62019CC0793
ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА ГЕНЕРАЛНИЯ АДВОКАТ
M. CAMPOS SÁNCHEZ-BORDONA
представено на 18 ноември 2021 година (
1
)
Съединени дела C‑793/19 и C‑794/19
Bundesrepublik Deutschland
срещу
SpaceNet AG (C‑793/19)
Telekom Deutschland GmbH (C‑794/19)
(Преюдициални запитвания, отправени от Bundesverwaltungsgericht (Федерален административен съд, Германия)
„Преюдициално запитване — Далекосъобщения — Обработване на лични данни и зачитане на личния живот в сектора на електронните съобщения — Директива 2002/58/ЕО — Член 15, параграф 1 — Член 4, параграф 2 от ДЕС — Харта на основните права на Европейския съюз — Членове 6, 7, 8, 11 и член 52, параграф 1 — Общо и неизбирателно запазване на данните за свързване за целите на преследването на тежките престъпления или на предотвратяването на конкретна заплаха за националната сигурност“
1.
Разглежданите преюдициални запитвания, към които се прибавя и това по дело C‑140/20 (
2
), показват още веднъж загрижеността в някои държави членки във връзка с практиката на Съда относно запазването на и достъпа до личните данни, създадени в сектора на електронните съобщения.
2.
В заключенията по съединени дела C‑511/18 и C‑512/18, La Quadrature du Net и др. (
3
) и по дело C‑520/18, Ordre des barreaux francophones et germanophone и др. (
4
) посочвам, че в тази практика на Съда се открояват, до онзи момент, следните решения:
–
Решение от 8 април 2014 г., Digital Rights Ireland и др. (
5
), в което Директива 2006/24/ЕО (
6
) е обявена за невалидна, тъй като допуска непропорционална намеса в правата, гарантирани с членове 7 и 8 от Хартата на основните права на Европейския съюз (наричана по-нататък „Хартата“).
–
Решение от 21 декември 2016 г., Tele2 Sverige и Watson и др. (
7
), в което се постановява, че член 15, параграф 1 от Директива 2002/58/ЕО (
8
) не допуска национална правна уредба, която за целите на борбата с тежката престъпност предвижда общо и неизбирателно запазване на данни за трафик и данни за местонахождение.
–
Решение от 2 октомври 2018 г., Ministerio Fiscal (
9
), в което се потвърждава тълкуването на член 15, параграф 1 от Директива 2002/58, като се уточнява значението на принципа на пропорционалност в това отношение.
3.
През 2018 г. някои юрисдикции в определени държави членки се обръщат към Съда с отделни преюдициални запитвания, в които изразяват съмненията си дали посочените решения (от 2014 г., 2016 г. и 2018 г.) биха могли да лишат държавните органи от необходим инструмент за опазването на националната сигурност и борбата с престъпността и тероризма.
4.
По четири от тези преюдициални запитвания са постановени решения Privacy International (
10
) и La Quadrature du Net и др. (
11
), и двете от 6 октомври 2020 г., които по същество потвърждават установената с решение Tele2 Sverige съдебна практика, макар да въвеждат някои допълнителни нюанси.
5.
Поради постановилия ги състав на Съда (голям състав), поради тяхното съдържание и поради стремежа да се обяснят подробно — в диалог със запитващите юрисдикции — съображенията, които въпреки всичко обосновават изложените в тях тези, би могло да се очаква, че посочените две „обобщаващи“ решения от 6 октомври 2020 г. са сложили край на дебата. Следователно за всяко друго преюдициално запитване по същия въпрос би трябвало да се постанови мотивирано определение по член 99 от Процедурния правилник на Съда.
6.
Преди 6 октомври 2020 г. обаче в Съда постъпват още три преюдициални запитвания (двете съединени в настоящото производство и това по дело C‑140/20), в които отново се изразяват съмнения относно съдебната практика, установена във връзка с член 15, параграф 1 от Директива 2002/58.
7.
Съдът уведомява запитващите юрисдикции за решенията от 6 октомври 2020 г., в случай че пожелаят да оттеглят преюдициалните си запитвания. Тъй като те ги поддържат, както ще посоча по-нататък (
12
), е преценено да не се прилага член 99 от Процедурния правилник и Съдът (голям състав) да даде отговор на поставените въпроси.
I. Правна уредба
А.
Правото на Съюза. Директива 2002/58
8.
Съгласно член 5 („Конфиденциалност на комуникациите“), параграф 1:
„Държавите членки гарантират конфиденциалност на съобщенията и свързани[те с тях данни за трафика] през публични комуникационни мрежи и публично достъпни електронни комуникационни услуги, чрез националното си законодателство. По-специално те забраняват слушане, записване, съхранение и други видове подслушване или наблюдение на съобщения и свързаните данни за трафика от страна на лица, различни от потребители[,] без съгласието на заинтересованите потребители, с изключение на законно упълномощени да извършват това в съответствие с член 15[,] параграф 1. Настоящият параграф не пречи на техническото съхранение, което е необходимо за пренасяне на комуникация, без да противоречи на принципа за конфиденциалност“.
9.
Член 6 („Данни за трафик“) предвижда:
„1.   Данни за трафик, отнасящи се до абонати и потребители, обработени и съхранени от доставчика на публични комуникационни мрежи или публично достъпни електронни комуникационни услуги, трябва да бъдат изтрити или да се направят анонимни, когато не са необходими повече за целите на предаване на комуникация, без да се накърнява[т] параграф[и] 2, 3 и 5 от настоящия член и член 15, параграф 1.
2.   Могат да бъдат обработени данни за трафик, необходими за целите на изготвяне на сметката на абоната и плащания при взаимна връзка. Такава обработка е допустима само до края на периода, през който сметката може законно да бъде оспорена или плащането търсено.
[…]“.
10.
Член 15 („Приложение на някои разпоредби от Директива 95/46/ЕО“ (
13
)), параграф 1 предвижда:
„Държавите членки могат да приемат законодателни мерки, за да ограничат обхвата на правата и задълженията, предвидени в член 5, член 6, член 8, параграф[и] 1, 2, 3, и 4 и член 9 от настоящата директива, когато такова ограничаване представлява необходима, подходяща и пропорционална мярка в рамките на демократично общество, за да гарантира национална сигурност (т.е. държавна сигурност), отбрана, обществена безопасност и превенцията, разследването, разкриването и преследването на [престъпления] или неразрешено използване на електронна комуникационна система, както е посочено в член 13, параграф 1 от Директива 95/46/ЕО. В тази връзка, държавите членки могат, inter alia, да одобрят законодателни мерки, предвиждащи съхранението на данни за ограничен период, оправдани на основанията, изложени в настоящия параграф. Всички мерки, упоменати в настоящия параграф, трябва да бъдат в съответствие с общите принципи на законодателството на Общността, включително онези, упоменати в член 6, параграф[и] 1 и 2 от Договора за Европейския съюз“.
Б.
Националното право
1. Telekommunikationsgesetz (Закон за далекосъобщенията, наричан по-нататък „TKG“)
11.
В член 113а, параграф 1 се посочва:
„Задълженията във връзка със запазването, използването и сигурността на данните за трафик, определени в членове 113b—113g, се отнасят до операторите, които предоставят на крайните потребители обществено достъпни далекосъобщителни услуги“.
12.
Член 113b гласи:
„(1)   Операторите, посочени в член 113а, запазват данните на територията на страната по следния начин:
1.
десет седмици за данните, посочени в параграфи 2 и 3,
2.
четири седмици за данните за местонахождение, посочени в параграф 4.
(2)   Доставчиците на обществено достъпни телефонни услуги запазват
1.
телефонния номер или друг идентификатор на линията, от която се извършва повикването, и на линията, която приема повикването, както и на всяка друга участваща линия в случай на препращане или прехвърляне на повикване,
2.
дата и час на началото и на края на връзката и посочване на съответната часова зона,
3.
информация за използваната услуга, когато в рамките на телефонната услуга могат да се ползват различни услуги,
4.
в случая на мобилни телефонни услуги също и
a)
международните идентификатори на абонатите на мобилни услуги на линията, от която се осъществява повикването, и на линията, която приема повикването,
b)
международния идентификатор на крайното съоръжение, от което се осъществява повикването и с което се приема повикването,
c)
дата и час на първото активиране на услугата и посочване на съответната часова зона, когато услугите са предплатени,
5.
в случая на интернет телефония също и IP адресите (адресите по интернет протокол) на осъществяващата и на приемащата повикването линия и присвоените на ползвателите идентификатори.
Първата алинея се прилага mutatis mutandis
1.
в случай на предаване на кратки, мултимедийни или подобни съобщения; в този случай информацията по първа алинея, точка 2 се заменя с момента на изпращане и на получаване на съобщението;
2.
за повиквания без отговор или за неуспешен опит за повикване поради намеса в резултат на управлението на мрежата […].
(3)   Доставчиците на обществено достъпни услуги за достъп до интернет запазват
1.
IP адрес, който е присвоен на абоната за ползване на интернет,
2.
уникален идентификатор на линията, чрез която се осъществява ползването на интернет, както и присвоен на ползвателя идентификатор,
3.
дата и час на началото и на края на ползването на интернет с присвоения IP адрес, с посочване на съответната часова зона.
(4)   В случай на ползване на мобилни телефонни услуги се запазват знаците на клетките, които се използват в началото на връзката от осъществяващия и от приемащия повикването. Що се отнася до обществено достъпните услуги за достъп до интернет, при мобилно ползване се запазват знаците на клетката, която се използва в началото на интернет връзката. Следва също така да се запазват данните, които позволяват да се установят географското положение и посоките на максимално излъчване на антените, обслужващи съответната клетка.
(5)   Съдържанието на съобщенията, данни за посетени интернет страници и данни за услуги за електронна поща не могат да бъдат запазвани съгласно настоящата разпоредба.
(6)   Данните, свързани със съобщенията по член 99, параграф 2, не могат да бъдат запазвани съгласно настоящата разпоредба. Посоченото се прилага mutatis mutandis за телефонните разговори, започнати от субектите по член 99, параграф 2. Член 99, параграф 2, второ до седмо изречение се прилага mutatis mutandis
[ (
14
)].
[…]“.
13.
Съгласно член 113c:
„(1)   Данните, запазени в съответствие с член 113b, могат:
1.
да бъдат предавани на правоприлагащ орган, когато такъв орган поиска предаването, позовавайки се на законова разпоредба, която му разрешава да събира посочените в член 113b данни за целите на преследването на особено тежки престъпления;
2.
да бъдат предавани на орган по сигурността в отделните провинции, когато такъв орган поиска предаването, позовавайки се на законова разпоредба, която му разрешава да събира посочените в член 113b данни за целите на предотвратяването на конкретна заплаха за телесната неприкосновеност, живота или свободата на дадено лице или за съществуването на федералната държава или на съответната провинция;
3.
да бъдат използвани от доставчика на обществено достъпни далекосъобщителни услуги за предоставянето на информация съгласно член 113, параграф 1, трето изречение.
(2)   Данните, запазени съгласно член 113b, не могат да бъдат използвани от лицата, обвързани със задълженията по член 113а, параграф 1, за цели, различни от посочените в параграф 1.
[…]“.
14.
Съгласно член 113d:
„Носителят на задължението по член 113а, параграф 1 трябва да гарантира, че данните, запазени в съответствие с член 113b, параграф 1 въз основа на задължението за запазване, са защитени чрез съобразени със състоянието на техниката технически и организационни мерки срещу неразрешен контрол и неразрешено използване. Тези мерки включват по-специално:
1.
използване на високо сигурна процедура за криптиране,
2.
съхраняване в инфраструктури за съхранение, отделни от предназначените за текущи оперативни задачи,
3.
съхраняване при висока степен на защита срещу кибератаки в несвързани с интернет системи за обработка на данни,
4.
ограничаване на достъпа до използваните за обработка на данни съоръжения само за лица, специално оправомощени от носителя на задължението, и
5.
задължение за участие по време на достъпването на данните на най-малко две лица, специално оправомощени от носителя на задължението“.
15.
Член 113e гласи:
„(1)   Носителят на задължението по член 113а, параграф 1 трябва да гарантира, че за целите на контрола в областта на защитата на данни се отбелязва всеки достъп — по-специално четене, копиране, изменение, изтриване или заключване — до данните, запазени в съответствие с член 113b, параграф 1 въз основа на задължението за запазване. Отбелязва се:
1.
час на достъпа,
2.
лицата, които достъпват данните,
3.
предмет и естество на достъпа.
(2)   Отбелязаните данни не могат да се използват за цели, различни от тези на контрола в областта на защитата на данните.
(3)   Носителят на задължението по член 113а, параграф 1 трябва да гарантира, че отбелязаните данни се изтриват след една година“.
2. Strafprozessordnung (Наказателно-процесуален кодекс, наричан по-нататък „StPO“)
16.
Член 100g предвижда:
„[…]
(2) Ако определени обстоятелства позволяват да се подозира, че някой е извършил, в качеството си на извършител или на съучастник, особено тежко престъпление от посочените във второ изречение или — в случаите, в които опитът за извършване на престъпление е наказуем — се е опитал да извърши такова престъпление и ако престъплението е особено тежко в конкретния случай, данните за трафика, запазени в съответствие с член 113b от [TKG], могат да бъдат събрани, в случай че разследването относно деянията или установяването на местонахождението на разследваното лице биха били прекомерно трудни или невъзможни с други средства и ако събирането на данните е пропорционално на значението на случая.
[…]
(4) Не се разрешава събирането на данни за трафик съгласно параграф 2 […], което може да доведе до информация, относно която засегнатото лице би могло да откаже да даде обяснения/показания […]“.
17.
Съгласно член 101а, параграф 1 за събирането на данни за трафика в съответствие с член 100g от StPO се изисква разрешение от съда. Съгласно член 101а, параграф 2 от този кодекс в решението на съда следва да се прецени необходимостта и пропорционалността в конкретния случай на мярката, за приемането на която трябва да се уведомят лицата, участвали в съответната връзка (член 101, параграф 6 от StPO).
II. Фактите, споровете и преюдициалният въпрос
18.
SpaceNet AG и Telekom Deutschland GmbH са дружества, които предоставят във Федерална република Германия обществено достъпни услуги за достъп до интернет.
19.
Двете дружества сезират Verwaltungsgericht (Административен съд, Германия), оспорвайки наложеното им съгласно член 113а, параграф 1 във връзка с член 113b от TKG задължение да съхраняват, считано от 1 юли 2017 г., далекосъобщителните данни за трафик на своите клиенти.
20.
След като съответните им искания са уважени на първа инстанция, Федералната агенция за мрежите подава ревизионни жалби пред Bundesverwaltungsgericht (Федерален административен съд), който, преди да постанови решението си, поставя в рамките на всяко едно от двете производства следния преюдициален въпрос:
„Трябва ли член 15 от Директива 2002/58/ЕО във връзка с членове 7, 8 и 11 и член 52, параграф 1 от Хартата […], от една страна, и с член 6 от Хартата […], както и с член 4 [ДЕС], от друга страна, да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба, която задължава доставчиците на обществено достъпни електронни съобщителни услуги да съхраняват данните за трафик и данните за местонахождението на крайните потребители на тези услуги, когато
–
за това задължение не е необходимо да е налице конкретно основание от гледна точка на място, време или пространство;
–
предмет на задължението за съхраняване при предоставянето на обществено достъпни телефонни услуги, включително при предаването на кратки, мултимедийни или подобни съобщения, както и на повиквания без отговор или на неуспешни повиквания, са следните данни:
–
телефонният номер или друг идентификатор на линията, от която се извършва повикването, и на линията, която приема повикването, както и на всяка друга участваща линия в случай на препращане или прехвърляне;
–
дата и час на началото и на края на връзката или, в случай на предаване на кратки, мултимедийни или подобни съобщения — времето на изпращането и на получаването на съобщението, и посочване на съответната часова зона;
–
информация за използваната услуга, когато в рамките на телефонната услуга могат да се ползват различни услуги;
–
в случая на мобилни телефонни услуги също и
–
международните идентификатори на абонатите на мобилни услуги на линията, от която се осъществява повикването, и на линията, която приема повикването;
–
международният идентификатор на крайното съоръжение, от което се осъществява повикването и с което се приема повикването;
–
дата и час на първото активиране на услугата и посочване на съответната часова зона, когато услугите са предплатени;
–
знаците на клетките, които се използват от осъществяващата и от приемащата повикването линия в началото на връзката;
–
в случая на интернет телефония също и адресите по интернет протокол на осъществяващата и на приемащата повикването линия и присвоените на ползвателите идентификатори;
–
предмет на задължението за съхраняване при предоставянето на обществено достъпни услуги за достъп до интернет са следните данни:
–
адрес по интернет протокол, който е присвоен на абоната за ползване на интернет;
–
уникален идентификатор на линията, чрез която се осъществява ползването на интернет, както и присвоен на ползвателя идентификатор;
–
дата и час на началото и на края на ползването на интернет с присвоения адрес по интернет протокол, с посочване на съответната часова зона;
–
при мобилно ползване: знаците на клетката, която се използва в началото на интернет връзката;
–
не се допуска съхраняването на следните данни:
–
съдържанието на съобщенията;
–
данни за посетени интернет страници;
–
данни за услуги за електронна поща;
–
данни, които указват връзките от и към някои линии на лица, органи и организации в социалния сектор или в църковната сфера;
–
срокът на съхраняване на данните за местонахождение, т.е. знаците на клетката, е четири седмици за използваната клетка и десет седмици за останалите данни;
–
е осигурена ефективна защита на съхранените данни срещу рискове от злоупотреба, както и срещу всякакъв неразрешен достъп, и
–
съхранените данни могат да се използват само за наказателното преследване на особено тежки престъпления и за предотвратяване на конкретна заплаха за телесната неприкосновеност, живота или свободата на дадено лице или за съществуването на федерацията или на дадена провинция, с изключение на адреса по интернет протокол, присвоен на даден абонат за ползване на интернет, чието използване е допустимо в рамките на справка със съхраняваните данни за целите на наказателното преследване на всякакви престъпления, предотвратяването на заплаха за обществения ред и сигурност, както и за изпълнението на функциите на разузнавателните служби?“.
21.
Както обяснява запитващата юрисдикция, правната уредба на разглежданото задължение е изменена със Закон от 10 декември 2015 г. (
15
), чието приемане става необходимо след:
–
решение на Bundesverfassungsgericht (Федерален конституционен съд, Германия) от 2 март 2010 г. (
16
), с което предишните разпоредби, уреждащи запазването на данни, са обявени за противоконституционни, и
–
обявяването за невалидна на Директива 2006/24, за чието транспониране са били приети посочените разпоредби.
22.
Запитващата юрисдикция счита, че разглежданото задължение за съхраняване ограничава правата, предвидени в член 5, параграф 1, член 6, параграф 1 и член 9, параграф 1 от Директива 2002/58. Според нея такова ограничаване би било оправдано само ако може да се основе на член 15, параграф 1 от посочената директива.
23.
Според запитващата юрисдикция — въпреки установената с решение Tele2 Sverige съдебна практика — спорното задължение би могло да намери основание в член 15, параграф 1 от Директива 2002/58, тъй като:
–
Приложимите национални разпоредби не изискват съхраняването на всички далекосъобщителни данни за трафик на всички абонати и потребители във връзка с всички електронни съобщителни средства.
–
Тези разпоредби значително съкращават (до най-много десет седмици) срока на съхраняване в сравнение с предвидения в законодателствата, анализирани в решение Tele2 Sverige, и в Директива 2006/24, което затруднява съставянето на профили.
–
Наложени са строги ограничения по отношение на защитата, достъпа и използването на съхранените данни.
–
Законодателят само е изпълнил задълженията за действие, произтичащи от правото на сигурност (член 6 от Хартата) (
17
).
–
В случай че съхраняване на данни „без основание“ (
18
) принципно не може да се основе на член 15, параграф 1 от Директива 2002/58 (т.е. ако нямат значение конкретните разпоредби, уреждащи обхванатите далекосъобщителни средства, категориите съхранявани данни, срокът на съхраняване, условията за достъп до съхраняваните данни и защитата срещу рискове от злоупотреба), значително би била ограничена свободата на действие на националния законодател в област като тази на наказателното преследване на престъпленията и на обществената сигурност, която съгласно член 4, параграф 2, трето изречение от ДЕС остава единствено в рамките на отговорността на всяка държава членка.
–
Следва да се създаде необходимата съгласуваност между закрепените в Хартата права и правата, гарантирани от Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи (наричана по-нататък „ЕКПЧ“), тълкувани от Европейския съд по правата на човека (наричан по-нататък „ЕСПЧ“), без това да накърнява самостоятелността на правото на Съюза и правомощията на Съда.
III. Производството пред Съда
24.
Преюдициалните запитвания постъпват в Съда на 29 октомври 2019 г.
25.
Писмени становища представят SpaceNet, Telekom Deutschland, германското, датското, испанското, естонското, финландското, френското, ирландското, нидерландското, полското и шведското правителство, както и Комисията.
26.
След като запитващата юрисдикция е приканена да се произнесе по евентуалното оттегляне на преюдициалния въпрос след постановяването на решение La Quadraturе du Net, на 13 януари 2021 г. тя заявява намерението си да поддържа преюдициалните си запитвания, тъй като според нея не може да се приеме, че поставеният въпрос е получил отговор с посоченото решение.
27.
Съдебното заседание е проведено заедно с това по свързаното дело C‑140/20 на 13 септември 2021 г., като в него се явяват — освен субектите, представили писмени становища в рамките на настоящото производство — Федералната агенция за мрежите и Европейският надзорен орган по защита на данните.
IV. Анализ
А.
Предварителни бележки
28.
Двете преюдициални запитвания могат да бъдат разгледани така, както са отправени поначало, или пък с оглед преди всичко на съображенията, които запитващата юрисдикция излага в отговора си до Съда от 13 януари 2021 г., за да обясни защо ги поддържа, след като се е запознала с решение La Quadrature du Net.
29.
Въпреки че ще се спра накратко на най-релевантните въпроси в първоначалните преюдициални запитвания, ще се фокусирам върху анализа на причините, поради които според запитващата юрисдикция все още е необходима намесата на Съда. Най-общо казано, всички тези причини са свързани с обстоятелството, че разглежданата понастоящем правна уредба се различава от разглежданата в решение La Quadrature du Net.
30.
В акта си от 13 януари 2021 г. запитващата юрисдикция навежда следните доводи:
–
Различията на германските спрямо френските и белгийските разпоредби, във връзка с които е постановено решение La Quadrature du Net, са значителни. Съгласно германските разпоредби не се допуска запазване на данни за посетени интернет страници, данни за услуги за електронна поща, както и данни, които указват връзките от и към някои линии в социалния сектор и в църковната сфера.
–
Друго още по-значително различие се състои във факта, че съгласно член 113b, параграф 1 от TKG срокът на съхраняване е четири или десет седмици, а не една година. Този фактор намалява опасността да се състави цялостен профил на засегнатите лица.
–
Германските разпоредби предоставят ефективна защита на съхраняваните данни срещу опасностите от злоупотреба и неправомерен достъп.
–
След неотдавнашно решение на Bundesverfassungsgericht (Федерален конституционен съд) относно член 113 от TKG (
19
) действието на посочената разпоредба е обвързано с условия, чиято съвместимост с правото на Съюза според запитващата юрисдикция не е лесна за установяване.
–
Все още съществуват съмнения във връзка с изискванията на правото на Съюза по отношение на IP адресите, тъй като решение La Quadrature du Net не позволява да се направи ясен извод дали запазването им се изключва по принцип, тъй като се наблюдава известно напрежение между точки 168 и 155 от него.
Б.
Приложимост на Директива 2002/58
31.
Република Ирландия, както и френското, нидерландското, полското и шведското правителство поддържат по същество, че Директива 2002/58 не се прилага за национална правна уредба като разглежданата. Тъй като целта на тази правна уредба е опазването на националната сигурност, както и предотвратяването и преследването на тежките престъпления, тя попадала в обхвата на изключителната компетентност на държавите членки съгласно член 4, параграф 2 от ДЕС.
32.
Този довод е отхвърлен от Съда с ясни мотиви в решение La Quadrature du Net, в което се посочва, че „национална правна уредба, която налага на доставчиците на електронни съобщителни услуги задължение да съхраняват данни за трафик и данни за местонахождение с оглед опазването на националната сигурност и борбата срещу престъпността, като тази в делата по главните производства, попада в приложното поле на Директива 2002/58“ (
20
).
33.
Запитващата юрисдикция възприема тази предпоставка, като потвърждава преценката на първоинстанционния съд и допълва, че приложимостта на Директива 2005/58 в такава хипотеза е „окончателно установена“ с решение Tele2 Sverige (
21
).
34.
Поради това няма да се спирам обстойно на този въпрос, по който съм имал възможност да взема отношение в съответния момент в заключение La Quadrature du Net (
22
), следвайки възприетата от Съда линия.
В.
Общо и неизбирателно запазване срещу целево запазване на данни за трафик и данни за местонахождение
35.
Основната идея на практиката на Съда във връзка с Директива 2002/58 е, че ползвателите на електронни съобщителни средства по принцип имат право да очакват, че техните съобщения и свързаните с тях данни, без тяхно съгласие, остават анонимни и няма да могат да бъдат записвани (
23
).
36.
Член 15, параграф 1 от Директива 2002/58 допуска изключения от задължението да се гарантира конфиденциалност и от свързаните с него задължения, както ще посоча по-нататък. Решение La Quadrature du Net разглежда обстойно съвместяването на посочените изключения с основните права, чието упражняване може да бъде засегнато (
24
).
37.
Според Съда общото и неизбирателно запазване на данни за трафик би могло да се обоснове само с целта за опазване на националната сигурност, чието значение „надхвърля това на другите цели, посочени в член 15, параграф 1 от Директива 2002/58“ (
25
).
38.
В този случай (национална сигурност) Съдът е постановил, че член 15, параграф 1 от Директива 2002/58 във връзка с членове 7, 8, 11 и член 52, параграф 1 от Хартата „допуска по принцип законодателна мярка, която дава право на компетентните органи да задължат доставчиците на електронни съобщителни услуги да запазват данни за трафик и данни за местонахождение на всички ползватели на електронни съобщителни средства за ограничен период от време, ако има достатъчно конкретни обстоятелства, които позволяват да се приеме, че съответната държава членка е изправена пред сериозна заплаха за националната сигурност […], която е действителна и настояща или предвидима“ (
26
).
39.
Посочените изисквания несъмнено установяват по-строг и по-стриктен режим от този, който произтича от практиката на ЕСПЧ във връзка с член 8 от ЕКПЧ. Обстоятелството, че „смисълът и обхватът“ на съдържащи се в Хартата права, съответстващи на права, гарантирани от ЕКПЧ, са същите като дадените им в посочената конвенция, не пречи, съгласно член 52, параграф 3 in fine от Хартата, правото на Съюза да предоставя по-широка защита.
40.
Освен това практиката на ЕСПЧ, установена с решенията от 25 май 2021 г. по дело Big Brother Watch и др. с/у Обединеното кралство (
27
) и по дело Centrum för Rättvisa с/у Швеция (
28
), както и с решение по дело Захаров с/у Русия (
29
) от 4 декември 2015 г., се отнася до случаи, които — каквато е преобладаващата позиция на участниците в съдебното заседание — не са съпоставими със случаите, обсъждани в разглежданите преюдициални запитвания. Отговорът по последните трябва да се намери чрез прилагането на национална правна уредба, считана за съответстваща на изчерпателната регламентация, която се съдържа в Директива 2002/58, както е тълкувана от Съда.
41.
Каквото и да е мнението относно позоваването на националната сигурност — в решение La Quadrature du Net — като основание за вдигане при определени условия на забраната за общо и неизбирателно запазване на данни за трафик и на данни за местонахождение (според мен очертаните от Съда предели са прекалено широки), трябва да се спазват изискванията, изброени в точки 137—139 от въпросното решение.
42.
Извън тази хипотеза трябва да се разгледа дали националната правна уредба се основава на критерии, които са достатъчно селективни, за да отговарят на условията, които съгласно практиката на Съда могат да оправдаят особено сериозна намеса в съответните основни права, каквато е запазването на данни.
43.
Целевото (селективно) запазване на данни за трафик и на данни за местонахождение (
30
) е крайъгълният камък в мотивите на решенията на Съда в тази област. Подборът може да се направи в зависимост от категориите засегнати лица (
31
) или да се основава, по-специално, на географски критерий (
32
).
44.
Както запитващата юрисдикция, така и повечето от представилите становища участници изтъкват трудностите, свързани с критериите, посочени от Съда. Аз самият съм отбелязал някои от тези трудности (
33
) в заключение Ordre des barreaux francophones et germanophone (
34
).
45.
Не следва обаче да се изключва възможността да се намерят формули за целево запазване, основани на тези критерии, които да са ефективни и същевременно недискриминационни. Задача на националните законодатели, а не на Съда е да ги открият при зачитане на основните права, гарантирани от Хартата (
35
).
46.
Подчертавам впрочем, че би било грешка да се счита, че критерият относно категориите лица и географският критерий са единствените, които са съвместими с член 15, параграф 1 от Директива 2002/58 с оглед на защитените с Хартата права.
47.
Макар френското правителство да твърди, че са се оказали неефективни (
36
), не считам, че могат да бъдат пренебрегнати начините, предложени от работните групи, организирани в рамките на Съвета (
37
) с цел определяне на правила за запазване и достъп, които да са съвместими с практиката на Съда (
38
).
48.
Според мен би трябвало да се отдаде предпочитание на временното запазване на някои категории данни за трафик и за местонахождение, които са ограничени в зависимост от конкретните нужди за сигурност и не позволяват в тяхната цялост да се получи точна и подробна картина за живота на засегнатите лица. На практика това означава, че от двете основни категории (данни за трафика и данни за местонахождението) посредством подходящите филтри трябва да се запазва само минималният обем от данни, които се считат за абсолютно необходими за ефективната превенция и ефективния контрол на престъпността и за гарантирането на националната сигурност (
39
).
49.
Във всички случаи, нека повторя, държавите членки или институциите на Съюза трябва по законодателен път (с помощта на собствените си експерти) да извършат тази дейност по подбор, избягвайки всеки опит за налагане на общо и неизбирателно запазване на всички данни за трафика и за местонахождението (
40
).
50.
Поради това в заключение Ordre des barreaux francophones et germanophone посочвам, че „нормотворческата трудност — която признавам — точно да се определят случаите и условията, при които следва да се извършва целево запазване, не оправдава държавите членки, превръщайки изключението в правило, да превръщат общото запазване на лични данни в основен принцип на законодателството си. Подобно превръщане би означавало да се признае значително накърняване за неопределено време на правото на защита на личните данни“ (
41
).
Г.
Точка 168 от решение La Quadrature du Net
51.
В този контекст елементите, които са необходими, за да се отговори на запитващата юрисдикция, според мен следват пряко от практиката на Съда във връзка с член 15, параграф 1 от Директива 2002/58, обобщена в решение La Quadrature du Net.
52.
Ето защо преди всичко трябва да припомня установената с посоченото решение практика на Съда, обобщена в точка 168 от него по следния начин:
„Член 15, параграф 1 от Директива 2002/58 във връзка с членове 7, 8 и 11 и член 52, параграф 1 от Хартата трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска законодателни мерки, които предвиждат превантивно общо и неизбирателно запазване на данни за трафик и на данни за местонахождение за целите, предвидени в посочения член 15, параграф 1. Обратно, посоченият член 15, параграф 1 във връзка с членове 7, 8 и 11, както и с член 52, параграф 1 от Хартата допуска законодателни мерки:
–
позволяващи с оглед опазването на националната сигурност да се разпореди доставчиците на електронни съобщителни услуги да извършват общо и неизбирателно запазване на данни за трафик и на данни за местонахождение в положения, при които съответната държава членка е изправена пред сериозна заплаха за националната сигурност, която е действителна и настояща или предвидима, като решението, предвиждащо това разпореждане, трябва да подлежи на ефективен контрол от юрисдикция или от независима административна структура, чието решение има обвързващо действие, за да се провери за наличието на едно от тези положения, както и за спазването на условията и гаранциите, които трябва да бъдат предвидени, като посоченото разпореждане може да бъде издадено само за ограничен до строго необходимото период от време, който може да бъде удължен, ако заплахата продължи да съществува,
–
предвиждащи за целите на опазването на националната сигурност, борбата с тежката престъпност и предотвратяването на сериозни заплахи срещу обществената сигурност целево запазване на данни за трафик и на данни за местонахождение, което да е ограничено въз основа на обективни и недискриминационни критерии в зависимост от категориите засегнати лица или посредством географски критерий, за ограничен до строго необходимото период от време, който може да бъде удължен,
–
предвиждащи за целите на опазването на националната сигурност, борбата с тежката престъпност и предотвратяването на сериозни заплахи срещу обществената сигурност общо и неизбирателно запазване на IP адреси, дадени на източника на свързване с интернет, за ограничен до строго необходимото период,
–
предвиждащи общо и неизбирателно запазване на данни относно самоличността на ползвателите на електронни съобщителни средства за целите на опазването на националната сигурност, на борбата с престъпността и на опазването на обществената сигурност, и
–
позволяващи, за целите на борбата с тежката престъпност и a fortiori, за опазване на националната сигурност, да се разпореди на доставчиците на електронни съобщителни услуги посредством решение на компетентния орган, подлежащо на ефективен съдебен контрол, да извършват за определен период бързо запазване на данните за трафик и на данните за местонахождение, с които разполагат тези доставчици на услуги,
при положение че тези мерки гарантират с ясни и точни правила, че запазването на разглежданите данни е подчинено на спазването на съответните материални и процесуални условия и че засегнатите лица разполагат с ефективни гаранции срещу рисковете от злоупотреби“.
Д.
Оценка на разглежданото в преюдициалните запитвания законодателство с оглед на решение La Quadrature du Net
53.
Според запитващата юрисдикция, която има изключителната компетентност да го тълкува, германското законодателство предвижда „общо запазване на голяма част от всички релевантни далекосъобщителни данни за трафик без основание и без оглед на лицето, периода или географското място“ (
42
).
54.
Разглежданата национална правна уредба не само разрешава на компетентните органи да изискват запазването на данни за трафик и на данни за местонахождение за ограничен период от време: законодателят налага пряко и по неопределен начин задължението за запазване на данните.
55.
При така установената предпоставка, в акта си от 13 януари 2021 г. запитващата юрисдикция изброява различията между националните разпоредби и визираните в решение La Quadrature du Net, които биха могли да доведат до различно от възприетото тогава разрешение.
56.
Ще разгледам тези различия в реда, в който са изложени от запитващата юрисдикция, но преди това трябва да призная, че германският законодател е подходил сериозно към задачата да приведе националната правна уредба в съответствие с изискванията, произтичащи в тази област от установената от Съда практика.
57.
Както подчертава запитващата юрисдикция, разглежданата правна уредба е резултат на законодателно изменение, продиктувано от практиката на Bundesverfassungsgericht (Федерален конституционен съд) и от последиците на установената с решение Digital Rights съдебна практика.
58.
Затова развитието на разглежданото национално законодателство е достойно за похвала и е израз на решителна воля за привеждането му в съответствие с практиката на Съда.
59.
При все това нормотворческото усилие като че ли е фокусирано повече върху аспектите, свързани със защитата на запазените данни и достъпа до тях, отколкото върху аспектите, свързани със селективното отграничаване на данните, които трябва да бъдат запазени.
1. Типология на запазваните данни
60.
Типологията на запазваните данни (не се съхраняват данни за посетени интернет страници, данни за услуги за електронна поща, както и данни, които указват връзките от и към някои линии в социалния сектор или в църковната сфера) според мен не е пречка да се пренебрегне фактът, че задължението за общо и неизбирателно съхраняване обхваща голяма съвкупност от много други данни за трафик и данни за местонахождение, сходна като цяло на съвкупността от данни, разглеждана в решение La Quadrature du Net.
61.
В този смисъл е почти без значение обстоятелството, че са изключени данните, отнасящи се до връзките към някои линии на лица, органи или организации в социалния сектор или в църковната сфера, имайки предвид особените им характеристики и незначителното им отражение като цяло (
43
).
62.
Не е определящ и фактът, че задължението за запазване не обхваща съдържанието (независимо дали става въпрос за съдържанието на посетени интернет страници, или на електронни пощи), тъй като решение La Quadrature du Net не се отнася до него, а до данни за трафик и данни за местонахождение във връзка с електронните съобщения.
2. Срок на задължението за запазване на данните
63.
Най-значителното различие с националните разпоредби, анализирани в решение La Quadrature du Net, е свързано със срока на съхраняване, който съгласно член 113b, параграф 1 от TKG е четири или десет седмици (четири седмици за данните за местонахождение и десет седмици за останалите), а не една година.
64.
Както запитващата юрисдикция, така и някои от представляваните в съдебното заседание правителства изтъкват това обстоятелство, като подчертават, че разглежданата правна уредба съкращава чувствително срока на запазване на данните. Според запитващата юрисдикция по-краткият срок намалява опасността от съставяне на цялостен профил на засегнатите лица.
65.
Както посочвам в заключение Ordre des barreaux francophones et germonophone с оглед именно на разглежданата понастоящем национална правна уредба, данните могат да бъдат запазвани само през ограничен период (
44
) в зависимост от категорията, към която спадат (
45
).
66.
Ако обаче ограничаването на периода на запазване е обстоятелство от значение за преценката на разглежданата правна уредба, то това обстоятелство не може да промени факта, че в нея се предвижда общо и неизбирателно запазване на данни за трафик и данни за местонахождение.
67.
Вече посочих, че съгласно практиката на Съда, извън хипотезата, свързана с опазването на националната сигурност, се допуска само целево съхраняване на данни за електронни съобщения поради сериозния риск, свързан с тяхното общо запазване.
68.
Именно този риск в крайна сметка е в основата на практиката на Съда в тази област: „данните за трафик и данните за местонахождение могат да разкрият информация за голям брой аспекти на личния живот на засегнатите лица, включително чувствителна информация като сексуалната ориентация, политическите възгледи, религиозните, философските, обществените или други убеждения, както и здравословното състояние, въпреки че подобни данни се ползват освен това с особена защита от правото на Съюза. От посочените данни, разгледани в съвкупност, е възможно да се изведат много точни заключения за личния живот на лицата, чиито данни са били запазени, например относно навиците им в ежедневния живот, мястото на постоянно или временно пребиваване, ежедневните им или други пътувания, упражняваните дейности, социалните връзки на тези лица и социалните кръгове, в които се движат. По-специално тези данни предоставят средства да се установи профилът на съответните лица — информация, която с оглед на правото на зачитане на личния живот е също толкова чувствителна, колкото е и самото съдържание на съобщенията“ (
46
).
69.
Несъмнено — и както твърди запитващата юрисдикция — едно твърде ограничено във времето запазване може да затрудни съставянето на профили.
70.
При все това по-голямата или по-малката трудност в това отношение зависи не само от срока на запазване, но и от количеството и качеството на запазените данни: колкото повече са данните, толкова по-голяма ще бъде възможността да се получи чувствителна информация през периоди от време, чиято продължителност от своя страна ще зависи от развитието на техниките за проследяване, за установяване на връзки и за оценка на съвкупността от данни за електронните съобщения. Периодът от време, който днес може да е недостатъчен за натрупването на информация, улесняваща съставянето на профили, може да се окаже прекалено дълъг в едно повече или по-малко близко бъдеще (
47
).
71.
Във всички случаи и според Съда „намесата в основните права, закрепени в членове 7 и 8 от Хартата, която предполага достъпът на публичен орган до съвкупност от данни за трафик или данни за местонахождение, които могат да предоставят информация за извършените комуникации от ползвател на средство за електронна комуникация или за местонахождението на използваните от него крайни устройства, при всички положения е сериозна, независимо от продължителността на периода, за който се иска достъп до тези данни, и от обема или вида на наличните данни за този период, когато […] от тази съвкупност от данни може да се направят точни изводи относно личния живот на засегнатото лице или лица“ (
48
).
72.
В крайна сметка считам, че въпреки посочените от запитващата юрисдикция различия сходствата по този аспект между правната уредба, разглеждана в производствата a quibus, и законодателствата, визирани в производствата, по които е постановено решение La Quadrature du Net, не позволяват да се пренебрегне установената с посоченото решение съдебна практика.
3. Защита на данните срещу неправомерен достъп до тях
73.
Запитващата юрисдикция твърди, че германските разпоредби предоставят ефективна защита на запазените данни срещу опасността от злоупотреба и неправомерен достъп.
74.
Без да се пренебрегва нормотворческото усилие относно защитата на данните и достъпа до тях, не може да не се отчете фактът, че според Съда „запазването на данни за трафик и на данни за местонахождение съставлява само по себе […] намеса в основните права на зачитане на личния живот и на защита на личните данни“ (
49
). В този смисъл „достъпът до такива данни, независимо от използването им, което е последващ факт, представлява определена намеса“ в посочените основни права (
50
).
75.
Следователно в настоящия случай не е от значение обстоятелството, че предвидените от германския законодател правила за защита на запазените данни: а) осигуряват ефективно целостта на тези данни; б) ограничават строго и ефективно условията за достъп, като стесняват кръга на лицата, които имат право да ги достъпват; и в) допускат използване на съхранените данни само за целите на разследването на тежки престъпления и за предотвратяването на конкретни заплахи за живота или свободата на хората или за сигурността на държавата.
76.
От наистина решаващо значение е обстоятелството, че — както подчертава запитващата юрисдикция — разглежданото задължение за запазване само по себе си не е обвързано с никакво специално условие.
4. Отражение на решението на Bundesverfassungsgericht (Федерален конституционен съд) от 27 май 2020 г.
77.
Запитващата юрисдикция споменава решение на Bundesverfassungsgericht (Федерален конституционен съд) относно член 113 от TKG (
51
), с което посочената разпоредба е обявена за противоконституционна, вследствие на което действието ѝ е било обвързано с условия, чиято съвместимост с правото на Съюза не е лесна за установяване.
78.
Понастоящем Съдът не следва да се произнася относно последиците на посоченото решение, а още по-малко — относно обхвата на новите разпоредби, които германският законодател трябва да приеме (или евентуално е приел).
79.
Ако — както твърди запитващата юрисдикция — тя трябва да постанови решението си по ревизионната жалба съобразно действащото право към датата на произнасянето ѝ, тя ще трябва сама да прецени неговата съвместимост с правото на Съюза с оглед на практиката на Съда относно защитата на данните за електронните съобщения.
5. IP адреси
80.
Според запитващата юрисдикция от точка 168 от решение La Quadrature du Net следва, че за запазването на IP адресите Съдът изисква наличието на основание, свързано с целите за опазване на националната сигурност, борба с тежката престъпност и предотвратяване на сериозни заплахи срещу обществената сигурност. От точка 155 обаче следвало, че IP адресите могат да се съхраняват, без да е необходимо специално основание, като само за използването на запазените данни се изисква основание, свързано с посочените цели.
81.
Не считам, че е налице напрежение (още по-малко противоречие). Ако в точка 155 се твърди, че общото и неизбирателно запазване на IP адресите, дадени на източника на свързването с интернет, „по принцип не изглежда да е в противоречие с член 15, параграф 1 от Директива 2002/58“, в следващата точка 156 се посочва, че „предвид сериозността на намесата в основните права […], до която може да доведе това запазване, същата може да бъде обоснована единствено от борбата с тежката престъпност и предотвратяването на сериозни заплахи срещу обществената сигурност, подобно на опазването на националната сигурност […]“.
82.
Следователно от точка 155 във връзка с точка 156 от решение La Quadraturе du Net произтича съдържащият се в точка 168 последователен отговор, който Съдът дава на поставените тогава преюдициални въпроси относно запазването на IP адресите.
83.
В съдебното заседание са посочени определени проблеми — за които според някои участници би трябвало да се даде пояснение от страна на Съда — относно запазването на IP адресите. Разрешаването на тези проблеми (по-специално породените от различията между динамичните и статичните IP адреси, както и от отражението на интернет протокола IPv6) според мен надхвърля въпроса на запитващата юрисдикция, в чиито първоначални преюдициални запитвания (
52
) и в чийто акт от 13 януари 2021 г. този аспект е засегнат по много по-ограничен начин.
V. Заключение
84.
По изложените съображения предлагам на Съда да отговори на Bundesverwaltungsgericht (Федерален административен съд, Германия) по следния начин:
„Член 15, параграф 1 от Директива 2002/58/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 юли 2002 година относно обработката на лични данни и защита на правото на неприкосновеност на личния живот в сектора на електронните комуникации (Директива за правото на неприкосновеност на личния живот и електронни комуникации), изменена с Директива 2009/136/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 25 ноември 2009 г., във връзка с членове 7, 8, 11 и член 52, параграф 1 от Хартата на основните права на Европейския съюз и член 4, параграф 2 от ДЕС трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба, която задължава доставчиците на обществено достъпни електронни съобщителни услуги да запазват превантивно, общо и неизбирателно данните за трафик и данните за местонахождение на крайните потребители на тези услуги за цели, различни от опазването на националната сигурност при наличието на сериозна заплаха, която е действителна и настояща или предвидима“.
(
1
)	Език на оригиналния текст: испански.
(
2
)	Дело C‑140/20, Commissioner of the Garda Síochána и др., по което представям заключение на същата дата.
(
3
)	Наричано по-нататък „заключение La Quadrature du Net (EU:C:2020:6).
(
4
)	Наричано по-нататък „заключение Ordre des barreaux francophones et germanophone (EU:C:2020:7).
(
5
)	По дела C‑293/12 и C‑594/12 (EU:C:2014:238, наричано по-нататък „решение Digital Rights“).
(
6
)	Директива на Европейския парламент и на Съвета от 15 март 2006 година за запазване на данни, създадени или обработени, във връзка с предоставянето на обществено достъпни електронни съобщителни услуги или на обществени съобщителни мрежи и за изменение на Директива 2002/58/EО (OB L 105, 2006 г., стр. 54; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 53, стр. 51).
(
7
)	По дела C‑203/15 и C‑698/15 (EU:C:2016:970, наричано по-нататък „решение Tele2 Sverige“).
(
8
)	Директива на Европейския парламент и на Съвета от 12 юли 2002 година относно обработката на лични данни и защита на правото на неприкосновеност на личния живот в сектора на електронните комуникации (Директива за правото на неприкосновеност на личния живот и електронни комуникации) (ОВ L 201, 2002 г., стр. 37; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 36, стр. 63), изменена с Директива 2009/136/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 25 ноември 2009 г. (ОВ L 337, 2009 г., стр. 11).
(
9
)	По дело C‑207/16 (EU:C:2018:788).
(
10
)	По дело C‑623/17 (EU:C:2020:790).
(
11
)	По дела C‑511/18, C‑512/18 и C‑520/18 (EU:C:2020:791, наричано по-нататък „решение La Quadrature du Net“).
(
12
)	Точка 30 от настоящото заключение.
(
13
)	Директива на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 година за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни (ОВ L 281, 1995 г., стр. 31; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 17, стр. 10).
(
14
)	Съобщенията по член 99, параграф 2 от TKG са връзки с лица, органи и организации в социалния сектор или в църковната сфера, които предоставят на по принцип анонимни събеседници услуги за телефонни консултации в случай на необходимост от спешна социална или психологическа помощ и за които важат специални задължения за конфиденциалност. Съгласно член 99, параграф 2, второ до четвърто изречение от TKG това изключение е обвързано с условието за вписване в списък, поддържан от Bundesnetzagentur für Elektrizität, Gas, Telekommunikation, Post und Eisenbahnen (Федерална агенция за мрежите в областта на електроенергията, природния газ, далекосъобщенията, пощите и железниците, наричана по-нататък „Федералната агенция за мрежите“), след доказване на естеството на предлаганите услуги с удостоверение, издадено от образувание, орган или фондация, субект на публичното право.
(
15
)	Gesetz zur Einführung einer Speicherpflicht und einer Höchstspeicherfrist für Verkehrsdaten (Закон за въвеждане на задължение и на максимален срок на съхранение на данни за трафик).
(
16
)	1 BvR 256/08, 1 BvR 263/08, 1 BvR 586/08 (DE:BVerfG:2010:rs20100302.1bvr025608).
(
17
)	Според запитващата юрисдикция практиката на Съда не изключва категорично възможността националните законодатели да предвидят, след подходяща преценка, съхраняване на данни без основание (като евентуално го допълнят със строги правила за достъп), с цел да отчетат специфичния потенциален риск, свързан с новите далекосъобщителни средства.
(
18
)	Това е използваният от запитващата юрисдикция израз.
(
19
)	Решение от 27 май 2020 г., 1 BvR 1873/13, 1 BvR 2618/13 (DE:BVerfG:2020:rs20200527.1bvr187313). Съгласно това решение член 113 от TKG е несъвместим с член 2, параграф 1 и член 10, параграф 1 от Grundgesetz (Основен закон) и може да се прилага само до приемането на нови правила, най-късно до 31 декември 2021 г.
(
20
)	Решение La Quadrature du Net, точка 104.
(
21
)	Точка 19, буква а) от акта за преюдициално запитване.
(
22
)	Заключение La Quadrature du Net, точки 40—90.
(
23
)	Решение La Quadrature du Net, точка 109.
(
24
)	Пак там, точки 111—133.
(
25
)	Решение La Quadrature du Net, точка 136.
(
26
)	Пак там, точка 137 (курсивът е мой). В допълнение Съдът посочва, че това е така, „макар такава мярка да се отнася без разграничение до всички ползватели на електронни съобщителни средства, без да изглежда на пръв поглед те да имат връзка […] със заплаха за националната сигурност на тази държава членка“, като следва „да се приеме, че наличието на такава заплаха може само по себе си да създаде тази връзка“ (пак там).
(
27
)	CE:ECHR:2021:0525JUD005817013.
(
28
)	CE:ECHR:2021:0525JUD003525208.
(
29
)	CE:ECHR:2015:1204JUD004714306.
(
30
)	Решение La Quadrature du Net, точка 147: „член 15, параграф 1 от Директива 2002/58 във връзка с членове 7, 8 и 11 и член 52, параграф 1 от Хартата допуска държава членка да приеме правна уредба, която позволява целево запазване на данни за трафик и на данни за местонахождение като превантивна мярка за целите на борбата с тежката престъпност и за предотвратяване на сериозните заплахи срещу обществената сигурност, както и за целите на опазването на националната сигурност, при условие че такова запазване е ограничено до строго необходимото, що се отнася до подлежащите на запазване категории данни, визираните съобщителни средства, съответните лица, както и установения период на запазване“. Курсивът е мой.
(
31
)	Решение La Quadrature du Net, точки 148 и 149.
(
32
)	Решение La Quadrature du Net, точка 150.
(
33
)	Освен че са недостатъчни, тези критерии могат да доведат до положение на общо подозрение към някои части от населението или до заклеймяване на географски зони.
(
34
)	Заключение Ordre des barreaux francophones et germanophone, точки 88 и 89.
(
35
)	Пак там, точка 90.
(
36
)	Точка 47 от писменото му становище. Преценка, направена и от някои правителства в съдебното заседание.
(
37
)	Groupe Échange d’informations et protection des données (DAPIX). Същото мнение е изразено от шведското правителство в точка 21 от писменото му становище.
(
38
)	В точка 92 от заключение Ordre des barreaux francophones et germanophone посочвам, че работните групи разглеждат като възможни разрешения ограничаването на категориите запазвани данни; псевдонимизацията на данните; предвиждането на ограничени периоди на запазване; изключването на определени категории доставчици на електронни съобщителни услуги; подновимите разрешения за съхранение; задължението за запазване на съхранени данни в рамките на Съюза или редовния и систематичен контрол от страна на независим административен орган във връзка с гаранциите, предлагани от доставчиците на електронни съобщителни услуги срещу неправомерното използване на данните.
(
39
)	Заключение Ordre des barreaux francophones et germanophone, точки 93 и 94.
(
40
)	Пак там, точка 95.
(
41
)	Пак там, точка 104.
(
42
)	Точка 25b, буква b) от оригинала на немски език на акта за преюдициално запитване.
(
43
)	В съдебното заседание германското правителство посочва, че субектите, чиито електронни съобщения са изключени от задължението за запазване, са 1300, и уточнява, че изключването не може да се прилага за професионалисти, които имат задължения за професионална тайна (като адвокатите или лекарите), поради големия им брой.
(
44
)	Заключение Ordre des barreaux francophones et germanophone, точка 96. По този начин се избягва „да се предостави подробна картина на живота на засегнатите лица. В допълнение, този период на запазване трябва да се адаптира в зависимост от естеството на данните, така че данните, предоставящи по-конкретна информация относно начина на живот и навиците на тези лица, да се съхраняват през по-кратък период от време“.
(
45
)	Пак там, точка 97. „С други думи, диференциацията във връзка с периода на запазване на всяка категория данни в зависимост от полезността ѝ с оглед на постигането на свързаните със сигурността цели е подход, който трябва да бъде изследван. Като се ограничи времето, през което едните и другите категории данни се съхраняват едновременно (и следователно могат да се използват за установяване на връзки, разкриващи начина на живот на засегнатите лица), се разширява защитата на правото, гарантирано в член 8 от Хартата“.
(
46
)	Решение La Quadrature du Net, точка 117.
(
47
)	Както е изтъкнато в съдебното заседание, дори период от десет седмици натрупване на метаданни (данни за трафик и данни за местонахождение) би могъл да бъде достатъчен, за да се установят определени модели в поведението на абоната, които поради повторяемостта си биха разкрили чувствителна информация за неговата личност и неговия живот.
(
48
)	Решение от 2 март 2021 г., Prokuratuur (Условия за достъп до данни за електронните съобщения) (C‑746/18, EU:C:2021:152, т. 39). Курсивът е мой.
(
49
)	Решение La Quadrature du Net, точка 115.
(
50
)	Пак там, точка 116. Курсивът е мой.
(
51
)	Вж. бележка под линия 19 от настоящото заключение.
(
52
)	Точка 30 от акта за преюдициално запитване.