62018CJ0168_RES
Byla C‑168/18
Pensions-Sicherungs-Verein VVaG
prieš
Günther Bauer
(Bundesarbeitsgericht prašymas priimti prejudicinį sprendimą)
2019 m. gruodžio 19 d. Teisingumo Teismo (penktoji kolegija) sprendimas
„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Socialinė politika – Darbuotojų apsauga jų darbdaviui tapus nemokiam – Direktyva 2008/94/EB – 8 straipsnis – Papildomos pensijų sistemos – Teisių į senatvės išmokas apsauga – Garantuojamas minimalus apsaugos lygis – Ankstesnio darbdavio pareiga kompensuoti sumažintą profesinę pensiją – Išorės pensijų įstaiga – Tiesioginis veikimas“
Socialinė politika – Teisės aktų derinimas – Darbuotojų apsauga jų darbdaviui tapus nemokiam – Direktyva 2008/94 – Papildomos profesinių pensijų kaupimo sistemos – Valstybei narei tenkantis įpareigojimas priimti priemones, reikalingas darbuotojų interesams apsaugoti – Taikymo sritis
(Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2008/94 8 straipsnis)
(žr. 35, 36 straipsnius ir rezoliucinės dalies 1 punktą)
Socialinė politika – Teisės aktų derinimas – Darbuotojų apsauga jų darbdaviui tapus nemokiam – Direktyva 2008/94 – Papildomos profesinių pensijų kaupimo sistemos – Teisių į senatvės išmokas apsauga – Reikalaujamas minimalios apsaugos lygis – Profesinės pensijos išmokų sumažinimas – Kompensacija, siekianti mažiausiai 50 % buvusio darbuotojo įgytų teisių vertės – Kompensacija, kuria būtina atsižvelgti į skurdo rizikos ribą
(Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2008/94 8 straipsnis)
(žr. 38–46 straipsnius ir rezoliucinės dalies 2 punktą)
Socialinė politika – Teisės aktų derinimas – Darbuotojų apsauga jų darbdaviui tapus nemokiam – Direktyva 2008/94 – Papildomos profesinių pensijų kaupimo sistemos – Teisių į senatvės išmokas apsauga – Išorės pensijų įstaiga – Galimybė darbuotojui pasiremti prieš tokį subjektą minėtos direktyvos 8 straipsniu, kuris veikia tiesiogiai – Sąlygos
(Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2008/94 8 straipsnis)
(žr. 48–54, 57 straipsnius ir rezoliucinės dalies 3 punktą)
Santrauka
Valstybė narė privalo buvusiam darbuotojui pensijos išmokų sumos sumažinimo, jo darbdaviui tapus nemokiam, atveju užtikrinti kompensaciją, siekiančią ne mažiau kaip pusę išmokų sumos, arba, jeigu patirti nuostoliai yra mažesni nei pusė minėtų išmokų sumos, užtikrinti, kad buvęs darbuotojas dėl šio sumažinimo neturėtų gyventi žemiau skurdo rizikos ribos
2019 m. gruodžio 19 d. priimtame Sprendime Pensions-Sicherungs-Verein (C‑168/18) Teisingumo Teismas, aiškindamas 2008 m. spalio 22 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2008/94/EB dėl darbuotojų apsaugos jų darbdaviui tapus nemokiam (
1
) 8 straipsnį, nusprendė, kad buvusiam darbuotojui mokamų profesinės pensijos išmokų sumos sumažinimas, buvusiam darbdaviui tapus nemokiam, laikomas akivaizdžiai neproporcingu, jei šis buvęs darbuotojas jau gyvena arba dėl šio sumažinimo turi gyventi žemiau skurdo rizikos ribos. Teisingumo Teismo teigimu, kitaip yra tuo atveju, jeigu suinteresuotasis asmuo gauna ne mažiau kaip pusę išmokų, kurias lemia jo įgytos teisės, sumos.
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje Vokietijos pilietis nuo 2000 m. gruodžio mėn. gavo profesinę pensiją, kurią sudarė mėnesinis pensijos priedas ir metinė pensinė kalėdinė išmoka, kuriuos suteikė tiesiogiai buvęs darbdavys, taip pat pensiją, mokamą Vokietijos pensijos kasos remiantis šio buvusio darbdavio įmokomis. 2003 metais minėta pensijos kasa susidūrė su ekonominiais sunkumais ir, gavusi Federalinės finansinių paslaugų priežiūros institucijos leidimą, sumažino mokamų išmokų dydį. Buvęs darbdavys kompensavo šį sumažinimą iki 2012 m., kai buvo pradėta jo bankroto procedūra. Nuo tada buvęs darbuotojas nebegauna kompensacijos už sumažinimą, nes pagal privatinę teisę organizuota įstaiga, kuri Vokietijoje paskirta profesinių pensijų bankroto garantijų įstaiga, įsipareigojo mokėti tik mėnesinį pensijos priedą ir metinę pensinę kalėdinę išmoką, tačiau ne kompensaciją už sumažinimą.
Teisingumo Teismas pirmiausia išnagrinėjo, ar yra įvykdytos Direktyvos 2008/94 8 straipsnyje nurodytos esminės sąlygos, ir pateikė teigiamą atsakymą, kadangi ši byla susijusi su buvusiu darbuotoju, kurio buvęs darbdavys tapo nemokus, ir kadangi jo nemokumo atsiradimo dieną ir dėl nemokumo buvo pažeistos įgytos teisės gauti senatvės išmokas. Tuo remdamasis Teisingumo Teismas padarė išvadą, kad Direktyvos 2008/94 8 straipsnis yra taikytinas tokiomis aplinkybėmis, kaip nagrinėjamos šioje byloje.
Be to, kiek tai susiję su aplinkybėmis, kuriomis reikia daryti išvadą, kad darbuotojo profesinės pensijos išmokų sumos sumažinimas yra akivaizdžiai neproporcingas, dėl ko valstybėms narėms kyla pareiga užtikrinti tam tikrą apsaugą, Teisingumo Teismas priminė, kad valstybės narės, perkeldamos į nacionalinę teisę Direktyvos 2008/94 8 straipsnį, turi didelę diskreciją ir privalo garantuoti tik šioje nuostatoje numatytą minimalią apsaugą. Jis taip pat priminė, kad buvęs darbuotojas, darbdaviui tapus nemokiam, turi gauti ne mažiau kaip pusę senatvės išmokų, kurias lemia jo įgytos teisės, sumos, nors tai vis dėlto ir neužkerta kelio tam, kad, net ir esant šiai minimalios apsaugos garantijai, tam tikromis aplinkybėmis patirti nuostoliai galėtų būti pripažinti akivaizdžiai neproporcingais. Šiuo klausimu Teisingumo Teismas paaiškino, kad senatvės išmokų sumažinimas turi būti laikomas akivaizdžiai neproporcingu, jeigu būtų labai pakenkta suinteresuotojo asmens gebėjimui patenkinti savo poreikius. Taip būtų tuomet, kai senatvės išmokos sumažinamos buvusiam darbuotojui, kuris jau gyvena arba dėl šio sumažinimo turi gyventi žemiau Eurostat atitinkamai valstybei narei nustatytos skurdo rizikos ribos; tokiu atveju atitinkama valstybė narė turi garantuoti kompensacijos dydį, kuris, nors ir nepadengtų visų patirtų nuostolių, panaikintų jų akivaizdžiai neproporcingą pobūdį.
Galiausiai Teisingumo Teismas konstatavo, kad minėtame 8 straipsnyje, kiek juo valstybės narės įpareigojamos užtikrinti minimalią buvusio darbuotojo, kuriam buvo akivaizdžiai neproporcingai sumažintos senatvės išmokos, apsaugą, nustatytas aiškus, tikslus ir besąlygiškas valstybėms narėms tenkantis įpareigojimas, kuriuo siekiama suteikti teisių privatiems asmenims. Todėl šia nuostata galima remtis prieš privatinės teisės subjektą, kurį valstybė narė paskyrė darbdavių bankroto garantijų įstaiga profesinių pensijų srityje, jei atsižvelgiant į jai patikėtą uždavinį ir į sąlygas, kuriomis šis uždavinys įgyvendinamas, ši įstaiga gali būti priskirta valstybei, su sąlyga, kad jai patikėtas uždavinys būti garantu iš tiesų apima senatvės pensijų tipus, dėl kurių pagal šį 8 straipsnį reikalaujama suteikti minimalią apsaugą.
(
1
)	2008 m. spalio 22 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2008/94/EB dėl darbuotojų apsaugos jų darbdaviui tapus nemokiam (OL L 283, 2008, p. 36)