62023TJ0557_RES
Asia T-557/23
Swissgrid AG
vastaan
Euroopan unionin energia-alan sääntelyviranomaisten yhteistyövirasto (ACER)
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (laajennettu kolmas jaosto) 8.10.2025
Energia – Sähkön sisämarkkinat – Sähköjärjestelmän tasehallintaa koskevat suuntaviivat – Asetuksen (EU) 2017/2195 1 artiklan 6 ja 7 kohta – Manuaalisesti aktivoitavien taajuuden palautusreservien tasesähkön vaihdon eurooppalainen kauppapaikka – Se, ettei Sveitsin siirtoverkonhaltija ole mukana – Valitus ACERin valituslautakunnalle – Muutoksenhakua koskevat erityiset edellytykset ja yksityiskohtaiset säännöt – Asetuksen (EU) 2019/942 28 artikla – Tutkimatta jättäminen valituslautakunnassa asiavaltuuden puuttumisen vuoksi – Toimi ei koske kantajaa suoraan – Lainvastaisuusväite
Energia – Sähköjärjestelmän tasehallinta – Asetus 2017/2195 – Manuaalisesti aktivoitavien taajuuden palautusreservien tasesähkön vaihdon eurooppalainen kauppapaikka – Soveltamisala – Siirtoverkonhaltijoiden kuuluminen soveltamisalaan – Edellytykset – Komission päätös, jolla hyväksytään siirtoverkonhaltijoiden osallistuminen kauppapaikkaan – Siirtoverkonhaltijoiden mahdollisuus nostaa unionin tuomioistuimissa laiminlyöntikanne, jos komissio on laiminlyönyt ratkaisun tekemisen
(Komission asetuksen 2017/2195 1 artiklan 6 ja 7 kohta)
(ks. 29–32 ja 35–37 kohta)
Euroopan unionin virastot – Energia-alan sääntelyviranomaisten yhteistyövirasto (ACER) – Muutoksenhakumenettely – ACERin valituslautakuntaan tehty valitus – Tutkittavaksi ottamisen edellytykset – Luonnolliset henkilöt tai oikeushenkilöt – Suoraan ja erikseen luonnollisia henkilöitä tai oikeushenkilöitä koskevat toimet – ACERin päätös manuaalisesti aktivoitavien taajuuden palautusreservien tasesähkön vaihdon eurooppalaisen kauppapaikan täytäntöönpanopuitteiden muuttamisesta – Muutos, joka ei merkitse sitä, että sveitsiläisten siirtoverkonhaltijoiden osallistumiselle kyseiseen kauppapaikkaan asetettaisiin lisäedellytys – Osallistuminen on mahdollista vain, jos komissio tekee hyväksymispäätöksen – ACERin päätös, jolla ei ole vaikutuksia mainittujen siirtoverkonhaltijoiden oikeusasemaan – Tutkimatta jättäminen
(SEUT 263 artiklan neljäs kohta; Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen 2019/942 28 artiklan 1 kohta)
(ks. 42–51 kohta)
Euroopan unionin virastot – Energia-alan sääntelyviranomaisten yhteistyövirasto (ACER) – Muutoksenhakumenettely – ACERin valituslautakuntaan tehty valitus – Tutkittavaksi ottamisen edellytykset – Luonnolliset henkilöt tai oikeushenkilöt – Suoraan ja erikseen luonnollisia henkilöitä tai oikeushenkilöitä koskevat toimet – ACERin päätös manuaalisesti aktivoitavien taajuuden palautusreservien tasesähkön vaihdon eurooppalaisen kauppapaikan täytäntöönpanopuitteiden muuttamisesta – Muuttaminen, jolla ei viedä sveitsiläisiltä siirtoverkonhaltijoilta niiden sopimusperusteisia oikeuksia, kun komissio ei ole tehnyt päätöstä, jolla hyväksytään niiden osallistuminen kauppapaikkaan – ACERin päätös, jolla ei ole vaikutuksia mainittujen siirtoverkonhaltijoiden oikeusasemaan – Tutkimatta jättäminen
(SEUT 263 artiklan neljäs kohta; Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen 2019/942 28 artiklan 1 kohta)
(ks. 64–71 kohta)
Toimielinten säädökset, päätökset ja muut toimet – Perussäännöstö ja täytäntöönpanosäännöstö – Täytäntöönpanosäännöstö, jolla ei voida muuttaa eikä täydentää perussäännöstön keskeisiä osia – Luokittelu keskeisiksi osiksi – Kyseessä olevan alan ominaisuuksien ja erityispiirteiden huomioon ottaminen – Täytäntöönpanosäädös, jolla pyritään tasesähkömarkkinoiden yhdentymiseen ja jolla suljetaan sveitsiläiset siirtoverkonhaltijat tasesähkön vaihdon eurooppalaisten kauppapaikkojen ulkopuolelle, tämän kuitenkaan vaikuttamatta kahdenvälisiin järjestelyihin unionin kanssa – Perussäännöstön tavoitteiden toteuttaminen – Hyväksyttävyys
(SEUT 291 artiklan 2 kohta; Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukset N:o 714/2009 ja 2019/943; komission asetus 2017/2195)
(ks. 80–88 ja 96 kohta)
Kansainväliset sopimukset – Unionin tekemät sopimukset – Etusija unionin johdetun oikeuden toimiin nähden – Velvollisuus tulkita johdetun oikeuden toimia kansainvälisten sopimusten valossa
(SEUT 216 artiklan 2 kohta)
(ks. 105 ja 106 kohta)
Kansainväliset sopimukset – Unionin tekemät sopimukset – ETY:n ja Sveitsin välinen vapaakauppasopimus – Sopimus, jolla kielletään tuonnin määrällisten rajoitusten tai vaikutukseltaan vastaavien toimenpiteiden käyttöönotto – Unionin säännöstö, jolla sveitsiläiset siirtoverkonhaltijat suljetaan manuaalisesti aktivoitavien taajuuden palautusreservien tasesähkön vaihdon eurooppalaisen kauppapaikan ulkopuolelle, paitsi jos komissio hyväksyy niiden osallistumisen kyseiseen kauppapaikkaan – Hyväksyttävyys
(ETY:n ja Sveitsin välisen vapaakauppasopimuksen 13 artikla; komission asetuksen 2017/2195 1 artiklan 6 ja 7 kohta)
(ks. 109 ja 111–115 kohta)
Kansainvälinen oikeus – Periaatteet – Kansainvälisen tapaoikeuden periaatteet – Asetuksen pätevyyden tutkiminen kansainvälisen tapaoikeuden kannalta – Unionin säännöstö, jolla sveitsiläiset siirtoverkonhaltijat suljetaan manuaalisesti aktivoitavien taajuuden palautusreservien tasesähkön vaihdon eurooppalaisen kauppapaikan ulkopuolelle, paitsi jos komissio hyväksyy niiden osallistumisen kyseiseen kauppapaikkaan – Ennalta varautumisen periaatteen loukkaaminen – Edellytykset – Tämän periaatteen soveltamisedellytysten osalta ei ole tehty ilmeistä arviointivirhettä
(SEU 3 artiklan 5 kohta; komission asetuksen 2017/2195 1 artiklan 6 ja 7 kohta)
(ks. 118–128 kohta)
Tiivistelmä
Unionin yleinen tuomioistuin vahvistaa tuomiossaan Euroopan unionin energia-alan sääntelyviranomaisten yhteistyöviraston (ACER) valituslautakunnan päätöksen, jolla sveitsiläisen sähkön siirtoverkon haltijan valitus jätettiin tutkimatta. Näin tehdessään unionin yleinen tuomioistuin lausuu edellytyksistä, jotka koskevat tällaisen siirtoverkonhaltijan osallistumista tasesähkön vaihdon eurooppalaisiin kauppapaikkoihin asetuksen 2017/2195 (
1
) nojalla, sen asiavaltuudesta riitauttaa ACERin päätös, jota ei ole osoitettu sille, sekä asetuksen 2017/2195 yhteensopivuudesta kansainväliseen tapaoikeuteen perustuvan ennalta varautumisen periaatteen kanssa.
Euroopan komissio antoi 2.8.2017 asetuksen 2017/2195, jossa säädetään muun muassa manuaalisesti aktivoitavien taajuuden palautusreservien tasesähkön vaihdon eurooppalaisen kauppapaikan perustamisesta.
Kyseisen asetuksen nojalla ACER teki 24.6.2020 manuaalisesti aktivoitavien taajuuden palautusreservien tasesähkön vaihdon eurooppalaisen kauppapaikan (jäljempänä mFRR-kauppapaikka) perustamista koskevan päätöksen 03/2020, jonka liitteenä oli mainitun mFRR-kauppapaikan täytäntöönpanopuitteet (jäljempänä täytäntöönpanopuitteet).
Kantajana oleva Swissgrid AG, joka on Sveitsin ainoa siirtoverkonhaltija, osallistui manuaalisesti aktivoituja reservejä koskevaan aloitteeseen (jäljempänä MARI), joka on eri siirtoverkonhaltijoiden välinen yhteistyömuoto, jonka tarkoituksena oli perustaa manuaalisesti aktivoitavien taajuuden palautusreservien rajat ylittävä kauppapaikka.
MARI:n jäseninä olevat siirtoverkonhaltijat, mukaan lukien kantaja, tekivät 1.7.2020 MARI-kauppapaikkaa koskevan yhteistyösopimuksen (jäljempänä MARI-yhteistyösopimus), johon sovelletaan kaikille kauppapaikoille yhteistä tasehallinnan kauppapaikkoja koskevaa pääsopimusta (jäljempänä pääsopimus).
Komission energian pääosaston johtaja korosti 17.12.2020 päivätyssä kirjeessä, ettei hän näe syytä tehdä päätöstä Sveitsin osallistumisesta eurooppalaisiin tasehallinnan kauppapaikkoihin asetuksen 2017/2195 1 artiklan 7 kohdan mukaisesti.
ACER teki 30.9.2022 päätöksen 14/2022 täytäntöönpanopuitteissa vahvistettuja tehtäviä hoitavien toimijoiden nimeämisen muuttamisesta. Tässä yhteydessä ”jäsenenä olevan siirtoverkonhaltijan”, jolla aiemmin tarkoitettiin ”mitä tahansa siirtoverkonhaltijaa, joka on liittynyt mFRR-kauppapaikkaan”, määritelmää muutettiin siten, että se kattaa vastedes ”kaikki siirtoverkonhaltijat, joihin sovelletaan asetusta [2017/2195] ja jotka ovat liittyneet mFRR-kauppapaikkaan”.
Kantaja valitti tästä päätöksestä 30.11.2022 ACERin valituslautakuntaan.
Koska valituslautakunta katsoi, että päätös 14/2022 ei ollut toimi, joka saattoi vaikuttaa kantajan oikeusasemaan, koska komissio ei ollut tehnyt päätöstä, jolla sille olisi annettu lupa osallistua mFRR-kauppapaikkaan, se jätti valittajan valituksen tutkimatta asetuksen 2019/942 (
2
) 28 artiklan 1 kohdan nojalla.
Tässä tilanteessa kantaja nosti unionin yleisessä tuomioistuimessa kanteen valituslautakunnan päätöksen kumoamiseksi.
Unionin yleisen tuomioistuimen arviointi asiasta
Ensinnäkin unionin yleinen tuomioistuin vahvistaa valituslautakunnan päätelmän, jonka mukaan kantajalla ei ollut oikeutta osallistua mFRR-kauppapaikkaan, koska komissio ei ollut tehnyt päätöstä asetuksen 2017/2195 1 artiklan 7 kohdan nojalla. Kyseisen säännöksen mukaan komissio päättää Sveitsin osallistumisesta tasesähkön standardituotteiden vaihdon eurooppalaisiin kauppapaikkoihin ACERin ja kaikkien siirtoverkonhaltijoiden antaman lausunnon perusteella sillä edellytyksellä, että kyseisen artiklan 6 kohdassa säädetyt ehdot täyttyvät.
Sekä asetuksen 2017/2195 sanamuotoon ja asiayhteyteen perustuvasta tulkinnasta seuraa siten, että on komission tehtävänä päättää Sveitsin osallistumisesta kauppapaikkoihin mainitun asetuksen 1 artiklan 7 kohdan nojalla ja tutkia tässä yhteydessä, täyttyvätkö saman artiklan 6 kohdassa säädetyt edellytykset. Kantaja ei siis voi moittia valituslautakuntaa siitä, ettei se tutkinut, täyttyivätkö mainitut edellytykset tai olisiko komission pitänyt tehdä asetuksen 2017/2195 1 artiklan 7 kohdassa tarkoitettu päätös.
Tässä yhteydessä on mainittava, että vaikka ACER ja valituslautakunta eivät voi tutkia, täyttyvätkö edellytykset kantajan osallistumiselle mFRR-kauppapaikkaan, asetuksen 2017/2195 1 artiklan 6 ja 7 kohdan tuomioistuinvalvonnassa ei ole aukkoa. Siinä tapauksessa, että komissio kieltäytyisi virheellisesti tekemästä päätöstä viimeksi mainitun säännöksen nojalla, kantaja voi nimittäin käyttää SEUT 265 artiklassa määrättyä oikeussuojakeinoa sellaista laiminlyöntiä vastaan, joka perustuu pidättymiseen antamasta ratkaisua tai ottamasta kantaa.
Toiseksi unionin yleinen tuomioistuin toteaa, ettei valituslautakunta rikkonut asetuksen 2019/942 28 artiklan 1 kohtaa katsoessaan, että päätöksellä 14/2022 tehty ”jäsenenä olevan siirtoverkonhaltijan” määritelmän muuttaminen siten, että se koskee ”kaikkia siirtoverkonhaltijat, joihin sovelletaan asetusta [2017/2195] ja jotka ovat liittyneet mFRR-kauppapaikkaan”, ei muuttanut kantajan oikeusasemaa selvästi.
Jäsenenä olevan siirtoverkonhaltijan määritelmään nyttemmin sisältyvä siirtoverkonhaltijan, johon asetusta 2017/2195 sovelletaan, käsite voi nimittäin kattaa kantajan vain siinä tapauksessa, että kantaja on saanut komissiolta päätöksen, jolla hyväksytään sen osallistuminen mFRR-kauppapaikkaan asetuksen 2017/2195 1 artiklan 7 kohdan nojalla.
Jäseninä olevan siirtoverkonhaltijan määritelmän muutoksella ei myöskään ollut vaikutusta kantajan oikeusasemaan siltä osin kuin kyse on sen sopimusperusteisten oikeuksien väitetystä epäämisestä.
On totta, että kantaja on allekirjoittajana sekä pääsopimuksessa että MARI-yhteistyösopimuksessa, joiden tarkoituksena on säännellä mFRR-kauppapaikan toimintaa asetuksen 2017/2195 ja täytäntöönpanopuitteiden jatkeena. Kantajalla ei kuitenkaan ollut edes ennen päätöstä 14/2022 ehdotonta sopimusperusteista oikeutta käyttää mFRR-kauppapaikkaa.
Yhtäältä tätä mahdollisuutta ei nimittäin ole annettu kaikille ”jäseninä oleville siirtoverkonhaltijoille” vaan ainoastaan ”osallistuvina siirtoverkonhaltijoina” pidetyille siirtoverkonhaltijoille ja toisaalta sopimuksissa, joissa kantaja on osapuolena, asetetaan kantajan mFRR-kauppapaikkaan osallistumisen edellytykseksi asetuksen 2017/2195 1 artiklan mukainen komission päätös.
Koska kantajalla ei ennen päätöksen 14/2022 tekemistä ollut – riippumatta sen mahdollisesta luokittelemisesta jäsenenä olevaksi siirtoverkonhaltijaksi – sopimusperusteista oikeutta käyttää mFRR-kauppapaikkaa tasesähkön standardituotteiden vaihtoon ilman komission tätä koskevaa päätöstä, ei voida katsoa, että päätöksellä 14/2022 olisi evätty siltä tällainen oikeus ja että kyseisellä päätöksellä olisi näin ollen ollut välittömiä vaikutuksia sen oikeusasemaan.
Koska valituslautakunta ei tehnyt oikeudellista virhettä jättäessään valituksen tutkimatta sillä perusteella, etteivät asetuksen 2019/942 28 artiklan 1 kohdassa säädetyt edellytykset täyttyneet, unionin yleinen tuomioistuin arvioi seuraavaksi kantajan asetuksen 2017/2195 1 artiklan 6 ja 7 kohdasta esittämän lainvastaisuusväitteen.
Unionin yleinen tuomioistuin huomauttaa ensinnäkin, että asetuksella 2017/2195 pyritään asetuksissa N:o 714/2009 (
3
) ja 2019/943 (
4
) vahvistettujen tavoitteiden mukaisesti tasesähkömarkkinoiden yhdistämiseen, jota olisi helpotettava perustamalla yhteisiä eurooppalaisia kauppapaikkoja yhteisten sääntöjen noudattamiseen perustuvien täysin toimivien ja yhteenliitettyjen energian sisämarkkinoiden luomiseksi. Koska Sveitsin valaliitto ei ole liittynyt osaksi unionin sisämarkkinoita ja koska sveitsiläisiin siirtoverkonhaltijoihin ei näin ollen sovelleta samoja sääntöjä kuin unionin jäsenvaltioiden siirtoverkonhaltijoihin, niiden jättäminen asetuksessa 2017/2195 tarkoitettujen kauppapaikkojen ulkopuolelle – sillä muistutuksella, että vaihtoehtoinen kahdenvälinen järjestely on edelleen mahdollinen – on täysin perusteltua, kun otetaan huomioon mainitun asetuksen tavoitteet ja erityisesti sisämarkkinoiden luomista koskeva tavoite.
Toiseksi asetuksen 2017/2195 1 artiklassa säädetty siirtoverkonhaltijoiden, jotka voivat mahdollisesti osallistua mFRR-kauppapaikkaan, soveltamisalan rajoittaminen ja asetuksessa 2019/943 asetettu tavoite poistaa rajat ylittäviin sähkönsiirtoihin ja rajat ylittäviin liiketoimiin kohdistuvia esteitä sähkömarkkinoilla ja niihin liittyvillä palvelumarkkinoilla eivät ole ristiriidassa keskenään. Asetuksessa 2017/1485 (
5
) säädetään viimeksi mainitussa tarkoituksessa nimenomaisesti – kun samaan synkronialueeseen kuuluu sekä unionin että kolmannen maan siirtoverkonhaltijoita – sellaisten sopimusten tekemisestä, jotka muodostavat perustan käyttövarmuuteen liittyvälle yhteistyölle niiden välillä ja joilla vahvistetaan menettelyt, joiden mukaisesti kolmannen maan siirtoverkonhaltijat voivat noudattaa kyseisen asetuksen mukaisia velvollisuuksiaan.
Kolmanneksi asetuksen 2017/2195 1 artiklan 6 ja 7 kohtaa ei voida tulkita siten, että komissio voisi niiden nojalla kieltää kantajan osallistumisen tasehallinnan kauppapaikkoihin siinä tapauksessa, että Sveitsin valaliiton ja unionin välillä tehdään sopimus. Unionin tekemien kansainvälisten sopimusten etusijasta unionin johdettuun oikeuteen nähden nimittäin seuraa, että johdettua oikeutta on mahdollisuuksien mukaan tulkittava tällaisten sopimusten mukaisesti.
Neljänneksi kantajan sulkemista mFRR-kauppapaikan ulkopuolelle ei voida pitää Euroopan talousyhteisön ja Sveitsin valaliiton välillä tehdyn vapaakauppasopimuksen (
6
) 13 artiklan 1 kohdan vastaisena tasesähkön tuonnin määrällisenä rajoituksena tai vaikutukseltaan vastaavana toimenpiteenä. Joka tapauksessa on niin, että koska kantajan ei tarvitse noudattaa samoja yhteisiä sääntöjä kuin unionin siirtoverkonhaltijoiden eikä sen näin ollen voida katsoa olevan unionin siirtoverkonhaltijoiden tilanteeseen rinnastettavassa tilanteessa sähkön sisämarkkinoiden luomista koskevaan tavoitteeseen nähden, se ei voi tehokkaasti vedota siihen kohdistuvaan mielivaltaiseen syrjintään.
Viidenneksi kantajan sulkemista mFRR-kauppapaikan ulkopuolelle ei voida pitää selkeästi kansainväliseen tapaoikeuteen kuuluvan ennalta varautumisen periaatteen, jota unionin on noudatettava SEU 3 artiklan 5 kohdan nojalla, kun se antaa toimia, vastaisena.
Tältä osin pitää paikkansa, että Kansainvälinen tuomioistuin on korostanut yleisenä ja tunnustettuna periaatteena jokaisen valtion velvollisuutta olla käyttämättä aluettaan toimiin, jotka ovat ristiriidassa muiden valtioiden oikeuksien kanssa, mistä seuraa lähinnä, että kansainvälisen oikeuden oikeussubjektia koskee velvollisuus noudattaa asianmukaista huolellisuutta, kun se käyttää oikeuksiaan.
Yksityisen mahdollisuus vedota kansainvälisen tapaoikeuden periaatteeseen saadakseen unionin tuomioistuimet tutkimaan unionin toimen pätevyyden edellyttää kuitenkin yhtäältä sitä, että näin voidaan kyseenalaistaa unionin toimivalta antaa kyseinen toimi, ja toisaalta sitä, että kyseessä oleva toimi saattaa vaikuttaa oikeuksiin, joita yksityisellä on unionin oikeuden perusteella, tai luoda hänelle unionin oikeuteen perustuvia velvoitteita.
Tässä asiassa on kiistatonta, että Sveitsi kuuluu Manner-Euroopan synkronialueeseen, ja tästä näkökulmasta tarkasteltuna voitaisiin katsoa, että ennalta varautumisen periaate voi saattaa kyseenalaiseksi unionin toimivallan antaa lainsäädäntöä, joka voi vaikuttaa koko mainittuun synkronialueeseen, Sveitsi mukaan lukien. Koska kantaja on Sveitsin ainoa sähköverkonhaltija, voitaisiin lisäksi katsoa, että asetuksella 2017/2195 luodaan sille velvoitteita, jos sen osallistumattomuudesta mFRR-kauppapaikkaan seuraisi, että sen on toteutettava toimenpiteitä suunnittelemattomiin fyysisiin sähkövirtauksiin reagoimiseksi.
Koska kansainvälisen tapaoikeuden periaate ei ole yhtä täsmällinen kuin kansainvälisen sopimuksen määräys, tuomioistuimen harjoittaman valvonnan on kuitenkin välttämättä kohdistuttava yksinomaan siihen, ovatko unionin toimielimet kyseessä olevan toimen antaessaan arvioineet kyseisen periaatteen soveltamisedellytyksiä ilmeisen väärin. Ei voida katsoa, että komissio olisi rajoittamalla mFRR-kauppapaikkaan osallistumisen lähtökohtaisesti unionin siirtoverkonhaltijoihin jättänyt ilmeisellä tavalla noudattamatta unionissa vaadittavaa huolellisuusvelvoitetta.
Yhtäältä nimittäin unionin oikeudessa säädetään nimenomaisesti sopimusten tekemisestä unionin siirtoverkonhaltijoiden ja kolmansien maiden siirtoverkonhaltijoiden välillä silloin, kun siirtoverkonhaltijat toimivat samalla synkronialueella. Tästä seuraa, että se, ettei kantaja osallistu mFRR-kauppapaikkaan, ei mitenkään sulje pois kantajan ja unionin siirtoverkonhaltijoiden välistä yhteistyötä verkon käyttövarmuuden osalta synkronialueella, vaan tällaista yhteistyötä pyritään päinvastoin edistämään.
Toisaalta asetuksen 2017/2195 1 artiklan 6 ja 7 kohdassa säädetään kantajan mahdollisuudesta osallistua mFRR-kauppapaikkaan siinä tapauksessa, että komissio katsoo, että Sveitsin jättäminen kauppapaikkojen ulkopuolelle voi johtaa sellaisiin Sveitsin kautta kulkeviin suunnittelemattomiin fyysisiin sähkövirtauksiin, jotka voivat vaarantaa alueen sähköjärjestelmän käyttövarmuuden, edellyttäen, että sveitsiläisten siirtoverkonhaltijoiden oikeudet ja vastuut ovat yhdenmukaisia unionissa toimivien siirtoverkonhaltijoiden oikeuksien ja vastuiden kanssa.
Edellä esitetyn perusteella unionin yleinen tuomioistuin hylkää kumoamiskanteen kokonaisuudessaan.
(
1
)	Sähköjärjestelmän tasehallintaa koskevista suuntaviivoista 23.11.2017 annettu komission asetus (EU) 2017/2195 (EUVL 2017, L 312, s. 6).
(
2
)	Euroopan unionin energia-alan sääntelyviranomaisten yhteistyöviraston perustamisesta 5.6.2019 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2019/942 (EUVL 2019, L 158, s. 22).
(
3
)	Verkkoon pääsyä koskevista edellytyksistä rajat ylittävässä sähkön kaupassa ja asetuksen (EY) N:o 1228/2003 kumoamisesta 13.7.2009 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 714/2009 (EUVL L 2009, 14.8.2009, s. 15).
(
4
)	Sähkön sisämarkkinoista 5.6.2019 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2019/943 (EUVL 2019, L 158, s. 54).
(
5
)	Sähkön siirtoverkon käyttöä koskevista suuntaviivoista 2.8.2017 annettu komission asetus (EU) 2017/1485 (EUVL 2017, L 220, s. 1).
(
6
)	Euroopan talousyhteisön ja Sveitsin valaliiton välillä 22.7.1972 tehty sopimus (EYVL 1972, L 300, s. 188).