Asia T-545/18
YL
vastaan
Euroopan komissio
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 11.9.2019
Henkilöstö – Virkamiehet – Ylennys – Ylennysvuosi 2017 – Päätös jättää kantaja ylentämättä palkkaluokkaan AD 7 1.1.2017 alkavin vaikutuksin – Henkilöstösääntöjen 45 artikla – Henkilöstösääntöjen liitteessä IX olevan 9 artiklan 3 kohta – Harkintavallan väärinkäyttö – Kurinpitoseuraamus
1.      Virkamiehet – Ylennys – Ansioiden vertailu – Hallinnon harkintavalta – Huomioon otettavat seikat
(Henkilöstösääntöjen 45 artikla)
(ks. 20, 25 ja 26 kohta)
2.      Virkamiehet – Ylennys – Ylentämättä jättäminen – Ylentämättä jättäminen virkamiehelle kuuluvien velvoitteiden laiminlyöntiä merkitsevän virheellisen menettelyn perusteella – Hyväksyttävyys
(ks. 21 kohta)
Tiivistelmä
Unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi 11.9.2009 antamallaan tuomiolla YL v. komissio (T-545/18) virkamiehen nostaman kanteen, jossa vaadittiin yhtäältä kumoamaan komission nimittävän viranomaisen (jäljempänä nimittävä viranomainen) päätös jättää kantaja ylentämättä palkkaluokkaan AD 7 1.1.2017 alkavin vaikutuksin ylennysvuonna 2017 (jäljempänä riidanalainen päätös) ja toisaalta korvaamaan vahinko, joka kantajalle oli väitetysti aiheutunut tästä päätöksestä. Nimittävä viranomainen oli 23.3.2016 tekemällään päätöksellä määrännyt kantajalle seuraamuksena ikälisien alentamisen sillä perusteella, että kantaja oli henkilökohtaisista syistä pitämänsä virkavapaan aikana käyttäytynyt tavalla, joka saattoi vaarantaa komission maineen. Kumoamisvaatimustensa tueksi kantaja väitti, että 23.3.2016 tehdyn päätöksen (ikälisien alentaminen) huomioon ottaminen henkilöstösääntöjen 45 artiklan mukaisessa ansioiden vertailussa oli johtanut siihen, että häntä oli rangaistu toistamiseen samojen tosiseikkojen perusteella.
Ensinnäkin unionin yleinen tuomioistuin muistutti yhtäältä, ettei henkilöstösääntöjen 45 artiklaan sisälly tyhjentävää luetteloa perusteista, jotka on otettava huomioon kyseisen artiklan mukaisessa ansioiden vertailussa, ja toisaalta, että nimittävä viranomainen voi ottaa huomioon henkilöstösääntöjen mukaisten virkamiehelle kuuluvien velvoitteiden laiminlyönnin ja jättää sen vuoksi tarvittaessa suorittamatta asianomaiselle ehdotetun ylennyksen.
Toiseksi unionin yleinen tuomioistuin katsoi, että tosiseikat, joiden seuraamuksena oli ikälisien alentaminen, olivat osoitus kantajan ansioista, koska ne katsottiin niiden velvoitteiden laiminlyönniksi, jotka kuuluivat kantajalle virkamiehenä. Vaikka siis osa kyseisistä tosiseikoista olikin tapahtunut kantajan ollessa virkavapaana henkilökohtaisista syistä, tämä ei yksin estänyt ottamasta niitä huomioon henkilöstösääntöjen 45 artiklan mukaisessa ansioiden vertailussa.
Kolmanneksi unionin yleinen tuomioistuin totesi, ettei kantaja ollut esittänyt mitään todistetta, joka osoittaisi, ettei riidanalaista päätöstä ollut tehty henkilöstösääntöjen 45 artiklan mukaisen ansioiden vertailun pohjalta, vaan kantajan rankaisemiseksi toistamiseen 23.3.2016 tehdyn päätöksen taustalla olleiden tosiseikkojen perusteella.
Neljänneksi unionin yleinen tuomioistuin totesi, että riidanalaisen päätöksen ei voitu katsoa johtavan myöskään kantajan urakehityksen estämiseen mielivaltaisesti rajoittamattoman ajan, mikä olisi vastoin oikeusvarmuuden periaatetta. Yhtäältä nimittävä viranomainen oli nimittäin ottanut huomioon 23.3.2016 eli välittömästi ylennysvuotta edeltävänä vuonna tehdyn seuraamusta koskevan päätöksen. Riidanalainen päätös ei toisaalta estänyt sitä, että kantaja voitiin tarvittaessa ylentää myöhemmän ylennysvuoden aikana, kuten itse asiassa tapahtui ylennysvuoden 2018 yhteydessä.