62020CJ0151_RES
Predmet C-151/20
Bundeswettbewerbsbehörde
protiv
Agrana Zucker GmbH_Nordzucker AGiSüdzucker AG
(zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Oberster Gerichtshof)
Presuda Suda (veliko vijeće) od 22. ožujka 2022.
„Zahtjev za prethodnu odluku – Tržišno natjecanje – Članak 101. UFEU-a – Dva nacionalna tijela nadležna za tržišno natjecanje koja progone zabranjeni sporazum – Povelja Europske unije o temeljnim pravima – Članak 50. – Načelo ne bis in idem – Postojanje istog kažnjivog djela – Članak 52. stavak 1. – Ograničenja načela ne bis in idem – Uvjeti – Ostvarivanje cilja u općem interesu – Proporcionalnost”
Temeljna prava – Načelo ne bis in idem – Uvjeti primjene – Kumuliranje postupaka i sankcija kaznene prirode – Kriteriji za ocjenu kaznene prirode – Pravna kvalifikacija kažnjivog djela u nacionalnom pravu, priroda kažnjivog djela i stupanj težine izrečene sankcije
(Povelja Europske unije o temeljnim pravima, čl. 50.)
(t. 30., 31.)
Temeljna prava – Načelo ne bis in idem – Uvjeti primjene – Kumuliranje postupaka i sankcija kaznene prirode – Pojam – Kumuliranje postupaka obuhvaćenih pravom tržišnog natjecanja kojima se izriču novčane kazne ili se samo utvrđuje kažnjivo djelo – Uključenost
(Povelja Europske unije o temeljnim pravima, čl. 50.)
(t. 32., 60.-67.)
Temeljna prava – Načelo ne bis in idem – Uvjeti primjene – Postojanje ranije pravomoćne odluke – Kriteriji za ocjenu – Pravomoćna odluka donesena nakon ocjene merituma predmeta
(Povelja Europske unije o temeljnim pravima, čl. 50.)
(t. 34., 35.)
Temeljna prava – Načelo ne bis in idem – Uvjeti primjene – Postojanje istog kažnjivog djela – Kriterij za ocjenu – Istovjetnost materijalnih činjenica – Dva nacionalna tijela nadležna za tržišno natjecanje koja provode postupak povodom zabranjenog sporazuma – Ocjena istovjetnosti činjenica s obzirom na državno područje, tržište proizvoda i razdoblje koje je predmet postupaka koje su pokrenula navedena tijela
(Povelja Europske unije o temeljnim pravima, čl. 50.)
(t. 38., 48.)
Temeljna prava – Povelja Europske unije o temeljnim pravima – Ograničenje ostvarivanja prava i sloboda utvrđenih Poveljom – Ograničenje načela ne bis in idem – Uvjeti – Ostvarivanje cilja u općem interesu – Dva nacionalna tijela nadležna za tržišno natjecanje koja provode postupak povodom zabranjenog sporazuma – Kumuliranje postupaka čiji su predmet istovjetni aspekti istog kažnjivog postupanja – Nedopuštenost
(Povelja Europske unije o temeljnim pravima, čl. 50. i čl. 52. st.1.)
(t. 49.-57.)
Kratak prikaz
Društva Nordzucker AG i Südzucker AG dva su njemačka proizvođača šećera koja, zajedno s trećim velikim proizvođačem, dominiraju na tržištu šećera u Njemačkoj. To je tržište tradicionalno bilo podijeljeno na tri ključna zemljopisna područja, na svakom od kojih je dominirao jedan od tih triju velikih proizvođača.
Društvo Agrana Zucker GmbH (u daljnjem tekstu: društvo Agrana), koje je društvo kći društva Südzucker, glavni je proizvođač šećera u Austriji.
Najkasnije od 2004. društva Nordzucker i Südzucker dogovorila su se da si neće međusobno konkurirati ulazeći jedno drugomu na tradicionalna ključna prodajna područja. U tom je kontekstu početkom 2006. direktor prodaje društva Südzucker nazvao direktora prodaje društva Nordzucker kako bi se požalio na isporuke šećera na austrijsko tržište slovačkog društva kćeri društva Nordzucker, pri čemu je nagovijestio moguće posljedice tih isporuka za njemačko tržište šećera (u daljnjem tekstu: telefonski razgovor iz 2006.).
Nakon toga, kako bi mu se odobrilo sudjelovanje u nacionalnim pokajničkim programima, društvo Nordzucker obavijestilo je Bundeskartellamt (Savezno tijelo nadležno za tržišno natjecanje, Njemačka) i Bundeswettbewerbsbehörde (Savezno tijelo nadležno za tržišno natjecanje, Austrija) o svojem sudjelovanju u zabranjenom sporazumu na njemačkom i austrijskom tržištu šećera. Ta su dva tijela istodobno pokrenula istražne postupke.
Njemačko tijelo nadležno za tržišno natjecanje odlukom iz 2014., koja je postala pravomoćna, utvrdilo je da su društva Nordzucker, Südzucker i treći njemački proizvođač sudjelovanjem u zabranjenom sporazumu povrijedili članak 101. UFEU-a i odgovarajuće odredbe njemačkog prava te je, među ostalim, društvu Südzucker izreklo novčanu kaznu od 195500000 eura. U toj odluci također je reproduciran sadržaj telefonskog razgovora iz 2006. koji se odnosio na austrijsko tržište šećera.
Nasuprot tomu, zahtjev austrijskog tijela nadležnog za tržišno natjecanje kojim se traži, s jedne strane, utvrđenje da su društva Nordzucker, Südzucker i Agrana povrijedila članak 101. UFEU-a i odgovarajuće odredbe austrijskog prava i, s druge strane, izricanje dviju novčanih kazni društvu Südzucker, od kojih bi za jednu bilo solidarno odgovorno s društvom Agrana, odbio je Oberlandesgericht Wien (Visoki zemaljski sud u Beču, Austrija).
Austrijsko tijelo nadležno za tržišno natjecanje podnijelo je žalbu protiv te odluke Oberster Gerichtshofu (Vrhovni sud, Austrija), sudu koji je uputio zahtjev. U tom kontekstu taj se sud pita zabranjuje li mu načelo ne bis in idem, utvrđeno u članku 50. Povelje Europske unije o temeljnim pravima (u daljnjem tekstu: Povelja), uzimanje u obzir telefonskog razgovora iz 2006. u postupku koji se pred njim vodi, s obzirom na to da je taj razgovor izričito naveden u odluci njemačkog tijela nadležnog za tržišno natjecanje iz 2014. Usto, taj se sud pita, s obzirom na sudsku praksu Suda, primjenjuje li se načelo ne bis in idem u postupku utvrđivanja povrede koji ne dovodi do izricanja novčane kazne zbog sudjelovanja poduzetnika u nacionalnom pokajničkom programu.
U odgovoru na ta pitanja Sud, zasjedajući u velikom vijeću, pojašnjava primjenu načela ne bis in idem u okviru usporednih ili uzastopnih postupaka u pravu tržišnog natjecanja koji se odnose na isto protutržišno postupanje u više država članica.
Ocjena Suda
Sud najprije podsjeća na to da načelo ne bis in idem, kako je utvrđeno u članku 50. Povelje, zabranjuje kumuliranje kako progona tako i sankcija kaznene prirode u smislu tog članka za ista djela i protiv iste osobe.
U području tržišnog natjecanja to načelo zabranjuje, konkretnije, da se određenog poduzetnika osudi ili progoni još jednom zbog protutržišnog postupanja zbog kojeg je već bio sankcioniran ili za koje nije utvrđena njegova odgovornost ranijom odlukom koju nije moguće pobijati. Stoga primjena načela ne bis in idem u okviru postupaka obuhvaćenih pravom tržišnog natjecanja podliježe dvama uvjetima, odnosno, s jedne strane, postojanju prethodne pravomoćne odluke (uvjet „bis”) i, s druge strane, tomu da se ranija odluka i naknadni progoni ili odluke odnose na ista djela (uvjet „idem”).
Budući da odluka njemačkog tijela nadležnog za tržišno natjecanje iz 2014. predstavlja raniju pravomoćnu odluku koja je donesena nakon ocjene merituma predmeta, uvjet „bis” ispunjen je kad je riječ o postupku koji je provelo austrijsko tijelo nadležno za tržišno natjecanje.
Kad je riječ o uvjetu „idem”, mjerodavan kriterij za ocjenjivanje postojanja istog kažnjivog djela jest kriterij istovjetnosti materijalnih činjenica, bez obzira na njihovu pravnu kvalifikaciju u nacionalnom pravu ili zaštićeni pravni interes. Istovjetnost protutržišnih postupanja treba razmotriti s obzirom na područje i tržište predmetnih proizvoda i prema razdoblju tijekom kojeg je to postupanje imalo za cilj ili učinak spriječiti, ograničiti ili narušiti tržišno natjecanje.
Stoga je na sudu koji je uputio zahtjev da utvrdi, na temelju ocjene svih relevantnih okolnosti, je li odlukom njemačkog tijela nadležnog za tržišno natjecanje iz 2014. utvrđeno i sankcionirano postojanje zabranjenog sporazuma o kojem je riječ zbog njegova protutržišnog cilja ili učinka ne samo na njemačkom nego i na austrijskom državnom području. Kad bi to bio slučaj, drugi progoni i, ako je primjenjivo, druge sankcije za povredu članka 101. UFEU-a i odgovarajućih odredbi austrijskog prava, zbog postojanja zabranjenog sporazuma na austrijskom državnom području, predstavljali bi ograničenje temeljnog prava zajamčenog člankom 50. Povelje.
Osim toga, takvo ograničenje ne može se opravdati na temelju članka 52. stavka 1. Povelje. Ta odredba predviđa, među ostalim, da svako ograničenje pri ostvarivanju prava i sloboda priznatih Poveljom mora zaista odgovarati ciljevima u općem interesu koje priznaje Unija ili potrebi zaštite prava i sloboda drugih osoba.
Točno je da se u dijelu u kojem se zabranom zabranjenih sporazuma iz članka 101. UFEU-a nastoji ostvariti cilj u općem interesu, odnosno osigurati da tržišno natjecanje ne bude narušeno na unutarnjem tržištu, ograničenje načela ne bis in idem zajamčenog člankom 50. Povelje, koje proizlazi iz kumuliranja progona i sankcija kaznene naravi dvaju tijela nadležnih za tržišno natjecanje, može opravdati na temelju članka 52. stavka 1. Povelje ako se ti progoni i sankcije tiču komplementarnih ciljeva čiji su predmet eventualno različiti aspekti istog konkretnog protupravnog postupanja. Međutim, u slučaju da dva nacionalna tijela nadležna za tržišno natjecanje progone i sankcioniraju ista djela kako bi osigurala poštovanje zabrane zabranjenih sporazuma na temelju članka 101. UFEU-a i odgovarajućih odredbi svojeg nacionalnog prava kojima se zabranjuju zabranjeni sporazumi koji bi mogli utjecati na trgovinu među državama članicama u smislu članka 101. UFEU-a, ta dva tijela nastoje ostvariti isti cilj, a to je osigurati da tržišno natjecanje na unutarnjem tržištu neće biti narušeno. Takvo kumuliranje progona i sankcija ne odgovara cilju u općem interesu koji priznaje Unija, tako da se ni to kumuliranje ne može opravdati na temelju članka 52. stavka 1. Povelje.
Kad je riječ o postupku koji je austrijsko tijelo nadležno za tržišno natjecanje vodilo u pogledu društva Nordzucker, Sud naposljetku potvrđuje da se na takav postupak provedbe prava tržišnog natjecanja, u kojem se zbog sudjelovanja društva Nordzucker u nacionalnom pokajničkom programu može samo utvrditi povreda tog prava, također može primijeniti načelo ne bis in idem.
Naime, načelo ne bis in idem, kao nužna posljedica načela res judicata, za svrhu ima osiguravanje pravne sigurnosti i pravičnosti, osiguravajući da, nakon što je nekoj pravnoj ili fizičkoj osobi suđeno i ona je, moguće, osuđena, ona može biti sigurna da je se više neće progoniti za isto kažnjivo djelo. Iz toga slijedi da pokretanje kaznenog progona kao takvo može biti obuhvaćeno područjem primjene načela ne bis in idem neovisno o tome hoće li taj progon dovesti do izricanja sankcije.