62020CJ0405_RES
Cauza C‑405/20
EB și alții
împotriva
Versicherungsanstalt öffentlich Bediensteter, Eisenbahnen und Bergbau (BVAEB)
[cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgerichtshof (Austria)]
Hotărârea Curții (Camera întâi) din 5 mai 2022
„Trimitere preliminară – Politica socială – Articolul 157 TFUE – Protocolul (nr. 33) – Egalitate de tratament între bărbați și femei în materie de încadrare în muncă și de muncă – Directiva 2006/54/CE – Articolul 5 litera (c) și articolul 12 – Interzicerea discriminării indirecte pe criterii de sex – Sistem profesional de securitate socială aplicabil ulterior datei vizate de dispozițiile menționate – Pensii pentru limită de vârstă ale funcționarilor – Reglementare națională care prevede o ajustare anuală a pensiilor pentru limită de vârstă – Ajustare degresivă în funcție de importanța cuantumului pensiei pentru limită de vârstă cu lipsa totală a ajustării peste un anumit cuantum – Justificări”
Politica socială – Lucrători de sex masculin și lucrători de sex feminin – Egalitate de remunerare – Remunerație – Noțiune – Pensie pentru limită de vârstă a funcționarilor federali plătită acestora în temeiul încadrării lor în muncă – Includere
(art. 157 TFUE)
(a se vedea punctul 30)
Politica socială – Lucrători de sex masculin și lucrători de sex feminin – Accesul la încadrarea în muncă și condițiile de muncă – Egalitate de tratament – Directiva 2006/54 – Domeniu de aplicare – Sistem al pensiilor pentru limită de vârstă ale funcționarilor federali plătite acestora în temeiul încadrării lor în muncă – Includere
[Directiva 2006/54 a Consiliului, art. 2 alin. (1) lit. (f)]
(a se vedea punctul 31)
Politica socială – Lucrători de sex masculin și lucrători de sex feminin – Egalitate de remunerare – Articolul 157 TFUE – Principiu care face parte din fundamentele Uniunii
[art. 3 alin. (3) al doilea paragraf TUE; art. 157 TFUE; Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, art. 23]
(a se vedea punctul 39)
Politica socială – Lucrători de sex masculin și lucrători de sex feminin – Egalitate de tratament în sistemele profesionale de securitate socială – Limitare în timp a efectelor prevăzută de Protocolul nr. 33 și de articolul 12 din Directiva 2006/54 – Inaplicabilitate a acestei limitări în cazul unei reglementări naționale care prevede o ajustare anuală a prestațiilor pentru limită de vârstă, aplicabilă ulterior datei vizate de dispozițiile menționate
(art.157 TFUE; Protocolul nr. 33 anexat la Tratatele UE și FUE; Directiva 2006/54 a Consiliului, art. 12)
(a se vedea punctele 33-37, 42 și 43 și dispozitiv 1)
Politica socială – Lucrători de sex masculin și lucrători de sex feminin – Egalitate de tratament în sistemele profesionale de securitate socială – Reglementare națională care prevede o ajustare anuală degresivă a cuantumului pensiilor pentru limită de vârstă ale funcționarilor naționali în funcție de importanța acestui cuantum – Lipsa totală a ajustării peste un anumit plafon – Beneficiari de sex masculin afectați negativ mult mai mult decât beneficiarii de sex feminin – Discriminare indirectă – Admisibilitate – Condiții – Justificare întemeiată pe urmărirea unor obiective legitime – Proporționalitate
[art. 157 TFUE; Directiva 2006/54 a Consiliului, art. 3 și art. 5 lit. (c)]
(a se vedea punctele 51, 57, 58, 61-63 și 67-69 și dispozitiv 2)
Rezumat
Trei foști funcționari federali austrieci de sex masculin, EB, DP și JS, au fost pensionați între anii 2000 și 2013. În anul 2017, cuantumul lunar brut al pensiei lor pentru limită de vârstă era de 6872,43 euro, de 5713,22 euro și, respectiv, de 4678,48 euro.
Fiecare dintre aceștia a solicitat Versicherungsanstalt öffentlich Bediensteter, Eisenbahnen und Bergbau (Casa de Asigurări de Sănătate a Funcționarilor și Personalului Contractual al Autorităților Publice, Căii Ferate și Sectorului Minier, Austria, denumită în continuare „BVAEB”) o revalorizare a cuantumului pensiei sale pentru limită de vârstă începând de la 1 ianuarie 2018.
BVAEB a respins cererile formulate de EB și de DP pentru motivul că, în temeiul Legii austriece privind securitatea socială aplicabile în special funcționarilor federali (
1
), pentru anul 2018 nu se majora nicio pensie pentru limită de vârstă dacă valoarea totală a acesteia depășea plafonul de 4980 de euro lunar. Întrucât pensia lui JS nu atinsese încă acest plafon, cuantumul său a fost majorat cu 0,2989 % pe baza aceleiași reglementări, care prevedea o ajustare degresivă a cuantumului pensiilor pentru limită de vârstă în funcție de importanța acestui cuantum.
Cei trei reclamanți au sesizat instanța austriacă, invocând, pe baza unei analize statistice care evidenția că bărbații sunt reprezentați mai mult în categoria persoanelor care primesc pensii superioare acestui plafon, că reglementarea menționată instituia în privința lor o discriminare indirectă pe criterii de sex.
În urma respingerii acțiunilor lor, aceștia au formulat recurs la Verwaltungsgerichtshof (Curtea Administrativă, Austria). Această instanță a decis să solicite Curții să se pronunțe în special cu privire la interpretarea Protocolului nr. 33 (
2
) pentru a stabili dacă reclamanții pot invoca principiul egalității de tratament între bărbați și femei și dacă acest principiu (
3
) se opune unei ajustări anuale a pensiilor pentru limită de vârstă precum cea prevăzută de reglementarea austriacă în cauză.
În acest context, Curtea statuează că limitarea în timp a efectelor principiului menționat nu se aplică unei astfel de reglementări și că același principiu nu se opune acestei reglementări, cu condiția ca ea să urmărească în mod coerent și sistematic obiectivele de asigurare a finanțării durabile a pensiilor pentru limită de vârstă și de reducere a decalajului dintre nivelurile pensiilor finanțate de stat, fără a depăși ceea ce este necesar pentru atingerea acestor obiective.
Aprecierea Curții
Într‑o primă etapă, Curtea apreciază că limitarea în timp a efectelor principiului egalității de tratament între bărbați și femei prevăzută de Protocolul nr. 33 și de articolul 12 din Directiva privind egalitatea între bărbați și femei nu se aplică unei ajustări anuale a pensiilor pentru limită de vârstă în măsura în care, precum în speță, un astfel de mecanism nu are drept consecință repunerea în discuție a drepturilor dobândite sau a plăților efectuate înainte de data de referință prevăzută de dispozițiile menționate.
În această privință, Curtea se întemeiază în special pe modul de redactare a acestor dispoziții, pe faptul că această limitare constituie o derogare de la regula generală prevăzută de Tratatul FUE și că trebuie să i se dea o interpretare strictă, pe legătura evidentă dintre modul de redactare a protocolului menționat și Hotărârea Barber (
4
), precum și pe considerațiile imperative de securitate juridică luate în considerare în această hotărâre, opunându‑se repunerii în discuție a situațiilor juridice care și‑au epuizat efectele în trecut, în timp ce, într‑un asemenea caz, echilibrul financiar al anumitor sisteme de pensii ar fi în pericol să fie bulversat cu efect retroactiv. O astfel de limitare nu poate fi opusă în speță reclamanților, pensionați după 1 ianuarie 1994, data de referință aplicabilă Republicii Austria, în temeiul articolului 12 alineatul (3) din Directiva privind egalitatea între bărbați și femei.
Într‑o a doua etapă, Curtea statuează că articolul 157 TFUE și articolul 5 litera (c) din Directiva privind egalitatea între bărbați și femei nu se opun unei astfel de reglementări naționale.
Astfel, dacă statisticile de care dispune instanța de trimitere ar evidenția o discriminare indirectă pe criterii de sex, în ipoteza în care această reglementare afectează negativ o proporție semnificativ mai mare de beneficiari de sex masculin decât beneficiari de sex feminin, această discriminare ar putea fi justificată de obiectivele legitime de politică socială urmărite, care constau în asigurarea finanțării durabile a pensiilor pentru limită de vârstă și în reducerea decalajului dintre nivelurile pensiilor finanțate de stat.
În plus, Curtea subliniază că reglementarea în cauză este pusă în aplicare în mod coerent și sistematic, în măsura în care ajustarea anuală a pensiilor pentru limită de vârstă se aplică tuturor beneficiarilor de pensii de stat, aspect a cărui verificare este însă de competența instanței de trimitere.
Ținând seama de marja largă de apreciere de care dispun statele membre în alegerea măsurilor susceptibile să realizeze obiectivele politicii lor sociale, coerența acestei reglementări nu poate fi repusă în discuție nici de faptul că sunt deja create alte instrumente de politică socială care urmăresc atingerea obiectivului de susținere a veniturilor modeste, nici de faptul că pensiile sistemelor profesionale de securitate socială private și salariile funcționarilor în activitate nu au făcut obiectul aceleiași măsuri de ajustare.
În sfârșit, reglementarea în cauză nu pare nici să depășească ceea ce este necesar pentru atingerea obiectivelor urmărite, având în vedere că aceasta ține seama de capacitățile contributive ale persoanelor în cauză, limitările majorării pensiilor fiind eșalonate în funcție de cuantumurile prestațiilor acordate, iar majorarea nefiind exclusă decât în privința celor mai ridicate pensii.
(
1
)	Articolul 711 alineatul (1) punctul 4 și ultima teză din Allgemeines Sozialversicherungsgesetz (Legea generală privind securitatea socială) coroborat cu articolul 41 alineatul (4) punctul 4 din Pensionsgesetz 1965 (Legea din 1965 privind pensiile), în versiunea lor în vigoare la data faptelor din litigiul principal.
(
2
)	În conformitate cu Protocolul nr. 33 privind articolul 157 TFUE, anexat la Tratatul FUE (denumit în continuare „Protocolul nr. 33”), în vederea aplicării articolului 157 TFUE, prestațiile efectuate pe baza unui regim profesional de asigurări sociale nu sunt considerate remunerații, în cazul și în măsura în care acestea pot fi atribuite unor perioade de muncă anterioare datei de 17 mai 1990. Articolul 12 alineatul (1) din Directiva 2006/54/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 iulie 2006 privind punerea în aplicare a principiului egalității de șanse și al egalității de tratament între bărbați și femei în materie de încadrare în muncă și de muncă (JO 2006, L 204, p. 23, Ediție specială, 5/vol. 8, p. 262) (denumită în continuare „Directiva privind egalitatea între bărbați și femei”) prevede de asemenea că toate prestațiile în temeiul unor astfel de sisteme atribuite perioadelor de încadrare în muncă ulterioare acestei date intră sub incidența măsurilor de transpunere a dispozițiilor titlului II capitolul 2 din această directivă, referitoare la egalitatea de tratament în aceste sisteme.
(
3
)	Astfel cum este consacrat la articolul 157 TFUE și la articolul 5 din Directiva privind egalitatea între bărbați și femei, care interzice orice discriminare directă sau indirectă pe criterii de sex în cadrul sistemelor profesionale de securitate socială în ceea ce privește calculul prestațiilor.
(
4
)	Hotărârea din 17 mai 1990, Barber (C‑262/88, EU:C:1990:209), în temeiul căreia efectul direct al articolului 119 din Tratatul CEE (devenit, după modificare, articolul 141 CE, devenit la rândul său articolul 157 TFUE) nu poate fi invocat pentru a impune egalitatea de tratament în materie de pensii ocupaționale decât pentru prestațiile datorate pentru perioadele de încadrare în muncă ulterioare datei de 17 mai 1990, data pronunțării acestei hotărâri.