62009CC0402_LT
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
1. Šiuo prašymu priimti prejudicinį sprendimą Tribunalul Sibiu, Secţia comercială şi de contencios administrativ (Sibiu apylinkės teismo komercinių ir administracinių bylų kolegija) (Rumunija) prašo Teisingumo Teismo išaiškinti, ar mokestis (apibūdinamas kaip aplinkos taršos mokestis), kuriuo apmokestinami importuoti naudoti automobiliai, suderinamas su SESV 110 straipsniu (buvusiu EB 90 straipsniu)(2) .
Europos Sąjungos teisės aktai
2. SESV 110 straipsnyje nustatyta:
„Jokia valstybė narė tiesiogiai ar netiesiogiai neapmokestina kitų valstybių narių gaminių jokiais savo vidaus mokesčiais, didesniais už tuos, kuriais ji tiesiogiai ar netiesiogiai apmokestina panašius vietos gaminius.
Be to, jokia valstybė narė neapmokestina kitų valstybių narių gaminių tokio pobūdžio vidaus mokesčiais, kurie suteiktų netiesioginę apsaugą kitiems gaminiams.“
Išmetamųjų teršalų kiekio standartai
3. Europos išmetamųjų teršalų kiekio standartuose numatyti priimtini valstybėse narėse parduodamų naujų transporto priemonių išmetamų teršalų apribojimai. Tokie lengvųjų automobilių, sveriančių iki 3,5 tonos, standartai (paprastai vadinami Euro 1 ) pirmą kartą nustatyti Direktyva 91/441(3), kuri įsigaliojo 1992 m. sausio 1 dieną. Nuo to laiko normos palaipsniui griežtinamos, siekiant pagerinti oro kokybę Europos Sąjungoje.
Nacionaliniai teisės aktai
4. Nepaprastojo potvarkio ( Ordonanţa de urgenţă a Guvernului, toliau – OUG) Nr. 50/2008 3 straipsniu nustatytas mokestis (vadinamas aplinkos taršos mokesčiu) už M1–M3 ir N1–N3(4) kategorijų variklines transporto priemones.
5. Remiantis OUG Nr. 50/2008 4 straipsnio a punktu šis mokestis turėjo būti mokamas pirmą kartą registruojant variklinę transporto priemonę Rumunijoje ir pagal šį teisės aktą nebuvo skirtumo, ar ji pagaminta Rumunijoje, ar užsienyje, taip pat ar ji yra nauja, ar naudota.
6. OUG Nr. 50/2008 6 straipsnio 1 dalyje buvo nustatyta mokesčio apskaičiavimo tvarka. Joje numatyta:
„1. Mokesčio dydis nustatomas atsižvelgiant į 1–4 prieduose nurodytus veiksnius, jis apskaičiuojamas taip:
a) už M1 kategorijos variklines transporto priemones, atitinkančias Euro 3, Euro 4, Euro 5
arba Euro 6
išmetamųjų teršalų kiekio standartus:
1) už variklines transporto priemones, atitinkančias Euro 4
arba Euro 3
išmetamųjų teršalų kiekio standartus, mokestis apskaičiuojamas remiantis išmetamu anglies dioksido (CO 2 ) kiekiu ir specialiu mokesčiu, išreikštu EUR už l CO 2
gramą, kaip nurodyta 1 priede, ir remiantis išmetamųjų teršalų kiekio standartais ir specialiu mokesčiu, išreikštu EUR už l cm 3, kaip nurodyta 2 priede, tai pat mokesčio sumažinimo procentine dalimi, apskaičiuota, kaip nurodyta 4 priedo lentelės 2 skiltyje, pagal formulę:
Mokėtinas mokestis = [(A x B x 30/100) + (C x D x 70/100)] x (100‑E)/100,
kai:
A = išmetamo CO 2
kiekis, išreikštas gramais kilometrui,
B = specialus mokestis, išreikštas EUR už l CO 2
gramą, kaip nurodyta 1 priedo lentelės 3 skiltyje,
C = variklio darbinis tūris,
D = specialus mokestis už variklio darbinį tūrį, nurodytas 2 priedo lentelės 3 skiltyje,
E = mokesčio sumažinimo procentinė dalis, nurodyta 4 priedo lentelės 2 skiltyje;
2) už variklines transporto priemones, atitinkančias Euro 5
arba Euro 6
išmetamųjų teršalų kiekio standartus, mokestis apskaičiuojamas pagal 1 dalyje nurodytą formulę įsigaliojus Tarybos reglamento (EB) Nr. 715/2007 dėl variklinių transporto priemonių tipo patvirtinimo atsižvelgiant į išmetamųjų teršalų kiekį iš lengvųjų keleivinių ir komercinių transporto priemonių ( Euro 5
ir Euro 6 ) ir dėl transporto priemonių remonto ir priežiūros informacijos prieigos taikymo taisyklės;
(b) už M1 kategorijos variklines transporto priemones, kurios arba neatitinka nurodytų Europos išmetamųjų teršalų kiekio standartų, arba atitinka Euro 1
arba Euro 2
išmetamųjų teršalų kiekio standartus, pagal formulę:
Mokėtinas mokestis =	C x D x (100‑E)/100,
kai:
C = variklio darbinis tūris,
D = specialus mokestis už variklio darbinį tūrį, nurodytas 2 priedo lentelės 3 skiltyje,
E = mokesčio sumažinimo procentinė dalis, nurodyta 4 priedo lentelės 2 skiltyje;
< ... > “
7. OUG Nr. 50/2008 6 straipsnio 3 dalyje buvo reglamentuojamas transporto priemonės nuvertėjimas. Jame nustatyta:
„4 priede nurodyta mokesčio sumažinimo procentinė dalis nustatyta atsižvelgiant į transporto priemonės amžių, vidutinę metinę ridą, techninę būklę ir įrangą. Apskaičiuojant mokestį nustatyta suma dar mažinama, jeigu veiksniai, į kuriuos atsižvelgiant apskaičiuota nustatyta suma, skiriasi nuo standarto, remiantis sąlygomis, kurios bus įtvirtintos šio nepaprastojo potvarkio įgyvendinimo taisyklėse.“
8. OUG Nr. 50/2008 10 straipsnyje įtvirtinta galimybė asmeniui, teigiančiam, kad transporto priemonė nuvertėjo didesne procentine dalimi, nei nurodyta 4 priedo lentelės 2 skiltyje, ginčyti tokį apskaičiavimą. Trumpai tariant, tokiu atveju transporto priemonę turėjo įvertinti nepriklausomas ekspertas, kuriam mokėtinas užmokestis turėjo būti nustatomas pagal standartinį tarifą. Mokesčių mokėtojui pristačius eksperto išvadą nacionalinės valdžios institucijos perskaičiuotų mokestį. Rezultatais nepatenkintas mokesčių mokėtojas galėjo pateikti ieškinį teismams, kuriems teismingos tokios bylos.
9. OUG Nr. 50/2008 14 straipsnyje numatyta, kad potvarkis turėjo įsigalioti 2008 m. liepos 1 dieną. Mokestis turėjo būti mokamas tik už transporto priemones, pirmą kartą įregistruotas Rumunijoje po tos datos. Jis nebuvo taikomas jau eksploatuojamoms anksčiau įregistruotoms transporto priemonėms.
10. 4 priede pateikti dydžiai buvo fiksuoti. Šiame priede buvo pateiktos dvi skiltys – pirmojoje nurodytas transporto priemonės amžius, o antrojoje – kiekvienos amžiaus grupės procentinė sumažinimo dalis. Naujesniam nei vieno mėnesio amžiaus automobiliui turėjo būti taikomas 3 procentų sumažinimas. Maksimalus sumažinimas, taikytinas senesniam kaip 15 metų automobiliui, buvo 95 procentai.
11. OUG Nr. 50/2008 6 straipsnio 3 dalyje nurodytos taisyklės buvo įtvirtintos 2008 m. birželio 24 d. Norme Metodologice de aplicare a Ordonanţei de urgenţă a Guvernului nr. 50/2008 pentru instituirea taxei pe poluare pentru autovehicule (OUG Nr. 50/2008 taikymo taisyklėse, toliau – taisyklės), paskelbtose Monitorul Oficial
(oficialiajame leidinyje) 2008 m. birželio 30 dieną. Taisyklių IV skyriuje (pavadintame „Mokesčio apskaičiavimas“) buvo detaliau nurodytas pagrindas, kuriuo remiantis buvo apskaičiuojama procentinė sumažinimo dalis, nurodyta OUG Nr. 50/2008 4 priedo lentelės 2 skiltyje. Konkrečiai kalbant, jame buvo nurodytos prielaidos, susijusios su metine rida, būkle ir įranga, kuriomis buvo grindžiami skaičiavimai. Nebuvo atsižvelgiama į automobilio markę arba modelį, taip pat į varymo būdą. V skyriuje (pavadintame „Faktinio naudotos transporto priemonės nuvertėjimo nustatymas“) buvo reglamentuojama situacija, kai mokestį mokantis asmuo teigė, kad transporto priemonės vertės sumažėjimas viršijo 4 priedo lentelės 2 skiltyje nurodytą procentinę dalį.
12. OUG Nr. 50/2008 buvo pakeistas OUG nr. 208/2008 pentru stabilirea unor măsuri privind taxa pe poluare pentru autovehicule (OUG Nr. 208/2008, kuriuo įgyvendinamos atitinkamos priemonės, susijusios su variklinėms transporto priemonėms taikomu aplinkos taršos mokesčiu). Remiantis šiuo potvarkiu asmenys buvo atleidžiami nuo prievolės mokėti OUG Nr. 50/2008 numatytą variklinėms transporto priemonėms taikomą aplinkos taršos mokestį už transporto priemones, kurių variklio darbinis tūris neviršija 2000 cm 3, pirmą kartą įregistruotas Rumunijoje arba kitose Europos Sąjungos valstybėse narėse nuo 2008 m. gruodžio 15 dienos. Šios nuostatos turėjo būti taikomos iki 2009 m. gruodžio 31 dienos.
13. OUG Nr. 208/2008 panaikintas OUG nr. 218/2008 privind modificarea Ordonanţei de urgenţă a Guvernului nr. 50/2008 pentru instituirea taxei pe poluare pentru autovehicule
(OUG Nr. 218/2008, kuriuo iš dalies keičiamas OUG Nr. 50/2008, kuriuo nustatytas variklinėms transporto priemonėms taikomas aplinkos taršos mokestis), kuriuo dar kartą pakeistas OUG Nr. 50/2008. Šiame potvarkyje, be kita ko, įtvirtintos kitos išimtys, taikomos tam tikroms nuo 2008 m. gruodžio 15 d. iki 2009 m. gruodžio 31 d. pirmą kartą įregistruotų (tiek Rumunijoje, tiek kitose valstybėse narėse) variklinių transporto priemonių kategorijoms.
Pagrindinė byla ir prejudicinis klausimas
14. Ieškovas pagrindinėje byloje I. Tatu 2008 m. liepos mėnesį Vokietijoje įsigijo naudotą „Mercedes Benz“ markės automobilį. Automobilis buvo pagamintas 1997 metais. Jis pateko į M1 kategoriją, jo variklio darbinis tūris buvo 2155 cm 3
ir šis automobilis atitiko Euro 2
išmetamųjų teršalų kiekio standartus. Pirkimo kaina – 6 600 EUR.
15. Remdamasis OUG Nr. 50/2008, 2008 m. spalio 27 d. I. Tatu Rumunijos valdžios institucijoms sumokėjo reikalaujamą aplinkos taršos mokestį. Remiantis I. Tatu raštu pateiktomis pastabomis, šio mokesčio dydis buvo 7 595 RON (apie 2 054 EUR).
16. Manydamas, kad šis mokestis, be kita ko, prieštarauja EB 90 straipsniui (šiuo metu – SESV 110 straipsniui), I. Tatu pateikė ieškinį Tribunalul Sibiu, prašydamas priimti sprendimą grąžinti sumokėtą mokesčio sumą. Konkrečiai kalbant, jis teigia, kad šis mokestis yra diskriminacinis, kiek tai susiję su iš kitų valstybių narių importuotomis naudotomis transporto priemonėmis, nes pirmą kartą Rumunijoje registruojant importuotas transporto priemones imamas visas šis mokestis, o už transporto priemones, kurios Rumunijoje įregistruotos prieš įvedant šį mokestį, mokesčio dydis iš esmės bus lygus nuliui.
17. Tribunalul Sibiu
nusprendė pateikti Teisingumo Teismui šį prejudicinį klausimą:
„Ar iš dalies pakeistos OUG Nr. 50/2008 nuostatos prieštarauja [SESV 110 straipsniui] ir ar šios nacionalinės teisės nuostatos yra akivaizdžiai diskriminacinė priemonė?“
18. Rašytines pastabas pateikė I. Tatu, Čekijos ir Rumunijos vyriausybės, taip pat Europos Komisija. Posėdyje dalyvavo I. Tatu, Rumunijos vyriausybės ir Komisijos atstovai, kurie pateikė žodines pastabas.
Preliminariosios pastabos
Taikytinas Sutarties pagrindas
19. Nors pateiktas klausimas susijęs su nuostatomis, šiuo metu įtvirtintomis SESV 110 straipsnyje, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nutartyje taip pat nurodomos I. Tatu pastabos pagrindinėje byloje, susijusios su kitais Sutarties straipsniais, t. y. su SESV 30 ir 34 straipsniais (buvusiais EB 25 ir 28 straipsniais). Siekdama tinkamai išnagrinėti šį klausimą, trumpai panagrinėsiu šiuos straipsnius jų taikymo ginčui pagrindinėje byloje požiūriu.
20. Akivaizdu, kad nagrinėjamas mokestis nėra muitas griežtąja prasme. Tačiau jeigu piniginis mokestis (nepaisant jo paskirties ir taikymo būdo) vienašališkai nustatomas už prekes dėl to, kad jos vežamos per sieną, toks mokestis yra lygiaverčio poveikio mokestis, kaip suprantama pagal SESV 28 ir 30 straipsnius (buvę EB 23 ir 25 straipsniai)(5) .
21. Tačiau tokiu mokesčiu, koks nagrinėjamas šioje byloje, apmokestinama ne dėl to, kad kertama jį nustačiusios valstybės narės siena, bet jis renkamas pirmą kartą registruojant transporto priemonę tokios valstybės teritorijoje norint ją eksploatuoti.
22. Taigi, toks mokestis priklauso prekėms taikomų vidaus mokesčių bendrajai sistemai, todėl jis turi būti nagrinėjamas atsižvelgiant į SESV 110 straipsnį(6) .
23. Kalbant apie SESV 30 straipsnį, pažymėtina, kad remiantis suformuota teismų praktika į šio straipsnio taikymo sritį nepatenka prekybos kliūtys, kurias reglamentuoja kitos specialiosios nuostatos(7) . Atsižvelgiant į tai, kad nagrinėjamam mokesčiui taikomas SESV 110 straipsnis, SESV 30 straipsnis negali būti taikomas šioje byloje.
Prejudicinio klausimo formuluotė
24. Atsižvelgiant į prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo klausimo formuluotę, šiuo klausimu Teisingumo Teismo prašoma priimti sprendimą dėl nacionalinės teisės nuostatų, įtvirtintų OUG Nr. 50/2008, išaiškinimo. Remdamasis suformuota teismų praktika Teisingumo Teismas neturi jurisdikcijos spręsti dėl nacionalinės teisės nuostatų suderinamumo su Bendrijos teise byloje, iškeltoje remiantis SESV 267 straipsniu. Aiškinti nacionalinės teisės nuostatas gali tik nacionaliniai teismai(8) . Tačiau Teisingumo Teismas gali pateikti nacionaliniam teismui visapusišką Europos Sąjungos (toliau – ES) teisės išaiškinimą, būtiną, kad toks teismas priimtų sprendimą dėl nacionalinės teisės normų suderinamumo su ES teisės nuostatomis(9) . Todėl gali tekti performuluoti pateiktą klausimą(10) .
25. Kartu iš nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą akivaizdu, kad su pagrindine byla susijęs nacionalinės teisės aktas yra OUG Nr. 50/2008 pirminė redakcija, o ne jo pataisyta redakcija. Taigi, nagrinėdamas nutartyje dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą keliamus klausimus, Teisingumo Teismas turėtų atsižvelgti į nepataisytą šio teisės akto redakciją, o ne į vėlesnes jo redakcijas. Todėl neturėtų būti atsižvelgiama į prejudiciniame klausime esančius žodžius „iš dalies pakeistos“.
26. Nors prejudiciniame klausime vartojami žodžiai „akivaizdžiai diskriminacinė“, savo praktikoje, susijusioje su SESV 110 straipsniu, Teisingumo Teismas niekada nėra konstatavęs, jog norint užginčyti tokį straipsnį būtina, kad diskriminavimas būtų „akivaizdus“. Tereikia nustatyti patį diskriminavimą. Taigi atsakant į prejudicinį klausimą atsižvelgti į žodį „akivaizdžiai“ taip pat nereikėtų.
27. Dar pridurčiau, kad nutartyje dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą nėra jokių užuominų, rodančių, kad dėl naudotų automobilių, įsigytų valstybėse narėse, išskyrus Rumuniją, apmokestinimo suteikiama netiesioginė apsauga kokiems nors kitiems produktams, išskyrus variklines transporto priemones. Tik esant vidaus mokesčiams, kuriais suteikiama tokia apsauga, taikoma SESV 110 straipsnio antra pastraipa(11) . Todėl aišku, kad su prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjama byla susijusi šio straipsnio pirma pastraipa.
28. Taigi atrodo, kad prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas klausia, ar SESV 110 straipsnio pirma pastraipa draudžiami nacionalinės teisės aktai, kuriuose nustatytas naujas mokestis, taikomas pirmą kartą registruojant naudotas iš kitų valstybių narių įvežtas variklines transporto priemones, jeigu šalies rinkoje prieš įvedant tokį mokestį esamos lygiavertės transporto priemonės tokiu mokesčiu neapmokestintos.
29. Šį klausimą nagrinėsiu remdamasi šiuo pagrindu.
Analizė
SESV 110 straipsnio taikymo sritis
30. SESV 110 straipsnis skirtas užtikrinti laisvam prekių judėjimui tarp valstybių narių įprastomis konkurencijos sąlygomis, draudžiant bet kokios formos protekcionizmą, kuris gali atsirasti dėl diskriminacinių vidaus mokesčių taikymo kitos valstybės narės kilmės produktams(12) . Teisingumo Teismas yra konstatavęs, kad šis straipsnis turi būti aiškinamas plačiai – kad apimtų visas apmokestinimo procedūras, tiesiogiai arba netiesiogiai prieštaraujančias vienodo požiūrio į vietos ir importuotus produktus principui. Taigi šiame straipsnyje įtvirtintas draudimas privalo būti taikomas visais atvejais, kai tam tikru mokesčiu gali būti trukdoma kitų valstybių narių kilmės prekių importui sudarant palankesnes sąlygas šalies produkcijai arba prekėms, kurių galima įsigyti vidaus rinkoje(13) .
31. Teisingumo Teismo praktikoje aiškiai įtvirtinta, kad SESV 110 straipsnio poveikis yra tiesioginis(14) .
32. SESV 110 straipsniu nesiekiama valstybėms narėms nustatyti kokios nors ypatingos vidaus mokesčių sistemos – valstybės narės, nustatydamos mokesčius, rinkliavas ir jų tarifus, yra pakankamai laisvos ir savarankiškos. Iš tiesų SESV 110 straipsniu draudžiami vidaus mokesčiai, kuriais tiesiogiai arba netiesiogiai skirtingai traktuojami importuoti produktai, sukuriant palankesnes sąlygas vietos produktams.
33. Ši nuostata būtina ne todėl, kad ja kaip nors siekiama suderinti valstybių narių vidaus mokesčių sistemas, o todėl, kad be jos SESV 28–30 straipsnių nuostatos taptų beprasmės. Jeigu kiekviena valstybė narė galėtų nustatyti diskriminacinį importuotų produktų apmokestinimą šiems patekus į jos teritoriją, būtų paprasta nepaisyti taisyklių, kuriomis draudžiama nustatyti muitus per vidaus sieną vežamiems produktams.
Teisingumo Teismo praktika, susijusi su importuotomis naudotomis variklinėmis transporto priemonėmis
34. Iš Teisingumo Teismo praktikos akivaizdu, kad SESV 110 straipsnyje įtvirtintos diskriminaciją draudžiančios taisyklės gali būti taikomos importuotiems naudotiems automobiliams valstybėje narėje, jeigu nustačius tokį mokestį importuoti tokius automobilius tampa mažiau naudinga, nei įsigyti vietos produktą. Taip pat aišku, kad ne kiekvienu mokesčiu arba rinkliava, dėl kurių padidėja importuotų naudotų automobilių kaina, pažeidžiamas šis straipsnis.
35. Savo išvadoje byloje Nádasdi (15) apžvelgiau Teisingumo Teismo praktiką nuo 1990 m. Sprendimo Komisija prieš Daniją (16) iki 2004 m. Sprendimo Weigel (17) . Šią išvadą nurodau siekdama glaustumo, todėl tos analizės čia nebekartosiu. Po Sprendimo Weigel
Teisingumo Teismas bylose, susijusiose su importuotais naudotais automobiliais, yra priėmęs dar keturis sprendimus(18) . Jais patvirtinta ir šiek tiek išplėtota ankstesnė praktika.
36. Iš Teisingumo Teismo praktikos, susijusios su pagrindinėje byloje kylančiais klausimais, darau tokias išvadas, kaip nurodau toliau.
37. Pirma, ES teisėje nėra taisyklių, kuriomis neleidžiama valstybėms narėms nustatyti bendros vidaus mokesčių sistemos, kurią sudarančiais mokesčiais, remiantis objektyviais kriterijais, apmokestinamos tam tikrų kategorijų prekės, pavyzdžiui, variklinės transporto priemonės(19) . Tačiau jeigu valstybė narė apmokestina importuotus naudotus automobilius, SESV 110 straipsnis reiškia, kad šia mokesčių sistema negalima skirtingai traktuoti tokių automobilių tiesiogiai arba netiesiogiai sudarant palankesnes sąlygas automobiliams iš šios valstybės narės(20) . Tai pagrindinis principas, kuriuo pagrįstos visos kitos nuostatos(21) .
38. Antra, jeigu tam tikras mokestis yra diskriminacinis, nustatant pažeidimą neturi reikšmės tai, kad tokio mokesčio paskirtis ir pagrindas gali būti aplinkosauginio pobūdžio arba kad tokiu mokesčiu gali būti siekiama sumažinti aplinkos taršą. Žinoma, aplinkos sąlygų gerinimo priemonės turi būti remiamos. Tačiau jos negali būti nustatomos taip, kad būtų kitaip traktuojami importuoti produktai(22) .
39. Trečia, nustatant, ar importuotų naudotų automobilių apmokestinimas yra diskriminacinis, būtina atsižvelgti ne tik į mokesčio tarifą, bet ir į vertinimo pagrindą bei į išsamias apmokestinimo taisykles(23) . Jeigu atsižvelgus į šiuos veiksnius prieinama prie išvados, kad importuotoms transporto priemonėms nustatytas mokestis yra didesnis, nei taikomas tokioms pačioms vietinėms transporto priemonėms, toks mokestis yra diskriminacinis ir todėl prieštarauja SESV 110 straipsniui(24) .
40. Ketvirta, jeigu toks mokestis yra vienkartinis ir taikomas pirmą kartą registruojant, nustatant diskriminaciją taip pat būtina atsižvelgti į vidaus rinkoje esamų naudotų transporto priemonių, kurios jau buvo apmokestintos šiuo mokesčiu, vertę sudarantį mokesčio likutį. Mažėjant transporto priemonės vertei, proporcingai mažėja likutinė šio mokesčio vertė. Taigi, lygiavertėms importuotoms transporto priemonėms taikomas mokestis turi būti nustatomas atsižvelgiant į faktinį vertės sumažėjimą(25) .
41. Penkta, nustatant importuotos naudotos transporto priemonės vertę mokesčio tikslais svarbi ne ta kaina, kurią už automobilį sumokėjo importuotojas, ir ne automobilio vertė eksporto valstybėje. Atsižvelgti reikia į automobilio kainą importo valstybėje, nes tik ja remiantis galima teigti, kad nėra skirtingai vertinamos importuotos naudotos transporto priemonės ir panašios transporto priemonės vidaus rinkoje(26) . Būtent dėl šios priežasties eksporto valstybėje sumokėtų mokesčių klausimas neturi reikšmės. Transporto priemonei patekus į importo valstybę tokio mokesčio likutinė vertė nebebus įskaičiuota į jos vertę.
42. Šešta, nustatant tokį nuvertėjimą nebūtina vertinti kiekvienos tokiu mokesčiu apmokestinamos importuotos transporto priemonės arba atlikti jos ekspertizės. Jeigu valstybių narių kompetentingoms valdžios institucijoms tektų tai daryti, joms tektų nemaža administracinė našta. Todėl šios valdžios institucijos, nustatydamos naudotų modelių vertę (vertę, kuri dažniausiai yra labai artima tikrajai jų vertei), gali taikyti fiksuotą skalę, nustatytą remiantis tokiais kriterijais kaip amžius, rida, bendroji būklė, varymo būdas ir markė arba modelis(27) . Šis kriterijų sąrašas nėra baigtinis(28) . Gali būti ir kitų metodų reikalingam rezultatui pasiekti(29) . Tačiau ši sistema turėtų būti parengta atsižvelgiant į pagrįstas bet kuriai tokio pobūdžio sistemai būdingas aproksimacijas, siekiant išvengti bet kokio diskriminacinio poveikio(30) .
43. Septinta, reikalavimas, kad tokia sistema turėtų būti parengta siekiant išvengti bet kokio diskriminacinio poveikio, reiškia, kad kriterijai, kuriais grindžiamas nusidėvėjimo metodas, privalo būti viešai paskelbti ir iš kitos valstybės narės importuotos naudotos transporto priemonės savininkui privalo būti sudarytos galimybės ginčyti vienodo tarifo skaičiavimo metodo taikymą šiai transporto priemonei(31) . Nacionalinės valdžios institucijos turi teisę imti mokestį už naudojimąsi tam tikra apskundimo procedūra, jeigu tokio mokesčio dydis netampa kliūtimi pateikti skundą(32) .
44. Pagaliau, jeigu toks mokestis yra naujas, tai, kad mokestį nustačiusioje valstybėje narėje jau gali būti naudojamos transporto priemonės, kurios nebuvo apmokestintos šiuo mokesčiu, ir dėl to šio mokesčio likutis nėra įskaičiuotas į jų likutinę vertę, nėra svarbu ir nereiškia skirtingo vertinimo(33) .
Taikymas pagrindinėje byloje
45. Kalbant apie pagrindinę bylą, pažymėtina, kad prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas turės nustatyti, ar OUG Nr. 50/2008 nuostatos atitinka anksčiau nurodytus principus.
46. Tačiau, siekdama duoti naudingą atsakymą prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui, pateikčiau tokias pastabas, kurios visos grindžiamos vien medžiaga, pateikta Teisingumo Teismui jo nagrinėjamoje byloje.
47. Pirma, kriterijus, kuriuo turėtų būti remiamasi taikant SESV 110 straipsnį, yra objektyvus. Ar nagrinėjamu mokesčiu iš tikrųjų skirtingai vertinami importuoti produktai? Šis mokestis prieštarauja šiai nuostatai tik jeigu jie skirtingai vertinami. Mano nuomone, darytina išvada, kad argumentai, pateikti posėdyje I. Tatu vardu (ir kuriems nepritarė Rumunijos vyriausybė), siekiant parodyti, kad pagrindinis tikslas buvo apsaugoti nacionalinę automobilių pramonę, nėra svarbūs.
48. Antra, OUG Nr. 50/2008 6 straipsnio 1 dalies b punkte buvo nustatyta, kad mokestis, taikomas tokios pačios kategorijos automobiliams kaip I. Tatu automobilis, turi būti apskaičiuojamas atsižvelgiant į atitinkamą automobilio kategoriją (šiuo atveju – M1), Europos išmetamųjų teršalų kiekio standartus ( Euro 2 ), transporto priemonės variklio darbinį tūrį, cilindrų skaičių ir jo amžių. Man atrodo, kad visi šie veiksniai atitinka objektyvumo reikalavimą, nurodytą 37 punkte(34) .
49. Trečia, jeigu nagrinėjamas mokestis ginčijamas remiantis argumentu, kad šis mokestis yra diskriminacinis (nes iš kitų valstybių narių importuotos naudotos transporto priemonės bus apmokestinamos šiuo mokesčiu po jo įvedimo, o lygiavertės šalies rinkoje parduodamos transporto priemonės, kurios buvo pirmą kartą įregistruotos prieš įvedant šį mokestį, juo apmokestinamos nebus), toks ieškinys negali būti patenkintas dėl 44 punkte nurodytų priežasčių.
50. Šiomis aplinkybėmis dar turėčiau pridurti, kad per posėdį I. Tatu advokatas teigė, jog Rumunijoje įregistruojama labai mažai naujų transporto priemonių – per metus šios registracijos sudaro tik apie 5 procentus visų šalyje esančių transporto priemonių. Todėl gali prireikti keleto metų, kol vidaus rinkoje atsiras iš tiesų palyginti tinkamų naudotų automobilių, kurie apmokestinami šiuo mokesčiu. Tuo tarpu rinkoje gali būti daugybė lygiaverčių naudotų automobilių, kurie nebuvo apmokestinti šiuo mokesčiu, ir tikėtina, kad pirkėjai dėl akivaizdžių priežasčių šiems automobiliams teiks pirmenybę, palyginti su importuotomis transporto priemonėmis.
51. Ar principas, kad valstybės narės turi teisę įvesti naujus mokesčius, kurių požymiai atitinka nagrinėjamo mokesčio požymius, yra absoliutus? Ar gali būti aplinkybių, kuriomis šis principas privalo būti netaikomas atsižvelgiant į praktines šio mokesčio įvedimo pasekmes? Šiaip ar taip, Teisingumo Teismas yra nusprendęs(35), kad vidaus rinkoje jau esami naudoti automobiliai ir kitoje valstybėje narėje įsigyti automobiliai yra „panašūs“ produktai. Tačiau nors tokie vietiniai automobiliai gali būti panašūs, jie negali būti naudojami lyginant, todėl jie nėra „palyginami“.
52. Aišku, kad taikant šį principą tokiomis aplinkybėmis gali susidaryti situacijų, kurios yra prima facie diskriminacinės. Todėl kažkiek pritariu I. Tatu vardu išdėstytiems argumentams.
53. Tačiau nemanau, kad šiam pasiūlymui galima pritarti.
54. Tam, kad jis būtų priimtas, būtų būtina arba įtikinti Teisingumo Teismą peržiūrėti savo praktiką, susijusią su naujų mokesčių įvedimu, įtvirtintą Sprendime Nádasdi ir Németh, arba nustatyti įtikimą ir realų pagrindą taikyti šios Teisingumo Teismo praktikos išimtis. Kiek tai susiję su pirmuoju variantu, neįsivaizduoju, kuo remiantis galėtų būti pateisintas toks Teisingumo Teismo praktikos pakeitimas. Valstybės narės ir toliau turi nemažą autonomiją apmokestinimo srityje apskritai. Nuo Teisingumo Teismo sprendimo priėmimo 2006 m. neįvyko nieko, kas pakeistų nusistovėjusią poziciją.
55. Kalbant apie antrąjį variantą, pažymėtina, kad reikėtų nustatyti išimties taikymo kriterijus, kurie būtų ir įtikinami (kad galėtų pateisinti išimtį), ir realūs (kad būtų aišku, kada juos taikyti). Nurodyti pirmuosius galėtų būti gana lengva. Pakaktų nustatyti, kad įvedus nagrinėjamą mokestį atsirado didelis skirtumas tarp importuotų naudotų transporto priemonių ir panašių naudotų transporto priemonių vidaus rinkoje kainų. Dėl antrųjų kiltų gerokai daugiau sunkumų ir, mano nuomone, tikėtina, kad pasirodytų neįmanoma nurodyti tokių kriterijų. Reikėtų įrodyti, kad įvedus šį mokestį šie skirtumai atsirado ne per trumpą laikotarpį (jeigu Teisingumo Teismo praktika nebūtų iš esmės paneigta, tokie skirtumai būtų leistini), o per ilgą laikotarpį (tokie skirtumai nebūtų leistini). Dar sudėtingiau būtų tai, kad reikėtų pakankamai tvirtai įrodyti, jog tokie ilgalaikiai skirtumai buvo būdingi mokesčių sistemai tada, kai buvo įvestas nagrinėjamas mokestis.
56. Mano nuomone, tam, kad būtų tenkinamas realumo kriterijus, yra tiesiog pernelyg daug neaiškumų. Dažnai gali būti sunku arba netgi neįmanoma bent kiek tiksliau įvertinti poveikį, kurį mokestis gali turėti turto, kuriam jis taikomas, rinkai. Man atrodo, kad dėl tokio pasiūlymo valstybės narės ir, tiesą sakant, teismai, paprašyti priimti sprendimą klausimu, kuris galėtų būti labai problemiškas, atsidurtų keblioje padėtyje.
57. Todėl, nors ir nevisiškai noromis, darau išvadą, kad taisyklė, pagal kurią valstybės narės turi teisę laisvai įvesti naujus mokesčius, turinčius tokių požymių kaip nagrinėjamasis mokestis, privalo būti laikoma absoliučia.
58. Ketvirta, I. Tatu įsigijo automobilį tą mėnesį, kurį buvo įvestas šis mokestis, t. y. 2008 m. liepą, ir iš karto jį registravo Rumunijoje(36) . Tokiomis aplinkybėmis gali būti ir netgi tikėtina, kad vidaus rinkoje nebus pakankamai lygiaverčių naudotų automobilių, apmokestintų tuo pačiu mokesčiu, kad būtų galima palyginti remiantis tikrosiomis vertėmis.
59. Tokiu atveju nacionalinis teismas privalo teoriškai numatyti situaciją ateityje ir tuo remdamasis nustatyti, ar naudotiems automobiliams iš kitų valstybių narių taikomi diskriminaciniai mokesčiai(37) .
60. Kitaip tariant, būtina palyginti transporto priemonę, kuri nauja apmokestinama Rumunijoje įvedus šį mokestį ir vėliau Rumunijoje parduodama kaip naudota, su tokio paties amžiaus ir rūšies transporto priemone, kuri nuperkama kaip naudota kitoje valstybėje narėje ir įvežama į Rumuniją, darant prielaidą, kad abu sandoriai bus vykdomi tuo pačiu metu (ateityje). Lyginimo objektas – mokesčio likutis, susijęs su pirmosios transporto priemonės verte, ir mokesčio, kuriuo apmokestinama antroji transporto priemonė, suma. Jeigu pastaroji yra didesnė, diskriminacija yra.
61. Penkta, remiantis pagrindinėje byloje nagrinėjamais nacionaliniais teisės aktais importuoti naudoti automobiliai vertinami pagal nustatytą skalę. Toks vertinimo pagrindas pats savaime nekelia prieštaravimų(38) .
62. Tačiau ši skalė privalo atspindėti importuotos transporto priemonės vertę ir privalo būti suteikta veiksminga teisė ginčyti tokį vertinimą(39) .
63. Kalbant apie pirmąjį reikalavimą, pažymėtina, kad OUG Nr. 50/2008 4 priede pateikta skalė sudaryta remiantis tik transporto priemonės amžiumi. Tačiau OUG Nr. 50/2008 6 straipsnio 3 dalyje numatyta, kad šioje skalėje numatyta procentinė sumažinimo dalis buvo nustatyta taip, kad būtų atsižvelgiama ne tik į transporto priemonių, kurioms ši skalė taikoma, amžių, bet ir į vidutinę metinę ridą, techninę būklę bei įrangą(40) . Kitos šiuos klausimus atspindinčios nuostatos įtvirtintos ne pačiame OUG Nr. 50/2008, o taisyklėse(41) .
64. Ar šie kriterijai pakankami atsižvelgiant į reikalavimus, nustatytus pagal Teisingumo Teismo praktiką(42) ?
65. Mano nuomone, ne.
66. Į Sprendime Gomes Valente (43) pateiktą sąrašą tarp veiksnių, į kuriuos reikia atsižvelgti, dar yra transporto priemonės varymo būdas ir markė arba modelis. Jau esu nurodžiusi, kad nemanau, jog šis sąrašas yra baigtinis(44) . Gali būti visiškai įmanoma taikyti ir kitus kriterijus ir (arba) pakeisti šiuos kriterijus kitais nepažeidžiant pagrindinio reikalavimo, kad taikomi rodikliai atspindėtų (tiek, kiek tai apskritai įmanoma taikant nustatytą skalę) tikrąją importuotos transporto priemonės vertę.
67. Man atrodo, kad nenurodant transporto priemonės varymo būdo bei markės ir (arba) modelio ar tinkamo jų atitikmens šiuo atveju remiantis nustatyta skale negalima pakankamai tiksliai apskaičiuoti tikrosios nagrinėjamos importuotos naudotos transporto priemonės vertės.
68. Jeigu nacionaliniuose teisės aktuose yra nuoroda į skalę, kuri neatitinka pagrindinio reikalavimo, kad remiantis ja turi būti galima pakankamai tiksliai apskaičiuoti importuotos naudotos transporto priemonės vertę, manau, jog norint, kad tokie teisės aktai atitiktų ES teisę, nepakanka numatyti teisės užginčyti(45) .
69. Teismų praktikoje įtvirtintas reikalavimas suteikti teisę užginčyti rezultatus, gautus taikant tokią skalę. Taip yra todėl, kad visoms tokioms sistemoms būdinga, jog jas taikant gauti rezultatai yra apytikslis tikrosios vertės apskaičiavimas(46) . Pirkėjas, kuris nėra patenkintas nustatytos skalės taikymu konkrečiu atveju, privalo turėti galimybę inicijuoti procedūras, būtinas siekiant užtikrinti, kad būtų gautas teisingas rezultatas. Tačiau, mano nuomone, iš esmės neteisinga šį klausimą spręsti priešingai, teigiant, kad esant teisei užginčyti nesvarbu, jog nustatyta skalė grindžiama kriterijais, kurie nėra visai baigtiniai.
70. Klausimus apie taikant nustatytą skalę apskaičiuotos sumos užginčijimo procedūrą ir ypač apie tai, ar skaičiuojant atsižvelgiama į visus svarbius veiksnius, turi spręsti nacionalinis teismas.
71. Todėl manau, kad nacionalinis teisės aktas, kuriuo įvedamas naujas mokestis, kuriuo apmokestinamos pirmą kartą registruojamos iš kitų valstybių narių įvežtos naudotos transporto priemonės, nepažeidžia SESV 110 straipsnio vien todėl, kad iki mokesčio įvedimo šalies rinkoje jau buvusios lygiavertės transporto priemonės nebuvo apmokestintos šiuo mokesčiu.
72. Tačiau toks mokestis draudžiamas SESV 110 straipsniu tuo atveju, jeigu importuotoms naudotoms transporto priemonėms nustatyto mokesčio suma viršija mokesčio likutį, įskaičiuotą į lygiavertės naudotos transporto priemonės, kuri buvo apmokestinta šiuo mokesčiu pirmą kartą ją registruojant kaip naują transporto priemonę, pardavimo kainą.
73. Siekiant užtikrinti, kad šis mokestis nebūtų pernelyg didelis, mokesčio, kuriuo apmokestinamos pirmą kartą registruojamos naudotos transporto priemonės, sumažinimas privalo kuo labiau atitikti naujos tokios transporto priemonės vertės mažėjimą. Jokia nustatyta vertės mažėjimo skalė, grindžiama vien transporto priemonės amžiumi, neatsižvelgiant į ridą arba į kitus vertės mažėjimui įtakos turinčius veiksnius, veikiausiai nėra pakankama šiam tikslui.
Baigiamosios pastabos
74. Nors nacionalinis teismas nutartyje dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą aiškiai nekelia šio klausimo, siekdama pateikti išsamų atsakymą, pridurčiau, kad, jeigu būtų nuspręsta, jog šis mokestis yra diskriminacinis, Teisingumo Teismo praktikoje numatyta, kad asmenys turi teisę į nacionalinių mokesčių, surinktų pažeidžiant ES teisę, atlyginimą(47) . Atitinkamą jurisdikciją turinčios teismo institucijos skiriamos ir šiuos klausimus reglamentuojančios išsamios procedūrinės taisyklės nustatomos pagal kiekvienos valstybės narės vidaus teisės sistemą(48) .
75. Pagaliau norėčiau pažymėti, kad nors šioje išvadoje kalbama tik apie I. Tatu pateiktą ieškinį, kuriuo ginčijamas mokestis, taikomas jo iš Vokietijos importuotam naudotam automobiliui, neįmanoma neatsižvelgti į didelį Rumunijos teismų pateiktų prašymų priimti prejudicinį sprendimą, susijusių su šiuo klausimu, skaičių. Jeigu būtų buvęs nustatytas mažesnis šio mokesčio tarifas, galbūt būtų kilę mažiau ginčų ir būtų iškelta mažiau bylų. Nagrinėjamu atveju neabejotina, kad šis mokestis (kuris, kaip atrodo, sudaro 30 procentų importuotos transporto priemonės vertės) nustatytas gana didelis. Tačiau nacionalinių mokesčių tarifų klausimą sprendžia tik atitinkamos valstybės narės. Kadangi SESV 110 straipsnyje neįtvirtintas pagrindas nepritarti pernelyg dideliems mokesčiams, kuriuos valstybės narės galėtų nustatyti tam tikriems produktams, šis klausimas negali būti siejamas su anksčiau išdėstytomis išvadomis(49) .
Išvada
76. Atsižvelgdama į visus išdėstytus svarstymus, manau, kad Teisingumo Teismas į Tribunalul Sibiu, Secţia comercială şi de contencios administrativ prašyme priimti prejudicinį sprendimą pateiktą klausimą turėtų atsakyti taip:
1. Nacionalin ės teisės aktu, kuriuo įvedamas naujas mokestis, taikomas pirmą kartą registruojant naudotas variklines transporto priemones, įvežtas iš kitos valstybės narės, nepažeidžiamas SESV 110 straipsnis vien dėl to, kad tokiu mokesčiu nėra apmokestintos lygiavertės transporto priemonės, jau buvusios vidaus rinkoje prieš įvedant šį mokestį.
2. Tačiau SESV 110 straipsniu toks mokestis draudžiamas, jeigu mokestis, kuriuo apmokestinama importuota naudota transporto priemonė, yra didesnis už mokesčio likutį, įskaičiuotą į lygiavertės naudotos transporto priemonės, kuri buvo apmokestinta šiuo mokesčiu pirmą kartą ją įregistruojant kaip naują transporto priemonę, pardavimo kainą.
3. Siekiant užtikrinti, kad šis mokestis nebūtų pernelyg didelis, mokesčio, kuriuo apmokestinamos pirmą kartą registruojamos naudotos transporto priemonės, sumažinimas privalo kuo labiau atitikti naujos tokios transporto priemonės vertės mažėjimą. Jokia nustatyta vertės mažėjimo skalė, grindžiama vien transporto priemonės amžiumi, neatsižvelgiant į ridą arba į kitus vertės mažėjimui įtakos turinčius veiksnius, veikiausiai nėra pakankama šiam tikslui.
(1) .
(2)  –	Nors pagrindinėje byloje nagrinėjami įvykiai įvyko prieš tai, kai 2009 m. gruodžio 1 d. įsigaliojus Lisabonos sutarčiai buvo pakeista Sutarties straipsnių numeracija, paprastumo dėlei šioje išvadoje naudojuosi dabartine numeracija.
(3)  –	Nustatytos taisyklės yra sudėtingos, todėl nesiūlau šioje išvadoje išdėstyti visos jų santraukos. Kalbant apie konkrečią transporto priemonę, nurodomą pagrindinėje byloje, pažymėtina, kad 1996 m. sausio 1 d. įsigalioję standartai Euro 2
buvo nustatyti 1991 m. birželio 26 d. Tarybos direktyva 91/441/EEB, iš dalies keičiančia Direktyvą 70/220/EEB dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių priemones, kurių būtina imtis oro apsaugai nuo motorinių transporto priemonių išmetamųjų teršalų, suderinimo (OL L 242, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 13 sk., 10 t., p. 329). Vėliau priimtais teisės aktais nustatyti nauji standartai – šiuo metu galiojantys standartai vadinami Euro 5, o naujieji standartai Euro 6
įsigalios 2014 m. (žr. 2007 m. birželio 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 715/2007 dėl variklinių transporto priemonių tipo patvirtinimo atsižvelgiant į išmetamųjų teršalų kiekį iš lengvųjų keleivinių ir komercinių transporto priemonių ( Euro 5
ir Euro 6 ) ir dėl transporto priemonių remonto ir priežiūros informacijos prieigos (OL L 171, p. 1)). Taip pat žr. 2009 m. balandžio 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 443/2009, nustatantį naujų keleivinių automobilių išmetamų teršalų normas pagal Bendrijos integruotą principą mažinti lengvųjų transporto priemonių išmetamo CO 2 kiekį (OL L 140, p. 1).
(4)  – 	M kategorija apima „variklines transporto priemones su ne mažiau kaip keturiais ratais, suprojektuotas ir pagamintas keleiviams vežti“. N kategorija apima „transporto priemones su ne mažiau kaip keturiais ratais, suprojektuotas ir pagamintas kroviniams vežti“. Žr. 2007 m. rugsėjo 5 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2007/46/EB, nustatančios motorinių transporto priemonių ir jų priekabų bei tokioms transporto priemonėms skirtų sistemų, sudėtinių dalių ir atskirų techninių mazgų patvirtinimo pagrindus (Pagrindų direktyvos) (OL L 263, p. 1) II priedą. Šios kategorijos toliau skirstomos pagal vietų skaičių bei didžiausią masę (M kategorija) ir tik pagal didžiausią masę (N kategorija).
(5) – Žr., be kita ko, 1998 m. balandžio 2 d. Sprendimo Outokumpu, C‑213/96, Rink. p. I‑1777, 20 punktą.
(6) – Žr. 2006 m. spalio 5 d. Sprendimo Nádasdi ir Németh, C‑290/05 ir C‑333/05, Rink. p. I‑10115, 41 punktą.
(7) – Žr. 2007 m. sausio 18 d. Sprendimo Brzeziński, C‑313/05, Rink. p. I‑513, 50 punktą.
(8) – Žr., be kita ko, 1994 m. liepos 7 d. Sprendimo Lamaire, C‑130/93, Rink. p. I‑3215, 10 punktą ir 1993 m. spalio 12 d. Sprendimo Vanacker ir Lesage, C‑37/92, Rink. p. I‑4947, 7 punktą.
(9) – Žr., be kita ko, 8 išnašoje minėto Sprendimo Lamaire
10 punktą.
(10) – Žr., pavyzdžiui, 2002 m. liepos 11 d. Sprendimo Marks & Spencer, C‑62/00, Rink. p. I‑6325, 32 punktą.
(11) – Žr., be kita ko, 7 išnašoje minėto Sprendimo Brzeziński
30 punktą.
(12) – Žr. generalinio advokato A. Tizzano išvados bylose Air Liquide Industries Belgium, 2006 m. birželio 15 d. sprendimas, C‑393/04 ir C‑41/05, Rink. p. I‑5293, 86 punktą.
(13) – Šiuo klausimu žr. 1988 m. kovo 3 d. Sprendimo Bergandi, 252/86, Rink. p. 1343, 25 punktą.
(14) – Žr., be kita ko, 1966 m. birželio 16 d. Sprendimą Lütticke, 57/65, Rink. p. 205, 212, ir 2001 m. vasario 22 d. Sprendimo Gomes Valente, C‑393/98, Rink. p. I‑1327, 33 punktą.
(15) – Mano išvada byloje Nádasdi, C‑290/05, Rink. p. I‑10118, 4–22 punktai.
(16) – 1990 m. gruodžio 11 d. sprendimas, C‑47/88, Rink. p. I‑4509.
(17) – 2004 m. balandžio 29 d. sprendimas, C‑387/01, Rink. p. I‑4981.
(18) – Žr. 6 išnašoje minėtą Sprendimą Nádasdi ir Németh, 7 išnašoje minėtą sprendimą Brzeziński, 2007 m. rugsėjo 20 d. Sprendimą Komisija prieš Graikiją, C‑74/06, Rink. p. I‑7585, ir 2010 m. birželio 3 d. Sprendimą Kalinchev, C‑2/09, Rink. p. I‑0000.
(19) – Žr., be kita ko, 1995 m. kovo 9 d. Sprendimo Nunes Tadeu, C‑345/93, Rink. p. I‑479, 11 punktą.
(20) – Šiuo klausimu žr. 16 išnašoje minėto Sprendimo Komisija prieš Daniją
9 punktą.
(21) – Tai atspindi bendrąjį principą, įtvirtintą su SESV 110 straipsniu susijusioje Teisingumo Teismo praktikoje, t. y. kad „šios nuostatos [SESV 110 straipsnio] tikslas – užtikrinti laisvą prekių judėjimą tarp valstybių narių įprastomis konkurencijos sąlygomis panaikinant bet kokią protekcijos formą, galinčią atsirasti kitų valstybių narių prekes apmokestinus diskriminaciniais vidaus mokesčiais“ (žr. 16 išnašoje minėto Sprendimo Komisija prieš Daniją
9 punktą).
(22)  –	Žr. 6 išnašoje minėto Sprendimo Nádasdi ir Németh
53 punktą. Taip pat žr. 15 išnašoje minėtos mano išvados byloje Nádasdi
66 punktą.
(23)  –	Žr., be kita ko, 16 išnašoje minėto Sprendimo Komisija prieš Daniją 18 punktą.
(24)  –	Šiuo klausimu žr. 16 išnašoje minėto Sprendimo Komisija prieš Daniją 21 punktą.
(25)  –	Šiuo klausimu žr. 19 išnašoje minėto Sprendimo Nunes Tadeu
12 ir paskesnius punktus. Taip pat žr. generalinio advokato F. G. Jacobs išvados šioje byloje 14 punktą, kuriame jis nurodė: „iš Sprendimo Komisija prieš Daniją
aišku, kad mokestis, kuriuo apmokestinamas importuotas naudotas automobilis, negali viršyti mokesčio, įskaičiuoto į naudoto, tokias pačias charakteristikas turinčio vietos automobilio vertę, likučio. Norint apskaičiuoti mokesčio, įskaičiuoto į naudoto vietos automobilio vertę, likutį, būtina atsižvelgti į jo rinkos vertę, darant prielaidą, kad mokesčio likučio dydis mažėja tiesiogiai proporcingai automobilio vertei. Taigi, jeigu 1987 m. į Portugalijos rinką patekusio naujo automobilio vertė buvo 1 000 000 ESC, įskaitant 200 000 ESC automobilio mokestį, ir jeigu 1990 m. šio automobilio vertė buvo 600 000 ESC, į šią vertę įskaičiuoto mokesčio likutis sudaro 120 000 ESC < ... > “. Mokesčio likučio, kuris laikomas transporto priemonės prekybinės vertės dalimi, proporcija vertės atžvilgiu išlieka nepakitusi ir vertei sumažėjus (žr. 7 išnašoje minėtos mano išvados byloje Brzeziński
41 punktą).
(26) – Šiuo klausimu žr. 19 išnašoje minėtos generalinio advokato F. G. Jacobs išvados byloje Nunes Tadeu
18 punktą. Nenorėčiau sutikti su šioje išvadoje nurodyta nuomone, kad iš naujo įvertinti importą valstybėje gali būti tik neprivaloma, žinoma, nebent galėtų būti įrodyta, kad naudotų transporto priemonių vertė eksporto ir importo valstybėse yra tokia artima, jog dėl su darbine veikla susijusių tikslų jos gali būti laikomos vienodomis.
(27) – Žr. 14 išnašoje minėto Sprendimo Gomes Valente
28 punktą. Kaip suprantu, nurodant „nustatytus“ tarifus įtvirtintas kriterijus reiškia verčių skalę, įtvirtintą remiantis daug verčių, nustatytų tokiu būdu, kuris nekinta konkrečiomis aplinkybėms, o turi būti nuosekliai taikomas visais tokiais pačiais atvejais.
(28) – Žr. 18 išnašoje minėto Sprendimo Komisija prieš Graikiją
37 punktą.
(29) – Žr. mano išvados 7 išnašoje minėtoje byloje Brzeziński
44 punktą.
(30) – Žr. 14 išnašoje minėto Sprendimo Gomes Valente
24 ir 26 punktus.
(31) – Žr. 2002 m. rugsėjo 19 d. Sprendimo Tulliasiamies ir Antti Siilin, C‑101/00, Rink. p. I‑7487, 87 ir 88 punktus.
(32) – Žr. 18 išnašoje minėto Sprendimo Komisija prieš Graikiją
52 ir paskesnius punktus.
(33) – Žr. 6 išnašoje minėto Sprendimo Nádasdi ir Németh
49 punktą. Taip pat žr. 15 išnašoje minėtos mano išvados byloje Nádasdi
51 punktą ir 25 išnašą, kuriuose nurodžiau, kad įvedus naują mokestį skirtumai neišvengiami ir kad atsižvelgiant į valstybių narių suverenumą šioje srityje ir į ES teisę reikia įvertinti, ar kiekvienas vėlesnis mokestis (arba jo tarifas) yra diskriminacinis. Jeigu importuotos naudotos transporto priemonės turėtų būti prilyginamos naudotoms transporto priemonėms, jau važinėjusioms valstybės narės keliais prieš įvedant mokestį, valstybė narė niekada negalėtų įvesti šio mokesčio.
(34) – Suprantu, kad gali būti ginčijamasi, jog nustačius, kad mokesčio, kuris turėtų būti aplinkos taršos mokestis, dydis mažinamas
senstant transporto priemonei, tai gali būti sunku suderinti su faktu, kad kuo senesnė transporto priemonė, tuo labiau tikėtina, kad jis teršia aplinką. Nors šis argumentas nėra nereikšmingas, sunku įsivaizduoti, kaip Rumunijos įstatymų leidėjas galėjo kitaip suformuluoti šį teisės aktą, esant aiškiam Teisingumo Teismo praktikoje įtvirtintam reikalavimui atsižvelgti į transporto priemonės vertės sumažėjimą. Šiomis aplinkybėmis transporto priemonės amžius neišvengiamai yra svarbus veiksnys.
(35) – Žr., pavyzdžiui, 7 išnašoje minėto Sprendimo Brzeziński
30 punktą.
(36)  –	Nutartyje dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą nėra nurodyta tiksli prašymo įregistruoti pateikimo data. Remiantis Rumunijos vyriausybės pateiktomis rašytinėmis pastabomis, ši data buvo 2008 m. spalio 27 diena.
(37) – Žr. 15 išnašoje minėtos mano išvados byloje Nádasdi
51 punktą.
(38) – Žr. 42 punktą.
(39) – Žr. 43 punktą.
(40) – Nėra visiškai aišku, kaip prieinama prie tokios išvados. Manau, turima omenyje, kad 4 priedo lentelės 2 skiltyje apskaičiuojant procentinę sumažinimo dalį atsižvelgiama į techninę būklę ir įrangą, įprastą tokio paties amžiaus transporto priemonėms. Be abejonės, aiškinti nacionalinius teisės aktus ir nustatyti, kaip teisingai aiškinti šią nuostatą, turi prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas.
(41) – Žr. 11 punktą.
(42) – Žr. 42 punktą.
(43) – Minėtas 14 išnašoje.
(44) – Žr. 42 punktą.
(45) – Šiuo klausimu žr. 18 išnašoje minėto Sprendimo Komisija prieš Graikiją 43 punktą.
(46) – Šiuo klausimu žr. 31 išnašoje minėto Sprendimo Tulliasiamies ir Siilin
89 punktą. Taip pat, be kita ko, žr. 18 išnašoje minėtą Sprendimą Komisija prieš Graikiją, kuriame nurodyta, kad tarifų nustatymo tikslas yra apskaičiuoti vertę, „paprastai labai panašią į [transporto priemonės] tikrąją vertę“ (29 punktas).
(47)  –	Šiuo klausimu žr., be kita ko, 10 išnašoje minėto Sprendimo Marks and Spencer
30 punktą.
(48)  –	Ten pat, 34 punktas. Daugiau pastabų šiuo klausimu pateikta 19 išnašoje minėtos generalinio advokato F. G. Jacobs išvados byloje Nunes Tadeu
23 punkte.
(49)  –	Šiuo klausimu žr. 16 išnašoje minėto Sprendimo Komisija prieš Daniją
10 punktą.