62015CC0391
MICHAL BOBEK
FŐTANÁCSNOK INDÍTVÁNYA
Az ismertetés napja: 2016. szeptember 8. (
1
)
C‑391/15. sz. ügy
Marina del Mediterráneo, SL,
Marina del Mediterráneo Duquesa, SL,
Marina del Mediterráneo Estepona, SL,
Marina del Mediterráneo Este, SL,
Marinas del Mediterráneo Torre, SL,
Marina del Mediterráneo Marbella, SL,
Gómez Palma, SC,
Enrique Alemán, SA,
Cyes Infraestructuras, SA,
Cysur Obras y Medioambiente, SA
kontra
Consejería de Obras Públicas y Vivienda de la Junta de Andalucía,
Agencia Pública de Puertos de Andalucía,
UTE Nassir Bin Abdullah and Sons, SL,
Puerto Deportivo de Marbella, SA,
Ayuntamiento de Marbella
(a Tribunal Superior de Justicia de Andalucía [Andalúzia legfelsőbb bírósága, Spanyolország] által benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem)
„Előzetes döntéshozatal — Közbeszerzés — Odaítélési eljárás — Részvételre jelentkező elfogadásáról szóló döntés — Állítólagos jogellenesség — Előkészítő aktus — Azonnali vagy halasztott jogorvoslat — Közvetlen hatály”
I – Bevezetés
1.
A Marina del Mediterráneo SL és társai (a továbbiakban: felperesek) építési koncesszióra irányuló szerződésre tettek ajánlatot egy spanyolországi kikötő bővítése tárgyában. Egy második vállalkozáscsoport is jelentkezett a szerződésre. A felperesek úgy vélték, hogy a második csoport nem tesz eleget az ajánlattétel feltételeinek. Közbeszerzéssel kapcsolatos különleges közigazgatási jogorvoslat formájában kifogásolták tehát a második vállalkozáscsoport közbeszerzési eljárásban való részvételének elfogadását. A kérdést előterjesztő bíróság azonban tájékoztatta a felpereseket, hogy a felperesekéhez hasonló közigazgatási jogorvoslat elfogadhatatlan lehet, mivel tárgya pusztán előkészítő aktus, nevezetesen valamely részvételre jelentkező elfogadása.
2.
A szóban forgó ügyben a közbeszerzési eljárás olyan előkészítő aktusainak felülvizsgálatával összefüggésben megállapított uniós jogi normák meghatározását kérik a Bíróságtól, mint a vállalkozások ajánlattételre jelentkezésének elfogadásáról szóló döntés. Pontosabban, a 89/665/EGK irányelv (
2
) (a továbbiakban: jogorvoslati irányelv) előírja‑e a tagállamok számára az ajánlatkérő szerv bármely döntésének azonnali és önálló felülvizsgálatát, vagy elhalasztható a jogorvoslat az odaítélési eljárás valamely későbbi szakaszára?
II – Jogi háttér
A – Az uniós jog
3.
A 2007/66/EK irányelvvel (
3
) módosított jogorvoslati irányelv célja a közbeszerzésre vonatkozó uniós irányelvek alkalmazásának biztosítása a tagállamokra rótt azon kötelezettséggel, hogy hatékony és gyors jogorvoslati lehetőségeket biztosítsanak az uniós jog vagy az uniós jogot átültető nemzeti jog megsértése esetén.
4.
A hivatkozott irányelv második preambulumbekezdése megállapítja, hogy „nemzeti és közösségi szinten az említett irányelvek alkalmazásának biztosítását szolgáló jelenlegi rendelkezések nem teszik mindig lehetővé a vonatkozó közösségi előírások betartását, különösen amikor azok megszegése még orvosolható”.
5.
A jogorvoslati irányelv 1. cikke szerint:
„(1)   Ez az irányelv az építési beruházásra, az árubeszerzésre és a szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződések odaítélési eljárásainak összehangolásáról szóló, 2004. március 31‑i 2004/18/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvben (
4
) említett szerződésekre alkalmazandó, az azon irányelv 10–18. cikkével összhangban kizárt szerződések kivételével.
Ezen irányelv értelmében szerződéseknek minősülnek a közbeszerzési szerződések, a keretmegállapodások, az építési koncessziók és a dinamikus beszerzési rendszerek.
A tagállamok megtesznek minden szükséges intézkedést annak biztosítására, hogy a 2004/18/EK irányelv hatálya alá tartozó szerződések tekintetében az ajánlatkérő által hozott döntésekkel szemben az ezen irányelv 2–2f. cikkében meghatározott feltételeknek megfelelően hatékonyan és különösen a lehető leggyorsabban jogorvoslat legyen igénybe vehető azon az alapon, hogy ezek a döntések megsértették a közbeszerzésre vonatkozó közösségi jogot vagy az e jogot átültető nemzeti jogszabályokat.
[…]
(3)   A tagállamok biztosítják, hogy az általuk megállapítandó részletes szabályok szerint legalább azon személyeknek álljon jogorvoslati eljárás a rendelkezésére, akiknek érdekükben áll vagy állt egy adott szerződés elnyerése, és akiknek az állítólagos jogsértés érdeksérelmet okozott vagy ennek kockázata fennáll.”
6.
A 2. cikk (1) bekezdése a következőt írja elő a tagállamok számára:
„A tagállamok biztosítják, hogy az 1. cikkben meghatározott jogorvoslati eljárásokra vonatkozóan hozott intézkedések hatáskört biztosítanak a következőkre:
a)
a lehető legrövidebb időn belül és közbenső döntés útján ideiglenes intézkedések megtétele az állítólagos jogsértés orvoslása vagy az érintett érdekek további sérelmének elkerülése céljából, beleértve a közbeszerzési szerződés odaítélési eljárásának vagy az ajánlatkérő által hozott bármely döntés végrehajtásának a felfüggesztését vagy felfüggesztésének biztosítását;
b)
a jogellenesen meghozott döntések semmissé nyilvánítása vagy semmissé nyilváníttatása, beleértve a megkülönböztető műszaki, gazdasági vagy pénzügyi előírások törlését az ajánlati felhívásból, az ajánlattételhez szükséges dokumentációból, illetve minden egyéb, a kérdéses szerződés‑odaítélési eljárással kapcsolatos dokumentumból;
c)
a jogsértés következtében érdeksérelmet szenvedett személyek részére kártérítés megítélése.”
7.
A 2007/66 irányelvvel módosított, 1992. február 25‑i 92/13/EGK irányelv a vízügyi, energiaipari, szállítási és távközlési ágazatokban működő vállalkozások beszerzési eljárásairól szóló közösségi szabályok alkalmazására vonatkozó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések összehangolásáról szól. (
5
)
8.
A 92/13 irányelv 1. cikke megfelel a 89/665 irányelv 1. cikkének, de két eltérést tartalmaz: először is a 2004/17/EK irányelv (
6
) által szabályozott területekre alkalmazandó (a 2004/18 irányelv helyett); másodszor, kifejezetten nem vonatkozik építési koncessziókra.
9.
A 92/13 irányelv 2. cikkének (1) bekezdése ugyancsak nagymértékben megfelel a jogorvoslati irányelv 2. cikke (1) bekezdésének, de előbbi a b) pontban kifejezetten tartalmazza a megkülönböztető műszaki, gazdasági vagy pénzügyi előírások hirdetményből, az időszakos tájékoztató hirdetményből, a tanúsítási rendszer meglétéről szóló hirdetményből való törlésének lehetőségét, míg az utóbbi nem.
B – A nemzeti jog
10.
A megtámadható közigazgatási aktusokat a Ley 29/1998, de 13 de julio, de la Jurisdicción Contencioso Administrativa (a közigazgatási bíráskodásról szóló, 1998. július 13‑i 29/1998. sz. törvény) 25. cikkének (1) bekezdése tartalmazza, amelynek értelmében: „elfogadható a közigazgatási kereset a közigazgatási szerv olyan általános jellegű rendelkezéseivel és kifejezett, illetve hallgatólagos aktusaival kapcsolatban, amelyek a közigazgatási eljárást lezárják, legyenek akár ügydöntő, akár előkészítő jellegűek, ha ez utóbbiak közvetlenül vagy közvetve az ügy érdemét érintik, és az eljárás folytatásának vagy a védelemnek a lehetőségét kizárják, vagy jogokban vagy jogos érdekekben helyrehozhatatlan károkat okoznak”.
11.
Az 1999. január 13‑i Ley 4/1999 (4/1999. sz. törvény) által módosított, 1992. november 26‑i Ley 30/1992 de Régimen Jurídico de las Administraciones Públicas y Procedimiento Administrativo Común (a közigazgatás szervezetére vonatkozó jogi szabályozásról és az egységes közigazgatási eljárásról szóló 30/1992. sz. törvény) 107. cikkének (1) bekezdése a közigazgatási jogorvoslatok indítását a következők szerint korlátozza:
„Azon határozatokkal vagy előkészítő aktusokkal szemben, amelyek közvetlenül vagy közvetve az ügy érdemét érintik, és amelyek az eljárás folytatásának vagy a védelemnek a lehetőségét kizárják, vagy amelyek jogokban vagy jogos érdekekben helyrehozhatatlan károkat okoznak, az érdekelt fellebbezéssel vagy az elsőfokú hatóság által elbírálandó választható jogorvoslattal élhet, amelynek e törvény 62. és 63. cikke szerinti bármely semmisségi vagy megtámadhatósági okon kell alapulnia.
Az egyéb előkészítő aktusokkal szemben felhozott kifogásokra az érdekeltek az eljárást befejező határozatban történő figyelembevétel céljából hivatkozhatnak.”
12.
A 2010. augusztus 5‑i Ley 34/2010 (34/2010. sz. törvény) által módosított 2007. október 30‑i Ley 30/2007 de Contratos del Sector Público (a közbeszerzési szerződésekről szóló 30/2007. sz. törvény) bevezeti a közbeszerzéssel kapcsolatos különleges jogorvoslatokra vonatkozó szabályozást. A 310. cikk (2) bekezdése a közbeszerzéssel összefüggésben meghatározza a fent hivatkozott Ley 30/1992 107. cikkének (1) bekezdésében szereplő általános szabályt. Úgy rendelkezik, hogy „jogorvoslat tárgyát képezhetik a következő aktusok:
a)
A hirdetmények, az ajánlattételhez szükséges dokumentáció és a szerződéses dokumentumok, amelyek előírják a közbeszerzési eljárásra irányadó feltételeket,
b)
Az odaítélési eljárásban hozott előkészítő aktusok, feltéve hogy közvetlenül vagy közvetve az odaítélést érintik, és az eljárás folytatásának vagy a védelemnek a lehetőségét kizárják, vagy amelyek jogokban vagy jogos érdekekben helyrehozhatatlan károkat okoznak. Az eljárás folytatásának lehetőségét kizáró előkészítő aktusnak kell tekinteni a bírálóbizottság azon aktusait, amelyek az ajánlattevők kizárásáról határoznak.
c)
Az ajánlatkérő szervek által az odaítélésről hozott határozatok.”
III – Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
13.
Az Agencia Pública de Puertos de Andalucía (andalúziai kikötői ügynökség) önállóan működő és jogi személyiséggel rendelkező integrált céltársaság. A Consejería de Obras Públicas y Vivienda de la Junta de Andalucía (Andalúzia regionális kormányának építési beruházásokkal és lakásüggyel foglalkozó minisztériuma) részét képezi.
14.
Az Agencia Pública de Puertos de Andalucía megindította a marbellai La Bajadilla kikötő bővítése elnevezésű építési koncesszióra irányuló szerződés odaítélésére vonatkozó közbeszerzési eljárást. A közbeszerzési eljárás során a bírálóbizottság két vállalkozáscsoport részvételét fogadta el: i. a Marina del Mediterráneo, SL és társaiét, amely a Marina Internacional de Marbella elnevezéssel működő ideiglenes vállalkozáscsoport (unión temporal de empresas), és ii. egy másik, az Ayuntamiento de Marbella (marbellai önkormányzat), a Puerto Deportivo de Marbella, S. A. önkormányzati vállalkozás és a Nasir Bin Abdullah and Sons, S. L. gazdasági társaság alkotta ideiglenes vállalkozáscsoport.
15.
A felperesek 2011. április 12‑én a Director Gerente de la Agencia Pública de Puertos de Andalucía (az Agencia de Puertos de Andalucía ügyvezetője) előtt közbeszerzéssel kapcsolatos különleges közigazgatási jogorvoslattal (recurso especial en materia de contratación) megtámadták a bírálóbizottság azon határozatát, amellyel elfogadta a második ideiglenes vállalkozáscsoport ajánlat benyújtására irányuló jelentkezését.
16.
A felperesek azzal érveltek, hogy megsértették az uniós és a nemzeti jogot. Álláspontjuk szerint nem kellett volna ajánlattevőként elfogadni a második ideiglenes vállalkozáscsoportot, mivel a) az Ayuntamiento de Marbella egy közigazgatási szerv, amely nem minősül olyan „vállalkozásnak”, amelyre az „ajánlattevők” meghatározásakor a nemzeti törvény hivatkozik; b) a második ideiglenes vállalkozáscsoport nem felel meg a gazdasági és pénzügyi alkalmasságra előírt követelményeknek, valamint c) az Ayuntamiento de Marbella nem tekinthető gazdasági szereplőnek, mivel ezzel torzulnának a szabad versenyre és az ajánlattevők egyenlőségére vonatkozó szabályok.
17.
2011. május 3‑án az Agencia Pública Puertos de Andalucía ügyvezető igazgatója meghozta a vita tárgyát képező határozatot, elutasítva a felperesek észrevételeit, mivel úgy vélte, hogy először is közigazgatási szerv részt vehet közbeszerzési eljárásban anélkül, hogy sérülne a szabad verseny elve, másodszor pedig igazolt a második ideiglenes vállalkozáscsoport pénzügyi alkalmassága.
18.
2011. július 5‑én a Marina del Mediterráneo SL és társai közigazgatási keresetet indítottak a kérdést előterjesztő bíróság előtt. A megtámadott határozat és az azt követő aktusok, különösen a szerződésnek a második ideiglenes vállalkozáscsoportnak való odaítéléséről rendelkező határozat megsemmisítését kérik. Kérik továbbá annak megállapítását, hogy ők az egyetlen ajánlattevők, és kérik az általuk elszenvedett károk megtérítését.
19.
A kérdést előterjesztő bíróság a 2015. február 19‑i határozattal tájékoztatta a feleket a közigazgatási kereseteikre vonatkozó elfogadhatatlansági ok esetleges fennállásáról, mivel a nemzeti jog tiltja a pusztán előkészítő aktusok felülvizsgálatát. E nemzeti szabályozás alapján bíróság előtt nem megtámadható aktus a bírálóbizottság döntése, amely nem kizár egy ajánlattevőt, hanem lehetővé teszi ajánlattevőként való részvételét a közbeszerzési eljárásban.
20.
A Tribunal Superior de Justicia de Andalucía (Andalúzia legfelsőbb bírósága, Spanyolország) 2015. július 9‑i végzésével felfüggesztette az előtte folyamatban lévő eljárást, és a következő kérdéseket terjesztette a Bíróság elé előzetes döntéshozatalra:
„1)
A lojális együttműködés és az irányelvek hatékony érvényesülésének alapelvére tekintettel úgy kell‑e értelmezni a 89/665 irányelv 1. cikkének (1) bekezdését és 2. cikke (1) bekezdésének a) és b) pontját, hogy azokkal ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, mint a Ley 30/2007, de 30 de octubre, de Contratos del Sector Público 310. cikkének (2) bekezdése (jelenleg az RDLeg 3/2011, que aprueba el texto refundido de la Ley de Contratos del Sector Público 40. cikkének (2) bekezdése) által megállapított szabályozás, mivel megakadályozza a közbeszerzéssel kapcsolatos különleges jogorvoslat megindítását az ajánlatkérő szerv olyan előkészítő aktusával szemben, mint amilyen azon ajánlattevő ajánlatát elfogadó határozat lehet, akivel kapcsolatban a nemzeti és uniós szabályozásban előírt műszaki és gazdasági alkalmasság igazolására vonatkozó rendelkezések megszegésére hivatkoznak?
2)
Az első kérdésre adandó esetleges igenlő választól függően, a 89/665 irányelv 1. cikkének (1) bekezdése és 2. cikke (1) bekezdésének a) és b) pontja közvetlen hatállyal rendelkezik‑e?”
21.
A Marina del Mediterráneo SL és társai, az Andalúzia regionális kormányának építési beruházásra irányuló közbeszerzésekkel és lakásüggyel foglalkozó minisztériuma, az Agencia Pública Puertos de Andalucía, az osztrák, olasz és spanyol kormány, valamint az Európai Bizottság terjesztett elő írásbeli észrevételeket. A 2016. június 29‑én tartott tárgyaláson az olasz kormány kivételével az eljárás írásbeli szakaszában részt vevő valamennyi fél előadta szóbeli észrevételeit.
IV – Értékelés
22.
Elsőként két előzetes kérdéssel kell foglalkozni. Először, ahogyan a tárgyaláson elhangzott, a szóban forgó ügyben a közbeszerzési szerződés értéke 77000000 euró. Úgy tűnik tehát, hogy ez eléri a 2004/18 irányelv 7. cikkében és a 2004/17 irányelv 16. cikkében szereplő, a szerződés értékére vonatkozó értékhatárt.
23.
Másodszor, a spanyol kormány azzal érvel, hogy a szóban forgó előzetes döntéshozatal iránti kérelmet azért is kell elfogadhatatlannak tekinteni, mert a jogorvoslati irányelvet csak a klasszikus közbeszerzési eljárásokat szabályozó, 2004/18 irányelvben szereplő szerződésekre kell alkalmazni. Azzal érvel, hogy a szóban forgó helyzet a 2004/17 irányelv hatálya alá tartozik (és így a 92/13 irányelv vonatkozik rá), mivel a 2004/17 irányelv 7. cikkének b) pontja szerint az irányelvet azokra a tevékenységekre kell alkalmazni, amelyek valamely földrajzi területnek a következő célból történő hasznosításával kapcsolatosak: repülőtér és tengeri vagy belvízi kikötő vagy más terminállétesítmény rendelkezésre bocsátása légi, tengeri vagy belvízi fuvarozók részére.
24.
A nemzeti bíróság feladata az ügy teljes tényállásának, valamint a szóban forgó közbeszerzés részleteinek és a hivatkozott szerződésben tervezett tevékenység pontos jellegének ismeretében annak meghatározása, hogy a két irányelv – a jogorvoslati irányelv vagy a 92/13 irányelv – közül melyik alkalmazandó a szóban forgó ügyre. A jelen indítványban, mivel a kérdést előterjesztő bíróság kifejezetten a jogorvoslati irányelv alapján tette fel a kérdéseit, a hivatkozott irányelv értelmezésére szorítkozom. Emlékeztetek azonban arra, hogy a két irányelv releváns rendelkezései nagymértékben hasonlók.
A – Az első kérdésről
25.
A nemzeti bíróság által feltett első kérdés lényegében arra kérdez rá, hogy a jogorvoslati irányelv előírja‑e az ajánlatkérő szerv bármely döntésének azonnali felülvizsgálatát, beleértve a részvételre jelentkező közbeszerzési eljárásban való ajánlattételének elfogadásáról szóló döntést.
26.
A hivatkozott kérdés megválaszolása során a következőképpen járok el: néhány általános észrevételt (1. rész) követően kifejtem, hogy véleményem szerint a jogorvoslati irányelv miért engedi meg általánosan az ajánlatkérő szerv pusztán előkészítő aktusai felülvizsgálatának halasztását (2. rész). Egy másik versenyző nyílt versenyeztetési eljárásban való részvételének elfogadásáról szóló határozat ilyen előkészítő aktusnak minősül (3. rész).
1. Általános megjegyzések
27.
Először, a spanyol kormány azzal érvel, hogy a Bíróság már megállapította a Bizottság kontra Spanyolország ítéletben, (
7
) hogy nem ellentétes a jogorvoslati irányelvvel a közbeszerzési törvény 310. cikkének (2) bekezdése (vagyis inkább annak hasonlóképpen megszövegezett elődje).
28.
A hivatkozott ügyben a Bizottság azzal érvelt, hogy Spanyolország megsértette a jogorvoslati irányelvet azzal, hogy többek között elmulasztotta „engedélyezni az ajánlatkérő szerv közbeszerzési eljárás során hozott valamennyi határozata – beleértve valamennyi eljárási intézkedését – elleni felülvizsgálati kérelmet”. A hivatkozott különös kérelem elutasításakor a Bíróság a következőket állapította meg: „a Bizottság nem bizonyította, hogy e szabályozás nem biztosít megfelelő bírói védelmet a közösségi jog releváns szabályainak vagy az azokat átültető nemzeti jognak a megsértése miatt hátrányos helyzetbe került egyének számára”. (
8
)
29.
Úgy értelmezem a Bizottság kontra Spanyolország ítéletet, hogy a megalapozottságáról való határozathozatal nélkül a Bíróság pusztán azért utasította el a Bizottság kérelmét, mert a Bizottság nem nyújtott be az uniós jog megsértése fennállásának igazolására szolgáló megfelelő bizonyítékot. E határozat álláspontom szerint tehát nem értelmezhető a spanyol jog uniós joggal való összeegyeztethetőségét kimondó határozatnak. Ez a kérdés megválaszolatlanul maradt.
30.
Másodszor hangsúlyozni kell, hogy a jelen előzetes döntéshozatal iránti kérelemben a feltett kérdés nem az előkészítő aktusok felülvizsgálatának kizárására irányul. Az a felülvizsgálat későbbi szakaszba való elhalasztásának lehetőségével foglalkozik. A vonatkozó spanyol jog szerint a puszta előkészítő aktusokat nem lehet önállóan megtámadni a közbeszerzéssel kapcsolatos különleges (bírósági) jogorvoslattal. Ahogyan azt a spanyol kormány megállapította, ez a kizárás pergazdaságossági célokat szolgál. A közbeszerzési eljárás szükségtelen elhúzódásának megakadályozását célozza. Mindazonáltal arra is rámutattak, hogy ez a kizárás nem akadályozza meg az előkészítő aktusok későbbi szakaszában, az odaítélésről szóló végleges határozat felülvizsgálata során történő értékelését.
31.
Harmadszor, a kérdést előterjesztő bíróság első kérdése csupán a jogorvoslati irányelv 1. cikkének (1) bekezdésére és 2. cikke (1) bekezdésének a) és b) pontjára hivatkozik. A szóban forgó ügyben azonban fontos a jogorvoslati irányelv 1. cikkének (3) bekezdése is. Logikai kapcsolat áll fenn az ajánlatkérő szerv felülvizsgálható határozatának fogalma és a kereshetőségi jog között. A jogorvoslati irányelv 1. cikkének (3) bekezdése szerint a tagállamok biztosítják, hogy legalább azon személyeknek álljon jogorvoslati eljárás a rendelkezésére, akiknek érdekükben áll vagy állt egy adott szerződés elnyerése, és akiknek az állítólagos jogsértés érdeksérelmet okozott vagy ennek kockázata fennáll.
32.
A következő részben tehát azt a kérdést kell értékelni, hogy a hivatkozott három rendelkezés együttesen megköveteli‑e az ajánlatkérő szerv bármely határozatának azonnali és önálló felülvizsgálatát, beleértve a részvételre jelentkező ajánlattételének elfogadásához hasonló előkészítő aktusokat.
2. Az előkészítő aktusok felülvizsgálatának a jogorvoslati irányelv szerinti halasztása
33.
Igaz ugyan, hogy az 1. cikk (3) bekezdésének második része szó szerint véve értelmezhető úgy, mint amely előírja, hogy az odaítélési eljárás során hozott bármely határozatnak felülvizsgálhatónak kell lennie mindaddig, amíg teljesül a kereshetőségi jogra vonatkozó két feltétel: a kérelmezőnek i. érdekében álljon egy adott szerződés elnyerése, és ii. az állítólagos jogsértés érdeksérelmet okozzon neki, vagy ennek kockázata álljon fenn.
34.
Az ilyen értelmezésnek azonban messzemenő következményei lennének. A kereshetőségi jog ilyen tág és inkább korlátlan módon történő meghatározása azt jelentené, hogy azonnal megtámadható minden egyes – akár másodlagos vagy járulékos – határozat, és a közbeszerzési eljárás ténylegesen megakasztható. Véleményem szerint azonban észszerű egyensúlyt kell teremteni a közbeszerzésben megjelenő különböző érdekek, (
9
) nevezetesen egyrészt az eljárás szempontjainak megtámadása érdekében a bírósághoz fordulás és a bírósági felülvizsgálat joga, másrészt pedig az egész eljárás hatékonysága és a bírósági eljárás célszerűsége között.
35.
Amint a Bizottság érvel, a Bíróság valóban tágan értelmezte az „ajánlatkérő által hozott döntés” fogalmát. A Bíróság megállapította, hogy: a jogorvoslati irányelv 1. cikkének (1) bekezdése semmilyen korlátozást sem tartalmaz a hivatkozott döntések természetét és tartalmát illetően; (
10
) a bírósági felülvizsgálat hatálya nem értelmezhető megszorítóan; (
11
) és a jogorvoslati irányelv 1. cikkének (1) bekezdése értelmében jogorvoslattal megtámadható döntésnek minősül az ajánlatkérő bármely aktusa, amelyet a közbeszerzési irányelvek tárgyi hatálya alá tartozó szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződéssel kapcsolatban hozott, és amely joghatással bírhat. (
12
)
36.
A „felülvizsgálható” azonban álláspontom szerint nem jelenti szükségszerűen azt, hogy „azonnal és önállóan felülvizsgálható”. Nem gondolom, hogy a jogorvoslati irányelv előírja a tagállamoknak az odaítélési eljárás valamennyi lépésének – mint például a részvételre jelentkező részéről ajánlat benyújtása elfogadásának – az azonnali felülvizsgálatát. Ez következik a jogorvoslati irányelv szövegéből, jellegéből, kialakulásából és céljából.
37.
Először is emlékezni kell arra, hogy fontos minősítés előzi meg a kereshetőségi jognak a jogorvoslati irányelv 1. cikkének (3) bekezdésében szereplő viszonylag tág meghatározását: „A tagállamok biztosítják, hogy az általuk megállapítandó részletes szabályok szerint legalább […] álljon jogorvoslati eljárás a rendelkezésére”. (
13
)
38.
Ez a megfogalmazás, amely kifejezetten hivatkozik a tagállamok jogára, megerősíti a jogorvoslati irányelv minimum harmonizációs eszköz jellegét. Ahogyan a címe is utal rá, a jogorvoslati irányelv célja az árubeszerzésre és az építési beruházásra irányuló közbeszerzési szerződések odaítélésével kapcsolatos jogorvoslati eljárás alkalmazására vonatkozó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések összehangolása. Kifejezetten nem határozza meg a tagállamok által ebből a célból biztosítandó jogorvoslati eszközök hatályát. (
14
) Csupán meghatározza a nemzeti jogrendszerben elérhető jogorvoslati eljárások által teljesítendő minimumfeltételeket, hogy biztosítsa a közbeszerzésre vonatkozó uniós jog követelményeinek való megfelelést. (
15
)
39.
Ennek megfelelően diszkrecionális jogkört ad a tagállamoknak a tekintetben, hogy a jogorvoslati irányelv által szabályozottak közül mely eljárási garanciákat választják. (
16
) Az ilyen tárgyú uniós jogszabályok hiányában az egyes tagállamok feladata a jogorvoslati irányelv 1. cikkének (3) bekezdésével összhangban és a tagállamok eljárási autonómiájának elve alapján meghatározni a közigazgatási eljárás és a bírósági eljárás azon részletes szabályait, amelyek célja, hogy biztosítsák a jogalanyok uniós jogból eredő jogainak védelmét. A tagállamoknak azonban a tényleges érvényesülés elvével összhangban kell gyakorolniuk a diszkrecionális jogkörüket. Nem tehetik tehát gyakorlatilag lehetetlenné vagy rendkívül nehézzé az uniós jogrend által biztosított jogok egyének általi gyakorlását. (
17
)
40.
A Bíróság különösen elismerte, hogy a nemzeti jog bizonyos feltételektől függővé teheti a közbeszerzési aktusok felülvizsgálatát, ilyen például a határidő, amelynek túllépése esetén nem támadhatók meg az ajánlatkérő szerv határozatai, (
18
) vagy másfajta eljárási korlátok, beleértve az eljárások összevonását. (
19
)
41.
Hasonlóképpen, a tagállamok eljárási autonómiájuk gyakorlása során olyan szabályokat is kialakíthatnak, amelyek mindenkor megakadályozzák a kérelmezőket bizonyos közbeszerzési aktusok megtámadásában, mivel a jogorvoslati irányelv nem ír elő különös időkorlátot a jogorvoslati eljárás lefolytatására. (
20
) Az irányelv az odaítélési eljárás során meghozott bármilyen aktus azonnali felülvizsgálatának előírásától távol állóan csupán azt állapítja meg a második preambulumbekezdésben, hogy akkor kell biztosítani a vonatkozó uniós előírások betartását, „amikor azok megszegése még orvosolható”. Más nyelvi változatokkal összhangban a Bíróság úgy értelmezte ezt a mondatot, hogy azt jelenti, hogy „amikor a jogsértések még orvosolhatók” vagy „kijavíthatók”. (
21
)
42.
Így tehát, amennyiben szövegét, tágabb összefüggését és a Bíróság ítélkezési gyakorlatát figyelembe véve értelmezzük a jogorvoslati irányelv 1. cikke (3) bekezdésnek második részét, úgy tűnik, az nem követeli meg valamennyi esetleges jogellenesség bármely pillanatban való azonnali felülvizsgálatát. Későbbi szakaszban is sor kerülhet a jogorvoslatra, feltéve, hogy a feltételezett jogellenesség még orvosolható.
43.
Másodszor, az irányelv keletkezési története és alakulása arra utal, hogy az uniós jogalkotó nem kívánta előírni a közbeszerzési eljárás során elfogadott valamennyi aktus azonnali felülvizsgálatát.
44.
Eredeti javaslatában a Bizottság a következőképpen fogalmazta meg az 1. cikk (1) bekezdését: „A tagállamok megtesznek minden szükséges intézkedést annak biztosítására, hogy a közbeszerzési eljárás alatt bármikor hatékony közigazgatási és/vagy bírósági jogorvoslat […] legyen igénybe vehető”. (
22
) Az Európai Parlament véleményét követően az első olvasat után a Bizottság hasonló megfogalmazást tartott meg módosított javaslatában. (
23
) Érvelhetünk azzal, hogy az eredeti szöveg megtartása esetén mindez valóban azt jelentené, hogy az odaítélési eljárás során elfogadott bármely aktus azonnal megtámadható. Mivel azonban a Tanács végül eltörölte a „közbeszerzési eljárás alatt bármikor” követelményt, úgy tűnik, hogy a végső jogalkotói szándék inkább ezzel ellentétes volt.
45.
Ez a jogalkotói szándék ráadásul nem változott az idő múlásával, ahogyan azt láthatjuk a jogorvoslati irányelvet módosító 2007/66 irányelvben. A 2007/66 irányelv ugyanis nem emelte ki az odaítélésről szóló döntést megelőzően biztosított tagállami jogorvoslati eljárások egyetlen különös gyenge pontját sem. A 2007/66 irányelv elsődlegesen egy minimális szerződéskötési tilalmi időszakot biztosított, amely közvetlenül a szerződés odaítéléséről szóló döntést követően kezdődik annak érdekében, hogy elkerüljék a szerződés elhamarkodott aláírását, és biztosítsák magának az odaítélésről szóló döntésnek a hatékony felülvizsgálatát.
46.
Harmadszor, az írásbeli észrevételekben és a tárgyaláson is sokat foglalkoztak a jogorvoslati irányelv céljával. Sérülne‑e a jogorvoslati irányelv átfogó célja vagy hatékony érvényesülése, ha azonnal megtámadható lenne (vagy nem) az odaítélési eljárás során meghozott minden egyes aktus?
47.
Természetesen e kérdés megválaszolása attól függ, hogy mi a jogorvoslati irányelv célja. Nem meglepő, hogy a jogorvoslati irányelv különös célja hatékony jogorvoslat biztosítása a vállalkozások részére, hogy – amint az irányelv preambulumbekezdéseiben szerepel – a jogorvoslati védelem hiánya ne riassza el a vállalkozásokat ajánlatok benyújtásától, valamint az átláthatóság és a megkülönböztetésmentesség erősebb garanciáinak biztosítása a közbeszerzési eljárásokban.
48.
Más jogi területekhez hasonlóan azonban az általuk biztosított valamennyi eljárásnak és eljárási jognak kapcsolódnia kell az eljárás lényegéhez és átfogó céljához. Az eljárási jogok – a konkrét személy jogi helyzetéhez fűződő bármely észlelhető kapcsolatot elvesztve – nem terebélyesedhetnek önjáró jogok csoportjává. Metaforával kifejezve: az eljárás jó szolga, de rossz mester.
49.
Véleményem szerint a jogorvoslati irányelv és az abban szereplő jogok nem öncélúak. Céllal bíró eszközök: a közbeszerzési szerződés odaítéléséről szóló határozat megfontolt, tisztességes, versenyszabályoknak megfelelő, átlátható és megkülönböztetéstől mentes, lehetőség szerint észszerűen gyors meghozatala. Ilyen általános fogalmakkal élve nyilvánvaló, hogy e cél elérése érdekében egyensúlyt kell teremteni egyrészt a hatékony bírósági felülvizsgálathoz való hozzáférés, másrészt pedig a szerződés észszerű időkereten belüli megkötése között.
50.
Ha – amint a Bizottság javasolja – bármely aktus bármikor megtámadható kell, hogy legyen bíróság előtt, akkor aligha gyorsulnak a közbeszerzési eljárások (amelyek a tagállamok között jelenleg vélhetően nem tartoznak a leggyorsabb közigazgatási eljárások közé (
24
)). Bármely előkészítő aktus önálló megtámadhatósága továbbá valójában nem hatékonyabb bírósági felülvizsgálathoz vezet, sokkal inkább a rendszer túlterhelődéséhez. (
25
) Ahogyan azt maga a Bíróság tisztázta, a jogorvoslati irányelv által kitűzött cél maradéktalan megvalósítását veszélyeztetné, ha a jelentkezők és ajánlattevők a közbeszerzési eljárás alatt bármikor hivatkozhatnának az eljárás szabályainak megsértésére, ami arra kötelezné az ajánlatkérőket, hogy újra lefolytassák az egész eljárást e jogsértések orvoslása érdekében. (
26
)
51.
Végül, az egyrészt a bírósági felülvizsgálathoz való szabad hozzáférés, másrészt pedig a pergazdaságosság és az eljárás átfogó hatékonysága egymással versengő érdekei közötti észszerű egyensúly kialakítása során hasznos emlékezni arra, hogy sem az uniós jog, sem a tagállami jogrendszerek általában (
27
) nem írják elő az előkészítő aktusok azonnali felülvizsgálatát.
52.
Ami az Európai Unió által elfogadott előkészítő aktusokat illeti, bár a tisztán előkészítő jellegű intézkedések mint olyanok nem képezhetik megsemmisítés iránti kereset tárgyát, az azokat érintő esetleges jogellenességre ugyanakkor lehet hivatkozni az azon végleges aktus ellen indított kereset alátámasztása érdekében, amelynek előkészítő szakaszát jelentik. (
28
)
53.
Hasonlóképpen, ami a tagállamokat illeti, a Bíróság a közbeszerzési eljárás során meghozott nemzeti aktusokkal összefüggésben megállapította, hogy a nemzeti jognak biztosítania kell azt a lehetőséget, hogy az ajánlatkérő szerv egyéb határozatainak a felülvizsgálata iránti kérelmek alátámasztásaként hivatkozni lehessen az uniós jog állítólagos, az ajánlatkérő szerv korábbi határozata általi megsértésére alapított jogalapokra. (
29
)
54.
Következésképpen nem gondolom, hogy az előkészítő aktusok felülvizsgálatát későbbre halasztó nemzeti szabályokat eleve összeegyeztethetetlennek kell tekinteni a jogorvoslati irányelvvel, feltéve, hogy a hivatkozott aktusok hatékony felülvizsgálata biztosított valamely későbbi szakaszban, és legkésőbb az odaítélésről szóló határozat – „az ajánlatkérő szerv legfontosabb határozata” (
30
) – meghozatalakor.
3. A résztvevő közbeszerzési eljárásra jelentkezésének elfogadásáról szóló határozat
55.
Ha az előkészítő aktusok bizonyos fajtái felülvizsgálatának halasztása összeegyeztethető a jogorvoslati irányelvvel, akkor a következő kulcskérdés annak megállapítása, hogy milyen fajta aktusok halaszthatók.
56.
Véleményem szerint az azonnal felülvizsgálandó és az ezt nem igénylő aktusok közötti választóvonalat azon aktusok között kell meghúzni, amelyek hátrányos joghatással bírnak a vállalkozásokra, és amelyek nem váltanak ki ilyen azonnali hatásokat. Az előbbiek esetén biztosítani kell az azonnali felülvizsgálatot, az utóbbiak esetén azonban ez nem szükségszerű.
57.
A Stadt Halle ítéletben a Bíróság már megkülönböztette a nem felülvizsgálható, pusztán előkészítő aktusokat – mint például amelyek az ügylet egyszerű előzetes vizsgálatát képezik, vagy kizárólag előkészítő jellegűek, és az ajánlatkérő belső elgondolásainak keretébe illeszkednek (
31
) – és az ajánlatkérő szerv felülvizsgálható aktusait. Különösen megállapította, hogy ez utóbbi fajtájú döntések joghatással bírhatnak. A hivatkozott üggyel összefüggésben a Bíróság nem részletezte tovább ezt a megállapítását. (
32
)
58.
A Bíróság Stadt Halle ítéletben bemutatott megközelítésének továbbfejlesztéseként úgy vélem, hogy a jogorvoslati irányelv alapján a tagállamoknak kötelezően biztosítani kell a jövőbeli ajánlattevő jogi helyzetét hátrányosan érintő, azon jogellenes aktusok azonnali felülvizsgálatát, amelyek következtében rendkívül nehézzé vagy lehetetlenné válik a hivatkozott ajánlattevő számára a közbeszerzési eljárásban való észszerű további részvétel, amely a közbeszerzési eljárás keretében veszélyezteti az átláthatóságot és a tisztességes versenyt.
59.
Különösen ilyen helyzet áll fenn akkor, amikor valamely vállalkozás gyakorlatilag már nem vehet részt a versenyben, vagy ha igen, akkor, amikor a vitatott aktus miatt jelentősen torzul a verseny. (
33
) A Grossmann Air Service ítéletben a Bíróság megállapította, hogy valamely személynek azonnal jogorvoslattal kell élnie az ajánlatkérő szerv ajánlati felhívás előírásait megállapító, állítólag hátrányosan megkülönböztető határozatával szemben, amennyiben az gyakorlatilag kizárja az adott személyt a közbeszerzési eljárásból. A Bíróság megállapította, hogy nem valósítja meg a jogorvoslati irányelv gyorsaságra és hatékonyságra vonatkozó célkitűzéseit az, ha az előírások jogszerűségének jogalany általi kifogásolásával a jogalanynak meg kell várnia a szerződés odaítélésről szóló határozat közlését. A felülvizsgálati eljárás lefolytatásának ilyen késedelme akadályozza a közbeszerzési szerződések odaítéléséről szóló irányelvek hatékony végrehajtását. (
34
)
60.
Különösen a részvételre jelentkező elfogadásáról szóló határozatra alkalmazva úgy tűnik, hogy az ilyen határozat nem érinti hátrányosan más jelentkező jogi helyzetét, különösen az olyan nyílt eljárásban, ahol a lehető legnagyobb versenynek kell megvalósulnia.
61.
E tekintetben a valamely vállalkozás jogi helyzetére nézve azonnali hatással bíró hátrányos joghatásokat meg kell különböztetni a közbeszerzésben részt vevő vállalkozást érintő pusztán ténybeli hatásoktól. Elismerem, hogy a nyílt eljárásban a valamely másik versenyző elfogadásáról szóló határozatnak lehet bizonyos ténybeli hatása más versenytársak helyzetére. Kötelezve érezhetik magukat arra, hogy bizonyos módon reagáljanak, és arra, hogy stratégiájukat esetlegesen a helyzethez alakítsák. A részvételre jelentkező elfogadásáról szóló határozat azonban (még) nem érinti hátrányosan jogi helyzetüket, hacsak az összes közbeszerzési szabály nem értelmezendő az objektív, absztrakt jogszerűség maximáiként, amelyeket valamennyi jövőbeli versenyző szubjektív jogként érvényesíthet.
62.
Végül a részvételre jelentkező elfogadásáról szóló határozat felülvizsgálatának halasztását támasztja alá továbbá a tény, miszerint fokozatosan eltűnni látszik a kiválasztási kritériumok és az odaítélési kritériumok megkülönböztetése. A nyílt eljárásokban az új közbeszerzési irányelvek kifejezetten lehetővé teszik, hogy a kizárási okok hiányának és a kiválasztási kritériumok teljesülésének ellenőrzését megelőzően megvizsgálják az ajánlatokat. (
35
) Jelenleg már az odaítélési szakaszban is lehet értékelni bizonyos, a részvételre jelentkezők kiválasztási eljárásának rendszerint részét képező elemeket, mint például a személyi állomány szervezetét, képzettségét és tapasztalatát. (
36
)
63.
Ellentétes lenne tehát az uniós jogalkotó legújabb megközelítési módjával is annak fenntartása, hogy az odaítélési eljárás külön, önálló lépéséből kellene következnie a részvételre jelentkező elfogadásáról szóló határozat önálló, a szerződés odaítéléséről szóló határozat felülvizsgálatától elkülönülő felülvizsgálatának, ha a két lépés gyakorlatilag egyre közelebb kerül egymáshoz. (
37
)
64.
Mindezek alapján úgy vélem, hogy a jogorvoslati irányelv nem kötelezi a tagállamokat a másik versenyző nyílt közbeszerzési eljárásban való elfogadásáról szóló határozat azonnali és önálló felülvizsgálatára. A tagállami szabályoknak azonban biztosítaniuk kell, hogy az e határozat jogellenességére alapított jogalapra hivatkozni lehessen a részvételre jelentkezők elfogadásáról szóló előzetes határozatok alapján meghozott, a szerződés odaítéléséről szóló végleges határozat elleni kereset alátámasztásaként.
65.
A közbeszerzésről szóló spanyol törvény 310. cikkének (2) bekezdése tekintetében megjegyzem, hogy az különbséget tesz a közbeszerzési eljárások során elfogadott előkészítő aktusok két fajtája között: i. amelyek közvetlenül vagy közvetve a szerződés odaítéléséről döntenek, és az eljárás folytatásának vagy a védelemnek a lehetőségét kizárják, vagy jogokban vagy jogos érdekekben helyrehozhatatlan károkat okoznak; és ii. amelyek nem tesznek eleget e három kritérium egyikének sem. Az előbbiek azonnali felülvizsgálat tárgyát képezhetik közbeszerzéssel kapcsolatos különleges közigazgatási jogorvoslat formájában. Az utóbbiak nem.
66.
A Bíróságnak nem feladata a nemzeti jog értelmezése annak megállapítása érdekében, hogy összeegyeztethető‑e az uniós joggal a teljes 310. cikk (2) bekezdése és valamennyi, esetlegesen a hivatkozott rendelkezés hatálya alá tartozó előkészítő aktus. A jelen indítványban javasolt válasz csupán egyfajta előkészítő aktusra vonatkozik: a versenytárs nyílt közbeszerzési eljárásban való elfogadásáról szóló határozatra. A spanyol jog alapján elfogadható egyéb előkészítő aktusok tekintetében a nemzeti bíróság feladata a konkrét esetben annak megállapítása, hogy a 310. cikk (2) bekezdése akadályozza‑e a vállalkozásokra hátrányos joghatással bíró előkészítő aktusok azonnali felülvizsgálatát.
67.
Úgy vélem tehát, hogy a jogorvoslati irányelv 1. cikkének (1) bekezdésével 1. cikkének (3) bekezdésével és 2. cikkének (1) bekezdésével nem ellentétes az alapügyben szóban forgóhoz hasonló nemzeti szabályozás, feltéve, hogy:
—
a nemzeti jog nem akadályozza a vállalkozásokra hátrányos joghatással bíró előkészítő aktusok azonnali felülvizsgálatát;
—
a vállalkozásokra hátrányos joghatással nem bíró előkészítő aktusok – mint például a részvételre jelentkező közbeszerzési eljárásban való elfogadásáról szóló határozat – jogellenességére alapított jogalapra hivatkozni lehet az ezen előkészítő aktusok alapján hozott, a szerződés odaítéléséről szóló végleges határozat elleni kereset alátámasztásaként.
B – A második kérdésről
68.
A kérdést előterjesztő bíróság által feltett első kérdésre javasolt válaszom ismeretében nem kell megválaszolni a második kérdést, legalábbis annak a kérdést előterjesztő bíróság általi kifejezett megfogalmazása szerint. Azonban a teljesség kedvéért, valamint a Bíróság teljes mértékű támogatása érdekében, a következőképpen hangzik a jogorvoslati irányelv 1. cikke (1) bekezdésének, valamint 2. cikke (1) bekezdése a) és b) pontjának közvetlen hatályára irányuló második kérdésre adott tömör válaszom:
69.
A Koppensteiner‑ítéletben a Bíróság már megállapította, hogy a jogorvoslati irányelv 1. cikkének (1) bekezdése és 2. cikke (1) bekezdésének b) pontja feltétlen és kellően pontos ahhoz, hogy valamely magánszemély számára olyan jogokat határozzon meg, amelyekre utóbbi hivatkozhat. (
38
) A hivatkozott rendelkezések tehát kétségtelenül közvetlen hatállyal bírnak.
70.
A 2. cikk (1) bekezdése a) pontjának egyértelmű és pontos szövege tekintetében, valamint annak 2. cikk (1) bekezdésének b) pontjához való funkcionális közelségére tekintettel nem látom indokát, hogy miért ne lehetne a 2. cikk (1) bekezdésének a) pontjára is alkalmazni ugyanezt a következtetést.
71.
Álláspontom szerint tehát közvetlen hatállyal bír mind a három rendelkezés, nevezetesen a jogorvoslati irányelv 1. cikkének (1) bekezdése, valamint 2. cikke (1) bekezdésének a) és b) pontja.
C – Utólagos észrevétel
72.
A jogorvoslati irányelv hatékony felülvizsgálatot követel, de nem szükségszerűen egységes felülvizsgálatot. A hatékony bírói jogvédelem biztosítása érdekében egyensúlyt kell kialakítani a közbeszerzési eljárás során a bíróságokhoz való szabad hozzáférés, valamint az eljárási és pergazdaságosság között. Végső soron magának az odaítélésről szóló határozatnak a hatékony és gyors felülvizsgálata számít, amely során megkérdőjelezhető valamennyi előzetes lépés annak biztosítása érdekében, hogy kellő időben orvosolható legyen a jogellenesség.
73.
A jogorvoslati irányelv így minimumküszöböt határoz meg. A fenti indokok alapján nem gondolom, hogy e minimumszabály teljesítéséhez az ajánlatkérő szerv bármely határozata tekintetében biztosítani kellene az azonnali és önálló felülvizsgálatot.
74.
Sőt, elképzelhetőnek tartok számos, a jogorvoslati irányelvben meghatározott minimumszabályoknak megfelelő modellt: a tagállam választhatja azt, hogy a lehető legnagyobb mértékben egyetlen időpontra, egyetlen végleges határozatra korlátozza a felülvizsgálatot. Ellenkezőképpen, valamely másik tagállam dönthet úgy, hogy lehetővé teszi az eljárás minden egyes lépésének a felülvizsgálatát, de aztán az előzetesen már kezelt kérdéseket kizárja a végleges határozat esetleges felülvizsgálatából. Fennáll tehát bizonyos rugalmasság, amely valamely szakaszban lehetővé teszi a közbeszerzési eljárás valamennyi lépésének hatékony és gyors bírósági felülvizsgálatát.
75.
Ugyanakkor az a tény, miszerint a tagállamoknak nem kötelező bármit tenni a minimum harmonizációs küszöb alatt, semmiképpen nem akadályozza meg őket abban, hogy mégis tegyenek lépéseket. A tagállamoknak, amennyiben úgy határoznak, különösen nem tilos kiterjedtebb felülvizsgálatot biztosítani, beleértve a közbeszerzési eljárás során meghozható előkészítő aktusok önálló és azonnali bírósági felülvizsgálatát.
V – Végkövetkeztetések
76.
A fenti megfontolások alapján azt javaslom, hogy a Tribunal Superior de Justicia de Andalucía (Andalúzia legfelsőbb bírósága) által feltett első kérdésre a Bíróság a következő választ adja:
Az árubeszerzésre és az építési beruházásra irányuló közbeszerzési szerződések odaítélésével kapcsolatos jogorvoslati eljárás alkalmazására vonatkozó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések összehangolásáról szóló, 1989. december 21‑i 89/665/EGK tanácsi irányelv 1. cikkének (1) bekezdésével, 1. cikkének (3) bekezdésével és 2. cikkének (1) bekezdésével nem ellentétes az alapügyben szóban forgóhoz hasonló nemzeti szabályozás, feltéve, hogy:
—
a nemzeti jog nem akadályozza a vállalkozásokra hátrányos joghatással bíró előkészítő aktusok azonnali felülvizsgálatát;
—
a vállalkozásokra hátrányos joghatással nem bíró előkészítő aktusok – mint például a részvételre jelentkező közbeszerzési eljárásban való elfogadásáról szóló határozat – jogellenességére alapított jogalapra hivatkozni lehet az ezen előkészítő aktusok alapján hozott, a szerződés odaítéléséről szóló végleges határozat elleni kereset alátámasztásaként.
(
1
)	Eredeti nyelv: angol.
(
2
)	Az árubeszerzésre és az építési beruházásra irányuló közbeszerzési szerződések odaítélésével kapcsolatos jogorvoslati eljárás alkalmazására vonatkozó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések összehangolásáról szóló, 1989. december 21‑i tanácsi irányelv (HL 1989. L 395., 33. o.; magyar nyelvű különkiadás 6. fejezet, 1. kötet, 246. o.).
(
3
)	A 89/665/EGK és a 92/13/EGK tanácsi irányelvnek a közbeszerzési szerződések odaítélésére vonatkozó jogorvoslati eljárások hatékonyságának javítása tekintetében történő módosításáról szóló, 2007. december 11‑i európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2007. L 335., 31. o.).
(
4
)	HL 2004. L 134., 114. o.; magyar nyelvű különkiadás 6. fejezet, 7. kötet, 132. o.
(
5
)	HL 1992. L 76., 14. o.; magyar nyelvű különkiadás 6. fejezet, 1. kötet, 315. o.
(
6
)	A vízügyi, energiaipari, szállítási és postai szolgáltatási ágazatokban működő vállalkozások beszerzési eljárásainak összehangolásáról szóló, 2004. március 31‑i európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2004. L 134., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 6. fejezet, 7. kötet, 19. o.).
(
7
)	Lásd: a 2003. május 15‑iBizottság kontra Spanyolország ítélet (C‑214/00, EU:C:2003:276).
(
8
)	2003. május 15‑iBizottság kontra Spanyolország ítélet (C‑214/00, EU:C:2003:276, 80. pont).
(
9
)	Lásd: 2014. szeptember 11‑iFastweb‑ítélet (C‑19/13, EU:C:2014:2194, 63. pont); 2015. április 23‑iBizottság kontra Vanbreda Risk & Benefits végzés (C‑35/15 P(R), EU:C:2015:275, 31. és 34. pont).
(
10
)	Lásd: 1999. október 28‑iAlcatel Austria és társai ítélet (C‑81/98, EU:C:1999:534, 35. pont).
(
11
)	Lásd: 2002. június 18‑iHI‑ítélet (C‑92/00, EU:C:2002:379, 61. pont).
(
12
)	Lásd: 2005. január 11‑iStadt Halle és RPL Lochau ítélet (C‑26/03, EU:C:2005:5, 34. pont).
(
13
)	Kiemelés tőlem.
(
14
)	Lásd: 2002. június 18‑iHI‑ítélet (C‑92/00, EU:C:2002:379, 58–59. pont).
(
15
)	Lásd: 2003. február 27‑iSantex‑ítélet (C‑327/00, EU:C:2003:109, 47. pont); 2015. október 6‑iOrizzonte Salute ítélet (C‑61/14, EU:C:2015:655, 46. pont).
(
16
)	Lásd: 2002. június 18‑iHI‑ítélet (C‑92/00, EU:C:2002:379, 62. pont); 2010. december 9‑iCombinatie Spijker Infrabouw‑De Jonge Konstruktie és társai ítélet (C‑568/08, EU:C:2010:751, 57. pont); 2015. október 6‑iOrizzonte Salute ítélet (C‑61/14, EU:C:2015:655, 44. pont).
(
17
)	Lásd: 2015. október 6‑iOrizzonte Salute ítélet (C‑61/14, EU:C:2015:655, 46. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
(
18
)	Lásd: 2002. december 12‑iUniversale‑Bau és társai ítélet (C‑470/99, EU:C:2002:746, 79. pont).
(
19
)	Lásd: 2010. december 9‑iCombinatie Spijker Infrabouw‑De Jonge Konstruktie és társai ítélet (C‑568/08, EU:C:2010:751).
(
20
)	Lásd: 2005. január 11‑iStadt Halle és RPL Lochau ítélet (C‑26/03, EU:C:2005:5, 38. pont).
(
21
)	Lásd: 1999. október 28‑iAlcatel Austria és társai ítélet (C‑81/98, EU:C:1999:534, 33. pont); 2002. december 12‑iUniversale‑Bau és társai ítélet (C‑470/99, EU:C:2002:746, 74. pont); 2005. január 11‑iStadt Halle és RPL Lochau ítélet (C‑26/03, EU:C:2005:5, 39. pont). Kiemelés tőlem.
(
22
)	COM(87) 134 végleges (HL 1987. C 230., 6. o.). Kiemelés tőlem.
(
23
)	COM(88) 733 végleges (HL 1989. C 15., 8. o.): „A tagállamok megtesznek minden szükséges intézkedést annak biztosítása érdekében, hogy a közbeszerzési eljárás alatt bármikor a közbeszerzési szerződés odaítélési eljárásában részt vevő […] valamennyi szerződő fél, vagy az ilyen odaítélésre jelentkezni jogosult bármely harmadik fél rendelkezésére áll hatékony és gyors közigazgatási és bírósági jogorvoslat az ajánlatkérő szerv […] valamennyi döntése tekintetében, amely sérti a közbeszerzési közösségi vagy nemzeti szabályokat.” (Kiemelés tőlem.)
(
24
)	Általános összehasonlító áttekintés érdekében lásd például az egyes országjelentéseket és az általános jelentést: Neergaard, U. és társai (szerk.), Public Procurement Law: Limitations, Opportunities and Paradoxes: The XXVI FIDE Congress in Copenhagen, 2014., Congress Publications, 3. kötet, DJØF Publishing, Koppenhága, 2014.; valamint Delvolvé, P. (szerk.), „Le contentieux des contrats publics en Europe”, Revue française de droit administratif, 2011., 1. sz., 1. és azt követő oldalak.
(
25
)	Így ez a nézet nem igazán a politikai szatíra világára korlátozná azt, hogy ezek az összetett eljárások „a huszadik századi kunyhóépítést lassabbá teszik, mint a tizenkettedik századi katedrálisépítést” („Yes Minister”, 1. évad, 1. rész: Open Government; a BBC először 1980. február 25‑én tűzte műsorra).
(
26
)	Lásd: 2002. december 12‑iUniversale‑Bau és társai ítélet (C‑470/99, EU:C:2002:746, 75. pont).
(
27
)	Lásd például Franciaország tekintetében: Guyomar, M. és Seiller, B., Contentieux administratif, 3. kiadás, Dalloz, 2014., 295. és azt követő oldalak; Németország tekintetében: Maurer, H., Allgemeines Verwaltungsrecht, 12. kiadás, Verlag C. H. Beck, München, 1999., 181. és azt követő oldalak és 480. és azt követő oldalak; Olaszország tekintetében: Gallo, C. E., Manuale di Giusitizia Amministrativa, 6. kiadás. G. Giappichelli Editore, Torinó, 2012., 143. és azt követő oldalak; Spanyolország tekintetében, García de Enterría, E. és Fernández, T. R., Curso de Derecho Administrativo I., 15. kiadás, Civitas, 2011., 595. és azt követő oldalak.
(
28
)	Lásd: 1981. november 11‑iIBM kontra Bizottság ítélet (60/81, EU:C:1981:264, 12. pont); 1997. március 18‑iGuérin automobiles kontra Bizottság ítélet (C‑282/95 P, EU:C:1997:159, 34. o.).
(
29
)	Lásd: 2003. február 27‑iSantex‑ítélet (C‑327/00, EU:C:2003:109, 64–65. pont).
(
30
)	Lásd: 1999. október 28‑iAlcatel Austria és társai ítélet (C‑81/98, EU:C:1999:534, 38. pont). A 2007/66 irányelv (13) preambulumbekezdése értelmében továbbá a szerződések jogellenes, közvetlen odaítélése „a közbeszerzésre vonatkozó közösségi jog […] legsúlyosabb megsértés[e].”
(
31
)	Lásd: 2005. január 11‑iStadt Halle és RPL Lochau ítélet (C‑26/03, EU:C:2005:5, 35. pont).
(
32
)	Lásd: 2005. január 11‑iStadt Halle és RPL Lochau ítélet (C‑26/03, EU:C:2005:5, 34. pont).
(
33
)	Lásd: 2004. február 12‑iGrossmann Air Service ítélet (C‑230/02, EU:C:2004:93).
(
34
)	Lásd: 2004. február 12‑iGrossmann Air Service ítélet (C‑230/02, EU:C:2004:93, 37–38. pont).
(
35
)	Lásd különösen a közbeszerzésről és a 2004/18/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2014. február 26‑i 2014/24/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2014. L 94., 65. o.) 56. cikkének (2) bekezdését. Lásd továbbá a vízügyi, energiaipari, közlekedési és postai szolgáltatási ágazatban működő ajánlatkérők beszerzéseiről és a 2004/17/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2014. február 26‑i 2014/25/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2014. L 94., 243. o.) 76. cikkének (7) bekezdését.
(
36
)	Lásd a 2014/24 irányelv 67. cikke (2) bekezdésének b) pontját és a 2014/25 irányelv 82. cikke (2) bekezdésének b) pontját.
(
37
)	Az irányelvtervezethez fűzött indokolásában a Bizottság megállapította, hogy „[a]z ajánlattevők kiválasztása és a szerződés odaítélése közötti különbségtétel, amely gyakran hibák és félreértések forrása, rugalmasabbá vált” (a közbeszerzésről szóló, európai parlamenti és tanácsi irányelvre vonatkozó javaslat, COM(2011) 896 végleges, 9. o.).
(
38
)	Lásd: 2005. június 2‑iKoppensteiner‑ítélet (C‑15/04, EU:C:2005:345, 38–39. pont).