62004CJ0379_CS
Účastníci řízení
Odůvodnění rozsudku
Výrok
Účastníci řízení
Ve věci C‑379/04,
jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Landgericht Würzburg (Německo) ze dne 23. srpna 2004, došlým Soudnímu dvoru dne 3. září 2004, v řízení
Richard Dahms GmbH
proti
Fränkischer Weinbauverband eV,
SOUDNÍ DVŮR (třetí senát),
ve složení A. Rosas, předseda senátu, A. La Pergola, A. Borg Barthet, U. Lõhmus (zpravodaj) a A. Ó Caoimh, soudci,
generální advokát: L. A. Geelhoed,
vedoucí soudní kanceláře: R. Grass,
s přihlédnutím k písemné části řízení,
s ohledem na vyjádření předložená:
– za Richard Dahms GmbH J. Haasem, Rechtsanwalt,
– za Fränkischer Weinbauverband eV B. Vinckem, Rechtsanwalt,
– za Komisi Evropských společenství F. Erlbacherem a T. van Rijn, jako zmocněnci,
– s přihlédnutím k rozhodnutí, přijatému po vyslechnutí generálního advokáta, rozhodnout věc bez stanoviska,
vydává tento
Rozsudek
Odůvodnění rozsudku
1. Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce se týká výkladu článku 21 nařízení Komise (ES) č. 753/2002 ze dne 29. dubna 2002, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 pro popis, označování, obchodní úpravu a ochranu některých vinařských produktů (Úř. věst. 2002, L 118, s. 1; Zvl. vyd. 03/35, s. 455).
2. Tato žádost byla podána v rámci sporu mezi Richard Dahms GmbH (dále jen „Dahms“) a Fränkischer Weinbauverband eV (dále jen „Weinbauverband“) ohledně výše poplatků za účast ve vinařské soutěži.
Právní rámec Společenství
3. Článek 47 nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem (Úř. věst. L 179, s. 1; Zvl. vyd. 03/26, s. 25) zejména stanoví pravidla vztahující se na etikety některých produktů, jejichž cílem je ochrana oprávněného zájmu spotřebitelů a producentů, zajištění řádného fungování vnitřního trhu a podpora produkce jakostních produktů. Uvedený článek činí rozdíl mezi údaji, které musí být povinně obsaženy na etiketách, a údaji, které jsou nepovinné.
4. Příloha VII část B bod 1 písm. b) třetí odrážka uvedeného nařízení stanoví možnost uvádět na etiketě vedle zeměpisného označení údaj týkající se „ocenění, medaile nebo soutěže“ za podmínek, které budou stanoveny Komisí.
5. Nařízení č. 753/2002 bylo přijato ke stanovení některých prováděcích pravidel týkajících se zejména obchodní úpravy některých vinařských produktů. Jeho hlava IV je věnována pravidlům, která se použijí pro stolní vína se zeměpisným označením a jakostní vína stanovené pěstitelské oblasti (dále jen „jakostní vína s.o.“).
6. Článek 21 uvedeného nařízení obsažený v hlavě IV tohoto nařízení, který se nazývá „ocenění a medaile“, stanoví:
„Podle přílohy VII části B bodu 1 písm. b) třetí odrážky nařízení (ES) č. 1493/1999 lze na etiketě stolních vín se zeměpisným označením a jakostních vín s. o. uvádět ocenění a medaile, pokud byly uděleny celé šarži dotyčného vína v soutěži uznané členským státem nebo třetí zemí, jejíž pravidla hodnocení zaručují nestrannost. Členské státy a třetí země sdělí Komisi seznam uznaných soutěží. Komise zajistí všemi vhodnými způsoby, aby tyto seznamy byly uvedeny ve známost.“
Spor v původním řízení a předběžné otázky
7. Dahms, žalobkyně v původním řízení, provozuje vinohradnickou společnost obchodující s víny. Weinbauverband, žalovaná v původním řízení, organizuje v Německu soutěž vín a šumivých vín z Frank. Poplatky za účast v této soutěži se liší podle toho, zda kandidáti jsou členy Weinbauverband. Tyto poplatky jsou stanoveny na 46 eur za každou šarži vína a na 76,50 eur za každou šarži šumivého vína prezentované členy této organizace a na 92 eur za každou šarži vína a na 153 eur za každou šarži šumivého vína prezentované ostatními kandidáty.
8. Dahms byla členem Weinbauverband do roku 2001 a prezentovala vína v rámci několika soutěží. Jelikož již není členem této organizace, Dahms před Landgericht jednak napadá podmínky, které jí Weinbauverband uložila ve věci poplatků za účast, které podle ní představují diskriminaci ve smyslu článku 21 nařízení č. 753/2002, a jednak porušení práva, které představuje monopolní postavení Weinbauverband při organizaci takových soutěží.
9. Dahms si přeje být připuštěna k účasti v soutěžích za stejných podmínek jako členové Weinbauverband. Podpůrně žádá, aby se mohla účastnit soutěže jako nečlen této organizace, ale prostřednictvím platby poplatků za účast, jejichž výši určí Landgericht.
10. Weinbauverband u předkládajícího soudu uplatňuje, že stanovení různých poplatků za účast podle toho, zda kandidáti jsou, či nejsou členy, náleží k autonomii, kterou jí přiznává právní úprava sdružení. Ve věci v původním řízení zpochybňuje existenci diskriminace ve smyslu článku 21 nařízení č. 753/2002. Podle ní je totiž toto ustanovení jednak adresováno členským státům a nezakládá subjektivní právo pro jednotlivce a jednak tento článek zakazuje pouze svévolnou diskriminaci.
11. Za těchto podmínek Landgericht Würzburg rozhodl přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžné otázky:
„1) Uděluje článek 21 nařízení (ES) č. 753/2002 žalobkyni subjektivní právo nebýt diskriminována žalovanou v rámci soutěže vín a šumivých vín z Frank?
2) V případě kladné odpovědi na předcházející otázku:
Představuje diskriminaci ve smyslu článku 21 nařízení (ES) č. 753/2002 skutečnost, že žalovaná vyžaduje od žalobkyně poplatky za účast v soutěži vín a šumivých vín z Frank, jejichž částka je dvojnásobná, než jakou vyžaduje od svých členů, protože žalobkyně není členem žalované?“
K předběžným otázkám
K první otázce
12. Svou první otázkou se předkládající soud táže Soudního dvora, zda článek 21 nařízení č. 753/2002 přiznává Dahms subjektivní právo, o které se může opírat, aby napadla diskriminační zacházení, které údajně utrpěla z důvodu, že k účasti v soutěži vín a šumivých vín z Frank musela zaplatit vyšší poplatky za účast než poplatky uložené členům Weinbauverband.
13. Úvodem je třeba připomenout, že na základě čl. 249 druhého pododstavce ES má nařízení obecnou působnost a je přímo použitelné ve všech členských státech. Podle ustálené judikatury z důvodu samotné povahy a funkce v systému pramenů práva Společenství je nařízení schopno udělit jednotlivcům práva, která mají vnitrostátní soudy povinnost chránit (viz zejména rozsudky ze dne 10. října 1973, Variola, 34/73, Recueil, s. 981, bod 8, a ze dne 17. září 2002, Muñoz a Superior Fruiticola, C‑253/00, Recueil, s. I‑7289, bod 27).
14. Vnitrostátním soudům příslušným k uplatnění v rámci jejich pravomoci ustanovení práva Společenství přísluší zajistit jejich plný účinek (viz zejména rozsudky ze dne 9. března 1978, Simmenthal, 106/77, Recueil, s. 629, bod 16; ze dne 19. června 1990, Factortame a další, C‑213/89, Recueil, s. I‑2433, bod 19; ze dne 20. září 2001, Courage a Crehan, C‑453/99, Recueil, s. I‑6297, bod 25, a výše uvedený rozsudek Muñoz a Superior Fruiticola, bod 28).
15. Článek 21 nařízení č. 753/2002 upřesňuje způsoby provádění přílohy VII nařízení č. 1493/1999. Článek 47 nařízení č. 1493/1999 zejména stanoví, že cíle povinných a nepovinných údajů ohledně označování některých vinařských výrobků etiketami jsou mnohé. Tyto cíle jsou rovněž obsaženy ve čtvrtém bodě odůvodnění nařízení č. 753/2002, který stanoví, že sledovanými cíly jsou ochrana oprávněných zájmů spotřebitelů a producentů, zajištění řádného fungování vnitřního trhu a podpora produkce jakostních produktů.
16. Jak Komise správně podotýká, článek 21 nařízení č. 753/2002 zaručuje možnost uvádět na etiketě stolních vín se zeměpisným označením nebo jakostních vín s. o. ocenění nebo medaile. Tato možnost podléhá podmínce, že tato ocenění nebo tyto medaile byly jednak uděleny v soutěži uznané členským státem nebo třetí zemí a jednak v soutěži, jejíž pravidla hodnocení zaručují nestrannost.
17. Z toho vyplývá, jak je jasné z jeho znění, že článek 21 se týká označování dotčených vín etiketami, ale jeho cílem není stanovit pravidla použitelná pro organizaci vinařských soutěží. Ačkoliv toto ustanovení stanoví, že řízení o udělení těchto ocenění nebo medailí musí respektovat některé závazné požadavky, neupravuje nikterak další aspekty řízení použitelné na organizaci vinařských soutěží, i když tyto soutěže představují rámec, v němž jsou tato ocenění a tyto medaile udělovány.
18. Je tedy namístě usoudit, že článek 21 nařízení č. 753/2002 se týká nepovinných údajů týkajících se ocenění a medailí, které mohou být uvedeny na etiketě za účelem ochrany oprávněných zájmů spotřebitelů a zejména producentů vín. Řízení nebo způsoby udělení těchto ocenění nebo medailí, jakož i pravidla použitelná na organizaci vinařských soutěží náleží do výlučné pravomoci členských států s výhradou, že jsou-li ocenění a medaile udělovány v takovém rámci, dotčená soutěž je uznána příslušnými vnitrostátními orgány a pravidla hodnocení jsou objektivní a zaručují nestrannost.
19. Účastník nebo potenciální účastník vinařské soutěže se tak nemůže opírat o obsah uvedeného článku 21 k tomu, aby obecně napadal způsoby organizace takové soutěže a konkrétně stanovení poplatků za účast v této soutěži.
20. Naproti tomu je třeba uznat, že v případě, ve kterém jsou ocenění nebo medaile uvedeny na etiketě, konkurenční producenti vín mohou napadnout schválení použití takových nápisů, pokud byly uděleny v rámci soutěže neuznané příslušnými vnitrostátními orgány nebo na základě neobjektivního nebo diskriminačního řízení.
21. V důsledku toho je třeba na položenou otázku odpovědět tak, že článek 21 nařízení č. 753/2002 musí být vykládán v tom smyslu, že účastníci nebo potenciální účastníci vinařské soutěže nemohou na základě tohoto ustanovení napadat podmínky organizace této soutěže a zejména způsoby stanovení poplatků za účast v této soutěži.
Ke druhé otázce
22. Vzhledem k odpovědi poskytnuté na první otázku se druhá otázka stala bezpředmětnou a není namístě na ni odpovědět.
K nákladům řízení
23. Vzhledem k tomu, že řízení má, pokud jde o účastníky původního řízení, povahu incidenčního řízení vzhledem ke sporu probíhajícímu před předkládajícím soudem, je k rozhodnutí o nákladech řízení příslušný uvedený soud. Výdaje vzniklé předložením jiných vyjádření Soudnímu dvoru než vyjádření uvedených účastníků řízení se nenahrazují.
Výrok
Z těchto důvodů Soudní dvůr (třetí senát) rozhodl takto:
Článek 21 nařízení Komise (ES) č. 753/2002 ze dne 29. dubna 2002, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 pro popis, označování, obchodní úpravu a ochranu některých vinařských produktů, musí být vykládán v tom smyslu, že účastníci nebo potenciální účastníci vinařské soutěže nemohou na základě tohoto ustanovení napadat podmínky organizace této soutěže a zejména způsoby stanovení poplatků za účast v této soutěži.