62010CC0477_LT
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
1. Šį apeliacinį skundą Komisija pareiškė dėl 2010 m. liepos 7 d. Bendrojo Teismo sprendimo Agrofert Holding prieš Komisiją (2), kuriuo panaikintas 2007 m. vasario 13 d. Komisijos sprendimas neleisti susipažinti su dokumentais pagal 2001 m. gegužės 30 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą dėl galimybės visuomenei susipažinti su Europos Parlamento, Tarybos ir Komisijos dokumentais(3) . Prašymas buvo pateiktas siekiant susipažinti su visais dokumentais, parengtais per susijungimo kontrolės procedūrą, pradėtą pagal 2004 m. sausio 20 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 139/2004 dėl koncentracijų tarp įmonių kontrolės (toliau – Susijungimų reglamentas)(4) .
2. Taigi ši byla leis Teisingumo Teismui patikslinti su komercinių interesų apsauga susijusios išimties taikymą specifinėmis dviejų įmonių susijungimo Europos mastu preliminaraus vertinimo procedūros aplinkybėmis. Joje keliamas labai specifinis klausimas, iki šiol nenagrinėtas teismo praktikoje, susijusioje su teise susipažinti su institucijų dokumentais, kurią užtikrina SESV 15 straipsnio 3 dalis ir Europos pagrindinių teisių chartijos 42 straipsnis(5) .
I – Teisinės aplinkybės
3. Reglamento Nr. 1049/2001 2 straipsnio 1 ir 3 dalyse nustatyta:
„1. Bet kuris Sąjungos pilietis ir bet kuris fizinis ar juridinis asmuo, gyvenantis ar turintis registruotą buveinę valstybėje narėje, turi teisę, laikydamasis šiame reglamente nustatytų principų, sąlygų ir apribojimų, susipažinti su institucijų dokumentais.
< ... >
3. Šis reglamentas taikomas visiems institucijos turimiems dokumentams, tai yra, jos parengtiems arba gautiems ir esantiems jos žinioje, susijusiems su visomis Europos Sąjungos veiklos sritimis.“
4. Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnyje numatytos šios išimtys:
„1. Institucijos nesuteikia galimybės susipažinti su dokumentais, dėl kurių atskleidimo nukentėtų apsauga:
a) visuomenės intereso, susijusio su:
– visuomenės saugumu,
– gynybos ir kariniais reikalais,
– tarptautiniais santykiais,
– Bendrijos arba valstybės narės finansine, pinigų ar ekonomine politika;
b) individo privatumu ir neliečiamumu, ypač pagal asmens duomenų apsaugą reglamentuojančius Bendrijos teisės aktus.
2. Institucijos nesuteikia galimybės susipažinti su dokumentais, dėl kurių atskleidimo nukentėtų apsauga:
– komercinių fizinių arba juridinių asmenų interesų, įskaitant intelektinės nuosavybės,
– teismo proceso ir teisinės pagalbos,
– inspekcijų, tyrimų ir audito tikslų,
nebent atskleidimo reikalautų viršesnis viešasis interesas.
3. Galimybė susipažinti su institucijos parengtais dokumentais, skirtais vidaus naudojimui arba su institucijoje gautais dokumentais, susijusiais su tokiu klausimu, dėl kurio institucija dar nėra priėmusi sprendimo, nesuteikiama, jei dokumento atskleidimas rimtai pakenktų institucijos sprendimų priėmimo procesui, nebent atskleidimo reikalautų viršesnis viešasis interesas.
Galimybė susipažinti su dokumentu, kuriame pareikšta vidaus reikmėms skirta nuomonė, esanti svarstymų ir preliminarių konsultacijų minimos institucijos viduje dalimi, nesuteikiama netgi po to, kai sprendimas jau yra priimtas, jei dokumento atskleidimas rimtai pakenktų institucijos sprendimų priėmimo procesui, nebent atskleidimo reikalautų viršesnis viešasis interesas.
4. Kalbant apie trečiųjų šalių dokumentus, institucija konsultuojasi su trečiąja šalimi, siekdama nustatyti, ar taikytina išimtis, numatyta šio straipsnio 1 arba 2 dalyje, nebent būtų akivaizdu, kad dokumentas gali arba negali būti atskleistas.
5. Valstybė narė gali prašyti, kad institucija neatskleistų iš tos valstybės narės kilusio dokumento be jos išankstinio sutikimo.
6. Jei kuri nors iš išimčių yra taikoma tiktai kai kurioms dokumento dalims, likusios dokumento dalys yra išduodamos [atskleidžiamos].
7. Šio straipsnio 1–3 dalyse numatytos išimtys taikomos tiktai tokiam laikotarpiui, kai toks draudimas yra pateisinamas, atsižvelgiant į dokumento turinį. Išimtys gali galioti ne ilgiau kaip 30 metų. Kalbant apie dokumentus, kuriems išimtys galioja dėl privatumo ar komercinių interesų, taip pat slapto pobūdžio dokumentų atveju, išimtys, jei reikia, gali būti taikomos ir pasibaigus šiam laikotarpiui.“
5. Reglamento Nr. 139/2004 34 konstatuojamojoje dalyje numatyta:
„Užtikrinant veiksmingą kontrolę, įmonės turi privalėti atsiųsti išankstinį pranešimą apie Bendrijos mastu veikiančias koncentracijas po susitarimo sudarymo, konkurso paskelbimo arba kontrolinės akcijų dalies įsigijimo. Pranešimą taip pat reikėtų atsiųsti, kai konkrečios įmonės praneša Komisijai apie savo ketinimą sudaryti siūlomos koncentracijos susitarimą ir įrodo Komisijai, kad jų planai dėl siūlomos koncentracijos yra pakankamai konkretūs, pavyzdžiui, remiantis principiniu susitarimu, supratimo memorandumu, konkrečių įmonių pasirašytu ketinimų protokolu, arba viešo konkurso atveju, kai jos viešai paskelbė apie savo ketinimą pateikti paraišką, jeigu dėl tokio ketinamo sudaryti susitarimo arba paraiškos atsirastų Bendrijos mastu veikianti koncentracija. Koncentracijų vykdymas turėtų būti sustabdomas, kol Komisija nepriima galutinio sprendimo. Tačiau tam tikrais atvejais turėtų būti galima nukrypti nuo tokio vykdymo sustabdymo konkrečių įmonių prašymu. Kai Komisija sprendžia, ar galima, ar negalima taikyti nukrypti leidžiančią nuostatą, ji turi atsižvelgti į visus susijusius veiksnius, tokius kaip konkrečioms įmonėms arba trečiosioms šalims padarytos žalos pobūdis ir dydis bei koncentracijos keliama grėsmė konkurencijai. Siekiant teisinio aiškumo, vis dėlto būtina kiek įmanoma labiau apsaugoti sandorių galiojimo teisėtumą.“
6. Susijungimų reglamento 38 konstatuojamojoje dalyje numatyta:
„Siekiant tinkamai įvertinti koncentracijas, Komisija turi turėti teisę visoje Bendrijoje reikalauti visos būtinos informacijos ir atlikti visus būtinus patikrinimus. Dėl šios priežasties bei siekiant veiksmingai apsaugoti konkurenciją reikia išplėsti Komisijos įgaliojimus atlikti tyrimą. Komisija ypač turi turėti teisę apklausti bet kuriuos asmenis, kurie gali turėti naudingos informacijos, ir užfiksuoti parodymus.“
7. Susijungimų reglamento 11 straipsnyje įtvirtintos taisyklės, pagal kurias Komisija prašo suteikti koncentracijos procedūrai reikalingą informaciją.
8. Susijungimų reglamento 13 straipsnyje nustatyti Komisijos tikrinimo įgaliojimai.
9. Susijungimų reglamento 14 ir 15 straipsniuose apibrėžta baudų, skiriamų už pareigos bendradarbiauti nevykdymą, sistema.
10. Reglamento Nr. 139/2004 17 straipsnyje nustatyta:
„1. Taikant šį reglamentą gauta informacija naudojama tik atitinkamo prašymo, tyrimo arba nagrinėjimo tikslams.
2. Nepažeidžiant 4 straipsnio 3 dalies, 18 ir 20 straipsnių, Komisija ir valstybių narių kompetentingos institucijos, jų pareigūnai, tarnautojai, ir kiti asmenys, kurie dirba šių institucijų priežiūroje, taip pat kitų valstybių narių institucijų pareigūnai ir valstybės tarnautojai neatskleidžia tokios informacijos, dėl kurios jie turi laikytis įsipareigojimo saugoti profesinę paslaptį ir kurią jie gauna taikant šį reglamentą.
3. 1 ir 2 dalys neužkerta kelio skelbti bendro pobūdžio informaciją ar tyrimus, kuriuose nepateikiami su konkrečiomis įmonėmis arba įmonių asociacijomis susiję duomenys.“
II – Bylos aplinkybės
11. Išsamiau ginčo aplinkybės apibūdintos skundžiamame sprendime pateiktoje aplinkybių santraukoje (1–30 punktai). Trumpai tariant, 2005 m. balandžio 20 d. sprendimu Komisija leido Lenkijos įmonei Polski Koncern Naftowy Orlen
(toliau – PKN Orlen ) įsigyti Čekijos įmonę Unipetrol
perkant pastarosios akcijų paketą.
12. 2006 m. birželio 28 d. smulkioji Unipetrol
akcininkė Agrofert Holding
(toliau – Agrofert ), remdamasi Reglamentu Nr. 1049/2001, kreipėsi į Komisiją ir paprašė suteikti galimybę susipažinti su visais nepaskelbtais dokumentais, susijusiais su pranešimo procedūra ir išankstiniu pranešimu apie PKN Orlen vykdomą Unipetrol
įsigijimą.
13. 2006 m. rugpjūčio 2 d. Komisija priėmė sprendimą netenkinti šio prašymo remdamasi tuo, kad jis buvo bendro pobūdžio, o prašomai informacijai taikomos Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 2 ir 3 dalyse numatytos išimtys. Komisija taip pat nurodė, kad procedūros šalių parengtų dokumentų atskleidimas prieštarautų pareigai saugoti tarnybinę paslaptį (SESV 339 straipsnis ir Reglamento Nr. 139/2004 17 straipsnio 1 ir 2 dalys), o leisti susipažinti su dalimi dokumentų negalima, nes nepateikta įrodymų, kad atskleisti būtų būtina dėl viršesnio viešojo intereso.
14. 2007 m. vasario 13 d. sprendimu Komisijai patvirtinus atsisakymą, Agrofert
pareiškė ieškinį Bendrajame Teisme ir paprašė panaikinti šį sprendimą.
15. 2010 m. liepos 7 d. sprendimu Bendrasis Teismas, išnagrinėjęs trečiąjį ieškinio pagrindą, patenkino ieškinį dėl panaikinimo motyvuodamas iš esmės tuo, kad nors dokumentams gali būti taikomos atitinkamos išimtys, Komisijai nepavyko šiuo konkrečiu ir individualiu atveju įrodyti, kad atitinkami dokumentai iš tikrųjų turėtų įtakos šiomis išimtimis siekiamiems apginti interesams.
III – Apeliacinis skundas
16. Komisija savo apeliacinį skundą dėl Bendrojo Teismo sprendimo grindžia dviem pagrindais. Pirmuoju apeliacinio skundo pagrindu Komisija teigia, kad Bendrasis Teismas priėmė sprendimą dėl Agrofert
ieškinio neatsižvelgdamas į tam tikras Susijungimų reglamento nuostatas. Antruoju apeliacinio skundo pagrindu teigiama, kad buvo neteisingai aiškinamos Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 2 ir 3 dalys, kuriose nustatytos prašymams leisti susipažinti su dokumentais taikytinos išimtys. Todėl Komisija tvirtina, kad Teisingumo Teismas turėtų panaikinti skundžiamą sprendimą, priimti galutinį sprendimą dėl klausimų, kurie yra šio apeliacinio skundo dalykas, bei priteisti iš Agrofert
bylinėjimosi išlaidas.
17. Komisija Bendrajame Teisme tvirtino, kad įvairios Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnyje numatytos išimtys taikomos šiems Agrofert
dominantiems dokumentų rinkiniams:
– dokumentams, kuriais keitėsi Komisija, susijungimo procedūroje dalyvaujančios šalys ir trečiosios šalys. Komisija tvirtina, kad jiems taikomos išimtys, numatytos Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 2 dalies pirmoje ir trečioje įtraukose, nes dėl jų atskleidimo „nukentėtų apsauga < ... > komercinių fizinių arba juridinių asmenų interesų, įskaitant intelektinės nuosavybės, [ir] inspekcijų, tyrimų ir audito tikslų“;
– teisinėms išvadoms. Komisija teigia, kad buvo taikoma Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 2 dalies antroje įtraukoje numatyta išimtis, nes dėl šių dokumentų atskleidimo nukentėtų „teisinės pagalbos“ apsauga;
– Komisijos vidaus dokumentams, kuriems, jos teigimu, taikoma Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 3 dalyje numatyta išimtis, panaikinanti galimybę susipažinti su tokiais dokumentais(6) .
18. Bendrasis Teismas pradeda nuo prielaidos, kad bet kuriuo atveju nagrinėjant Komisijos argumentus reikia išsamiai išnagrinėti kiekvieną dokumentą, su kuriuo buvo prašoma leisti susipažinti. Čia iš tikrųjų ir slypi pagrindinė problema, nes Bendrasis Teismas, atsižvelgdamas į tai, kas išdėstyta, sutinka, kad Komisijos pasirinktais motyvais galima remtis kiekvienu konkrečiu atveju neleidžiant susipažinti su (kiekvienu) dokumentu (faktiškai išnagrinėjus).
19. Komisija mano, kad, atsižvelgiant į bylos aplinkybes, Bendrasis Teismas neteisingai aiškino kai kurias Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 2 ir 3 dalyse numatytas išimtis. Visų pirma, tai išimtys, kuriomis pašalinama galimybė susipažinti su dokumentais, jei „dėl jų atskleidimo nukentėtų apsauga komercinių fizinių arba juridinių asmenų interesų < ... >, teismo proceso ir teisinės pagalbos [ir] inspekcijų, tyrimų ir audito tikslų, nebent atskleidimo reikalautų viršesnis viešasis interesas“ (2 dalis), taip pat išimtys, kuriomis pašalinama galimybė susipažinti su „institucijos parengtais dokumentais, skirtais vidaus naudojimui arba su institucijoje gautais dokumentais, susijusiais su tokiu klausimu, dėl kurio institucija dar nėra priėmusi sprendimo [arba dokumentu, kuriame pareikšta vidaus reikmėms skirta nuomonė, esanti svarstymų ir preliminarių konsultacijų dalimi, atveju net ir priėmus sprendimą], < ... > jei dokumento atskleidimas rimtai pakenktų institucijos sprendimų priėmimo procesui, nebent atskleidimo reikalautų viršesnis viešasis interesas“ (3 dalis).
IV – Procesas Teisingumo Teisme
20. Agrofert
teigia, kad skundžiamas sprendimas yra pagrįstas ir jos nuomonei pritaria Švedijos Karalystė, kurios vyriausybė pažymi, kad tai, jog konkrečiuose reglamentuose nustatytos skirtingos susipažinimo taisyklės, negali reikšti, kad jos laikytinos viršesnėmis už numatytąsias Reglamente Nr. 1049/2001, kitaip pastarasis netektų prasmės. Laikydamasi tos pačios nuomonės, Danijos Karalystė per posėdį pareiškė, kad tuo atveju, kai bendram skaidrumo principui numatytos išimtys, jos jokiomis aplinkybėmis negali visiškai apimti tam tikrų sričių ir neleisti in toto
taikyti šio principo.
21. Kita vertus, PKN Orlen
palaiko Komisijos apeliacinį skundą ir teigia, kad ji bendradarbiavo vykdant susijungimo procedūrą pasitikėdama, kad pateikti dokumentai išliks konfidencialūs, ir šis pasitikėjimas buvo grindžiamas Reglamentu Nr. 139/2004.
22. 2011 m. rugsėjo 8 d. posėdyje, kuriame atitinkamai dalyvavo Agrofert, PKN Orlen, Danijos Karalystės, Švedijos Karalystės ir Komisijos atstovai, pirmiau apibendrinti argumentai buvo iš esmės patvirtinti.
V – Analizė
A – Išankstinė pastaba
23. Norėčiau pradėti pabrėždamas, kad kai Komisija priėmė sprendimą pagal Reglamentą Nr. 139/2004 leisti PKN Orlen
įsigyti Unipetrol, smulkioji akcininkė Agrofert
nebandė susijungimo kontrolės procedūroje dalyvauti kaip suinteresuotoji šalis. Iš pirmosios instancijos teismo nagrinėtoje byloje nurodytų aplinkybių akivaizdu, kad pasibaigus leidimo procedūrai Agrofert
siekė susipažinti su tam tikrais šios procedūros dokumentais norėdama jais pasinaudoti arbitražo procese, kuris nacionaliniu lygmeniu pradėtas prieš PKN Orlen, ir pagrįsti reikalavimą taikyti sutartines nuobaudas už tariamai nesąžiningą konkurenciją Čekijos Respublikoje. Tačiau šioje informacijoje nėra nieko, dėl ko ginčo dalykas, priskirtas prie bendrosios galimybės susipažinti su Europos Sąjungos dokumentais, būtų priskirtas prie susijungimų kontrolės procedūrų srities.
24. Todėl, kitaip nei minėtoje byloje Technische Glaswerke Ilmenau
ir byloje MyTravel (7) nagrinėtais atvejais, šioje byloje asmuo, prašantis leisti susipažinti su dokumentais, su kuriais Komisija neleido susipažinti, yra „trečioji šalis“, kuri nėra suinteresuota, kaip pirmoje byloje, jai poveikio turėjusios valstybės pagalbos dalies kvalifikavimu ar, kaip antroje byloje, Komisijos vykdomos procedūros dėl koncentracijos kontrolės rezultatu. Agrofert
siekia susipažinti su dokumentais ne tam, kad ginčytų susijungimo procedūros ar jos rezultato teisėtumą, o tik norėdama pradėti visiškai atskirą procesą prieš PKN Orlen.
25. Tai reiškia, kad Agrofert
suinteresuotumas susijungimo procedūros „vidaus darbais“ tėra tik priemonė siekiant jos pagrindinio tikslo, kuris yra PKN Orlen
komercinė veikla, esmės.
26. Todėl ši byla visų pirma susijusi su skaidrumu, o ne susijungimais, nes, kaip matyti prima facie, Reglamentu Nr. 1049/2001 remiasi asmuo, siekiantis su dokumentais susipažinti ne kaip šalis, suinteresuota susijungimo procedūra, o kaip šalis, kuriai teisė susipažinti su dokumentais suteikta Reglamentu Nr. 1049/2001. Todėl sprendimą šioje byloje būtina priimti visų pirma atsižvelgiant į Reglamentą Nr. 1049/2001.
27. Taigi šį apeliacinį skundą pradėsiu nagrinėti nuo paskutinio, t. y. antrojo, apeliacinio skundo pagrindo.
B – Antrasis apeliacinio skundo pagrindas, susijęs su tariamai neteisingu Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 2 ir 3 dalių aiškinimu
28. Reglamento Nr. 1049/2001 4 konstatuojamojoje dalyje numatyta, kad „šio reglamento tikslas yra padaryti visuomenės teisę susipažinti su dokumentais kaip galima veiksmingesnę bei numatyti tokios galimybės principus ir ribas pagal EB sutarties 255 straipsnio 2 dalį“(8) . Todėl reglamentu, kaip nurodyta jo 1 konstatuojamojoje dalyje, siekiama įgyvendinti ESS 1 straipsnyje nurodytą ketinimą siekiant „glaudesnės sąjungos tarp Europos tautų < … >, kur visi sprendimai yra priimami kuo atviriau bei kuo arčiau piliečių“(9) .
29. Minėto reglamento preambulės 2 konstatuojamojoje dalyje numatyta, kad „atvirumas leidžia piliečiams artimiau dalyvauti sprendimų priėmimo procese bei garantuoja didesnį valdymo teisėtumą ir veiksmingumą bei aukštesnį atskaitomybės piliečiui mastą demokratinėje sistemoje“. Trumpai tariant, atvirumas „padeda stiprinti demokratijos principus ir pagarbą pagrindinėms teisėms, kaip numatyta ES sutarties 6 straipsnyje bei Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijoje“(10) .
30. Pagrindinis tikslas, kurio siekiama Reglamentu Nr. 1049/2001, paskatino parengti konkrečias teisės aktų nuostatas. Todėl pagal 2 straipsnio 1 dalį „[b]et kuris Sąjungos pilietis < ... > turi teisę, laikydamasis šiame reglamente nustatytų principų, sąlygų ir apribojimų, susipažinti su institucijų dokumentais“, o šis reglamentas, kaip numatyta to paties straipsnio 3 dalyje, „taikomas visiems institucijos turimiems dokumentams, tai yra, jos parengtiems arba gautiems ir esantiems jos žinioje, susijusiems su visomis Europos Sąjungos veiklos sritimis“.
31. Kadangi teisė susipažinti su dokumentais yra bendrasis principas, Reglamente Nr. 1049/2001 numatyta tik viena jo išimtis, atitinkanti šio reglamento dvasią. Apskritai tiek, kiek šio reglamento tikslas yra „nustatyti < ... > teisės susipažinti su Europos [institucijų] dokumentais principus, sąlygas bei visuomenės ar privačių interesų sąlygojamus apribojimus“ [1 straipsnio a punktas], 4 straipsnyje aiškiai nustatytos išimtys, kuriomis galima remtis nesuteikiant tokios teisės, kuri, iš esmės, yra bendro pobūdžio.
32. Susipažinus su šių išimčių turiniu iškart tampa aišku, kad jas numatyti paskatino įvairiausi sumetimai. Kai kurios jų tiesiogiai susijusios su konkrečiomis pagrindinėmis teisėmis (į privatumą ir asmens neliečiamybę (4 straipsnio 1 dalies b punktas)), kurios dabar įtvirtintos chartijoje. Be kita ko, norėčiau pažymėti, kad joms dėl to negalima taikyti aiškinimo kriterijų, grindžiamų maksima, jog išimtis patvirtina taisyklę. Priešingai, būtent kadangi tai, ką reikia taikyti kaip išimtis, yra reglamentu nustatytos susipažinimo su dokumentais sąlygos, kurios, kaip ir Susijungimų reglamentas, yra priemonė Komisijai gauti itin slaptų su įmonių teisėmis ir interesais susijusių dokumentų, šių sąlygų negalima aiškinti siaurai ir jos turi būti aiškinamos tiek plačiai, kiek tai būtina tinkamai tokių teisių ir interesų apsaugai užtikrinti.
33. Kitais atvejais (karinių reikalų, tarptautinių santykių, finansų politikos atvejai, numatyti 4 straipsnio 1 dalies a punkte) išimtimis ginami interesai, kurie yra strateginiai, esminiai arba bet kuriuo atveju neginčijamai svarbūs politinės bendruomenės gyvenimui. Nė viena iš išvardytų situacijų netinka šiai bylai.
34. Kitomis siekiama specialių Europos Sąjungos interesų, kaip antai tikrinimo veiklos apsaugos.
35. Galiausiai, o tai svarbiausia šiai bylai, išimtys susijusios su komercinių interesų apsauga (4 straipsnio 2 dalis). Manau, kad svarbiausia išimtis, kuria remiamasi šioje byloje, susijusi su tų interesų, dėl kurių Teisingumo Teismas dar neturėjo progos priimti išsamaus sprendimo, apsauga. Todėl būtent šiai išimčiai reikia skirti pagrindinį dėmesį šioje išvadoje.
36. Tad atskirai išnagrinėsiu išimtį, grindžiamą komercinių interesų apsauga.
1. Komercinių interesų apsauga grindžiama išimtis, taikoma dokumentams, gautiems iš įmonių vykdant susijungimo kontrolės procedūrą
37. Visų pirma norėčiau pažymėti, kad Reglamente Nr. 1049/2001 numatyta šiek tiek didesnė komercinių interesų apsauga, nes jie laikomi teisėtu pagrindu atitinkamais atvejais neleisti susipažinti su dokumentu (4 straipsnio 2 dalis), be to, šiame reglamente numatyta galimybė šių interesų apsaugą išimtinai pratęsti pasibaigus reglamento 4 straipsnio 7 dalyje nustatytam 30 metų laikotarpiui(11) .
38. Tačiau šioje byloje norėčiau iškart pabrėžti, kad išimtis, grindžiama komercinių interesų apsauga, įgyja savitą pobūdį, kai ji taikoma dokumentams, gautiems iš įmonių per įmonių susijungimo preliminaraus vertinimo (leidimo suteikimo) procedūrą. Šiuo atžvilgiu būtina pažymėti, kad ši aplinkybė turi lemiamą įtaką šioje byloje nagrinėjamai išimčiai. Kitaip tariant, tai, kaip Reglamente Nr. 139/2004 vertinamas Komisijos vaidmuo tokiu atveju, neišvengiamai turi poveikio tinkamam Reglamento Nr. 1049/2001 numatytos išimties taikymo srities aiškinimui. Todėl nuo šiol tikslinga atsižvelgti tiek į Komisijos kompetencijos taikyti tokią išimtį ribas, tiek į jai šiuo atžvilgiu suteiktus įgaliojimus, taip pat garantijas, kurios dėl tinkamo naudojimosi šiais įgaliojimais neišvengiamai suteikiamos tiems, kuriems jie taikomi.
a) Komisijos kompetencijos ribos vykdant koncentracijos procedūrą
39. Pirma, kalbant apie SESV 103 straipsnyje Komisijai suteiktos kompetencijos ribas, Susijungimų reglamentu visų pirma siekiama sukurti „[konkretų] teisės [dokumentą], kuris leistų veiksmingai kontroliuoti visų koncentracijų daromą poveikį konkurencijos struktūrai Bendrijoje ir kuris būtų vienintelis tokioms koncentracijoms taikomas dokumentas“ (6 konstatuojamoji dalis).
40. Savaime suprantama, kad įmonių reorganizacija savaime „turi būti sveikintina kaip atitinkanti dinamiškos konkurencijos reikalavimus, galinti padidinti Europos pramonės konkurencingumą, pagerinanti ekonomikos augimo sąlygas ir kelianti gyvenimo lygį Bendrijoje“ (4 konstatuojamoji dalis).
41. Todėl tiesiog būtina „garantuoti, kad reorganizacijos procesas nedarytų ilgalaikės žalos konkurencijai“, ir „dėl to Bendrijos teisėje reikalingos koncentraciją, galinčią itin riboti konkurenciją bendrojoje rinkoje arba žymioje jos dalyje“, reglamentuojančios nuostatos (5 konstatuojami dalis).
42. Todėl kontrolė, kuri reikalinga siekiant užtikrinti rezultato pasiekiamumą, turi būti selektyvi, tai yra ji turi užtikrinti veiksmingą konkurenciją, kai susijungimai ją riboja, tačiau ji neturėtų stabdyti tokių susijungimų, kurie skatina konkurenciją. Galiausiai jos tikslas yra užkirsti kelią tik tiems susijungimams, kurie yra nesuderinami su bendrąja rinka (Reglamento Nr. 139/2004 2 straipsnis)(12) .
b) Komisijos tikrinimo įgaliojimai vykdant susijungimo kontrolės procedūrą
43. Antra, tokia kontrolė galima tik kartu suteikiant Komisijai plačius įgaliojimus iš įmonių gauti informaciją ir atlikti patikrinimus (34 ir 38 konstatuojamosios dalys). Tačiau kartu reikia stengtis užtikrinti, kad naudojantis tokiais įgaliojimais nebūtų sukurta nepageidaujama kontrolės tvarka, galinti atgrasyti nuo dinamišką konkurenciją skatinančių susijungimų.
44. Naudojimasis Komisijai suteiktais įgaliojimais jokiomis aplinkybėmis negali būti atsietas nuo skaidrumo principo, pagal kurį „visi Komisijos sprendimai, kurie nėra tik procedūrinio pobūdžio, turėtų būti plačiai skelbiami“ (42 konstatuojamoji dalis). Tačiau, pripažįstant, kad būtina užtikrinti „konkrečių įmonių teisę į gynybą, ypač teisę susipažinti su turima medžiaga“, 42 konstatuojamojoje dalyje numatyta, kad „labai svarbu, kad būtų apsaugotos verslo paslaptys“ ir kad „[taip] pat turi būti apsaugotas informacijos konfidencialumas, kuria keičiamasi savo sistemoje(13) arba su kompetentingomis trečiųjų šalių institucijomis“.
45. Remiantis šiais bendraisiais principais, Susijungimų reglamente nustatytos susijungimų sandorių vertinimo taisyklės, pagal kurias Komisija turi įvertinti visus Bendrijos mastu vykdomus susijungimus „siekiant nustatyti, ar [jie] suderinam[i] ar nesuderinam[i] su bendrąja rinka“ (2 straipsnio 1 dalis), šiuo tikslu atsižvelgiant į „a) poreikį palaikyti ir plėtoti veiksmingą konkurenciją bendrojoje rinkoje, tarp kitų klausimų, atsižvelgiant į visų susijusių rinkų struktūras ir realią arba potencialią Bendrijos viduje arba už jos ribų esančių įmonių konkurenciją“; „b) koncentracijoje dalyvaujančių įmonių padėtį rinkoje, jų ekonominį ir finansinį pajėgumą, tiekėjams ir vartotojams prieinamas alternatyvas, jų galimybę naudotis tiekimo arba realizacijos rinkomis, bet kokius teisinius ar kitokio pobūdžio patekimo į rinką barjerus, atitinkamų prekių ir paslaugų pasiūlos ir paklausos tendencijas, tarpinių ir galutinių vartotojų interesus, techninės ir ekonominės pažangos plėtrą, kiek ji yra naudinga vartotojams ir nesudaro kliūčių konkurencijai“ (2 straipsnio 1 dalis).
46. Siekdama atlikti tokį įvertinimą, kuris privalomas norint paskelbti, kad susijungimas yra suderinamas su bendrąja rinka, Komisija gali pareikalauti iš susijusių asmenų, įmonių ir įmonių asociacijų pateikti „visą reikalingą informaciją“ (11 straipsnio 1 dalis) ir prašyti valstybių narių kompetentingų institucijų atlikti „patikrinimus, kuriuos Komisija laiko būtinais“ (12 straipsnio 1 dalis), arba pati juos atlikti, o pagal Susijungimų reglamento 13 straipsnio 2 dalį, Komisijos pareigūnai „turi įgaliojimus < ... > ; b) patikrinti buhalterines knygas ir kitus su verslu susijusius įrašus < ... > ; c) paimti arba gauti bet kokio pavidalo tokių knygų arba įrašų nuorašus arba išrašus iš jų; < ... > [ir] e) prašyti bet kurios įmonės arba įmonių asociacijos atstovo arba darbuotojo duoti paaiškinimus dėl faktų arba dokumentų, susijusių su patikrinimo objektu ir tikslu, ir užfiksuoti atsakymus“.
47. Siekiant užtikrinti įmonių bendradarbiavimą su Komisija, Susijungimų reglamento 14 ir 15 straipsniuose numatyta, kad įmonėms, kurios atsisako leisti atlikti patikrinimą ar suteikti informaciją arba kurios suteikia neteisingą ar klaidinamą informaciją, gali būti skiriamos baudos ir delspinigiai.
c) Garantijos, suteikiamos vykdant tikrinimo įgaliojimus
48. Akivaizdu, kad dėl aprašytu būdu Komisijai suteiktų teisių, kurias net galima pavadinti perteklinėmis, susijusios įmonės tampa ypač pažeidžiamos, nes gali būti patikrintas jų vidaus valdymas ir jos negali išvengti patikrinimo ir neužsitraukti griežtos atsakomybės. Reikėtų pažymėti, kaip pabrėžia Komisija, kad, kitaip nei viešų pasiūlymų atveju, susijungime dalyvaujančios įmonės negali laisvai pasirinkti, ar taikyti nustatytas procedūras; joms šios procedūros gali būti privalomos, kad ir kaip jos to nenorėtų.
49. Papildomai pažymėčiau, kad, kitaip nei kontrolės priemonės, taikomos kovojant su antikonkurencine veikla, šioje byloje nagrinėjama kontrolės procedūra yra prevencinė, todėl ji vykdoma nenustačius ankstesnio tariamai neteisėto elgesio.
50. Tokie platūs ir svarbūs tikrinimo įgaliojimai priimtini tik tiek, kiek būtini teisėtam Komisijos tikslui pasiekti. Todėl iš įmonių gauta informacija gali būti naudojama tik atliekant nagrinėjamo susijungimo tinkamą įvertinimą, kurio galutinis tikslas nustatyti, ar susijungimas yra suderinamas su bendrąja rinka. Taigi tarp surinktos informacijos ir tikslo, kurio siekimas pateisina įmonėms tenkančią prievolę suteikti visą reikalaujamą informaciją turi būti nenutrūkstantis ryšys. Kitokiomis aplinkybėmis įmonėms nustatyta skaidrumo pareiga gali būti nesuderinama su jų, kaip konkuruojančių ūkio subjektų, veiklos tęstinumu, jei nebus užtikrinta apsauga nuo nepageidaujamo poveikio jų privačiam gyvenimui, kiek ši sąvoka taikoma juridinių asmenų komercinei veiklai pagal Europos žmogaus teisių teismo praktiką, susijusią su EŽTK 8 straipsniu(14) .
51. Žinoma, tokios pozicijos laikomasi pačiame Susijungimų reglamente, kurio 17 straipsnio 1 dalyje numatyta, kad „[taikant] šį reglamentą gauta informacija naudojama tik atitinkamo prašymo, tyrimo arba nagrinėjimo tikslams“.
52. 17 straipsnio 2 dalyje numatyta, kad, “[nepažeisdami] 4 straipsnio 3 dalies, 18 ir 20 straipsnių, Komisija ir valstybių narių kompetentingos institucijos, jų pareigūnai, tarnautojai, ir kiti asmenys, kurie dirba šių institucijų priežiūroje, taip pat kitų valstybių narių institucijų pareigūnai ir valstybės tarnautojai neatskleidžia tokios informacijos, dėl kurios jie turi laikytis įsipareigojimo saugoti profesinę paslaptį ir kurią jie gauna taikant šį reglamentą“, nors pagal 17 straipsnio 3 dalį tuo „neužkertamas kelias skelbti bendrą informaciją arba tyrimus, kuriuose nėra su konkrečia įmone arba įmonių asociacijomis susijusios informacijos“.
53. Todėl informacija, kurią gauna Komisija, yra itin susijusi su susijungimo vertinimu, o jos atskleidimui taikomas konfidencialumo principas.
54. Manau, kad Susijungimų reglamento 17 straipsnio 1 dalyje numatytą nuostatą galima laikyti iš esmės pertekline, nes piktnaudžiavimo įgaliojimais draudimas būtų pakankamas požymis, kad taip gautą informaciją galima naudoti tik tam tikslui, kuriam ji buvo numatyta, o ne kokiems nors kitiems interesams tenkinti(15) . Geras pavyzdys mutatis mutandis gali būti slaptas pokalbių klausymasis gavus teismo leidimą siekiant patraukti atsakomybėn už tam tikrą nusikaltimą.
55. Atsižvelgdamas į tai, kas išdėstyta, dabar galiu atsakyti į Komisijos prieštaravimus dėl Bendrojo Teismo klaidos, tariamai padarytos reikalaujant atskirai pagrįsti neleidimą susipažinti su kiekvienu dokumentu, kurio paskelbimas gali pakenkti PKN Orlen
komerciniams interesams.
2. Išimties, grindžiamos komercinių interesų apsauga, pateisinimas
56. Atsižvelgiant į įvairius Teisingumo Teismo sprendimus, priimtus šioje srityje, jau galima išskirti teismo praktikos dėl teisės susipažinti su dokumentais išimčių ir jų tinkamo pateisinimo branduolį(16) .
57. Pirma, svarbu atkreipti dėmesį į Teisingumo Teismo praktiką, kurioje teigiama, kad apie tam tikrų kategorijų dokumentus galima daryti bendrąsias prezumpcijas (17), visų pirma apie tuos dokumentus, kuriems dėl procedūros, su kuria jie susiję, taikoma speciali susipažinimo tvarka. Tokios tvarkos egzistavimas patvirtina prezumpciją, kad šių dokumentų atskleidimas gali iš esmės turėti neigiamą poveikį šia procedūra siekiamam tikslui. Sprendime Komisija prieš Technische Glaswerke Ilmenau
(55–61 punktai) Teisingumo Teismas nurodė, kad tokią bendrąją prezumpciją galima išvesti remiantis teisės aktais, reglamentuojančiais valstybės pagalbos kontrolės procedūras(18) .
58. Galiausiai, nors tuose teisės aktuose teisė susipažinti su administracinės bylos dokumentais suteikiama tik valstybei narei, kuri skiria pagalbą, Teisingumo Teismas priėjo prie išvados, kad į šią aplinkybę reikia atsižvelgti „aiškinant Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 2 dalies trečioje įtraukoje numatytą išimtį“, nes, jei suinteresuotieji asmenys, o ne tik atsakinga valstybė narė „galėtų susipažinti su Komisijos administracinės bylos dokumentais remdamiesi Reglamentu Nr. 1049/2001, kiltų pavojus valstybės pagalbos kontrolės sistemai“(19) .
59. Panaši bendroji prezumpcija pripažinta – tuo pačiu pagrindu ir numatant tas pačias pasekmes, kaip ir aiškinant Reglamentą Nr. 1049/2001, – procesiniams dokumentams, kurie Teisingumo Teismui pateikiami vykdant teismines procedūras(20) .
60. Tai jokiu būdu nereiškia iuris et de iure
prezumpcijos, nes „[š]i bendroji prezumpcija neatima iš šių suinteresuotųjų asmenų teisės įrodyti, kad prašomam atskleisti konkrečiam dokumentui ši prezumpcija netaikoma arba kad egzistuoja dokumento atskleidimą pateisinantis Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 2 dalyje numatytas svarbesnis viešasis interesas“(21) .
61. Todėl prezumpcija automatiškai neatima teisės susipažinti su dokumentu, su kuriuo ji susijusi. Ji tiesiog leidžia institucijai neleisti susipažinti su dokumentais remiantis principu, kuris kyla iš atitinkamos rūšies dokumentui taikytinų specialiųjų nuostatų. Be to, ji pakelia prašymo leisti susipažinti su dokumentais pagrindimo kartelę, nes prie pagrindžiamųjų aplinkybių reikalauja nurodyti ne tik privatų interesą, bet ir svarbesnį viešąjį interesą.
62. Bet kuriuo atveju, norint dokumentą priskirti prie kategorijos, kuriai taikoma prezumpcija, taip pat reikalingas konkretus pateisinimas. Kaip yra nurodęs Teisingumo Teismas, institucija kiekvienu atveju „turi patikrinti, ar vienai konkrečiai dokumentų kategorijai paprastai taikomi bendro pobūdžio pagrindai realiai taikomi atitinkamam dokumentui, kurį atskleisti prašoma“(22) . Kitaip tariant, būtina nustatyti, ar toks dokumentas tikrai priskiriamas prie bendros dokumentų kategorijos, kuriai taikoma ši bendroji prezumpcija. Todėl šioje byloje kyla klausimas, ar atitinkamas dokumentas priskirtinas prie bylos medžiagos, susipažinimui su kuria pagal specialiuosius reglamentus taikomos specialiosios taisyklės.
63. Mano manymu, šią teismo praktiką galima lengvai pritaikyti komercinių interesų apsauga grindžiamai išimčiai ir ypač tuo atveju, kai dokumentai surinkti per susijungimo kontrolės procedūrą(23) .
64. Kaip Reglamentas Nr. 659/1999 valstybės pagalbos atveju, taip ir Reglamentas Nr. 139/2004 įmonių susijungimo atveju nustato administracinės kontrolės procedūrą, kuria siekiama Europos Sąjungai itin svarbaus tikslo – užtikrinti konkurenciją vidaus rinkoje.
65. Iš to, kad abiejų reglamentų teisinis pagrindas yra SESV VII antraštinės dalies „Konkurencijos, mokesčių ir teisės aktų derinimo bendrosios taisyklės“ I skyrius „Konkurencijos taisyklės“, akivaizdu, kad jais siekiama to paties tikslo kaip ir Reglamentu Nr. 1/2003(24), t. y. padėti pasiekti vieną iš pagrindinių Europos Sąjungos egzistavimo tikslų. Reikėtų nepamiršti, kad nors Europos Sąjunga grindžiama ESS 2 straipsnyje įtvirtintomis vertybėmis, jai taip pat privalomi ESS 3 straipsnyje išvardyti tikslai ir uždaviniai, iš kurių svarbiausias šioje byloje yra vidaus rinkos sukūrimas ir siekis „Europos, kurioje vystymasis būtų tvarus, pagrįstas < ... > socialine rinkos ekonomika < ... > “ (ESS 3 straipsnio 3 dalis). Norint užtikrinti šių tikslų pasiekimą SESV 3 straipsnio 1 dalies a punkte Europos Sąjungai suteikta išimtinė kompetencija „nustatyti < ... > vidaus rinkos veikimui būtinas konkurencijos taisykles“, todėl užtikrinant konkurencijos požiūriu veiksmingą susijungimų kontrolę priimta Susijungimų reglamente įtvirtinta priemonė.
66. Vadinasi, motyvai, kodėl valstybės pagalbos atveju Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnyje numatytas išimtis reikia derinti su Reglamente Nr. 659/1999 nustatytomis specialiomis susipažinimo su dokumentais sąlygomis, taikomi ir Susijungimų reglamentui, kuriame nustatytų susipažinimo su dokumentais sąlygų taip pat būtina paisyti taikant šią nuostatą.
67. Todėl manau, kad komercinių interesų apsauga kaip pagrindas taikyti Reglamento Nr. 1049/2001 numatytą susipažinimo su dokumentais išimtį turi būti aiškinama atsižvelgiant į Susijungimų reglamentą ir turi pateisinti bendrąją prezumpciją, kad dokumentų, kuriuos įmonė pateikė Komisijai per susijungimo kontrolės procedūrą, atskleidimas gali pakenkti įmonės komerciniams interesams.
68. Šią prezumpciją taip pat reikia taikyti visiems dokumentams, surinktiems per šią procedūrą, kuriuose pateikiama jautri informacija apie įmonės, kuriai taikoma procedūra, veiklą ir komercinius interesus, tačiau, žinoma, tik tiems dokumentams, kuriuose yra tokios informacijos.
69. Todėl Komisija yra teisi teigdama, kad Bendrasis Teismas neteisingai aiškino išimtį, susijusią su komercinių interesų apsauga.
3. Kitos išimtys
70. Šiuo atžvilgiu dėl teisinių nuomonių atskleidimo Teisingumo Teismas jau yra nusprendęs, kad Reglamentas Nr. 1049/2001 „iš principo nustato pareigą leisti susipažinti su Tarybos teisės tarnybos parengtomis nuomonėmis, susijusiomis su teisės aktų leidybos procedūra“(25), nors tai ir netrukdo neleisti susipažinti su nuomone, kurios „turinys ypač svarbus“ arba „reikšmė ypač didelė ir išeina už aptariamos teisės aktų leidybos procedūros ribų“, nes tokiu atveju „atitinkama institucija turi detaliai motyvuoti atsisakymą“(26) .
71. Teisinių nuomonių administracinėse bylose atžvilgiu Teisingumo Teismas analogiškai nusprendė Sprendimo Švedija prieš MyTravel ir Komisiją
109–119 punktuose.
72. Šioje byloje, kurioje, kaip jau minėjau, esminis klausimas yra komercinių interesų apsauga, lemiamas veiksnys yra ne kiekvieno prašomo dokumento forma ar teisinė kvalifikacija, o tai, ar juose iš esmės yra informacijos, kuri yra svarbi minėtų interesų apsaugai. Todėl Bendrasis Teismas, vertindamas aplinkybes, turėjo nuspręsti, kiek per susijungimo kontrolės procedūrą sukauptuose administraciniuose dokumentuose yra atitinkamos įmonės komercinių interesų atžvilgiu jautrios informacija.
4. Komercinių interesų apsauga procedūrų, kurios jau užbaigtos, atžvilgiu
73. Ar tai, kas išdėstyta, kaip nors keičia aplinkybė, kad susijungimo procedūra jau baigta?
74. Sprendime MyTravel
Teisingumo Teismas atsakė į klausimą, ar tai, kad procedūra, su kuria susijęs atitinkamas dokumentus, baigta ir priimtas atitinkamas sprendimas, gali turėti įtakos prašymo susipažinti baigčiai. Teisingumo Teismas nusprendė, kad tai, jog procedūra baigta, savaime nereiškia, kad dokumentą reikia atskleisti, tačiau tokiomis aplinkybėmis atsisakymas atskleisti turi būti pagrįstas specialiais motyvais(27) .
75. Tokia pozicija gali pagrįsti nuomonę, kad atsakymas į mano ką tik iškeltą klausimą turėtų būti teigiamas, tačiau, mano manymu, tik kiek tai susiję su dokumentais, kurių tikslas pagrįsti sprendimą, priimamą vykdomoje procedūroje. Užbaigus procedūrą susipažinimas su dokumentais, kurie buvo parengti per procedūrą siekiant priimti galutinį sprendimą, iš esmės negali kelti pavojaus procedūros rezultatui, taigi ir sprendimui, kurį priėmus procedūra buvo užbaigta. Todėl būtent šiuo atžvilgiu ir reikia vertinti teisines nuomones bei vidaus dokumentus, su kuriais susipažinti Komisija neleido.
76. Tačiau kalbant apie komercinius interesus, kurių apsauga remtasi neleidžiant Agrofert
susipažinti su likusiais dokumentais, reikia atsižvelgti į labai svarbią specifinę aplinkybę.
77. Per procedūrą pateiktų dokumentų pobūdis lemia, kad juose bus pateikta informacija apie įmonės veiklą tuo metu, kai Komisija priima sprendimą dėl nagrinėjamo susijungimo suderinamumo su bendrąja rinka. Todėl tai yra informacija, kuri neišvengiamai „pasens“, nors ir ne taip greitai, kaip visiškai administracinio arba procedūrinio pobūdžio dokumentuose.
78. Manau, kad aplinkybė, jog dokumentas ilgiau išlieka „slapto pobūdžio [jautrus]“, yra pamatinis išimčių sistemos struktūros, kuri jau nustatyta Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnyje, elementas. Todėl vidaus naudojimui skirti per procedūrą parengti dokumentai (3 dalis) yra saugomi iki procedūros pabaigos, tačiau ši apsauga pasibaigus procedūrai taikoma tik tiems dokumentams, kuriuose yra pareikštos nuomonės. Pastaruoju atveju išimtis, kaip ir visos 4 straipsnyje numatytos išimtys, bus taikoma „tokiam laikotarpiui, kai toks draudimas yra pateisinamas, atsižvelgiant į dokumento turinį“ (7 dalis). Vadovaujantis 4 straipsnio 7 dalimi, toks laikotarpis gali būti pratęstas ne daugiau kaip 30 metų. Tačiau, „jei reikia“, ilgiausias laikotarpis gali būti pratęstas trijų rūšių dokumentams: tiems, „kuriems išimtys galioja dėl privatumo ar komercinių interesų, taip pat slapto pobūdžio dokumentų atveju“ (7 dalis).
79. Todėl komerciniai interesai lemia didesnę ratione temporis apsaugą pagal Reglamente Nr. 1049/2001 įtvirtintas susipažinimo su dokumentais taisykles. Šiuo atveju ta aplinkybė, kad susijungimo procedūra jau baigta, nebūtinai reiškia ga limybės susipažinti su per procedūrą parengtais dokumentais lūžio tašką, kaip yra kitų rūšių dokumentų, visų pirma vidaus naudojimui skirtų teisinių nuomonių, atveju.
80. Kalbant apie su teisine pagalba susijusius dokumentus ir tuos, kuriuos Komisija parengia per procedūrą vykstantiems pasitarimams ir konsultacijoms (Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 2 dalies antra įtrauka ir 3 dalis), reikia pažymėti, kad jiems reikia taikyti Teisingumo Teismo sprendime Švedija prieš MyTravel ir Komisiją nurodytus motyvus.
81. Todėl manau, kad užbaigus administracinę susijungimo procedūrą nebegalima vadovautis prezumpcija, kad leidus susipažinti su per ją surinktais visiškai administracinio pobūdžio dokumentais, nepatenkančiais į Susijungimų reglamento taikymo sritį, gali būti pakenkta šia procedūra siektam tikslui.
82. Žinoma, atskirais atvejais žala gali būti padaryta net ir pasibaigus procedūrai, tačiau tai negali būti laikoma iš anksto nulemtu rezultatu, todėl turi būti įrodoma kiekvienu atveju individualiai; kitaip tariant, nesivadovaujant bendrąja prezumpcija, kuri grindžiama jau pasibaigusios administracinės procedūros pobūdžiu ir tikslais.
83. Atsižvelgdamas į tai, kas išdėstyta, manau, kad reikia iš dalies pritarti antrajam apeliacinio skundo pagrindui, kuriuo teigiama, kad Bendrasis Teismas neteisingai aiškino Reglamente Nr. 1049/2001 įtvirtintą išimčių sistemą.
C – Pirmasis apeliacinio skundo pagrindas – tariamai neteisingas Reglamento Nr. 139/2004 aiškinimas
84. Pirmasis apeliacinio skundo pagrindas iš esmės grindžiamas neteisingu Reglamento Nr. 139/2004 išaiškinimu, turėjusiu pasekmių komercinių interesų apsaugai skirtos išimties aiškinimui. Kadangi jau pasiūliau pritarti antrajam apeliacinio skundo pagrindui motyvuodamas tuo, kad buvo netinkamai aiškinama išimtis, susijusi su komercinių interesų apsauga, manau, kad nėra būtina išsamiau nagrinėti pirmojo apeliacinio skundo pagrindo.
VI – Galutinis Teisingumo Teismo sprendimas dėl ginčo
85. Pagal Teisingumo Teismo statuto 61 straipsnį, „jei apeliacija yra tinkamai pagrįsta, Teisingumo Teismas turi panaikinti Bendrojo Teismo sprendimą“, tačiau „gali pats priimti galutinį sprendimą, jei tai įmanoma toje bylos stadijoje“.
86. Manau, kad šioje situacijoje Teisingumo Teismui dera priimti galutinį sprendimą byloje. Atsižvelgiant į pagrindą, kuriuo siūlau patenkinti apeliacinį skundą, reikia panaikinti Bendrajam Teismui skųstą Komisijos sprendimą, kiek jame nepateikiamas konkretus ir atskiras neleidimo susipažinti su visais teisiniais ir vidaus dokumentais, kuriems dėl jų turinio netaikoma Reglamente Nr. 1049/2001 numatyta komercinių interesų apsauga grindžiama išimtis, pateisinimas.
VII – Dėl bylinėjimosi išlaidų
87. Vadovaudamasis Procedūros reglamento 69 straipsnio 3 ir 4 dalimis ir atsižvelgdamas į pagrindą, kuriuo siūlau patenkinti apeliacinį skundą, siūlau Teisingumo Teismui nurodyti šalims ir į bylą įstojusioms šalims padengti savo bylinėjimosi išlaidas.
VIII – Išvada
88. Atsižvelgdamas į tai, kas išdėstyta, siūlau Teisingumo Teismui:
Pripažinti apeliacinį skundą pagrįstu iš dalies, pripažinti antrąjį apeliacinio skundo pagrindą dėl tariamai neteisingo Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 2 dalies aiškinimo dėl komercinių interesų apsaugos pagrįstu ir:
1) panaikinti 2010 m. liepos 7 d. Bendrojo Teismo sprendimą Agrofert Holding prieš Komisiją
(byla T-111/07), kuriuo panaikintas 2007 m. vasario 13 d. Komisijos sprendimas neleisti susipažinti su dokumentais byloje, susijusioje su susijungimo kontrolės procedūra pagal Reglamentą (EB) Nr. 139/2004;
2) panaikinti 2007 m. vasario 13 d. Komisijos sprendimą, kuriuo neleista susipažinti su dokumentais byloje, susijusioje su susijungimo kontrolės procedūra pagal Reglamentą (EB) Nr. 139/2004, kiek jame nepateikiamas konkretus ir atskiras neleidimo susipažinti su visais teisiniais ir vidaus dokumentais, kuriems dėl jų turinio netaikoma Reglamente Nr. 1049/2001 numatyta komercinių interesų apsauga grindžiama išimtis, pateisinimas;
3) nurodyti šalims ir į bylą įstojusioms šalims padengti savo bylinėjimosi išlaidas.
(1) .
(2)  – Bylos Nr. T-111/07.
(3)  – OL L 145, p. 4.
(4)  – OL L 24, p. 1.
(5)  – Iš autorių, pabrėžusių šios bylos svarbą žengiant naują teismo praktikos, kurios pradžia 2010 m. birželio 29 d. Sprendimas Technische Glaswerke Ilmenau
(C-139/07 P, Rink. p. I-5885) ir 2010 m. birželio 29 d. Sprendimas Bavarian Lager
(C-28/08 P, Rink. p. I-6055), žingsnį, galima paminėti, pavyzdžiui, L. Idot „Le règlement nº 10 doit-il s’appliquer aux ‘procédures concurrence’? – À propos des affaires Technische Glaswerke Ilmenau, Odile Jacob et Agrofert“, Europe
Nr. 10, 2010 m. spalio mėn., 11 studija, ir G. Goddin „Recent Judgments Regarding Transparency and AccESS in the Field of Competition Law: Where Does the Court of Justice of the EU Strike the Balance?“, Journal of European Competition Law & Practice
Nr. 1, 2 t., 2011, p. 10–23.
(6)  – Šie vidaus naudojimo dokumentai buvo: tarnybos konsultacijų raštas su pridedamu sprendimo dėl pranešimo projektu (dokumentas Nr. 2), Teisės tarnybos atsakymas, susijęs su minėtu raštu (dokumentas Nr. 3), kompetentingos tarnybos ir Teisės tarnybos susirašinėjimas el. paštu dėl šio sprendimo projekto (dokumentas Nr. 4) ir kitų susijusių tarnybų atsakymai į minėtą konsultacijų raštą (dokumentas Nr. 5).
(7)  – 2011 m. liepos 21 d. Sprendimas Švedijos Karalystė prieš MyTravel ir Komisiją
(C-506/08 P, Rink. p. I-6237).
(8)  – Dabar SESV 15 straipsnis.
(9)  – Šiuo atžvilgiu žr. Sprendimo Švedija prieš MyTravel
72 punktą.
(10)  – Teisingumo Teismo sprendimo Bavarian Lager 54 punktas.
(11)  – Ši nuostata taikoma tik komerciniams interesams, privatumui ir „slapto pobūdžio [jautriems] dokumentams“.
(12)  – Pagrįstą susijungimų vertinimą pagal suderinamumą su bendrąja rinka pateikė Bellamy ir Child „European Community Law of Competition“, 6-asis leidimas, Oxford University Press, 2008, 8.183 ir toliau.
(13)  – Tai yra „valdžios institucijų tinklas“, kurį Komisija ir valstybių narių kompetentingos institucijos sukūrė „taikydamos savo atitinkamą kompetenciją glaudžiai bendradarbiaudamos, naudodamosi veiksmingomis keitimosi informacija ir konsultavimosi priemonėmis, siekdamos, kad atvejį nagrinėtų labiausiai tam tinkanti institucija“ (Susijungimų reglamento 14 konstatuojamoji dalis).
(14)  – Žr., pavyzdžiui, 2000 m. vasario 16 d. Sprendimo Amann prieš Šveicariją, byla Nr. 27798/95, Rink. p. 2000-II, 65 punktą.
(15)  – Aktas laikomas priimtu piktnaudžiaujant įgaliojimais tik jei jis priimtas „siekiant tik ar bent iš esmės kitų nei nurodyti tikslų arba siekiant išvengti konkrečiam atvejui Sutartyje specialiai numatytos procedūros“ (2006 m. rugsėjo 7 d. Sprendimo Ispanija prieš Tarybą
(C-310/04, Rink. p. I-7285), 69 punktas). Manau, kad tas pat pasakytina ir tada, kai aktas teisėtai priimamas siekiant vieno tikslo, tačiau vėliau juo pasinaudojama siekiant kito tikslo, kuris, nors galbūt ir teisėtas, pateisinamas kitais pagrindais.
(16)  – Dėl šios srities Teisingumo Teismo praktikos apžvalgos žr. E. Guichot „Transparencia y acceso a la información en el Derecho europeo“, Cuadernos Universitarios de Derecho Administrativo, Sevilija, 2011.
(17)  – 2008 m. liepos 1 d. Sprendimo Švedija ir Turco prieš Tarybą
(C-39/05 P ir C-52/05 P, Rink. p. I-4723) 50 punktas; minėto Sprendimo Komisija prieš Technische Glaswerke Ilmenau
54 punktas; 2010 m. rugsėjo 21 d. Sprendimo Švedija ir kiti prieš API ir Komisiją
(C-514/07 P, C-528/07 P ir C-532/07 P, Rink. p. I-8533) 74 punktas.
(18)  – 1999 m. kovo 22 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 659/1999, nustatantis išsamias EB Sutarties 93 straipsnio taikymo taisykles (OL L 83, p. 1).
(19)  – Sprendimo Komisija prieš Technische Glaswerke Ilmenau 58 punktas. Tuomet tas pats tikslas praktiškai būtų pasiektas remiantis ne specialiuoju pagrindu (pasinaudojus teise susipažinti su dokumentais pagal Reglamentą Nr. 1049/2001, o ne teise ribotai susipažinti su dokumentais pagal Reglamentą Nr. 659/1999, kuriuo teisė susipažinti su dokumentais suteikiama tik tam tikrai suinteresuotajai šaliai (valstybės pagalbą skiriančiai valstybei narei)). Toks rezultatas ne tik sumažintų visos Europos Sąjungos teisės aktų sistemos nuoseklumą, bet ir neleistų atsižvelgti į tai, kad atvirumo dvasia, kuria grindžiamas Reglamentas Nr. 1049/2001, pasireiškia tais atvejais, „kai Bendrijos institucijos veikia kaip teisės aktų leidėjai“, o „valstybės pagalbos kontrolės procedūros dokumentai < ... > patenka į šioms institucijoms EB 88 straipsniu suteiktą specifinių administracinių funkcijų sritį“ (Sprendimo Komisija prieš Technische Glaswerke Ilmenau 60 punktas).
(20)  – Sprendimo Švedija ir kiti prieš API ir Komisiją
94–100 punktai. Pagrindinis Teisingumo Teismo tikslas visose tokiose bylose yra būtent išlaikyti pusiausvyrą, kurios ES teisės aktų leidėjas siekė priimdamas Reglamentą Nr. 1049/2001 ir visus kitus reglamentus, reglamentuojančius teisę susipažinti su administracinių bylų dokumentais. Kitą šio Teisingumo Teismo tikslo pavyzdį galima rasti Sprendime Komisija prieš Bavarian Lager, kuriame buvo reikalaujama proporcingai aiškinti Reglamentą Nr. 1049/2001 kartu su 2000 m. gruodžio 18 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 45/2001 dėl asmenų apsaugos Bendrijos institucijoms ir įstaigoms tvarkant asmens duomenis ir laisvo tokių duomenų judėjimo (OL L 8, 2001, p. 1).
(21)  – Sprendimo Komisija prieš Technische Glaswerke Ilmenau 62 punktas.
(22)  – Sprendimo Švedija ir Turco prieš Tarybą
50 punktas.
(23)  – Žr., inter alia,
G. Godin „Recent Judgments < ... > “, p. 22 ir 23, ir L. Idot „Le règlement n° 1049/2001 < ... > “, passim .
(24)  – 2002 m. gruodžio 16 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1/2003 dėl konkurencijos taisyklių, nustatytų Sutarties [81] ir [82] straipsniuose, įgyvendinimo (OL L 1, 2003, p. 1). Dėl procedūros, kurią reglamentuoja šis reglamentas, žr. W. P. J. Wils „EU Antitrust Enforcement Powers and Procedural Rights and Guarantees: The Interplay between EU Law, National Law, the Charter of Fundamental Rights of the EU and the European Convention on Human Rights“, Concurrences, 2011 m. gegužės mėn., ir World Competition, 34 t., Nr. 2, 2011 m. birželio mėn. Paskelbta http://ssm.com/author=456087
(25)  – Sprendimo Švedija ir Turco prieš Tarybą
68 punktas.
(26)  – Sprendimo Švedija ir Turco prieš Tarybą
69 punktas.
(27)  – Sprendimo Švedija prieš MyTravel ir Komisiją
113–119 punktai.