62019CC0815
GENERALINIO ADVOKATO
JEAN RICHARD DE LA TOUR IŠVADA,
pateikta 2020 m. gruodžio 9 d. (
1
)
Byla C‑815/19
Natumi GmbH
prieš
Land Nordrhein-Westfalen,
dalyvaujant
Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht
(Bundesverwaltungsgericht (Federalinis administracinis teismas, Vokietija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą)
„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Reglamentas (EB) Nr. 834/2007 – Reglamentas (EB) Nr. 889/2008 – Ekologinė gamyba ir ekologiškų produktų ženklinimas – Tam tikrų neekologiškų žemės ūkio kilmės sudedamųjų dalių naudojimas perdirbant maisto produktus – Jūros dumblis litotamnas (Lithothamnium calcareum) – Nuoroda „kalcis“
I. Įžanga
1.
Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl 2007 m. birželio 28 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 834/2007 dėl ekologinės gamybos ir ekologiškų produktų ženklinimo ir panaikinančio Reglamentą (EEB) Nr. 2092/91 (
2
), taip pat 2008 m. rugsėjo 5 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 889/2008, kuriuo nustatomos išsamios Tarybos reglamento (EB) Nr. 834/2007 dėl ekologinės gamybos ir ekologiškų produktų ženklinimo įgyvendinimo taisyklės dėl ekologinės gamybos, ženklinimo ir kontrolės (
3
), išaiškinimo.
2.
Šis prašymas pateiktas nagrinėjant Natumi GmbH ir Land Nordrhein-Westfalen (Šiaurės Reino-Vestfalijos federalinė žemė, Vokietija), atstovaujamos Landesamt für Natur, Umwelt und Verbraucherschutz Nordrhein-Westfalen (Šiaurės Reino-Vestfalijos federalinės žemės gamtos, aplinkos ir vartotojų apsaugos institucija, Vokietija), ginčą dėl neekologiško produkto, šiuo atveju – jūros dumblio litotamno (Lithothamnium calcareum), naudojimo perdirbant maisto produktą ir to, kad ženklinant tokį perdirbtą maisto produktą vartojamos nuorodos, susijusios su ekologinės gamybos metodu ir su produkto sudėtyje esančiu kalciu.
3.
Ši byla suteikia Teisingumo Teismui galimybę išnagrinėti, ar ekologiškuose perdirbtuose maisto produktuose gali būti naudojama tam tikra medžiaga, kuri, nors ir įtraukta į išsamų šioje srityje leidžiamų neekologiškų žemės ūkio kilmės sudedamųjų dalių sąrašą, yra naudojama kaip mineralo arba mikroelementų šaltinis, neleidžiamas pagal Sąjungos teisės nuostatas arba nacionalinės teisės nuostatas, atitinkančias Sąjungos teisę. Iš esmės toks yra Teisingumo Teismui pateiktas klausimas.
4.
Šioje išvadoje pasiūlysiu Teisingumo Teismui pateikti neigiamą atsakymą į šį klausimą.
II. Sąjungos teisė
A.
Reglamentas Nr. 834/2007
5.
Reglamento Nr. 834/2007 3, 5, 20, 22 ir 25 konstatuojamosiose dalyse nurodyta:
„(3)
[Sąjungos] teisės sistemoje, reguliuojančioje ekologinės gamybos sektorių, turėtų būti siekiama užtikrinti sąžiningą konkurenciją ir tinkamą ekologiškų produktų vidaus rinkos veikimą, išlaikyti ir pateisinti vartotojų pasitikėjimą produktais, paženklintais kaip ekologiški produktai. <…>
<…>
(5)
Todėl tikslinga aiškiau apibrėžti ekologinei gamybai taikomus tikslus, principus ir taisykles siekiant prisidėti prie skaidrumo ir vartotojų pasitikėjimo, o taip pat suvienodinto ekologinės gamybos koncepcijos suvokimo.
<…>
(20)
Perdirbtas maistas turėtų būti ženklinamas kaip ekologiškas maistas tik jei visi ar beveik visi žemės ūkio kilmės ingredientai yra ekologiški ingredientai. Tačiau turėtų būti nustatytos specialios perdirbto maisto produktų, kurių sudėtyje yra žemės ūkio ingredientų, kurie negali būti pagaminti ekologiškai, tai yra medžioklės ir žvejybos produktų, ženklinimo taisyklės. <…>
<…>
(22)
Svarbu išlaikyti vartotojų pasitikėjimą ekologiškais produktais. Todėl reikėtų griežtai apriboti ekologinei gamybai taikomų reikalavimų išimtis ir jas numatyti tik tuomet, kai išimtinių taisyklių taikymas yra pagrįstas.
<…>
(25)
[M]anoma, kad tikslinga [Europos Sąjungos ekologinės gamybos] logotipą naudoti tik tiems produktams, kurių sudėtyje esantys visi arba beveik visi ingredientai yra ekologiški ingredientai, siekiant neklaidinti vartotojo dėl viso produkto ekologiško pobūdžio. Todėl neturėtų būti leidžiama jį naudoti perėjimo prie ekologinio ūkininkavimo laikotarpio produktų ar perdirbtų maisto produktų, kurių sudėtyje esančių žemės ūkio kilmės ingredientų mažiau nei 95 % yra ekologiški ingredientai, ženklinimui.“
6.
Šio reglamento 1 straipsnyje „Tikslas ir taikymo sritis“ nustatyta:
„1.   Šiuo reglamentu sukuriamas ekologinės gamybos tvaraus vystymosi pagrindas, kartu užtikrinant veiksmingą vidaus rinkos veikimą, sąžiningą konkurenciją ir vartotojų pasitikėjimą bei apsaugant vartotojų interesus.
Juo nustatomi bendri tikslai ir principai, kuriais grindžiamos pagal šį reglamentą nustatytos taisyklės dėl:
a)
ekologiškų produktų gamybos, paruošimo ir platinimo visų etapų bei jų kontrolės;
b)
nuorodų, žyminčių ekologinę gamybą, naudojimo ženklinant ir reklamuojant.
2.   Šis reglamentas taikomas toliau išvardytiems žemės ūkio, įskaitant akvakultūrą, kilmės produktams, kai tokie produktai pateikiami į rinką arba juos ketinama pateikti į rinką:
a)
gyviems ar neperdirbtiems žemės ūkio produktams;
b)
maistui skirtiems perdirbtiems žemės ūkio produktams;
c)
pašarams;
<…>
4.   Šis reglamentas taikomas nepažeidžiant kitų [Sąjungos] nuostatų ar nacionalinių nuostatų, atitinkančių su šiame straipsnyje nurodytais produktais susijusią [Sąjungos] teisę, pavyzdžiui, nuostatų, reglamentuojančių gamybą, paruošimą, pardavimą, ženklinimą ir kontrolę, įskaitant teisės aktus maisto produktų ir gyvūnų maitinimo srityse.“
7.
Reglamento Nr. 834/2007 6 straipsnyje „Ekologiško maisto perdirbimui taikomi konkretūs principai“ numatyta:
„[P]erdirbto ekologiško maisto gamyba taip pat grindžiama šiais konkrečiais principais:
a)
ekologiški maisto produktai gaminami iš ekologiškų žemės ūkio ingredientų, išskyrus atvejus, kai ekologiško tokio ingrediento atitikmens nėra rinkoje;
b)
maisto priedų, neekologiškų ingredientų, kurių funkcijos yra daugiausia technologinės ir sensorinės bei mikroelementų ir perdirbimo pagalbinių priemonių naudojimas apribojamas tiek, kad jie būtų naudojami minimaliai ir tik tuo atveju, kai yra esminis technologinis poreikis, arba tam tikrais mitybos tikslais;
c)
nenaudojamos medžiagos ir perdirbimo metodai, kurie gali būti klaidinantys tikrojo produkto pobūdžio atžvilgiu;
d)
maistas perdirbamas atsargiai, pirmiausia naudojant biologinius, mechaninius ir fizinius metodus.“
8.
Šio reglamento 13 straipsnyje „Jūros dumblių produkcijos taisyklės“ nustatyta:
„1.   Laukinių jūros dumblių ir jų dalių, natūraliai augančių jūroje, rinkimas yra laikomas ekologinės gamybos metodu, jeigu:
a)
augimo plotai yra geros ekologinės būklės <…> ir sveikatos požiūriu nėra netinkami. Kol bus nustatytos išsamesnės teisės aktų įgyvendinimo taisyklės, laukiniai valgomieji jūros dumbliai nerenkami plotuose, neatitinkančiuose A klasės ar B klasės plotų kriterijų, nurodytų [Reglamento (EB) Nr. 854/2004][ (
4
)] II priede;
<…>“
9.
Reglamento Nr. 834/2007 14 straipsnio 1 dalies d punkto iv papunktyje numatyta:
„[G]yvulininkystės produkcijai taikomos šios taisyklės:
<…>
d)
pašarai:
<…>
iv)
neekologiškos augalinės, gyvūninės ir mineralinės kilmės pašarinės žaliavos, pašarų priedai, tam tikri gyvūnų maitinimui naudojami produktai ir perdirbimo pagalbinės priemonės gali būti naudojami tik tuo atveju, jei juos leidžiama naudoti ekologinėje gamyboje pagal 16 straipsnį.“
10.
Šio reglamento 19 straipsnio „Perdirbto maisto gamybos bendrosios taisyklės“ 2 dalyje nurodyta:
„Ekologiško perdirbto maisto sudėčiai taikomos šios sąlygos:
a)
produktas daugiausia gaminamas iš žemės ūkio kilmės ingredientų; siekiant nustatyti, ar produktą iš esmės sudaro žemės ūkio kilmės ingredientai, neatsižvelgiama į papildymą vandeniu ar valgomąja druska;
b)
tik priedai, perdirbimo pagalbinės priemonės, kvapiosios medžiagos, vanduo, druska, mikroorganizmų ir fermentų preparatai, mineralai, mikroelementai, vitaminai, taip pat amino rūgštys ir kiti mikroelementai maisto produktuose, skirtuose tam tikrai mitybai, gali būti naudojami tik tuo atveju, jei juos leidžiama naudoti ekologinėje gamyboje pagal 21 straipsnį [tik tam tikrai mitybai skirti priedai, perdirbimo pagalbinės priemonės, kvapiosios medžiagos, vanduo, druska, mikroorganizmų ir fermentų preparatai, mineralai, mikroelementai, vitaminai, taip pat amino rūgštys ir kiti mikroelementai gali būti naudojami maisto produktuose, jei juos leidžiama naudoti ekologinėje gamyboje pagal 21 straipsnį“];
c)
neekologiški žemės ūkio ingredientai gali būti naudojami tik tuo atveju, jei juos leidžiama naudoti ekologinėje gamyboje pagal 21 straipsnį arba jei juos naudoti laikinai leido valstybė narė;
<…>“
11.
Minėto reglamento 21 straipsnis „Kriterijai, taikomi tam tikriems perdirbant naudojamiems produktams ir medžiagoms“ suformuluotas taip:
„1.   19 straipsnio 2 dalies b ir c punktuose nurodyti produktai ir medžiagos leidžiami naudoti ekologinėje gamyboje ir įtraukiami į ribotą produktų ir medžiagų sąrašą laikantis II antraštinėje dalyje nustatytų tikslų bei principų ir šių kriterijų, kurie vertinami bendrai:
i)
nėra pagal šį skyrių patvirtintų pakaitalų;
ii)
nenaudojant šių medžiagų nebūtų [būtų] neįmanoma gaminti ar išlaikyti maisto arba patenkinti atitinkamų mitybos reikalavimų, numatytų remiantis [Sąjungos] teisės aktais.
<…>
2.   [Europos] Komisija 37 straipsnio 2 dalyje nurodyta tvarka nusprendžia leisti naudoti šio straipsnio 1 dalyje nurodytus produktus ir medžiagas bei įtraukti juos į ribotą sąrašą, nustato konkrečias jų naudojimo sąlygas bei apribojimus ir prireikus nusprendžia išbraukti produktus iš sąrašo.
<…>“
12.
Reglamento Nr. 834/2007 23 straipsnyje „Su ekologine gamyba susijusių terminų vartojimas“ nustatyta:
„1.   Taikant šį reglamentą laikoma, kad ant produkto pateikti su ekologinės gamybos metodu susiję terminai, tuo atveju, kai ženklinimo etiketėse, reklaminėje medžiagoje arba prekybos dokumentuose toks produktas, jo ingredientai ar pašarų produktai yra apibrėžti naudojant terminus, nurodančius pirkėjui, kad šis produktas, jo ingredientai ar pašarų produktai pagaminti pagal šiame reglamente nustatytas taisykles. Visų pirma, priede išvardyti terminai, jų išvestiniai žodžiai arba mažybinės formos [trumpiniai], pavyzdžiui, „bio“ ar „eco“, atskirai arba junginiuose, gali būti vartojami visoje [Europos Sąjungoje] ir bet kuria [Sąjungos] kalba ženklinant ir reklamuojant produktus, kurie atitinka pagal šį reglamentą ar jo laikantis nustatytus reikalavimus.
Ženklinant ir reklamuojant gyvus ar neperdirbtus žemės ūkio produktus galima naudoti su ekologinės gamybos metodu susijusius terminus tik tuo atveju, kai <…> visi to produkto ingredientai taip pat buvo pagaminti pagal šiame reglamente nustatytus reikalavimus.
2.   1 dalyje nurodyti terminai nevartojami [Sąjungoje] jokia [Sąjungos] kalba ženklinant ir reklamuojant produktus, kurie neatitinka pagal šį reglamentą nustatytų reikalavimų, ir jų komerciniuose dokumentuose, išskyrus atvejus, kai šie terminai netaikomi žemės ūkio produktams maiste ar pašaruose arba akivaizdžiai nėra susiję su ekologine gamyba.
Be to, ženklinant ar reklamuojant nevartojami jokie terminai, įskaitant prekių ženkluose naudojamus terminus, ar praktika, kurie galėtų suklaidinti vartotoją ar naudotoją, leisdami manyti, kad produktas ar jo ingredientai atitinka pagal šį reglamentą nustatytus reikalavimus.
<…>
4.   Perdirbto maisto atveju 1 dalyje nurodyti terminai gali būti vartojami:
a)
prekiniame pavadinime, jeigu:
i)
perdirbant maistą buvo laikomasi 19 straipsnio;
ii)
ne mažiau kaip 95 % perdirbto maisto žemės ūkio kilmės ingredientų masės sudaro ekologiški ingredientai;
b)
tik ingredientų sąraše, jeigu tas maistas atitinka 19 straipsnio 1 dalį, 19 straipsnio 2 dalies a, b ir d punktus;
<…>“
B.
Reglamentas Nr. 889/2008
13.
Reglamento Nr. 889/2008 20 ir 21 konstatuojamosiose dalyse nurodyta:
„(20)
Norint užtikrinti tam tikrų perdirbtų ekologiškų maisto produktų ir pašarų gamybą, reikia tam tikrų neekologiškų produktų ir medžiagų. Vyno perdirbimo taisyklėms suderinti [Sąjungos] lygiu reikės daugiau laiko. Todėl vyno gamybai naudojami minėti produktai turėtų būti neįtraukiami, kol, taikant vėlesnę procedūrą, bus nustatytos specialiosios taisyklės.
(21)
Ekologiškiems maisto produktams perdirbti, pagal Reglamentą (EEB) Nr. 2092/91[ (
5
)] buvo leidžiama aiškiai apibrėžtomis sąlygomis naudoti tam tikras ne žemės ūkio kilmės sudedamąsias dalis, tam tikras pagalbines maisto perdirbimo priemones ir tam tikras žemės ūkio kilmės neekologiškas sudedamąsias dalis. Siekiant užtikrinti ekologinio ūkininkavimo tęstinumą, pagal Reglamento <…> Nr. 834/2007 21 straipsnio 2 dalyje pateiktas nuostatas toliau leidžiama naudoti tokius produktus ir medžiagas. Be to, siekiant aiškumo, reikia šio reglamento prieduose išvardyti produktus ir medžiagas, kuriuos leidžiama naudoti pagal Reglamentą <…> Nr. 2092/91. Ateityje remiantis kitokiu teisiniu pagrindu, būtent Reglamento <…> Nr. 834/2007 21 straipsnio 2 dalimi, šie sąrašai gali būti papildyti kitais produktais ir medžiagomis. Todėl reikia nustatyti atskirą kiekvienos produktų ir medžiagų kategorijos būklę naudojant sąraše pateiktą simbolį.“
14.
Reglamento Nr. 889/2008 II antraštinės dalies 1a skyriaus, susijusio su „[j]ūros dumblių gamyba“, 6a straipsnyje „Taikymo sritis“ numatyta:
„Šiame skyriuje nustatomos išsamios jūros dumblių gamybos taisyklės.
Taikant šį skyrių jūros dumbliai apima daugialąsčius jūrų dumblius, fitoplanktoną ir mikrodumblius.“
15.
Šio reglamento 22 straipsnio d punkte nustatyta:
„Taikant Reglamento <…> Nr. 834/2007 14 straipsnio 1 dalies d punkto iv papunktį, ekologiškam pašarui gaminti ir ekologiškai auginamiems gyvūnams šerti galima naudoti tik šias medžiagas:
<…>
d)
V priedo 1 skirsnyje išvardytas mineralinės kilmės pašarines žaliavas.“
16.
Reglamento Nr. 889/2008 27 straipsnio 1 dalies f punktas suformuluotas taip:
„Siekiant įgyvendinti Reglamento <…> Nr. 834/2007 19 straipsnio 2 dalies b punktą, perdirbant ekologiškus maisto produktus, išskyrus vyno sektoriaus produktus, kuriems taikomos 3a skyriaus nuostatos, galima naudoti tik šias medžiagas:
<…>
f)
mineralus (įskaitant mikroelementus [oligoelementus]), vitaminus, aminorūgštis ir maistines mikromedžiagas [mikroelementus]:
i)
jeigu juos naudoti įprastai vartojamuose maisto produktuose yra tiesiogiai teisiškai privaloma, t. y. tiesiogiai privaloma pagal Sąjungos teisės nuostatas arba nacionalinės teisės nuostatas, atitinkančias Sąjungos teisę, ir dėl to maistas apskritai negali būti pateiktas rinkai kaip įprastai vartojamas maisto produktas, jeigu jis nėra papildytas tais mineralais, vitaminais, aminorūgštimis ar maistinėmis mikromedžiagomis [mikroelementais], arba
ii)
kai tai susiję su maisto produktais, kurie pateikiami rinkai kaip turintys ypatingų savybių ar poveikį, susijusius su sveikata ar mityba arba su specifinių vartotojų grupių poreikiais:
–
produktų, nurodytų Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 609/2013[ (
6
)] 1 straipsnio 1 dalies a ir b punktuose atveju – jų naudojimas leidžiamas pagal tą reglamentą ir pagal to reglamento 11 straipsnio 1 dalį priimtus aktus dėl atitinkamų produktų, [arba]
–
produktų, reglamentuojamų pagal Komisijos direktyvą 2006/125/EB[ (
7
)], atveju – jų naudojimas leidžiamas pagal tą direktyvą, arba
–
produktų, reglamentuojamų pagal Komisijos direktyvą 2006/141/EB[ (
8
)], atveju – jų naudojimas leidžiamas pagal tą direktyvą.“
17.
Reglamento Nr. 889/2008 28 straipsnyje nustatyta:
„Pagal Reglamento <…> Nr. 834/2007 19 straipsnio 2 dalies c punktą šio reglamento IX priede išvardytos neekologiškos žemės ūkio [kilmės] sudedamosios dalys gali būti naudojamos gaminant ekologišką maistą.“
18.
Reglamento Nr. 889/2008 V priedas susijęs su „[p]ašarin[ėmis] žaliav[omis], nurodyt[omis] 22 straipsnio d punkte, 24 straipsnio 2 dalyje ir 25m straipsnio 1 dalyje“. Šio priedo 1 dalyje pateiktas sąrašas „mineralinės kilmės pašarin[ių] medžiag[ų]“, tarp kurių yra, be kita ko, karbonatingieji jūrinių moliuskų kiautai, karbonatingieji jūriniai dumbliai, raudonieji jūriniai dumbliai, kalcio gliukonatas ir kalcio karbonatas.
19.
Šio reglamento VIII priedo A skirsnyje, su kuriuo turi būti siejamas 27 straipsnis, patikslinta, kad kalcio karbonatas (E 170) negali būti naudojamas kaip dažiklis arba kaip produktų papildymo kalciu medžiaga.
20.
Minėto reglamento IX priede „Žemės ūkio kilmės sudedamosios dalys, minimos 28 straipsnyje, kurios užaugintos neekologiškai“ yra 1 dalis, susijusi su „[n]eperdirbt[ais] ir perdirbt[ais] augalinės kilmės produkt[ais]“. Jos 1.3 punkte nurodyti „[d]umbliai, įskaitant jūros dumblius, leidžiami neekol[og]iškiems maisto produktams ruošti“.
C.
Reglamentas (EB) Nr. 1925/2006
21.
2006 m. gruodžio 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1925/2006 dėl maisto produktų papildymo vitaminais ir mineralais bei tam tikromis kitomis medžiagomis (
9
) 3 straipsnio „Papildymui vitaminais ir mineralais taikomi reikalavimai“ 1 dalyje nustatyta:
„Pagal šiame reglamente išdėstytas taisykles maisto produktus galima papildyti tik vitaminais ir (arba) mineralais, kurių sąrašas pateiktas I priede, II priede nurodytu pavidalu.“
22.
Reglamento Nr. 1925/2006 I priedo „Vitaminai ir mineralai, kuriais galima papildyti maisto produktus“ 2 punkte „Mineralai“, be kita ko, paminėtas kalcis.
23.
Šio reglamento II priedo „Vitaminų formulės ir mineralinės medžiagos, kuriomis galima papildyti maisto produktus“ 2 punkte „Mineralinės medžiagos“, be kita ko, paminėti kalcio karbonatas, kalcio chloridas, kalcio citrato malatas, kalcio citratai, kalcio gliukonatas, kalcio glicerofosfatas, kalcio laktatas, ortofosforo rūgšties kalcio druskos, kalcio hidroksidas, kalcio malatas, kalcio oksidas, kalcio sulfatas ir kalcio fosforilo oligosacharidai.
D.
Reglamentas (ES) Nr. 1169/2011
24.
Reglamento (ES) Nr. 1169/2011 (
10
) 2 straipsnio 2 dalies f punkte terminas „sudedamoji dalis“ apibrėžtas kaip „medžiaga arba produktas, įskaitant kvapiąsias medžiagas, maisto priedus ir maisto fermentus, ir sudėtinės sudedamosios dalies elementas, naudojamas maisto produktui gaminti arba ruošti ir liekantis galutiniame produkte, nors ir pakitusiu pavidalu; likučiai nelaikomi sudedamąja dalimi“.
25.
Šio reglamento 2 straipsnio 2 dalies s punkte „maistinė medžiaga“ apibrėžta kaip „baltymai, angliavandeniai, riebalai, skaidulinės medžiagos, natris, vitaminai ir mineralai, išvardyti šio reglamento XIII priedo A dalies 1 punkte, ir medžiagos, kurios priklauso vienai iš tų kategorijų ar yra jų komponentai“.
III. Faktinės aplinkybės pagrindinėje byloje ir prejudiciniai klausimai
26.
Ieškovė pagrindinėje byloje Natumi gamina sojos ir ryžių gėrimus, kuriais ji prekiauja kaip jau supakuota produkcija. Į savo gėrimus ji įdeda litotamnų – raudonųjų koralų dumblių miltelių pavidalu, jie gaunami iš šio negyvo jūros dumblio išvalytų, sumaltų ir išdžiovintų nuosėdų. Minėtų jūros dumblių sudėtyje daugiausia yra kalcio karbonato ir magnio karbonato.
27.
Natumi prekiauja, be kita ko, gėrimu „Soja-Drink-Calcium“; jis pažymėtas „bio“ ženklu ir etiketėje yra tokių nuorodų: „kalcis“, „su daug kalcio turinčiais jūros dumbliais“ arba „su aukštos kokybės kalciu iš jūros dumblių Lithothamnium“.
28.
2005 m. vasario 16 d. raštu atsakovė pagrindinėje byloje Šiaurės Reino-Vestfalijos federalinė žemė įspėjo Natumi, kad kalcio karbonato kaip mineralo naudojimas ekologiškuose produktuose draudžiamas, ir patikslino, jog tai galioja ir tuomet, kai šie produktai papildomi kalciu pridedant jūros dumblių.
29.
Atsakovė pagrindinėje byloje pradėjo procedūrą dėl piniginės baudos skyrimo Natumi, kuri, pasibaigus šiai procedūrai, 2005 m. liepos 14 d. pateikė skundą Verwaltungsgericht Düsseldorf (Diuseldorfo administracinis teismas, Vokietija).
30.
Šiam teismui atmetus skundą, Natumi padavė apeliacinį skundą Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen (Šiaurės Reino-Vestfalijos federalinės žemės aukštesnysis administracinis teismas, Vokietija). Bendru šalių prašymu bylos nagrinėjimas buvo sustabdytas, kol bus priimti nauji Sąjungos reglamentai.
31.
2016 m. gegužės 19 d. sprendimu šis teismas atmetė Natumi apeliacinį skundą, nusprendęs, jog pagal per tą laiką įsigaliojusias Sąjungos taisykles neleidžiamas jūros dumblio litotamno naudojimas ekologiškuose maisto produktuose. Minėto teismo teigimu, Reglamento Nr. 889/2008 IX priedo 1.3 punkte nurodyti tik valgomieji jūros dumbliai. Nors šiose nuostatose nėra jokios tiesioginės nuorodos į tai, kad jūros dumbliai turi būti valgomieji, šį aiškinimą patvirtina faktas, kad kitos medžiagos, nurodytos šio reglamento IX priedo 1.1 ir 1.2 punktuose, turi būti valgomosios, kaip ir jūros dumbliai, minimi Reglamento Nr. 834/2007 13 straipsnio 1 dalies a punkte. Vis dėlto dėl būdingo kalkių kaupimosi ląstelių sienelėse jūros dumbliai litotamnai nėra valgomieji dumbliai. Kad ir kaip būtų, kalkėti negyvų jūros dumblių litotamnų likučiai yra ne žemės ūkio kilmės sudedamosios dalys, o mineralai, kuriais iš principo draudžiama papildyti ekologiškus produktus.
32.
Natumi padavė kasacinį skundą Bundesverwaltungsgericht (Federalinis administracinis teismas, Vokietija) dėl apeliaciniame procese priimto sprendimo.
33.
Bundesverwaltungsgericht (Federalinis administracinis teismas) mano, pirma, kad pagrindinės bylos baigtis priklauso nuo klausimo, ar pagal Reglamento Nr. 889/2008 28 straipsnį, siejamą su šio reglamento IX priedo 1.3 punktu, leidžiama naudoti gyvą ir (arba) negyvą jūros dumblį litotamną kaip sudedamąją dalį ruošiant ekologiškus maisto produktus.
34.
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo teigimu, kadangi šiame 1.3 punkte nenustatyta jokių apribojimų, susijusių su valgomuoju jūros dumblių pobūdžiu, pakanka, kad jūros dumblis būtų naudojamas kaip sudedamoji dalis. Jis mano, kad 2015 m. kovo 30 d. Komisijos nuomonė, kurią pateikė Natumi, turi būti suprantama būtent taip.
35.
Vis dėlto šiam teismui kyla abejonių, ar jūros dumblių naudojimas atitinka sąlygas, įtvirtintas Reglamento Nr. 834/2007 21 straipsnio 1 dalies ii papunktyje, nes neatrodo, kad būtų neįmanoma gaminti ar išsaugoti maisto produktų arba patenkinti atitinkamų mitybos reikalavimų, numatytų Sąjungos teisėje, nepridedant šių dumblių.
36.
Minėtas teismas mano, kad jūros dumblis, net negyvas, išlieka žemės ūkio kilmės sudedamąja dalimi, neatsižvelgiant į tai, kiek kalcio yra jo sudėtyje, ir kad jūros dumblio litotamno priskyrimas prie mineralinės kilmės medžiagų pagal Reglamento Nr. 889/2008 V priedą, susijusį su pašarinėmis žaliavomis, netaikytinas maisto produktų gamybai.
37.
Taigi, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusios teismo nuomone, jūros dumblio litotamno ir, konkrečiau kalbant, miltelių, kurie gaunami surinkus, išdžiovinus ir sumalus šio negyvo jūros dumblio nuosėdas, naudojimas kaip sudedamosios dalies gaminant ekologiškus maisto produktus yra leidžiamas pagal Reglamento Nr. 834/2007 19 straipsnio 2 dalies c punktą, siejamą su Reglamento Nr. 889/2008 28 straipsniu ir IX priedo 1.3 punktu.
38.
Antra, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas kelia klausimą, ar ženklinant produktą, kurio sudėtyje yra tokia sudedamoji dalis, gali būti daroma nuoroda į kalcį, t. y. į mineralą.
39.
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas primena, kad remiantis Reglamento Nr. 834/2007 23 straipsnio 1 dalies pirmosios pastraipos antru sakiniu terminai „biologinis“ ir „bio“ gali būti vartojami ženklinant tik produktą, kuris atitinka šiame reglamente ar jo laikantis nustatytų reikalavimų. Tačiau pagal Reglamento Nr. 834/2007 19 straipsnį tokių priedų, kaip mineralai ir mikroelementai (šio reglamento 19 straipsnio 2 dalies b punktas) bei neekologiškos žemės ūkio kilmės sudedamosios dalys (minėto reglamento 19 straipsnio 2 dalies c punktas), naudojimas siejamas su leidimu juos naudoti pagal to paties reglamento 21 straipsnį. Sprendimą, ar leisti juos naudoti, turi priimti Komisija.
40.
Reglamento Nr. 889/2008, kuriuo įgyvendinamas Reglamentas Nr. 834/2007, 27 straipsnio 1 dalies f punkte numatyta, kad mineralai gali būti naudojami tik labai ribotomis sąlygomis, be kita ko, jeigu juos naudoti įprastai vartojamuose maisto produktuose yra tiesiogiai teisiškai privaloma. Pagal Reglamento Nr. 889/2008 28 straipsnį neekologiškos žemės ūkio kilmės sudedamosios dalys gali būti naudojamos, jeigu jos išvardytos šio reglamento IX priede.
41.
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nurodo, kad nors iš principo, atsižvelgiant į Reglamento Nr. 834/2007 19 straipsnio 2 dalies b punktą, siejamą su Reglamento Nr. 889/2008 27 straipsnio 1 dalies f punktu, pagal kurį mineralų naudojimas leidžiamas tik ribotomis sąlygomis, bet kokia nuoroda į mineralą, kaip antai kalcį, gali būti laikoma klaidinančia, taip nėra, jei šis kalcis gaunamas iš sudedamosios dalies, kuri, jeigu ją leidžiama naudoti, savo sudėtyje natūraliai turi daug kalcio.
42.
Šiomis aplinkybėmis Bundesverwaltungsgericht (Federalinis administracinis teismas) nutarė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
„1.
Ar Reglamento (EB) Nr. 889/2008 28 straipsnį, siejamą su IX priedo 1.3 papunkčiu, reikia aiškinti taip, kad perdirbant ekologiškus maisto produktus kaip sudedamąją dalį leidžiama naudoti jūros dumblį litotamną?
2.
Jei atsakymas į pirmąjį klausimą būtų teigiamas: ar leidžiama naudoti ir negyvus dumblius?
3.
Jei atsakymas į antrąjį klausimą būtų teigiamas: ar produkto, į kurio sudėtį įeina (negyvas) jūros dumblis litotamnas ir kuris yra pažymėtas „bio“ ženklu, etiketėje leidžiama vartoti frazę „su kalciu“, „su daug kalcio turinčiais jūrų dumbliais“ arba „su aukštos kokybės kalciu iš jūrų dumblių litotamnų“?
43.
Šiaurės Reino-Vestfalijos federalinė žemė, Graikijos, Italijos vyriausybės ir Komisija pateikė rašytines pastabas. Šios šalys, išskyrus Italijos vyriausybę, per nustatytą terminą pateikė atsakymus raštu į Teisingumo Teismo užduotus klausimus.
IV. Analizė
44.
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nuomone, nėra abejonių, kad litotamnas – tai jūros dumblis; tad klausimas dėl galimybės ženklinti produktą, prie kurio šis dumblis buvo pridėtas, kaip „ekologišką“ turi būti nagrinėjamas kaip klausimas dėl prie produkto pridėtos neekologiškos žemės ūkio kilmės sudedamosios medžiagos. Vis dėlto, kaip ir Komisija, manau, kad šį klausimą reikia nagrinėti kaip klausimą dėl mineralų, pridėtų prie ekologiško maisto produkto.
45.
Taigi išanalizuosiu teisės nuostatas, taikytinas atsižvelgiant į tai, ar pridėtas produktas laikytinas „mineralu“, ar „neekologiška žemės ūkio kilmės sudedamąja dalimi“, paskui išnagrinėsiu klausimą, ar litotamnas laikytinas mineralinės, ar augalinės kilmės medžiaga, kaip tai suprantama pagal šias teisės nuostatas.
46.
Visų pirma man atrodo, kad, atsižvelgiant į beveik tapačią gyvo ar negyvo litotamno sudėtį, pirmąjį ir antrąjį Teisingumo Teismui pateiktus klausimus reikia nagrinėti kartu; kadangi atsakymas į šiuos klausimus turi būti neigiamas, nereikės atsakyti į trečiąjį klausimą.
A.
Teisės aktai, taikomi produktų priedams ar neekologiškoms medžiagoms perdirbtuose ekologiškuose maisto produktuose
47.
Primintina, kad maisto produktų kaip ekologiškų produktų ženklinimas yra reglamentuojamas pagal Reglamentą Nr. 834/2007 ir Reglamentą Nr. 889/2008, kuriuo nustatomos išsamios pirmojo reglamento įgyvendinimo taisyklės.
48.
Reglamente Nr. 834/2007 nustatyti tam tikri visiems produktams, kuriuos siekiama ženklinti kaip „ekologiškus“, taikomi principai:
–
užtikrinti sąžiningą konkurenciją, suteikti vartotojams pasitikėjimą ir apsaugoti jų interesus (Reglamento Nr. 834/2007 3 konstatuojamoji dalis ir 1 straipsnio 1 dalies pirma pastraipa),
–
maisto priedų, neekologiškų ingredientų, kurių funkcijos yra daugiausia technologinės ir sensorinės bei mikroelementų ir perdirbimo pagalbinių priemonių naudojimas apribojamas tiek, kad jie būtų naudojami minimaliai ir tik tuo atveju, kai yra esminis technologinis poreikis, arba tam tikrais mitybos tikslais (Reglamento Nr. 834/2007 6 straipsnio b punktas),
–
leidžiama naudoti, pirma, be kita ko, priedus, mineralus ir kitus mikroelementus, skirtus tam tikrai mitybai, ir, antra, neekologiškas žemės ūkio kilmės sudedamąsias dalis perdirbtuose ekologiškuose produktuose, įtraukus jas į ribotą produktų ir medžiagų sąrašą, jei nėra kitų patvirtintų ekologiškų pakaitalų ir jei nenaudojant šių medžiagų būtų neįmanoma gaminti ar išsaugoti maisto produktų (Reglamento Nr. 834/2007 22 konstatuojamoji dalis, 19 straipsnio 2 dalies b ir c punktai, taip pat 21 straipsnio 1 dalies i ir ii punktai), ir
–
su ekologine gamyba susijusių terminų vartojimas leidžiamas tik tuo atveju, jei visos produkto sudedamosios dalys buvo pagamintos pagal Reglamente Nr. 834/2007 nustatytus reikalavimus; be kita ko, kiek tai susiję su perdirbtais maisto produktais, šie terminai gali būti vartojami, jei perdirbant maisto produktus buvo laikomasi 19 straipsnio ir jei ne mažiau kaip 95 % šių produktų žemės ūkio kilmės sudedamųjų dalių masės sudaro ekologiškos sudedamosios dalys (šio reglamento 20 ir 25 konstatuojamosios dalys ir 23 straipsnio 1 dalis bei 4 dalies a punktas).
49.
Reglamente Nr. 889/2008 nustatytos išsamios taisyklės, taikytinos įtraukiant į Reglamento Nr. 834/2007 19 straipsnio 2 dalies b ir c punktuose numatytus sąrašus.
1. Papildymas priedais, mineralais ir kitais mikroelementais, nurodytais Reglamento Nr. 834/2007 19 straipsnio 2 dalies b punkte
50.
Pirma, be kita ko, kalbant apie Reglamento Nr. 834/2007 19 straipsnio 2 dalies b punkte nurodytus priedus, mineralus ir kitus mikroelementus, Reglamento Nr. 889/2008 27 straipsnio 1 dalies f punkte numatyta, kad jų naudojimas įprastai vartojamuose maisto produktuose turi būti tiesiogiai teisiškai privalomas, t. y. tiesiogiai privalomas pagal Sąjungos teisės nuostatas arba nacionalinės teisės nuostatas, atitinkančias Sąjungos teisę. Todėl maisto produktai apskritai negali būti pateikti rinkai kaip įprastai vartojami maisto produktai, jeigu jie nėra papildyti tais mineralais, vitaminais, aminorūgštimis ar mikroelementais.
51.
Šio reglamento 27 straipsnio 1 dalies f punkto ii papunktyje taip pat numatytas atvejis, kai maisto produktai pateikiami rinkai kaip turintys ypatingų savybių ar poveikį, susijusius su sveikata ar mityba arba su specifinių vartotojų grupių poreikiais, ir kai jų papildymas mineralais, vitaminais, aminorūgštimis ir mikroelementais galimas tik tuomet, jei tai leidžiama pagal įvairius antrinės teisės aktus.
52.
Kaip matyti iš Komisijos įgyvendinimo reglamento Nr. 2018/1584 2 konstatuojamosios dalies, 27 straipsnio formuluotė buvo iš dalies pakeista siekiant atsižvelgti į 2014 m. lapkričio 5 d. Sprendimą Herbaria Kräuterparadies (
11
). Šiame sprendime užkertamas kelias bet kokiai galimybei išsaugoti ženklą „ekologiškas“, kai papildoma mineralais arba kitais mikroelementais, jeigu pagal nacionalinės arba Sąjungos teisės aktus tokio papildymo nereikalaujama, nes, kaip jau buvo pažymėta, tai, kad siekiant naudoti teiginį apie maistingumą arba sveikumą reikia papildyti, pavyzdžiui, mineralais, nelaikytina nacionalinės ar Sąjungos teisės aktų leidėjo nustatyta taisykle.
53.
Tam, kad padarytų šią išvadą, Teisingumo Teismas rėmėsi teleologiniu ir sisteminiu Reglamento Nr. 834/2007 21 straipsnio ir Reglamento Nr. 889/2008 27 straipsnio 1 dalies f punkto aiškinimu, patvirtinančiu, kad tokios medžiagos, kaip antai mineralai ir vitaminai, perdirbant ekologiškus maisto produktus gali būti naudojamos tik su sąlyga, kad pagal Sąjungos teisės taisyklę arba pagal ją atitinkančią nacionalinės teisės taisyklę aiškiai reikalaujama jas naudoti tam, kad šiais maisto produktais galėtų būti prekiaujama (
12
).
54.
Teisingumo Teismas priminė, kad Reglamento Nr. 834/2007 21 straipsnyje Komisijai suteikta teisė leisti naudoti medžiagas ir įtraukti jas į šiame straipsnyje nurodytą ribotą sąrašą tik laikantis griežtų sąlygų, būtent jei šių medžiagų negalima pakeisti kitomis medžiagomis, kurias leidžiama naudoti pagal šio reglamento III antraštinės dalies 4 skyrių, ir jeigu jų naudojimas yra neišvengiamas (
13
).
55.
2014 m. lapkričio 5 d. Sprendime Herbaria Kräuterparadies (
14
) Teisingumo Teismas, be to, nustatė principą, jog pagal Sąjungos teisę negarantuojama, kad ūkio subjektas galės prekiauti savo produktais, vartodamas visus pavadinimus, kurie, jo manymu, yra naudingi parduodant tuos produktus (
15
).
56.
Šioje stadijoje galiu konstatuoti, kad būtent atsižvelgdamas į Reglamento Nr. 834/2007 21 straipsnį Teisingumo Teismas Reglamento Nr. 889/2008 27 straipsnio 1 dalies f punktą išaiškino siaurai.
2. Papildymas neekologiškomis žemės ūkio kilmės sudedamosiomis dalimis, nurodytomis Reglamento Nr. 834/2007 19 straipsnio 2 dalies c punkte
57.
Antra, papildymo neekologiškomis žemės ūkio kilmės sudedamosiomis dalimis atveju Reglamento Nr. 889/2008 28 straipsnyje nurodoma, kad „[p]agal Reglamento <…> Nr. 834/2007 19 straipsnio 2 dalies c punktą [Reglamento Nr. 889/2008] IX priede išvardytos neekologiškos žemės ūkio kilmės sudedamosios dalys gali būti naudojamos gaminant ekologišką maistą“.
58.
Šio reglamento IX priedo 1.3 punkte nustatyta: „Kiti: Dumbliai, įskaitant jūros dumblius, kuriuos leidžiama naudoti ruošiant neekologiškus maisto produktus.“
59.
Vis dėlto dėl siauro ekologijos srityje taikomų teisės aktų, konkrečiai – Reglamento Nr. 834/2007 21 straipsnio, aiškinimo, kuriuo 2014 m. lapkričio 5 d. Sprendime Herbaria Kräuterparadies (
16
) Teisingumo Teismas grindė savo siaurą ekologiškų maisto produktų papildymo mineralais aiškinimą, galima kelti klausimą, koks yra šio 21 straipsnio ir įtraukimo į Reglamento Nr. 889/2008 IX priedo išsamų sąrašą ryšys.
60.
Reglamento Nr. 834/2007 21 straipsnio 1 dalies pirmoje pastraipoje nustatyta, kad „19 straipsnio 2 dalies b ir c punktuose nurodyti produktai ir medžiagos leidžiami naudoti ekologinėje gamyboje ir įtraukiami į ribotą produktų ir medžiagų sąrašą laikantis II antraštinėje dalyje nustatytų tikslų bei principų ir šių kriterijų, kurie vertinami bendrai:
i)
nėra pagal šį skyrių patvirtintų pakaitalų;
ii)
nenaudojant šių medžiagų nebūtų neįmanoma [būtų neįmanoma] gaminti ar išlaikyti maisto arba patenkinti atitinkamų mitybos reikalavimų, numatytų remiantis [Sąjungos] teisės aktais“.
61.
Ar iš Reglamento Nr. 834/2007 21 straipsnio formuluotės galima daryti išvadą, kad vien įtraukimas į Reglamento Nr. 889/2008 IX priede esantį sąrašą prilygsta leidimui naudoti sudedamąją dalį visais atvejais ir visuose maisto produktuose, ar, atvirkščiai, šiame 21 straipsnyje nustatytų kriterijų vertinimas turi būti nagrinėjamas dėl kiekvieno maisto produkto atsižvelgiant į sudedamosios dalies, įtrauktos į išsamų sąrašą, naudojimo tikslą?
62.
Kitaip tariant, ar Reglamento Nr. 834/2007 21 straipsnyje nustatyti kriterijai, būtent: kitų patvirtintų ekologiškų pakaitalų nebuvimas ir tai, kad nepapildant būtų neįmanoma gaminti ar išlaikyti maisto arba laikytis atitinkamų mitybos reikalavimų, – turi būti vertinami sudedamosios dalies įtraukimo į išsamų sąrašą, ar atskiro maisto produkto gamybos momentu?
63.
Būtinybė žemės ūkio produktų perdirbimo pramonės įmonėms numatyti taikytiną taisyklę gali versti manyti, kad, siekiant nustatyti, jog Reglamento Nr. 834/2007 21 straipsnyje nustatyti kriterijai yra įvykdyti, pakanka įtraukimo į išsamų sąrašą.
64.
Vis dėlto produkto ženklinimo kaip „ekologiškas“ filosofija yra aiški: papildymas ne ekologiniais elementais turi būti sumažintas iki būtino minimumo.
65.
Toks požiūris išdėstytas Reglamento Nr. 834/2007 3, 5, 20, 22 ir 25 konstatuojamosiose dalyse. Taip suformuluotas principas įtvirtintas šio reglamento 6 straipsnyje, kuriame, primintina, be kita ko, nurodoma, kad perdirbto ekologiško maisto gamyba taip pat grindžiama keliais principais, tarp jų ir tuo, kuris sukonkretintas b punkte: sumažinti maisto priedų, neekologiškų sudedamųjų dalių, kurių funkcijos yra daugiausia technologinės ir sensorinės bei mikroelementų ir perdirbimo pagalbinių priemonių naudojimą tiek, kad jie būtų naudojami minimaliai ir tik tuo atveju, kai yra esminis technologinis poreikis, arba tam tikrais mitybos tikslais.
66.
Savo išvados byloje Herbaria Kräuterparadies (
17
) 42 punkte generalinė advokatė E. Sharpston teigė, kad „[i]š minėtų nuostatų (
18
) formuluočių paaiškėja, kad jos aiškintinos siaurai; tai patvirtina ir Reglamento Nr. 834/2007 22 konstatuojamoji dalis, kurioje teigiama, kad, siekiant išlaikyti vartotojų pasitikėjimą, reikėtų griežtai apriboti ekologinei gamybai taikomų reikalavimų išimtis ir jas taikyti tik tuomet, kai tai pagrįsta“.
67.
Veiksniai, kuriais rėmėsi generalinė advokatė E. Sharpston, taip pat taikytini papildymo neekologiškomis žemės ūkio kilmės sudedamosiomis dalimis atveju, o tai leidžia manyti, kad į Reglamento Nr. 889/2008 IX priede pateiktą išsamų sąrašą įtraukta sudedamoji dalis konkrečiame maisto produkte gali būti naudojama tik tuomet, kai šio konkretaus maisto produkto atveju įvykdytos Reglamento Nr. 834/2007 21 straipsnyje numatytos sąlygos, o tai reiškia, kad nėra ekologiško pakaitalo ir kad ji yra būtina siekiant gaminti ar išlaikyti ekologiškus maisto produktus.
68.
Tiesa, šia analize pirmiausia siekiama apibrėžti Reglamento Nr. 889/2008 IX priede numatytų – nedarant skirtumo – dumblių naudojimą, tačiau taip pat išvengti situacijos, kai nesilaikoma griežtų taisyklių, susijusių su papildymu produktais arba ekologiškomis medžiagomis naudojant dumblius, turinčius aiškias technologines savybes.
B.
Dėl jūros dumblio litotamno (Lithothamnium calcareum) kvalifikavimo
69.
Nagrinėjamo produkto, t. y. jūros dumblio litotamno, taip pat žinomo Phymatolithon calcareum (
19
) pavadinimu, klasifikavimas Sąjungos teisėje gali atrodyti neaiškus.
70.
Kaip jau pažymėjau, šis klasifikavimas kaip „mineralo“ arba kaip „neekologiškos žemės ūkio kilmės sudedamosios dalies“ yra esminis siekiant nustatyti taikytiną režimą, kai ekologiškas maisto produktas yra papildomas išlaikant arba ne, be kita ko, galimybę produktą ženklinti kaip „ekologišką“.
71.
Iš tiesų, jeigu šis dumblis turėtų būti pripažintas „mineralu“, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 834/2007 19 straipsnio 2 dalies b punktą, Reglamento Nr. 889/2008 27 straipsnio 1 dalies f punktas uždraustų bet kokią galimybę naudoti ženklą „ekologiškas“, kai papildoma jūros dumbliu litotamnu, nes jokia Sąjungos arba nacionalinės teisės nuostata neįpareigoja tokio augalinio gėrimo papildyti kalciu, pridedant jūros dumblių.
72.
Atvirkščiai, jeigu jūros dumblis litotamnas turėtų būti laikomas dumbliu, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 889/2008 IX priedą, tuomet papildymas juo būtų galimas ir tai nedarytų poveikio perdirbto maisto produkto kvalifikavimui kaip ekologiškam, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 834/2007 19 straipsnio 2 dalies c punktą, siejamą su Reglamento Nr. 889/2008 28 straipsniu, jeigu įvykdyti Reglamento Nr. 834/2007 21 straipsnyje numatyti kriterijai.
1. Bandymas kvalifikuoti atsižvelgiant vien į reglamentus Nr. 834/2007 ir Nr. 889/2008
73.
Skaitant Reglamentą Nr. 889/2008 matyti, kad jūros dumblis litotamnas nurodytas tik šio reglamento V priede, pavadintame „Pašarinės žaliavos, nurodytos 22 straipsnio d punkte, 24 straipsnio 2 dalyje ir 25m straipsnio 1 dalyje (
20
)“, jis įvardytas kaip mineralas, lygiai kaip ir karbonatingieji jūriniai dumbliai (Maerl) arba karbonatingieji jūrinių moliuskų kiautai (
21
), pažymint, kad to priedo pirminėje versijoje šios medžiagos buvo priskirtos prie „kalcio“ kategorijos.
74.
Vis dėlto, kaip nurodyta šios išvados 58 punkte, minėto reglamento IX priedo 1.3 punkte minimi tik dumbliai, įskaitant jūros dumblius, kuriuos leidžiama naudoti ruošiant neekologiškus maisto produktus.
75.
Taigi įmanomi du aiškinimai dėl jūros dumblio litotamno pobūdžio:
–
kadangi Sąjungos teisės aktų leidėjas jūros dumblį litotamną laiko mineralu, nebuvo būtina šio dumblio pašalinti iš Reglamento Nr. 889/2008 IX priedo 1.3 papunkčio, susijusio su neekologiškomis žemės ūkio kilmės sudedamosiomis dalimis, taikymo srities. Lygiai taip galima pridurti, viena vertus, kad šio reglamento IX priedo 1.1 ir 1.2 punktuose patikslinama, kad šie punktai susiję su valgomaisiais produktais, ir, kita vertus, kad valgomiesiems dumbliams konkrečiai taikomas Reglamento Nr. 834/2007 13 straipsnio 1 dalies a punktas. Todėl jūros dumblio litotamnas turi būti laikomas mineralu, arba
–
atvirkščiai, nors Sąjungos teisės aktų leidėjas žinojo apie jūros dumblio litotamno specifiškumą, tai, kad visi dumbliai, įskaitant jūros – nedarant skirtumo – leidžiami ekologijos srityje, su vienintele sąlyga, kad jie leidžiami ruošiant neekologiškus maisto produktus, nesuteikia pagrindo neįtraukti jūros dumblio litotamno, kuris todėl turi būti laikomas neekologiška žemės ūkio kilmės sudedamąja dalimi.
76.
Atrodo, kad vienai ar kitai jūros dumblio litotamno savybei patvirtinti pateikiami argumentai, kurie grindžiami vienintele reglamentų Nr. 834/2007 ir Nr. 889/2208 formuluote, yra pernelyg menki, kad būtų galima padaryti pakankamai tvirtą vienokią ar kitokią išvadą.
2. Bandymas kvalifikuoti atsižvelgiant į kitas Sąjungos teisės nuostatas
77.
Jūros dumblis litotamnas, kai jis minimas kituose Sąjungos teisės aktuose, arba kvalifikuojamas kaip „sudedamoji dalis“ (
22
), arba kaip „dumblis“ (augalas) (
23
) ar „mineralas“ (
24
).
78.
Vis dėlto pažymėtina, kad būtent maisto, tiksliau – pašarų, srityje jūros dumblis litotamnas kvalifikuojamas kaip „mineralas“, kosmetikos srityje jis paprasčiausiai laikomas „sudedamąja dalimi“, o aplinkos srityje – „dumbliu“, vadinasi, augalu. Šiuos kvalifikavimo skirtumus galima paaiškinti skirtingais nagrinėjamais teisės aktais siekiamais tikslais.
79.
Taigi, kiek tai susiję su Direktyva 92/43, jūros dumblį litotamną reiktų sieti su gyvūnų ir augalų rūšimi, o pašarų srityje jis naudojamas atsižvelgiant į jo maistinę vertę. Tačiau kosmetikos srityje, jei produktas gali būti naudojamas kaip sudedamoji dalis, nėra svarbu, ar jis kvalifikuojamas kaip augalas, ar kaip mineralas.
80.
Šis teleologinis sudėtingo jūros dumblio litotamno pobūdžio aiškinimas atitinka Komisijos aiškinimą, kurį ji pateikė, atsakydama į Teisingumo Teismo rašytinius klausimus.
81.
Komisija remiasi mikroelemento apibrėžtimi, grindžiama atitinkamos medžiagos funkcija, kurią pateikė Europos maisto saugos tarnyba (EASA): „Maistinės medžiagos, kurios mažais kiekiais reikalingos žmogaus organizmui normaliam augimui ir vystymuisi bei sveikatai palaikyti; pavyzdžiui, vitaminai ir mineralinės medžiagos“.
82.
Jeigu būtų manoma kitaip, tuomet reiktų leisti maisto produktus papildyti kalciu, pridedant jūros dumblio litotamno, daugiausiai sudaryto iš kalcio karbonato, nors Reglamento Nr. 889/2008 VIII priede „Tam tikri produktai ir medžiagos, skirti naudoti gaminant perdirbtą ekologišką maistą, mieles ir mielių produktus, nurodytus 27 straipsnio 1 dalies a punkte ir 27a straipsnio a punkte“, A skirsnyje, pavadintame „Maisto priedai, įskaitant nešiklius“, numatyta, kad kalcio karbonatas „negali būti naudojamas kaip dažiklis arba kaip produktų praturtinimo [papildymo] kalciu medžiaga.“
83.
Taigi matyti, kad Natumi pozicija dviprasmiška, nes savo teiginiuose apie galutinio produkto maistingumą ji siekia remtis papildymu kalciu, tačiau kartu neigia jūros dumblio litotamno kaip mineralo pobūdį, kai juo papildomas maisto produktas.
84.
Primenu, kad Reglamento Nr. 1925/2006 II priedo „Vitaminų formulės ir mineralinės medžiagos, kuriomis galima papildyti maisto produktus“ 2 punkte, susijusiame su „mineralinėmis medžiagomis“, be kita ko, paminėti kalcio karbonatas, kalcio chloridas, kalcio citrato malatas, kalcio citratai, kalcio gliukonatas, kalcio glicerofosfatas, kalcio laktatas, ortofosforo rūgšties kalcio druskos, kalcio hidroksidas, kalcio malatas, kalcio oksidas, kalcio sulfatas ir kalcio fosforilo oligosacharidai. Taigi, maisto produktai gali būti papildyti tik šiomis mineralinėmis medžiagomis kaip kalciu – jūros dumblio litotamno tarp šių medžiagų nėra. Todėl logiška, kad atsižvelgdama į šį papildymą Natumi mano, jog tai yra kalcio karbonato formos kalcis.
85.
Siekiant apibendrinti man atrodo, kad teisės aktuose, susijusiuose su produkto ženklinimu kaip „ekologiško“, jūros dumblis litotamnas turi būti kvalifikuojamas kaip „mineralas“, o dėl to tampa neįmanoma juo papildyti ekologiško maisto produkto, antraip būtų prarasta galimybė jį ženklinti kaip „ekologišką“, nes nei Sąjungos, nei Vokietijos teisės aktuose nereikalaujama papildymo jūros dumbliu litotamnu. Iš tikrųjų jūros dumblis litotamnas gali būti naudojamas neekologiškuose produktuose, net ir siekiant tikslo papildyti kalciu.
3. Papildomi paaiškinimai
86.
Viena vertus, informacijos dėlei įdomu pažymėti, kad dėl vieno iš Natumi atsakyme į Teisingumo Teismo rašytinius klausimus, taip pat jų prieduose, paminėtų produktų, kuriuos Marigot Ltd pateikė į prekybą pavadinimu „AquaminTM F“, buvo pateiktas prašymas įtraukti į leidžiamų naudoti ekologinėje gamyboje medžiagų sąrašą Jungtinėse Amerikos Valstijose.
87.
National Organic Standards Board (NOSB) (Nacionalinė ekologinių normų taryba, Jungtinės Amerikos Valstijos) prašymą, susijusį su Phymatolithon calcareum arba Lithothamnium corallioide, gavo 2007 m. kovo 2 d. (
25
). Privalėdama pateisinti, kad produktas buvo „pripažintas iš esmės saugiu“ („Generally Recognized as Safe“), Marigot savo prašymo 2 priede pateikė 2000 m. balandžio 21 d.US Food and Drug Administration (Maisto ir vaistų administracija, Jungtinės Valstijos) kompetentingos tarnybos laišką; minėta tarnyba procedūros tikslais pradėjo produkto pavadinimo keitimą, kad, atsižvelgiant į jo sudėtį, jį būtų galima kvalifikuoti kaip „iš dumblių išgautą kalcį“; ji manė, kad vartojama frazė „kalkėti jūros dumbliai“ nepakankamai tiksliai apibūdina nagrinėjamą medžiagą, nes tai reiškia, kad medžiagos pagrindinis požymis yra dumbliai, o ne kalcis, tačiau tai netikslu (
26
).
88.
Po tyrimo NOSB 2008 m. lapkričio 19 d. padarė išvadą, kad (
27
) nebuvo būtina įtraukti „AquaminTM F“ į leidžiamų naudoti produktų ekologijos srityje sąrašą, nes jis jau buvo leidžiamas pagal mineralinių maisto medžiagų sąrašą (
28
).
89.
Nuo 2008 m. Jungtinėse Valstijose „AquaminTM F“ leidžiamas naudoti ekologinėje srityje kaip mineralas. Tai patvirtina mintį, kad, siekiant jūros dumblį litotamną klasifikuoti kaip augalą arba mineralą, tai gali priklausyti nuo nagrinėjamų teisės aktų.
90.
Verta paminėti, kad buvo priimtas 2018 m. gegužės 30 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) 2018/848 dėl ekologinės gamybos ir ekologiškų produktų ženklinimo, kuriuo panaikinamas Tarybos reglamentas (EB) Nr. 834/2007 (
29
); jis savo 24 straipsnio 2 dalies a ir b punktuose perėmė principą, pagal kurį Komisija išduoda leidimą naudoti tam tikrus produktus ir medžiagas gaminant perdirbtą ekologišką maistą ar pašarus ir įtraukia į išsamius sąrašus kaip maisto priedus ir pagalbines perdirbimo medžiagas arba neekologiškas žemės ūkio kilmės sudedamąsias dalis, skirtas naudoti perdirbtam ekologiškam maistui. Šio straipsnio 4 dalis perima galiojančio Reglamento Nr. 834/2007 21 straipsnio reikalavimus.
91.
Komisijos įgyvendinimo reglamento projekte, grindžiamame Reglamento Nr. 2018/848 24 straipsnio 9 dalimi, parengtame 2020 m. spalio mėn. (
30
), ir kuris turi būti netrukus priimtas (
31
), V priedo B dalyje išvardijami šiuo pagrindu leidžiami produktai ir medžiagos ir joje paliekamos tik dvi konkrečiai nurodytos dumblių rūšys (dumblis arame ir hijiki) kaip neekologiškos sudedamosios dalys, kuriomis gali būti papildyti ekologiški maisto produktai. Natumi pateikė ankstesnės redakcijos projektą, kuriame buvo nurodytos trys dumblių rūšys: wakame, arame ir hijiki.
92.
Be to, šio Įgyvendinimo reglamento projekto 7 straipsnio antroje pastraipoje numatyta, kad leidimas papildyti ekologiškus perdirbtus maisto produktus ne žemės ūkio kilmės sudedamosiomis dalimis negalioja, jeigu šios naudojamos kaip maisto priedai, pagalbinės perdirbimo medžiagos arba produktai ar medžiagos, nurodytos Reglamento Nr. 2018/848 II priedo IV dalies 2.2.2 punkte, tai yra, be kita ko, mineralai.
93.
Tiesa, Reglamentas Nr. 2018/848 ir minėtas Įgyvendinimo reglamento projektas, įskaitant jo priedus, šioje byloje netaikytini, tačiau jie rodo raidą ekologiškų maisto produktų srityje, pagal kurią siekiama kuo labiau apriboti ekologiškų maisto produktų papildymą neekologiškais elementais. Be to, kadangi jūros dumblis litotamnas priede nebenurodomas kaip neekologiškų žemės ūkio kilmės sudedamoji dalis, įsigaliojus šiems naujiems reglamentams jo neleidžiama naudoti neekologiškame žemės ūkio produkte, kaip antai augaliniame gėrime.
94.
Šios papildomos aplinkybės tik sustiprina mano įsitikinimą, kad jūros dumblis litotamnas maisto srityje turi būti kvalifikuojamas kaip „mineralas“, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 834/2007 19 straipsnio 2 dalies b punktą, ir kad jį naudojant maisto produkte prarandama teisė šį produktą ženklinti kaip „ekologišką“, nesant Sąjungos teisės taisyklės arba nacionalinės teisės taisyklės, atitinkančios Sąjungos teisę, pagal kurią toks naudojimas privalomas.
V. Išvada
95.
Atsižvelgdamas į pateiktus argumentus siūlau Teisingumo Teismui taip atsakyti į Bundesverwaltungsgericht (Federalinis administracinis teismas, Vokietija) pateiktus prejudicinius klausimus:
2008 m. rugsėjo 5 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 889/2008, kuriuo nustatomos išsamios Tarybos reglamento (EB) Nr. 834/2007 dėl ekologinės gamybos ir ekologiškų produktų ženklinimo įgyvendinimo taisyklės dėl ekologinės gamybos, ženklinimo ir kontrolės, iš dalies pakeisto Komisijos įgyvendinimo reglamentais – 2012 m. kovo 8 d. Įgyvendinimo reglamentu (ES) Nr. 203/2012, 2012 m. birželio 14 d. Įgyvendinimo reglamentu (ES) Nr. 505/2012, 2014 m. balandžio 8 d. Įgyvendinimo reglamentu (ES) Nr. 354/2014, 2016 m. balandžio 29 d. Įgyvendinimo reglamentu (ES) Nr. 2016/673 ir 2018 m. spalio 22 d. Įgyvendinimo reglamentu (ES) Nr. 2018/1584, 28 straipsnis, siejamas su šio reglamento IX priedo 1.3 punktu, turi būti aiškinamas taip, kad jūros dumblis litotamnas (Lithothamnium calcareum) dėl savo sudėties negali būti naudojamas kaip sudedamoji dalis perdirbant ekologiškus maisto produktus, kai papildant juo pirmiausia siekiama papildyti kalciu. Tokiu atveju jis turi būti pripažintas „mineralu“, kaip tai suprantama pagal 2007 m. birželio 28 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 834/2007 dėl ekologinės gamybos ir ekologiškų produktų ženklinimo ir panaikinančio Reglamentą (EEB) Nr. 2092/91 19 straipsnio 2 dalies b punktą ir 2008 m. rugsėjo 5 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 889/2008, su pakeitimais, 27 straipsnio 1 dalį, kuriam nereikia gauti jokio leidimo pagal šio reglamento 27 straipsnio 1 dalies f punktą.
(
1
)	Originalo kalba: prancūzų.
(
2
)	OL L 189, 2007, p. 1, klaidų ištaisymas OL L 82, 2019, p. 40.
(
3
)	OL L 250, 2008, p. 1, klaidų ištaisymas OL L 143, 2020, p. 12; su pakeitimais, padarytais 2012 m. kovo 8 d. Komisijos įgyvendinimo reglamentu (ES) Nr. 203/2012 (OL L 71, 2012, p. 42), 2012 m. birželio 14 d. Komisijos įgyvendinimo reglamentu (ES) Nr. 505/2012 (OL L 154, 2012, p. 12), 2014 m. balandžio 8 d. Komisijos įgyvendinimo reglamentu (ES) Nr. 354/2014 (OL L 106, 2014, p. 7), 2016 m. balandžio 29 d. Komisijos įgyvendinimo reglamentu (ES) 2016/673 (OL L 116, 2016, p. 8) ir 2018 m. spalio 22 d. Komisijos įgyvendinimo reglamentu (ES) 2018/1584 (OL L 264, 2018, p. 1) (toliau – Reglamentas Nr. 889/2008).
(
4
)	2004 m. balandžio 29 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas, nustatantis specialiąsias gyvūninės kilmės produktų, skirtų vartoti žmonėms, oficialios kontrolės taisykles (OL L 139, 2004, p. 206; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 3 sk., 45 t., p. 75).
(
5
)	1991 m. birželio 24 d. Tarybos reglamentas dėl ekologinės žemės ūkio produktų gamybos ir nuorodų apie tokią gamybą ant žemės ūkio ir maisto produktų (OL L 198, 1991, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 15 sk., 2 t., p. 39), kuris buvo pakeistas Reglamentu Nr. 834/2007 (žr. šio reglamento 39 straipsnį).
(
6
)	2013 m. birželio 12 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas dėl kūdikiams ir mažiems vaikams skirtų maisto produktų, specialiosios medicininės paskirties maisto produktų ir viso paros raciono pakaitalų svoriui kontroliuoti ir kuriuo panaikinami Tarybos direktyva 92/52/EEB, Komisijos direktyvos 96/8/EB, 1999/21/EB, 2006/125/EB ir 2006/141/EB, Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2009/39/EB ir Komisijos reglamentai (EB) Nr. 41/2009 ir (EB) Nr. 953/2009 (OL L 181, 2013, p. 35).
(
7
)	2006 m. gruodžio 5 d. Komisijos direktyva dėl perdirbtų grūdinių maisto produktų ir maisto kūdikiams bei mažiems vaikams (OL L 339, 2006, p. 16).
(
8
)	2006 m. gruodžio 22 d. Komisijos direktyva dėl pradinių mišinių kūdikiams ir tolesnio maitinimo mišinių, iš dalies keičianti Direktyvą 1999/21/EB (OL L 401, 2006, p. 1).
(
9
)	OL L 404, 2006, p. 26, su pakeitimais, padarytais 2009 m. lapkričio 30 d. Komisijos reglamentu (EB) Nr. 1170/2009 (OL L 314, 2009, p. 36) ir 2017 m. liepos 5 d. Komisijos reglamentu (ES) 2017/1203 (OL L 173, 2017, p. 9) (toliau – Reglamentas Nr. 1925/2006).
(
10
)	2011 m. spalio 25 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas dėl informacijos apie maistą teikimo vartotojams, kuriuo iš dalies keičiami Europos Parlamento ir Tarybos reglamentai (EB) Nr. 1924/2006 ir (EB) Nr. 1925/2006 bei kuriuo panaikinami Komisijos direktyva 87/250/EEB, Tarybos direktyva 90/496/EEB, Komisijos direktyva 1999/10/EB, Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2000/13/EB, Komisijos direktyvos 2002/67/EB ir 2008/5/EB bei Komisijos reglamentas (EB) Nr. 608/2004 (OL L 304, 2011, p. 18, klaidų ištaisymas OL L 266, 2016, p. 7).
(
11
)	C‑137/13, EU:C:2014:2335.
(
12
)	2014 m. lapkričio 5 d. Sprendimo Herbaria Kräuterparadies (C‑137/13, EU:C:2014:2335, 41 punktas).
(
13
)	2014 m. lapkričio 5 d. Sprendimo Herbaria Kräuterparadies (C‑137/13, EU:C:2014:2335, 43 punktas).
(
14
)	C‑137/13, EU:C:2014:2335.
(
15
)	2014 m. lapkričio 5 d. Sprendimo Herbaria Kräuterparadies (C‑137/13, EU:C:2014:2335, 46 punktas).
(
16
)	C‑137/13, EU:C:2014:2335.
(
17
)	C‑137/13, EU:C:2014:318.
(
18
)
(
19
)	Žr. nuorodą „11.1.5 Jūros dumblis litotamnas“, pateiktą šios išvados 24 išnašoje.
(
20
)	Priedas, paskutinį kartą pakeistas Įgyvendinimo reglamentu Nr. 354/2014.
(
21
)	1 dalyje, pavadintoje „Mineralinės kilmės pašarinės žaliavos“.
(
22
)	Žr. 2019 m. balandžio 5 d. Komisijos sprendimo (ES) 2019/701, kuriuo nustatomas kosmetikos gaminiams ženklinti vartojamų bendrųjų ingredientų pavadinimų glosarijus (OL L 121, 2019, p. 1), priedą, pavadintą „Bendrųjų ingredientų pavadinimų glosarijus“, kuriame nurodyta taip: 13532 Lithothamnion calcareum extract; 13533 Lithothamnion calcareum powder ir 18371 Phymatolithon calcareum extract.
(
23
)	Žr. 1992 m. gegužės 21 d. Tarybos direktyvos 92/43/EEB dėl natūralių buveinių ir laukinės faunos bei floros apsaugos (OL L 206, 1992, p. 7; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k. 15 sk., 2 t., p. 102), su pakeitimais, padarytais 2006 m. lapkričio 20 d. Tarybos direktyva 2006/105/EB (OL L 363, 2006, p. 368) (toliau – Direktyva 92/43), V priedą, pavadintą „Bendrijos svarbos gyvūnų ir augalų rūšys, kurių ėmimui iš gamtos ir naudojimui gali būti taikomos tvarkymo priemonės“, kurio b punkte, susijusiame su „[a]ugalais“, numatyta „dumblių“ kategorija apima „Rhodophyta“, „Corallinaceae“, „Lithothamnium coralloides Crouan frat.“ ir „Phymat[o]lithon calcareum (Poll.) Adey & McKibbin“.
(
24
)	Žr. 2013 m. sausio 16 d. Komisijos reglamento (ES) Nr. 68/2013 dėl pašarinių žaliavų katalogo (OL L 29, 2013, p. 1), su pakeitimais, padarytais 2017 m. birželio 15 d. Komisijos reglamentu (ES) 2017/1017 (OL L 159, 2017, p. 48), priedą, pavadintą „Pašarinių žaliavų katalogas“, kurio C dalyje pateikiamas „[p] ašarinių žaliavų sąrašas“. Šio sąrašo 11 punktas „[M]ineralai ir jų produktai“ apima 11.1.4 Karbonatingieji jūriniai dumbliai (Maerl) ir 11.1.5 Raudonieji jūriniai dumbliai [Jūros dumblis litotamnas].
(
25
)	Žr. šį prašymą interneto svetainėje: https://www.ams.usda.gov/sites/default/files/media/Calcium%20Seaweed%20Petition.pdf
(
26
)
(
27
)	Žr. NOSB atsakymą, pateiktą interneto adresu: https://www.ams.usda.gov/sites/default/files/media/Calcium%20Seaweed%20Final%20Rec.pdf
(
28
)
(
29
)	OL L 150, 2018, p. 1.
(
30
)	Žr. Įgyvendinimo reglamento projektą ir jo priedus (kodas D067068/03), pateiktus interneto adresu: https://ec.europa.eu/transparency/comitology-register/screen/documents/067068/3/consult.
(
31
)	Žr. 2020 m. spalio 28 ir 29 d. Ekologinės gamybos komiteto posėdžio protokolo B.2 punktą, pateiktą interneto adresu: https://ec.europa.eu/transparency/comitology-register/screen/documents/070018/1/consult