Domstolens kendelse (Sjette Afdeling) af 13. juni 2012 – GREP mod Freistaat Bayern
(Sag C-156/12)
»Procesreglementets artikel 104, stk. 3, første afsnit – Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder – artikel 47 og artikel 51, stk. 1 – gennemførelse af EU-retten – appel af en afgørelse, hvorved en kendelse om beslaglæggelse afsagt i en anden medlemsstat blev erklæret eksigibel – effektiv domstolsbeskyttelse – retten til søgsmålsadgang – retshjælp – nationale regler om afvisning af fri proces til juridiske personer«
1.                     Retligt samarbejde i civile sager – retternes kompetence og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige
område – forordning nr. 44/2001 – anerkendelse og fuldbyrdelse af afgørelser – formålet med de pågældende artikler i nævnte
forordning (Rådets forordning nr. 44/2001) (jf. præmis 32)
2.                     Retligt samarbejde i civile sager – retternes kompetence og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige
område – forordning nr. 44/2001 – anerkendelse og fuldbyrdelse af afgørelser – appel af en afgørelse, hvorved en kendelse
om beslaglæggelse blev erklæret eksigibel – appel, der udgør en gennemførelse af EU-retten som omhandlet i artikel 51 i Den
Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder – mulighed for at påberåbe sig princippet om effektiv domstolsbeskyttelse,
der er fastslået i chartrets artikel 47 (Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, art. 47 og 51; Rådets
forordning nr. 44/2001, art. 43) (jf. præmis 31, 33-35, 37 og 43 samt konkl.)
3.                     EU-retten – principper – ret til en effektiv domstolsbeskyttelse – fastslået i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende
rettigheder – national ordning, som betinger sagsanlæg af betaling af et forskud på retsafgift og/eller advokatbistand – udelukkelse
af en juridisk person, som ikke er i stand til at tilvejebringe dette forskud, fra bevilling af fri proces – lovlig – betingelser
– den nationale rets vurdering (Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, art. 47) (jf. præmis 38-42 og
44-47 samt konkl.)
Angående
Anmodning om præjudiciel afgørelse – Landesgericht Salzburg – fortolkning af artikel 51, stk. 1, første punktum, og artikel
47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, subsidiært af artikel 43, stk. 1, i Rådets forordning (EF)
nr. 44/2001 af 22. december 2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil-
og handelsretlige område (EFT 2001 L 12, s. 1), og af artikel 6, stk. 1, i konventionen til beskyttelse af menneskerettigheder
og grundlæggende frihedsrettigheder – anvendelsesområdet for chartret om grundlæggende rettigheder – procedure med henblik
på gennemførelse af en retsafgørelse, afsagt i en anden medlemsstat – ret til retshjælp – lovligheden af en national lovgivning,
der ikke indrømmer en sådan ret til juridiske personer.
Konklusion
Appellen, der er iværksat i henhold til artikel 43 i Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22. december 2000 om retternes
kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område om anfægtelse af en
afgørelse, hvorved en kendelse om beslaglæggelse blev erklæret for eksigibel, udgør en gennemførelse af EU-retten som omhandlet
i artikel 51 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder.
Princippet om effektiv domstolsbeskyttelse som fastslået i artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder
kan omfatte retten til fritagelse for betaling af retsomkostninger og/eller gebyrer for advokatbistand i sager i forbindelse
med en sådan appel.
Det påhviler imidlertid den nationale ret at undersøge, om betingelserne for bevilling af en sådan hjælp udgør en begrænsning
af retten til adgang til domstolsprøvelse, som gør denne ret indholdsløs, om disse betingelser har et lovligt formål, og om
der er rimelig forholdsmæssighed mellem de anvendte midler og det forfulgte mål.
I forbindelse med denne vurdering kan den nationale ret tage hensyn til tvistens genstand, om sagsøgeren har rimelig udsigt
til at få medhold, sagens betydning for sagsøgeren, det gældende retsgrundlags og procedurens kompleksitet samt sagsøgerens
mulighed for effektivt at forsvare sin sag. Med henblik på at vurdere forholdsmæssigheden kan den nationale ret ligeledes
tage hensyn til størrelsen af de sagsomkostninger, der skal betales i forskud, og til, hvorvidt disse eventuelt udgør en uoverstigelig
hindring for adgangen til domstolsprøvelse eller ej.
Hvad særligt angår juridiske personer kan den nationale ret tage hensyn til disses situation. Retten kan således bl.a. tage
hensyn til den pågældende juridiske persons selskabsform og til, om der er tale om en erhvervsdrivende juridisk person eller
en juridisk person uden gevinst for øje, samt til selskabsdeltagernes eller kapitalejernes økonomiske styrke og disses mulighed
for at fremskaffe de beløb, der er nødvendige for at anlægge et søgsmål.