Foreløbig udgave
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT
M. SZPUNAR
fremsat den 18. december 2025 (1)
Sag C-598/24
CY
mod
Gândul Media Network SRL,
HO
(anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Înalta Curte de Casație și Justiție (kassationsdomstol, Rumænien))
» Præjudiciel forelæggelse – intellektuel ejendomsret – direktiv
2001/29/EF – ophavsret og beslægtede rettigheder – artikel
2 – reproduktionsretten – artikel
3 – retten til overføring til almenheden – begrebet »værk« – kort besked lagt op på Facebook og gengivet i onlinepressen – artikel
5, stk. 3, litra
c) – undtagelser og indskrænkninger – undtagelse vedrørende formålet med at redegøre for dagsbegivenheder – harmoniseringsniveau «
Indledning
1.        EU-ophavsretten opstiller en række undtagelser fra den ophavsretlige eneret, der gør det muligt for brugerne af værker uden ophavsmændenes tilladelse at foretage visse handlinger, der normalt er omfattet af den eneret, som indehaverne af disse rettigheder har.
2.        Disse undtagelser er alle med undtagelse af en enkelt valgfrie. Medlemsstaterne har således en vid skønsbeføjelse for så vidt angår ikke blot valget af de undtagelser, som de ønsker at gennemføre i deres nationale ret, men også den konkrete måde, hvorpå de gennemføres.
3.        Nogle af disse undtagelser gør det imidlertid muligt at forene den eksklusive karakter af ophavsmændenes ideelle ret med brugerne af værkernes grundlæggende rettigheder, bl.a. ytringsfriheden i dens forskellige former. Det er således svært at forestille sig, at de ikke er gennemført på den ene eller den anden måde i samtlige medlemsstaters nationale ret (2).
4.        Den foreliggende sag giver Domstolen lejlighed til at præcisere omfanget af medlemsstaternes skøn i forbindelse med gennemførelsen af undtagelsen, der skal sikre den frihed til at informere om dagsbegivenheder, som pressen har.
Retsforskrifter
EU-retten
5.        Artikel 2, 3 og 5 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/29/EF af 22. maj 2001 om harmonisering af visse aspekter af ophavsret og beslægtede rettigheder i informationssamfundet (3) bestemmer:
»Artikel 2
Medlemsstaterne indfører en eneret til at tillade eller forbyde direkte eller indirekte, midlertidig eller permanent reproduktion på en hvilken som helst måde og i en hvilken som helst form, helt eller delvis:
a)      for ophavsmænd for så vidt angår deres værker
[...]
Artikel 3
1.      Medlemsstaterne tillægger ophavsmænd eneret til at tillade eller forbyde trådbunden eller trådløs overføring til almenheden af deres værker, herunder tilrådighedsstillelse af deres værker på en sådan måde, at almenheden får adgang til dem på et individuelt valgt sted og tidspunkt.
[...]
Artikel 5
[...]
3.      Medlemsstaterne kan indføre undtagelser fra eller indskrænkninger i de rettigheder, der er nævnt i artikel 2 og 3, i følgende tilfælde:
[...]
c)      hvis der er tale om gengivelse i pressen, overføring til almenheden eller tilrådighedsstillelse af udgivne artikler om aktuelle økonomiske, politiske eller religiøse emner eller af værker eller andre frembringelser af samme karakter, der er udsendt over radio og [TV], når en sådan anvendelse ikke udtrykkeligt er beskyttet, og kilden, herunder ophavsmandens navn, anføres, eller hvis der er tale om anvendelse af værker eller andre frembringelser i forbindelse med redegørelse for dagsbegivenheder, og det sker i et omfang, som det informative formål berettiger til, og såfremt kilden med ophavsmandens navn angives, medmindre dette viser sig umuligt
[...]
5.      Undtagelser og indskrænkninger efter stk. 1, 2, 3 og 4 må kun anvendes i visse specielle tilfælde, der ikke strider mod den normale udnyttelse af gennemførelse eller andre frembringelser og ikke indebærer urimelig skade for rettighedshaverens legitime interesser.«
Rumænsk ret
6.        Artikel 35, stk. 1 og 2, i Legea nr. 8/1996 privind dreptul de autor și drepturile conexe (lov nr. 8/1996 om ophavsret og beslægtede rettigheder) af 14. marts 1996 (4) bestemmer:
»1.      Følgende anvendelser af et værk, som tidligere allerede har været offentliggjort, er tilladt, uden ophavsmandens tilladelse og uden at betale noget vederlag, forudsat at de er i overensstemmelse med god skik, ikke strider mod den normale udnyttelse af værket og ikke forårsager ophavsmanden eller indehaverne af brugsrettighederne nogen skade:
[...]
2.      På de i stk. 1 fastsatte betingelser er reproduktion, spredning, radioudsendelse eller overføring til almenheden, uden nogen direkte eller indirekte økonomiske eller kommercielle fordele, tilladt
[...]
c)      af korte fragmenter af værkerne, inden for rammerne af information om dagsbegivenheder, men kun i et omfang, som det informative formål berettiger til
[...]«
7.        Denne lovs artikel 35,
stk. 4, fastsætter bl.a. på baggrund af de i artikel 35, stk. 2, litra c), nævnte tilfælde, en forpligtelse til at angive kilden og navnet på ophavsmanden til det anvendte værk, medmindre dette viser sig umuligt.
De faktiske omstændigheder, retsforhandlingerne og de præjudicielle spørgsmål
8.        Den 8. september 2021 lagde appellanten i hovedsagen, en underviser i en skole, en tekst på 22 linjer med overskriften »Lille guide til forældre ved skolestart« op på sin Facebook-side. Hun gjorde her på en humoristisk og pædagogisk måde opmærksom på, at hun ikke ønskede at modtage gaver fra elevernes forældre.
9.        Den 14. september 2021 offentliggjorde journalisten HO på netavisen Gânduls websted, der administreres af Gândul Media Network SRL, en artikel med overskriften »Den upublicerede besked fra en underviser til forældre, som har til hensigt at give hende gaver ved starten af skoleåret«, hvori hele den tekst, som sagsøgeren i hovedsagen havde offentliggjort, var gengivet lige efter den korte præsentationstekst. Det fremgår af forelæggelsesafgørelsen, at det er ubestridt, dels at den pågældende tekst blev anvendt uden appellanten i hovedsagens forudgående tilladelse, dels at dennes navn og kilden til denne tekst senere blev tilføjet via et link til originalen.
10.      Appellanten i hovedsagen anlagde sag med påstand om erstatning for den økonomiske og ikke-økonomiske skade, som hun havde lidt som følge af krænkelsen af hendes ophavsret. Ved dom af 26. april 2022 tog Tribunalul București (retten i første instans i Bukarest, Rumænien) ikke sagen til følge med den begrundelse, at den pågældende tekst ikke var ophavsretlig beskyttet. Curtea de Apel București (appeldomstolen i Bukarest, Rumænien) (herefter »appeldomstolen«) stadfæstede denne dom ved afgørelse af 3. maj 2023.
11.      Appellanten i hovedsagen har iværksat kassationsappel ved Înalta Curte de Casație și Justiție (kassationsdomstol, Rumænien), der har besluttet at udsætte sagen og forelægge Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål:
»1)      Skal bestemmelserne i artikel 2, litra a), i [direktiv 2001/29] fortolkes således, at en tekst, som er lagt op på et socialt medie og udtrykker et synspunkt om samfundsmæssige sædvaner, som findes upassende, kan betragtes som et ophavsretligt beskyttet værk?
2)      Skal bestemmelserne i artikel 5, stk. 3, litra c), i [direktiv 2001/29] fortolkes således, at disse bestemmelser er til hinder for en national bestemmelse, som med henblik på information om aktuelle problemstillinger kun tillader anvendelsen af korte uddrag af et værk, men ikke af værket i sin helhed, i særdeleshed når værket er af begrænset længde, og kun på den betingelse, at der ikke foreligger direkte eller indirekte økonomiske eller kommercielle fordele?«
12.      Anmodningen om præjudiciel afgørelse indgik til Domstolen den 16. september 2024. Appellanten i hovedsagen, den rumænske regering og Europa-Kommissionen har indgivet skriftlige indlæg. Domstolen har besluttet at behandle sagen uden mundtlig forhandling.
Bedømmelse
13.      Domstolen har fået forelagt to præjudicielle spørgsmål i den foreliggende sag. I overensstemmelse med Domstolens ønsker vil jeg i det foreliggende forslag til afgørelse koncentrere mig om det andet spørgsmål. For så vidt angår det første spørgsmål skal Domstolen blot gentage sin faste praksis, i henhold til hvilken to kumulative betingelser skal være opfyldt for, at en genstand kan anses for et »værk« som omhandlet i EU-ophavsretten, nemlig at den pågældende genstand skal være original i den forstand, at den udgør ophavsmandens egen intellektuelle frembringelse, og at den er udtryk for en sådan intellektuel frembringelse (5). Omstændigheder såsom tekstens længde, offentliggørelsesstedet og tekstens eventuelle tilhørsforhold til en på forhånd fastsat litterær genre har således indflydelse på, hvordan teksten betegnes. Efterprøvelsen af, om disse to betingelser er opfyldt i en konkret sag, afhænger udelukkende af vurderingerne af de faktiske omstændigheder, og det er dermed de domstole, der træffer afgørelse om sagens realitet, der har kompetence til at foretage denne.
14.      Jeg vil således gå direkte til bedømmelsen af det andet præjudicielle spørgsmål.
Genstanden for det andet præjudicielle spørgsmål
15.      Det andet præjudicielle spørgsmål vedrører fortolkningen af artikel 5, stk. 3, litra c), i direktiv 2001/29.
16.      Den forelæggende ret ønsker nærmere bestemt oplyst, hvordan sidste del af denne bestemmelse, der vedrører undtagelsen om redegørelse for dagsbegivenheder, skal fortolkes. I henhold til denne bestemmelse har medlemsstaterne mulighed for at fastsætte undtagelser eller indskrænkninger af enerettigheder, »hvis der er tale om anvendelse af værker eller andre frembringelser i forbindelse med redegørelse for dagsbegivenheder, og det sker i et omfang, som det informative formål berettiger til, og såfremt kilden med ophavsmandens navn angives, medmindre dette viser sig umuligt«.
17.      Det fremgår af anmodningen om præjudiciel afgørelse, at den forelæggende ret for det første ønsker oplyst, om offentliggørelsen af den i hovedsagen omhandlede tekst kan betegnes som en »dagsbegivenhed«, jf. artikel 5, stk. 3, litra c), i direktiv 2001/29, og for det andet, om den rumænske lovgivning, hvorved denne bestemmelse gennemføres, er forenelig med bestemmelsen, for så vidt som den rumænske lovgivning indskrænker den tilladte anvendelse til »korte uddrag« og forbyder at drage enhver kommerciel eller økonomisk fordel, selv indirekte, selv om disse indskrænkninger ikke findes i den pågældende bestemmelse i direktiv 2001/29. Kun dette andet aspekt er afspejlet i det andet præjudicielle spørgsmål. Det første aspekt vedrører imidlertid spørgsmålet om, hvorvidt selve undtagelsen vedrørende redegørelse for dagsbegivenheder finder anvendelse på tvisten i hovedsagen. Jeg finder det derfor hensigtsmæssigt at fjerne den forelæggende rets tvivl i denne henseende.
18.      Det er vigtigt at fremhæve, at hovedsagen ikke vedrører en efterprøvelse af den pågældende nationale bestemmelses gyldighed i forhold til direktiv 2001/29, men en konkret tvist, som denne nationale bestemmelse kunne finde anvendelse på. Den forelæggende ret skal således så vidt muligt udelukkende fortolke denne bestemmelse i overensstemmelse med direktivet, eller i givet fald undlade at anvende den på tvisten (6). Den pågældende nationale bestemmelses overensstemmelse med direktiv 2001/29 skal således vurderes af denne ret i lyset af de faktiske omstændigheder i tvisten i hovedsagen og under hensyntagen til kravet om, at der skal findes en rimelig balance mellem de grundlæggende rettigheder, der er tale om.
19.      Med det andet præjudicielle spørgsmål ønsker den forelæggende ret nærmere bestemt oplyst, dels på hvilke betingelser artikel 5, stk. 3, litra c), in fine, i direktiv 2001/29 finder anvendelse, dels om denne bestemmelse skal fortolkes således, at den er til hinder for en national lovgivning til gennemførelse af denne, der indskrænker den tilladte anvendelse til korte uddrag af værker med henblik på redegørelse for dagsbegivenheder og forbyder enhver direkte eller indirekte økonomisk fordel.
Retspraksis vedrørende undtagelsen om redegørelse for dagsbegivenheder
20.      Inden jeg går over til bedømmelsen af de juridiske problemstillinger, som den forelæggende ret har rejst, er det nødvendigt kort at gennemgå retspraksis vedrørende artikel 5, stk. 3, litra c), in fine, i direktiv 2001/29.
21.      Tvisten i hovedsagen vedrører et særligt tilfælde af anvendelse af undtagelsen i denne bestemmelse, for så vidt som selve offentliggørelsen af det anvendte værk med henblik på redegørelse for en dagsbegivenhed udgør denne begivenhed, og den pågældende redegørelse består i det væsentlige i en offentliggørelse af indholdet af dette værk. Domstolen har imidlertid indirekte, men nødvendigvis tilladt anvendelsen af denne undtagelse under sådanne omstændigheder, bl.a. i Spiegel Online-dommen (7).
22.      Det er også i samme dom, at Domstolen fastsatte de generelle retningslinjer for fortolkning af artikel 5, stk. 3, litra c), in fine, i direktiv 2001/29, idet den navnlig fastslog, at denne bestemmelse ikke foretager en fuldstændig harmonisering af den undtagelse, som den tillader, idet medlemsstaterne overlades en betydelig skønsmargen med hensyn til den nærmere fastsættelse af betingelserne for anvendelse af den, som gør det mulig for dem at foretage en afvejning af de interesser, der er tale om. Denne skønsmargen følger ifølge Domstolen navnlig af ordene »i et omfang, som det informative formål berettiger til«, der er indeholdt i den pågældende bestemmelse (8).
23.      Ikke desto mindre fandt Domstolen også, at medlemsstaternes skønsmargen var begrænset i flere henseender (9).
24.      For det første skal medlemsstaterne ved gennemførelsen af artikel 5, stk. 3, litra c), in fine, i direktiv 2001/29 overholde kravene i EU-retten, bl.a. betingelserne i denne bestemmelse og proportionalitetsprincippet (10).
25.      For det andet skal medlemsstaterne sikre, at de ikke bringer formålet med direktiv 2001/29, som vedrører indførelse af et højt beskyttelsesniveau for ophavsmænd og sikring af det indre markeds funktion, i fare, samtidig med at de sikrer den pågældende undtagelses effektive virkning (11).
26.      For det tredje er medlemsstaternes skønsmargen begrænset af artikel 5, stk. 5, i direktiv 2001/29.
27.      Endelig for det fjerde skal medlemsstaterne ved gennemførelsen af direktivets artikel 5, stk. 3, litra c), in fine, påse, at de lægger en fortolkning af denne til grund, som gør det muligt at sikre den rette afvejning af de forskellige grundlæggende rettigheder, der er beskyttet af Unionens retsorden (12). De grundlæggende rettigheder, der er tale om, er navnlig dels ophavsmænds intellektuelle ejendomsret, der er sikret ved artikel 17, stk. 2, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (herefter »chartret«), dels ytrings- og informationsfrihed, som brugerne af de beskyttede værker har, og som er sikret ved chartrets artikel 11 (13).
28.      Artikel 5, stk. 3, litra c), in fine, i direktiv 2001/29 skal fortolkes i lyset af denne retspraksis i den foreliggende sag.
Kvalificering som en »dagsbegivenhed«
29.      Den forelæggende ret ønsker oplyst, om artikel 5, stk. 3, litra c), in fine, i direktiv 2001/29 kan finde anvendelse ved overføring til almenheden via en netavis af en tekst offentliggjort i begyndelsen af skoleåret på en Facebook-side, i hvilken en underviser anførte, at hun anså visse former for adfærd for at være uhensigtsmæssige i skolemiljøet. Den forelæggende rets tvivl vedrører navnlig den omstændighed, at avisen ikke opfordrede til en offentlig debat om emnet, f.eks. ved at opfordre læserne til at reagere.
30.      Hvad angår begrebet »dagsbegivenhed« som omhandlet i artikel 5, stk. 3, litra c), in fine, i direktiv 2001/29 har Domstolen fastslået, at den anses for at være en »begivenhed, som offentligheden på det tidspunkt, hvor der redegøres for den, har en interesse i at få oplysning om« (14).
31.      Der er efter min opfattelse ingen grund til at supplere denne definition med yderligere oplysninger. Dels bør denne definition, henset til formålet med den pågældende undtagelse, der går ud på at opretholde pressens ret til at informere, og offentlighedens ret til at blive informeret, omfatte alle de emner, der har en samfundsmæssig betydning på det tidspunkt, hvor offentligheden informeres om den. Dels afhænger hverken beskyttelsesniveauet af ophavsrettigheder eller alvoren af krænkelsen af disse rettigheder af arten af den begivenhed, der redegøres for i forbindelse med anvendelsen af det pågældende beskyttede værk. Afvejningen af de interesser, der er tale om, hælder således her klart i retning af en bred definition af begrebet »dagsbegivenhed«, således som Domstolen har formuleret den.
32.      Det henhører naturligvis under de nationale domstoles kompetence at afgøre, om en undervisers offentliggørelse af sin holdning om, at hun betragter visse former for adfærd som uhensigtsmæssige i et skolemiljø, skal anses for en »dagsbegivenhed«. Efter min opfattelse er der intet til hinder for en sådan kvalificering, eftersom skolesystemets funktion er et emne, der klart kan have offentlig interesse, og den pågældende holdning kan afsløre en praksis, der kan påvirke denne funktion.
33.      Den omstændighed, at læserne af den avis, i hvilken det pågældende værk er blevet anvendt, ikke er blevet opfordret til at reagere i den foreliggende sag, er efter min opfattelse uden betydning. Selv hvis dette, som den forelæggende ret har anført, var tilfældet i den sag, der gav anledning til Funke Medien-dommen (15), er denne omstændighed på ingen måde en betingelse for, at artikel 5, stk. 3, litra c), in fine, i direktiv 2001/29 finder anvendelse.
34.      Som Domstolen allerede har fastslået, skal der ved den handling, som består i »redegørelse« som omhandlet i denne bestemmelse, forstås det at give oplysninger om en dagsbegivenhed. Selv om den blotte meddelelse om en sådan begivenhed ikke udgør en redegørelse for denne, kræver udtrykket »redegørelse« i dets sædvanlige betydning imidlertid ikke, at brugeren foretager en detaljeret analyse af begivenheden (16). Det samme gælder umiddelbart en opfordring til at reagere, eftersom denne tydeligvis går videre end den sædvanlige betydning af udtrykket »redegørelse«. Mere generelt skal det anføres, at selv om en debat ofte kan være en ønskværdig konsekvens af udøvelse af ytringsfriheden, er den på ingen måde en betingelse herfor.
35.      Det er således tilstrækkeligt for, at artikel 5, stk. 3, litra c), in fine, i direktiv 2001/29 finder anvendelse, at det pågældende beskyttede værk anvendes med henblik på at redegøre for en begivenhed, der på det tidspunkt, hvor disse oplysninger formidles, har interesse for offentligheden.
Betingelserne for anvendelse af undtagelsen om redegørelse for dagsbegivenheder i rumænsk ret
36.      Den tvivl, som den forelæggende ret nærer med hensyn til, om den rumænske lovgivning om undtagelsen vedrørende redegørelse for dagsbegivenheder er forenelig med artikel 5, stk. 3, litra c), in fine, i direktiv 2001/29, vedrører to punkter, nemlig den omstændighed, at den tilladte anvendelse er indskrænket til korte uddrag af værker, og at det er forbudt at drage direkte eller indirekte økonomisk eller kommerciel fordel af den (17).
Om indskrænkning af den tilladte anvendelse til korte uddrag af værker
37.      Den forelæggende rets tvivl med hensyn til overensstemmelsen af den rumænske lovgivning til gennemførelse af artikel 5, stk. 3, litra c), in fine, i direktiv 2001/29 hænger sammen med den omstændighed, at denne bestemmelse tillader anvendelse af »værker«, mens den rumænske lovgivning indskrænker den tilladte anvendelse til »korte uddrag af værker«.
38.      Det skal indledningsvis anføres, at den rumænske lovgiver dermed efter min opfattelse ikke har overskredet den skønsbeføjelse, som denne har, i forbindelse med gennemførelsen af denne bestemmelse, således som Domstolen har fastsat den (18).
39.      Hvad for det første angår affattelsen og opbygningen af artikel 5, stk. 3, litra c), in fine, i direktiv 2001/29 er denne bestemmelse valgfri for medlemsstaterne, som det er tilfældet med næsten samtlige undtagelser til ophavsretten, der er opstillet i dette direktiv. I henhold til en universelt anerkendt fortolkningsregel, nemlig det mindre i det mere, er medlemsstaterne således principielt ikke forpligtede til at gennemføre disse undtagelser fuldt ud i national ret.
40.      Desuden indeholder nævnte bestemmelse i sig selv en indskrænkning, hvorefter den undtagelsesvise anvendelse af redegørelsen for dagsbegivenheder kun er tilladt »i et omfang, som det informative formål berettiger til«. Ifølge Domstolen giver denne formulering medlemsstaterne en bred skønsmargen ved gennemførelsen af den pågældende undtagelse (19). Denne skønsmargen vedrører nødvendigvis navnlig omfanget af anvendelsen af værket. I denne forbindelse har medlemsstaterne således ret til at indskrænke den tilladte anvendelse til at gælde korte uddrag af værker, hvis de finder, at en mere omfattende anvendelse ikke er begrundet i det informative formål, der forfølges med den pågældende undtagelse.
41.      For det andet skader en sådan indskrænkning, selv om den er i overensstemmelse med målet med direktiv 2001/29 om indførelse af et højt beskyttelsesniveau for de intellektuelle ejendomsrettigheder, efter min opfattelse ikke den effektive virkning af undtagelsen i dette direktivs artikel 5, stk. 3, litra c), in fine. Formålet med denne bestemmelse er således ikke at tillade anvendelsen af beskyttede værker som sådan, men at undgå, at friheden til at informere om dagsbegivenheder indskrænkes ubehørigt af de enerettigheder, der beskytter værker, som på den ene eller den anden måde knytter sig til disse begivenheder. Selv i det tilfælde, hvor selve værket eller offentliggørelsen af det, som i den foreliggende sag udgør selve den begivenhed, der redegøres for, må denne redegørelse imidlertid ikke forveksles med reproduktion og overføring til almenheden af hele dette værk, da betydningen af den pågældende bestemmelse ville blive fordrejet fuldstændigt. Indskrænkningen af den tilladte anvendelse til korte uddrag af værker skader således ikke den pågældende undtagelses effektive virkning.
42.      For det tredje skal gennemførelsen af undtagelserne i artikel 5, stk. 2 og 3, i direktiv 2001/29 være i overensstemmelse med denne artikels stk. 5. Denne sidstnævnte bestemmelse opstiller tre betingelser, også kaldet »tretrinstesten«, i henhold til hvilken undtagelser fra ophavsretten kun må anvendes i visse specielle tilfælde, der ikke strider mod den normale udnyttelse af værket og ikke indebærer urimelig skade for rettighedshaverens legitime interesser.
43.      Det må i denne henseende konstateres, at en fuldstændig reproduktion og overføring til almenheden af et værk pr. definition kan være i strid med den normale udnyttelse af dette værk og dermed forårsage en uberettiget skade på ophavsmandens legitime interesser, hvilket er logikken bag tretrinstesten. I denne situation træder den sekundære overføring af værket, der sker inden for rammerne af undtagelsen, i stedet for den oprindelige overføring, hvilket fritager modtagerne fra at foretage denne oprindelige overføring til skade for ophavsmandens normale udnyttelse af værket.
44.      I onlinemiljøet er en overføring til almenheden ofte af permanent karakter, og den kan let reproduceres, således at ophavsmanden kan miste enhver kontrol med værket, der cirkulerer uanset, om denne ønsker det eller ej, hvilket ikke blot skader dennes økonomiske rettigheder, men også dennes ideelle rettigheder (20). Selv om den omhandlede undtagelse hovedsageligt har til formål at bevare pressens ret til at informere om dagsbegivenheder (21), er anvendelsen i øvrigt ikke underlagt et krav om, at den pågældende bruger skal have formel status som et presseorgan. I onlinemiljøet kan alle og enhver imidlertid hævde, at de informerer om en dagsbegivenhed, og således påberåbe sig denne undtagelse med henblik på at overføre et værk til almenheden uden ophavsmandens tilladelse. Der findes således en betydelig risiko for misbrug.
45.      Derfor kan en medlemsstat efter min opfattelse på baggrund af artikel 5, stk. 5, i direktiv 2001/29 lovligt indskrænke den tilladte anvendelse inden for rammerne af undtagelsen om redegørelse for dagsbegivenheder til korte uddrag.
46.      For det fjerde skal gennemførelsen af undtagelsen overholde den rette afvejning af de grundlæggende rettigheder, der er tale om, navnlig dels den intellektuelle ejendomsret, der er sikret ved chartrets artikel 17, stk. 2, dels ytrings- og pressefriheden, der er sikret ved chartrets artikel 11. Spørgsmålet er således, om indskrænkningen af den tilladte anvendelse til korte uddrag overholder denne afvejning.
47.      Hvad angår den intellektuelle ejendomsret udgør overføring til almenheden af et fuldstændigt værk uden ophavsmandens tilladelse som allerede anført en alvorlig krænkelse af ophavsmandens rettigheder. I ekstreme tilfælde som dem, der er nævnt i punkt 44 i dette forslag til afgørelse, hvor ophavsmanden mister kontrollen med udnyttelsen af sit værk, er denne krænkelse efter min opfattelse tydeligvis uforholdsmæssig. Indskrænkningen af den tilladte anvendelse i forbindelse med undtagelsen om redegørelse for dagsbegivenheder til korte uddrag af værker bidrager til at sikre denne grundlæggende ret.
48.      Hvad derimod angår ytringsfriheden er denne naturligvis indskrænket. Efter min opfattelse er denne indskrænkning dog ikke uforholdsmæssig. Den ytringsfrihed, der her er tale om, vedrører videregivelse af information om en dagsbegivenhed. Anvendelsen af det beskyttede værk tjener således kun til illustration, der skal supplere denne information, og bør ikke udgøre den væsentligste del af informationen. Anvendelsen af korte uddrag burde således normalt være tilstrækkelig. De uddrag, hvis anvendelse er tilladt, skal dog naturligvis kunne være af en rimelig længde, således at ønskede mål med informationen kan nås. Dette aspekt vedrører imidlertid den konkrete anvendelse af national ret.
49.      Dette gælder således efter min opfattelse principielt uanset længden af det pågældende værk. Når der er tale om så korte værker, at de kun kan reproduceres fuldstændigt, skal den pågældende medlemsstats nationale ret, således som fortolket af de nationale domstole, tillade den fuldstændige anvendelse af disse værker, idet de sidestilles med uddrag, såfremt det viser sig nødvendigt for at nå det ønskede mål med informationen. I alle andre tilfælde er det normalt muligt at uddrage de passager af et værk, der er nødvendige for den information, der skal videregives, uden at reproducere værket i dets helhed. Det skal fremhæves, at målet med artikel 5, stk. 3, litra c), in fine, i direktiv 2001/29 ikke er at tillade anvendelse af beskyttede værker uden rettighedshavernes tilladelse, men at sikre friheden til at informere om dagsbegivenheder.
50.      I mange situationer, navnlig på internettet, herunder tvisten i hovedsagen, giver teknikker såsom links desuden offentligheden adgang til hele det pågældende værk og når således nemt det tilsigtede mål uden at skulle anmode ophavsmanden om tilladelse, men også uden at krænke dennes rettigheder (22). I disse tilfælde er reproduktion og overføring til almenheden af teksten i sin helhed således ikke nødvendig for at opfylde kravene om ytrings- og informationsfrihed.
51.      Jeg kan på denne baggrund konkludere, at artikel 5, stk. 3, litra c), in fine, i direktiv 2001/29 ikke er til hinder for en medlemsstats lovgivning, der indskrænker anvendelsen med henblik på redegørelse for dagsbegivenheder til korte uddrag, forudsat at længden af det tilladte uddrag er tilstrækkelig til at nå det informative formål, der forfølges.
Om forbuddet mod at drage økonomisk og kommerciel fordel
52.      Forbuddet i den rumænske lovgivning mod at drage nogen form for direkte eller indirekte økonomisk eller kommerciel fordel af anvendelsen af værket i forbindelse med undtagelsen om redegørelse for dagsbegivenheder er mere problematisk.
53.      Den forelæggende ret har ikke oplyst, hvad der helt præcist forstås ved »enhver direkte eller indirekte kommerciel eller økonomisk fordel« i rumænsk lovgivning. Da det nu forholder sig sådan, giver forbuddet mod en indirekte økonomisk fordel, såfremt det skal fortolkes bredt, anledning til alvorlig tvivl. Presseorganer udøver sædvanligvis økonomisk virksomhed, samtidig med at de opfylder deres grundlæggende opgave i et demokratisk samfund, der består i at informere offentligheden og udøve kontrol med aktørerne i det offentlige liv. Denne virksomhed kan finansieres enten direkte af kunderne eller via reklamer. I begge tilfælde udgør offentliggørelse af information den leverede tjeneste, hvis indhold ved at tiltrække kunderne har indflydelse på den pågældende økonomiske aktørs indtjening. Denne aktør drager således en indirekte økonomisk fordel af alle sine udgivelser, herunder redegørelser for dagsbegivenheder, i hvilke de beskyttede værker anvendes inden for rammerne af den pågældende undtagelse.
54.      Forbuddet mod en sådan indirekte fordel skader således denne undtagelses effektive virkning, idet det i realiteten gør det umuligt for alle presseorganer, hvis funktion udgør en økonomisk virksomhed, at anvende den (23). Det siger sig selv, at et sådant forbud ikke er begrundet i affattelsen af artikel 5, stk. 3, litra c), in fine, i direktiv 2001/29. Ordene »i et omfang, som det informative formål berettiger til« vedrører ikke den økonomiske fordel, der opnås indirekte, men alene omfanget af anvendelsen af beskyttede værker.
55.      Dette forbud er heller ikke begrundet i tretrinstesten i artikel 5, stk. 5, i direktiv 2001/29. I modsætning til en direkte økonomisk fordel af anvendelsen af et værk, der kan sidestilles med en kommerciel udnyttelse af dette, kan en indirekte fordel, der består i finansiering af pressevirksomhed via de indtægter, som denne virksomhed giver, herunder offentliggørelse af redegørelser for dagsbegivenheder, således ikke krænke den normale udnyttelse af de værker, der anvendes i forbindelse med redegørelser, eller uberettiget skade ophavsmændene. Følgelig skader dette forbud også afvejningen af de forskellige grundlæggende rettigheder, som undtagelsen om redegørelse for dagsbegivenheder skal forene.
56.      Ved at indføre et forbud mod enhver indirekte økonomisk fordel af anvendelsen af beskyttede værker i forbindelse med undtagelsen om redegørelse for dagsbegivenheder, har den rumænske lovgiver således overskredet sin skønsmargen i forbindelse med gennemførelsen af artikel 5, stk. 3, litra c), in fine, i direktiv 2001/29. Denne bestemmelse skal dermed fortolkes således, at den er til hinder for et sådant forbud.
Forslag til afgørelse
57.      På baggrund af ovenstående betragtninger foreslår jeg, at Domstolen besvarer det andet præjudicielle spørgsmål forelagt af Înalta Curte de Casație și Justiție (kassationsdomstol, Rumænien) som følger:
»Artikel 5, stk. 3, litra c), in fine, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/29/EF af 22. maj 2001 om harmonisering af visse aspekter af ophavsret og beslægtede rettigheder i informationssamfundet
skal fortolkes således at
–        det er tilstrækkeligt for, at denne bestemmelse finder anvendelse, at det pågældende værk anvendes med henblik på at informere om en begivenhed, der på tidspunktet for overføring af denne information har interesse for offentligheden
–        denne bestemmelse ikke er til hinder for en medlemsstats lovgivning, der indskrænker den tilladte anvendelse med henblik på redegørelse for en dagsbegivenhed til korte uddrag, forudsat at længden af det tilladte uddrag er tilstrækkelig til at nå det informative formål, der forfølges
–        denne bestemmelse er til hinder for en medlemsstats lovgivning, der forbyder enhver indirekte kommerciel fordel af anvendelsen af værker med henblik på at redegøre for dagsbegivenheder.«
1 –      Originalsprog: fransk.
2 –      Jf. i denne retning navnlig dom af 29.7.2019, Spiegel Online (C-516/17, herefter »Spiegel Online-dommen«, EU:C:2019:625, præmis 42 og 43).
3 –      EUT 2001, L 167, s. 10.
4 –      Monitorul Oficial al României, del I, nr. 60 af 26.3.1996.
5 –      Jf. senest dom af 24.10.2024, Kwantum Nederland og Kwantum België (C-227/23, EU:C:2024:914, præmis 48).
6 –      Jf. i denne retning for nylig dom af 28.1.2025, ASG 2 (C‑253/23, EU:C:2025:40, præmis 90, 91 og 93).
7 –      Præmis 60-74, særlig præmis 69 i den pågældende dom. Jf. ligeledes dom af 29.7.2019, Funke Medien NRW (C-469/17, EU:C:2019:623, præmis 75).
8 –      Spiegel Online-dommen, præmis 27-29.
9 –      Spiegel Online-dommen, præmis 30.
10 –      Spiegel Online-dommen, præmis 31-34.
11 –      Spiegel Online-dommen, præmis 35 og 36.
12 –      Spiegel Online-dommen, præmis 37 og 38.
13 –      Spiegel Online-dommen, præmis 42.
14 –      Spiegel Online-dommen, præmis 67.
15 –      Dom af 29.7.2019 (C-469/17, EU:C:2019:623, præmis 75).
16 –      Spiegel Online-dommen, præmis 66.
17 –      Kommissionen har ligeledes anført, at artikel 35, stk. 2, litra c), i lov nr. 8/1996 af 14.3.1996 i modsætning til artikel 5, stk. 3, litra c), in fine, i direktiv 2001/29 ikke fastsætter en forpligtelse til at angive kilden, herunder navnet på ophavsmanden til det anvendte værk. Et sådant krav fremgår imidlertid af denne lovs artikel 35, stk. 4, navnlig de tilfælde, der er nævnt i denne artikels stk. 2, litra c).
18 –      Jf. punkt 22-27 i dette forslag til afgørelse og den deri nævnte retspraksis.
19 –      Jf. punkt 22 i dette forslag til afgørelse og den deri nævnte retspraksis.
20 –      Eksempelvis var den i hovedsagen omhandlede tekst stadig tilgængelig på Gânduls websted og på mindst to andre websteder, der har gengivet den, på tidspunktet for udarbejdelsen af dette forslag til afgørelse, selv om linket til originalen var uvirksomt, sandsynligvis fordi det var blevet fjernet fra det oprindelige offentliggørelsessted.
21 –      Jf. i denne retning Spiegel Online-dommen, præmis 70.
22 –      Jf. bl.a. dom af 13.2.2014, Svensson m.fl. (C‑466/12, EU:C:2014:76, punkt 1 i domskonklusionen).
23 –      Det vil i praksis sige alle presseorganer, eftersom selv de såkaldte offentlige medier sjældent finansieres udelukkende via statslige midler.