62013CO0028(01)
ORDONANȚA CURȚII (Camera a cincea)
6 februarie 2014 (
*1
)
„Recurs — Articolul 181 din Regulamentul de procedură al Curții — Articolul 169 alineatul (2) din Regulamentul de procedură al Curții — Cuprinsul necesar al cererii de recurs”
În cauza C‑28/13 P,
având ca obiect un recurs formulat în temeiul articolului 56 din Statutul Curții de Justiție, introdus la 16 ianuarie 2013,
Gabi Thesing, cu domiciliul în Londra (Regatul Unit),
Bloomberg Finance LP, cu sediul în Wilmington (Statele Unite),
reprezentate de M. Stephens și de R. Lands, solicitors, precum și de T. Pitt‑Payne, QC,
recurente,
cealaltă parte din procedură fiind:
Banca Centrală Europeană (BCE), reprezentată de M. López Torres și de S. Lambrinoc, în calitate de agenți,
pârâtă în primă instanță,
CURTEA (Camera a cincea),
compusă din domnul T. von Danwitz (raportor), președinte de cameră, domnii E. Juhász, A. Rosas, D. Šváby și C. Vajda, judecători,
avocat general: domnul P. Mengozzi,
grefier: domnul A. Calot Escobar,
având în vedere decizia, luată după ascultarea avocatului general, de a se pronunța prin ordonanță motivată, conform articolului 181 din Regulamentul de procedură al Curții,
dă prezenta
Ordonanță
1
Prin recursul formulat, doamna Thesing și Bloomberg Finance LP (denumită în continuare „Bloomberg”) solicită anularea Hotărârii Tribunalului Uniunii Europene din 29 noiembrie 2012, Thesing și Bloomberg Finance/BCE (T‑590/10, denumită în continuare „hotărârea atacată”), prin care s‑a respins acțiunea având ca obiect anularea deciziei comitetului executiv al Băncii Centrale Europene (BCE), comunicată prin scrisoarea din 21 octombrie 2010, de confirmare a respingerii cererii de acces la două documente referitoare la deficitul public și la datoria publică ale Republicii Elene (denumită în continuare „decizia în litigiu”).
Cadrul juridic
2
Decizia 2004/258/CE a Băncii Centrale Europene din 4 martie 2004 privind accesul public la documentele Băncii Centrale Europene (JO L 80, p. 42, Ediție specială, 10/vol. 5, p. 229) urmărește, potrivit articolului 1, „definirea condițiilor și a limitelor în funcție de care BCE acordă acces public la documentele BCE”.
3
Potrivit articolului 2 alineatul (1) din această decizie, „[o]rice cetățean al Uniunii și orice persoană fizică sau juridică rezidentă sau având sediul social într‑un stat membru are drept de acces la documentele BCE, sub rezerva condițiilor și a limitelor definite în prezenta decizie”.
4
Articolul 4 alineatele (1)-(3) din Decizia 2004/258 prevede:
„(1)   BCE refuză accesul la un document în cazul în care divulgarea informațiilor ar aduce atingere protecției:
(a)
interesului public, în ceea ce privește:
—
confidențialitatea deliberărilor organelor de decizie ale BCE;
—
politica financiară, monetară sau economică a Comunității sau a unui stat membru;
—
situația financiară a BCE sau a BCN;
—
protejarea integrității bancnotelor euro;
—
securitatea publică;
—
relațiile internaționale financiare, monetare sau economice;
[...]
(2)   BCE refuză accesul la un document în cazul în care divulgarea informațiilor ar aduce atingere protecției:
—
intereselor comerciale ale unei persoane fizice sau juridice, inclusiv în ceea ce privește proprietatea intelectuală;
—
procedurilor judiciare și a consultanței juridice;
—
obiectivelor inspecțiilor, anchetelor și lucrărilor de audit,
cu excepția cazului în care un interes public superior justifică divulgarea informațiilor în cauză.
(3)   Accesul la un document care conține avize destinate uzului intern ținând de deliberările și consultările preliminare din cadrul BCE sau cu BCN este refuzat chiar și după ce decizia a fost luată, cu excepția cazului în care un interes public superior justifică divulgarea informațiilor în cauză.”
5
Potrivit articolului 7 alineatul (2) din această decizie, „[î]n cazul unui refuz total sau parțial, solicitantul poate depune, în termen de 20 de zile lucrătoare de la data primirii răspunsului din partea BCE, o cerere de confirmare prin care solicită Comitetului executiv al BCE să revizuiască poziția acesteia […]”.
Istoricul cauzei și decizia în litigiu
6
Doamna Thesing este jurnalist. Aceasta lucrează pentru Bloomberg, care își desfășoară activitatea la Londra (Regatul Unit) sub denumirea de Bloomberg News.
7
La 20 august 2010, doamna Thesing a solicitat BCE accesul la două documente care priveau utilizarea tranzacțiilor cu instrumente derivate în finanțarea deficitului și în gestionarea datoriei publice în Grecia și în zona euro. Prin scrisoarea din 17 septembrie 2010, directorul general al secretariatului și serviciilor lingvistice din cadrul BCE a informat‑o pe doamna Thesing cu privire la decizia de a nu acorda accesul la documentele solicitate.
8
La 28 septembrie 2010, recurentele au adresat o cerere de confirmare BCE, în temeiul articolului 7 alineatul (2) din Decizia 2004/258, prin care solicita Comitetului executiv al BCE să revizuiască poziția acesteia privind refuzul de a acorda accesul la documentele în cauză.
9
Prin scrisoarea din 21 octombrie 2010, președintele BCE a informat‑o pe doamna Thesing cu privire la decizia în litigiu. Această decizie se baza pe protecția interesului public în ceea ce privește politica economică a Uniunii Europene și a Republicii Elene, precum și pe protecția deliberărilor și a consultărilor interne din cadrul BCE, în temeiul articolului 4 alineatul (1) litera (a) a doua liniuță și al articolului 4 alineatul (3) din Decizia 2004/258. În ceea ce privește al doilea document, refuzul a fost de asemenea întemeiat pe interesele comerciale ale unei persoane fizice sau juridice, în temeiul articolului 4 alineatul (2) prima liniuță din această decizie.
Procedura în fața Tribunalului și hotărârea atacată
10
Prin cererea depusă la grefa Tribunalului la 27 decembrie 2010, reclamantele au formulat o acțiune având ca obiect anularea deciziei în litigiu, obligarea BCE să le acorde accesul la documentele în cauză și obligarea BCE la plata cheltuielilor de judecată.
11
BCE a solicitat respingerea acestei acțiuni și obligarea reclamantelor la plata cheltuielilor de judecată.
12
În cadrul activităților de cercetare judecătorească, Tribunalul a dispus BCE să depună cele două documente în cauză, precizând că acestea nu vor fi comunicate reclamantelor. BCE a dat curs acestei măsuri de organizare a procedurii în termenul stabilit.
13
Tribunalul a respins acțiunea ca fiind în parte inadmisibilă și în parte nefondată și a obligat reclamantele la plata cheltuielilor de judecată.
14
Acesta a considerat, în special, că BCE putea, în mod corect, să își întemeieze refuzul de a acorda acces la documentele în cauză pe excepția de la dreptul de acces prevăzută la articolul 4 alineatul (1) litera (a) a doua liniuță din Decizia 2004/258.
Procedura în fața Curții și concluziile părților
15
Recurentele solicită Curții:
—
anularea hotărârii atacate;
—
anularea deciziei în litigiu;
—
anularea hotărârii atacate în măsura în care prin aceasta recurentele au fost obligate la plata cheltuielilor de judecată efectuate de BCE și
—
în subsidiar, trimiterea cauzei Tribunalului pentru a se pronunța conform punctelor de drept invocate în prezentul recurs și soluționate de Curte.
16
BCE solicită Curții respingerea recursului și obligarea recurentelor la plata cheltuielilor de judecată.
17
Prin Ordonanța președintelui Curții din 6 noiembrie 2013, cererile de intervenție prezentate de Media Legal Defence Initiative, de Access Info Europe, precum și de Guardian News and Media Ltd au fost respinse.
Cu privire la recurs
18
În temeiul articolului 181 din Regulamentul de procedură, atunci când recursul este, în tot sau în parte, în mod vădit inadmisibil sau în mod vădit nefondat, Curtea poate oricând, la propunerea judecătorului raportor și după ascultarea avocatului general, să decidă să respingă recursul respectiv, în tot sau în parte, prin ordonanță motivată.
19
În susținerea recursului formulat, recurentele invocă cinci motive, dintre care ultimul privește decizia privind cheltuielile de judecată.
Cu privire la motivele primul‑al patrulea
Argumentele părților
20
Prin intermediul primului motiv invocat, recurentele susțin că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept în interpretarea articolului 4 alineatul (1) litera (a) din Decizia 2004/258. Al doilea motiv este întemeiat pe o eroare de drept săvârșită de Tribunal prin aceea că a statuat că BCE era îndreptățită să decidă că divulgarea documentelor solicitate de recurente ar fi adus atingere politicii economice a Uniunii și a Republicii Elene. Al treilea motiv este întemeiat pe o interpretare eronată a articolului 10 din Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale, semnată la Roma la 4 noiembrie 1950. Prin intermediul celui de al patrulea motiv, recurentele consideră că Tribunalul, prin neexaminarea argumentelor recurentelor în ceea ce privește articolul 4 alineatele (2) și (3) din Decizia 2004/258, a săvârșit o eroare de drept.
21
BCE susține, cu titlu principal, că recursul este inadmisibil. Aceasta consideră, pe de o parte, că recursul nu îndeplinește cerințele de fond prevăzute la articolele 21, 56 și 58 din Statutul Curții de Justiție a Uniunii Europene și la articolul 169 din Regulamentul de procedură. În special, recurentele nu identifică cu precizie motivele hotărârii atacate, nici aspectele specifice din motivarea acesteia care sunt contestate prin recurs. Menționarea acestor aspecte în memoriul în replică nu poate remedia această neregulă. În plus, recurentele s‑ar limita să pretindă că Tribunalul a săvârșit mai multe erori de drept fără a prezenta argumente în susținerea acestei afirmații.
22
Pe de altă parte, BCE consideră că recursul nu îndeplinește cerințele formale prevăzute la articolul 168 alineatul (1) litera (d) din Regulamentul de procedură al Curții, dat fiind că recurentele ar fi prezentat numai un „rezumat al motivelor și al principalelor argumente ale recurentelor” care nu ar cuprinde motivele și argumentele de drept invocate.
Aprecierea Curții
23
Prin intermediul motivelor primul‑al patrulea, recurentele critică diferite elemente ale raționamentului Tribunalului.
24
Totuși, aceste motive nu cuprind nicio mențiune care să desemneze punctele din hotărârea atacată care se pretinde că sunt afectate de o eroare de drept, nici o argumentare prin care să se stabilească în ce sens Tribunalul ar fi săvârșit o astfel de eroare. În măsura în care, în cadrul motivelor menționate, recursul cuprinde dezvoltări care depășesc o simplă enunțare a motivelor, acesta se limitează să prezinte concluzii fără a furniza alte explicații.
25
Astfel precum Curtea a statuat în mod repetat, un recurs trebuie să indice cu precizie elementele criticate din hotărârea a cărei anulare se solicită, precum și argumentele juridice care susțin în mod concret această cerere, sub sancțiunea inadmisibilității recursului sau a motivului în cauză (a se vedea în special Hotărârea din 28 iunie 2005, Dansk Rørindustri și alții/Comisia, C-189/02 P, C-202/02 P, C-205/02 P-C-208/02 P și C-213/02 P, Rec., p. I-5425, punctul 426, Hotărârea din 18 iulie 2013, Schindler Holding și alții/Comisia, C‑501/11 P, punctul 43, Hotărârea din 3 octombrie 2013, Rintisch/OAPI, C‑120/12 P, punctul 49, precum și Hotărârea din 7 noiembrie 2013, Wam Industriale/Comisia, C‑560/12 P, punctul 42). Nu îndeplinește această cerință recursul care nu cuprinde nicio argumentare prin care se urmărește în mod specific identificarea erorii de drept de care ar fi afectată hotărârea în cauză (a se vedea în special Ordonanța din 27 iunie 2013, Baleanu/Comisia, C‑566/12 P, punctul 13, și Hotărârea Wam Industriale/Comisia, citată anterior, punctul 42).
26
Curtea a subliniat de asemenea că simpla enunțare abstractă a motivelor în cererea de recurs nu îndeplinește cerințele prevăzute de articolul 58 din Statutul Curții și de articolul 168 alineatul (1) litera (d) din Regulamentul de procedură al acesteia (a se vedea în special Hotărârea din 8 iulie 1999, Hercules Chemicals/Comisia, C-51/92 P, Rec., p. I-4235, punctul 113, și Hotărârea Wam Industriale/Comisia, citată anterior, punctul 43).
27
În această privință, la articolul 169 alineatul (2) din regulamentul menționat se precizează că motivele și argumentele de drept invocate identifică cu precizie aspectele din motivarea deciziei Tribunalului care sunt contestate.
28
Astfel, un recurs lipsit de astfel de caracteristici nu poate face obiectul unei aprecieri juridice care să permită Curții să exercite misiunea care îi revine în domeniul avut în vedere și să efectueze controlul său de legalitate (Hotărârea Wam Industriale/Comisia, citată anterior, punctul 44).
29
În plus, regula prevăzută la articolul 169 alineatul (2) din Regulamentul de procedură permite protejarea egalității justițiabililor. Astfel, posibilitatea Curții de a identifica cu ușurință aspectele din motivarea unei hotărâri atacate care sunt contestate depinde de numeroase elemente, precum lungimea hotărârii atacate, cea a recursului, numărul motivelor, precum și complexitatea raționamentelor dezvoltate atât în hotărârea atacată, cât și în recurs. Or, admisibilitatea unui recurs nu poate depinde de astfel de elemente.
30
Pe de altă parte, nu se poate remedia, prin memoriul în replică, neregula care rezultă din nerespectarea dispoziției menționate în cererea de recurs, ținând seama de funcția memoriului menționat, astfel cum decurge aceasta din articolul 175 alineatul (1) din acest regulament.
31
Astfel și având în vedere natura argumentelor prezentate în fața Curții, după cum sunt expuse mai sus, motivele primul-al patrulea trebuie respinse ca fiind vădit inadmisibile.
Cu privire la al cincilea motiv, întemeiat pe o eroare de drept în ceea ce privește cheltuielile de judecată
32
Recurentele susțin că Tribunalul nu ar fi trebuit să le oblige la plata cheltuielilor de judecată efectuate de BCE, dat fiind că ele însele nu au cerut, în cazul admiterii cererii lor, obligarea BCE la plate cheltuielilor pe care le suportaseră.
33
În această privință, este suficient să se amintească faptul că rezultă dintr‑o jurisprudență constantă că, în ipoteza în care toate celelalte motive ale unui recurs au fost respinse, concluziile privind pretinsa neregularitate a deciziei Tribunalului cu privire la cheltuielile de judecată trebuie respinse ca fiind inadmisibile în temeiul articolului 58 al doilea paragraf din Statutul Curții, potrivit căruia recursul nu poate privi exclusiv taxele și cheltuielile de judecată (a se vedea în special Hotărârea din 30 septembrie 2003, Freistaat Sachsen și alții/Comisia, C-57/00 P și C-61/00 P, Rec., p. I-9975, punctul 124, Hotărârea din 5 iulie 2011, Edwin/OAPI, C-263/09 P, Rep., p. I-5853, punctul 78, precum și Hotărârea din 14 noiembrie 2013, LPN și Finlanda/Comisia, C‑514/11 P și C‑605/11 P, punctul 100).
34
Întrucât toate celelalte motive ale recursului introdus de recurente au fost respinse, ultimul motiv, referitor la repartizarea cheltuielilor de judecată, trebuie declarat de asemenea inadmisibil.
35
Întrucât niciunul dintre motivele invocate de recurente nu a fost admis, recursul urmează să fie respins în întregime.
Cu privire la cheltuielile de judecată
36
În temeiul articolului 184 alineatul (2) din Regulamentul de procedură, atunci când recursul nu este fondat, Curtea se pronunță asupra cheltuielilor de judecată.
37
Potrivit articolului 138 alineatul (1) din acest regulament, aplicabil procedurii de recurs în temeiul articolului 184 alineatul (1) din acesta, partea care cade în pretenții este obligată, la cerere, la plata cheltuielilor de judecată. Întrucât doamna Thesing și Bloomberg au căzut în pretenții, iar BCE a solicitat obligarea lor la plata cheltuielilor de judecată, se impune obligarea acestora la plata cheltuielilor de judecată.
Pentru aceste motive, Curtea (Camera a cincea) dispune:
1)
Respinge recursul.
2)
O obligă pe doamna Gabi Thesing și pe Bloomberg Finance LP la plata cheltuielilor de judecată.
Semnături
(
*1
)	Limba de procedură: engleza.