62023TJ1163
UNIONIN YLEISEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (ensimmäinen jaosto)
11 päivänä joulukuuta 2024 (
*1
)
EU-tavaramerkki – Hakemus kuviomerkin Glashütte ORIGINAL rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi – Ehdoton hylkäysperuste – Erottamiskyvyn puuttuminen – Asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b alakohta
Asiassa T‑1163/23,
Glashütter Uhrenbetrieb GmbH – Glashütte/Sa., kotipaikka Glashütte (Saksa), edustajanaan asianajaja D. von Schultz,
kantajana,
vastaan
Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO), asiamiehenään V. Ruzek,
vastaajana,
UNIONIN YLEINEN TUOMIOISTUIN (ensimmäinen jaosto),
toimien kokoonpanossa: tuomarit I. Gâlea (esittelevä tuomari), joka hoitaa jaoston puheenjohtajan tehtäviä, T. Tóth ja S. L. Kalėda,
kirjaaja: hallintovirkamies R. Ūkelytė,
ottaen huomioon asian käsittelyn kirjallisessa vaiheessa esitetyn,
ottaen huomioon 17.9.2024 pidetyssä istunnossa esitetyn,
on antanut seuraavan
tuomion (
1
)
[– –]
Oikeudellinen arviointi
[– –]
Ainoan kanneperusteen toinen osa, joka koskee Glashütten kaupungin tunnettuuden perinteisten kellojen valmistuksen alalla ulottamista kyseessä oleviin virtuaalisiin tavaroihin ja palveluihin
[– –]
37
Oikeuskäytännön mukaan on niin, että vaikka kaikki tavaramerkit, jotka koostuvat merkeistä tai merkinnöistä, joita lisäksi käytetään iskulauseina mainoksissa, laatua koskevina ilmauksina tai kehotuksina ostaa niitä tavaroita tai palveluja, joita varten tavaramerkkiä on käytetty, välittävät määritelmänsä mukaan yksinkertaisenkin enemmän tai vähemmän objektiivisen viestin, ne voivat silti soveltua osoittamaan kuluttajille kyseessä olevien tavaroiden tai palvelujen kaupallisen alkuperän. Näin voi olla erityisesti silloin, kun tavaramerkit eivät muodostu vain tavallisesta mainosviestistä, vaan niihin liittyy tiettyä omaperäisyyttä tai mieleenpainuvuutta, ne edellyttävät ainakin vähäistä tulkintaa tai ne saavat kohdeyleisössä aikaan kognitiivisen prosessin (tuomio 21.1.2010, Audi v. SMHV, C‑398/08 P, EU:C:2010:29, 56 ja 57 kohta ja tuomio 22.3.2017, Hoffmann v. EUIPO (Genius), T‑425/16, ei julkaistu, EU:T:2017:199, 28 kohta).
38
Merkki ei kuitenkaan ole omiaan täyttämään tavaramerkin keskeistä tehtävää eikä siis ole asetuksen 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetulla tavalla erottamiskykyinen, jos sen merkityssisällön ja kyseessä olevien tavaroiden ja palvelujen välinen yhteys on riittävän konkreettinen ja välitön, jotta kyseisen merkin perusteella kohdeyleisön mieleen tulevat välittömästi kyseiset tavarat ja palvelut (ks. vastaavasti tuomio 16.5.2013, Restoin v. SMHV (EQUIPMENT), T‑356/11, ei julkaistu, EU:T:2013:253, 42 kohta ja tuomio 27.6.2013, International Engine Intellectual Property Company v. SMHV (PURE POWER), T‑248/11, ei julkaistu, EU:T:2013:333, 20 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
39
Erottamiskyvyn puuttumisen toteamiseksi on riittävää todeta, että haettu merkki osoittaa kuluttajille tavaran tai palvelun ominaispiirteen, joka liittyy sen markkina-arvoon ja joka olematta täsmällinen perustuu myynninedistämis- tai mainosluonteiseen tietoon, jonka kohdeyleisö mieltää ensisijaisesti pikemminkin tällaiseksi tiedoksi kuin tavaroiden tai palvelujen kaupallisen alkuperän osoittajaksi (ks. vastaavasti tuomio 30.6.2021, Ceramica Flaminia v. EUIPO – Ceramica Cielo (goclean), T‑290/20, ei julkaistu, EU:T:2021:405, 41 kohta).
40
Tältä osin valituslautakunta on yhtäältä ollut oikeassa katsoessaan, että nimi Glashütte tuo kohdeyleisön mieleen saksalaisen kaupungin, joka on kuuluisa korkealuokkaisten kellojen valmistuksesta, kuten 26 kohdasta edellä ilmenee. Se on toisaalta todennut, että termi ”alkuperäinen” (original) luo käsityksen aitoudesta ja uskollisuudesta alkuperäiskappaleelle, mitä kantaja ei ole kiistänyt. Näin ollen valituslautakunta ei ole tehnyt arviointivirhettä katsoessaan, että haettu merkki kokonaisuudessaan tuo kohdeyleisön mieleen Glashütten kaupungin poikkeuksellisen ammattitaidon perinteen ja erinomaisen maineen kellojen valmistuksen alalla, joten sanallisilta elementeiltä puuttuu erottamiskyky.
41
Sikäli kuin on erityisesti kyse arvioinnista, joka koskee tavaramerkin erottamiskykyä suhteessa niihin virtuaalisiin tavaroihin ja palveluihin, joille tavaramerkin rekisteröintiä haetaan, on todettava kohdeyleisön lähtökohtaisesti mieltävän virtuaaliset tavarat ja palvelut samalla tavalla kuin se mieltää vastaavat fyysiset tavarat ja palvelut. Kyseessä olevien tavaroiden ja palvelujen luonne on siten ratkaiseva. Jos virtuaaliset tavarat ainoastaan esittävät fyysisiä tavaroita tai jos virtuaaliset tavarat esittävät tai jäljittelevät fyysisten tavaroiden toimintoja tai jos virtuaaliset palvelut jäljittelevät fyysisten palvelujen toimintoja virtuaalisessa maailmassa, on lähtökohtaisesti mahdollista osoittaa, että kohdeyleisön käsitys fyysisistä tavaroista ja palveluista on siirtynyt vastaaviin virtuaalisiin tavaroihin ja palveluihin. Tällaisen siirron mahdollisuutta on kuitenkin arvioitava tapauskohtaisesti ottaen huomioon kyseessä olevien virtuaalisten tavaroiden ja palvelujen ominaislaatu.
42
Nyt käsiteltävässä asiassa on muistutettava, että yleisö, jonka osalta valituslautakunta on arvioinut haetun tavaramerkin erottamiskykyä, rajoittuu saksalaiseen yleisöön, joka tuntee Glashütten kaupungin ja siten kyseisen kaupungin tunnettuuden kellojen valmistukseen alalla ja joka ymmärtää yleisesti käytetyn käsitteen ”alkuperäinen” (original) merkityksen. Lisäksi kyseessä olevilla virtuaalisilla tavaroilla ja palveluilla viitataan fyysisiin kelloteollisuuden tuotteisiin ja näiden tuotteiden tarvikkeisiin ja ne voivat siten esittää vastaavia fyysisiä tavaroita ja palveluja tai jäljitellä niiden toimintoja. Kun kyseiselle yleisölle esitetään mainitut virtuaaliset tavarat ja palvelut, se siis välittömästi ymmärtää haetun merkin Glashütten kaupungin perinteistä kellonvalmistusta koskevan maineen loogisena jatkeena, ja kyseinen merkki luo kyseisessä yleisössä samoja myönteisiä tunteita virtuaalisten tavaroiden ja palvelujen laadun ja aitouden osalta kuin fyysisten tavaroiden ja palvelujen laadun ja aitouden osalta.
43
Näin ollen valituslautakunta ei ole tehnyt arviointivirhettä katsoessaan, että haettu merkki ei ole erottamiskykyinen edellä 38 ja 39 kohdassa mainitussa oikeuskäytännössä tarkoitetulla tavalla, koska se ei ole sellainen, että kohdeyleisö käsittäisi sen osoituksena kyseessä olevien tavaroiden ja palvelujen kaupallisesta alkuperästä, vaan pikemminkin sellainen, että kohdeyleisö käsittää sen kyseisten tuotteiden laatua ja aitoutta koskevana myynninedistämisenä, jossa hyödynnetään viittausta Glashütten kaupunkiin ja sen tunnettuuteen fyysisten kellojen valmistuksen alalla.
44
Kantajan esittämät argumentit eivät anna aihetta kyseenalaistaa tätä johtopäätöstä.
45
Vaikka ensinnäkin on riidatonta, ettei Glashütten kaupungin tunnettuus perinteisten kellojen valmistuksen alalla tällä hetkellä ulotu virtuaalisten kellojen valmistukseen, kuten kantaja esittää, kyseessä olevilla tavaroilla ja palveluilla kuitenkin nimenomaisesti viitataan kelloteollisuuden tuotteisiin ja näiden tuotteiden tarvikkeisiin.
46
Kuten valituslautakunta on aivan oikein todennut, kyseessä olevat tavarat ja palvelut ovat nimittäin virtuaalisia tavaroita, jotka liittyvät kelloteollisuuden tuotteisiin ja näiden tuotteiden tarvikkeisiin sekä kyseisten virtuaalisten tavaroiden vähittäismyyntiin ja niiden tarjolle asettamiseen. Näin ollen haettua merkkiä käytetään sellaisten virtuaalisten tavaroiden ja palvelujen osalta, jotka voivat esittää samoja fyysisiä tavaroita ja palveluja kuin ne, joista Glashütten kaupungin nimi on tunnettu, tai jotka voivat jäljitellä näiden tavaroiden ja palvelujen toimintoja.
47
Toiseksi on hylättävä myös kantajan argumentti, jonka mukaan valituslautakunta sivuuttaa fyysisten tavaroiden ja virtuaalisten tavaroiden välisen oleellisen eron.
48
Valituslautakunta on nimittäin selittänyt, että virtuaalisilla tavaroilla viitataan aineettomiin tavaroihin, joita käytetään tietoverkossa tai virtuaalisissa ympäristöissä. Se on lisännyt, että kyseiset tavarat voivat esittää fyysisiä tavaroita tai esittää tai jäljitellä fyysisten tavaroiden toimintoja taikka esittää tavaroita, joilla ei ole fyysistä vastinetta.
49
Sikäli kuin on kyse kantajan argumentista, joka perustuu kelloteollisuuden fyysisten tuotteiden ja kyseessä olevien virtuaalisten tavaroiden, jotka ovat digitaalisia tiedostoja, välisiin olennaisiin eroihin, kyseisestä argumentaatiosta ei ilmene, miten tämä ero vaikuttaisi kohdeyleisön käsitykseen, kun on selvitetty, että Glashütte-nimi on tunnettu perinteisten kellojen valmistuksen alalla, eli sellaisten fyysisten tavaroiden alalla, joita kyseessä olevilla virtuaalisilla tavaroilla pyritään esittämään tai joiden toimintoja mainituilla virtuaalisilla tavaroilla pyritään jäljittelemään.
50
Kolmanneksi on hylättävä kantajan argumentti, jonka mukaan fyysisistä kelloista kiinnostuneen yleisön ja virtuaalisista kelloista ja niihin liittyvistä palveluista kiinnostuneen yleisön välillä ei ole päällekkäisyyttä.
51
Sen lisäksi, että kantaja ei ole näyttänyt toteen edellä 50 kohdassa mainittua väitettä, se ei myöskään ole näyttänyt toteen, että kohdeyleisö, joka on kiinnostunut perinteisistä kelloista ja joka tuntee Glashütten kaupungin tunnettuuden kyseisellä alalla, ei olisi kiinnostunut virtuaalisista kelloista ja päinvastoin.
52
Näin ollen ainoan kanneperusteen toinen osa on hylättävä perusteettomana.
[– –]
Näillä perusteilla
UNIONIN YLEINEN TUOMIOISTUIN (ensimmäinen jaosto)
on ratkaissut asian seuraavasti:
1)
Kanne hylätään.
2)
Glashütter Uhrenbetrieb GmbH – Glashütte/Sa. velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Gâlea
Tóth
Kalėda
Julistettiin Luxemburgissa 11 päivänä joulukuuta 2024.
Allekirjoitukset
(
*1
)	Oikeudenkäyntikieli: ranska.
(
1
)	Tästä tuomiosta on otettu tähän vain kohdat, joiden julkaisemista unionin yleinen tuomioistuin pitää aiheellisena.