62023CJ0028
TEISINGUMO TEISMO (ketvirtoji kolegija) SPRENDIMAS
2024 m. spalio 17 d. (
*1
)
„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Viešieji darbų, prekių ir paslaugų pirkimai – Direktyva 2004/18/EB – Sąvoka „viešojo darbų pirkimo sutartys“ – Sutarčių visuma, apimanti dotacijos sutartį ir preliminariąją pirkimo-pardavimo sutartį – Perkančiosios organizacijos tiesioginis ekonominis suinteresuotumas – Perkančiosios organizacijos nustatytus reikalavimus atitinkantis pastatas – Dotacijos ir preliminariosios pirkimo-pardavimo sutarties pripažinimas su vidaus rinka suderinama valstybės pagalba – Direktyva 89/665/EEB – Direktyva 2014/24/ES – Viešojo pirkimo sutarties pripažinimo negaliojančia pasekmės – Absoliutus negaliojimas ex tunc“
Byloje C‑28/23
dėl Okresný súd Bratislava III (Bratislavos III apylinkės teismas, Slovakija) 2023 m. sausio 16 d. nutartimi, kurią Teisingumo Teismas gavo 2023 m. sausio 24 d., pagal SESV 267 straipsnį pateikto prašymo priimti prejudicinį sprendimą byloje
NFŠ a.s.
prieš
Slovenská republika konajúca prostredníctvom Ministerstva školstva, vedy, výskumu a športu Slovenskej republiky,
Ministerstvo školstva, vedy, výskumu a športu Slovenskej republiky
TEISINGUMO TEISMAS (ketvirtoji kolegija),
kurį sudaro trečiosios kolegijos pirmininkas C. Lycourgos (pranešėjas), einantis ketvirtosios kolegijos pirmininko pareigas, teisėjai S. Rodin ir O. Spineanu-Matei,
generalinis advokatas M. Campos Sánchez-Bordona,
posėdžio sekretorius I. Illéssy, administratorius,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį ir įvykus 2024 m. vasario 1 d. posėdžiui,
išnagrinėjęs pastabas, pateiktas:
–
NFŠ a.s., atstovaujamos advokáti M. Čabák, P. Hodál ir L. Královič,
–
Slovenská republika konajúca prostredníctvom Ministerstva školstva, vedy, výskumu a športu Slovenskej republiky ir Ministerstvo školstva, vedy, výskumu a športu Slovenskej republiky, atstovaujamų advokáti P. Horňák, P. Szabó ir M. Tomaschek,
–
Slovakijos vyriausybės, atstovaujamos E. V. Larišová, A. Lukáčik ir S. Ondrášiková,
–
Čekijos vyriausybės, atstovaujamos L. Halajová, M. Smolek ir J. Vláčil,
–
Europos Komisijos, atstovaujamos G. Gattinara, R. Lindenthal ir G. Wils,
susipažinęs su 2024 m. balandžio 11 d. posėdyje pateikta generalinio advokato išvada,
priima šį
Sprendimą
1
Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl 2004 m. kovo 31 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2004/18/EB dėl viešojo darbų, prekių ir paslaugų pirkimo sutarčių sudarymo tvarkos derinimo (OL L 134, 2004, p. 114; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 6 sk., 7 t., p. 132) 1 straipsnio 2 dalies b punkto, 2014 m. vasario 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2014/24/ES dėl viešųjų pirkimų, kuria panaikinama Direktyva 2004/18/EB (OL L 94, 2014, p. 65), 2 straipsnio 1 dalies 6 punkto c papunkčio ir 1989 m. gruodžio 21 d. Tarybos direktyvos 89/665/EEB dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su peržiūros procedūrų taikymu sudarant viešojo prekių pirkimo ir viešojo darbų pirkimo sutartis, derinimo (OL L 395, 1989, p. 33; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 6 sk., 1 t., p. 246), iš dalies pakeistos 2014 m. vasario 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2014/23/ES (OL L 94, 2014, p. 1, toliau – Direktyva 89/665), 2d straipsnio 1 dalies a punkto ir 2 dalies išaiškinimo.
2
Prašymas pateiktas nagrinėjant ginčą tarp, pirma, NFŠ a.s. ir, antra, Slovenská republika konajúca prostredníctvom Ministerstva školstva, vedy, výskumu a športu Slovenskej republiky (Slovakijos Respublika, atstovaujama Slovakijos Respublikos švietimo, mokslo, mokslo tyrimų ir sporto ministerijos) ir Ministerstvo školstva, vedy, výskumu a športu Slovenskej republiky (Slovakijos Respublikos švietimo, mokslo, mokslo tyrimų ir sporto ministerija) (toliau – Švietimo ministerija) dėl nacionalinio futbolo stadiono, kurį NFŠ turėjo pastatyti Slovakijoje, preliminariosios pirkimo-pardavimo sutarties.
Teisinis pagrindas
Sąjungos teisė
Direktyva 89/665
3
Direktyvos 89/665 1 straipsnyje „Peržiūros procedūrų taikymo sritis ir galimybė jomis pasinaudoti“ nustatyta:
„1.   <…>
<…>
Valstybės narės imasi priemonių, būtinų užtikrinti, kad su sutartimis, kurioms taikoma Direktyva [2014/24] arba Direktyva [2014/23], susiję perkančiųjų organizacijų priimti sprendimai galėtų būti veiksmingai ir visų pirma kuo greičiau peržiūrėti laikantis šios direktyvos 2–2f straipsniuose nustatytų sąlygų, remiantis tuo, kad tokiais sprendimais yra pažeisti Sąjungos viešųjų pirkimų srities teisės aktai arba nacionalinės taisyklės, kuriomis tie teisės aktai perkeliami į nacionalinę teisę.
<…>
3.   Valstybės narės turi užtikrinti, kad būtų peržiūros procedūros, kuriomis pagal išsamias taisykles, kurias gali nustatyti valstybės narės, galėtų pasinaudoti bent bet kuris asmuo, kuris yra arba buvo suinteresuotas gauti [sudaryti] konkrečią sutartį ir kuriam dėl tariamo pažeidimo buvo padaryta žala ar kilusi tokios žalos rizika.
<…>“
4
Direktyvos 89/665 2d straipsnyje „Negaliojimas“ numatyta:
„1.   Valstybės narės turi užtikrinti, kad nuo perkančiosios organizacijos nepriklausoma peržiūros institucija pripažintų sutartį negaliojančia arba jos negaliojimas būtų šios peržiūros institucijos sprendimo pasekmė bet kuriuo iš šių atvejų:
a)
jei perkančioji organizacija sutartį suteikė [sudarė] iš anksto nepaskelbusi skelbimo apie pirkimą Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje, kai tai nėra leidžiama pagal Direktyvą [2014/24] arba Direktyvą [2014/23];
<…>
2.   Sutarties pripažinimo negaliojančia pasekmės turi būti numatytos nacionalinėje teisėje.
Nacionalinėje teisėje gali būti numatytas visų sutartinių pareigų panaikinimas su galiojimu atgal arba panaikinimo taikymo sritis gali būti apribota atšaukiant tas pareigas, kurios dar turi būti įvykdytos. Pastaruoju atveju valstybės narės turi numatyti, kad taikomos kitos sankcijos, kaip tai apibrėžta 2e straipsnio 2 dalyje.
<…>“
5
Remiantis Direktyvos 89/665 2e straipsniu „Šios direktyvos pažeidimai ir alternatyvios sankcijos“, tam tikrais atvejais valstybės narės turi numatyti sutarties negaliojimą arba alternatyvias sankcijas.
Direktyva 2004/18
6
Direktyvos 2004/18 1 straipsnyje nurodyta:
„1.   Šioje direktyvoje taikomi šio straipsnio 2–15 dalyse pateikti sąvokų apibrėžimai.
2.
a)
„Viešosios [viešojo pirkimo] sutartys“ – tai dėl piniginės naudos vieno arba kelių ūkio subjektų ir vienos ar kelių perkančiųjų organizacijų raštu sudarytos sutartys, kurių dalykas yra darbų atlikimas, prekių tiekimas arba paslaugų teikimas, kaip apibrėžta šioje direktyvoje.
b)
„Viešojo darbų pirkimo sutartys“ – tai viešosios [viešojo pirkimo] sutartys, kurių dalykas yra darbų arba darbo, susijusio su viena iš I Priede nurodytų veiklų, įvykdymas, arba įvykdymas ir suprojektavimas, arba darbo realizavimas bet kokiomis priemonėmis, atitinkančiomis perkančiosios organizacijos nustatytus reikalavimus [perkančiosios organizacijos nustatytus reikalavimus atitinkančio darbo realizavimas bet kokiomis priemonėmis]. Darbas yra tam tikrų statybos arba civilinės inžinerijos darbų, kaip visumos, rezultatas, kurio pakanka ekonominei ar techninei funkcijai atlikti.
<…>
9.   „Perkančiosios organizacijos“ – tai valstybės, regionų ar vietos valdžios institucijos, įstaigos, kurių veiklą reglamentuoja viešoji teisė, tų institucijų ir (arba) įstaigų, kurių veiklą reglamentuoja viešoji teisė, asociacijos.
<…>“
Direktyva 2014/24
7
Direktyvos 2014/24 1 straipsnio 1 dalyje numatyta:
„Šia direktyva nustatomos taisyklės, kuriomis reglamentuojamos perkančiųjų organizacijų vykdomo pirkimo procedūros, atliekamos siekiant sudaryti viešąsias [viešojo pirkimo] sutartis ir vykdyti projekto konkursus, jeigu jų numatoma vertė ne mažesnė nei 4 straipsnyje nustatytos vertės ribos.
8
Šios direktyvos 2 straipsnio 1 dalyje nurodyta:
„Šioje direktyvoje vartojamų terminų apibrėžtys:
1)
perkančiosios organizacijos – valstybės, regionų ar vietos valdžios institucijos, viešosios teisės reglamentuojami subjektai arba iš vienos ar daugiau tokių institucijų arba vieno ar daugiau tokių viešosios teisės reglamentuojamų subjektų sudarytos asociacijos;
<…>
5)
viešosios [viešojo pirkimo] sutartys – atlygintinos sutartys, kurios raštu sudaromos tarp vieno ar daugiau ekonominės veiklos vykdytojų ir vienos ar daugiau perkančiųjų organizacijų, kurių objektas – darbų vykdymas, produktų tiekimas ar paslaugų teikimas;
6)
viešojo darbų pirkimo sutartys – viešosios [viešojo pirkimo] sutartys, kurių objektas yra vienas iš toliau nurodytų dalykų:
<…>
c)
darbo, atitinkančio perkančiosios organizacijos, darančios lemiamą įtaką darbo pobūdžiui ar projektui, reikalavimus, atlikimas bet kokiomis priemonėmis[.]
<…>“
9
Šios direktyvos 83 straipsnis „Vykdymo užtikrinimas“ suformuluotas taip:
„1.   Siekdamos veiksmingai užtikrinti tinkamą ir veiksmingą įgyvendinimą, valstybės narės užtikrina, kad bent šiame straipsnyje nustatytas užduotis vykdytų viena ar daugiau valdžios institucijų, įstaigų ar struktūrų. Jos [Europos] Komisijai nurodo visas tas užduotis vykdyti kompetentingas valdžios institucijas, įstaigas ar struktūras.
2.   Valstybės narės užtikrina, kad būtų stebima, kaip taikomos viešojo pirkimo taisyklės.
Kai stebėsenos institucijos ar struktūros savo iniciatyva arba gavusios informacijos nustato konkrečius pažeidimus ar sistemines problemas, jos įgaliojamos nurodyti tas problemas nacionalinėms audito institucijoms, teismams arba kitoms atitinkamoms valdžios institucijoms ar struktūroms, kaip antai ombudsmenui, nacionaliniams parlamentams ar jų komitetams.
<…>“
10
Tos pačios direktyvos 90 straipsnio 1 dalyje nustatyta:
„Valstybės narės užtikrina, kad įsigaliotų įstatymai ir kiti teisės aktai, būtini, kad šios direktyvos būtų laikomasi ne vėliau kaip 2016 m. balandžio 18 d. <…>“
11
Direktyvos 2014/24 91 straipsnio pirmoje pastraipoje numatyta:
„Direktyva 2004/18/EB panaikinama nuo 2016 m. balandžio 18 d.“
Slovakijos teisė
Įstatymas Nr. 40/1964
12
Pagrindinės bylos aplinkybėms taikytinos redakcijos 1964 m. vasario 26 d.zákon č. 40/1964 Zb. Občiansky zákonník (Įstatymas Nr. 40/1964 dėl Civilinio kodekso) 39 straipsnyje nustatyta:
„Teisės aktas, kuris dėl savo turinio ar tikslo prieštarauja teisei arba kuriuo siekiama apeiti teisę, arba kuris prieštarauja geriems papročiams, yra negaliojantis“.
Įstatymas Nr. 25/2006
13
Pagrindinės bylos aplinkybėms taikytinos redakcijos 2005 m. gruodžio 14 d.zákon č. 25/2006 Z. z. o verejnom obstarávaní a o zmene a doplnení niektorých zákonov (Įstatymas Nr. 25/2006 dėl viešųjų pirkimų ir tam tikrų įstatymų pakeitimo ir papildymo) 3 straipsnio 3 dalyje numatyta:
„Šiame įstatyme viešojo statybos darbų pirkimo sutartis – tai sutartis, kurios dalykas yra statybos darbų, susijusių su viena iš Bendrojo viešųjų pirkimų žodyno 45 skirsnyje išvardytų veiklos rūšių, vykdymas arba šių darbų projektavimas kartu su vykdymu <…> arba darbo realizavimas. Darbas šiame įstatyme suprantamas kaip tam tikrų statybos darbų, kaip visumos, rezultatas, atliekantis ekonominę ar techninę funkciją, realizuotas laikantis perkančiosios organizacijos ar perkančiojo subjekto nustatytų reikalavimų.“
14
Šio įstatymo 147a straipsnyje numatyta:
„Jeigu perkančioji organizacija, perkantysis subjektas arba 7 straipsnyje nurodytas asmuo sudaro arba papildo sutartį, koncesijos sutartį arba preliminarią sutartį pažeisdamas šį įstatymą, [Úrad pre verejné obstarávanie (Viešųjų pirkimų tarnyba)] arba prokuroras per mėnesį nuo tokio sudarymo ar papildymo gali kreiptis į teismą dėl šių sutarčių pripažinimo negaliojančiomis.“
Įstatymas Nr. 343/2015
15
Pagrindinės bylos aplinkybėms taikytinos redakcijos 2015 m. lapkričio 18 d.zákon č. 343/2015 Z. z. o verejnom obstarávaní a o zmene a doplnení niektorých zákonov (Įstatymas Nr. 343/2015 dėl viešųjų pirkimų ir tam tikrų įstatymų pakeitimo ir papildymo, toliau – Įstatymas Nr. 343/2015) 3 straipsnio 3 dalyje numatyta:
„Pagal šį įstatymą darbų sutartis – tai sutartis, kurios dalykas yra:
<…>
c)
darbų vykdymas bet kokiu perkančiosios organizacijos ar perkančiojo subjekto, darančio lemiamą įtaką statybos ar statybos projekto pobūdžiui, nustatytu būdu.“
16
Šio įstatymo 181 straipsnio 1 ir 11 dalyse nurodyta:
„1.   Konkurso dalyvis, pareiškėjas, dalyvis ar asmuo, galintis būti suinteresuotas sudaryti nustatytą ribą viršijančios vertės konkrečią sutartį ar gauti koncesiją, kurio saugomos teisės ar interesai nukentėjo ar galėjo nukentėti dėl perkančiosios organizacijos ar perkančiojo subjekto vykdytos procedūros (toliau – suinteresuotasis asmuo), po pirkimo sutarties, koncesijos sutarties ar preliminarios sutarties sudarymo gali kreiptis į teismą su prašymu pripažinti atitinkamą sutartį negaliojančia.
<…>
11.   Teisė reikalauti pripažinti pirkimo, koncesijos ar preliminarią sutartį negaliojančia išnyksta, jeigu ja nepasinaudojama:
a)
per 30 dienų nuo pranešimo apie viešojo pirkimo procedūros rezultatus paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje pagal šį įstatymą, jeigu tame pranešime taip pat nurodoma priežastis, kodėl nebuvo paskelbtas skelbimas apie pirkimą, kvietimą dalyvauti konkurse atstojantis skelbimas, koncesijos skelbimas ar konkurso skelbimas;
b)
per šešis mėnesius:
1)
nuo pranešimo apie viešojo pirkimo procedūros rezultatus paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje, jeigu jame nenurodyta a punkte minėta priežastis; arba
2)
kitais atvejais, nei nurodytieji a punkte ir pirmoje pastraipoje, nuo pirkimo sutarties, koncesijos sutarties ar preliminarios sutarties sudarymo.“
Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai
17
Siekdama įgyvendinti Slovakijos nacionalinio futbolo stadiono statybų projektą Slovakijos vyriausybė 2013 m. liepos 10 d. Nutarime Nr. 400/2013 numatė, kad Švietimo ministerija, neskelbdama konkurso, su NFŠ pirmtake, bendrove Národný futbalový štadión, a.s., šiuo klausimu sudarys memorandumą. 2013 m. liepos 11 d. sudarytame memorandume buvo nustatytos stadiono statybai skirtos dotacijos skyrimo ir šių statybų sąlygos.
18
Šiuo pagrindu 2013 m. lapkričio 21 d. Švietimo ministerija ir Národný futbalový štadión a. s. pasirašė dotacijos sutartį, pagal ją Švietimo ministerija įsipareigojo skirti šiai bendrovei 27200000 EUR iš valstybės biudžeto finansuojamą dotaciją nurodyto stadiono statybai (toliau – dotacijos sutartis). Savo ruožtu bendrovė įsipareigojo finansuoti ne mažiau kaip 60 % statybos išlaidų.
19
2016 m. gegužės 10 d. Švietimo ministerija ir NFŠ pasirašė dotacijos sutarties papildymą; juo buvo pakeistas šios sutarties tekstas, pavyzdžiui, atsisakyta iš pradžių numatytos Slovenský fubalový zväz (Slovakijos futbolo federacija) galimybės nemokamai naudotis tam tikromis stadiono patalpomis.
20
Tą pačią dieną Švietimo ministerija, veikdama Slovakijos Respublikos vardu, kaip būsima pirkėja sudarė su NFŠ, kaip būsima pardavėja, preliminariąją pirkimo-pardavimo sutartį, nustatančią Slovakijos nacionalinio futbolo stadiono pirkimo sutarties sudarymo sąlygas (toliau – preliminarioji pirkimo-pardavimo sutartis). Preliminariosios pirkimo-pardavimo sutarties prieduose buvo pateiktos išsamios stadiono techninių ir medžiagų parametrų specifikacijos.
21
Preliminariosios pirkimo-pardavimo sutarties įsigaliojimas priklausė nuo tam tikrų sąlygų įvykdymo, įskaitant Komisijos sprendimą, kad dotacija ir preliminarioji pirkimo-pardavimo sutartis yra su vidaus rinka suderinama valstybės pagalba, kaip tai suprantama pagal SESV 107 straipsnio 3 dalies c puntą. Komisija tai pripažino 2017 m. gegužės 24 d. Sprendimu SA.46530 (OL C 354, 2017, p. 1).
22
Dėl dotacijos sutarties ir preliminariosios pirkimo-pardavimo sutarties teismuose nagrinėjami keli ginčai. NFŠ kreipėsi į prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusį Okresný súd Bratislava III (Bratislavos III apylinkės teismas) su prašymu ištirti su pirkimo kainos nustatymų susijusias preliminariosios pirkimo-pardavimo sutarties turinio sąlygas, kad galėtų pasinaudoti šioje sutartyje jos naudai įtvirtinta galimybe parduoti pastatytą statinį. Anot šios bendrovės, preliminarioji pirkimo-pardavimo sutartis galioja ir nėra viešojo pirkimo sutartis, nes joje neįtvirtinta jokios priverstinai įgyvendintinos prievolės atlikti darbus. Vadinasi, tai nėra atlygintina sutartis.
23
Švietimo ministerija prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiame teisme tvirtina priešingai, kad dotacijos sutartis ir preliminarioji pirkimo-pardavimo sutartis sudaro vieną abipusių teisių ir pareigų visumą, kuria, turint omenyje nepaskelbimą apie konkursą, tyčia siekiama apeiti Įstatymą Nr. 343/2015. Kalbant konkrečiai, preliminarioji pirkimo-pardavimo sutartis yra atlygintina sutartis, atsižvelgiant į joje numatyta pirkimo kainos nustatymo tvarką.
24
Ministerija taip pat teigia galėjusi daryti lemiamą įtaką Slovakijos nacionalinio futbolo stadiono projektui, kuris, remiantis dotacijos sutartimi, turėjo atitikti 4 kategorijos stadionams keliamus reikalavimus, numatytus Europos futbolo asociacijų sąjungos (UEFA) taisyklėse dėl stadionų infrastruktūros. Be to, ministerija, veikdama per projektui vadovaujantį organą – stadiono statybų valdymo ir priežiūros komitetą – kuriame jai buvo plačiai atstovaujama, buvo nustačiusi papildomus reikalavimus.
25
Šalys pagrindinėje byloje taip pat nesutaria dėl klausimo, ar pagrindinės bylos aplinkybėms taikytinos redakcijos Įstatymui Nr. 25/2006 arba Įstatymui Nr. 343/2015 prieštaraujanti sutartis šių įstatymų pagrindu gali būti pripažinta tik santykinai, t. y. ex nunc, negaliojančia, kaip teigia NFŠ, o gal ji negalioja absoliučiai, t. y. ex tunc, remiantis pagrindinės bylos aplinkybėms taikytinos redakcijos 1964 m. vasario 26 d. Įstatymo Nr. 40/1964 dėl Civilinio kodekso 39 straipsniu, kaip teigia Švietimo ministerija. Slovakijos teismų jurisprudencija šioje srityje yra prieštaringa.
26
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pažymi, kad dotacijos sutartis ir preliminarioji pirkimo-pardavimo sutartis susijusios tarpusavyje laiko ir materialiniu požiūriais ir sudaro Švietimo ministerijos ir NFŠ abipusių įsipareigojimų sistemą. Kalbant konkrečiau, dotacijos sutartyje įtvirtintas valstybės įsipareigojimas skirti numatytą dotaciją ir Národný futbalový štadión įsipareigojimas pastatyti Slovakijos nacionalinį futbolo stadioną pagal Švietimo ministerijos nurodytas sąlygas ir leisti Slovakijos futbolo federacijai naudotis jo dalimi. Preliminariojoje pirkimo-pardavimo sutartyje NFŠ naudai įtvirtinta vienašalė galimybė, pasireiškianti valstybės įsipareigojimu išpirkti pastatytą statinį.
27
Šiomis aplinkybėmis Okresný súd Bratislava III (Bratislavos III apylinkės teismas) nutarė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
„1.
Ar ministerijos (valstybės) ir neskelbiant konkurso atrinkto privatinės teisės subjekto sudaryta dotacijos sutartis ir preliminarioji pirkimo-pardavimo sutartis yra „viešojo darbų pirkimo sutartis“, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 2004/18 <…> 1 straipsnio 2 dalies b punktą arba Direktyvos 2014/24 <…> 2 straipsnio [1 dalies] 6 [punkto] c papunktį, jei dotacijos sutartis yra Europos Komisijos patvirtinta valstybės pagalba, kaip tai suprantama pagal SESV 107 straipsnio 3 dalies c punktą, dotacijos sutartimi prisiimtų įsipareigojimų dalykas yra valstybės įsipareigojimas skirti dotaciją ir privatinės teisės subjekto įsipareigojimas pastatyti statinį ministerijos nustatytomis sąlygomis ir leisti sporto organizacijai naudotis šio statinio dalimi, o preliminariąja sutartimi prisiimtų įsipareigojimų dalykas yra privatinės teisės subjektui suteikta vienašalė galimybė, pasireiškianti valstybės įsipareigojimu išpirkti pastatytą statinį, ir šios sutartys sudaro tarpusavyje susijusių ministerijos ir privatinės teisės subjekto įsipareigojimų sistemą laiko ir materialiniu požiūriais?
2.
Ar pagal Direktyvos 2004/18 1 straipsnio 2 dalies b punktą arba Direktyvos 2014/24 2 straipsnio [1 dalies] 6 [punkto] c papunktį draudžiama valstybės narės nacionalinės teisės nuostata, pagal kurią teisės aktas, kuris savo turiniu ar tikslu prieštarauja įstatymui arba kuriuo siekiama apeiti įstatymą, arba kuris prieštarauja geriems papročiams, yra absoliučiai (t. y. nuo pat pradžių – ex tunc) negaliojantis, jei šis įstatymo pažeidimas laikomas esminiu viešojo pirkimo sutarčių sudarymo taisyklių pažeidimu?
3.
Ar pagal Direktyvos 89/665 <…> 2d straipsnio 1 dalies a punktą ir 2 dalį draudžiama valstybės narės nacionalinės teisės nuostata, pagal kurią teisės aktas, kuris savo turiniu ar tikslu prieštarauja įstatymui arba kuriuo siekiama apeiti įstatymą, arba kuris prieštarauja geriems papročiams, yra absoliučiai (t. y. nuo pat pradžių – ex tunc) negaliojantis, jei šis įstatymo pažeidimas laikomas esminiu viešojo pirkimo sutarčių sudarymo taisyklių pažeidimu (apėjimu), kaip pagrindinės bylos atveju?
4.
Ar Direktyvos 2004/18 1 straipsnio 2 dalies b punktą arba Direktyvos 2014/24 2 straipsnio [1 dalies] 6 [punkto] c papunktį reikia aiškinti taip, kad pagal šias nuostatas draudžiama ex tunc preziumuoti, jog preliminarioji pirkimo-pardavimo sutartis, kaip antai nagrinėjama pagrindinėje byloje, sukėlė teisinių pasekmių?“
Dėl prejudicinių klausimų
Dėl pirmojo klausimo
28
Pirmuoju klausimu, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Direktyvos 2004/18 1 straipsnio 2 dalies b punktas ir Direktyvos 2014/24 2 straipsnio 1 dalies 6 punkto c papunktis turi būti aiškinami taip, kad pagal šias nuostatas „viešojo darbų pirkimo sutartimi“ laikytina valstybę narę su ūkio subjektu siejanti sutarčių visuma, apimanti siekiant pastatyti futbolo stadioną sudarytą dotacijos sutartį ir preliminariąją pirkimo-pardavimo sutartį, kai ši visuma sukuria valstybės narės ir ūkio subjekto tarpusavio įsipareigojimus, įskaitant įsipareigojimą pastatyti šį stadioną laikantis nurodytos valstybės narės nustatytų sąlygų ir nurodyto ūkio subjekto naudai numatytą vienašalę galimybę, pasireiškiančią valstybės įsipareigojimu išpirkti pastatytą stadioną, taip pat pagal ją šiam ūkio subjektui suteikiama valstybės pagalba, kurią Komisija pripažino suderinama su vidaus rinka.
Dėl priimtinumo
29
NFŠ ginčija prašymo priimti prejudicinį sprendimą priimtinumą tuo pagrindu, kad pirmasis klausimas susijęs su konkrečiomis faktinėmis aplinkybėmis, kurias turi patikrinti prašymą pateikęs teismas. Šiuo aspektu ji nurodo, kad pirmojo klausimo formuluotėje yra neteisingų ir klaidinančių teiginių apie faktus. Be to, anot jos, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas tiesiog atkartojo vienos iš pagrindinės bylos šalių, t. y. Slovakijos Respublikos, pasiūlytus klausimus, kritiškai jų neįvertinęs, ir, pažeisdamas acte éclairé doktriną, nepaisė Teisingumo Teismo jurisprudencijos, pagal kurią sutartis negali būti laikoma viešojo pirkimo sutartimi, jeigu iš jos nekyla pareiga, kurios įvykdymo galima reikalauti teisme.
30
Šiuo aspektu reikia konstatuoti, pirma, kad nors pirmajame klausime yra teiginių apie faktus, kuriuos prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas dar turi patikrinti, šis klausimas susijęs su Sąjungos teisės nuostatų aiškinimu.
31
Be to, suformuotoje jurisprudencijoje nurodyta, kad tik prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas turi kompetenciją nustatyti ir vertinti nagrinėjamos bylos faktines aplinkybes, taip pat aiškinti ir taikyti nacionalinę teisę. Pagal Teisingumo Teismo ir nacionalinių teismų kompetencijos pasidalijimą Teisingumo Teismas turi atsižvelgti į faktines ir teisines aplinkybes, dėl kurių pateikti prašyme priimti prejudicinį sprendimą suformuluoti klausimai (2021 m. spalio 28 d. Sprendimo X‑Beteiligungsgesellschaft (PVM – Mokėjimai dalimis), C‑324/20, EU:C:2021:880) 31 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
32
Antra, dėl aplinkybės, kad nagrinėjamu atveju tinkamas Sąjungos teisės aiškinimas tariamai yra toks akivaizdus, kad nekyla jokių pagrįstų abejonių, pakanka priminti, kad nors dėl tokios aplinkybės, net jeigu ji pasitvirtintų, Teisingumo Teismas galėtų priimti nutartį pagal Procedūros reglamento 99 straipsnį, ši aplinkybė netrukdo nacionaliniam teismui pateikti prejudicinio klausimo ir dėl to jis netampa nepriimtinas (2023 m. rugsėjo 7 d. Sprendimo Asociaţia Forumul Judecătorilor din România, C‑216/21, EU:C:2023:628, 49 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
33
Darytina išvada, kad pirmasis klausimas yra priimtinas.
Dėl esmės
34
Pirmiausia primintina, kad viešajam pirkimui ratione temporis paprastai taikytina direktyva, galiojanti tuo momentu, kai perkančioji organizacija pasirenka procedūrą, kurią taikys, ir galutinai išsprendžia klausimą, ar privaloma iš anksto skelbti konkursą viešojo pirkimo sutarčiai sudaryti. Direktyvos, kurios perkėlimo į nacionalinę teisę terminas pasibaigė po šio momento, nuostatos – priešingai – netaikytinos (šiuo klausimu žr. 2021 m. sausio 14 d. Sprendimo RTS infra ir Aannemingsbedrijf Norré-Behaegel, C‑387/19, EU:C:2021:13, 23 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
35
Šioje byloje iš prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad sprendimas neskelbti konkurso Slovakijos nacionalinio futbolo stadiono statyboms buvo įtvirtintas 2013 m. liepos 10 d. Slovakijos vyriausybės rezoliucijoje Nr. 400/2013; tą dieną buvo taikoma Direktyva 2004/18. Šia rezoliucija Slovakijos vyriausybė galutinai išsprendė klausimą, ar buvo privaloma skelbti konkursą, tačiau tai dar turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas.
36
Bet kuriuo atveju, net jei šis teismas padarytų išvadą, kad sprendimas, kuriuo galutinai išspręstas klausimas dėl pareigos skelbti konkursą, buvo priimtas po 2016 m. balandžio 18 d., kai įsigaliojo Direktyvos 2004/18 panaikinimas ir baigėsi terminas Direktyvai 2014/24 perkelti, pažymėtina, kad Direktyvos 2004/18 1 straipsnio 2 dalies b punkto formuluotė, kiek tai susiję su perkančiosios organizacijos reikalavimus atitinkančio darbo atlikimu, iš esmės atitinka Direktyvos 2014/24 2 straipsnio 1 dalies 6 punkto c papunkčio turinį.
37
Atsižvelgiant į šias preliminarias pastabas reikėtų nustatyti, ar pagrindinėje byloje nagrinėjamais bruožais pasižyminti sutarčių visuma atitinka Direktyvos 2004/18 1 straipsnio 2 dalies b punkte įtvirtintus „viešojo darbų pirkimo sutarties“ kriterijus, turint omenyje, kad tai yra savarankiška Sąjungos teisės sąvoka, kuriai neturi įtakos konkretus sutarties kvalifikavimas pagal valstybės narės teisę (šiuo klausimu žr. 2007 m. sausio 18 d. Sprendimo Auroux ir kt., C‑220/05, EU:C:2007:31, 40 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
38
Remiantis Direktyvos 2004/18 1 straipsnio 2 dalies a punkte įtvirtinta sąvokos „viešojo pirkimo sutartis“ apibrėžtimi, reikia patikrinti, ar tokia sutarčių visuma yra atlygintinė sutartis, sudaryta tarp ūkio subjekto ir perkančiosios organizacijos, ir, jei taip, ar šios sutarties dalykas yra perkančiosios organizacijos nustatytus reikalavimus atitinkančio darbo realizavimas, kaip tai suprantama pagal šios direktyvos 1 straipsnio 2 dalies b punktą.
39
Nagrinėjamu atveju būtent prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, atlikęs būtinus vertinimus, turės priimti sprendimą šiuo klausimu. Primintina, kad pagal SESV 267 straipsnį Teisingumo Teismas turi įgaliojimus ne taikyti Sąjungos teisės nuostatas konkrečiam atvejui, o tik priimti sprendimą dėl Sutarčių ir Europos Sąjungos institucijų priimtų teisės aktų aiškinimo. Vis dėlto pagal suformuotą jurisprudenciją Teisingumo Teismas, remdamasis šiame SESV 267 straipsnyje įtvirtintu teismų bendradarbiavimu ir atsižvelgdamas į bylos medžiagą, gali nacionaliniam teismui pateikti Sąjungos teisės išaiškinimo gaires, kurios jam galėtų būti naudingos vertinant vienos ar kitos šios teisės nuostatos poveikį (2023 m. rugsėjo 7 d. Sprendimo Asociația Forumul Judecătorilor din România, C‑216/21, EU:C:2023:628, 72 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
40
Visų pirma Direktyvos 2004/18 1 straipsnio 2 dalies a punkte vartojama sąvoka „sutartis“ taip pat apima bendros valios išraišką, kuri matyti iš kelių dokumentų, ir tam nekliudo aplinkybė, kad kiekvienas šių dokumentų pagal nacionalinę teisę laikomas sutartimi.
41
Šioje byloje iš prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad dotacijos sutartis ir preliminarioji pirkimo-pardavimo sutartis yra susijusios materialiniu požiūriu, nes abi buvo sudarytos siekiant įgyvendinti Slovakijos nacionalinio futbolo stadiono statybų projektą, ir laiko požiūriu. Pastarąjį ryšį patvirtina Sprendimas SA.46530, kuriame nurodyta, kad šio stadiono statyba prasidėjo tik 2016 m. rudenį, t. y. po to, kai 2016 m. gegužės 10 d. buvo pasirašytas dotacijos sutarties papildymas Nr. 1 ir preliminarioji pirkimo-pardavimo sutartis.
42
Antra, pagrindinėje byloje nagrinėjamą sutarčių visumą sudarančias sutartis raštu sudarė ūkio subjektai, t. y. Národný futbalový štadión, kalbant apie dotacijos sutartį, ir NFŠ, kalbant apie preliminariąją pirkimo-pardavimo sutartį, ir Slovakijos valstybė, t. y. perkančioji organizacija pagal Direktyvos 2004/18 1 straipsnio 9 dalies pirmą pastraipą.
43
Trečia, reikia patikrinti, ar pagrindinėje byloje nagrinėjamais bruožais pasižyminti sutarčių visuma yra atlygintinė sutartis.
44
Viena vertus, remiantis Teisingumo Teismo jurisprudencija, sąvoka „atlygintinė“ reiškia sutartį, pagal kurią kiekviena šalis įsipareigoja mainais atlikti tam tikrus veiksmus. Abipusiai įpareigojamasis pobūdis yra esminis viešojo pirkimo sutarties bruožas, kuris neišvengiamai sukuria teisiškai privalomas kiekvienos sutarties šalių prievoles, kurių įvykdymo galima reikalauti teisme (šiuo klausimu žr. 2020 m. rugsėjo 10 d. Sprendimo Tax-Fin-Lex, C‑367/19, EU:C:2020:685, 25 ir 26 punktus ir juose nurodytą jurisprudenciją).
45
Šiuo aspektu pažymėtina, kad, kai sutartyje įtvirtinta perkančiosios organizacijos pareiga pirkti, o jos kontrahentui nenustatyta pareigos parduoti, tokios pareigos nebuvimo nebūtinai pakaks, norint paneigti abipusiai įpareigojamąjį sutarties pobūdį, o kartu ir viešojo pirkimo sutarties buvimą, nes tokią išvadą prireikus galima daryti tik išanalizavus visus svarbius elementus.
46
Šioje byloje prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas paminėjo Švietimo ministerijos ir NFŠ tarpusavio pareigų buvimą. Šis teismas taip pat nurodo, be kita ko, kad dotacijos sutartyje įtvirtinta valstybės pareiga skirti dotaciją ir NFŠ pirmtakės pareigos pastatyti Slovakijos nacionalinį futbolo stadioną laikantis Švietimo ministerijos nustatytų sąlygų, finansuoti bent 60 % statybų išlaidų ir – pradinėje šios sutarties versijoje – leisti Slovakijos futbolo federacijai nemokamai naudotis jo dalimi. Nors dotacijos sutarties papildymu Nr. 1 pastaroji pareiga buvo išbraukta, kitos pareigos išliko ir buvo perleistos NFŠ.
47
Kita vertus, sudariusi viešojo darbų pirkimo sutartį perkančioji organizacija gauna paslaugą, kurią sudaro jos pageidaujamų darbų atlikimas, kuriuo ji ekonomiškai tiesiogiai suinteresuota. Tokį ekonominį suinteresuotumą galima konstatuoti ne tik tuomet, kai numatyta, kad perkančioji organizacija įgis sutarties dalyku esančio darbo ar statinio nuosavybės teisę, bet ir kitais atvejais, be kita ko, kai numatyta, kad perkančioji organizacija įgis teisę, užtikrinančią galimybę disponuoti darbo rezultatais tam, kad būtų pasiektas viešasis tikslas (šiuo klausimu žr. 2021 m. balandžio 22 d. Sprendimo Komisija / Austrija (Dar nepastatyto pastato nuoma), C‑537/19, EU:C:2021:319, 44 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
48
Iš Teisingumo Teismo turimos bylos medžiagos matyti, kad nors Slovakijos nacionalinio futbolo stadiono savininkė yra NFŠ, dotacijos sutartimi ribojama teisė perleisti stadiono nuosavybę tretiesiems asmenims, reikalaujant išankstinio rašytinio Slovakijos valstybės pritarimo. Taigi šioje stadijoje valstybė faktiškai turi pirmumo teisę, kuriai būdinga ekonominė vertė.
49
Ekonominis suinteresuotumas taip pat gali pasireikšti ekonome nauda, kurią perkančioji organizacija galės gauti naudojant darbo rezultatą arba jį perleidžiant ateityje, taip pat tuo, kad ji finansavo atliktą darbą arba prisiėmė jo ekonominės nesėkmės riziką (2010 m. kovo 25 d. Sprendimo Helmut Müller, C‑451/08, EU:C:2010:168, 52 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
50
Nagrinėjamu atveju, kaip NFŠ nurodė savo rašytinėse pastabose ir per teismo posėdį, preliminariojoje pirkimo-pardavimo sutartyje jos naudai numatyta galimybė yra komercinės rizikos draudimas tam atvejui, jeigu Slovakijos nacionalinis futbolo stadionas komerciniu požiūriu jai bus neperspektyvus. Vadinasi, įsipareigodama NFŠ pareikalavus išpirkti stadioną, perkančioji organizacija prisiėmė visą šio projekto ekonominės nesėkmės riziką.
51
Ketvirta, reikia priminti, kad norint pripažinti sutartį „viešojo darbų pirkimo sutartimi“, kurios dalykas yra darbo realizavimas, šis darbas turi būti realizuotas laikantis perkančiosios organizacijos nurodytų poreikių, o tam naudojamos priemonės neturi reikšmės (šiuo klausimu žr. 2009 m. spalio 29 d. Sprendimo Komisija / Vokietija, C‑536/07, EU:C:2009:664, 55 punktą).
52
Šiuo aspektu pažymėtina, kad perkančiosios organizacijos lemiamą įtaką numatyto pastatyti pastato projektavimui galima konstatuoti, jeigu, be kita ko, galima įrodyti, kad ši įtaka daroma šio pastato architektūrinei struktūrai, kaip antai jo dydžiui, išorinėms ir laikančiosioms sienoms (šiuo klausimu žr. 2021 m. balandžio 22 d. Sprendimo Komisija / Austrija (Dar nepastatyto pastato nuoma), C‑537/19, EU:C:2021:319, 53 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
53
Nagrinėjamu atveju prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas savo prašyme nurodė, kad Slovakijos nacionalinis futbolo stadionas turėjo būti pastatytas laikantis Švietimo ministerijos nustatytų sąlygų. Šiuo klausimu ministerija pagrindinėje byloje, kaip ir NFŠ Teisingumo Teismui pateiktose rašytinėse pastabose, rėmėsi UEFA taisyklėse nustatytų 4 kategorijos stadionų infrastruktūros kriterijų laikymusi.
54
Pareiga laikytis šių kriterijų – jos buvimą dar turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas – galėtų leisti konstatuoti Slovakijos valstybės lemiamą įtaką stadiono architektūrinei struktūrai, jeigu nurodytose taisyklėse būtų įtvirtinti reikalavimai dėl, pavyzdžiui, žaidimo aikštės matmenų, stadione galinčių tilpti žiūrovų skaičiaus arba automobilių parkavimo vietų skaičiaus; šiuos aspektus taip pat turi išnagrinėti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas.
55
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, ir su sąlyga, kad tai patikrins prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, pagrindinėje byloje nagrinėjamais bruožais pasižyminti sutarčių visuma laikytina „viešojo darbų pirkimo sutartimi“, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 2004/18 1 straipsnio 2 dalies b punktą.
56
Šios išvados nepaneigia aplinkybė, kad Sprendime SA.46530 Komisija pripažino Slovakijos nacionalinio futbolo stadiono statyboms skirtą dotaciją ir šio stadiono preliminariąją pirkimo-pardavimo sutartį su vidaus rinka suderinama valstybės pagalba, kaip tai suprantama pagal SESV 107 straipsnio 3 dalies c punktą.
57
Anot NFŠ, šiame sprendime padarytos išvados neleidžia pripažinti pagrindinėje byloje nagrinėjamos sutarčių visumos viešojo pirkimo sutartimi. Pavyzdžiui, šios bendrovės teigimu, iš to sprendimo matyti, kad ji neturėjo pareigos pastatyti Slovakijos nacionalinio futbolo stadiono. Be to, ši bendrovė nurodo, kad pasirinkdama rangovus laikėsi viešojo pirkimo vykdymo taisyklių, kaip to reikalaujama pagal minėtame sprendime konstatuotą pareigą.
58
Viena vertus, nors Sprendime SA.46530 nurodyta, kad pastačius Slovakijos nacionalinį futbolo stadioną NFŠ liks jo savininkė ir neprivalės perleisti jo nuosavybės teisės Slovakijos valstybei, jame neminimas pareigos pastatyti stadioną nebuvimas.
59
Bet kuriuo atveju reikia pažymėti, kad nacionaliniai teismai iš tiesų neturėtų priimti sprendimų, prieštaraujančių Komisijos sprendimui dėl valstybės pagalbos suderinamumo su vidaus rinka, nes tik ši institucija yra kompetentinga vertinti suderinamumo klausimą, prižiūrima Sąjungos teismo (šiuo klausimu žr. 2020 m. kovo 4 d. Sprendimo Buonotourist / Komisija, C‑586/18 P, EU:C:2020:152, 90 ir 91 punktus ir juose nurodytą jurisprudenciją). Vis dėlto vertinimai, kuriuos netiesiogiai galima būtų kildinti iš šios institucijos sprendimo dėl valstybės pagalbos, iš esmės nesaisto nacionalinių teismų, nagrinėjančių ginčą, kaip antai kilusį pagrindinėje byloje, nesusijusį su šios pagalbos atitiktimi vidaus rinkai
60
Kita vertus, kai perkančioji organizacija turi pareigą laikytis viešuosius pirkimus reglamentuojančių Sąjungos teisės nuostatų, ji negali išvengti šios būtent jai nustatytos pareigos vykdymo įpareigodama ūkio subjektą, su kuriuo ji sudaro viešojo pirkimo sutartį, vykdant ją laikytis nurodytų teisės nuostatų. Taigi nagrinėjamu atveju NFŠ ir Slovakijos valstybę siejančios viešojo pirkimo sutarties buvimo fakto negalima ginčyti remiantis tuo, jog Sprendime SA.46530 nurodyta, kad dėl Slovakijos nacionalinio futbolo stadiono statybos darbų turi būti skelbiamas konkursas, laikantis viešųjų pirkimų srityje taikomų taisyklių.
61
Atsižvelgiant į visa tai, kas išdėstyta, į pirmąjį klausimą reikia atsakyti: Direktyvos 2004/18 1 straipsnio 2 dalies b punktas turi būti aiškinamas taip, kad pagal šią nuostatą „viešojo darbų pirkimo sutartimi“ laikytina valstybę narę su ūkio subjektu siejanti sutarčių visuma, apimanti siekiant pastatyti futbolo stadioną sudarytą dotacijos sutartį ir preliminariąją pirkimo-pardavimo sutartį, kai ši visuma sukuria valstybės narės ir ūkio subjekto tarpusavio įsipareigojimus, įskaitant įsipareigojimą pastatyti šį stadioną laikantis nurodytos valstybės narės nustatytų sąlygų ir nurodyto ūkio subjekto naudai numatytą vienašalę galimybę, pasireiškiančią valstybės įsipareigojimu išpirkti pastatytą stadioną, taip pat pagal ją šiam ūkio subjektui suteikiama valstybės pagalba, kurią Komisija pripažino suderinama su vidaus rinka.
Dėl antrojo–ketvirtojo klausimų
62
Antruoju–ketvirtuoju klausimais prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Direktyva 89/665 (arba Direktyva 2014/24) turi būti aiškinama taip, kad pagal ją, nagrinėjant perkančiosios organizacijos pareikštą negaliojimu grindžiamą prieštaravimą, draudžiama taikyti nacionalinės teisės aktus, numatančius, kad sutartis, sudaryta pažeidžiant viešuosius pirkimus reglamentuojančius teisės aktus, yra absoliučiai negaliojanti ex tunc.
Dėl priimtinumo
63
NFŠ nuomone, šie klausimai yra hipotetiniai. Komisija taip pat abejoja jų priimtinumu, nes, anot jos, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas aiškiai nenurodė, kodėl jam reikia atsakymų į juos.
64
Remiantis suformuota jurisprudencija, klausimams dėl Sąjungos teisės taikoma svarbos prezumpcija. Teisingumo Teismas gali atsisakyti priimti sprendimą dėl nacionalinio teismo pateikto prejudicinio klausimo, tik jeigu akivaizdu, kad prašomas Sąjungos teisės išaiškinimas visiškai nesusijęs su pagrindinėje byloje nagrinėjamo ginčo aplinkybėmis ar dalyku, jeigu problema hipotetinė arba Teisingumo Teismas neturi informacijos apie faktines ir teisines aplinkybes, būtinos tam, kad naudingai atsakytų į jam pateiktus klausimus (2024 m. balandžio 30 d. Sprendimo Procura della Repubblica presso il Tribunale di Bolzano, C‑178/22, EU:C:2024:371, 27 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
65
Iš prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad Švietimo ministerija pareiškė visų pagrindinėje byloje nagrinėjamų sutarčių negaliojimu grindžiamą prieštaravimą, kad šios sutartys buvo sudarytos neskelbiant konkurso ir kad pagal nacionalinės teisės aktus, kaip jie išaiškinti dalies nacionalinių teismų jurisprudencijoje, sutartį, sudarytą pažeidžiant viešuosius pirkimus reglamentuojančius teisės aktus, privaloma pripažinti absoliučiai negaliojančia ex tunc.
66
Vadinasi, antrasis–ketvirtasis klausimai nėra hipotetiniai ir nėra akivaizdu, kad atsakymas į juos nebus naudingas prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui priimant sprendimą dėl jo nagrinėjamo ginčo. Taigi šie klausimai yra priimtini.
Dėl esmės
67
Pirma, negalima teigti, kad Direktyva 89/665 atliktas visiškas suderinimas ir kad joje numatytos visos galimos teisių gynimo priemonės viešųjų pirkimų srityje (šiuo klausimu žr. 2020 m. gegužės 14 d. Sprendimo T‑Systems Magyarország, C‑263/19, EU:C:2020:373, 53 punktą).
68
Atsižvelgiant į šį patikslinimą, reikėtų patikrinti, ar perkančiosios organizacijos pareikštas negaliojimu grindžiamas prieštaravimas patenka į šios direktyvos taikymo sritį.
69
Šiuo klausimu pažymėtina, kad Direktyvos 89/665 1 straipsnio „Peržiūros procedūrų taikymo sritis ir galimybė jomis pasinaudoti“ 3 dalyje nurodyti asmenys, turintys turėti galimybę pasinaudoti šioje direktyvoje numatytomis peržiūros procedūromis. Pagal šią nuostatą reikalaujama užtikrinti, kad peržiūros procedūromis galėtų pasinaudoti bent bet kuris asmuo, kuris yra arba buvo suinteresuotas sudaryti konkrečią sutartį ir kuriam dėl tariamo pažeidimo buvo padaryta žala ar kilusi tokios žalos rizika.
70
Be to, šios direktyvos 1 straipsnio 1 dalies ketvirtoje pastraipoje nurodyti sprendimai, kuriuos turi būti galima peržiūrėti laikantis šios direktyvos. Šioje nuostatoje tik reikalaujama, kad būtų galima peržiūrėti perkančiųjų organizacijų priimtus sprendimus.
71
Aiškinant šias nuostatas kartu matyti, kad Direktyva 89/665 nesiekiama nustatyti peržiūros procedūrų ar teisių gynimo priemonių, kuriomis galėtų naudotis perkančiosios organizacijos.
72
Tokį aiškinimą patvirtina Teisingumo Teismo jurisprudencija, pagal kurią šios direktyvos nuostatomis siekiama apsaugoti ūkio subjektus nuo perkančiosios organizacijos savivalės (šiuo klausimu žr. 2020 m. gegužės 14 d. Sprendimo T‑Systems Magyarország, C‑263/19, EU:C:2020:373, 51 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
73
Kalbant konkrečiai, pažymėtina, kad trečiajame prejudiciniame klausime nurodytas Direktyvos 89/665 2d straipsnis, kaip ir jos 2e straipsnis, susijęs su pasekmėmis, kylančiomis pažeidus viešuosius pirkimus reglamentuojančias Sąjungos teisės nuostatas. Teisingumo Teismas yra nusprendęs, kad Direktyvos 89/665 2e straipsnis, susijęs tik su peržiūra, inicijuoja įmonių, kurios yra arba buvo suinteresuotos sudaryti konkrečią sutartį ir kurioms dėl tariamo pažeidimo buvo padaryta ar gali būti padaryta žala (šiuo klausimu žr. 2020 m. gegužės 14 d. Sprendimo T‑Systems Magyarország, C‑263/19, EU:C:2020:373, 54 punktą).
74
Vadinasi, perkančiosios organizacijos pareikštas negaliojimu grindžiamas prieštaravimas nepatenka į Direktyvos 89/665 taikymo sritį.
75
Antra, kaip matyti iš Direktyvos 2014/24 1 straipsnio 1 dalies, šia direktyva nustatomos tik taisyklės, kuriomis reglamentuojamos viešųjų pirkimų procedūros, bet ne šių taisyklių pažeidimo pasekmės.
76
Vis dėlto Direktyvos 2014/24 83 straipsnyje numatytos taisyklės dėl šios direktyvos taikymo užtikrinimo. Kadangi šios taisyklės yra procedūrinės, nuo 2016 m. balandžio 18 d., kai baigėsi šios direktyvos perkėlimo terminas, jos taikomos visoms naujoms ar jau pradėtoms viešojo pirkimo procedūroms, patenkančioms į šios direktyvos materialinę taikymo sritį.
77
Šiuo klausimu Teisingumo Teismas yra nusprendęs, kad Direktyvos 2014/24 83 straipsnio 1 ir 2 dalys turi būti aiškinamos taip, kad jomis valstybėms narėms nenurodoma ir nedraudžiama priimti teisės aktų, pagal kuriuos priežiūros institucija, remdamasi Sąjungos finansinių interesų apsaugos motyvais, gali ex officio inicijuoti peržiūros procedūrą tam, kad patikrintų, ar buvo padaryta viešųjų pirkimų teisės aktų pažeidimų (šiuo klausimu žr. 2020 m. kovo 26 d. Sprendimo Hungeod ir kt., C‑496/18 ir C‑497/18, EU:C:2020:240, 84 punktą).
78
Teisingumo Teismas taip pat nusprendė, kad jei tokia procedūra numatyta, jai taikoma Sąjungos teisė, nes viešojo pirkimo sutartys, kurios yra tokios peržiūros dalykas, patenka į viešųjų pirkimų direktyvų materialinę taikymo sritį. Vadinasi, tokia procedūra turi atitikti Sąjungos teisę, įskaitant jos bendruosius principus (2020 m. kovo 26 d. Sprendimo Hungeod ir kt., C‑496/18 ir C‑497/18, EU:C:2020:240, 85 ir 86 punktai).
79
Lygiai taip pat Direktyvos 2014/24 83 straipsnio 1 ir 2 dalys turi būti aiškinamos taip, kad pagal jas valstybėms narėms nenurodoma ir nedraudžiama priimti nacionalinės teisės aktų, numatančių perkančiosios organizacijos galimybę, nagrinėjant ginčą dėl sutarties, pareikšti absoliučiu negaliojimu ex tunc grindžiamą prieštaravimą, remiantis viešųjų pirkimų teisės aktų pažeidimu.
80
Beje, iš Teisingumo Teismo turimos bylos medžiagos nematyti, kad pagrindinėje byloje nagrinėjamu skundu būtų pažeista Sąjungos teisė, įskaitant jos pagrindinius principus, tačiau tai dar turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas.
81
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, į antrąjį–ketvirtąjį klausimus reikia atsakyti, kad Direktyva 89/665 ir Direktyva 2014/24 turi būti aiškinamos taip, kad pagal jas, nagrinėjant perkančiosios organizacijos pareikštą negaliojimu grindžiamą prieštaravimą, nedraudžiama taikyti nacionalinės teisės aktų, numatančių, kad sutartis, sudaryta pažeidžiant viešuosius pirkimus reglamentuojančius teisės aktus, yra absoliučiai negaliojanti ex tunc, su sąlyga, kad, kalbant apie į Direktyvos 2014/24 materialinę taikymo sritį patenkantį viešąjį pirkimą, tokį negaliojimą numatantys teisės aktai atitinka Sąjungos teisę, įskaitant jos bendruosius principus.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
82
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (ketvirtoji kolegija) nusprendžia:
1.
2004 m. kovo 31 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2004/18/EB dėl viešojo darbų, prekių ir paslaugų pirkimo sutarčių sudarymo tvarkos derinimo 1 straipsnio 2 dalies b punktas
turi būti aiškinamas taip:
pagal šią nuostatą „viešojo darbų pirkimo sutartimi“ laikytina valstybę narę su ūkio subjektu siejanti sutarčių visuma, apimanti siekiant pastatyti futbolo stadioną sudarytą dotacijos sutartį ir preliminariąją pirkimo-pardavimo sutartį, kai ši visuma sukuria valstybės narės ir ūkio subjekto tarpusavio įsipareigojimus, įskaitant įsipareigojimą pastatyti šį stadioną laikantis nurodytos valstybės narės nustatytų sąlygų ir nurodyto ūkio subjekto naudai numatytą vienašalę galimybę, pasireiškiančią valstybės įsipareigojimu išpirkti pastatytą stadioną, taip pat pagal ją šiam ūkio subjektui suteikiama valstybės pagalba, kurią Europos Komisija pripažino suderinama su vidaus rinka.
2.
1989 m. gruodžio 21 d. Tarybos direktyva 89/665/EEB dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su peržiūros procedūrų taikymu sudarant viešojo prekių pirkimo ir viešojo darbų pirkimo sutartis, derinimo, iš dalies pakeista 2014 m. vasario 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2014/23/ES, ir 2014 m. vasario 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2014/24/ES dėl viešųjų pirkimų, kuria panaikinama Direktyva 2004/18/EB,
turi būti aiškinamos taip:
pagal jas, nagrinėjant perkančiosios organizacijos pareikštą negaliojimu grindžiamą prieštaravimą, nedraudžiama taikyti nacionalinės teisės aktų, numatančių, kad sutartis, sudaryta pažeidžiant viešuosius pirkimus reglamentuojančius teisės aktus, yra absoliučiai negaliojanti ex tunc, su sąlyga, kad, kalbant apie į Direktyvos 2014/24 materialinę taikymo sritį patenkantį viešąjį pirkimą, tokį negaliojimą numatantys teisės aktai atitinka Sąjungos teisę, įskaitant jos bendruosius principus.
Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: slovakų.