62004CC0034_LT
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
I – Įžanga
1. 1996 metais du Nyderlandų ir du Jungtinės Karalystės laivynų laivai buvo perkelti į Argentiną. Bendrija šioms priemonėms skyrė 7 464 585,60 ECU dydžio finansinę pagalbą. Komisijos nuomone, suteikus pagalbą vis dėlto nebuvo pasiektas nustatytas tikslas, nes valstybės narės atsakovės vietoj perkeltų laivų įregistravo naujus žvejybos laivus. Todėl Komisija pateikė šiuos ieškinius dėl įsipareigojimų neįvykdymo, kurie teisiniu požiūriu iš esmės yra vienodi. Kaip nurodysiu toliau, Komisija savo ieškiniuose remiasi klaidingu teisiniu pagrindu.
II – Teisinis pagrindas
2. Žvejybai vykdyti žvejybos laivai turi turėti jiems priskirtą žvejybos leidimą. Tokius leidimus reglamentuojanti nuostata Bendrijos teisėje atsirado tik 1992 m. gruodžio 20 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 3760/92, nustatančio žvejybos ir akvakultūros sistemą Bendrijoje(2) (toliau – Žvejybos reglamentas), 5 straipsnyje:
„1) Taryba, laikydamasi Sutarties 43 straipsnyje numatytos tvarkos, iki 1993 m. gruodžio 31 d. patvirtina Bendrijos sistemą, kuri bus taikoma ne vėliau kaip nuo 1995 m. sausio 1 d., nustatydama taisykles, dėl valstybių narių išduodamuose ir tvarkomuose žvejybos leidimuose pateiktinų minimalių duomenų.
Nuo Bendrijos sistemos įsigaliojimo dienos valstybės narės privalo taikyti nacionalines žvejybos leidimų sistemas. Jei nenumatyta kitaip, kiekvienas Bendrijos žvejybos laivas privalo turėti jam priskirtą žvejybos leidimą.
Šios nuostatos taikomos nepažeidžiant jokių konkrečių sistemų, galbūt galiojančių Bendrijos lygiu, arba sistemų, būtinų dabartinių ar būsimų tarptautinių susitarimų pagrindu.
2) Leidimų sistemos taikomos visiems Bendrijos žvejybos laivams, veikiantiems Bendrijos žvejybos teritorijoje, trečiųjų valstybių vandenyse ir atviroje jūroje. Bendrijos reikalavimai, susiję su minimaliais duomenimis, taikomi ir trečiųjų valstybių laivams, žvejojantiems Bendrijos žvejybos teritorijoje tarptautinių susitarimų numatytais atvejais.“
3. Laivams suteikiamus žvejybos leidimus išsamiau reglamentuoja 1993 m. gruodžio 20 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 3690/93, numatantis Bendrijos sistemą, nustatančią taisykles dėl žvejybos leidimuose pateiktinų minimalių duomenų(3) (toliau – Minimalių duomenų reglamentas).
„1 straipsnis
1) Bendrijos žvejybos leidimų sistema sukuriama nustatant taisykles dėl minimalių duomenų, pateiktinų Reglamento (EEB) Nr. 3760/92 5 straipsnyje nurodytuose žvejybos leidimuose.
2) Reikalaujama, kad visi Bendrijos žvejybos laivai turėtų jiems išduotus žvejybos leidimus.
3) Leidimas turi būti laikomas laive.
4) Žvejybos laivams draudžiama žvejoti, laikyti laive, perkrauti iš jų žuvis į kitus laivus ar iškrauti žuvis į krantą, jeigu jiems nesuteiktas žvejybos leidimas arba jeigu žvejybos leidimas paskelbtas negaliojančiu, arba laikinai sustabdytas jo galiojimas.
< ... >
3 straipsnis
Vėliavos valstybė narė, atsižvelgdama į Reglamento (EEB) Nr. 3760/92 11 straipsnį, išduoda ir tvarko žvejybos leidimus žvejybos laivams, plaukiojantiems su jos vėliava.
< ... >
5 straipsnis
Vėliavos valstybė narė, laikinai nenaudojamų laivų žvejybos leidimus laikinai sustabdo arba paskelbia negaliojančiais, o laivų, kurie visam laikui nutraukia žvejybos veiklą, žvejybos leidimus skelbia negaliojančiais.“
4. Remdamasi Minimalių duomenų reglamento 3 straipsnyje minimu Žvejybos reglamento 11 straipsniu, Taryba nustato Bendrijos žvejybos sektoriaus pertvarkymo tikslus:
„Atsižvelgdama į I antraštinę dalį, daugiamečiu pagrindu ir pirmą kartą ne vėliau kaip 1994 m. sausio 1 d. Taryba, laikydamasi Sutarties 43 straipsnyje numatytos tvarkos, nustato Bendrijos žvejybos sektoriaus pertvarkymo tikslus ir taisykles, kad būtų pasiekta ilgalaikė išteklių ir jų gavybos pusiausvyra. Pertvarkant kiekvienu atveju atsižvelgiama į galimas ekonomines ir socialines pasekmes bei įvairių žvejybos regionų specifiką.“
5. Remdamasi šia nuostata, 1993 m. gruodžio 20 d. Taryba priėmė sprendimą Nr. 94/15/EB dėl Bendrijos žvejybos sektoriaus pertvarkymo tikslų ir taisyklių siekiant ilgalaikės išteklių ir gavybos pusiausvyros laikotarpiu nuo 1994 m. sausio 1 d. iki 1996 m. gruodžio 31 d. (4) (Sprendimas dėl pertvarkymo). Jis numato:
„1 straipsnis
(1) Vėliausiai iki 1996 m. gruodžio 31 d. atskiros valstybės narės privalo sumažinti žvejybos laivynų žvejybos pastangas taip:
- 20 % dugninių tralų, kuriais žvejojamos pagrindinės žuvų rūšys,
- 15 % tų laivynų dalių, kuriose su laivais žemsiurbėmis ir
spinduliniais tralais žvejojamos plekšnės,
- 0 %, t. y. jokių padidinimų likusiose laivynų dalyse;
(2) Mažinant žvejybos pastangas remiantis 1 punktu turi būti sumažinta bent 55 % pajėgumo.
2 straipsnis
1 straipsnyje nustatytų tikslų ir taisyklių įgyvendinimą Komisija užtikrina remdamasi daugiamete valstybių narių žvejybos laivynams skirta orientavimosi programa, kuri buvo priimta 1992 m. gruodžio 21 d. Komisijos sprendimu ir pakeista tokia pačia tvarka.“
6. Specialūs tikslai, taikomi Nyderlandams nagrinėjamu laikotarpiu, yra numatyti 1992 m. gruodžio 21 d. Komisijos sprendime dėl Nyderlandų, remiantis Tarybos reglamentu (EEB) Nr. 4028/86, dėl daugiametės žvejybos laivynui skirtos orientavimosi programos 1993–1996 m.(5), o tikslai, taikomi Jungtinei Karalystei, numatyti 1992 m. gruodžio 21 d. Komisijos sprendime dėl Jungtinės Karalystės, remiantis Tarybos reglamentu (EEB) Nr. 4028/86, dėl daugiametės žvejybos laivynui skirtos programos 1993–1996 m.(6)
7. Nuostatos dėl priemonių, būtinų šiems tikslams pasiekti, yra numatytos 1993 m. gruodžio 21 d. Tarybos reglamente (EB) Nr. 3699/93, nustatančiame reikalavimus ir tvarką dėl Bendrijos struktūrinės paramos žuvininkystės ir akvakultūros sektoriuje bei jo produktų perdirbimui ir pardavimui į rinką(7) (toliau Struktūrinės paramos reglamentas). Šiai bylai yra reikšmingi 7 ir 8 straipsniai.
„7 straipsnis Bendrosios nuostatos
1) Jeigu pajėgumo mažinimas, kuris finansuojamas vien tik viešąja pagalba, pasibaigus daugiametei orientavimo programai viršija valstybės narės laivyno segmentui nustatytus tikslus, tai nauja situacija, tiek, kiek ji susijusi išimtinai su šia pagalba, negali pateisinti naujų pajėgumų panaudojimo.
< ... >
2) < ... >
8 straipsnis Žvejybos pastangų sureguliavimas
1) Valstybės narės imasi priemonių žvejybos pastangoms sureguliuoti, kad pasiektų bent 5 straipsnyje minėtų daugiamečių orientavimo programų tikslus.
Prireikus valstybės narės imasi priemonių visam laikui nutraukti arba apriboti laivų žvejybinę veiklą.
2) Laivų žvejybos veikla visam laikui nutraukiama šiomis priemonėmis:
- pašalinimas iš apyvartos;
- perkėlimas visam laikui į trečiąją valstybę, jei šiuo perkėlimu nepažeidžiama tarptautinė teisė ir nedaroma žalos jūros išteklių išsaugojimui ir valdymui;
- laivo Bendrijos vandenyse paskyrimas visam laikui kitiems, ne žvejybos tikslams.
< ... >
Valstybės narės užtikrina, kad visi laivai, kuriems taikytos šios priemonės, būtų išbraukti iš žvejybos laivų registrų ir Bendrijos žvejybos laivų registro. Jos taip pat užtikrina, kad iš registrų išbrauktiems laivams būtų visam laikui uždrausta žvejoti Bendrijos vandenyse.“
3) < ... >
8. Tačiau laivų perkėlimas šiuo atveju tiesiogiai nesiremia Struktūrinės paramos reglamentu, bet 1994 m. gegužės 24 d. Europos ekonominės bendrijos ir Argentinos Respublikos susitarimu dėl santykių žuvininkystės sektoriuje(8) .
9. Devintoje konstatuojamojoje dalyje nustatoma:
„ĮSITIKINUSIOS, kad naujas bendravimo pobūdis žuvininkystės sektoriuje nuolat sudarys naujas žvejybos galimybes, padės atnaujinti ir pertvarkyti Argentinos laivyną, rekonstruoti Bendrijos laivyną bei skatinti racionalų išteklių naudojimą ilgalaikėje perspektyvoje.“
10. Tiesiogiai susijusios Susitarimo 5 straipsnio nuostatos numato:
„1) Šalys sudaro palankias sąlygas steigti vienos ar kelių Bendrijos valstybių narių kapitalo įmones Argentinoje, mišrias Argentinos ir Bendrijos laivų savininkų bendroves bei laikinas asociacijas žuvininkystės sektoriuje, kurių tikslas eksploatuoti ir, reikalui esant, perdirbti Argentinos žuvininkystės išteklius pagal I protokole bei I ir II prieduose nustatytas sąlygas.
2) < ... >
3) Įgyvendindama savo laivyno restruktūrizavimo politikos dalį, Bendrija stengiasi, kad Bendrijos laivus perimtų verslo įmonės, kurios yra arba bus įsteigtos Argentinoje. < ... > “ (Pataisytas vertimas)
11. Bendrijos pagalba yra numatyta Susitarimo 7 straipsnio 1 dalyje:
„1) Siekiant skatinti 5 straipsnyje numatytų verslo įmonių steigimąsi, remiantis 6 straipsniu Šalių atrinktiems projektams teikiama finansinė pagalba I protokole nustatyta tvarka.“
III – Bylos aplinkybės ir prašymai
Byla C‑34/04 ‑ Komisija prieš Nyderlandus
12. Byla prieš Nyderlandus susijusi su dviejų laivų „Wiron III“ ir „Wiron IV“ perkėlimu bendrai įmonei pagal Susitarimą su Argentina. Laivai buvo perkelti 1996 m. liepos mėnesį. 1996 m. gruodžio 16 d. sprendimu, skirtu Nyderlandams, laivų savininkams ir bendrai įmonei, Komisija skyrė finansinę pagalbą. Ankstesniems savininkams už kiekvieną laivą buvos skirta 1 852 236 ECU, o bendrai įmonei – 277 835,40 ECU.
13. Vėliau Nyderlandai išdavė leidimus kitiems laivams, kurie buvo įregistruoti vietoj abiejų perkeltų laivų žvejybos laivų registre.
14. Komisija prašo:
1. Pripažinti, kad Nyderlandų Karalystė, nepaskelbusi visam laikui į Argentiną perkeltų laivų „Wiron III“ ir „Wiron IV“ žvejybos leidimų negaliojančiais, neįvykdė įsipareigojimų pagal 1993 m. gruodžio 20 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 3690/93, numatančio Bendrijos sistemą, nustatančią taisykles dėl žvejybos leidimuose pateiktinų minimalių duomenų, 5 straipsnį.
2. Priteisti iš Nyderlandų Karalystės bylinėjimosi išlaidas.
15. Nyderlandų Karalystė prašo:
1. Atmesti Komisijos ieškinį ir
2. Priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.
Byla C‑64/04 – Komisija prieš Jungtinę Karalystę
16. Bylos prieš Jungtinę Karalystę pagrindas yra toks: 1996 m. antroje pusėje laivų „Cleopatra“ ir „Ocean Quest“ savininkai pateikė Jungtinės Karalystės Žemės ūkio, žuvininkystės ir maisto pramonės ministerijai prašymą dėl Bendrijos finansinės pagalbos pagal Susitarimą su Argentina perkeliant šiuos laivus bendr ai įmonei. Ministerija perdavė šiuos prašymus Komisijai. Ji nurodė, kad šie laivai buvo pasirinkti, siekiant sumažinti žvejybos apimtis Šiaurės jūroje.
17. Vėliau laivų savininkai atlygintinai perdavė laivų žvejybos leidimus tretiesiems asmenims. Pagal Jungtinės Karalystės teisę, pastarieji įgijo teisę suteikti atitinkamus žvejybos leidimus žvejybos laivams.
18. Kai kompetentingos Jungtinės Karalystės institucijos sužinojo apie leidimų perdavimą, jos kreipėsi į Komisiją su klausimu, ar toks perdavimas yra leidžiamas. Kompetentinga Komisijos institucija tokį perdavimą pripažino neleistinu.
19. Tačiau 1996 m. gruodžio 16 d. Komisija priėmė Jungtinei Karalystei, ankstesniems laivų savininkams ir atitinkamoms bendroms įmonėms skirtą sprendimą, kurio pagrindu buvo paskirta Bendrijos finansinė pagalba. „Cleopatra“ laivui 1 469 592 ECU buvo skirta laivo savininkui ir 220 438,80 ECU bendrai įmonei. „Ocean Quest“ laivui finansinė pagalba atitinkamai sudarė 1 316 880 ECU ir 197 532 ECU.
20. Nors Jungtinės Karalystės kompetentingos institucijos dar kartą atkreipė dėmesį į leidimų perdavimą, šios lėšos buvo išmokėtos.
21. Byloje C‑64/04 Komisija prašo:
1. Pripažinti, kad Jungtinė Karalystė, nepaskelbusi visam laikui į Argentiną perkeltų laivų Cleopatra ir Ocean Quest žvejybos leidimų negaliojančiais, neįvykdė įsipareigojimų pagal 1993 m. gruodžio 20 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 3690/93, numatančio Bendrijos sistemą, nustatančią taisykles dėl žvejybos leidimuose pateiktinų minimalių duomenų, 5 straipsnį.
2. Priteisti iš Jungtinės Karalystės bylinėjimosi išlaidas.
22. Jungtinė Karalystė prašo atmesti Komisijos ieškinį ir priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.
IV – Teisinis vertinimas
23. Abiejose bylose Komisija kaltina atitinkamą valstybę narę dėl visam laikui perkeltų atitinkamų laivų žvejybos leidimų nepaskelbimo negaliojančiais.
A – Dėl Minimalių duomenų reglamento 5 straipsnio
24. Pateikdama savo kaltinimus, Komisija remiasi Minimalių duomenų reglamento 5 straipsniu. Pagal minėtą straipsnį, vėliavos valstybė narė laikinai nenaudojamų laivų žvejybos leidimus laikinai sustabdo arba paskelbia negaliojančiais, o laivų, kurie visam laikui nutraukia žvejybos veiklą, žvejybos leidimus skelbia negaliojančiais. Taigi pirmiausia reikia nustatyti, ar laivai šios nuostatos prasme nutraukė savo veiklą ir ar atitinkama valstybė narė paskelbė žvejybos leidimus negaliojančiais.
1. Dėl veiklos nutraukimo
25. Šioje byloje ginčo objektu esantys laivai, byloje prieš Nyderlandus – „Wiron III“ ir „Wiron IV“, byloje prieš Jungtinę Karalystę – „Ocean Quest“ ir „Cleopatra“, suteikus Bendrijos finansinę pagalbą buvo atskirti nuo Nyderlandų ir Jungtinės Karalystės laivynų ir perkelti į Argentinos laivyną.
26. Kadangi laivai toliau buvo naudojami žvejybos tikslams, tai veiklos nutraukimas iš pirmo žvilgsnio nebuvo vykdomas. Struktūrinės paramos reglamento 8 straipsnis aiškiai numato, kad žvejybos laivų perkėlimas visam laikui į trečiąsias valstybes taip pat laikomas veiklos nutraukimu. Taigi visam laikui perkelti laivai nebėra laikomi Bendrijos laivyno dalimi.
27. Nors Nyderlandų vyriausybė ginčija Struktūrinės paramos reglamento 8 straipsnio taikymą laivų perkėlimui pagal Susitarimą su Argentina, būtų klaidinga manyti, kad perkėlimas leidimų suteikimo tikslais nėra laikomas veiklos nutraukimu visam laikui. Nepaskelbus šių leidimų negaliojančiomis, tokie laivai galėtų žvejoti kaip Bendrijos laivai Bendrijos vandenyse arba Bendrijos kvotų pagrindu.
28. Atsižvelgiant į tai, laivų perkėlimas į Argentiną remiantis 5 straipsnio 3 dalimi ir Susitarimo devinta konstatuojamąja dalimi, be kita ko, skatina Bendrijos laivyno pertvarkymą. Taigi bendrosios pertvarkymo priemonės tiesiogiai arba analogijos pagrindu taip pat yra taikomos perkeliant laivus į Argentiną(9) . Šiuo atveju nereikia nustatyti, kiek specialios Susitarimo taisyklės pakeičia Struktūrinės paramos reglamento nuostatas(10), nes Susitarimas neapibrėžia, ar laivų perkėlimas į Argentiną laikytinas veiklos nutraukimu visam laikui, ar ne.
29. Taigi, remiantis Minimalių duomenų reglamentu, perkeltų žvejybos laivų leidimai turėtų būti paskelbti negaliojančiais.
2. Leidimų paskelbimas negaliojančiais
30. Šalys, įskaitant Komisiją, sutinka su tuo, kad perkelti laivai nebeturi žvejybos leidimų.
31. Remiantis Nyderlandų vyriausybės pateikta informacija, Nyderlandų laivų leidimai, remiantis įstatymu, buvo automatiškai paskelbti negaliojančiais. Laisvos vietos Nyderlandų žvejybos laivų registre buvo skirtos naujiems laivams ir jiems buvo suteikti nauji žvejybos leidimai.
32. Jungtinė Karalystė nurodo, kad leidimų savininkai leidimus pardavė tretiesiems asmenims, kuriuos pastarieji panaudojo kitiems žvejybos laivams. Visam laikui perkėlus laivus iš Britanijos laivyno, jie neteko žvejybos leidimų, kurie galėjo būti paskelbti negaliojančiais.
33. Šios nuostatos iš pirmo žvilgsnio atrodo nesuderinamos su principu, pagal kurį žvejybos leidimai yra susiejami su laivu. Remiantis Žvejybos reglamento 5 straipsnio 1 punkto antrąja pastraipa, kiekvienas Bendrijos žvejybos laivas privalo turėti jam skirtą žvejybos leidimą.
34. Remiantis Jungtinės Karalystės ir Komisijos pateikta informacija, iš tikrųjų parduodami ne patys leidimai, o „licence entitlements“, t. y. teisė į leidimus. Pats leidimas gali būti išduotas tik tuomet, kai leidimo prašytojas turi teisę į jį. Šiuo atveju tai buvo įvykdyta parduotų teisių pagrindu.
35. Taigi atrodo, kad Minimalių duomenų reglamento 5 straipsnyje nustatytos sąlygos yra įvykdytos: perkelti laivai nebeturi žvejybos leidimų.
3. Dėl perkeltų žvejybos laivų leidimų pakeitimo naujais
36. Pagrindinis Komisijos kaltinimas yra dėl to, kad Nyderlandai ir Jungtinė Karalystė kitiems žvejybos laivams išdavė naujus leidimus, atitinkančius žvejybos laivų, perkeltų į trečiosios šalies laivyną suteikus Bendrijos finansinę pagalbą, turėtus leidimus. Todėl Komisija nesutinka su tuo, kad atsiradęs žvejybos pajėgumas buvo užimtas, naujiems laivams užėmus perkeltų laivų vietą.
37. Remiantis šiuo metu galiojančia teise, tai aiškiai reglamentuoja Reglamento Nr. 2371/2002(11) 11 straipsnio 3 dalis: finansinė pagalba suteikiama tik anuliavus žvejybos leidimą. Šio leidimo pakeisti negalima. Tačiau šiuo atveju nagrinėjamu laikotarpiu dar nebuvo tokios aiškios nuostatos.
38. Komisija mano, kad Minimalių duomenų reglamento 5 straipsnis ir nesant tokios aiškios nuostatos reikalauja anuliuoti žvejybos leidimus, nesuteikiant galimybės juos pakeisti(12) . Jungtinė Karalystė sutinka su šiuo aiškinimu, Nyderlandai, priešingai, atmeta.
39. Minimalių duomenų Reglamento 5 straipsnio formuluotė neapima naujų leidimų išdavimo vietoj anuliuotų žvejybos leidimų. Priešingai, ši nuostata susijusi tik su leidimų galiojimo panaikinimu.
40. Todėl Komisija draudimą išduoti naujus leidimus bando pagrįsti pertvarkymo tikslais pagal Struktūrinės paramos reglamento 8 straipsnį ir ypač finansinės pagalbos tikslais, susijusiais su laivų perkėlimu į Argentiną.
41. Kadangi perkeliant laivus į Argentiną pagal Susitarimą su šia valstybe siekiama paskatinti Bendrijos laivyno pertvarkymą, juo yra siekiama sumažinti Bendrijos žvejybos pajėgumą. Tokiam sumažinimui bus užkirstas kelias tuomet, kai vietoj perkeltų laivų leidimų bus išduodami leidimai naujiems laivams.
42. Komisijos nuomonei reikia pritarti tiek, kiek naujų leidimų išdavimas tuo atveju, kai žvejybos laivai perkeliami suteikus finansinę pagalbą, pažeidžia finansinės pagalbos tikslus.
43. Tačiau toks finansinės pagalbos tikslų pažeidimas dar neleidžia daryti išvados, kad naujų leidimų išdavimas pažeidžia
Minimalių duomenų reglamento 5 straipsnį atskirai arba kartu su Struktūrinės paramos reglamento 8 straipsniu.
44. Nė viena iš šių nuostatų nedaro nė mažiausios nuorodos į tai, kad šių tikslų bus siekiama uždraudžiant anuliuotus žvejybos leidimus pakeisti naujais. Struktūrinės pagalbos reglamento 8 straipsnyje nė karto neminimas žvejybos leidimas. Minimalių duomenų reglamento 5 straipsnyje nurodomas tik įsipareigojimas paskelbti atitinkamo žvejybos laivo leidimą negaliojančiu. Šis įsipareigojimas laikomas įvykdytu paskelbus tokį leidimą negaliojančiu. Įsipareigojimas dėl paskelbimo negaliojančiu nenurodo, kokiomis sąlygomis kitiems laivams gali būti išduodami nauji leidimai. Tai yra kitų teisės aktų reguliavimo objektas, kurie taip pat atsižvelgia į veiklos nutraukimo suteikus finansinę pagalbą tikslus(13) .
45. Kaip nurodė Nyderlandų vyriausybė, Komisija, aiškindama leidimų išdavimą reglamentuojančias nuostatas, per procesą prieš atitinkamas valstybes nares galėjo remtis Minimalių duomenų reglamento 3 straipsniu. Taip pat galėjo būti remiamasi Struktūrinės paramos reglamento 7 straipsnio 1 dalies pirmąja pastraipa.
46. Tačiau šios nuostatos nėra abiejų ieškinių objektas. Todėl jomis negali būti pagrįsti ir šie ieškiniai(14) . Be to, Nyderlandų vyriausybė teisingai nurodė, kad Komisijos ieškinys remiasi klaidingu teisiniu pagrindu.
47. Taigi abu ieškiniai yra atmestini.
B – Papildomas kitų nuostatų tikrinimas
48. Papildomai ir tik tuo atveju, jeigu Teisingumo Teismas pripažintų, jog būtinas platesnis ieškinio objekto nagrinėjimas, taip pat siekiant pabrėžti, kad Komisijos siūlomas Minimalių duomenų reglamento 5 straipsnio kartu su Struktūrinės paramos reglamento 8 straipsniu aiškinimas nėra būtinas, norėčiau toliau konstatuoti, kad Komisija šioje byloje nepagrindė Minimalių duomenų reglamento 3 straipsnio arba Struktūrinės paramos reglamento 7 straipsnio 1 dalies pirmosios pastraipos pažeidimo.
1. Dėl Minimalių duomenų reglamento 3 straipsnio
49. Remiantis Minimalių duomenų reglamento 3 straipsniu, vėliavos valstybė narė, atsižvelgdama į Žvejybos reglamento 11 straipsnį, išduoda ir tvarko žvejybos leidimus laivams, plaukiojantiems su jos vėliava. Ši nacionalinė kompetencija pabrėžiama ir Žvejybos reglamento 5 straipsnio 1 dalies pirmosiose dviejose pastraipose.
50. Priešingai Nyderlandų iš pradžių palaikytai nuomonei, kurios ji vėliau atsisakė, valstybės narės, išduodamos leidimus, nėra laisvos veikti, bet privalo atsižvelgti į Žvejybos reglamento 11 straipsnį. Remdamasi šia nuostata, Taryba nustato Bendrijos žvejybos sektoriaus pertvarkymo tikslus ir taisykles, kad būtų pasiekta ilgalaikė išteklių ir jų gavybos pusiausvyra.
51. Taryba šiuos tikslus nustatė 1993 m. Sprendime dėl pertvarkymo, pagal kurį laivynų pajėgumas tam tikrose srityse turėtų būti sumažintas ir bet kokiu atveju negali būti didinamas. Siekdamos šių tikslų, valstybės narės, prižiūrint Komisijai, turi įvykdyti vadinamąją daugiametę žvejybos laivynų orientavimo programą. Minimalių duomenų reglamento 3 straipsnio nuoroda į Žvejybos reglamento 11 straipsnį įpareigoja valstybes nares netiesiogiai atkreipti dėmesį į pertvarkymo tikslus išduodant žvejybos leidimus.
52. Kaip pripažino Nyderlandų ir Jungtinės Karalystės vyriausybės, iš esmės negalėtų būti leidžiamas joks naujas žvejybos pajėgumas. Tačiau abi vyriausybės mano, kad pakeisti
atsilaisvinusį pajėgumą iš esmės yra leidžiama.
53. Šiuo klausimu nereikia nuodugniai išnagrinėti, kokioms aplinkybėmis gali būti leidžiama pakeisti atsilaisvinusį pajėgumą. Taip pat nereikia detaliai ištirti abiejų vyriausybių(15) pateiktų argumentų.
54. Minimalių duomenų reglamento 3 straipsnio, Žvejybos reglamento 11 straipsnio, 1993 m. Sprendimo dėl pertvarkymo ir daugiametės žvejybos laivynų orientavimo programos pažeidimas kiekvienu atveju būtų laikomas įvykdytu, jeigu keičiant perkeltą pajėgumą būtų neatsižvelgiama į šios programos tikslus. Komisija šiuo klausimu nepateikė jokių argumentų. Be to, nėra aišku, ar abi valstybės narės neatsižvelgė į tikslus, taip pat ar leidimų galiojimo panaikinimas, jų nepakeičiant, būtų turėjęs įtakos siekiant tikslų, į kuriuos nebuvo atsižvelgta(16) .
55. Taigi šiuo atveju negalima konstatuoti jokio Minimalių duomenų reglamento 3 straipsnio pažeidimo.
2. Dėl Struktūrinės paramos reglamento 7 straipsnio 1 dalies pirmosios pastraipos
56. Senus leidimus pakeičiančių leidimų išdavimas šiuo atveju taip pat galėtų pažeisti Struktūrinės paramos reglamento 7 straipsnio 1 dalies pirmąją pastraipą. Nepriklausomai nuo daugiametės žvejybos laivynų orientavimo programos sumažinimo tikslų ši nuostata draudžia pakeisti sumažintus pajėgumus naujais. Tačiau ji reikalauja, kad sumažinimas būtų finansuojamas vien tik viešąja finansine pagalba.
57. Komisija nenurodo, jog perkėlimas buvo finansuojamas vien tik viešąja finansine pagalba. Šiuo atveju tai taip pat būtų abejotina, nes laivų savininkai, tikėtina, siekė gauti pelno iš žvejybos veiklos Argentinos vandenyse. Todėl atsižvelgus į tokias aplinkybes bent jau Jungtinės Karalystės laivų perkėlimo atveju leidimų pardavimų pajamos taip pat buvo vienas iš perkėlimo pagrindų.
58. Taigi ir Struktūrinės paramos reglamento 7 straipsnio 1 dalies pirmoji pastraipa nėra pažeista.
3. Papildomo patikrinimo išvada
59. Abu ieškiniai būtų atmestini ir tuo atveju, jeigu Teisingumo Teismas pripažintų, kad ieškinio objektas apimta Minimalių duomenų reglamento 3 straipsnį arba Struktūrinės paramos reglamento 7 straipsnio 1 dalies pirmąją pastraipą . Patikrinus šias nuostatas, galima daryti išvadą, kad, remiantis tokiu Komisijos siūlomu Minimalių duomenų reglamento 5 straipsnio kartu su Struktūrinės paramos reglamento 8 straipsniu aiškinimu, būtų apeinami reikalavimai, nustatyti Minimalių duomenų reglamento 3 straipsnyje ir Struktūrinės paramos reglamento 7 straipsnio 1 dalies pirmojoje pastraipoje.
V – Dėl bylinėjimosi išlaidų
60. Pagal Procedūros reglamento 69 straipsnio 2 dalį, pralaimėjusiai šaliai nurodoma padengti išlaidas, jei laimėjusi šalis to reikalavo. Kadangi Komisija pralaimėjo abiejose bylose, pagal Nyderlandų ir Jungtinės Karalystės prašymus ji padengia bylinėjimosi išlaidas.
VI – Išvada
61. Atsižvelgiant į tai, siūlau Teisingumo Teismui byloje C‑34/04 ir byloje C‑64/04 priimti tokį sprendimą:
1.	Atmesti ieškinį.
2.	Priteisti iš Europos Bendrijų Komisijos bylinėjimosi išlaidas.
(1) .
(2)  – 	OL L 389, p. 1. Aktas dėl Norvegijos Karalystės, Austrijos Respublikos, Suomijos Respublikos ir Švedijos karalystės stojimo sąlygų ir sutarčių, kuriomis yra grindžiama Europos Sąjunga, pritaikomųjų pataisų, PRIEDAS I – sąrašas pagal Stojimo akto – X. Žvejyba (OL C 241, 1994, p. 189) 29 straipsnį. Reglamentas 2003 m. sausio 1 d. buvo pakeistas 2002 m. gruodžio 20 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 2371/2002 dėl žuvų išteklių apsaugos ir tausojančio naudojimo pagal Bendrąją žuvininkystės politiką (OL L 358, p. 59).
(3)  – 	OL L 341, p. 93. Šis Reglamentas buvo panaikintas 2006 m. balandžio 25 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 700/2006, panaikinančiu Reglamentą (EB) Nr. 3690/93, numatantį Bendrijos sistemą, nustatančią taisykles dėl žvejybos leidimuose pateiktinų minimalių duomenų (OL L 122, p. 1), ir pakeistas 2005 m. rugpjūčio 3 d. Komisijos reglamentu (EB) Nr. 1281/2005 dėl žvejybos licenzijų valdymo ir būtinos minimalios informacijos jose (OL L 203, p. 3).
(4)  – 	OL 1994, L 10, p. 20.
(5)  – 	OL L 401, p. 15.
(6)  – 	OL L 401, p. 33.
(7)  – 	OL L 346, p. 1, 1995 m. birželio 29 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1624/95 (OL L 155, p. 1), kodifikuoto 1998 m. lapkričio 3 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 2468/98, nustatančiu reikalavimus ir tvarką dėl Bendrijos struktūrinės paramos žuvininkystės ir akvakultūros sektoriuje bei jo produktų perdirbimui ir padavimui į rinką (OL L 312, p. 19), ir pakeisto 1999 m. gruodžio 17 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 2792/1999, nustatančiu išsamias Bendrijos struktūrinės paramos žuvininkystės sektoriui taisykles ir tvarką (OL L 337, p. 10), redakcija.
(8)  – 	OL L 318, 1993,  p. 2.
(9)  – 	Šiuo klausimu žr. 2005 m. sausio 13 d. Sprendimą Eduardo Vieira prieš Komisiją (C‑254/03 P, Rink. p. I‑237, 36 ir paskesni punktai bei 63 ir paskesni punktai).
(10)  – 	Žr. ieškovo argumentus sprendime Vieira (nurodytas 9 išnašoje, 58 punktas) ir generalinio advokato A. Tizzano 2004 m. rugsėjo 16 d. išvadą šioje byloje (71 ir paskesni punktai).
(11)  – 	Nurodyta 2 išnašoje.
(12)  – 	Remiantis Komisijos siūlymo dėl Reglamento (EB) Nr. 2371/2002 KOM (2002) 185 (galutinis), p. 4 pagrindimu, Reglamento Nr. 2371/2002 11 straipsnio 3 dalis atitinka jau anksčiau galiojusią teisę. Tačiau įstatymų leidybos procese Ispanija, Prancūzija, Graikija ir Italija jau ilgą laiką ginčijo šią nuostatą, žr. Tarybos dokumentą 14231/1/02 REV 1, 31 išnašą, ir 15271/02, 14 išnašą.
(13)  – 	Be to, Jungtinė Karalystė nurodo kitą galimybę užtikrinti finansinės pagalbos veiksmingumą: Komisija galėtų reikalauti grąžinti Bendrijos suteiktą finansinę pagalbą ar ją suteikti su sąlyga, kad nepasiekus tikslo ji turėtų būti grąžinta. Tai būtų protinga priemonė siekiant išvengti viešųjų lėšų švaistymo.
(14)  –	Dėl ginčo objekto išplėtimo žr.  2005 m. spalio 20 d. Sprendimą Komisija prieš Jungtinę Karalystę (C‑6/04, Rink. p. I‑9017, 57 ir paskesni punktai).
(15)  – 	Jungtinės Karalystės vyriausybė iš esmės nurodo, kad įsipareigojimas panaikinti leidimo galiojimą nepakeičiant nauju leidimu atsirado tik tuomet, kai laivai jau nebeturėjo leidimo. Nyderlandų vyriausybė atmeta Struktūrinės paramos reglamento taikymą laivų perkėlimo pagal Susitarimą su Argentina atveju.
(16)  – 	Komisijos nuomone, taip pat galima daryti tokią išvadą, nes jos ieškinys klaidingai remiasi Minimalių duomenų reglamento 5 straipsniu kartu su Struktūrinės paramos reglamento 8 straipsniu. Šioje byloje neturi būti atsižvelgiama į tai, kad Komisija nepriklausomai nuo to nurodė, kad abi valstybės narės laikotarpiu nuo 1993 iki 1996 m. nepaisė žvejybos laivynų orientavimo programos tikslų, Metinis pranešimas Tarybai ir Europos Parlamentui dėl daugiametės žvejybos laivynų orientavimo programos vykdymo būklės, 1996 m. pabaiga, KOM (1997) 352, p. 36. Nyderlandų atžvilgiu, p. 45 – Jungtinės Karalystės atžvilgiu. Kadangi Komisija nepateikė reikalavimo, abi valstybės narės šioje byloje neturėjo pateikti savo nuomonės šiuo klausimu. Pateikus Metinį pranešimą už 1997 m. pabaigą, KOM (1997) 157, p. 32 Nyderlandų atžvilgiu ir p. 38 Jungtinės Karalystės atžvilgiu, praėjus metams bent jau paskutinės valstybės narės atveju tikslo nepasiekimas nebuvo taip aiškiai akcentuojamas.