62012CC0166
MIŠLJENJE NEZAVISNOG ODVJETNIKA
PEDRA CRUZA VILLALÓNA
od 27. lipnja 2013. (
1
)
Predmet C‑166/12
Radek Časta
protiv
Česká správa sociálního zabezpečení
(zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Krajský soud v Praze (Češka Republika))
„Dužnosnici Europske unije — Članak 11. stavak 2. Priloga VIII. Pravilniku o osoblju za dužnosnike Europskih zajednica — Mirovine — Mirovinska prava stečena u nacionalnom sustavu — Prijenos u mirovinski sustav Unije — Kapitalizirana vrijednost mirovinskih prava — Članak 34. Povelje Europske unije o temeljnim pravima“
1.
Ovaj postupak pruža Sudu priliku da po prvi put razmotri tekst članka 11. stavka 2. Priloga VIII. Pravilniku o osoblju za dužnosnike Europskih zajednica, kako je izmijenjen Uredbom br. 723/2004 (
2
) (u daljnjem tekstu: Pravilnik) (
3
). Ovom se odredbom dužnosnicima koji nakon okončanja radnog odnosa u državi članici stupe u službu Unije daje mogućnost da kapitaliziranu vrijednost mirovinskih prava koja su stekli u državi članici prenesu na Uniju. U ovom je slučaju Sud pozvan pojasniti što se podrazumijeva pod „kapitaliziranom vrijednošću mirovinskih prava” koju treba prenijeti i koja moguća ograničenja se tom odredbom postavljaju državama članicama u pogledu izračuna ove kapitalizirane vrijednosti.
2.
Pitanja se postavljaju u okviru stupanja građanina koji je osiguran u češkom sustavu mirovinskog osiguranja u službu Unije kojemu je na njegov zahtjev za prijenos mirovinskih prava iz češkog sustava socijalnog osiguranja ponuđeno da na mirovinski sustav Unije prenese novčani iznos koji iznosi manje od 50 % doprinosa koji su za njega plaćeni.
I – Pravni okvir
A – Pravo Unije
3.
Članak 11. stavak 2. Priloga VIII. Pravilniku u verziji mjerodavnoj za glavni postupak glasi:
„Dužnosnik koji stupi u službu Unije nakon što je:
—
napustio službu državne uprave, nacionalne ili međunarodne organizacije, ili
—
obavljao djelatnost u svojstvu zaposlene ili samozaposlene osobe,
ima pravo, nakon što ga se imenuje na stalno radno mjesto, ali prije nego što ispuni uvjete za isplatu starosne mirovine u smislu članka 77. Pravilnika o osoblju, na to da se Uniji isplati kapitalizirana vrijednost mirovinskih prava koja je stekao na temelju tog prethodnog radnog odnosa, ažurirana na stvarni datum prijenosa. […]
Dužnosnik može iskoristiti ovu mogućnost samo jedanput za pojedinu državu članicu i pojedini mirovinski fond.” [neslužbeni prijevod]
4.
Drugi dio prvog podstavka, koji se nalazi nakon druge alineje i koji glasi „ima pravo, nakon što ga se imenuje na stalno radno mjesto […] ažurirana na stvarni datum prijenosa”, umetnut je Uredbom br. 723/2004. S učinkom od 1. svibnja 2004. (
4
) njime je zamijenjena prethodno upotrijebljena formulacija „ima pravo, nakon što ga se imenuje na stalno radno mjesto, prenijeti na Zajednice, ili aktuarsku protuvrijednost ili paušalnu otkupnu vrijednost nekadašnjih mirovinskih prava stečenih na temelju gore nabrojanih aktivnosti”.
B – Nacionalno pravo
5.
Složena pravna pravila češkog mirovinskog osiguranja raspršena su u više akata. Za ovaj su slučaj najvažniji Zakon br. 589/1992 koji se odnosi na doprinose za socijalno osiguranje i doprinose za nacionalnu politiku zapošljavanja, Zakon br. 155/1995 koji se odnosi na mirovinsko osiguranje i Uredba vlade br. 587/2006 o utvrđivanju detaljnih pravila recipročnog prijenosa mirovinskih prava koji se odnosi na sustav mirovina Zajednica.
1. Mirovina
6.
U skladu sa Zakonom br. 589/1992 poslodavci i zaposlenici plaćaju doprinose češkom mirovinskom osiguranju. Doprinos za poslodavca između 1996. i 2003. godine iznosio je 19,5 % osnovice za izračun, a od 2004. iznosi 21,5 %. Tijekom toga razdoblja iznos doprinosa zaposlenika iznosio je 6,5 % osnovice za izračun. Osnovica za izračun doprinosa poslodavca jednaka je zbroju osnovica svih zaposlenika dotičnog poslodavca (članci 3. do 5. Zakona br. 589/1992).
7.
Za izračun iznosa mirovine zbraja se osnovni iznos, jednak za sve ovlaštene podnositelje zahtjeva, i varijabilni iznos čija visina ovisi o ukupnom trajanju mirovinskog osiguranja podnositelja zahtjeva i visini takozvane osnove za izračun (članci 33. do 36. Zakona br. 155/1995).
8.
Prema članku 34. stavku 1. Zakona br. 155/1995, razina varijabilnog iznosa iznosi, za svaku punu godinu osiguranja, 1,5 % od osnove za izračun po mjesecu. U trajanje razdoblja osiguranja uključena su, u iznosu od 80 %, razdoblja tijekom kojih općenito nije ostvaren prihod relevantan za obračun (što se naziva „razdobljima izjednačenog osiguranja”, na primjer skrb za maloljetnu djecu, studiranje itd.).
9.
Osnovica za izračun utvrđuje se ovisno o osobnoj osnovici plaće zaposlenika. Ta je osobna osnovica, prema članku 16. Zakona br. 155/1995, jednaka prosjeku mjesečnih prihoda prema uplati doprinosa za mirovinsko osiguranje, no taj je prosjek ipak ograničen na posljednjih 30 godina (
5
). Za osobnu osnovicu nižu ili jednaku iznosu od 10.000 CZK osnova za izračun odgovara osobnoj osnovici. Iznosi koji prelaze tu vrijednost su uključeni, do 24.800 CZK, do visine od 30 % u osnovicu izračuna, a oni koji prelaze drugu vrijednost uključeni su u visini od 10 % od te osnovice (članak 15. Zakona br. 155/1995). Razdoblja izjednačenog osiguranja uračunata su u razdoblja osiguranja. Za izračun osobne osnovice se razdoblja koja se smatraju „isključenima”, koja u biti odgovaraju razdobljima izjednačenog osiguranja, odbijaju od odnosnog razdoblja.
2. Prijenos mirovinskih prava
10.
Na temelju članka 105.a stavaka 1. i 4. Zakona br. 155/1995 o mirovinskom osiguranju, kojim se provode odredbe Pravilnika, osiguranici koji su postali dužnosnici ili ostali službenici Europskih zajednica i njihovih institucija te koji su prestali obavljati plaćenu djelatnost u Češkoj Republici imaju pravo prenijeti prava na mirovinu koja su stekli u Češkoj Republici u mirovinski sustav Zajednica ako im nije bila odobrena nikakva mirovina na temelju češkog mirovinskog osiguranja, pri čemu se „[p]od pravom na mirovinu […] podrazumijeva […] novčani iznos utvrđen u formi aktuarske protuvrijednosti s obzirom na dovršena razdoblja osiguranja i osnovicu za izračun”.
11.
Češka uredba br. 587/2006 sadržava precizne odredbe o prijenosu mirovinskih prava dužnosnika koji je stupio u službu Europske unije. Njezin članak 2. propisuje pravila izračuna iznosa koji se prenosi kao mirovinsko pravo stečeno u Češkoj Republici. On glasi:
„1.   Novčani iznos utvrđen kao mirovinsko pravo koji se prenosi, a stečen je u Češkoj Republici, izračunava se kao umnožak jedinične vrijednosti odgođene mirovine i ukupnog predviđenog varijabilnog iznosa mirovine i u jednom dijelu proporcionalnog dijela temeljnog iznosa mirovine.
2.   Predviđeni varijabilni iznos mirovine izračunava se prema metodi određenoj u članku 34. stavku 1. Zakona o mirovinskom osiguranju u smislu da su razdoblje osiguranja i temelj izračuna utvrđeni na određeni dan, kao određeni dan smatra se dan podnošenja zahtjeva za prijenos prava na mirovinu prema nadležnoj instituciji Europskih zajednica […]. U svrhu određivanja osobne osnovice, razdoblje primanja u sustav mirovina Europskih zajednica smatra se kao isključeno razdoblje. […]
3.   Proporcionalni dio temeljnog iznosa mirovine izračunava se množeći temeljni iznos mirovine primjenjiv na određeni dan s kvocijentom razdoblja osiguranja ostvarenog u okviru češkog mirovinskog osiguranja na odlučujući datum i razdoblja osiguranja ostvarenog do dana kad je podnositelj zahtjeva za prijenos prava na mirovinu […] napunio dob za umirovljenje primjenjujući odredbe na snazi na određeni dan. […]
4.   Jedinična vrijednost odgođene mirovine određuje se ovisno o dobi podnositelja zahtjeva na određeni dan […], na temelju tablica smrtnosti na snazi na odlučujući datum i 70 % vrijednosti najviše tehničke kamatne stope određene posebnim pravnim propisom za potrebe osiguranja. […]
5.   U svrhu utvrđivanja jedinične vrijednosti odgođene mirovine primjenjuju se tablice smrtnosti Ministarstva rada i socijalnih pitanja, koje su jedinstvene za muškarce i žene i koje se uvijek određuju za razdoblje od pet uzastopnih kalendarskih godina.
6.   Novčani iznos obračunat primjenom stavaka 1. do 5. uvećava se za iznos utvrđen na temelju kamata na novčani iznos izračunat primjenom stavaka 1. do 5. za razdoblje od određenog dana do dana koji prethodi danu prenošenja novčanog iznosa […] na račun mirovinskog sustava Europskih zajednica. […]”
12.
Dodatak Uredbi br. 587/2006 sadržava formulu izračuna jedinične vrijednosti odgođene mirovine. Najviša tehnička kamatna stopa određena je člankom 12. stavkom 1. prvom rečenicom Uredbe br. 434/2009 ovisno o prosječnim iznosima prinosa od državnih obveznica.
II – Činjenično stanje i glavni postupak
13.
R. Časta je dužnosnik Europske komisije. Prije zasnivanja tog radnog odnosa 1. prosinca 2006. bio je, prema navodima suda koji je uputio zahtjev, gotovo deset godina, to jest od 1. listopada 1996. (
6
), uključen u češki sustav mirovinskog osiguranja, a odgovarajući doprinosi uplaćivani su u taj sustav.
14.
Dana 28. studenoga 2008. R. Časta zatražio je od Komisije, na temelju članka 11. stavka 2. Priloga VIII. Pravilniku, da se kapitaliziranu vrijednost mirovinskih prava stečenih u Češkoj Republici isplati Zajednici. Komisija je 27. ožujka 2009. proslijedila njegov zahtjev češkoj upravi za socijalnu sigurnost, Česká správa sociálního zabezpečení (u daljnjem tekstu: tuženik u glavnom postupku).
15.
Odlukom od 8. veljače 2011. tuženik u glavnom postupku ponudio je R. Časti prenošenje iznosa od 523.584 CZK. Taj iznos predstavlja 48,26 % doprinosa koji su u tom trenutku bili uplaćeni za R. Častu (1.084.922,05 CZK (
7
)).
16.
Ponuđeni je iznos tuženik u glavnom postupku izračunao primjenom članka 105.a Zakona br. 155/1995 u verziji koja je bila na snazi na dan podnošenja zahtjeva kao i na temelju članka 2. Uredbe br. 287/2006.
17.
R. Časta je podnio prigovor protiv ove odluke. Prema njegovu mišljenju, metoda izračuna koju predviđa češko pravo u suprotnosti je s odredbama članka 11. stavka 2. Priloga VIII. Pravilniku i članka 10. UEZ‑a (sada članak 4. stavak 3. UEU‑a). Tvrdio je da bi iznos koji se prenosi morao odgovarati iznosu uplaćenih doprinosa ili prelaziti taj iznos. Također se pozvao na povredu načela jednakosti postupanja. Osporavao je činjenicu da izračun njegovih mirovinskih prava nije uzeo u obzir razdoblje tijekom kojega je uplaćivao doprinose u mirovinski sustav Europske zajednice.
18.
Dana 10. svibnja 2011. tuženik u glavnom postupku odbio je ovaj prigovor. R. Časta podnio je 12. svibnja 2011. tužbu za poništenje te odluke pred Krajský soud v Praze.
III – Zahtjev za prethodnu odluku i postupak pred Sudom
19.
Odlukom, koju je Sud zaprimio 13. travnja 2012., Krajský soud v Praze prekinuo je postupak i u skladu s članom 267. UFEU‑a uputio Sudu sljedeća prethodna pitanja:
„1.
Kako je potrebno tumačiti pojam ‚kapitalizirana vrijednost mirovinskih prava’ naveden u članku 11. stavku 2. Priloga VIII. Uredbi (EEZ, Euratom, EZUČ) br. 259/68 od 29. veljače 1968. kojom se utvrđuje Pravilnik o osoblju za dužnosnike Europskih zajednica i uvjeti zapošljavanja koji se primjenjuju na ostale službenike tih Zajednica, u verziji iz Uredbe Vijeća br. 723/2004 (u daljnjem tekstu: Pravilnik)? Uključuje li taj pojam razinu mirovinskih prava u obliku aktuarske protuvrijednosti i u obliku paušalne otkupne vrijednosti u smislu članka 11. stavka 2. Priloga VIII. Pravilniku, u verziji prije stupanja na snagu Uredbe Vijeća br. 723/2004, ili je potrebno primijeniti samo jedan od tih pojmova, a ako to nije slučaj, kako se ti pojmovi razlikuju?
2.
Protivi li se odredbama članka 11. stavka 2. Priloga VIII. Pravilniku u vezi s člankom 4. stavkom 3. Ugovora o Europskoj uniji, kako je izmijenjen Ugovorom iz Lisabona, primjena metode izračuna mirovinskih prava utvrđena člankom 105.a stavkom 1. Zakona br. 155/1995 koji se odnosi na mirovinsko osiguranje i Uredbom vlade br. 587/2006 o utvrđivanju detaljnih pravila recipročnog prijenosa mirovinskih prava koji se odnosi na sustav mirovina Europskih zajednica? U tom pogledu, je li od značaja to što ta metoda izračuna u konkretnom slučaju implicira da će visina mirovinskih prava koja se predlaže prenijeti u mirovinski sustav Europske unije biti određena u iznosu koji ne doseže ni polovinu uplaćenih doprinosa od strane dužnosnika u nacionalnome mirovinskom sustavu?
3.
Treba li presudu koju je Sud donio u predmetu C‑293/03, Gregorio My/Office national des pensions (ONP), tumačiti u tom smislu da, u svrhu izračuna vrijednosti mirovinskih prava koja se prenose u mirovinski sustav Europske unije putem metode aktuarske protuvrijednosti primijenjene s obzirom na razdoblje osiguranja, u osobnu osnovicu treba uključiti jednako razdoblje tijekom kojeg je dužnosnik Europske unije prije datuma podnošenja zahtjeva za prenošenje mirovinskih prava već bio uključen u mirovinski sustav Europske unije?”
20.
R. Časta, Česká správa sociálního zabezpečení, Češka Republika i Komisija podnijeli su pisana očitovanja.
21.
Na raspravi od 13. ožujka 2013. usmena očitovanja podnijeli su R. Časta, Češka Republika i Komisija.
IV – Pravna analiza
A – Prethodna napomena
22.
Prije nego što se posvetim prethodnim pitanjima, valja mi prikazati načela koja se mogu izvesti iz sudske prakse, a osobito iz presude My (
8
), i koja su prema mojem mišljenju relevantna za ovaj slučaj.
23.
Članak 11. stavak 2. Priloga VIII. Pravilniku daje pravo dužnosniku koji stupa u službu Unije (
9
) da mirovinska prava prethodno stečena u državi članici prenese u mirovinski sustav Europske unije. Usklađivanje mirovinskih sustava koje se time uspostavlja odvija se u dvije faze: u prvoj fazi nacionalna tijela određuju vrijednost mirovinskih prava te ista prenose na Uniju. Prema sudskoj praksi Suda, u skladu s člankom 11. stavkom 2. Priloga VIII. Pravilniku u vezi s člankom 4. stavkom 3. UEU‑a države članice obvezne su donijeti mjere koje su za to potrebne (
10
).
24.
U drugoj fazi institucije Unije konvertiraju ovu vrijednost u godine mirovinskog staža koje se uzimaju o obzir u mirovinskom sustavu Unije (
11
). Izračun kapitalizirane vrijednosti spada u zadaće država članica (
12
), tako da se postavljena prethodna pitanja odnose na prvu fazu ovog postupka.
25.
Ova mogućnost prijenosa mirovinskih prava ima za cilj omogućiti prelazak sa zaposlenja u državi članici u administraciju Unije te tako Uniji osigurati najveće mogućnosti izbora kvalificiranog osoblja koje već ima prikladno profesionalno iskustvo (
13
).
26.
Iz ove svrhe izbora kvalificiranog osoblja, prilikom čijeg ostvarivanja države članice pomažu Uniji prema načelu lojalne suradnje iz članka 4. stavka 3. UEU‑a, proizlazi temeljno načelo kojim se prema mojem mišljenju vodila sudska praksa Suda u vezi s normom koja je predmet spora: opseg socijalnih prava zaposlenika u državi članici ne smije se pogoršati činjenicom da je stupio u službu Unije kao dužnosnik.
27.
Ovo temeljno načelo osobito dolazi do izražaja u presudi u predmetu My. U njoj se dužnosnik Vijeća Europske zajednice, koji je 27 godina bio u europskom mirovinskom sustavu, a prije toga 19 godina u belgijskom mirovinskom sustavu, izričito odrekao prijenosa svojih belgijskih mirovinskih prava na Europsku zajednicu. Prijevremena starosna mirovina, koju je zatražio u Belgiji, nije mu bila odobrena jer nije navršio potrebnih 35 godina osiguranja u belgijskom mirovinskom sustavu.
28.
Iako se u članku 11. stavku 2. Priloga VIII. Pravilniku ništa izričito ne određuje u vezi s mirovinama država članica za slučaj da se dužnosnik Unije odrekne prijenosa svojih mirovinskih prava, Sud je utvrdio da država članica, koja za ostvarivanje prava na prijevremenu starosnu mirovinu na temelju svojeg mirovinskog sustava odbije u obzir uzeti razdoblja aktivnosti ostvarenih u sustavu Zajednice, krši odredbu Pravilnika u vezi s člankom 10. UEZ‑a (danas članak 4. stavak 3. UEU‑a (
14
). Razmatranja nezavisnog odvjetnika A. Tizzana pokazuju da je navedeno temeljno načelo bilo odlučujuće za argumentaciju Suda. On je, naime, ustvrdio da se prilikom tumačenja ove norme „radi o tome da se zajamči kontinuitet socijalnih prava dužnosnika” (
15
).
29.
Predmet My pokazuje da se načelo, da se opseg socijalnih prava zaposlenika u državi članici ne smije pogoršati stupanjem u službu Unije kao dužnosnika, primjenjuje i u slučaju prijenosa i u slučaju nekorištenja prijenosa mirovinskih prava ostvarenih u državama članicama.
30.
Za dužnosnika Unije, koji se ne odluči na prijenos mirovinskih prava, nacionalnim se pravom u obzir moraju uzeti godine rada provedene u službi institucije Unije u pogledu minimalnog razdoblja osiguranja koje je predviđeno za pravo na mirovinu (
16
) i time stvoriti izglede za djelomičnu mirovinu koja odgovara stečenim pravima.
31.
Ako se dužnosnik koji stupa u službu Unije odluči na prijenos mirovinskih prava, njega se, kao što prema mojem mišljenju proizlazi iz navedenog temeljnog načela, mora odmah nakon prijenosa mirovinskih prava staviti u isti financijski položaj kao da je ostao u nacionalnom mirovinskom sustavu. Drugim riječima, navedeno načelo zahtijeva da izračunata vremenska vrijednost mirovinskih prava u slučaju hipotetskog ostanka u mirovinskom osiguranju države članice odgovara vremenskoj vrijednosti djelomične mirovine u slučaju stupanja u službu Unije bez prijenosa mirovinskih prava i vrijednosti prenesenog novčanog iznosa u slučaju prijenosa mirovinskih prava.
B – Prvo prethodno pitanje
32.
Prvim prethodnim pitanjem sud koji je uputio zahtjev želi ishoditi pojašnjenje pojma „kapitalizirana vrijednost mirovinskih prava” koji je Uredbom br. 723/2004 unesen u članak 11. stavak 2. Priloga VIII. Pravilniku. Pri tome treba razjasniti taj pojam osobito u odnosu naspram izraza aktuarska protuvrijednost i paušalna otkupna vrijednost mirovinskih prava, koji su korišteni prije stupanja na snagu te uredbe.
33.
R. Časta smatra da se kapitalizirana vrijednost mirovinskih prava određuje prema nacionalnim kriterijima, ali da se pri tome moraju u obzir uzeti razdoblje osiguranja i doprinosi koje je osiguranik uplatio. U mirovinskom sustavu koji se financira doprinosima kapitalizirana vrijednost mora biti razmjerna doprinosima za osiguranje. Usto je prema odluci kojom se upućuje prethodno pitanje R. Časta tvrdio da od stupanja na snagu Uredbe br. 723/2004 aktuarska protuvrijednost kao metoda izračuna prava koja se prenose više nije dopuštena.
34.
Nasuprot tomu, Češka Republika zastupa stajalište da pojam kapitalizirane vrijednosti mirovinskih prava opisuje financijski ekvivalent moguće mirovine na čiju će isplatu korisnik biti ovlašten u budućnosti. Izmjenom teksta Pravilnika na temelju Uredbe br. 732/2004 nije se namjeravalo isključiti aktuarsku protuvrijednost kao metodu izračuna, već se umjesto toga željelo potvrditi nadležnost država članica za utvrđivanje metode izračuna kapitalizirane vrijednosti, također s obzirom na ovlast država članica da utvrde temeljna načela svojih sustava socijalne sigurnosti (članak 153. stavak 4. UFEU‑a). Metoda izračuna ovisi o oblikovanju mirovinskog sustava. Europska komisija također smatra da se izmjenom na temelju Uredbe br. 723/2004 trebalo državama članicama dati više slobode u pogledu metoda izračuna kapitalizirane vrijednosti.
35.
Sve do svoje izmjene na temelju Uredbe br. 723/2004, članak 11. stavak 2. Priloga VIII. Pravilniku pružao je državama članicama alternativu i određivao da dužnosnik Zajednica može iz nacionalnog sustava prenijeti na Zajednicu „ili aktuarsku protuvrijednost ili paušalnu otkupnu vrijednost nekadašnjih mirovinskih prava”.
36.
Oba ova pojma Sud je definirao u predmetu Bodson. Prema toj definiciji aktuarska protuvrijednost služi izračunu aktualne vrijednosti „budućih i mogućih mirovinskih davanja”, to jest mirovine, s time da će mirovina koju treba očekivati biti umanjena uzimajući u obzir preuranjenu isplatu i rizik od smrti prije očekivanog vremena. Nasuprot tome, paušalna otkupna vrijednost izračunava se „zbrajanjem doprinosa što ih uplaćuju i osiguranik i njegov poslodavac, a kojoj se mogu dodati i kamate” (
17
). U predmetu Komisija/Luksemburg Sud je pojasnio da država članica, a ne dužnosnik, može izabrati jednu od navedenih metoda izračuna (
18
). Prijenos mora biti moguć i ako je mirovinsko pravo ograničeno, uvjetovano ili buduće, ili je nedostatno da dužnosniku odmah omogući korištenje mirovinom (
19
).
37.
Nakon izmjene na temelju Uredbe br. 723/2004 ova odredba sada predviđa prijenos „kapitaliziran[e] vrijednost[i] mirovinskih osiguranja”. S obzirom na to, sud koji je uputio zahtjev pita se koje posljedice proizlaze iz ove izmjene u pogledu obiju metoda izračuna koje su bile prije navedene u toj odredbi.
38.
Tekst, struktura i nastanak kao i smisao i svrha članka 11. stavka 2. Priloga VIII. Pravilniku pokazuju da se u slučaju kapitalizirane vrijednosti radi o vrijednosti mirovinskih prava koja je utvrđena po matematičkom postupku, pri čemu nije utvrđena metoda izračuna.
39.
U skladu s tekstom se u slučaju „kapitalizirane vrijednosti mirovinskih prava” radi o novčanom iznosi koji odgovara vrijednosti mirovinskih prava. Iako se iz toga ne može izričito saznati kako se određuje kapitalizirana vrijednost, to ipak ukazuje na izračun vrijednosti budućih (mogućih) mirovinskih prava u trenutku prijenosa u europski mirovinski sustav, dakle ukazuje na aktuarsku protuvrijednost.
40.
I iz sustavnog tumačenja odredbe je očito da je i dalje barem dopušteno novčani iznos koji treba prenijeti izračunati upotrebom aktuarske protuvrijednosti. Naime, članak 11. stavak 1. Priloga VIII. Pravilniku predviđa, kao što to Komisija s pravom naglašava, upravo ovu metodu za izračun vrijednosti prava na mirovinu u slučaju u kojem dužnosnik Unije napusti službu Unije i prijeđe u nacionalni mirovinski sustav. Ne bi bilo logično da se državama članicama zabrani koristiti postupak izračuna koji primjenjuje sama Unija.
41.
Nastanak norme pokazuje da bi u pogledu izračuna novčanog iznosa koji treba prenijeti države članice morale izmjenom te odredbe biti sada u mogućnosti izabrati i druge metode izračuna (na primjer, miješane modele) pored dviju ranije izričito predviđenih metoda izračuna. Tako je svoj prijedlog izmjene Pravilnika o osoblju Komisija izričito obrazložila time da se „nastoji postići veću neutralnost prilikom prijenosa mirovinskih prava” (
20
).
42.
Analiza svrhe norme otklanja svaku sumnju u dopuštenost različitih metoda izračuna, osobito onih ranije navedenih u normi. Već sam utvrdio da se tom odredbom treba Uniji omogućiti izbor kvalificiranog i iskusnog osoblja tako da se osiguraju mirovinska prava koja je to osoblje prethodno steklo u nacionalnim sustavima država članica.
43.
Sud je već ukazao na to da se člankom 11. stavkom 2. Priloga VIII. Pravilniku ne usklađuju mirovinski sustavi država članica (
21
). Unija uostalom i nema ovlast za takvo usklađivanje (
22
): umjesto toga, članak 153. stavak 4. UFEU‑a izričito ukazuje na „pravo država članica da utvrde temeljna načela svojih sustava socijalne sigurnosti”. Unija samo usvaja „mjere u području socijalne sigurnosti nužne za omogućavanje slobode kretanja radnika” (
23
).
44.
Kao posljedica načelne nadležnosti država članica da oblikuju svoje sustave socijalne sigurnosti razvio se vrlo velik broj takvih sustava (
24
). Njima se može predvidjeti na primjer sustav generacijske solidarnosti ili sustav koji se temelji na kapitalizaciji. Na temelju njih može se visina isplata vezati uz visinu uplaćenih doprinosa, a u slučaju sustava koji se temelje na kapitalizaciji čak u cijelosti određivati prema vrijednosti ušteđenog iznosa („defined‑contribution”) ili utvrđivati neovisno o doprinosima, na primjer prema kriterijima kao što je razdoblje osiguranja ili plaća ovlaštenika ili jedinstvena mirovina („defined‑benefit”) (
25
).
45.
Iz raznolikosti sustava nužno proizlazi raznolikost metoda izračuna među kojima države članice mogu birati. Ako se na temelju mirovinskog sustava mirovina određuje isključivo prema vrijednosti, na primjer, doprinosa uloženih u dioničke fondove, izračun kapitalizirane vrijednosti mirovinskih prava pomoću aktuarske protuvrijednosti može biti problematičan jer mirovinska prava očito nije moguće odrediti. Obrnuto, izračun paušalne otkupne vrijednosti pretpostavlja prema toj definiciji postojanje doprinosa osiguranja, koji prema navodima suda koji je uputio zahtjev uopće nisu postojali u Češkoj Republici prije 1993. jer su se mirovine financirale iz poreznih prihoda. No i u sustavu koji se financira doprinosima izračun kapitalizirane vrijednosti pomoću paušalne otkupne vrijednosti doima se suprotan sustavu ako se mirovina uopće ne određuje prema doprinosima za osiguranje.
46.
S obzirom na sve navedeno, na prvo prethodno pitanje treba odgovoriti da se pojam „kapitaliziran[e] vrijednost[i] mirovinskih prava” iz članka 11. stavka 2. Priloga VIII. Pravilniku odnosi na vrijednost mirovinskih prava koja je utvrđena po matematičkom postupku, pri čemu nije utvrđena metoda izračuna. Dosadašnje metode izračuna i dalje su dopuštene u pogledu određivanja kapitalizirane vrijednosti mirovinskih prava.
C – Drugo prethodno pitanje
47.
Drugo prethodno pitanje odnosi se na to je li metoda izračuna, koja je predviđena i primjenjuje se na temelju nacionalnog prava u pogledu kapitalizirane vrijednosti mirovinskih prava koju treba platiti Uniji, usklađena s člankom 11. stavkom 2. Priloga VIII. Pravilniku kao i člankom 4. stavkom 3. UEU‑a, pri čemu sud koji je uputio zahtjev posebno ukazuje na to da je pomoću metode u konkretnom slučaju izračunata kapitalizirana vrijednost koja iznosi manje od polovice plaćenih doprinosa za mirovinsko osiguranje. Ovo pitanje postaje još spornije jer je prema navodima stranaka prijenos kapitalizirane vrijednosti mirovinskih prava u češkom pravu predviđen samo za osiguranike mirovinskog osiguranja koji stupe u službu Unije i jer su odgovarajuće odredbe donesene upravo za njih. Radi se, dakle, o pravilu koje je doneseno za ovaj slučaj, što osobito ima učinka za analizu načela jednakog postupanja.
48.
Kao što proizlazi iz činjeničnog stanja, pitanje se postavlja s obzirom na češki pravni sustav čija ću bitna obilježja prikazati vrlo pojednostavljeno. Navedeni se sustav načelno financira generacijskom solidarnosti u okviru koje poslodavci i zaposlenici uplaćuju doprinose od 1993. Iznos mirovine koju treba plaćati po nastupu obveze plaćanja je, prema navodima suda koji je uputio zahtjev, pravno utvrđen („defined‑benefit”) (
26
) te se izračunava prema formuli koja osim ukupnog razdoblja osiguranja u obzir uzima i visinu dohotka, ali potonju po vrlo degresivnoj metodi. To znači da se od određene granice dohotka, iako viši dohodak dovodi do više mirovine, u obzir uzima samo umanjene iznose. Sustav time obilježava izrazita solidarnost.
49.
U slučaju stupanja osiguranika mirovinskog osiguranja u mirovinski sustav Unije prenosi se aktuarska protuvrijednost mirovinskih prava (
27
). Prema predviđenoj metodi izračuna ta je vrijednost za mirovinska prava R. Časte iznosila u konačnici manje od 50 % doprinosa koje su on i njegov poslodavac uplatili.
50.
Prema mišljenju R. Časte, ovom se metodom izračuna krše članak 11. stavak 2. Priloga VIII. Pravilniku, članak 4. stavak 3. UEU‑a i članak 45. UFEU‑a. On je još pred sudom koji je uputio zahtjev tvrdio da kapitalizirana vrijednost mora otprilike odgovarati ukupnom iznosu plaćenih doprinosa ili ga premašiti. Dužnosnici EU‑a iz Češke Republike su na temelju nacionalnih pravila stavljeni u nepovoljniji položaj u odnosu na dužnosnike EU‑a iz drugih država članica. Primijenjena metoda izračuna je nerazumljiva, koristi parametre (kao što je primijenjena kamatna stopa) koji odstupaju od parametara za izračun nacionalne starosne mirovine, a za očekivani životni vijek koristi vrijednost koja ne odgovara podacima Eurostata.
51.
Češka Republika tvrdi, kao i prešutno tuženik u glavnom postupku, da je primijenjena metoda izračuna zakonita. Poštovan je članak 4. stavak 3. UEU‑a jer češki dužnosnici EU‑a prilikom prijenosa svojih mirovinskih prava ne trpe pad vrijednosti naspram osoba koje su ostale u češkom mirovinskom sustavu. Češki mirovinski sustav obilježava visok stupanj solidarnosti, što nužno dovodi do toga da su visoki doprinosi za osiguranje povezani s razmjerno niskim isplatama na ime mirovina.
52.
Prema stajalištu Komisije, ni članak 11. stavak 2. Priloga VIII. Pravilniku ni članak 4. stavak 3. UEU‑a ne propisuju državama članicama točan sadržaj mjera koje moraju donijeti radi prijenosa kapitalizirane vrijednosti mirovinskih prava. Obveza država članica u tom je pogledu ograničena na to da predvide mehanizam za prijenos kapitalizirane vrijednosti.
53.
U pogledu mjera, koje prema gore navedenom moraju donijeti radi prenošenja članka 11. stavka 2. Priloga VIII. Pravilniku, države članice raspolažu znatnom diskrecijskom ovlašću, koja međutim nije neograničena. Umjesto toga, one moraju osobito poštovati dva temeljna načela. S jedne strane, donesenim provedbenim mjerama moraju se učinkovito ostvariti ciljevi iz članka 11. stavka 2. Priloga VIII. Pravilniku i time udovoljiti gore navedenom (
28
) temeljnom načelu. S druge strane, one moraju poštovati načelo jednakog postupanja.
54.
Prema zahtjevu učinkovitog ostvarivanja ciljeva iz članka 11. stavka 2. Priloga VIII. Pravilniku, obujam socijalnih prava dužnosnika ne smije se umanjiti stupanjem u službu Unije. Uslijed toga države članice moraju prenijeti ukupnu i aktuarski točno izračunatu kapitaliziranu vrijednost mirovinskih prava koju je dužnosnik stekao na temelju svojeg zaposlenja u državi članici, pri čemu se izračun temelji na trenutku stvarnog prijenosa.
55.
Ako se izračun, kao u slučaju češkog mirovinskog sustava, temelji na aktuarskoj protuvrijednosti, za izračun se moraju upotrijebiti aktuarski i statistički prihvatljive kamatne stope, tablice smrtnosti i formule. Upotrijebljenim parametrima mora se, osim toga, poštovati načelo nediskriminacije (
29
).
56.
Upotreba parametara koji, kao što u tom pogledu R. Časta prigovara, odstupaju od onih koji se primjenjuju za izračun mirovine u državi članici dopuštena je ako je to zbog toga što se u slučaju izračuna aktuarske protuvrijednosti radi o drugačijoj matematičkoj operaciji nego kod izračuna nacionalne mirovine. Države članice također nisu dužne služiti se statistikama Eurostata sve dok se pozivaju na druge prihvatljive izvore.
57.
Daljnji zahtjevi u pogledu oblikovanja mjera država članica u okviru članka 11. stavka 2. Priloga VIII. Pravilniku proizlaze iz načela jednakog postupanja.
58.
R. Časta ne može se, doduše, pozivati ni na diskriminaciju naspram dužnosnika Unije iz drugih država članica zbog primjene drugačije metode izračuna za kapitaliziranu vrijednost (
30
) ni na diskriminaciju naspram osiguranika u češkom sustavu koji prijeđu u mirovinski sustav druge države članice i koriste se Unijinim mjerama koordinacije (
31
). U oba slučaja razlikovanje počiva na nadležnosti država članica da oblikuju svoje mirovinske sustave.
59.
Međutim, ne bi bilo zakonito ako bi za prijenos mirovinskih prava između dvaju mirovinskih sustava države nacionalno pravo države članice ponudilo metode izračuna kojima se ne bi mogli koristiti oni pripadnici nacionalnog mirovinskog sustava koji prijeđu u službu Unije. Sud je već utvrdio da u tom slučaju treba i za prijenos prava dužnosnika Unije dati iste mogućnosti izračuna (
32
). Država članica također ne smije dužnosnicima uskratiti način izračuna kapitalizirane vrijednosti mirovinskih prava koji možda stavlja na raspolaganje pripadnicima svojeg mirovinskog sustava koji prijeđu u međunarodnu organizaciju.
60.
Na nacionalnom je sudu da provjeri poštuje li nacionalno pravo opisane zahtjeve.
61.
Naposljetku valja razmotriti usporedbu izračunate kapitalizirane vrijednosti s uplaćenim doprinosima, a koju je iznio sud koji je uputio zahtjev. Takva usporedba nema smisla ako, kao u češkom mirovinskom sustavu, doprinosi za osiguranje nemaju utjecaja na visinu mirovine, dok se kapitalizirana vrijednost izračunava pomoću aktuarske protuvrijednosti ove mirovine.
62.
U takvom slučaju ne treba isključiti da izračun kapitalizirane vrijednosti može osobito u solidarno oblikovanim mirovinskim sustavima dovesti kod primatelja visokog dohotka do kapitalizirane vrijednosti koja je u određenim slučajevima očito niža od doprinosa uplaćenih u mirovinski sustav. Naime, u takvim sustavima primatelji visokog dohotka financiraju svojim doprinosima mirovinska prava primatelja nižeg dohotka.
63.
Ukazao sam već na to da je utvrđivanje temeljnih načela nacionalnih sustava socijalne sigurnosti u nadležnosti država članica. Već iz toga proizlazi da solidarno oblikovanje mirovinskih sustava država članice ne krši europsko pravo. Solidarno oblikovanje mirovinskih sustava predstavlja pravno i povijesno postignuće moderne socijalne države od kojeg stanovništvo kao cjelina ima koristi (
33
). U članku 34. stavku 1. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, koji se ne može zanemariti prilikom tumačenja norme koja je predmet spora, izričito se navodi da Unija „priznaje i poštuje pravo na pristup pravima iz socijalne sigurnosti […] koj[a] pružaju zaštitu u […] starosti […], u skladu s pravilima utvrđenima pravom Unije te nacionalnim zakonodavstvima i praksom”.
64.
Shodno tome i s obzirom na drugo prethodno pitanje predlažem da se članak 11. stavak 2. Priloga VIII. Pravilniku u vezi s člankom 4. stavkom 3. UEU‑a tumači na način da se zaposleniku u državi članici ne smije stupanjem u službu Unije kao dužnosnika umanjiti obujam njegovih socijalnih prava u odnosu na njegova mirovinska prava. Metoda izračuna kapitalizirane vrijednosti mirovinskih prava koju primjenjuje država članica mora u slučaju prijenosa te vrijednosti osobito koristiti prihvatljive parametre, biti aktuarski točna i poštovati načelo jednakog postupanja. Na nacionalnom je sudu da ispita ove zahtjeve. Kapitalizirana vrijednost koja je izračunata prema ovim zahtjevima kao aktuarska protuvrijednost i koja je očito niža od iznosa uplaćenih doprinosa nije iz navedenih razloga načelno nedopuštena.
65.
Čini se da nam sud koji je uputio zahtjev postavlja, osim toga, pitanje o najnižoj vrijednosti u pogledu veze između kapitalizirane vrijednosti i doprinosa, pri čemu je naglasak na simboličkoj stopi od 50 %. Međutim, s obzirom na gornja razmatranja očito je da ne bi imalo smisla na takav način utvrditi najnižu stopu ispod koje bi se odmah prekršilo pravo Unije. Budući da, osim toga, odnos između kapitalizirane vrijednosti i doprinosa u ovom slučaju otprilike odgovara predloženoj simboličkoj vrijednosti, odgovor koji je u prethodnoj točki dan na drugo prethodno pitanje smatram dostatnim.
D – Treće prethodno pitanje
66.
Trećim prethodnim pitanjem sud koji je uputio zahtjev želi znati treba li presudu Suda u predmetu My shvatiti na način da prilikom izračuna kapitalizirane vrijednosti mirovinskih prava dužnosnika koji stupa u službu Unije država članica mora prema aktuarskoj metodi uračunati u osobnu osnovicu i razdoblje tijekom kojega je dužnosnik već bio uključen u mirovinski sustav Unije, ali još nije postavio zahtjev za prijenos mirovinskih prava. Pitanje je postavljeno s obzirom na to da je prema navodima stranaka prijenos kapitalizirane vrijednosti za dužnosnike, koji stupaju u službu Unije, jedini slučaj u kojem osiguranik češkog mirovinskog sustava, koji nije navršio najkraće razdoblje osiguranja (
34
), prima isplatu iz češkog mirovinskog sustava.
67.
R. Časta zagovara obvezu da se navedeno razdoblje uzme u obzir u okviru aktuarskog izračuna kapitalizirane vrijednosti mirovinskih prava oslanjajući se na metodu izračuna u okviru članka 52. Uredbe br. 883/2004. Upozorava da bi u slučaju prijenosa svojih mirovinskih prava u mirovinski sustav Unije izgubio sva prava u češkom mirovinskom sustavu.
68.
Češka Republika smatra da obveza uzimanja u obzir navedenog razdoblja ne proizlazi iz presude u predmetu My, koja se temelji na potpuno drukčijem činjeničnom stanju. Umjesto toga, već iz teksta članka 11. stavka 2. priloga VIII. Pravilniku proizlazi da za izračun kapitalizirane vrijednosti u obzir treba uzeti jedino trajanje članstva u nacionalnom mirovinskom sustavu. Ako bi država članica uzela u obzir razdoblje između stupanja u mirovinski sustav Unije i postavljanja zahtjeva za prijenos mirovinskih prava u okviru izračuna kapitalizirane vrijednosti mirovinskih prava, to bi dovelo do toga da se navedeno razdoblje dva puta uzme u obzir kod izračuna mirovine. Tuženik u glavnom postupku i Komisija dijele ovo stajalište.
69.
Ne postoji obveza država članica da prilikom izračuna kapitalizirane vrijednosti mirovinskih prava uključe u osobnu osnovicu i razdoblje u kojem je dužnosnik već bio uključen u mirovinski sustav Unije, ali još nije postavio zahtjev za prijenos mirovinskih prava.
70.
Takva obveza država članica ne proizlazi ni iz presude My, kojom se prema gore navedenom ne obrađuje slučaj dužnosnika Unije (
35
) koji želi da se njegova mirovinska prava prenesu na Uniju, ni iz teksta članka 11. stavka 2. Priloga VIII. Pravilniku, u kojem je riječ o mirovinskim pravima „koj[a] je stekao na temelju tog prethodnog radnog odnosa”, dakle mirovinskim pravima stečenima u nacionalnom mirovinskom sustavu, ni iz Uredbe br. 883/2004 koja se u skladu sa svojim člankom 2. stavkom 1. ne primjenjuje na dužnosnike institucija Unije (
36
). Gubitak prava iz češkog sustava, za koji R. Časta tvrdi da je pretrpio prilikom prijenosa mirovinskih prava, posljedica je promjene mirovinskog sustava kojem pripada.
V – Zaključak
71.
Predlažem Sudu da na pitanja koja su mu upućena odgovori kako slijedi:
1.
Pojam „kapitaliziran[e] vrijednost[i] mirovinskih prava” iz članka 11. stavka 2. Priloga VIII. Pravilniku odnosi se na vrijednost mirovinskih prava koja je utvrđena po matematičkom postupku, pri čemu nije utvrđena metoda izračuna. Dosadašnje metode izračuna i dalje su dopuštene u pogledu određivanja kapitalizirane vrijednosti mirovinskih prava.
2.
Članak 11. stavak 2. Priloga VIII. Pravilniku u vezi s člankom 4. stavkom 3. UEU‑a treba tumačiti na način da se zaposleniku u državi članici ne smije stupanjem u službu Unije umanjiti obujam njegovih socijalnih prava u odnosu na njegova mirovinska prava. Metoda izračuna kapitalizirane vrijednosti mirovinskih prava koju primjenjuje država članica mora u slučaju prijenosa te vrijednosti osobito biti aktuarski točna, koristiti prihvatljive parametre i poštovati načelo jednakog postupanja. Na nacionalnom je sudu da ispita ove zahtjeve. Kapitalizirana vrijednost koja je izračunata prema ovim zahtjevima kao aktuarska protuvrijednost i koja je očito niža od iznosa uplaćenih doprinosa nije pri tome načelno nedopuštena.
3.
Kada država članica izračunava prema aktuarskoj metodi kapitaliziranu vrijednost mirovinskih prava dužnosnika koji stupa u službu Unije, u osobnu se osnovicu ne mora uračunati razdoblje tijekom kojega je dužnosnik već bio uključen u mirovinski sustav Unije, ali još nije postavio zahtjev za prijenos mirovinskih prava.
(
1
)	Izvorni jezik: njemački
(
2
)	Uredba Vijeća (EZ, Euratom) br. 723/2004 od 22. ožujka 2004. o izmjeni Pravilnika o osoblju za dužnosnike Europskih zajednica i uvjeti zapošljavanja koji se primjenjuju na ostale djelatnike tih Zajednica (SL L 124, str. 1.).
(
3
)	Uveden Uredbom (EEZ, Euratom, EZUČ) br. 259/68 od 29. veljače 1968. kojom se utvrđuje Pravilnik o osoblju za dužnosnike Europskih zajednica i uvjeti zapošljavanja koji se primjenjuju na ostale službenike tih Zajednica i kojom se uvode posebne mjere privremeno primjenjive na službenike Komisije (uvjeti zapošljavanja koji se primjenjuju na ostale službenike) (SL L 56, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 6., str. 3.).
(
4
)	Članak 2. Uredbe br. 723/2004.
(
5
)	Vrijednost se pomoću indeksa prosječnog kretanja plaća ažurira u trenutku izračuna.
(
6
)	Prema R. Časti njegovo razdoblje osiguranja iznosi 17 godina i 259 dana. Razliku se može objasniti time da sud koji je uputio zahtjev možda nije uračunao razdoblje osiguranja za koje doprinosi nisu bili uplaćeni.
(
7
)	Iznos je izračunao sud koji je uputio zahtjev. Pred tim je sudom R. Časta naveo iznos od 1124633,40 CZK.
(
8
)	Presuda od 16. prosinca 2004., My (C‑293/03, Zb., str. I‑12013.)
(
9
)	Presuda od 14. lipnja 1990., Weiser (C‑37/89, Zb., str. I‑2395., t. 12.)
(
10
)	Presude od 20. listopada 1981., Komisija/Belgija (137/80, Zb., str. 2393., t. 9. i 18.), od 20. ožujka 1986., Komisija/Nizozemska (72/85, Zb., str. 1219., t. 16.), od 18. travnja 1989., Retter (130/87, Zb., str. 865., t. 22.), od 17. srpnja 1997., Komisija/Španjolska (C‑52/96, Zb., str. I‑4637., t. 9.).
(
11
)	Članak 11. stavak 2. Priloga VIII. Pravilniku. Presuda Općeg suda od 18. ožujka 2004., Radauer/Vijeće (T‑67/02, Zb., SS, str. I‑A‑89. i II‑395., t. 29. i 30.).
(
12
)	Presuda od 9. studenoga 1989., Bonazzi‑Bertottilli i dr. (75/88, 146/88 i 147/88, Zb., str. 3599., t. 17.).
(
13
)	Presuda Komisija/Belgija (navedena u bilješci 10., t. 11.) i My (navedena u bilješci 8., t. 44.).
(
14
)	Presuda My (navedena u bilješci 8., t. 45. do 49.)
(
15
)	Mišljenje nezavisnog odvjetnika A. Tizzana u predmetu My (navedeno u bilješci 8., t. 95.)
(
16
)	Rješenje od 9. srpnja 2010., Ricci (C‑286/09 i C‑287/09, Zb., str. I‑93., t. 30. do 33.)
(
17
)	Presuda od 18. ožujka 1982., Bodson (212/81, Zb., str. 1019., t. 7. i 8.)
(
18
)	Presude od 17. prosinca 1987., Komisija/Luksemburg (315/85, Zb., str. 5391., t. 22.), i od 4. svibnja 1988., Watgen (64/85, Zb., str. 2435., t. 9.)
(
19
)	Presuda Komisija/Belgija (navedena u bilješci 10., t. 12.)
(
20
)	COM(2002) 213 final, str. 5.
(
21
)	Presuda Komisija/Luksemburg (navedena u bilješci 18., t. 21.)
(
22
)	Mišljenje nezavisnog odvjetnika Y. Bota u predmetu Komisija/Češka Republika, presuda od 14. siječnja 2010. (C‑343/08, Zb., str. I‑275., t. 53.); presuda od 30. siječnja 1997., de Jaeck (C‑340/94, Zb., str. I‑461., t. 18.).
(
23
)	Članak 48. UFEU‑a.
(
24
)	Na raspravi je Komisija navela da postoji više od 300 varijanti.
(
25
)	Vidjeti OECD, Pensions at a Glance, 2005.; ažurirano u OECD, Pensions at a Glance, 2011. U vezi s izmjenama sustava vidjeti Bijelu knjigu Komisije „Program za primjerene, sigurne i održive mirovine”, COM(2012) 55 final od 16. veljače 2012.
(
26
)	R. Časta smatra da su određeni doprinosi, a ne mirovine. Opis suda koji je uputio zahtjev mora biti odlučujući za Sud.
(
27
)	Za pojedinosti u pogledu zakonskog uređenja upućuje se osobito na točke 11. i 12. ovog mišljenja.
(
28
)	Točka 26. ovog mišljenja.
(
29
)	U pogledu dužnosti zakonodavca Zajednice, vidjeti presudu od 11. rujna 2007., Lindorfer/Vijeće (C‑227/04 P, Zb., str. I‑6767., t. 52., 58. i 59.).
(
30
)	Potpuno odbijanje država članica da omoguće prijenos mirovinskih prava dovodi, međutim, do diskriminacije. Vidjeti presudu Komisija/Belgija (navedena u bilješci 10., t. 19.).
(
31
)	Uredba Vijeća (EEZ) br. 1408/71 od 14. lipnja 1971. o primjeni sustava socijalne sigurnosti na zaposlene osobe i njihove obitelji koji se kreću unutar Zajednice (SL L 149, str. 2.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 5., str. 7.); sada Uredba (EZ) br. 883/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o koordinaciji sustava socijalne sigurnosti (SL L 166, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 3., str. 160.). U skladu s njezinim člankom 91., potonja se uredba primjenjuje od 1. svibnja 2010. Vidjeti Schreiber, F., „Art. 91”, u Schreiber, F. i dr., VO (EG) Nr. 883/2004, C. H. Beck, München, 2012.
(
32
)	Presude Komisija/Luksemburg (navedena u bilješci 18., t. 24.) i Watgen (navedena u bilješci 18., t. 10.)
(
33
)	Ritter, G., Der Sozialstaat, Entstehung und Entwicklung im internationalen Vergleich, Oldenbourg, München, 3. izd., 2010.
(
34
)	U ovoj se situaciji nalazi i R. Časta. Prema njegovu podnesku, najkraće razdoblje osiguranja iznosi 25 godina, a prema usmenom očitovanju na raspravi 35 godina. Razlika se može objasniti time da se izvorno predviđeno najkraće razdoblje osiguranja od 25 godina u Češkoj Republici postupno podiže od 2010. na minimum od 35 godina. OECD, Pensions at a Glance, 2011., str. 212.
(
35
)	Vidjeti točke 27. i 28. ovog mišljenja.
(
36
)	U pogledu odredbe iz članka 2. stavka 1. Uredbe br. 1408/71, vidjeti presude od 3. listopada 2000., Ferlini (C‑411/98, Zb., str. I‑8081., t. 41.), i My (navedena u bilješci 8., t. 35.).