62021TO0449
UNIONIN YLEISEN TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS (kahdeksas jaosto)
20 päivänä kesäkuuta 2022 (
*1
)
Kumoamiskanne – Oikeudenkäyntimenettelyyn liittyvä seikka – Edustajana ei käytetä asianajajaa, jolla on oikeus esiintyä ainoastaan Yhdistyneen kuningaskunnan tuomioistuimissa tilanteissa, joista määrätään tyhjentävästi Yhdistyneen kuningaskunnan eroamisesta Euroopan unionista ja Euroopan atomienergiayhteisöstä tehdyn sopimuksen 91 artiklan 2 kohdassa – Edustajana ei käytetä asianajajaa, jolla on oikeus esiintyä jonkin jäsenvaltion tai jonkin ETA-sopimuksen sopimuspuolena olevan valtion tuomioistuimessa – Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 19 artikla
Asiassa T‑449/21,
Natixis, kotipaikka Pariisi (Ranska), edustajinaan asianajajat J.‑J. Lemonnier ja L. Ghebali sekä J. Stratford ja E. Neil, barristers, ja M. García, solicitor,
kantajana,
vastaan
Euroopan komissio, asiamiehinään M. Farley, T. Franchoo ja I. Söderlund,
vastaajana,
UNIONIN YLEINEN TUOMIOISTUIN (kahdeksas jaosto),
toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja J. Svenningsen (esittelevä tuomari) sekä tuomarit R. Barents ja C. Mac Eochaidh,
kirjaaja: E. Coulon,
ottaen huomioon kantajan 14.3.2022 unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 130 artiklan 2 kohdan nojalla esittämän hakemuksen siitä, että unionin yleinen tuomioistuin hyväksyy R. Howellin, barrister, ja E. Davisin, solicitor, kantajan edustajiksi esillä olevassa asiassa, sekä komission esittämät huomautukset tästä hakemuksesta,
on antanut seuraavan
määräyksen
1
Kantajana oleva Natixis vaatii SEUT 263 artiklaan perustuvalla kanteellaan SEUT 101 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan mukaisesta menettelystä 20.5.2021 annetun komission päätöksen C(2021) 3489 final (asia AT.40324 – Eurooppalaiset valtion joukkolainat) (jäljempänä riidanalainen päätös) kumoamista kantajaa koskevilta osin.
Asiaa koskevat oikeussäännöt
2
Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan eroamisesta Euroopan unionista ja Euroopan atomienergiayhteisöstä tehty sopimus (EUVL 2020, L 29, s. 7; jäljempänä erosopimus) tuli voimaan 1.2.2020 sen 185 artiklan mukaisesti. Tästä päivästä lähtien Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta ei siis ole enää Euroopan unionin jäsenvaltio.
3
Erosopimuksen 126 artiklassa määrättiin siirtymäkaudesta, joka päättyi 31.12.2020 ja jonka aikana unionin oikeutta sovellettiin Yhdistyneessä kuningaskunnassa, jollei erosopimuksessa toisin määrätty.
4
Unionin ja Yhdistyneen kuningaskunnan välisiä suhteita säännellään nykyisin muun muassa Euroopan unionin ja Euroopan atomienergiayhteisön sekä Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan välisellä kauppa- ja yhteistyösopimuksella (EUVL 2021, L 149, s. 10; jäljempänä kauppa- ja yhteistyösopimus).
Oikeudellinen arviointi
5
Kantaja ilmoitti esillä olevan kanteen yhteydessä 30.7.2021 jättämässään kannekirjelmässä, että sen edustajina toimivat J. Stratford ja R. Howell, barristers, asianajaja J.‑J. Lemonnier sekä E. Davis ja M. García, solicitors.
6
Unionin yleinen tuomioistuin vastaanotti Howellin, Davisin ja Garcían osalta työjärjestyksensä 51 artiklan 2 kohdassa edellytettyinä todistuksina General Council of the Bar of England and Walesin (Englannin ja Walesin asianajajayhteisö) myöntämän todistuksen, jossa vahvistettiin Howellin olevan barrister, Solicitors Regulation Authorityn (Yhdistyneen kuningaskunnan solicitorien sääntelyviranomainen) myöntämän todistuksen, jossa vahvistettiin Davisin olevan solicitor, ja tämän saman viranomaisen myöntämän todistuksen, jossa vahvistettiin Garcían olevan solicitor, sekä barreau de Paris’n (Pariisin asianajajayhteisö) myöntämän todistuksen, jossa todettiin Garcían rekisteröityneen kyseiseen asianajajayhteisöön alkuperäisellä nimikkeellään (solicitor) asianajajan ammatin pysyvän harjoittamisen helpottamisesta muussa kuin siinä jäsenvaltiossa, jossa ammatillinen pätevyys on hankittu, 16.2.1998 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/5/EY (EYVL 1998, L 77, s. 36) mukaisesti.
7
Kantaja pyysi 11.10.2021 päivätyllä kirjeellä unionin yleiseltä tuomioistuimelta selvitystä perusteluista unionin yleisen tuomioistuimen presidentin 7.9.2021 tekemälle päätökselle, jolla tämä kieltäytyi antamasta Howellille, Davisille ja Garcíalle oikeutta edustaa kantajaa esillä olevassa asiassa sillä perusteella, että heillä oli toimitettujen todistusten perusteella oikeus esiintyä ainoastaan Yhdistyneen kuningaskunnan tuomioistuimissa.
8
Unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 89 ja 90 artiklan ja Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 24 artiklan 2 kohdan mukaisilla prosessinjohtotoimilla ensiksi mainittu tuomioistuin yhtäältä tiedusteli asianosaisilta Garcían, joka vetosi Pariisin asianajajayhteisön direktiivin 98/5 nojalla laatimaan todistukseen, tilanteesta ja toisaalta pyysi Ranskan hallitukselta tietoja siitä, voiko asianajaja, jolla on oikeus esiintyä Yhdistyneen kuningaskunnan tuomioistuimissa, mahdollisesti esiintyä Ranskan tuomioistuimissa.
9
Kantaja ilmoitti vastauksessaan unionin yleiselle tuomioistuimelle, että Garcíalla on oikeus esiintyä myös Irlannin tuomioistuimissa, ja toimitti tätä koskevan todistuksen.
10
Garcíalle annettiin tämän uuden seikan perusteella oikeus edustaa kantajaa esillä olevassa oikeudenkäynnissä.
11
Kantaja pyysi 14.3.2022 päivätyllä kirjeellä unionin yleiseltä tuomioistuimelta uudelleen selvitystä perusteluista, joiden vuoksi Howellille ja Davisille ei ollut annettu oikeutta edustaa kantajaa esillä olevassa oikeudenkäynnissä.
12
Unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 130 artiklan 2, 5 ja 7 kohdassa määrätään, että jos asianosainen pyytää erillisellä asiakirjalla unionin yleistä tuomioistuinta ratkaisemaan oikeudenkäyntimenettelyyn liittyvän seikan, unionin yleinen tuomioistuin ratkaisee hakemuksen mahdollisimman nopeasti asetettuaan määräajan, jonka kuluessa muut asianosaiset voivat esittää kirjalliset huomautuksensa hakemuksen johdosta.
13
Komissio on esittänyt huomautuksensa asetetussa määräajassa, joten on ratkaistava kantajan hakemus siitä, että hänen edustajinaan toimivat Howell ja Davis, joiden osalta unionin yleiselle tuomioistuimelle on toimitettu ainoastaan todistukset, jotka osoittavat, että heillä on oikeus esiintyä Yhdistyneen kuningaskunnan tuomioistuimissa.
14
Aluksi on huomautettava, että kantaja on esillä olevan kanteen yhteydessä pätevästi edustettu useamman asianajajan ja barristerin sekä yhden solicitorin edustamana.
15
Esillä olevalla oikeudenkäyntiin liittyvällä seikalla ei täten ole vaikutusta kanteen tutkittavaksi ottamiseen.
16
Asiakysymyksestä on huomautettava siltä osin kuin on kyse Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 19 artiklan ensimmäisen ja toisen kohdan soveltamisalan ulkopuolelle jäävän asianosaisen edustamisesta unionin tuomioistuimissa, että kyseisen perussäännön 19 artiklan kolmannessa ja neljännessä kohdassa, joita sovelletaan perussäännön 56 artiklan nojalla asian käsittelyyn unionin yleisessä tuomioistuimessa, määrätään kahdesta erillisestä ja kumulatiivisesta edellytyksestä, joista ensimmäisen mukaan perussäännön 19 artiklan ensimmäisen ja toisen kohdan soveltamisalan ulkopuolelle jäävän asianosaisen on käytettävä edustajanaan asianajajaa ja joista toisen mukaan vain asianajaja, jolla on oikeus esiintyä jonkin jäsenvaltion tai jonkin Euroopan talousalueesta (ETA-alue) tehdyn sopimuksen (EYVL 1994, L 1, s. 3) sopimuspuolena olevan valtion tuomioistuimessa, voi edustaa tai avustaa jotain asianosaista unionin tuomioistuimissa (ks. tuomio 24.3.2022, PJ ja PC v. EUIPO, C‑529/18 P ja C‑531/18 P, EU:C:2022:218, 58 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen ja määräys 7.12.2021, Daimler v. EUIPO – Volkswagen (IQ), T‑422/21
EU:C:2021:888, 15 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
17
Esillä olevan kaltaisen kanteen yhteydessä on kuitenkin heti alkuun otettava huomioon Yhdistyneen kuningaskunnan ja unionin välisten kansainvälisten sopimusten, nimittäin erosopimuksen sekä kauppa- ja yhteistyösopimuksen, mahdollisesti merkitykselliset määräykset.
18
Ensinnäkin on todettava, että erosopimuksen 87, 90–92 ja 95 artiklassa määrätään lähinnä, kun niitä luetaan yhdessä, että asianajaja, jolla on lupa esiintyä Yhdistyneen kuningaskunnan tuomioistuimissa, voi edustaa tai avustaa asianosaista unionin yleisessä tuomioistuimessa tyhjentävästi luetelluissa tapauksissa.
19
Ensinnäkin erosopimuksen 91 artiklan 1 kohdan mukaan tällainen asianajaja, joka edusti asianosaista 31.12.2020, voi jatkaa asianosaisen edustamista tai avustamista unionin yleisessä tuomioistuimessa nostetussa kanteessa unionin tuomioistuimen ja unionin yleisen tuomioistuimen välisen nykyisen toimivallanjaon perusteella.
20
Toiseksi erosopimuksen 91 artiklan 2 kohdan ensimmäisen virkkeen, luettuna yhdessä kyseisen sopimuksen 95 artiklan 1 ja 3 kohdan kanssa, mukaan asianajaja, jolla on lupa esiintyä Yhdistyneen kuningaskunnan tuomioistuimissa, voi edustaa tai avustaa asianosaista unionin yleisessä tuomioistuimessa unionin tuomioistuimen ja unionin yleisen tuomioistuimen välisen nykyisen toimivallanjaon perusteella unionin toimielinten, elinten ja laitosten ennen 31.12.2020 tekemistä sellaisista päätöksistä nostetuissa kumoamiskanteissa, jotka on osoitettu Yhdistyneelle kuningaskunnalle tai Yhdistyneessä kuningaskunnassa asuvalle tai sinne sijoittautuneelle luonnolliselle henkilölle tai oikeushenkilölle.
21
Sama koskee sellaisia unionin toimielinten, elinten ja laitosten päätöksiä, jotka on osoitettu Yhdistyneelle kuningaskunnalle tai Yhdistyneessä kuningaskunnassa asuvalle tai sinne sijoittautuneelle luonnolliselle henkilölle tai oikeushenkilölle ja jotka on annettu 31.12.2020 jälkeen ennen 31.12.2020 myönnettyjä tukia koskevissa SEUT 107 ja SEUT 108 artiklan mukaisissa menettelyissä, jotka on aloitettu ennen 31.12.2024, SEUT 101 tai SEUT 102 artiklan mukaisissa menettelyissä – kuten nyt käsiteltävässä asiassa –, jotka on aloitettu ennen 31.12.2020, yrityskeskittymien valvonnasta 20.1.2004 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 139/2004 (EUVL 2004, L 24 s. 1) mukaisissa menettelyissä, jotka on aloitettu ennen 31.12.2020, Euroopan arvopaperimarkkinaviranomaisen (ESMA) tutkimuksissa, jotka koskevat tyhjentävästi lueteltuja väitettyjä rikkomuksia ja jotka on aloitettu ennen 31.12.2020, tai Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) tutkimuksissa, jotka on aloitettu ennen 31.12.2024.
22
Kolmanneksi erosopimuksen 91 artiklan 2 kohdan toisen virkkeen, luettuna yhdessä saman sopimuksen 90 artiklan kanssa, mukaan asianajaja, jolla on lupa esiintyä Yhdistyneen kuningaskunnan tuomioistuimissa, voi edustaa tai avustaa tätä valtiota unionin tuomioistuimen ja unionin yleisen tuomioistuimen välisen nykyisen toimivallanjaon perusteella unionin yleisessä tuomioistuimessa oikeudenkäynneissä, joissa se on päättänyt esiintyä väliintulijana erosopimuksen 90 artiklan toisen kohdan c alakohdan mukaisesti.
23
Toisin kuin kantaja väittää, esillä oleva kanne ei vastaa yhtäkään niistä tilanteista, joista on määrätty tyhjentävästi erosopimuksessa ja jotka on mainittu edellä 18–22 kohdassa.
24
Kyseinen kanne on tosin nostettu 31.12.2020 jälkeen, ja se koskee päätöstä, joka on annettu 31.12.2020 vireillä olleen SEUT 101 artiklan mukaisen menettelyn päätteeksi.
25
Riidanalaisesta päätöksestä ja kantajan työjärjestyksen 78 artiklan 4 kohdan nojalla esittämistä asiakirjoista kuitenkin ilmenee, että kantaja on Ranskan oikeuden mukaan perustettu osakeyhtiö, joka on sijoittautunut Ranskaan.
26
Näin ollen ei voida katsoa, että riidanalainen päätös olisi kantajan osalta osoitettu Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sijoittautuneelle oikeushenkilölle, kuten erosopimuksen 91 artiklan 2 kohdan ensimmäisessä virkkeessä edellytetään, kun sitä luetaan yhdessä saman sopimuksen 95 artiklan 1 ja 3 kohdan kanssa.
27
Tällaista päätelmää ei voida kyseenalaistaa sen vuoksi, että saman päätöksen muut adressaatit eli NatWest Group plc ja Nomura International plc ovat puolestaan sijoittautuneet Yhdistyneeseen kuningaskuntaan, koska vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan on niin, että vaikka komission SEUT 101 artiklan nojalla tekemä päätös on laadittu ja julkaistu yhden ainoan päätöksen muodossa, sen on katsottava muodostuvan useista yksittäispäätöksistä, joissa todetaan kunkin adressaattina olevan yhtiön osalta se kilpailusääntöjen rikkominen tai rikkomiset, johon tai joihin sen on katsottu syyllistyneen, ja joissa tarvittaessa määrätään sakko (ks. vastaavasti tuomio 15.10.2002, Limburgse Vinyl Maatschappij ym. v. komissio, C‑238/99 P, C‑244/99 P, C‑245/99 P, C‑247/99 P, C‑250/99 P–C‑252/99 P ja C‑254/99 P, EU:C:2002:582, 100 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
28
Sama koskee kantajan väitettä, jonka mukaan se on ”sijoittautunut” Yhdistyneeseen kuningaskuntaan ”overseas companyn” ominaisuudessa, koska kantajan toimittamista asiakirjoista ja erityisesti Companies Housen (Yhdistyneen kuningaskunnan kauppa- ja yhtiörekisteri) toimittamasta asiakirjasta käy ilmi, että se on ainoastaan rekisteröity eikä sijoittautunut kyseiseen valtioon.
29
Toisin kuin kantaja väittää, 7.12.2021 annetusta määräyksestä IQ (T‑422/21, EU:T:2021:888) ei myöskään mitenkään ilmene, että asianajajat, joilla on ainoastaan oikeus esiintyä Yhdistyneen kuningaskunnan tuomioistuimissa, voisivat edustaa kantajaa esillä olevan kanteen yhteydessä. Kyseiseen määräykseen johtaneessa asiassa nostettu kanne jätettiin nimittäin tutkimatta tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvän puuttumisen vuoksi, koska kantajaa ei edustanut asianajaja, jolla on oikeus esiintyä jonkin jäsenvaltion tai jonkin muun ETA-sopimuksen sopimuspuolena olevan valtion tuomioistuimessa.
30
Lopuksi on riittävää todeta, jos oletetaan, että kantaja vetoaa erosopimuksen 94 artiklan 2 kohtaan, kuten osastosta, johon kyseinen artikla on sijoitettu, ilmenee, että tässä määräyksessä asianajajille, joilla on lupa esiintyä Yhdistyneen kuningaskunnan tuomioistuimissa, tunnustettu oikeus edustaa tai avustaa asianosaista on sovellettavissa ainoastaan erosopimuksen 92 ja 93 artiklassa tarkoitetuissa hallinnollisissa menettelyissä pois sulkien mahdolliset myöhemmät oikeudenkäynnit, joista määrätään saman sopimuksen 91 artiklassa (ks. analogisesti määräys 7.12.2021, IQ, T‑422/21, EU:T:2021:888, 23 kohta).
31
Kuten komissio on esittänyt, kantaja ei täten voi pätevästi väittää, että Howellilla ja Davisilla, joilla on ainoastaan oikeus esiintyä Yhdistyneen kuningaskunnan tuomioistuimissa, olisi erosopimuksen nojalla oikeus edustaa sitä unionin yleisessä tuomioistuimessa tämän kanteen yhteydessä.
32
Kantaja ei voi myöskään vedota mihinkään kauppa- ja yhteistyösopimuksen määräykseen.
33
Kauppa- ja yhteistyösopimuksen 194 artiklan 1 kohdassa määrätään tosin, että kyseisen sopimuksen osapuoli sallii toisen mainitun sopimuksen osapuolen oikeusalan ammattilaisen tarjota alueellaan määrättyjä lakiasiainpalveluja kyseisen oikeusalan ammattilaisen oman lainkäyttöalueen ammattinimikkeellä saman sopimuksen 128, 129, 135, 137 ja 143 artiklan mukaisesti. Kyseisen sopimuksen 193 artiklan a ja g alakohdassa määrätään kuitenkin, että tätä järjestelmää ei sovelleta unionin oikeuteen liittyviin oikeudellisiin palveluihin, joihin riidanalaisessa päätöksessä kyseessä oleva SEUT 101 artikla kuuluu, eikä oikeudelliseen edustukseen muun muassa mainitun sopimuksen osapuolen tuomioistuimissa ja muissa lainsäädännön mukaisesti perustetuissa virallisissa lautakunnissa, joihin unionin yleinen tuomioistuin kuuluu.
34
Kun on suljettu pois kantajan mahdollisuus vedota erosopimukseen tai kauppa- ja yhteistyösopimukseen, on tämän jälkeen toiseksi selvitettävä, voidaanko Howellin, barrister, ja Davisin, solicitor, kuitenkin sallia edustaa kantajaa Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 19 artiklan nojalla, johon unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 51 artiklan 1 kohdassa viitataan.
35
Tätä varten heidät on katsottava Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 19 artiklan kolmannessa alakohdassa tarkoitetuiksi ”asianajajiksi”.
36
Heidän oikeudestaan esiintyä jäsenvaltion tai ETA-sopimuksen osapuolena olevan valtion tuomioistuimessa, on todettava, että esillä oleva kanne on nostettu 30.7.2021, eli sen jälkeen, kun erosopimuksen 126 artiklassa määrätty sellainen siirtymäkausi oli päättynyt 31.12.2020, jonka aikana unionin oikeutta sovellettiin edelleen Yhdistyneeseen kuningaskuntaan ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa huolimatta sen asemasta kolmantena maana, jollei tässä sopimuksessa toisin määrätty.
37
Tästä seuraa, että kysymystä siitä, voidaanko kantajan nimeämien asianajajien, joilla on oikeus esiintyä ainoastaan Yhdistyneen kuningaskunnan tuomioistuimissa, katsoa olevan Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 19 artiklan neljännen kohdan mukaisesti oikeutettuja esiintymään jonkin jäsenvaltion tai jonkin ETA-sopimuksen osapuolena olevan valtion tuomioistuimessa, ei voida enää tarkastella unionin oikeuden säännösten ja määräysten tai toimien nojalla, mukaan lukien säännökset ja määräykset tai toimet, joita sovelletaan asianajajien ammattiin, kuten direktiivi 98/5 tai vielä asianajajien palvelujen tarjoamisen vapauden tehokkaan käyttämisen helpottamisesta 22.3.1977 annettu neuvoston direktiivi 77/249/ETY (EYVL 977, L 78, s. 17).
38
Tällainen tarkastelu on täten suoritettava jäsenvaltion mahdollisten erityissäännösten perusteella, joilla annetaan näille asianajajille yksipuolisesti oikeus esiintyä kyseisen jäsenvaltion tuomioistuimissa (ks. vastaavasti tuomio 24.3.2022, PJ ja PC v. EUIPO, C‑529/18 P ja C‑531/18 P, EU:C:2022:218, 59 kohta).
39
Kantaja ei ole kuitenkaan vedonnut mihinkään tämänkaltaiseen säännökseen.
40
Tältä osin voidaan todeta Ranskan hallituksen prosessinjohtotoimeen antaman vastauksen perusteella, että Ranskassa ei ole tällaisia säännöksiä.
41
Ranskan oikeuden mukaan tällainen asianajaja voi nimittäin edustaa asianosaista Ranskan tuomioistuimissa, jos hänet on ennen siirtymäkauden päättymistä merkitty ranskalaisen asianajajayhteisön luetteloon ranskalaisena asianajajana (avocat) tai jos hän on ennen siirtymäkauden päättymistä esittänyt ammattipätevyytensä tunnustamista koskevan hakemuksen ja hakemus on käsittelyssä tai jos hän on siirtymäkauden päätyttyä hyväksyttävästi suorittanut sovellettavassa säännöstössä säädetyn Ranskan oikeuden tuntemusta mittaavan kokeen ja hänet on asianmukaisesti merkitty ranskalaisen asianajajayhteisön luetteloon ranskalaisena asianajajana (avocat).
42
Howellia ja Davisia ei täten voida erosopimuksen, kauppa- ja yhteistyösopimuksen eikä työjärjestyksen 51 artiklan 1 kohdan perusteella, luettuina yhdessä Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 19 artiklan neljännen kohdan kanssa, hyväksyä kantajan edustajiksi kantajan riidanalaisesta päätöksestä nostaman kanteen yhteydessä.
43
Tästä seuraa, että käsiteltävänä oleva hakemus on hylättävä.
Näillä perusteilla
UNIONIN YLEINEN TUOMIOISTUIN (kahdeksas jaosto)
on määrännyt seuraavaa:
1)
Hakemus siitä, että unionin yleinen tuomioistuin hyväksyy Natixisin edustajiksi R. Howellin ja E. Davisin, hylätään.
2)
Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.
Annettiin Luxemburgissa 20 päivänä kesäkuuta 2022.
E. Coulon
kirjaaja
J. Svenningsen
jaoston puheenjohtaja
(
*1
)	Oikeudenkäyntikieli: englanti.