62019TJ0825_RES
Съединени дела T‑825/19 и T‑826/19
Tazzetti SpA
и
Tazzetti SA
срещу
Европейска комисия
Решение на Общия съд (първи разширен състав) от 22 март 2023 година
„Околна среда — Регламент (ЕС) № 517/2014 — Флуорсъдържащи парникови газове — Електронен регистър за квоти за пускане на пазара на флуоровъглеводороди — Предприятия с един и същ действителен собственик — Един-единствен производител или вносител — Увреждащ акт — Правен интерес — Допустимост — Искане за изменение на жалбата — Недопустимост — Възражение за незаконосъобразност — Тълкуване на регламент за изпълнение в съответствие с основния регламент — Изпълнително правомощие на Комисията“
Жалба за отмяна — Физически или юридически лица — Правен интерес — Необходимост от възникнал и съществуващ интерес — Преценка към момента на предявяването на иска или подаването на жалбата — Жалба, която може да донесе полза на жалбоподателя
(член 263, четвърта алинея ДФЕС)
(вж. т. 45, 49—53 и 111—122)
Жалба за отмяна — Актове, подлежащи на обжалване — Подготвителни актове — Изключване — Решение на Комисията, с което на едно дружество се предоставя право на разпределяне на квоти за флуоровъглеводороди и се отказва това право на друго дружество със същия действителен собственик — Акт, който произвежда самостоятелни правни последици — Включване
(член 263, първа алинея ДФЕС; Регламент № 517/2014 на Европейския парламент и на Съвета)
(вж. т. 75, 76, 87—92, 96—99, 104 и 108)
Околна среда — Атмосферно замърсяване — Намаляване на емисиите от флуорсъдържащи парникови газове — Регламент № 517/2014 — Разпределяне на квоти за пускане на пазара на флуоровъглеводороди — Механизъм за разпределяне, основан на определянето на референтни стойности — Процедура за преизчисляване на референтни стойности — Регламент за изпълнение на Комисията, който за целите на преизчисляването квалифицира като един-единствен вносител или производител предприятията с един и същ действителен собственик — Приложно поле
(член 16, параграфи 2 и 3 от Регламент № 517/2014 на Европейския парламент и на Съвета; член 7, параграф 1 от Регламент 2019/661 на Комисията)
(вж. т. 138—141)
Околна среда — Атмосферно замърсяване — Намаляване на емисиите от флуорсъдържащи парникови газове — Регламент № 517/2014 — Разпределяне на квоти за пускане на пазара на флуоровъглеводороди — Изпълнително правомощие, предоставено на Комисията — Обхват — Приемане на регламент за изпълнение, с който се изменят правото на предприятията да им бъдат разпределени квоти и правото да прехвърлят тези квоти — Липса на компетентност
(член 291, параграф 2 ДФЕС; член 16, параграф 3, член 17, параграф 2, член 18, параграф 1 и приложение VI, точка 1 от Регламент № 517/2014 на Европейския парламент и на Съвета; член 7, параграф 1 от Регламент 2019/661 на Комисията)
(вж. т. 154—161, 165, 166, 184—207, 210 и 211)
Резюме
В контекста на борбата с емисиите на парникови газове Европейският парламент и Съветът на Европейския съюз приемат Регламент № 517/2014 за флуорсъдържащите парникови газове (
1
), който има за цел да ограничи количествата флуоровъглеводороди (HFC), пускани на пазара на Европейския съюз. Съгласно посочения регламент Европейската комисия следва да определи максимално количество HFC, което може да се пуска на пазара всяка година, и да разпределя квоти на производителите и вносителите чрез механизъм за разпределяне, който се основава по-специално на определянето на референтни стойности. В това отношение в Регламента се уточнява, че референтните стойности първоначално се разпределят на производителите и вносителите, които са докладвали данни за пускане на HFC на пазара в периода 2009—2012 г. Считано от 2017 г. и на всеки три години след това, Комисията трябва да преизчислява тези референтни стойности въз основа на средногодишните количества HFC, пуснати законосъобразно на пазара, считано от 1 януари 2015 г.
Съгласно Регламент № 517/2014 Комисията отговаря и за създаването на електронен регистър за квотите за пускане на пазара на HFC (наричан по-нататък „регистърът за HFC“). За да осигури доброто функциониране на посочения регистър, Комисията приема Регламент за изпълнение 2019/661 (
2
).
За да се избегне всякакво заобикаляне или злоупотреба при разпределянето на квотите за HFC, член 7, параграф 1 от Регламент за изпълнение 2019/661 предвижда по-специално, че всички предприятия с един и същ действителен собственик (едни и същи действителни собственици) се считат за един-единствен вносител или производител за целите на преизчисляването на референтните стойности съгласно Регламент № 517/2014.
През 2008 г. Tazzetti SpA, дружество по италианското право, което пуска HFC на пазара на Съюза, купува дружество по испанското право, което също пуска HFC на пазара. С електронни писма от 27 и 30 септември 2019 г., както и от 20 ноември 2019 г. (наричани по-нататък общо „обжалваните решения“) Комисията уведомява последното и Tazzetti SpA, че тъй като тези две предприятия имат един и същ действителен собственик, занапред само Tazzetti SpA може да получава квоти за HFC в съответствие с член 7, параграф 1 от Регламент за изпълнение 2019/661.
Тъй като считат, че Комисията е превишила правомощията си с приемането на член 7, параграф 1 от Регламент за изпълнение 2019/661, Tazzetti SpA и придобитото от него дружество сезират Общия съд с две жалби за отмяна на обжалваните решения. В подкрепа на тези жалби жалбоподателите изтъкват, че макар изпълнителното правомощие на Комисията да е ограничено до доброто функциониране на регистъра за HFC, посоченият по-горе член 7, параграф 1 изменя самия начин на функциониране на установения с Регламент № 517/2014 механизъм на квоти за HFC.
Тези жалби са уважени от първи разширен състав на Общия съд, който по този повод уточнява обхвата на изпълнителното правомощие на Комисията в рамките на въведената с Регламент № 517/2014 схема за разпределяне на квоти за HFC.
Съображения на Общия съд
Общият съд най-напред констатира, че противно на поддържаното от жалбоподателите, от текста на член 7, параграф 1 от Регламент за изпълнение 2019/661 ясно и недвусмислено следва, че тази разпоредба се прилага за всички производители и вносители, спрямо които се прилага процедурата по преизчисляване на референтните стойности, като не е предвидена дерогация в полза на заварените предприятия, тоест тези, които, подобно на жалбоподателите, са докладвали данни за пускане на HFC на пазара в периода 2009—2012 г.
След това уточнение Общият съд проверява дали с приемането на член 7, параграф 1 от Регламент за изпълнение 2019/661 Комисията е превишила предоставеното ѝ с Регламент № 517/2014 и с член 291 ДФЕС (
3
) изпълнително правомощие. В това отношение Общият съд анализира доводите на жалбоподателите, че Комисията е допълнила или изменила Регламент № 517/2014, що се отнася, от една страна, до правото на предприятията да им бъдат разпределени квоти за HFC, и от друга страна, до правото на предприятията да прехвърлят квоти за HFC.
Най-напред Общият съд припомня, от една страна, че от член 17, параграф 2 от Регламент № 517/2014 следва, че изпълнителното правомощие на Комисията е ограничено до доброто функциониране на регистъра за HFC като инструмент за управление на квоти, за пускането на пазара на HFC и за докладването, включително за докладване на пуснатото на пазара оборудване. От друга страна, когато на Комисията е предоставено изпълнително правомощие на основание член 291, параграф 2 ДФЕС, разпоредбите на акта за изпълнение, който тя приема, трябва да са съобразени с основните общи цели, преследвани със законодателния акт, и да са необходими или полезни за прилагането му, без да го допълват или изменят, дори в несъществените му елементи.
Що се отнася до правото на предприятията да им бъдат разпределени квоти за HFC, Общият съд отбелязва по-нататък, че съгласно член 16, параграф 3 от Регламент № 517/2014 всяко предприятие, тоест отделно физическо или юридическо лице, което законосъобразно е пуснало HFC на пазара, считано от 1 януари 2015 г., и е направило предвидената в този регламент декларация, има право на референтна стойност при преизчисляването на всеки три години на референтните стойности. Като предвижда обаче, че при определени условия няколко предприятия с един и същ действителен собственик следва да се считат за едно-единствено предприятие за целите на Регламент № 517/2014, член 7, параграф 1 от Регламент за изпълнение 2019/661 изменя режима, въведен с основния регламент, като добавя условия за определянето на правото на предприятията да се ползват от референтни стойности, които не са предвидени в основния регламент.
По този начин Комисията изменя и режима за разпределяне на квоти за HFC, установен с Регламент № 517/2014 (
4
), тъй като на единствения производител или вносител по смисъла на член 7, параграф 1 от Регламент за изпълнение 2019/661 се разпределят, като единствена за него референтна стойност, не само квотите за HFC, съответстващи на количествата HFC, които той е пуснал преди това на пазара, но и квотите, съответстващи на количествата HFC, пуснати на пазара от останалите предприятия със същия действителен собственик, въпреки че последните са лишени от правото на собствена референтна стойност и на свързаните с нея квоти.
Следователно след влизането в сила на член 7, параграф 1 от Регламент за изпълнение 2019/661 последните предприятия в крайна сметка са лишени и от правото да прехвърлят квоти за HFC, тъй като съгласно Регламент № 517/2014 (
5
) такова право имат само предприятията, на които е била разпределена квота въз основа на определена референтна стойност.
От това следва, че с приемането на член 7, параграф 1 от Регламент за изпълнение 2019/661 Комисията е изменила правата, които съответните предприятия черпят от Регламент № 517/2014, що се отнася до ползването на референтна стойност, възможността да им бъдат разпределени самостоятелни квоти за HFC и възможността за прехвърляне на тези квоти, като по този начин е променила самия начин на функциониране на системата за квоти за HFC.
С оглед на гореизложеното Общият съд стига до извода, че Комисията не е била компетентна да приеме член 7, параграф 1 от Регламент за изпълнение 2019/661, и поради това отменя обжалваните решения, приети въз основа на този регламент.
(
1
)	Регламент (ЕС) № 517/2014 на Европейския парламент и на Съвета от 16 април 2014 година за флуорсъдържащите парникови газове и за отмяна на Регламент (ЕО) № 842/2006 (ОВ L 150, 2014 г., стр. 195).
(
2
)	Регламент за изпълнение (ЕС) 2019/661 на Комисията от 25 април 2019 година за осигуряване на доброто функциониране на електронния регистър за квоти за пускане на пазара на флуоровъглеводороди (ОВ L 112, 2019 г., стр. 11).
(
3
)	Съгласно член 291, параграф 2 ДФЕС „[к]огато са необходими еднакви условия за изпълнение на правно обвързващите актове на Съюза, тези актове предоставят изпълнителни правомощия на Комисията […]“.
(
4
)	Точка 1 от приложение VI към Регламент № 517/2014.
(
5
)	Член 18, параграф 1 от Регламент № 517/2014.