62012CJ0182
TIESAS SPRIEDUMS (astotā palāta)
2013. gada 7. martā (
*1
)
“Kopienas Muitas kodekss — 137. pants — Muitas kodeksa īstenošanas regula — 561. panta 2. punkts — Nosacījumi pilnīgam atbrīvojumam no ievedmuitas nodokļa — Transportlīdzekļa, kura īpašnieks ir reģistrēts trešā valstī, ievešana dalībvalstī — Transportlīdzekļa privāta izmantošana, ko tā īpašnieks ir atļāvis citādi nekā ar lietotāju noslēgtu darba līgumu — Atbrīvojuma neesamība”
Lieta C-182/12
par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši LESD 267. pantam, ko Székesfehérvári Törvényszék (Ungārija) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2012. gada 20. martā un kas Tiesā reģistrēts 2012. gada 19. aprīlī, tiesvedībā
Gábor Fekete
pret
Nemzeti Adó- és Vámhivatal Közép-dunántúli Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága.
TIESA (astotā palāta)
šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs E. Jarašūns [E. Jarašiūnas], tiesneši K. Toadere [C. Toader] (referente) un K. G. Fernlunds [C. G. Fernlund],
ģenerāladvokāts P. Mengoci [P. Mengozzi],
sekretārs A. Kalots Eskobars [A. Calot Escobar],
ņemot vērā rakstveida procesu,
ņemot vērā apsvērumus, ko sniedza:
—
G. Fekete vārdā – I. Falcsik, ügyvéd,
—
Ungārijas valdības vārdā – M. Fehér un Á. Szilágyi, pārstāvji,
—
Eiropas Komisijas vārdā – B.-R. Killmann un A. Sipos, pārstāvji,
ņemot vērā pēc ģenerāladvokāta uzklausīšanas pieņemto lēmumu izskatīt lietu bez ģenerāladvokāta secinājumiem,
pasludina šo spriedumu.
Spriedums
1
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir par to, kā interpretēt Komisijas 1993. gada 2. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2454/93, ar ko nosaka īstenošanas noteikumus Padomes Regulai (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (OV L 253, 1. lpp.), redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Komisijas 2001. gada 4. maija Regulu (EK) Nr. 993/2001 (OV L 141, 1. lpp.; turpmāk tekstā – “Īstenošanas regula”), 561. panta 2. punktu.
2
Šis lūgums ir iesniegts tiesvedībā starp G. Fekete un Nemzeti Adó- és Vámhivatal Közép-dunántúli Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága [Valsts nodokļu un muitas administrācijas Vidusaizdonavas galvenā muitas un finanšu iestāde] par muitas statusa noteikšanu Gvinejā-Bisavā reģistrētam transportlīdzeklim, kuru G. Fekete ir ievedis Eiropas Savienības teritorijā privātai izmantošanai Ungārijā.
Atbilstošās tiesību normas
3
Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulas (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (OV L 302, 1. lpp.; turpmāk tekstā – “Muitas kodekss”) 137. pantā ir noteikts:
“Pagaidu ievešanas procedūra ļauj Kopienas muitas teritorijā ar pilnīgu vai daļēju atbrīvojumu no ievedmuitas nodokļiem un bez tirdzniecības politikas pasākumu piemērošanas izmantot ārpuskopienas preces, kas paredzētas atkalizvešanai nemainītā veidā, izņemot parastas pārmaiņas, kas radušās to lietošanas rezultātā.”
4
Īstenošanas regulas 232. pantā attiecībā uz pagaidu ievešanas procedūru ir noteikts:
“1.   Šādi priekšmeti, kas nav deklarēti muitā rakstveidā vai mutvārdos, uzskatāmi par deklarētiem pagaidu ievešanai ar aktu, kas minēts 233. pantā, saskaņā ar 579. pantu:
[..]
b)
transportlīdzekļi, kas minēti 556.–561. pantā;
[..].”
5
Šīs regulas 234. panta 2. punktā ir noteikts:
“Ja pārbaužu laikā tiek atklāts, ka veikta kāda no 233. pantā minētām darbībām, bet ievestās vai atlaistās preces neatbilst 230.–232. panta nosacījumiem, tad attiecīgās preces uzskata par nelikumīgi ievestām vai izvestām.”
6
Saskaņā ar šīs pašas regulas 560. panta 1. punkta pirmo daļu “[..] personas, kas reģistrētas Kopienas muitas teritorijā, izmanto pilnīgu atbrīvojumu no ievedmuitas nodokļa, ja tās atsevišķā gadījumā privātā kārtā transportlīdzekli lieto pēc reģistrācijas turētāja norādījuma un ja šis turētājs lietošanas laikā atrodas muitas teritorijā”.
7
Īstenošanas regulas 561. panta 2. punktā ir precizēts:
“Pilnīgu atbrīvojumu no ievedmuitas nodokļa piešķir tad, ja transportlīdzekli komerciāli vai privāti izmanto fiziska persona, kas ir reģistrēta Kopienas muitas teritorijā un ir darbā pie transportlīdzekļa īpašnieka, kurš reģistrēts ārpus šās teritorijas, vai ir kā citādi īpašnieka pilnvarota.
Privātai lietošanai jābūt paredzētai darba līgumā.
Muitas dienests var ierobežot transportlīdzekļa pagaidu ievešanu regulāras izmantošanas gadījumā.”
Pamatlietas fakti un prejudiciālais jautājums
8
G. Fekete, kurš dzīvo Ungārijā un kuram ir Ungārijas, kā arī Gvinejas-Bisavas pilsonība, ir Gvinejā-Bisavā reģistrēta fonda Együtt Afrikáért Alapítvány [Vienoti Āfrikai] dibinātājs un valdes priekšsēdētājs. Šim fondam pieder Cadillac Escalade modeļa pasažieru automobilis, ko fonds ieveda Savienības teritorijā, neiesniedzot deklarāciju muitā atbilstoši pagaidu ievešanas procedūrai par pilnīgu atbrīvojumu no ievedmuitas nodokļa.
9
G. Fekete šo transportlīdzekli izmanto privāti Savienības muitas teritorijas iekšienē.
10
Saskaņā ar iesniedzējtiesas un Ungārijas valdības sniegto informāciju 2011. gada 13. aprīlīG. Fekete, kad viņš vadīja iepriekš minēto transportlīdzekli, pārbaudīja Sēkešvehērvāras [Székesfehérvár] (Ungārija) policija. Policijas veiktās nopratināšanas laikā G. Fekete esot norādījis, ka viņš nav saņēmis pilnvaru izmantot šo transportlīdzekli, jo viņš ir iepriekš minētā fonda dibinātājs un valdes priekšsēdētājs. Tā kā G. Fekete nevarēja pamatot šī transportlīdzekļa muitas statusu, tad 2011. gada 14. aprīlī muitas iestāde pēc savas ierosmes uzsāka procedūru šādā nolūkā.
11
Turklāt no iesniedzējtiesas nolēmuma un Ungārijas valdības apsvērumiem izriet, ka 2011. gada 13. maijā saistībā ar šo procedūru G. Fekete ir iesniedzis tekstu mašīnrakstā ungāru valodā, kas datēts ar 2008. gada 1. septembri un kuru Senegālā esot uzrakstījis Toure Mourdje k-gs Együtt Afrikáért Alapítvány fonda valdes priekšsēdētāja statusā. Ar šo dokumentu G. Fekete esot pilnvarots izmantot un vadīt attiecīgo transportlīdzekli. Šajā ziņā šī valdība norāda, ka, lai arī attiecīgā pilnvara esot parakstīta 2008. gadā, to neesot parakstījuši divi liecinieki, kā tas tiek prasīts Ungārijas tiesiskajā regulējumā, savukārt šī transportlīdzekļa reģistrācijas Gvinejā-Bisavā apliecība esot datēta ar 2011. gada 30. martu, proti, vienu mēnesi pirms Ungārijā veiktās policijas kontroles. Turklāt šajā apliecībā esot ietverti kļūdaini vai nepilnīgi dati, līdz ar to, ņemot vērā dažus portugāļu valodas izteicienus, esot šaubas par to, vai šis dokuments var tikt kvalificēts par reģistrācijas apliecību.
12
Ar 2011. gada 18. maija lēmumu pirmās instances muitas iestāde uzskatīja, ka iepriekš minētā transportlīdzekļa pagaidu ievešana ir notikusi, pārkāpjot Savienības tiesību noteikumus, jo G. Fekete nav noslēdzis darba līgumu, kurā būtu paredzēta transportlīdzekļa privāta izmantošana Īstenošanas regulas 561. panta 2. punkta izpratnē. Šī iestāde tādēļ nolēma, ka saskaņā ar Muitas kodeksa 202. pantu par šo transportlīdzekli ir radies muitas parāds, un uzdeva samaksāt summu HUF 729 355 (aptuveni EUR 2500) apmērā par muitas nodokli un HUF 2 005 727 (jeb aptuveni EUR 7000) apmērā par pievienotās vērtības nodokli.
13
G. Fekete šo lēmumu pārsūdzēja otrās instances muitas iestādē, apgalvojot, ka attiecīgais transportlīdzeklis pieder fondam un tas Savienībā ticis ievests, piemērojot par “Stambulas konvenciju” sauktās konvencijas, kas ir apstiprināta ar Padomes 1993. gada 15. marta Lēmumu 93/329/EEK, kas attiecas uz Konvencijas par pagaidu ievešanu noslēgšanu un par tās pielikumu atzīšanu (OV L 130, 1. lpp.), noteikumus. Turklāt viņš apgalvoja, ka muitas iestāde, pamatojoties uz darba līguma neesamību Īstenošanas regulas 561. panta 2. punkta izpratnē, lai atteiktu tiesības uz pilnīgu atbrīvojumu no ievedmuitas nodokļa, ir pieļāvusi kļūdu. Tā kā viņam nebija šāda līguma, tad šai iestādei būtu bijis jāpārbauda vienīgi tas, vai šī transportlīdzekļa izmantošana privātai lietošanai ir “citādi īpašnieka pilnvarota” šīs tiesību normas izpratnē. Šajā ziņā G. Fekete esot iesniedzis Együtt Afrikáért Alapítvány fonda valdes priekšsēdētāja pilnvaru izmantot un vadīt šim fondam piederošo transportlīdzekli. Katrā ziņā G. Fekete uzskatīja, ka, ņemot vērā darbības, kuras viņš iepriekš minētajā organizācijā veica, viņš būtu jāuzskata par tajā nodarbinātu, pat ja viņš nevarētu tikt par tādu kvalificēts atbilstoši valsts tiesiskajam regulējumam.
14
Pēc tam, kad viņa sūdzība tika noraidīta, G. Fekete vērsās iesniedzējtiesā ar pieteikumu uzsākt administratīvo tiesvedību, lai tiktu pārskatīts otrās instances muitas iestādes lēmums. Būtībā viņš apgalvoja, ka, lai tiktu piemērots pilnīgs atbrīvojums no ievedmuitas nodokļa atbilstoši Īstenošanas regulas 561. panta 2. punktam, netiek prasīts, lai būtu noslēgts darba līgums tiktāl, ciktāl viņš privāti izmanto iepriekš minēto transportlīdzekli, kā tas viņam ir atļauts saskaņā ar 2008. gada 1. septembra pilnvaru. Turpretī Ungārijas muitas iestāde pamatojoties uz Muitas kodeksa komitejas 2010. gada 10. jūlija sanāksmes protokolu (TAXUD/A3/0039/2010-EN) apgalvo, ka, lai tiktu piemērots šajā tiesību normā paredzētais atbrīvojums, transportlīdzekļa privātai izmantošanai ir jābūt definētai darba līgumā starp šī transportlīdzekļa īpašnieku, kas ir reģistrēts ārpus Savienības, un fizisku personu, kas ir reģistrēta Savienībā. Šajā lietā šāds līgums neesot noslēgts.
15
Iesniedzējtiesa tomēr norāda, ka, lai arī Īstenošanas regulas 561. panta 2. punktā tiešām ir precizēts, ka tad, ja transportlīdzekļa īpašnieks nodarbina fizisku personu, kura izmanto šo transportlīdzekli, šī transportlīdzekļa privātai izmantošanai ir jābūt paredzētai darba līgumā, šīs tiesību normas tekstā, šķiet, ir paredzēts arī pilnīgs atbrīvojums no ievedmuitas nodokļa, ja šī fiziskā persona, kas izmanto transportlīdzekli, ir “citādi īpašnieka pilnvarota”.
16
Šādos apstākļos Székesfehérvári Törvényszék [Sēkešfehērvāras tiesa] nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādu prejudiciālu jautājumu:
“Vai saskaņā ar [Īstenošanas] regulas 561. panta 2. punktu transportlīdzekļa privātai izmantošanai ir pietiekami, ka pilnvarojumu izmantot transportlīdzekli dod īpašnieks, kurš ir reģistrēts ārpus Kopienas teritorijas, vai arī transportlīdzekļa privāta lietošana ir iespējama vienīgi darba attiecību ietvaros, ja (īpašnieks) to paredzējis darba līgumā?”
Par prejudiciālo jautājumu
17
Ar savu prejudiciālo jautājumu iesniedzējtiesa jautā, vai Īstenošanas regulas 561. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka transportlīdzeklim, ko privāti izmanto persona, kas ir reģistrēta Savienības muitas teritorijā, pilnīgs atbrīvojums no ievedmuitas nodokļa var tikt piešķirts tikai tad, ja šāda privāta izmantošana ir paredzēta darba līgumā, kas saista šo personu ar transportlīdzekļa īpašnieku, kurš ir reģistrēts ārpus šīs teritorijas, vai – tieši otrādi – tādā ziņā, ka šis atbrīvojums var tikt piešķirts arī tad, ja persona neatkarīgi no darba tiesisko attiecību pastāvēšanas ir citādi transportlīdzekļa īpašnieka pilnvarota to šādi privāti izmantot.
18
G. Fekete apgalvo, ka persona, kas transportlīdzekli izmanto privāti, var saņemt pilnīgu atbrīvojumu no ievedmuitas nodokļa pat tad, ja formāli to ar transportlīdzekļa īpašnieku nesaista darba līgums vai arī ja šī izmantošana nav paredzēta starp pusēm noslēgtā darba līgumā. G. Fekete apgalvo, ka, lai saņemtu pilnīgu atbrīvojumu no ievedmuitas nodokļa, pietiek, ka šāda persona ir “citādi īpašnieka pilnvarota” Īstenošanas regulas 561. panta 2. punkta izpratnē.
19
Turpretī Ungārijas valdība un Eiropas Komisija uzskata, ka tomēr, kaut arī transportlīdzekļa komerciāla izmantošana, lai tiktu piešķirts Īstenošanas regulas 561. panta 2. punktā paredzētais pilnīgais atbrīvojums no ievedmuitas nodokļa, var būt citādi transportlīdzekļa īpašnieka pilnvarota, šī transportlīdzekļa privātai izmantošanai katrā ziņā ir jābūt paredzētai darba līgumā, kas noslēgts starp personu, kura izmanto iepriekš minēto transportlīdzekli, un tā īpašnieku.
20
Šajā ziņā ir jānorāda, ka Īstenošanas regulas 561. panta 2. punkta pirmajā daļā ir paredzēts, ka transportlīdzeklim var tikt piešķirts pilnīgs atbrīvojums no ievedmuitas nodokļa tad, ja transportlīdzekli privāti vai komerciāli izmanto fiziska persona, kas ir reģistrēta Kopienas muitas teritorijā.
21
Ir skaidrs, ka pamatlietā attiecīgais transportlīdzeklis tiek izmantots tikai privātiem mērķiem.
22
No Īstenošanas regulas 561. panta 2. punkta pirmās daļas teksta izriet, ka saistībā ar šīs normas kontekstu pilnīga atbrīvojuma no ievedmuitas nodokļa piešķiršana ir pakļauta nosacījumam, ka šādu fizisku personu nodarbina transportlīdzekļa īpašnieks, kurš ir reģistrēts ārpus šīs teritorijas, vai arī tā ir iepriekš minētā transportlīdzekļa īpašnieka “citādi pilnvarota”. Tomēr saistībā ar transportlīdzekļa privātu izmantošanu šī panta otrajā daļā ir precizēts, ka privātai izmantošanai ir jābūt paredzētai darba līgumā.
23
Tādējādi no abām šīm panta daļām kopā izriet, ka, ja komerciāla izmantošana patiešām var būt “citādi īpašnieka pilnvarota”, lai tiktu saņemts pilnīgs atbrīvojums no ievedmuitas nodokļa, piemērojot Īstenošanas regulas 561. panta 2. punktu, tad tas tā nav privātas izmantošanas gadījumā, kura var notikt tikai saistībā ar darba tiesiskajām attiecībām un kurai katrā ziņā jābūt paredzētai darba līgumā.
24
Turklāt ir jānorāda, kā to arī pamatoti uzsver Ungārijas valdība, ka pašreizējais Īstenošanas regulas 561. panta 2. punkta teksts ir pārņemts no Regulas Nr. 993/2001, ar kuru, kā tas izriet no minētās regulas preambulas devītā apsvēruma, ir tikai vienkāršoti un racionalizēti noteikumi, kas ir ietverti Regulas Nr. 2454/93 II daļas III sadaļā un kuri tostarp aptver pagaidu ievešanu. Regulas Nr. 993/2001 1. panta 28. punktā Regulas Nr. 2454/93 III sadaļa ar nosaukumu “Muitas procedūras ar saimniecisku nozīmi”, kurā bija ietverts šīs regulas 496.–787. pants, ir aizstāta ar jaunu III sadaļu, kuras nosaukums arī ir “Muitas procedūras ar saimniecisku nozīmi” un kurā kopš Regulas Nr. 993/2001 spēkā stāšanās ir ietverts Īstenošanas regulas 496.–592. pants.
25
Šajā ziņā pantos, kas atbilst Īstenošanas regulas 561. panta 2. punktam, kā tie bija ietverti iepriekšējā šīs regulas versijā pirms Regulas Nr. 993/2001 spēkā stāšanās, proti, 718. panta 1. punktā un 3. punkta a) un b) apakšpunktā, 6. punktā un 7. punkta b) apakšpunkta otrajā ievilkumā, kā arī 719. panta 4. punkta b) apakšpunktā, pilnīga atbrīvojuma no ievedmuitas nodokļa piešķiršana transportlīdzekļa ievešanai, ja to privāti izmanto cita persona, kas ir reģistrēta Savienībā, nevis tās īpašnieks, arī bija pakļauta nosacījumam, ka šo personu ar īpašnieku saista darba līgums un ka privātā izmantošana ir paredzēta šajā darba līgumā.
26
Ņemot vērā iepriekš minētos apsvērumus, uz uzdoto jautājumu ir jāatbild, ka Īstenošanas regulas 561. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka transportlīdzeklim, ko privāti izmanto persona, kas ir reģistrēta Savienības muitas teritorijā, var tikt piešķirts pilnīgs atbrīvojums no ievedmuitas nodokļa tikai tad, ja šāda privāta izmantošana ir paredzēta darba līgumā, kas saista šo personu ar transportlīdzekļa īpašnieku, kurš ir reģistrēts ārpus šīs teritorijas.
Par tiesāšanās izdevumiem
27
Attiecībā uz pamatlietas dalībniekiem šī tiesvedība ir stadija procesā, kuru izskata iesniedzējtiesa, un tā lemj par tiesāšanās izdevumiem. Izdevumi, kas radušies, iesniedzot apsvērumus Tiesai, un kas nav minēto pamatlietas dalībnieku izdevumi, nav atlīdzināmi.
Ar šādu pamatojumu Tiesa (astotā palāta) nospriež:
Komisijas 1993. gada 2. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2454/93, ar ko nosaka īstenošanas noteikumus Padomes Regulai (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi, redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Komisijas 2001. gada 4. maija Regulu (EK) Nr. 993/2001, 561. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka transportlīdzeklim, ko privāti izmanto persona, kas ir reģistrēta Eiropas Savienības muitas teritorijā, var tikt piešķirts pilnīgs atbrīvojums no ievedmuitas nodokļa tikai tad, ja šāda privāta izmantošana ir paredzēta darba līgumā, kas saista šo personu ar transportlīdzekļa īpašnieku, kurš ir reģistrēts ārpus šīs teritorijas.
[Paraksti]
(
*1
)	Tiesvedības valoda – ungāru.