62017CC0347
ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА ГЕНЕРАЛНИЯ АДВОКАТ
M. BOBEK
представено на 29 ноември 2018 година (
1
)
Дело C‑347/17
A
B
C
D
E
F
G
срещу
Staatssecretaris van Economische Zaken
(Преюдициално запитване, отправено от Rechtbank Rotterdam (Районен съд, Ротердам (Нидерландия)
„Преюдициално запитване — Регламент (EО) № 853/2004 — Регламент (EО) № 854/2004 — Хигиена на храните от животински произход — Домашни птици — Задължения за кланиците след изкормването — Естество и съдържание — Почистване на трупове — Понятие за замърсяване — Видимо или невидимо замърсяване по кланичен труп — Замърсяване с фекалии, жлъчка и съдържимо в гушата — Контрол — Правомощия на служители“
I. Въведение
1.
Въз основа на няколко проверки нидерландските власти глобяват седем оператора на кланици за неспазване на националното законодателство и законодателството на Европейския съюз в областта на храните от животински произход. Проверките са извършени на етапа от кланичния процес, който следва изкормването и почистването на птиците и предшества охлаждането им. Установено е видимо замърсяване под формата на фекалии, жлъчка или съдържимо в гушата.
2.
Птицекланиците оспорват начина на извършване на проверките и направените констатации пред националните органи. Именно в този контекст Съдът е приканен да тълкува естеството и съдържанието на задълженията, произтичащи от законодателството на ЕС за кланиците в птицевъдния сектор, по-специално какъв вид замърсяване следва да се избягват по време на кланичния процес и какви са предоставените съгласно правото на ЕС правомощия на ветеринарните служители да извършват проверки на кланичния процес.
II. Правна уредба
А.
Правото на Съюза
1. Регламент (ЕО) № 853/2004
3.
В член 3, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 853/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно определяне на специфични хигиенни правила за храните от животински произход (наричан по-нататък „Регламент № 853/2004“) (
2
) се предвижда, че „предприятията за хранителни продукти привеждат дейността си в съответствие с разпоредбите на приложения II и III“.
4.
В раздел II от приложение III се определят специфични изисквания по отношение на месото от домашни птици и лагоморфни. В глава II се определят изискванията, на които трябва да отговарят кланиците в този сектор:
„Предприятията за хранителни продукти трябва да гарантират, че конструкцията, разпределението и оборудването на кланиците, в които се извършва клане на домашни птици и лагоморфни, отговарят на следните изисквания:
[…]
2.
За да се избегне заразяване на месото, те трябва:
а)
да имат достатъчно на брой подходящи помещения за операциите, които извършват;
б)
да имат отделно помещение за изкормване и допълнително почистване […]
в)
да осигурят отделяне по място или време на следните операции:
i)
зашеметяване и отцеждане на кръвта;
ii)
оскубване на перушината или отстраняване на кожата, и евентуално попарване; и
iii)
експедиране на месото;
[…]
д)
да имат линии за клане (където се използват такива), чиято конструкция позволява непрекъснато придвижване по време на клане и избягване на кръстосано заразяване между отделните части на линията. Когато в едно помещение се използват повече от една линии за клане, се налага отделяне на линиите, за да се избегне кръстосано замърсяване.
[…]“.
5.
В раздел II, глава IV от приложение III се посочват редица изисквания по отношение на хигиената при клането на животни, на които трябва да отговарят предприятията за хранителни продукти, които ръководят кланици в птицевъдния сектор:
„[…]
5.
Зашеметяването, оттичането на кръвта, дрането, изкормването и другото почистване се извършват без неправомерно отлагане и по начин, чрез който се избягва замърсяването на месото. И по-специално, трябва да се вземат мерки за предотвратяване на разпиляването на съдържимото в храносмилателния тракт по време на изкормването.
[…]
7.
След проверката след настъпване на смъртта:
а)
частите, негодни за човешка консумация, трябва да се отстранят възможно най-бързо от чистия сектор на обекта;
[…]
в)
вътрешностите или части от вътрешностите, които остават в трупа, с изключение на бъбреците, трябва да се отстранят изцяло при възможност и то възможно най-бързо, освен ако компетентният орган не е разпоредил друго.
8.
След като са проверени и изкормени закланите животни трябва да бъдат изчистени и охладени до температура, която не надвишава 4 °С, възможно най-бързо, освен ако месото не е нарязано топло.
9.
Когато труповете са подложени на замразяване чрез потапяне, е необходимо да се вземе предвид следното:
а)
Трябва да се вземат всички възможни предпазни мерки, за да се избегне заразяването на труповете[,] като се вземат предвид такива параметри като трупно тегло, температура на водата, дебит и посока на водния поток и време за охлаждане.
[…]“.
2. Регламент (ЕО) № 854/2004
6.
Съображение 8 от Регламент (ЕО) № 854/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година за определяне на специфичните правила за организирането на официален контрол върху продуктите от животински произход, предназначени за човешка консумация (наричан по-нататък „Регламент № 854/2004“) (
3
), гласи следното: „[о]фициалният контрол върху производството на месо трябва да провери дали стопанските субекти в областта на храните спазват хигиенните правила и съблюдават критериите и целите, определени в законодателството на Общността. Такъв официален контрол следва да обхваща одиторските проверки и проверките на място на дейността на стопанските субекти в областта на храните, включително и проверките на собствения контрол, упражняван от стопанските субекти в областта на храните“.
7.
Съгласно член 4, параграф 3 официалният контрол включва:
„а)
одит на добрите хигиенни практики и системата за оценка на опасностите и за контрол на критичните точки (НАССР);
б)
официалния контрол, определен в членове 5—8; и
в)
всички конкретни одиторски задачи, посочени в приложенията“.
8.
Съгласно член 5 „[д]ържавите членки гарантират, че официалният контрол по отношение на прясното месо се извършва в съответствие с изискванията на приложение I.
1.
Официалният ветеринарен лекар извършва инспекционни задачи в кланици, предприятия за производство на месо от дивеч и транжорни, които пускат на пазара прясно месо в съответствие с общите изисквания на раздел I, глава II от приложение I, и със специфичните изисквания на раздел IV, по-специално към:
а)
информацията за хранителната верига;
б)
предкланичния преглед;
в)
хуманното отношение към животните;
г)
следкланичния преглед;
д)
конкретен рисков материал и други животински странични продукти; и
е)
лабораторните изследвания“.
9.
В раздел I от приложение I се посочват задачите на официалния ветеринарен лекар в сектора на прясното месо. По-специално в глава I от него се предвиждат одиторски задачи, а в глава II — инспекционни задачи.
10.
В глава I, точка 2, буква б) се предвижда, че: „[о]свен извършването на одит на принципите, основани на системата за оценка на опасностите и за контрол на критичните точки (НАССР), съгласно общите изисквания на член 4, параграф 5, официалният ветеринарен лекар следва да проверява дали процедурите на стопанските субекти в областта на храните гарантират във възможната степен, че месото […] няма фекално или друго замърсяване“.
11.
В глава II, част Г е дадено следното описание на начина, по който следва да се извършват следкланичните прегледи:
„1.
Кланичните трупове и придружаващите ги вътрешни органи трябва да се подложат на следкланичен преглед незабавно след като животните са заклани. Всички външни повърхности трябва да бъдат визуално проверени. За целта може да е необходима минимална манипулация на труповете и вътрешностите или специални технически средства. Специално внимание следва да се обърне на откриването на зоонозите и заболяванията в списък А на МБЕ, а при необходимост, и в списък Б на МБЕ. Скоростта на движение на кланичната линия и броят на персонала трябва да са такива, че да осигурят възможност за правилно провеждане на прегледа.
2.
При необходимост се извършват допълнителни прегледи, като например палпиране и разрязване на части от трупа и вътрешностите, и лабораторни анализи […].
[…]
4.
По време на прегледа трябва да се вземат предпазни мерки, за да се сведе до минимум замърсяване на месото чрез действия като палпиране, разрязване или изрязване.
[…]“.
12.
В раздел II, глава V от приложение I се определят правила по отношение на решенията относно месото, които трябва да бъдат взети след провеждането на контрол. По-специално в точка 1, буква т) се предвижда, че „[м]есото следва да бъде обявено за негодно за човешка консумация, когато по него личи замърсяване с тор, фекалии или друго замърсяване“.
13.
В раздел IV, глава V, част Б от приложение I се разглежда конкретно следкланичният преглед на домашни птици по следния начин:
„1.
Всички птици следва да бъдат подложени на следкланичен преглед в съответствие с изискванията на раздели I и III. Освен това официалният ветеринарен лекар следва лично да извърши следните проверки:
а)
ежедневна инспекция на вътрешностите и телесните кухини на представителна проба от птици;
б)
подробна инспекция на произволно избрана проба от всяка партида птици с един и същ произход, на части от птици или цели птици, обявени за негодни за човешка консумация след извършване на следкланичен преглед; и
в)
всички необходими допълнителни проучвания, когато е налице причина за съмнение относно годността на месото за човешка консумация“.
3. Регламент (ЕО) № 882/2004
14.
В член 3, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 882/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно официалния контрол, провеждан с цел осигуряване на проверка на съответствието със законодателството в областта на фуражите и храните и правилата за опазване здравето на животните и хуманното отношение към животните (наричан по-нататък „Регламент № 882/2004“) (
4
), се предвижда, че: „[о]фициалният контрол се извършва на всеки един от етапите на производство, преработка и разпространение на пазара на фуражите и храните, на животните и продуктите от животински произход“.
15.
Съгласно член 10, параграф 1 „[з]адачите, свързани с официалния контрол, в повечето случаи се извършват, като се използват подходящи методи и техники на контрол като мониторинг, надзор, проверка, одит, инспекция, взимане на проби и анализ“.
4. Регламент (ЕО) № 852/2004
16.
В член 2, параграф 1, буква е) от Регламент (ЕО) № 852/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно хигиената на храните (наричан по-нататък „Регламент № 852/2004“) (
5
)„замърсяване“ се определя като „наличието или внасянето на опасност“.
17.
Член 5 е посветен на анализа на опасностите и контрола в критични точки (HACCP):
„1.   Операторите на предприятия за храни въвеждат, прилагат и поддържат постоянна процедура или процедури, основаващи се на принципите на НАССР.
2.   Принципите на НАССР, посочени в параграф 1, се състоят в следното:
а)
идентифициране на опасностите, които трябва да се предотвратят, отстранят или редуцират до приемливи нива;
б)
идентифициране на критичните контролни точки на етапа или етапите, на който или които контролът е крайно необходим, за да се предотврати, отстрани или да се редуцира до приемливи нива определена опасност;
в)
установяване на критични граници в критичните контролни точки, разграничаващи приемливостта от неприемливостта за предотвратяването, отстраняването или редуцирането на идентифицираните опасности;
[…]“.
5. Регламент (ЕО) № 178/2002
18.
В член 3, параграф 14 от Регламент (ЕО) № 178/2002 на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2002 година за установяване на общите принципи и изисквания на законодателството в областта на храните, за създаване на Европейски орган за безопасност на храните и за определяне на процедури относно безопасността на храните (наричан по-нататък „Регламент № 178/2002“ или „Общият регламент за законодателството в областта на храните“) (
6
)„опасност“ се определя като „наличие или условие за наличие на биологичен, химичен или физичен агент в храните или фуражите, който има потенциална възможност да причини неблагоприятен за здравето ефект“.
19.
В член 14 се определят изискванията за безопасност на храните.
„1.   На пазара не се пускат храни, които не са безопасни.
2.   Приема се, че храните не са безопасни, ако се считат за:
а)
вредни за здравето;
б)
негодни за консумация от човека.
3.   При определяне дали дадена храна не е безопасна, се вземат предвид:
а)
нормалните условия за употреба на храната от потребителя на всеки етап от производството, преработката и разпределението;
б)
предоставената на потребителя информация, включително информацията на етикета или друга общо достъпна за потребителя информация относно избягването на специфични неблагоприятни за здравето ефекти от конкретна храна или категория храни.
4.   При определяне дали дадена храна е вредна за здравето се вземат предвид:
а)
не само вероятните непосредствени и/или краткосрочни и/или дългосрочни ефекти на храната върху здравето на дадено лице, което я консумира, но и върху бъдещите поколения;
б)
вероятните кумулативни токсични ефекти;
в)
особената здравословна чувствителност на конкретна категория потребители, когато храната е предназначена за тази категория потребители.
5.   При определяне дали дадена храна е негодна за консумация от човека се взема предвид […] дали тя е неприемлива за консумация от човека съобразно употребата, за която е предназначена, поради замърсяване вследствие на наличието на чужди вещества или по други причини, поради разлагане, влошаване или загниване“.
Б.
Приложими разпоредби от националното право
1. Wet dieren (Закон за животните)
20.
Член 6.2, параграф 1 от Wet van 19 mei 2011, houdende een integraal kader voor regels over gehouden dieren en daaraan gerelateerde onderwerpen (Закон от 19 май 2011 г. за единните правила за отглеждане на животни и свързани въпроси, наричан по-нататък „Законът за животните“) (
7
) гласи: „Със или на основание подзаконови нормативни актове на министерския съвет или на министрите не могат да се нарушават разпоредби от регламенти на Европейския съюз по въпроси, които попадат в приложното поле на настоящия закон“.
21.
Член 8.7 от Закона за животните предвижда, че Minister van Economische Zaken (министърът на икономиката) може да налага административни глоби на лица, извършили нарушение по смисъла на член 8.6, параграф 1 от същия закон.
2. Regeling dierlijke producten (Правилник за животинските продукти)
22.
Член 2.4, параграф 1 от Regeling van de Minister van Economische Zaken van 7 december 2012, nr WJZ/12346914, houdende regels met betrekking tot dierlijke producten (Правилник № WJZ/12346914 на министъра на икономиката от 7 декември 2012 г. относно правила във връзка с животинските продукти (наричан по-нататък „Правилникът за животинските продукти“) (
8
) гласи:
„Разпоредби от регламенти на Европейския съюз по смисъла на член 6.2, параграф 1 от настоящия правилник са:
[…]
г)
член 3, член 4, параграфи 1—4, член 5 и член 7, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 853/2004.
[…]“.
III. Факти, национално производство и преюдициални въпроси
23.
През 2015 г. на Nederlandse Voedsel- en Warenautoriteit (органът за безопасността на храните и потребителските продукти на Нидерландия, наричан по-нататък „NVWA“) започва проверки в големи птицекланици по метод, основан на риска. Съгласно този метод от съответните птицекланици се вземат множество проби ежедневно. Във всяка смяна на три пъти се проверяват по 50 трупа на заклани животни от кланичната линия.
24.
Жалбоподателите в главното производство са седем дружества, които експлоатират птицекланици в Нидерландия. От извършените от NVWA проверки (и инспекции) в техните помещения е видно, че са замърсени трупове на заклани домашни птици. Проверките са извършени в края на т.нар. „линия за изкормване“ (етапът, на който се отстраняват храносмилателният тракт и гушата) преди охлаждането. Тези проверки включват преглед както на външната, така и на вътрешната страна на труповете на закланите животни, а в някои случаи е обръщана и мастната тъкан. Установени са три вида замърсяване: с фекалии (наричани също „тор“ или „чревно съдържимо“), съдържимо в гушата (парчета или люспи от зърна от зърнени култури) и жлъчка.
25.
За първите две констатирани нарушения са отправени писмени предупреждения до жалбоподателите. След като е установено третото нарушение, на жалбоподателите са наложени корективни мерки, с които се изисква да приспособят своите процедури, основани на HACCP. Освен това с решения съответно от 27 ноември, от 11 декември и от 18 декември 2015 г. на всеки от жалбоподателите е наложена и глоба в размер на 2500 EUR.
26.
Жалбоподателите обжалват тези решения по административен ред пред Staatsseсretaris van Economische Zaken (държавен секретар по икономическите въпроси, наричан по-нататък „ответникът“). С решения от 29 април, 2 май и 3 май 2016 г. (наричани по-нататък „оспорваните решения“) ответникът отхвърля жалбите по административен ред като неоснователни.
27.
Жалбоподателите обжалват тези решения пред Rechtbank Rotterdam (Районен съд, Ротердам, Нидерландия). Жалбоподателите по-специално оспорват факта, че наложените глоби се отнасят до замърсяване, възникнало, докато се осъществяват дейностите по линията, на която месото се подготвя за готвене. На този етап обаче било твърде „рано“ да се проверява дали по кланичните трупове има следи от замърсяване, и ако това е така, да се налага санкция. Освен това жалбоподателите оспорват възможността замърсяването да е причинено от фекалии, съдържимото в гушата и жлъчка. Те също така поставят под въпрос начина, по който са извършени проверките.
28.
В този фактически и правен контекст Rechtbank Rotterdam (Районен съд, Ротердам) решава да спре производството по делото и да отправи до Съда следните преюдициални въпроси:
„1.
Следва ли раздел II, глава IV, точки 5 и 8 от приложение III към Регламент (ЕО) № 853/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно определяне на специфични хигиенни правила за храните от животински произход (ОВ L 139, 2004 г., стр. 55; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 56, стр. 71 и поправка в ОВ L 288, 2015 г., стр. 16) да се тълкува в смисъл, че след изкормването и почистването по труповете на закланите домашни птици не трябва да има никакво видимо замърсяване?
2.
Отнасят ли се разпоредбите на раздел II, глава IV, точки 5 и 8 от приложение III към [Регламент № 853/2004] и за замърсявания с фекалии, жлъчка и съдържимо в гушата?
3.
При утвърдителен отговор на първия въпрос, следва ли раздел II, глава IV, точка 8 от приложение III към [Регламент № 853/2004] да се тълкува в смисъл, че почистването трябва да се извърши непосредствено след изкормването, или съгласно тази разпоредба отстраняването на видимо замърсяване може да стане и по време на охлаждането, разфасоването или опаковането?
4.
Допуска ли раздел I, глава II, част Г, точка 1 от приложение I към [Регламент № 854/2004] при извършване на проверки от компетентния орган да се изваждат трупове на заклани домашни птици от кланичната линия и да се проверяват за видими замърсявания по външната и вътрешната им страна, както и под мастната им тъкан?
5.
Ако отговорът на първия въпрос е отрицателен и следователно оставането на видимо замърсяване по труповете на заклани домашни птици е допустимо — как следва да се тълкува раздел II, глава IV, точки 5 и 8 от приложение III към [Регламент № 853/2004]? Как би могла в такъв случай да се постигне целта на този регламент, а именно да се осигури висока степен на защита на здравето на хората?“.
29.
Писмени становища са представили жалбоподателите, датското, германското, нидерландското и финландското правителство, както и Европейската комисия. На 4 октомври 2018 г. е проведено съдебно заседание, на което жалбоподателите, датското и нидерландското правителство, както и Европейската комисия представят устни становища.
IV. Анализ
30.
Петте въпроса, отправени от запитващата юрисдикция, по същество са свързани с три теми. Първата се отнася до тълкуването на обхвата на понятието за замърсяване, което попада в обхвата на раздел II, глава IV, точка 5 от приложение III към Регламент № 853/2004 (наричана по-нататък „точка 5“) (въпроси 2, 5 и част от въпрос 1). Втората тема е свързана с естеството и съдържанието на задълженията, които са наложени по силата на точка 5 и също така по силата на точка 8 от същото приложение (наричана по-нататък „точка 8“) на птицекланиците, и с конкретния етап от кланичния процес, по време на който трябва да бъдат изпълнени посочените задължения (въпрос 3 и част от въпрос 1). Третата тема се отнася до официалния контрол, чрез който може да се оцени спазването на тези различни задължения (въпрос 4 и част от въпрос 1).
31.
В настоящото заключение предпочитам да разгледам поставените от запитващата юрисдикция въпроси в контекста на конкретните въпроси, които те повдигат: (А) коя точно част от процеса трябва да бъде предмет на проверки от страна на органите; (Б) в кой момент от процеса следва да се извършват тези проверки; и (В) кой трябва да извършва такива проверки и на какво правно основание. След като разгледам ключовите въпроси, повдигнати по този начин в конкретния случай, считам, че отговорът на конкретните въпроси на запитващата юрисдикция става пределно ясен (Г).
А.
Какво e „замърсяване“?
32.
Съгласно точка 5 „[з]ашеметяването, оттичането на кръвта, дрането, изкормването и другото почистване се извършват без неправомерно отлагане и по начин, чрез който се избягва замърсяването на месото. И по-специално, трябва да се вземат мерки за предотвратяване на разпиляването на съдържимото в храносмилателния тракт по време на изкормването“ (
9
).
33.
Съгласно точка 8 „[с]лед като са проверени и изкормени закланите животни трябва да бъдат изчистени и охладени до температура, която не надвишава 4 °С, възможно най-бързо, освен ако месото не е нарязано топло“.
34.
В настоящия подраздел най-напред ще разгледам въпроса дали точки 5 и 8 обхващат само видимо замърсяване, тъй като запитващата юрисдикция формулира въпросите си единствено по отношение на този конкретен вид замърсяване (1). След това ще проуча източниците на замърсяване, посочени в точка 5, и по-специално дали замърсяването може да се дължи на фекалии, жлъчка и съдържимото в гушата (2).
1. Видимо и невидимо замърсяване
35.
При формулирането на своите въпроси, и по-специално на въпрос 1, запитващата юрисдикция ги ограничава до „видимо замърсяване“. Разбирам, че тази конкретна и доста тясна насоченост произтича от фактическата обстановка по делото в главното производство. В действителност настоящият случай се отнася само до предполагаемо видимо замърсяване на труповете на заклани домашни птици.
36.
Тъй като обаче това, което се търси, е общо (или поне обобщено) тълкуване на понятие от правото на Съюза, а именно на понятието „замърсяване“, първо е необходимо да бъде направено пояснение.
37.
Смятам, че няма основание за целите на тълкуването на Регламент № 853/2004, както той се прилага към домашните птици, да се разглежда единствено за видимо замърсяване. Както се признава от всички участници в заседанието, точка 5, а оттам логически и точка 8 обхващат както видимото, така и невидимото замърсяване. Това следва от текста, контекста и целта на тези точки.
38.
Първо, що се отнася до текста на точки 5 и 8, следва от самото начало да се отбележи, че обхватът и на двете разпоредби, цитирани от запитващата юрисдикция, не е ограничен само до видимото замърсяване. Това понятие не се посочва изрично в точка 8. В точка 5 се посочва замърсяването изобщо, без да се прави разграничение между видимото и невидимото замърсяване.
39.
Второ, при систематичен преглед става ясно, че изразът „видимо замърсяване“ се посочва изрично само веднъж в Регламент № 853/2004 — конкретно във връзка с домашни копитни животни (
10
). Поради това изглежда, че ако законодателят на Съюза е възнамерявал да използва това понятие в тесен смисъл, той е можел да го направи изрично в случаите, в които очевидно е било необходимо подобно разграничение. Такова ограничение обаче не е налице, когато става въпрос за домашните птици.
40.
Трето, това разбиране се подкрепя допълнително и от систематичното тълкуване на точки 5 и 8 не само с оглед на разпоредбите на Регламент № 853/2004, но и извън тези рамки — с оглед на други законодателни актове. Редица други разпоредби от посочения регламент всъщност се отнасят до задължението на птицекланиците за предотвратяване на замърсяване, без да се посочва видът на замърсяване. Например, с цел да се избегне замърсяване или кръстосано замърсяване, кланиците трябва да гарантират, че етапите от кланичния процес са отделени физически, както и че тези етапи се извършват по различно време (
11
). Освен това трябва да се вземат всички възможни предпазни мерки, за да се избегне замърсяването на кланичните трупове, когато последните са подложени на замразяване чрез потапяне (
12
). В допълнение, извън рамките на Регламент № 853/2004, който се отнася конкретно до храните от животински произход, в член 2, параграф 1, буква е) от Регламент № 852/2004 относно хигиената на храните като цяло понятието „замърсяване“ е определено като „наличието или внасянето на опасност“ (
13
). Самото понятие „опасност“ е определено широко в член 3, параграф 14 от Регламент № 178/2002, в който се установяват общите принципи на законодателството в областта на храните, като „наличие или условие за наличие на биологичен, химичен или физичен агент в храните или фуражите, който има потенциална възможност да причини неблагоприятен за здравето ефект“.
41.
Четвърто и последно, общата цел на Регламент № 853/2004 по-нататък предполага, че в обхвата на това понятие попадат всички видове замърсяване, независимо дали е видимо или невидимо. Съгласно съображение 9 посоченият регламент цели да осигури високо ниво на защита на потребителите по отношение на безопасността на храните. Трудно обаче е да се твърди, че такъв висок стандарт би могъл да се постигне единствено чрез съсредоточаване върху видимото замърсяване. Това е може би още по-вярно във връзка с домашните птици, при които, както посочват жалбоподателите, замърсяването се получава най-вече от кожата, краката и оперението на птиците и в действителност има вероятност да бъде невидимо.
42.
Смятам, че от това следва, че посоченото в точка 5 задължение за избягване на замърсяването на месото включва както видимото, така и невидимото замърсяване.
2. Фекалии, жлъчка и съдържимо в гушата
43.
Вторият въпрос на запитващата юрисдикция се отнася до три потенциални източника на (видимо) замърсяване, които птицекланиците следва да избягват. Попадат ли фекалиите, жлъчката и съдържимото в гушата в обхвата на точка 5 във връзка с точка 8?
44.
Според жалбоподателите отговорът е отрицателен. По-специално, що се отнася до жлъчката, тя не би могла да се счита за замърсяване, тъй като била стерилна от микробиологична гледна точка. Що се отнася до съдържимото в гушата, то също не би могло да се категоризира като замърсяване, защото не било част от съдържимото в стомаха и червата и следователно не е обхванато от точка 5.
45.
Нидерландското правителство заедно с датското, германското и финландското правителство и Комисията поддържат, че фекалиите, жлъчката и съдържимото в гушата могат да представляват замърсяване, тъй като всички те са част от „храносмилателния тракт“, а това е терминът, използван в текста на точка 5 на повечето езици, макар и не в текста на нидерландски език.
46.
Съгласен съм с това. Фекалиите, жлъчката и съдържимото в гушата на кланичен труп могат да се считат за замърсяване по смисъла на Регламент № 853/2004, и по-специално по точка 5 от него.
47.
Първо, в точка 5 не се посочва изрично какви могат да бъдат източниците на замърсяването. Структурата на посоченото в тази точка правило обаче предполага, че съществува връзка между разпиляването на съдържимото в храносмилателния тракт по време на изкормването и замърсяването на месото. Всъщност, докато съгласно първото изречение от точка 5 принципно се изисква отделните стъпки от частта от кланичния процес, свързана с подготовката на месото за готвене, да се извършват по такъв начин, че да се избегне замърсяването на месото, с второто изречение изрично се налага задължение да се вземат мерки „за предотвратяване на разпиляването на съдържимото в храносмилателния тракт по време на изкормването“. Следователно е съвсем очевидно, че съдържимото в храносмилателния тракт се възприема като източник на замърсяване на месото, което обяснява изискването да се избягва разпиляването му.
48.
Второ, що се отнася до конкретното понятие „съдържимото в храносмилателния тракт“, запитващата юрисдикция, наред с други участници в производството пред Съда, посочва съществуването на различия в текста на точка 5, второ изречение на различните езици. Докато текстовете на нидерландски и на немски, изглежда, са по-ограничени по своя обхват, защото се отнасят само до съдържимото в стомаха и червата (
14
), в текстовете на повечето други езици се посочва съдържимото в храносмилателния тракт в по-широк смисъл (
15
).
49.
Съгласно установената практика на Съда във връзка с това в случай на разминавания между текстовете на различни езици еднаквата автентичност на всички езици на Съюза изключва възможността той да се разглежда отделно в текста на един от езиците. Трябва да се разгледат цялостната структура и целите на въпросните разпоредби в светлината по-специално на текстовете на всички официални езици (
16
).
50.
От гледна точка на елементарната логика предвид начина на извършване на кланичния процес считам, че би било доста странно, ако при предвиждането на забраната какво не може да се разпилява върху кланичните трупове, законодателят на Съюза е имал намерение да направи разграничение между видовете съдържимо, чието изкормване от кланичните трупове на домашните птици се извършва безразборно. Ето защо според мен точка 5 следва да се тълкува като изискване, че при изкормването кланиците са длъжни да вземат мерки за предотвратяване на разпиляването на „съдържимото в храносмилателния тракт“ върху кланичните трупове. Буквалното тълкуване на това широко понятие обхваща не само всички органи, но и съдържимото в органите, които са част от храносмилателната система, от устата до ануса. Следователно точка 5 задължително включва черния дроб (и жлъчката), червата (и фекалиите), гушата (и съдържимото в нея).
51.
На трето място, както вече бе посочено по-горе (
17
), законодателят на Съюза е искал да насърчи постигането на висок стандарт за безопасност на храните чрез запазване на широко понятие за замърсяване, което включва наличие или условие за наличие на биологичен, химичен или физичен агент в храните или фуражите, който има потенциална възможност да причини неблагоприятен за здравето ефект. В това отношение трите горепосочени възможни източника на замърсяване, включително жлъчката, могат да съдържат бактерии, както твърди нидерландското правителство.
52.
Четвърто и последно, може би като въпрос на здрав разум — ако приемем, че той все още не липсва в тази област на правото — трябва да се съглася с датското правителство, че понятието за замърсяване не може да бъде ограничено до въпроса дали храната е вредна за здравето. Замърсяване на храната би трябвало да включва и случаите, в които месото просто е негодно за човешка консумация (
18
), дори ако тази употреба не би довела незабавно до хранително отравяне или до друга пряка вреда за здравето на човека. Следователно, дори ако се окаже, че трупът, съдържащ остатъчни фекалии, жлъчка или съдържимо в гушата, не води до пряко увреждане на здравето на микробиологично равнище, както твърдят жалбоподателите, все пак с увереност можем да приемем, че — евентуално като оставим настрана изключително странните вкусове на някои ексцентрични гастрономи — такова месо най-вероятно би било негодно за (нормална) човешка консумация.
53.
В обобщение, раздел II, глава IV, точка 5 от приложение III към Регламент № 853/2004 трябва да се тълкува в смисъл, че се прилага към замърсяване с фекалии, жлъчка и съдържимото в гушата.
Б.
Какви задължения съществуват и на кой етап от кланичния процес се прилагат?
54.
С първия си въпрос запитващата юрисдикция иска да се установи естеството и съдържанието на задълженията, наложени на птицекланиците с Регламент № 853/2004 по отношение на (видимото) замърсяване. Изисква ли се съгласно точки 5 и 8 след изкормването и почистването по кланичните трупове на домашни птици вече да няма никакво (видимо) замърсяване? Ако на въпрос 1 бъде отговорено положително, чрез въпрос 3 запитващата юрисдикция по същество иска да се установи кога се извършва почистването в рамките на кланичния процес. По-специално трябва ли почистването да се извършва непосредствено след изкормването, или може да се осъществи на по-късен етап, дори по време на замразяването, разфасоването или опаковането?
55.
Във връзка с тези въпроси Съдът трябва да разгледа две тясно свързани точки. Първо, какъв вид задължение се налага на птицекланиците във връзка със замърсяването и променя ли се естеството на това задължение по време на кланичния процес? Второ, кога се извършва специфичната операция по почистване, предвидена в точка 8?
56.
В настоящия раздел ще обясня (1) защо обхватът и естеството на задължението се различават в зависимост от етапа на кланичния процес и (2) защо почистването, както е предвидено в точка 8, трябва да се извърши след проверката след настъпване на смъртта и изкормването, но преди охлаждането.
1. Какъв е видът на задължението (задълженията)?
57.
Според жалбоподателите птицекланиците имат „задължение за постигане на определен резултат“ (чрез полагане на максимални усилия) да използват определени средства във всеки етап от кланичния процес. Тъй като по време на изкормването е невъзможно да се предотврати напълно разпиляването на съдържимото в храносмилателния тракт, кланиците са длъжни да положат максимални усилия за избягване на замърсяване на месото. Това задължение се прилага и на етапите на изкормването или на почистването. Следователно не може да се очаква въз основа на точка 5 или точка 8, че няма да настъпи никакво разпиляване и че кланичните трупове ще бъдат напълно чисти в края на линията за подготовка на месото за готвене преди охлаждането, както смята и запитващата юрисдикция. В точка 8 не се предвижда никакъв конкретен резултат (например „без видимо замърсяване“) след почистването. Жалбоподателите твърдят, че видимите следи от замърсяване могат да бъдат отстранени на по-късен етап по време на разфасоването или опаковането, така че в това отношение не би могло да им бъде наложено строго задължение за постигане на определен резултат („изискване за нулева толерантност“) след изкормването и почистването и преди охлаждането. Според тях било нереалистично от техническа гледна точка да се изисква такъв висок стандарт поради скоростта на движение на кланичната линия в рамките на един механичен процес. Освен това изискването за отстраняване на видимо замърсяване след изкормването и преди охлаждането не почивало на научна основа, тъй като замърсяването обикновено настъпва по-рано, при оскубването на перушината.
58.
С няколко незначителни промени, останалите участници в производството пред Съда по същество правят разграничение между задълженията на кланиците на етапа на изкормването и задълженията на етапа на почистването. От една страна, изкормването трябвало да се извърши внимателно, така че да може да се избегне замърсяване. От друга страна, след като приключило почистването след изкормването и преди охлаждането, кланичните трупове трябвало да бъдат чисти и без замърсяване, тъй като целта на почистването била да се отстрани всяко видимо остатъчно замърсяване.
59.
Като цяло съм съгласен с втората гледна точка.
60.
Точка 5 и точка 8 съдържат две отделни, но допълващи се задължения, които се прилагат към различни етапи от кланичния процес. Съществува задължение за полагане на дължима грижа до приключването на етапа, по време на който се извършва изкормването: кланичните линии трябва да се организират и управляват по начин, който има за цел да се предотврати замърсяването в максималната степен, в която това е технически възможно (точка 5). След изкормването, проверката след настъпване на смъртта и почистването кланиците трябва да гарантират, че по кланичните трупове няма замърсяване (точка 8).
61.
Първо, от текста на точка 5 е видно, че птицекланиците трябва да вземат всички подходящи и своевременни мерки, за да предотвратят замърсяването на месото на всеки отделен етап от кланичния процес, а именно зашеметяването, оттичането на кръвта, дрането, оскубването, изкормването или допълнителното почистване. По-специално кланиците трябва да положат всички възможни усилия да гарантират, че изкормването не се извършва по такъв начин, че да позволява съдържимото в храносмилателния тракт да се разпилява върху трупа, което, както беше отбелязано по-горе (
19
), би представлявало източник на замърсяване.
62.
Второ, от систематичното тълкуване на точка 5 следва, че законодателят на Съюза не може да е имал предвид, че изкормването като стъпка от кланичния процес следва винаги да бъде безупречно и никога да не води до никакво замърсяване. Това не само би било неоснователно, но също така би обезсмислило до известна степен проверката след настъпване на смъртта. Както в действителност произтича от точки 6 и 7, които са логическо продължение на точка 5, обявените за негодни за човешка консумация части след извършването на проверката след настъпване на смъртта трябва да се отстранят възможно най-бързо от чистия сектор на обекта, а вътрешностите, които остават в трупа, трябва да се отстранят изцяло и то възможно най-бързо. Тези правила ясно показват, че проблемите, които може да са възникнали по време на изкормването, могат да бъдат разгледани и решени от кланиците на етапа, следващ непосредствено след изкормването. Изкормването или се довършва по един или друг начин, или трябва да се отстрани целият труп.
63.
Във втория случай трябва да се отбележи, че месото, по което личи замърсяване с тор, фекалии или друго замърсяване, трябва да бъде обявено за негодно за човешка консумация (
20
). Обаче, както, смятам, разумно посочи датското правителство в съдебното заседание, това задължение трябва да се тълкува стриктно в случай на по-голямо замърсяване от този вид. Ако замърсяването е незначително, тогава трупът трябва да се почисти добре преди охлаждането. Ако това не е било извършено или не може да бъде извършено, месото в крайна сметка също трябва да бъде обявено за негодно за човешка консумация.
64.
Трето, няколко други разпоредби в други законодателни актове на ЕС потвърждават, че задължението за предотвратяване на замърсяването на етапа на изкормването представлява задължение за полагане на „максимални усилия“ или на „дължимата грижа“. Кланичните процеси трябва да бъдат планирани по такъв начин, че да се предотврати замърсяване на месото до степента, в която това е технически възможно. Например, отделните сегменти от кланичната верига трябва да бъдат отделени физически един от друг и да се използват по различно време и освен това самите животни трябва да се държат отделно, за да се избегне кръстосано замърсяване (
21
). Основаните на принципите на HACCP процедури на кланиците трябва да предотвратяват, отстраняват или поне да редуцират опасността до приемливо ниво (
22
). По аналогичен начин, в тясна връзка с въпроса за видимото замърсяване, съгласно раздел I, глава I, точка 2, буква б) от приложение I към Регламент № 854/2004 официалният ветеринарен лекар е длъжен да проверява дали процедурите на стопанския субект в областта на храните гарантират във възможната степен, че месото няма фекално или друго замърсяване.
65.
В крайна сметка, както се съгласяват единодушно всички участници в производството пред Съда, от това следва, че точка 5 трябва да се тълкува в смисъл, че кланиците са длъжни да управляват кланичната линия, по-специално за целите на изкормването, по такъв начин, че да се избегне замърсяване в максималната степен, в която това е технически възможно.
66.
За по-голяма яснота и тъй като жалбоподателите изтъкват редица аргументи относно механизмите на кланичния процес, бих искал да добавя една точка. Според мен „технически невъзможно“ е категория, която е различна от „технически възможно, но просто скъпо“. Необходимостта от потенциално преструктуриране на производствения процес и/или от извършване на допълнителни разходи за операторите на кланици, в резултат на което процесът генерира по-малки печалби (например ако това би довело до понижаване на сегашната скорост на линията от приблизително 10000 пилета на час, така че да може да се отдели повече време за почистване), очевидно попада във втората категория.
67.
От друга страна, предвиденото в точка 8 задължение се отнася до друг (последващ) етап от кланичния процес, а именно края на веригата за подготовка на месото за готвене. Това задължение е и от различно естество. В точка 8 се установява допълнително и по-стриктно задължение за кланиците, свързано със следващ етап от процеса, когато месото се предполага да бъде готово за консумация. Към този момент кланицата трябва да гарантира, че на този етап по месото няма замърсяване.
68.
Отчитам факта, че в точка 8 не се посочва изрично замърсяване. В нея се посочват само изискванията за почистване и охлаждане на месото след изкормването и проверката. При все това съм съгласен с нидерландското правителство, че целта на почистването на този етап е да се отстрани всяко остатъчно замърсяване — и със сигурност видимото такова. И в този случай, както според мен правилно и разумно посочва датското правителство (
23
), ако поради голямо замърсяване се налага месото да бъде изхвърлено като негодно за човешка консумация на етапа на проверката след настъпване на смъртта, то може да бъде разрешено незначително замърсяване, но в този случай то следва да бъде щателно почистено, за да може месото да стане годно за човешка консумация.
69.
Поради това от съвместния прочит на точки 5 и 8 следва, първо, че до проверката след настъпване на смъртта кланичните процеси следва да се извършват по такъв начин, че доколкото е възможно, да се избягва всякакво замърсяване. На следващо място, при всички случаи след почистването по закланите птици не трябва да има замърсяване.
2. Кога се извършва почистването?
70.
Заинтересованите страни възприемат два различни подхода по отношение на конкретния момент от кланичния процес, в който следва да се извърши почистването, посочено в точка 8.
71.
Според жалбоподателите фактът, че в точка 8 първо се посочва почистване и след това охлаждане, не означава, че почистването трябва да бъде приключено преди охлаждането. От тази разпоредба следва единствено, че почистването трябва да е започнало преди охлаждането. За разлика от това нидерландското правителство и останалите участници настояват, че почистването следва да бъде извършено (и да приключи) преди охлаждането, тъй като това е последният път, когато месото може да се почисти по време на кланичния процес. Би било твърде късно, ако почистването бъде извършено на етапа на разфасоването или обезкостяването, който впрочем е регламентиран в раздел II, глава V от приложение III, а не в глава IV.
72.
Според мен е пределно ясно, че изискваното по точка 8 почистване следва да се извърши и да приключи преди охлаждането.
73.
Съгласен съм, че при буквален прочит точка 8 е донякъде неясна. В нея се посочва, че „[с]лед като са проверени и изкормени закланите животни трябва да бъдат изчистени и охладени до температура, която не надвишава 4 °С, възможно най-бързо, освен ако месото не е нарязано топло“. Редът на описаните дейности предполага, че проверката се извършва преди (а не след) изкормването и че всъщност закланите животни трябва да бъдат изчистени и охладени. Ако се съсредоточим върху съюза „и“, може да се представи текстуален довод, че тези две дейности могат да се извършват едновременно.
74.
Въпреки това както структурата, така и логиката очевидно не допускат такова тълкуване на тази разпоредба.
75.
На първо място, редът и структурата на отделните точки в раздел II, глава IV от приложение III към Регламент № 853/2004 ясно показват, че животните първо преминават през проверка преди настъпване на смъртта, след това се заколват (всички стъпки, посочени в точка 5) и накрая преминават през проверка след настъпване на смъртта (точка 6). Поради това с оглед на двата набора от проверки, които трябва да се извършат, изричната хронологична последователност не изглежда напълно погрешна. Почистването се извършва след проверката (след настъпване на смъртта) и преди охлаждането.
76.
Второ, това тълкуване на точка 8 се потвърждава от целта на почистването с вода, а именно отстраняването на (видимо) замърсяване. Въпреки твърденията на жалбоподателите по отношение на равностойността на всички операции по почистване, които се извършват през целия кланичния процес, посочената в точка 8 стъпка по почистване е от решаващо значение, тъй като, както бе посочено в предишния раздел от настоящото заключение, това конкретно почистване е от основно значение за отстраняването на всяко остатъчно замърсяване. С оглед на тази цел от практическа гледна точка би било донякъде нелогично почистването да се извършва преди проверката след настъпване на смъртта или след охлаждането. В първия случай инспекторът не би могъл да изпълнява надлежно своите инспекционни задачи по-специално защото не би могъл да установи значителни следи от замърсяване (тъй като то вече ще бъде отстранено). Във втория случай съществува риск от кръстосано замърсяване на кланичните трупове, за който се загатва в раздел II, глава IV, точка 9, буква а) от приложение III към Регламент № 853/2004 (
24
), ако замърсен кланичен труп бъде замразен чрез потапяне.
77.
Трето, с последната точка също така се подчертава напълно различната цел и естество на контакта на кланичните трупове с вода на етапа на почистването за разлика от етапа на охлаждането. В действителност, както посочват жалбоподателите, в резултат на потапянето на кланичните трупове в резервоар с вода с определена температура с цел охлаждане те също могат и да бъдат почистени в известна степен. Въпреки това, дори ако се остави настрана описаният в предходната точка въпрос за замърсяването на този етап, това не променя факта, че охлаждането (както и разфасоването или опаковането) просто представлява част от друг процес, който започва след приключването на веригата за подготовка на месото за готвене и чиято цел не е допълнителна подготовка за готвене, а подготовка за експедиране.
78.
В обобщение, с посоченото в точка 8 изискване, че „закланите животни трябва да бъдат изчистени“, се налага задължението да се отстрани всяко остатъчно замърсяване след изкормването и почистването, но очевидно, преди да започне процесът по охлаждане.
В.
Контрол
79.
С въпрос 4 запитващата юрисдикция иска да се определи по какъв начин се извършва официалният контрол, и по-специално дали компетентният орган може да отстранява трупове от кланичната линия и да проверява дали е налице видимо замърсяване по външната и вътрешната им страна, както и под мастната им тъкан.
80.
Всички участници в производството отговарят утвърдително на този въпрос, въпреки че жалбоподателите оспорват изискването за нулева толерантност, за което се твърди, че се прилага от контролните органи.
81.
Като предварителна забележка, изглежда, е налице известно объркване по отношение на естеството и правното основание за контрола, който се разглежда в главното производство. Запитващата юрисдикция се позовава на разпоредба от Регламент № 854/2004, която се отнася до следкланичния преглед, а именно раздел I, глава II, част Г, точка 1 от приложение I. При все това според жалбоподателите следкланичният преглед не включва контрол на наличието на замърсяване по кланичните трупове. Такъв контрол обаче би бил нелогичен предвид факта, че следкланичният преглед се извършва не в края, а по средата на процеса за подготовка на месото за готвене, след което кланичните трупове минават през още няколко процедури по почистване. Нидерландското правителство твърди, че тъй като разглежданият в случая контрол включва вземане на проби, което се извършва след извършването на следкланичния преглед и почистването, неговата цел не е да се идентифицират потенциалните заболявания. Следователно правното основание за него биха могли да бъдат член 4 от Регламент № 854/2004 и членове 3 и 10 от Регламент № 882/2004. Датското правителство счита, че относимо също така евентуално би могло да бъде предвиденото в раздел IV, глава V, част Б, точка 1 от приложение I към Регламент № 854/2004 относно вземането на проби и ежедневните проверки на вътрешностите.
82.
Ако вземем като отправна точка твърденията на нидерландското правителство, но естествено без да изключваме други евентуално приложими правни основания (
25
), установяването на които в крайна сметка е задача на запитващата юрисдикция, действително изглежда, че членове 3 и 10 от Регламент № 882/2004, които се отнасят до официалния контрол като цяло, провеждан с цел осигуряване на проверка на съответствието със законодателството в областта на фуражите и храните, могат да послужат като правно основание за контрола, разглеждан в главното производство. По-специално в член 3, параграф 3 се предвижда, че „официалният контрол се извършва на всеки един от етапите на производство, преработка и разпространение на пазара на фуражите и храните, на животните и продуктите от животински произход“. В член 10, параграф 2, буква б), подточка i) се предвижда по-конкретно инспекция на фуражите и храните, по-специално чрез вземане на проби.
83.
Що се отнася до обхвата на правомощията на официалните ветеринарни лекари, върху които се съсредоточава запитващата юрисдикция, в разпоредбите на посочения регламент не се посочват изрично конкретни действия. Текстът му е формулиран широко. От това следва, че правомощията на контролните органи биха могли да включват извършване на проверка — след почистването и преди охлаждането — на външната и вътрешната страна, както и под мастната тъкан на извадка от трупове от кланичната линия с цел да се улесни контролът. Поради това изглежда очевидно, че компетентните национални органи имат право да извършват проверки на всеки етап от кланичния процес.
84.
Разбира се, въпросът кога може да се извършва проверката, е различен от въпроса какво може да се проверява и съгласно какви критерии. За отговора на втория въпрос трябва да се направи препратка към обхвата и естеството на описаните по-горе задължения (
26
): той ще зависи от това дали инспекторите проверяват спазването на задълженията по точка 5, или на тези по точка 8. След като това бъде определено, на свой ред ще се изясни конкретният стандарт, който инспекторите основателно могат да приложат.
85.
С оглед на ограничените сведения относно конкретното правно и фактическо естество на съответните проверки практически е невъзможно да се предоставят допълнителни насоки в това отношение, с изключение на общата забележка, че подобно на всички други проверки и тези следва да се извършват по разумен и пропорционален начин. В зависимост от това какво точно трябва да се провери и на кой етап от кланичния процес, избраните средства за провеждането на конкретните инспекции (брой на пробите; дали линията трябва да бъде спряна или извадката от домашни птици ще бъде взета от движещата се линия и др.) трябва да бъдат подходящи за проверяваните елементи (като по този начин проверките наистина ще бъдат представителни), но без да се надхвърля необходимото за правилното извършване на проверките.
Г.
Обобщение
86.
След като за по-голяма яснота изложих трите теми, около които гравитират петте въпроса на запитващата юрисдикция, ще дам кратки отговори на конкретните преюдициални въпроси.
87.
На въпрос 1 трябва да се отговори утвърдително. Ако разглежданият контрол се извършва след изкормването и почистването, като така се проверява дали е спазена точка 8, не трябва да се установи никакво замърсяване, особено видимо.
88.
Въпреки някои от другите въпроси, повдигнати от запитващата юрисдикция, и по-специално въпреки доста подробните доводи, изтъкнати от жалбоподателите в хода на съдебното заседание, не смятам, че е задача на Съда да излиза извън рамките на това твърдение. Макар, разбира се, да отчитам интригуващия по своята същност характер на дискусията дали една или две частици (и евентуално с какъв диаметър) от фекалии или жлъчка, намиращи се до ануса във вътрешността на птичия труп, биха представлявали „приемлива“ степен на замърсяване (както жалбоподателите посочиха като пример по време на съдебното заседание), задачата на Съда не е нито да преценява фактите, нито да извърши оценка с оглед решаването на отнесен до запитващата юрисдикция спор.
89.
На въпрос 2 също следва да се отговори утвърдително: понятието за замърсяване включва замърсяване с фекалии, жлъчка или съдържимото в гушата.
90.
По отношение на въпрос 3 почистването следва да се извърши колкото е възможно по-скоро след изкормването, както е посочено ясно в точка 8, и преди да се пристъпи към процесите по охлаждане, разфасоване или опаковане.
91.
Що се отнася до въпрос 4, въпреки известна липса на яснота по отношение на това какво точно е проверено и въз основа на коя разпоредба от правото на ЕС, пределно ясно е, че публичните органи могат да свалят определен брой трупове от кланичната линия и да проверят дали са спазени съответните изисквания на всеки етап, особено след почистването поради решаващия характер на тази операция при подготвянето на домашните птици за готвене. Отговорът на въпроса какво точно може да се проверява и въз основа на какъв стандарт, зависи от етапа, на който се извършва инспекцията, и съответно дали се проверява спазването на задълженията съгласно точка 5, точка 8 или която и да е друга приложима разпоредба.
92.
С оглед на отговорите, дадени по-горе, и по-специално отговора на въпрос 1, не е необходимо да се отговаря на въпрос 5.
V. Заключение
93.
По изложените съображения предлагам на Съда да отговори на въпросите, поставени от Rechtbank Rotterdam (Районен съд, Ротердам, Нидерландия), както следва:
–
раздел II, глава IV, точки 5 и 8 от приложение III към Регламент (ЕО) № 853/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно определяне на специфични хигиенни правила за храните от животински произход трябва да се тълкува в смисъл, че след изкормването и почистването по труповете на закланите домашни птици не трябва да има никакво замърсяване,
–
раздел II, глава IV, точки 5 и 8 от приложение III към Регламент (ЕО) № 853/2004 се прилага към замърсяване с фекалии, жлъчка и съдържимото в гушата,
–
раздел II, глава IV, точка 8 от приложение III към Регламент (ЕО) № 853/2004 трябва да се тълкува в смисъл, че почистването трябва да се извършва след изкормването и преди охлаждането,
–
членове 3 и 10 от Регламент (ЕО) № 882/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно официалния контрол, провеждан с цел осигуряване на проверка на съответствието със законодателството в областта на фуражите и храните и правилата за опазване здравето на животните и хуманното отношение към животните, позволяват на компетентния орган да извършва контрол по време на всеки етап от кланичния процес, включително след почистването.
(
1
)	Език на оригиналния текст: английски.
(
2
)	(ОВ L 139, 2004 г., стр. 55; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 56, стр. 71 и поправка в ОВ L 288, 2015 г., стр. 16).
(
3
)	ОВ L 139, 2004 г., стр. 206; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 56, стр. 132.
(
4
)	ОВ L 165, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 58, стр. 216.
(
5
)	ОВ L 139, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 44, стр. 173.
(
6
)	ОВ L 31, 2002 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 8, стр. 68.
(
7
)	Stb, 2011 г., № 345.
(
8
)	Stcrt., 2012 г., 25949.
(
9
)	Курсивът е мой.
(
10
)	Съгласно раздел I, глава IV, точка 10 от приложение III към Регламент № 853/2004 „по труповете не трябва да личи видимо замърсяване с фекалии. Всяко видимо замърсяване трябва да се отстрани незабавно чрез подстригване или алтернативни средства с равностоен ефект“.
(
11
)	Вж. раздел II, глава II, точка 2 от приложение III и раздел II, глава IV, точка 3 от приложение III към Регламент № 853/2004.
(
12
)	Вж. раздел II, глава IV, точка 9 от приложение III към Регламент № 853/2004.
(
13
)	В член 1, параграф 1 от Регламент № 853/2004 се предвижда, че специфичните правила, определени в този регламент, допълват правилата, определени в Регламент № 852/2004.
(
14
)	Съответно „inhoud van maag and darmen“ и „Magen- und Darminhalt“.
(
15
)	Освен текста на английски език вж. например текстовете на чешки („obsahu trávicího ústrojí“), френски („contenu du tractus digestif“), италиански („contenuto del tubo digerente“) или испански език („contenido del tubo digestivo“).
(
16
)	Вж. например решения от 7 септември 2006 г., Nowaco Germany (C‑353/04, EU:C:2006:522, т. 41), от 3 октомври 2013 г., Confédération paysanne (C‑298/12, EU:C:2013:630, т. 22) и от 23 декември 2015 г., Firma Theodor Pfister (C‑58/15, непубликувано, EU:C:2015:849, т. 25).
(
17
)	Вж. точка 41 по-горе.
(
18
)	За това твърдение съществува известна системна подкрепа в член 14, параграф 2 от Регламент № 178/2002, съгласно който следва да се приема, че храните не са безопасни, ако се считат за вредни за здравето или негодни за консумация от човека. В този смисъл следва да се отбележи, че месото следва да бъде обявено за негодно за човешка консумация, ако по него личи замърсяване с тор, фекалии или друго замърсяване (раздел II, глава V, точка 1, буква т) от приложение I към Регламент № 854/2004. Курсивът е мой).
(
19
)	По-горе, точки 46—53 от настоящото заключение.
(
20
)	Вж. раздел II, глава V, точка 1, буква т) от приложение I към Регламент № 854/2004.
(
21
)	Вж. раздел II, глава II, точка 2 от приложение III и раздел II, глава IV, точка 3 от приложение III към Регламент № 853/2004.
(
22
)	Вж. член 5 от Регламент № 852/2004.
(
23
)	По-горе, точка 63.
(
24
)
(
25
)	Трябва да се отбележи, че с член 5, параграф 1 от Регламент № 854/2004 се предоставят правомощия на официалните ветеринарни лекари да извършват инспекционни задачи в кланици по сравнително отворен начин, както става видно от израза „по-специално към“.
(
26
)	По-горе, точки 54—78.