62022TJ0484
UNIONIN YLEISEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (kymmenes jaosto)
22 päivänä marraskuuta 2023 (
*1
)
Henkilöstö – Väliaikaiset toimihenkilöt – Uudelleenluokittelu – Vuoden 2021 uudelleenluokittelukierros – Päätös olla toteuttamatta uudelleenluokittelua – Vastaavuutta ohjaavat prosenttiluvut – Muuhun unionin henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen 54 artiklan yleiset täytäntöönpanosäännöt – Lainvastaisuusväite – Yhdenvertainen kohtelu – Vastuu
Asiassa T‑484/22,
QN, edustajanaan asianajaja H. Tagaras,
kantajana,
vastaan
Vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueeseen liittyvien laaja-alaisten tietojärjestelmien operatiivisesta hallinnoinnista vastaava eurooppalainen virasto (eu-LISA), asiamiehenään M. Chiodi, avustajinaan asianajajat A. Duron ja D. Waelbroeck,
vastaajana,
UNIONIN YLEINEN TUOMIOISTUIN (kymmenes jaosto),
toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja O. Porchia sekä tuomarit L. Madise ja P. Nihoul (esittelevä tuomari),
kirjaaja: hallintovirkamies H. Eriksson,
ottaen huomioon kirjallisessa käsittelyssä esitetyn,
ottaen huomioon 14.6.2023 pidetyssä istunnossa esitetyn,
on antanut seuraavan
tuomion (
1
)
1
Kantaja QN vaatii SEUT 270 artiklaan perustuvalla kanteellaan unionin yleistä tuomioistuinta yhtäältä kumoamaan vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueen laaja-alaisten tietojärjestelmien operatiivisesta hallinnoinnista vastaavan Euroopan unionin viraston (eu-LISA) 22.12.2021 tekemän päätöksen olla luokittelematta häntä uudelleen vuoden 2021 uudelleenluokittelukierroksen päätteeksi (jäljempänä riidanalainen päätös) ja toisaalta määräämään korvauksen vahingosta, joka hänelle on aiheutunut siitä, ettei häntä ole luokiteltu uudelleen.
Asian tausta
2
Kantaja otettiin eu-LISAn palvelukseen 1.3.2019 Euroopan unionin muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen (jäljempänä palvelussuhteen ehdot) 2 artiklan f alakohdassa tarkoitetuksi väliaikaiseksi toimihenkilöksi, ja hänet luokiteltiin palkkaluokkaan AD 9 hoitamaan kyseisen viraston yleisten palvelujen yksikön päällikön tehtäviä.
3
Valittajasta tuli 28.2.2021 uudelleenluokittelukelpoinen.
4
Eu-LISA julkaisi 29.10.2021 hallinnollisen ilmoituksen (jäljempänä hallinnollinen ilmoitus) väliaikaisten toimihenkilöiden uudelleenluokittelukierroksen käynnistämisestä vuonna 2021 (jäljempänä vuoden 2021 uudelleenluokittelukierros).
5
Kantajan nimeä ei sisällytetty 3.12.2021 julkaistuun luetteloon toimihenkilöistä, joiden uudelleenluokittelua ehdotettiin.
6
Kantaja riitautti 14.12.2021 uudelleenluokittelua käsittelevässä pariteettikomiteassa (jäljempänä pariteettikomitea) sen, ettei hänen uudelleenluokitteluaan ollut ehdotettu. Pariteettikomitea ilmoitti hänelle 22.12.2021, ettei se suosittele hänen uudelleenluokitteluaan.
7
Samana päivänä eu-LISAn pääjohtaja (jäljempänä pääjohtaja) julkaisi työsopimusten tekemiseen toimivaltaisena viranomaisena vuoden 2021 uudelleenluokittelukierroksella uudelleenluokitelluista toimihenkilöistä luettelon, johon ei ollut merkitty kantajan nimeä.
8
Kantaja teki 1.3.2023 riidanalaisesta päätöksestä Euroopan unionin virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen (jäljempänä henkilöstösäännöt) 90 artiklan 2 kohdassa, jota sovelletaan väliaikaisiin toimihenkilöihin palvelussuhteen ehtojen 46 artiklan nojalla, tarkoitetun valituksen. Kyseinen valitus hylättiin eu-LISAn hallituksen puheenjohtajan 25.6.2022 tekemällä päätöksellä (jäljempänä hylkäyspäätös).
Asianosaisten vaatimukset
9
Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin
–
kumoaa riidanalaisen päätöksen ja hylkäyspäätöksen
–
velvoittaa eu-LISAn maksamaan 3000 euroa vahingonkorvauksena
–
velvoittaa eu-LISAn korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
10
Komissio vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin
–
hylkää kanteen perusteettomana
–
velvoittaa kantajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Oikeudellinen arviointi
[– –]
Kumoamisvaatimus
[– –]
Ensimmäinen kanneperuste, joka koskee yleisten täytäntöönpanosäännösten 5 artiklan 8 kohtaan sisältyvää prosenttilukuja koskevaa lauseketta tulkittaessa ja sovellettaessa tehtyä oikeudellista virhettä
[– –]
– Henkilöstösääntöjen liitteessä I olevan B jakson ja yleisten täytäntöönpanosäännösten liitteen II huomioon ottaminen
28
Tällä väitteellään kantaja väittää, että prosenttilukuja koskeva lauseke voidaan yleisten täytäntöönpanosäännösten liitteen II sanamuodosta huolimatta tulkita ainoastaan mekanismiksi, jolla pyritään määrittämään toimihenkilöiden uudelleenluokitteluun käytettävissä olevien virkojen lukumäärä.
29
Hän tukeutuu lähinnä kyseisen lausekkeen asiayhteyteen perustuvaan tulkintaan ja ottaa huomioon myös lausekkeen tavoitteet.
30
Eu-LISA kiistää kantajan väitteet.
31
Tältä osin on todettava, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan unionin oikeuden säännöksen tai määräyksen tulkinta edellyttää, että huomioon otetaan paitsi sen sanamuoto myös asiayhteys, johon se kuuluu, sekä sen toimen tavoitteet ja tarkoitus, jonka osa säännös tai määräys on (tuomio 15.3.2022, Autorité des marchés financiers, C‑302/20, EU:C:2022:190, 63 kohta; ks. myös tuomio 9.3.2023, Les Mousquetaires ja ITM Entreprises v. komissio, C‑682/20 P, EU:C:2023:170, 86 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen ja tuomio 16.3.2023, Towercast, C‑449/21, EU:C:2023:207, 31 kohta).
32
Ensinnäkin yleisten täytäntöönpanosäännösten 5 artiklan 8 kohdan sanamuodosta ilmenee, että uudelleenluokittelupäätöksen edellytyksenä on ensimmäiseksi ansioiden vertailu ja toiseksi se, että hallinto ottaa yhtäältä huomioon kyseistä varainhoitovuotta varten käytettävissä olevat talousarviovarat ja toisaalta noudattaa ”keskimääräisen urakehityksen vastaavuutta ohjaavia prosenttilukuja, sellaisina kuin ne on pantu täytäntöön [yleisten täytäntöönpanosäännösten] liitteessä II”.
33
Vastaavasti yleisten täytäntöönpanosäännösten 5 artiklan 5 ja 7 kohdan nojalla uudelleenluokiteltaviksi ehdotettujen toimihenkilöiden luettelo ja pariteettikomitean suositus eivät myöskään saa ylittää kyseisiä prosenttilukuja, sellaisina kuin ne on pantu täytäntöön yleisten täytäntöönpanosäännösten liitteessä II.
34
Yhtäältä yleisten täytäntöönpanosäännösten liitteessä II edellytetään, ettei henkilöstösääntöjen liitteessä I olevassa B jaksossa asetettuja keskimääräisen urakehityksen vastaavuutta ohjaavia prosenttilukuja ylitetä, ja siinä muistutetaan, että kyseisiä prosenttilukuja sovelletaan viiden vuoden keskiarvon pohjalta 1.1.2014 alkaen. Toisaalta siinä muunnetaan kyseiset prosenttiluvut keskimääräiseksi palvelusajaksi kussakin palkkaluokassa ennen uudelleenluokittelua ylempään palkkaluokkaan. Palkkaluokan AD 9 osalta tämä keskimääräinen palvelusaika on neljä vuotta, koska prosenttiluku on 25 prosenttia.
35
Näin ollen yleisten täytäntöönpanosäännösten liitteessä II, johon yleisten täytäntöönpanosäännösten 5 artiklassa viitataan, säädetään yksiselitteisesti tavasta, jolla henkilöstösääntöjen liitteessä I olevassa B jaksossa mainittuja prosenttilukuja on sovellettava uudelleenluokittelun yhteydessä.
36
Liitteen II selkeä sanamuoto puhuu siis kantajan väitettä vastaan.
37
Toiseksi kantaja katsoo prosenttilukuja koskevan lausekkeen asiayhteydestä, että kyseistä lauseketta on tulkittava yksinomaan henkilöstösääntöjen useiden säännösten valossa. Hän väittää tältä osin seuraavaa:
–
yleisten täytäntöönpanosäännösten liitteessä II viitataan henkilöstösääntöjen liitteessä I olevaan B jaksoon, jossa prosenttiluvut vahvistetaan kunkin palkkaluokan osalta
–
koska liitteessä I olevalla B jaksolla pannaan täytäntöön henkilöstösääntöjen 6 artiklan 2 kohta, kyseisiä prosenttilukuja voidaan käyttää ainoastaan laskettaessa kussakin palkkaluokassa avoinna olevien virkojen määrää
–
yleisten täytäntöönpanosäännösten 5 artiklan 8 kohtaa ja liitettä II on siis tulkittava näin, varsinkin kun myös palvelussuhteen ehtojen 54 artiklassa, joka on hierarkkisesti ylemmällä tasolla kuin yleiset täytäntöönpanosäännökset, viitataan prosenttilukujen osalta henkilöstösääntöjen liitteessä I olevaan B jaksoon; näin ollen kyseisten prosenttilukujen tulkinnalla henkilöstösääntöjen valossa on etusija siihen tulkintaan nähden, joka voidaan tehdä yleisten täytäntöönpanosäännösten liitteen II valossa.
38
Tältä osin prosenttilukuja koskevan lausekkeen asiayhteyden mukainen tulkinta edellyttää, että selvennetään yleisten täytäntöönpanosäännösten, palvelussuhteen ehtojen 54 artiklan ja henkilöstösääntöjen merkityksellisten säännösten, eli henkilöstösääntöjen liitteessä I olevan B jakson ja 6 artiklan, välistä suhdetta.
39
Ensinnäkin on todettava, että prosenttilukuja koskeva lauseke sisältyy yleisiin täytäntöönpanosäännöksiin, ja niissä täsmennetään, miten palvelussuhteen ehtojen 54 artikla on pantava täytäntöön eu-LISAssa.
40
Yleiset täytäntöönpanosäännökset ilmentävät tältä osin eu-LISAn laajaa harkintavaltaa väliaikaisten toimihenkilöiden uudelleenluokittelun osalta (ks. vastaavasti tuomio 12.2.2020, WD v. EFSA, T‑320/18, ei julkaistu, EU:T:2020:45, 38 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen ja tuomio 28.4.2021, Correia v. ETSK, T‑843/19, EU:T:2021:221, 54 kohta).
41
Oikeuskäytännön mukaan on kuitenkin niin, että kun tällainen virasto on ottanut käyttöön sisäisellä määräyksellä erityisen järjestelmän, jonka tarkoituksena on taata uudelleenluokittelumenettelyn avoimuus määrittämällä yksityiskohtaiset säännöt ja menettely, kyseistä järjestelmää on pidettävä sen oman harkintavaltansa rajoittamisena, josta se voi poiketa yhdenvertaisen kohtelun periaatetta loukkaamatta vain täsmentämällä syyt, joilla tätä muutosta voidaan perustella (ks. vastaavasti tuomio 12.2.2020, WD v. EFSA, T‑320/18, ei julkaistu, EU:T:2020:45, 38 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen; ks. myös analogisesti tuomio 9.11.2022, QM v. Europol, T‑164/21, EU:T:2022:695, 87 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
42
Tällaisella sisäisellä määräyksellä ei kuitenkaan voida missään tapauksessa kaventaa henkilöstösääntöjen tai palvelussuhteen ehtojen soveltamisalaa eikä asettaa sääntöjä, joilla poikettaisiin hierarkkisesti ylemmäntasoisista säännöksistä, kuten henkilöstösääntöjen ja palvelussuhteen ehtojen säännöksistä tai yleisistä oikeusperiaatteista (ks. tuomio 20.3.2018, Argyraki v. komissio, T‑734/16, ei julkaistu, EU:T:2018:160, 66 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen ja tuomio 15.2.2023, Freixas Montplet ym. v. alueiden komitea, T‑260/22, ei julkaistu, EU:T:2023:71, 39 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
43
Palvelussuhteen ehtojen 54 artiklan ensimmäisessä kohdassa asetetaan väliaikaisten toimihenkilöiden uudelleenluokittelunedellytykseksi ansioiden vertailu ja prosenttilukujen noudattaminen, kun siinä säädetään viimeksi mainittujen osalta yksinkertaisesti, että ”henkilöstösääntöjen liitteessä I olevassa B kohdassa asetettuja virkamiesten – – prosenttilukuja ei saa ylittää”.
44
Kyseisessä säännöksessä, joka on ainoa palvelussuhteen ehtojen säännös, jossa viitataan prosenttilukuihin ja henkilöstösääntöjen liitteessä I olevaan B jaksoon, ei siis täsmennetä, miten kyseisiä prosenttilukuja on sovellettava.
45
Sitä vastoin muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen 54 artiklan toisessa kohdassa viitataan kyseisen artiklan yleisiin täytäntöönpanosäännöksiin, jotka kunkin viraston on annettava henkilöstösääntöjen 110 artiklan mukaisesti.
46
Tältä osin henkilöstösääntöjen 110 artiklan 2 kohdassa vahvistetaan virastoihin sovellettavien yleisten täytäntöönpanosäännösten antamista koskevat säännöt, annetaan kyseisten täytäntöönpanosäännösten säätäminen Euroopan komission tehtäväksi ja säädetään, että niitä sovelletaan soveltuvin osin kyseisiin virastoihin.
47
Lisäksi eu-LISAsta, asetuksen (EY) N:o 1987/2006 ja neuvoston päätöksen 2007/533/YOS muuttamisesta ja asetuksen (EU) N:o 1077/2011 kumoamisesta 14.11.2018 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2018/1726 (EUVL 2018, L 295, s. 99) 28 artiklan 1 kohdassa säädetään, että eu-LISAn henkilöstöön sovelletaan henkilöstösääntöjä sekä henkilöstösääntöjen täytäntöönpanosäännöksiä, jotka on hyväksytty unionin toimielinten yhteisellä päätöksellä.
48
Yleiset täytäntöönpanosäännökset on annettu nimenomaan henkilöstösääntöjen 110 artiklan 2 kohdan ja muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen 54 artiklan sekä yhtäältä vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueen laaja-alaisten tietojärjestelmien operatiivisesta hallinnoinnista vastaavan eurooppalaisen viraston perustamisesta 25.10.2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1077/2011 (EUVL 2011, L 286, s. 1) 20 artiklan, joka kumottiin ja korvattiin 11.12.2018 alkaen edellä 47 kohdassa mainitun asetuksen 2018/1726 28 artiklalla, mukaisesti ja toisaalta komission virastoille henkilöstösääntöjen 110 artiklan 2 kohdan mukaisesti muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen 54 artiklan täytäntöönpanosääntöjen osalta 16.12.2015 antaman ennakkosuostumuksen mukaisesti.
49
Edellä 46 ja 47 kohdassa mainituilla säännöksillä rajoitetaan siis eu-LISAn harkintavaltaa sen määrittäessä toimihenkilöidensä uudelleenluokittelua koskevia sääntöjään.
50
Lisäksi eu-LISA väittää kantajan sitä kiistämättä, että komissio on hyväksynyt yleiset täytäntöönpanosäännökset ja että ne perustuvat sen hajautetuille virastoille ja yhteisyrityksille, jotka antavat palvelussuhteen ehtojen 54 artiklan yleiset täytäntöönpanosäännökset, annetun mallipäätöksen (jäljempänä mallipäätös) säännöksiin, jonka komissio on hyväksynyt ja joka on 16.12.2015 tehdyn komission päätöksen C(2015) 9563 final, jolla hajautetuille virastoille ja yhteisyrityksille annetaan henkilöstösääntöjen 45 artiklan yleisiä täytäntöönpanosäännöksiä koskeva ennakkosuostumus, liitteenä I.
51
Tältä osin on huomautettava, että yleisten täytäntöönpanosäännösten säännöksissä toistetaan olennaisilta osin mallipäätöksen säännökset. Erityisesti yleisten täytäntöönpanosäännösten 5 artiklassa ja liitteessä II toistetaan kyseisen päätöksen merkitykselliset säännökset, ja viimeksi mainituissa asetetaan myös palkkaluokan AD 9 toimihenkilöiden uudelleenluokittelun edellytykseksi neljän vuoden keskimääräinen vähimmäispalvelusaika kyseisessä palkkaluokassa.
52
Edellä esitetystä seuraa, että yleisten täytäntöönpanosäännösten liitteessä II toteutettu henkilöstösääntöjen liitteessä I olevassa B jaksossa säädettyjen prosenttilukujen muuntaminen keskimääräiseksi vähimmäispalvelusajaksi palkkaluokassa vastaa komission antamia säännöksiä, joita voidaan henkilöstösääntöjen 110 artiklan ja asetuksen 2018/1726 28 artiklan 1 kohdan nojalla lähtökohtaisesti soveltaa kaikkiin virastoihin.
53
Toiseksi henkilöstösääntöjen säännösten osalta on muistutettava, että henkilöstösääntöjen liitteessä I olevassa B jaksossa määritetään kolmen tehtäväryhmän (AD, AST ja AST/SC) ”keskimääräisen urakehityksen vastaavuutta ohjaavat prosenttiluvut” vahvistamalla erillinen prosenttiluku kullekin kyseisten ryhmien palkkaluokalle. Palkkaluokan AD 9 osalta prosenttiluku on 25 prosenttia.
54
Henkilöstösääntöjen liitteessä I olevassa B jaksossa ei sitä vastoin täsmennetä, missä yhteydessä kyseisiä prosenttilukuja sovelletaan tai miten niitä on käytettävä.
55
Ainoa henkilöstösääntöjen säännös, jossa viitataan mainittuihin kyseisessä liitteessä vahvistettuihin prosenttilukuihin, on henkilöstösääntöjen 6 artiklan 2 kohta. Tältä osin henkilöstösääntöjen 6 artiklan 1 kohdan nojalla kutakin toimielintä koskevan talousarvion pääluokan liitteenä olevassa kyseisen toimielimen henkilöstötaulukossa vahvistetaan virkojen määrä kussakin palkkaluokassa ja tehtäväryhmässä. Henkilöstösääntöjen 6 artiklan 2 kohdassa säädetään, että rajoittamatta 45 artiklan mukaisen ansioihin perustuvan ylennysperiaatteen soveltamista kyseisen taulukon avulla taataan, että kussakin toimielimessä henkilöstötaulukon kunkin palkkaluokan avoimien tointen määrä 1. tammikuuta kunakin vuonna vastaa edellisen vuoden 1. tammikuuta alemmassa palkkaluokassa työtehtävissä toimineiden virkamiesten määrää kerrottuna liitteessä I olevassa B kohdassa kyseisen palkkaluokan osalta vahvistetuilla prosenttiluvuilla. Kyseisiä prosenttilukuja sovelletaan viiden vuoden keskiarvon pohjalta 1.1.2014 lähtien.
56
Henkilöstösääntöjen 6 artiklan 2 kohdassa säädetään siis, että prosenttilukuja käytetään laskettaessa avoimien virkojen määrää asianomaisen toimielimen talousarvion pääluokan liitteenä olevassa henkilöstötaulukossa olevan palkkaluokan ja vuoden osalta ja että tämä määrä otetaan huomioon virkamiesten ylentämisen yhteydessä.
57
Tältä osin on todettava, että vaikka henkilöstösääntöjen 45 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä virkkeessä viitataan kyseisten henkilöstösääntöjen 6 artiklan 2 kohtaan, kun siinä säädetään, että nimittävä viranomainen päättää virkamiesten ylentämisestä kyseisen viimeksi mainitun säännöksen perusteella, näin ei sitä vastoin ole muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen 54 artiklan, joka koskee toimihenkilöiden uudelleenluokittelua, eikä yleisten täytäntöönpanosäännösten minkään säännöksen osalta.
58
Lisäksi yleisten täytäntöönpanosäännösten 5 artiklassa viitataan yksinomaan siihen tapaan, jolla prosenttilukuja sovelletaan yleisten täytäntöönpanosäännösten liitteeseen II, eli keskimääräiseen palvelusaikaan palkkaluokassa ennen kyseisten prosenttilukujen perusteella laskettua uudelleenluokittelua, eikä siinä viitata henkilöstösääntöjen 6 artiklaan eikä henkilöstötaulukkoon sisältyvään toimien lukumäärään palkkaluokittain. Tässä yhteydessä ei voida todeta, että yleisten täytäntöönpanosäännösten 5 artiklassa poikettaisiin henkilöstösääntöjen tai palvelussuhteen ehtojen merkityksellisistä hierarkkisesti ylemmäntasoisista säännöksistä.
59
Edellä esitetystä asiayhteyden tarkastelusta ilmenee, että prosenttilukuja, jotka ilmaistaan prosenttiosuutena henkilöstösääntöjen liitteessä I olevassa B jaksossa, käytetään kahdessa eri tarkoituksessa. Yhtäältä henkilöstösääntöjen 6 artiklan 2 kohdan mukaan niiden avulla on tarkoitus laskea kunkin palkkaluokan avoimien tointen määrä ja näin ollen ylentämismahdollisuudet. Toisaalta yleisten täytäntöönpanosäännösten 5 artiklan 8 kohdan ja liitteen II nojalla niitä käytetään määritettäessä keskimääräinen vähimmäispalvelusaika kussakin palkkaluokassa, joka on edellytyksenä toimihenkilöiden uudelleenluokittelulle.
60
Virkamiesten ylentämisen yhteydessä unionin yleinen tuomioistuin on vahvistanut tämän prosenttilukujen kaksitahoisen tavoitteen toteamalla, että niitä voitiin henkilöstösääntöjen 6 artiklan 2 kohdasta riippumatta käyttää myös määritettäessä keskimääräistä palvelusaikaa palkkaluokassa (ks. vastaavasti tuomio 14.2.2017, Schönberger v. tilintarkastustuomioistuin, T‑688/15 P, ei julkaistu, EU:C:2017:76, 121, 122 ja 124 kohta).
61
Unionin yleinen tuomioistuin on täsmentänyt tältä osin yhtäältä, että henkilöstösääntöjen 6 artiklan 2 kohdan nojalla näiden lukujen perusteella voitiin laskea niiden virkojen lukumäärä, joihin voidaan ylentää, ja että niitä sovellettiin tässä yhteydessä viiden vuoden keskiarvon pohjalta (tuomio 14.2.2017, Schönberger v. tilintarkastustuomioistuin, T‑688/15 P, ei julkaistu, EU:T:2017:76, 121 kohta).
62
Toisaalta unionin yleisen tuomioistuimen mukaan vuosiksi muunnettuina mainittuja lukuja käytetään määritettäessä keskimääräistä palvelusaikaa palkkaluokassa (tuomio 14.2.2017, Schönberger v. tilintarkastustuomioistuin, T‑688/15 P, ei julkaistu, EU:T:2017:76, 121, 122 ja 124 kohta). Tämän kysymyksen osalta on otettava huomioon ne prosenttiluvut, joita sovellettiin niiden vuosien aikana, joina toimihenkilö oli kyseisessä palkkaluokassa, eikä henkilöstösääntöjen 6 artiklan 2 kohdassa säädettyä viiden vuoden keskiarvoa koskevaa rajoitusta siis sovelleta (tuomio 14.2.2017, Schönberger v. tilintarkastustuomioistuin, T‑688/15 P, ei julkaistu, EU:T:2017:76, 121 kohta).
63
Edellä esitetystä seuraa, että henkilöstösääntöjen ja muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen prosenttilukuja koskevien säännösten perusteella ei voida todeta, että toimihenkilöiden uudelleenluokittelun yhteydessä näitä prosenttilukuja olisi käytettävä ainoastaan sellaisten toimien lukumäärän, joihin voidaan uudelleenluokitella, laskemiseen eikä niitä voitaisi käyttää keskimääräisen vähimmäispalvelusajan vahvistamiseen kussakin palkkaluokassa ennen ylennystä.
64
Kantajan väitettä ei siis tue myöskään asiayhteys, johon prosenttilukuja koskeva lauseke kuuluu.
65
Kolmanneksi kantaja katsoo prosenttilukuja koskevan lausekkeen tavoitteista, että sillä on tarkoitus rajoittaa uudelleenluokitteluun käytettävissä olevien toimien määrää ja varmistaa siten tietty vastaavuus virkamiesten urakehityksen kanssa. Hän katsoo, että kyseistä tulkintaa ei kyseenalaista se, että muun muassa yleisissä täytäntöönpanosäännöksissä ja henkilöstötaulukossa edellytetyllä käytettävissä olevien talousarviovarojen noudattamisella on sama tehtävä, koska mainituista varoista ja kyseisestä taulukosta seuraava rajoitus palvelee muunlaisia intressejä.
66
Tältä osin ensinnäkin henkilöstösääntöjen 6 artiklan 2 kohdasta ilmenee, että prosenttiluvut ilmentävät keskimääräisen uran etenemistä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta ansioihin perustuvan ylentämisen periaatetta (tuomio 13.3.2013, AK v. komissio, F‑91/10, EU:F:2013:34, 71 kohta).
67
Kyseisten prosenttilukujen muuntaminen keskimääräiseksi vähimmäispalvelusajaksi palkkaluokassa on kuitenkin toinen tapa rajata keskimääräistä nopeutta, jolla toimihenkilöitä voidaan uudelleenluokitella (ks. vastaavasti tuomio 14.2.2017, Schönberger v. tilintarkastustuomioistuin, T‑688/15 P, ei julkaistu, EU:T:2017:76, 122 ja 124 kohta), ja sillä on siis sama tavoite kuin henkilöstösääntöjen 6 artiklan 2 kohdalla.
68
Yleisten täytäntöönpanosäännösten ja mallipäätöksen johdanto-osan toisessa perustelukappaleessa viitataan tältä osin tarpeeseen määritellä erityiset ja johdonmukaiset säännöt väliaikaisten toimihenkilöiden uudelleenluokittelua varten, jotta erityisesti heidän liikkuvuuttaan virastojen välillä voidaan helpottaa.
69
Lisäksi säännöt, joita sovelletaan väliaikaisten toimihenkilöiden uudelleenluokitteluun, eivät voi olla samoja kuin virkamiehiin sovellettavat säännöt, sillä ensin mainituilla ei ole samaa tarkoitusta tehdä työuraa toimielimessään kuin jälkimmäisillä (tuomio 28.4.2021, Correia v. ETSK, T‑843/19, EU:T:2021:221, 55 kohta ja tuomio 27.4.2022, Correia v. ETSK, T‑750/20, ei julkaistu, EU:T:2022:246, 80 kohta).
70
Toisin kuin virkamiehet, joiden työsuhteen vakaus taataan henkilöstösäännöillä, väliaikaiset toimihenkilöt kuuluvat nimittäin sellaisen erityisen järjestelmän piiriin, jonka perustana on asianomaisen toimielimen kanssa tehty työsopimus (tuomio 28.1.1992, Speybrouck v. parlamentti, T‑45/90, EU:T:1992:7, 90 kohta).
71
Tämän jälkeen on todettava, että virkamiesten urakehitysmahdollisuuksien tunnustaminen henkilöstösäännöissä ei anna heille subjektiivista oikeutta ylennykseen, vaikka he täyttäisivät kaikki vaaditut edellytykset, koska ylennyspäätös ei riipu pelkästään ehdokkaan pätevyydestä ja kyvyistä vaan myös heidän arvioinnistaan verrattuna muiden ylennyskelpoisten ehdokkaiden pätevyyteen ja kykyihin (ks. tuomio 27.4.2022, Correia v. ETSK, T‑750/20, ei julkaistu, EU:T:2022:246, 85 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
72
Sama pätee väistämättä väliaikaisiin toimihenkilöihin edellä 69 ja 70 kohdassa mainitussa oikeuskäytännössä esitetyistä syistä.
73
Tässä yhteydessä ei ole epäjohdonmukaista asettaa toimihenkilöiden uudelleenluokittelun edellytykseksi sitä, että he työskentelevät keskimäärin tietyn määrän vuosia palkkaluokassaan, varsinkin kun edes silloin, kun on kyse virkamiesten, joilla on mahdollisuus urakehitykseen toimielimessään, ylentämisestä, sellaisten virkojen, joihin voidaan ylentää, lukumäärän huomioon ottaminen ei sulje pois vähimmäispalvelusaikaa palkkaluokassa koskevan edellytyksen samanaikaista soveltamista (ks. vastaavasti tuomio 14.2.2017, Schönberger v. tilintarkastustuomoistuin, T‑688/15 P, ei julkaistu, EU:C:2017:76, 121, 122 ja 124 kohta).
74
Toiseksi on niin, että kun henkilöstösääntöjen 6 artiklan 1 ja 2 kohdassa säädetään, että prosenttilukuja käytetään laskettaessa avoimien virkojen määrää kunkin asianomaisen toimielimen talousarvion pääluokan liitteenä olevassa henkilöstötaulukossa mainitun palkkaluokan osalta, siinä luodaan suora yhteys prosenttilukujen ja asianomaisen toimielimen talousarvion välille. Siitä, että kyseisestä tekstistä ilmenee, että kyseiset prosenttiluvut muodostavat mekanismin, jolla pyritään samanaikaisesti rajaamaan urakehityksen nopeutta ja budjettivarojen kohdentamista, ei kuitenkaan voida päätellä, että toimihenkilöiden uudelleenluokittelun yhteydessä kyseisen nopeuden rajaaminen voidaan toteuttaa ainoastaan soveltamalla uudelleenluokittelukiintiöitä, vaikka ne olisivat viitteellisiäkin, ilman että voidaan edellyttää keskimääräistä vähimmäispalvelusaikaa palkkaluokassa.
75
Edellä esitetystä seuraa, että kantajan väitettä ei tue myöskään prosenttilukuja koskevan lausekkeen tavoite eli sen keskimääräisen nopeuden rajaaminen, jolla toimihenkilöitä voidaan uudelleenluokitella, mihin voidaan pyrkiä soveltamalla keskimääräistä vähimmäispalvelusaikaa palkkaluokassa.
76
Ensimmäinen väite on näin ollen hylättävä.
[– –]
Toinen toissijaisesti esitetty kanneperuste, joka koskee prosenttilukuja koskevasta lausekkeesta esitettyä lainvastaisuusväitettä
91
Kantaja vetoaa toissijaisesti siihen, että yleisten täytäntöönpanosäännösten säännökset, joissa säädetään keskimääräistä vähimmäispalvelusaikaa palkkaluokassa koskevan edellytyksen soveltamisesta, ovat lainvastaisia. Tämä kanneperuste jakautuu kahteen osaan.
– Henkilöstösääntöjen 45 artiklan, palvelussuhteen ehtojen 54 artiklan ja yleisten täytäntöönpanosäännösten 4 artiklan rikkominen sekä ansioihin perustuvan uudelleenluokittelun periaatteen loukkaaminen
92
Kantaja väittää tässä väitteessään, että keskimääräistä vähimmäispalvelusaikaa palkkaluokassa koskeva edellytys on ristiriidassa henkilöstösääntöjen 45 artiklassa, palvelussuhteen ehtojen 54 artiklassa ja yleisten täytäntöönpanosäännösten 4 artiklassa säädetyn ansioihin perustuvan uudelleenluokittelun periaatteen kanssa. Hän katsoo yhtäältä, että ansiot ovat toissijaisessa asemassa kyseiseen edellytykseen nähden ja että kyseisen edellytyksen täyttyminen ei riipu pelkästään asianomaisesta henkilöstä, ja toisaalta, että kyseinen edellytys sulkee pois kokonaisten palkkaluokkien uudelleenluokittelun riippumatta uudelleenluokittelukelpoisten toimihenkilöiden ansioista.
93
Eu-LISA kiistää kantajan väitteet.
94
Tältä osin palvelussuhteen ehtojen 54 artiklassa ulotetaan ansioihin perustuvan ylennyksen periaate, josta säädetään henkilöstösääntöjen 45 artiklassa, koskemaan uudelleenluokittelua siten, että siinä myös velvoitetaan hallinto olemaan ylittämättä prosenttilukuja. Kyseinen kaksinkertainen vaatimus toistetaan yleisten täytäntöönpanosäännösten 4 ja 5 artiklassa, joissa toistetaan asian kannalta merkitykselliset mallipäätöksen säännökset.
95
Uudelleenluokittelun edellytyksenä olevat kaksi tekijää eli ansioiden vertailu ja keskimääräinen vähimmäispalvelusaika palkkaluokassa eivät ole puhtaasti henkilökohtaisia kriteerejä, koska ne riippuvat kyseisen palkkaluokan muiden uudelleenluokittelukelpoisten ehdokkaiden ansioista ja palvelusajasta.
96
Lisäksi hylkäyspäätöksestä ilmenee, että ehdokkaiden ansiot otetaan huomioon yhtäältä laskettaessa keskimääräistä palvelusaikaa palkkaluokassa, koska ainoastaan henkilöstötaulukossa käytettävissä olevien toimien määrän mukaisesti parhaiten sijoittuneet ehdokkaat (jäljempänä ansioituneimmat ehdokkaat) otetaan huomioon kyseisessä laskelmassa, ja toisaalta mahdollisuudessa uudelleenluokitella ansioituneimmat, joiden henkilökohtainen palvelusaika palkkaluokassa ylittää sovellettavan keskimääräisen palvelusajan.
97
Tältä osin eu-LISA esitti hylkäyspäätöksessä esimerkin avulla vuoden 2021 uudelleenluokittelukierroksella sovelletun menetelmän. Kyseisen menetelmän mukaan on niin, että ansioiden vertailun tarkoituksena on ensinnäkin ehdokkaiden asettaminen paremmuusjärjestykseen ja että eu-LISA ottaa huomioon ainoastaan ansioituneimmat ehdokkaat. Tämän jälkeen se laskee ansioituneimpien ehdokkaiden keskimääräisen palvelusajan palkkaluokassa. Jos kyseinen keskimääräinen palvelusaika on riittämätön, mutta yhdellä ansioituneimmista ehdokkaista on palkkaluokassa henkilökohtainen palvelusaika, joka ylittää sovellettavan keskimääräisen palvelusajan, häntä ei voida uudelleenluokitella, jos häntä ansioituneemman ehdokkaan henkilökohtainen palvelusaika on kyseistä keskimääräistä palvelusaikaa lyhyempi. Tässä tapauksessa yhtäkään ansioituneimmista ehdokkaista ei uudelleenluokitella.
98
Kyseisen menetelmän myötä keskimääräistä palvelusaikaa palkkaluokassa koskevan edellytyksen soveltaminen saattoi siis johtaa siihen, että samaan palkkaluokkaan kuuluvien ehdokkaiden koko joukko jätettiin uudelleenluokittelematta, jos yhtäältä ansioituneimpien ehdokkaiden keskimääräinen palvelusaika palkkaluokassa oli kollektiivisesti lyhyempi kuin sovellettava keskimääräinen palvelusaika ja jos toisaalta näiden ehdokkaiden joukossa ansioituneimpien ehdokkaiden henkilökohtainen palvelusaika palkkaluokassa oli kyseistä keskimääräistä palvelusaikaa lyhyempi. Tässä tapauksessa huonommin sijoittuneita ehdokkaita, joiden henkilökohtainen palvelusaika ylittää sovellettavan keskimääräisen vähimmäispalvelusajan, ei voitu uudelleenluokitella.
99
Kyseinen menetelmä osoittaa kuitenkin, että ansioiden vertailu on edelleen tärkein uudelleenluokittelun perusteena oleva arviointiperuste. Sen tarkoituksena on nimittäin luokitella ehdokkaat heidän ansioidensa perusteella, ja tämän jälkeen luokittelujärjestys määrää, estääkö keskimääräinen palvelusaika palkkaluokassa koko joukon tai osan joukosta uudelleenluokittelun. Toisin sanoen on niin, että jos toimihenkilö kuuluu ansioituneimpiin henkilöihin, mutta hän ei ole ansioitunein, ja jos hänen henkilökohtainen palvelusaikansa palkkaluokassa on keskimääräistä palvelusaikaa pidempi, häntä ei voida uudelleenluokitella, jos yhtäältä kaikki ansioituneimmat eivät yhdessä täytä kyseistä keskimääräistä palvelusaikaa koskevaa edellytystä ja jos toisaalta kyseisen joukon ansioituneimpien henkilöiden palvelusaika on keskimääräistä palvelusaikaa lyhyempi. Tässä tapauksessa nimenomaan ansiot, eikä pelkästään palvelusaika, estävät palkkaluokassa kokeneemman toimihenkilön uudelleenluokittelun.
100
Eu-LISA totesi siis perustellusti hylkäyspäätöksessä, että keskimääräinen palvelusaika sovellettavassa palkkaluokassa ei millään tavoin vaarantanut ansioituneimpien ehdokkaiden uudelleenluokittelua.
101
Se totesi siinä kantajan palkkaluokasta seuraavaa:
–
se vertaili uudelleenluokittelukelpoisten toimihenkilöiden ansioita kussakin palkkaluokassa; tämän tarkastelun perusteella se tarkisti edellytyksen, joka koskee keskimääräistä palvelusaikaa palkkaluokassa
–
kyseinen edellytys ei täyttynyt palkkaluokassa AD 9, sillä kukin seitsemästä uudelleenluokittelukelpoisesta toimihenkilöstä, joihin kantaja kuului, oli työskennellyt keskimäärin vain kaksi vuotta kyseisessä palkkaluokassa, vaikka keskimääräisen palvelusajan siinä oli oltava neljä vuotta
–
yleisten täytäntöönpanosäännösten 5 artiklan 5 kohdan mukaan kyseisen edellytyksen täyttymättä jääminen esti sitä uudelleenluokittelemasta kyseisen palkkaluokan toimihenkilöitä
–
se päätti näin ollen olla ehdottamatta yhtään palkkaluokan AD 9 toimihenkilöä uudelleenluokiteltavaksi.
102
Hylkäyspäätöksestä ilmenee, että palkkaluokkaan AD 9 kuuluvien uudelleenluokittelukelpoisten toimihenkilöiden ansiot tutkittiin uudelleenluokittelumenettelyn ensimmäisessä vaiheessa ennen ehdotettujen toimihenkilöiden luettelon laatimista. Ansiot eivät kuitenkaan ole syynä siihen, ettei heitä uudelleenluokiteltu. Uudelleenluokittelematta jättäminen johtuu kaikkien kyseiseen palkkaluokkaan kuuluvien uudelleenluokittelukelpoisten toimihenkilöiden riittämättömästä keskimääräisestä palvelusajasta, koska kunkin toimihenkilön palvelusaika, kantajan palvelusaika mukaan lukien, oli noin kaksi kertaa lyhyempi kuin sovellettava keskimääräinen vähimmäispalvelusaika.
103
On muistutettava ensinnäkin, että yleisissä täytäntöönpanosäännöksissä säädetty edellytys, joka koskee keskimääräistä vähimmäispalvelusaikaa palkkaluokassa, vastaa mallipäätökseen sisältyvää edellytystä, ja sillä on tarkoitus säilyttää keskimääräisten urien vastaavuus luomalla puitteet sille nopeudelle, jolla virasto voi uudelleenluokitella ansioituneimmat toimihenkilönsä. Toiseksi henkilöstösääntöjen 6 artiklan 2 kohdan nojalla virkamiesten ylentämisen nopeuden rajoittaminen prosenttilukuihin perustuvalla keskimääräistä vähimmäispalvelusaikaa palkkaluokassa koskevalla edellytyksellä ei loukkaa ansioihin perustuvan ylennyksen periaatetta (ks. vastaavasti tuomio 13.3.2013, AK v. komissio, F‑91/10, EU:F:2013:34, 71 kohta), ja näin on sitäkin suuremmalla syyllä toimihenkilöiden osalta, joilla ei ole samoja urakehitysmahdollisuuksia kuin virkamiehillä. Kolmanneksi keskimääräistä vähimmäispalvelusaikaa palkkaluokassa koskevan edellytyksen tarkoituksena on lisäksi helpottaa virastojen välistä liikkuvuutta (ks. edellä 68 kohta), mikä palvelee ansioituneimpien toimihenkilöiden etuja.
104
Edellä esitetyn perusteella kantaja ei voi väittää, että keskimääräistä palvelusaikaa palkkaluokassa koskeva edellytys olisi ristiriidassa ansioihin perustuvan uudelleenluokittelun periaatteen kanssa.
[– –]
Näillä perusteilla
UNIONIN YLEINEN TUOMIOISTUIN (kymmenes jaosto)
on ratkaissut asian seuraavasti:
1)
Vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueen laaja-alaisten tietojärjestelmien operatiivisesta hallinnoinnista vastaavan Euroopan unionin viraston (eu-LISA) 22.12.2021 tekemä päätös olla uudelleenluokittelematta QN:ää vuoden 2021 uudelleenluokittelukierroksen päätteeksi hylätään.
2)
Kanne hylätään muilta osin.
3)
Eu-LISA velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Porchia
Madise
Nihoul
Julistettiin Luxemburgissa 22 päivänä marraskuuta 2023.
Allekirjoitukset
(
*1
)	Oikeudenkäyntikieli: ranska.
(
1
)	Tästä tuomiosta on otettu tähän vain kohdat, joiden julkaisemista unionin yleinen tuomioistuin pitää aiheellisena. Poisjätettyjen kohtien osalta viitataan unionin yleisen tuomioistuimen 22.11.2023 antamaan tuomioon QN v. eu-LISA (T‑484/22, EU:…).