UNIONIN YLEISEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (laajennettu kolmas jaosto)
1 päivänä lokakuuta 2025 (*)
Energia – Sähkön sisämarkkinat – Asetus (EU) 2015/1222 – Asetus (EU) 2019/943 – Tarjousalueiden välisen kapasiteetin jakaminen ja ylikuormituksen hallinta – Vuorokautisen ja päivänsisäisen kapasiteetin laskentaa koskevan yhteisen alueellisen menetelmän määrittäminen – Core-alueeksi kutsutun kapasiteetin laskenta-alueen siirtoverkonhaltijoiden ehdotukset – Sisäiset kriittiset verkkoelementit – Taloudellinen tehokkuus – Tehonjakautumiskerroin – ACERin valituslautakunnan päätös
Asioissa T‑600/23 ja T‑612/23,
Bundesnetzagentur für Elektrizität, Gas, Telekommunikation, Post und Eisenbahnen (BNetzA), kotipaikka Bonn (Saksa), edustajinaan asianajajat U. Karpenstein ja K. Reiter,
kantajana asiassa T‑600/23, ja
Saksan liittotasavalta, asiamiehinään J. Möller ja R. Kanitz, avustajanaan asianajaja R. Bierwagen,
kantajana asiassa T‑612/23,
vastaan
Euroopan unionin energia-alan sääntelyviranomaisten yhteistyövirasto (ACER), asiamiehinään P. Martinet, E. Tremmel ja M. Povh,
vastaajana,
jota tukee
Euroopan komissio, asiamiehinään O. Beynet ja T. Scharf,
väliintulijana asiassa T‑612/23,
UNIONIN YLEINEN TUOMIOISTUIN (laajennettu kolmas jaosto),
toimien päätösneuvotteluissa kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja S. Papasavvas sekä tuomarit P. Škvařilová‑Pelzl (esittelevä tuomari), I. Nõmm, D. Kukovec ja R. Meyer,
kirjaaja: hallintovirkamies S. Jund,
ottaen huomioon asian käsittelyn kirjallisessa vaiheessa esitetyn,
ottaen huomioon 4.3.2025 pidetyssä istunnossa esitetyn,
on antanut seuraavan
tuomion
1        Bundesnetzagentur für Elektrizität, Gas, Telekommunikation, Post und Eisenbahnen (BNetzA) ja Saksan liittotasavalta vaativat SEUT 263 artiklaan perustuvilla kanteillaan kumoamaan Euroopan unionin energia-alan sääntelyviranomaisten yhteistyöviraston (ACER) valituslautakunnan 7.7.2023 tekemän päätöksen A‑003‑2019_R, joka julkaistiin kyseisen viraston internetsivustolla 26.7.2023 (jäljempänä riidanalainen päätös).
Asian tausta
2        Verkkoon pääsyä koskevista edellytyksistä rajat ylittävässä sähkön kaupassa ja asetuksen (EY) N:o 1228/2003 kumoamisesta 13.7.2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 714/2009 (EUVL 2009, L 211, s. 15) 18 artiklan 5 kohdassa säädettiin, että Euroopan komissio voi antaa suuntaviivoja muun muassa kyseisen artiklan 3 kohdan d alakohdassa tarkoitetuista kysymyksistä. Niihin kuuluivat saman asetuksen 8 artiklan 6 kohdan g alakohtaan tehdyllä viittauksella kapasiteetinjakoa ja ylikuormituksen hallintaa koskevat säännöt.
3        Komissio antoi asetuksen N:o 714/2009 18 artiklan 3 kohdan b alakohdan ja 5 kohdan perusteella kapasiteetin jakamista ja ylikuormituksen hallintaa koskevien suuntaviivojen vahvistamisesta 24.7.2015 annetun asetuksen (EU) 2015/1222 (EUVL 2015, L 197, s. 24). Siinä vahvistetaan useita vaatimuksia, jotka koskevat tarjousalueiden (jäljempänä alueet) välisen kapasiteetin jakamista ja ylikuormituksen hallintaa vuorokausimarkkinoilla ja päivänsisäisillä markkinoilla sähköalalla. Näihin vaatimuksiin sisältyy muun muassa alueiden välisen vuorokautisen ja päivänsisäisen kapasiteetin laskentaa (jäljempänä kapasiteetin laskenta) koskevan yhteisen menetelmän määrittäminen kullekin kyseisen kapasiteetin laskenta-alueelle asetuksen 2015/1222 II osaston 1 luvun 3 jakson, jonka otsikko on ”Kapasiteetin laskentamenetelmät”, säännösten mukaisesti. Kyseisessä jaksossa olevassa 20 artiklassa vahvistetaan säännöt, jotka koskevat sellaisen kapasiteetin laskentamenetelmän käyttöönottoa, jossa noudatetaan ”siirtoperusteista lähestymistapaa”. Asetuksen 2015/1222 2 artiklan toisen kohdan 9 alakohdan mukaan tällainen lähestymistapa voidaan määritellä siten, että sillä tarkoitetaan ”kapasiteetin laskentamenetelmää, jossa tehonjakautumiskertoimet ja kriittisissä verkkoelementeissä käytössä olevat marginaalit rajoittavat – – alueiden välisiä sähkökauppoja”. Kapasiteetin laskenta-alueella, joka kattaa Belgian, Tšekin, Saksan, Ranskan, Kroatian, Luxemburgin, Unkarin, Alankomaat, Itävallan, Puolan, Romanian, Slovenian ja Slovakian (jäljempänä Core-alue), noudatetaan siirtoperusteista lähestymistapaa.
4        Asetuksen 2015/1222 9 artiklan 1 kohdan ja 20 artiklan 2 kohdan mukaan kunkin kapasiteetin laskenta-alueen siirtoverkonhaltijoiden on laadittava ehdotukset kapasiteetin laskentamenetelmästä asianomaisen alueen osalta ja annettava ne kansallisten sääntelyviranomaisten hyväksyttäviksi.
5        Asetuksen 2015/1222 9 artiklan 10 ja 12 kohdan mukaan asianomaisten kansallisten sääntelyviranomaisten on tämän jälkeen pyrittävä pääsemään sopimukseen ja tekemään päätös siirtoverkonhaltijoiden ehdotuksista tai tarvittaessa siirtoverkonhaltijoiden kyseisten kansallisten sääntelyviranomaisten esittämän pyynnön perusteella tekemästä muutetusta versiosta. Asetuksen 2015/1222 9 artiklan 11 ja 12 kohdan mukaan silloin, kun asianomaiset kansalliset sääntelyviranomaiset eivät ole päässeet tällaiseen sopimukseen, ACERin on tehtävä päätös siirtoverkonhaltijoiden ehdotuksista tai niiden muutetusta versiosta energia-alan sääntelyviranomaisten yhteistyöviraston perustamisesta 13.7.2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 713/2009 (EUVL 2009, L 211, s. 1) 8 artiklan 1 kohdan mukaisesti.
6        Core-alueen siirtoverkonhaltijat antoivat 15.9.2017 kyseisen alueen kansallisten sääntelyviranomaisten hyväksyttäviksi ehdotukset yhteisestä alueellisesta kapasiteetin laskentamenetelmästä alueensa osalta.
7        Koska Core-alueen kansalliset sääntelyviranomaiset eivät päässeet sopimukseen näistä menetelmää koskevista ehdotuksista, asia saatettiin ACERin käsiteltäväksi. Se hyväksyi 21.2.2019 tekemällään päätöksellä nro 02/2019 (jäljempänä alkuperäinen päätös) muutetun version yhteisestä alueellisesta kapasiteetin laskentamenetelmästä Core-alueen osalta, sellaisena kuin se on toistettu kyseisen päätöksen liitteissä I ja II (jäljempänä riidanalainen menetelmä).
8        BNetzA teki 23.4.2019 Saksan toimivaltaisena kansallisena sääntelyviranomaisena alkuperäisestä päätöksestä valituksen ACERin valituslautakuntaan. Tämä valitus perustui asetuksen N:o 713/2009 19 artiklaan.
9        Saksan liittotasavalta nosti unionin yleisen tuomioistuimen kirjaamoon 2.5.2019 jätetyllä kannekirjelmällä kanteen, jossa vaadittiin kyseisen päätöksen kumoamista ja joka kirjattiin asianumerolla T‑283/19.
10      Euroopan parlamentti ja Euroopan unionin neuvosto antoivat 5.6.2019 asetuksen (EU) 2019/943 sähkön sisämarkkinoista (EUVL 2019, L 158, s. 54). Sillä laadittiin sen johdanto-osan ensimmäisen perustelukappaleen mukaan asetus N:o 714/2009 uudelleen ja kumottiin sen 70 artiklan mukaisesti viimeksi mainittu asetus. Koska asetus 2019/943 julkaistiin 14.6.2019, se tuli sen 71 artiklan 1 kohdan mukaisesti voimaan 4.7.2019. Asetuksen 2019/943 71 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaan kyseistä asetusta oli lähtökohtaisesti sovellettava 1.1.2020 alkaen. Sen 71 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan mukaisesti sen 14 ja 15 artiklaa oli kuitenkin tästä poiketen sovellettava sen voimaantulopäivästä alkaen. Sama koski asetuksen 2019/943 16 artiklaa kyseisen asetuksen 14 artiklan 7 kohdan ja 15 artiklan 2 kohdan täytäntöön panemiseksi.
11      BNetzA:n alkuperäisestä päätöksestä tekemä valitus hylättiin perusteettomana ACERin valituslautakunnan 11.7.2019 tekemällä päätöksellä A‑003‑2019.
12      BNetzA nosti 21.9.2019 unionin yleisessä tuomioistuimessa kanteen, jossa vaadittiin yhtäältä alkuperäisen päätöksen osittaista kumoamista ja toisaalta päätöksen A‑003‑2019 kumoamista ja joka kirjattiin unionin yleisen tuomioistuimen kirjaamossa asianumerolla T‑631/19.
13      Unionin yleinen tuomioistuin kumosi päätöksen A‑003‑2019 ja jätti BNetzA:n nostaman kanteen muilta osin tutkimatta 7.9.2022 antamallaan tuomiolla BNetzA v. ACER (T‑631/19, EU:T:2022:509). Unionin yleinen tuomioistuin perusti kyseisen päätöksen kumoamisen siihen, että valituslautakunta oli tehnyt siinä oikeudellisen virheen, kun se ei ollut tarkastanut, oliko riidanalainen menetelmä asetuksen 2019/943 14–16 artiklan, joihin BNetzA oli nimenomaisesti vedonnut kyseiselle lautakunnalle tekemässään valituksessa, vaatimusten mukainen, koska kyseisiä artikloja oli jo sovellettava (ks. edellä 10 kohta).
14      ACERin valituslautakunta vahvisti 7.9.2022 annetun tuomion BNetzA v. ACER (T‑631/19, EU:T:2022:509) seurauksena alkuperäisen päätöksen riidanalaisella päätöksellä ja huomautti erityisesti, että riidanalainen menetelmä oli asetuksen 2019/943 14–16 artiklan mukainen.
15      Riidanalaisen menetelmän 5 artiklan 8 kohdassa, luettuna kyseisen artiklan 7 kohdan valossa, määrätään, että Core-alueen siirtoverkonhaltijoiden kyseisen artiklan 5 ja 6 kohdan nojalla toimittamaan sisäisten kriittisten verkkoelementtien (ja niiden vikatapahtumien) luetteloa koskevaan ehdotukseen, joka päivitetään kahden vuoden välein, on sisällyttävä vähintään:
”a)      luettelo ehdotetuista sisäisistä kriittisistä verkkoelementeistä (ja niiden vikatapahtumista), joiden enimmäistehonjakautumiskerroin on alueiden välisessä kaupankäynnissä yhtä suuri tai suurempi kuin 7 kohdassa vahvistettu [sisällyttämistä] koskeva raja-arvo [eli 5 prosenttia tai enemmän];
b)      sen, että [sisällyttämistä] koskevaa raja-arvoa korotetaan – – 10 prosenttiin tai sitä suurempaan prosenttiosuuteen, vaikutusten arviointi; ja
c)      kunkin ehdotetun sisäisen kriittisen verkkoelementin (ja sen vikatapahtumien) osalta analyysi, joka osoittaa, että kyseisen elementin ottaminen huomioon kapasiteetin laskennassa on taloudellisesti tehokkain ratkaisu kyseistä elementtiä koskevan ylikuormituksen korjaamiseksi, kun otetaan huomioon esimerkiksi seuraavat vaihtoehdot:
i)      korjaavien toimenpiteiden käyttö;
ii)      tarjousalueiden konfiguraation muuttaminen;
iii)      investoinnit verkkoinfrastruktuuriin yhdessä jommankumman edellä mainitun ratkaisun kanssa; tai
iv)      edellä mainittujen ratkaisujen yhdistelmä.”
16      Lisäksi riidanalaisen menetelmän 5 artiklan 8 kohdassa täsmennetään, että ennen c alakohdassa tarkoitetun analyysin suorittamista Core-alueen siirtoverkonhaltijoiden on yhdessä koordinoitava kyseisen alueen kansallisten sääntelyviranomaisten kanssa ja konsultoitava kyseisiä kansallisia sääntelyviranomaisia menetelmästä, oletuksista ja kyseisen analyysin kriteereistä.
17      Riidanalaisen menetelmän 5 artiklan 9 kohdan mukaisesti Core-alueen siirtoverkonhaltijoiden toimittamien sisäisten kriittisten verkkoelementtien (ja niiden vikatapahtumien) luetteloita koskevien ehdotusten on myös osoitettava, että kyseiset siirtoverkonhaltijat ovat tutkineet huolellisesti muita kyseisen artiklan 8 kohdassa tarkoitettuja ratkaisuja riittävän ajoissa ottaen huomioon niille asetettu toteuttamista koskeva määräaika, jotta näitä ratkaisuja voidaan soveltaa tai ne voidaan toteuttaa sinä ajankohtana, jona tehdään kyseisen alueen kansallisten sääntelyviranomaisten näitä ehdotuksia koskevat päätökset.
Asianosaisten vaatimukset
18      Asiassa T‑600/23 BNetzA vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin
–        kumoaa riidanalaisen päätöksen
–        velvoittaa ACERin korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
19      Asiassa T‑612/23 Saksan liittotasavalta vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin
–        ensisijaisesti kumoaa riidanalaisen päätöksen siltä osin kuin siinä pysytetään riidanalaisen menetelmän 5 artiklan 8 ja 9 kohta
–        toissijaisesti siinä tapauksessa, että riidanalaisen menetelmän 5 artiklan 8 ja 9 kohtaa ei voida erottaa 5 artiklan muista määräyksistä tai kaikista muista kyseisen menetelmän määräyksistä, kumoaa kaikki nämä määräykset
–        velvoittaa ACERin korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
20      ACER vaatii pääasiallisesti asiassa T‑600/23 ja siten, että komissio tukee sitä, asiassa T‑612/23, että unionin yleinen tuomioistuin
–        hylkää kanteet
–        velvoittaa BNetzA:n ja Saksan liittotasavallan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Oikeudellinen arviointi
21      Asianosaisia kuultuaan unionin yleinen tuomioistuin päätti yhdistää asiat T‑600/23 ja T‑612/23 tämän tuomion antamista varten unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 68 artiklan 1 kohdan mukaisesti.
Oikeusriidan kohde
22      Asiassa T‑600/23 esitetyn kannekirjelmän kokonaistarkastelusta ilmenee, että kyseisessä asiassa – ja samalla tavalla kuin Saksan liittotasavalta asiassa T‑612/23 – BNetzA vaatii riidanalaisen päätöksen kumoamista vain siltä osin kuin se koskee niiden riidanalaisen menetelmän 5 artiklan 8 kohdan b ja c alakohdan ja 9 kohdan antamista, joissa asetetaan Core-alueen siirtoverkonhaltijoille tiettyjä vaatimuksia, joita on noudatettava, kun ne ehdottavat, että jokin sisäinen verkkoelementti ja sen vikatapahtumat merkitään luetteloon kriittisistä verkkoelementeistä ja vikatapahtumista, jotka on sisällytettävä syöttötietoina kapasiteetin laskentaan (jäljempänä riidanalaiset määräykset).
23      Asiassa T‑600/23 esitetyn kannekirjelmän 5 kohdasta käy nimittäin ilmi, että ”[k]anne kohdistuu [alkuperäisen] päätöksen erityiseen osatekijään: mekanismiin, joka on otettu käyttöön [viimeksi mainitun] päätöksen 5 artiklan 5–9 kohdassa”, sillä ”BNetzA katsoo, että tämä mekanismi on lainvastainen, koska se tekee kapasiteetin laskennan soveltamisen sisäisiin verkkoelementteihin mahdottomaksi tai ainakin vaikeammaksi kuin mitä laissa säädetään”. Lisäksi kyseisen kannekirjelmän otsikon ”Kanteen kohde” alla olevista 13 ja 14 kohdasta käy ilmi, että vaikka BNetzA vaatii muodollisesti ”riidanalaisen päätöksen kumoamista”, se vaatii sitä täsmentäen, että ”– – esitetty oikeudellinen peruste koskee [alkuperäisen] päätöksen 5 artiklan 5–9 kohdassa käyttöön otettua mekanismia, joka on pysytetty riidanalaisessa päätöksessä”. BNetzA toteaa erityisesti kannekirjelmän 14 kohdassa, että ”[r]iidanalaiseen päätökseen ei kohdistu mitään oikeudellista perustetta siltä osin kuin siinä pysytetään [alkuperäisen] päätöksen muut määräykset, joihin [sen] valitus – – valituslautakunnassa on kohdistunut” ja että ”[se] katsoo edelleen, että nämä muut määräykset ovat lainvastaisia”, mutta ”[s]e kuitenkin pidättäytyy riitauttamasta niitä tämän kanteen yhteydessä, koska tällä ei ole käytännössä merkitystä”. Myös kannekirjelmän osassa, jonka otsikko on ”Yhteenveto oikeudellisesta perusteesta”, vahvistetaan se, että kaikki BNetzA:n väitteet kohdistuvat ”[alkuperäisen] päätöksen 5 artiklan 5–9 kohdassa käyttöön otettuun mekanismiin”.
24      Näin ollen on katsottava, että sekä asiassa T‑600/23 nostetussa kanteessa että asiassa T‑612/23 nostetussa kanteessa vaaditaan kumoamaan riidanalainen päätös siltä osin kuin se koskee riidanalaisten määräysten antamista.
Asiakysymys
25      BNetzA vetoaa kanteensa tueksi yhteen ainoaan kanneperusteeseen, joka koskee pääasiallisesti asetuksen 2019/943 14–16 artiklan ja asetuksen 2015/1222 29 artiklan 3 kohdan b alakohdan rikkomista, koska valituslautakunnan näitä artikloja koskeva tulkinta riidanalaisen päätöksen riidanalaisissa määräyksissä ei ole kyseisten artiklojen mukainen eikä unionin primaarioikeuden eri määräysten ja unionin oikeuden eri periaatteiden eli SEUT 194 artiklan, Euroopan unionin perusoikeuskirjan 16 artiklan, suhteellisuusperiaatteen, sen periaatteen, jonka mukaan keskeisistä osista voi säätää vain lainsäätäjä, toimielinten välisen tasapainon ja annetun toimivallan periaatteen, yhdenvertaisen kohtelun periaatteen, sen periaatteen, jonka mukaan ”ketään ei velvoiteta mahdottomaan”, ja oikeusvarmuuden periaatteen mukainen.
26      Saksan liittotasavalta vetoaa kanteensa tueksi viiteen kanneperusteeseen. Ensimmäinen kanneperuste, joka on esitetty ensisijaisesti, koskee asetuksen 2019/943 14–16 artiklan ja asetuksen 2015/1222 29 artiklan 3 kohdan b alakohdan rikkomista. Seuraavista kanneperusteista, jotka on esitetty toissijaisesti, toinen koskee asetuksen 2015/1222 32–34 artiklan, 25 artiklan ja 29 artiklan 3 kohdan b alakohdan rikkomista, kolmas koskee sähkön siirtoverkon käyttöä koskevista suuntaviivoista 2.8.2017 annetun komission asetuksen (EU) 2017/1485 (EUVL 2017, L 220, s. 1) 21 artiklan 2 kohdan a alakohdan ja 22 artiklan rikkomista, neljäs koskee suhteellisuusperiaatteen loukkaamista ja viides koskee sitä, että ACERilla ei ole ollut toimivaltaa, ja Euroopan talousyhteisössä käytettäviä kieliä koskevista järjestelyistä 15.4.1958 annetun neuvoston asetuksen N:o 1 (EYVL 1958, 17, s. 385), sellaisena kuin se on muutettuna, 2 ja 4 artiklasta ilmenevien muotovaatimusten noudattamatta jättämistä.
27      BNetzA väittää ainoan kanneperusteensa ja Saksan liittotasavalta väittää ensimmäisen kanneperusteensa yhteydessä, että riidanalaiset määräykset perustuvat valituslautakunnan tekemään virheelliseen tulkintaan, joka koskee asetuksen 2019/943 14–16 artiklaa ja asetuksen 2015/1222 29 artiklan 3 kohdan b alakohtaa ja jonka mukaan kyseiset säännökset eivät ole esteenä sille, että silloin, kun siirtoverkonhaltija ehdottaa, että jokin sisäinen verkkoelementti (ja sen vikatapahtumat) merkitään niiden sisäisten kriittisten verkkoelementtien (ja niiden vikatapahtumien) luetteloon, jotka otetaan huomioon kapasiteetin laskennassa, sen on yhtäältä ja riidanalaisen menetelmän 5 artiklan 8 kohdan c alakohdassa vahvistetun taloudellista tehokkuutta koskevan kriteerin (jäljempänä taloudellista tehokkuutta koskeva kriteeri) mukaisesti osoitettava, että kyseisen elementin ottaminen huomioon tässä laskennassa on taloudellisesti tehokkain ratkaisu kyseistä elementtiä koskevan ylikuormituksen korjaamiseksi, kun otetaan huomioon muut käytettävissä olevat ratkaisut, kuten korjaavien toimenpiteiden käyttö, alueiden konfiguraation muuttaminen tai investoinnit verkkoinfrastruktuuriin, ja toisaalta tehtävä sen, että sisällyttämistä koskevaa raja-arvoa korotetaan 10 prosenttiin tai sitä suurempaan prosenttiosuuteen, vaikutusten arviointi (jäljempänä riidanalainen tulkinta).
28      BNetzA:n ja Saksan liittotasavallan mukaan riidanalainen tulkinta ei sovi yhteen asetuksen 2019/943 14–16 artiklan ja asetuksen 2015/1222 29 artiklan 3 kohdan b alakohdan sanamuodon mukaisen, kontekstuaalisen ja teleologisen tulkinnan kanssa, josta ilmenee selvästi, että kapasiteetin laskentaan on sisällytettävä kaikki sisäiset verkkoelementit (ja niiden vikatapahtumat), joihin alueiden välinen kauppa vaikuttaa, riippumatta siitä, kohdistuuko kyseisiin elementteihin rakenteellisia siirtorajoituksia vai ei.
29      Tältä osin ja aluksi on huomautettava, että riidanalaisen menetelmän 5 artiklan 8 kohdassa edellytetään, että sisäisten kriittisten verkkoelementtien (ja niiden vikatapahtumien) luetteloa koskevaan ehdotukseen, joka Core-alueen siirtoverkonhaltijoiden on annettava kyseisen alueen kansallisten sääntelyviranomaisten hyväksyttäväksi tai – jos nämä sääntelyviranomaiset eivät ole päässeet sopimukseen tai näiden sääntelyviranomaisten yhteisestä pyynnöstä – ACERin hyväksyttäväksi, sisältyy ehdotettujen sisäisten kriittisten verkkoelementtien, joiden tehonjakautumiskerroin (power transfer distribution factor) on yhtä suuri tai suurempi kuin 5 prosenttia, luettelon (5 artiklan 8 kohdan a alakohta) lisäksi sen, että sisällyttämistä koskevaa raja-arvoa korotetaan 10 prosenttiin tai sitä suurempaan prosenttiosuuteen, vaikutusten arviointi (5 artiklan 8 kohdan b alakohta) ja analyysi, joka koskee taloudellisesti tehokkainta ratkaisua ylikuormituksen korjaamiseksi (5 artiklan 8 kohdan c alakohta). On myös huomautettava, että riidanalaisen menetelmän 5 artiklan 9 kohdassa asetetaan siirtoverkonhaltijoille pääasiallisesti velvollisuus osoittaa silloin, kun ne toimittavat kyseisen ehdotuksen, että ne ovat tutkineet huolellisesti kyseisen artiklan 8 kohdassa tarkoitettuja vaihtoehtoisia ratkaisuja riittävän ajoissa, jotta näitä ratkaisuja voidaan soveltaa tai ne voidaan toteuttaa sinä ajankohtana, jona tehdään kyseisen alueen kansallisten sääntelyviranomaisten tätä ehdotusta koskevat päätökset. Tästä seuraa, että kun sisäinen verkkoelementti merkitään niiden sisäisten kriittisten verkkoelementtien (ja niiden vikatapahtumien) luetteloon, jotka on otettava huomioon kapasiteetin laskennassa, riidanalaisissa määräyksissä asetetaan siirtoverkonhaltijoille vaatimuksia (jäljempänä riidanalaiset vaatimukset), jotka menevät pidemmälle kuin kyseisen menetelmän 5 artiklan 8 kohdan a alakohdassa tarkoitetun sisäisten kriittisten verkkoelementtien (ja niiden vikatapahtumien), joissa on otettu huomioon tehonjakautumiskerrointa koskeva kriteeri, luettelon toimittaminen.
30      Lisäksi on muistutettava, että asetuksen 2019/943 14 artiklassa vahvistetaan säännöt, jotka koskevat tarjousalueiden uudelleentarkastelua, jotta voidaan välttää se, että niillä ei esiinny pitkäaikaisia, rakenteellisia siirtorajoituksia siirtoverkossa. Kyseisen asetuksen 15 artiklassa säädetään jäsenvaltioille, joiden verkoissa on havaittu rakenteellisia siirtorajoituksia, annetusta mahdollisuudesta laatia toimintasuunnitelmia yhteistyössä kansallisten sääntelyviranomaistensa kanssa, jotta ne voivat saavuttaa asteittain ja viimeistään 31.12.2025 kapasiteetin vähimmäistasot, jotka siirtoverkonhaltijoiden on asetettava käyttöön alueiden välisessä kaupankäynnissä. Saman asetuksen 16 artikla koskee näitä kapasiteetin vähimmäistasoja ja siinä säädetään muun muassa, että silloin, kun käytetään siirtoperusteista lähestymistapaa, kyseisen vähimmäiskapasiteetin, joka on 70 prosenttia, avulla määritetään käyttövarmuusrajoja noudattaen alueiden välisen tai sisäisen kriittisen verkkoelementin kapasiteetin vähimmäisosuus, jota käytetään syöttötietona koordinoidussa kapasiteetin laskennassa asetuksen 2015/1222 mukaisesti vikatapahtumat huomioon ottaen. Kapasiteetin jäljellä oleva kokonaisosuus eli 30 prosenttia voidaan käyttää luotettavuusmarginaaleihin, kiertovirtoihin ja sisäisiin siirtoihin.
31      Lisäksi asetuksen 2015/1222 29 artiklan 3 kohdan b alakohdassa säädetään, että koordinoidun kapasiteetin laskijan on jätettävä kyseisessä laskennassa huomioimatta ne kriittiset verkkoelementit, joihin alueiden välinen kauppa ei vaikuta merkittävästi.
32      Näiden huomautusten jälkeen on tarkistettava, onko, kuten BNetzA ja Saksan liittotasavalta väittävät pääasiallisesti, riidanalainen tulkinta ristiriidassa asetuksen 2019/943 14–16 artiklan ja asetuksen 2015/1222 29 artiklan 3 kohdan b alakohdan kanssa, kun sillä mahdollistetaan se, että ACER asettaa riidanalaisessa menetelmässä riidanalaiset vaatimukset.
33      Tästä on muistutettava, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan unionin oikeuden säännöksen tai määräyksen tulkitsemisessa on otettava huomioon paitsi sen sanamuoto myös asiayhteys ja sillä säännöstöllä tavoitellut päämäärät, jonka osa säännös tai määräys on (ks. tuomio 7.6.2005, VEMW ym., C‑17/03, EU:C:2005:362, 41 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen ja tuomio 9.3.2023, ACER v. Aquind, C‑46/21 P, EU:C:2023:182, 54 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
34      Ensinnäkin on tutkittava, käykö asetusten 2019/943 ja 2015/1222 säännösten sanamuodosta ilmi, että ACER voi virhettä tekemättä asettaa riidanalaiset vaatimukset riidanalaisessa menetelmässä.
35      BNetzA ja Saksan liittotasavalta väittävät pääasiallisesti, että asetusten 2019/943 ja 2015/1222 säännösten sanamuoto ei anna miltään osin mahdollisuutta asettaa sen, että kapasiteetin laskennassa otetaan huomioon sisäinen verkkoelementti, johon alueiden välinen kauppa vaikuttaa merkittävästi, edellytykseksi taloudellista tehokkuutta koskevan analyysin ja sen, että sisällyttämistä koskevaa raja-arvoa korotetaan, vaikutusten arvioinnin suorittamista.
36      ACER kiistää sen, että riidanalaiset vaatimukset eivät sovi yhteen asetuksen 2019/943 14–16 artiklan ja asetuksen 2015/1222 29 artiklan 3 kohdan b alakohdan sanamuodon mukaisen tulkinnan kanssa.
37      Tältä osin on ensinnäkin muistutettava, että asetuksen 2019/943 2 artiklan, jonka otsikko on ”Määritelmät”, 69 alakohdassa säädetään, että kriittisellä verkkoelementillä tarkoitetaan ”joko – – alueella tai – – alueiden välillä sijaitsevaa verkkoelementtiä, joka on otettu huomioon kapasiteetin laskentaprosessissa ja joka rajoittaa [alueiden välillä] vaihdettavissa olevaa sähkömäärää”. Kuten BNetzA ja Saksan liittotasavalta perustellusti huomauttavat, kyseisestä määritelmästä ei käy ilmi, että asetuksen 2019/943 yhteydessä riidanalaisessa menetelmässä voitaisiin asettaa muita sisäisten verkkoelementtien (ja niiden vikatapahtumien) luokittelua koskevia vaatimuksia kuin se, joka koskee alueiden välisen kaupan merkittävää vaikutusta, ja että nämä voisivat näin ollen johtaa siihen, että tiettyjä elementtejä, jotka rajoittavat merkittävästi alueiden välistä kauppaa niihin vaikuttavien rakenteellisten siirtorajoitusten takia, ei otettaisi huomioon kriittisinä ja ne jätettäisiin kapasiteetin laskennan ja kyseisen kapasiteetin laskentaa koskevien sääntöjen soveltamisalan ulkopuolelle.
38      Lisäksi asetuksen 2019/943 16 artiklan 4 kohdassa vahvistetaan, että alueiden välinen enimmäiskapasiteetti, joka on asetettava markkinaosapuolten käyttöön, koskee ”yhteenliitäntöjen” lisäksi ”siirtoverkkoja, joihin rajat ylittävä kapasiteetti vaikuttaa” eli kaikkia sisäisiä verkkoelementtejä, joilla on vähäistä suurempi vaikutus kyseiseen kapasiteettiin ja jotka voivat näin ollen rajoittaa sitä.
39      Toiseksi tätä asetuksen 2019/943 tulkintaa tukee sen asetuksen 2015/1222 29 artiklan 3 kohdan b alakohdan sisältö, jonka mukaan ”[k]unkin koordinoidun kapasiteetin laskijan on alueiden välistä kapasiteettia laskiessaan – – jätettävä huomioimatta ne kriittiset verkkoelementit, joihin – – alueen nettotilanteiden muutokset eivät vaikuta merkittävästi, [kapasiteetin laskentaa koskevan] menetelmän mukaisesti”.
40      Tältä osin tehonjakautumiskertoimen laskeminen on matemaattinen työkalu, jota käytetään mittaamaan alueiden välisen kaupan vaikutusta kriittisiin verkkoelementteihin siirtoperusteisen lähestymistavan yhteydessä, kuten muun muassa asetuksen 2015/1222 2 artiklan toisesta kohdasta, 21 artiklan 1 kohdan b alakohdan v alakohdasta ja 29 artiklan 7 kohdan b, c ja f alakohdasta ilmenee. Tietojen antamisesta ja julkaisemisesta sähkömarkkinoilla ja asetuksen N:o 714/2009 liitteen I muuttamisesta 14.6.2013 annetun komission asetuksen (EU) N:o 543/2013 (EUVL 2013, L 163, s. 1) 2 artiklan 22 alakohdassa määritellään tehonjakautumiskerroin siten, että sillä tarkoitetaan sen fyysisen virtauksen kuvausta, jonka alueen nettotilanteen vaihtelu aiheuttaa kriittisessä verkkoelementissä. Kuten ACER on myöntänyt istunnossa ja kuten riidanalaisen menetelmän 5 artiklan 7 kohdasta ja 8 artiklan a alakohdasta ilmenee, valituslautakunta hyväksyi riidanalaisessa päätöksessä siirtoverkonhaltijoiden ehdotuksen siitä, että katsotaan, että sisäinen verkkoelementti, jonka tehonjakautumiskerroin oli pienempi kuin 5 prosenttia, ei täyttänyt alueiden välisen kaupan merkittävää vaikutusta koskevaa kriteeriä.
41      Tästä seuraa, että kuten unionin tuomioistuimilla on jo ollut tilaisuus täsmentää, unionin oikeuden nykytilassa on katsottava, että kriittisiin verkkoelementteihin kuuluvat kaikki sisäiset verkkoelementit, jotka täyttävät alueiden välisen kaupan merkittävää vaikutusta koskevan kriteerin, sellaisena kuin tätä vaikutusta mitataan niiden tehonjakautumiskertoimella (ks. vastaavasti tuomio 25.9.2024, CRE v. ACER, T‑446/21, ei julkaistu, EU:T:2024:647, 51 kohta; tuomio 25.9.2024, RTE v. ACER, T‑472/21, ei julkaistu, EU:T:2024:648, 52 kohta ja tuomio 25.9.2024, BNetzA v. ACER, T‑485/21, EU:T:2024:653, 47 kohta).
42      Kuten BNetzA ja Saksan liittotasavalta perustellusti huomauttavat, asetuksen 2015/1222 29 artiklan 3 kohdan b alakohdan sanamuodosta ei ilmene, että kyseisen asetuksen 21 artiklassa tarkoitetun kapasiteetin laskentamenetelmän yhteydessä sisäisiä verkkoelementtejä, joihin alueiden välinen kauppa vaikuttaa merkittävästi, sellaisena kuin tätä vaikutusta mitataan niiden tehonjakautumiskertoimella, voitaisiin olla pitämättä kriittisinä ja että ne voitaisiin jättää kapasiteetin laskennan ja kyseistä laskentaa koskevien sääntöjen soveltamisalan ulkopuolelle sillä perusteella, että ne eivät täytä lisävaatimuksia, jotka koskevat muun muassa sen huomioon ottamista, että näihin elementteihin kohdistuu rakenteellisia siirtorajoituksia.
43      Kolmanneksi on hylättävä ACERin argumentit, joiden mukaan sen, että asetuksen 2019/943 16 artiklan 8 kohdan ensimmäisen alakohdan b alakohdan toisen virkkeen sanamuodossa viitataan ”asetuksen – – N:o 714/2009 18 artiklan 5 kohdan perusteella hyväksytty[ihi]n kapasiteetin jakamista ja siirtorajoituksen hallintaa koskevi[i]n suuntaviivo[ihi]n” ja näin ollen pääasiallisesti asetukseen 2015/1222, perusteella voitaisiin asettaa sille, että ”sisäiset verkkoelementit” luokitellaan ”kriittisiksi” ja ne otetaan näin ollen huomioon kapasiteetin laskennassa ja niihin sovelletaan kyseisen kapasiteetin laskentaa koskevia sääntöjä, lisävaatimuksia, kuten taloudellista tehokkuutta koskevan kriteerin noudattaminen tai sen, että sisällyttämistä koskevaa raja-arvoa korotetaan 10 prosenttiin tai sitä suurempaan prosenttiosuuteen, vaikutusten arvioinnin suorittaminen.
44      Ensinnäkin siltä osin kuin ACER viittaa pääasiallisesti asetuksen 2019/943 16 artiklan 8 kohdan ensimmäisen alakohdan b alakohdan toisen virkkeen ranskankieliseen versioon ja BNetzA ja Saksan liittotasavalta viittaavat sen saksankieliseen versioon, on muistutettava, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan jossakin kieliversiossa käytettyä unionin oikeuden säännöksen sanamuotoa ei voida käyttää tämän säännöksen ainoana tulkintaperusteena eikä sille voida antaa etusijaa muihin kieliversioihin nähden. Unionin oikeuden säännöksiä on tulkittava ja sovellettava yhtenäisesti kaikilla unionin kielillä laadittujen kieliversioiden valossa. Unionin oikeuden säännöksen erikielisten versioiden poiketessa toisistaan kyseessä olevaa säännöstä on tulkittava sen lainsäädännön systematiikan ja tavoitteen mukaan, jonka osa säännös on (ks. määräys 2.12.2022, Compania Naţională de Transporturi Aeriene Tarom, C‑229/22, EU:C:2022:978, 21 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen; tuomio 21.3.2024, Cobult, C‑76/23, EU:C:2024:253, 25 kohta ja tuomio 5.9.2024, BIOR, C‑344/23, EU:C:2024:696, 45 kohta).
45      Nyt käsiteltävässä asiassa on määritettävä asetuksen 2019/943 16 artiklan 8 kohdan ensimmäisen alakohdan b alakohdan toisen virkkeen eri kieliversioiden perusteella, mikä on kieliopilliselta kannalta määritettävä ”asetuksen – – N:o 714/2009 18 artiklan 5 kohdan perusteella hyväksyttyjen kapasiteetin jakamista ja siirtorajoituksen hallintaa koskevien suuntaviivojen mukaisesti”. Tältä osin kyseisen säännöksen saksan-, bulgarian- ja tšekinkielisten versioiden, joissa kieliopilliselta kannalta viitataan pikemminkin kriittisiin verkkoelementteihin vaikuttaviin ”vikatapahtumiin” kuin – kuten ACER väittää – itse kriittisiin verkkoelementteihin, ulkopuolella muut kieliversiot voidaan ymmärtää siten, että niissä viitataan yleisesti virkkeen ensimmäiseen osaan ja näin ollen sellaiseen kapasiteettiin noudattaen kunkin kriittisen verkkoelementin (mukaan lukien sen vikatapahtumat) käyttövarmuusrajoja, jonka 70 prosentin suuruisen marginaalin (jäljempänä 70 prosentin suuruinen marginaali) on oltava käytettävissä alueiden välisessä kaupassa.
46      Näin ollen suurin osa asetuksen 2019/943 16 artiklan 8 kohdan ensimmäisen alakohdan b alakohdan kieliversioista tukee BNetzA:n ja Saksan liittotasavallan kyseistä säännöstä koskevaa tulkintaa, jonka mukaan unionin lainsäätäjän tarkoituksena on viitata siinä sellaisen kapasiteetin määrittämiseen noudattaen kunkin kriittisen verkkoelementin (mukaan lukien sen vikatapahtumat) käyttövarmuusrajoja, josta merkittävän osan eli 70 prosentin suuruisen marginaalin on oltava käytettävissä alueiden välisessä kaupassa. Minkään kyseessä olevan version perusteella ei voida sitä vastoin todeta, kuten ACER väittää, että kyseisessä säännöksessä sallittaisiin se, että siirtoverkonhaltijat, kansalliset sääntelyviranomaiset tai ACER itse voisivat asettaa lisävaatimuksia sille, että ”sisäiset verkkoelementit” luokitellaan ”kriittisiksi” ja ne otetaan näin ollen huomioon kapasiteetin laskennassa ja niihin sovelletaan kyseistä laskentaa koskevia sääntöjä.
47      Tätä tulkintaa tukevat asetuksen 2019/943 esityöt (asiakirjat ST 5834/18 REV 4, ST 5834/18 REV 5 ja ST 5070/19), jotka ovat julkisesti saatavilla ja joissa viitataan selvästi niissä pääasiallisesti asetukseen 2015/1222 tehdyllä viittauksella kapasiteetin määrittämiseen noudattaen kunkin kriittisen verkkoelementin (mukaan lukien sen vikatapahtumat) käyttövarmuusrajoja eikä pelkästään vikatapahtumiin tai kriittisiin verkkoelementteihin.
48      Tämän jälkeen on muistutettava siltä osin kuin osapuolet kehottavat myös lukemaan asetuksen 2019/943 16 artiklan 8 kohdan ensimmäisen alakohdan b alakohdan sisältöä kyseisen asetuksen johdanto-osan 31 perustelukappaleen valossa, että vaikka unionin säädöksen perustelukappaleessa voidaan täsmentää kyseisen säädöksen säännöksen sisältöä ja se on tärkeä tulkinnan osatekijä (ks. tuomio 19.12.2019, Puppinck ym. v. komissio, C‑418/18 P, EU:C:2019:1113, 75 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen), vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan unionin säädöksen johdanto-osalla ei ole itsessään sitovaa oikeusvaikutusta. Tällaiseen johdanto‑osaan ei voida vedota kyseisen säädöksen varsinaisista säännöksistä poikkeamiseksi eikä näiden säännösten tulkitsemiseksi tavalla, joka on selvästi niiden sanamuodon vastainen (contra legem) (ks. tuomio 19.6.2014, Karen Millen Fashions, C‑345/13, EU:C:2014:2013, 31 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
49      Nyt käsiteltävässä asiassa asetuksen 2019/943 johdanto-osan 31 perustelukappaleen sisältö ei voi siten johtaa sen kyseisen asetuksen 16 artiklan 8 kohdan ensimmäisen alakohdan b alakohdan contra legem ‑tulkintaan, jossa viitataan edellä 46 kohdassa esitetyn yhdenmukaista tulkintaa koskevan päätelmän mukaisesti sellaisen kapasiteetin määrittämiseen noudattaen kunkin kriittisen verkkoelementin (mukaan lukien sen vikatapahtumat) käyttövarmuusrajoja, josta merkittävän osan eli 70 prosentin suuruisen marginaalin on oltava käytettävissä alueiden välisessä kaupassa.
50      Lisäksi saksankielisen version ulkopuolella asetuksen 2019/943 johdanto-osan 31 perustelukappaleen kaikilla muilla unionin kielillä laaditut versiot, mukaan lukien bulgarian- ja tšekinkieliset versiot, vahvistavat sen, että unionin lainsäätäjän tarkoituksena on ollut pääasiallisesti asetukseen 2015/1222 tehdyllä viittauksella viitata sellaisen kapasiteetin määrittämiseen noudattaen kunkin kriittisen verkkoelementin (mukaan lukien sen vikatapahtumat) käyttövarmuusrajoja, josta merkittävän ”prosenttiosuuden” eli 70 prosentin suuruisen marginaalin on oltava käytettävissä alueiden välisessä kaupassa.
51      On lisättävä, että se ACERin esiin tuoma seikka, että kaikilla unionin kielillä laadituissa versioissa – lukuun ottamatta saksankielistä versiota – mainitaan, että tämän määrittämisen on tapahduttava ”asetuksen – – 2015/1222 mukaisen valintaprosessin” mukaisesti tai johdosta, ei merkitse sitä, että tämä määrittäminen voisi perustua riidanalaisiin vaatimuksiin. Sitä vastoin tämä epäsuora viittaus edellä 39 kohdassa mainitun asetuksen 2015/1222 29 artiklan 3 kohdan b alakohdan mukaiseen valintaprosessiin ilmentää unionin lainsäätäjän tahtoa soveltaa kyseisessä säännöksessä omaksuttua lähestymistapaa kriittisten verkkoelementtien valitsemiseen eli lähestymistapaa, joka perustuu kriteeriin, joka koskee alueiden välisen kaupan merkittävää vaikutusta sisäisiin verkkoelementteihin, sellaisena kuin tätä vaikutusta mitataan niiden tehonjakautumiskertoimella. Tällaisesta viittauksesta ei näin ollen seuraa, että sille, että ”sisäiset verkkoelementit” luokitellaan ”kriittisiksi” ja ne otetaan näin ollen huomioon kapasiteetin laskennassa ja niihin sovelletaan kyseistä laskentaa koskevia sääntöjä, voitaisiin asettaa muita vaatimuksia kuin se, joka koskee alueiden välisen kaupan merkittävää vaikutusta.
52      Edellä esitetyn perusteella ACER ei voi näin ollen perustellusti väittää, että asetuksen 2019/943 16 artiklan 8 kohdan ensimmäisen alakohdan b alakohdan sanamuodosta, luettuna kyseisen asetuksen johdanto-osan 31 perustelukappaleen valossa, ilmenee, että riidanalaisessa menetelmässä voitaisiin asettaa muita vaatimuksia kuin se, joka koskee alueiden välisen kaupan merkittävää vaikutusta, niiden sisäisten verkkoelementtien määrittämiseksi, joita on pidettävä ”kriittisinä” ja jotka on merkittävä sellaisinaan niiden kriittisten verkkoelementtien (ja niiden vikatapahtumien) luetteloon, jotka otetaan huomioon kapasiteetin laskennassa ja joihin sovelletaan kyseistä laskentaa koskevia sääntöjä.
53      Lisäksi siltä osin kuin ACER huomauttaa, että asetuksen 2015/1222 21 artiklassa, jonka otsikko on ”Kapasiteetin laskentamenetelmä” ja jonka komissio on antanut unionin lainsäätäjän sille siirtämän säädösvallan perusteella, vahvistetaan vain ne osatekijät, jotka kyseisen menetelmän on muun muassa siirtoperusteisen lähestymistavan tapauksessa ”vähintään” sisällettävä, ilman, että siinä suljetaan pois se, että kyseiseen lähestymistapaan voi sisältyä muita osatekijöitä, joista ei nimenomaisesti säädetä kyseisessä säännöksessä, on todettava, että tällä ei voida mahdollistaa sitä, että riidanalaisessa menetelmässä muutetaan merkityksellisissä säännöissä vahvistettuja kriteerejä, jotka koskevat niiden sisäisten verkkoelementtien määrittämistä, joita voidaan pitää ”kriittisinä” ja jotka merkitään sellaisinaan niiden kriittisten verkkoelementtien (ja niiden vikatapahtumien) luetteloon, jotka otetaan huomioon kapasiteetin laskennassa ja joihin sovelletaan kyseistä laskentaa koskevia sääntöjä.
54      Lopuksi sen, että yhtäältä asetuksen 2015/1222 21 artiklan 4 kohdassa säädetään, että kunkin kapasiteetin laskenta-alueen kaikkien siirtoverkonhaltijoiden on käytettävä kapasiteetin laskennassa yhdenmukaistettuja syöttötietoja niin pitkälti kuin mahdollista ja viimeistään 31.12.2020 muun muassa siirtoperusteisen lähestymistavan tapauksessa, ja että toisaalta kriittiset verkkoelementit (ja niiden vikatapahtumat), jotka on otettu asetuksen 2019/943 2 artiklan 69 alakohdan mukaisesti huomioon kapasiteetin laskentaprosessissa ja jotka rajoittavat alueiden välillä vaihdettavissa olevaa sähkömäärää, ovat syöttötietoja asetuksen 2019/943 16 artiklan 8 kohdan ensimmäisen alakohdan b alakohdassa mainitussa ja asetuksen 2015/1222 20 artiklan 2 kohdan mukaisesti hyväksytyssä siirtoperusteisen kapasiteetin laskentamenetelmässä vahvistetussa sellaisen ”kapasiteetin laskentaprosessissa – –, joka on saatavilla alueiden välisistä siirroista johtuvissa sähkönsiirroissa”, perusteella ei voida päätellä, että niiden sisäisten verkkoelementtien valitsemiselle, joita on pidettävä ”kriittisinä” ja jotka on merkittävä sellaisinaan niiden kriittisten verkkoelementtien (ja niiden vikatapahtumien) luetteloon, jotka otetaan huomioon kapasiteetin laskennassa ja joihin sovelletaan kyseistä laskentaa koskevia sääntöjä, voitaisiin asettaa muita vaatimuksia kuin se, joka koskee alueiden välisen kaupan merkittävää vaikutusta.
55      Tältä osin tilanne on erilainen kuin se tilanne, jossa siirtoverkonhaltijat tai kansalliset sääntelyviranomaiset panevat teknisesti täytäntöön tai ACER panee teknisesti täytäntöön unionin lainsäätäjän ja sille siirretyn säädösvallan perusteella komission asetuksen 2019/943 2 artiklan 69 alakohdassa ja asetuksen 2015/1222 29 artiklan 3 kohdan b alakohdassa vahvistaman alueiden välisen kaupan merkittävää vaikutusta koskevan kriteerin tunnistaen merkityksellisen tehonjakautumiskertoimen, joka on otettava huomioon riidanalaisessa menetelmässä. ACER itse huomautti alkuperäisen päätöksen 112 kohdassa, että merkittävää vaikutusta koskeva kriteeri oli asetuksen 2015/1222 29 artiklan 3 kohdan b alakohdassa nimenomaisesti edellytetty tärkeä tekijä määritettäessä niiden kriittisten verkkoelementtien (ja niiden vikatapahtumien) lopullista luetteloa, jotka oli otettava huomioon kapasiteetin laskennassa.
56      Asetuksessa 2015/1222 ei ole mitään nimenomaista perustaa, joka vastaisi kyseisen asetuksen 29 artiklan 3 kohdan b alakohdassa olevaa perustaa merkittävää vaikutusta koskevan kriteerin osalta ja jolla voitaisiin perustella se, että kyseisen menetelmän yhteydessä määritetään myös kriteeri, jossa ilmoitetaan, millä edellytyksellä sisäiset verkkoelementit, jotka rajoittavat alueiden välillä vaihdettavissa olevaa sähkömäärää, on merkittävä niiden kriittisten verkkoelementtien (ja niiden vikatapahtumien) luetteloon, jotka otetaan huomioon kapasiteetin laskentaprosessissa, ja jolla voitaisiin näin ollen perustella se, että ACER on asettanut riidanalaiset vaatimukset. Lisäksi alkuperäisen päätöksen 109 ja 112 kohdassa ja riidanalaisen päätöksen 47, 48 ja 52 kohdassa ACER ja valituslautakunta ovat vain viitanneet taloudellista tehokkuutta koskevan kriteerin perustana asetuksen N:o 714/2009 liitteessä I olevaan 1.7 kohtaan, jonka osalta valituslautakunta totesi perustellusti riidanalaisen päätöksen 46 kohdassa, että se ei voinut olla enää pätevä oikeudellinen perusta kyseiselle kriteerille, koska se ei ollut enää sovellettavissa (ks. vastaavasti tuomio 7.9.2022, BNetzA v. ACER, T‑631/19, EU:T:2022:509, 76–85 kohta).
57      Tässä yhteydessä on muistutettava, että asetuksen 2015/1222 9 artiklan 7 kohdassa ja 20 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun yhteisen menetelmän tarkoituksena on se, että siirtoverkonhaltijat laativat koordinoidun kapasiteetin laskentamenetelmän alueen osalta. Asetuksen 2015/1222 21 artiklan 1 kohdan nojalla siirtoverkonhaltijoiden laatiman menetelmää koskevan ehdotuksen on sisällettävä ”vähintään” tietyt osatekijät, joihin kuuluvat muun muassa ”kapasiteetin laskennan syöttötietojen laskentamenetelmät”, joiden on käsitettävä kyseisen asetuksen 21 artiklan 1 kohdan a alakohdan i–iv alakohdassa luetellut parametrit. Viimeksi mainitut säännökset koskevat luotettavuusmarginaalin määrittämistä, sovellettavien käyttövarmuusrajojen, kapasiteetin laskennan kannalta merkityksellisten vikatapahtumien ja kapasiteetin jakamisrajoitusten määrittämistä, tuotannon muutoskertoimien määrittämistä ja kapasiteetin laskennassa huomioon otettavien korjaavien toimenpiteiden määrittelemistä.
58      Nyt käsiteltävässä asiassa on todettava, että riidanalaisessa menetelmässä pannaan nämä säännökset täytäntöön. Erityisesti kyseisen menetelmän 5 artikla, joka sisältää riidanalaiset vaatimukset, on kyseisen menetelmän 3 osastossa, joka koskee ”kapasiteetin laskennan syöttötietoja”. Sillä pannaan näin ollen täytäntöön asetuksen 2015/1222 21 artiklan 1 kohdan a alakohta ja sen tarkoituksena on, kuten sen otsikosta ilmenee, se, että siirtoverkonhaltijat määrittävät sisäiset kriittiset verkkoelementit (ja niiden vikatapahtumat), mikä on tämän menetelmän 4 artiklan 8 kohdan mukaisesti kapasiteetin laskentaprosessin ensimmäinen vaihe.
59      Kuten edellä 29 kohdassa on todettu, riidanalaisen menetelmän 5 artiklan 8 kohdassa edellytetään kuitenkin, että sisäisten kriittisten verkkoelementtien (ja niiden vikatapahtumien) luetteloa koskevaan ehdotukseen, joka Core-alueen siirtoverkonhaltijoiden on toimitettava, sisältyy ehdotettujen sisäisten kriittisten verkkoelementtien, joiden tehonjakautumiskerroin on yhtä suuri tai suurempi kuin 5 prosenttia, luettelon lisäksi sen, että sisällyttämistä koskevaa raja-arvoa korotetaan 10 prosenttiin tai sitä suurempaan prosenttiosuuteen, vaikutusten arviointi ja analyysi, joka koskee taloudellisesti tehokkainta ratkaisua ylikuormituksen korjaamiseksi.
60      Velvollisuus sisällyttää tällainen vaikutusten arviointi ja tällainen analyysi sisäisten kriittisten verkkoelementtien (ja niiden vikatapahtumien) luetteloa koskevaan ehdotukseen menee pidemmälle kuin asetuksen 2015/1222 21 artiklan 1 kohdan a alakohdassa vahvistetut kapasiteetin laskennan syöttötietojen laskentaa koskevat parametrit eikä vastaa kyseisessä säännöksessä tarkoitettuja tavoitteita. Vaikka tällaiset vaikutusten arvioinnit ja tällaiset analyysit voisivat osoittautua pitkällä aikavälillä merkityksellisiksi ylikuormituksen korjaamiseksi, ne eivät nimittäin ole kuitenkaan kapasiteetin laskennan syöttötietoja ja ne eivät ole sellaisinaan osa kapasiteetin laskentaprosessia, joka perustuu pääasiallisesti siihen, että siirtoverkonhaltijat määrittävät kriittisten verkkoelementtien luettelon, joka vastaa unionin lainsäätäjän asetuksen 2019/943 2 artiklan 69 alakohdassa esittämää määritelmää. Sama toteamus pätee samoin perustein sen riidanalaisen menetelmän 5 artiklan 9 kohdassa asetetun velvollisuuden osalta, joka koskee sitä, että sisäisten kriittisten verkkoelementtien (ja niiden vikatapahtumien) luetteloa koskevaan ehdotukseen sisällytetään osoitus siitä, että kyseisen artiklan 8 kohdassa tarkoitettuja vaihtoehtoisia ratkaisuja on tutkittu huolellisesti ja riittävän ajoissa.
61      Tästä seuraa, että asetusten 2019/943 ja 2015/1222 säännösten sanamuodosta ei käy ilmi, että ACER voi virhettä tekemättä asettaa riidanalaiset vaatimukset riidanalaisessa menetelmässä.
62      Toiseksi on tutkittava, vahvistaako asiayhteys, johon asetuksen 2019/943 säännökset kuuluvat, sen, että riidanalaisia vaatimuksia ei voitu asettaa riidanalaisessa menetelmässä.
63      BNetzA ja Saksan liittotasavalta väittävät pääasiallisesti, että asetuksen 2019/943 säännösten kontekstuaalisesta tulkinnasta seuraa, että sen, että kapasiteetin laskennassa otetaan huomioon sisäisiä verkkoelementtejä, joihin alueiden välinen kauppa vaikuttaa, edellytykseksi ei voida asettaa taloudellista tehokkuutta koskevaa kriteeriä.
64      ACER katsoo, että asetuksen 2019/943 säännösten kontekstuaalinen tulkinta, joka on tehty sen periaatteellisen säännön valossa, jonka unionin lainsäätäjä on vahvistanut asetuksen 2019/943 16 artiklan 8 kohdan ensimmäisen alakohdan ensimmäisessä virkkeessä, vahvistaa sen, että se voi asettaa riidanalaiset vaatimukset riidanalaisessa menetelmässä. Kyseisen säännön mukaan siirtoverkonhaltijat eivät saa rajoittaa alueiden välistä kapasiteettia sisäistä ylikuormitusta koskevien ongelmien hallitsemiseksi, minkä vahvistavat myös asetuksen 2019/943 2 artiklan 65 alakohdassa oleva alueen määritelmä ja kyseisen asetuksen 14 artiklan 1 kohdassa olevat kyseisiä alueita koskevat säännöt. Riidanalaisten vaatimusten lisääminen riidanalaiseen menetelmään on ollut tarpeen sen varmistamiseksi, että kyseistä periaatteellista sääntöä noudatetaan.
65      Tältä osin on huomautettava, että asetuksen 2019/943 16 artiklan 8 kohdan ensimmäisen alakohdan toisen virkkeen ja saman asetuksen 16 artiklan 8 kohdan ensimmäisen alakohdan a ja b alakohdan mukaan kyseisen 8 kohdan ensimmäisessä virkkeessä olevan periaatteellisen säännön vaatimusten katsotaan täyttyvän, jos alueiden välisessä kaupankäynnissä saavutetaan käytettävissä olevan kapasiteetin taso, joka on siirtoperusteista lähestymistapaa käyttävillä rajoilla 70 prosentin suuruinen marginaali, ja jäljellä oleva yhteensä 30 prosenttia voidaan käyttää luotettavuusmarginaaleihin, kiertovirtoihin ja sisäisiin siirtoihin. Unionin lainsäätäjä on näin ollen vahvistanut olettaman siitä, että siirtoverkonhaltijat, jotka saavuttavat 70 prosentin suuruisen marginaalin, noudattavat niille asetettua velvollisuutta olla rajoittamatta alueiden välistä kapasiteettia sisäistä ylikuormitusta koskevien ongelmien hallitsemiseksi.
66      Unionin lainsäätäjä on näin ollen selittänyt selvästi asetuksen 2019/943 johdanto-osan 27 perustelukappaleen neljännessä ja kuudennessa virkkeessä, että kyseisen asetuksen yhteydessä ”[o]n tarpeen ottaa käyttöön selkeitä käytettävissä olevan alueiden välisen kaupankäynnin kapasiteetin vähimmäistasoja, jotta voidaan vähentää kiertovirtojen ja sisäisen siirtorajoituksen vaikutuksia alueiden väliseen kauppaan ja antaa markkinaosapuolille ennakoitavissa oleva kapasiteettiarvo”, kun taas ”[k]apasiteetin jäljellä oleva kokonaisosuus voidaan käyttää luotettavuusmarginaaleihin, kiertovirtoihin ja sisäisiin siirtoihin”.
67      Edellä 65 kohdassa mainittua olettamaa ei aseta kyseenalaiseksi asetuksen 2019/943 2 artiklan 65 alakohdassa vahvistettu alueen määritelmä eivätkä kyseisen asetuksen 14 artiklan 1 kohdassa vahvistetut kyseisiä alueita koskevat säännöt, joiden sisältöön ACER vetoaa.
68      Asetuksen 2019/943 2 artiklan 65 alakohdasta ja 14 artiklan 1 kohdasta tosin ilmenee, että ”markkinatoimijat voivat harjoittaa sähkökauppaa ilman kapasiteetinjakotoimia” alueen sisällä ja että lähtökohtaisesti kyseisillä alueilla ”ei saa esiintyä – – rakenteellisia siirtorajoituksia”.
69      Asetuksen 2019/943 14 artiklan 1 kohdan kolmannessa virkkeessä täsmennetään kuitenkin, missä tapauksissa rakenteelliset siirtorajoitukset ovat edelleen sallittuja, mistä on kyse muun muassa silloin, kun ”nämä rakenteelliset siirtorajoitukset eivät johda alueiden välisessä kaupankäynnissä kapasiteetin pienentämiseen 16 artiklan vaatimusten mukaisesti”. Lisäksi kyseisen asetuksen 14 artiklan 1 kohdan neljännessä virkkeessä säädetään, että alueiden konfiguraatio unionissa on suunniteltava siten, että maksimoidaan taloudellinen tehokkuus ja maksimoidaan alueiden välisen kaupankäynnin mahdollisuudet kyseisen asetuksen 16 artiklan mukaisesti sekä ylläpidetään samalla toimitusvarmuutta. Kuten edellä 65 kohdassa on jo huomautettu, asetuksen 2019/943 16 artiklan 8 kohdassa säädetään, että silloin kun Core-alueen siirtoverkonhaltijat saavuttavat 70 prosentin suuruisen marginaalin ja hallitsevat sisäistä ylikuormitusta koskevia ongelmia jäljellä olevan 30 prosentin avulla, katsotaan, että ne eivät ole heikentäneet lainvastaisesti taloudellisen tehokkuuden maksimoimista ja alueiden välisen kaupankäynnin mahdollisuuksien maksimoimista.
70      Lisäksi unionin lainsäätäjä on säätänyt asetuksen 2019/943 15 artiklassa, johon kyseisen asetuksen 16 artiklan 8 kohdassa viitataan, että jäsenvaltio, jolla on rakenteellisia siirtorajoituksia, voi yhteistyössä kansallisen sääntelyviranomaisensa kanssa päättää kyseisen asetuksen 14 artiklan 7 kohdan mukaisesti laatia toimintasuunnitelman, johon sisältyy konkreettinen aikataulu (jäljempänä lineaarinen kehityskulku) sellaisten toimenpiteiden hyväksymiseksi kyseisten siirtorajoitusten vähentämiseksi, joiden avulla sen siirtoverkonhaltijoiden on voitava saavuttaa 70 prosentin suuruinen marginaali viimeistään 31.12.2025.
71      Saksan liittotasavalta on toimittanut 28.12.2019 komissiolle ja ACERille sen siirtoverkonhaltijoiden hallinnoiman ”aluetta koskevan toimintasuunnitelman” (Aktionplan Gebotszone). Asetuksen 2019/943 15 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan kolmannen virkkeen mukaisesti Saksan liittotasavallan on kyseisen toimintasuunnitelman täytäntöönpanon ajan ainoastaan varmistettava, että alueiden välisen kaupan käyttöön kyseisen asetuksen 16 artiklan 8 kohdan mukaisesti asetettava kapasiteetti on vähintään yhtä suuri kuin lineaarisen kehityskulun arvot, myös käyttämällä korjaavia toimenpiteitä Core-alueella.
72      Kuten ACER on myöntänyt istunnossa vastauksena unionin yleisen tuomioistuimen esittämään suulliseen kysymykseen, Saksan liittotasavalta ja sen siirtoverkonhaltijat ovat noudattaneet tähän mennessä kokonaisuudessaan niiden toimintasuunnitelmassa tarkoitettua lineaarista kehityskulkua, joten asetuksen 2019/943 16 artiklan 8 kohdan ensimmäisessä virkkeessä vahvistetun olettaman mukaisesti on katsottava, että ne ovat noudattaneet periaatteellista sääntöä, jonka mukaan ne eivät saa rajoittaa alueiden välistä kapasiteettia sisäistä ylikuormitusta koskevien ongelmien hallitsemiseksi.
73      Tässä yhteydessä on muistutettava, että asetuksen 2019/943 16 artiklan 4 kohdan nojalla siirtoverkonhaltijoilla on velvollisuus ryhtyä korjaaviin toimenpiteisiin, kuten vastakaupankäyntiin tai asetuksen 2019/943 2 artiklan 26 alakohdassa tarkoitettuun ajojärjestyksen uudelleenmäärittelyyn, alueiden väliseen kaupankäyntiin käytettävissä olevan kapasiteetin maksimoimiseksi vain saman artiklan 8 kohdassa säädetyn vähimmäiskapasiteetin eli 70 prosentin suuruisen marginaalin saavuttamiseksi tai, jos toimintasuunnitelma on vireillä, lineaarista kehityskulkua vastaavien arvojen saavuttamiseksi.
74      Lisäksi asetuksen 2019/943 15 artiklan mukaisesti – ja kuten asetuksen 2019/943 johdanto-osan 31 perustelukappaleen kuudennesta virkkeestä ilmenee ja kuten valituslautakunta on itse myöntänyt riidanalaisen päätöksen 60 kohdassa – alueen konfiguraation muuttamista ei saisi tehdä vastoin kyseisen jäsenvaltion tahtoa edellyttäen, että vähimmäiskapasiteetti eli 70 prosentin suuruinen marginaali tai lineaarista kehityskulkua vastaavat arvot saavutetaan.
75      Tästä seuraa, että silloin, kun siirtoverkonhaltijat saavuttavat vähimmäiskapasiteetin, taloudellista tehokkuutta koskevan kriteerin soveltamisella – siltä osin kuin siinä asetetaan siirtoverkonhaltijoille velvollisuus tarkistaa, onko niin, että niiden alueen konfiguraation muuttaminen tai korjaavien toimenpiteiden käyttö eivät ole taloudellisesti tehokkaampia ratkaisuja kuin kapasiteetin jakaminen niiden sisäisiä verkkoelementtejä koskevan ylikuormituksen korjaamiseksi – ei ole käytännössä mitään merkitystä, koska se ei sido oikeudellisesti jäsenvaltiota tai kyseisiä siirtoverkonhaltijoita. ACER on sitä paitsi myöntänyt tämän istunnossa vastauksena unionin yleisen tuomioistuimen suulliseen kysymykseen, joka koskee mahdollista alueen konfiguraation muuttamista.
76      Näin ollen sen asiayhteyden tarkastelu, johon asetuksen 2019/943 säännökset kuuluvat, vahvistaa sen, että ACER ei voinut virhettä tekemättä asettaa riidanalaisia vaatimuksia riidanalaisessa menetelmässä.
77      Kolmanneksi on tutkittava, vahvistaako asetusten 2019/943 ja 2015/1222 säännösten teleologinen tulkinta sen, että riidanalaisia vaatimuksia ei voitu asettaa riidanalaisessa menetelmässä.
78      BNetzA ja Saksan liittotasavalta katsovat, että riidanalainen tulkinta ei sovi yhteen asetuksen 2019/943 14–16 artiklan ja asetuksen 2015/1222 29 artiklan 3 kohdan b alakohdan teleologisen tulkinnan kanssa.
79      ACER vastaa, että asetuksen 2019/943 säännösten teleologinen tulkinta, joka on tehty sen päämäärän valossa, jota unionin lainsäätäjä tavoittelee kyseisen asetuksen yhteydessä, vahvistaa sen, että se voi asettaa riidanalaiset vaatimukset riidanalaisessa menetelmässä. Samalla tavoin kuin viimeksi mainitulla asetuksella kyseisillä vaatimuksilla pyritään nimittäin varmistamaan sähkön sisämarkkinoiden moitteeton toiminta varmistamalla, että taloudellisesti tehokkaimpia ja kustannustehokkaimpia ratkaisuja suositaan järjestelmällisesti. BNetzA:n ja Saksan liittotasavallan mukaan nämä argumentit ovat perusteettomia.
80      Tältä osin on korostettava sitä, että vaikka katsottaisiin, että kuten ACER väittää, asetuksen 2019/943 eri säännösten kokonaistarkastelusta ilmenee, että kyseiseen asetukseen sisältyy yleinen sääntö, jonka mukaan sääntöjen, joilla pyritään varmistamaan sähkön sisämarkkinoiden moitteeton toiminta, soveltamisen yhteydessä on suosittava kustannustehokkaimpia ratkaisuja, ja että ACERilla on ollut kyseisen säännön perusteella toimivalta asettaa riidanalaiset vaatimukset riidanalaisessa menetelmässä, on muistutettava, että kaikkia yleisesti sovellettavia säännöksiä voidaan rajoittaa tai ne voidaan poissulkea sen periaatteen mukaisesti, jonka mukaan erityislaki syrjäyttää yleislain (lex specialis derogat legi generali), kun erityissäännöksissä on säädetty määrätyistä kysymyksistä (tuomio 14.7.2005, Le Voci v. neuvosto, T‑371/03, EU:T:2005:290, 122 kohta). Erityissäännöksillä on näin ollen yleissääntöihin nähden etusija tilanteissa, joita niillä on erityisesti tarkoitus säännellä (ks. tuomio 22.4.2016, Italia ja Eurallumina v. komissio, T‑60/06 RENV II ja T‑62/06 RENV II, EU:T:2016:233, 81 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen). Joka tapauksessa asetuksen 2019/943 15 ja 16 artiklaan sisältyvillä kapasiteetin jakamista ja ylikuormituksen hallintaa koskevilla säännöksillä on näin ollen erityissääntöinä etusija siihen yleissääntöön nähden, johon ACER on vedonnut.
81      Kuten lisäksi BNetzA ja Saksan liittotasavalta perustellusti huomauttavat, asetuksen 2019/943, jolla laaditaan uudelleen asetus N:o 714/2009, syntyhistoriasta ilmenee, että unionin lainsäätäjä on antanut kyseisen asetuksen 15 ja 16 artiklassa vahvistetut erityissäännöt, vaikka se on ollut täysin tietoinen sellaisesta yhteisestä kapasiteetin laskentamenetelmästä ja ajojärjestyksen uudelleenmäärittelyn ja vastakaupankäynnin kustannusten jakamisesta 11.11.2016 annetusta ACERin suosituksesta nro 02/2016 ja sellaisesta komission selittävästä huomautuksesta, joka oli liitetty 30.11.2016 annettuun komission ehdotukseen COM(2016) 861 final parlamentin ja neuvoston asetukseksi sähkön sisämarkkinoista, jotka ovat puoltaneet sellaista kustannustehokkaimpien ratkaisujen järjestelmällistä soveltamista kapasiteetin jakamisessa ja ylikuormituksen hallinnassa, joka niiden mukaan on perustunut asetuksen N:o 714/2009 liitteessä I olevaan 1.7 kohtaan.
82      Kuten asetuksen 2019/943 16 artiklan 8 kohdasta, luettuna kyseisen asetuksen johdanto-osan 27 perustelukappaleen neljännen ja kuudennen virkkeen valossa, käy ilmi, asiaan liittyvien eri intressien valossa unionin lainsäätäjä on halunnut ottaa kyseisessä asetuksessa käyttöön lähestymistavan, joka on tasapainoisempi kuin ACERin sen suosituksessa ja komission sen ehdotuksessa ehdottama lähestymistapa, muun muassa asettamalla siirtoverkonhaltijoille velvollisuuden noudattaa alueiden välisen kapasiteetin vähimmäistasoja, jotka vastaavat 70 prosentin suuruista marginaalia tai tarvittaessa ja korkeintaan 31.12.2025 asti lineaarista kehityskulkua vastaavia arvoja, ja antamalla niille samalla mahdollisuuden käyttää jäljellä olevaa 30:a prosenttia muun muassa sisäistä ylikuormitusta koskevien ongelmien hallitsemiseen.
83      ACER ei näin ollen voi perustellusti väittää, että sillä on ollut sellaisen yleissäännön nojalla, joka suosii kustannustehokkaimpia ratkaisuja, toimivalta rajoittaa riidanalaisilla vaatimuksilla asetuksen 2019/943 15 ja 16 artiklan soveltamisalaa, ja pelkästään sillä perusteella, että nyt käsiteltävässä tapauksessa on ollut olemassa taloudellisesti tehokkaampia ratkaisuja kuin unionin lainsäätäjän omaksumat ratkaisut, ei voida oikeuttaa poikkeamista viimeksi mainituista ratkaisuista.
84      Tästä seuraa, että asetusten 2019/943 ja 2015/1222 säännösten teleologinen tulkinta vahvistaa sen, että ACER ei voinut virhettä tekemättä asettaa riidanalaisia vaatimuksia riidanalaisessa menetelmässä.
85      Kaikesta edellä esitetystä seuraa, että riidanalainen tulkinta on ristiriidassa asetuksen 2019/943 14–16 artiklan ja asetuksen 2015/1222 29 artiklan 3 kohdan b alakohdan kanssa, koska viimeksi mainitut säännökset eivät mahdollista sitä, että riidanalaisessa menetelmässä asetetaan riidanalaiset vaatimukset, joissa asetetaan velvollisuuksia, jotka menevät pidemmälle kuin pelkkä kyseisen menetelmän 5 artiklan 8 kohdan a alakohdassa tarkoitetun sisäisten kriittisten verkkoelementtien (ja niiden vikatapahtumien), joissa on otettu huomioon tehonjakautumiskerrointa koskeva kriteeri, luettelon toimittaminen.
86      Tämän vuoksi ja ilman, että on tarpeen tutkia muita väitteitä ja argumentteja, jotka BNetzA on esittänyt ainoan kanneperusteensa tueksi tai jotka on esitetty Saksan liittotasavallan esittämän ensimmäisen kanneperusteen tueksi ja jotka koskevat asetuksen 2019/943 14–16 artiklan ja asetuksen 2015/1222 29 artiklan 3 kohdan b alakohdan rikkomista, ja muita Saksan liittotasavallan esittämiä toissijaisia kanneperusteita, tämä ainoa kanneperuste ja tämä ensimmäinen kanneperuste on hyväksyttävä ja tällä perusteella on kumottava riidanalaisen päätöksen riidanalaiset määräykset.
Oikeudenkäyntikulut
87      Unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 134 artiklan 1 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut.
88      Koska ACER on hävinnyt asian ja BNetzA ja Saksan liittotasavalta ovat vaatineet oikeudenkäyntikulujensa korvaamista, ACER on velvoitettava korvaamaan niiden oikeudenkäyntikulut.
Näillä perusteilla
UNIONIN YLEINEN TUOMIOISTUIN (laajennettu kolmas jaosto)
on ratkaissut asiat seuraavasti:
1)      Asiat T‑600/23 ja T‑612/23 yhdistetään tuomion antamista varten.
2)      Euroopan unionin energia-alan sääntelyviranomaisten yhteistyöviraston (ACER) valituslautakunnan 7.7.2023 tekemä päätös A‑003‑2019_R kumotaan siltä osin kuin se koskee vuorokautisen ja päivänsisäisen kapasiteetin laskentaa koskevan yhteisen alueellisen menetelmän, joka koskee kapasiteetin laskenta-aluetta, joka kattaa Belgian, Tšekin, Saksan, Ranskan, Kroatian, Luxemburgin, Unkarin, Alankomaat, Itävallan, Puolan, Romanian, Slovenian ja Slovakian, 5 artiklan 8 kohdan b ja c alakohdan ja 9 kohdan antamista, sellaisena kuin kyseinen menetelmä on toistettu 21.2.2019 tehdyn ACERin päätöksen nro 02 liitteissä I ja II.
3)      ACER velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Papasavvas
Škvařilová-Pelzl
Nõmm
Kukovec
Meyer
Julistettiin Luxemburgissa 1 päivänä lokakuuta 2025.
Allekirjoitukset
*      Oikeudenkäyntikielet: saksa ja englanti.