62015CJ0159
TEISINGUMO TEISMO (pirmoji kolegija) SPRENDIMAS
2016 m. birželio 16 d. (
*1
)
„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Socialinė politika — Direktyva 2000/78/EB — Vienodas požiūris užimtumo ir profesinėje srityje — 2 straipsnio 1 dalis ir 2 straipsnio 2 dalies a punktas — 6 straipsnio 2 dalis — Diskriminacija dėl amžiaus — Buvusių pareigūnų teisių į pensiją nustatymas — Mokymosi ir darbo laikotarpiai — Neatsižvelgimas į tokius laikotarpius, įgytus, iki asmeniui sueina 18 metų“
Byloje C‑159/15
2015 m. kovo 25 d.Verwaltungsgerichtshof (Vyriausiasis administracinis teismas, Austrija) nutartimi, kurią Teisingumo Teismas gavo 2015 m. balandžio 7 d., pagal SESV 267 straipsnį pateikto prašymo priimti prejudicinį sprendimą byloje
Franz Lesar
prieš
Beim Vorstand der Telekom Austria AG eingerichtetes Personalamt,
TEISINGUMO TEISMAS (pirmoji kolegija),
kurį sudaro kolegijos pirmininkė R. Silva de Lapuerta, teisėjai A. Arabadjiev (pranešėjas), J.‑C. Bonichot, C. G. Fernlund ir E. Regan,
generalinis advokatas Y. Bot,
posėdžio sekretorė C. Strömholm, administratorė,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį ir įvykus 2016 m. sausio 28 d. posėdžiui,
išnagrinėjęs pastabas, pateiktas:
—
F. Lesar, atstovaujamo advokato R. Tögl,
—
Austrijos vyriausybės, atstovaujamos C. Pesendorfer ir J. Schmoll,
—
Europos Komisijos, atstovaujamos B.‑R. Killmann ir D. Martin,
susipažinęs su 2016 m. vasario 25 d. posėdyje pateikta generalinio advokato išvada,
priima šį
Sprendimą
1
Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl 2000 m. lapkričio 27 d. Tarybos direktyvos 2000/78/EB, nustatančios vienodo požiūrio įdarbinimo ir darbo srityse bendruosius pagrindus (OL L 303, 2000, p. 16; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 5 sk., 4 t., p. 85), 2 straipsnio 1 dalies, 2 straipsnio 2 dalies a punkto ir 6 straipsnio 1 ir 2 dalių išaiškinimo.
2
Šis prašymas pateiktas nagrinėjant Franz Lesar ir Beim Vorstand der Telekom Austria AG eingerichtetes Personalamt (Telekom Austria AG valdybos įkurtas personalo skyrius, toliau – personalo skyrius) ginčą dėl pastarosios atsisakymo apskaičiuojant F. Lesar teises į pensiją atsižvelgti į mokymosi ir darbo laikotarpius iki jo tarnybos pradžios, įgytus, iki jam suėjo 18 metų.
Teisinis pagrindas
Sąjungos teisė
3
Pagal Direktyvos 2000/78 1 straipsnį „šios direktyvos tikslas – nustatyti kovos su diskriminacija dėl religijos ar įsitikinimų, negalios, amžiaus ar seksualinės orientacijos užimtumo ir profesinėje srityje bendrus pagrindus siekiant valstybėse narėse įgyvendinti vienodo požiūrio principą“.
4
Šios direktyvos 2 straipsnyje nurodyta:
„1.   Šioje direktyvoje „vienodo požiūrio principas“ reiškia, kad dėl kurios nors iš 1 straipsnyje nurodytų priežasčių nėra jokios tiesioginės ar netiesioginės diskriminacijos.
2.   1 dalies taikymo tikslais:
a)
tiesioginė diskriminacija yra akivaizdi tada, kai dėl bet kurios iš 1 straipsnyje nurodytų priežasčių su vienu asmeniu elgiamasi mažiau palankiai nei panašioje situacijoje yra, buvo ar galėjo būti elgiamasi su kitu asmeniu.
<...>“
5
Tos pačios direktyvos 6 straipsnis suformuluotas taip:
„1.   Nepaisydamos 2 straipsnio 2 dalies, valstybės narės gali numatyti, kad skirtingas požiūris dėl amžiaus nėra diskriminacija, jei pagal nacionalinę teisę jį objektyviai ir tinkamai pateisina teisėtas tikslas, įskaitant teisėtos užimtumo politikos, darbo rinkos ir profesinio mokymo tikslus, o šio tikslo siekiama tinkamomis ir būtinomis priemonėmis.
Toks skirtingas poveikis [požiūris], be kitų dalykų[,] gali apimti:
a)
specialių sąlygų nustatymą, siekiant įsidarbinti ir profesinio mokymo, įdarbinimui ir darbui, įskaitant atleidimo iš darbo ir atlyginimo sąlygas, jaunimui, pagyvenusiems darbuotojams ir tiems, kurie turi išlaikomų asmenų, siekiant skatinti jų profesinę integraciją ir užtikrinti jų apsaugą;
b)
minimalaus amžiaus, profesinės patirties ar darbo stažo nustatymą siekiant įsidarbinti arba gauti tam tikrų su darbu susijusių privilegijų;
<...>
2.   Nepaisydamos 2 straipsnio 2 dalies, valstybės narės gali numatyti, kad amžiaus, kurio sulaukus suteikiama arba įgyjama teisė gauti senatvės ar invalidumo pensiją, nustatymas pagal profesinės socialinės apsaugos sistemas, įskaitant pagal šias sistemas nustatomą skirtingą darbuotojų amžių arba sudaromas darbuotojų grupes arba nustatomas darbuotojų kategorijas, ir pagal tokias sistemas aktuariniams apskaičiavimams taikomi su amžiumi susiję kriterijai nelaikomi diskriminacija dėl amžiaus, jei dėl to nepradedama diskriminuoti dėl lyties.“
Austrijos teisė
6
Klostantis pagrindinėje byloje nagrinėjamiems įvykiams galiojusios redakcijos 1965 m. lapkričio 18 d.Bundesgesetz über die Pensionsansprüche der Bundesbeamten, ihrer Hinterbliebenen und Angehörigen (Pensionsgesetz 1965) (BGBl., 340/1965) (Federalinių pareigūnų, jų našlių ir jų šeimos narių teisių į pensiją federalinis įstatymas) (1965 m. Pensijų įstatymas; toliau – PG 1965) 53 straipsnis „Prieš pradedant tarnybą buvę laikotarpiai, į kuriuos atsižvelgiama apskaičiuojant pensiją“ buvo suformuluotas taip:
„(1)   Laikotarpiai, į kuriuos atsižvelgiama apskaičiuojant pensiją, yra 2–4 dalyse nurodyti laikotarpiai, jeigu jie yra ankstesni nei data, nuo kurios pradėjo eiti federalinės tarnybos laikas, į kurį gali būti atsižvelgiama pensijos tikslais. Į šiuos laikotarpius atsižvelgiama juos įskaitant.
(2)   Atsižvelgiama į šiuos laikotarpius:
a)
buvusius tarnybos, profesinio rengimo ar kitų darbo santykių, susijusių su nacionaliniu valstybės tarnybos darbdaviu, laikotarpius,
<...>
k)
profesinio rengimo laikotarpį, jeigu šis profesinis rengimas yra būtina pareigūno įdarbinimo sąlyga arba jeigu jį organizavo nacionalinis valstybės tarnybos darbdavys,
l)
darbo laikotarpį, dėl kurio atsiranda prievolė mokėti pensijų draudimo įmokas pagal taikytinas 2004 m. gruodžio 31 d. ASVG [Allgemeines Sozialversicherungsgesetz (Bendrojo socialinio draudimo įstatymas)] nuostatas,
<...>“
7
PG 1965 54 straipsnio „Neatsižvelgimas ir atsisakymas“ 2 dalyje nustatyta:
„Neatsižvelgiama į šiuos laikotarpius, už kuriuos gali būti skiriama pensija:
a)
laikotarpius, kuriuos pareigūnas įgijo, iki jam suėjo 18 metų amžiaus; šis apribojimas netaikomas 53 straipsnio 2 dalies a, d, k ir l punktuose nurodytiems laikotarpiams, į kuriuos atsižvelgtina, jei už šiuos laikotarpius pagal socialinės apsaugos teisės aktus būtina sumokėti pervedimo įmoką;
<...>“
Pagrindinė byla ir prejudicinis klausimas
8
F. Lesar gimė 1949 m. birželio 3 d. Laikotarpiu nuo 1963 m. rugsėjo 9 d. iki 1967 m. kovo 8 d., taigi kai jam dar nebuvo suėję 18 metų, jis dirbo pagal mokymosi sutartį Post- und Telegraphenverwaltung des Bundes (Federalinė valstybės pašto ir telegrafo direkcija, Austrija). Nuo 1967 m. kovo 9 d. jis įsidarbino šioje direkcijoje pagal darbo sutartį. Per savo profesinės veiklos vykdymo laikotarpį nuo1967 m. rugsėjo 14 d. iki 1972 m. vasario 17 d. F. Lesar studijavo federaliniame licėjuje, skirtame profesinę veiklą vykdantiems studentams. 1972 m. liepos 1 d. federalinė valstybė įdarbino jį pagal darbo sutartį dirbančiu valstybės tarnautoju.
9
Prieš įsidarbindamas pareigūnu, F. Lesar mokėjo pensijų įmokas draudimo įstaigai visą savo mokymosi sutarties ir darbo santykių laikotarpį, ir taip buvo, iki jam suėjo 18 metų.
10
1973 m. rugpjūčio 23 d.Post- und Telegraphendirektion für Steiermark (Štirijos pašto ir telegrafo direkcija, Austrija) sprendime nurodyta, kad penkerių metų ir penkiolikos dienų laikotarpis, skaičiuojamas nuo tada, kai F. Lesar suėjo 18 metų, iki tada, kai jis pradėjo dirbti valstybės tarnyboje, jam buvo be išlygų pripažintas laikotarpiais, įgytais prieš pradedant tarnybą, į kuriuos atsižvelgtina apskaičiuojant teises į pensiją pagal PG 1965 53 straipsnį (toliau – įskaitytini laikotarpiai). Šie laikotarpiai suskirstyti taip:
—
nuo 1967 m. birželio 3 d. iki 1967 m. rugsėjo 13 d. – tarnautojo darbas pagal darbo sutartį,
—
nuo 1967 m. rugsėjo 14 d. iki 1972 m. vasario 17 d. – studijos federaliniame licėjuje, skirtame profesinę veiklą vykdantiems studentams, ir
—
nuo 1972 m. kovo 1 d. iki 1972 m. birželio 30 d. – tarnautojo darbas pagal darbo sutartį.
11
1974 m. gegužės 22 d. sprendimu Pensionsversicherungsanstalt der Angestellten (Tarnautojų pensijų tarnyba, Austrija) kaip draudimo įstaiga nusprendė federalinei valstybei skirti ir išmokėti vadinamąją „pervedimo“ įmoką už įskaitytinus laikotarpius. Ši pervedimo įmoka sudarė 4785 Austrijos šilingus (ATS) (apie 350 EUR).
12
1974 m. kovo 28 d. ir 1974 m. gegužės 22 d. sprendimais pareiškėjui buvo skirta 33160,05 ATS (apie 2400 EUR) suma, be kita ko, siekiant kompensuoti pensijų įmokas, kurias jis mokėjo už mokymosi laikotarpį ir už laikotarpį, kai dirbo iki sueinant 18 metų.
13
Nuo 2004 m. rugsėjo 1 d. pareiškėjas pagrindinėje byloje išėjo į pensiją. Šiomis aplinkybėmis personalo skyrius nustatė jo pensijos dydį atsižvelgdamas į įskaitytinus laikotarpius, pripažintus 1973 m. rugpjūčio 23 d. sprendimu.
14
2011 m. rugpjūčio 19 d. F. Lesar paprašė savo darbdavio pripažinti mokymosi ir darbo laikotarpius, įgytus iki sueinant 18 metų, papildomais įskaitytinais laikotarpiais, už kuriuos gali būti skiriama pensija. Personalo skyrius atmetė šį prašymą 2012 m. rugpjūčio 23 d. sprendimu. Tuomet F. Lesar pareiškė skundą dėl šio sprendimo Verfassungsgerichtshof (Konstitucinis Teismas), o šis pripažino, kad neturi jurisdikcijos nagrinėti jo skundo; taigi tą patį skundą F. Lesar nusiuntė prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui.
15
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas teigia, kad pensijos tikslais atsisakymas atsižvelgti į ankstesnius mokymosi ir darbo laikotarpius, įgytus iki sueinant 18 metų, kaip į laikotarpius iki tarnybos pradžios yra skirtingas požiūris dėl amžiaus, ir klausia, ar tokį požiūrį galima pateisinti.
16
Šiomis aplinkybėmis Verwaltungsgerichtshof (Vyriausiasis administracinis teismas, Austrija) nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui tokį prejudicinį klausimą:
„Ar Direktyvos 2000/78 2 straipsnio 1 dalį, 2 straipsnio 2 dalies a punktą ir 6 straipsnio 1 dalį reikia aiškinti taip, kad jiems neprieštarauja tokia nacionalinės teisės nuostata, kaip nagrinėjamoji pagrindinėje byloje, pagal kurią mokymosi laikotarpiai ir pagal sutartį dirbančių tarnautojų valstybės tarnybos santykių laikotarpiai, už kuriuos reikėjo mokėti privalomojo pensijų draudimo įmokas siekiant gauti valstybės tarnautojo pensiją, kaip prieš pradedant darbinę veiklą buvę laikotarpiai, į kuriuos gali būti atsižvelgiama apskaičiuojant pensiją,
—
įskaitomi, jeigu asmuo juos įgyja suėjus 18 metų, kai šiuo atveju federalinė valstybė pagal socialinės apsaugos teisės aktus dėl šių laikotarpių įskaitymo iš socialinio draudimo įstaigos gauna pervedimo įmoką, tačiau
—
neįskaitomi, jeigu asmuo juos įgijo iki sueinant 18 metų, kai neįskaitymo atveju už tokius laikotarpius federalinei valstybei jokia suma nepervedama ir apdraustajam asmeniui pensijų draudimo įmokos kompensuojamos, visų pirma, kai atsižvelgiama į tai, kad pagal Sąjungos teisę privalomo papildomo šių laikotarpių įskaitymo atveju yra galimybė reikalauti, kad socialinio draudimo įstaiga iš valstybės tarnautojo išreikalautų kompensacinę sumą ir socialinio draudimo įstaigai atsirastų papildoma pareiga sumokėti pervedimo įmoką federalinei valstybei?“
Dėl prejudicinio klausimo
17
Savo klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia sužinoti, ar Direktyvos 2000/78 2 straipsnio 1 dalis ir 2 dalies a punktas bei 6 straipsnio 1 dalis aiškintini taip, kad jiems prieštarauja nacionalinės teisės norma, pagal kurią, suteikiant tarnautojui teises į pensiją ir apskaičiuojant senatvės pensijos dydį, neatsižvelgiama į mokymosi ir darbo laikotarpius, įgytus, iki tarnautojui sueina 18 metų, nors į šiuos laikotarpius atsižvelgiama, jei jie buvo įgyti po to, kai tarnautojas jau buvo sulaukęs šio amžiaus.
18
Pirmiausia reikia pažymėti, kad tai, jog pagal PG 1965 54 straipsnio 2 dalies a punktą neleidžiama dalies tarnautojų atveju, apskaičiuojant tokią senatvės pensiją, atsižvelgti į mokymosi ir darbo laikotarpius, įgytus iki sueinant 18 metų, turi įtakos šių tarnautojų darbo apmokėjimo sąlygoms, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 2000/78 3 straipsnio 1 dalies c punktą. Todėl pastaroji direktyva taikoma tokiai situacijai, kaip nagrinėjama pagrindinėje byloje (2015 m. sausio 21 d. Sprendimas Felber, C‑529/13, EU:C:2015:20, 24 punktas).
19
Kalbant apie tai, ar pagrindinėje byloje nagrinėjamomis nacionalinės teisės normomis įtvirtinamas skirtingas požiūris dėl amžiaus, kiek tai susiję su įdarbinimu ir darbu, reikia konstatuoti, kad pagal Direktyvos 2000/78 2 straipsnio 1 dalį „vienodo požiūrio principas“ reiškia, jog dėl kurios nors iš šios direktyvos 1 straipsnyje nurodytų priežasčių, tarp kurių yra amžius, neturi būti jokios tiesioginės ar netiesioginės diskriminacijos. Šios direktyvos 2 straipsnio 2 dalies a punkte patikslinta, kad taikant šio straipsnio 1 dalį tiesioginė diskriminacija yra tuomet, kai dėl kurio nors iš tos direktyvos 1 straipsnyje nurodytų motyvų su vienu asmeniu elgiamasi mažiau palankiai, nei panašioje situacijoje yra, buvo ar galėjo būti elgiamasi su kitu asmeniu.
20
Pagal PG 1965 53 straipsnio 2 dalies a punktą apskaičiuojant pensiją turi būti atsižvelgiama į buvusius tarnybos, profesinio rengimo ar kitų darbo santykių, susijusių su nacionaliniu valstybės tarnybos darbdaviu, laikotarpius. Remiantis PG 1965 54 straipsnio 2 dalies a punktu leidžiama atsižvelgti tik į laikotarpius, kuriuos tarnautojas įgijo suėjus 18 metų amžiui.
21
Pagal tokias nacionalinės teisės normas, kokios nagrinėjamos pagrindinėje byloje, su asmenimis, kurie profesinės patirties, nors iš dalies, įgijo prieš tai, kol jiems suėjo 18 metų, elgiamasi mažiau palankiai nei su asmenimis, kurie tokią pačią ir panašios trukmės profesinę patirtį įgijo po to, kai jiems suėjo 18 metų. Pagal tokio pobūdžio teisės normas nustatomas skirtingas požiūris į asmenis dėl amžiaus, kurio sulaukę jie įgijo profesinę patirtį. Šis kriterijus gali lemti nevienodą požiūrį į du asmenis, kurie baigė tas pačias studijas ir įgijo panašią profesinę patirtį, vien dėl atitinkamo šių asmenų amžiaus. Taigi tokia nuostata įtvirtinamas skirtingas požiūris, tiesiogiai grindžiamas amžiaus kriterijumi, kaip jis suprantamas pagal Direktyvos 2000/78 2 straipsnio 1 dalį ir 2 dalies a punktą (šiuo klausimu žr. 2009 m. birželio 18 d. Sprendimo Hütter, EU:C:2009:381, 38 punktą ir 2015 m. sausio 21 d. Sprendimo Felber, C‑529/13, EU:C:2015:20, 27 punktą).
22
Vis dėlto reikia patikrinti, ar šis skirtingas požiūris dėl amžiaus gali būti pateisinamas atsižvelgiant į Direktyvos 2000/78 6 straipsnio 2 dalį. Šiuo klausimu svarbu pažymėti, kad net jei formaliai prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas savo klausimą apribojo tik minėtos direktyvos 2 straipsnio 1 dalies ir 2 dalies a punkto bei 6 straipsnio 1 dalies išaiškinimu, ši aplinkybė nekliudo Teisingumo Teismui pateikti jam išsamių Sąjungos teisės aiškinimo gairių, kurios gali būti naudingos priimti sprendimui to teismo nagrinėjamoje byloje, neatsižvelgiant į tai, ar jis apie tai užsimena šiame klausime (2013 m. rugsėjo 26 d. Sprendimo HK Danmark, C‑476/11, EU:C:2013:590, 56 punktas ir 2015 m. spalio 29 d. Sprendimo Nagy, C‑583/14, EU:C:2015:737, 20 punktas).
23
Be kita ko, iš minėtos direktyvos 6 straipsnio 2 dalies matyti, jog valstybės narės gali numatyti, kad amžiaus, kurio sulaukus suteikiama arba įgyjama teisė gauti senatvės ar invalidumo pensiją, nustatymas pagal profesinės socialinės apsaugos sistemas nelaikomas diskriminacija.
24
Kadangi pagal minėtą nuostatą valstybėms narėms leidžiama numatyti nediskriminavimo dėl amžiaus principo išimtį, ši nuostata turi būti aiškinama siaurai (2013 m. rugsėjo 26 d. Sprendimo HK Danmark, C‑476/11, EU:C:2013:590, 46 punktas ir jame nurodyta teismų praktika).
25
Šiuo klausimu Teisingumo Teismas nusprendė, kad Direktyvos 2000/78 6 straipsnio 2 dalis taikoma tik profesinės socialinės apsaugos sistemoms, kurios apima senatvės ir invalidumo riziką (2013 m. rugsėjo 26 d. Sprendimo HK Danmark, C‑476/11, EU:C:2013:590, 48 punktas ir jame nurodyta teismų praktika). Be to, į šios nuostatos taikymo sritį patenka ne visi profesinės socialinės apsaugos sistemos, apimančios senatvės ir invalidumo riziką, elementai, bet tik tie, kurie joje aiškiai nurodyti (šiuo klausimu žr. 2013 m. rugsėjo 26 d. Sprendimo HK Danmark, C‑476/11, EU:C:2013:590, 52 punktą).
26
Taigi šiuo atveju reikia patikrinti, ar pagrindinėje byloje nagrinėjamos nacionalinės teisės normos patenka į profesinės socialinės apsaugos sistemą, kuri apima senatvės ar invalidumo riziką, ir, jei taip, nustatyti, ar tos teisės normos patenka tarp minėtoje nuostatoje numatytų atvejų, t. y. yra susijusios su „amžiaus, kurio sulaukus suteikiama arba įgyjama teisė gauti senatvės ar invalidumo <...> pensiją, nustatymu“.
27
Viena vertus, reikia konstatuoti, kad Direktyvoje 2008/78 neapibrėžta, ką reiškia „profesinės socialinės apsaugos sistema“. Tačiau ši sąvoka apibrėžta 2006 m. liepos 5 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2006/54/EB dėl moterų ir vyrų lygių galimybių ir vienodo požiūrio į moteris ir vyrus užimtumo bei profesinės veiklos srityje principo įgyvendinimo (OL L 204, p. 23) 2 straipsnio 1 dalies f punkte, pagal kurį profesinės socialinės apsaugos sistemos yra „sistemos, kurioms nėra taikoma 1978 m. gruodžio 19 d. Tarybos direktyva 79/7/EEB dėl vienodo požiūrio į vyrus ir moteris principo nuoseklaus įgyvendinimo socialinės apsaugos srityje [(OL L 6, p. 24)] ir kurių paskirtis – pagal darbo sutartį arba savarankiškai dirbantiems asmenims, dirbantiems įmonėje ar įmonių grupėje, ekonominės veiklos srityje arba profesinės veiklos sektoriuje ar sektorių grupėje, mokėti išmokas, papildančias arba pakeičiančias įstatymais nustatytose socialinės apsaugos sistemose numatytas išmokas, nepriklausomai nuo to, ar dalyvavimas tokiose sistemose yra privalomas, ar ne“.
28
Šiuo klausimu, kaip savo išvados 45 punkte iš esmės pažymėjo generalinis advokatas, iš Teisingumo Teismui pateiktų bylos dokumentų matyti, kad pagrindinėje byloje nagrinėjama federalinė pareigūnų pensijų sistema yra tokia sistema, pagal kurią profesinio sektoriaus dalyviams mokamos išmokos, skirtos teisinės socialinės apsaugos sistemos, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 2006/54 2 straipsnio 1 dalies f punktą, išmokoms pakeisti. Iš tiesų, federaliniams pareigūnams ASVG nustatyta pensijų draudimo sistema netaikoma, nes jie dirba federalinės valstybės tarnyboje, tiek, kiek dėl jų darbo santykių jiems suteikiama teisė į pensijų išmokas, lygiavertes numatytosioms pagal pensijų draudimo sistemą.
29
Kita vertus, Austrijos vyriausybė teigia, kad pagrindinėje byloje nagrinėjama sistema nustato amžių, nuo kurio asmenys pradeda mokėti įmokas į federalinių pareigūnų pensijų sistemą ir įgyja teisę gauti visą senatvės pensiją ir taip garantuoja vienodą požiūrį į pareigūnus.
30
Šiomis aplinkybėmis, kaip savo išvados 37 punkte pažymėjo generalinis advokatas, tokiomis teisės normomis, kaip nagrinėjamos pagrindinėje byloje, išreiškiama valstybių narių pagal Direktyvos 2000/78 6 straipsnio 2 dalį turima laisvė profesinėse socialinės apsaugos sistemose nustatyti amžių, kurio sulaukus pradedama dalyvauti pareigūnų pensijų sistemoje arba įgyjama teisė gauti pagal šią sistemą mokamas išmokas. Minėtos nuostatos formuluotė yra tokia, kad valstybėms narėms leidžiama nustatyti ne tik skirtingą darbuotojų ar jų grupių arba kategorijų amžių, bet ir imtis priemonių, skirtų profesinėje socialinės apsaugos sistemoje užtikrinti vienodam amžiui, nuo kurio suteikiama arba įgyjama teisė gauti senatvės arba invalidumo pensijos išmokas.
31
Vadinasi, darytina išvada, kad tokios teisės normos skirtos užtikrinti „amžiaus, kurio sulaukus suteikiama arba įgyjama teisė gauti senatvės <...> pensiją, nustatym[ui]“, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 2000/78 6 straipsnio 2 dalį.
32
Todėl į pateiktą klausimą reikia atsakyti taip: Direktyvos 2000/78 2 straipsnio 1 dalį, 2 straipsnio 2 dalies a punktą ir 6 straipsnio 2 dalį reikia aiškinti taip, kad jiems neprieštarauja tokios nacionalinės teisės normos, kaip nagrinėjamos pagrindinėje byloje, pagal kurias neleidžiama atsižvelgti į mokymosi ir darbo laikotarpius, kuriuos pareigūnas įgijo, iki jam suėjo 18 metų, suteikiant teisę į pensiją ir apskaičiuojant jo senatvės pensijos dydį, nes šiomis teisės normomis siekiama užtikrinti, kad pareigūnų pensijų sistemoje būtų nustatytas vienodas dalyvavimo šioje sistemoje amžius ir teisių į senatvės išmokas, mokamas pagal šią sistemą, įgijimo amžius.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
33
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (pirmoji kolegija) nusprendžia:
2000 m. lapkričio 27 d. Tarybos direktyvos 2000/78/EB, nustatančios vienodo požiūrio užimtumo ir profesinėje srityje bendruosius pagrindus, 2 straipsnio 1 dalį, 2 straipsnio 2 dalies a punktą ir 6 straipsnio 2 dalį reikia aiškinti taip, kad jiems neprieštarauja tokios nacionalinės teisės normos, kaip nagrinėjamos pagrindinėje byloje, pagal kurias neleidžiama atsižvelgti į mokymosi ir darbo laikotarpius, kuriuos pareigūnas įgijo, iki jam suėjo 18 metų, suteikiant teisę į pensiją ir apskaičiuojant jo senatvės pensijos dydį, nes šiomis teisės normomis siekiama užtikrinti, kad pareigūnų pensijų sistemoje būtų nustatytas vienodas dalyvavimo šioje sistemoje amžius ir teisių į senatvės išmokas, mokamas pagal šią sistemą, įgijimo amžius.
Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: vokiečių.