62022CJ0048_RES
Věc C‑48/22 P
Google LLCaAlphabet, Inc.
v.
Evropská komise
Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 10. září 2024
„Kasační opravný prostředek – Hospodářská soutěž – Zneužití dominantního postavení – Trhy s obecným a specializovaným vyhledáváním výrobků na internetu – Rozhodnutí, kterým se konstatuje jednání porušující článek 102 SFEU a článek 54 Dohody o Evropském hospodářském prostoru (EHP) – Zneužití prostřednictvím pákového efektu – Hospodářská soutěž na základě výkonnosti nebo protisoutěžní praktika – Upřednostňované zobrazování výsledků vlastního specializovaného vyhledávače dominantním podnikem – Potenciální protisoutěžní účinky – Příčinná souvislost mezi zneužitím a účinky – Důkazní břemeno – Hypotetický srovnávací scénář – Způsobilost vyloučit z trhu – Kritérium stejně výkonného soutěžitele“
Kasační opravný prostředek – Přípustnost – Kasační opravný prostředek založený na údajně zkresleném vylíčení skutečností zjištěných v napadeném rozsudku – Kritika týkající se přezkumu jeho opodstatněnosti
(Článek 256 odst. 1 SFEU; statut Soudního dvora, čl. 58 první pododstavec)
(viz body 60–62)
Dominantní postavení – Zneužití – Pojem – Přístup k infrastruktuře, kterou vytvořil a vlastní dominantní podnik – Přístup poskytnutý konkurenčním podnikům za nespravedlivých podmínek – Jednání představující zneužití dominantního postavení – Podmínky
(Článek 102 SFEU)
(viz body 79–91, 110–114)
Dominantní postavení – Zneužití – Pojem – Objektivní pojem, který se vztahuje na jednání, která mohou ovlivnit strukturu trhu a mají za cíl bránit zachování nebo rozvoji hospodářské soutěže – Povinnosti dominantního podniku – Hospodářská soutěž pouze na základě výkonnosti – Kritéria pro posouzení – Důkaz o praktikách odporujících hospodářské soutěži pouze na základě výkonnosti – Okolnosti, které lze zohlednit
(Článek 102 SFEU)
(viz body 163–166, 168–172, 186)
Dominantní postavení – Zneužití – Pojem – Schopnost omezit hospodářskou soutěž a účinek vyloučení – Jednání, jehož skutečným nebo potenciálním účelem nebo důsledkem je zabránit vstupu potenciálně konkurenčních podniků na trh – Zahrnutí
(Článek 102 SFEU)
(viz bod 167)
Dominantní postavení – Zneužití – Pojem – Objektivní pojem, který se vztahuje na jednání, která mohou ovlivnit strukturu trhu a mají za cíl bránit zachování nebo rozvoji hospodářské soutěže – Praktiky, které mohou mít protisoutěžní účinky na trh – Důkazní břemeno, jež nese Komise – Nutnost vypracovat hypotetický srovnávací scénář – Neexistence
(Článek 102 SFEU)
(viz body 223–230)
Dominantní postavení – Zneužití – Protisoutěžní účinek – Důkazní břemeno, jež nese Komise – Dostatečnost potenciálního účinku – Dominantní postavení na trhu obecného internetového vyhledávání – Jednání zvýhodňující srovnávač zboží podniku v dominantním postavení a znevýhodňující konkurenční srovnávače zboží – Dopad na relevantní trhy – Povinnost Komise posoudit způsobilost dotčených praktik vytlačit stejně výkonného soutěžitele – Neexistence
(Článek 102 SFEU)
(viz body 263–269)
Shrnutí
Velký senát Soudního dvora zamítl kasační opravný prostředek podaný společností Google LLC a její mateřskou společností Alphabet Inc. proti rozsudku Tribunálu, kterým byla potvrzena pokuta uložená Evropskou komisí za to, že tyto společnosti na několika vnitrostátních trzích s internetovým vyhledáváním zneužívaly svého dominantního postavení. Při této příležitosti Soudní dvůr upřesnil svou judikaturu týkající se zneužití dominantního postavení spočívajícího v odmítnutí přístupu k základnímu zařízení, jakož i kritéria umožňující posoudit, zda se jednání podniku v dominantním postavení odchyluje od hospodářské soutěže na základě výkonnosti.
V rozhodnutí ze dne 27. června 2017 (
1
) měla Komise za to, že společnost Google zneužívala svého dominantního postavení na třinácti vnitrostátních trzích s obecným internetovým vyhledáváním v Evropském hospodářském prostoru (EHP).
Jednání identifikované jako zdroj zneužití spočívalo v tom, že společnost Google svůj srovnávač výrobků v podstatě zobrazovala na obecných stránkách s výsledky vybíranými jejím vyhledávačem přednostně a atraktivním způsobem ve vyhrazených „rámečcích“, aniž podléhal jejím algoritmům úpravy, kdežto konkurenční srovnávače výrobků se mohly na těchto stránkách objevit pouze ve formě výsledků obecného vyhledávání a nikdy v obohaceném formátu, které byly odsunuty níže v rámci pořadí obecných výsledků pomocí těchto algoritmů úpravy. Společnost Google tak snižovala návštěvnost konkurenčních srovnávačů výrobků směřující z obecných stránek s výsledky a zvyšovala návštěvnost svého srovnávače výrobků.
Komise byla toho názoru, že tyto praktiky měly potenciálně protisoutěžní účinky jak na třinácti vnitrostátních trzích specializovaného vyhledávání za účelem srovnání výrobků, tak na vnitrostátních trzích obecného internetového vyhledávání.
Komise dospěla k závěru, že ve třinácti posuzovaných zemích došlo k porušení zákazu zneužití dominantního postavení stanoveného v článku 102 SFEU a článku 54 Dohody o EHP, a společnosti Google proto uložila pokutu ve výši 2424495000 eur, přičemž k zaplacení částky 523518000 eur byla společnost Google povinna společně a nerozdílně se společností Alphabet.
Tribunál žalobu podanou společnostmi Google a Alphabet proti tomuto rozhodnutí v podstatě zamítl, když potvrdil analýzu Komise, pokud jde o trh se specializovaným vyhledáváním pro srovnávání výrobků (
2
). Pokutu, kterou Komise uložila, kromě toho zachoval v plné výši při výkonu pravomoci soudního přezkumu v plné jurisdikci.
Společnosti Google a Alphabet podaly k Soudnímu dvoru kasační opravný prostředek znějící na zrušení tohoto rozsudku, jakož i rozhodnutí Komise.
Závěry Soudního dvora
Na podporu kasačního opravného prostředku navrhovatelky zejména tvrdily, že Tribunál tím, že odmítl uplatnit na projednávanou věc podmínky stanovené Soudním dvorem v rozsudku Bronner (
3
) týkající se zneužití dominantního postavení spočívajícího v odmítnutí přístupu k základnímu zařízení, použil při posouzení existence zneužití dominantního postavení společností Google nesprávné právní kritérium.
V tomto ohledu Soudní dvůr připomněl, že článek 102 SFEU postihuje jednání podniků v dominantním postavení, která omezují hospodářskou soutěž na základě výkonnosti, a mohou individuálním podnikům a spotřebitelům způsobit přímou újmu, nebo která brání nebo narušují tuto hospodářskou soutěž a mohou tím individuálním podnikům a spotřebitelům způsobit nepřímou újmu. Taková jednání představují jednání, která na trhu, kde je právě v důsledku přítomnosti jednoho nebo více podniků v dominantním postavení již oslabena míra hospodářské soutěže, brání prostřednictvím jiných prostředků, než které jsou používány v hospodářské soutěži na základě výkonnosti, zachování nebo rozvoji hospodářské soutěže na trhu.
V tomto kontextu Soudní dvůr v rozsudku Bronner rozhodl, že odmítnutí přístupu k infrastruktuře, kterou vytvořil dominantní podnik pro potřeby vlastní činnosti a kterou vlastní, může představovat zneužití dominantního postavení nejen za podmínky, že toto odmítnutí může vyloučit veškerou hospodářskou soutěž na relevantním trhu ze strany žadatele o přístup a nemůže být objektivně odůvodněno, ale rovněž pokud je infrastruktura sama o sobě nezbytná pro výkon činnosti žadatele o přístup v tom smyslu, že neexistuje žádná skutečná nebo potenciální náhrada této infrastruktury. V tomto ohledu Soudní dvůr zdůraznil, že uložení této podmínky bylo odůvodněno zvláštními okolnostmi ve věci Bronner, které spočívaly v tom, že dominantní podnik odmítl poskytnout soutěžiteli přístup k infrastruktuře, kterou vytvořil pro potřeby vlastní činnosti, a nešlo o žádné jiné jednání. Konstatování, že dominantní podnik zneužil svého postavení z důvodu odmítnutí uzavřít smlouvu se soutěžitelem, má totiž za následek, že tento podnik je nucen smlouvu s tímto soutěžitelem uzavřít. Taková povinnost přitom obzvláště zasahuje do smluvní svobody a práva na vlastnictví dominantního podniku, který má v zásadě možnost odmítnout uzavření smlouvy a využívat infrastrukturu, kterou vytvořil pro vlastní potřeby.
Naproti tomu se projednávaná věc liší od věci Bronner vzhledem k tomu, že společnost Google ze své vlastní vůle poskytuje svým konkurentům přístup ke své infrastruktuře, a sice ke své službě obecného vyhledávání a obecným stránkám s výsledky. Z toho vyplývá, že konstatování zneužití dominantního postavení, kterého se dopustila společnost Google z důvodu nespravedlivých podmínek přístupu k této infrastruktuře, nemůže vést k opatřením, jež by zasahovala do její smluvní svobody a práva na vlastnictví, jako jsou opatření dotčená ve věci Bronner.
Ve světle tohoto upřesnění Soudní dvůr uvedl, že pokud dominantní podnik jako je společnost Google poskytne přístup ke své infrastruktuře, ale stanoví pro tento přístup nespravedlivé podmínky, podmínky uvedené v rozsudku Bronner se nepoužijí.
Tribunál měl proto právem za to, že se Komise nedopustila nesprávného právního posouzení, když neposoudila, zda praktiky vytýkané společnosti Google splňují podmínky stanovené v rozsudku Bronner pro účely jejich kvalifikace s ohledem na článek 102 SFEU.
Soudní dvůr dále zamítl důvod kasačního opravného prostředku vycházející z nesprávného právního posouzení Tribunálu, když potvrdil sporné rozhodnutí navzdory tomu, že toto rozhodnutí neidentifikuje jednání, které by se odchylovalo od pravidel hospodářské soutěže na základě výkonnosti.
Navrhovatelky Tribunálu zejména vytýkaly, že potvrdil, že tři zvláštní okolnosti uplatněné Komisí ve sporném rozhodnutí jsou relevantní pro posouzení, zda společnost Google soutěžila na základě výkonnosti. Jednalo se zaprvé o význam provozu generovaného obecným vyhledávačem společnosti Google pro srovnávače výrobků, zadruhé o chování uživatelů při vyhledávání na internetu a zatřetí o skutečnost, že odváděný provoz z obecných stránek s výsledky společnosti Google představoval značnou část provozu směrem ke konkurenčním srovnávačům výrobků a nemohl být účinně nahrazen jinými zdroji.
Soudní dvůr nejprve odmítl námitku nepřípustnosti vycházející z toho, že tato argumentace byla poprvé uplatněna ve fázi kasačního opravného prostředku, když uvedl, že uvedená argumentace představuje rozšíření důvodu uplatněného žalobkyněmi v prvním stupni a mimoto vychází ze samotného napadeného rozsudku.
Pokud jde o věc samou, Soudní dvůr připomněl, že článek 102 SFEU postihuje nikoli samotnou existenci dominantního postavení, ale pouze jeho zneužívání. Cílem tohoto ustanovení totiž není zabránit vytvoření dominantního postavení ani zajistit, aby se na trhu udržely méně výkonné podniky. Hospodářská soutěž na základě výkonnosti může naopak z podstaty věci vést k jejich zániku nebo k jejich vytlačení.
K tomu, aby bylo možné konstatovat „zneužití dominantního postavení“ ve smyslu článku 102 SFEU, je zpravidla nutné prokázat, že prostřednictvím jiných prostředků, než které jsou používány v hospodářské soutěži na základě výkonnosti, má dotčené jednání za skutečný nebo potenciální důsledek omezení hospodářské soutěže na relevantním trhu nebo trzích, kterými mohou být jak trhy, na kterých existuje dominantní postavení, tak trhy související nebo sousední.
Toto prokázání může vyžadovat použití odlišných analýz v závislosti na projednávaném případu. Uvedené prokázání musí být nicméně provedeno s ohledem na všechny relevantní skutkové okolnosti bez ohledu na to, zda se týkají tohoto jednání samotného, relevantního trhu nebo trhů nebo fungování hospodářské soutěže na něm či na nich. V tomto smyslu může „zneužití dominantního postavení“ vyplývat nejen z jednání, které může mít účinek vyloučení z trhu, ale rovněž z jednání, jehož skutečným nebo potenciálním účinkem nebo dokonce účelem je zabránit přístupu potenciálních soutěžitelů na trh použitím jiných opatření k uzavření trhu nebo jiných prostředků odlišných od těch, které jsou používány v hospodářské soutěži na základě výkonnosti.
Z toho vyplývá, že mezi skutkové okolnosti relevantní pro posouzení, zda podnik v dominantním postavení zneužívá toto postavení, patří nejen ty, které se týkají jednání samotného, ale rovněž ty, které se týkají relevantního trhu nebo trhů nebo fungování hospodářské soutěže na něm či na nich. Okolnosti týkající se kontextu, v němž je jednání tohoto podniku prováděno, jako jsou vlastnosti dotyčného odvětví, tak musí být považovány za relevantní pro konstatování zneužití dominantního postavení ve smyslu článku 102 SFEU.
Ve světle těchto upřesnění Soudní dvůr uvedl, že tři zvláštní okolnosti uplatněné ve sporném rozhodnutí představovaly prvky kontextu, v němž obecný vyhledávač společnosti Google a služby srovnávání výrobků fungovaly a v jehož rámci bylo dotčené jednání prováděno. Jelikož umožňovaly praktiky společnosti Google zasadit do kontextu dvou relevantních trhů a fungování hospodářské soutěže na těchto trzích, byly tyto okolnosti pro objasnění souladu uvedených praktik s hospodářskou soutěží na základě výkonnosti relevantní.
Stejně tak Soudní dvůr odmítl tezi navrhovatelek, podle níž se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, když konstatoval existenci diskriminace zavedené společností Google mezi jejím vlastním srovnávačem výrobků a konkurenčními srovnávači výrobků na jejích stránkách obecného vyhledávání, aniž prokázal svévolné rozdílné zacházení.
Soudní dvůr v tomto ohledu upřesnil, že nelze mít obecně za to, že dominantní podnik, který se svými výrobky nebo službami zachází příznivěji než s výrobky nebo službami svých konkurentů, přijímá bez ohledu na okolnosti projednávané věci jednání, které se odchyluje od hospodářské soutěže na základě výkonnosti. V projednávané věci však Tribunál prokázal, že s ohledem na vlastnosti předcházejícího trhu a výše uvedené zvláštní okolnosti je jednání společnosti Google diskriminační a nespadá do hospodářské soutěže na základě výkonnosti.
Soudní dvůr kromě toho poznamenal, že Tribunál neobrátil důkazní břemeno ani nevyloučil užitečnost srovnávací analýzy, když konstatoval jednak, že Komise nebyla povinna takovou analýzu za účelem posouzení příčinné souvislosti mezi napadenými praktikami a jejich skutečnými nebo potenciálními účinky provést, a jednak že společnost Google mohla předložit srovnávací analýzu za účelem zpochybnění závěrů Komise v tomto ohledu. Tribunál tak pouze správně konstatoval, že Komise může za účelem prokázání příčinné souvislosti mezi zkoumanými praktikami a jejich protisoutěžními účinky na trhu vycházet ze souboru důkazních prostředků, aniž je povinna systematicky využívat jediný nástroj.
Konečně Soudní dvůr rozhodl, že se Tribunál nedopustil nesprávného právního posouzení, když měl za to, že v rámci analýzy protisoutěžních účinků praktik vytýkaných společnosti Google nebyla Komise povinna zkoumat, zda tyto praktiky mohly vytlačit stejně výkonné soutěžitele jako společnost Google.
I když totiž cílem článku 102 SFEU není zajistit, aby na trhu zůstali méně výkonní soutěžitelé než podnik s dominantním postavením, nevyplývá z toho, že by jakékoliv zjištění protiprávního jednání s ohledem na toto ustanovení bylo podmíněno prokázáním, že dotčené jednání může vyloučit stejně výkonného soutěžitele.
Tribunál přitom v projednávané věci uvedl, aniž navrhovatelky toto zjištění vyvrátily, že Komise nemohla dosáhnout objektivních a spolehlivých výsledků týkajících se výkonnosti konkurentů společnosti Google s ohledem na zvláštní podmínky relevantního trhu. Bylo tudíž opodstatněné rozhodnout, že použití kritéria stejně výkonného soutěžitele není v rámci článku 102 SFEU povinné a za okolností projednávané věci by jeho použití nebylo relevantní.
Vzhledem k tomu, že žádnému z důvodů kasačního opravného prostředku nebylo vyhověno, Soudní dvůr kasační opravný prostředek v plném rozsahu zamítl.
(
1
) – Rozhodnutí Komise C(2017) 4444 final ze dne 27. června 2017 v řízení podle článku 102 SFEU a článku 54 Dohody o EHP [věc AT.39740 – Vyhledávač Google (Shopping)] (dále jen „sporné rozhodnutí“).
(
2
) – Rozsudek ze dne 10. listopadu 2021, Google a Alphabet v. Komise (Google Shopping) (T‑612/17, EU:T:2021:763, dále jen „napadený rozsudek“).
(
3
) – Rozsudek ze dne 26. listopadu 1998, Bronner (C‑7/97, EU:C:1998:569).