62021CJ0556_RES
Byla C‑556/21
Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid
prieš
E.N.irS.S._irJ.Y.
(Raad van State (Valstybės Taryba, Nyderlandai) prašymas priimti prejudicinį sprendimą)
2023 m. kovo 30 d. Teisingumo Teismo (pirmoji kolegija) sprendimas
„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Reglamentas (ES) Nr. 604/2013 – Valstybės narės, atsakingos už tarptautinės apsaugos prašymo nagrinėjimą, nustatymas – 27 straipsnis – Sprendimo perduoti prieglobsčio prašytoją apskundimas – 29 straipsnis – Perdavimo terminas – Termino įvykdyti perdavimą sustabdymas per apeliacinį procesą – Administracijos prašoma laikinoji apsaugos priemonė“
Sienų kontrolė, prieglobstis ir imigracija – Prieglobsčio politika – Valstybės narės, atsakingos už tarptautinės apsaugos prašymo nagrinėjimą, nustatymo kriterijai ir mechanizmai – Reglamentas Nr. 604/2013 – Perėmimo savo žinion ir atsiėmimo procedūros – Tarptautinės apsaugos prašytojo perdavimo įvykdymo terminas – Teismo, kuriam pateiktas skundas dėl teismo sprendimo, kuriuo panaikinamas sprendimas dėl perdavimo, laikinosios priemonės, kuria perdavimo terminas sustabdomas arba kuri turi tokį poveikį, priėmimas – Leistinumas – Sąlyga – Ankstesnis sprendimo dėl perdavimo vykdymo sustabdymas nagrinėjant skundą pirmojoje instancijoje
(Europos Parlamento ir Tarybos reglamento Nr. 604/2013 27 straipsnio 3 dalis ir 29 straipsnio 1 ir 2 dalys)
(žr. 23–29, 32–40 punktus ir rezoliucinę dalį)
Sienų kontrolė, prieglobstis ir imigracija – Prieglobsčio politika – Valstybės narės, atsakingos už tarptautinės apsaugos prašymo nagrinėjimą, nustatymo kriterijai ir mechanizmai – Reglamentas Nr. 604/2013 – Perėmimo savo žinion ir atsiėmimo procedūros – Teisė į veiksmingą teisminę gynybą – Nacionalinės teisės aktai, kuriuose numatyta teisė pateikti apeliacinį skundą dėl teismo sprendimo, kuriuo panaikinamas sprendimas dėl perdavimo – Leistinumas – Ribos – Lygiavertiškumo ir veiksmingumo principų paisymas – Nuostatos, leidžiančios nukrypti nuo Reglamento Nr. 604/2013 29 straipsnio 1 dalies, nebuvimas
(Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 18 ir 47 straipsniai; Europos Parlamento ir Tarybos reglamento Nr. 604/2013 27 straipsnio 1 dalis)
(žr. 30, 31 punktus)
Santrauka
2019 ir 2020 m. E. N., S. S. ir J. Y. Nyderlanduose pateikė tarptautinės apsaugos prašymus. Nuo 2019 m. spalio mėn. iki 2021 m. sausio mėn. kitų valstybių narių valdžios institucijos sutiko perimti prašytojus savo žinion arba juos atsiimti. Šiomis aplinkybėmis Nyderlandų kompetentinga institucija nusprendė atmesti tarptautinės apsaugos prašymus jų nenagrinėjusi ir, remdamasi reglamentu „Dublinas III“ (
1
), nurodė perduoti prašytojus šioms valstybėms narėms. Pirmosios instancijos teismai, nagrinėję prašytojų skundus dėl sprendimų dėl perdavimo, šiuos sprendimus panaikino ir nurodė Nyderlandų kompetentingai institucijai priimti naujus sprendimus dėl tarptautinės apsaugos prašymų. Dėl šių sprendimų ši institucija pateikė apeliacinius skundus Raad van State (Valstybės taryba). Kartu su apeliaciniais skundais ji pateikė prašymus taikyti laikinąsias apsaugos priemones: pirma, kad jai nereikėtų priimti naujo sprendimo, kol nebus priimtas sprendimas dėl apeliacinių skundų, ir, antra, sustabdyti perdavimo terminą.
2020 ir 2021 m. priimtais trimis sprendimais prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo laikinąsias apsaugos priemones taikantis teisėjas patenkino prašymus taikyti laikinąsias apsaugos priemones. Vis dėlto prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui kyla klausimas, ar pagal reglamento „Dublinas III“ nuostatas, susijusias su teisių gynimo priemonėmis dėl sprendimų dėl perdavimo (
2
) ir perdavimo terminais (
3
), draudžiama patenkinti nacionalinės kompetentingos institucijos prašymą taikyti laikinąją apsaugos priemonę, kuriuo siekiama sustabdyti perdavimo terminą, pateiktą kartu su apeliaciniu skundu dėl teismo sprendimo, kuriuo panaikinamas sprendimas dėl perdavimo. Jei taip būtų, šis teismas turėtų konstatuoti, kad šis terminas pasibaigė, taigi Nyderlandų Karalystė tapo atsakinga už atsakovų pagrindinėje byloje pateiktų tarptautinės apsaugos prašymų nagrinėjimą (
4
).
Savo sprendime Teisingumo Teismas nusprendė, kad laikinoji apsaugos priemonė, leidžianti kompetentingai institucijai, kol bus išnagrinėtas jos apeliacinis skundas dėl teismo sprendimo, kuriuo panaikinamas sprendimas dėl perdavimo, nepriimti naujo sprendimo, kuria perdavimo terminas sustabdomas arba kuri turi tokį poveikį, gali būti taikoma tik tuo atveju, jei sprendimo dėl perdavimo vykdymas buvo sustabdytas nagrinėjant skundą pirmojoje instancijoje.
Teisingumo Teismo vertinimas
Pirmiausia Teisingumo Teismas priminė, kad pagal reglamento „Dublinas III“ 29 straipsnio 1 dalį atitinkamas asmuo atsakingai valstybei narei perduodamas ne vėliau kaip per šešis mėnesius nuo kitos valstybės narės sutikimo patenkinti prašymą atitinkamą asmenį perimti savo žinion arba atsiimti arba nuo galutinio sprendimo dėl skundo priėmimo, jei sprendimo vykdymas buvo sustabdytas pagal reglamento „Dublinas III“ 27 straipsnio 3 dalį.
Iš to matyti, kad Sąjungos teisės aktų leidėjas numatė, jog tais atvejais, kai sprendimo dėl perdavimo vykdymas sustabdomas, perdavimo terminas pradedamas skaičiuoti tik nuo to momento, kai sprendimas dėl skundo dėl sprendimo dėl perdavimo tampa galutinis. Vis dėlto jis nepatikslino, pagal kokias proceso taisykles ši taisyklė turi būti taikoma, kai skundas nagrinėjamas antrojoje instancijoje, ir ypač to, ar taikant šią taisyklę šį skundą nagrinėjantis teismas gali imtis laikinųjų apsaugos priemonių.
Nesant šią sritį reglamentuojančių Sąjungos teisės normų, nusprendus valstybės narės vidaus teisės sistemoje numatyti tokį antrosios instancijos teismą, pagal procesinės autonomijos principą turi būti nustatyta proceso tokios antros instancijos teisme tvarka, įskaitant galimą laikinųjų apsaugos priemonių taikymą. Tačiau ši tvarka turi atitikti lygiavertiškumo ir veiksmingumo principus.
Šiomis aplinkybėmis, nors nacionalinės teisės aktuose numatyta, kad teismas, kuriam kaip antrajai instancijai pateiktas toks skundas, kompetentingų institucijų prašymu gali taikyti laikinąsias apsaugos priemones, šiais teisės aktais negali būti nukrypstama nuo reglamento „Dublinas III“ 29 straipsnio 1 dalies, numatant, kad tokiomis priemonėmis perkeliama perdavimo termino pradžia ir taip pavėlinama jo pabaiga, išskyrus šioje nuostatoje numatytus atvejus. Iš šios nuostatos matyti, kad perdavimo terminas gali būti pradedamas skaičiuoti nuo galutinio sprendimo dėl skundo, pateikto dėl sprendimo dėl perdavimo, priėmimo tik tuo atveju, jei šio sprendimo vykdymas buvo sustabdytas nagrinėjant skundą pirmoje instancijoje.
Darytina išvada, kad laikinoji priemonė, kuria sustabdomas perdavimo terminas, kol skundas bus išnagrinėtas antrojoje instancijoje, gali būti priimta tik tuo atveju, jei sprendimo dėl perdavimo vykdymas pagal šio reglamento 27 straipsnio 3 arba 4 dalį buvo sustabdytas, kol skundas buvo nagrinėjamas pirmoje instancijoje. Tokiu atveju, pirma, perdavimo termino pradžios atidėjimas, kol skundas bus išnagrinėtas antrojoje instancijoje, leidžia užtikrinti šalių lygiateisiškumą ir teisių gynimo procedūrų veiksmingumą. Iš tiesų taip užtikrinama, kad šis terminas nesibaigs, kadangi sprendimo dėl perdavimo vykdymas tapo neįmanomas dėl to, kad dėl šio sprendimo paduotas skundas. Antra, priėmus laikinąją priemonę, skundo dėl sprendimo dėl perdavimo nagrinėjimo pirmojoje instancijoje stabdomasis poveikis perdavimo termino skaičiavimo pradžiai lemia jo pratęsimą nagrinėjant skundą antroje instancijoje ir leidžia išvengti situacijos, kai dėl teismo sprendimo panaikinti sprendimą dėl perdavimo pateikus skundą sistemingai atidedama šio termino skaičiavimo pradžia, dėl ko gali būti užvilkintas atitinkamo asmens tarptautinės apsaugos prašymo nagrinėjimas.
Taigi tokia taisyklė gali padėti pasiekti reglamento „Dublinas III“ tikslų, t. y. tiek valstybėms narėms, tiek atitinkamiems asmenims nustatyti aiškų ir veiksmingą, objektyviais ir teisingais kriterijais grindžiamą būdą greitai nustatyti valstybę narę, atsakingą už tarptautinės apsaugos prašymo nagrinėjimą.
Vis dėlto, kai sprendimo dėl perdavimo vykdymas nebuvo sustabdytas iki skundo pirmojoje instancijoje nagrinėjimo pabaigos, tokios laikinosios apsaugos priemonės, kaip nagrinėjama pagrindinėje byloje, priėmimas nagrinėjant skundą antrojoje instancijoje iš tiesų leistų kompetentingoms institucijoms, kurios nepasinaudojo reglamente „Dublinas III“ (
5
) joms suteikta galimybe ex officio sustabdyti sprendimo dėl perdavimo vykdymą ir nevykdė šio sprendimo dėl perdavimo, kol buvo nagrinėjamas šis skundas, atidėti šiame reglamente (
6
) numatyto perdavimo termino skaičiavimo pradžią ir taip išvengti, kad atsakomybė už šių asmenų prašymų nagrinėjimą pereitų prašančiajai valstybei narei pagal šį reglamentą (
7
). Tokiu būdu būtų nepagrįstai vilkinama tarptautinės apsaugos procedūros eiga ir pažeidžiami šio reglamento tikslai.
(
1
)	2013 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 604/2013, kuriuo išdėstomi valstybės narės, atsakingos už trečiosios šalies piliečio arba asmens be pilietybės vienoje iš valstybių narių pateikto tarptautinės apsaugos prašymo nagrinėjimą, nustatymo kriterijai ir mechanizmai (OL L 180, 2013, p. 31; toliau – reglamentas „Dublinas III“).
(
2
)	Reglamento „Dublinas III“ 27 straipsnyje reglamentuojamos teisių gynimo priemonės dėl sprendimų dėl perdavimo. Jo 3 dalyje reikalaujama, kad valstybės narės suteiktų atitinkamiems asmenims teisių gynimo priemonę, dėl kurios sprendimo dėl jų perdavimo vykdymas galėtų būti sustabdytas.
(
3
)	Reglamento „Dublinas III“ 29 straipsnyje reglamentuojama atitinkamų asmenų perdavimo už tarptautinės apsaugos prašymo nagrinėjimą atsakingai valstybei narei tvarka ir terminai.
(
4
)	Pagal reglamento „Dublinas III“ 29 straipsnio 2 dalį tais atvejais, kai perdavimas per šešis mėnesius neįvyksta, atsakinga valstybė narė iš esmės atleidžiama nuo pareigų atitinkamą asmenį perimti savo žinion arba atsiimti, o atsakomybė pereina prašančiajai valstybei narei.
(
5
)	Pagal reglamento „Dublinas III“ 27 straipsnio 4 dalį valstybėms narėms leidžiama numatyti, kad kompetentingos institucijos gali ex officio nuspręsti sustabdyti sprendimo dėl perdavimo vykdymą tais atvejais, kai sprendimo vykdymas nestabdomas nei pagal įstatymus, nei pagal teismo sprendimą, jeigu dėl aplinkybių, susijusių su tokiu vykdymu, atitinkamam asmeniui turi būti leista likti sprendimą dėl perdavimo priėmusios valstybės narės teritorijoje, kol bus priimtas galutinis sprendimas dėl skundo dėl šio sprendimo.
(
6
)	Reglamento „Dublinas III“ 29 straipsnio 1 dalis.
(
7
)	Reglamento „Dublinas III“ 29 straipsnio 2 dalis.