Predmet C-4/23(i)
M.-A. A.
protiv
Direcţia de Evidenţă a Persoanelor Cluj, Serviciul stare civilăiDirecţia pentru Evidenţa Persoanelor şi Administrarea Bazelor de Date din Ministerul Afacerilor InterneiMunicipiul Cluj-Napoca
(zahtjev za prethodnu odluku koji je uputila Judecătoria Sectorului 6 Bucureşti)
Presuda Suda (veliko vijeće) od 4. listopada 2024.
„Zahtjev za prethodnu odluku – Građanstvo Unije – Članci 20. i 21. UFEU-a – Članci 7. i 45. Povelje Europske unije o temeljnim pravima – Pravo na slobodno kretanje i boravak na državnom području država članica – Građanin Unije koji je tijekom ostvarivanja tog prava i boravka u drugoj državi članici zakonito ostvario promjenu imena i rodnog identiteta – Obveza države članice podrijetla da prizna i upiše u rodni list tu promjenu imena i rodnog identiteta – Nacionalni propisi kojima se ne dopuštaju takvo priznavanje i upis, nego se zainteresirana osoba obvezuje na pokretanje novog sudskog postupka za promjenu rodnog identiteta u državi članici podrijetla – Posljedice povlačenja Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske iz Europske unije”
Građanstvo Unije – Odredbe Ugovora – Pravo na slobodno kretanje i boravak na području država članica – Građanin Unije koji je tijekom ostvarivanja tog prava i boravka u drugoj državi članici zakonito ostvario promjenu imena i rodnog identiteta – Obveza države članice podrijetla da tu promjenu pravno prizna i upiše u rodni list – Nacionalni propisi kojima se ne dopuštaju takvo priznavanje i upis – Nacionalni propisi kojima se zainteresirana osoba obvezuje na pokretanje novog sudskog postupka za promjenu rodnog identiteta u državi članici podrijetla – Nedopuštenost – Povlačenje druge države članice iz Unije – Nepostojanje utjecaja
(čl. 20. i 21. UFEU-a; Povelja Europske unije o temeljnim pravima, čl. 7. i 45.)
(t. 53.-57., 62., 68.-71. i izreka)
Kratak prikaz
Odlučujući o zahtjevu za prethodnu odluku koji je uputila Judecătoria Sectorului 6 Bucureşti (Prvostupanjski sud 6. okruga u Bukureštu, Rumunjska), Sud, zasjedajući u velikom vijeću, pojašnjava doseg obveze države članice podrijetla da prizna i u rodni list jednog od svojih državljana upiše promjenu imena i rodnog identiteta koju je taj građanin Europske unije zakonito ostvario koristeći se svojom slobodom kretanja i boravka u drugoj državi članici.
Osoba M.-A. A. rođena je 1992. u Rumunjskoj te je pri rođenju evidentirana kao osoba ženskog spola. Nakon što se 2008. godine preselila u Ujedinjenu Kraljevinu, osoba M.-A. A. prirođenjem je stekla britansko državljanstvo.
Ona je u veljači 2017. u Ujedinjenoj Kraljevini promijenila svoje ime i način oslovljavanja iz ženskog u muški u skladu s postupkom Deed Polla(1), nakon čega je zamijenila određene službene dokumente koje izdaju britanska tijela. U lipnju 2020. osobi M.-A. A. izdan je u Ujedinjenoj Kraljevini Gender Identity Certificate (potvrda o rodnom identitetu), isprava kojom se potvrđuje njezin muški rodni identitet.
U svibnju 2021., na temelju izjave dane u okviru postupka Deed Polla i potvrde o rodnom identitetu, osoba M.-A. A. zatražila je od nadležnih rumunjskih tijela da u njezin rodni list upišu podatke o promjeni imena, roda i osobnog identifikacijskog broja, kako bi oni odgovarali muškom spolu. Također je zatražila izdavanje novog rodnog lista koji bi sadržavao te nove podatke. Odlukom od 21. lipnja 2021. rumunjska tijela odbila su zahtjev osobe M.-A. A. uz obrazloženje, među ostalim, da se, u skladu s primjenjivim propisima, podaci o promjeni rodnog identiteta osobe mogu upisati u njezin rodni list tek nakon što se to odobri konačnom sudskom odlukom.
U postupku povodom tužbe osobe M.-A. A. protiv te odluke, sud koji je uputio zahtjev konkretno dvoji o tome protivi li se statusu građanina Unije kao i pravu na slobodno kretanje i boravak na državnom području država članica nacionalni propis koji obvezuje zainteresiranu osobu na pokretanje novog postupka za promjenu rodnog identiteta pred nacionalnim sudovima, iako je ona već uspješno okončala postupak u tu svrhu u drugoj državi članici čiji je također državljanin. Osim toga, sud koji je uputio zahtjev dvoji o utjecaju povlačenja Ujedinjene Kraljevine iz Unije na rješenje spora u glavnom postupku(2).
Ocjena Suda
Sud najprije podsjeća na to da je u trenutačnom stanju prava Unije osobno stanje, u koje ulaze pravila o promjeni imena i rodnog identiteta osobe, područje koje potpada pod nadležnost država članica, ali da pri izvršavanju te nadležnosti svaka država članica mora poštovati pravo Unije.
S tim u vezi Sud je već ocijenio da odbijanje tijela države članice da svojem državljaninu koji se koristio pravom na slobodno kretanje i koji je državljanin i druge države članice priznaju ime kako je utvrđeno u potonjoj državi članici može biti prepreka ostvarivanju prava na slobodno kretanje i boravak na državnom području država članica, zajamčenog člankom 21. UFEU-a(3). Do stvaranja takve prepreke može dovesti i odbijanje tih tijela da priznaju promjenu rodnog identiteta provedenu primjenom postupaka predviđenih u tu svrhu u državi članici u kojoj se građanin Unije koristio svojom slobodom kretanja i boravka, bez obzira na to je li ta promjena povezana s promjenom imena, kao u ovom slučaju, ili ne. Naime, poput imena, rod određuje identitet i osobni status osobe. Prema tome, odbijanje da se promijeni i prizna rodni identitet koji je državljanin države članice zakonito ostvario u drugoj državi članici može tom državljaninu prouzročiti ozbiljne administrativne, profesionalne i privatne nepovoljnosti. Stoga za takvog građanina Unije postoji konkretna opasnost, zbog toga što ima dva različita imena i zbog toga što su mu pripisana dva različita rodna identiteta, da mora otkloniti sumnje u pogledu svojeg identiteta kao i vjerodostojnosti dokumenata koje predočava ili istinitosti u njima sadržanih podataka.
Posljedično, odbijanje priznavanja i upisa u državne matice države članice promjene imena i rodnog identiteta koju je njezin državljanin zakonito ostvario u drugoj državi članici, na temelju nacionalnog propisa koji ne dopušta takvo priznavanje odnosno upis, što ima za posljedicu obvezivanje zainteresirane osobe na pokretanje novog sudskog postupka za promjenu rodnog identiteta u toj prvoj državi članici, čime se zanemaruje činjenica da je ta promjena već zakonito ostvarena u toj drugoj državi članici, može ograničiti ostvarivanje prava na slobodno kretanje i boravak na području Unije.
Nadalje, Sud podsjeća na to da je nacionalni propis koji može ograničiti ostvarivanje prava iz članka 21. UFEU-a moguće opravdati samo ako je u skladu s temeljnim pravima zajamčenima Poveljom Europske unije o temeljnim pravima (u daljnjem tekstu: Povelja) i, osobito, s pravom na poštovanje privatnog života iz članka 7. Povelje, pri čemu potonje pravo ima isti smisao i isti doseg kao ono zajamčeno u članku 8. Europske konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda(4)(5). Europski sud za ljudska prava utvrdio je da je postupak priznavanja rodnog identiteta koji je predviđen nacionalnim propisom o kojem je riječ u glavnom postupku neusklađen s člankom 8. EKLJP-a jer ne udovoljava uvjetima koji su propisani u toj odredbi, a tiču se ispitivanja zahtjeva za promjenu rodnog identiteta koji je prvi put podnesen nacionalnom sudu(6).
Taj postupak ne može se smatrati ni djelotvornim sredstvom koje omogućuje građaninu Unije koji je, tijekom svojeg boravka u drugoj državi članici i stoga prilikom ostvarivanja prava zajamčenog člankom 21. UFEU-a i člankom 45. Povelje, već zakonito ostvario promjenu svojeg imena i rodnog identiteta, da se učinkovito pozove na prava koja izvodi iz tih članaka, u vezi s člankom 7. Povelje, tim više što taj postupak izlaže navedenog građanina opasnosti od postizanja rješenja drukčijeg od onog koje su prihvatila tijela te druge države članice.
Naime, kako bi se nacionalni propis koji se odnosi na upis u državne matice promjene imena i rodnog identiteta mogao smatrati usklađenim s pravom Unije, potrebno je da nacionalne odredbe ili nacionalni postupak koji omogućuje podnošenje zahtjeva za takav upis ne čine nemogućim ili pretjerano teškim ostvarivanje prava dodijeljenih člankom 21. UFEU-a, osobito prava na priznavanje te promjene. Međutim, ostvarivanje tog prava može biti dovedeno u pitanje diskrecijskom ovlašću kojom nadležna tijela raspolažu u okviru tog postupka s obzirom na to da postojanje takve ovlasti može dovesti do razlika između dvaju imena i dvaju rodova dodijeljenih istoj osobi radi dokazivanja njezina identiteta kao i do ozbiljnih administrativnih, profesionalnih i privatnih nepovoljnosti. Prema tome, nacionalni propis poput onoga o kojem je riječ u glavnom postupku povređuje zahtjeve koji proizlaze iz članka 21. UFEU-a.
Naposljetku, Sud pojašnjava da je u tom pogledu nevažna okolnost da je zahtjev za priznavanje i upis promjene imena i rodnog identiteta podnesen na dan kada je povlačenje iz Unije druge države članice, u kojoj je ta promjena zakonito ostvarena, već počelo proizvoditi učinke(7).
i      Naziv ovog predmeta je izmišljen. On ne odgovara stvarnom imenu nijedne stranke u postupku.
1      Taj postupak omogućuje britanskim državljanima da jednostavnom izjavom promijene svoje prezime ili ime.
2      Sud koji je uputio zahtjev ističe to da je u ovom slučaju postupak za promjenu rodnog identiteta pokrenut u Ujedinjenoj Kraljevini prije njezina povlačenja iz Unije, a okončan nakon tog povlačenja, tijekom prijelaznog razdoblja zbog čega navedeni sud dvoji je li u takvim okolnostima Rumunjska dužna priznati pravne učinke tog postupka za promjenu rodnog identiteta koji se vodio u Ujedinjenoj Kraljevini.
3      Vidjeti presudu od 8. lipnja 2017., Freitag (C-541/15, EU:C:2017:432). U toj presudi Sud je, među ostalim, utvrdio da razlike u dvama imenima koja se primjenjuju na istu osobu mogu dovesti do zabuna i nepovoljnosti jer mnoge radnje u svakodnevnom životu, kako u javnoj tako i u privatnoj sferi, zahtijevaju predočavanje dokaza o identitetu (t. 36. i 37.).
4      Potpisana u Rimu 4. studenoga 1950. (u daljnjem tekstu: EKLJP)
5      U skladu s člankom 52. stavkom 3. Povelje
6      Presuda ESLJP-a od 19. siječnja 2021., X i Y protiv Rumunjske, CE:ECHR:2021:0119JUD 000214516 U toj je presudi Europski sud za ljudska prava, među ostalim, presudio da su na temelju članka 8. EKLJP-a države članice dužne predvidjeti jasan i predvidljiv postupak pravnog priznavanja rodnog identiteta koji omogućuje promjenu spola, a time i imena ili osobnog digitalnog koda u službenim dokumentima, na brz, transparentan i dostupan način.
7      Sud tako ističe da, s obzirom na to da osoba M.-A. A., u svojstvu građanina Unije, u državi članici svojeg podrijetla zahtijeva priznavanje promjene svojeg imena i svojeg rodnog identiteta koju je ostvarila tijekom korištenja slobodom kretanja i boravka u Ujedinjenoj Kraljevini, prije povlačenja te države članice iz Unije odnosno prije 31. prosinca 2020. – datuma koji je Sporazumom o povlačenju utvrđen kao datum završetka prijelaznog razdoblja – ona se u odnosu na tu državu članicu podrijetla može pozvati na prava povezana s tim svojstvom, osobito na ona predviđena u člancima 20. i 21. UFEU-a, čak i nakon isteka tog razdoblja.