AZ ELSŐFOKÚ BÍRÓSÁG ÍTÉLETE
(harmadik tanács)
2007. május 10.
T‑255/04. sz. ügy
Monique Negenman
kontra
az Európai Közösségek Bizottsága
„Közszolgálat – Tisztviselők – Szülési szabadság – Betegszabadság – A szülés várható időpontja – A szülési szabadság kezdete”
Tárgy: Egyrészt az Európai Közösségek tisztviselői személyzeti szabályzatának 58. cikke alapján a szülési szabadság kezdetét és végét
meghatározó bizottsági határozat megsemmisítése, másrészt kártérítés iránti kereset.
Határozat: Az Elsőfokú Bíróság a felperes szülési szabadságának kezdetét és végét meghatározó 2003. október 23‑i bizottsági határozatot
megsemmisíti. Az Elsőfokú Bíróság a keresetet ezt meghaladó részében elutasítja. Az Elsőfokú Bíróság a Bizottságot kötelezi
a költségek viselésére.
Összefoglaló
Tisztviselők – Szülési szabadság – Időtartam – Kezdő időpont
(Személyzeti szabályzat, 58. és 59. cikk)
A személyzeti szabályzat világos és egyértelmű rendszert hozott létre a szülési szabadság időtartamának kiszámítására, amely
a jogbiztonság elvének megfelelően arra irányul, hogy előre és kiszámítható módon meghatározza a szülési szabadság kezdő időpontját
annak érdekében, hogy a várandós nő már a szülési szabadság megkezdése előtt tisztában lehessen hivatali helyzetével. E rendszer
keretében a kinevezésre jogosult hatóságnak nincs semmilyen mozgástere a szülési szabadság kezdő és befejező időpontjának
meghatározásában. Ennek megfelelően, bár a tisztviselő munkába való visszatérése időpontjának megállapításakor a szülés tényleges
időpontjára kell tekintettel lennie, kizárólag a szülés orvosi igazolásban megállapított valószínű időpontját veheti figyelembe
a szülési szabadság kezdő időpontjának meghatározása során, és azt semmi esetre sem állapíthatja meg utólag, a szülés tényleges
időpontjából kiindulva. Ennélfogva, ha a szülésre ténylegesen annak várható időpontjánál korábban kerül sor, a szülési szabadság
kezdő időpontját változatlannak kell tekinteni, és az érintett tisztviselőnek a szülést követően jár a személyzeti szabályzatban
szereplő minimum, vagyis az összesen tizenhat hetes szülési szabadság számára történő biztosításához szükséges kiegészítő
szabadság.
Nem kérdőjelezi meg ezt a megállapítást az az eset, ha a várandós nő a szülési szabadsága kezdő időpontját megelőzően betegszabadságon
van a terhességgel összefüggő okok miatt, mivel a személyzeti szabályzat 58. cikke e tekintetben nem tesz semmilyen megkülönböztetést.
Sérti a személyzeti szabályzat 58. és 59. cikkét az előbbi rendelkezés alkalmazásának azon módja, amelynek során az említett
esetben a szülési szabadság kezdő időpontját utólag, a szülés tényleges időpontjából kiindulva, a betegszabadságnak az ez
utóbbi időpontot megelőző hat hétre eső részét szülési szabadságon töltött napokra való átváltásával határozzák meg. A terhesség
ugyanis nem tekinthető betegségnek, és a személyzeti szabályzat egyetlen rendelkezése sem értelmezhető úgy, mint amely átválthatóvá
teszi a szabadság e két fajtáját, amelyek célja és természete különbözik. Ez az alkalmazási mód ezenfelül ahhoz vezetne, hogy
megkülönböztetik egyfelől azokat a nőket, akiknek terhessége problémamentes, így nincs szükségük betegszabadságra, másfelől
pedig azokat, akik szülési szabadságukat megelőzően kénytelenek betegszabadságra menni, mivel nem tudnak dolgozni.
(lásd az 50–56. és 58–61. pontot)