62022CO0795_INF
2023 m. spalio 10 d. Teisingumo Teismo (šeštoji kolegija) nutartis
Direccion000 ir kt.
(Byla C‑795/22)
„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Teisingumo Teismo procedūros reglamento 53 ir 99 straipsniai – Socialinė politika – Darbuotojų sauga ir sveikatos apsauga – Darbo laiko organizavimas – Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 31 straipsnio 2 dalis – Direktyva 2003/88/EB – 7 straipsnis – Teisė į mokamas kasmetines atostogas – Piniginė kompensacija už nepanaudotas atostogas pasibaigus darbo santykiams – Vienų metų senaties terminas – Tinkamas darbuotojo informavimas“
Socialinė politika – Darbuotojų sauga ir sveikatos apsauga – Darbo laiko organizavimas – Teisė į mokamas kasmetines atostogas – Nacionalinės teisės aktai, kuriuose numatytas vienų metų senaties terminas, skaičiuojamas nuo referencinio metinio laikotarpio pabaigos – Išankstinio vertinimo, ar darbuotojas turėjo galimybę faktiškai pasinaudoti šia teise, nebuvimas – Neleistinumas – Atvejis, kai darbuotojas nepradėjo procedūros, dėl kurios nutrūktų senaties terminas – Poveikio nebuvimas
(Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 31 straipsnio 2 dalis; Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2003/88 7 straipsnis)
(žr. 45, 47 punktus ir rezoliucinę dalį)
Rezoliucinė dalis
2003 m. lapkričio 4 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2003/88/EB dėl tam tikrų darbo laiko organizavimo aspektų 7 straipsnis ir Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 31 straipsnio 2 dalis
turi būti aiškinami taip:
pagal juos draudžiamos nacionalinės teisės normos, pagal kurias darbuotojo įgyta teisė į mokamas kasmetines atostogas prarandama praėjus vieniems metams nuo referencinio metinio laikotarpio, už kurį skaičiuojamos atostogos, pabaigos, kai darbdavys faktiškai nesuteikė darbuotojui galimybės pasinaudoti šia teise, įskaitant atvejus, kai darbuotojas prieš nutrūkstant darbo santykiams nepradėjo procedūros, dėl kurios nutrūktų senaties terminas.