61999CJ0423_DA
Parter
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Parter
I sag C-423/99,
Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved C. Schmidt, Kommissionens Juridiske Tjeneste, og G. Bisogni, der er udstationeret som national ekspert ved Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuldmægtigede, og med valgt adresse i Luxembourg hos C. Gómez de la Cruz, Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagnercentret, Kirchberg,
sagsøger,
mod
Den Italienske Republik ved afdelingschef, professor U. Leanza, Juridisk Tjeneste, Udenrigsministeriet, som befuldmægtiget, bistået af statens advokat, I.M. Braguglia, og med valgt adresse i Luxembourg på Italiens Ambassade, 5, rue Marie-Adélaïde,
sagsøgt,
angående en påstand om, at det fastslås, at Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/10/EF af 26. februar 1998 om ONP-vilkår for taletelefonitjenesten og om udbud af forsyningspligtydelser på teleområdet under konkurrenceforhold (EFT L 101, s. 24), idet det ikke har udstedt eller i hvert fald ikke har underrettet Kommissionen om de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktivet,
har
DOMSTOLEN (Tredje Afdeling)
sammensat af C. Gulmann (refererende dommer) som fungerende formand for Tredje Afdeling og dommerne J.-P. Puissochet og F. Macken,
generaladvokat: G. Cosmas
justitssekretær: R. Grass,
på grundlag af den refererende dommers rapport,
og efter at generaladvokaten har fremsat forslag til afgørelse den 21. september 2000,
afsagt følgende
Dom
Dommens præmisser
1 Ved stævning indleveret til Domstolens Justitskontor den 29. oktober 1999 har Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber i medfør af artikel 226 EF anlagt sag med påstand om, at det fastslås, at Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/10/EF af 26. februar 1998 om ONP-vilkår for taletelefonitjenesten og om udbud af forsyningspligtydelser på teleområdet under konkurrenceforhold (EFT L 101, s. 24), idet det ikke har udstedt eller i hvert fald ikke har underrettet Kommissionen om de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktivet.
2 Ifølge direktivets artikel 32, stk. 1, skulle medlemsstaterne træffe de nødvendige foranstaltninger for at efterkomme direktivet senest den 30. juni 1998 og straks underrette Kommissionen herom.
3 Efter at Kommissionen havde fastslået, at den i direktivet fastsatte frist var udløbet, uden at de italienske myndigheder havde underrettet Kommissionen om nationale gennemførelsesforanstaltninger, og Kommissionen ikke rådede over andre oplysninger, som gav den holdepunkter for at antage, at Den Italienske Republik havde udstedt de nødvendige bestemmelser, tilstillede Kommissionen den 25. august 1998 den italienske regering en åbningsskrivelse, hvori regeringen blev anmodet om at fremkomme med sine bemærkninger inden for en frist på to måneder.
4 Ved skrivelse af 16. oktober 1998 svarede den italienske regering, at den var ved at udarbejde de nødvendige bestemmelser for at efterkomme direktivet.
5 Da Kommissionen ikke formelt blev underrettet om nogen lovbestemmelser, fremsatte den den 26. januar 1999 en begrundet udtalelse over for Den Italienske Republik. Heri understregede Kommissionen, at den endnu ikke var blevet underrettet om de bestemmelser, Den Italienske Republik havde udstedt med henblik på at efterkomme direktivet, og opfordrede den til at træffe de fornødne foranstaltninger inden for en frist på to måneder fra meddelelsen af udtalelsen og om at underrette Kommissionen herom.
6 Som svar på den begrundede udtalelse fremsendte Den Italienske Republik den 12. april 1999 en skrivelse, hvor der som bilag var vedlagt et forslag til dekret om gennemførelse af en række EF-direktiver, herunder det i denne sag omhandlede direktiv.
7 Da Kommissionen imidlertid ikke rådede over andre oplysninger, på grundlag af hvilke det kunne fastslås, at Den Italienske Republik havde efterkommet den begrundede udtalelse, besluttede Kommissionen at anlægge nærværende sag.
8 I svarskriftet har den italienske regering ikke bestridt, at den ikke har truffet de nødvendige foranstaltninger med henblik på at efterkomme direktivet.
9 Den har imidlertid anført, at et forslag til bekendtgørelse var blevet fremsendt til Kommissionen til orientering og til Consiglio di Stato med anmodning om en udtalelse. Consiglio di Stato fandt imidlertid, at den ikke kunne tage stilling, før den havde modtaget udtalelser fra Autorità per le garanzie nelle comunicazioni (den italienske telekommunikationsstyrelse) og fra Autorità garante della concorrenza e del mercato (den italienske konkurrencestyrelse).
10 Det bemærkes i denne forbindelse, at det fremgår af fast retspraksis, at en medlemsstat ikke kan påberåbe sig bestemmelser, fremgangsmåder eller forhold i sin nationale retsorden til støtte for, at forpligtelser og frister, der følger af et direktiv, ikke overholdes (jf. bl.a. dom af 15.6.2000, sag C-470/98, Kommissionen mod Grækenland, Sml. I, s. 4657, præmis 11).
11 Da direktivet således ikke er blevet gennemført inden for den i direktivet fastsatte frist, må der således gives Kommissionen medhold.
12 Det må herefter fastslås, at Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til direktivet, idet den ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktivet.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
13 I henhold til procesreglementets artikel 69, stk. 2, pålægges det den tabende part at betale sagens omkostninger, hvis der er nedlagt påstand herom. Da Kommissionen har nedlagt påstand om, at Den Italienske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger, og Den Italienske Republik har tabt sagen, bør det pålægges den at betale sagens omkostninger.
Afgørelse
På grundlag af disse præmisser
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN (Tredje Afdeling)
1) Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/10/EF af 26. februar 1998 om ONP-vilkår for taletelefonitjenesten og om udbud af forsyningspligtydelser på teleområdet under konkurrenceforhold, idet den ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktivet.
2) Den Italienske Republik betaler sagens omkostninger.