62025CJ0712_RES
Asia C‑712/25 PPU [Rastoshev] (
i
)
XM
(Ennakkoratkaisupyyntö – Administrativen sad – Sofia)
Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 12.2.2026
Ennakkoratkaisupyyntö – Vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alue – Oikeudellinen yhteistyö rikosasioissa – Puitepäätös 2002/584/YOS – Syytetoimenpiteitä varten annettu eurooppalainen pidätysmääräys – Eurooppalaisen pidätysmääräyksen täytäntöönpano – 4 artiklan 7 alakohdan a alakohta – Harkinnanvaraiset kieltäytymisperusteet – Rikokset, jotka on tehty kokonaan tai osittain täytäntöönpanosta vastaavan jäsenvaltion alueella – Rankaisematta jäämisen riski
Oikeudellinen yhteistyö rikosasioissa – Eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä ja jäsenvaltioiden välisistä luovuttamismenettelyistä tehty puitepäätös – Eurooppalaisen pidätysmääräyksen harkinnanvaraiset kieltäytymisperusteet – Rikos, joka on tehty kokonaan tai osittain täytäntöönpanosta vastaavan jäsenvaltion alueella – Täytäntöönpanosta vastaavan oikeusviranomaisen harkintavalta – Laajuus – Pidätysmääräyksen täytäntöönpanosta kieltäytymistä pelkästään kyseisen rikoksen tekopaikan perusteella ei voida hyväksyä
(Neuvoston puitepäätöksen 2002/584, sellaisena kuin se on muutettuna puitepäätöksellä 2009/299, 1 artiklan 1 kohta sekä 3, 4 ja 4 a artikla)
(ks. 33–48 ja 52 kohta sekä tuomiolauselma)
Tiivistelmä
Unionin tuomioistuin, joka käsittelee Apelativen sad – Sofian (Sofian ylioikeus, Bulgaria) esittämää ennakkoratkaisupyyntöä, ottaa kiireellisessä ennakkoratkaisumenettelyssä ensimmäistä kertaa kantaa sellaisen puitepäätöksessä 2002/584 (
1
) tarkoitetun eurooppalaisen pidätysmääräyksen harkinnanvaraisen kieltäytymisperusteen tulkintaan, joka koskee rikoksia, jotka on tehty kokonaan tai osittain täytäntöönpanosta vastaavan jäsenvaltion alueella.
Tutkinnasta vastaava tribunal judiciaire de Marseillen (Marseillen alioikeus, Ranska) varapresidentti antoi 18.9.2025 XM:stä eurooppalaisen pidätysmääräyksen syytetoimenpiteisiin ryhtymiseksi ja hänen luovuttamisekseen Ranskan viranomaisille useista rikoksista, joihin hänen väitettiin syyllistyneen vuosina 2018–2024. Nämä rikokset väitetään tehdyn osana järjestäytynyttä rikollisryhmää urheilukilpailujen manipuloimiseksi useiden jäsenvaltioiden, muun muassa Ranskan tasavallan ja Bulgarian tasavallan, alueella.
Sofiyski gradski sad (Sofian kaupungin alioikeus) määräsi 20.10.2025 tekemällään päätöksellä kyseisen eurooppalaisen pidätysmääräyksen panemisesta täytäntöön ja määräsi XM:n tutkintavankeuteen siihen saakka, kunnes hänet tosiasiallisesti luovutetaan Ranskan viranomaisille.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin, jonka tehtävänä on tutkia XM:n kyseisestä päätöksestä tekemä valitus, totesi, että Bulgariassa on oikeuskäytännössä vallalla kaksi toisistaan poikkeavaa näkemystä siitä, miten säännöstä, jolla puitepäätöksen 2002/584 4 artiklan 7 kohdan a alakohta (
2
) on saatettu osaksi kansallista oikeusjärjestystä, on tulkittava. Ensimmäisen oikeuskäytännössä vallitsevan näkemyksen mukaan pelkästään se, että eurooppalaisen pidätysmääräyksen perustana oleva rikos on tehty kokonaan tai osittain Bulgarian tasavallan alueella, ei sinällään voi oikeuttaa kieltäytymään täytäntöönpanosta. Toisen oikeuskäytännössä vallitsevan näkemyksen mukaan tällaista seikkaa on sitä vastoin pidettävä riittävänä perusteena kieltäytyä täytäntöönpanosta, koska Bulgarian rikoslakia sovelletaan poikkeuksetta kaikkiin kyseisen jäsenvaltion alueella tehtyihin rikoksiin.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee siis unionin tuomioistuimelta puitepäätöksen 2002/584 4 artiklan 7 kohdan a alakohdan tulkinnasta.
Unionin tuomioistuimen arviointi asiasta
Aluksi unionin tuomioistuin muistuttaa, että puitepäätöksessä 2002/584 esitetään yhtäältä eurooppalaisen pidätysmääräyksen ehdottomat kieltäytymisperusteet (
3
) ja toisaalta sen harkinnanvaraiset kieltäytymisperusteet, (
4
) jotka jäsenvaltiot voivat vapaasti saattaa tai jättää saattamatta osaksi kansallista oikeusjärjestystään. Jos jäsenvaltiot panevat viimeksi mainitut perusteet täytäntöön, ne eivät kuitenkaan voi säätää, että oikeusviranomaisten on automaattisesti kieltäydyttävä panemasta täytäntöön jokainen asianomainen eurooppalainen pidätysmääräys. Niillä on näet oltava harkintavaltaa, jonka perusteella ne voivat suorittaa tapauskohtaisen tarkastelun ja ottaa huomioon kaikki erityiset olosuhteet. Se, että niiltä evättäisiin tämä mahdollisuus, johtaisi pelkän eurooppalaisen pidätysmääräyksen täytäntöönpanosta kieltäytymisen mahdollisuuden muuttamiseen selkeäksi velvoitteeksi, vaikka tämä kieltäytyminen on poikkeus ja eurooppalaisen pidätysmääräyksen täytäntöönpano pääsääntö. Puitepäätöksen 2002/584 4 artiklan sanamuodosta – ja etenkin verbin ”voida” käytöstä – seuraa, että täytäntöönpanosta vastaavalla oikeusviranomaisella on oltava harkintavaltaa sen osalta, onko eurooppalaisen pidätysmääräyksen täytäntöönpanosta kieltäydyttävä tässä 4 artiklassa tarkoitetuin perustein vai ei.
Unionin tuomioistuin huomauttaa erityisesti puitepäätöksen 2002/584 4 artiklan 7 kohdan a alakohdan osalta, että unionin lainsäätäjä tarkoituksena on ollut luonnehtiessaan kyseisessä säännöksessä säädetyn kieltäytymisperusteen harkinnanvaraiseksi sallia se, että syytteen voi sellaisen henkilön osalta, josta on annettu eurooppalainen pidätysmääräys syytetoimenpiteitä varten ja jonka sekä pidätysmääräyksen antaneet oikeusviranomaiset että täytäntöönpanosta vastaavat oikeusviranomaiset voivat asettaa syytteeseen, nostaa se oikeusviranomainen, joka on sopivimmassa asemassa hyvän rikosoikeudenhoidon kannalta.
Puitepäätöksen 2002/584 1 artiklan 1 kohdan mukaan puitepäätöksen tavoitteena on lisäksi mahdollistaa etsityn henkilön kiinni ottaminen ja luovuttaminen, jotta tehty rikos ei jää rankaisematta ja jotta kyseinen henkilö voidaan asettaa syytteeseen. Tämä tavoite kuuluu yleisemmin SEU 3 artiklan 2 kohdassa ilmaistuun tavoitteeseen, joka koskee rikollisuuden ehkäisyä ja torjuntaa vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueella ja joka kyseisellä puitepäätöksellä pyritään toteuttamaan välttämällä riski siitä, että rikokseen syyllistyneet henkilöt jäävät rankaisematta. Unionin tuomioistuin katsoo kuitenkin, että nämä tavoitteet voisivat vaarantua, jos täytäntöönpanosta vastaavan oikeusviranomaisen olisi kunkin yksittäistapauksen erityisistä olosuhteista riippumatta kieltäydyttävä syytetoimenpiteitä varten annetun eurooppalaisen pidätysmääräyksen täytäntöönpanosta ja etsityn henkilön luovuttamisesta pelkästään siitä syystä, että kyseisen pidätysmääräyksen kohteena oleva rikos on tehty kokonaan tai osittain täytäntöönpanosta vastaavan jäsenvaltion alueella.
Unionin tuomioistuin päättelee tästä, että puitepäätöksen 2002/584 4 artiklan 7 kohdan a alakohdassa säädetyn kieltäytymisperusteen soveltaminen on jätettävä täytäntöönpanosta vastaavan oikeusviranomaisen harkintaan. Tällä oikeusviranomaisella on oltava tässä tarkoituksessa harkintavaltaa, jonka nojalla se voi tutkia kaikki yksittäistapauksen merkitykselliset olosuhteet ratkaistakseen, onko pidätysmääräyksen antanut oikeusviranomainen vai täytäntöönpanosta vastaava oikeusviranomainen sopivimmassa asemassa hyvän rikosoikeudenhoidon takaamisen ja siis sen kaikilla jäsenvaltioilla olevan hyväksyttävän intressin säilyttämisen kannalta, joka koskee rikollisuuden ehkäisyä vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueella. Näin on varsinkin silloin, kun eurooppalaisen pidätysmääräyksen perustana olevat rikokset on tehty monitahoisen kansainvälisen rikollisjärjestön puitteissa siten, että ne on voitu tehdä osittain ja niillä on voinut olla vaikutuksia useiden jäsenvaltioiden alueella ja etenkin pidätysmääräyksen antaneen jäsenvaltion, jossa asianomaista henkilöä vastaan on voitu ryhtyä syytetoimenpiteisiin, alueella.
Täytäntöönpanosta vastaavan oikeusviranomaisen on siis otettava asiaa arvioidessaan huomioon kunkin yksittäistapauksen erityiset olosuhteet, kuten kyseessä olevan rikoksen luonne ja ominaispiirteet ja erityisesti tarvittaessa sen kansainvälinen ulottuvuus, kyseisestä rikoksesta aiheutuneen vahingon ilmenemispaikka, rikosoikeudellisen menettelyn edistyminen pidätysmääräyksen antaneessa jäsenvaltiossa ja tapauksista riippuen täytäntöönpanosta vastaavassa jäsenvaltiossa.
Bulgarian rikosoikeudessa säädetty rikosasioita koskeva kansainvälinen alueellinen toimivalta, ei siis voi olla riittävä peruste kieltäytyä eurooppalaisen pidätysmääräyksen täytäntöönpanosta varsinkaan, kun Bulgarian oikeusviranomaiset eivät nyt käsiteltävässä tapauksessa ole ryhtyneet syytetoimenpiteisiin asianomaista henkilöä vastaan.
Unionin tuomioistuin siis toteaa, että puitepäätöksen 2002/584 4 artiklan 7 alakohdan a alakohta on esteenä jäsenvaltion oikeuskäytännölle, jonka mukaan eurooppalaisen pidätysmääräyksen täytäntöönpanosta voidaan kieltäytyä pelkästään sen perusteella, että rikos, jonka osalta kyseinen pidätysmääräys on annettu syytetoimenpiteitä varten, on tehty kokonaan tai osittain täytäntöönpanosta vastaavan jäsenvaltion alueella.
(
i
)	Tämän asian nimi on kuvitteellinen nimi. Se ei vastaa asian minkään asianosaisen todellista nimeä.
(
1
)	Eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä ja jäsenvaltioiden välisistä luovuttamismenettelyistä 13.6.2002 tehty neuvoston puitepäätös 2002/584/YOS (EYVL 2002, L 190, s. 1), sellaisena kuin se on muutettuna 26.2.2009 tehdyllä neuvoston puitepäätöksellä 2009/299/YOS (EUVL 2009, L 81, s. 24) (jäljempänä puitepäätös 2002/584).
(
2
)	Kyseisen säännöksen mukaan täytäntöönpanosta vastaava oikeusviranomainen voi kieltäytyä panemasta eurooppalaista pidätysmääräystä täytäntöön, kun kyseinen pidätysmääräys koskee rikoksia, jotka on tehty täytäntöönpanosta vastaavan jäsenvaltion lainsäädännön mukaan kokonaan tai osittain täytäntöönpanosta vastaavan jäsenvaltion alueella tai sen alueeseen rinnastettavassa paikassa.
(
3
)	Nämä perusteet esitetään puitepäätöksen 2002/584 3 artiklassa.
(
4
)	Nämä perusteet esitetään puitepäätöksen 2002/584 4 ja 4 a artiklassa.