62022CJ0173_RES
Cauza C‑173/22 P
MG
împotriva
Băncii Europene de Investiții
Hotărârea Curții (Camera întâi) din 30 noiembrie 2023
„Recurs – Funcție publică – Personalul Băncii Europene de Investiții (BEI) – Dispoziții administrative aplicabile personalului BEI – Remunerație – Alocații familiale – Plată doar către părintele titular al încredințării exclusive a copilului – Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene – Articolul 41 alineatul (2) – Dreptul de a fi ascultat – Excepție de nelegalitate a dispozițiilor administrative – Principiul egalității de tratament – Principiul proporționalității – Acțiune în anulare și în despăgubire”
Funcționari – Principii – Dreptul la apărare – Obligația de a asculta persoana interesată înainte de adoptarea unui act care o lezează – Conținut
[Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, art. 41 alin. (2) lit. (a)]
(a se vedea punctele 21-24 și 32)
Funcționari – Agenți ai Băncii Europene de Investiții – Remunerație – Alocații familiale – Decizie a administrației prin care se transferă beneficiul alocațiilor de la un părinte la celălalt – Adoptarea deciziei fără a se oferi în prealabil părintelui privat de beneficiul alocațiilor posibilitatea de a‑și prezenta observațiile – Încălcarea dreptului de a fi ascultat – Consecințe
[Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, art. 41 alin. (2) lit. (a); Regulamentul personalului Băncii Europene de Investiții, art. 41]
(a se vedea punctele 28, 31 și 33-41)
Funcționari – Agenți ai Băncii Europene de Investiții – Remunerație – Alocații familiale – Alocație pentru creșterea copilului aflat în întreținere – Condiții de acordare – Întreținere efectivă – Norme interne ale Băncii care prevăd acordarea alocațiilor pentru creșterea copilului aflat în întreținere numai părintelui în îngrijirea căruia se află copilul – Încălcarea principiilor egalității de tratament și proporționalității
(Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, art. 20; Regulamentul personalului Băncii Europene de Investiții, anexa I)
(a se vedea punctele 45-56)
Acțiune introdusă de funcționari – Acțiune în despăgubire – Anularea actului nelegal atacat – Prejudiciu moral care poate fi separat de nelegalitate și care nu poate fi integral reparat prin anulare – Sarcina probei
(Statutul funcționarilor, art. 91)
(a se vedea punctul 64)
Rezumat
Recurentul, MG, este agent în cadrul Băncii Europene de Investiții (BEI) din anul 1998. În anul 2003, el s‑a căsătorit cu A, care este de asemenea agent al BEI. Ei au împreună cinci copii.
În anul 2017, A a formulat o acțiune de divorț în fața tribunal d’arrondissement de Luxembourg (Tribunalul Districtual din Luxemburg, Luxemburg). Acest tribunal a stabilit reședința copiilor la adresa lui A. Recurentului i s‑a acordat dreptul de a avea legături personale cu aceștia în fiecare al doilea weekend și pe durata a jumătate din vacanțele școlare. Printr‑o ordonanță din 20 iulie 2018, judecătorul luxemburghez delegat cu luarea măsurilor provizorii a dispus ca recurentul să îi plătească lui A o pensie alimentară în cuantum de 300 de euro pe lună pentru fiecare dintre copiii lor, precum și să acopere anumite alte cheltuieli.
Prin scrisoarea din 11 octombrie 2018 (denumită în continuare „scrisoarea din 11 octombrie 2018”), BEI l‑a informat pe recurent că urma să nu mai beneficieze de alocația pentru familie, de alocațiile pentru creșterea copilului, precum și de alocațiile școlare (denumite în continuare, împreună, „alocațiile familiale”) și de drepturile financiare derivate, întrucât beneficiul lor îi fusese acordat lui A. Această scrisoare a fost transmisă în urma unei proceduri de conciliere deschise la cererea lui A, în temeiul articolului 41 din Regulamentul personalului BEI (
1
), fără ca recurentul să fi fost informat cu privire la aceasta.
Recurentul a introdus o acțiune având ca obiect în esență anularea scrisorii din 11 octombrie 2018. Această acțiune a fost respinsă de Tribunal prin Hotărârea din 21 decembrie 2021, MG/BEI (
2
).
Sesizată cu recurs, Curtea anulează hotărârea Tribunalului pentru motivul că acesta din urmă a săvârșit erori de drept atunci când a considerat că dreptul de a fi ascultat al recurentului nu a fost încălcat și atunci când a apreciat că dispozițiile administrative aplicabile personalului BEI – care prevăd că, pentru a fi considerat copil aflat în întreținerea unui membru al personalului, este necesar ca respectivul copil să fie efectiv întreținut de acesta din urmă, o asemenea întreținere efectivă necesitând să se demonstreze printre altele că copilul locuiește în gospodăria sa – nu încalcă principiile egalității de tratament și proporționalității.
Aprecierea Curții
Pentru început, Curtea amintește că, potrivit articolului 41 alineatul (2) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (denumită în continuare „carta”), dreptul la bună administrare include în principal dreptul oricărei persoane de a fi ascultată înainte de luarea oricărei măsuri individuale în privința sa care ar putea să îi aducă atingere.
După cum rezultă din însuși modul său de redactare, această dispoziție este de aplicabilitate generală. Rezultă că dreptul de a fi ascultat trebuie să fie respectat în orice procedură susceptibilă să conducă la un act care lezează, chiar și în cazul în care reglementarea aplicabilă nu prevede în mod expres o astfel de formalitate.
În contextul unei proceduri administrative, dreptul de a fi ascultat presupune ca persoanei interesate să i se fi oferit posibilitatea să își prezinte în mod util punctul de vedere cu privire la proiectul de decizie, în cadrul unui schimb de corespondență oral și/sau în scris inițiat de această autoritate și a cărui dovedire îi incumbă acesteia. Mai precis, persoana interesată trebuie să fi fost informată în mod expres cu privire la un proiect de decizie și să fi fost invitată să își prezinte observațiile. Numai atunci, conștientă de consecințele deciziei preconizate, ea va fi avut posibilitatea de a influența procesul decizional în cauză.
Or, în speță, BEI nu a dat recurentului posibilitatea să își prezinte în timp util observațiile și, prin urmare, să influențeze procesul decizional în cauză.
Curtea adaugă că, pentru ca încălcarea dreptului unei persoane interesate de a fi ascultată să poată conduce la anularea unei decizii individuale a autorității administrative care îi poate aduce atingere, această autoritate trebuie să fi dispus de o marjă de apreciere în adoptarea deciziei în cauză.
Aceasta este situația în speță. Curtea respinge afirmația BEI potrivit căreia nu ar fi fost posibilă o repartizare diferită a alocațiilor familiale între recurent și fosta sa soție, având în vedere dispozițiile administrative aplicabile personalului BEI. Astfel, Curtea arată că, din constatările efectuate de Tribunal, reiese că BEI ar fi putut reține o interpretare diferită a propriilor dispoziții administrative și că dispunea, așadar, de o marjă de apreciere, astfel încât procedura în cauză ar fi putut conduce la un rezultat diferit dacă recurentului i s‑ar fi oferit posibilitatea să își prezinte observațiile înainte de adoptarea scrisorii din 11 octombrie 2018.
În plus, Curtea consideră că dispozițiile administrative aplicabile personalului BEI, în măsura în care interpretarea lor nu ar permite în nicio împrejurare să se considere că un părinte căruia nu i‑a fost acordată în mod exclusiv întreținerea copilului contribuie efectiv la întreținerea acestuia din urmă, încalcă principiile egalității de tratament și proporționalității.
Astfel, alocația pentru creșterea copilului îndeplinește un obiectiv social justificat de cheltuielile care decurg dintr‑o necesitate actuală și certă, legată de existența copilului și de întreținerea sa efectivă. Având în vedere acest obiectiv, criteriul pertinent pentru a decide dacă, în ceea ce privește plata alocațiilor pentru creșterea copilului, părintele căruia i‑a fost acordată în mod exclusiv întreținerea copilului se află într‑o situație comparabilă cu cea a părintelui căruia nu i‑a fost acordată întreținerea acestuia este cea a contribuției financiare a fiecăruia dintre ei la întreținerea acestui copil.
Reiese de aici că părinții care contribuie, amândoi, în mod efectiv la întreținerea copilului lor se află într‑o situație comparabilă în ceea ce privește plata alocațiilor pentru creșterea copiilor și că plata, de principiu, doar către unul dintre ei a acestor alocații constituie o diferență de tratament, care trebuie să fie justificată în mod obiectiv.
În această privință, împrejurarea că unuia dintre părinți i‑a fost acordată în mod exclusiv întreținerea copilului, acesta din urmă locuind, prin urmare, în gospodăria acestui părinte, implică în principiu că părintele menționat va fi pus în situația de a contribui în mod efectiv la întreținerea acestui copil. Cu toate acestea, o asemenea împrejurare nu exclude nicidecum ca celălalt părinte, chiar dacă nu i‑a fost acordată în mod exclusiv întreținerea copilului, să contribuie în egală măsură în mod efectiv la întreținerea acestuia, în special având în vedere dreptul acestui copil, consacrat la articolul 24 alineatul (3) din cartă, de a întreține cu regularitate relații personale și contacte directe cu ambii părinți, cu excepția cazului în care acestea sunt contrare interesului său.
În acest context, trebuie de asemenea să fie respectat principiul proporționalității, care impune ca actele instituțiilor Uniunii să nu depășească limitele a ceea ce este adecvat și necesar pentru realizarea obiectivelor legitime urmărite de reglementarea în cauză, fiind înțeles că, atunci când este posibilă alegerea între mai multe măsuri adecvate, trebuie să se recurgă la cea mai puțin constrângătoare și că inconvenientele cauzate nu trebuie să fie disproporționate în raport cu scopurile vizate.
În această privință, deși existența unei hotărâri judecătorești pronunțate de o instanță națională prin care se stabilește cuantumul contribuțiilor la cheltuielile de întreținere a copilului de care este ținut un agent divorțat constituie un element care trebuie luat în considerare de instituție, acest element nu o poate scuti pe aceasta din urmă de obligația de a‑și exercita ea însăși puterea de apreciere pentru a stabili dacă acest agent contribuie efectiv la întreținerea copilului.
(
1
)	Regulamentul personalului BEI, adoptat la 20 aprilie 1960 de Consiliul de administrație al BEI, în versiunea aplicabilă până la 31 decembrie 2019, prevedea la articolul 41:
„[…] Diferendele, altele decât cele care decurg din punerea în aplicare a măsurilor prevăzute la articolul 38, fac obiectul unei proceduri amiabile în fața comisiei de conciliere a Băncii, independent de acțiunea introdusă în fața Curții de Justiție […]”
(
2
)	Hotărârea din 21 decembrie 2021, MG/BEI (T‑573/20, EU:T:2021:915).