62023CJ0118
TEISINGUMO TEISMO (ketvirtoji kolegija) SPRENDIMAS
2024 m. gruodžio 12 d. (
*1
)
„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Kredito įstaigų gaivinimas ir pertvarkymas – Direktyva 2014/59/ES – Sprendimas taikyti kredito įstaigos krizių valdymo priemonę – 85 straipsnio 3 dalis – Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsnis – Asmenų, kuriems šis sprendimas daro poveikį, teisė į veiksmingą teisinę gynybą – Protingo termino laikymasis – Greitos teisminės kontrolės reikalavimas – Nacionalinės teisės nuostata, pagal kurią reikalaujama sujungti visus skundus – 3 straipsnio 3 dalis – Pertvarkymo institucijos funkcijų kumuliacija – Veiklos nepriklausomumo garantija“
Byloje C‑118/23
dėl Wojewódzki Sąd Administracyjny w Warszawie (Varšuvos vaivadijos administracinis teismas, Lenkija) 2023 m. sausio 26 d. nutartimi, kurią Teisingumo Teismas gavo 2023 m. vasario 21 d., pagal SESV 267 straipsnį pateikto prašymo priimti prejudicinį sprendimą byloje
Rada Nadzorcza Getin Noble Bank S.A. ir kt.
prieš
Bankowy Fundusz Gwarancyjny,
dalyvaujant:
VELOBANK S.A.,
M. K., veikiančiam kaip Getin Noble Bank S.A. (likviduojama, buvusi Getin Noble Bank S.A.) bankroto administratorius,
TD,
TEISINGUMO TEISMAS (ketvirtoji kolegija),
kurį sudaro ketvirtosios kolegijos pirmininko pareigas einantis Teisingumo Teismo pirmininkas K. Lenaerts, trečiosios kolegijos pirmininkas C. Lycourgos, teisėjai S. Rodin, Z. Csehi ir O. Spineanu-Matei (pranešėja),
generalinis advokatas J. Richard de la Tour,
posėdžio sekretorė N. Mundhenke, administratorė,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį ir įvykus 2024 m. kovo 21 d. posėdžiui,
išnagrinėjęs pastabas, pateiktas:
–
Rada Nadzorcza Getin Noble Bank S.A., Getin Holding S.A., LC Corp B.V., Fundacja Jolanty i Leszka Czarneckich z siedzibą w Warszawie ir NM, atstovaujamų radcowie prawni M. Cecerko, P. Lewandowski ir adwokat M. Orkusz,
–
KA, WK, CK, LN, KM, GK, MG, MT, mm, KB, JS, WG, KG, JJ, IB, ZD, GW, MD, CP, MZ, MP, KP, AB, US, DL, SQ, QP ir KM, atstovaujamų radcowie prawni J. K. Mikołajek-Furmańska ir J. Trojacka ir adwokat M. Szymański,
–
ML ir SJ, atstovaujamų adwokaci J. Czabański ir A. N. Wolna-Sroka,
–
GM ir DG, atstovaujamų radca prawny A. Citko,
–
TM ir BI, atstovaujamų radcowie prawni W. Bochenek, P. Stalski ir T. Zaremba,
–
OS ir NS, atstovaujamų adwokaci W. Budzewski ir M. Chęcińska,
–
Bankowy Fundusz Gwarancyjny, atstovaujamo adwokaci M. Malciak, A. Radwan, W. J. Wandzel, M. Wojtacha ir radca prawny M. Olszak,
–
Lenkijos vyriausybės, atstovaujamos B. Majczyna, R. Stańczyk ir S. Żyrek,
–
Europos Komisijos, atstovaujamos P. Messina, A. Nijenhuis, B. Sasinowska ir D. Triantafyllou,
susipažinęs su 2024 m. birželio 13 d. posėdyje pateikta generalinio advokato išvada,
priima šį
Sprendimą
1
Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl ESS 19 straipsnio 1 dalies antros pastraipos, Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos (toliau – Chartija) 47 straipsnio ir 2014 m. gegužės 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2014/59/ES, kuria nustatoma kredito įstaigų ir investicinių įmonių gaivinimo ir pertvarkymo sistema ir iš dalies keičiamos Tarybos direktyva 82/891/EEB, Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2001/24/EB, 2002/47/EB, 2004/25/EB, 2005/56/EB, 2007/36/EB, 2011/35/ES, 2012/30/ES bei 2013/36/ES ir Europos Parlamento ir Tarybos reglamentai (ES) Nr. 1093/2010 bei (ES) Nr. 648/2012 (OL L 173, 2014, p. 190), iš dalies pakeistos 2019 m. gegužės 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva (ES) 2019/879 (OL L 150, 2019, p. 296; toliau – Direktyva 2014/59), 3 straipsnio 3 dalies bei 85 straipsnio 2 ir 3 dalių išaiškinimo.
2
Šis prašymas pateiktas nagrinėjant Rada Nadzorcza Getin Noble Bank S.A. (Getin Noble Bank S.A. stebėtojų taryba; toliau – GN Bank stebėtojų taryba) ir daugelio fizinių bei juridinių asmenų ginčą su Bankowy Fundusz Gwarancyjny (Banko garantijų fondas, Lenkija; toliau – FGB) dėl pastarojo sprendimo pradėti Getin Noble Bank (toliau – GN Bank) pertvarkymo procedūrą.
Teisinis pagrindas
Sąjungos teisė
Chartija
3
Chartijos 47 straipsnyje „Teisė į veiksmingą teisinę gynybą ir teisingą bylos nagrinėjimą“ numatyta:
„Kiekvienas asmuo, kurio teisės ir laisvės, garantuojamos Sąjungos teisės, yra pažeistos, turi teisę į veiksmingą jų gynybą teisme šiame straipsnyje nustatytomis sąlygomis.
Kiekvienas asmuo turi teisę, kad jo bylą per kiek įmanoma trumpesnį laiką viešai ir teisingai išnagrinėtų pagal įstatymą įsteigtas nepriklausomas ir nešališkas teismas. Kiekvienas asmuo turi turėti galimybę gauti teisinę pagalbą, būti ginamas ir atstovaujamas.
<…>“
Reglamentas Nr. 575/2013
4
2013 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento Nr. 575/2013 dėl prudencinių reikalavimų kredito įstaigoms ir investicinėms įmonėms ir kuriuo iš dalies keičiamas Reglamentas (ES) Nr. 648/2012 (OL L 176, 2013, p. 1), iš dalies pakeisto 2019 m. gegužės 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) 2019/876 (OL L 150, 2019, p. 1) (toliau – Reglamentas Nr. 575/2013), 1 straipsnyje nustatyta:
„Šiuo reglamentu nustatomos vienodos taisyklės dėl bendrųjų prudencinių reikalavimų, kurių įstaigos, finansų kontroliuojančiosios bendrovės ir mišrią veiklą vykdančios finansų kontroliuojančiosios bendrovės, kurių priežiūra vykdoma pagal [2013 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2013/36/ES dėl galimybės verstis kredito įstaigų veikla ir dėl riziką ribojančios kredito įstaigų ir investicinių įmonių priežiūros, kuria iš dalies keičiama Direktyva 2002/87/EB ir panaikinamos direktyvos 2006/48/EB bei 2006/49/EB (OL L 176, 2013, p. 338)], turi laikytis šių punktų atžvilgiu:
a)
nuosavų lėšų reikalavimų, susijusių su visapusiškai kiekybiškai įvertinamais, vienodais ir standartizuotais kredito rizikos, rinkos rizikos, operacinės rizikos, atsiskaitymo rizikos ir sverto elementais;
b)
dideles pozicijas ribojančių reikalavimų;
c)
likvidumo reikalavimų, susijusių su visapusiškai kiekybiškai įvertinamais, vienodais ir standartizuotais likvidumo rizikos elementais;
d)
informacijos teikimo reikalavimų, susijusių su a, b ir c punktais;
e)
viešo atskleidimo reikalavimų.
<…>“
5
Reglamento Nr. 575/2013 2 straipsnio 1 ir 2 dalyse numatyta:
„1.   Siekiant užtikrinti šio reglamento laikymąsi, kompetentingoms institucijoms suteikiami įgaliojimai ir jos laikosi Direktyvoje 2013/36/ES ir šiame reglamente nustatytų procedūrų.
2.   Siekiant užtikrinti šio reglamento laikymąsi, pertvarkymo institucijoms suteikiami įgaliojimai ir jos laikosi <…> [D]irektyvoje 2014/59/ES ir šiame reglamente nustatytų procedūrų.“
6
Šio reglamento 4 straipsnio 1 dalyje nustatyta:
„Šiame reglamente vartojamų terminų apibrėžtys:
<…>
40)
kompetentinga institucija – pagal nacionalinę teisę oficialiai pripažinta viešosios valdžios institucija arba įstaiga, kuri yra įgaliota pagal nacionalinę teisę prižiūrėti įstaigas, tokiu būdu priklausydama atitinkamoje valstybėje narėje veikiančiai priežiūros sistemai;
<…>“
Direktyva 2014/49/ES
7
2014 m. balandžio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2014/49/ES dėl indėlių garantijų sistemų (OL L 173, 2014, p. 149) 1 straipsnio 1 dalyje numatyta:
„Šia direktyva nustatomos su indėlių garantijų sistemų (toliau – IGS) sukūrimu ir veikimu susijusios taisyklės ir procedūros.“
8
Pagal šios direktyvos 11 straipsnio 2 dalį indėlių garantijų sistemos finansiniai ištekliai naudojami siekiant finansuoti kredito įstaigų pertvarkymą vadovaujantis Direktyvos 2014/59 109 straipsniu.
Direktyva 2014/59
9
Direktyvos 2014/59 15, 40, 88, 90–92, 110 ir 130 konstatuojamosiose dalyse nustatyta:
„(15)
siekdamos užtikrinti reikiamą veiksmų spartą, garantuoti nepriklausomumą nuo ekonomikos subjektų ir išvengti interesų konfliktų, valstybės narės turėtų paskirti viešojo administravimo institucijas arba institucijas, kurioms būtų suteikti viešojo administravimo įgaliojimai, pagal šią direktyvą vykdyti su pertvarkymu susijusias funkcijas ir užduotis. <…> Kai valstybės narės pertvarkymo institucija paskiria instituciją, atsakingą už įstaigų rizikos ribojimo priežiūrą (toliau – kompetentinga institucija), derėtų nustatyti tinkamas struktūrines priemones siekiant atskirti priežiūros funkcijas ir pertvarkymo funkcijas. Tuo atskyrimu pertvarkymo funkcijas vykdančioms struktūroms neturėtų būti kliudoma prieiti prie bet kurios informacijos, kuri prieinama priežiūros funkcijas vykdančioms struktūroms;
<…>
(40)
siekiant išsaugoti finansinį stabilumą svarbu, kad kompetentingos institucijos turėtų galimybę pagerinti pablogėjusią įstaigos finansinę ir ekonominę būklę anksčiau, nei ta įstaiga atsidurs tokioje padėtyje, kai institucijoms neliks kitų alternatyvų kaip tik ją pertvarkyti. Tuo tikslu kompetentingoms institucijoms turėtų būti suteikti ankstyvosios intervencijos įgaliojimai, įskaitant įgaliojimus paskirti laikinąjį administratorių, kuris pakeistų įstaigos valdymo organą ir vyresniąją vadovybę arba laikinai su jais dirbtų. Laikinajam administratoriui turėtų būti pavesta naudotis visais jam suteiktais įgaliojimais siekiant skatinti imtis sprendimų, kuriais būtų pagerinta įstaigos finansinė būklė. Skiriant laikinąjį administratorių neturėtų būti nepagrįstai kliudoma akcininkams arba savininkams naudotis teisėmis ar vykdyti procedūrinių pareigų, nustatytų pagal Sąjungos arba nacionalinę bendrovių teisę, ir turėtų būti laikomasi Sąjungos arba valstybių narių tarptautinių įsipareigojimų, susijusių su investicijų apsauga. Ankstyvosios intervencijos įgaliojimai turėtų aprėpti jau nustatytuosius Direktyvoje 2013/36/ES kitomis aplinkybėmis nei tos, kurios yra laikomos ankstyvosios intervencijos aplinkybėmis, ir kitose situacijose, kurios būtinos siekiant atkurti įstaigos finansinį patikimumą;
<…>
(88)
pagal Chartijos 47 straipsnį atitinkami subjektai turi teisę į tinkamą teisinį procesą ir veiksmingą gynybą prieš jiems taikomas priemones. Todėl turėtų būti numatyta teisė apskųsti pertvarkymo institucijų priimtus sprendimus;
<…>
(90)
kadangi šią direktyvą siekiama taikyti ypatingos skubos atvejams ir kadangi dėl pertvarkymo institucijų sprendimų sustabdymo galėtų būti trukdoma toliau vykdyti ypatingos svarbos funkcijas, būtina numatyti, kad dėl pateiktų skundų nebūtų automatiškai sustabdytas užginčyto sprendimo poveikis, ir kad pertvarkymo institucijos priimtas sprendimas būtų nedelsiant vykdytinas darant prielaidą, kad jo sustabdymas prieštarautų viešajam interesui;
(91)
be to, tais atvejais, kai tai būtina siekiant apsaugoti trečiuosius asmenis, gera valia įsigijusius pertvarkomos įstaigos turto, teisių ir įsipareigojimų pertvarkymo institucijoms naudojantis pertvarkymo įgaliojimais, ir užtikrinti finansų rinkų stabilumą, teisė apskųsti neturėtų turėti poveikio vėliau sudarytiems panaikintu sprendimu grindžiamiems administraciniams aktams arba sandoriams. Tokiais atvejais teisių gynimo priemonės dėl neteisingo sprendimo turėtų apsiriboti kompensacija už poveikį patiriančių asmenų patirtą žalą;
(92)
atsižvelgiant į tai, kad krizių valdymo priemonių dėl didelės rizikos finansiniam stabilumui valstybėje narėje ir visoje Sąjungoje gali prireikti imtis skubiai, nacionalinėje teisėje numatyta procedūra, susijusi su prašymu teisminei institucijai patvirtinti krizių valdymo priemonę ex ante ir tokio prašymo svarstymu teisme, turėtų būti skubaus pobūdžio. Atsižvelgiant į tai, kad krizių valdymo priemonės reikia imtis skubiai, teismas turėtų priimti sprendimą per 24 valandas, o valstybė narė turėtų užtikrinti, kad atitinkama institucija galėtų priimti sprendimą vos gavus teismo pritarimą. Tai nedaro poveikio galimai suinteresuotų subjektų teisei pateikti prašymą teismui ribotam laikui atidėti sprendimą po to, kai pertvarkymo institucija pradėjo taikyti krizių valdymo priemonę;
<…>
(110)
<…> Vykdant pertvarkymo procesą indėliais, garantuotais indėlių garantijų sistemomis, neturėtų būti padengiami jokie nuostoliai. Kai pertvarkymo veiksmais užtikrinama, kad indėlininkai ir toliau turėtų galimybę naudotis savo indėliais, turėtų būti reikalaujama, kad indėlių garantijų sistemos, su kuriomis yra susijusi pertvarkoma įstaiga, sumokėtų įnašą, kuris būtų ne didesnis už nuostolių, kurių jos būtų patyrusios, jei įstaiga būtų likviduota iškėlus įprastinę bankroto bylą, sumą;
<…>
(130)
šia direktyva laikomasi pagrindinių teisių ir teisių, laisvių ir principų, pripažįstamų visų pirma Chartijoje, visų pirma – teisės į nuosavybę, teisės į veiksmingą teisinę gynybą ir teisingą bylos nagrinėjimą ir teisės į gynybą.“
10
Šios direktyvos 2 straipsnio 1 dalyje numatyta:
„Šios direktyvos tikslais vartojamos šios terminų apibrėžtys:
<…>
40.
pertvarkymo veiksmai – sprendimas pradėti 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodytos įstaigos arba subjekto pertvarkymą pagal 32 straipsnį ar 33 straipsnį arba pertvarkymo priemonės taikymas, arba naudojimasis vienu ar daugiau pertvarkymo įgaliojimų;
<…>
60.
laikinos įstaigos sukūrimo priemonė – mechanizmas, reikalingas, kad pagal 40 straipsnį laikinai įstaigai būtų perduodamos pertvarkomos įstaigos išleistos akcijos arba kitos nuosavybės priemonės arba pertvarkomos įstaigos turtas, teisės ar įsipareigojimai;
<…>
101.
krizių prevencijos priemonė – naudojimasis įgaliojimais siekiant tiesiogiai pašalinti atsigavimui trukdančius trūkumus ar kliūtis pagal 6 straipsnio 6 dalį, naudojimasis įgaliojimais siekiant įveikti ar pašalinti sėkmingo pertvarkymo kliūtis pagal 17 ar 18 straipsnį, ankstyvosios intervencijos priemonės taikymas pagal 27 straipsnį, laikinojo administratoriaus paskyrimas pagal 29 straipsnį arba naudojimasis nurašymo arba konvertavimo įgaliojimais pagal 59 straipsnį;
102.
krizių valdymo priemonė – pertvarkymo veiksmai arba specialiojo valdytojo paskyrimas pagal 35 straipsnį arba asmens pagal 51 straipsnio 2 dalį arba pagal 72 straipsnio 1 dalį paskyrimas;
<…>“
11
Šios direktyvos 3 straipsnio „Už pertvarkymą atsakingų institucijų paskyrimas“ 3 ir 4 dalyse numatyta:
„3.   Pertvarkymo institucijos gali būti nacionaliniai centriniai bankai, kompetentingos ministerijos arba kitos viešojo administravimo institucijos, arba institucijos, kurioms suteikti viešojo administravimo įgaliojimai. Valstybės narės gali išimties tvarka numatyti, kad pertvarkymo institucija yra kompetentinga institucija, vykdanti priežiūrą Reglamento (ES) Nr. 575/2013 ir Direktyvos 2013/36/ES tikslais. Turi būti įvestos tinkamos struktūrinės priemonės siekiant užtikrinti veiklos nepriklausomumą ir išvengti priežiūros funkcijų pagal Reglamentą (ES) Nr. 575/2013 ir Direktyvą 2013/36/ES arba kitų atitinkamos institucijos funkcijų ir pertvarkymo institucijų funkcijų pagal šią direktyvą interesų konfliktų, nedarant poveikio keitimosi informacija ir bendradarbiavimo pareigai, kaip reikalaujama pagal 4 dalį. Visų pirma valstybės narės užtikrina, kad kompetentingose institucijose, nacionaliniuose centriniuose bankuose, kompetentingose ministerijose ar kitose institucijose pertvarkymo funkcija ir priežiūros ar kitos atitinkamos institucijos funkcijos veiklos atžvilgiu būtų atskirtos viena nuo kitos.
Pertvarkymo institucijos funkcijas pagal šią direktyvą atliekantis personalas struktūriškai atskiriamas nuo personalo, vykdančio užduotis pagal Reglamentą (ES) Nr. 575/2013 ir Direktyvą 2013/36/ES, arba nuo kitas atitinkamos institucijos funkcijas atliekančio personalo, jam taip pat taikomos kitos atskaitomybės gairės.
Šios dalies tikslais valstybė narė ar pertvarkymo institucija priima ir viešai paskelbia visas būtinas vidaus taisykles, įskaitant profesinės paslapties saugojimo ir keitimosi informacija, susijusia su skirtingomis funkcinėmis sritimis, taisykles.
4.   Valstybės narės reikalauja, kad priežiūros ir pertvarkymo funkcijas vykdančios institucijos ir asmenys, vykdantys tas funkcijas tų institucijų vardu, glaudžiai bendradarbiautų rengdami, planuodami ir taikydami pertvarkymo sprendimus tiek tuo atveju, kai pertvarkymo institucija ir kompetentinga institucija yra atskiri subjektai, tiek tuo atveju, kai tas funkcijas vykdo tas pats subjektas.“
12
Tos pačios direktyvos III antraštinėje dalyje „Ankstyvoji intervencija“, be kita ko, yra jos 29 straipsnis, kuriame nustatyta:
„1.   [K]ai kompetentinga institucija mano, kad vyresniosios vadovybės arba valdymo organo pakeitimas, kaip nurodyta 28 straipsnyje, nėra pakankama priemonė padėčiai ištaisyti, valstybės narės užtikrina, kad kompetentingos institucijos galėtų paskirti vieną ar daugiau laikinųjų įstaigos administratorių. Atsižvelgdamos į tai, kas būtų proporcinga konkrečiomis aplinkybėmis, kompetentingos institucijos gali paskirti laikinąjį administratorių, kuris arba laikinai pakeistų įstaigos valdymo organą, arba laikinai dirbtų kartu su įstaigos valdymo organu; savo sprendimą kompetentinga institucija patikslina paskyrimo metu. Jeigu kompetentinga institucija paskiria laikinąjį administratorių dirbti kartu su įstaigos valdymo organu, ji tokio paskyrimo metu apibrėžia laikinojo administratoriaus vaidmenį, pareigas ir įgaliojimus, taip pat reikalavimus, keliamus įstaigos valdymo organui prieš priimant konkrečius sprendimus ar imantis konkrečių veiksmų pasikonsultuoti su laikinuoju administratoriumi ar gauti jo pritarimą. Reikalaujama, kad kompetentinga institucija viešai praneštų apie laikinojo administratoriaus paskyrimą, išskyrus atvejus, kai laikinasis administratorius neturi įgaliojimų atstovauti įstaigai. Valstybės narės taip pat užtikrina, kad laikinasis administratorius būtų kvalifikuotas, turėtų gebėjimų ir žinių, reikalingų jo funkcijoms vykdyti, ir kad jo nesaistytų joks interesų konfliktas.
<…>
3.   Kompetentinga institucija laikinojo administratoriaus paskyrimo metu apibrėžia jo vaidmenį ir funkcijas, kurie gali apimti įstaigos finansinės būklės užtikrinimą, įstaigos veiklos (arba jos dalies) administravimą, kad būtų išsaugota arba atkurta įstaigos finansinė būklė, ir priemonių taikymą patikimam ir riziką ribojančiam įstaigos veiklos valdymui atkurti. Laikinojo administratoriaus paskyrimo metu kompetentinga institucija nustato visus jo vaidmens ir funkcijų apribojimus.
<…>
6.   Kompetentinga institucija gali reikalauti, kad laikinasis administratorius kompetentingos institucijos nustatytais intervalais ir savo įgaliojimų termino pabaigoje parengtų įstaigos finansinės būklės bei veiksmų, kuriuos jis atliko per savo paskyrimą, ataskaitas.
<…>“
13
Direktyvos 2014/59 IV antraštinėje dalyje „Pertvarkymas“ yra, be kita ko, jos 31 ir 32 straipsniai. Šiame 31 straipsnyje „Pertvarkymo tikslai“ nustatyta:
„1.   Taikydamos pertvarkymo priemones ir naudodamosi pertvarkymo įgaliojimais, pertvarkymo institucijos atsižvelgia į pertvarkymo tikslus ir pasirenka priemones bei įgaliojimus, kuriais geriausiai pasiekiami konkrečiomis aplinkybėmis svarbūs tikslai.
2.   1 dalyje nurodyti pertvarkymo tikslai yra šie:
a)
užtikrinti ypatingos svarbos funkcijų tęstinumą;
b)
išvengti didelių neigiamų pasekmių finansinei sistemai, visų pirma užkertant kelią problemos plitimui, be kita ko, rinkos infrastruktūrose, ir palaikant rinkos drausmę;
c)
apsaugoti viešąsias lėšas kiek įmanoma sumažinant nepaprastosios viešosios finansinės paramos teikimo galimybę;
d)
apsaugoti indėlininkus, kuriems taikoma Direktyva 2014/49/ES, ir investuotojus, kuriems taikoma [1997 m. kovo 3 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 97/9/EB dėl investuotojų kompensavimo sistemų (OL L 84, 1997, p. 22; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 6 sk., 2 t., p. 311)];
e)
apsaugoti klientų lėšas ir klientų turtą.
<…>
3.   Laikantis skirtingų šios direktyvos nuostatų, pertvarkymo tikslai yra lygiavertės svarbos, o pertvarkymo institucijos juos derina atsižvelgdamos į kiekvieno atvejo pobūdį ir aplinkybes.“
14
Šios direktyvos 32 straipsnyje „Pertvarkymo sąlygos“ numatyta:
„1.   Valstybės narės užtikrina, kad pertvarkymo institucijos pertvarkymo veiksmų 1 straipsnio 1 dalies a punkte nurodytos įstaigos atžvilgiu imtųsi tik tuo atveju, jei pertvarkymo institucija laikosi nuomonės, kad įvykdomos visos šios sąlygos:
a)
kompetentinga institucija, pasikonsultavusi su pertvarkymo institucija, arba laikantis 2 dalyje nustatytų sąlygų, pertvarkymo institucija, pasikonsultavusi su kompetentinga institucija, nustatė, kad įstaiga žlunga arba galėtų žlugti;
b)
atsižvelgiant į laiką ir kitas svarbias aplinkybes, nėra pagrindo tikėtis, kad kokiomis nors alternatyviomis įstaigai taikomomis privačiojo sektoriaus priemonėmis, įskaitant IUS priemones, arba priežiūros veiksmais, įskaitant ankstyvosios intervencijos priemones ar atitinkamų kapitalo priemonių nurašymą arba konvertavimą pagal 59 straipsnio 2 dalį, per pagrįstą laikotarpį būtų išvengta įstaigos žlugimo;
c)
pertvarkymo veiksmai yra būtini atsižvelgiant į viešąjį interesą pagal 5 dalį.
<…>
5.   Šio straipsnio 1 dalies c punkto tikslais pertvarkymo veiksmai laikomi atitinkančiais viešąjį interesą, jei jie yra būtini tam, kad būtų pasiekti vienas ar daugiau 31 straipsnyje nurodytų pertvarkymo tikslų, ir yra proporcingi tiems tikslams, o įstaigą likvidavus iškeliant įprastinę bankroto bylą tų pertvarkymo tikslų būtų pasiekta ne tokiu pačiu mastu.
<…>“
15
Minėtos direktyvos 85 straipsnio „Ex-ante teismo patvirtinimas ir teisė ginčyti sprendimus“ 2–4 dalyse numatyta:
„2.   Valstybės narės pagal šią direktyvą nacionalinėje teisėje numato teisę apskųsti sprendimą dėl krizių prevencijos priemonės taikymo arba sprendimo dėl pasinaudojimo kuriuo nors įgaliojimu, kuris nėra krizių valdymo priemonė.
3.   Valstybės narės užtikrina, kad visi asmenys, kuriems turi poveikį sprendimas taikyti krizių valdymo priemonę, turėtų teisę apskųsti tą sprendimą. Valstybės narės užtikrina, kad kontrolė būtų vykdoma skubos tvarka ir kad nacionaliniai teismai savo vertinimą paremtų kompleksiniu ekonominiu faktų vertinimu, kurį atliko pertvarkymo institucija.
4.   3 dalyje nurodytai teisei apskųsti taikomos šios nuostatos:
a)
dėl pateikto skundo sprendimo vykdymas automatiškai nesustabdomas;
b)
pertvarkymo institucijos sprendimas yra vykdytinas nedelsiant ir jam taikoma nuginčijama prezumpcija, kad jo vykdymo sustabdymas prieštarautų viešajam interesui.
Kai tai būtina siekiant apsaugoti trečiųjų asmenų, kurie, pertvarkymo institucijai taikant pertvarkymo priemones arba naudojantis pertvarkymo įgaliojimais, sąžiningai įsigijo pertvarkomos įstaigos akcijų, kitų nuosavybės priemonių, turto, teisių arba įsipareigojimų, interesus, pertvarkymo institucijos sprendimo panaikinimu nedaroma poveikio jokiems paskesniems administraciniams aktams ar sandoriams, kuriuos sudarė atitinkama pertvarkymo institucija ir kurie buvo grindžiami panaikintu sprendimu. Tokiu atveju teisių gynimo priemonės dėl neteisingo pertvarkymo institucijos sprendimo arba veiksmų yra tik kompensacija už pareiškėjo patirtus nuostolius dėl šio sprendimo ar veiksmų.“
16
Tos pačios direktyvos 109 straipsnio „Indėlių garantijų sistemų naudojimas vykdant pertvarkymą“ 1 dalyje nustatyta:
„Valstybės narės užtikrina, kad tais atvejais, kai pertvarkymo institucijos imasi pertvarkymo veiksmų ir šiais veiksmais užtikrinama, kad indėlininkai ir toliau turėtų galimybę naudotis savo indėliais, indėlių garantijų sistema, su kuria yra susijusi įstaiga, atsako už:
<…>
b)
kai taikoma viena ar daugiau pertvarkymo priemonių, išskyrus gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonę – nuostolių, kurių apdraustieji indėlininkai būtų patyrę, sumą, jei apdraustieji indėlininkai būtų patyrę nuostolių, proporcingų kreditorių patirtiems nuostoliams, laikantis tokio paties eiliškumo pagal įprastines bankroto bylas reglamentuojančius nacionalinės teisės aktus.
Visais atvejais indėlių garantijų sistemos atsakomybė negali būti didesnė už nuostolių, kuriuos ji būtų turėjusi padengti, jei įstaiga būtų buvusi likviduota pagal įprastinę bankroto procedūrą, sumą.
<…>“
Lenkijos teisė
Administracinių bylų teisenos įstatymas
17
Pagrindinėje byloje taikytinos redakcijos 2002 m. rugpjūčio 30 d.Ustawa – Prawo o postępowaniu przed sądami
administracyjnymi (Administracinių bylų teisenos įstatymas; Dz. U., 2002, 329 pozicija) 111 straipsnio 1 dalyje nustatyta:
„Teismas priima sprendimą sujungti kelias atskiras jo nagrinėjamas bylas, kad jos būtų išnagrinėtos kartu ir priimtas bendras sprendimas, jeigu jos gali būti sujungtos į vieną bylą.“
18
Šio įstatymo 134 straipsnio 1 dalis suformuluota taip:
„Teismas priima sprendimą neperžengdamas nagrinėjamos bylos ribų, tačiau nėra saistomas skunde pateiktų argumentų ir reikalavimų bei nurodyto teisinio pagrindo, atsižvelgiant į 57a straipsnį.“
19
Minėto įstatymo 170 straipsnyje nustatyta:
„Galutinis sprendimas privalomas ne tik šalims ir jį priėmusiam teismui, bet ir kitiems teismams bei kitoms valstybės institucijoms, o įstatyme numatytais atvejais – ir kitiems asmenims.“
Administracinių teismų santvarkos įstatymas
20
Pagrindinėje byloje taikytinos redakcijos 2002 m. liepos 25 d.Ustawa – Prawo o ustroju sądów administracyjnych (Administracinių teismų santvarkos įstatymas; Dz. U., 2022, 2492 pozicija) 1 straipsnyje numatyta:
„1.   Administraciniai teismai vykdo teisingumą prižiūrėdami viešojo administravimo veiklą <…>
2.   1 dalyje nurodyta priežiūra yra teisėtumo kontrolė, išskyrus atvejus, kai įstatyme numatyta kitaip.“
Įstatymas dėl Civilinio kodekso
21
Pagrindinėje byloje taikytinos redakcijos 1964 m. balandžio 23 d.Ustawa – Kodeks cywilny (Įstatymas dėl Civilinio kodekso; Dz. U., 2022, 1360 pozicija) 417 straipsnio 1 dalyje numatyta:
„Valstybės iždas, vietos valdžios institucija ar kitas juridinis asmuo, įgyvendinantis viešosios valdžios įgaliojimus pagal įstatymą, atsako už žalą, padarytą neteisėtais veiksmais ar neveikimu įgyvendinant viešosios valdžios įgaliojimus.“
22
Šio įstatymo 4171 straipsnio 2 dalyje numatyta:
„Jei žala padaryta priėmus galutinį teismo sprendimą ar galutinį sprendimą, jos atlyginimo gali būti reikalaujama po to, kai atitinkamoje byloje nustatomas tokio sprendimo neteisėtumas, išskyrus atvejus, kai įstatyme numatyta kitaip. <…>“
FGB įstatymas
23
Pagrindinėje byloje taikytinos redakcijos 2016 m. birželio 10 d.Ustawa o Bankowym Funduszu Gwarancyjnym, systemie gwarantowania depozytów oraz przymusowej restrukturyzacji (Bankų garantijų fondo, indėlių garantijų sistemos ir pertvarkymo įstatymas; Dz. U., 2022, 793 pozicija; toliau – FGB įstatymas) 5 straipsnyje reglamentuojami FGB uždaviniai. Šio straipsnio 1–6 dalys suformuluotos taip:
„1.   [FGB] uždaviniai:
1)
vykdyti įsipareigojimus, kylančius iš indėlių garantijų, visų pirma išmokėti garantuotas lėšas indėlininkams;
<…>
4)
pertvarkymo procedūros vykdymas;
<…>
7)
kitos veiklos, skirtos nacionalinės finansų sistemos stabilumui užtikrinti, vykdymas.
<…>
3.   [FGB] bendradarbiauja su kitais nacionalinės finansų sistemos stabilumo užtikrinimo subjektais <…>
<…>
6.   Komisja Nadzoru Finansowego [(Finansų priežiūros komisija, Lenkija)] [FGB] siūlymu paskiria [FGB] kuratoriumi, nurodytu 1997 m. rugpjūčio 29 d.Ustawa prawo bankowe [(Bankų teisės įstatymas, Dz. U., 1997, Nr. 140, 939 pozicija)] 144 straipsnio 1 dalyje <…>“
24
Pagal FGB įstatymo 6 straipsnio 1 dalį FGB organai yra taryba ir valdyba.
25
Šio įstatymo 7 straipsnio 4 dalyje numatyta, kad FGB tarybą sudaro šeši nariai, t. y. trys už finansų įstaigas atsakingo ministro atstovai, du Lenkijos nacionalinio banko atstovai ir vienas Finansų priežiūros komisijos atstovas.
26
Pagal minėto įstatymo 11 straipsnį FGB valdyba, be kita ko, atsako už FGB veiklos valdymą, jo išteklių valdymą, nepažeidžiant FGB tarybos įgaliojimų, periodinių ataskaitų teikimą FGB ir sprendimų dėl pertvarkymo procedūros pradėjimo priėmimą. Pagal šio straipsnio 8 dalį tokie sprendimai yra galutiniai ir nedelsiant vykdytini.
27
To paties įstatymo 66 straipsnyje išvardyti tokie pertvarkymo tikslai:
„1)
išlaikyti finansinį stabilumą, visų pirma išsaugant pasitikėjimą finansų sektoriumi ir užtikrinant rinkos drausmę;
2)
apriboti viešųjų lėšų panaudojimą arba viešųjų lėšų panaudojimo finansų sektoriui ar įvairiems jo subjektams tikimybę, kad būtų pasiekti 1 punkte ir 3–5 punktuose nurodyti tikslai;
3)
užtikrinti, kad subjektas tęstų ypatingos svarbos funkcijas;
4)
apsaugoti indėlininkus ir investuotojus, kuriems taikoma kompensavimo sistema;
5)
apsaugoti subjektui klientų patikėtas lėšas.“
28
FGB įstatymo 101 straipsnyje nustatyta:
„1.   Finansų priežiūros komisija nedelsdama informuoja [FGB]:
1)
apie subjekto žlugimo riziką;
2)
apie tai, kad nėra požymių, kad galimos taikyti to subjekto priežiūros priemonės ar jo veiksmai padės laiku pašalinti šią riziką <…>
<…>
7.   Jei kartu įvykdomos šios sąlygos:
1)
kyla rizika dėl nacionalinio subjekto žlugimo;
2)
nėra pagrįstų požymių, rodančių, kad nacionalinio subjekto, institucinės apsaugos sistemos ar priežiūros veiksmai, įskaitant ankstyvosios intervencijos priemones, leis laiku pašalinti žlugimo riziką;
3)
veiksmų dėl nacionalinio subjekto būtina imtis dėl viešojo intereso,
[FGB] priima sprendimą pradėti nacionalinio subjekto pertvarkymo procedūrą arba nurašyti ar konvertuoti nuosavo kapitalo priemones ar tinkamus įsipareigojimus, kaip nurodyta 70 straipsnio 1 dalies 1 punkte.
<…>
10.   Pertvarkymo veiksmų imamasi dėl viešojo intereso, jeigu jie būtini siekiant užtikrinti, kad būtų pasiektas vienas ar daugiau 66 straipsnyje nurodytų pertvarkymo tikslų, yra proporcingi šiems tikslams ir nebūtų pasiekti tokiu pat mastu taikant bankroto procedūrą.
11.   [FGB], prieš priimdamas šio straipsnio 7 dalyje nurodytą sprendimą, konsultuojasi su Finansų priežiūros komisija dėl to, ar įvykdytos 7 dalies 1 ir 2 punktų sąlygos. <…>
<…>
14.   64 straipsnio 2 punkto a, c arba d papunkčiuose nurodytas nacionalinis subjektas arba subjektai likviduojami pagal atskirose nuostatose nustatytas taisykles, jeigu įvykdomos šio straipsnio 7 dalies 1 ir 2 punktuose nustatytos sąlygos, bet nėra įvykdoma jo 7 dalies 3 punkte nustatyta sąlyga.“
29
Šio įstatymo 103 straipsnio 1–3 ir 5 dalyse nustatyta:
„1.   [FGB] įteikia [atitinkamam] subjektui 101 straipsnio 7–9 dalyse ir 102 straipsnio 1–4 dalyse nurodytą sprendimą.
<…>
3.   [FGB] parengia 101 straipsnio 7–9 dalyse ir 102 straipsnio 1 ir 4 dalyse nurodyto sprendimo motyvus per 14 dienų nuo jo įteikimo subjektui, kuriam taikoma pertvarkymo procedūra.
<…>
5.   Pertvarkomo subjekto stebėtojų taryba gali apskųsti sprendimą administraciniam teismui per septynias dienas nuo sprendimo motyvų įteikimo šiam subjektui. Bet kuris asmuo, kurio teisiniai interesai dėl sprendimo buvo pažeisti, taip pat turi teisę pateikti skundą administraciniam teismui.“
30
Minėto įstatymo 104 straipsnio 2–4 dalyse numatyta:
„2.   Administracinis teismas priima sprendimą dėl skundo per 30 dienų nuo jo gavimo kartu su bylos medžiaga ir atsiliepimu į skundą.
3.   Naczelny Sąd Administracyjny [(Aukščiausiasis administracinis teismas, Lenkija)] išnagrinėja kasacinį skundą per 2 mėnesius nuo jo gavimo dienos.
4.   Į šio straipsnio 2 ir 3 dalyse nustatytus terminus neįskaičiuojami teisės aktuose numatyti terminai konkretiems veiksmams atlikti, bylos sustabdymo laikotarpiai ir laikotarpiai, kai byla uždelsiama dėl šalies kaltės arba dėl priežasčių, nepriklausančių nuo teismo valios.“
31
To paties įstatymo 105 straipsnio 2–5 dalyse numatyta:
„2.   [Administracinių bylų teisenos įstatymo] 145 straipsnyje numatytais atvejais teismas konstatuoja, kad sprendimas priimtas neteisėtai, ir patenkina dėl jo pateiktą skundą.
3.   Galutinis administracinio teismo sprendimas, kuriame konstatuojama, kad [FGB] sprendimas yra neteisėtas, neturi įtakos remiantis šiuo sprendimu atliktų teisinių veiksmų galiojimui ir netrukdo [FGB] atlikti veiksmus remiantis šiuo sprendimu, jei šių veiksmų nutraukimas keltų grėsmę subjekto komercinei vertei, prievolių, kurių apsaugai skirtas pertvarkymas, vykdymo tęstinumui, finansiniam stabilumui ar trečiųjų asmenų, ypač asmenų, dėl [FGB] sprendimo taikyti pertvarkymo priemones įgijusių turtines teises ar perėmusių įsipareigojimus, sąžiningai įgytoms teisėms.
4.   Atsakomybė už žalą, atsiradusią dėl [FGB] neteisėto sprendimo, yra ribojama patirtų nuostolių dydžiu.
5.   Kompensacija apima tik pinigines išmokas.“
32
FGB įstatymo 242 straipsnio 1 dalyje numatyta:
„Kreditoriai ir savininkai, kurie vykdant pertvarkymo procedūrą gavo mažesnę sumą nei ta, kuri būtų gauta 241 straipsnio 1 dalyje nurodyta tvarka:
<…>
2)
neperdavus jų įsipareigojimų subjektui, dėl kurio pradėta pertvarkymo procedūra, po įmonės perdavimo arba laikinos įstaigos sukūrimo priemonės panaudojimo,
turi teisę į papildomą kompensaciją iš [FGB].“
Finansų rinkos priežiūros įstatymas
33
Pagrindinėje byloje taikytinos redakcijos 2006 m. liepos 21 d.Ustawa o nadzorze nad rynkiem finansowym (Finansų rinkos priežiūros įstatymas; Dz. U., 2022, 660 pozicija) 1 straipsnio 2 dalies 1 punkte numatyta, kad finansų rinkos priežiūra apima bankų priežiūrą, vykdoma pagal, be kita ko, Reglamento Nr. 575/2013 nuostatas.
34
Pagal šio įstatymo 3 straipsnio 1 ir 4 dalis Finansų priežiūros komisija yra kompetentinga finansų rinkos priežiūros srityje. Minėto įstatymo 3a straipsnyje patikslinta, kad ši komisija, išskyrus išimtinius atvejus, yra kompetentinga institucija, kaip ji suprantama pagal Reglamento Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 40 punktą.
Bankų įstatymas
35
Pagrindinėje byloje taikytinos redakcijos Bankų teisės įstatymo (toliau – Bankų įstatymas) 144 straipsnio 1, 1a, 3 ir 4 dalyse numatyta:
„1.   138 straipsnio 3 dalyje nurodytu atveju, susiklosčius 142 straipsnio 1 dalyje nurodytoms aplinkybėms, siekdama pagerinti banko padėtį arba užtikrinti įgyvendinamo gaivinimo plano veiksmingumą Finansų priežiūros komisija, atsižvelgdama į [FGB] įstatymo 5 straipsnio 6 dalį, gali priimti sprendimą paskirti banko kuratorių.
1a.   Šio straipsnio 1 dalyje nurodytu atveju Finansų priežiūros komisija savo sprendime nustato konkrečius kuratoriaus uždavinius.
<…>
3.   Kuratoriui suteikiama protesto teisė dėl banko valdybos ir stebėtojų tarybos nutarimų ir sprendimų. Stebėtojų tarybos arba valdybos posėdyje pareikštas ketinimas dėl protesto pateikimo sustabdo nutarimo arba sprendimo vykdymą.
4.   Kuratorius gali apskųsti visuotinio akcininkų susirinkimo nutarimą arba kooperatinio banko visuotinio susirinkimo nutarimą, kuriuo pažeidžiami banko interesai <…>“
Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai
36
Dėl to, kad GN Bank nesilaikė Reglamente Nr. 575/2013 numatytų nuosavų lėšų reikalavimų, 2021 m. gruodžio 22 d. sprendimu Finansų priežiūros komisija, siekdama pagerinti šios įstaigos finansinę padėtį, paskyrė finansų įstaigos „kuratorių“, kaip tai suprantama pagal FGB įstatymo 5 straipsnio 6 dalį; jo pareigos atitinka „laikinojo administratoriaus“ pareigas, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 2014/59 29 straipsnį. Šios pareigos buvo patikėtos FGB. Šiuo sprendimu Finansų priežiūros komisija įpareigojo jį, be kita ko, rengti ataskaitas, stebėti GN Bank veiklą ir vykdyti visus su šiomis pareigomis susijusius teisinius įgaliojimus.
37
2022 m. rugpjūčio 18 d. Finansų priežiūros komisija informavo FGB apie GN Bank žlugimo riziką ir tai, kad nėra įrodymų, jog priemonės, kurių imtasi, leistų laiku pašalinti šią riziką.
38
Šiomis aplinkybėmis FGB, veikdamas kaip pertvarkymo institucija, 2022 m. rugsėjo 29 d. priėmė sprendimą taikyti GN Bank pertvarkymo procedūrą, paskyrė specialųjį administratorių, nurašydamas šios įstaigos išleistas nuosavo kapitalo priemones ir taikydamas pertvarkymo priemonę dėl laikinos įstaigos sukūrimo (toliau – pagrindinėje byloje nagrinėjamas sprendimas). Todėl tame sprendime nurodytas GN Bank turtas 2022 m. spalio 3 d. buvo perduotas laikinai įstaigai, o šio perdavimo išimčių sąrašas yra baigtinis. Šios išimtys, be kita ko, buvo susijusios su turtinėmis teisėmis, kylančiomis iš faktinių ar teisinių veiksmų ar taisyklių, susijusių su užsienio valiuta išreikštomis kredito ir paskolos sutartimis arba indeksuojamomis užsienio valiutos kursu, pažeidimu, taip pat su reikalavimais, kylančiais iš šių turtinių teisių, įskaitant reikalavimus, dėl kurių pradėtos civilinės ir administracinės bylos, neatsižvelgiant į jų pateikimo datą. Minėtas sprendimas skirtas GN Bank, laikinai įstaigai ir specialiajam administratoriui.
39
GN Bank stebėtojų taryba apskundė pagrindinėje byloje nagrinėjamą sprendimą Wojewódzki Sąd Administracyjny w Warszawie (Varšuvos vaivadijos administracinis teismas, Lenkija), prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui. Kiti fiziniai ir juridiniai asmenys taip pat pateikė skundus dėl šio sprendimo; šie asmenys, be kita ko, yra GN Bank akcininkai, jo išleistų obligacijų turėtojai, kreditoriai ir asmenys, su juo sudarę kredito ir paskolos užsienio valiuta arba indeksuojamas šia valiuta sutartis.
40
Šių įvairių skundų pareiškėjai prašo prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo konstatuoti, kad pagrindinėje byloje nagrinėjamas sprendimas yra neteisėtas, o tai jiems leistų pateikti reikalavimus dėl žalos atlyginimo bendrosios kompetencijos teismuose. Jie nurodo pagrindus, susijusius su materialinės teisės ir proceso taisyklių pažeidimu, turinčiu reikšmingą poveikį šiam sprendimui. Šiuo klausimu, be kita ko, teigiama, kad FGB neišvengė interesų konflikto, dėl kurio negalėjo vykdyti pertvarkymo institucijai priskirtų funkcijų, nes tuo pat metu vykdė priežiūros, bankų indėlių garantijų ir pertvarkymo funkcijas. Šį interesų konfliktą dar labiau sustiprina tai, kad nėra tinkamų procesinių apsaugos priemonių, numatytų Direktyvoje 2014/59.
41
FGB ginčija interesų konflikto buvimą. Be to, jis teigia, kad ėmėsi organizacinių ir struktūrinių priemonių, kuriomis užtikrinamas jo, kaip pertvarkymo institucijos, veiklos nepriklausomumas ir išvengiama bet kokio interesų konflikto vykdant pertvarkymo ir kitas funkcijas.
42
Pirma, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nurodo, kad nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą priėmimo dieną dėl pagrindinėje byloje nagrinėjamo sprendimo buvo pateikta daugiau kaip septyni tūkstančiai skundų, o tai atitinka tam teismui pareikštų skundų per ilgesnį nei dvejų metų laikotarpį vidutinį skaičių. Vėliau jis informavo Teisingumo Teismą, kad dabar dėl šio sprendimo jau yra pateikta daugiau nei aštuoni tūkstančiai skundų.
43
Šiuo klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pabrėžia, kad pagal Administracinių bylų teisenos įstatymo 111 straipsnio 1 dalį jis įpareigojamas sujungti visus skundus, jam pateiktus dėl pagrindinėje byloje nagrinėjamo sprendimo, todėl 2023 m. sausio 26 d. nurodė sujungti skundus, kad jie būtų išnagrinėti kartu ir priimtas bendras sprendimas. Vis dėlto jis mano, kad dėl šios nuostatos taikymo tampa pernelyg sudėtinga ar net neįmanoma priimti teismo sprendimo per protingą terminą.
44
Šiomis aplinkybėmis prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui kyla klausimas, ar kiekvieno asmens, kurio teisinis interesas buvo pažeistas dėl pagrindinėje byloje nagrinėjamo sprendimo, teisė kreiptis į administracinį teismą yra veiksminga teisių gynimo priemonė, atitinkanti Direktyvos 2014/59 85 straipsnio 2 ir 3 dalis, siejamas su ESS 19 straipsnio 1 dalies antra pastraipa ir Chartijos 47 straipsniu. Jis pažymi, kad, kalbant apie pastarąjį straipsnį, šios direktyvos 88 konstatuojamojoje dalyje pabrėžiama, jog siekiama užtikrinti atitinkamiems asmenims „teisę į veiksmingą gynybą“ prieš jiems taikomas priemones.
45
Šiuo klausimu, nors iš esmės pagal nacionalinį įstatymą turi būti nustatyti asmenys, turintys teisę apskųsti nacionalinės pertvarkymo institucijos sprendimą, ir tai, kaip užtikrinama šių asmenų teisinio intereso apsauga, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas abejoja, ar galimybės minėtiems asmenims pateikti administraciniam teismui individualų skundą dėl šio sprendimo suteikimas yra iš Sąjungos teisės kylančių teisių apsaugos sine qua non sąlyga.
46
Iš tiesų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nurodo, kad pagal FGB įstatymo 11 straipsnio 8 dalį ir 105 straipsnio 2 ir 3 dalis sprendimas pradėti pertvarkymo procedūrą yra galutinis ir nedelsiant vykdytinas ir kad administracinis teismas, kuriam pateiktas skundas dėl šio sprendimo, negali jo panaikinti, o tik konstatuoti, kad tas sprendimas yra neteisėtas, arba skundą atmesti. Šiomis nuostatomis įgyvendinama Direktyvos 2014/59 85 straipsnio 4 dalis.
47
Kadangi minėtas skundas neturi stabdomojo poveikio ir negali lemti tokio sprendimo panaikinimo, nacionalinės teisės aktų leidėjas atitinkamiems asmenims suteikė galimybę pareikšti ieškinį dėl žalos atlyginimo. Taigi galutinis sprendimas, kuriuo būtų konstatuotas pagrindinėje byloje nagrinėjamo sprendimo neteisėtumas, leidžia pareikšti tokį ieškinį, iš anksto nenusprendžiant dėl jo pagrįstumo.
48
Dėl nacionalinių administracinio proceso taisyklių prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nurodo, kad administraciniai teismai vykdo teisingumą patikrindami viešojo administravimo institucijų veiksmus jų teisėtumo požiūriu. Šie teismai priima sprendimus neperžengdami bylos ribų, tačiau nėra saistomi skunde nurodytų pagrindų, reikalavimų ir teisinio pagrindo, o tai iš esmės reiškia, kad jie atlieka išsamią ginčijamo akto teisėtumo kontrolę. Taigi nurodyti pagrindai yra tik orientaciniai ir sprendime gali būti atsižvelgta į kitus pažeidimus nei tie, kuriais rėmėsi pareiškėjas.
49
Be to, pagal Administracinių bylų teisenos įstatymo 170 straipsnį galutinis administracinio teismo sprendimas turi erga omnes poveikį.
50
Taigi, pirma, galimas galutinis administracinio teismo sprendimas, kuriuo konstatuojamas pagrindinėje byloje nagrinėjamo sprendimo neteisėtumas, nei šio sprendimo adresatams, nei kitiems su juo susijusiems asmenims dėl jų teisinio intereso neturi tiesioginio poveikio, sukuriančio jų teises ir pareigas. Antra, asmenys, kurie nebuvo administracinės procedūros, per kurią buvo priimtas minėtas sprendimas, šalys ir patys nepateikė skundo teismui dėl šio sprendimo, tačiau kurių teisiniam interesui buvo pakenkta dėl galimo pažeidimo, bendrosios kompetencijos teisme gali pareikšti ieškinius dėl žalos atlyginimo, grindžiamus minėtu administracinio teismo sprendimu.
51
Šiomis aplinkybėmis prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui kyla klausimas, ar Lenkijos teisės aktų leidėjas pagrįstai manė, jog tam, kad būtų įvykdyti iš Direktyvos 2014/59 85 straipsnio 3 dalies, Chartijos 47 straipsnio ir ESS 19 straipsnio 1 dalies antros pastraipos kylantys reikalavimai, buvo būtina pripažinti kiekvieno asmens, kurio teisinis interesas buvo pažeistas dėl sprendimo, kaip antai nagrinėjamo pagrindinėje byloje, teisę kreiptis į administracinius teismus.
52
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas mano, kad atsakymas į pirmąjį prejudicinį klausimą yra svarbus atsižvelgiant į jo pareigą nustatyti teismo proceso šalių ratą ir į jam pateiktų skundų nagrinėjimą, nes ieškinys bendrosios kompetencijos teismuose, kuriuo pagal Lenkijos teisę gali pasinaudoti suinteresuotieji asmenys, siekdami apginti savo teises, galimai pažeistas pagrindinėje byloje nagrinėjamu sprendimu, kartu su procesinėmis taisyklėmis administraciniuose teismuose gali būti laikomas tinkamu ir pakankamu, kad būtų užtikrinta veiksminga šių asmenų teisių apsauga.
53
Antra, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas mano, kad jei taip nebūtų, atsižvelgiant į didelį dėl pagrindinėje byloje nagrinėjamo sprendimo pateiktų skundų skaičių, reikėtų išnagrinėti pasekmes, kylančias dėl nacionalinės proceso teisės nuostatos, pagal kurią jis privalo visus šiuos skundus sujungti proceso tikslais. Jam kyla klausimas, ar siekdamas užtikrinti veiksmingą teisminę gynybą ne tik asmenims, kuriems pertvarkymo procedūra netaikoma, bet ir subjektui, kuriam tokia procedūra taikoma, jis gali netaikyti šios nuostatos.
54
Šia nuostata iš esmės siekiama išvengti, kad administracinis teismas, nagrinėjantis kelis skundus dėl to paties akto, juos nagrinėdamas atskirai priimtų skirtingus sprendimus.
55
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas mano, kad nagrinėjamu atveju dėl šio procedūrinio reikalavimo teismo sprendimo, kuriuo užbaigiamas procesas, paskelbimas galėtų būti gerokai pavėlintas ir dėl to praktiškai taptų neįmanoma arba pernelyg sudėtinga pasinaudoti pagal Sąjungos teisę šiems asmenims suteiktomis teisėmis, o tai prieštarautų veiksmingumo principui.
56
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas mano, kad, atsižvelgiant į procesines normas, reglamentuojančias skundų nagrinėjimą administraciniuose teismuose, ir išnagrinėjus tokį skundą priimto galutinio sprendimo pasekmes, minėto procedūrinio reikalavimo netaikymas padėtų įgyvendinti Sąjungos teisėje garantuojamas teises, nes leistų įvykdyti reikalavimą greitai patikrinti pagrindinėje byloje nagrinėjamo sprendimo teisėtumą pagal Direktyvos 2014/59 85 straipsnio 3 dalį. Tokiu atveju prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas priimtų sprendimą dėl pirmojo skundo, kurį pateikė GN Bank stebėtojų taryba.
57
Trečia, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas mano, kad vykdant pagrindinėje byloje nagrinėjamo sprendimo kontrolę reikia išnagrinėti, ar jį priimdamas FGB laikėsi veiklos nepriklausomumo reikalavimo ir nebuvo jokio interesų konflikto tarp įvairių nacionalinės pertvarkymo institucijos funkcijų, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 2014/59 3 straipsnio 3 dalį, visų pirma atsižvelgiant į tai, kad ši institucija vykdė pertvarkymo funkcijas kartu su anksčiau vykdytomis GN Bank laikinojo administratoriaus ir bankų indėlių garantijų funkcijomis.
58
Šiuo klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas mano, kad net jei priežiūros funkciją siaurąja prasme vykdo Finansų priežiūros komisija, laikinasis administratorius skiriamas šios priežiūros institucijos ir jis vykdo jos pavestas funkcijas. Dėl šių priežasčių a priori negalima atmesti galimybės, jog tam, kad FGB galėtų vykdyti laikinojo administratoriaus funkcijas, reikėjo priimti atitinkamas nuostatas, kad būtų užtikrintas jo, kaip nacionalinės pertvarkymo institucijos, veiklos nepriklausomumas ir išvengta bet kokio interesų konflikto.
59
Be to, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo teigimu, dėl to, kad FGB vienu metu vykdo pertvarkymo ir indėlių garantijų funkcijas, kyla rizika, kad, nesant šių dviejų funkcijų struktūrinio atskyrimo ir organizacinio nepriklausomumo, priemonėmis, kurių ėmėsi ši institucija dėl banko, kurio padėtis kelia žlugimo pavojų, siekiama kuo labiau sumažinti išteklių, kuriuos ši institucija turi vykdydama bankų indėlių garantijų funkcijas ir kurie, žlugus atitinkamam bankui, turėtų būti išmokėti pagal šią garantiją, naudojimą.
60
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui taip pat kyla klausimas, ar, nepaisant to, kad FGB įstatyme nėra nuostatų, kuriomis būtų užtikrintas struktūrinis pertvarkymo funkcijos ir kitų FGB funkcijų atskyrimas, vis dėlto galima manyti, kad veiklos nepriklausomumo ir interesų konflikto nebuvimo tikslas buvo pasiektas, jei dėl to imtasi kitų priemonių, kurios būtų laikomos pakankamomis.
61
Šiomis aplinkybėmis Wojewódzki Sąd Administracyjny w Warszawie (Varšuvos vaivadijos administracinis teismas) nutarė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
„1.
Ar [Direktyvos 2014/59] 85 straipsnio 2 ir 3 dalys, siejamos su [Chartijos] 47 straipsniu ir [ESS] 19 straipsnio 1 dalies antra pastraipa, turi būti aiškinamos taip, kad jeigu pertvarkomo subjekto stebėtojų taryba nacionaliniam administraciniam teismui apskundžia sprendimą dėl pertvarkymo, veiksminga teisinės gynybos priemonė taip pat laikoma užtikrinta asmenims, kurie, apskųsdami tokį sprendimą, siekia apginti savo teisinį interesą, kai apskųsto sprendimo kontrolę atliekančiam teismui nėra privalomi skunde pateikti argumentai ir reikalavimai ir jame nurodytas teisinis pagrindas, o galutinis sprendimas, priimtas išnagrinėjus šį skundą, daro erga omnes poveikį, ir kai siekdami apginti savo teisinį interesą šie asmenys neprivalo atskirai kreiptis į šį administracinį teismą su skundu dėl [tokio sprendimo]?
2.
Ar Direktyvos [2014/59] 85 straipsnio 3 dalis, kurioje įtvirtintas greitos teisminės kontrolės reikalavimas, ir Chartijos 47 straipsnis bei ESS 19 straipsnio 1 dalies antra pastraipa, kurioje įtvirtintas veiksmingos teisinės gynybos reikalavimas, turi būti aiškinami taip, kad pagal šias nuostatas draudžiama taikyti valstybės narės proceso teisės normą, pagal kurią nacionalinis administracinis teismas įpareigojamas sujungti visus jam pateiktus skundus dėl pertvarkymo institucijos sprendimo, jeigu dėl šios normos taikymo kartu su kitais nacionaliniais administracinių bylų teisenos reikalavimais, atsižvelgiant į didelį tokių skundų skaičių, tampa pernelyg sudėtinga ar net neįmanoma per protingą terminą priimti sprendimo byloje?
3.
Ar Direktyvos [2014/59] 3 straipsnio 3 dalis turi būti aiškinama taip, kad pagal ją, siekiant užtikrinti veiklos nepriklausomumą ir išvengti interesų konfliktų, valstybei narei leidžiama struktūriškai neatskirti pertvarkymo institucijos funkcijų nuo kitų tos institucijos funkcijų, kurias ji vykdo kaip teisės aktuose numatyta bankų indėlių garantijų institucija arba banko kuratorius (laikinasis administratorius), paskirtas remiantis nacionalinės institucijos, atsakingos už priežiūrą, sprendimu siekiant Reglamento [Nr. 575/2013] ir Direktyvos [2013/36] tikslų?
4.
Ar Direktyvos [2014/59] 3 straipsnio 3 dalis turi būti aiškinama taip, kad tuo atveju, jei valstybė narė neįvykdo pareigos nustatyti tinkamas struktūrines priemones, kuriomis būtų užtikrintas veiklos nepriklausomumas ir išvengta interesų konflikto tarp priežiūros funkcijų pagal Reglamentą [Nr. 575/2013] ir Direktyvą [2013/36] arba kitų atitinkamos institucijos funkcijų ir pertvarkymo institucijos funkcijų, veiklos nepriklausomumo ir interesų konfliktų vengimo sąlyga gali būti laikoma tenkinama, jei sprendimo dėl pertvarkymo kontrolę atliekantis nacionalinis administracinis teismas pripažįsta, kad taikytos kitos organizacinės priemonės ir faktiniai pertvarkymo institucijos veiksmai buvo pakankami šiam rezultatui pasiekti?“
Dėl prejudicinių klausimų
Dėl antrojo klausimo
62
Antruoju klausimu, kurį reikia nagrinėti pirmiausia, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Direktyvos 2014/59 85 straipsnio 3 dalis, siejama su Chartijos 47 straipsniu ir ESS 19 straipsnio 1 dalies antra pastraipa, turi būti aiškinama taip, kad pagal ją draudžiama taikyti nacionalinę procesinę nuostatą, pagal kurią teismas, turintis jurisdikciją nagrinėti skundus dėl nacionalinės pertvarkymo institucijos sprendimo taikyti krizių valdymo priemonę, privalo sujungti visus jam dėl šio sprendimo pateiktus skundus, kai dėl šios nuostatos taikymo gali tapti pernelyg sudėtinga ar net neįmanoma priimti sprendimo per protingą terminą, atsižvelgiant į didelį skundų dėl šio sprendimo skaičių.
Dėl priimtinumo
63
Lenkijos vyriausybė ginčija antrojo klausimo priimtinumą.
64
Ši vyriausybė mano, kad atsakymas į šį klausimą nereikalingas, nes prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas jau sujungė skundus, pateiktus dėl pagrindinėje byloje nagrinėjamo sprendimo, kurie 2023 m. sausio 26 d. jame vis dar buvo nagrinėjami, todėl dabar jis negali atskirai nagrinėti tik GN Bank stebėtojų tarybos skundo.
65
Šiuo klausimu iš pačios antrojo klausimo formuluotės matyti, kad prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui kyla abejonių dėl galimybės suderinti nacionalinėje teisėje nustatytą pareigą sujungti įvairius jam pateiktus skundus ir būtinybę greitai arba bent per protingą terminą priimti sprendimą, kylančią iš Sąjungos teisės nuostatų, kurias jis prašo išaiškinti. Atsakymas į šį klausimą išlieka naudingas, nepaisant to, kad dauguma prašymų priimti prejudicinį sprendimą pateikusiame teisme nagrinėjamų skundų buvo sujungti, nes dėl šio atsakymo jis galėtų nuspręsti, kad jų sujungimas negalioja dėl jo nesuderinamumo su Sąjungos teise, todėl nuspręsti išskirti šiuos skundus.
66
Taigi antrasis klausimas yra priimtinas.
Dėl esmės
67
Pagal ESS 19 straipsnio 1 dalies antrą pastraipą valstybės narės įpareigojamos numatyti teisių gynimo priemones, būtinas užtikrinti teisės subjektams, kad Sąjungos teisei priklausančiose srityse bus paisoma jų teisės į veiksmingą teisminę gynybą (2021 m. gruodžio 21 d. Sprendimo Randstad Italia, C‑497/20, EU:C:2021:1037, 56 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija). Šis veiksmingos teisminės gynybos reikalavimas turi būti taikomas, be kita ko, taip, kaip jis suprantamas pagal Chartijos 47 straipsnį (šiuo klausimu žr. 2021 m. liepos 15 d. Sprendimo Komisija / Lenkija (Teisėjų drausmės tvarka), C‑791/19, EU:C:2021:596, 57 punktą). Be to, Direktyvos 2014/59 88 ir 130 konstatuojamosiose dalyse pabrėžiama, kad šia direktyva laikomasi Chartijoje pripažįstamų teisių, laisvių ir principų, visų pirma – teisės į veiksmingą teisinę gynybą, nes suinteresuotosios šalys turi teisę, be kita ko, į veiksmingą teisminę gynybą dėl joms poveikį darančių priemonių.
68
Pagal Chartijos 47 straipsnio antrą pastraipą teisė į veiksmingą teisinę gynybą apima, be kita ko, teisę, kad byla būtų išnagrinėta per kiek įmanoma trumpesnį laiką. Bylos išnagrinėjimo termino protingumą reikia vertinti atsižvelgiant į kiekvienos bylos aplinkybes, ypač į bylos svarbą suinteresuotajam asmeniui, bylos sudėtingumą ir šalių elgesį, o reikšmingų kriterijų sąrašas nėra baigtinis (šiuo klausimu žr. 2008 m. rugsėjo 9 d. Sprendimo FIAMM ir kt. / Taryba ir Komisija, C‑120/06 P ir C‑121/06 P, EU:C:2008:476, 212 punktą ir 2009 m. liepos 16 d. Sprendimo Der Grüne Punkt – Duales System Deutschland / Komisija, C‑385/07 P, EU:C:2009:456, 181 ir 182 punktus bei juose nurodytą jurisprudenciją).
69
Kiek tai susiję su teise apskųsti nacionalinių pertvarkymo institucijų priimtus sprendimus imtis krizių valdymo priemonių, pažymėtina, kad Direktyvos 2014/59 85 straipsnio 3 dalyje sukonkretinama Chartijos 47 straipsnyje įtvirtinta teisė į tai, kad kiekvieno asmens byla būtų išnagrinėta per kiek įmanoma trumpesnį laiką, reikalaujant, kad teisminė kontrolė, į kurią teisę turi visi asmenys, kuriems turi poveikį sprendimas taikyti tokią priemonę, būtų vykdoma „skubos tvarka“.
70
Dėl kriterijaus, susijusio su ginčo svarba asmenims, kuriems nacionalinės pertvarkymo institucijos sprendimai priimti krizių valdymo priemones daro poveikį, t. y. nurodytoms įstaigoms ar subjektams, jų akcininkams, kreditoriams ir visoms kitoms su tokiais sprendimais galimai susijusioms trečiosioms šalims, pažymėtina, kad bylos išnagrinėjimo termino protingumo vertinimas vykdant minėto 85 straipsnio 3 dalyje numatytą kontrolę, be kita ko, priklauso nuo būtinybės kuo greičiau įvykdyti pagrindinį teisinio saugumo reikalavimą visų šių asmenų atžvilgiu, kadangi šios priemonės susijusios su ypatingais sprendimais, kurie yra išimtinio pobūdžio ir turi didelių pasekmių ir kurie, kaip, be kita ko, pažymėta Direktyvos 2014/59 92 konstatuojamojoje dalyje, turi būti skubiai priimti atsižvelgiant į didelę riziką, su kuria jomis siekiama kovoti.
71
Iš tiesų iš Teisingumo Teismo jurisprudencijos matyti, kad vertinant termino, per kurį turi būti atlikta teisminė kontrolė, protingumą reikia atsižvelgti į argumentus, susijusius su teisinio saugumo reikalavimu, klausimų svarbą ir finansinius interesus bei didelį galimai suinteresuotų asmenų skaičių (pagal analogiją žr. 2013 m. lapkričio 26 d. Sprendimo Groupe Gascogne / Komisija, C‑58/12 P, EU:C:2013:770, 87 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
72
Nagrinėjamu atveju iš prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad Direktyvos 2014/59 85 straipsnio 3 dalis buvo įgyvendinta, kaip tai suprantama pagal Chartijos 51 straipsnio 1 dalį, taikytinuose nacionalinės teisės aktuose įpareigojant įvairius dalyvius laikytis trumpų terminų, numatytų FGB įstatymo 104 straipsnyje, t. y. iš principo 7 dienų termino pranešti FGB apie skundą, 14 dienų, per kurias jis turėtų perduoti šį skundą ir atsiliepimą į skundą, 30 dienų administracinio teismo sprendimui priimti ir dviejų mėnesių, per kuriuos būtų priimtas sprendimas dėl galimo kasacinio skundo. Taigi reikia konstatuoti, kad šis klausimas susijęs su Chartijos 47 straipsnio išaiškinimu.
73
Vis dėlto prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nurodo, kad visuotinai taikoma nacionalinė procesinė nuostata, t. y. Administracinių bylų teisenos įstatymo 111 straipsnio 1 dalis, gali kliudyti bylą nagrinėjančiam teismui užtikrinti teisės subjekto teisę, kad jo byla būtų išnagrinėta per protingą terminą, nes pagal šią nuostatą reikalaujama sujungti bylas, susijusias su skundais dėl to paties sprendimo, kad jos būtų išnagrinėtos kartu ir priimtas bendras sprendimas. Šis teismas patikslina, kad skundų dėl pagrindinėje byloje nagrinėjamo sprendimo skaičius atitinka bendrą per dvejus metus jam paprastai pateikiamų skundų skaičių ir kad juos nagrinėjant kartu teismo sprendimas gali būti priimtas pažeidžiant protingą terminą.
74
Vis dėlto, nepaisant to, kad susijusių bylų sujungimas paprastai gali prisidėti prie gero teisingumo vykdymo, kitaip yra skundų, pateiktų dėl sprendimų priimti krizių valdymo priemonę, kurie gali paveikti didelį asmenų skaičių ir todėl lemti daug skundų, atveju. Iš tiesų tokiu atveju toks sujungimas gali užkirsti kelią bet kokiai teisminei kontrolei keleriems metams, o tai prieštarauja Chartijos 47 straipsnyje įtvirtintai teisei į bylos išnagrinėjimą per kiek įmanoma trumpesnį laiką.
75
Šiomis aplinkybėmis reikia priminti, kad, pirma, pagal Sąjungos teisę atitinkančio nacionalinės teisės aiškinimo principą, siekiant pagal savo jurisdikciją užtikrinti visišką Sąjungos teisės veiksmingumą, kai sprendžia ginčus, dėl kurių į juos kreiptasi, nacionaliniai teismai, taikydami nacionalinės teisės aktus, turi juos aiškinti kiek įmanoma atsižvelgdami į susijusios direktyvos tekstą ir tikslą, kad būtų pasiektas direktyvoje numatytas rezultatas ir laikomasi SESV 288 straipsnio trečios pastraipos. Nors šią pareigą riboja bendrieji teisės principai, visų pirma teisinio saugumo ir negaliojimo atgal principai, ir ji negali būti pagrindas aiškinti nacionalinę teisę contra legem, tačiau reikalaujama, kad šie teismai visus jų jurisdikcijos sričiai priklausančius veiksmus atliktų atsižvelgdami į visą vidaus teisę ir taikydami joje pripažintus aiškinimo metodus, kad būtų užtikrintas visiškas atitinkamos direktyvos veiksmingumas ir priimtas ja siekiamą tikslą atitinkantis sprendimas (šiuo klausimu žr. 2021 m. vasario 11 d. Sprendimo M.V. ir kt. (Viešajame sektoriuje paeiliui sudaromos terminuotos darbo sutartys), C‑760/18, EU:C:2021:113, 65, 67 ir 68 punktus ir juose nurodytą jurisprudenciją).
76
Antra, pagal Sąjungos teisės viršenybės principą nacionalinis teismas, turintis taikyti Sąjungos teisės nuostatas pagal jam suteiktą jurisdikciją, turi pareigą, nesant galimybės aiškinti nacionalinės teisės nuostatų taip, kad jos atitiktų Sąjungos teisės reikalavimus, užtikrinti visišką šios teisės reikalavimų veiksmingumą jo nagrinėjamoje byloje, prireikus savo iniciatyva netaikydamas bet kurių tiesiogiai veikiančiai Sąjungos teisės nuostatai prieštaraujančių nacionalinės teisės nuostatų (šiuo klausimu žr. 2019 m. birželio 24 d. Sprendimo Popławski, C‑573/17, EU:C:2019:530, 58 ir 61 punktus ir juose nurodytą jurisprudenciją).
77
Nagrinėjamu atveju Chartijos 47 straipsnio nuostatos turi būti laikomos veikiančiomis tiesiogiai (šiuo klausimu žr. 2021 m. balandžio 15 d. Sprendimo Braathens Regional Aviation, C‑30/19, EU:C:2021:269, 57 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
78
Taigi prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas prireikus turi netaikyti nacionalinės proceso teisės nuostatų, pagal kurias jam draudžiama išskirti pagrindinėje byloje nagrinėjamus skundus, jei šių nuostatų negalima aiškinti taip, kad būtų paisoma Chartijos 47 straipsnyje įtvirtintos teisės į bylos išnagrinėjimą per kiek įmanoma trumpesnį laiką.
79
Be to, Lenkijos vyriausybė per posėdį Teisingumo Teisme nurodė, kad, kalbant apie tokias bylas, kokios nagrinėjamos pagrindinėje byloje, pagal Lenkijos teisę leidžiama išskirti šias bylas, kai bylų sujungimas negalioja. Tačiau, šios vyriausybės teigimu, atskyrimo atveju šias bylas vienu metu nagrinėja skirtingi teisėjai, o dėl to kyla nesuderinamų sprendimų priėmimo pavojus, nes nenumatyta jokių procesinių taisyklių, leidžiančių išvengti šios rizikos ir užtikrinti Chartijos 47 straipsnyje įtvirtintos teisės į tai, kad kiekvieno asmens byla būtų išnagrinėta per kiek įmanoma trumpesnį laiką.
80
Šiuo klausimu reikia priminti, kad Chartijos 47 straipsnyje įtvirtintas veiksmingos teisinės gynybos reikalavimas taikomas, be kita ko, apibrėžiant procesines taisykles, susijusias su ieškiniais, grindžiamais iš Sąjungos teisės kylančiomis teisės subjektų teisėmis (šiuo klausimu žr. 2022 m. gegužės 17 d. Sprendimo Ibercaja Banco, C‑600/19, EU:C:2022:394, 45 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
81
Nesant šią sritį reglamentuojančių Sąjungos teisės aktų, asmenų, kuriems nacionalinės valdžios institucijos sprendimas priimti krizių valdymo priemonę daro poveikį, teisės į veiksmingą teisinę gynybą įgyvendinimo taisyklės, vadovaujantis procesinės autonomijos principu, turi būti nustatytos valstybių narių vidaus teisės sistemose, tačiau laikantis lygiavertiškumo ir veiksmingumo principų (pagal analogiją žr. 2018 m. spalio 24 d. Sprendimo XC ir kt., C‑234/17, EU:C:2018:853, 21 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
82
Tam, kad įvykdytų Chartijos 47 straipsnio 1 dalyje įtvirtinto veiksmingos teisminės gynybos principo reikalavimus, nacionalinis teismas turi imtis būtinų procesinių ir organizacinių priemonių bei atsižvelgti į skirtingus interesus ir įvertinti šių priemonių poveikį kiekvienam asmeniui, pagrįstai pateikusiam skundą dėl nacionalinės pertvarkymo institucijos sprendimo pagal Direktyvos 2014/59 85 straipsnio 3 dalį. Taigi, siekiant užtikrinti visišką būsimo teismo sprendimo dėl teisių, kuriomis remiamasi pagal Sąjungos teisę, buvimo veiksmingumą, skundų išskyrimo atveju nacionalinis teismas turi turėti galimybę imtis būtinų priemonių, kad būtų užtikrinta Chartijos 47 straipsnyje įtvirtinta teisė į tai, kad kiekvieno asmens byla būtų išnagrinėta per kiek įmanoma trumpesnį laiką, ir išvengta skirtingų teisėjų priimtų nesuderinamų sprendimų rizikos.
83
Nagrinėjamu atveju prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas turi visų pirma patikrinti, ar vienos ar kelių bylų, susijusių su vienu ar keliais skundais dėl pertvarkymo institucijos sprendimo, kaip antai nagrinėjamo pagrindinėje byloje, nagrinėjimas kartu sustabdant kitas bylas, susijusias su tuo pačiu sprendimu, yra būtinas siekiant užtikrinti visišką būsimo teismo sprendimo dėl teisių, kuriomis remiamasi pagal Sąjungos teisę, buvimo veiksmingumą.
84
Atsižvelgiant į visa tai, kas išdėstyta, į antrąjį klausimą reikia atsakyti, kad Chartijos 47 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad pagal jį draudžiama taikyti nacionalinę procesinę nuostatą, pagal kurią teismas, turintis jurisdikciją nagrinėti skundus dėl nacionalinės pertvarkymo institucijos sprendimo taikyti krizių valdymo priemonę, privalo sujungti visus dėl šio sprendimo jam pateiktus skundus, jeigu šios nuostatos taikymas prieštarauja teisei, kad byla būtų išnagrinėta per kiek įmanoma trumpesnį laiką.
Dėl pirmojo klausimo
Dėl priimtinumo
85
FGB ir Lenkijos vyriausybė ginčija pirmojo klausimo, susijusio su teismo, gavusio daug skundų dėl nacionalinės pertvarkymo institucijos sprendimo taikyti krizių valdymo priemonę, galimybe priimti sprendimą tik dėl vieno iš šių skundų, jeigu jis atlieka teisėtumo kontrolę ir jo sprendimas turės erga omnes poveikį, priimtinumą.
86
FGB teigimu, atsakymas į jį nėra būtinas sprendimui pagrindinėje byloje priimti. Iš tiesų tai yra techniniai aspektai, susiję su teismo proceso eiga, dėl kurių nereikia aiškinti Sąjungos teisės, nes prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui nekilo abejonių dėl šį procesą reglamentuojančių nacionalinės teisės nuostatų suderinamumo su šia teise.
87
Šiuo klausimu reikia pažymėti, kad pagal suformuotą jurisprudenciją tik bylą nagrinėjantis nacionalinis teismas, atsakingas už sprendimo priėmimą, atsižvelgdamas į konkrečias bylos aplinkybes turi įvertinti tai, ar jo sprendimui priimti būtinas prejudicinis sprendimas, ir Teisingumo Teismui pateikiamų klausimų svarbą, kuriems taikoma svarbos prezumpcija. Vadinasi, kai pateikiamas klausimas susijęs su Sąjungos teisės nuostatos išaiškinimu ar galiojimu, Teisingumo Teismas iš principo turi priimti sprendimą dėl šio klausimo, nebent būtų akivaizdu, kad prašomas išaiškinimas visiškai nesusijęs su ginčo pagrindinėje byloje aplinkybėmis ar dalyku, kad problema hipotetinė arba Teisingumo Teismas neturi informacijos apie faktines ir teisines aplinkybes, būtinos tam, kad naudingai atsakytų į tą klausimą (2021 m. gruodžio 21 d. Sprendimo Trapeza Peiraios, C‑243/20, EU:C:2021:1045, 25 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
88
Nagrinėjamu atveju Sąjungos teisės išaiškinimas, dėl kurio pateiktas šis klausimas, gali turėti įtakos pagrindinės bylos procesiniam vertinimui tiek, kiek joje sujungti visų skundai, pateikti dėl pagrindinėje byloje nagrinėjamo sprendimo, išskyrus GN Bank stebėtojų tarybos pateiktą skundą, su sąlyga, kad bus atsakyta į antrąjį klausimą. Be to, priešingai, nei teigia FGB, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas aiškiai nurodo galimybę, kad dėl pareigos išnagrinėti visus jam pateiktus skundus jis būtų priverstas nesilaikyti pareigos priimti sprendimą greitai.
89
Lenkijos vyriausybė mano, kad atsakymas į pirmąjį klausimą nereikalingas dėl tų pačių motyvų, kokie nurodyti šio sprendimo 64 punkte.
90
Vis dėlto atsakymas į šį klausimą išlieka naudingas, nepaisant įvairių skundų, kuriuos gavo prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, sujungimo, nes tas teismas dėl atsakymo į antrąjį klausimą gali tekti nuspręsti, kad minėtas sujungimas prieštarauja Chartijos 47 straipsnyje įtvirtintai teisei į bylos išnagrinėjimą per kiek įmanoma trumpesnį laiką, o tai jam leistų, pirma, išskirti skundus ir, antra, atlikti šio sprendimo 83 punkte nurodytą patikrinimą.
91
Taigi pirmasis klausimas yra priimtinas.
Dėl esmės
92
Pirmiausia reikia pažymėti, kad Direktyvos 2014/59 85 straipsnio 2 dalis, nors ir nurodyta pirmajame klausime, nėra reikšminga atsižvelgiant į pagrindinės bylos aplinkybes. Iš tiesų ši nuostata susijusi su teise pateikti skundą dėl bet kokio sprendimo taikyti krizių prevencijos priemonę arba pasinaudoti kitais įgaliojimais nei krizių valdymo priemonė pagal šią direktyvą, o pagrindinėje byloje nagrinėjamas sprendimas, kuriuo iš esmės siekiama, kad GN Bank būtų taikoma pertvarkymo procedūra, yra „pertvarkymo veiksmai“, taigi ir „krizių valdymo priemonė“, kaip tai suprantama atitinkamai pagal minėtos direktyvos 2 straipsnio 40 ir 102 punktus.
93
Taigi reikia konstatuoti, kad pirmuoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Direktyvos 2014/59 85 straipsnio 3 dalis, siejama su Chartijos 47 straipsniu, turi būti aiškinama taip, kad, kai nacionaliniame teisme pateikiami keli skundai dėl nacionalinės pertvarkymo institucijos sprendimo nustatyti krizių valdymo priemonę, iš kurių vieną pateikė įstaigos, kuriai taikoma pertvarkymo procedūra, organas, vien šį skundą išnagrinėjus iš esmės galima manyti, kad teisė į veiksmingą teisinę gynybą buvo užtikrinta bet kurio kito asmens, taip pat pateikusio skundą dėl šio sprendimo, atžvilgiu, jei šis teismas, pirma, vykdo teisėtumo kontrolę ir nėra saistomas jo nagrinėjamo skundo pagrindų, reikalavimų ir teisinio pagrindo ir, antra, priima erga omnes poveikį turintį sprendimą, kuriuo gali remtis bet kuris asmuo, su kuriuo minėtas sprendimas susijęs, siekdamas, kad būtų atlyginta šiuo sprendimu jam padaryta žala.
94
Reikia priminti, kad Direktyvos 2014/59 85 straipsnio 3 dalyje numatyta, jog visi asmenys, kuriems turi įtakos sprendimas taikyti krizių valdymo priemonę, turi turėti teisę apskųsti šį sprendimą teisme.
95
Pagal šios direktyvos 85 straipsnio 4 dalies antrą pastraipą pertvarkymo institucijos sprendimo panaikinimas neturi poveikio panaikintiems administraciniams aktams arba sandoriams, kuriuos ji sudarė remdamasi panaikintu sprendimu, kai būtina apsaugoti sąžiningų trečiųjų asmenų interesus, o skundai dėl žalingo šios institucijos sprendimo ar veiksmų apsiriboja asmenų, kuriems dėl šio sprendimo ar veiksmų daromas poveikis, nuostolių atlyginimu.
96
Pagal Lenkijos teisę asmuo, kuriam turi įtakos FGB, veikiančio kaip pertvarkymo institucija, priimta krizių valdymo priemonė, neprivalo pats ginčyti šios priemonės teisėtumo nacionaliniame administraciniame teisme, kad galėtų pateikti prašymą atlyginti žalą, kurią jis patyrė dėl šios priemonės, nes šis asmuo, grįsdamas šį prašymą, gali remtis šios priemonės neteisėtumu, nustatytu šio teismo sprendime dėl kito teisės subjekto skundo.
97
Vis dėlto, nagrinėjamu atveju, jeigu sprendimu dėl GN Bank stebėtojų tarybos pateikto skundo šis skundas būtų atmestas kaip nepagrįstas, dėl tokio sprendimo erga omnes poveikio kiti pareiškėjai pagrindinėje byloje negalėtų pateikti prašymo atlyginti žalą. Taigi šie kiti pareiškėjai netektų teisės nurodyti savo pagrindų skundui dėl pagrindinėje byloje nagrinėjamo sprendimo pagrįsti, nors šie pagrindai nebuvo aptarti per teisminius ginčus, užtikrinančius, kad minėti pareiškėjai žinotų ir galėtų ginčyti tiek faktines, tiek teisines bylos aplinkybes, nuo kurių priklauso proceso baigtis.
98
Šiuo klausimu iš Teisingumo Teismo suformuotos jurisprudencijos matyti, kad pagrindinės teisės, kaip antai Chartijos 47 straipsnyje garantuojama teisė į veiksmingą teisinę gynybą, nėra absoliučios, joms gali būti taikomi apribojimai su sąlyga, kad jie iš tikrųjų atitinka bendrojo intereso tikslus, kurių siekiama nagrinėjama priemone, ir, atsižvelgiant į siekiamą tikslą, tai nėra neproporcingas ir netoleruotinas kišimasis, pažeidžiantis užtikrinamų teisių esmę (šiuo klausimu žr. 2013 m. rugsėjo 26 d. Sprendimo Texdata Software, C‑418/11, EU:C:2013:588, 84 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
99
Jeigu teisės subjektas, kuriam nacionalinės pertvarkymo institucijos sprendimas taikyti krizių valdymo priemonę daro poveikį, netektų teisės reikalauti, kad būtų priimtas motyvuotas teismo sprendimas dėl Direktyvos 2014/59 85 straipsnio 3 dalyje numatyto skundo, kurį jis pagrįstai pateikė, būtų pakenkta jo teisės į veiksmingą teisinę gynybą esmei.
100
Taigi nagrinėjamu atveju šio sprendimo 97 punkte nurodytu atveju prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas negali remtis sprendimo, kuriuo išnagrinėtas GN Bank stebėtojų tarybos pateiktas skundas, erga omnes poveikiu, kad iš bet kurio kito asmens, kuriam šis sprendimas daro poveikį, būtų atimta pagrįsta galimybė pateikti savo poziciją.
101
Be to, reikia pažymėti, jog tai, kad nacionaliniam administraciniam teismui leidžiama nagrinėti jame ginčijamo sprendimo teisėtumą atsižvelgiant į bet kokias teisines aplinkybes ir bet kokį pagrindą, nepriklausomai nuo skundo dėl šio sprendimo pagrindų, reikalavimų ir teisinio pagrindo, nereiškia, kad šis teismas tikrai atliko šio sprendimo kontrolę atsižvelgdamas į bet kokį reikšmingą pagrindą. Iš tiesų negalima atmesti galimybės, kad vienas iš skundų, kuris nebuvo išnagrinėtas, gali būti grindžiamas faktinėmis ar teisinėmis aplinkybėmis, į kurias nebuvo atsižvelgta atliekant šią kontrolę.
102
Taigi į pirmąjį klausimą reikia atsakyti, kad Direktyvos 2014/59 85 straipsnio 3 dalis, siejama su Chartijos 47 straipsniu, turi būti aiškinama taip, kad, kai nacionaliniame teisme pateikiami keli skundai dėl nacionalinės pertvarkymo institucijos sprendimo taikyti krizių valdymo priemonę, iš kurių vieną pateikė įstaigos, kuriai taikoma pertvarkymo procedūra, organas, vien šio skundo atmetimas kaip nepagrįsto neleidžia manyti, kad buvo užtikrinta teisė į veiksmingą teisinę gynybą dėl visų kitų asmenų, kuriems šis sprendimas turėjo įtakos ir kurie taip pat dėl jo pateikė skundą, nurodydami pagrindus, į kuriuos nebuvo atsižvelgta priimtame teismo sprendime ir dėl kurių bet kuriuo atveju nevyko teisminiai ginčai, kurie šiam asmeniui būtų leidę pateikti savo poziciją.
Dėl trečiojo klausimo
103
Trečiuoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Direktyvos 2014/59 3 straipsnio 3 dalis turi būti aiškinama taip, kad ši nuostata netaikoma, kai nacionalinė pertvarkymo institucija taip pat vykdo laikinojo administratoriaus, kaip tai suprantama pagal šios direktyvos 29 straipsnį, ir indėlių garantijų, kaip tai suprantama pagal Direktyvą 2014/49, funkcijas, todėl pagal ją nereikalaujama imtis struktūrinių priemonių, kad būtų užtikrintas šios institucijos veiklos nepriklausomumas ir išvengta bet kokio interesų konflikto, susijusio su šiomis funkcijomis.
Dėl priimtinumo
104
Lenkijos vyriausybė pateikia trečiojo klausimo, kurį laiko hipotetiniu, nepriimtinumu grindžiama prieštaravimą iš esmės dėl to, kad prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nenurodė ryšio tarp Direktyvos 2014/59 3 straipsnio 3 dalies ir pagrindinėje byloje nagrinėjamo sprendimo teisėtumo kontrolės.
105
Vis dėlto reikia konstatuoti, kad atsakymas į šį klausimą susijęs su tam tikrais pagrindais, kuriuos pareiškėjai pagrindinėje byloje pateikė prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui ir kurie nurodyti prašyme priimti prejudicinį sprendimą ir iš esmės susiję su nurodomu tariamo FGB, veikiančio kaip pertvarkymo institucija, nepriklausomumo nebuvimo poveikiu pagrindinėje byloje nagrinėjamo sprendimo teisėtumui.
106
Todėl minėtas klausimas yra priimtinas.
Dėl esmės
107
Direktyvos 2014/59 3 straipsnio 2 dalyje įtvirtintas principas, pagal kurį pertvarkymo funkcijas turi vykdyti viešojo administravimo institucijos arba institucijos, kurioms suteikti viešojo administravimo įgaliojimai. Be to, iš šio straipsnio 3 dalies matyti, kad šios institucijos gali vykdyti kitas funkcijas, o pertvarkymo institucija gali būti net kompetentinga priežiūros institucija pagal Reglamentą Nr. 575/2013 ir Direktyvą 2013/36. Vis dėlto, kai atliekamos kelios funkcijos, šioje 3 dalyje numatyta, kad turi būti imtasi tinkamų struktūrinių priemonių, kad būtų užtikrintas veiklos nepriklausomumas ir išvengta bet kokio interesų konflikto.
108
Kaip savo išvados 34 ir 36 punktuose iš esmės pažymėjo generalinis advokatas, tokiomis aplinkybėmis Direktyvos 2014/59 3 straipsnio 3 dalyje įtvirtinti veiklos nepriklausomumo ir interesų konfliktų prevencijos reikalavimai susiję su rizika dėl to paties subjekto kelių funkcijų vykdymo, kad šio subjekto, veikiančio kaip pertvarkymo institucija, sprendimų priėmimas bus iškraipytas, ir jais siekiama apsaugoti šį sprendimų priėmimą nuo bet kokios su pertvarkymo užduotimi nesusijusios vidaus įtakos taip, kad vykdydamas šią užduotį šis subjektas siektų tik su pertvarkymo mechanizmu susijusių tikslų.
109
Šiuo klausimu iš labai plačios minėtoje 3 dalyje vartojamų žodžių, susijusių su „priežiūros funkcij[omis] <…> arba kit[omis] atitinkamos institucijos funkcij[omis]“ arba šios institucijos „priežiūros ar kito[mis] funkcijomis“, formuluotės, taip pat iš to, kad šioje dalyje bendrais bruožais nurodytos „institucijos, kurioms suteikti viešojo administravimo įgaliojimai“, matyti, kad Sąjungos teisės aktų leidėjas norėjo nustatyti šiuos reikalavimus visoms kitoms pertvarkymo institucijos vykdomoms funkcijoms, kai dėl jų pobūdžio kyla tokia objektyvi rizika.
110
Taip tikrai yra laikinojo administratoriaus, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 2014/59 29 straipsnį, arba indėlių garantijų, kaip tai suprantama pagal Direktyvą 2014/49, funkcijų atveju.
111
Iš tiesų, be kita ko, iš Direktyvos 2014/59 29 straipsnio, siejamo su šios direktyvos 40 konstatuojamąja dalimi, ir iš jos 109 straipsnio matyti, kad šios funkcijos susijusios su pertvarkymo mechanizmu, nes, pirma, laikinasis administratorius paskiriamas priimant ankstyvosios intervencijos priemones, kuriomis siekiama išvengti pertvarkymo procedūros pradėjimo, tačiau po to gali būti pradėta tokia procedūra, ir, antra, indėlių garantijų sistema gali būti naudojama vykdant pertvarkymą ir prireikus turėti reikalavimą dėl pertvarkymo finansavimo struktūros. Taigi negalima atmesti galimybės, kad tai, jog pertvarkymo institucija vykdo vieną iš šių funkcijų, turi įtakos sprendimų priėmimui vykdant pertvarkymo funkcijas.
112
Be to, neturi reikšmės tai, kad visomis šiomis funkcijomis skirtingai siekiama to paties tikslo, t. y. iš esmės išsaugoti finansinį stabilumą. Iš tiesų tas pats pasakytina apie Reglamente Nr. 575/2013 ir Direktyvoje 2013/36 numatytas priežiūros funkcijas, kurios Direktyvos 2014/59 3 straipsnio 3 dalyje aiškiai nurodytos kaip funkcijos, kurias vykdant turi būti užtikrintas pertvarkymo institucijos veiklos nepriklausomumas ir interesų konfliktų prevencija.
113
Galiausiai, kadangi, kaip savo išvados 47 punkte iš esmės pažymėjo generalinis advokatas, nepriklausomumo ir interesų konfliktų prevencijos reikalavimai yra tokie patys priežiūros ir kitų pertvarkymo institucijos funkcijų atžvilgiu, nebūtina kelti klausimo dėl laikinojo administratoriaus pareigų pobūdžio (priežiūros ar kitokio pobūdžio).
114
Iš viso to, kas išdėstyta, darytina išvada, kad Direktyvos 2014/59 3 straipsnio 3 dalis turi būti aiškinama taip, kad ši nuostata taikoma, kai nacionalinė pertvarkymo institucija taip pat vykdo laikinojo administratoriaus, kaip tai suprantama pagal šios direktyvos 29 straipsnį, ar indėlių garantijų, kaip tai suprantama pagal Direktyvą 2014/49, funkcijas, todėl pagal ją reikalaujama imtis struktūrinių priemonių, kad būtų užtikrintas šios institucijos veiklos nepriklausomumas ir išvengta bet kokio interesų konflikto, susijusio su šiomis funkcijomis.
Dėl ketvirtojo klausimo
Dėl priimtinumo
115
Lenkijos vyriausybė ginčija ketvirtojo klausimo priimtinumą, remdamasi tais pačiais argumentais, kurie išdėstyti šio sprendimo 104 punkte ir kurie jau buvo atmesti dėl šio sprendimo 105 punkte nurodytų motyvų, todėl pakanka pateikti nuorodą į juos.
116
GN Bank stebėtojų taryba teigia, kad prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas Teisingumo Teismo klausia ne dėl Sąjungos teisės išaiškinimo, o dėl pagrindinės bylos faktinių aplinkybių vertinimo. Be to, šis klausimas yra hipotetinis, nes juo siekiama, kad nacionalinės teisės aktų nesuderinamumas su Direktyva 2014/59 būtų pašalintas nepatikslintomis priemonėmis.
117
Šiuo aspektu reikia konstatuoti, kad minėto klausimo priimtinumas negali priklausyti nuo to, ar prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nurodė konkrečias priemones, kurių ėmėsi FGB, siekdamas užtikrinti savo veiklos nepriklausomumą ir interesų konfliktų prevenciją jam veikiant kaip pertvarkymo institucijai, jeigu tokiomis priemonėmis būtų galima kompensuoti reglamentavimo stoką, nes prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas būtent siekia patikrinti, ar tokia galimybė iš principo atitinka Sąjungos teisę.
118
Be to, reikia priminti, kad nacionaliniai teismai gali laisvai kreiptis į Teisingumo Teismą bet kuriuo, jų manymu, tinkamu proceso momentu, jeigu paaiškina bent jau faktines prielaidas, kuriomis grindžiami prejudiciniai klausimai (šiuo klausimu žr. 2022 m. kovo 25 d. Nutarties IP ir kt. (Pagrindinės bylos faktinių aplinkybių nustatymas), C‑609/21, EU:C:2022:232, 21 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
119
Iš šio sprendimo 117 punkte nurodytų argumentų taip pat matyti, kad prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas neprašo Teisingumo Teismo atlikti faktinio pobūdžio vertinimo.
120
Taigi šis klausimas yra priimtinas.
Dėl esmės
121
Ketvirtuoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Direktyvos 2014/59 3 straipsnio 3 dalis turi būti aiškinama taip, kad, kai nacionalinė pertvarkymo institucija taip pat vykdo „priežiūros funkcijas“ arba „kitas funkcijas“, kaip tai suprantama pagal šią nuostatą, ir nesant rašytinių vidaus taisyklių, kuriomis būtų užtikrintas šios institucijos veiklos nepriklausomumas ir interesų konflikto tarp jos pertvarkymo ir kitų funkcijų prevencija, vis dėlto šių reikalavimų laikymąsi gali lemti šiuo tikslu pakankamų organizacinių ir kitų priemonių nustatymas.
122
Visų pirma reikia pažymėti, kad, pirma, iš Direktyvos 2014/59 3 straipsnio 3 dalies trečios pastraipos formuluotės matyti, jog šios nuostatos tikslais būtinas ad hoc vidaus taisykles gali priimti ne tik pati valstybė narė, bet ir nacionalinė pertvarkymo institucija. Antra, pagal minėtą nuostatą taip pat reikalaujama, kad tokios taisyklės būtų skelbiamos.
123
Vis dėlto Direktyvos 2014/59 3 straipsnio 3 dalyje nenustatyta nei šių taisyklių forma vidaus teisėje, nei konkreti jų paskelbimo tvarka.
124
Todėl organizacinės ir kitos tinkamos priemonės gali atitikti sąvoką „vidaus taisyklės“, kaip ji suprantama pagal šią nuostatą, jeigu jos yra pakankamai tiksliai aprašytos. Be to, šių vidaus taisyklių paskelbimas gali būti užtikrintas bet kokiomis tinkamomis priemonėmis, jeigu leidžia visiems suinteresuotiesiems asmenims su jomis bet kuriuo metu susipažinti.
125
Beje, atsižvelgiant į prašyme priimti prejudicinį sprendimą pateiktą informaciją, siekiant naudingai atsakyti šį prašymą pateikusiam teismui, kad jis galėtų priimti sprendimą savo nagrinėjamoje byloje, reikia pateikti tokius paaiškinimus.
126
Pirma, kiek tai susiję su Direktyvos 2014/59 3 straipsnio 3 dalies pirmoje pastraipoje nurodytų tinkamų struktūrinių priemonių turiniu, šios dalies antroje pastraipoje nustatyta, kad personalas, kuriam pavesta vykdyti pertvarkymo institucijai pavestas funkcijas, turi būti priskiriamas prie atskiros organizacinės struktūros ir hierarchijos, atskirtos nuo personalo, vykdančio kitas šios institucijos funkcijas, organizacinės struktūros ir hierarchijos.
127
Pagal tokius reikalavimus, kurie aiškiai susiję su personalu, nereikalaujama, kad administravimo institucija, kuriai patikėta pertvarkymo funkcija, be kitų funkcijų, turėtų atskirą sprendimų priėmimo organą, kai veikia kaip pertvarkymo institucija. Iš tiesų dėl tokios pareigos valstybėms narėms palikta galimybė pertvarkymo institucija paskirti esamą administravimo instituciją netektų prasmės, nes praktiškai tai reikštų, kad reikalaujama tokią instituciją dubliuoti.
128
Be to, reikia konstatuoti, kad, kaip savo išvados 49 punkte nurodė generalinis advokatas, analogiškomis aplinkybėmis 2013 m. spalio 15 d. Tarybos reglamento (ES) Nr. 1024/2013, kuriuo Europos Centriniam Bankui pavedami specialūs uždaviniai, susiję su rizikos ribojimu pagrįstos kredito įstaigų priežiūros politika (OL L 287, 2013, p. 63), 25 straipsnio 4 dalyje numatyta, kad tiek sprendimai, susiję su šiai institucijai pavestomis priežiūros funkcijomis, tiek sprendimai, susiję su jos pinigų politikos uždaviniais, priklauso Valdančiosios tarybos kompetencijai.
129
Taip pat šiais reikalavimais netrukdoma administravimo institucijai, kuri be kitų funkcijų vykdo pertvarkymo funkcijas, savo veiklą organizuoti taip, kad kai kurie vidaus departamentai, kaip antai teisės departamentas, žmogiškųjų išteklių departamentas ar techniniai departamentai, teiktų pagalbines paslaugas tiek pertvarkymo, tiek kitas funkcijas vykdančiam personalui, nepažeidžiant profesinės paslapties taisyklių, nurodytų Direktyvos 2014/59 3 straipsnio 3 dalies trečioje pastraipoje, kai tokios taisyklės yra būtinos siekiant užtikrinti informacijos konfidencialumą.
130
Antra, kalbant apie galimo šioje nuostatoje numatytų vidaus taisyklių nepaskelbimo pasekmes, reikia konstatuoti, pirma, kad tai yra veiklos taisyklės, kurios savaime nesuteikia teisių privatiems asmenims, kurie nėra susiję su pertvarkymo institucijos sprendimų priėmimo procedūra. Antra, šių taisyklių paskelbimas iš esmės atlieka skaidrumo funkciją, kuria siekiama informuoti apie jų egzistavimą ir turinį visus potencialiai susijusius asmenis, o šis paskelbimas neturi įtakos, be kita ko, minėtų taisyklių taikymui.
131
Remiantis šiais argumentais darytina išvada, kad Direktyvos 2014/59 3 straipsnio 3 dalies trečioje pastraipoje nurodytų vidaus taisyklių nepaskelbimas automatiškai nelemia pertvarkymo institucijos priimtų sprendimų negaliojimo. Vis dėlto, jei nagrinėjant skundą dėl pertvarkymo institucijos sprendimo konstatuojama, kad šios taisyklės nebuvo paskelbtos, ši institucija turi įrodyti, kad, nepaisant šio pažeidimo, tų taisyklių buvo laikytasi ir šis sprendimas buvo priimtas tik siekiant vieno ar kelių pertvarkymo tikslų, nurodytų Direktyvos 2014/59 31 straipsnyje, remiantis jos 32 straipsnio 5 dalimi.
132
Taigi į ketvirtąjį klausimą reikia atsakyti, kad Direktyvos 2014/59 3 straipsnio 3 dalis turi būti aiškinama taip, kad, kai nacionalinė pertvarkymo institucija taip pat vykdo „priežiūros funkcijas“ arba „kitas funkcijas“, kaip tai suprantama pagal šią nuostatą, ir nesant rašytinių vidaus taisyklių, kuriomis būtų užtikrintas šios institucijos veiklos nepriklausomumas ir interesų konflikto tarp jos pertvarkymo ir kitų funkcijų prevencija, vis dėlto šių reikalavimų laikymąsi gali lemti šiuo tikslu pakankamų organizacinių ir kitų priemonių nustatymas. Tačiau pagal šią nuostatą nereikalaujama nei to, kad sprendimus, susijusius su pertvarkymo ir kitomis šios institucijos funkcijomis, priimtų skirtingi sprendimų priėmimo organai, nei to, kad tos pačios institucijos vidaus departamentams būtų draudžiama teikti pagalbines paslaugas ir personalui, paskirtam vykdyti pertvarkymo funkcijas, ir personalui, paskirtam vykdyti kitas funkcijas, nepažeidžiant profesinės paslapties taisyklių. Jeigu yra toje pačioje nuostatoje numatytų rašytinių vidaus taisyklių, jų nepaskelbimas automatiškai nelemia pertvarkymo institucijos priimtų sprendimų negaliojimo, bet prireikus, jei pateikiamas skundas dėl šios institucijos sprendimo, reikalaujama, kad ji įrodytų, jog šių taisyklių buvo laikytasi ir šis sprendimas buvo priimtas tik siekiant vieno ar kelių pertvarkymo tikslų.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
133
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (ketvirtoji kolegija) nusprendžia:
1.
Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsnis
turi būti aiškinamas taip:
pagal jį draudžiama taikyti nacionalinę procesinę nuostatą, pagal kurią teismas, turintis jurisdikciją nagrinėti skundus dėl nacionalinės pertvarkymo institucijos sprendimo taikyti krizių valdymo priemonę, privalo sujungti visus dėl šio sprendimo jam pateiktus skundus, jeigu šios nuostatos taikymas prieštarauja teisei, kad byla būtų išnagrinėta per kiek įmanoma trumpesnį laiką.
2.
2014 m. gegužės 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2014/59/ES, kuria nustatoma kredito įstaigų ir investicinių įmonių gaivinimo ir pertvarkymo sistema ir iš dalies keičiamos Tarybos direktyva 82/891/EEB, Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2001/24/EB, 2002/47/EB, 2004/25/EB, 2005/56/EB, 2007/36/EB, 2011/35/ES, 2012/30/ES bei 2013/36/ES ir Europos Parlamento ir Tarybos reglamentai (ES) Nr. 1093/2010 bei (ES) Nr. 648/2012, iš dalies pakeistos 2019 m. gegužės 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva (ES) 2019/879, 85 straipsnio 3 dalis, siejama su Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsniu,
turi būti aiškinama taip:
kai nacionaliniame teisme pateikiami keli skundai dėl nacionalinės pertvarkymo institucijos sprendimo taikyti krizių valdymo priemonę, iš kurių vieną pateikė įstaigos, kuriai taikoma pertvarkymo procedūra, organas, vien šio skundo atmetimas kaip nepagrįsto neleidžia manyti, kad buvo užtikrinta teisė į veiksmingą teisinę gynybą dėl visų kitų asmenų, kuriems šis sprendimas turėjo įtakos ir kurie taip pat dėl jo pateikė skundą, nurodydami pagrindus, į kuriuos nebuvo atsižvelgta priimtame teismo sprendime ir dėl kurių bet kuriuo atveju nevyko teisminiai ginčai, kurie šiam asmeniui būtų leidę pateikti savo poziciją.
3.
Direktyvos 2014/59, iš dalies pakeistos Direktyva 2019/879, 3 straipsnio 3 dalis
turi būti aiškinama taip:
ši nuostata taikoma, kai nacionalinė pertvarkymo institucija taip pat vykdo laikinojo administratoriaus, kaip tai suprantama pagal šios iš dalies pakeistos direktyvos 29 straipsnį, ar indėlių garantijų, kaip tai suprantama pagal 2014 m. balandžio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2014/49/ES dėl indėlių garantijų sistemų, funkcijas, todėl pagal ją reikalaujama imtis struktūrinių priemonių, kad būtų užtikrintas šios institucijos veiklos nepriklausomumas ir išvengta bet kokio interesų konflikto, susijusio su šiomis funkcijomis.
4.
Direktyvos 2014/59, iš dalies pakeistos Direktyva 2019/879, 3 straipsnio 3 dalis
turi būti aiškinama taip:
kai nacionalinė pertvarkymo institucija taip pat vykdo „priežiūros funkcijas“ arba „kitas funkcijas“, kaip tai suprantama pagal šią nuostatą, ir nesant rašytinių vidaus taisyklių, kuriomis būtų užtikrintas šios institucijos veiklos nepriklausomumas ir interesų konflikto tarp jos pertvarkymo ir kitų funkcijų prevencija, vis dėlto šių reikalavimų laikymąsi gali lemti šiuo tikslu pakankamų organizacinių ir kitų priemonių nustatymas. Tačiau pagal šią nuostatą nereikalaujama nei to, kad sprendimus, susijusius su pertvarkymo ir kitomis šios institucijos funkcijomis, priimtų skirtingi sprendimų priėmimo organai, nei to, kad tos pačios institucijos vidaus departamentams būtų draudžiama teikti pagalbines paslaugas ir personalui, paskirtam vykdyti pertvarkymo funkcijas, ir personalui, paskirtam vykdyti kitas funkcijas, nepažeidžiant profesinės paslapties taisyklių. Jeigu yra toje pačioje nuostatoje numatytų rašytinių vidaus taisyklių, jų nepaskelbimas automatiškai nelemia pertvarkymo institucijos priimtų sprendimų negaliojimo, bet prireikus, jei pateikiamas skundas dėl šios institucijos sprendimo, reikalaujama, kad ji įrodytų, jog šių taisyklių buvo laikytasi ir šis sprendimas buvo priimtas tik siekiant vieno ar kelių pertvarkymo tikslų.
Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: lenkų.