62022CJ0029_RES
Spojené věci C‑29/22 P a C‑44/22 P
KDaKS
v.
Rada Evropské unie a další
Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 10. září 2024
„Kasační opravný prostředek – Společná zahraniční a bezpečnostní politika (SZBP) – Společná akce 2008/124/SZBP – Mise Evropské unie v Kosovu na podporu právního státu (Eulex Kosovo) – Žaloba na náhradu škody – Újma údajně vzniklá v důsledku různých úkonů a nečinnosti Rady Evropské unie, Evropské komise a Evropské služby pro vnější činnost (ESVČ) při provádění této společné akce – Nedostatečné vyšetření mučení, zmizení a vraždy několika osob – Pravomoc Soudního dvora Evropské unie k rozhodnutí o této žalobě – Článek 24 odst. 1 druhý pododstavec poslední věta SEU – Článek 275 SFEU“
Společná zahraniční a bezpečnostní politika – Pravomoc unijního soudu – Žaloba na náhradu škody – Žaloba, která se týká úkonů nebo nečinnosti v rámci této politiky – Žaloba, která nesouvisí s kontrolou dodržování článku 40 SEU ani s přezkumem omezujících opatření vůči fyzickým nebo právnickým osobám – Vyloučení – Slučitelnost tohoto omezení pravomoci Soudního dvora s článkem 47 Listiny základních práv, články 6 a 13 Evropské úmluvy o lidských právech, čl. 6 odst. 2 SEU a články 268 a 340 SFEU
(Listina základních práv Evropské unie, článek 47, čl. 51 odst. 1 a čl. 52 odst. 7; článek 2, čl. 3 odst. 5, čl. 5 odst. 1 a 2, článek 6, čl. 13 odst. 2, články 19, 21, 23, čl. 24 odst. 1 a článek 40 SEU; článek 268, čl. 275 druhý pododstavec, články 340 a 344 SFEU; společná akce Rady 2008/124)
(viz body 62, 63, 66–73, 77–82, 85–87, 90–92, 94)
Společná zahraniční a bezpečnostní politika – Pravomoc unijního soudu – Žaloba na náhradu škody – Žaloba, která se týká úkonů nebo nečinnosti v rámci této politiky – Žaloba, která nesouvisí s kontrolou dodržování článku 40 SEU ani s přezkumem omezujících opatření vůči fyzickým nebo právnickým osobám – Dotčené úkony nebo nečinnost, které se přímo netýkají politických nebo strategických rozhodnutí orgánů, institucí a jiných subjektů Unie v rámci uvedené politiky – Zahrnutí – Dotčené úkony nebo nečinnost, které se takových rozhodnutí přímo týkají – Vyloučení
(Články 24 až 26, 28, 29, 37, 38, 42 a 43 SEU; článek 275 SFEU; společná akce Rady 2008/124)
(viz body 115–119)
Společná zahraniční a bezpečnostní politika – Pravomoc unijního soudu – Žaloba na náhradu škody – Žaloba, která se týká úkonů nebo nečinnosti v rámci této politiky – Žaloba, která nesouvisí s kontrolou dodržování článku 40 SEU ani s přezkumem omezujících opatření vůči fyzickým nebo právnickým osobám – Dotčené úkony nebo nečinnost, které se přímo týkají politických nebo strategických rozhodnutí orgánů, institucí a jiných subjektů Unie v rámci uvedené politiky – Prostředky poskytnuté misi Unie – Rozhodnutí o odejmutí výkonného mandátu takové mise – Vyloučení
[Článek 24 odst. 1 druhý pododstavec, čl. 28 odst. 1 a čl. 43 odst. 2 SEU; čl. 275 první pododstavec SFEU; společná akce Rady 2008/124, čl. 3 písm. d); rozhodnutí Rady (SZBP) 2018/856]
(viz body 120, 121, 124, 126, 136, 137)
Společná zahraniční a bezpečnostní politika – Pravomoc unijního soudu – Žaloba na náhradu škody – Žaloba, která se týká úkonů nebo nečinnosti v rámci této politiky – Žaloba, která nesouvisí s kontrolou dodržování článku 40 SEU ani s přezkumem omezujících opatření vůči fyzickým nebo právnickým osobám – Dotčené úkony nebo nečinnost, které se přímo netýkají politických nebo strategických rozhodnutí orgánů, institucí a jiných subjektů Unie – Nedostatek vhodného personálu mise Unie – Porušení lidských práv, kterého se dopustila tato mise – Komise, která projednává stížnosti na toto porušování – Neexistence procesních ustanovení o právní pomoci – Neexistence prováděcích pravomocí – Neexistence individuálních opatření týkajících se konkrétních situací žalobců – Zahrnutí
(Článek 24 odst. 1 druhý pododstavec SEU; čl. 275 druhý pododstavec SFEU; společná akce Rady 2008/124, články 1 a 2; rozhodnutí 2014/349/SZBP, článek 15a)
(viz body 120, 121, 124, 127, 128, 130, 131, 133–135, 137)
Kasační opravný prostředek – Zčásti opodstatněný kasační opravný prostředek – Vyřešení sporu ve věci samé soudem rozhodujícím o kasačním opravném prostředku – Podmínka – Věc, ve které soudní řízení dovoluje rozhodnout – Neexistence – Vrácení věci Tribunálu – Konečné posouzení pravomoci k rozhodnutí o žalobě ze strany soudu rozhodujícího o kasačním opravném prostředku
(Statut Soudního dvora, čl. 61 první pododstavec)
(viz body 159, 163–166)
Shrnutí
Velký senát Soudního dvora, který zrušil usnesení Tribunálu KS a KD v. Rada a další (
1
) (dále jen „napadené usnesení“) v té části, v níž Tribunál konstatoval, že zjevně nemá pravomoc k rozhodnutí o žalobě podané KS a KD z důvodu, že tato žaloba souvisí s politickými nebo strategickými rozhodnutími činěnými v rámci společné zahraniční a bezpečnostní politiky (SZBP) (
2
), upřesnil rozsah omezení pravomoci unijních soudů v oblasti SZBP podle čl. 24 odst. 1 druhého pododstavce poslední věty SEU (
3
) a čl. 275 prvního pododstavce SFEU (
4
). KS a KD jsou nejbližší rodinné příslušnice osob, které zmizely, byly mučeny nebo zabity v Kosovu v roce 1999 v rámci konfliktu odehrávajícího se v této zemi. Evropská unie zřídila na základě společné akce 2008/124 (
5
) v roce 2008 v této třetí zemi civilní misi na podporu právního státu nazvanou Eulex Kosovo, která měla mimo jiné takové trestné činy vyšetřovat. V roce 2009 zřídila Unie na základě této společné akce kontrolní komisi pro dodržování lidských práv (dále jen „kontrolní komise“) projednávající stížnosti na porušování lidských práv, kterého se dopustila Eulex Kosovo při plnění svého mandátu.
Na základě stížností KS a KD dospěla kontrolní komise v listopadu 2015 a říjnu 2016 k závěru, že došlo k porušení několika základních práv chráněných Evropskou úmluvou o lidských právech (dále jen „EÚLP“) (
6
). V březnu 2017 tato kontrolní komise rozhodla, že se případy uzavírají, a přitom v obou těchto případech konstatovala, že vedoucí mise Eulex Kosovo jednal pouze zčásti podle doporučení, která mu zaslala.
V prosinci 2017 Tribunál usnesením KS v. Rada a další (
7
) odmítl kvůli zjevnému nedostatku pravomoci o ní rozhodnout žalobu, kterou podala KS proti Radě Evropské unie, Evropské komisi a Evropské službě pro vnější činnost (ESVČ) a která zněla mimo jiné na „zrušení nebo změnu společné akce 2008/124“ a na určení mimosmluvní odpovědnosti pro porušení několika ustanovení EÚLP.
V listopadu 2021 Tribunál napadeným usnesením z téhož důvodu odmítl žalobou podanou KS a KD a znějící na náhradu újmy, která jim údajně vznikla v důsledku různých úkonů a nečinnosti Rady, Komise a ESVČ, které souvisely zejména s vyšetřováními, jež byla prováděna v rámci mise Eulex Kosovo a týkala se mučení, zmizení a vraždy jejich rodinných příslušníků. KS a KD mezitím v červnu 2021 podaly návrh na provedení důkazů, kterým se domáhaly předložení úplného znění operačního plánu (OPLAN) mise Eulex Kosovo z doby zřízení této mise v roce 2008.
Soudní dvůr, ke kterému KS a KD (věc C‑29/22 P) a Komise (věc C‑44/22 P) podaly dva kasační opravné prostředky, toto usnesení Tribunálu zčásti zrušil a věc mu vrátil k rozhodnutí o přípustnosti, a případně o meritorní stránce této žaloby.
Tribunál v napadeném usnesení zejména konstatoval, že žaloba podaná KS a KD je důsledkem úkonů nebo jednání v rámci politických nebo strategických otázek souvisejících s vymezováním činností, priorit a zdrojů mise Eulex Kosovo a s rozhodnutím o zřízení kontrolní komise v rámci této mise a že podle společné akce 2008/124 se na zřízení a činnost mise Eulex Kosovo vztahují ustanovení Smlouvy o EU o SZBP. Tribunál kromě toho v podstatě shledal, že podle čl. 24 odst. 1 druhého pododstavce poslední věty SEU a čl. 275 prvního pododstavce SFEU platí, že Soudní dvůr Evropské unie v zásadě nemá pravomoc ve vztahu k ustanovením o SZBP ani k aktům přijatým na základě těchto ustanovení a že výjimky z této zásady stanovené v prvně uvedeném ustanovení a v čl. 275 druhém pododstavci se v projednávané věci neuplatní, jelikož se tato žaloba netýká omezujících opatření vůči fyzickým nebo právnickým osobám ve smyslu posledně uvedeného ustanovení ani dodržování článku 40 SEU (
8
).
Závěry Soudního dvora
Vzhledem k tomu, že KS a KD, jakož i Komise tento závěr zpochybnily, zkoumal Soudní dvůr opodstatněnost výkladu Tribunálu ohledně těchto aspektů.
K výkladu čl. 24 odst. 1 druhého pododstavce SEU a čl. 275 prvního pododstavce SFEU
Za účelem výkladu ustanovení Smluv, která omezují pravomoc unijních soudů v oblasti SZBP, Soudní dvůr nejprve konstatoval, že začlenění této politiky do ústavního rámce Unie znamená, že se základní zásady unijního právního řádu uplatní i v rámci této politiky. K těmto zásadám patří zejména dodržování právního státu a základních práv, což jsou hodnoty, které mimo jiné vyžadují, aby unijní orgány podléhaly soudní kontrole.
Soudní dvůr nicméně v prvé řadě uvedl, že podle čl. 24 odst. 1 druhého pododstavce první věty SEU „[SZBP] podléhá zvláštním pravidlům a postupům“, mezi něž patří i pravidla omezující pravomoc Soudního dvora Evropské unie ve vztahu k ustanovením o SZBP a k aktům přijatým na jejich základě. Takové omezení je přitom slučitelné jak s článkem 47 Listiny základních práv Evropské unie (dále jen „Listina“), tak s články 6 a 13 EÚLP.
Soudní dvůr již v tomto ohledu zaprvé rozhodl, že článek 47 Listiny nemůže založit jeho pravomoc, pokud ji vylučují Smlouvy, ani změnit systém soudního přezkumu stanovený Smlouvami, do něhož spadají pravidla přípustnosti přímých žalob. V oblasti SZBP se kromě toho uplatní i zásady svěření pravomocí a institucionální rovnováhy. Tvrzení, že úkony nebo nečinností, jichž se týká žaloba jednotlivce, jsou porušována jeho základní práva, tudíž samo o sobě nepostačuje k tomu, aby Soudní dvůr Evropské unie konstatoval, že má k rozhodnutí o této žalobě pravomoc. Zadruhé je pravda, že Soudní dvůr musí dbát na to, aby jím podaný výklad článku 47 Listiny, jehož první a druhý pododstavec odpovídají čl. 6 odst. 1 a článku 13 EÚLP, zajišťoval úroveň ochrany, která bude v souladu s úrovní, jež je zaručena v těchto ustanoveních EÚLP, tak jak je vykládá Evropský soud pro lidská práva. Právo zaručené v tomto čl. 6 odst. 1 EÚLP ovšem není absolutní a může podléhat legitimním omezením. Za absolutní nelze považovat ani ochranu, kterou poskytuje článek 13 EÚLP, který zaručuje, že ve vnitrostátním právu existuje prostředek nápravy, který umožňuje dovolat se práv a svobod zakotvených v EÚLP – omezení možných prostředků nápravy lze totiž odůvodnit kontextem tvrzeného porušení nebo tvrzenou kategorií porušení.
Tribunál se tudíž nedopustil nesprávného právního posouzení, když v podstatě konstatoval, že ani čl. 24 odst. 1 druhý pododstavec poslední věta SEU a článek 275 SFEU (
9
), ani námitka porušení základních práv samy o sobě neodůvodňují, aby konstatoval, že má pravomoc rozhodnout o žalobě podané KS a KD. Článek 6 odst. 2 SEU, který počítá s přistoupením Unie k EÚLP nadto nelze vykládat tak, že rozšiřuje pravomoci Soudního dvora Evropské unie v oblasti SZBP, jelikož právní úprava vztahující se na toto přistoupení stanoví, že se dohoda o přistoupení nedotkne působnosti Unie ani pravomocí jejích orgánů.
Pokud jde ve druhé řadě konkrétně o uplatnění čl. 24 odst. 1 druhého pododstavce poslední věty SEU a článku 275 SFEU na žaloby na určení mimosmluvní odpovědnosti Unie upravené v článcích 268 a 340 SFEU, Soudní dvůr poznamenal, že ani výlučná povaha pravomoci Soudního dvora Evropské unie rozhodovat o takových žalobách, ani autonomie této kategorie žalob nemohou vést k rozšíření mezí pravomoci, které tomuto orgánu svěřují Smlouvy. Článek 24 odst. 1 druhý pododstavec poslední věta SEU a článek 275 SFEU, které omezují pravomoc unijních soudů v oblasti SZBP musí být – pokud jde o žaloby v této oblasti – považovány za leges speciales ve vztahu k článkům 268 a 340 SFEU. Nelze tudíž souhlasit s tím, že by se čl. 24 odst. 1 druhý pododstavec poslední věta SEU a článek 275 SFEU nevztahovaly na žaloby na určení mimosmluvní odpovědnosti Unie.
A konečně ve třetí řadě Soudní dvůr na základě rozsudku Carvalho a další v. Parlament a Rada (
10
), v němž je vyjádřena výkladová zásada použitelná na všechny procesní prostředky stanovené ve Smlouvách, potvrdil i způsob, jakým Tribunál vyložil ustanovení Smluv týkajících se pravomoci unijního soudu ve světle základního práva na účinnou soudní ochranu, když dovodil, že uvedené základní právo nemůže vést k vyloučení podmínek výslovně stanovených ve Smlouvě o FEU.
K souvislosti dotčených úkonů a nečinnosti s politickými nebo strategickými rozhodnutími činěnými v rámci SZBP a týkajícími se vymezování a provádění SZBP
Soudní dvůr připomněl, že při posuzování pravomoci Soudního dvora Evropské unie k rozhodnutí o žalobě, která se týká úkonů nebo nečinnosti v rámci SZBP, je třeba nejprve ověřit, zda dotčená situace spadá pod některý z případů uvedených v čl. 24 odst. 1 druhém pododstavci poslední větě SEU a v čl. 275 druhém pododstavci SFEU, v nichž je tato pravomoc výslovně uznána (
11
). Není-li tomu tak, je třeba dále posoudit, zda lze uvedenou pravomoc založit na tom, že se dotčené úkony a nečinnost přímo netýkají politických nebo strategických rozhodnutí orgánů, institucí a jiných subjektů Unie v rámci SZBP, a zejména společné bezpečnostní a obranné politiky (SBOP) (
12
). I když tedy Soudní dvůr Evropské unie má pravomoc posoudit legalitu úkonů nebo nečinnosti, které se přímo netýkají těchto politických nebo strategických rozhodnutí, nebo je vyložit, tuto pravomoc nemá, pokud se tyto akty nebo nečinnost uvedených politických nebo strategických rozhodnutí přímo týkají (
13
).
Soudní dvůr v tomto ohledu posoudil závěry Tribunálu (
14
) a konkrétně analyzoval každý jednotlivý úkon a každou jednotlivou nečinnost, které spadají do oblasti SZBP, a zejména SBOP, a kterých se týká žaloba podaná KS a KD (
15
).
Z napadeného usnesení v projednávané věci v prvé řadě vyplývá, že Tribunál konstatoval, že tato žaloba nespadá mezi případy, kdy ustanovení Smluv výslovně stanoví pravomoc Soudního dvora Evropské unie v oblasti SZBP; tato otázka ostatně v rámci kasačních opravných prostředků není sporná. Tribunál ve druhé řadě v podstatě konstatoval, že úkony a nečinnost, jichž se týká tato žaloba (
16
), s touto politikou přímo souvisejí, a to s ohledem na jejich politickou a strategickou povahu a na jejich spojitost s vymezováním a prováděním SZBP, kvůli čemuž rozhodl, že nemá pravomoc o této žalobě rozhodnout.
Soudní dvůr v tomto ohledu zaprvé uvedl, že prostředky poskytnuté misi SZBP, a zejména misi SBOP přímo souvisejí – jak správně konstatoval Tribunál – s politickými nebo strategickými rozhodnutími činěnými v rámci SZBP.
Tribunál se naproti tomu dopustil nesprávného právního posouzení, když měl za to, že údajný nedostatek vhodného personálu spadá do rámce politických nebo strategických otázek, které se týkají vymezování a provádění SZBP. Způsobilost mise Eulex Kosovo zaměstnávat personál (
17
) je totiž součástí běžného řízení v rámci plnění mandátu uvedené mise. Rozhodnutí přijatá misí Eulex Kosovo, pokud jde o výběr personálu, který tato mise zaměstnává, tedy přímo nesouvisejí s politickými nebo strategickými rozhodnutími činěnými uvedenou misí v rámci SZBP.
Ke stejnému závěru, tedy že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, Soudní dvůr zadruhé dospěl i v souvislosti s neexistencí ustanovení, která by počítala s právní pomocí v řízeních před kontrolní komisí. Tato část žaloby podané KS a KD se totiž týká procesních pravidel platných pro tuto komisi, která přímo nesouvisejí s politickými nebo strategickými rozhodnutími činěnými v rámci SZBP.
Pokud jde stejně tak o neexistenci prováděcích pravomocí svěřených kontrolní komisi a prostředků nápravy v případě porušení zjištěných touto kontrolní komisí, konstatoval Soudní dvůr s ohledem na cíle zřízení mise Eulex Kosovo (
18
), že učinění závěru, zda úkony a nečinnost této mise budou podléhat kontrolnímu mechanismu odpovídajícímu těmto normám, přímo nesouvisí s politickými nebo strategickými rozhodnutími týkajícími se uvedené mise, ale pouze s jedním aspektem jejího administrativního řízení.
Soudní dvůr zatřetí uvedl, že absence nápravných opatření umožňujících zhojit porušování základních práv, které zjistila kontrolní komise, i řádného právního přezkumu případu KD souvisejí s nepřijetím individuálních opatření týkajících se konkrétních situací KS a KD a přímo nesouvisejí s politickými nebo strategickými rozhodnutími činěnými v rámci SZBP. Totéž platí pro tvrzení Rady a ESVČ, že tato mise učinila vše pro to, aby vyšetřila dotčené trestné činy. Tribunál se tudíž dopustil nesprávného právního posouzení i ve vztahu k těmto aspektům žaloby.
Začtvrté s takovými politickými nebo strategickými rozhodnutími činěnými v rámci SZBP ve smyslu čl. 28 odst. 1 a čl. 43 odst. 2 SEU naproti tomu přímo souvisí rozhodnutí o odejmutí výkonného mandátu mise SZBP, a zejména mise SBOP. Tribunál se tudíž nedopustil nesprávného právního posouzení, když konstatoval, že nemá pravomoc rozhodnout o výtkách týkajících se odejmutí výkonného mandátu misi Eulex Kosovo rozhodnutím 2018/856 (
19
).
K žalobě před Tribunálem
Soudní dvůr konstatoval, že nemá k dispozici informace nezbytné k tomu, aby vydal konečné rozhodnutí o námitkách nepřípustnosti, které vznesly Rada, Komise a ESVČ, ani o opodstatněnosti žaloby podané KS a KD, a vrátil věc Tribunálu k rozhodnutí o přípustnosti a případně o meritorní stránce této žaloby, jakož i o žádosti o přístup k OPLAN mise Eulex Kosovo.
(
1
) – Usnesení ze dne 10. listopadu 2021, KS a KD v. Rada a další (T‑771/20, EU:T:2021:798).
(
2
) – Výše uvedené usnesení bylo zrušeno v rozsahu, v němž se žaloba podaná KS a KD týkala mimo jiné porušení několika základních práv a obcházení či zneužití výkonné moci ze strany instituce a orgánů Unie. Ve zbývajících částech byly kasační opravné prostředky zamítnuty.
(
3
) – Podle tohoto ustanovení platí, že „Soudní dvůr Evropské unie nemá v souvislosti s [ustanoveními o SZBP] pravomoc, s výjimkou své pravomoci kontrolovat dodržování článku 40 [SEU] a přezkoumávat legalitu některých rozhodnutí, jak stanoví čl. 275 druhý pododstavec [SFEU]“.
(
4
) – Článek 275 SFEU zní: „Soudní dvůr Evropské unie nemá pravomoc ve vztahu k ustanovením o [SZBP] ani k aktům přijatým na jejich základě. Soudní dvůr Evropské unie však má pravomoc kontrolovat dodržování článku 40 [SEU] a rozhodovat o žalobách podaných za podmínek stanovených v čl. 263 čtvrtém pododstavci [SFEU], které se týkají přezkumu legality rozhodnutí, jimiž se stanoví omezující opatření vůči fyzickým nebo právnickým osobám, přijatých Radou na základě hlavy V kapitoly 2 [SEU].“
(
5
) – Společná akce Rady 2008/124/SZBP ze dne 4. února 2008 o Misi Evropské unie v Kosovu na podporu právního státu (EULEX KOSOVO) (Úř. věst. 2008, L 42, s. 92).
(
6
) – Evropská úmluva o ochraně lidských práv a základních svobod podepsaná v Římě dne 4. listopadu 1950.
(
7
) – Usnesení ze dne 14. prosince 2017, KS v. Rada a další (T‑840/16, EU:T:2017:938).
(
8
) – Tento článek stanoví: „Provádění [SZBP] se nedotýká uplatňování postupů a rozsahu pravomocí orgánů, které Smlouvy stanoví pro výkon pravomocí Unie uvedených v článcích 3 až 6 [SFEU]. Stejně tak se provádění politik uvedených v daných článcích nedotýká uplatňování postupů a rozsahu pravomocí orgánů, které Smlouvy stanoví pro výkon pravomocí Unie podle této kapitoly.“
(
9
) – Vykládané ve světle článku 47 Listiny, čl. 6 odst. 1 a článku 13 EÚLP, jakož i článku 2, čl. 3 odst. 5 a článků 6, 19, 21 a 23 SEU.
(
10
) – Rozsudek ze dne 25. března 2021, Carvalho a další v. Parlament a Rada (C‑565/19 P, EU:C:2021:252, body 69 a 78).
(
11
) – Rozsudky ze dne 28. března 2017, Rosneft (C‑72/15, EU:C:2017:236, bod 60), a ze dne 6. října 2020, Bank Refah Kargaran v. Rada (C‑134/19 P, EU:C:2020:793, bod 27).
(
12
) – Což vyplývá z judikatury Soudního dvora vycházející z bodu 49 rozsudku ze dne 12. listopadu 2015, Elitaliana v. Eulex Kosovo (C‑439/13 P, EU:C:2015:753), z bodu 55 rozsudku ze dne 19. července 2016, H v. Rada a další (C‑455/14 P, EU:C:2016:569), a z bodu 66 rozsudku ze dne 25. června 2020, SATCEN v. KF (C‑14/19 P, EU:C:2020:492).
(
13
) – Soudní dvůr Evropské unie tudíž nemá pravomoc posuzovat legalitu úkonů nebo nečinnosti, které přímo souvisejí s vymezováním, uskutečňováním a prováděním SZBP, a zejména SBOP – tedy především s určováním strategických zájmů Unie a s vymezováním jak činností, které má Unie vyvíjet, a postojů, které má zaujmout, tak obecných směrů SZBP ve smyslu článků 24 až 26, 28, 29, 37, 38, 42 a 43 SEU – ani nemá pravomoc tyto úkony a nečinnost vykládat.
(
14
) – Tyto závěry jsou obsaženy v bodech 28 a 39 napadeného usnesení.
(
15
) – Soudní dvůr vzal v tomto směru v potaz skutečnost, že cíl právní jistoty vyžaduje, aby unijní soud nebyl za účelem založení své pravomoci povinen zkoumat meritorní stránku věci.
(
16
) – Tyto úkony a nečinnost jsou uvedeny v bodě 20 rozsudku. V podstatě se jedná o:
neprovedení náležitého vyšetřování zmizení a vraždy rodinných příslušníků KS a KD, a to kvůli nedostatku zdrojů potřebných k plnění výkonného mandátu této mise a personálu této mise vhodného k tomuto plnění;
neexistenci ustanovení o právní pomoci osobám, které vystupují v řízeních před kontrolní komisí jako navrhovatelé, a zřízení této kontrolní komise bez pravomoci provádět svá rozhodnutí nebo umožnit podání prostředku nápravy ve vztahu ke zjištěným porušením;
nepřijetí nápravných opatření, kterými by byla porušení uvedená v první a druhé odrážce zcela nebo zčásti zhojena, přestože vedoucí mise Eulex Kosovo sdělil Unii závěry kontrolní komise;
obcházení či zneužití výkonné moci, jehož se dopustily Rada a ESVČ, jelikož mimo jiné tvrdily, že Eulex Kosovo učinila vše pro to, aby vyšetřila únos a pravděpodobnou vraždu manžela KS a vraždu manžela a syna KD;
zneužití výkonné moci nebo nevyužití této moci náležitým způsobem, a to z toho důvodu, že rozhodnutím Rady (SZBP) 2018/856 ze dne 8. června 2018, kterým se mění společná akce 2008/124 o Misi Evropské unie v Kosovu na podporu právního státu (Úř. věst. 2018, L 146, s. 5), došlo k odejmutí výkonného mandátu mise Eulex Kosovo, ačkoliv k porušování práv uvedenému v první a druhé odrážce docházelo i nadále;
obcházení nebo zneužití výkonné či veřejné moci, jelikož nebylo zajištěno, aby byl v případě KD – v němž se prima facie jednalo o válečný zločin – proveden ze strany mise Eulex Kosovo nebo Úřadu státního zástupce pro vyšetřování řádný právní přezkum a stíhání před Specializovaným senátem pro Kosovo.
(
17
) – Tato způsobilost vyplývá ze znění článku 15a společné akce 2008/124, ve znění rozhodnutí Rady 2014/349/SZBP ze dne 12. června 2014 (Úř. věst. 2014, L 174, s. 42).
(
18
) – Viz články 1 a 2 společné akce 2008/124.
(
19
) – Tímto rozhodnutím byla zrušena povinnost této mise – zakotvená v čl. 3 písm. d) společné akce 2008/124 – zajišťovat, aby určité trestné činy „byly řádně vyšetřovány, stíhány, bylo o nich rozhodováno a aby opatření proti nim byla vynucována“.