62009CO0112
TEISINGUMO TEISMO (aštuntoji kolegija) NUTARTIS
2010 m. sausio 14 d. (
*1
)
Byloje C-112/09 P
dėl 2009 m. kovo 20 d. pagal Teisingumo Teismo statuto 56 straipsnį pateikto apeliacinio skundo
Sociedad General de Autores y Editores (SGAE), įsteigta Madride (Ispanija), atstovaujama advokatų R. Allendesalazar Corcho ir R. Vallina Hoset,
apeliantė,
dalyvaujant kitai proceso šaliai:
Europos Komisijai,
atsakovei pirmojoje instancijoje,
TEISINGUMO TEISMAS (aštuntoji kolegija),
kurį sudaro kolegijos pirmininkė C. Toader, teisėjai K. Schiemann (pranešėjas) ir L. Bay Larsen,
generalinė advokatė J. Kokott,
kancleris R. Grass,
susipažinęs su generalinės advokatės nuomone,
priima šią
Nutartį
1
Savo apeliaciniu skundu Sociedad General de Autores y Editores (SGAE) prašo panaikinti 2009 m. sausio 13 d. Europos Bendrijų Pirmosios instancijos teismo nutartį SGAE prieš Komisiją (T-456/08, toliau – skundžiama nutartis), kuria šis teismas atmetė kaip akivaizdžiai nepriimtiną jos ieškinį dėl Komisijos sprendimo C(2008) 3435, galutinis, susijusio su EB 81 straipsnio ir EEE susitarimo 53 straipsnio taikymo procedūra (byla CIMP/C2/38.698 – CISAC, toliau – ginčijamas sprendimas), panaikinimo iš dalies, motyvuodamas tuo, kad šis ieškinys buvo pateiktas praleidus terminą.
Ginčo aplinkybės ir procesas Bendrajame Teisme
2
Ieškovė – tai Ispanijoje įsteigta autorių teisių kolektyvinio administravimo asociacija.
3
2008 m. liepos 23 d. laišku jai buvo pranešta apie ginčijamą sprendimą, priimtą dėl kartelio nustatant muzikos kūrinių viešo atlikimo teisių administravimo bei kolektyvinio administravimo organizacijų atitinkamų licencijų išdavimo sąlygas, susijusio su Tarptautinės autorių ir kompozitorių bendrijų konfederacijos tipinėje sutartyje numatytų narystės apribojimų naudojimu savitarpio atstovavimo sutartyse arba jų taikymu de facto.
4
Ieškovė dėl ginčijamo sprendimo pareiškė ieškinį faksu, kurį Bendrojo Teismo kanceliarija gavo 2008 m. spalio 6 dieną. Ieškinio originalą Bendrojo Teismo kanceliarija gavo tų pačių metų spalio 9 dieną.
5
2008 m. spalio 15 d. gavusi Bendrojo Teismo kanclerio laišką, pranešantį, kad jos ieškinys dėl ginčijamo sprendimo buvo pareikštas praėjus EB 230 straipsnyje numatytam terminui, ieškovė laiške, prašydama leisti nukrypti nuo su terminais susijusių nuostatų, rėmėsi atleistina klaida.
6
Visų pirma ji teigė ieškinio pareiškimo terminą skaičiavusi nuo 2008 m. liepos 24 d., t. y. nuo kitos dienos po ginčijamo sprendimo gavimo, ir todėl padariusi išvadą, kad šis terminas baigsis dieną. Be to, kadangi spalio 4 d. buvo šeštadienis, ji manė, kad, remiantis Bendrojo Teismo procedūros reglamento 101 straipsnio 2 dalimi, šis terminas baigsis kitą darbo dieną, t. y. pirmadienį.
7
Šiuo tikslu ieškovė Bendrojo Teismo procedūros reglamento 101 straipsnio 1 dalies a ir b punktus aiškino pasikliaudama terminų, kuriuos per procedūrą, kurioje buvo priimtas ginčijamas sprendimas, nurodė Europos Bendrijų Komisija, skaičiavimo metodu, atsižvelgiant į 1971 m. birželio 3 d. Tarybos reglamento (EEB, Euratomas) Nr. 1182/71, nustatančio terminams, datoms ir laikotarpiams taikytinas taisykles (OL L 124, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 1 sk., 1 t., p. 51), 3 straipsnio 1 ir 2 dalis. Kadangi abiejų nuostatų turinys iš esmės identiškas, pritaikiusi Komisijos nurodytą metodą ieškovė padarė klaidingą išvadą, kad Bendrijos teisėje terminai turi būti apskaičiuojami visada vienodai, t. y. prie termino pridedant papildomą dieną, kadangi pranešimo diena neįskaičiuojama. Dėl šios klaidos ieškinys Bendrajame Teisme buvo pateiktas praleidus ieškinio pareiškimo terminą.
8
Be to, ieškovė dėjo pastangas patikrinti, ar jos skaičiavimas teisingas, kreipdamasi į Komisiją, kad ši raštu patvirtintų pranešimo apie ginčijamą sprendimą pateikimo datą. Gavusi šį patvirtinimą raštu, ji taip pat kreipėsi į Bendrojo Teismo kanceliariją, kad ši patvirtintų jos atlikto termino skaičiavimo tikslumą. Jai buvo pranešta, kad nėra galimybių patenkinti jos prašymą.
Skundžiama nutartis
9
Skundžiama nutartimi Bendrasis Teismas atmetė ieškinį kaip nepriimtiną motyvuodamas tuo, kad jis buvo pareikštas praėjus šiam tikslui numatytam terminui.
10
Pirmiausia Bendrasis Teismas pripažino, jog ieškinys pareikštas pavėluotai, ir nurodė, kad pagal EB 230 straipsnio penktąją pastraipą, Bendrojo Teismo procedūros reglamento 101 straipsnio 1 dalies a ir b punktus ir 2 dalį bei 102 straipsnio 2 dalį šio ieškinio pareiškimo terminas prasidėjo 2008 m. liepos 24 d. ir baigėsi, įskaitant terminą dėl nuotolių.
11
Priminęs Bendrijos teismų praktiką dėl atleistinos klaidos sąvokos, skundžiamos nutarties 19–21 punktuose Bendrasis Teismas atmetė tokia klaida pagrįstus ieškovės argumentus, nurodydamas:
„19
Vis dėlto šioje byloje negalima pripažinti atleistinos klaidos, nes, pirma, skaičiuodama ieškinio pareiškimo terminus ieškovė Procedūros reglamento 101 straipsnio 1 dalies a ir b punktus taikė ne pagal jų aiškią formuluotę, bet pagal kitos institucijos atliktą kitame teisės akte, taikomame per procedūrą toje kitoje institucijoje, įtvirtintos kitos nuostatos, kurios formuluotė yra skirtinga, aiškinimą. Tačiau reikia konstatuoti, nors ieškovė tuo nesirėmė, kad atitinkamos institucijos, t. y. Pirmosios instancijos teismo, elgesys jos neskatino to daryti.
20
Antra, teisės aktai, susiję su šioje byloje taikomais terminais, yra suprantami ir juos aiškinant nekyla ypatingų sunkumų <…>.
21
Trečia, ieškovė neparodė rūpestingumo, visų pirma prašydama Bendrojo Teismo kanceliarijos patvirtinti termino skaičiavimą, kurį ji atliko norėdama pareikšti ieškinį per nustatytą terminą. Iš tiesų kanceliarijos pareigūnai neturi įgaliojimų ir kompetencijos pateikti savo nuomonę dėl ieškinio pareiškimo termino skaičiavimo <…>“
Apeliantės reikalavimai
12
Savo apeliaciniu skundu apeliantė Teisingumo Teismo prašo:
—
pripažinti šį apeliacinį skundą priimtinu ir pagrįstu bei panaikinti skundžiamą nutartį,
—
pripažinti Bendrajame Teisme pareikštą ieškinį priimtinu ir grąžinti bylą Bendrajam Teismui, kad šis tęstų jos nagrinėjimą iš esmės, ir
—
priteisti iš Komisijos bylinėjimosi šioje apeliacinėje instancijoje išlaidas.
Dėl apeliacinio skundo
13
Pagal Procedūros reglamento 119 straipsnį, kai apeliacinis skundas yra akivaizdžiai nepriimtinas arba akivaizdžiai nepagrįstas, Teisingumo Teismas bet kuriuo metu, remdamasis teisėjo pranešėjo pranešimu, išklausęs generalinį advokatą, motyvuota nutartimi gali atmesti apeliacinį skundą, nepradėjęs žodinės proceso dalies ir tam tikrais atvejais neįteikęs skundo atsakovui.
14
Teisingumo Teismas mano, kad šiuo atveju bylos medžiagoje yra užtektinai informacijos, kad jis galėtų tokia motyvuota nutartimi atmesti apeliacinį skundą kaip akivaizdžiai nepagrįstą.
Apeliantės argumentai
15
Grįsdama savo apeliacinį skundą, apeliantė nurodo tris pagrindus.
16
Pirmajame pagrinde apeliantė priekaištauja Bendrajam Teismui skundžiamos nutarties 19 punkte save laikius „atitinkama institucija“ teismų praktikos dėl atleistinos klaidos prasme, t. y. institucija, kurios elgesys turėjo lemti atitinkamą klaidą. Tačiau iš šios teismų praktikos aiškiai matyti, kad ši atitinkama institucija visada yra institucija, priėmusi ginčijamą aktą, šiuo atveju tai yra Komisija.
17
Savo antrajame pagrinde apeliantė Bendrajam Teismui priekaištauja neatsižvelgus į tai, kad Bendrojo Teismo procedūros reglamento 101 straipsnio 1 dalis ir Reglamento Nr. 1182/71 3 straipsnis turi būti aiškinami vienodai. Skundžiamos nutarties 19 punkte Bendrasis Teismas klaidingai manė, kad Komisijos atliktas minėto 3 straipsnio aiškinimas nėra svarbus, jį priskirdamas „kitos institucijos atliktam kitame teisės akte, taikomame per procedūrą šioje kitoje institucijoje, įtvirtintos kitos nuostatos, kurios formuluotė yra skirtinga, aiškinimui.“ Tačiau, apeliantės nuomone, terminai turi būti skaičiuojami vienodai – tiek kalbant apie Reglamento Nr. 1182/71, tiek apie Bendrojo Teismo procedūros reglamento taikymą.
18
Trečiajame pagrinde apeliantė priekaištauja Bendrajam Teismui padarius teismų praktikos dėl atleistinos klaidos pažeidimą, nes jis ją taikė klaidingai ir pernelyg griežtai. Iš tiesų šioje byloje tenkinamos sąlygos, skirtos įrodyti atleistinos klaidos buvimą. Visų pirma egzistuoja ypatingos aplinkybės, galinčios lemti teisės subjekto pagrįstą susipainiojimą, ir, antra, apeliantė parodė tokį rūpestingumą, kokio reikalaujama iš įprastai informuoto asmens.
Teisingumo Teismo vertinimas
19
Apeliantės pateiktus tris pagrindus reikia nagrinėti kartu, nes jie visi susiję su Bendrojo Teismo atsisakymu pripažinti, kad šioje byloje buvo padaryta atleistina klaida.
20
Reikia priminti, kad nuo Bendrijos teisės aktų, susijusių su ieškinio pareiškimo terminais, leidžianti nukrypti atleistinos klaidos sąvoka apima tik ypatingas aplinkybes, kuriomis atitinkama institucija elgėsi taip, kad vien jos veiksmai arba šie veiksmai didžiąja dalimi galėjo sukelti teisės subjekto, kuris elgėsi sąžiningai ir parodė tokį rūpestingumą, kokio reikalaujama iš įprastai informuoto subjekto, pagrįstą susipainiojimą (be kita ko, žr. 1994 m. gruodžio 15 d. Sprendimo Bayer prieš Komisiją, C-195/91 P, Rink. p. I-5619, 26 punktą). Iš tiesų griežtas šių taisyklių taikymas atitinka teisinio saugumo reikalavimą ir būtinybę vengti bet kokios diskriminacijos ar savavališko vertinimo vykdant teisingumą (šiuo klausimu žr. Sprendimo Cockerill-Sambre prieš Komisiją, 42/85, Rink. p. 3749, 10 punktą; Nutarties Airija prieš Komisiją, C-239/97, Rink. p. I-2655, 7 punktą ir Nutarties Belgija prieš Komisiją, C-242/07 P, Rink. p. I-9757, 16 punktą).
21
Reikia pripažinti, kad Bendrasis Teismas šios praktikos netaikė klaidingai ar pernelyg griežtai. Bendrasis Teismas padarė teisingą išvadą, kad šioje byloje negalima pripažinti atleistinos klaidos.
22
Aišku, kad šioje teismų praktikoje, kaip teisingai savo apeliaciniame skunde pabrėžė apeliantė, nurodyta „atitinkama institucija“ yra ta, kuri priėmė ginčijamą aktą, šiuo atveju tai yra Komisija.
23
Vis dėlto reikia pripažinti, jog ši nesielgė taip, kad jos veiksmai sukeltų arba lemtų tai, kad teisės subjektas, kuris elgėsi sąžiningai ir parodė tokį rūpestingumą, kokio reikalaujama iš įprastai informuoto subjekto, pagrįstai susipainiotų.
24
Kaip teisingai skundžiamos nutarties 19 ir 20 punktuose pripažino Bendrasis Teismas, Bendrojo Teismo procedūros reglamento 101 straipsnio 1 dalies a ir b punktų formuluotė yra aiški, suprantama ir ją aiškinant nekyla ypatingų sunkumų. Taigi norint šią nuostatą taikyti, nebuvo jokio poreikio įprastai informuotam subjektui remtis kokiu nors Komisijos atliktu panašios nuostatos, kaip antai Reglamento Nr. 1182/71 3 straipsnis, aiškinimu.
25
Dėl to klausimas, ar Bendrojo Teismo procedūros reglamento 101 straipsnį ir Reglamento Nr. 1182/71 3 straipsnį reikia aiškinti identiškai, nėra svarbus nustatant nagrinėjamo ieškinio pareiškimo terminą. Todėl reikia pripažinti, kad nenagrinėjęs šio klausimo Bendrasis Teismas nepadarė klaidos.
26
Bet kuriuo atveju įprastai informuotas subjektas nebūtų pasirinkęs akivaizdžiai contra legem Bendrojo Teismo procedūros reglamento aiškinimo, išplaukiančio iš Komisijos atlikto kitokio reglamento aiškinimo, bent jau nepatikrinęs remiantis šiuo aiškinimu atlikto terminų skaičiavimo tikslumo.
27
Šiomis aplinkybėmis apeliantė negali pagrįstai teigti, kad nesėkmingai bandžiusi gauti savo skaičiavimo tikslumo patvirtinimą iš Bendrojo Teismo kanceliarijos ji parodė tokį rūpestingumą, kokio reikalaujama iš įprastai informuoto subjekto. Kaip skundžiamos nutarties 21 punkte teisingai pripažino Bendrasis Teismas, kanceliarijos pareigūnai neturi įgaliojimų ir kompetencijos pateikti savo nuomonę dėl ieškinio pareiškimo terminų skaičiavimo.
28
Be to, reikia manyti, jog Bendrasis Teismas taip pat nepadarė klaidos, skundžiamos nutarties 19 punkte nusprendęs, kad jo elgesys nesuklaidino ieškovės skaičiuojant ieškinio pareiškimo terminą.
29
Net jeigu Bendrasis Teismas nėra šios nutarties 20 punkte minimoje teismo praktikoje nurodyta „atitinkama institucija“, reikia pabrėžti, jog atleistina klaida gali išplaukti iš bet kokios rūšies ypatingų aplinkybių. Taigi atleistina klaida gali atsirasti dėl paties teismo, suklaidinusio teisės subjektą, veiksmų. Taigi trumpai nagrinėdamas tokią prielaidą Bendrasis Teismas nepadarė jokios klaidos.
30
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, reikia atmesti tris apeliantės pateiktus pagrindus ir todėl visą apeliacinį skundą.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
31
Pagal Teisingumo Teismo procedūros reglamento 69 straipsnio 1 dalį, taikomą apeliacinėse bylose pagal šio reglamento 118 straipsnį, išlaidų klausimas sprendžiamas nutartyje, kuria užbaigiamas procesas.
32
Kadangi ši nutartis buvo priimta prieš įteikiant apeliacinį skundą atsakovei ir todėl iki to laiko, kai ši galėjo patirti bylinėjimosi išlaidas, pakanka nuspręsti, kad atsakovė pati padengia savo bylinėjimosi išlaidas.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (aštuntoji kolegija) nutaria:
1.
Atmesti apeliacinį skundą.
2.
Sociedad General de Autores y Editores (SGAE) padengia savo bylinėjimosi išlaidas.
Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: ispanų.