraz článok 14 ods. 1, článok 16 ods. 1 a článok 16 ods. 2 písm. b) nariadenia č. 715/2009]. Bulharská vláda odpovedala listom z 26. augusta 2009, v ktorom spochybnila výhrady Komisie.
10.
Keďže Komisiu táto odpoveď neupokojila, zaslala Bulharskej republike 28. júna 2010 odôvodnené stanovisko vychádzajúce z nariadenia č. 1775/2005. Okrem iného v ňom bolo uvedené, že služby reverzného toku možno poskytovať namiesto fyzickej obojsmernej kapacity. Bulharské orgány odpovedali listom z 27. augusta 2010 a v listoch z 24. augusta 2011, 28. decembra 2011 a 19. januára 2012 poskytli Komisii doplňujúce informácie.
11.
Keďže Komisia nebola s odpoveďou Bulharska spokojná, podala túto žalobu o nesplnenie povinnosti, ktorá bola Súdnemu dvoru doručená 26. apríla 2012 podľa článku 258 ZFEÚ.
12.
Na pojednávaní konanom 4. septembra 2013 sa zúčastnili zástupcovia Bulharskej republiky a Komisie.
III – Stručné zhrnutie hlavných tvrdení
13.
Komisia okrem iného tvrdí, že bulharský TSO spoločnosť Bulgartransgaz neposkytuje kapacitu na obojsmernú dodávku plynu vo všetkých vstupných a výstupných bodoch v Bulharsku, najmä v bodoch, v ktorých sa bulharská sieť napája na rumunskú a grécku sieť. Ide o Sidirokastro v prípade Grécka a Negru Voda v prípade Rumunska.
14.
Komisia preto tvrdí, že povinnosť sprístupniť účastníkom trhu maximálnu kapacitu, uvedená v článku 16 ods. 1 nariadenia č. 715/2009 (článok 5 ods. 1 nariadenia č. 1775/2005), v spojení s povinnosťou poskytovať pevné aj prerušiteľné služby pre prístup tretích strán, stanovenou v článku 14 nariadenia č. 715/2009 (článok 4 nariadenia č. 1775/2005), znamená, že TSO musí ponúkať kapacitu v oboch smeroch plynovodnej sústavy. Komisia tvrdí, že pokiaľ obojsmerná preprava plynu nie je fyzicky možná, môže TSO stále ponúkať kapacitu ako „spätný tok“ alebo „reverzný tok“ v opačnom smere na virtuálnom základe. Komisia sa domnieva, že TSO môže vďaka tomu ponúkať kapacitu, ktorá dokonca prevyšuje technickú kapacitu siete. (
4
)
15.
Komisia ďalej tvrdí, že pokiaľ by TSO neposkytol kapacity spätného toku na prerušiteľnom základe, nesplnil by si povinnosti vyplývajúce z nariadenia č. 715/2009, ktoré spočívajú v zavedení mechanizmov prideľovania kapacity zlučiteľných s trhovými mechanizmami vrátane obchodovacích stredísk. Komisia poukazuje na to, že článok 16 ods. 2 písm. b) nariadenia č. 715/2009 [článok 5 ods. 2 písm. b) nariadenia č. 1775/2005] stanovuje, že TSO zavedie a uverejní nediskriminačné a transparentné mechanizmy prideľovania kapacity, ktoré „sú v súlade s trhovými mechanizmami vrátane spotových trhov a obchodovacích stredísk a zároveň sú flexibilné a schopné prispôsobiť sa meniacej sa situácii na trhu“.
16.
Likvidita trhov s plynom si podľa názoru Komisie vyžaduje tok cenových signálov v oboch smeroch siete, nielen v tom istom smere ako fyzický tok v prípade jednosmernej siete. Na efektívnu prevádzku siete uvedenú v článku 16 ods. 1 nariadenia č. 715/2009 je okrem toho potrebné zahrnutie reverznej kapacity do celkovej kapacity siete, ktorá musí byť čo najväčšia.
17.
Treba tiež uviesť, že účastníci konania sa nezhodnú na skutkových okolnostiach. Je samozrejmé, že žaloba Komisie je založená na skutkovom tvrdení, že Bulharsko neposkytuje kapacity virtuálneho spätného toku na prerušiteľnom základe medzi bodmi Sidirokastro a Negru Voda a že príslušné regulačné orgány neprijali konkrétne opatrenia na zabezpečenie splnenia tejto povinnosti. Naopak, bulharská vláda subsidiárne tvrdí, že tieto služby sa v skutočnosti poskytujú. Ako uvádza, odrazom toho sú informácie týkajúce sa služieb reverzného toku uverejnené na webovej stránke spoločnosti Bulgartransgaz. (
5
)
18.
Primárne však Bulharská republika tvrdí, že článok 14 ods. 1 v spojení s článkom 16 ods. 1 a článkom 16 ods. 2 písm. b) nariadenia č. 715/2009 [článok 4 ods. 1 v spojení s článkom 5 ods. 1 a článkom 5 ods. 2 písm. b) nariadenia č. 1775/2005] jej neukladá povinnosť poskytovať kapacity spätného toku virtuálne ani iným spôsobom. Uvádza, že takýto záver je nevyhnutný bez ohľadu na to, či sa pri výklade príslušných ustanovení nariadenia č. 1775/2005 použije doslovný, historický, kontextový alebo teleologický prístup.
19.
Bulharská republika ďalej tvrdí, že výslovná povinnosť členských štátov poskytovať stálu fyzickú obojsmernú dodávku plynu stanovená v nariadení Európskeho parlamentu a Rady č. 994/2010 z 20. októbra 2010 o opatreniach na zaistenie bezpečnosti dodávky plynu, ktorým sa zrušuje smernica Rady 2004/67/ES (
6
) hovorí v neprospech výkladu článku 14 ods. 1, článku 16 ods. 1 a článku 16 ods. 2 písm. b) nariadenia č. 715/2009, podľa ktorého by členské štáty mali zodpovedajúce služby poskytovať na virtuálnom základe.
20.
Bulharská republika ďalej uvádza, že existencia dvoch samostatných plynových sústav v Bulharsku, domácej sústavy a tranzitnej sústavy, jej bráni v poskytovaní služieb virtuálnej prepravy plynu v opačnom smere, k čomu sa pripájajú technické ťažkosti v bode Negru Voda spôsobené neprijatím potrebných koordinačných opatrení zo strany TSO v susednej krajine.
21.
Bulharská republika tiež poukazuje na sériu zmlúv uzatvorených so ZSSR v roku 1986 a následné zmluvy uzatvorené však pred vstupom Bulharskej republiky do Európskej únie, ktoré jej bránia v poskytovaní služieb virtuálnej prepravy plynu v opačnom smere medzi bodmi Sidirokastro a Negru Voda.
IV – Analýza
1. Prípustnosť žaloby
22.
Na úvod chcem poukázať na to, že kľúčovým dátumom na posúdenie súladu správania Bulharska so zákonom je 28. august 2010, t. j. dva mesiace po zaslaní odôvodneného stanoviska Komisie, (
7
) takže z časového hľadiska je legislatívnym aktom EÚ, ktorý sa vzťahuje na prejednávanú vec, nariadenie č. 1775/2005. Považujem preto za problematické, že Komisia sa vo svojich žalobných návrhoch odvoláva len na nariadenie č. 715/2009, keďže toto opatrenie začalo byť pre Bulharsko záväzné až 3. marca 2011.
23.
Súdny dvor však prinajmenšom pri jednej príležitosti zmenil žalobné návrhy Komisie na základe ustálenej zásady, podľa ktorej „pokiaľ dôjde k zmene a doplneniu práva Spoločenstva v priebehu konania pred podaním žaloby, Komisia navrhuje, aby Súdny dvor konštatoval, že členský štát si nesplnil povinnosti vyplývajúce z pôvodného znenia opatrenia Spoločenstva, ktoré bolo následne zmenené a doplnené alebo zrušené, a ktoré podľa nových ustanovení zostali v platnosti“. (
8
)
24.
Zdá sa teda, že nie je dôvod na spochybnenie prípustnosti žaloby Komisie v tom zmysle, že v žalobných návrhoch sa odvoláva na nariadenie, ktoré ešte nebolo účinné, keďže príslušné základné ustanovenia nariadení č. 1775/2005 a č. 715/2009 sú v podstate totožné.
25.
Vzhľadom na to, že posledné uvedené nariadenie bolo prijaté v rámci tretieho energetického balíka, ktorý predstavoval ambicióznejší prístup k vytvoreniu vnútorného trhu s plynom, však z teleologického hľadiska možno pri posudzovaní článku 14 ods. 1, článku 16 ods. 1 a článku 16 ods. 2 písm. b) nariadenia č. 715/2009 alebo skôr ustanovení, ktoré im predchádzali, konkrétne článku 4 ods. 1, článku 5 ods. 1 a článku 5 ods. 2 písm. b) nariadenia č. 1775/2005, brať do úvahy len ciele skoršieho nariadenia, čiže nariadenia č. 1775/2005.
26.
Bulharská republika navrhuje, aby Súdny dvor zamietol žalobu ako neprípustnú z iných dôvodov. Tvrdí, že v dôsledku nezrovnalostí medzi výhradou Komisie uvedenou v správnom konaní a výhradou uvedenou v žalobe podanej na Súdnom dvore nedokázala presne identifikovať, ktorú povinnosť si údajne nesplnila, v dôsledku čoho sa voči výhradám Komisie nemohla účinne brániť.
27.
Bulharská republika v podstate tvrdí, že výzva a odôvodnené stanovisko vydané Komisiou boli založené na tom, že Bulharsko neposkytuje fyzickú kapacitu reverzného toku, zatiaľ čo žaloba podaná Komisiou na Súdnom dvore sa týka neposkytovania kapacity na virtuálnu prepravu plynu v opačnom smere (reverzný tok). Predmet žaloby sa teda líši od predmetu správneho konania.
28.
Podľa môjho názoru nie je dôvod konštatovať, že žaloba Komisie je neprípustná na základe nesúladu príslušných dokumentov. Tento názor zastávam vzhľadom na to, že virtuálny reverzný tok sa spomína vo výzve, v odôvodnenom stanovisku i v žalobe podanej na Súdnom dvore. Z ustálenej judikatúry Súdneho dvora okrem toho vyplýva, že Komisia môže v žalobe pred Súdnym dvorom zúžiť rozsah svojich výhrad v porovnaní s tvrdeniami uvedenými v odôvodnenom stanovisku a vo výzve. (
9
)
29.
Pripomínam tiež, že judikatúra Súdneho dvora si v každom prípade nevyžaduje dokonalú vzájomnú zhodu všetkých troch fáz konania (konkrétne ide o výzvu, odôvodnené stanovisko a žalobu na Súdnom dvore). Pokiaľ predmet sporu uvedený v odôvodnenom stanovisku nie je v žalobe podanej na Súdnom dvore rozšírený alebo zmenený, Komisia si splnila procesné povinnosti, ktoré jej vyplývajú z práva EÚ. (
10
) V prejednávanej veci Komisia toto pravidlo dodržala bez ohľadu na to, že údajne porušené ustanovenia boli nahradené ustanoveniami nariadenia č. 715/2009.
30.
Pre úplnosť chcem ďalej uviesť, že považujem za irelevantnú zmienku uvedenú v odpovedi Komisie, podľa ktorej Bulharská republika v správnom konaní nenamietala voči tomu, že z článku 4 ods. 1 v spojení s článkom 5 ods. 1 a článkom 5 ods. 2 písm. b) nariadenia č. 1775/2005 [článok 14 ods. 1, článok 16 ods. 1 a článok 16 ods. 2 písm. b) nariadenia č. 715/2009] jej vyplýva povinnosť poskytovať kapacity reverzného toku na prerušiteľnom základe virtuálne alebo iným spôsobom. Ako Bulharská republika zdôraznila vo svojom vyjadrení k žalobe, členský štát je v rámci výkonu svojho práva na obhajobu oprávnený uvádzať v sporovej časti konania tvrdenia, ktoré neuviedol v konaní pred podaním žaloby. (
11
)
31.
Z týchto dôvodov sa domnievam, že žaloba podaná Komisiou je prípustná.
2. Problematika výkladu článku 14 ods. 1, článku 16 ods. 1 a článku 16 ods. 2 písm. b) nariadenia č. 715/2009
32.
Jadrom tohto sporu je otázka, či povinnosť maximalizovať kapacitu pri zohľadnení efektívnej prevádzky siete znamená špecifickú povinnosť poskytovať kapacitu na virtuálnu prepravu plynu v opačnom smere. Ak je odpoveď na túto otázku záporná, všetky tvrdenia uvedené pred Súdnym dvorom účastníkmi konania, ktoré som načrtol vyššie, sú nadbytočné. Prejednávaná vec sa preto prinajmenšom na úvod redukuje na výklad článku 14 ods. 1, článku 16 ods. 1 a článku 16 ods. 2 písm. b) nariadenia č. 715/2009. Pripomínam, že podľa ustálenej judikatúry Súdneho dvora je pri určovaní významu ustanovenia práva EÚ potrebné zohľadniť jeho kontext, znenie a ciele. (
12
)
– Kontext a znenie
33.
Ako Bulharská republika zdôraznila vo svojom vyjadrení k žalobe, ani v nariadení č. 715/2009, ani v nariadení č. 1775/2005 sa výslovne neuvádza, že TSO má povinnosť poskytovať služby virtuálnej prepravy plynu v opačnom smere.
34.
Ja by som chcel ďalej uviesť, že v článku 2 ods. 1 bode 3 nariadenia č. 715/2009 je „kapacita“ vymedzená ako „maximálny prietok, na ktorý má užívateľ siete nárok podľa ustanovení zmluvy o preprave, vyjadrený v metroch kubických za časovú jednotku alebo v energetickej jednotke za časovú jednotku“. Podľa článku 2 ods. 1 bodu 18 okrem toho „technická kapacita“ znamená maximálnu pevnú kapacitu, ktorú môže prevádzkovateľ prepravnej siete ponúknuť užívateľom siete pri zohľadnení integrity siete a prevádzkových požiadaviek prepravnej siete. Z týchto ani z nijakého ďalšieho z početných ustanovení nariadenia č. 715/2009, v ktorých je použité slovo „kapacita“, nijako nevyplýva, že tento pojem označuje aj virtuálne toky. Ako som objasnil v bode 1 týchto návrhov, znamená to, že fyzicky plyn netečie.
35.
Vymedzenie dostupnej kapacity v článku 2 ods. 1 bode 20 nariadenia č. 715/2009 však problém objasňuje viac. Uvádza sa v ňom, že „dostupná kapacita“ je tá časť technickej kapacity, t. j. maximálnej pevnej kapacity, ktorá nie je pridelená a je v danom čase dostupná v sieti. Keďže pri virtuálnom reverznom toku ide o zvýšenie dostupnej kapacity v hlavnom smere tým, že sa od nej odpočíta plyn predaný v opačnom smere, dalo by sa očakávať, že v definícii „dostupnej kapacity“ budú spomenuté reverzné toky a nielen technická kapacita. A to tým viac, že, ako zdôraznila Komisia, poskytovanie virtuálnych tokov plynu v opačnom smere predsa umožňuje poskytnúť v hlavnom smere kapacitu siete, ktorá prevyšuje jej technickú kapacitu.
36.
Za zvlášť problematické považujem tvrdenie, podľa ktorého zníženie fyzického toku plynu použitím virtuálnej dodávky môže byť v súlade s normálnym významom zvýšenia prepravnej kapacity siete alebo plynovodu. Podľa môjho názoru je to príbuzné tvrdeniu, že odrádzanie odosielateľov nákladu od fyzického využívania železničnej siete by bolo prostriedkom na maximalizovanie ich kapacity v oblasti prepravy tovarov. Už v stredoveku totiž boli v Európe známe viaceré obchodné techniky zamerané na minimalizovanie potrieb v oblasti prepravy komodít, cenných papierov alebo peňazí medzi miestami A a B tým, že od tokov z A do B sa odpočítajú toky z B do A. Tieto techniky však nie sú prostriedkom na maximalizovanie kapacity prepravných sietí, ale obchodnou metódou na vyhnutie sa problémom vyplývajúcim z obmedzenej dopravy.
37.
Podľa môjho názoru maximálna kapacita podľa článku 16 ods. 1 nariadenia č. 715/2009 odkazuje na dostupnú kapacitu v zmysle technickej kapacity siete, ktorá ešte nie je pridelená, a preto je dostupná, alebo je dostupná z dôvodu, že užívatelia siete nevyužili zazmluvnenú kapacitu. Inými slovami, TSO nemôžu ponechať nevyužitú určitú časť technickej kapacity siete. Takú kapacitu musia nediskriminačným spôsobom ponúknuť účastníkom trhu. Tento výklad je potvrdený názvom uvedeného článku, ktorý odkazuje na zásady mechanizmov prideľovania kapacity a postupy riadenia preťaženia týkajúce sa TSO (teda článok 16 nariadenia č. 715/2009), a ustanoveniami článku upravujúcimi problémy súvisiace so zmluvným alebo fyzickým preťažením siete.
38.
Je pravda, že článok 16 ods. 5 nariadenia č. 715/2009 výslovne odkazuje na „maximalizovanie“ kapacity siete v zmysle vytvárania nových prepravných kapacít pomocou nových investícií, dopyt po ktorých musí TSO pravidelne posudzovať. Toto ustanovenie, ktoré neexistovalo v článku 5 nariadenia č. 1775/2005, sa však jednoznačne týka technickej kapacity siete a navyše nezahŕňa nijakú zákonnú povinnosť zvyšovať takú kapacitu.
39.
Pokiaľ ide o vzťah medzi článkom 14 ods. 1 nariadenia č. 715/2009 na jednej strane a článkom 16 ods. 1 a článkom 16 ods. 2 písm. b) nariadenia č. 715/2009 na druhej strane, pripomínam, že prvé uvedené ustanovenie ukladá TSO povinnosť ponúkať služby všetkým užívateľom siete na nediskriminačnom základe a poskytovať pevné i prerušiteľné služby pre prístup tretích strán. Tieto povinnosti nehovoria v prospech výkladu článku 16 ods. 1 a článku 16 ods. 2 písm. b) nariadenia č. 715/2009 presadzovaného Komisiou.
40.
Povinnosť nediskriminácie podľa môjho názoru neznamená, že TSO musí poskytovať nové služby. Znamená len, že nesmie užívateľov siete diskriminovať pri poskytovaní existujúcich služieb. Ani povinnosť TSO poskytovať prerušiteľné služby neznamená, že musí poskytovať všetky predstaviteľné sieťové služby, ktoré možno poskytovať na prerušiteľnom základe. Tu by som chcel poukázať na to, že reverzný tok možno z technických dôvodov ponúkať len na prerušiteľnom základe. (
13
) Z týchto dôvodov povinnosť poskytovať služby reverzného toku prostredníctvom virtuálnej prepravy plynu v opačnom smere nemôže byť odvodená z článku 16 ods. 1 a článku 16 ods. 2 písm. b) v spojení s článkom 14 ods. 1 nariadenia č. 715/2009.
41.
Napokon odkaz na efektívnosť siete v článku 16 ods. 1 nariadenia č. 715/2009, ktorý Komisia uvádza ako tvrdenie na podporu svojich výhrad, je v predmetnom ustanovení spolu s integritou siete spomenutý ako možný faktor, ktorý treba zohľadniť pri poskytovaní maximálnej kapacity všetkým účastníkom trhu vo všetkých príslušných bodoch siete, ktoré podľa článku 18 ods. 3 zahŕňajú vstupné a výstupné body. Podľa môjho názoru odkaz na efektívnosť siete v skutočnosti predstavuje podmienku obmedzujúcu dostupnú kapacitu, nie faktor vyžadujúci jej maximalizáciu. Inými slovami, TSO nemusí zvyšovať dostupnú kapacitu do tej miery, že by to ohrozilo efektívnosť siete.
– Ciele
42.
Zdá sa, že v travaux préparatoires k nariadeniu č. 1775/2005 alebo č. 715/2009 nič nenaznačuje, že by tieto nariadenia zahŕňali povinnosť poskytovať reverzný tok v podobe služieb virtuálnej prepravy plynu v opačnom smere. (
14
) Na rozdiel od toho, čo Komisia tvrdila na pojednávaní, podľa môjho názoru ciele tretieho energetického balíka nemôžu byť relevantné pri posudzovaní povinností členského štátu v súvislosti s poskytovaním reverzného toku. Dôvodom je to, že legislatívne návrhy tvoriace uvedený balík boli prijaté v septembri 2007. (
15
) Nemôžu teda ovplyvniť výklad ustanovení nariadenia č. 1775/2005, z ktorého vychádzala výzva a odôvodnené stanovisko. V opačnom prípade by došlo k nesúladu medzi správnym konaním a žalobou Komisie, ktorý by znamenal porušenie práva Bulharskej republiky na obhajobu.
43.
Ako Bulharsko zdôraznilo vo svojom vyjadrení k žalobe, článok 6 ods. 5 nariadenia č. 994/2010 navyše ukladá TSO povinnosť umožniť obojsmernú kapacitu na všetkých cezhraničných prepojeniach medzi členskými štátmi do 3. decembra 2013 okrem špecifických výnimiek. Je preto ťažké konštatovať niečo iné, než že keby chcel normotvorca EÚ v nariadení č. 715/2009 alebo v nariadení č. 1775/2005 zaviesť obojsmernú kapacitu virtuálne alebo iným spôsobom, prijal by na to výslovné ustanovenie, rovnako ako to urobil v prípade nariadenia č. 994/2010.
44.
Ako zdôraznila Komisia, je pravda, že z ustálenej judikatúry Súdneho dvora vyplýva, že ak sa dá ustanovenie práva EÚ vykladať viacerými spôsobmi, treba uprednostniť taký výklad, aby bolo ustanovenie v súlade so Zmluvou, pred výkladom, podľa ktorého by s ňou bolo nezlučiteľné. (
16
)
45.
Uvedomujem si tiež skutočnosť, že vnútorný trh je právnym základom nariadenia č. 1775/2005, ktorého cieľ je vytvoriť taký trh so zemným plynom. Ďalej beriem do úvahy, že odôvodnenie 12 nariadenia č. 715/2009 stanovuje, že „v záujme dokončenia vnútorného trhu so zemným plynom by sa mala dosiahnuť dostatočná úroveň cezhraničnej prepojovacej kapacity a posilniť integrácia trhu“. Toto odôvodnenie však nefiguruje v nariadení č. 1775/2005, a preto ho nemožno zohľadniť pri posudzovaní tvrdeného porušenia povinnosti zo strany Bulharskej republiky k relevantnému dátumu v auguste 2010 (pozri bod 22 vyššie). Treba tiež poukázať na to, že povinnosť TSO „uľahčovať cezhraničné výmeny zemného plynu“ stanovená v článku 16 ods. 2 písm. a) nariadenia č. 715/2009 in fine nebola súčasťou zodpovedajúceho ustanovenia nariadenia č. 1775/2005, konkrétne článku 5 ods. 2 písm. a).
46.
Súdny dvor podľa ustálenej judikatúry nemôže napriek presnému a jasnému zneniu legislatívneho aktu EÚ prijať taký výklad ustanovenia, ktorého cieľom je oprava tohto ustanovenia, pričom by došlo zároveň k rozšíreniu povinností členských štátov, ktoré z neho vyplývajú. (
17
)
47.
Nemôžem teda dospieť k záveru, že požiadavka poskytovať kapacity spätného toku virtuálne alebo iným spôsobom môže vyplynúť z článku 14 ods. 1 v spojení s článkom 16 ods. 1 a článkom 16 ods. 2 písm. b) nariadenia č. 715/2009, a to bez ohľadu na použitú metódu výkladu. Ako som už uviedol, povinnosť poskytnúť fyzickú obojsmernú kapacitu na prepravu plynu výslovne stanovená v nariadení č. 994/2010 spôsobuje, že je ešte ťažšie vykladať článok 14 ods. 1, článok 16 ods. 1 a článok 16 ods. 2 písm. b) nariadenia č. 715/2009 v tom zmysle, že ukladajú povinnosť poskytovať virtuálne kapacity spätného toku.
48.
Nakoniec vzhľadom na záver, že právo EÚ neukladá TSO povinnosť poskytovať reverzný tok v podobe kapacity na virtuálnu prepravu plynu v opačnom smere, ku ktorému som dospel, nie je potrebné skúmať, či Komisia splnila dôkazné kritériá na preukázanie porušenia povinnosti, (
18
) alebo ďalšie tvrdenia Bulharskej republiky týkajúce sa ťažkostí, ktoré má pri poskytovaní virtuálnej prepravy plynu v opačnom smere na prerušiteľnom základe z technického hľadiska i z hľadiska jej medzinárodných predvstupových povinností.
V – Návrh
49.
Z týchto dôvodov navrhujem, aby Súdny dvor zamietol žalobu Komisie a zaviazal Komisiu na náhradu trov konania.
(
1
)	Jazyk prednesu: angličtina.
(
2
)	Ú. v. EÚ L 211, s. 36. Pozri tiež korigendum k nariadeniu Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 715/2009 z 13. júla 2009 o podmienkach prístupu do prepravných sietí pre zemný plyn, ktorým sa zrušuje nariadenie (ES) č. 1775/2005 (Ú. v. EÚ L 229, s. 29).
(
3
)	Ú. v. EÚ L 289, s. 1.
(
4
)	Pokiaľ už je dohodnutý virtuálny reverzný tok 20 jednotiek, TSO by mohol prijať rezervácie kapacity v hlavnom smere až do výšky 120 jednotiek, aj keby fyzická kapacita plynovodu bola len 100 jednotiek (keďže prvých uvedených 20 jednotiek sa odpočíta od rezervovanej kapacity hlavného toku vo výške 120 jednotiek).
(
5
)	Spis neobsahuje kópiu referenčnej stránky, ktorá bola dostupná v relevantnom čase, konkrétne 28. augusta 2010, dva mesiace po zaslaní odôvodneného stanoviska Komisie. V súčasnosti sa zdá, že adresa uvedená v žalobe a vo vyjadrení Bulharskej republiky k žalobe nie je verejne prístupná. Pozri http://www.bulgartransgaz.bg/UserFiles/File/reverse_bg.pdf.
(
6
)	Ú. v. EÚ L 295, s. 1.
(
7
)	Rozsudok z 12. júna 2003, Komisia/Taliansko (C-363/00, Zb. s. I-5767, bod 21).
(
8
)	Rozsudok Komisia/Taliansko, bod 22. Chcel by som poukázať na to, že v ďalších veciach, pri ktorých došlo k zmene a doplneniu príslušných právnych predpisov EÚ medzi administratívnou a súdnou fázou konania o nesplnenie povinnosti začatého Komisiou voči členskému štátu, sa Komisia v žalobných návrhoch odvolávala na znenie príslušného právneho predpisu EÚ, ktoré bolo v platnosti počas správneho konania, i na znenie uvedené v súdnom konaní. Pozri napríklad rozsudok z 24. mája 2011, Komisia/Rakúsko (C-53/08, Zb. s. I-4309, bod 1), a žalobné návrhy uverejnené v Ú. v. EÚ C 107, s. 15; rozsudok z 24. mája 2011, Komisia/Nemecko (C-54/08, Zb. s. I-4355, bod 1), a žalobné návrhy uverejnené v Ú. v. EÚ C 107, 2008, s. 16, a rozsudok z 10. septembra 2009, Komisia/Grécko (C-416/07, Zb. s. I-7883, bod 1), a žalobné návrhy uverejnené v Ú. v. EÚ C 283, 2007, s. 16.
(
9
)	Súdny dvor v rozsudku zo 16. septembra 1997, Komisia/Taliansko (C-279/94, Zb. s. I-4737, bod 26), uviedol, že „… požiadavka [podľa ktorej odôvodnené stanovisko a žaloba Komisie musia vychádzať z rovnakých výhrad] nemôže viesť až k tomu, aby sa vždy vyžadovala dokonalá zhoda medzi predmetom konania uvedeným v odôvodnenom stanovisku a žalobnými návrhmi, pokiaľ predmet sporu nebol rozšírený alebo zmenený, ale len zúžený“. Pozri tiež rozsudky z 1. februára 2005, Komisia/Rakúsko (C-203/03, Zb. s. I-935, bod 29); zo 14. marca 2006, Komisia/Francúzsko (C-177/04, Zb. s. I-2461, bod 37), a z 27. apríla 2006, Komisia/Nemecko (C-441/02, Zb. s. I-3449, bod 61).
(
10
)	Rozsudok z 8. júla 2010, Komisia/Portugalsko (C-171/08, Zb. s. I-6817).
(
11
)	Napríklad rozsudok zo 16. septembra 1999, Komisia/Španielsko (C-414/97, Zb. s. I-5585, bod 19).
(
12
)	Pozri rozsudky z 29. októbra 2009, NCC Construction Danmark (C-174/08, Zb. s. I-10567, bod 23), a z 19. júla 2012, A Oy (C‑33/11, bod 27); pozri tiež bod 28 návrhov, ktoré som predniesol 27. novembra 2012 vo veci Komisia/Írsko (rozsudok z 9. apríla 2013, C‑85/11).
(
13
)	Virtuálny reverzný tok je závislý od hlavného toku rovnakého alebo vyššieho objemu. Z tohto dôvodu ho možno ponúkať len ako prerušiteľnú službu.
(
14
)	Zástupca Komisie bol totiž na pojednávaní požiadaný, aby uviedol, kde v legislatívnej histórii týchto nariadení možno nájsť úmysel normotvorcu EÚ stanoviť povinnosť poskytovať reverzný tok na virtuálnom základe. Zástupca nebol schopný poukázať na nijaký takýto dôkaz.
(
15
)	Pozri najmä návrh nariadenia Európskeho parlamentu a Rady, ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie (ES) č. 1775/2005 o podmienkach prístupu do prepravných sietí pre zemný plyn [KOM(2007) 532].
(
16
)	Rozsudok z 13. decembra 1983, Komisia/Rada (C-218/82, Zb. s. I-4063, bod 15).
(
17
)	Rozsudok z 15. júla 2010, Komisia/Spojené kráľovstvo (C-582/08, Zb. s. I-7195, bod 51).
(
18
)	Pozri napríklad rozsudky z 25. mája 1982, Komisia/Holandsko (96/81, Zb. s. I-1791, bod 6), a z 29. októbra 2009, Komisia/Fínsko (C-246/08, Zb. s. I-10605, bod 52).