62020TJ0177_RES
Lieta T‑177/20
Erwin Leo Himmel
pret
Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroju
Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2021. gada 2. jūnija spriedums
Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “Hispano Suiza” reģistrācijas pieteikums – Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “HISPANO SUIZA” – Relatīvs atteikuma pamats – Sajaukšanas iespēja – Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
Eiropas Savienības preču zīme – Eiropas Savienības preču zīmes definīcija un iegūšana – Relatīvi atteikuma pamati – Identiskas vai līdzīgas agrākas preču zīmes, kas reģistrēta attiecībā uz identiskām vai līdzīgām precēm vai pakalpojumiem, īpašnieka iebildumi – Sajaukšanas ar agrāku preču zīmi iespēja – Vērtēšanas kritēriji
(Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
(skat. 38.–42. punktu)
Eiropas Savienības preču zīme – Eiropas Savienības preču zīmes definīcija un iegūšana – Relatīvi atteikuma pamati – Identiskas vai līdzīgas agrākas preču zīmes, kas reģistrēta attiecībā uz identiskām vai līdzīgām precēm vai pakalpojumiem, īpašnieka iebildumi – Attiecīgo preču vai pakalpojumu līdzība – Vērtēšanas kritēriji – Komercprakse
(Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
(skat. 44.–46., 51.–56. un 61. punktu)
Rezumējums
G. A. R. Monfort Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojam (EUIPO) iesniedza Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “Hispano Suiza” reģistrācijas pieteikumu attiecībā uz automobiļiem. Prasītājs E. L. Himmel iesniedza iebildumu pret šīs preču zīmes reģistrāciju, pamatojoties uz to, ka pastāv sajaukšanas iespēja ar tā agrāko Eiropas Savienības vārdisko preču zīmi “HISPANO SUIZA”, kas reģistrēta attiecībā uz pulksteņiem, hronometriskiem instrumentiem, kā arī apģērbiem, apaviem un galvassegām.
Tā kā EUIPO šo iebildumu noraidīja, E. L. Himmel cēla prasību Vispārējā tiesā.
Ar savu spriedumu Vispārējā tiesa atceļ EUIPO lēmumu un sniedz precizējumus attiecībā uz preču vai pakalpojumu līdzības vērtējuma kritērijiem Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta ietvaros (
1
), nospriežot, ka komercprakses esamība var tikt uzskatīta par šīs pārbaudes nolūkiem atbilstošu kritēriju.
Vispārējās tiesas vērtējums
Vispirms Vispārējā tiesa atgādina Tiesas spriedumu Canon (
2
), saskaņā ar kuru, lai novērtētu preču vai pakalpojumu līdzību, ir jāņem vērā visi atbilstošie faktori, kas raksturo saikni starp šīm precēm vai šiem pakalpojumiem, it īpaši to raksturs, izmantošanas mērķis, lietojums, kā arī to konkurējošais vai papildinošais raksturs. Tā uzsver, ka, ņemot vērā Tiesas izmantoto formulējumu, šis kritēriju uzskaitījums nav izsmeļošs un turklāt ir papildināts ar citiem Vispārējās tiesas un Tiesas judikatūrā formulētiem kritērijiem, tostarp attiecīgo preču ierastā izcelsme, to izplatīšanas kanāli, kā arī apstāklis, ka preču popularizēšanu nodrošina vieni un tie paši specializētie žurnāli.
Līdz ar to Vispārējās tiesas ieskatā nav izslēgts, ka preču vai pakalpojumu līdzības vērtējumā vispār, kā arī konkrēti šajā lietā aplūkoto preču līdzības vērtējumā var būt nozīme arī citiem kritērijiem, ne tikai tiem, kurus EUIPO ir norādījis savā lēmumā, proti, bez Canon kritērijiem nozīme var būt izplatīšanas kanāliem un pārdošanas punktu identiskumam. Līdz ar to tā konstatē, ka EUIPO ir pieļāvis tiesību kļūdu, principā izslēdzot attiecīgo preču līdzības vērtējumu komercprakses kritērija gaismā. Vispārējā tiesa turklāt norāda, ka šis kritērijs, konkrētāk apstāklis, ka attiecīgās preces un pakalpojumi bieži vien tika tirgoti kopā, vai ka patērētāji uzskatīja par ierastu to, ka attiecīgās preces tiek tirgotas ar vienu un to pašu preču zīmi, jau ir ņemts vērā tās judikatūrā, lai novērtētu preču vai pakalpojumu līdzību.
Tad Vispārējā tiesa konstatē – apstāklis, ka kritērijs tiek uzskatīts par vērā ņemamu atbilstoši Regulas Nr. 207/2009 8. panta 5. punktam veiktā vērtējuma ietvaros, pats par sevi nenozīmē to, ka tas pats būtu attiecināms arī uz minētā panta 1. punkta b) apakšpunkta piemērošanas gadījumu.
Turklāt Vispārējā tiesa konstatē, ka, pirmkārt, katrs no judikatūrā noteiktajiem kritērijiem – neatkarīgi no tā, vai runa ir par vienu no oriģinālajiem kritērijiem vai par tādiem kritērijiem, ar kuriem tie ir papildināti, – ir tikai viens no daudziem kritērijiem, otrkārt, kritēriji ir autonomi un, treškārt, līdzība starp konfliktējošām precēm vai pakalpojumiem var būt balstīta tikai uz vienu no šiem kritērijiem (
3
). Turklāt, lai gan EUIPO ir jāņem vērā visi atbilstošie faktori, kas raksturo saikni starp attiecīgajām precēm, tas tomēr var neņemt vērā neatbilstošos faktorus, kuri raksturo saikni starp minētajām precēm.
Ņemot vērā iepriekš izklāstīto, Vispārējā tiesa secina, ka noteiktas komercprakses esamība var būt kritērijs, kuram ir nozīme, lai izvērtētu preču vai pakalpojumu līdzību, kas veikta atbilstoši Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunktam.
Visbeidzot, tā kā EUIPO nav izvērtējis komercprakses kritērija atbilstību un ietekmi uz attiecīgo preču līdzības vērtējumu, Vispārējā tiesa konstatē, ka tā pati nevar lemt par šo jautājumu. Līdz ar to šīs EUIPO pieļautās tiesību kļūdas dēļ, kā arī apstrīdētā lēmuma pamatojuma neesamības dēļ attiecībā uz preču ierasto izcelsmi un izplatīšanas kanālu kritēriju ņemšanu vērā Vispārējā tiesa atceļ šo lēmumu.
(
1
)	Grozītā Padomes Regula (EK) Nr. 207/2009 (2009. gada 26. februāris) par Eiropas Savienības preču zīmi (OV 2009, L 78, 1. lpp.).
(
2
)	Spriedums, 1998. gada 29. septembris, Canon (C‑39/97, EU:C:1998:442, 23. punkts).
(
3
)	Kā norādīts spriedumā, 2016. gada 21. janvāris, Hesse/ITSB (C‑50/15 P, EU:C:2016:34, 23. punkts).