62019TJ0134_RES
Byla T‑134/19
AM
prieš
Europos investicijų banką
2021 m. kovo 10 d. Bendrojo Teismo (pirmoji kolegija) sprendimas
„Viešoji tarnyba – EIB darbuotojai – Darbo užmokestis – Priimtinumas – Prašymo pradėti taikinimo procedūrą pateikimo terminas – Asmens nenaudai priimtas aktas – Geografinio judumo išmoka – Perkėlimas į išorės biurą – Atsisakymas skirti išmoką – Ieškinys dėl panaikinimo ir žalos atlyginimo“
Pareigūnų ieškiniai – Europos investicijų banko tarnautojai – Ieškinys dėl sprendimo, kuriuo užbaigiama taikinimo procedūra – Poveikis – Kreipimasis į teismą dėl ginčijamo akto – Išimtis – Patvirtinamojo pobūdžio neturintis sprendimas – Atsižvelgimas į jame išdėstytus motyvus
(Europos investicijų banko personalo reglamento 41 straipsnis)
(žr. 29, 30, 33, 34 punktus)
Pareigūnų ieškiniai – Europos investicijų banko tarnautojai – Asmens nenaudai priimtas aktas – Sąvoka – Atlyginimo ar pensijos lapelis, kurio dalykas susijęs tik su pinigais – Įtraukimas
(Europos investicijų banko personalo reglamento 41 straipsnis)
(žr. 40–44 punktus)
Pareigūnai – Europos investicijų banko tarnautojai – Darbo užmokestis – Geografinio judumo išmoka – Skyrimo sąlygos – Atsisakymas skirti išmoką į Banko išorės biurą perkeltam tarnautojui iki jo sutarties galiojimo pabaigos – Neteisėtumas – Grįžimas į Banko buveinę kaip skyrimo sąlyga – Nebuvimas
(žr. 56, 58, 59, 61, 64, 65–71 punktus)
Pareigūnų ieškiniai – Europos investicijų banko tarnautojai – Sprendimas dėl panaikinimo – Pasekmės – Pareiga imtis vykdymo priemonių – Sprendimas, kuriuo panaikinamas sprendimas atsisakyti tarnautojui skirti išmoką – Ieškovo prašymas atlyginti patirtą turtinę žalą – Per anksti pateiktas prašymas
(SESV 266 straipsnio pirma pastraipa)
(žr. 78, 79 punktus)
Santrauka
2014 m. birželio 1 d. Europos investicijų bankas (toliau – EIB) priėmė į darbą ieškovą AM pagal vienų metų terminuotą darbo sutartį; vėliau ji buvo pratęsta du kartus. Nuo pirmosios darbo sutarties su EIB pradžios iki 2017 m. kovo 31 d. ieškovas buvo paskirtas į EIB išorės biurą Vienoje (Austrija). Nuo 2017 m. balandžio 1 d. iki galiojančios sutarties pabaigos, t. y. 2020 m. gegužės 31 d., ieškovas buvo perkeltas į EIB išorės biurą Briuselyje (Belgija). 2017 m. birželio 30 d. EIB priėmė sprendimą, jame nurodė, kad jo perkėlimas nepatenka į EIB darbuotojams taikomų administracinių nuostatų (toliau – administracinės nuostatos) taikymo sritį, todėl jis neturi teisės gauti geografinio judumo išmokos. Sprendimu, priimtu gavus ieškovo prašymą pradėti taikinimo procedūrą, EIB pakartojo atsisakymą sumokėti jam šią išmoką (toliau kartu – ginčijami sprendimai). Be to, EIB pirmininkas, nepaisydamas EIB taikinimo komisijos sprendimo, kad ieškovas nuo 2017 m. balandžio 1 d. turėjo gauti geografinio judumo išmoką, nusprendė neatsižvelgti į šios komisijos išvadą, kuria buvo užbaigta taikinimo procedūra.
Bendrasis Teismas, į kurį buvo kreiptasi su ieškiniu dėl panaikinimo ir žalos atlyginimo, panaikino ginčijamus sprendimus ir pirmą kartą paaiškino geografinio judumo išmokos skyrimo EIB darbuotojams sąlygas.
Bendrojo Teismo vertinimas
Visų pirma dėl ieškinio dalyko Bendrasis Teismas pažymėjo, kad tarnybą po 2013 m. liepos 1 d. pradėjusiems EIB tarnautojams EIB pirmininko sprendimas, kuriuo užbaigiama taikinimo procedūra, yra tik išankstinė kreipimosi į Sąjungos teismą sąlyga. Šiuo klausimu Bendrasis Teismas, kaip ir jurisprudencijoje bylose dėl Europos Sąjungos pareigūnų tarnybos nuostatų arba Europos Centrinio Banko darbuotojams taikomų teisės aktų, pripažino, kad oficialiai pateikti reikalavimai panaikinti EIB pirmininko sprendimą, kuriuo užbaigiama taikinimo procedūra, reiškia kreipimąsi į teismą dėl asmens nenaudai priimto ir šioje procedūroje nagrinėjamo akto, išskyrus atvejus, kai minėto sprendimo taikymo sritis nesutampa su akto, dėl kurio vykdoma taikinimo procedūra, taikymo sritimi. Iš tiesų, kai šiame sprendime iš naujo nagrinėjama ieškovo situacija, atsižvelgiant į naujas teisines arba faktines aplinkybes, arba kai juo pakeičiamas ar papildomas pirmasis aktas, tokiam sprendimui taikoma Sąjungos teismo kontrolė ir į jį šis teismas atsižvelgia, kai vertina ginčijamo akto teisėtumą ar net laiko jį asmens nenaudai priimtu ginčijamą aktą pakeičiančiu aktu. Kadangi šiuo atveju taip nėra, Bendrasis Teismas padarė išvadą, kad atskiro sprendimo dėl šio reikalavimo priimti nereikia.
Be to, dėl ieškinio priimtinumo pažymėtina, jog Bendrasis Teismas atmetė EIB argumentus, kad terminas atsisakymui mokėti geografinio judumo išmoką užginčyti prasidėjo tą dieną, kai į Briuselio išorės biurą perkeltas ieškovas gavo pirmąjį atsiskaitymo lapelį. Šiuo klausimu Bendrasis Teismas pažymėjo, kad nors ieškovo 2017 m. balandžio mėn. darbo užmokesčio lapelyje atsispindėjusi piniginė išraiška parodė sprendimo perkelti ieškovą į Briuselio išorės biurą pasekmes, vis dėlto nei tame sprendime, nei minėtame darbo užmokesčio lapelyje nebuvo aiškiai išdėstyta EIB pozicija dėl geografinio judumo išmokos skyrimo. Iš tiesų tai, jog suinteresuotojo asmens darbo užmokesčio lapelyje nėra nurodyta išmoka, nebūtinai reiškia, kad administracija atsisako tam asmeniui suteikti teisę ją gauti.
Kadangi 2017 m. birželio 30 d. sprendime buvo pirmą kartą aiškiai nurodytas EIB atsisakymas skirti ieškovui geografinio judumo išmoką, Bendrasis Teismas pripažino, kad šis sprendimas yra pirmasis ieškovo nenaudai priimtas aktas, nuo kurio ir pradedamas skaičiuoti skundo pateikimo bei ieškinio pareiškimo terminas.
Galiausiai dėl geografinio judumo išmokos skyrimo sąlygų perkėlimo į EIB išorės biurą Sąjungoje atveju Bendrasis Teismas pažymėjo, kad pagal administracinių nuostatų 1.4 straipsnį geografinio judėjimo išmokai gauti turi būti įvykdytos dvi kumuliacinės sąlygos, t. y. pirma, darbuotojas turi būti perkeltas į kitą tarnybos vietą Sąjungoje laikotarpiui nuo vienų iki penkerių metų ir, antra, jis turi turėti ne mažesnį kaip dvylikos mėnesių darbo stažą ankstesnėje tarnybos vietoje.
Taigi Bendrasis Teismas konstatavo, kad šiame straipsnyje tiesiogiai nekalbama apie jokią laikino paskyrimo į Sąjungos išorės biurą sąlygą, pagal kurią tarnautojas į aptariamą išmoką galėtų pretenduoti tik tuomet, jeigu grįžtų į EIB buveinę paskyrimo laikotarpiui pasibaigus.
Šiuo klausimu Bendrasis Teismas atkreipė dėmesį, kad Administracinių nuostatų VII priedo 2 straipsnyje numatytas grįžimas į EIB buveinę yra ne sąlyga geografinio judumo išmokai skirti, o tik logiška laikinojo paskyrimo į užsienio biurą laikotarpio pabaigos pasekmė tiems tarnautojams, kurių sutartis nėra pasibaigusi ir kurie privalo grįžti į EIB buveinę šiam laikotarpiui pasibaigus.
Šiomis aplinkybėmis Bendrasis Teismas pažymėjo, kad perkėlimas į išorės biurą pagal atitinkamas administracines nuostatas dėl savo pobūdžio negali būti laikomas nuolatiniu, nes nuo pat pradžių negali viršyti maksimalios minėtose nuostatose numatytos trukmės; tačiau net ir tuo atveju, kai EIB darbuotojas narys paskiriamas į tokį biurą tokiam laikotarpiui, kurio pabaiga sutampa su jo terminuotos darbo sutarties pabaiga, jis turi teisę gauti šią išmoką, jeigu atitinka abi kumuliacines administracinių nuostatų 1.4 straipsnyje numatytas sąlygas.