62005CC0301_CS
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
1. Kasační opravný prostředek podaný v projednávané věci proti rozsudku Soudu prvního stupně Evropských společenství ze dne 8. června 2005, Wilfer v. OHIM (ROCKBASS) (T‑315/03)(2), se týká různých otázek, včetně správného výkladu a použití pojmu popisné povahy pro účely čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení Rady (ES) č. 40/94(3) .
Nařízení
2. Článek 7 odst. 1 nařízení vymezuje takzvané „absolutní“ důvody pro zamítnutí zápisu ochranné známky. Absolutní důvody automaticky vylučují zápis, na rozdíl od „relativních“ důvodů (jako je podobnost mezi navrhovanou známkou a existující známkou), které mohou, ale nemusí vylučovat zápis, a to v závislosti na konkrétních okolnostech.
3. Článek 7 odst. 1 stanoví, v rozsahu relevantním v projednávané věci:
„Do rejstříku se nezapíšou:
[…]
b) ochranné známky, které postrádají rozlišovací způsobilost;
c) ochranné známky, které jsou tvořeny výlučně označeními nebo údaji, které mohou sloužit v oblasti obchodu k označení druhu, jakosti, množství, účelu, hodnoty, zeměpisného původu nebo doby výroby výrobků nebo poskytnutí služby nebo jiných jejich vlastností.“
4. Tato označení či údaje, spadající do rozsahu působnosti čl. 7 odst. 1 písm. c), budu dále označovat jako „popisné“.
5. Při výkladu čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení je rovněž třeba přihlédnout k judikatuře Soudního dvora, pokud jde o výklad čl. 3 odst. 1 písm. b) a c) směrnice o ochranných známkách(4), který má totožné znění.
6. Článek 59 nařízení stanoví:
„Odvolání se podává písemně u úřadu ve lhůtě dvou měsíců ode dne doručení napadeného rozhodnutí. […] Písemné odůvodnění odvolání musí být předloženo ve lhůtě čtyř měsíců ode dne doručení rozhodnutí.“
7. Článek 63 odst. 1 až 3 nařízení stanoví:
„1. Proti rozhodnutí odvolacího senátu o odvolání lze podat žalobu k Soudnímu dvoru.
2. Žalobu lze podat pro nepříslušnost, podstatné porušení procesních ustanovení, porušení Smlouvy, tohoto nařízení nebo prováděcích předpisů nebo zneužití pravomoci.
3. Soudní dvůr má pravomoc napadené rozhodnutí zrušit nebo je změnit.“(5)
8. Článek 74 nařízení stanoví:
„1. V průběhu řízení zkoumá úřad skutečnosti z moci úřední; v řízení týkajícím se relativních důvodů zamítnutí se však úřad při zkoumání omezí na skutečnosti, důvody a návrhy přednesené účastníky.
2. Úřad nemusí přihlížet ke skutečnostem, které účastníci včas neuvedli, ani k důkazům, které včas nepředložili.“
Skutkový a právní základ kasačního opravného prostředku
9. V říjnu 2001 H. Wilfer podal přihlášku slovního označení ROCKBASS jako ochranné známky Společenství pro „Technické zvukové přístroje, mixážní pulty, přístroje pro zvukové efekty, zesilovače, reproduktory, aktivní zesilovače; obaly, kufry a vaky přizpůsobené pro výše uvedené přístroje“, „Hudební nástroje, zejména kytary, elektrické kytary, basové kytary, akustické kytary, příslušenství pro kytary, a sice struny, kolíky a popruhy; obaly, kufry a vaky přizpůsobené pro výše uvedené výrobky“, a „Obaly, kufry a vaky“(6) . Rozhodnutím ze dne 11. března 2002 zamítl průzkumový referent přihlášku podle čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení. Dne 25. března 2002 H. Wilfer podal odvolání k prvnímu odvolacímu senátu OHIM (dále jen „odvolací senát“). Dne 3. července 2002 podal písemné odůvodnění obsahující důvody tohoto odvolání a dne 2. července 2003 podal dodatečné písemné odůvodnění obsahující potvrzení pana Roesberga, vydavatele hudebního časopisu, jakož i údaje o zápisech ochranné známky ROCKBASS v Kanadě, Austrálii a na Novém Zélandě.
10. Rozhodnutím ze dne 11. července 2003 (dále jen „napadené rozhodnutí“) zamítl odvolací senát odvolání podle čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení. Odvolací senát v podstatě shledal, že u dotčené veřejnosti složené z hudebních odborníků slovo „rockbass“ odkazuje na basovou kytaru, která je vhodná především ke hraní rockové hudby, a představuje rovněž baskytarovou techniku – „rockbass“. V důsledku toho měl za to, že slovní označení ROCKBASS přímo popisuje hudební nástroje a jejich příslušenství, jakož i ostatní výrobky uvedené v přihlášce, v rozsahu, v němž jejich popisy zahrnují výrobky používané v souvislosti s basovými kytarami.
11. Hans-Peter Wilfer podal proti napadenému rozhodnutí žalobu k Soudu prvního stupně, opíraje se o čtyři žalobní důvody: nepřezkoumání skutečností ze strany OHIM z moci úřední v rozporu s čl. 74 odst. 1 první větou nařízení, nezohlednění skutečností předložených H. Wilferem a porušení čl. 7 odst. 1 písm. b), respektive c) nařízení.
12. Soud žalobu zamítl v celém rozsahu. Shrnutí dotčeného rozsudku Soudu je v rozsahu relevantním z hlediska kasačního opravného prostředku uvedeno níže v rámci rozboru příslušných důvodů kasačního opravného prostředku.
Ke kasačnímu opravnému prostředku
13. Hans-Peter Wilfer uplatňuje sedm důvodů kasačního opravného prostředku.
K prvnímu důvodu kasačního opravného prostředku
14. V napadeném rozsudku Soud odmítl žádost, kterou učinil H. Wilfer na jednání, aby bylo zaprotokolováno, že je zastoupen společně advokátem a patentovým zástupcem, nebo podpůrně, že je zastoupen advokátem ve spolupráci s patentovým zástupcem. Podle článku 19 statutu Soudního dvora totiž zastupovat jiné účastníky řízení než členské státy a orgány uvedené v prvním a druhém pododstavci tohoto článku nebo jim být nápomocen může pouze advokát oprávněný k výkonu advokacie podle práva některého členského státu nebo jiného státu, který je stranou dohody o Evropském hospodářském prostoru (EHP).(7)
15. Prvním důvodem kasačního opravného prostředku H. Wilfer uplatňuje, že Soud nesprávně vyložil článek 19 statutu Soudního dvora, když odmítl jeho žádost, aby byl společně zastupován advokátem i patentovým zástupcem.
16. Vzhledem k tomu, že H. Wilfer vzal tento první důvod svého kasačního opravného prostředku na jednání zpět, mám za to, že není namístě se touto otázkou dále zabývat.
K druhému důvodu kasačního opravného prostředku
17. V napadeném rozsudku Soud zmínil potvrzení, které H. Wilfer předložil na jednání a které se týkalo řízení o zápisu ochranné známky ROCKBASS ve Spojených státech. Soud konstatoval, že z čl. 63 odst. 2 a 3 nařízení vyplývá, že zrušení, jakož i změna rozhodnutí odvolacích senátů je možná pouze tehdy, jestliže rozhodnutí je stiženo věcnou či formální protiprávností, a že podle ustálené judikatury musí být dále legalita aktu Společenství posuzována podle faktických a právních skutečností existujících ke dni, kdy byl akt přijat. Legalita rozhodnutí odvolacího senátu může být tedy zpochybněna uplatněním nových skutečností před Soudem, pouze pokud bylo prokázáno, že odvolací senát musel z moci úřední zohlednit tyto skutečnosti během správního řízení před přijetím rozhodnutí v projednávaném případě. Vzhledem k tomu, že potvrzení předložené H. Wilferem bylo vydáno po přijetí napadeného rozhodnutí a že skutečnosti vztahující se na řízení o zápisu ochranné známky ROCKBASS ve Spojených státech nepředstavují skutečnosti, které musel odvolací senát z moci úřední zohlednit před přijetím napadeného rozhodnutí, dotčené potvrzení tedy nemůže zpochybnit legalitu tohoto rozhodnutí, a musí být tedy ponecháno bez povšimnutí.(8)
18. Jako druhý důvod svého kasačního opravného prostředku H. Wilfer uplatňuje, že Soud tím, že odmítl vzít v úvahu uvedené potvrzení, nesprávně použil čl. 74 odst. 1 větu první a čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení. Otázka, zda může být označení zapsáno, má význam jak při podání přihlášky, tak při samotném zápisu.
19. Na jednání zástupce H. Wilfera vysvětlil, že druhým důvodem kasačního opravného prostředku jeho klient neuplatňuje, že Soud měl sám použít čl. 74 odst. 1 nařízení. Namísto toho argumentuje, že Soud nesprávně vyložil čl. 74 odst. 1, když došel k závěru, že odvolací senát nebyl povinen z úřední moci přezkoumat skutečnost, že přihlášky dotčeného označení byly současně úspěšně podány v jiných státech. Odvolací senát byl na tuto skutečnost upozorněn písemným odůvodněním předloženým H. Wilferem dne 2. července 2003.(9)
20. Význam uvedeného písemného odůvodnění je předmětem třetího důvodu kasačního opravného prostředku, který je přezkoumán níže. Pokud jde o druhý důvod kasačního opravného prostředku, který se přímo týká bodu 14 rozsudku Soudu, není mi jasné, jak by zde mohlo uvedené písemné odůvodnění být relevantní. V uvedeném bodu Soud rozhodoval o přípustnosti potvrzení předloženého H. Wilferem na jednání.
21. Pokud jde o tuto otázku, ze shrnutí relevantních právních předpisů uvedeného v bodu 13 rozsudku Soudu ani z jejich použití pro věc projednávanou před Soudem v bodu 14 uvedeného rozsudku nijak nevyplývá, že by se Soud dopustil nesprávného výkladu nebo použití těchto právních předpisů.(10) Mám tedy za to, že druhý důvod kasačního opravného prostředku je třeba zamítnout jako neopodstatněný.
K třetímu důvodu kasačního opravného prostředku
22. Při řízení před Soudem H. Wilfer uplatňoval, že odvolací senát nepřezkoumal jeho dodatečné písemné odůvodnění ze dne 2. července 2003 a jeho přílohy obsahující potvrzení pana Roesberga, vydavatele hudebního časopisu, a informace o starších zápisech ochranné známky ROCKBASS.
23. V napadeném rozsudku Soud rozhodl, že článek 59 nařízení nemůže být vykládán v tom smyslu, že brání zohlednění nových skutečností nebo důkazů předložených během přezkumu odvolání ohledně absolutního důvodu zamítnutí po uplynutí lhůty k podání důvodů odvolání. Článek 74 odst. 2 nařízení totiž svěřuje odvolacímu senátu posuzovací pravomoc, zda zohlední dodatečné skutečnosti předložené po uplynutí této lhůty. Z toho vyplývá, že v projednávané věci měl odvolací senát provést přezkum uvedeného písemného odůvodnění, aby se přinejmenším ujistil, že toto odůvodnění neobsahuje nové skutečnosti nebo důkazy, které mají být přezkoumány. Odvolací senát se tím, že neprovedl přezkum tohoto odůvodnění, tedy dopustil procesního pochybení. Vada řízení však vede k celkovému nebo částečnému zrušení rozhodnutí pouze tehdy, jestliže je prokázáno, že v případě neexistence této vady mohlo mít napadené rozhodnutí jiný obsah.(11) Uvedené písemné odůvodnění neobsahovalo nové argumenty nebo nové důkazy takové povahy, aby ovlivnily podstatu napadeného rozhodnutí. Potvrzení bylo předloženo pouze na podporu dvou argumentů, které H. Wilfer již uplatnil před průzkumovým referentem a před odvolacím senátem, a nemohly tedy ovlivnit podstatu napadeného rozhodnutí. Pokud jde o údaje o zápisech ochranné známky ROCKBASS v Kanadě, Austrálii a na Novém Zélandě, ze skutečnosti, že zápisy již provedené v členských státech nepředstavují rozhodující skutečnosti(12), a fortiori
vyplývá, že zápisy provedené ve třetích zemích, jejichž právní předpisy nepodléhají harmonizaci Společenství, nemohou nijak sloužit k tomu, aby prokázaly, že kritéria totožná s kritérii v čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení byla považována za splněná. Soud došel k závěru, že jelikož dotčené písemné odůvodnění neobsahuje nové skutečnosti takové povahy, aby ovlivnily podstatu napadeného rozhodnutí, nemůže vést za těchto okolností neprovedení přezkumu tohoto odůvodnění odvolacím senátem ke zrušení tohoto rozhodnutí.(13)
24. Svým třetím důvodem kasačního opravného prostředku H. Wilfer uplatňuje, že Soud nesprávně použil článek 74 nařízení a judikaturu soudů Společenství týkající se procesních pochybení. Písemné odůvodnění ze dne 2. července 2003 obsahovalo nové argumenty a skutečnosti, které mohly ovlivnit podstatu rozhodnutí odvolacího senátu. Pokud by odvolací senát vzal tyto skutečnosti v úvahu, nemohl by dojít k závěru, že slovo „rockbass“ označuje basovou kytaru zvláště vhodnou ke hraní rockové hudby. Přihlédnutí k dotčenému písemnému odůvodnění by tedy zcela jistě ovlivnilo podstatu napadeného rozhodnutí. Totéž platí pro údaje o zápisech ROCKBASS v Kanadě, Austrálii, Novém Zélandě a Spojených státech [sic], neboť napadené rozhodnutí odvolacího senátu se opíralo o použití a lexikální pravidla anglického jazyka. Pokud by odvolací senát vzal v úvahu posouzení relevantní v anglicky mluvících státech, že ROCKBASS je fantazijní označení, které má tedy dostatečnou rozlišovací způsobilost a není čistě popisné povahy, podstata napadeného rozhodnutí by byla odlišná.
25. Mám za to, že třetí důvod kasačního opravného prostředku je rovněž neopodstatněný. Soud správně vyložil čl. 74 odst. 2 nařízení a správně shrnul účinky judikatury Soudního dvora v bodu 33 svého rozsudku. Tento názor navíc podporuje nedávný rozsudek Kaul(14) .
Ke čtvrtému, pátému a sedmému důvodu kasačního opravného prostředku
26. Čtvrtý, pátý a sedmý důvod kasačního opravného prostředku se týkají té části rozsudku Soudu, ve které je řešen žalobní důvod, jímž H. Wilfer uplatňoval porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení odvolacím senátem ve dvou směrech.
Rozsudek Soudu
27. Zaprvé, H. Wilfer uvedl různé významy složek označení ROCKBASS. Uplatňoval rovněž, že v angličtině slovní spojení „rock bass“ má konkrétní význam, a to „okoun skalní ( ambloplites rupestris )“, který je s ohledem na uplatněné výrobky velmi neobvyklý. Dotčené označení, které vykazuje neobvyklou gramatickou strukturu a nemá jednoznačný význam, tedy může být relevantní veřejností vnímáno jako fantazijní výraz.(15)
28. Soud rozhodl, že popisná povaha označení musí být posuzována ve vztahu k výrobkům a službám, pro které byl zápis požadován.(16) Odvolací senát správně zohlednil významy specificky spojené s dotyčnými výrobky. Z toho vyplývá, že slovo „rockbass“ označuje, jak konstatoval odvolací senát, basovou kytaru, která je vhodná ke hraní rockové hudby, nebo naopak hudební styl hraný s basovou kytarou. Toto posouzení nemůže být zpochybněno skutečností, že dotčené slovo není jako takové uvedeno ve slovnících. Ochranná známka, která je tvořena novým slovem složeným z prvků, z nichž každý popisuje vlastnosti výrobků nebo služeb, pro které byl zápis požadován, je sama popisná, s výjimkou případů, kdy existuje zřetelná odchylka mezi novým slovem a pouhým souhrnem prvků, které jej tvoří. To předpokládá, že z důvodu nezvyklé povahy spojení vzhledem k uvedeným výrobkům či službám vytváří nové slovo dojem dostatečně vzdálený dojmu vyvolanému prostým spojením údajů poskytnutých těmito prvky, které jej tvoří.(17) Označení ROCKBASS však nepředstavuje odchylku ve vztahu k lexikálním pravidlům angličtiny, jelikož odpovídá syntakticky správnému postavení dvou slov vedle sebe, které jej tvoří. Struktura označení tedy není neobvyklá(18) a netvoří dojem vzdálený dojmu vyvolanému prostým spojením údajů poskytnutých jeho složkami(19) .
29. Hans-Peter Wilfer zadruhé uvedl, že i přes jeho možnou popisnou konotaci nemůže mít označení ROCKBASS vzhledem k dotčeným výrobkům jasný a přesný význam, který nemůže být nesprávně pochopen. Zejména z důvodu, že basová kytara nemá pro rockovou hudbu zvláštní vlastnosti, není přirozené chápat výraz „rockbass“ jako označení zvláštního typu basových kytar nebo jako označení funkce basové kytary. Za předpokladu, že výraz „rockbass“ znamená techniku hry na basovou kytaru, nemůže tento význam popisovat styl užití výrobků, jelikož na každý hudební nástroj lze hrát jakýkoli hudební styl. V důsledku toho vztah mezi označením a basovými kytarami není přímý, jelikož se netýká zejména jejich základních vlastností(20) .
30. Soud rozhodl, že pro použití čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení stačí, že označení popisuje jeden z možných účelů dotčených výrobků, který může být zohledněn během volby provedené relevantní veřejností, a který tedy představuje základní vlastnost.(21) Je nesporné, že hra rockové hudby je jedním z možných účelů dotčených výrobků. Rock je velmi známý moderní styl, který je spojován s elektrickou kytarou. Odkaz na tento styl, následovaný odkazem na basovou elektrickou kytaru, tedy může být zohledněn během výběru kytary, zejména pokud má spotřebitel v úmyslu hrát rock. Krom toho, jak prokázal odvolací senát odkazem na různé internetové stránky, označení složené ze slov „rock“ a „bass“ může být užíváno společně v obchodě pro označení elektrické basové kytary určené ke hraní rockové hudby. Otázka technické přesnosti takového označení není důležitá z hlediska dotčeného spotřebitele, který nemá zvláštní technické znalosti. Soud došel k závěru, že odvolací senát tedy právem shledal, že označení ROCKBASS se vztahuje přímo na tyto výrobky, jakož i na jejich účel, který může být zohledněn při volbě provedené relevantní veřejností, a tedy že je popisné.(22)
Ke čtvrtému a pátému důvodu kasačního opravného prostředku
31. Hans-Peter Wilfer uplatňuje jako čtvrtý důvod svého kasačního opravného prostředku, že Soud nezohlednil jiné možné významy slova „rockbass“. V němčině má anglické slovo „rock“ více než 25 různých významů a slovo „bass“ alespoň šest, přičemž hudební význam tohoto slova je mimořádně mnohoznačný. Německé slovo „rock“ má navíc alespoň pět různých významů a slovo „bass“ alespoň čtyři. Hans-Peter Wilfer před Soudem uvedl, že pojem „rockbass“ může tedy mít celou řadu významů. Aniž by uvedl jakékoli důvody, Soud tuto skutečnost nezohlednil, a zkreslil či pozměnil tak vysvětlení H. Wilfera a porušil povinnost uvést odůvodnění. Z napadeného rozhodnutí ani z internetových stránek, na které v uvedeném rozhodnutí odvolací senát odkázal, nevyplývá, že by pojem „rockbass“ byl obecně používán v obchodě pro označení elektrické basové kytary používané ke hraní rockové hudby. Soud tedy rovněž zkreslil skutkový stav, na kterém je rozsudek založen, a porušil povinnost uvést odůvodnění.
32. Jako pátý důvod kasačního opravného prostředku H. Wilfer uvádí, že Soud při rozhodnutí, že označení ROCKBASS nevykazuje neobvyklou strukturu, nezohlednil nejen to, že dotčené označení může mít mnoho různých významů, ale rovněž skutečnost, že může mít mnoho různých gramatických obměn, např. podstatné jméno/podstatné jméno, sloveso/přídavné jméno apod. Soud tím, že ignoroval toto vysvětlení, zkreslil skutkový stav, na kterém je rozsudek založen, a porušil povinnost uvést odůvodnění.
33. Pokud jde o čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku, postačí konstatovat, že Soudní dvůr rozhodl, že je nutné zamítnout zápis slova, pokud alespoň jeden z jeho možných významů označuje vlastnosti dotčených výrobků nebo služeb.(23)
34. Mám za to, že stejnou úvahu je třeba přiměřeně použít, pokud jde o pátý důvod kasačního opravného prostředku.
35. Mám tedy za to, že čtvrtý a pátý důvod kasačního opravného prostředku jsou neopodstatněné.
K sedmému důvodu opravného prostředku
36. Sedmým důvodem kasačního opravného prostředku H. Wilfer uplatňuje, že Soud porušil v několika směrech čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení.
37. Zaprvé, Soud provedl jednotlivé části své analýzy v nesprávném pořadí. Soud nejprve zohlednil pouze možné významy, které by mohly nějak označovat vlastnosti přihlašovaných výrobků. Použil tak definici kruhem. Hans-Peter Wilfer tvrdí, že první fází analýzy mělo být zohlednění možných významů z hlediska nestranného průměrného pozorovatele; pouze ve druhé fázi měly být tyto významy spjaty s přihlašovanými výrobky. Pokud by Soud postupoval tímto způsobem, zohlednil by všechny významy slova „rockbass“, které jsou zjevné pro průměrného nestranného profesionálního či amatérského hudebníka. Mezi tyto zjevné významy patří druh ryby okoun skalní.
38. S tímto tvrzením nesouhlasím. Mám za to, že postup Soudu, kdy zohlednil pouze možné významy, které by mohly nějak označovat vlastnosti přihlašovaných výrobků, zjevně nepředstavuje definici kruhem. Jedná se o důsledek zásady, že je nutné zamítnout zápis slova, pokud alespoň jeden z jeho možných významů označuje vlastnosti dotčených výrobků nebo služeb. I přesto, že tedy H. Wilfer správně tvrdí, že různé významy slov „rock bass“ zjevné pro průměrného profesionálního či amatérského hudebníka (z nichž mnoho nebude používat angličtinu jako svůj rodný jazyk) zahrnují i severoamerický druh sladkovodní ryby okoun skalní(24), není tím nijak dotčen postup uplatněný Soudem.
39. Hans-Peter Wilfer zadruhé tvrdí, že Soud nevycházel z celkového dojmu vyplývajícího z předmětného označení, nýbrž analyzoval jeho jednotlivé složky. Opominul zjevné fantazijní a náznakové významy slova „ROCKBASS“ a namísto toho odkázal na významy, které jsou podle jeho názoru popisné. Ignoroval význam „styl hudby hrané na basovou kytaru“ a přiřadil tomuto pojmu výlučný význam „basová kytara určená ke hraní rockové hudby“. Odkázal pouze na možné významy vyplývající z rozdělení pojmu na dvě samostatné části, tedy „rock“ ve smyslu rockové hudby a „bass“ ve smyslu basové kytary. Zcela tak ignoroval obecný dojem vyplývající z označení ROCKBASS.
40. Toto tvrzení nemohu přijmout. Soud vskutku nejprve přezkoumal jednotlivé složky dotčeného označení. To je však zcela v souladu s ustálenou judikaturou Soudního dvora týkající se ochranných známek, které jsou tvořeny novým slovem složeným z prvků, z nichž každý popisuje vlastnosti výrobků nebo služeb, pro které byl zápis požadován: taková označení jsou zpravidla sama popisná(25) . Soud poté odkázal na výjimku z uvedeného obecného pravidla, podle které se toto pravidlo nepoužije tehdy, pokud existuje zřetelná odchylka mezi novým slovem a pouhým souhrnem prvků, které jej tvoří, přičemž správně konstatoval, že to předpokládá, že z důvodu nezvyklé povahy spojení vzhledem k uvedeným výrobkům či službám vytváří nové slovo dojem dostatečně vzdálený dojmu vyvolanému prostým spojením údajů poskytnutých těmito prvky, které jej tvoří. Soud poté určil, že označení ROCKBASS nepředstavuje odchylku ve vztahu k lexikálním pravidlům angličtiny, jelikož odpovídá syntakticky správnému postavení dvou slov vedle sebe, která jej tvoří. Soud došel k závěru, že struktura označení tedy není neobvyklá a netvoří dojem vzdálený dojmu vyvolanému prostým spojením údajů poskytnutých jeho složkami.
41. Mám za to, že v této části svého rozsudku Soud spojil bezchybnou analýzu judikatury Soudního dvora se skutkovými zjištěními, která nemohou být předmětem přezkumu na základě kasačního opravného prostředku.
42. Hans-Peter Wilfer zatřetí tvrdí, že Soud nepřihlédl ke skutečnosti, že zamýšlený účel
nestačí pro určení, že označení je přímo popisné. Z bodu 62 jeho rozsudku vyplývá, že Soud měl za to, že hraní rockové hudby je jedním z možných účelů dotčených výrobků. Došel tedy k závěru, že takováto informace by mohla mít zásadní význam pro osobu kupující basovou kytaru, která zamýšlí hrát rockovou hudbu. Konstatoval však, že otázka technické přesnosti takového označení není důležitá. Soud tak nesprávně opominul skutečnost, že k tomu, aby určitá okolnost byla posouzena jako zásadní pro dotčenou veřejnost, je nutné, aby taková veřejnost si byla alespoň vědoma její existence. V projednávané věci nic nenaznačuje, že by přihlašované výrobky, tedy „hudební nástroje“ nebo „elektrické basové kytary“, byly zvláště vhodné ke hraní určitého stylu hudby. Skutečnost, že je možné na některých přihlašovaných výrobcích, například na elektrické basové kytaře, hrát určitý styl hudby, jako je rocková hudba, tedy nemůže být základní vlastností takových výrobků, a tím méně jiných přihlašovaných nástrojů nebo příslušenství. Ostatně Soud sám v bodě 66 zdůraznil, že popisná povaha označení musí být posuzována samostatně ve vztahu ke každé kategorii přihlašovaných výrobků.
43. Hans-Peter Wilfer tedy patrně uplatňuje, že pouhá skutečnost, že určité slovo popisuje zamýšlený účel zboží nebo služeb, na které se má vztahovat přihlašované slovní označení, nepostačuje k vyloučení zápisu takového označení z důvodu jeho popisné povahy. Musím přiznat, že mám určité obtíže pochopit, jak by takový argument mohl obstát při jakkoli zběžném přezkoumání znění čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení. Uvedené ustanovení jednoznačně stanoví, že „do rejstříku se nezapíšou“ „ochranné známky, které jsou tvořeny výlučně označeními nebo údaji, které mohou sloužit v oblasti obchodu k označení […] účelu […] výrobků nebo […] služby“.
44. Na jednání zástupce H. Wilfera zdůraznil, že styl hudby „rock bass“ není vlastností výrobků nebo hudebních nástrojů, která by měla rozlišovací způsobilost. Opět mi však není jasné, jak může tento argument H. Wilferovi pomoci. Je zcela zjevné, že jedním ze zamýšlených účelů basové kytary je hraní rockové hudby. Toto tvrzení není nijak dotčeno, pokud si určitá osoba koupí basovou kytaru s úmyslem (možná nevhodným) hrát na ní klasickou hudbu. Ještě méně je dotčeno příkladem uvedeným zástupcem H. Wilfera, který argumentoval, že logickým závěrem, který je třeba z uvedeného příkladu vyvodit je, že nelze zapsat ochrannou známku Honda Jazz, neboť je možné hrát jazzovou hudbu v automobilech.
45. Mám tedy za to, že sedmý důvod kasačního opravného prostředku je neopodstatněný.
K šestému důvodu kasačního opravného prostředku
46. Před Soudem H. Wilfer argumentoval, že pokud jde o příslušenství pro kytary, judikatura(26) vyžaduje samostatný přezkum každé kategorie uplatňovaných výrobků nebo služeb. V projednávané věci slovo „rockbass“ nemá zřejmou spojitost ani se základními vlastnostmi příslušenství pro kytary ve třídě 15, ani s výrobky náležejícími do tříd 9 a 18(27) .
47. Soud rozhodl, že pokud jde o obaly, kufry a vaky náležející do třídy 18, vzhledem k tomu, že H. Wilfer neučinil rozdíl v rámci této druhové kategorie, je namístě potvrdit posouzení odvolacího senátu pro celou tuto kategorii. Pokud jde o přístroje náležející do třídy 9, z argumentů účastníků řízení vyplývá, že stejné přístroje mohou být užívány pro různé nástroje. Jejich užívání ve vztahu k basové kytaře tedy představuje pouze jedno z jejich možných užívání. Mezi označením a dotčenými výrobky existuje dostatečně přímý a konkrétní vztah, jelikož technika evokovaná označením zahrnuje nebo vyžaduje užití těchto výrobků. Tato technika totiž nepředstavuje v tomto případě pouze oblast použití těchto výrobků nebo služeb, ale rovněž jejich vlastní funkce(28) . Skutečnost, že dotčené výrobky by mohly být užívány rovněž v jiné souvislosti, kterou dotčené označení neevokuje, není za těchto okolností takové povahy, aby vyvrátila tento závěr.(29) I když dotčené přístroje nejsou v projednávaném případě určeny k výhradnímu užívání v souvislosti s basovými kytarami, nejsou nicméně samostatně užívány vzhledem k zacházení s elektrickými hudebními nástroji. Krom toho užívání těchto přístrojů je nezbytné ke hře na elektrickou kytaru, která není sama schopna vydávat hudební tóny. Možnost hry na elektrickou basovou kytaru je tedy funkcí přístrojů uvedených v přihlášce, a nikoliv pouze jednou z četných oblastí jejich použití. Zejména společné užívání těchto dvou kategorií výrobků je vyžadováno jim příznačnými vlastnostmi nebo z těchto vlastností přinejmenším vyplývá.(30)
48. Svým šestým důvodem kasačního opravného prostředku H. Wilfer zaprvé uplatňuje, že Soud nepřihlédl ke skutečnosti, že obaly, kufry a vaky určené k přepravě hudebních nástrojů a jejich příslušenství náležejí do třídy 15. V souladu s touto skutečností seznam zboží uvedený H. Wilferem v třídě 15 zahrnuje „obaly, kufry a vaky přizpůsobené pro výše uvedené přístroje“. „Obaly, kufry a vaky“ v třídě 18 jsou tedy určeny pro jakékoli využití kromě
přepravy „hudebních nástrojů a jejich příslušenství“. Sou d zkreslil tyto skutečnosti, aniž by uvedl odůvodnění.
49. Hans-Peter Wilfer zadruhé tvrdí, že Soud konstatováním, že výrobky v třídě 9 přihlašované H. Wilferem „nejsou samostatně užívány vzhledem k zacházení s elektrickými hudebními nástroji“(31), zkreslil skutkový stav, aniž by uvedl odůvodnění. Hans-Peter Wilfer vysvětlil, že žádné z výrobků uvedených v třídě 9 nepředpokládají využití jako „hudební nástroj“ nebo „elektrická kytara“. Naopak, „technické zvukové přístroje, mixážní pulty, přístroje pro zvukové efekty, zesilovače, reproduktory, aktivní zesilovače“ mohou být stejně tak použity k přenosu mnoha jiných zvukových signálů, např. řevu zvířat, nebo obrazového, televizního či rozhlasového signálu. Je tedy nereálné a účelové předpokládat, že základní funkcí tohoto vybavení je společné použití s elektrickou basovou kytarou. To platí a fortiori pro „obaly, kufry a vaky přizpůsobené pro [technické zvukové přístroje, mixážní pulty, přístroje pro zvukové efekty, zesilovače, reproduktory, aktivní zesilovače]“, neboť nejsou nabízeny společně s hudebními nástroji nebo elektrickými basovými kytarami, nýbrž jen s výrobky uvedenými ve třídě 9.
50. Souhlasím s OHIM, že první část šestého důvodu kasačního opravného prostředku, ačkoli je formulována ve smyslu zkreslení skutkového stavu, ve skutečnosti směřuje k přezkoumání skutkových zjištění Soudu a odvolacího senátu. Z napadeného rozhodnutí vyplývá, že H. Wilfer nevyloučil možnost, že obaly, kufry a vaky v třídě 18 budou používány společně s kytarami. Na tomto základě došel odvolací senát k závěru, že přihlašované označení popisuje zamýšlený účel těchto výrobků. Potvrzení tohoto zjištění Soudem nemůže být předmětem přezkumu na základě kasačního opravného prostředku.
51. Pokud jde o druhou část tohoto důvodu kasačního opravného prostředku, H. Wilfer patrně nezpochybňuje tvrzení Soudu, že jedním z možných způsobů použití vybavení uvedeného v třídě 9 je ve spojení s basovou kytarou. Skutečnost, že uvedené vybavení může být použito i jiným způsobem, na který dotčené označení neodkazuje, neznamená, že toto označení není popisné(32) . Soud tedy správně rozhodl, že dotčené označení nelze zapsat pro vybavení ve třídě 9.
52. Mám tedy za to, že šestý důvod kasačního opravného prostředku je částečně nepřípustný a částečně neopodstatněný.
Závěry
53. Z výše uvedených důvodů navrhuji, aby Soudní dvůr:
„– kasační opravný prostředek zamítl;
– uložil H. Wilferovi náhradu nákladů řízení o kasačním opravném prostředku.“
(1) .
(2)  –	Sb. rozh. s. II‑1981.
(3)  –	Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (dále jen „nařízení“).
(4)  –	První směrnice Rady 89/104/EHS ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách (Úř. věst. 1989 L 40, s. 1). Pokud jde o ostatní, do značné míry totožná ustanovení směrnice 89/104 a nařízení, Soudní dvůr vyjasnil, že jeho výklad jednoho z těchto ustanovení se rovněž musí použít pro druhé ustanovení: viz rozsudek ze dne 22. června 2000, Marca Mode (C‑425/98, Recueil, s. I‑4861, body 26 až 28).
(5)  – V třináctém bodě odůvodnění nařízení je uvedeno, že pravomoc rušit a měnit rozhodnutí odvolacích senátů, kterou nařízení přiznává Soudnímu dvoru, má v prvním stupni Soud prvního stupně v souladu s rozhodnutím Rady 88/591/ESUO, EHS, Euratom ze dne 24. října 1988 o zřízení Soudu prvního stupně Evropských společenství (Úř. věst. L 319, s. 1; Zvl. vyd. 01/01, s. 181), pozměněným rozhodnutím 93/350/Euratom, ESUO, EHS ze dne 8. června 1993 (Úř. věst. L. 144, s. 21; Zvl. vyd. 01/01, s. 244).
(6)  –	V třídách 9, 15, respektive 18 Niceské dohody o mezinárodním třídění výrobků a služeb pro účely zápisu známek ze dne 15. června 1957, ve znění pozdějších změn a doplňků.
(7)  –	Body 10 a 11 napadeného rozsudku, kde je zmíněno usnesení Soudu ze dne 9. září 2004, Alto de Casablanca v. OHIM – Bodegas Chivite (VERAMONTE) (T‑14/04, Sb. rozh. s. II‑3077, bod 9 a uvedená judikatura).
(8)  –	Body 12 až 14 napadeného rozsudku, ve kterých je zmíněn rozsudek Soudu ze dne 26. listopadu 2003, HERON Robotunits v. OHIM (ROBOTUNITS) (T‑222/02, Recueil, s. II‑4995, body 50 a 51 a uvedená judikatura).
(9)  –	Viz bod 9 tohoto stanoviska.
(10)  –	Viz rovněž bod 54 rozsudku ze dne 13. března 2007, OHIM v. Kaul (C‑29/05 P, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí), který potvrzuje výklad použitý Soudem v projednávané věci.
(11)  –	Viz rozsudky Soudního dvora ze dne 29. října 1980, Van Landewyck a další v. Komise (209/78 až 215/78 a 218/78, Recueil, s. 3125, bod 47); ze dne 21. března 1990, Belgie v. Komise (C‑142/87, Recueil, s. I‑959, bod 48), a ze dne 21. října 2004, KWS Saat v. OHIM (C‑447/02 P, Sb. rozh. s. I‑10107, body 47 až 50).
(12)  –	Viz rozsudek Soudu ze dne 24. listopadu 2004, Henkel v. OHIM (Tvar bílé a průhledné lahvičky) (T‑393/02, Sb. rozh. s. II‑4115, bod 46 a uvedená judikatura).
(13)  –	Body 28 až 36 napadeného rozsudku.
(14)  –	Uvedený v poznámce 10; viz zejména body 42, 43 a 63.
(15)  –	Viz bod 39 napadeného rozsudku.
(16)  –	Viz rozsudek ROBOTUNITS, uvedený výše v poznámce 8, bod 41.
(17)  –	Ve spojení se směrnicí 89/104 Soud uvádí rozsudky ze dne 12. února 2004, Koninklijke KPN Nederland (C‑363/99, Recueil, s. I‑1619, bod 100), a Campina Melkunie (C‑265/00, Recueil, s. I‑1699, bod 43).
(18)  –	Viz rozsudky ze dne 20. března 2002, DaimlerChrysler v. OHIM (CARCARD) (T‑356/00, Recueil, s. II‑1963, bod 29), a ROBOTUNITS, uvedený výše v poznámce 8, bod 39.
(19)  –	Body 56 až 60 napadeného rozsudku.
(20)  –	Viz body 40 a 41 napadeného rozsudku.
(21)  –	Viz rozsudek ROBOTUNITS, uvedený výše v poznámce pod čarou 8, bod 44, a rozsudek Soudu ze dne 20. července 2004, Lissotschenko a Hentze v. OHIM (T‑311/02, Sb. rozh. s. II‑2957, bod 41).
(22)  –	Body 61 až 63 napadeného rozsudku.
(23)  –	Rozsudek ze dne 23. října 2003, OHIM v. Wrigley (C‑191/01 P, Recueil, s. I‑12447, bod 31); viz rovněž, pokud jde o směrnici o ochranných známkách, rozsudek Campina Melkunie, uvedený výše v poznámce 17, bod 38.
(24)  –	Ambloplites rupestris; francouzsky „perche des roches“, „crapet de roche“ nebo „rouget de roche“; německy „gemeiner Felsenbarsch“ nebo „gemeiner Sonnenbarsch“.
(25)  –	Viz rozsudky dovolávané Soudem a uvedené výše v poznámce 17. Viz rovněž, pokud jde o nařízení, rozsudek ze dne 19. dubna 2007, Celltech (C‑273/05 P, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí, bod 77).
(26)  –	Rozsudek Soudu ze dne 27. února 2002, Ellos v. OHIM (T‑219/00, Recueil, s. II‑753, bod 41).
(27)  –	Viz bod 42 napadeného rozsudku.
(28)  –	Rozsudek Soudu ze dne 27. února 2002, Streamserve v. OHIM (STREAMSERVE) (T‑106/00, Recueil, s. II‑723, bod 44).
(29)  –	Viz rozsudek ROBOTUNITS, uvedený výše v poznámce 8, bod 47.
(30)  –	Body 70 až 73 napadeného rozsudku.
(31)  –	Bod 73.
(32)  –	Viz bod 33 tohoto stanoviska.