62024CJ0016
TEISINGUMO TEISMO (aštuntoji kolegija) SPRENDIMAS
2025 m. vasario 27 d. (
*1
)
„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – ESS 19 straipsnio 1 dalies antra pastraipa – Veiksminga teisminė gynyba – Nacionalinės taisyklės, reglamentuojančios bylų skyrimo teismo teisėjams tvarką – Teismo administracijos vadovo atliekamas bylų paskyrimas – Paskirto teisėjo įgaliojimai patikrinti paskyrimo teisėtumą
Byloje C‑16/24 (Sinalov)] (
i
)
dėl Sofiyski gradski sad (Sofijos miesto teismas, Bulgarija) baudžiamųjų bylų skyriaus šešioliktosios kolegijos 2024 m. sausio 11 d. nutartimi, kurią Teisingumo Teismas gavo 2024 m. sausio 11 d., pagal SESV 267 straipsnį pateikto prašymo priimti prejudicinį sprendimą baudžiamojoje byloje prieš
YR ir kt.,
dalyvaujant
Sofiyska gradska prokuratura,
TEISINGUMO TEISMAS (aštuntoji kolegija),
kurį sudaro kolegijos pirmininkas S. Rodin, teisėjai O. Spineanu-Matei (pranešėja) ir N. Fenger,
generalinė advokatė T. Ćapeta,
kancleris A. Calot Escobar,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį,
išnagrinėjęs pastabas, pateiktas
Europos Komisijos, atstovaujamos K. Herrmann, E. Rousseva ir P. J. O. Van Nuffel,
atsižvelgęs į sprendimą, priimtą susipažinus su generalinės advokatės nuomone, nagrinėti bylą be išvados,
priima šį
Sprendimą
1
Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl ESS 19 straipsnio 1 dalies antros pastraipos ir Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos (toliau – Chartija) 47 straipsnio išaiškinimo.
2
Šis prašymas pateiktas nagrinėjant baudžiamąją bylą prieš YR ir kt. dėl dalyvavimo organizuotoje nusikalstamoje grupėje siekiant vykdyti mokestinius nusikaltimus.
Teisinis pagrindas
Sąjungos teisė
Europos Sąjungos sutartis
3
ESS 19 straipsnio 1 dalies antroje pastraipoje nustatyta:
„Valstybės narės numato teisių gynimo priemones, būtinas užtikrinant veiksmingą teisminę apsaugą Sąjungos teisei priklausančiose srityse.“
Chartija
4
Chartijos 47 straipsnio pirmoje ir antroje pastraipose numatyta:
„Kiekvienas asmuo, kurio teisės ir laisvės, garantuojamos Sąjungos teisės, yra pažeistos, turi teisę į veiksmingą jų gynybą teisme šiame straipsnyje nustatytomis sąlygomis.
Kiekvienas asmuo turi teisę, kad jo bylą per kiek įmanoma trumpesnį laiką viešai ir teisingai išnagrinėtų pagal įstatymą įsteigtas nepriklausomas ir nešališkas teismas. <…>“
Bulgarijos teisė
Teisminės valdžios įstatymas
5
Zakon za sadebnata vlast (Teisminės valdžios įstatymas) 9 straipsnio 1 dalies pirmoje pastraipoje numatyta:
„Bylos teisminėse institucijose vienodai elektroniniu būdu skiriamos pagal atsitiktinės atrankos principą, laikantis gavimo eilės tvarkos ir 360b straipsnio reikalavimų.“
6
Šio įstatymo 86 straipsnyje nustatyta:
„1.   Apygardos teismo pirmininkas užtikrina bendrą apygardos teismo organizavimą ir administravimą, <…>
<…>
2) organizuodamas teisėjų ir tarėjų darbą;
<…>
2.   Pirmininko nurodymai ir jo patvirtintos teismo darbo organizavimo taisyklės yra privalomi visiems teismo teisėjams ir darbuotojams.“
7
Minėto įstatymo 360b straipsnis suformuluotas taip:
„1.   Teisminės institucijos naudoja informacines sistemas, patvirtintas Visshia sadeben savet (Aukščiausioji teismų taryba, Bulgarija) plenarinės sesijos, pritarus teisingumo ministrui ir elektroninės valdžios ministrui.
<…>
6.   Teisminės institucijos naudoja bendrą atsitiktinio paskyrimo sistemą pagal 9 straipsnį ir 112 straipsnio 6 dalį ir turi būti įmanoma viešai įrodyti, kad paskirstymas yra atsitiktinis, naudojant kriptografines priemones, apibrėžtas teisingumo ministro įsakymu, pritarus elektroninės valdžios ministrui.“
Vienoda metodika
8
Aukščiausioji teismų taryba priėmė Edinna metodika po prilozhenieto na printsipa za sluchayno razpredelenie na delata v rayonnite, okrazhnite, administrativnite, voennite, apelativnite i spetsializiranite sadilishta (Vienoda metodika dėl atsitiktinio bylų paskyrimo apylinkės, apygardos, administraciniuose, kariniuose, apeliaciniuose ir specializuotuose teismuose principo taikymo; toliau – Vienoda metodika).
9
Vienodos metodikos 1 punkto b papunktis, reglamentuojantis atsitiktinį paskyrimą, suformuluotas taip:
„Visuose teismuose bylos skirstomos elektroniniu būdu pagal atsitiktinės atrankos principą, atsižvelgiant į jų gavimo eiliškumą, bylos dalyką ir rūšį bei laikantis procesinių terminų, dėl kurių reikia skubaus nagrinėjimo.“
10
Pagal Vienodos metodikos 3 punktą paskyrimus atlieka teismo administracijos vadovas arba skyriaus pirmininkas.
11
Vienodos metodikos 4.1.1 punkte, kuriame reglamentuojama „konkretaus teisėjo atranka“ baudžiamosiose ir baudžiamojo pobūdžio administracinėse bylose, nustatyta:
„a)
Jei byla nutraukiama ir perduodama prokurorui, kad šis papildytų ikiteisminį tyrimą, o vėliau grąžinama teismui, bylai suteikiamas naujas numeris ir ji paskiriama iš pradžių paskirtam teisėjui pranešėjui.
b)
Panaikinus teismo sprendimą, kuriuo procesas užbaigiamas dėl su jurisdikcija susijusių priežasčių, nauja byla paskiriama iš pradžių paskirtam teisėjui pranešėjui.
c)
Kai byla grąžinama pirmosios instancijos teismui dėl netinkamo administravimo ir vėliau grįžta tam pačiam teismui, byla paskiriama iš pradžių paskirtam teisėjui pranešėjui.“
Baudžiamojo proceso kodeksas
12
Nakazatelno-protsesualen kodeks (Baudžiamojo proceso kodeksas) 6 straipsnio 1 dalyje nustatyta:
„Teisingumą baudžiamosiose bylose vykdo tik pagal [Konstitutsia na Republika Bulgaria (Bulgarijos Respublikos Konstitucija)] įsteigti teismai.“
13
Šio kodekso 10 straipsnyje nurodyta:
„Vykdydami savo funkcijas teisėjai, tarėjai, prokurorai ir ikiteisminio tyrimo įstaigos yra nepriklausomi ir vadovaujasi tik įstatymu.“
14
Minėto kodekso 42 straipsnio 2 dalyje nustatyta:
„Jeigu teismas nustato, kad byla priklauso kito tos pačios pakopos teismo jurisdikcijai, jis nutraukia bylos nagrinėjimą ir perduoda bylą tam teismui. <…>“
Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai
15
2014 m. spalio 30 d.Spetsialisirana prokuratura (Specializuota prokuratūra, Bulgarija) pateikė YR ir kt. kaltinamąjį aktą dėl dalyvavimo organizuotos nusikalstamos grupės veikloje, siekiant vykdyti mokestinius nusikaltimus, t. y. nesumokėti 6364428 Bulgarijos levų (BGN) (apie 3254080 EUR) pridėtinės vertės mokesčio (PVM) sumos nuo 2008 m. sausio mėn. iki 2012 m. kovo mėn., ir kreipėsi į Spetsializiran nakazatelen sad (Specializuotas baudžiamasis teismas, Bulgarija).
16
Kaip matyti iš nutartyje dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą pateiktos informacijos, YR ir kt. kaltės pripažinimas reikštų, kad nustatant jų bausmes turėtų būti vadovaujamasi 2004 m. spalio 25 d. Tarybos pamatiniu sprendimu 2004/757/TVR, nustatančiu būtiniausias nuostatas dėl nusikalstamų veikų sudėties požymių ir bausmių neteisėtos prekybos narkotikais srityje (OL L 335, 2004, p. 8), ir 2008 m. spalio 24 d. Tarybos pamatiniu sprendimu 2008/841/TVR dėl kovos su organizuotu nusikalstamumu (OL L 300, 2008, p. 42).
17
Ši byla buvo paskirta teisėjui I. H.
18
Tarpinis sprendimas, kurį priėmė iš teisėjo I. H. ir dviejų teismo tarėjų sudaryta kolegija, nagrinėdama bylą iš esmės, 2022 m. liepos 21 d. buvo panaikintas apeliacine tvarka dėl procesinio pažeidimo, o byla grąžinta šiai kolegijai.
19
2022 m. liepos 26 d. nutartimi teisėjas I. H. nutraukė bylos prieš YR ir kt. nagrinėjimą atitinkamoje Spetsializiran nakazatelen sad (Specializuotas baudžiamasis teismas) kolegijoje; kitą dieną įsigaliojo šio teismo panaikinimas, jame nagrinėtos bylos turėjo būti perduotos Sofiyski gradski sad (Sofijos miesto teismas, Bulgarija), – jam šis teisėjas ir perdavė bylą.
20
2022 m. liepos 28 d. teisėjas I. H. buvo paskirtas į Sofiyski gradski sad (Sofijos miesto teismas).
21
2022 m. rugpjūčio 4 d. šio teismo baudžiamųjų bylų skyriaus administracijos vadovas, taikydamas atsitiktinio paskyrimo sistemą, paskyrė aptariamą YR ir kt. bylą teisėjai H. K.
22
2023 m. rugsėjo 27 d. šios teisėjos vadovaujama kolegija perdavė bylą teisėjui I. H., atsižvelgdama į ankstesnius jo veiksmus minėtoje byloje. Sofiyski gradski sad (Sofijos miesto teismas) Baudžiamųjų bylų skyriaus šešioliktoji kolegija, pirmininkaujama teisėjo I. H., kuri, kaip matyti iš 2024 m. sausio 17 d. Teisingumo Teismui pateikto prašymo priimti prejudicinį sprendimą papildymo, turi būti laikoma prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiu teismu, išnagrinėjo šį perdavimą, manydama, kad bylos paskyrimo teisėtumas yra teisės klausimas, kurį turi išspręsti ji, o ne šio teismo Baudžiamųjų bylų skyriaus administracijos vadovas, nes bylos skyrimo tvarka kyla iš teismų organizavimo principų ir kiekviena teismo kolegija turi patikrinti savo jurisdikciją. Po posėdžio, per kurį kaltinamieji turėjo galimybę būti išklausyti, teisėjas I. H. sutiko nagrinėti atitinkamą bylą.
23
Dėl minėto bylos perdavimo ir priėmimo Sofiyski gradski sad (Sofijos miesto teismas) administracijos vadovas iškėlė drausmės bylas teisėjai H. K. (iš esmės dėl to, kad ji neperdavė jam atitinkamos bylos, kad ši būtų perskirta) ir teisėjui I. H. (dėl to, kad jis sutiko nagrinėti šią bylą, nors ji nebuvo jam tinkamai paskirta).
24
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo teigimu, YR ir kt. iškeltos bylos aplinkybės tiksliai neatitinka nė vieno iš konkrečių teisėjo atrankos atvejų, nurodytų Vienodos metodikos 4.1.1 punkte, bet yra panašios į vieną iš šių atvejų, t. y. kai apeliacinės instancijos teismas, panaikinęs pirmosios instancijos teismo sprendimą, perduoda jam atitinkamą bylą, kad procesas būtų atnaujintas.
25
Be to, iš nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad dvi kitas bylas, kurias nagrinėjo teisėjas I. H., kai ėjo pareigas Spetsializiran nakazatelen sad (Specializuotas baudžiamasis teismas), Sofiyski gradski sad (Sofijos miesto teismas) administracijos vadovas taip pat iš pradžių paskyrė pagal atsitiktinio paskyrimo sistemą. Vis dėlto taip paskirti teisėjai, manydami, kad šios bylos turėjo būti paskirtos teisėjui I. H., grąžino jas tam vadovui, o šis jas perskyrė šiam teisėjui pagal konkretaus teisėjo atrankos sistemą.
26
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas taip pat pažymi, kad nei Vienoda metodika, nei Vatreshni pravila za sluchayno razpredelenie na delata i za zamestvane na sadii v Nakazatelno otdelenie na Sofiyski gradski sad (Vidaus taisyklės, susijusios su atsitiktiniu bylų paskyrimu ir teisėjų pakeitimu Sofiyski gradski sad (Sofijos miesto teismas) Baudžiamųjų bylų skyriuje) nereglamentuoja administracijos vadovo taikyto metodo, skiriant bylą atsitiktine tvarka arba atrenkant konkretų teisėją, kontrolės.
27
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas mano, kad ši kontrolė turi būti laikoma teismine, todėl nepriklausomai vykdoma teismo, kuriam bylą paskyrė administracijos vadovas, išklausius šalis ir kontroliuojant aukštesnės instancijos teismui. Šiuo klausimu jis remiasi Teisminės valdžios įstatymo 6 straipsnio 1 dalimi, Baudžiamojo proceso kodekso 10 straipsniu ir pagal analogiją šio kodekso 42 straipsnio 2 dalimi, susijusia su bylos perdavimu iš vieno teismo į kitą.
28
Vis dėlto prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pažymi, kad egzistuoja ir kita nuomonė: kilus abejonių dėl bylos paskyrimo atsitiktine tvarka teisėtumo, teisėjas, gavęs bylą, turi apie tai pranešti administracijos vadovui, kuris vienintelis yra kompetentingas vertinti paskyrimo teisėtumą ir turi nuspręsti, ar prireikus reikia taikyti kitą paskyrimo metodą, t. y. pasirinkti konkretų teisėją.
29
Šiomis aplinkybėmis prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas savo situaciją sieja su sąvoka „nepriklausomas teismas“, kaip ji suprantama pagal Chartijos 47 straipsnį, ir tai daro dviem aspektais. Reikia išsiaiškinti, ar principo, pagal kurį kiekvienas asmuo turi teisę, kad jo bylą išnagrinėtų teismas, laikomasi tuo atveju, kai, pirma, teismas negali priimti sprendimo dėl savo paties jurisdikcijos ir turi pasikliauti administracijos vadovo vertinimu, atkreipiant dėmesį į tai, kad šis, eidamas pareigas, nevykdo teisminių funkcijų ir nepriklauso bylą gavusio ar turinčio ją išnagrinėti teismo sudėčiai, ir, antra, šio teismo teisėjo priimtas sprendimas šiuo klausimu reiškia drausmės pažeidimą.
30
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas taip pat mano, kad galima įžvelgti paralelę tarp jo situacijos ir Teisingumo Teismo jurisprudencijos, pagal kurią, viena vertus, norint užtikrinti pagal Sąjungos teisę reikalaujamas nepriklausomumo ir nešališkumo garantijas, be kita ko, reikia, kad egzistuotų teisėjų skyrimą reglamentuojančios taisyklės, ir, kita vertus, reikia, kad po paskyrimo teisėjai nepatirtų jokio spaudimo ir negautų nurodymų eidami savo pareigas. Iš tiesų administracijos vadovo atliekamas bylos paskyrimas teisėjui prilygsta jo paskyrimui.
31
Beje, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pažymi, kad teisėjams H. K. ir I. H. iškeltos drausmės bylos yra susijusios su sprendimų ar aktų, kuriuos šie teisėjai priėmė vykdydami teismines funkcijas, turiniu. Pagal Teisingumo Teismo jurisprudenciją drausminės procedūros tokiais atvejais gali būti pradėtos tik visiškai išimtiniais atvejais, kai teisėjai elgiasi šiurkščiai ir visiškai nepateisinamai, pavyzdžiui, kai tyčia ir nesąžiningai arba dėl ypač didelio ir akivaizdaus aplaidumo pažeidžia nacionalines arba Sąjungos normas, kurių laikymąsi turi užtikrinti, arba jei jie elgiasi savavališkai ar atsisako vykdyti teisingumą.
32
Be to, teisėjams H. K. ir I. H. pradėtos drausminės procedūros yra susijusios su situacijomis, kai jie tariamai klaidingai pasinaudojo teismų turimais įgaliojimais patiems patikrinti savo jurisdikciją, t. y. situacijomis, kai, remiantis Teisingumo Teismo jurisprudencija, tokios procedūros negali būti pradėtos.
33
Tokiomis aplinkybėmis Sofiyski gradski sad (Sofijos miesto teismas) Baudžiamųjų bylų skyriaus šešioliktoji kolegija nutarė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
„[1.]
Ar su ESS 19 straipsnio 1 dalies antra pastraipa ir Chartijos 47 straipsniu suderinamas toks nacionalinės teisės akto, kuriame, kaip teisingumo vykdymo principas, numatyta atsitiktinė teisėjų atranka siekiant nustatyti, kuris iš jų turi nagrinėti baudžiamąją bylą ir priimti joje sprendimą, aiškinimas, pagal kurį kilus abejonių, ar šis principas nepažeistas administracijos vadovo jau paskirtoje byloje, abejonės turi būti išsklaidomos atsižvelgiant į tai, kad <…> tai yra teisminio pobūdžio klausimas ir jį sprendžia bylą nagrinėjantis teismas, kuris <…> išklauso šalis ir nagrinėja apeliacinį skundą, arba <…> tai yra administracinis klausimas ir tik teismo administracijos vadovas turi įgaliojimus atlikti tokį vertinimą?
[2.]
[T]aip pat [to paties nacionalinės teisės akto] aiškinimas, pagal kurį tuo atveju, jei teisėjas, kuriam paskirta byla, mano, kad pagal [nacionalinės teisės] principą, [susijusį su atsitiktine teisėjo, turinčio išnagrinėti baudžiamąją bylą ir priimti joje sprendimą, atranka,] bylą turėtų nagrinėti kitas teisėjas, ir perduoda jam bylą, o tas kitas [minėtą] bylą gavęs teisėjas nusprendžia visų pirma išklausyti šalis rungimosi principu grindžiamame procese ir po to savarankiškai priimti sprendimą dėl savo kompetencijos, abu teisėjai padaro drausminį nusižengimą, nes savo poelgiu daro žalą teisminės valdžios prestižui ir nevykdo savo tarnybinių pareigų?“
34
Prašymo priimti prejudicinį sprendimą papildymu, kurį Teisingumo Teismas gavo 2024 m. balandžio 29 d., prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas jam perdavė 2024 m. balandžio 25 d.Sofiyski gradski sad (Sofijos miesto teismas) pirmininko nutarties, priimtos nagrinėjant teisėjų H. K. ir I. H. drausmės bylas, kopiją; joje nurodyta, kad dėl šio sprendimo 23 punkte nurodytų veiksmų jiems skiriamas įspėjimas.
Dėl prejudicinių klausimų
Dėl pirmojo klausimo
35
Pirmasis klausimas susijęs su ESS 19 straipsnio 1 dalies antros pastraipos ir Chartijos 47 straipsnio aiškinimu.
36
Pirmiausia reikia pažymėti, kad, viena vertus, ESS 19 straipsnio 1 dalies antra pastraipa yra taikytina pagrindinės bylos aplinkybėmis. Ši nuostata taikoma bet kuriai nacionalinei institucijai, kuri, kaip teismas, gali priimti sprendimą dėl klausimų, susijusių su Sąjungos teisės taikymu ar aiškinimu, taigi patenkančių į šios teisės taikymo sritį (2020 m. kovo 26 d. Sprendimo Miasto Łowicz ir Prokurator Generalny, C‑558/18 ir C‑563/18, EU:C:2020:234, 34 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija). Kadangi prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas yra tokia institucija, procesas jame turi atitikti reikalavimus, kylančius iš šioje nuostatoje numatytos teisės į veiksmingą teisminę gynybą.
37
Kita vertus, kadangi pirmuoju klausimu prašoma išaiškinti Chartijos 47 straipsnį, reikia priminti, kad Chartijos taikymo sritis, kiek tai susiję su valstybių narių veiksmais, apibrėžta jos 51 straipsnio 1 dalyje, pagal kurią Chartijos nuostatos skirtos valstybėms narėms tais atvejais, kai šios įgyvendina Sąjungos teisę. Todėl Sąjungos teisės sistemoje užtikrinamos pagrindinės teisės gali būti taikomos visais atvejais, kuriuos reglamentuoja Sąjungos teisė, tačiau negali peržengti šių atvejų ribų (šiuo klausimu žr. 2019 m. lapkričio 19 d. Sprendimo A. K. ir kt. (Aukščiausiojo Teismo Drausmės bylų kolegijos nepriklausomumas), C‑585/18, C‑624/18 ir C‑625/18, EU:C:2019:982, 78 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
38
Dėl YR ir kt. iškeltos baudžiamosios bylos prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas tik nurodo, kad kaltinamieji yra persekiojami už dalyvavimą organizuotos nusikalstamos grupės veikloje siekiant daryti mokestinius nusikaltimus, susijusius su mokėtino PVM nemokėjimu, ir, jeigu šių asmenų kaltė būtų nustatyta, nustatant jų bausmes turėtų būti vadovaujamasi pamatiniais sprendimais 2004/757 ir 2008/841. Vis dėlto nutartyje dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą nėra jokios informacijos apie šios bylos faktines aplinkybes, kuri paaiškintų šiuos teiginius ir leistų Teisingumo Teismui patikrinti, ar minėtoje byloje iš tikrųjų įgyvendinama Sąjungos teisė.
39
Pagal Teisingumo Teismo procedūros reglamento 94 straipsnio c punktą prašyme priimti prejudicinį sprendimą turi būti išdėstytos priežastys, paskatinusios prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikiantį teismą kelti klausimą dėl tam tikrų Sąjungos teisės nuostatų išaiškinimo ar galiojimo, ir jo nustatytas ryšys tarp šių nuostatų ir pagrindinėje byloje taikomų nacionalinės teisės aktų. Čia reikia priminti, kad tas išdėstymas, kaip ir šio Procedūros reglamento 94 straipsnio a punkte reikalaujamas trumpas reikšmingų faktinių aplinkybių išdėstymas, turi sudaryti galimybę Teisingumo Teismui patikrinti ne tik prašymo priimti prejudicinį sprendimą priimtinumą, bet ir savo jurisdikciją atsakyti į pateiktą klausimą (2014 m. rugsėjo 9 d. Nutarties Parva Investitsionna Banka ir kt., C‑488/13, EU:C:2014:2191, 25 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
40
Nagrinėjamu atveju taip nėra.
41
Vis dėlto aiškinant ESS 19 straipsnio 1 dalies antrą pastraipą reikia atsižvelgti į Chartijos 47 straipsnį. Kadangi pagal šią nuostatą visos valstybės narės įpareigojamos numatyti teisių gynimo priemones, būtinas Sąjungos teisei priklausančiose srityse užtikrinti veiksmingą teisminę gynybą, kaip tai suprantama, be kita ko, pagal Chartijos 47 straipsnį, į šį straipsnį, net jeigu jis netaikomas pagrindinėje byloje, turi būti tinkamai atsižvelgta aiškinant ESS 19 straipsnio 1 dalies antrą pastraipą (šiuo klausimu žr. 2021 m. balandžio 20 d. Sprendimo Repubblika, C‑896/19, EU:C:2021:311, 45 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
42
Taigi reikia konstatuoti, kad pirmuoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar ESS 19 straipsnio 1 dalies antra pastraipa, siejama su Chartijos 47 straipsniu, turi būti aiškinama taip, kad tuo atveju, kai valstybė narė yra nustačiusi bylų paskyrimo teismuose sistemą, kuri grindžiama teismo sudėties atsitiktinės atrankos principu, taikant tam tikras išimtis, ir kiekvieno teismo administracijos vadovo dalyvavimu, pagal ją draudžiama, tuo atveju, kai teisėjui, kuriam paskirta byla, kyla abejonių dėl šio paskyrimo teisėtumo, neleisti jam pačiam priimti sprendimo šiuo klausimu ir prireikus perduoti šios bylos kitam to paties teismo teisėjui, motyvuojant tuo, kad ji turėjo būti jam paskirta, kai pirmasis teisėjas turi grąžinti atitinkamą bylą šio teismo administracijos vadovui, kad šis patikrintų pirminio bylos paskyrimo teisėtumą ir prireikus ją perskirtų.
43
Šiuo klausimu reikia priminti, kad pagal šiuo metu galiojančią Sąjungos teisę ja nereglamentuojamas valstybių narių teisingumo sistemos organizavimas, be kita ko, kiek tai susiję su nacionalinių teismų steigimu, sudėtimi, įgaliojimais ir veikimu, todėl taisyklės šioje srityje iš esmės priklauso valstybių narių kompetencijai. Vis dėlto, įgyvendindamos šią kompetenciją, valstybės narės privalo vykdyti savo pareigas, kylančias iš Sąjungos teisės (šiuo klausimu žr. 2021 m. gruodžio 21 d. Sprendimo euro Box Promotion ir kt., C‑357/19, C‑379/19, C‑547/19, C‑811/19 ir C‑840/19, EU:C:2021:1034, 133 ir 180 punktus ir juose nurodytą jurisprudenciją).
44
Tai visų pirma pasakytina apie pareigas, kylančias iš ESS 19 straipsnio 1 dalies antros pastraipos (2020 m. kovo 26 d. Sprendimo Miasto Łowicz ir Prokurator Generalny, C‑558/18 ir C‑563/18, EU:C:2020:234, 36 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija; 2024 m. liepos 11 d. Sprendimo Hann-Invest ir kt., C‑554/21, C‑622/21 ir C‑727/21, EU:C:2024:594, 44 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija), t. y. nuostatos, pagal kurią valstybės narės įpareigojamos numatyti teisių gynimo priemones, būtinas veiksmingai teisminei apsaugai Sąjungos teisei priklausančiose srityse užtikrinti.
45
Bylų paskirstymo teisme taisyklės yra susijusios su sąvoka „veiksminga teisminė apsauga“, kaip ji suprantama pagal šią nuostatą.
46
Iš ESS 19 straipsnio 1 dalies antros pastraipos kylančios pareigos apima, be kita ko, pagal įstatymą iš anksto įsteigto teismo buvimą, atsižvelgiant į neatsiejamus ryšius tarp teisės kreiptis į tokį teismą ir teisėjų nepriklausomumo bei nešališkumo garantijų (šiuo klausimu žr. 2024 m. liepos 11 d. Sprendimo Hann-Invest ir kt., C‑554/21, C‑622/21 ir C‑727/21, EU:C:2024:594, 55 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją), t. y. garantijų, kurių taip pat reikalaujama pagal ESS 19 straipsnio 1 dalies antrą pastraipą.
47
Ši išankstinio teismų įsteigimo pagal įstatymą pareiga, kylanti iš teisių gynimo priemonių Sąjungos teisei priklausančiose srityse sistemos, taip pat paminėta Chartijos 47 straipsnio antroje pastraipoje, yra susijusi ne tik su paties teismo steigimo teisiniu pagrindu, bet ir su kiekvieną bylą nagrinėjančio teismo sudėtimi ir bet kuria kita vidaus teisės nuostata, kurios nesilaikant vieno ar kelių teisėjų dalyvavimas nagrinėjant bylą tampa neteisėtas (šiuo klausimu žr. 2022 m. kovo 29 d. Sprendimo Getin Noble Bank, C‑132/20, EU:C:2022:235, 121 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
48
Be to, iš Sąjungos teisės kylantis teismų nepriklausomumo reikalavimas yra susijęs su nederamu poveikiu, kuris gali būti daromas ne tik įstatymų leidžiamosios ir vykdomosios valdžių, bet ir atitinkamo teismo viduje (šiuo klausimu žr. 2024 m. liepos 11 d. Sprendimo Hann-Invest ir kt., C‑554/21, C‑622/21 ir C‑727/21, EU:C:2024:594, 54 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
49
Vykdydamas savo funkcijas teisėjas turi būti apsaugotas ne tik nuo bet kokios tiesioginės įtakos, daromos teikiant nurodymus, bet ir nuo netiesioginės įtakos, galinčios pakreipti teismo sprendimus kuria nors linkme (2024 m. lapkričio 14 d. Sprendimo S. (Teismo sudėties keitimas), C‑197/23, EU:C:2024:956, 62 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
50
Taisyklių, susijusių su teisėjo, turinčio priimti sprendimą konkrečioje byloje, paskyrimu, pažeidimas gali turėti tokį poveikį (šiuo klausimu žr. 2024 m. lapkričio 14 d. Sprendimo S. (Teismo sudėties keitimas), C‑197/23, EU:C:2024:956, 55 punktą).
51
Nagrinėjamu atveju, kaip matyti iš nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą, nacionalinėje teisėje yra nustatyta bylų paskyrimo teismuose sistema, grindžiama teismo sudėties atsitiktinės atrankos principu su tam tikromis išimtimis ir šių teismų administracijos vadovų, kurie patys yra šių teismų nariai, dalyvavimu. Pati tokia paskyrimo sistema nedaro nederamos įtakos teismo sudėčiai. Konkrečiai kalbant, klaida taikant paskyrimo taisykles nebūtinai reiškia tokios įtakos buvimą. Vis dėlto negalima atmesti galimybės, kad, be kita ko, nepaskyrus bylos teisėjui, kuris ją nagrinėjo ankstesnėje proceso stadijoje, tuo atveju, kai pagal nacionalinę teisę toks paskyrimas numatytas, gali būti siekiama išvengti, kad šis teisėjas toliau nagrinėtų šią bylą.
52
Tokiomis aplinkybėmis kyla klausimas dėl tinkamo tokios paskyrimo sistemos taikymo konkrečioje byloje patikrinimo.
53
Šiuo klausimu reikia pažymėti, kad galimybė patikrinti, ar laikomasi garantijų, siejamų su sąvoka „pagal įstatymą iš anksto įsteigtas teismas“, kaip tai suprantama pagal šio sprendimo 47 punktą, yra būtina tam, kad teisės subjektai demokratinėje visuomenėje pasitikėtų teismais. Taigi reikalavimo, kad kiekvienas teismas būtų tokios sudėties, kad jį būtų galima laikyti pagal įstatymą iš anksto įsteigtu nepriklausomu ir nešališku teismu, įvykdymo kontrolė yra esminis procedūrinis reikalavimas, kurio laikymasis priskirtinas viešosios tvarkos sričiai (šiuo klausimu žr. 2008 m. liepos 1 d. Sprendimo Chronopost ir La Poste / UFEX ir kt., C‑341/06 P ir C‑342/06 P, EU:C:2008:375, 46 punktą ir 2024 m. gegužės 8 d. Sprendimo Asociația Forumul Judecătorilor din România (Teisėjų asociacijos), C‑53/23, EU:C:2024:388, 55 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją). Teismas nusprendė, kad tokią kontrolę turi būti galima atlikti nagrinėjant skundą, prireikus – ex officio, kai šiuo klausimu kyla rimtų abejonių (žr. 2020 m. kovo 26 d. Sprendimo Peržiūra Simpson / Taryba ir HG / Komisija, C‑542/18 RX-II ir C‑543/18 RX-II, EU:C:2020:232, 57 ir 58 punktus).
54
Veiksminga teisminė gynyba negalėtų būti užtikrinta, jeigu šalies prašymu arba, kilus didelių abejonių, ex officio nebūtų galima atlikti teisės normų, suteikiančių teismui „pagal įstatymą iš anksto įsteigto nepriklausomo ir nešališko teismo“ statusą, laikymosi teisminės kontrolės ir galimai taikyti sankcijų už jų pažeidimus, antraip būtų galima nepaisyti šių normų ir tai nesukeltų jokių pasekmių (šiuo klausimu žr. 2024 m. lapkričio 14 d. Sprendimo S. (Teismo sudėties keitimas), C‑197/23, EU:C:2024:956, 66 punktą).
55
Darytina išvada, kad pagal ESS 19 straipsnio 1 dalies antrą pastraipą, siejamą su Chartijos 47 straipsniu, reikalaujama, kad vidaus teisės normų, susijusių su bylų paskyrimu, laikymuisi galėtų būti taikoma teisminė kontrolė siekiant nustatyti, ar tam tikros sudėties teismas, kuriam buvo paskirta konkreti byla, yra nepriklausomas, nešališkas ir pagal įstatymą iš anksto įsteigtas teismas.
56
Atsižvelgiant į valstybių narių kompetenciją, susijusią su jų teismų sistemos organizavimu, kaip antai minėtą šio sprendimo 43 punkte, pagal Sąjungos teisę nedraudžiama, kad tuo atveju, kai teisėjui, kuriam atitinkamo teismo administracijos vadovas paskyrė bylą, kyla abejonių dėl šio paskyrimo teisėtumo pagal taikytinas nacionalinės teisės normas, tas teisėjas turi grąžinti bylą šiam vadovui, turint omenyje jo teisines prerogatyvas, kad jis patikrintų tokį teisėtumą, ir prireikus sutikti išnagrinėti minėtą bylą, jei patvirtinamas pirminis paskyrimas. Vis dėlto turi būti galima atlikti minėto vadovo įvykdyto paskyrimo teisėtumo teisminę kontrolę, remiantis nacionalinės teisės normomis.
57
Atsižvelgiant į visa tai, kas išdėstyta, į pirmąjį klausimą reikia atsakyti, kad ESS 19 straipsnio 1 dalies antra pastraipa, siejama su Chartijos 47 straipsniu, turi būti aiškinama taip, kad tuo atveju, kai valstybė narė yra nustačiusi bylų paskyrimo teismuose sistemą, kuri grindžiama teismo sudėties atsitiktinės atrankos principu, taikant tam tikras išimtis, ir kiekvieno teismo administracijos vadovo dalyvavimu, pagal ją nedraudžiama, tuo atveju, kai teisėjui, kuriam paskirta byla, kyla abejonių dėl šio paskyrimo teisėtumo, neleisti pačiam priimti sprendimo šiuo klausimu ir prireikus perduoti tos bylos kitam to paties teismo teisėjui, motyvuojant tuo, kad ji turėjo būti jam paskirta, kai pirmasis teisėjas turi grąžinti atitinkamą bylą šio teismo administracijos vadovui, kad šis patikrintų pirminio šios bylos paskyrimo teisėtumą ir prireikus ją perskirtų. Turi būti galima atlikti šio vadovo įvykdyto paskyrimo teisėtumo teisminę kontrolę, remiantis nacionalinės teisės normomis.
Dėl antrojo klausimo
58
Antruoju klausimu, pateiktu remiantis tomis pačiomis nacionalinės teisės nuostatomis kaip ir pirmojo klausimo atveju, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar ESS 19 straipsnio 1 dalies antra pastraipa ir Chartijos 47 straipsnis turi būti aiškinami taip, kad pagal juos draudžiama tokia situacija: kai teisėjas, kuriam byla buvo paskirta pagal atsitiktinio paskyrimo sistemą, mano, kad išimties tvarka ši byla turėjo būti konkrečiai paskirta kitam to paties teismo teisėjui, todėl perduoda jam minėtą bylą, ir pastarasis teisėjas sutinka priimti sprendimą dėl savo jurisdikcijos, gali būti pripažįstama, kad šie du teisėjai padarė drausminį nusižengimą.
59
Šiuo klausimu reikia priminti, kad pagal SESV 267 straipsnį prašymas priimti prejudicinį sprendimą turi būti „būtinas“, kad jį pateikęs teismas galėtų „priimti sprendimą“ savo nagrinėjamoje byloje. Iš šios formuluotės ir šio straipsnio struktūros matyti, kad, viena vertus, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiame teisme turi būti nagrinėjama byla, kurioje jis turi priimti sprendimą, galimai atsižvelgdamas į šį prejudicinį sprendimą (šiuo klausimu žr.2022 m. kovo 22 d. Sprendimo Prokurator Generalny (Aukščiausiojo Teismo Drausmės bylų kolegija – Skyrimas), C‑508/19, EU:C:2022:201, 62 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją), ir, kita vertus, Teisingumo Teismas negali priimti sprendimo dėl prejudicinio klausimo, jeigu akivaizdu, kad prašomas Sąjungos teisės išaiškinimas visiškai nesusijęs su pagrindinėje byloje nagrinėjamo ginčo aplinkybėmis ar dalyku (2023 m. rugsėjo 21 d. Sprendimo Juan, C‑164/22, EU:C:2023:684, 42 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
60
Nagrinėjamu atveju į prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusį teismą kreiptasi dėl YR ir kt. baudžiamojo persekiojimo, o ne dėl drausminės procedūros prieš teisėjus I. H. ir H. K. Iš nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad klausimas, ar tai, kad šie du teisėjai priėmė tam tikrus sprendimus dėl bylos, susijusios su šiuo baudžiamuoju persekiojimu, paskyrimo, gali būti laikomi drausminiais nusižengimais, neturi reikšmės sprendimui, kuris turi būti priimtas vykdant minėtą persekiojimą, nes nutartyje dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą nepateikiama pagrįstų duomenų apie faktinį abiejų procedūrų ryšį.
61
Taigi antrasis klausimas galėjo būti svarbus tik dėl drausminės procedūros, kuri sprendimo dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą priėmimo dieną buvo nagrinėjama kitoje institucijoje nei prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas ir kurioje, beje, jis galėjo būti iškeltas (pagal analogiją žr. 2022 m. gruodžio 22 d. Nutarties Sąd Najwyższy, C‑491/20–C‑496/20, C‑506/20, C‑509/20 ir C‑511/20, EU:C:2022:1046, 84 ir 85 punktus).
62
Taigi antrasis klausimas yra nepriimtinas.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
63
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (aštuntoji kolegija) nusprendžia:
ESS 19 straipsnio 1 dalies antra pastraipa, siejama su Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsniu,
turi būti aiškinama taip:
tuo atveju, kai valstybė narė yra nustačiusi bylų paskyrimo teismuose sistemą, kuri grindžiama teismo sudėties atsitiktinės atrankos principu, taikant tam tikras išimtis, ir kiekvieno teismo administracijos vadovo dalyvavimu, pagal ją nedraudžiama, tuo atveju, kai teisėjui, kuriam paskirta byla, kyla abejonių dėl šio paskyrimo teisėtumo, neleisti pačiam priimti sprendimo šiuo klausimu ir prireikus perduoti tos bylos kitam to paties teismo teisėjui, motyvuojant tuo, kad ji turėjo būti jam paskirta, kai pirmasis teisėjas turi grąžinti atitinkamą bylą šio teismo administracijos vadovui, kad šis patikrintų pirminio šios bylos paskyrimo teisėtumą ir prireikus ją perskirtų. Turi būti galima atlikti šio vadovo įvykdyto paskyrimo teisėtumo teisminę kontrolę, remiantis nacionalinės teisės normomis.
Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: bulgarų.
(
i
)	Šios bylos pavadinimas išgalvotas. Jis neatitinka jokios bylos šalies tikrojo vardo, pavardės ar pavadinimo.