BENDROJO TEISMO (ketvirtoji kolegija, posėdžiaujanti penkių teisėjų sudėties) SPRENDIMAS
2026 m. balandžio 29 d.(*)
„ Institucinė teisė – Parlamento narių išlaidų kompensavimo ir išmokų mokėjimo taisyklės – Išmokos, skirtos Parlamento narių padėjėjų išlaidoms padengti – Nepagrįstai išmokėtų sumų susigrąžinimas – Pareiga motyvuoti – Vertinimo klaida “
Byloje T‑309/21 RENV
TC, atstovaujamas advokatės D. Aukštuolytės-Kapp,
ieškovas,
prieš
Europos Parlamentą, atstovaujamą M. Ecker ir S. Toliušio,
atsakovą,
BENDRASIS TEISMAS (ketvirtoji kolegija, posėdžiaujanti penkių teisėjų sudėties),
kurį sudaro pirmininkas G. De Baere (pranešėjas), teisėjai J. Svenningsen, C. Mac Eochaidh, R. Meyer ir D. Jočienė,
kancleris V. Di Bucci,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį,
atsižvelgęs į 2025 m. liepos 3 d. Sprendimą Parlamentas / TC (C‑529/23 P, EU:C:2025:521),
atsižvelgęs į tai, kad bylos šalys per tris savaites po to, kai buvo pranešta apie rašytinės proceso dalies pabaigą, nepateikė prašymo surengti teismo posėdžio, ir pagal Bendrojo Teismo procedūros reglamento 106 straipsnio 3 dalį nusprendęs priimti sprendimą dėl ieškinio nerengdamas žodinės proceso dalies,
priima šį
Sprendimą
1        Remdamasis SESV 263 straipsniu, ieškovas TC prašo panaikinti, pirma, 2021 m. kovo 16 d. Europos Parlamento generalinio sekretoriaus sprendimą, kuriuo ieškovui nustatomas skolinis reikalavimas dėl nepagrįstai išmokėtos sumos, skirtos Parlamento nario padėjėjo išlaidoms padengti, taip pat nurodoma ją susigrąžinti (toliau – ginčijamas sprendimas), ir, antra, 2021 m. kovo 31 d. debeto avizą Nr. 7010000523 (toliau – debeto aviza).
Ginčo aplinkybės ir aplinkybės, susiklosčiusios po ieškinio pareiškimo
2        2015 m. gegužės 22 d. Parlamentas, remdamasis Kitų Europos Sąjungos tarnautojų įdarbinimo sąlygų (toliau – KTĮS) 5a straipsniu, su A sudarė akredituoto visą darbo dieną Briuselyje (Belgija) dirbančio Parlamento nario padėjėjo (toliau – APNP) sutartį, pagal kurią jam pavesta padėti ieškovui, Parlamento nariui, iki septintosios Parlamento kadencijos pabaigos.
3        2016 m. vasario 25 d. ieškovas kreipėsi į Parlamento sudaryti tarnybos sutartis įgaliotą tarnybą (toliau – STSĮT), prašydamas nutraukti šią sutartį dėl įvairių priežasčių, susijusių su prarastu pasitikėjimu, įskaitant neatvykimą į darbą be svarbių priežasčių ir taisyklių dėl leidimo užsiimti su darbu nesusijusia veikla nesilaikymą.
4        Vadovaujantis KTĮS 139 straipsnio 3a dalimi, 2016 m. gegužės 31 d. su APNP buvo surengtas taikinimo posėdis. Nuo 2016 m. balandžio 1 d. darbo užmokesčio mokėjimas jam buvo sustabdytas, taip pat nebuvo atlyginamos kelionės išlaidos.
5        Taikinimo procedūrai pasibaigus nesėkmingai, 2016 m. birželio 24 d. STSĮT pranešė APNP apie sprendimą nutraukti su juo sudarytą Parlamento nario padėjėjo sutartį praradus pasitikėjimą, motyvuodama tuo, kad šis nesilaikė taisyklių dėl leidimo užsiimti su darbu nesusijusia veikla (toliau – 2016 m. birželio 24 d. sprendimas atleisti iš darbo). Dėl laikinojo nedarbingumo atostogų kelis kartus pratęsus įspėjimo laikotarpį, su APNP sudaryta sutartis buvo nutraukta tik 2016 m. lapkričio 22 d.
6        2017 m. balandžio 14 d. APNP Bendrajame Teisme pareiškė ieškinį dėl 2016 m. birželio 24 d. sprendimo atleisti iš darbo panaikinimo.
7        2019 m. kovo 7 d. Sprendimu L
/ Parlamentas (T‑59/17, EU:T:2019:140) Bendrasis Teismas panaikino 2016 m. birželio 24 d. sprendimą atleisti iš darbo. Savo sprendime jis konstatavo, kad iš bylos medžiagos matyti, jog ieškovas ne tik žinojo apie APNP vykdomą su darbu nesusijusią veiklą, bet ir ją tiesiogiai inicijavo. Todėl Bendrasis Teismas nusprendė, kad STSĮT nurodytas 2016 m. birželio 24 d. sprendimo atleisti iš darbo motyvas, t. y. prarastas pasitikėjimas, nėra įtikinamas. Bendrojo Teismo nuomone, kadangi tenkindama ieškovo prašymą nutraukti su APNP sudarytą sutartį STSĮT rėmėsi šiuo motyvu, ji padarė akivaizdžią vertinimo klaidą. Ieškovas nebuvo bylos, kurioje priimtas minėtas sprendimas, šalis.
8        2020 m. liepos 30 d. el. paštu išsiųstu 2020 m. birželio 8 d. raštu,
surašytu anglų kalba, Parlamento generalinis sekretorius informavo ieškovą, kad pradėta nepagrįstai išmokėtų sumų (iš viso 78 838,21 EUR Parlamento nario padėjėjo išmokų už APNP ieškovui suteiktas paslaugas) susigrąžinimo procedūra pagal 2008 m. gegužės 19 d. ir liepos 9 d. Europos Parlamento biuro sprendimo dėl Parlamento narių statuto įgyvendinimo taisyklių (OL C 159, 2009, p. 1; toliau – Įgyvendinimo taisyklės) 68 straipsnį. Parlamento generalinis sekretorius pasiūlė ieškovui per du mėnesius pateikti pastabas ir įrodymus, kurie paneigtų preliminarias Parlamento išvadas dėl su darbu nesusijusios veiklos, kurią APNP vykdė su ieškovo žinia ir jo vadovaujamas nuo 2015 m. gegužės 22 d. iki 2016 m. lapkričio 22 d., taip pat įrodyti, kad tuo laikotarpiu asmuo faktiškai vykdė akredituoto Parlamento nario padėjėjo pareigas.
9        2020 m. rugpjūčio 4 d. el. laišku ieškovas paprašė Parlamento jam perduoti, pirma, šios institucijos sudarytą APNP asmens bylą, antra, jo korespondencijos su Parlamento atstovais dėl APNP darbo kopijas ir, trečia, visą bylos, kurioje priimtas 2019 m. kovo 7 d. Sprendimas L
/ Parlamentas (T‑59/17, EU:T:2019:140), medžiagą.
10      2020 m. rugsėjo 4 d. el. laišku Parlamento generalinis sekretorius nusiuntė ieškovui lietuvių kalba surašytą 2020 m. rugsėjo 3 d. raštą (toliau – 2020 m. rugsėjo 3 d. raštas), kurio turinys iš esmės toks pat kaip ir šio sprendimo 8 punkte nurodyto 2020 m. birželio 8 d. rašto. Prie 2020 m. rugsėjo 3 d. rašto buvo, be kita ko, pridėta 2019 m. kovo 7 d. Sprendimo L
/ Parlamentas (T‑59/17, EU:T:2019:140) kopija ir Parlamento APNP išmokėtų sumų ataskaita.
11      2020 m. rugsėjo 22 d. ieškovas priminė Parlamentui apie šio sprendimo 9 punkte nurodytą prašymą ir, be kita ko, pareikalavo pateikti jo ir APNP taikinimo procedūros protokolą lietuvių kalba, taip pat „visų 2015, 2016 ir 2019 m. el. laiškų“ kopijas.
12      2020 m. spalio 29 d. el. laiške ieškovas pateikė Parlamentui savo preliminarias pastabas ir tam tikrus dokumentus; kartu jis paprašė leidimo papildomą informaciją ir įrodymus pateikti vėliau.
13      2020 m. lapkričio 24 d. el. laišku ieškovas pateikė Parlamentui papildomas pastabas ir įrodymus prie jau pateiktų 2020 m. spalio 29 d. el. paštu.
14      2021 m. sausio 8 d. raštu Finansų GD generalinis direktorius perdavė ieškovui lietuvių kalba parengtą taikinimo procedūros protokolą, tačiau atsisakė leisti susipažinti su kitais prašytais dokumentais. Be to, jis nustatė ieškovui penkiolikos dienų terminą papildomoms pastaboms pateikti; šis jas pateikė 2021 m. sausio 21 d.
15      2021 m. kovo 16 d. Parlamento generalinis sekretorius priėmė ginčijamą sprendimą. Jame konstatuota, kad Parlamentas nepagrįstai patyrė 78 838,21 EUR išlaidų dėl APNP įdarbinimo nuo 2015 m. gegužės 22 d. iki 2016 m. lapkričio 22 d., todėl pagal Įgyvendinimo taisyklių 68 straipsnio 1 dalį ši suma turi būti iš ieškovo susigrąžinta.
16      2021 m. kovo 31 d. Finansų GD generalinis direktorius, kaip deleguotasis leidimus suteikiantis pareigūnas, išrašė debeto avizą, kurioje nurodyta iš ieškovo susigrąžinti 78 838,21 EUR sumą ir
ieškovas raginamas ją sumokėti ne vėliau kaip 2021 m. gegužės 30 d. Tą pačią dieną Finansų GD generalinis direktorius perdavė ieškovui ginčijamą sprendimą ir debeto avizą.
17      2022 m. lapkričio 8 d., konstatavęs, kad nuo 2016 m. balandžio 1 d. darbo užmokesčio mokėjimas APNP buvo sustabdytas, be to, nebuvo atlygintos jo kelionės išlaidos už 2016 m. gegužės mėn.
komandiruotę (žr. šio sprendimo 4 punktą), Parlamento generalinis sekretorius nusprendė
ex tunc atšaukti ginčijamo sprendimo dalį,
kuria už laikotarpį nuo 2016 m. balandžio 1 d. iki lapkričio 22 d. nurodyta susigrąžinti 27 644,47 EUR sumą, išmokėtą darbo užmokesčiui ir socialinio draudimo išlaidoms padengti, bei 439,20 EUR sumą, išmokėtą kelionės išlaidoms padengti, t. y. iš viso 28 083,67 EUR (toliau – 2022 m. lapkričio 8 d. sprendimas).
18      2022 m. lapkričio 15 d. buvo išrašyta kredito aviza Nr. 7120000068 dėl 28 083,67 EUR sumos.
Tą pačią dieną Finansų GD generalinis direktorius pranešė ieškovui apie 2022 m. lapkričio 8 d. sprendimą ir minėtą kredito avizą.
Procesas Bendrajame Teisme ir Teisingumo Teisme
19      2021 m. gegužės 24 d. Bendrojo Teismo kanceliarija gavo ieškovo ieškinį dėl ginčijamo sprendimo ir debeto avizos panaikinimo.
20      Grįsdamas ieškinį, ieškovas nurodė penkis pagrindus: pirmasis grindžiamas Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos (toliau – Chartija) 41 straipsnio 1 dalyje įtvirtinto protingo termino principo pažeidimu; antrasis – teisės būti išklausytam, teisės susipažinti su bylos medžiaga ir pareigos motyvuoti, įtvirtintų Chartijos 41 straipsnio 2 dalyje, pažeidimu; trečiasis – vertinimo klaida ir pareigos motyvuoti pažeidimu, nes Parlamentas neatsižvelgė į informaciją, kurią ieškovas pateikė savo 2020 m. spalio 29 d., lapkričio 24 d. ir 2021 m. sausio 21 d. pastabose; ketvirtasis – pareigos motyvuoti, kiek tai susiję su susigrąžintinos sumos nustatymu, pažeidimu ir penktasis – tuo, kad Parlamento paskelbta informacija patvirtina, jog APNP pareigas ėjo bent iki 2015 m. gruodžio 15 d.
21      2023 m. birželio 7 d. Sprendime TC / Parlamentas (T‑309/21, EU:T:2023:315; toliau – pirminis sprendimas) Bendrasis Teismas visų pirma konstatavo, kad ieškinio dėl panaikinimo dalyko dalies nebeliko ir nėra pagrindo priimti sprendimo dėl ginčijamo sprendimo ir debeto avizos teisėtumo, kiek jie susiję su laikotarpiu nuo 2016 m. balandžio 1 d. iki lapkričio 22 d. sumokėta 28 083,67 EUR suma APNP darbo užmokesčiui, taip pat socialinio draudimo ir kelionės išlaidoms padengti.
22      Antra, Bendrasis Teismas panaikino ginčijamą sprendimą ir debeto avizą tiek, kiek jie susiję su APNP darbo užmokesčiu, socialinio draudimo ir kelionės išlaidomis jo darbo laikotarpiu nuo 2015 m. gegužės 22 d. iki 2016 m. kovo 31 d., kurių bendra suma
lygi 50 754,54 EUR. Šiuo klausimu reikia nurodyti, kad Bendrasis Teismas pirmąjį protingo termino laikymosi principo pažeidimu grindžiamą pagrindą atmetė kaip nepagrįstą, o antrąjį pagrindą (kiek jis susijęs su teisės būti išklausytam pažeidimu) pripažino pagrįstu.
23      2025 m. liepos 3 d. Sprendime Parlamentas / TC (C‑529/23 P, EU:C:2025:521; toliau – sprendimas dėl apeliacinio skundo) Teisingumo Teismas visų pirma pažymėjo, kad pirminio sprendimo rezoliucinės dalies 1 punktas, kuriame Bendrasis Teismas nusprendė, kad nebeliko ieškinio dėl panaikinimo dalyko ir nėra pagrindo priimti sprendimo dėl ginčijamo sprendimo ir debeto avizos teisėtumo, kiek jie susiję su laikotarpiu nuo 2016 m. balandžio 1 d. iki lapkričio 22 d. sumokėta 28 083,67 EUR suma APNP darbo užmokesčiui, taip pat socialinio draudimo ir kelionės išlaidoms padengti, nelaikytinas apeliacinio skundo dalyku, nes Parlamentas nepralaimėjo bylos, kiek tai susiję su šia pirminio sprendimo dalimi.
24      Be to, Teisingumo Teismas konstatavo, kad Bendrasis Teismas, nagrinėdamas ieškinio antrąjį pagrindą, grindžiamą teisės būti išklausytam, teisės susipažinti su byla ir pareigos motyvuoti, įtvirtintų Chartijos 41 straipsnio 2 dalyje, pažeidimu, padarė keletą teisės klaidų.
Taigi Teisingumo Teismas patenkino apeliacinį skundą tiek, kiek jis pateiktas dėl pirminio sprendimo rezoliucinės dalies 2 ir 3 punktų, kuriuose Bendrasis Teismas nusprendė, pirma, kad ginčijamas sprendimas ir debeto aviza turi būti panaikinti tiek, kiek jie susiję su APNP darbo užmokesčiu, socialinio draudimo ir kelionės išlaidomis laikotarpiu nuo 2015 m. gegužės 22 d. iki 2016 m. kovo 31 d., ir, antra, kad iš Parlamento turi būti priteistos bylinėjimosi išlaidos.
25      Galiausiai, manydamas, kad sprendimą buvo galima priimti toje bylos stadijoje, Teisingumo Teismas nusprendė, kad nereikia kvestionuoti Bendrojo Teismo sprendimo atmesti
ieškinio pirmąjį pagrindą.
Jis taip pat atmetė ieškinio antrąjį pagrindą.
Kartu Teisingumo Teismas grąžino bylą Bendrajam Teismui, kad šis priimtų sprendimą dėl ieškinio trečiojo–penktojo pagrindų (sprendimo dėl apeliacinio skundo 142 ir 143 punktai), taip pat atidėjo bylinėjimosi išlaidų klausimo nagrinėjimą.
Šalių reikalavimai
26      Ieškovas Bendrojo Teismo prašo:
–        panaikinti ginčijamą sprendimą,
–        panaikinti debeto avizą,
–        priteisti iš Parlamento bylinėjimosi išlaidas.
27      Parlamentas šioje byloje Bendrojo Teismo prašo:
–        atmesti ieškinio dalį, grąžintą Bendrajam Teismui nagrinėti,
–        priteisti iš ieškovo bylinėjimosi išlaidas.
Dėl teisės
28      Pirmiausia, kiek tai susiję su bylos dalyku, kaip matyti iš šio sprendimo 21 ir 23 punktų, išvada, kad nėra pagrindo priimti sprendimo dėl prašymo panaikinti ginčijamą sprendimą ir debeto avizą tiek, kiek jie susiję su APNP darbo užmokesčiu, socialinio draudimo ir kelionės išlaidomis jo darbo laikotarpiu nuo 2016 m. balandžio 1 d. iki lapkričio 22 d., kurių bendra suma lygi 28 083,67 EUR, yra galutinė. Todėl reikia priimti sprendimą dėl prašymo panaikinti ginčijamą sprendimą ir debeto avizą tik tiek, kiek jie susiję su APNP darbo užmokesčiu, socialinio draudimo ir kelionės išlaidomis jo darbo laikotarpiu nuo 2015 m. gegužės 22 d. iki 2016 m. kovo 31 d.
29      Be to, kaip matyti iš šio sprendimo 25 punkto, kadangi Teisingumo Teismas priėmė sprendimą dėl ieškinio pirmojo ir antrojo pagrindų, Bendrasis Teismas turi išnagrinėti tik šio sprendimo 20 punkte nurodytus ieškinio trečiąjį–penktąjį pagrindus.
30      Bendrasis Teismas mano, kad pirmiausia būtų tikslinga išnagrinėti ieškinio trečiąjį, paskui – penktąjį ir galiausiai – ketvirtąjį pagrindą.
Dėl trečiojo pagrindo, grindžiamo vertinimo klaida ir pareigos motyvuoti pažeidimu, nes Parlamentas neatsižvelgė į informaciją, kurią ieškovas pateikė savo 2020 m. spalio 29 d., lapkričio 24 d. ir 2021 m. sausio 21 d. pastabose
31      Ieškovas priekaištauja Parlamentui, kad šis neatsižvelgė į informaciją, kurią jis pateikė savo 2020 m. spalio 29 d., lapkričio 24 d. ir 2021 m. sausio 21 d. pastabose atsakydamas į 2020 m. rugsėjo 3 d. raštą. Jo nuomone, šia informacija buvo siekiama paneigti preliminarias Parlamento išvadas, grindžiamas 2019 m. kovo 7 d. Sprendimu L
/ Parlamentas (T‑59/17, EU:T:2019:140), t. y.
kad APNP vykdė su darbu nesusijusią veiklą ieškovo naudai sutarties galiojimo laikotarpiu.
Taigi ieškovas, kaip pats teigė, įrodė, kad APNP jam neteikė jokių asmeninių teisinių paslaugų, todėl paneigė motyvus, dėl kurių Parlamentas pradėjo išmokų, skirtų Parlamento narių padėjėjų išlaidoms padengti, susigrąžinimo iš ieškovo procedūrą.
Vis dėlto Parlamentas tinkamai neišnagrinėjo ieškovo pateiktų įrodymų ir nemotyvavo ginčijamo sprendimo šiuo klausimu.
32      Ieškovas taip pat teigia negalėjęs pateikti APNP darbo įrodymų, nes nuo jo tarnybos pabaigos praėjo daugiau kaip penkeri metai, ir pažymi, kad Parlamentas sunaikino APNP el. laiškus.
33      Parlamentas nesutinka su ieškovo argumentais.
34      Įgyvendinimo taisyklių 33 straipsnio 1 dalyje numatyta, kad „Parlamento nariai turi teisę naudotis savo nuožiūra pasirinkto asmeninio personalo paslaugomis“ ir kad „Parlamentas kompensuoja iš tikrųjų patirtas išlaidas, kurios visos susijusios tik su vieno ar kelių padėjėjų įdarbinimu arba naudojimusi paslaugomis pagal šias įgyvendinimo taisykles ir [Parlamento biuro] nustatyta tvarka“.
35      Pagal Įgyvendinimo taisyklių 33 straipsnio 2 dalį „[g]ali būti dengiamos tik išlaidos, susijusios su būtinomis personalo paslaugomis ir tiesiogiai susijusios su Parlamento narių įgaliojimų vykdymu“. Šiame straipsnyje taip pat numatyta, kad „[š]ios išlaidos jokiais atvejais negali apimti išlaidų, susijusių su privačiu Parlamento nario gyvenimu“.
36      Įgyvendinimo taisyklių 62 straipsnyje nurodyta, kad „pagal šias įgyvendinimo taisykles mokamos sumos <...> yra skirtos finansuoti tik veiklai, susijusiai su Parlamento narių įgaliojimų vykdymu, ir iš jų negali būti dengiamos asmeninės išlaidos arba finansuojama politinio pobūdžio parama ar dovanos“.
37      Įgyvendinimo taisyklių 68 straipsnio 1 dalyje įtvirtinta, kad „[p]agal šias įgyvendinimo taisykles neteisingai išmokėtos lėšos turi būti grąžintos“. Joje taip pat numatyta, kad „[g]eneralinis sekretorius duoda nurodymus dėl šių lėšų susigrąžinimo iš atitinkamo Parlamento nario“.
38      Be to, remiantis jurisprudencija, iš Įgyvendinimo taisyklių 33 straipsnio 1 ir 2 dalių matyti, kad Parlamento nariai, prašantys Parlamento padengti asmeninio personalo paslaugų išlaidas, turi įrodyti, kad jos buvo faktiškai patirtos ir atitinka būtinas paslaugas, tiesiogiai susijusias su jų įgaliojimų vykdymu (2019 m. kovo 21 d. Nutarties Gollnisch / Parlamentas, C‑330/18 P, nepaskelbta Rink., EU:C:2019:240, 63 punktas; taip pat žr. sprendimo dėl apeliacinio skundo 92 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
39      Darytina išvada, kad Parlamento narys, dėl kurio pradėta nepagrįstai išmokėtų sumų susigrąžinimo procedūra pagal Įgyvendinimo taisyklių 68 straipsnį, privalo atitinkamu kompetentingos Parlamento tarnybos prašymu pateikti visus turimus įrodymus, galinčius patvirtinti tai, kad jo padėjėjas faktiškai atliko darbą, ir tokio darbo ryšį su jo įgaliojimų vykdymu (2019 m. kovo 21 d. Nutarties Gollnisch / Parlamentas, C‑330/18 P, nepaskelbta Rink., EU:C:2019:240, 64 punktas; šiuo klausimu taip pat žr. 2021 m. liepos 14 d. Sprendimo Rochefort / Parlamentas, T‑171/20, nepaskelbtas Rink., EU:T:2021:438, 47 punktą).
40      Be to, reikia priminti, kad pagal suformuotą jurisprudenciją Europos Sąjungos institucijų aktų motyvavimas, reikalaujamas taip pat pagal SESV 296 straipsnį ir Chartijos 41 straipsnio 2 dalies c punktą, turi atitikti atitinkamo akto pobūdį ir aiškiai bei nedviprasmiškai atskleisti aktą priėmusios Sąjungos institucijos, organo, tarnybos ar agentūros argumentus, kad suinteresuotieji asmenys galėtų sužinoti priimtos priemonės motyvus, o kompetentingas teismas – vykdyti jos kontrolę. Reikalavimas motyvuoti turi būti vertinamas atsižvelgiant į visas konkrečios bylos aplinkybes, ypač į akto turinį, pateiktų motyvų pobūdį ir asmenų, kuriems skirtas šis aktas, ar kitų asmenų, su kuriais jis tiesiogiai ir konkrečiai susijęs, suinteresuotumą gauti paaiškinimų. Nereikalaujama, kad motyvuojant būtų nurodytos visos svarbios faktinės ir teisinės aplinkybės, nes nustatant, ar akto motyvavimas atitinka SESV 296 straipsnio reikalavimus, turi būti atsižvelgiama ne tik į jo tekstą, bet ir kontekstą
ir visas atitinkamą sritį reglamentuojančias teisės normas (žr. 2023 m. birželio 21 d. Sprendimo UG / Komisija, T‑571/17 RENV, EU:T:2023:351, 36 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
41      Nagrinėjamu atveju 2020 m. birželio 8 d. ir rugsėjo 3 d. raštais Parlamentas informavo ieškovą, kad pagal Įgyvendinimo taisyklių 68 straipsnį buvo pradėta nepagrįstai išmokėtų sumų susigrąžinimo procedūra dėl APNP jam suteiktų paslaugų.
42      Šiuo klausimu Parlamentas rėmėsi 2019 m. kovo 7 d. Sprendimu L
/ Parlamentas (T‑59/17, EU:T:2019:140), kuriuo Bendrasis Teismas panaikino 2016 m. birželio 24 d. sprendimą atleisti iš darbo ir konstatavo, kad ieškovas ne tik žinojo apie tai, jog APNP vykdė su darbu nesusijusią veiklą be leidimo, kuria buvo grindžiamas pasitikėjimo paradimas ir atleidimas iš darbo, bet ir pats tą veiklą inicijavo. Konkrečiai, Parlamentas rėmėsi trimis su darbu nesusijusiomis veiklomis, kurias APNP neteisėtai vykdė lygiagrečiai su savo, kaip Parlamento nario padėjėjo, pareigomis, t. y. veiklomis, nurodytomis 2019 m. kovo 7 d. Sprendimo L / Parlamentas (T‑59/17, EU:T:2019:140) 32 punkte. Kadangi šios su darbu nesusijusios veiklos, vykdytos be leidimo, buvo susijusios su ieškovo asmenine padėtimi, o ne jo, kaip Parlamento nario, įgaliojimų vykdymu, Parlamentui kilo abejonių dėl to, ar APNP faktiškai
ėjo savo pareigas jo sutarties galiojimo laikotarpiu.
43      Todėl Parlamentas pasiūlė ieškovui pateikti pastabas ir įrodymus, kurie paneigtų preliminarias tos institucijos išvadas dėl su darbu nesusijusios veiklos, kurią APNP vykdė su ieškovo žinia ir jo vadovaujamas jo sutarties galiojimo laikotarpiu, taip pat įrodyti, kad tuo pačiu laikotarpiu APNP faktiškai
ėjo pareigas.
44      2020 m. spalio 29, lapkričio 24 d. ir 2021 m. sausio 21 d. pastabose ieškovas pateikė Parlamentui informacijos, siekdamas paneigti jo padarytas preliminarias išvadas.
Konkrečiai, ieškovas Parlamentui nurodė, kad APNP nevykdė atitinkamos su darbu nesusijusios veiklos, o jeigu vykdė, tai vien tik savo paties iniciatyva.
Ieškovas taip pat pateikė įrodymų, kad patvirtintų, jog APNP sutarties galiojimo laikotarpiu elgėsi netinkamai ir nevykdė savo
pareigų, todėl buvo atleistas iš darbo.
45      Ginčijamame sprendime dėl to, ar ieškovas įrodė faktiškai APNP atliktą darbą, Parlamentas pripažino, kad ieškovas (o jam tenka įrodinėjimo pareiga) nepateikė jokių įrodymų, patvirtinančių, kad APNP atliko kokį nors darbą pagal savo pareigas jo sutarties galiojimo laikotarpiu.
Remiantis Parlamento analize, nė vienu iš ginčijamo sprendimo A.1 priede išvardytų ieškovo pateiktų dokumentų nebuvo galima įrodyti, kad APNP teikė būtinas paslaugas, tiesiogiai susijusias su ieškovo, kaip Parlamento nario, įgaliojimų vykdymu.
Be to, Parlamentas nusprendė, kad ieškovo nurodytos faktinės aplinkybės ir įrodymai dėl APNP nepatikimumo ir netinkamo elgesio neturi reikšmės.
46      Taigi iš ginčijamo sprendimo matyti, kad Parlamentas išnagrinėjo ieškovo pateiktus įrodymus.
Vis dėlto jis padarė išvadą, kad nė vienas iš jų neįrodo, jog APNP vykdė savo, kaip Parlamento nario padėjėjo, pareigas jo sutarties galiojimo laikotarpiu.
47      Pažymėtina, kad ginčijamo sprendimo A.1 priede Parlamentas išvardijo ieškovo pateiktus dokumentus, glaustai aprašė jų turinį ir pripažino, kad nė vienas iš jų neįrodo, kad APNP vykdė savo pareigas.
48      Taigi reikia konstatuoti, kad, priešingai, nei teigia ieškovas, ginčijamame sprendime aiškiai ir nedviprasmiškai atskleidžiami institucijos argumentai, leidžiantys jam sužinoti šio sprendimo 46 punkte nurodytą išvadą pagrindžiančius motyvus, o Bendrajam Teismui – vykdyti kontrolę.
Darytina išvada, kad, remiantis šio sprendimo 40 punkte nurodyta jurisprudencija, ginčijamas sprendimas yra pakankamai motyvuotas.
49      Be to, ieškovui nepavyko įrodyti, kad Parlamentas klaidingai įvertino jam pateiktus įrodymus.
50      Iš tiesų, be to, kad dauguma ieškovo pateiktų įrodymų nebuvo susiję su laikotarpiu, per kurį APNP vykdė savo pareigas, pakanka konstatuoti, kad, kaip pripažįsta pats ieškovas, jais buvo siekiama užginčyti preliminarias Parlamento išvadas, grindžiamas 2019 m. kovo 7 d. Sprendimu L
/ Parlamentas (T‑59/17, EU:T:2019:140), t. y. kad ieškovas ne tik žinojo apie APNP su darbu nesusijusią veiklą, nurodytą šio sprendimo 42 punkte, kuri vykdyta be leidimo, bet ir pats ją inicijavo.
51      Vis dėlto ieškovui nepakako tik ginčyti išvadą, kad jis ne tik žinojo apie APNP vykdytą su darbu nesusijusią veiklą be leidimo, bet ir ją inicijavo; jis taip pat, kaip nurodyta šio sprendimo 38 ir 39 punktuose nurodytoje jurisprudencijoje, turėjo įrodyti, kad APNP atliko su ieškovo, kaip Parlamento nario, įgaliojimų vykdymu susijusį darbą, atitinkantį Įgyvendinimo taisyklių 33 straipsnyje numatytus reikalavimus. Be to, 2020 m. birželio 8 d. ir rugsėjo 3 d. raštuose Parlamentas paragino ieškovą pateikti su tuo susijusių įrodymų.
52      Šiuo klausimu reikia pridurti, kad, priešingai, nei teigia ieškovas, Parlamentas, spręsdamas dėl neteisėtai išmokėtų sumų susigrąžinimo, nesirėmė 2019 m. kovo 7 d. Sprendimu L
/ Parlamentas (T‑59/17, EU:T:2019:140) ar tos bylos medžiaga. Nors paskelbus tą sprendimą Parlamentui kilo abejonių, dėl kurių jis pradėjo susigrąžinimo procedūrą, sprendimas susigrąžinti tas sumas grindžiamas tik tuo, kad ieškovas nepateikė įrodymų, patvirtinančių, jog APNP sutarties galiojimo laikotarpiu atliktas darbas susijęs su jo, kaip Parlamento nario, įgaliojimų vykdymu.
53      Be to, Parlamentas teisingai nusprendė, kad ieškovo pateikti įrodymai, kuriais siekiama patvirtinti, kad APNP elgėsi netinkamai ir buvo nepatikimas, nėra reikšmingi.
Iš tiesų, nors, kaip nurodė Parlamentas, šie įrodymai galėjo būti reikšmingi per APNP atleidimo iš darbo procedūrą, vis dėlto jie nepatvirtino, kad APNP teikė būtinas paslaugas, tiesiogiai susijusias su ieškovo, kaip Parlamento nario, įgaliojimų vykdymu ir atitinkančias Įgyvendinimo taisyklių 33 straipsnyje įtvirtintus reikalavimus.
54      Taigi Parlamentas nepadarė vertinimo klaidos, konstatavęs, kad ieškovo pateikti įrodymai nepatvirtina, jog APNP teikė būtinas paslaugas, tiesiogiai susijusias su ieškovo, kaip Parlamento nario, įgaliojimų vykdymu ir atitinkančias Įgyvendinimo taisyklių 33 straipsnį, todėl turėjo susigrąžinti nepagrįstai išmokėtas sumas.
55      Ieškovas taip pat teigia negalėjęs pateikti APNP darbo įrodymų, nes tokį darbą nagrinėjamu laikotarpiu patvirtinantys įrodymai buvo APNP el. pašto dėžutėje, o ši priklausė Parlamentui.
El. laiškai buvo ištrinti iš sistemos, laikantis šios institucijos el. laiškų saugojimo politikos, pagal kurią jie saugomi 90 dienų, o išimtiniais atvejais – vienus metus.
56      Šiuo klausimu svarbu pažymėti, kad sprendimo dėl apeliacinio skundo 95 ir 96 punktuose Teisingumo Teismas pažymėjo, jog kiekvienas Parlamento narys žino, kokį darbą atlieka jo padėjėjas, todėl gali jį apibūdinti, net ir neturėdamas visų jo teiginiams pagrįsti būtinų įrodymų. Parlamento narys, gavęs prašymą pagrįsti dėl jo reikmių patirtas Parlamento nario padėjėjo išlaidas ir neturintis tam būtinų įrodymų (kurie yra Parlamento žinioje), atsakydamas į Parlamento pateiktą prašymą iš pradžių gali savo pastabose tik apibūdinti savo padėjėjo atliktą darbą ir pateikti turimus įrodymus, taip pat nurodyti įrodymus, kuriuos gali turėti Parlamentas.
57      Sprendimo dėl apeliacinio skundo 136–138 punktuose Teisingumo Teismas iš esmės pažymėjo, kad Parlamentas, atmesdamas ieškovo prašymus pateikti APNP 2015 ir 2016 m. el. laiškus, nepažeidė jo teisės į gynybą ir, konkrečiai,
teisės būti išklausytam, nes ieškovas nenurodė, kokį darbą APNP atliko, kaip šis darbas buvo susijęs su Parlamento nario įgaliojimų vykdymu ir kaip prašomi duomenys (konkrečiai el. laiškai), esantys Parlamento žinioje, galėtų įrodyti šį darbą ir ryšį, juo labiau kad minėtų el. laiškų nebebuvo tuo metu, kai buvo pradėta susigrąžinimo procedūra, taigi ir tuomet, kai ieškovas paprašė Parlamento šią informaciją pateikti.
58      Be to, reikia pridurti, kad sprendimo dėl apeliacinio skundo 109 ir 111 punktuose Teisingumo Teismas konstatavo, jog niekas netrukdė Parlamentui numatyti taisyklę, pagal kurią, 90 dienų laikotarpiui pasibaigus, jo narių ir kitų jo el. pašto sistemos naudotojų el. laiškai automatiškai ištrinami, nebent tie asmenys juos atskirai išsaugo.
Teisingumo Teismas pridūrė: tuo, kad Parlamentas žinojo apie Parlamento nario ir jo padėjėjo „nesutarimus“, nebūtų galima pateisinti Parlamento nukrypimo nuo šio įsipareigojimo pasibaigus šiam laikotarpiui automatiškai ištrinti elektroninius laiškus, nebent suinteresuotieji asmenys patys juos išsaugojo.
Be to, kaip Teisingumo Teismas pažymėjo sprendimo dėl apeliacinio skundo 112 punkte, pagal 2005 m. rugsėjo 28 d. Europos Parlamento sprendimo 2005/684/EB, Euratomas dėl Europos Parlamento narių statuto priėmimo (OL L 262, 2005, p. 1) 4 straipsnį Parlamento nario išsiųsti ar gauti el. laiškai nėra Parlamento dokumentai, o priklauso pačiam Parlamento nariui.
59      Taigi Parlamentui negalima priekaištauti dėl to, kad jis ištrynė APNP el. laiškus ir taip atėmė iš ieškovo galimybę pateikti tokio pobūdžio įrodymų, patvirtinančių, jog APNP teikė būtinas paslaugas, tiesiogiai susijusias su ieškovo, kaip Parlamento nario, įgaliojimų vykdymu. Iš tiesų ieškovas, kuriam pagal šio sprendimo 38 ir 39 punktuose nurodytą jurisprudenciją tenka įrodinėjimo pareiga, turėjo įrodyti faktiškai APNP atliktą darbą ir tam bent jau pateikti turimus įrodymus ir nurodyti kitus įrodymus, kuriuos gali turėti Parlamentas (kaip antai APNP el. laiškus), tačiau to nepadarė.
60      Iš to, kas išdėstyta, matyti, kad ieškinio trečiąjį pagrindą reikia atmesti.
Dėl ieškinio penktojo pagrindo, grindžiamo tuo, kad iš Parlamento paskelbtos informacijos matyti, kad APNP pareigas ėjo bent iki 2015 m. gruodžio 15 d.
61      Ieškovas tvirtina, kad APNP užduotys buvo duotos jo sutarčiai galiojant ir bent iki 2015 m. gruodžio 15 d.
Jo teigimu, APNP padėjo rengti Parlamento dokumentus, viešai prieinamus Parlamento interneto svetainėje (jie pateikti ieškinio A.3–A.21 prieduose).
62      Ieškovas pabrėžia, kad Parlamento nario padėjėjui pagal pareigas reikia rengti dokumentus ir nuomones, taip pat analizuoti informaciją ir kad atlikto darbo autentiškumas nepatvirtinamas to padėjėjo parašu ar kitu būdu.
Jis primena, kad Parlamentas ištrynė el. laiškus, galinčius tiesiogiai patvirtinti APNP darbą.
63      Be to, ieškovo teigimu, tai, kad jis pats pradėjo APNP atleidimo iš darbo procedūrą, rodo, kad jie nebuvo sudarę apgavikiško susitarimo.
64      Parlamentas nesutinka su ieškovo argumentais.
65      Pirmiausia reikia pažymėti, kad ieškovas neginčija Parlamento teiginio, jog A.3–A.21 prieduose pateikti dokumentai nebuvo perduoti jo generaliniam sekretoriui iki ginčijamo sprendimo ir debeto avizos priėmimo dienos.
66      Vadovaujantis jurisprudencija, Sąjungos teismas sprendimo teisėtumą turi vertinti atsižvelgdamas į informaciją, kurią institucija galėjo turėti jį priimdama (žr. 2018 m. gegužės 16 d. Sprendimo Troszczynski / Parlamentas, T‑626/16, nepaskelbtas Rink., EU:T:2018:270, 39 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją; 2021 m. liepos 14 d. Sprendimo Arnautu / Parlamentas, T‑740/20, nepaskelbtas Rink., EU:T:2021:444, 73 punktą).
67      Taigi sprendžiant dėl ginčijamo sprendimo ir debeto avizos teisėtumo, negalima atsižvelgti į ieškovo nurodytus A.3–A.21 priedus.
68      Be to, kalbant apie tai, kad APNP el. laiškai nebuvo išsaugoti, iš šio sprendimo 56–59 punktų matyti, kad Parlamentui negalima priekaištauti dėl to, kad juos ištrynė ir taip atėmė iš ieškovo
galimybę pateikti įrodymų, jog APNP teikė būtinas paslaugas, tiesiogiai susijusias su ieškovo, kaip Parlamento nario, įgaliojimų vykdymu.
Priešingai, nei tvirtina ieškovas, jis galėjo pateikti informacijos, patvirtinančios APNP atliktą darbą, neapsiribodamas vien el. laiškais, pvz., projektus, parengiamuosius dokumentus ar įvairias dokumentuose įrašytas pastabas (šiuo klausimu žr. 2018 m. kovo 7 d. Sprendimo Gollnisch / Parlamentas, T‑624/16, nepaskelbtas Rink., EU:T:2018:121, 194 punktą).
69      Galiausiai, priešingai, nei teigia ieškovas, tai, kad jis prašė nutraukti su APNP sudarytą sutartį, neįrodo, kad šis jam dirbo, t. y. teikė būtinas paslaugas, tiesiogiai susijusias su ieškovo, kaip Parlamento nario, įgaliojimų vykdymu tos sutarties galiojimo laikotarpiu.
70      Taigi ieškinio penktąjį pagrindą reikia atmesti.
Dėl ieškinio ketvirtojo pagrindo, grindžiamo pareigos motyvuoti susigrąžintinos sumos dydį pažeidimu
71      Ieškovas teigia 2016 m. vasario 25 d. pateikęs Parlamentui prašymą nutraukti su APNP sudarytą sutartį.
Vis dėlto dėl nuo jo nepriklausančių priežasčių APNP buvo atleistas iš Parlamente einamų pareigų tik 2016 m. lapkričio 22 d.
Taigi, net ir pripažinus, kad APNP neatliko savo pareigų, ieškovas mano, kad jis neturėtų būti laikomas atsakingu už grąžintiną sumą laikotarpiu nuo 2016 m. vasario 25 d. iki lapkričio 22 d.
Parlamentas nepateikė pakankamai tikslios 2016 m. sumų ataskaitos.
72      Ieškovas pabrėžia, kad STSĮT APNP atleidimą iš darbo grindė prarastu pasitikėjimu pagal KTĮS 139 straipsnio 1 dalies d punktą, nors jo nurodyti atleidimo iš darbo motyvai, t. y. neatvykimas į darbą ir su darbu nesusijusios veiklos vykdymas be leidimo, yra rimti jo pareigų pažeidimai, kaip tai suprantama pagal KTĮS 139 straipsnio 3 dalį, todėl jis galėjo būti atleistas iš einamų pareigų be įspėjimo.
73      Parlamentas nesutinka su ieškovo argumentais.
74      Pirmiausia reikia konstatuoti, kad ieškovo argumentai susiję su laikotarpiu nuo 2016 m. vasario 25 d., kai jis paprašė nutraukti su APNP sudarytą sutartį, iki 2016 m. lapkričio 22 d., kai tai galiausiai buvo padaryta.
75      Iš šio sprendimo 17, 21, 23 ir 28 punktų matyti, kad 2022 m. lapkričio 8 d. sprendime Parlamento generalinis sekretorius konstatavo, jog darbo užmokesčio mokėjimas APNP buvo sustabdytas
nuo 2016 m. balandžio 1 d.
ir kad nebuvo atlygintos kelionės išlaidos už 2016 m. gegužės mėn. komandiruotę, todėl ginčijamas sprendimas turėjo būti atšauktas
ex tunc tiek, kiek juo už laikotarpį nuo 2016 m. balandžio 1 d. iki lapkričio 22 d. nurodyta susigrąžinti bendrą 28 083,67 EUR sumą darbo užmokesčiui, socialinio draudimo ir kelionės išlaidoms padengti. Kadangi galiausiai pripažinta, jog nebuvo pagrindo priimti sprendimą dėl šios ginčijamo sprendimo dalies, Bendrasis Teismas turi priimti sprendimą dėl prašymo panaikinti minėtą sprendimą ir debeto avizą tik tiek, kiek jie susiję su APNP darbo užmokesčiu, socialinio draudimo ir kelionės išlaidomis jo darbo laikotarpiu nuo 2015 m. gegužės 22 d. iki 2016 m. kovo 31 d.
76      Be to, reikia pažymėti, jog ginčijamame sprendime (konkrečiai
jo 28–31 punktuose) Parlamentas pripažino ieškovą neįrodžius, kad APNP jam teikė būtinas paslaugas, tiesiogiai susijusias su ieškovo, kaip Parlamento nario, įgaliojimų vykdymu, ir kad šios paslaugos atitiko Įgyvendinimo taisyklių 33 straipsnyje įtvirtintus reikalavimus.
Ginčijamo sprendimo 55 punkte Parlamentas padarė išvadą, kad bendra 78 838,21 EUR suma, išmokėta ieškovui APNP sutarties galiojimo laikotarpiu kaip
išmokos, skirtos Parlamento nario padėjėjo išlaidoms padengti (šią sumą sudarė APNP darbo užmokestis ir kelionės išlaidos per visą jo sutarties galiojimo laikotarpį), buvo išmokėta nepagrįstai, todėl pagal Įgyvendinimo taisyklių 68 straipsnio 1 dalį turi būti susigrąžinta.
77      Taigi iš ginčijamo sprendimo aiškiai ir nedviprasmiškai matyti: kadangi ieškovas nepateikė jokios informacijos, patvirtinančios, kad APNP teikė būtinas paslaugas, tiesiogiai susijusias su ieškovo, kaip Parlamento nario, įgaliojimų vykdymu, visos su šiomis paslaugomis susijusios išlaidos, kurias sudaro išmokėtas APNP darbo užmokestis ir kelionės išlaidų per visą sutarties galiojimo laikotarpį atlyginimas, turi būti susigrąžintos.
Šių argumentų pakanka, kad ieškovas suprastų, jog susigrąžintiną sumą sudaro bendra darbo užmokesčio suma ir bendra APNP kelionės išlaidų suma, išmokėta sutarties galiojimo laikotarpiu.
Darytina išvada, kad, remiantis šio sprendimo 40 punkte nurodyta jurisprudencija, ginčijamas sprendimas yra pakankamai motyvuotas.
78      Kadangi ieškovo argumentus reikia suprasti taip, kad jais tvirtinama, jog Parlamentas negalėjo susigrąžinti išmokų, skirtų Parlamento nario padėjėjo išlaidoms padengti, sumokėtų po 2016 m. vasario 25 d., t. y. dienos, kai ieškovas paprašė nutraukti su APNP sudarytą sutartį (beje, šie
argumentai susiję su ginčijamo sprendimo nagrinėjimu iš esmės, o ne su jo motyvais), jiems negalima pritarti.
79      Iš tiesų, kaip teisingai pažymi Parlamentas, pagal Įgyvendinimo taisyklių 68 straipsnio 1 dalies pirmą sakinį jis neturi jokios diskrecijos spręsti dėl susigrąžintinos ginčijamos sumos dydžio, kiek tai susiję su nepagrįstai išmokėtų sumų susigrąžinimu.
Iš tikrųjų šioje nuostatoje įtvirtinta, kad pagal šias įgyvendinimo taisykles nepagrįstai išmokėtos sumos turi būti grąžintos. Taigi Parlamentas turi besąlyginę pareigą visas šias sumas susigrąžinti (šiuo klausimu žr. 2018 m. birželio 19 d. Sprendimo
Le Pen / Parlamentas, T‑86/17, nepaskelbtas Rink., EU:T:2018:357, 198 ir 199 punktus).
80      Išnagrinėjus trečiąjį ieškinio pagrindą matyti: Parlamentas teisingai nusprendė, kad ieškovas nepateikė įrodymų, jog per visą APNP sutarties galiojimo laikotarpį pastarasis teikė Parlamento nario padėjėjo paslaugas, atitinkančias Įgyvendinimo taisyklių 33 straipsnyje numatytus reikalavimus.
Taigi pagal Įgyvendinimo taisyklių 68 straipsnį Parlamentas privalėjo susigrąžinti visas ieškovui nepagrįstai išmokėtas sumas.
81      Šiuo klausimu pažymėtina, kad su APNP sudarytos sutarties nutraukimo teisinio pagrindo pasirinkimas ir šio pagrindo neteisėtumas, kaip konstatuota 2019 m. kovo 7 d. Sprendime L
/ Parlamentas (T‑59/17, EU:T:2019:140), negali paneigti to, kad nebuvo pateikta jokių įrodymų, kad buvo vykdoma Įgyvendinimo taisykles atitinkanti Parlamento nario padėjėjo veikla, taip pat to, kad Parlamentas turėjo susigrąžinti visas nepagrįstai išmokėtas sumas.
82      Bet kuriuo atveju iš bylos medžiagos matyti, kad ieškovas prašė atleisti savo padėjėją iš darbo dėl prarasto pasitikėjimo.
Pasitikėjimo praradimas buvo aiškiai konstatuotas per 2016 m. gegužės 31 d. taikinimo posėdį.
Todėl ieškovas negali pagrįstai teigti, kad visa atsakomybė už atleidimo iš darbo teisinio pagrindo pasirinkimą teko išimtinai Parlamentui.
83      Taigi Parlamentas teisingai ėmėsi priemonių, kad susigrąžintų visas dėl APNP nepagrįstai sumokėtas sumas, skirtas Parlamento nario padėjėjo išlaidoms laikotarpiu nuo 2015 m. gegužės 22 d. iki 2016 m. kovo 31 d. padengti, nes ginčijamas sprendimas buvo atšauktas tiek, kiek jis susijęs su laikotarpiu nuo 2016 m. balandžio 1 d. iki lapkričio 22 d.
84      Vadinasi, ieškinio ketvirtąjį pagrindą reikia atmesti.
Dėl prašymo taikyti pasirengimo nagrinėti bylą priemones
85      Ieškovas prašo Bendrojo Teismo pagal Procedūros reglamento 92 straipsnio 1 dalį apklausti du asmenis, dirbusius Parlamente tuo pačiu metu kaip ir APNP, kad jie duotų parodymus dėl įvairių su šia byla susijusių faktinių aplinkybių.
Jis taip pat pažymi, kad, atsisakęs juos apklausti, Parlamentas negalėjo atsižvelgti į šias aplinkybes priimdamas ginčijamą sprendimą.
86      Vis dėlto, kalbant apie vienos iš bylos šalių teikiamus prašymus taikyti proceso organizavimo ar pasirengimo nagrinėti bylą priemones, reikia priminti, kad tik Bendrasis Teismas gali spręsti dėl galimos būtinybės papildyti savo turimą informaciją apie nagrinėjamas bylas (2024 m. lapkričio 21 d. Sprendimo UG / Komisija, C‑546/23 P, EU:C:2024:975, 127 punktas ir 2023 m. lapkričio 22 d. Sprendimo Del Valle Ruíz ir kt. / BPV, T‑302/20, T‑303/20 ir T‑307/20, EU:T:2023:735, 215 punktas).
87      Reikia pažymėti, kad byloje esančios informacijos pakanka, kad Bendrasis Teismas galėtų priimti sprendimą.
88      Šiuo klausimu reikia konstatuoti, kad, kaip teigia ieškovas, apklausus du atitinkamus asmenis būtų galima išsiaiškinti tam tikras faktines aplinkybes, pavyzdžiui, tai, kad APNP atleidimo iš darbo momentu elgėsi netinkamai, o jo elgesys einant pareigas blogėjo. Vis dėlto šias aplinkybes nustatyti nėra būtina, nes iš šio sprendimo 53 punkto matyti, kad net jeigu APNP elgėsi netinkamai, o pasitikėjimas juo buvo prarastas, tai dar neįrodo, kad jis sutarties galiojimo laikotarpiu teikė būtinas paslaugas, tiesiogiai susijusias su ieškovo, kaip Parlamento nario, įgaliojimų vykdymu,
ir šios paslaugos atitiko Įgyvendinimo taisyklių 33 straipsnyje įtvirtintus reikalavimus.
89      Bet kuriuo atveju, kaip pabrėžia Parlamentas, atsižvelgiant į šio sprendimo 66 punkte nurodytą jurisprudenciją, vertinant ginčijamo sprendimo teisėtumą nebūtų galima atsižvelgti į dviejų atitinkamų asmenų apklausą, nes jį priimdamas Parlamento generalinis sekretorius neturėjo šių parodymų (tas pats pasakytina ir apie debeto avizą).
90      Dėl ieškovo argumento, kad Parlamento generalinis sekretorius turėjo išklausyti abu atitinkamus asmenis prieš priimdamas ginčijamą sprendimą, reikėtų pažymėti (kaip nurodo ir Parlamentas), kad pagal Įgyvendinimo taisyklių 68 straipsnio 2 dalį per susigrąžinimo procedūrą privaloma išklausyti tik atitinkamą Parlamento narį, o ne trečiuosius asmenis (šiuo klausimu žr. 2018 m. kovo 7 d. Sprendimo Gollnisch / Parlamentas, T‑624/16, nepaskelbtas Rink., EU:T:2018:121, 100 punktą).
91      Taigi prašymas taikyti pasirengimo nagrinėti bylą priemones turi būti atmestas.
92      Remiantis tuo, kas išdėstyta, darytina išvada, kad visą ieškinį reikia atmesti.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
93      Pagal Procedūros reglamento 195 straipsnį Bendrojo Teismo sprendimuose, priimamuose panaikinus jo sprendimą ir grąžinus bylą nagrinėti iš naujo, šis teismas sprendžia bylinėjimosi išlaidų, susijusių, pirma, su jo nagrinėtomis bylomis ir, antra, su Teisingumo Teismo nagrinėtais apeliaciniais skundais, klausimus.
94      Kadangi sprendime dėl apeliacinio skundo Teisingumo Teismas panaikino pirminį sprendimą ir atidėjo bylinėjimosi išlaidų klausimo nagrinėjimą, Bendrasis Teismas šiame sprendime turi nuspręsti dėl visų bylinėjimosi išlaidų, susijusių su jo nagrinėtomis bylomis, t. y. su bylomis, kuriose buvo priimtas pirminis sprendimas ir šis sprendimas, taip pat dėl bylinėjimosi išlaidų, susijusių su apeliaciniu procesu byloje, kurioje priimtas sprendimas dėl apeliacinio skundo.
95      Pagal Procedūros reglamento 134 straipsnio 1 dalį iš pralaimėjusios šalies priteisiamos bylinėjimosi išlaidos, jei laimėjusi šalis to reikalavo.
96      Kadangi ieškovas pralaimėjo šią bylą, jis turi padengti savo bylinėjimosi išlaidas ir iš jo priteisiamos bylinėjimosi išlaidos pagal Parlamento pateiktus reikalavimus byloje C‑529/23 P, taip pat bylose T‑309/21 ir T‑309/21 RENV.
Remdamasis šiais motyvais,
BENDRASIS TEISMAS (ketvirtoji kolegija, posėdžiaujanti penkių teisėjų sudėties)
nusprendžia:
1.      Atmesti ieškinį.
2.      TC padengia savo ir Europos Parlamento bylinėjimosi išlaidas, patirtas Teisingumo Teisme byloje C‑529/23 P, taip pat Bendrajame Teisme bylose T‑309/21 ir T‑309/21 RENV.
De Baere
Svenningsen
Mac Eochaidh
Meyer
Jočienė
Paskelbta 2026 m. balandžio 29 d. viešame teismo posėdyje Liuksemburge.
Parašai.
*      Proceso kalba: lietuvių.