62021CO0002
USNESENÍ SOUDNÍHO DVORA (desátého senátu)
24. června 2022 (
*1
)
„Řízení o předběžné otázce – Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora – Občanství Unie – Články 20 a 21 SFEU – Právo na volný pohyb a pobyt na území členských států – Rodný list vydaný členským státem narození dítěte uvádějící u tohoto dítě dvě matky – Odmítnutí členského státu původu jedné z těchto dvou matek přepsat tento rodný list do vnitrostátní matriky – Přepis uvedeného rodného listu představující podmínku pro vydání dokladů totožnosti – Vnitrostátní právní úprava členského státu původu, která nepřipouští rodičovství osob téhož pohlaví“
Ve věci C‑2/21,
jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 267 SFEU, podaná rozhodnutím Wojewódzki Sąd Administracyjny w Krakowie (vojvodský správní soud v Krakově, Polsko) ze dne 9. prosince 2020, došlým Soudnímu dvoru dne 4. ledna 2021, v řízení
Rzecznik Praw Obywatelskich
za přítomnosti:
K. S.,
S. V. D.,
Prokurator Prokuratury Okręgowej w Krakowie M. C.,
Prokuratura Krajowa,
Kierownik Urzędu Stanu cywilnego w Krakowie,
SOUDNÍ DVŮR (desátý senát),
ve složení I. Jarukaitis, předseda senátu, M. Ilešič (zpravodaj) a D. Gratsias, soudci,
generální advokátka: J. Kokott,
vedoucí soudní kanceláře: A. Calot Escobar,
s přihlédnutím k rozhodnutí, přijatému po vyslechnutí generální advokátky, rozhodnout usnesením s odůvodněním podle článku 99 jednacího řádu Soudního dvora
vydává toto
Usnesení
1
Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce se týká výkladu čl. 20 odst. 2 písm. a) a čl. 21 odst. 1 SFEU, jakož i čl. 7, čl. 21 odst. 1 a čl. 24 odst. 2 Listiny základních práv Evropské unie (dále jen „Listina“).
2
Tato žádost byla předložena v rámci sporu, v němž stojí Rzecznik Praw Obywatelskich (vnitrostátní veřejný ochránce práv, Polsko) proti Kierownikovi Urzędu Stanu cywilnego w Krakowie (vedoucí matričního úřadu v Krakově, Polsko) (dále jen „vedoucí matričního úřadu“), jehož předmětem je odmítnutí tohoto úřadu přepsat do polské matriky rodný list dcery K. S. a její manželky S. V. D., který byl vydán španělskými orgány.
Právní rámec
Mezinárodní právo
3
Článek 2 Úmluvy o právech dítěte, přijaté Valným shromážděním Organizace spojených národů dne 20. listopadu 1989 (Recueil des traités des Nations unies, sv. 1577, s. 3), stanoví:
„1   Státy, které jsou smluvní stranou této úmluvy, se zavazují respektovat a zabezpečit práva stanovená touto úmluvou každému dítěti nacházejícímu se pod jejich jurisdikcí bez jakékoli diskriminace podle rasy, barvy pleti, pohlaví, jazyka, náboženství, politického nebo jiného smýšlení, národnostního, etnického nebo sociálního původu, majetku, tělesné nebo duševní nezpůsobilosti, rodu a jiného postavení dítěte nebo jeho rodičů nebo zákonných zástupců.
2.   Státy, které jsou smluvní stranou úmluvy, učiní všechna potřebná opatření k tomu, aby dítě bylo chráněno před všemi formami diskriminace nebo trestání, které vyplývají z postavení, činnosti, vyjádřených názorů nebo přesvědčení jeho rodičů, zákonných zástupců anebo členů rodiny.“
4
Článek 7 této úmluvy stanoví:
„1.   Každé dítě je registrováno ihned po narození a má od narození právo na jméno, právo na státní příslušnost, a pokud to je možné, právo znát své rodiče a právo na jejich péči.
2.   Státy, které jsou smluvní stranou úmluvy, zabezpečují provádění těchto práv v souladu se svým vnitrostátním zákonodárstvím a v souladu se svými závazky vyplývajícími z příslušných mezinárodněprávních dokumentů v této oblasti se zvláštním důrazem na to, aby dítě nezůstalo bez státní příslušnosti.“
Unijní právo
Smlouva o FEU
5
Článek 20 SFEU stanoví:
„1.   Zavádí se občanství Unie. Každá osoba, která má státní příslušnost členského státu, je občanem Unie. Občanství Unie doplňuje občanství členského státu, nenahrazuje je.
2.   Občané Unie mají práva a povinnosti stanovené Smlouvami. Mají mimo jiné:
a)
právo svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států;
[…]
Tato práva se vykonávají za podmínek a v mezích stanovených Smlouvami a opatřeními přijatými na jejich základě.“
6
Článek 21 odst. 1 SFEU uvádí:
„Každý občan Unie má právo svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států s výhradou omezení a podmínek stanovených ve Smlouvách a v opatřeních přijatých k jejich provedení.“
Listina
7
Článek 7 Listiny, nadepsaný „Respektování soukromého a rodinného života“, stanoví:
„Každý má právo na respektování svého soukromého a rodinného života, obydlí a komunikace.“
8
Podle čl. 21 odst. 1 Listiny „se zakazuje jakákoli diskriminace založená zejména na pohlaví, rase, barvě pleti, etnickém nebo sociálním původu, genetických rysech, jazyku, náboženském vyznání nebo přesvědčení, politických názorech či jakýchkoli jiných názorech, příslušnosti k národnostní menšině, majetku, narození, zdravotním postižení, věku nebo sexuální orientaci.“
9
Článek 24 Listiny, nadepsaný „Práva dítěte“, zní takto:
„1.   Děti mají právo na ochranu a péči nezbytnou pro jejich blaho. Mohou svobodně vyjadřovat své názory. V záležitostech, které se jich dotýkají, se k těmto názorům musí přihlížet s ohledem na jejich věk a vyspělost.
2.   Při všech činnostech týkajících se dětí, ať už uskutečňovaných veřejnými orgány nebo soukromými institucemi, musí být prvořadým hlediskem nejvlastnější zájem dítěte.
3.   Každé dítě má právo udržovat pravidelné osobní vztahy a přímý styk s oběma rodiči, ledaže by to bylo v rozporu s jeho zájmy.“
Směrnice 2004/38/ES
10
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS (Úř. věst. 2004, L 158, s. 77; Zvl. vyd. 05/05, s. 46) v článku 4, nadepsaném „Právo na opuštění území“, stanoví:
„1.   Aniž jsou dotčeny předpisy o cestovních dokladech použitelné pro kontroly na státních hranicích, mají všichni občané Unie s platným průkazem totožnosti nebo cestovním pasem a jejich rodinní příslušníci, kteří nejsou státními příslušníky žádného členského státu a mají platný cestovní pas, právo opustit území členského státu a odebrat se do jiného členského státu.
[…]
3.   Členské státy v souladu se svými právními předpisy vydávají a obnovují svým státním příslušníkům průkaz totožnosti nebo cestovní pas s uvedením jejich státní příslušnosti.
4.   Cestovní pas je platný alespoň pro všechny členské státy a pro země, kterými musí jeho držitel po cestě mezi členskými státy projet. […]“
Polské právo
11
Článek 18 Konstytucje Rzeczypospolitej Polskiej (Ústava Polské republiky) zní:
„Polská republika poskytuje ochranu a péči manželství jakožto svazku ženy a muže, rodině, mateřství a rodičovství.“
12
Článek 7 ustawy – Prawo prywatne międzynarodowe (zákon o mezinárodním právu soukromém) ze dne 4. února 2011, v konsolidovaném znění (Dz. U. z roku 2015, položka 1792), stanoví:
„Cizí právo se nepoužije, vyvolává-li účinky, které jsou v rozporu se základními zásadami právního řádu Polské republiky.“
13
Článek 104 odst. 5 ustawy – Prawo o aktach stanu cywilnego (zákon o matrikách) ze dne 28. listopadu 2014, v konsolidovaném znění (Dz. U. z roku 2020, položka 463), ve znění pozdějších změn, stanoví:
„Přepis do matriky je povinný, pokud je polský občan, kterého se týká matriční doklad, držitelem matričního dokladu, který potvrzuje starší události, vydaného na území Polské republiky, a pokud tento občan žádá o provedení úkonu, který podléhá zápisu do matriční knihy nebo žádá o polský průkaz nebo rodné číslo.“
14
Článek 107 zákona o matrikách zní:
„Vedoucí matričního úřadu odmítne provést přepis dokladu do matriky, pokud:
1) doklad se ve státě vydání nepovažuje za matriční doklad nebo úřední doklad nebo za doklad vydaný příslušným orgánem, nebo pokud vzbuzuje pochybnosti o pravosti, nebo potvrzuje-li jinou událost než narození, sňatek nebo úmrtí;
2) cizí doklad byl přepsán do matriky v jiném státu, než je stát události;
3) přepis dokladu do matriky by byl v rozporu se základními zásadami právního řádu Polské republiky.“
Spor v původním řízení a předběžná otázka
15
K. S., polská státní příslušnice, a S. V. D., irská státní příslušnice, uzavřely v roce 2018 v Irsku manželství.
16
V roce 2018 se jim ve Španělsku narodila jejich dcera S. R. S.-D. Její narození bylo zapsáno španělským matričním úřadem na základě společného prohlášení K. S., matky dítěte, a její manželky S. V. D. Rodný list označuje K. S. jako „matku A“ a S. V. D. jako „matku B“.
17
K. S. a S. V. D. požádaly o přepis údajů z rodného listu S. R. S.-D., která má polskou státní příslušnost, vydaného španělskými orgány do polské matriční knihy.
18
Rozhodnutím ze dne 16. dubna 2019 vedoucí matričního úřadu tuto žádost zamítl z důvodu, že takový přepis je v rozporu se základními zásadami právního řádu Polské republiky. Vzhledem k tomu, že K. S. a S. V. D. nenapadly toto zamítavé rozhodnutí, nabylo toto zamítavé rozhodnutí právní moci dne 30. dubna 2019.
19
Dne 25. září 2019 zaslala K. S. vnitrostátnímu veřejnému ochránci práv žádost o pomoc, přičemž uvedla, že S. R. S.-D. nemá žádný doklad totožnosti, jelikož žádost o vydání polského pasu pro toto dítě byla zamítnuta z důvodu nepřepsání jeho rodného listu do polské matriky. Dopisem ze dne 17. února 2019 informovaly irské orgány kompetentní v oblasti dokladů totožnosti uvedeného veřejného ochránce práv, že uvedené dítě nemá irskou státní příslušnost, a v důsledku toho nemá právo na průkaz totožnosti ani cestovní pas.
20
Vnitrostátní veřejný ochránce práv nato jménem K. S. a S. V. D. podal k předkládajícímu soudu žalobu proti rozhodnutí vedoucího matričního úřadu ze dne 16. dubna 2019, kterým se zamítá přepis do matriky rodného listu, který vydaly španělské orgány pro jejich dceru.
21
V průběhu řízení před předkládajícím soudem správní orgán prvního stupně rovněž zamítl žádost o vydání průkazu totožnosti S. R. S.-D. z důvodu, že podle polského práva může být rodičem dítěte pouze žena a muž. Předkládající soud považoval za legitimní vyčkat rozhodnutí správního orgánu druhého stupně, načež vnitrostátní veřejný ochránce práv v dopise ze dne 30. července 2020 uvedl, že rozhodnutí o zamítnutí žádosti o vydání průkazu totožnosti bylo ve druhém stupni potvrzeno.
22
Podle předkládajícího soudu nezaručují v současné době platná ustanovení účinným způsobem právo na volný pohyb dítěte, jako je S. R. S.-D., která „je nesporně polskou státní příslušnicí“, a tudíž občankou Unie, jestliže tomuto dítěti nemohou být vydány doklady nezbytné k výkonu této svobody, tedy průkaz totožnosti nebo polský cestovní pas, z důvodu, že rodiči zapsanými v jeho rodném listě jsou dvě ženy, které uzavřely manželství v souladu s právem rozhodným pro jednu z nich. Tento soud kromě toho uvádí, že praktické použití těchto ustanovení polského práva ztěžuje orgánům veřejné moci, včetně soudů, poskytnout účinnou ochranu nezletilému dítěti se zřetelem na jeho nejlepší zájem.
23
Předkládající soud připouští, že otázky rodinného stavu, jakož i pravidla týkající se manželství, která s nimi souvisejí, jsou oblastmi spadajícími do pravomoci členských států a že unijní právo nezasahuje do této pravomoci. Má za to, že rozdíly mezi pravidly použitelnými v různých členských státech však nesmějí narušit svobodu volného pohybu a pobytu na území členských států přiznanou každému občanovi Unie.
24
Tento soud uvádí, že v případě, že by bylo konstatováno, že odmítnutí přepsat rodný list dítěte porušuje ustanovení čl. 20 odst. 2 písm. a) a čl. 21 odst. 1 SFEU ve spojení s čl. 7, čl. 21 odst. 1 a čl. 24 odst. 2 Listiny, mohl by polským orgánům nařídit, aby tento rodný list doslovně přepsaly, což by následně umožnilo vydat průkaz totožnosti, který by dotyčnému dítěti zaručoval možnost překračovat vnitřní hranice Unie a byl by chráněn jeho soukromý a rodinný život.
25
Za těchto podmínek se Wojewódzki Sąd Administracyjny w Krakowie (Vojvodský správní soud v Krakově, Polsko) rozhodl přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžnou otázku:
„Musejí být ustanovení čl. 20 odst. 2 písm. a) a čl. 21 odst. 1 SFEU ve spojení s čl. 7, čl. 21 odst. 1 a čl. 24 odst. 2 [Listiny] vykládána v tom smyslu, že brání tomu, aby orgány členského státu, jehož je nezletilé dítě státním příslušníkem, odmítly přepsat do matriční knihy rodný list vydaný jiným členským státem, což je nezbytné k tomu, aby mohlo získat doklad totožnosti členského státu, jehož je státním příslušníkem, z důvodu, že vnitrostátní právo posledně uvedeného členského státu neupravuje rodičovství párů stejného pohlaví a že tento rodný list označuje za rodiče osoby téhož pohlaví?“
K řízení před Soudním dvorem
26
Předkládající soud požádal o projednání této věci v naléhavém řízení o předběžné otázce podle článku 107 jednacího řádu Soudního dvora.
27
Rozhodnutím ze dne 25. ledna 2021 pátý senát Soudního dvora na návrh soudce zpravodaje po vyslechnutí generální advokátky rozhodl, že není namístě vyhovět žádosti, aby byla věc projednána v naléhavém řízení o předběžné otázce, jelikož podmínky naléhavosti stanovené v článku 107 jednacího řádu nebyly splněny.
28
Vzhledem k souvislosti mezi touto věcí a věcí, v níž byl vydán rozsudek ze dne 14. prosince 2021, Stolična obština, rajon Panačrevo (C‑490/20, EU:C:2021:1008), bylo řízení v projednávané věci přerušeno rozhodnutím předsedy Soudního dvora ze dne 26. ledna 2021 až do vyhlášení uvedeného rozsudku.
29
Po vyhlášení rozsudku ze dne 14. prosince 2021, Stolična obština, rajon Pančarevo (C‑490/20, EU:C:2021:1008), předala kancelář Soudního dvora předkládajícímu soudu kopii tohoto rozsudku a vyzvala jej, aby jí sdělil, zda trvá na žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce.
30
Dopisy ze dne 17. a 28. ledna 2022 předkládající soud informoval Soudní dvůr o tom, že trvá na žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce, přičemž zejména poukázal na to, že soudní řízení týkající se odmítnutí přepisu rodného listu je přerušeno až do obdržení rozhodnutí Soudního dvora o této žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce. Tento soud kromě toho uvedl, že v lednu roku 2022 bylo před Wojewódzkim Sądem Administracyjnym w Warszawie (Vojvodský správní soud ve Varšavě) advokátem rodičů tohoto nezletilého dítěte zahájeno soudní řízení směřující ke zrušení správního rozhodnutí, jímž byla zamítnuta žádost o vydání průkazu totožnosti pro toto dítě.
K předběžné otázce
31
Podle článku 99 jednacího řádu Soudního dvora může tento soud, zejména pokud lze odpověď na položenou předběžnou otázku jasně vyvodit z judikatury, kdykoli na návrh soudce zpravodaje a po vyslechnutí generálního advokáta rozhodnout usnesením s odůvodněním.
32
Toto ustanovení je třeba použít v projednávané věci.
33
Podstatou položené otázky předkládajícího soudu je, zda čl. 20 odst. 2 písm. a) a čl. 21 odst. 1 SFEU ve spojení s čl. 7, čl. 21 odst. 1 a čl. 24 odst. 2 Listiny musí být vykládány v tom smyslu, že pokud jde o nezletilé dítě, které je občanem Unie a jehož rodný list vydaný příslušnými orgány členského státu označuje za jeho rodiče dvě osoby stejného pohlaví, je členský stát, jehož je toto dítě státním příslušníkem, povinen přepsat takový rodný list do matriky, aby mu bylo umožněno získat doklad totožnosti.
34
Úvodem je třeba uvést, že podle čl. 20 odst. 1 SFEU je občanem Unie každá osoba, která má státní příslušnost členského státu. Vzhledem k tomu, že podle zjištění předkládajícího soudu není sporu o tom, že S. R. S.-D. má polskou státní příslušnost, má podle tohoto ustanovení status občana Unie.
35
V tomto ohledu Soudní dvůr opakovaně zdůraznil, že status občana Unie je předurčen k tomu být základním statusem státních příslušníků členských států (rozsudek ze dne 14. prosince 2021, Stolična obšitna, rajon Pančarevo, C‑490/20, EU:C:2021:1008, bod 41 a citovaná judikatura).
36
Jak vyplývá z judikatury Soudního dvora, státní příslušník členského státu, který využil jakožto občan Unie práva volného pohybu a pobytu v jiném členském státě, než je členský stát jeho původu, se může dovolávat práv spojených s tímto postavením, zejména pak práv zakotvených v čl. 21 odst. 1 SFEU, a to případně i ve vztahu k členskému státu svého původu. Tohoto ustanovení a ustanovení přijatých k jeho provedení se mohou dovolávat i občané Unie narození v hostitelském členském státě svých rodičů, kteří nikdy nevyužili práva na volný pohyb (rozsudek ze dne 14. prosince 2021, Stolična obština, rajon Pančarevo, C‑490/20, EU:C:2021:1008, bod 42 a citovaná judikatura).
37
Podle čl. 21 odst. 1 SFEU má každý občan Unie právo svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států s výhradou omezení a podmínek stanovených ve Smlouvách a v opatřeních přijatých k jejich provedení. S cílem umožnit svým státním příslušníkům výkon tohoto práva čl. 4 odst. 3 směrnice 2004/38 členským státům ukládá, aby v souladu se svými právními předpisy vydávaly svým státním příslušníkům průkaz totožnosti nebo cestovní pas s uvedením jejich státní příslušnosti.
38
Vzhledem k tomu, že S. R. S.-D. je polskou státní příslušnicí, jsou polské orgány povinny jí vydat průkaz totožnosti nebo cestovní pas, v němž bude uvedena její státní příslušnost, jakož i její příjmení, které vyplývá z rodného listu vyhotoveného španělskými orgány. V tomto ohledu měl Soudní dvůr příležitost konstatovat, že článek 21 SFEU brání tomu, aby orgány členského státu odmítly na základě svého vnitrostátního práva uznat příjmení dítěte tak, jak bylo určeno a zapsáno v jiném členském státě, v němž se toto dítě narodilo a v němž od té doby pobývá (rozsudek ze dne 14. prosince 2021, Stolična obština, rayjon Pančarevo, C‑490/20, EU:C:2021:1008, bod 44 a citovaná judikatura).
39
Je třeba upřesnit, že čl. 4 odst. 3 směrnice 2004/38 ukládá polským orgánům, aby S. R. S.-D. vydaly průkaz totožnosti nebo cestovní pas nezávisle na přepisu španělského rodného listu tohoto dítěte do polské matriky. Pokud tedy polské právo vyžaduje přepis rodného listu před vydáním polského průkazu totožnosti nebo cestovního pasu, nemůže se tento členský stát opírat o své vnitrostátní právo k tomu, aby odmítl vystavit S. R. S.-D. takový průkaz totožnosti nebo cestovní pas (obdobně viz rozsudek ze dne 14. prosince 2021, Stolična obština, rajon Pančarevo, C‑490/20, EU:C:2021:1008, bod 45).
40
Takový doklad, ať už sám o sobě, nebo ve spojení s dalšími doklady, případně s dokladem vydaným hostitelským členským státem dotyčného dítěte, musí dítěti, které se nachází v takové situaci, jako je situace S. R. S.-D., umožnit výkon práva svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, které je zaručeno čl. 21 odst. 1 SFEU, s každou ze svých dvou matek, jejichž postavení coby rodičů tohoto dítěte osvědčil jejich hostitelský členský stát v době jejich pobytu v souladu se směrnicí 2004/38 (rozsudek ze dne 14. prosince 2021, Stolična obština, rajon Pančarevo, C‑490/20, EU:C:2021:1008, bod 46).
41
Dále je třeba připomenout, že práva přiznaná státním příslušníkům členských států v čl. 21 odst. 1 SFEU zahrnují právo vést běžný rodinný život, za přítomnosti jejich rodinných příslušníků, jak v hostitelském členském státě, tak v členském státě, jehož mají státní příslušnost, po návratu na jeho území (rozsudek ze dne 14. prosince 2021, Stolična obština, rajon Pančarevo, C‑490/20, EU:C:2021:1008, bod 47 a citovaná judikatura).
42
Je nesporné, že ve věci v původním řízení španělské orgány právně konstatovaly existenci rodičovského vztahu, biologického či právního, mezi S. R. S.-D. a jejími dvěma rodiči, K. S. a S. V. D., a osvědčily ji v rodném listu vydaném pro jejich dítě. K. S. a S. V. D. tudíž musí být podle článku 21 SFEU a směrnice 2004/38 přiznáno coby rodičům nezletilého občana Unie, o kterého skutečně pečují, právo toto dítě při výkonu jeho práva svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států doprovázet (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 14. prosince 2021, Stolična obština, rajon Pančarevo, C‑490/20, EU:C:2021:1008, bod 48).
43
Vzhledem k tomu, že S. R. S.-D. má podle zjištění předkládajícího soudu polskou státní příslušnost, jsou polské orgány stejně jako orgány jakéhokoli jiného členského státu povinny uznat tento rodičovský vztah, aby se umožnilo tomuto dítěti vykonávat bez omezení s každým z jeho rodičů jeho právo svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států zaručené v čl. 21 odst. 1 SFEU.
44
Dále aby byl S. R. S.-D. skutečně umožněn výkon práva svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států s každým z jejích rodičů, je nezbytné, aby K. S. a S. V. D. měly k dispozici doklad, v němž budou uvedeny jako osoby oprávněné s tímto dítětem cestovat.
45
Povinnost členského státu vydat pro dítě, které je státním příslušníkem tohoto členského státu a které se narodilo v jiném členském státě a jehož rodný list vydaný orgány tohoto jiného členského státu uvádí jako rodiče dvě osoby stejného pohlaví, průkaz totožnosti nebo cestovní pas, a dále povinnost uznat rodičovský vztah mezi tímto dítětem a každou z těchto dvou osob v rámci výkonu jeho práv podle článku 21 SFEU a příslušných aktů sekundárního práva neznamená, že členský stát, jehož je dítě státním příslušníkem, musí ve svém vnitrostátním právu upravit rodičovství osob stejného pohlaví, nebo že musí uznat, že osoby, které jsou jako rodiče tohoto dítěte uvedeny v rodném listě vystaveném orgány hostitelského členského státu, mají vůči tomuto dítěti rodičovský vztah za jiným účelem, než je výkon práv, která uvedenému dítěti plynou z unijního práva (rozsudek ze dne 14. prosince 2021, Stolična obština, rajon Pančarevo, C‑490/20, EU:C:2021:1008, body 56 a 57 jakož i citovaná judikatura).
46
Je třeba dodat, že vnitrostátní opatření, které může bránit volnému pohybu osob, může být odůvodněné jen tehdy, je-li v souladu se základními právy zaručenými Listinou, jejichž dodržování Soudní dvůr zajišťuje (rozsudek ze dne 14. prosince 2021, Stolična obština, rajon Pančarevo, C‑490/20, EU:C:2021:1008, bod 58).
47
V situaci, která je předmětem sporu v původním řízení, je klíčové právo na respektování soukromého a rodinného života, které je zaručeno v článku 7 Listiny, jakož i práva dítěte, která jsou zaručena v jejím článku 24, a to zejména právo na zohlednění nejvlastnějšího zájmu dítěte jakožto prvořadého hlediska při všech činnostech týkajících se dětí a právo udržovat pravidelné osobní vztahy a přímý styk s oběma rodiči.
48
Proto vztah dotyčného dítěte s každou ze dvou osob, s nimiž v hostitelském členském státě vede skutečný rodinný život a které jsou jako jeho rodiče uvedeny v rodném listu vystaveném orgány tohoto státu, je chráněn článkem 7 Listiny.
49
Dále vzhledem k tomu, že prostřednictvím článku 24 Listiny – jak je připomenuto ve vysvětleních k Listině základních práv (Úř. věst. 2007, C 303) – jsou do unijního práva včleněna hlavní práva dítěte zakotvená v Úmluvě o právech dítěte, kterou ratifikovaly všechny členské státy, je při výkladu tohoto článku třeba náležitě zohlednit ustanovení této úmluvy (rozsudek ze dne 14. prosince 2021, Stolična obština, rajon Pančarevo, C‑490/20, EU:C:2021:1008, bod 63 a citovaná judikatura).
50
Zejména článek 2 této úmluvy upravuje zásadu zákazu diskriminace dítěte, která vyžaduje, aby práva stanovená touto úmluvou – mezi něž patří i právo na registraci ihned po narození, právo na jméno a právo na státní příslušnost, která jsou zakotvena v článku 7 této úmluvy – byla tomuto dítěti zabezpečena bez jakékoliv diskriminace, a to včetně diskriminace na základě sexuální orientace jeho rodičů.
51
Za těchto podmínek by postup, na jehož základě by bylo toto dítě v rámci výkonu svého práva svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států připraveno o vazbu na jednoho ze svých rodičů, nebo na jehož základě by mu byl výkon tohoto práva fakticky znemožněn nebo nadměrně ztížen proto, že jeho rodiče jsou téhož pohlaví, odporoval základním právům, která jsou zaručena v článcích 7 a 24 Listiny (rozsudek ze dne 14. prosince 2021, Stolična obština, C‑490/20, EU:C:2021:1008, bod 65).
52
S ohledem na všechny výše uvedené úvahy je třeba na položené otázky odpovědět tak, že články 20 a 21 SFEU ve spojení s články 7 a 24 Listiny, jakož i s čl. 4 odst. 3 směrnice 2004/38 musí být vykládány v tom smyslu, že v případě nezletilého dítěte, které je občanem Unie a v jehož rodném listě vydaném orgány členského státu jsou jako jeho rodiče uvedeny dvě osoby stejného pohlaví, je členský stát, jehož je toto dítě státním příslušníkem, povinen vydat tomuto dítěti průkaz totožnosti nebo cestovní pas, přičemž nemůže požadovat, aby jeho vnitrostátní orgány předtím přepsaly rodný list tohoto dítěte do vnitrostátní matriky, a dále je povinen – stejně jako všechny ostatní členské státy – uznat doklad z jiného členského státu, který uvedenému dítěti umožňuje výkon práva svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států s každou z těchto dvou osob.
K nákladům řízení
53
Vzhledem k tomu, že řízení má, pokud jde o účastníky původního řízení, povahu incidenčního řízení ve vztahu ke sporu probíhajícímu před předkládajícím soudem, je k rozhodnutí o nákladech řízení příslušný uvedený soud.
Z těchto důvodů Soudní dvůr (desátý senát) rozhodl takto:
Články 20 a 21 SFEU ve spojení s články 7 a 24 Listiny základních práv Evropské unie, jakož i s čl. 4 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS musí být vykládány v tom smyslu, že v případě nezletilého dítěte, které je občanem Unie a v jehož rodném listě vydaném orgány členského státu jsou jako jeho rodiče uvedeny dvě osoby stejného pohlaví, je členský stát, jehož je toto dítě státním příslušníkem, povinen vydat tomuto dítěti průkaz totožnosti nebo cestovní pas, přičemž nemůže požadovat, aby jeho vnitrostátní orgány předtím přepsaly rodný list tohoto dítěte do vnitrostátní matriky, a dále je povinen – stejně jako všechny ostatní členské státy – uznat doklad z jiného členského státu, který uvedenému dítěti umožňuje výkon práva svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států s každou z těchto dvou osob.
Podpisy
(
*1
) – Jednací jazyk: polština.