62023CJ0471
DOMSTOLENS DOM (Ottende Afdeling)
6. marts 2025 (
*1
)
»Præjudiciel forelæggelse – økonomisk, social og territorial samhørighed – Den Europæiske Unions egne indtægter – beskyttelse af Unionens finansielle interesser – forordning (EU) nr. 1303/2013 – artikel 2, nr. 10) – begrebet »støttemodtager« – finansiel korrektion for tilsidesættelse af en national lovgivning om offentlige kontrakter – adressat for en afgørelse om finansiel korrektion – fastlæggelse af ansvaret i forbindelse med denne korrektion og omfordeling af dette ansvar ved en kontrakt mellem modtageren af en statsstøtte og forvalteren heraf – deltagelse i administrative og retslige procedurer vedrørende denne afgørelse – artikel 41 og 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder«
I de forenede sager C-471/23 og C-477/23,
angående to anmodninger om præjudiciel afgørelse i henhold til artikel 267 TEUF, indgivet af Varchoven administrativen sad (øverste domstol i forvaltningsretlige sager, Bulgarien) ved afgørelse af 13. juli 2023, indgået til Domstolen den 25. juli 2023, i sagen
Obshtina Veliko Tarnovo (C-471/23),
Obshtina Belovo (C-477/23)
mod
Rakovoditel na Upravlyavashtia organ na Operativna programa »Regioni v rastezh« 2014-2020 (C-471/23),
Rakovoditel na Upravlyavashtia organ na Operativna programa »Okolna sreda« 2014-2020 (C-477/23),
procesdeltager:
Varhovna administrativna prokuratura,
har
DOMSTOLEN (Ottende Afdeling),
sammensat af formanden for Niende Afdeling, N. Jääskinen, som fungerende formand for Ottende Afdeling, og dommerne M. Gavalec (refererende dommer) og J. Passer,
generaladvokat: T. Ćapeta,
justitssekretær: A. Calot Escobar,
på grundlag af den skriftlige forhandling,
efter at der er afgivet indlæg af:
–
Obshtina Belovo ved A.A. Kecheva,
–
Rakovoditel na Upravlyavashtia organ na Operativna programa »Оkolna sreda« 2014-2020 ved G. Simeonova,
–
Europa-Kommissionen ved D. Drambozova, C. Ehrbar og J. Hradil, som befuldmægtigede,
og idet Domstolen efter at have hørt generaladvokaten har besluttet, at sagen skal pådømmes uden forslag til afgørelse,
afsagt følgende
Dom
1
Anmodningerne om præjudiciel afgørelse vedrører fortolkningen af artikel 2, nr. 10), 36) og 37), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013 af 17. december 2013 om fælles bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden, Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om generelle bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 1083/2006 (EUT 2013, L 347, s. 320, berigtiget i EUT 2016, L 200, s. 140), som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) 2018/1046 af 18. juli 2018 (EUT 2018, L 193, s. 1) (herefter »forordning nr. 1303/2013«), samt af artikel 41 og 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (herefter »chartret«).
2
Disse anmodninger er blevet indgivet i forbindelse med to tvister mellem, i den første sag, på den ene side Obshtina Veliko Tarnovo (Veliko Tarnovo kommune, Bulgarien) og på den anden side Rakovoditel na Upravlyavashtia organ na Operativna programa »Regioni v rastezh« 2014-2020 (lederen af den administrative myndighed for det operationelle program »regioner i vækst« 2014-2020) (sag C-471/23) og, i den anden sag, på den ene side Obshtina Belovo (Belovo kommune, Bulgarien) og på den anden side Rakovoditel na Upravlyavashtia organ na Operativna programa »Оkolna sreda« 2014-2020 (lederen af forvaltningsmyndigheden for det operationelle program »miljø« 2014-2020) (sag C-477/23) vedrørende de nærmere bestemmelser for vedtagelse af afgørelser om finansielle korrektioner som følge af uregelmæssigheder konstateret ved gennemførelsen af projekter, der samfinansieres af EU-fondene.
Retsforskrifter
EU-retten
Forordning (EF) nr. 1370/2007
3
Følgende fremgår af 5., 33. og 36. betragtning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1370/2007 af 23. oktober 2007 om offentlig personbefordring med jernbane og ad vej og om ophævelse af Rådets forordning (EØF) nr. 1191/69 og (EØF) nr. 1107/70 (EUT 2007, L 315, s. 1):
»(5)
[...] Hvis medlemsstaterne i henhold til denne forordning vælger at udelukke visse generelle regler fra dens anvendelsesområde, bør den generelle ordning for statsstøtte anvendes.
[...]
(33)
I præmis 87-95 i sin dom af [24. juli 2003, Altmark Trans og Regierungspräsidium Magdeburg (C-280/00, EU:C:2003:415)], udtalte De Europæiske Fællesskabers Domstol, at kompensationer for offentlig tjeneste ikke udgør nogen begunstigelse efter [artikel 107 TEUF], når fire betingelser alle er opfyldt. Er disse betingelser ikke opfyldt, mens de almindelige betingelser for anvendelse af [artikel 107, stk. 1, TEUF] er opfyldt, udgør kompensation for offentlig trafikbetjening statsstøtte og er omfattet af [artikel 93 TEUF, 106 TEUF, 107 TEUF og 108 TEUF].
[...]
(36)
[...] Enhver kompensation, som ydes i forbindelse med levering af anden offentlig personbefordring end den, der er omhandlet i denne nye forordning, og som kan indebære statsstøtte som defineret i artikel [107, stk. 1, TEUF,] bør være i overensstemmelse med bestemmelserne i [artikel 93 TEUF, 106 TEUF, 107 TEUF og 108 TEUF], herunder enhver fortolkning af disse bestemmelser fra De Europæiske Fællesskabers Domstol og især [dom af 24. juli 2003, Altmark Trans og Regierungspräsidium Magdeburg (C-280/00, EU:C:2003:415)]. [...]«
Forordning nr. 1303/2013
4
Følgende fremgår af 65. og 66. betragtning til forordning nr. 1303/2013:
»(65)
Medlemsstaterne bør træffe passende foranstaltninger til at sikre, at deres forvaltnings- og kontrolsystemer oprettes og fungerer effektivt med henblik på at kunne give sikkerhed for, at anvendelsen af de [europæiske struktur- og investeringsfonde (ESI-fondene)] er lovlig og formelt rigtig. [...]
(66)
I overensstemmelse med principperne om delt forvaltning bør medlemsstaterne og [Europa-]Kommissionen have ansvaret for forvaltningen af og kontrollen med programmerne. Medlemsstaterne bør have hovedansvaret for gennemførelsen af og kontrollen med operationerne under programmerne. [...]«
5
Denne forordnings artikel 1 med overskriften »Genstand« har følgende ordlyd:
»Ved denne forordning fastsættes fælles bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling (EFRU), Den Europæiske Socialfond (ESF), Samhørighedsfonden, Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond (EHFF), som fungerer under en fælles ramme (»de europæiske struktur- og investeringsfonde« eller »ESI-fondene«). [...]
[...]«
6
Følgende fremgår af den nævnte forordnings artikel 2 med overskriften »Definitioner«:
»I denne forordning forstås ved:
[...]
10)
»støttemodtager«: et offentligt eller privat organ eller en fysisk person, der har ansvaret for at iværksætte eller både iværksætte og gennemføre operationer, og
a)
i forbindelse med statsstøtte det organ, der modtager støtten, medmindre støtten pr. virksomhed er mindre end 200000 EUR, i hvilket tilfælde medlemsstaten kan beslutte, at støttemodtageren er det organ, der tildeler støtten, uden at dette berører Kommissionens forordning (EU) nr. 1407/2013 [af 18. december 2013 om anvendelse af artikel 107 [TEUF] og 108 [TEUF] på de minimis-støtte (EUT 2013, L 352, s. 1)], [Kommissionens forordning] (EU) nr. 1408/2013 [af 18. december 2013 om anvendelse af artikel 107 [TEUF] og 108 [TEUF] på de minimis-støtte i landbrugssektoren (EUT 2013, L 352, s. 9)] og [Kommissionens forordning] (EU) nr. 717/2014 [af 27. juni 2014 om anvendelse af artikel 107 [TEUF] og 108 [TEUF] på de minimis-støtte i fiskeri- og akvakultursektoren (EUT 2014, L 190, s. 45)]; og
b)
i forbindelse med finansielle instrumenter i henhold til nærværende forordnings anden del, afsnit IV, det organ, der gennemfører det finansielle instrument, eller holdingfonden, alt efter omstændighederne
[...]
36)
»uregelmæssighed«: enhver overtrædelse af EU-retten eller national lovgivning vedrørende dens anvendelse, som kan tilskrives en økonomisk aktørs handling eller undladelse i forbindelse med gennemførelsen af ESI-fondene, der skader eller vil kunne skade EU-budgettet ved afholdelse af en uretmæssig udgift over EU-budgettet
37)
»økonomisk aktør«: en fysisk eller juridisk person eller anden enhed, der deltager i gennemførelsen af støtte fra ESI-fondene, med undtagelse af en medlemsstat, som udøver sine beføjelser som offentlig myndighed
[...]«
7
Artikel 143 i forordning nr. 1303/2013 med overskriften »Medlemsstaternes finansielle korrektioner« har følgende ordlyd:
»1.   Medlemsstaterne har i første række ansvaret for at undersøge uregelmæssigheder, for at foretage de nødvendige finansielle korrektioner og for at søge inddrivelse. Hvis der er tale om systembetingede uregelmæssigheder, udvider medlemsstaten sine undersøgelser til at omfatte alle operationer, som kan tænkes at være berørt.
2.   Medlemsstaterne foretager de nødvendige finansielle korrektioner i forbindelse med enkeltstående eller systembetingede uregelmæssigheder, som konstateres i forbindelse med operationer eller operationelle programmer. Finansielle korrektioner består i helt eller delvis at annullere det offentlige bidrag til en operation eller et operationelt program. Medlemsstaten tager hensyn til uregelmæssighedernes art og betydning og det økonomiske tab for fondene eller EHFF og foretager en forholdsmæssig korrektion. De finansielle korrektioner registreres i regnskabet for det regnskabsår, i hvilket annulleringen besluttes.
[...]«
Bulgarsk ret
Lov om forvaltning af midlerne fra de europæiske struktur- og investeringsfonde
8
Følgende fremgår af artikel 70 i Zakon za upravlenie na sredstvata ot evropeyskite fondove pri spodeleno upravlenie (lov om forvaltning af midler fra de europæiske fonde under delt forvaltning, DV nr. 101 af 22.12.2015, som indtil ændringen, der blev offentliggjort i DV nr. 51 af 2022 og trådte i kraft den 1.7.2022, var benævnt som følger: Zakon za upravlenie na sredstvata ot evropeyskite strukturni i investitsionni fondove (lov om forvaltning af midler fra de europæiske struktur- og investeringsfonde)) i den affattelse, der finder anvendelse på tvisterne i hovedsagerne (herefter »lov om forvaltning af midlerne fra de europæiske struktur- og investeringsfonde«):
»(1)   Den finansielle støtte fra de europæiske fonde under delt forvaltning kan annulleres helt eller delvist ved at foretage en finansiel korrektion af følgende årsager:
[...]
9.
på grund af en uregelmæssighed, der udgør en overtrædelse af reglerne for udpegelse af en tilbudsgiver i henhold til kapitel 4, som begås ved en handling eller undladelse fra støttemodtagerens side, som skader eller vil kunne skade de europæiske struktur- og investeringsfonde
[...]
(2)   De tilfælde af uregelmæssigheder, der giver anledning til finansielle korrektioner i henhold til stk. 1, nr. 9, skal angives i en retsakt udstedt af ministerrådet.«
9
Artikel 73, stk. 1, i lov om forvaltning af midlerne fra de europæiske struktur- og investeringsfonde lyder som følger:
»Grundlaget for og beløbet for den finansielle korrektion fastsættes ved en begrundet afgørelse truffet af lederen af den forvaltningsmyndighed, der har godkendt projektet.«
Lov om offentlige kontrakter
10
I henhold til artikel 2, stk. 2, i Zakon za obshtestvenite porachki (lov om offentlige kontrakter, DV nr. 13 af 16.2.2016) må de ordregivende myndigheder i forbindelse med indgåelse af offentlige kontrakter ikke begrænse konkurrencen ved at opstille betingelser eller krav, som fører til en urimelig fordel eller ubegrundet begrænser økonomiske aktørers adgang til offentlige kontrakter, og som ikke skyldes kontraktens genstand, værdi, kompleksitet, mængde eller omfang.
Tvisterne i hovedsagerne og de præjudicielle spørgsmål
Sag C-471/23
11
Efter en procedure for tildeling af kontrakter inden for rammerne af det operationelle program »regioner i vækst« 2014-2020, der er en del af partnerskabsaftalen med Republikken Bulgarien for programmeringsperioden 2014-2020, blev den økonomiske støtte til »udførelse af integrerede planer for genopbygning og udvikling af byerne 2014-2020« direkte tildelt Veliko Tarnovo kommune.
12
Den 24. august 2018 indgik denne kommune og »Organizatsia na dvizhenieto, parkingi i garazhi« EOOD (organisation af trafik, parkeringspladser og garager, herefter »det kommunale selskab«) en partnerskabsaftale. Denne partnerskabsaftale fastsætter, at den nævnte kommune og det kommunale selskab udpeges som henholdsvis »ledende partner« og »partner« i projektet »integreret bytrafik i byen Veliko Tarnovo« inden for rammere af dette operationelle program.
13
I henhold til den nævnte partnerskabsaftale er den ledende partner og partneren forpligtet til at indgå en forvaltningsaftale, såfremt dette projekt godkendes. Partneren, dvs. i det foreliggende tilfælde det kommunale selskab, er i sin egenskab af ordregivende myndighed forpligtet til i overensstemmelse med lov om offentlige kontrakter at gennemføre en udbudsprocedure om levering af rullende materiel. Det fremgår desuden af den samme aftale, at hvis der under denne procedure begås uregelmæssigheder, som giver grund til at foretage en finansiel korrektion, skal de midler, der er berørt af denne korrektion, i denne størrelsesorden afholdes af den ordregivende myndighed, som er part i den aftale, som har givet anledning til den nævnte korrektion.
14
Den 19. juli 2019 indgik Veliko Tarnovo kommune som modtager af tilskuddet »udførelse af integrerede planer for genopbygning og udvikling af byerne 2014-2020« en forvaltningsaftale med forvaltningsmyndigheden for det operationelle program »regioner i vækst« 2014-2020 med henblik på gennemførelsen af projektforslaget til en samlet værdi af 11133732,51 bulgarske leva (BGN) (ca. 5700000 EUR), herunder den nævnte støtte på 10409573,31 BGN (ca. 5300000 EUR) og støttemodtagerens egetbidrag på 724159,20 BGN (ca. 370000 EUR).
15
Det fremgår af denne forvaltningsaftale, at en del af det pågældende støttebeløb udgør statsstøtte til operatøren af den offentlige persontransporttjeneste i form af en kompensation for offentlig trafikbetjening som omhandlet i forordning nr. 1370/2007. Forvaltningen af denne statsstøtte varetages af Veliko Tarnovo kommune, der er forpligtet til at sørge for overholdelsen af de relevante bestemmelser i henhold til kravene i denne forordning, herunder at etablere og anvende passende mekanismer til kontrol af overholdelsen heraf.
16
I henhold til de almindelige betingelser for forvaltningsaftalen er støttemodtageren over for den administrative myndighed for det operationelle program »regioner i vækst« 2014-2020 ansvarlig for partnernes og de eksterne entreprenørers handlinger i forbindelse med gennemførelsen af projektet, idet hæftelsen »[...] for alle risici, herunder uberettigede udgifter og finansielle korrektioner, der henføres til støtten fra projektets budget, påhviler denne«.
17
Efter at have indledt en procedure for indgåelse af en offentlig kontrakt i sin egenskab af operatør af en tjenesteydelse af almen økonomisk interesse og den person, der er identificeret som modtager af en statsstøtte fra midler fra ESI-fondene, indgik det kommunale selskab den 31. marts 2020 en offentlig kontrakt med tilbudsgiveren »Excelor-Alfa« DZZD om levering af tre elbusser.
18
Efter indberetningen af en uregelmæssighed den 11. maj 2022 fastsatte den administrative myndighed for det operationelle program »regioner i vækst« 2014-2020 en finansiel korrektion over for Veliko Tarnovo kommune (herefter »afgørelsen om finansiel korrektion af 11. maj 2022«) på grund af en af det kommunale selskab begået uregelmæssighed som omhandlet i artikel 70, stk. 1, nr. 9, i lov om forvaltning af midlerne fra de europæiske struktur- og investeringsfonde. Denne finansielle korrektion udgjorde 25% af de midler fra ESI-fondene, som var stillet til rådighed til finansiering af denne offentlige kontrakt.
19
Veliko Tarnovo kommune indbragte denne afgørelse for Administrativen sad Veliko Tarnovo (forvaltningsdomstolen i Veliko Tarnovo, Bulgarien).
20
Ved denne rets dom af 1. november 2022 blev sagsøgte frifundet i det af Veliko Tarnovo kommunes indgivne søgsmål med henvisning til, at denne kommune var den eneste modtager af det pågældende tilskud, for så vidt som den var part i den i nærværende doms præmis 14 omhandlede forvaltningsaftale, og at den i sin egenskab af part i denne aftale med rette kunne anses for at være adressat for den administrative foranstaltning om fastsættelse af den pågældende finansielle korrektion. Den nævnte ret bemærkede ligeledes, at den omstændighed, at den samme kommune i sin egenskab af modtager af denne støtte indgik partnerskabsaftaler for bestemte aktiviteter, ikke fritog denne for sit ansvar i egenskab af part i den nævnte aftale med en direkte relation til den administrative myndighed for det operationelle program »regioner i vækst« 2014-2020. Den samme ret fastslog endelig, at klausulen om regulering af hæftelsen for overtrædelser og risici, herunder for finansielle korrektioner, havde karakter af en regresbestemmelse i den forstand, at den blot havde til formål at regulere, hvem der i det interne forhold mellem parterne skulle bære ansvaret for sådanne korrektioner.
21
Veliko Tarnovo kommune har iværksat appel til prøvelse af denne dom ved Varchoven administrativen sad (øverste domstol i forvaltningsretlige sager, Bulgarien), som er den forelæggende ret.
22
Efter denne rets opfattelse skal der med henblik på spørgsmålet om, hvorvidt Veliko Tarnovo kommune er den eneste modtager af det pågældende tilskud, og hvorvidt den i denne egenskab tilsidesatte den bulgarske ret, som gav anledning til en finansiel korrektion, indledningsvis foretages en fortolkning af begrebet støttemodtager som omhandlet i artikel 2, nr. 10), i forordning nr. 1303/2013.
23
Dernæst opstår spørgsmålet om, hvorvidt Veliko Tarnovo kommune kan anses for at være adressaten for afgørelsen om finansiel korrektion af 11. maj 2022 på grund af en uregelmæssighed som omhandlet i artikel 2, nr. 36), i forordning nr. 1303/2013, som blev begået af det kommunale selskab, og hvorvidt kommunen således skal påtage sig ansvaret for overtrædelser begået af dette selskab i forbindelse med proceduren for indgåelse af en offentlig kontrakt, selv om denne kommune ikke anvender midler fra ESI-fondene i henhold til den offentlige kontrakt, som blev indgået efter denne procedure.
24
Såfremt det fastslås, at det kommunale selskab er modtageren af det tilskud, som var genstand for denne finansielle korrektion, i sin egenskab af modtager af denne støtte og som offentligretligt organ, som har ansvaret for at iværksætte og gennemføre den specifikke operation med at indkøbe rullende materiel, opstår endelig ligeledes spørgsmålet om, hvorfor selskabet ikke blev sikret retten til at deltage i proceduren vedrørende fastsættelsen af den nævnte finansielle korrektion, og hvorvidt selskabet skulle have kunnet deltage i retssagen vedrørende annullation af denne korrektion ved Administrativen sad Veliko Tarnovo (forvaltningsdomstolen i Veliko Tarnovo).
25
På denne baggrund har Varchoven administrativen sad (øverste domstol i forvaltningsretlige sager) besluttet at udsætte sagen og forelægge Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål:
»1)
Er forvalteren af statsstøtte i form af midler fra [ESI-fondene (herefter »ESIF-midler«)], som ikke er modtager af støtten, omfattet af begrebet »støttemodtager« som omhandlet i artikel [2], nr. 10), i [forordning nr. 1303/2013]?
2)
Kan forvalteren af statsstøtte i form af ESIF-midler, som ikke er den person, der anvender støtten på grundlag af en offentlig kontrakt, være den rigtige adressat for en afgørelse, hvorved der fastsættes en finansiel korrektion på grund af en overtrædelse af national ret eller EU-retten, som blev begået i forbindelse med tildelingen af den offentlige kontrakt?
3)
Er det i tilfælde af statsstøtte i form af ESIF-midler et krav, at to kumulative betingelser er opfyldt vedrørende den person, som er adressat for den administrative foranstaltning »finansiel korrektion« på grund af en uregelmæssighed som omhandlet i artikel 2, nr. 36), i forordning nr. 1303/2013, nemlig at den pågældende er modtager af støtten på grundlag af de midler, der er berørt af uregelmæssigheden, og at den pågældende er den person, som har anvendt de pågældende midler?
4)
Kan ansvaret for lovovertrædelser i forbindelse med anvendelsen af statsstøtte i form af ESIF-midler reguleres eller omfordeles ved en kontrakt mellem modtageren og forvalteren af støtten, eller hæfter modtageren af støtten, som anvender den ulovligt?
5)
Hæfter modtageren af støtten og forvalteren af støtten solidarisk, og skal en sådan hæftelse foreskrives i kontrakten om tildeling af støtten?
6)
Er [chartrets] artikel 41 og artikel 47 […] til hinder for en national administrativ praksis [eller] retspraksis i et tilfælde som det i hovedsagen omhandlede, hvorefter en »operatør af en tjeneste af almen økonomisk interesse« som [det kommunale selskab], om hvilken det hævdes, at der i den procedure, som den gennemførte, blev begået en overtrædelse af [lov om offentlige kontrakter] i forbindelse med tildelingen af en offentlig kontrakt i sagen vedrørende anvendelse af ESIF-midler [som udgør statsstøtte], hverken indrømmes ret til at deltage i proceduren om fastsættelse af en finansiel korrektion vedrørende en af operatøren indgået kontrakt eller ret til at deltage i retssagen vedrørende anfægtelse af denne forvaltningsakt med den begrundelse, at denne operatør som kommunens partner på grundlag af partnerskabsaftalen hæfter civilretligt for regreskravet?«
Sag C-477/23
26
Sag C-477/23 vedrører anvendelsen af ESIF-midler for perioden 2014-2020 i forbindelse med en »kombineret procedure for planlægning og opførelse af komposteringsanlæg og anlæg til forbehandling af husholdningsaffald«, som har til formål at nedbringe mængden af affald, der deponeres, ved at tilvejebringe yderligere kapacitet til forbehandling af usorteret husholdningsaffald og separat indsamling og kompostering af vegetabilsk og/eller biologisk nedbrydeligt husholdningsaffald.
27
I forbindelse med proceduren med henblik på tildeling af et direkte tilskud for region Pazardzhik (Bulgarien) udfærdigede flere kommuner, herunder kommunerne Pazardzhik og Belovo, et fælles projektforslag med henblik på tildeling af et sådant tilskud. De pågældende kommuner skulle underskrive en forvaltningsaftale om tildeling af et tilskud inden for rammerne af det operationelle program »miljø« 2014-2020. Det fremgår af denne aftale, at de kommuner, der er parter i denne aftale, udpeger Pazardzhik kommune som »ledende kommune«. Den nævnte aftale fastsætter endvidere, at alle de af denne aftale omfattede kommuner er støttemodtagere, selv om det ud for hver kommunes navn også angives, at de har egenskab af »partnere«.
28
Det fremgår af betingelserne for gennemførelsen af det projekt, der er godkendt i henhold til denne procedure, som udgør en integrerende del af den i den foregående præmis nævnte forvaltningsaftale, at Pazardzhik kommune som »ledende kommune« er ansvarlig for projektforvaltningen og har beføjelse til at modtage de pågældende midler på sin bankkonto og at fordele midlerne til partnerkommunerne, mens disse sidstnævnte kommuner sammen med den ledende kommune deltager i udfærdigelsen samt den tekniske og økonomiske gennemførelse af det nævnte projekt. Belovo kommune var i denne sammenhæng forpligtet til at gennemføre og tildele den offentlige kontrakt om planlægning, tilsyn, levering og opførelse af et anlæg til kompostering af separat indsamlet vegetabilsk og/eller biologisk nedbrydeligt husholdningsaffald med en kapacitet på 2000 ton årligt.
29
I forbindelse med proceduren for indgåelse af denne offentlige kontrakt indgik Belovo kommune i sin egenskab af ordregivende myndighed en offentlig kontrakt med »Delchev Engineering« EOOD.
30
Ved afgørelse af 21. marts 2022 pålagde lederen af forvaltningsmyndigheden for det operationelle program »miljø« 2014-2020 Pazardzhik kommune en finansiel korrektion på 10% af de midler, som er berettiget til støtte med ESIF-midler, med henblik på finansiering af denne offentlige kontrakt (herefter »afgørelsen om finansiel korrektion af 21. marts 2022«). Denne finansielle korrektion blev pålagt på grund af en af Belovo kommune begået uregelmæssighed som omhandlet i artikel 70, stk. 1, nr. 9, i lov om forvaltning af midlerne fra de europæiske struktur- og investeringsfonde.
31
Belovo kommune, som ikke er adressat for afgørelsen om finansiel korrektion af 21. marts 2022, anfægtede afgørelsen ved Administrativen sad Pazardzhik (forvaltningsdomstolen i Pazardzhik, Bulgarien). Ved dom af 26. oktober 2022 blev sagsøgte i dette søgsmål frifundet af denne ret, idet den fandt, at selv om kun Pazardzhik kommune er nævnt som adressat for afgørelsen, havde Belovo kommune i sin egenskab af ordregivende myndighed underskrevet den offentlige kontrakt og derfor en søgsmålsinteresse i at anlægge det nævnte søgsmål. Den nævnte ret fastslog imidlertid, at den nævnte afgørelse var blevet vedtaget i overensstemmelse med bulgarsk ret.
32
Belovo kommune har iværksat kassationsappel til prøvelse af denne dom ved Varchoven administrativen sad (øverste domstol i forvaltningsretlige sager), som er den forelæggende ret.
33
Ifølge denne ret foreligger der forskelle i den nationale retspraksis vedrørende faktiske omstændigheder, der ligner de i nærværende sag omhandlede faktiske omstændigheder vedrørende den samme finansieringsprocedure med ESIF-midler.
34
Det fremgår nemlig på den ene side af visse nationale afgørelser, at kun den kommune, der er den ledende projektpartner, er »støttemodtager« som omhandlet i artikel 2, nr. 10), i forordning nr. 1303/2013, og at denne kommune er adressat for afgørelsen om finansiel korrektion, mens de øvrige partnerkommuner ikke har denne egenskab. I de sager, der gav anledning til disse nationale afgørelser, var det ud over den ledende kommune ikke blevet tilladt partnerkommunerne hverken at deltage i proceduren om fastsættelse af den pågældende finansielle korrektion eller i retssagen vedrørende annullation af den forvaltningsakt, der førte til denne korrektion, selv når disse kommuner havde forårsaget den uregelmæssighed, som gav anledning til denne finansielle korrektion.
35
På den anden side er visse nationale retter af den opfattelse, at i tilfælde af en overtrædelse af bestemmelserne om tildeling af offentlige kontrakter fra kommunens side om anvendelse af beløb, der hidrører fra ESIF-midler, bør denne kommune anses for at være adressat for den pågældende finansielle korrektion og have ret til at deltage i proceduren om fastsættelsen af den pågældende finansielle korrektion og til domstolsprøvelse.
36
Den forelæggende ret er endvidere i tvivl om, hvordan den skal fastlægge det ansvar, der vedrører finansielle korrektioner i forbindelse med overtrædelser af bestemmelserne om tildeling af offentlige kontrakter i forbindelse med anvendelsen af ESIF-midlerne.
37
På denne baggrund har Varchoven administrativen sad (øverste domstol i forvaltningsretlige sager) besluttet at udsætte sagen og forelægge Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål:
»1)
Er fortolkningen af artikel 2, nr. 10), 36) og 37), i forordning nr. 1303/2013 til hinder for en national lovgivning eller praksis for fortolkning og anvendelse af denne lovgivning, hvorefter kun den af partnerkommunerne (parterne i forvaltningskontrakten), der som ledende partner har underskrevet forvaltningsaftalen om økonomisk tilskud, i et tilfælde som det i hovedsagen foreliggende skal anses for at være støttemodtager af midler fra de europæiske struktur- og investeringsfonde (herefter »ESIF-midler«)? Hvilke betingelser skal en organisation opfylde for i et tilfælde som det foreliggende at kunne kvalificeres som støttemodtager som omhandlet i artikel 2, nr. 10), i forordning nr. 1303/2013?
2)
Er fortolkningen af artikel 2, nr. 10), 36) og 37), i forordning nr. 1303/2013 til hinder for en national lovgivning eller praksis for fortolkning og anvendelse af denne lovgivning, hvorefter den finansielle korrektion på grund af en overtrædelse af bestemmelserne om tildeling af offentlige kontrakter begået af en økonomisk aktør i et tilfælde som det i hovedsagen foreliggende fastsættes ved en afgørelse, hvis adressat er en anden økonomisk aktør, der ikke har begået en overtrædelse, men er anført som ledende partner i kontrakten om det økonomiske tilskud?
3)
Er forordning nr. 1303/2013 til hinder for en national lovgivning eller praksis for fortolkning og anvendelse af denne lovgivning, hvorefter hæftelsen for en finansiel korrektion ved aftale kan omfordeles mellem projektpartnerne, eller skal hver økonomisk aktør hæfte for de finansielle korrektioner i forbindelse med overtrædelser, som den pågældende har begået ved anvendelsen af ESIF-midler i henhold til de kontrakter, hvori denne aktør er part?
4)
Er [chartrets] artikel 41 og 47 […] i et tilfælde som det i hovedsagen foreliggende til hinder for en national forvaltningspraksis og retspraksis, hvorefter den kommune, hvorom det hævdes, at den i forbindelse med tildelingen af den offentlige kontrakt ved proceduren for anvendelsen af ESIF-midler har overtrådt [lov om offentlige kontrakter], hverken har ret til at deltage i proceduren om fastsættelse af en finansiel korrektion, som vedrører en af denne kommune indgået kontrakt, eller ret til at deltage i retssagen om anfægtelse af denne forvaltningsakt med den begrundelse, at den som partner har mulighed for at anlægge civilt søgsmål på grundlag af partnerskabsaftalen med den ledende partner?«
Om de præjudicielle spørgsmål
Det første spørgsmål i sag C-471/23 og det første spørgsmål i sag C-477/23
38
Med det første spørgsmål i sag C-471/23 og det første spørgsmål i sag C-477/23, som skal behandles samlet, ønsker den forelæggende ret nærmere bestemt oplyst, om artikel 2, nr. 10), i forordning nr. 1303/2013 skal fortolkes således, at et organ, som har ansvaret for at iværksætte eller for at iværksætte og gennemføre de pågældende operationer, men som ikke modtager en statsstøtte i henhold til denne artikel 2, nr. 10), litra a), og et organ, som ikke har underskrevet en forvaltningsaftale om økonomisk tilskud i egenskab af »ledende partner«, kan være omfattet af begrebet støttemodtager som omhandlet i denne bestemmelse.
39
Denne forordnings artikel 2, nr. 10), definerer i første omgang begrebet »støttemodtager« som et offentligt eller privat organ eller en fysisk person, der har ansvaret for at iværksætte eller både iværksætte og gennemføre operationer. I anden omgang præciserer denne bestemmelse i litra a) og b), at dette organ i forbindelse med statsstøtte er det organ, der modtager støtten, medmindre støtten pr. virksomhed er mindre end 200000 EUR, i hvilket tilfælde medlemsstaten kan beslutte, at støttemodtageren er det organ, der tildeler støtten, uden at dette berører forordning nr. 1407/2013, nr. 1408/2013 og nr. 717/2014, henholdsvis, i forbindelse med finansielle instrumenter i henhold til anden del, afsnit IV, i forordning nr. 1303/2013, det organ, der gennemfører det finansielle instrument, eller holdingfonden, alt efter omstændighederne.
40
Det fremgår af ordlyden af den første del af definitionen af dette begreb, som er fastsat i denne artikel 2, nr. 10), at medlemsstaterne råder over et vist skøn ved fastlæggelsen af, om støttemodtageren i sin egenskab af et offentligt eller privat organ eller en fysisk person kun har ansvaret for at iværksætte de pågældende operationer eller for både at iværksætte og gennemføre disse operationer.
41
For så vidt angår denne bestemmelses anden del fastsætter denne regler om fastlæggelsen af støttemodtageren i de tilfælde, der vedrører statsstøtte, og i forbindelse med finansielle instrumenter i henhold til anden del, afsnit IV, i forordning nr. 1303/2013.
42
Det skal i denne henseende bemærkes, at de betingelser, der er fastsat i den første del af denne forordnings artikel 2, nr. 10), og de betingelser, der er fastsat i denne artikel 2, nr. 10), litra a) og b), er adskilt af konjunktionen »og«. Anvendelsen heraf betyder dog ikke, at disse betingelser er kumulative. Tværtimod fastsætter bestemmelserne i denne første del en generel regel, mens de bestemmelser, der er angivet den nævnte artikel 2, nr. 10), litra a) og b), udgør supplerende regler vedrørende specifikke situationer.
43
Det skal således fastslås, at ordlyden af artikel 2, nr. 10), i forordning nr. 1303/2013 på ingen måde udelukker, at der findes flere støttemodtagere for den samme operation.
44
Det skal i denne forbindelse bemærkes, således som det fremgår af 66. betragtning til denne forordning, at medlemsstaterne har hovedansvaret for gennemførelsen af operationerne under programmerne, og at de således bl.a. har frihed til at fastlægge det organ, som har ansvaret for at iværksætte de pågældende operationer eller for at iværksætte og gennemføre disse operationer, ligesom det organ, som modtager den pågældende støtte.
45
En modsat fortolkning kunne skabe situationer, hvor intet organ kan kvalificeres som støttemodtager som omhandlet i artikel 2, nr. 10), i forordning nr. 1303/2013, for så vidt som det ikke er i stand til at opfylde de to betingelser, der er fastsat i den første del af denne artikel 2, nr. 10), og i artikel 2, nr. 10), litra a) og b).
46
Som Kommissionen i øvrigt i det væsentlige har anført i sit skriftlige indlæg med hensyn til den specifikke situation, som er fastsat i artikel 2, nr. 10), litra a), i forordning nr. 1303/2013, når et tilskud kan omfatte forskellige former, hvoraf visse udgør statsstøtte, kræver en sådan fortolkning for de dele af en operation, der er berørt af en støtte, at det organ, som modtager denne støtte, er modtageren som omhandlet i denne artikel 2, nr. 10), litra a), mens det for de andre dele af den samme operation er det organ, som har ansvaret for at iværksætte eller for at iværksætte og gennemføre denne operation, som er modtageren som omhandlet i den første del af den nævnte artikel 2, nr. 10). Denne fortolkning vil kunne støde på de praktiske vanskeligheder, der er forbundet med den ofte indbyrdes afhængighed af tilskuddene og identifikationen af, hvilke blandt dem der kan antage form af statsstøtte.
47
I det foreliggende tilfælde fremgår det af de sagsakter, som Domstolen råder over, at i sag C-471/23 blev Veliko Tarnovo kommune i henhold til den forvaltningsaftale, som blev indgået med den administrative myndighed for det operationelle program »regioner i vækst« 2014-2020 med henblik på gennemførelsen af det i denne sag omhandlede projektforslag, udpeget som ansvarlig for gennemførelsen af dette projekt, mens det kommunale selskab blev identificeret som modtageren af en statsstøtte. I denne henseende udgør en del af tilskuddet på grundlag af det nævnte projekt en statsstøtte, men den forelæggende ret har ikke præciseret, om støttebeløbet er mindre end 200000 EUR. I sag C-477/23 deltager Pazardzhik kommune i egenskab af »ledende kommune«, som er ansvarlig for forvaltningen af det i denne sidstnævnte sag omhandlede projekt, sammen med andre kommuner, herunder Belovo kommune, i udfærdigelsen samt den tekniske og økonomiske gennemførelse af dette sidstnævnte projekt.
48
I denne henseende tilkommer det den forelæggende ret, som er enekompetent til at bedømme de faktiske omstændigheder i tvisten i hovedsagen og til at fortolke den pågældende nationale lovgivning, at afgøre, om Veliko Tarnovo kommune i sag C-471/23 og kommunerne Pazardzhik og Belovo i sag C-477/23 har ansvaret for at iværksætte eller for at iværksætte og gennemføre de pågældende operationer som omhandlet i artikel 2, nr. 10), første del, i forordning nr. 1303/2013, om den støtte, som det kommunale selskab modtog i sag C-471/23, er omfattet af begrebet »statsstøtte« som omhandlet i denne forordnings artikel 2, nr. 10), litra a), og i givet fald størrelsen af denne støtte.
49
Det skal i denne forbindelse bemærkes, således som Kommissionen har anført, at det fremgår af 5., 33. og 36. betragtning til forordning nr. 1370/2007 samt Domstolens faste praksis, at kompensationer for offentlig tjeneste, der er ydet under overholdelse af alle betingelserne i denne forordning, ikke udgør statsstøtte.
50
Som det i øvrigt fremgår af nærværende doms præmis 43, gælder det, at selv om det organ, der i forbindelse med statsstøtte modtager støtten, i henhold til artikel 2, nr. 10), litra a), i forordning nr. 1303/2013 skal anses for at være støttemodtager i denne bestemmelses forstand, er der i øvrigt intet til hinder for, at et organ, som opfylder de betingelser, der er fastsat i den første del af den samme artikel 2, nr. 10), ligeledes kan anses for at være støttemodtager i denne sidstnævnte bestemmelses forstand.
51
For så vidt angår den forelæggende rets spørgsmål i sag C-477/23 om, hvorvidt kun et offentligt organ, der som »ledende partner« har underskrevet en forvaltningsaftale om økonomisk tilskud, skal anses for at være modtager af det pågældende tilskud, skal det fastslås, at artikel 2, nr. 10), i forordning nr. 1303/2013 ikke fastsætter nogen særlige kategorier for mulige støttemodtagere.
52
For så vidt som et organ har ansvaret for at iværksætte eller for at iværksætte og gennemføre operationerne, kan organet derfor anses for at være »støttemodtager« i denne bestemmelses forstand, uanset om et sådant organ er blevet udpeget som »ledende partner«.
53
Det følger af det ovenstående, at det første spørgsmål i sag C-471/23 og det første spørgsmål i sag C-477/23 skal besvares således, at artikel 2, nr. 10), i forordning nr. 1303/2013 skal fortolkes således, at et organ, som har ansvaret for at iværksætte eller for at iværksætte og gennemføre de pågældende operationer, men som ikke modtager en statsstøtte i henhold til denne artikel 2, nr. 10), litra a), og et organ, som ikke har underskrevet en forvaltningsaftale om økonomisk tilskud i egenskab af »ledende partner«, kan være omfattet af begrebet »støttemodtager« som omhandlet i denne bestemmelse.
Det andet til det femte spørgsmål i sag C-471/23 og det andet og det tredje spørgsmål i sag C-477/23
54
Med det andet til det femte spørgsmål i sag C-471/23 og det andet og det tredje spørgsmål i sag C-477/23, som skal behandles samlet, ønsker den forelæggende ret nærmere bestemt oplyst, om artikel 2, nr. 36) og 37), i forordning nr. 1303/2013 skal fortolkes således, at denne bestemmelse er til hinder for dels en national lovgivning, hvorefter en afgørelse om finansiel korrektion på grund af en overtrædelse af bestemmelserne om tildeling af offentlige kontrakter kan rettes til en anden økonomisk aktør end den, som har begået denne overtrædelse, dels at ansvaret for denne finansielle korrektion er solidarisk, eller at dette ansvar kan omfordeles ved en kontrakt mellem denne økonomiske aktør og den økonomiske aktør, som har begået den nævnte overtrædelse, eller at det nævnte ansvar skal pålægges denne sidstnævnte.
55
Det skal indledningsvis bemærkes, at i henhold til artikel 2, nr. 36), i forordning nr. 1303/2013 udgør enhver overtrædelse af EU-retten eller national lovgivning vedrørende dens anvendelse, som kan tilskrives en økonomisk aktørs handling eller undladelse i forbindelse med gennemførelsen af ESI-fondene, der skader eller vil kunne skade EU-budgettet ved afholdelse af en uretmæssig udgift over EU-budgettet, en uregelmæssighed.
56
Desuden fastsætter denne forordnings artikel 143, stk. 1, bl.a., at medlemsstaterne i første række har ansvaret for at undersøge uregelmæssigheder, for at foretage de nødvendige finansielle korrektioner og for at søge inddrivelse. Til dette formål foretager medlemsstaterne, således som det fremgår af denne artikels stk. 2, de nødvendige finansielle korrektioner i forbindelse med enkeltstående eller systembetingede uregelmæssigheder, som konstateres i forbindelse med operationer eller operationelle programmer.
57
Der er imidlertid ikke nogen bestemmelse i den nævnte forordning, der fastsætter regler om definitionen af adressaterne for en finansiel korrektion.
58
Det skal i denne forbindelse bemærkes, at forpligtelsen til at tilbagebetale en ved en uregelmæssighed uberettiget opnået fordel ikke er en sanktion, men blot en konsekvens af, at det er fastslået, at de nødvendige betingelser for at drage fordel af de EU-retlige bestemmelser ikke er blevet overholdt, hvilket gør den opnåede fordel uretmæssig (dom af 1.10.2020, Elme Messer Metalurgs, C-743/18, EU:C:2020:767, præmis 64 og den deri nævnte retspraksis).
59
Det følger heraf, at en ved en uregelmæssighed uberettiget opnået fordel som omhandlet i artikel 2, nr. 36), i forordning nr. 1303/2013 ikke nødvendigvis skal kræves tilbagebetalt af det organ, der har begået en sådan uregelmæssighed.
60
I det foreliggende tilfælde fremgår det af de sagsakter, som Domstolen råder over, at i sag C-471/23 underskrev Veliko Tarnovo kommune den pågældende forvaltningsaftale om økonomisk tilskud med den administrative myndighed for det operationelle program »regioner i vækst« 2014-2020 og var adressat for afgørelsen om finansiel korrektion af 11. maj 2022, uanset at det kommunale selskab angiveligt begik den pågældende uregelmæssighed. I sag C-477/23 underskrev alle de pågældende kommuner, herunder Belovo kommune, som angiveligt havde begået den pågældende uregelmæssighed, og Pazardzhik kommune, som »ledende kommune«, den pågældende forvaltningsaftale om økonomisk tilskud, og den sidstnævnte kommune var adressat for afgørelsen om finansiel korrektion af 21. marts 2022.
61
Det skal imidlertid fastslås, således som det fremgår af nærværende doms præmis 59, at offentligretlige organer, som f.eks. de i hovedsagerne omhandlede kommuner, kan være adressater for en finansiel korrektion, uanset den omstændighed, at kommunerne ikke har begået nogen uregelmæssighed som omhandlet i artikel 2, nr. 36), i forordning nr. 1303/2013.
62
Det skal for så vidt angår spørgsmålet om ansvaret for at foretage finansielle korrektioner i forbindelse med overtrædelser af bestemmelserne om tildeling af offentlige kontrakter i forbindelse med anvendelsen af ESIF-midlerne bemærkes, at tvister vedrørende tilbagesøgning af beløb, der er uretmæssigt udbetalt i henhold til EU-retten, i mangel af EU-retlige forskrifter skal afgøres af de nationale retter under anvendelse af disses nationale ret under hensyntagen til de i EU-retten fastsatte grænser (dom af 17.11.2022, Avicarvil Farms, C-443/21, EU:C:2022:899, præmis 37 og den deri nævnte retspraksis).
63
Da forordning nr. 1303/2013 ikke indeholder nogen bestemmelse om dette ansvar, fastlægges dette i national ret og af de kontraktlige forpligtelser hos deltagerne i en given operation.
64
Derfor og alt efter indholdet af disse kontraktlige forpligtelser kan et sådant finansielt ansvar, selv om hver enkelt af de pågældende økonomiske aktører kan hæfte solidarisk for den samme operation, ligeledes fordeles mellem de pågældende økonomiske aktører eller påtages af den enkelte økonomiske aktør, som har begået den pågældende uregelmæssighed.
65
Domstolen har imidlertid ligeledes fastslået, at retssikkerhedsprincippet kræver dels, at retsreglerne er klare og præcise, dels at deres anvendelse er forudsigelig for borgerne, især når de kan have bebyrdende virkninger. Dette princip kræver bl.a., at en lovgivning giver de berørte mulighed for at få et nøjagtigt kendskab til omfanget af de forpligtelser, der derved pålægges dem, og at disse sidstnævnte ikke skal være i tvivl om deres rettigheder og pligter, således at de kan handle derefter (dom af 4.10.2024, Litauen m.fl. mod Parlamentet og Rådet (Mobilitetspakken), C-541/20 – C-555/20, EU:C:2024:818, præmis 158 og den deri nævnte retspraksis).
66
Desuden gælder retssikkerhedsprincippet med særlig styrke, når der er tale om bestemmelser med retsvirkninger af økonomisk art (jf. i denne retning dom af 29.4.2021, Banco de Portugal m.fl., C-504/19, EU:C:2021:335, præmis 52 og den deri nævnte retspraksis).
67
I det foreliggende tilfælde fremgår det af forelæggelsesafgørelserne, at i sag C-471/23 påhviler hæftelsen for alle risici, herunder navnlig finansielle korrektioner, der henføres til støtten fra det pågældende projekts budget, Veliko Tarnovo kommune, mens det kommunale selskab ikke synes at have et sådant finansielt ansvar over for den administrative myndighed for det operationelle program »regioner i vækst« 2014-2020. I modsætning hertil deltager de pågældende kommuner i sag C-477/23 sammen i bl.a. den finansielle gennemførelse af det pågældende projekt, og Pazardzhik kommune har som »ledende kommune« beføjelse til at modtage de pågældende midler på sin bankkonto og fordele midlerne til partnerkommunerne.
68
I denne henseende tilkommer det den forelæggende ret at efterprøve dels, hvilke økonomiske aktører der bærer det finansielle ansvar over for de pågældende administrative myndigheder i henhold til national ret og de omhandlede kontrakters bestemmelser, dels om disse finansielt ansvarlige økonomiske aktører var i stand til at vide, at de i tilfælde af en uregelmæssighed i forbindelse med gennemførelsen af det pågældende projekt ville være ansvarlige, det være sig alene, solidarisk eller på anden måde, for den finansielle korrektion over for forvaltningsmyndighederne.
69
Det følger af det ovenstående, at det andet til det femte spørgsmål i sag C-471/23 og det andet og det tredje spørgsmål i sag C-477/23 skal besvares således, at artikel 2, nr. 36) og 37), i forordning nr. 1303/2013 skal fortolkes således, at denne bestemmelse hverken er til hinder for en national lovgivning, hvorefter en afgørelse om finansiel korrektion på grund af en overtrædelse af bestemmelserne om tildeling af offentlige kontrakter kan rettes til en anden økonomisk aktør end den, som har begået denne overtrædelse, eller at ansvaret for denne finansielle korrektion er solidarisk, eller at dette ansvar kan omfordeles ved en kontrakt mellem denne økonomiske aktør og den økonomiske aktør, som har begået den nævnte overtrædelse, eller at det nævnte ansvar skal pålægges denne sidstnævnte, forudsat at de finansielt ansvarlige økonomiske aktører er i stand til at vide, at de i tilfælde af en uregelmæssighed i forbindelse med gennemførelsen af det pågældende projekt således ville være ansvarlige for den finansielle korrektion over for den pågældende forvaltningsmyndighed.
Det sjette spørgsmål i sag C-471/23 og det fjerde spørgsmål i sag C-477/23
70
Med det sjette spørgsmål i sag C-471/23 og det fjerde spørgsmål i sag C-477/23, som skal behandles samlet, ønsker den forelæggende ret nærmere bestemt oplyst, om chartrets artikel 41 og 47 skal fortolkes således, at disse bestemmelser er til hinder for en national praksis, hvorefter en økonomisk aktør, der har begået en uregelmæssighed som omhandlet i artikel 2, nr. 36), i forordning nr. 1303/2013, som har givet anledning til en finansiel korrektion, hverken har ret til at deltage i proceduren om fastsættelse af denne finansielle korrektion eller i retssagen om annullation af denne finansielle korrektion med den begrundelse, at denne økonomiske aktør har mulighed for at anlægge civilt søgsmål på grundlag af en partnerskabsaftale.
71
Det skal indledningsvis bemærkes, således som det fremgår af 65. betragtning til denne forordning, at medlemsstaterne bør træffe passende foranstaltninger til at sikre, at deres forvaltnings- og kontrolsystemer oprettes og fungerer effektivt med henblik på at kunne give sikkerhed for, at anvendelsen af ESIF-midlerne er lovlig og formelt rigtig, og at medlemsstaterne i overensstemmelse med den nævnte forordnings artikel 143, stk. 1, i første række har ansvaret for at undersøge uregelmæssigheder og at foretage de nødvendige finansielle korrektioner.
72
Med vedtagelsen af sådanne foranstaltninger til gennemførelse af EU-retten er medlemsstaterne forpligtede til at overholde EU-rettens generelle principper samt chartrets bestemmelser (dom af 30.1.2024, Agentsia Patna infrastruktura (Europæisk finansiering af vejinfrastruktur), C-471/22, EU:C:2024:99, præmis 40 og den deri nævnte retspraksis).
73
Eftersom den forelæggende ret i denne sammenhæng navnlig har henvist til chartrets artikel 41 om retten til god forvaltning, skal det fremhæves, at denne artikel er rettet mod Unionens institutioner, organer, kontorer og agenturer og ikke mod medlemsstaternes organer eller enheder, således at en borger ikke kan påberåbe sig denne artikel over for de nationale myndigheder. Når en medlemsstat gennemfører EU-retten, finder de krav, der følger af retten til god forvaltning i dens egenskab af et generelt EU-retligt princip, bl.a. enhver persons ret til at få sin sag behandlet uvildigt og inden for en rimelig frist, desuagtet anvendelse i forbindelse med en af den kompetente nationale myndighed foretaget procedure (dom af 30.1.2024, Agentsia Patna infrastruktura (Europæisk finansiering af vejinfrastruktur), C-471/22, EU:C:2024:99, præmis 41 og den deri nævnte retspraksis).
74
For så vidt som denne ret ligeledes har henvist til retten til at deltage i proceduren, skal det præciseres, at en sådan ret, for så vidt som den gør det muligt at udøve retten til at blive hørt, udgør en integrerende del af overholdelsen af retten til forsvar, som er et almindeligt EU-retligt princip. Retten til at blive hørt garanterer enhver muligheden for på en hensigtsmæssig og effektiv måde at tilkendegive sit synspunkt under den administrative procedure, og inden der træffes nogen afgørelse, som kan berøre vedkommendes interesser negativt, herunder når en sådan formalitet ikke er fastsat i den lovgivning, der finder anvendelse. Reglen om, at en adressat for en bebyrdende afgørelse skal have lejlighed til at fremkomme med sine bemærkninger, før afgørelsen træffes, har til formål, at den kompetente myndighed sættes i stand til at tage hensyn til alle relevante forhold (dom af 30.1.2024, Agentsia Patna infrastruktura (Europæisk finansiering af vejinfrastruktur), C-471/22, EU:C:2024:99, præmis 42 og den deri nævnte retspraksis).
75
Denne regel finder anvendelse på en administrativ procedure om fastsættelse af en finansiel korrektion, der gennemføres af de nationale myndigheder som følge af en uregelmæssighed som omhandlet i artikel 2, nr. 36), i forordning nr. 1303/2013.
76
Retten til en effektiv domstolsbeskyttelse i chartrets artikel 47 består i øvrigt af flere elementer, herunder retten til forsvar, princippet om processuel ligestilling, adgang til domstolsprøvelse og retten til at blive rådgivet, forsvaret og repræsenteret (dom af 30.1.2024, Agentsia Patna infrastruktura (Europæisk finansiering af vejinfrastruktur), C-471/22, EU:C:2024:99, præmis 46 og den deri nævnte retspraksis).
77
I det foreliggende tilfælde havde det kommunale selskab i sag C-471/23, der angiveligt begik uregelmæssigheden, således som det er anført i nærværende doms præmis 67, og med forbehold for den forelæggende rets efterprøvelse, ikke noget aftaleforhold med den administrative myndighed for det operationelle program »regioner i vækst« 2014-2020 og synes ikke at være finansielt ansvarlig for gennemførelse af det pågældende projekt over for denne myndighed. I forhold til sag C-477/23 har denne ret ikke anført, hvilken af disse pågældende kommuner der bærer et sådant finansielt ansvar.
78
Det skal i denne forbindelse bemærkes, at i det omfang, den nævnte ret når frem til den konklusion, at den økonomiske aktør, som har begået uregelmæssigheden, ikke er finansielt ansvarlig for gennemførelsen af det pågældende projekt over for den pågældende forvaltningsmyndighed, er princippet om god forvaltningsskik og retten til forsvar i deres egenskab af almindelige EU-retlige principper samt chartrets artikel 47 ikke til hinder for, at denne økonomiske aktør ikke har ret til at deltage i hverken proceduren om fastsættelse af denne finansielle korrektion eller i retssagen om annullation af denne finansielle korrektion.
79
I et sådant tilfælde, hvor en afgørelse om finansiel korrektion umiddelbart ikke berører den nævnte økonomiske aktørs interesser, men interesserne hos den, som er finansielt ansvarlig for gennemførelsen af dette projekt over for den pågældende forvaltningsmyndighed, er det denne sidstnævnte aktør, som skal have ret til at deltage i proceduren vedrørende fastsættelsen af denne finansielle korrektion og i retssagen vedrørende annullation af denne korrektion.
80
Såfremt den forelæggende ret i modsætning hertil fastslår, at den økonomiske aktør, som har begået uregelmæssigheden, er finansielt ansvarlig for gennemførelsen af det pågældende projekt over for den pågældende forvaltningsmyndighed, og at dens interesser er umiddelbart berørt af afgørelsen om finansiel korrektion som følge af konstateringen af denne uregelmæssighed, er princippet om god forvaltningsskik og retten til forsvar i deres egenskab af almindelige EU-retlige principper samt chartrets artikel 47 til hinder for, at denne økonomiske aktør hverken kan gøre sine synspunkter gældende i proceduren vedrørende fastsættelse af denne finansielle korrektion eller få adgang til en domstol for at anfægte den finansielle korrektion.
81
I denne henseende synes den af den forelæggende ret anførte omstændighed, at den nævnte økonomiske aktør hæfter civilretligt for regreskravet og kan have rettigheder i et selvstændigt civilt søgsmål over for den ledende støttemodtager i henhold til partnerskabsaftalen med den ledende partner, ikke at være relevant, eftersom et sådant civilt søgsmål ikke tillader den samme økonomiske aktør at anfægte selve vedtagelsen af en sådan bebyrdende afgørelse om finansiel korrektion.
82
Det følger af det ovenstående, at det sjette spørgsmål i sag C-471/23 og det fjerde spørgsmål i sag C-477/23 skal besvares således, at princippet om god forvaltningsskik og retten til forsvar i deres egenskab af almindelige EU-retlige principper samt chartrets artikel 47 skal fortolkes således, at disse principper og denne bestemmelse er til hinder for en national praksis, hvorefter en økonomisk aktør, der har begået en uregelmæssighed som omhandlet i artikel 2, nr. 36), i forordning nr. 1303/2013, som har givet anledning til en finansiel korrektion, hverken har ret til at deltage i proceduren om fastsættelse af denne finansielle korrektion eller i retssagen om annullation af denne finansielle korrektion med den begrundelse, at denne økonomiske aktør har mulighed for at anlægge civilt søgsmål på grundlag af en partnerskabsaftale, eftersom den nævnte økonomiske aktør er finansielt ansvarlig for gennemførelsen af det pågældende projekt over for den pågældende forvaltningsmyndighed.
Sagsomkostninger
83
Da sagens behandling i forhold til hovedsagernes parter udgør et led i de sager, der verserer for den forelæggende ret, tilkommer det denne at træffe afgørelse om sagsomkostningerne. Bortset fra nævnte parters udgifter kan de udgifter, som er afholdt i forbindelse med afgivelse af indlæg for Domstolen, ikke erstattes.
På grundlag af disse præmisser kender Domstolen (Ottende Afdeling) for ret:
1)
Artikel 2, nr. 10), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013 af 17. december 2013 om fælles bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden, Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om generelle bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 1083/2006, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) 2018/1046 af 18. juli 2018,
skal fortolkes således, at
et organ, som har ansvaret for at iværksætte eller for at iværksætte og gennemføre de pågældende operationer, men som ikke modtager en statsstøtte i henhold til denne artikel 2, nr. 10), litra a), og et organ, som ikke har underskrevet en forvaltningsaftale om økonomisk tilskud i egenskab af »ledende partner«, kan være omfattet af begrebet »støttemodtager« som omhandlet i denne bestemmelse.
2)
Artikel 2, nr. 36) og 37), i forordning nr. 1303/2013, som ændret ved forordning 2018/1046,
skal fortolkes således, at
denne bestemmelse hverken er til hinder for en national lovgivning, hvorefter en afgørelse om finansiel korrektion på grund af en overtrædelse af bestemmelserne om tildeling af offentlige kontrakter kan rettes til en anden økonomisk aktør end den, som har begået denne overtrædelse, eller at ansvaret for denne finansielle korrektion er solidarisk, eller at dette ansvar kan omfordeles ved en kontrakt mellem denne økonomiske aktør og den økonomiske aktør, som har begået den nævnte overtrædelse, eller at det nævnte ansvar skal pålægges denne sidstnævnte, forudsat at de finansielt ansvarlige økonomiske aktører er i stand til at vide, at de i tilfælde af en uregelmæssighed i forbindelse med gennemførelsen af det pågældende projekt således ville være ansvarlige for den finansielle korrektion over for den pågældende forvaltningsmyndighed.
3)
Princippet om god forvaltningsskik og retten til forsvar i deres egenskab af almindelige EU-retlige principper samt artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder
skal fortolkes således, at
disse principper og denne bestemmelse er til hinder for en national praksis, hvorefter en økonomisk aktør, der har begået en uregelmæssighed som omhandlet i artikel 2, nr. 36), i forordning nr. 1303/2013, som ændret ved forordning 2018/1046, som har givet anledning til en finansiel korrektion, hverken har ret til at deltage i proceduren om fastsættelse af denne finansielle korrektion eller i retssagen om annullation af denne finansielle korrektion med den begrundelse, at denne økonomiske aktør har mulighed for at anlægge civilt søgsmål på grundlag af en partnerskabsaftale, eftersom den nævnte økonomiske aktør er finansielt ansvarlig for gennemførelsen af det pågældende projekt over for den pågældende forvaltningsmyndighed.
Underskrifter
(
*1
) – Processprog: bulgarsk.