62021TJ0039_RES
T–39/21. sz. ügy
PP és társai
kontra
Európai Parlament
A Törvényszék ítélete (kibővített hetedik tanács), 2023. április 19.
„Közszolgálat – Tisztviselők – A Covid19‑világjárványhoz kapcsolódó egészségügyi válság – A részmunkaidős munkavégzést annak érdekében engedélyező határozat, hogy az érintett az alkalmazási helyen kívül gondoskodhasson közeli hozzátartozóiról – A távmunka teljes munkaidőben az alkalmazási helyen kívül történő végzése lehetőségének hiánya – A pert megelőző eljárás szabálytalansága – Részmunkaidős munkavégzés iránti kérelemnek helyt adó határozat – Az eljáráshoz fűződő érdek hiánya – Elfogadhatatlanság – Díjazás – A külföldi munkavégzési támogatás felfüggesztése – A személyzeti szabályzat 62. és 69. cikke – A személyzeti szabályzat VII. melléklete 4. cikkének megsértése”
Bírósági eljárás – Keresetlevél – Alaki követelmények – A jogvita tárgyának megjelölése – A jogalapoknak tartalmukon, nem pedig jogi minősítésükön keresztül történő ismertetése
(A Bíróság alapokmánya, 21. cikk; a Törvényszék eljárási szabályzata, 76. cikk, d) pont)
(lásd: 57., 58. pont)
Tisztviselői kereset – Jogellenességi kifogás – Hallgatólagosan felhozott kifogás – Elfogadhatóság – Feltételek
(EUMSZ 277. cikk; személyzeti szabályzat, 91. cikk)
(lásd: 58. pont)
Tisztviselői kereset – Az eljáráshoz fűződő érdek – Kereset, amelyből a felperesnek előnye származhat – A felperes kérelmének helyt adó aktus elleni kereset – Elfogadhatatlanság – Pszichológiai nyomásra benyújtott kérelem – Az intézmény határozati jelleget nélkülöző magatartása – Kártérítési kereset – Elfogadhatóság – Feltételek
(Személyzeti szabályzat, 90. cikk, (1) bekezdés)
(lásd: 67–71. pont)
Európai Parlament – Hatáskörök – Belső szervezet – A Parlament főtitkárának a főtitkárság igazgatására vonatkozó jogköre – Terjedelem – A személyzeti szabályzat rendelkezéseitől eltérő belső iránymutatás meghozatalára vonatkozó hatáskör – Kizártság
(Személyzeti szabályzat, VII. melléklet, 4. cikk, (1) bekezdés, a Parlament eljárási szabályzata, 234. cikk, (2) bekezdés)
(lásd: 93. pont)
Tisztviselők – Díjazás – Külföldi munkavégzési támogatás – Tárgy – Az alkalmazás helye szerinti tagállamban lévő szokásos lakóhely a tárgyidőszakban – Az adminisztráció azon lehetősége, hogy felfüggessze e támogatás folyósítását a Covid19‑világjárvány körülményei között a távmunka alkalmazási helyen kívüli ideiglenes végzése esetén – Kizártság
(Személyzeti szabályzat, 20. és 69. cikk, és VII. melléklet, 4. cikk, (1) bekezdés)
(lásd: 94–108. pont)
Összefoglalás
2020 márciusában, a Covid19‑világjárvány gyors terjedésére tekintettel, az Európai Parlament főtitkára (a továbbiakban: főtitkár) több belső határozatot hozott az intézmény tisztviselőinek és alkalmazottainak munkafeltételeire vonatkozóan. A személyzet azon tagjai számára, akiknek a Parlament helyiségeiben való fizikai jelenléte nem volt feltétlenül nélkülözhetetlen, kötelező távmunkarendszert vezettek be a munkaidő 70%‑ában, később 100%‑ában.
Ilyen körülmények között 2020. március 31‑én a főtitkár határozatot hozott a Covid19‑világjárványra válaszul családi okból az alkalmazási helyen kívüli ideiglenes részmunkaidős munkavégzésről (a továbbiakban: a főtitkár határozata). E határozatból az következik, hogy az e határozat alapján részmunkaidős munkavégzésre jogosító engedéllyel lefedett időszakra a Parlament személyzetének érintett tagja nem részesül az Európai Unió tisztviselői személyzeti szabályzata (a továbbiakban: személyzeti szabályzat) VII. mellékletének 4. cikkében előírt külföldi munkavégzési támogatásban, amelyre egyébként jogosult volt.
A Parlament több olyan tisztviselője, akik – lévén megítélésük szerint arra kényszerültek –, a főtitkár határozata alapján engedélyt kértek és kaptak arra, hogy részmunkaidőben alkalmazási helyükön kívül dolgozzanak, keresetet nyújtottak be lényegében a számukra ezen engedélyt megadó határozatok, valamint azon határozatok megsemmisítése iránt, amelyek az érintett időszakra felfüggesztették a külföldi munkavégzési támogatás folyósítását.
A Törvényszék kibővített tanácsban eljárva a keresetnek részben helyt ad, és a külföldi munkavégzési támogatás felfüggesztéséről szóló határozatokat megsemmisíti azzal az indokkal, hogy azoknak nincs jogalapjuk. Ítéletében a Törvényszék első alkalommal foglal állást az olyan tisztviselők és alkalmazottak külföldi munkavégzési támogatása felfüggesztésének lehetőségéről, akik ideiglenesen, a Covid19‑világjárványból eredő kivételes körülmények között, már nem alkalmazási helyükön laknak, és ezzel összefüggésben első alkalommal értelmezi a személyzeti szabályzatnak az e lakóhelyre vonatkozó követelményt előíró 20. cikkét.
A Törvényszék álláspontja
Először, a részmunkaidős munkavégzés engedélyezéséről szóló határozatok megsemmisítésére vonatkozó kereseti kérelmek elfogadhatóságával kapcsolatban a Törvényszék a felperesek eljáráshoz fűződő érdekét vizsgálja saját ítélkezési gyakorlata fényében, amely szerint a megtámadott jogi aktus megsemmisítésének előnnyel kell szolgálnia a keresetet indító személy számára.
A jelen ügy tárgyát képező határozatokat a felperesek kérelmére hozták, hogy ők közeli hozzátartozóik mellett lehessenek, alkalmazási helyükön kívül. Mivel a Parlament eleget tett az érintett felperesek kérelmeinek, e felpereseknek nem fűződött érdekük ahhoz, hogy a részmunkaidős munkavégzés engedélyezéséről szóló határozatok megsemmisítését kérjék, következésképpen erre irányuló kereseti kérelmeiket, mint elfogadhatatlanokat, el kell utasítani.
E tekintetben, jóllehet a Parlament főtitkára nem hozott egyetlen más olyan határozatot sem, amely lehetőséget kínált volna a tisztviselők számára a teljes munkaidőben az alkalmazási helyen kívüli munkavégzés iránti kérelem benyújtására, a felpereseknek rendelkezésére állt az a lehetőség, hogy a személyzeti szabályzat 90. cikkének (1) bekezdése alapján ez irányú kérelmet nyújtsanak be a kinevezésre jogosult hatóságnál kérelmük sajátos indokait bemutatva.
Noha a felperesek azt kívánják felróni, hogy a Parlament pszichológiai nyomást gyakorolt rájuk, hogy a főtitkár 2020. március 31‑i határozatának alkalmazását kérjék, egy ilyen nyomásgyakorlás a Parlament határozati jelleget nélkülöző magatartásának minősülne, amelynek vitatására a felpereseknek kártérítési kereset keretében lenne lehetőségük, a személyzeti szabályzat 90. cikkében előírt pert megelőző eljárás tiszteletben tartásával.
Másodszor, ami a külföldi munkavégzési támogatás felfüggesztéséről szóló határozatok megsemmisítése iránti kereseti kérelmeket illeti, a Törvényszék megállapítja, hogy e támogatásnak a főtitkár határozatával történt felfüggesztése ellentétes a személyzeti szabályzat VII. melléklete 4. cikkének (1) bekezdésével.
Ugyanis a személyzeti szabályzat 69. cikkében előírt külföldi munkavégzési támogatás célja – amely támogatás nyújtásának részletes szabályait a személyzeti szabályzat VII. melléklete 4. cikkének (1) bekezdése határozza meg – az, hogy ellentételezze az Uniónál történő munkavállalás megkezdéséből eredő egyedi terheket és hátrányokat azon tisztviselők részére, akik ezen okból kötelesek lakóhelyüket a korábbi országból az alkalmazási hely szerinti országba áttenni, és új környezetbe beilleszkedni. E támogatást az abból eredő anyagi költségek és nem vagyoni hátrányok ellentételezéséül nyújtják, hogy a tisztviselő elhagyta a származási helyét, és hogy általában családi kapcsolatokat tart fenn a származási területével. E tekintetben a külföldi munkavégzési támogatás folyósítása egyáltalán nem veszíti el létjogosultságát, amikor a tisztviselő, a Covid19‑világjárványhoz kapcsolódó kivételes körülmények között, egy rövid időszak folyamán dolgozik alkalmazási helyén kívül, amely során továbbra is viseli az említett alkalmazási helyen fenntartott lakóhelyéhez kapcsolódó költségeket, mint amilyen a lakbér vagy a hiteltörlesztő részlet, az energia‑ és vízszámlák vagy a közös költség. Ilyen körülmények között e költségek továbbra is őt terhelik, tekintettel az alkalmazási helyen kívüli munkavégzés kivételes engedélyezésének ideiglenes jellegére, amelynek időtartamát senki sem láthatja előre.
Nyilvánvaló, hogy a külföldi munkavégzési támogatás nyújtása a személyzeti szabályzat VII. melléklete 4. cikke (1) bekezdésének megfelelően elválaszthatatlanul kapcsolódik az uniós tisztviselők lakóhelyére vonatkozó, a személyzeti szabályzat 20. cikkében előírt követelményhez, amelynek értelmében a tisztviselőnek egyrészt az alkalmazás helyén vagy olyan távolságban kell laknia, amely nem akadályozza feladatainak ellátásában, másrészt értesítenie kell a kinevezésre jogosult hatóságot lakcíméről, és haladéktalanul tájékoztatnia kell lakcímének bármely változásáról.
Ugyanakkor a személyzeti szabályzat 20. cikkét e szabályzat 55. cikkének (1) bekezdésével összefüggésben kell értelmezni, amely bekezdés szerint az aktív foglalkoztatásban álló tisztviselőknek mindenkor intézményük rendelkezésére kell állniuk. Következésképpen annak a tisztviselőnek, aki nem alkalmazási helyén lakik, mindazonáltal képesnek kell lennie arra, hogy bármikor eljusson munkahelyére a rá vonatkozó munkaszervezési szabályoknak megfelelően, hogy ott a szolgálat érdekében elvégezze a rá háruló feladatokat. Márpedig a Covid19‑világjárványhoz kapcsolódó kivételes körülmények között, amikor ideiglenesen nem alkalmazhatók a távmunkára és a személyzet tagjainak a Parlament helyiségeiben való fizikai jelenlétére vonatkozó belső szabályok, és a személyzet minden olyan tagja, akinek jelenléte nem minősül nélkülözhetetlennek, kötelezően, teljes munkaidőben távmunkában dolgozik, a lakóhelyre vonatkozó követelmény megsértése nem igazolhatja a külföldi munkavégzési támogatás felfüggesztését.
Egyébiránt a személyzeti szabályzat nem tartalmaz egyetlen olyan rendelkezést sem, amely az Unió valamely intézménye, szerve vagy hivatala számára lehetőséget biztosítana arra, hogy felfüggessze a külföldi munkavégzési támogatás folyósítását, még a Covid19‑világjárványhoz kapcsolódó körülményekhez hasonló kivételes körülmények között sem. Ezért a Törvényszék ezen, a főtitkár határozatával előírt felfüggesztést jogellenesnek nyilvánítja.