Esialgne tõlge
EUROOPA KOHTU OTSUS (viies koda)
21. mai 2026(*)
Eelotsusetaotlus – Õigusalane koostöö kriminaalasjades – Raamotsus 2002/584/JSK – Euroopa vahistamismäärus – Liikmesriikidevaheline üleandmiskord – Täitmata jätmise vabatahtlikud alused – Artikli 4 punkt 6 – Vahistamismäärust täitva liikmesriigi kohustus viia karistus täide vastavalt oma riigisisesele õigusele – Raamotsus 2008/909/JSK – Kriminaalasjades tehtud selliste kohtuotsuste vastastikune tunnustamine, millega määratakse vabadusekaotuslikud karistused või vabadust piiravad meetmed – Mittetunnustamise või täideviimisest keeldumise põhjused – Artikli 9 lõike 1 punkt i – Asjaomane isik, kes ei ilmunud isiklikult kohtulikule arutamisele, mille tulemusel ta süüdi mõisteti – Teave kohtuliku arutamise kuupäeva ja koha kohta – Asjaomase isiku vabatahtlik ja ühemõtteline loobumine isiklikult kohtulikule arutamisele ilmumast – Täidesaatva liikmesriigi pädeva asutuse hinnang – Kooskõlalise tõlgendamise kohustus
Kohtuasjas C‑95/24 [Khuzdar](i),
mille ese on ELTL artikli 267 alusel Corte d’appello di Napoli (Napoli apellatsioonikohus, Itaalia) 6. veebruari 2024. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 6. veebruaril 2024, Euroopa vahistamismääruse täitmise menetluses järgmise isiku suhtes:
ATAU,
menetluses osales:
Procura generale presso la Corte d’appello di Napoli,
EUROOPA KOHUS (viies koda),
koosseisus: koja president M. L. Arastey Sahún, kohtunikud E. Regan (ettekandja), D. Gratsias, B. Smulders ja N. Fenger,
kohtujurist: J. Richard de la Tour,
kohtusekretär: ametnik C. Di Bella,
arvestades kirjalikku menetlust ja 15. mai 2025. aasta kohtuistungil esitatut,
arvestades seisukohti, mille esitasid:
–        ATAU, esindajad: avvocati L. Migliaccio, A. Scardamaglio ja C. Sgariglia,
–        Itaalia valitsus, esindajad: S. Fiorentino ja G. Palmieri, keda abistasid avvocati dello Stato S. Faraci ja A. Trimboli,
–        Rumeenia valitsus, esindajad: E. Gane, L. Ghiță ja A. Wellman,
–        Euroopa Komisjon, esindajad: H. Leupold, F. Tomat ja J. Vondung,
olles 18. septembri 2025. aasta kohtuistungil ära kuulanud kohtujuristi ettepaneku,
on teinud järgmise
kohtuotsuse
1        Eelotsusetaotluses palutakse tõlgendada nõukogu 13. juuni 2002. aasta raamotsuse Euroopa vahistamismääruse ja liikmesriikidevahelise üleandmiskorra kohta (EÜT 2002, L 190, lk 1; ELT eriväljaanne 19/06, lk 34), muudetud nõukogu 26. veebruari 2009. aasta
raamotsusega 2009/299/JSK (ELT 2009, L 81, lk 24) (edaspidi „raamotsus 2002/584“), artikli 4 punkti 6 ning nõukogu 27. novembri 2008. aasta
raamotsuse 2008/909/JSK vastastikuse tunnustamise põhimõtte kohaldamise kohta kriminaalasjades tehtud otsuste suhtes, millega määratakse vabadusekaotuslikud karistused või vabadust piiravad meetmed, nende Euroopa Liidus täideviimise eesmärgil (ELT 2008, L 327, lk 27), muudetud raamotsusega 2009/299 (edaspidi „raamotsus 2008/909“), artikli 9 lõike 1 punkti i ja artiklit 25.
2        Taotlus on esitatud menetluses, mis puudutab sellise Euroopa vahistamismääruse täitmist, mille Slovakkia kohus tegi Itaalias elava isiku suhtes, et pöörata täitmisele vabadusekaotuslik karistus, mis mõisteti pärast kohtulikku arutamist, millele see isik isiklikult ei ilmunud.
Õiguslik raamistik
Liidu õigus
Raamotsus 2002/584
3        Raamotsuse 2002/584 artiklis 4 „Euroopa vahistamismääruse täitmata jätmise vabatahtlikud alused“ on sätestatud:
„Vahistamismäärust täitev õigusasutus võib keelduda Euroopa vahistamismääruse täitmisest, kui:
[…]
6.      kui Euroopa vahistamismäärus on tehtud vabadusekaotuse või vabadust piirava julgeolekumeetme täitmiseks ja tagaotsitav viibib vahistamismäärust täitvas liikmesriigis või on selle kodanik või omab seal elukohta ning see riik kohustub karistuse või vabadust piirava julgeolekumeetme täitma vastavalt oma siseriiklikule õigusele;
[…]“.
4        Raamotsuse artikli 4a „Otsused, mis tehakse pärast kohtulikku arutelu, millele asjaomane isik isiklikult ei ilmunud“ lõikes 1 on ette nähtud:
„Vahistamismäärust täitev õigusasutus võib samuti keelduda täitmast Euroopa vahistamismäärust, mis on tehtud vabadusekaotuse või vabadust piirava julgeolekumeetme täitmiseks, kui isik ei ilmunud isiklikult kohtulikule arutelule, mille tulemusel otsus tehti, välja arvatud kui Euroopa vahistamismääruses märgitakse, et kooskõlas vahistamismääruse teinud liikmesriigi siseriiklikes õigusaktides määratletud täiendavate menetlusnõuetega
a)      ja õigeaegselt
i)      esitati asjakohasele isikule kohtukutse isiklikult ning seega teavitati teda sellest, millal ja kus toimub kava kohaselt kohtulik arutelu, mille tulemusel asjaomane otsus tehti, või sai asjaomane isik tegelikult muul viisil ametliku teabe selle kohta, millal ja kus toimub kava kohaselt kohtulik arutelu, mille tulemusel otsus tehti, sellisel viisil, et ühemõtteliselt tehti kindlaks, et asjaomane isik oli kavandatud kohtulikust arutelust teadlik,
ning
ii)      teavitati asjaomast isikut sellest, et otsuse võib teha ka siis, kui isik ei ilmu kohtulikule arutelule,
või
b)      on asjaomane isik, olles kavandatud kohtulikust arutelust teadlik, andnud volitused enda kohtulikul arutelul kaitsmiseks asjaomase isiku või riigi poolt määratud õigusnõustajale, kes teda kohtulikul arutelul ka kaitses,
või
c)      ning pärast seda, kui asjaomasele isikule otsus kätte toimetati ning teda teavitati selgesõnaliselt õigusest taotleda asja uuesti läbivaatamist või otsus edasi kaevata ning tema õigusest osaleda sellel kohtulikul arutelul, mis võimaldab asja, sealhulgas uue tõendusmaterjali sisulist uuesti läbivaatamist ja mille tulemuseks võib olla algse otsuse tühistamine:
i)      teatas asjaomane isik selgesõnaliselt, et ta ei vaidlusta seda otsust,
või
ii)      ei taotlenud asjaomane isik asja uuesti läbivaatamist ega kaevanud otsust edasi kindlaksmääratud ajavahemiku jooksul
või
d)      ei toimetatud asjaomasele isikule otsust isiklikult kätte, kuid
i)      see toimetatakse talle isiklikult kätte viivitamatult pärast üleandmist ning teda teavitatakse selgesõnaliselt tema õigusest taotleda asja uuesti läbivaatamist või otsus edasi kaevata ning tema õigusest osaleda sellel kohtulikul arutelul, mis võimaldab asja, sealhulgas uue tõendusmaterjali sisulist uuesti läbivaatamist ja mille tulemuseks võib olla algse otsuse tühistamine,
ning
ii)      teda teavitatakse ajavahemikust, mille jooksul peab ta taotlema asja uuesti läbivaatamist või kaebama otsuse edasi, nagu on esitatud asjaomases Euroopa vahistamismääruses.“
Raamotsus 2008/909
5        Raamotsuse 2008/909 artikli 9 „Mittetunnustamise või täideviimisest keeldumise põhjused“ lõikes 1 on sätestatud:
„Täidesaatva riigi pädev asutus võib keelduda kohtuotsuse tunnustamisest ja karistuse täideviimisest juhul, kui:
[…]
i)      vastavalt artiklis 4 sätestatud tunnistusele ei ilmunud asjaomane isik isiklikult kohtulikule arutelule, mille tulemusel otsus tehti, välja arvatud kui tunnistusel märgitakse, et kooskõlas otsuse teinud riigi õigusaktides määratletud täiendavate menetlusnõuetega
i)      ja õigeaegselt
–        esitati asjakohasele isikule kohtukutse isiklikult ning seega teavitati teda sellest, millal ja kus toimub kava kohaselt kohtulik arutelu, mille tulemusel asjaomane otsus tehti, või sai asjaomane isik tegelikult muul viisil ametliku teabe selle kohta, millal ja kus toimub kava kohaselt kohtulik arutelu, mille tulemusel otsus tehti, sellisel viisil, et ühemõtteliselt tehti kindlaks, et asjaomane isik oli kavandatud kohtulikust arutelust teadlik,
ning
–        teavitati asjaomast isikut sellest, et otsuse võib teha ka siis, kui isik ei ilmu kohtulikule arutelule,
või
ii)      on asjaomane isik, olles kavandatud kohtulikust arutelust teadlik, andnud volitused enda kohtulikul arutelul kaitsmiseks asjaomase isiku või riigi poolt määratud õigusnõustajale, kes teda kohtulikul arutelul ka kaitses,
või
iii)      ning pärast seda, kui asjaomasele isikule otsus kätte toimetati ning teda teavitati selgesõnaliselt õigusest taotleda asja uuesti läbivaatamist või otsus edasi kaevata ning tema õigusest osaleda sellel kohtulikul arutelul, mis võimaldab asja, sealhulgas uue tõendusmaterjali sisulist uuesti läbivaatamist ja mille tulemuseks võib olla algse otsuse tühistamine:
–        teatas asjaomane isik selgesõnaliselt, et ta ei vaidlusta seda otsust,
või
–        ei taotlenud asjaomane isik asja uuesti läbivaatamist ega kaevanud otsust edasi kindlaksmääratud ajavahemiku jooksul;
[…]“.
6        Selle raamotsuse artiklis 25 on ette nähtud:
„Ilma et see piiraks [raamotsuse 2002/584] kohaldamist, kohaldatakse käesoleva raamotsuse sätteid mutatis mutandis selles ulatuses, nagu see on kooskõlas kõnealuse raamotsuse sätetega, karistuste täideviimiseks juhtudel, kus liikmesriik võtab kohustuse viia karistus täide vastavalt kõnealuse raamotsuse artikli 4 lõikest 6 tulenevatel juhtudel või kui kõnealuse raamotsuse artikli 5 lõike 3 kohaselt toimides on ta kehtestanud tingimuse, et isik tuleb karistuse kandmiseks tuua tagasi asjaomasesse liikmesriiki süüdimõistetud isiku karistamatuse vältimiseks.“
Raamotsus 2009/299
7        Raamotsuse 2009/299 põhjendused 1, 4, 6, 8 ja 15 on sõnastatud järgmiselt:
„(1)      Süüdistatava õigus ilmuda isiklikult kohtulikule arutelule on hõlmatud [Roomas 4. novembril 1950 allkirjastatud] Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni artiklis 6 sätestatud õigusega õiglasele kohtulikule arutamisele Euroopa Inimõiguste Kohtu tõlgenduses. Kohus on samuti märkinud, et süüdistatava õigus ilmuda isiklikult kohtulikule arutelule ei ole absoluutne ning et teatud tingimustel võib süüdistatav omal vabal tahtel selgesõnaliselt või vaikimisi, kuid ühemõtteliselt, nimetatud õigusest loobuda.
[…]
(4)      Seetõttu on vaja sätestada selged ja ühtsed põhjused selliste otsuste mittetunnustamiseks, mis tehti pärast kohtulikku arutelu, millele asjaomane isik isiklikult ei ilmunud. Raamotsuse eesmärk on viimistleda nimetatud ühtsete põhjuste määratlust, mis võimaldaksid täidesaatval asutusel otsust täita, vaatamata sellele, et isik kohtulikul arutelul ei viibinud, austades täielikult isiku õigust kaitsele. Käesolev raamotsus ei ole mõeldud selliste vormide ja meetodite, sealhulgas menetlusnõuete reguleerimiseks, mida kasutatakse käesolevas raamotsuses sätestatud tulemuste saavutamiseks; need kuuluvad liikmesriikide õigusaktide reguleerimisalasse.
[…]
(6)      Teisi raamotsuseid muutva käesoleva raamotsuse sätetega nähakse ette, millistel tingimustel ei tohi keelduda sellise otsuse tunnustamisest ja täitmisest, mis tehakse pärast kohtulikku arutelu, millele asjaomane isik isiklikult ei ilmunud. Täidetud ei pea olema kõik tingimused; kui üks tingimustest on täidetud, kinnitab vahistamismääruse või otsuse teinud asutus, täites Euroopa vahistamismääruse või teiste raamotsuste kohase tunnistuse vastava osa, et nõuded on või saavad täidetud, mis peaks olema piisav otsuse täitmiseks vastastikuse tunnustamise põhimõtte alusel.
[…]
(8)      Süüdistatava õigus õiglasele kohtulikule arutamisele tagatakse Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooniga, nii nagu seda tõlgendab Euroopa Inimõiguste Kohus. Nimetatud õigus hõlmab asjaomase isiku õigust ilmuda isiklikult kohtulikule arutelule. Selleks et asjaomane isik saaks kõnealust õigust kasutada, peab ta olema teadlik kavandatud kohtulikust arutelust. Käesoleva raamotsuse kohaselt peab iga liikmesriik tagama isiku teadlikkuse kohtulikust arutelust vastavalt oma siseriiklikule õigusele, kusjuures eeldades, et see peab toimuma kooskõlas nimetatud konventsiooni nõuetega. Kui kaalutakse teabe edastamise viisi piisavust selleks, et tagada isiku teadlikkus kohtulikust arutelust, võiks vajaduse korral Euroopa Inimõiguste Kohtu kohtupraktika kohaselt pöörata eelkõige tähelepanu ka sellele, kui kohusetundlikult on asjaomane isik toiminud, et saada talle edastatud teave kätte.
[…]
(15)      Mittetunnustamise põhjused on vabatahtlikud. Siiski juhinduvad liikmesriigid kõnealuste põhjuste siseriiklikusse õigusesse ülevõtmisel eelkõige õigusest õiglasele kohtulikule arutamisele, võttes arvesse käesoleva raamotsuse üldist eesmärki, milleks on edendada isikute menetlusõigusi ning hõlbustada kriminaalasjades tehtavat õigusalast koostööd.“
8        Nimetatud raamotsuse artiklis 1 „Eesmärk ja reguleerimisala“
on sätestatud:
„1.      Käesoleva raamotsuse eesmärgid on edendada nende isikute menetlusõigusi, kelle suhtes on algatatud kriminaalmenetlus, ning samal ajal hõlbustada kriminaalasjades tehtavat õigusalast koostööd ja eelkõige parandada liikmesriikidevahelist kohtuotsuste vastastikust tunnustamist.
2.      Käesolev raamotsus ei mõjuta kohustust austada põhiõigusi ja õiguse üldpõhimõtteid, mis on sätestatud ELi lepingu artiklis 6, sealhulgas selliste isikute õigust kaitsele, kelle suhtes on algatatud kriminaalmenetlus, ning õigusasutustele sellega seoses pandud kohustusi.
3.      Käesoleva raamotsusega kehtestatakse ühtsed eeskirjad selliste kohtuotsuste ühes liikmesriigis (täidesaatev liikmesriik) tunnustamise ja/või täitmise kohta, mille teine liikmesriik (otsuse teinud liikmesriik) tegi pärast menetlust, kus asjaomane isik kohal ei viibinud, kooskõlas [raamotsuse 2002/584] artikli 5 lõikega 1, […] [raamotsuse 2008/909] artikli 9 lõike 1 punktiga i […]“.
9        Raamotsuse 2009/299 artikliga 2 „[Raamotsuse 2002/584] muutmine“ lisati selle artikli punkti 1 kohaselt raamotsusesse 2002/584 artikkel 4a. Raamotsuse 2009/299 artikliga 5 „[Raamotsuse 2008/909] muutmine“ lisati selle artikli punkti 1 kohaselt raamotsusesse 2008/909 artikli 9 lõike 1 punkt i.
Direktiiv (EL) 2016/343
10      Euroopa Parlamendi ja nõukogu 9. märtsi 2016. aasta direktiivi (EL) 2016/343, millega tugevdatakse süütuse presumptsiooni teatavaid aspekte ja õigust viibida kriminaalmenetluses kohtulikul arutelul (ELT 2016, L 65, lk 1), põhjendus 36 on sõnastatud järgmiselt:
„Teatavatel asjaoludel peaks olema võimalik otsustada kahtlustatava või süüdistatava süü või süütuse üle vaatamata asjaolule, et asjaomane isik ei viibi kohtulikul arutelul. Nii võib see olla juhul, kui kahtlustatavale või süüdistatavale teatati õigel ajal kohtulikust arutelust ja mitteilmumise tagajärgedest ning ta ei ilmu sellest hoolimata kohale. Kahtlustatava või süüdistatava teavitamine kohtulikust arutelust peaks tähendama seda, et ta kutsutakse sinna isiklikult või kõnealusele isikule antakse ametlik teave kohtuliku arutelu toimumise aja ja koha kohta muul viisil, mis võimaldab tal kohtulikust arutelust teada saada. Kahtlustatava või süüdistatava teavitamine mitteilmumise tagajärgedest peaks tähendama eelkõige seda, et isikule on teatatud, et otsus võidakse teha ka siis, kui ta ei ilmu kohtulikule arutelule.“
11      Selle direktiivi artikli 8 „Õigus viibida kohtulikul arutelul“ lõikes 2 on sätestatud:
„Liikmesriigid võivad näha ette, et kohtulik arutelu, mille tulemusena otsustatakse kahtlustatava või süüdistatava süü või süütuse üle, võib toimuda ilma tema kohalviibimiseta, kui
a)      kahtlustatavat või süüdistatavat teavitati õigel ajal kohtulikust arutelust ja mitteilmumise tagajärgedest või
b)      kahtlustatavat või süüdistatavat, keda on kohtulikust arutelust teavitatud, esindab volitatud kaitsja, kelle on valinud kahtlustatav või süüdistatav või kelle on määranud riik.“
Itaalia õigus
Seadus nr 69, mis käsitleb sätteid riigisisese õiguse kooskõlla viimiseks raamotsusega 2002/584
12      22. aprilli 2005. aasta seaduse nr 69, mis käsitleb sätteid riigisisese õiguse kooskõlla viimiseks nõukogu 13. juuni 2002. aasta raamotsusega 2002/584/JSK Euroopa vahistamismääruse ja liikmesriikidevahelise üleandmiskorra kohta (Legge n. 69 – Disposizioni per conformare il diritto interno alla decisione quadro 2002/584/GAI del Consiglio, del 13 giugno 2002, relativa al mandato d’arresto europeo e alle procedure di consegna tra Stati membri) (GURI
nr 98, 29.4.2005), põhikohtuasja asjaoludele kohaldatavas redaktsioonis on artikli 6 lõike 1 bis punktis b sätestatud, et „[k]ui Euroopa vahistamismäärus on tehtud tagaseljamenetluse tulemusel mõistetud vabadusekaotusliku karistuse või vabadust piirava meetme täitmiseks, peab see sisaldama ka vähemalt ühte järgmistest tingimustest: […]
b)      asjaomast isikut, keda teavitati tema suhtes alustatud kriminaalmenetlusest, esindas kohtulikul arutamisel, mille tulemusel tehti eespool nimetatud otsus, õigusnõustaja, kelle oli määranud kas asjaomane isik või riik.“
13      Seaduse nr 69 põhikohtuasja asjaoludele kohaldatavas redaktsioonis on artikli 18 bis lõikes 2 ette nähtud, et „kui Euroopa vahistamismäärus on tehtud vabadusekaotuse või isikuvabadust piirava julgeolekumeetme täitmiseks, võib Corte d’appello (apellatsioonikohus) keelduda Itaalia kodaniku või sellise isiku, kes omab seaduslikult ja tegelikult Itaalia territooriumil elukohta või viibib seaduslikult ja tegelikult vähemalt viis aastat järjest Itaalia territooriumil, üleandmisest, […] kui apellatsioonikohus otsustab, et seda karistust või julgeolekumeedet täidetakse Itaalias kooskõlas Itaalia riigisisese õigusega“.
Seadusandlik dekreet nr 161, mis käsitleb sätteid riigisisese õiguse kooskõlla viimiseks raamotsusega 2008/909
14      7. septembri 2010. aasta seadusandliku dekreedi nr 161, mis käsitleb sätteid riigisisese õiguse kooskõlla viimiseks raamotsusega 2008/909/JSK vastastikuse tunnustamise põhimõtte kohaldamise kohta kriminaalasjades tehtud otsuste suhtes, millega määratakse vabadusekaotuslikud karistused või vabadust piiravad meetmed, nende Euroopa Liidus täideviimise eesmärgil (Decreto legislativo n. 161 –
Disposizioni per conformare il diritto interno alla decisione quadro 2008/909/GAI relativa all’applicazione del principio del reciproco riconoscimento alle sentenze penali che irrogano pene detentive o misure privative della libertà personale, ai fini della loro esecuzione nell’Unione Europea) (GURI
nr 230, 1.10.2010), põhikohtuasja asjaoludele kohaldatavas redaktsioonis on artiklis 13 sätestatud:
„Cour d’appello (apellatsioonikohus) keeldub kriminaalasjas tehtud kohtuotsuse tunnustamisest järgmistel juhtudel:
i)      kui asjaomane isik ei ilmunud isiklikult kohtulikule arutamisele, mille tulemusel täitmisele kuuluv otsus tehti, välja arvatud juhul, kui tunnistusel on märgitud:
1)      et talle toimetati kohtukutse isiklikult kätte õigeks ajaks ning
talle tehti teatavaks kohtulikuks arutamiseks määratud aeg ja koht või et ta sai tegelikult ametliku teabe selle kohta muul viisil, mis tõendab ühemõtteliselt, et ta oli sellest teadlik, ning teda teavitati sellest, et otsuse võib teha ka siis, kui ta ei ilmu kohtulikule arutamisele; või
2)      et asjaomane isik, olles kavandatud kohtuliku arutamise kuupäevast teadlik, on andnud volituse enda kohtulikul arutelul kaitsmiseks enda valitud või riigi määratud kaitsjale, kes teda kohtulikul arutamisel ka kaitses, või
3)      pärast asjaomasele isikule otsuse kätte toimetamist ning tema selgesõnalist teavitamist õigusest taotleda asja uuesti läbivaatamist või otsus edasi kaevata ja õigusest osaleda sellel kohtulikul arutamisel, mis võimaldab asja, sealhulgas uue tõendusmaterjali sisulist uuesti läbivaatamist, teatas ta sõnaselgelt, et ta ei vaidlusta seda otsust, või ta ei taotlenud asja uuesti läbivaatamist ega kaevanud otsust edasi selleks ette nähtud tähtaja jooksul.
[…]“.
15      Seadusandliku dekreedi nr 161 põhikohtuasja asjaoludele kohaldatavas redaktsioonis on artiklis 24 ette nähtud, et kui Corte d’appello (apellatsioonikohus) keeldub isiku üleandmisest, mida taotletakse kriminaalasjas tehtud süüdimõistval kohtuotsusel põhineva Euroopa vahistamismäärusega, ning pöörab karistuse täitmisele Itaalia territooriumil, peab ta – kui tingimused selleks on täidetud –
samal ajal karistuse täideviimiseks tunnustama välismaist kriminaalasjas tehtud süüdimõistvat kohtuotsust, millel Euroopa vahistamismäärus põhineb.
Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimused
16      Okresný súd Dunajská Streda (Dunajská Streda piirkondlik kohus, Slovakkia) tegi 5. oktoobril 2015 Euroopa vahistamismääruse, et pöörata täitmisele 23. augustil 2010 ATAU‑le mõistetud viieaastane vangistus, mis tuli täies ulatuses täide viia.
17      ATAU peeti 19. juunil 2023 kinni Itaalias, mistõttu peab Corte d’appello di Napoli (Napoli apellatsioonikohus, Itaalia), kes on eelotsusetaotluse esitanud kohus, vaatama läbi asjaomase isiku üleandmise taotluse, mille Slovakkia pädevad asutused selle Euroopa vahistamismäärusega esitasid.
18      Kuna ATAU oli eelotsusetaotluse esitanud kohtu menetluses tõendanud, et ta on tegelikult ja seaduslikult elanud Itaalias üle viie aasta, palus ta kohtul keelduda tema üleandmisest ning tunnustada Slovakkias mõistetud viieaastast vangistust ja pöörata talle mõistetud karistus täitmisele Itaalias.
19      Selle taotluse hindamiseks palus eelotsusetaotluse esitanud kohus Slovakkia pädevatel asutustel täiendada varem edastatud tunnistust ja täpsustada
menetluslikke tagatisi, mis on ATAU‑l olnud.
20      Okresný súd Dunajská Streda (Dunajská Streda piirkondlik kohus) vastas 2. novembri 2023. aasta kirjas, et ATAU ei osalenud isiklikult menetluses, mille tulemusel tema suhtes süüdimõistev kohtuotsus tehti. Menetluse ajal abistas ja esindas teda siiski kaitsja. Lisaks ei ole teda kunagi teavitatud teda puudutava kohtuliku arutamise ajast ja kohast, kuigi ta oli teadlik tema suhtes käimasolevast kriminaalmenetlusest. Nimelt peeti ta 28. septembril 2009 Slovakkias kinni ja võeti vahi alla seoses süüteoga, milles ta hiljem süüdi mõisteti;
ta vabastati seejärel 15. detsembril 2009 ja paigutati Slovakkia territooriumil asuvasse pagulaskeskusesse. Seejärel põgenes ta, ilma et ta oleks tagasi pöördunud ja teadete saamiseks oma elukohta teatanud, mistõttu ei suutnud Okresný súd Dunajská Streda (Dunajská Streda piirkondlik kohus) tema asukohta tuvastada ega toimetada talle kätte kohtukutset teda puudutaval kohtuistungil osalemiseks.
21      Seetõttu ei ilmunud ATAU sellele kohtuistungile isiklikult kohale. Teda puudutav kohtulik arutamine toimus siiski tema kaitsja juuresolekul, kes teda esindas ja kaitses, ning selle arutamise tulemusel tehti süüdimõistev kohtuotsus, mõistes talle viieaastase vangistuse.
22      Eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib, et tema ülesanne on kontrollida, kas tingimused ATAU üleandmisest keeldumiseks on täidetud, ja vastavalt ATAU taotlusele pöörata talle mõistetud karistus täitmisele Itaalias.
23      Eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib, et põhikohtuasjas kõne all olevate riigisiseste õigusnormide kohaselt peab vahistamismäärust täitev õigusasutus juhul, kui ta keeldub karistuse täideviimiseks tehtud Euroopa vahistamismääruse täitmisest ja pöörab selle karistuse täitmisele Itaalia territooriumil, karistuse täideviimiseks
tunnustama süüdimõistvat kohtuotsust.
24      Sellega seoses tuleb vastavalt Itaalia õigusnormidele, millega on üle võetud raamotsuse 2008/909 artikli 9 lõike 1 punkt i, keelduda tunnustamast kohtuotsust, mis on tehtud pärast kohtulikku arutamist, millele asjaomane isik isiklikult ei ilmunud, välja arvatud kolmel juhul, mil asjaomasele isikule on antud menetluslikud tagatised. Seoses mainitud kolme juhuga märgib eelotsusetaotluse esitanud kohus, et selles sättes ette nähtud kohaldamistingimused – nagu need on kindlaks määratud põhikohtuasjas käsitletavates riigisisestes õigusnormides –, ei ole käesoleval juhul täidetud. Kuigi asjaomane isik oli käimasolevast kohtumenetlusest teadlik, nähtub eelotsusetaotlusest esiteks, et seda isikut ei teavitatud teda puudutavaks kohtulikuks arutamiseks ette nähtud kuupäevast, kohast ega asjaolust, et otsus tehakse ka juhul, kui ta ei ilmu kohtulikule arutamisele; teiseks, kuigi asjaomane isik andis volituse õigusnõustajale, kes teda kohtulikul arutamisel tegelikult kaitses, ei olnud ta teadlik kohtulikuks arutamiseks määratud kuupäevast, ja kolmandaks ei saanud see isik teavet, mis võimaldaks asuda seisukohale, et ta oli kõiki asjaolusid teades nõustunud selle kohtuliku arutamise tulemusel tehtud süüdimõistva kohtuotsusega, millele ta isiklikult ei ilmunud.
25      Seetõttu leiab eelotsusetaotluse esitanud kohus, et kui ta otsustab ATAU üleandmisest keelduda, ei saaks ta ATAU‑le mõistetud karistust Itaalia territooriumil täitmisele pöörata, kuna põhikohtuasjas käsitletavates riigisisestes õigusnormides asjaomase kohtuotsuse tunnustamiseks ette nähtud tingimused ei ole täidetud.
26      Mis puudutab Euroopa vahistamismääruse täitmisega seotud menetluslikke tagatisi vastavalt Itaalia õigusnormidele, millega võeti üle raamotsuse 2002/584 artikli 4a lõige 1, siis märgib eelotsusetaotluse esitanud kohus, et asjaomase isiku üleandmist reguleerivates riigisisestes õigusnormides ette nähtud tingimuste kohaselt on juhul, kui isik ei ilmunud isiklikult kohale, üleandmine lubatud, kui seda isikut on teavitatud asjaolust, et tema suhtes toimub kohtumenetlus, ja teda abistas õigusnõustaja.
27      Seega, kui asjaomast isikut abistas õigusnõustaja, on võimalik lubada tema üleandmist tema suhtes tehtud Euroopa vahistamismääruse täitmiseks tingimusel, et teda on teavitatud tema suhtes toimuvast kohtumenetlusest, ilma et üleandmise suhtes kohaldataks rangemat tingimust – mis on kohaldatav Itaalia territooriumil karistuse täideviimiseks tehtud kohtuotsuse tunnustamisele –, et asjaomast isikut on teavitatud kohtulikuks arutamiseks määratud kuupäevast.
28      Eelotsusetaotluse esitanud kohus rõhutab seega, et kui põhikohtuasjas kõne all olevad riigisisesed õigusnormid näevad süüdimõistva kohtuotsuse tunnustamiseks ette rangema menetlusliku tagatise võrreldes selle tagatisega, mis on nendes õigusnormides ette nähtud sellise Euroopa vahistamismääruse täitmiseks, nagu on tagaotsitava suhtes tehtud, võib selline erinevus tuua selle isiku jaoks kaasa ebasoodsa tagajärje, kuna ta võidakse selle karistuse täideviimiseks üle anda vahistamismääruse teinud liikmesriigile, võttes temalt võimaluse kanda oma karistust selles liikmesriigis, kus ta elab.
29      Seetõttu tekkis eelotsusetaotluse esitanud kohtul küsimus, kas põhikohtuasjas käsitletavad riigisisesed õigusnormid on kooskõlas liidu õigusega, eelkõige raamotsuse 2002/584 artikli 4 punktiga 6 ning raamotsuse 2008/909 artikli 9 lõike 1 punktiga i ja artikliga 25.
30      Lisaks rõhutab see kohus, et kuigi raamotsuse 2008/909 artikli 9 lõike 1 punktis i on ette nähtud võimalus keelduda tehtud kohtuotsuse tunnustamisest, kui asjaomast isikut, kes ei ilmunud isiklikult kohtulikule arutamisele, mille tulemusel ta süüdi mõisteti, ei teavitatud muu hulgas kuupäevast, milleks kohtulik arutelu oli määratud, näevad Itaalia õigusnormid, millega see säte üle võeti, vastupidi ette kohustuse keelduda sellistel asjaoludel selle kohtuotsuse tunnustamisest.
31      See erinevus on käesoleval juhul oluline. Nimelt keelavad põhikohtuasjas käsitletavad riigisisesed õigusnormid nimetatud kohtul tunnustada ATAU suhtes tehtud süüdimõistvat kohtuotsust, samas juhul, kui sellel kohtul oleks selleks õigus, oleks tal võimalik seda õigust kasutades seda kohtuotsust tunnustada ning seda tehes keelduda asjaomase isiku üleandmisest ja pöörata talle mõistetud karistus täitmisele Itaalias.
32      Neil asjaoludel otsustas Corte d’appello di Napoli (Napoli apellatsioonikohus) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1.      [Kas raamotsuse 2002/584 artikli 4 punkti 6 ning raamotsuse 2008/909 artikli 9 lõike 1 punkti i ja artiklit 25] tuleb tõlgendada nii, et täidesaatva riigi kohtul, kellelt taotletakse kriminaalasjas tehtud täitmisele pööratava süüdimõistva välisriigi kohtuotsuse tunnustamist, on õigus, mitte kohustus, keelduda selle kohtuotsuse tunnustamisest, kui ilmneb, et selle kohtuotsusega lõppenud menetluses ei pakutud süüdistatavale mitte ühtegi [raamotsuse 2008/909] artikli 9 lõike 1 punktis i ette nähtud menetlustagatist?
2.      [Kas raamotsuse 2002/584 artikli 4 punkti 6 ning raamotsuse 2008/909 artikli 9 lõike 1 punkti i ja artiklit 25] tuleb tõlgendada nii, et täidesaatva riigi kohtul, kellelt taotletakse otsust süüdimõistetu üleandmise kohta karistuse täideviimiseks tehtud Euroopa vahistamismääruse alusel, juhul kui on täidetud kõik tingimused selleks, et teha otsus süüdimõistetu süüdimõistva otsuse teinud riigile üleandmise kohta, ja eeldused üleandmisest keeldumiseks, pöörates samal ajal karistuse täitmisele täidesaatva riigi territooriumil, on pädevus üleandmisest keelduda, kohtuotsust tunnustada ja pöörata karistus täitmisele oma territooriumil ka juhul, kui tunnustatud kohtuotsusega lõppenud menetluses ei pakutud süüdistatavale mitte ühtegi [raamotsuse 2008/909] artikli 9 lõike 1 punktis i ette nähtud menetlustagatist?“
Eelotsusetaotluse vastuvõetavus
33      Itaalia valitsus väidab, et eelotsusetaotlus on vastuvõetamatu, kuna see on puhthüpoteetiline. Nimelt, taotledes, et Itaalias tunnustataks kohtuotsust, millega talle mõisteti Slovakkias viieaastane vangistus, nõustus ATAU selgelt kriminaalkorras süüdimõistmisega, mis toimus pärast kohtulikku arutamist, millele ta isiklikult ei ilmunud, mistõttu peaks eelotsusetaotluse esitanud kohus vastavalt Itaalia õigusnormile, millega võeti üle raamotsuse 2008/909 artikli 9 lõike 1 punkti i alapunkt iii, selle karistuse mõistmiseks tehtud kohtuotsust selle Itaalia territooriumil täideviimiseks tunnustama.
34      Selle kohta tuleb märkida, et vastavalt väljakujunenud kohtupraktikale on ELTL artiklis 267 ette nähtud Euroopa Kohtu ja liikmesriikide kohtute koostöö raames üksnes asja menetleva ja selles tehtava kohtulahendi eest vastutava liikmesriigi kohtu ülesanne hinnata kohtuasja eripära arvesse võttes nii eelotsuse vajalikkust asjas otsuse tegemiseks kui ka Euroopa Kohtule esitatavate küsimuste asjakohasust. Seega, kui küsimused on esitatud liidu õiguse tõlgendamise kohta, on Euroopa Kohus üldjuhul kohustatud vastama (12. oktoobri 2023. aasta kohtuotsus INTER CONSULTING, C‑726/21, EU:C:2023:764, punkt 32 ja seal viidatud kohtupraktika).
35      Sellest järeldub, et eeldatakse, et liidu õiguse tõlgendamise küsimused, mis liikmesriigi kohus on esitanud õiguslikus ja faktilises raamistikus, mille ta on määratlenud omal vastutusel ja mille paikapidavust Euroopa Kohus ei pea kontrollima, on asjakohased. Euroopa Kohus võib liikmesriigi kohtu taotluse jätta rahuldamata vaid siis, kui on ilmne, et taotletaval liidu õiguse tõlgendusel puudub igasugune seos põhikohtuasja faktiliste asjaolude või esemega, kui probleem on hüpoteetiline või kui Euroopa Kohtule ei ole teada vajalikke faktilisi või õiguslikke asjaolusid talle esitatud küsimustele tarviliku vastuse andmiseks (12. oktoobri 2023. aasta kohtuotsus INTER CONSULTING, C‑726/21, EU:C:2023:764, punkt 33 ja seal viidatud kohtupraktika).
36      Seega peab Euroopa Kohus Euroopa Liidu ja liikmesriikide kohtute pädevuse jaotuse raames eelotsusetaotluse vastuvõetavuse hindamisel arvesse võtma eelotsusetaotluses määratletud faktilist ja õiguslikku konteksti, millesse eelotsuse küsimused kuuluvad (vt selle kohta 12. oktoobri 2023. aasta kohtuotsus INTER CONSULTING, C‑726/21, EU:C:2023:764, punkt 34 ja seal viidatud kohtupraktika).
37      Käesoleval juhul märkis eelotsusetaotluse esitanud kohus eelotsusetaotluses selgelt, et ta ei leia, et raamotsuse 2008/909 artikli 9 lõike 1 punkti i alapunkti iii üle võtva Itaalia õigusnormi kohaldamise tingimused oleksid ATAU puhul täidetud. Seega tuleb vastavalt käesoleva kohtuotsuse eelmises punktis viidatud kohtupraktikale, olenemata Itaalia valitsuse kriitikast selle kohtu poolt faktilistele asjaoludele antud hinnangu kohta, eelotsuse küsimusi analüüsida selle hinnangu alusel.
38      Lisaks on eelotsusetaotluse esitanud kohus esitanud Euroopa Kohtule vajalikud faktilised ja õiguslikud asjaolud, et viimane saaks anda esitatud küsimustele tarviliku vastuse, ning toonud välja põhjused, miks ta leiab, et esitatud küsimustes osutatud sätete tõlgendamine on tema menetluses oleva vaidluse lahendamiseks vajalik. Seega ei ilmne, et neil küsimustel ei oleks mingit seost põhikohtuasja faktiliste asjaolude või esemega või et need puudutaksid hüpoteetilist probleemi.
39      Seega on eelotsusetaotlus vastuvõetav.
Eelotsuse küsimuste analüüs
Teine küsimus
40      Teise küsimusega, mida tuleb analüüsida esimesena, palub eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt selgitada, kas raamotsuse 2002/584 artikli 4 punkti 6 ning raamotsuse 2008/909 artikli 9 lõike 1 punkti i ja artiklit 25 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus riigisisesed õigusnormid, mille kohaselt juhul, kui karistus on mõistetud olukorras, kus asjaomane isik ei ilmunud isiklikult kohtulikule arutamisele, mille tulemusel ta süüdi mõisteti, kui ühelt poolt asjaomase isiku üleandmisest keeldumise ja teiselt poolt täidesaatva riigi territooriumil selle karistuse täideviimise tingimused on täidetud vastavalt nendele õigusnormidele, millega on üle võetud raamotsus 2002/584, ei saa täidesaatva liikmesriigi kohus seda karistust täitmisele pöörata põhjusel, et süüdimõistva kohtuotsuse tunnustamise tingimused ei ole raamotsuse 2008/909 ülevõtvate õigusnormide kohaselt täidetud.
41      Esiteks tuleb märkida, et raamotsuse 2002/584 artikli 4 punkti 6 kohaselt võib vahistamismäärust täitva liikmesriigi õigusasutus keelduda vabadusekaotusliku karistuse täideviimiseks tehtud Euroopa vahistamismääruse täitmisest, kui – nagu käesoleval juhul – tagaotsitav elab vahistamismäärust täitvas liikmesriigis ja see riik kohustub karistuse täide viima vastavalt oma riigisisesele õigusele.
42      Raamotsuse 2008/909
artiklis 25 on ette nähtud – ilma et see piiraks raamotsuse 2002/584 kohaldamist –,
et raamotsuse 2008/909 sätteid kohaldatakse mutatis mutandis selles ulatuses, nagu see on kooskõlas raamotsuse 2002/584 sätetega, karistuste täideviimiseks juhtudel, kus liikmesriik võtab kohustuse viia karistus täide vastavalt viimati nimetatud raamotsuse artikli 4 punktile 6.
43      Sellega seoses on raamotsuse 2008/909 artikli 9 lõike 1 punktis i ette nähtud süüdimõistva kohtuotsuse mittetunnustamise ja täideviimisest keeldumise põhjus juhuks, kui asjaomane isik ei ilmunud isiklikult kohtulikule arutamisele, mille tulemusel ta süüdi mõisteti, välja arvatud selle raamotsuse punktides i, ii ja iii nimetatud kolmel juhul, mil sellise süüdimõistva kohtuotsuse tunnustamisest ja täideviimisest ei saa keelduda.
44      Käesoleval juhul soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, kuidas toimida juhul, kui asjaomane isik ei ilmunud isiklikult kohtulikule arutamisele, mille tulemusel ta süüdi mõisteti, kuna Itaalia õigusnormid, mille eesmärk on võtta üle raamotsuse 2002/584 artikli 4a lõige 1 ning mis käsitlevad tingimusi, mille esinemise korral kujutab see asjaolu endast asjaomase isiku suhtes tehtud Euroopa vahistamismääruse täitmata jätmise alust, erinevad nendest, mille eesmärk on võtta üle raamotsuse 2008/909 artikli 9 lõike 1 punkt i ning mis puudutavad tingimusi, mille esinemise korral kujutab see asjaolu endast asjaomast isikut süüdimõistva kohtuotsuse tunnustamata ja täitmata jätmise põhjust.
45      Sellega seoses tuleb siiski märkida, et raamotsuse 2002/584 artikli 4a lõike 1 punktid a–c ja raamotsuse 2008/909 artikli 9 lõike 1 punkt i – mis lisati mõlemasse kõnealusesse raamotsusesse sama liidu õigusaktiga, nimelt raamotsusega 2009/299, konkreetsemalt vastavalt selle raamotsuse artikli 2 lõikega 1 ja artikli 5 lõikega 1 – sõnastus on sarnane või koguni identne ning sellega taotletakse analoogseid eesmärke, mis puudutavad eelkõige asjaomase isiku õigust ilmuda isiklikult kohtulikule arutamisele ja selle isiku kaitseõiguste austamist juhul, kui ta ei ilmunud isiklikult kohtulikule arutamisele, mille tulemusel ta süüdi mõisteti, nagu nähtub eelkõige raamotsuse 2009/299 põhjendustest 1, 4, 6 ja 8. Sellest tuleneb, et artikli 4a lõiget 1 käsitlev kohtupraktika on nende kahe sätte ühiste mõistete puhul üle kantav artikli 9 lõike 1 punktile i (vt selle kohta täna kuulutatud kohtuotsus Hölderman, C‑447/24, punktid 50 ja 51).
46      Seega ei erine nende olukordade kohaldamise tingimused, kus asjaolu, et asjaomane isik ei ilmunud isiklikult kohtulikule arutamisele, mille tulemusel ta süüdi mõisteti, ei saa raamotsuse 2002/584 artikli 4a lõike 1 punktide a–c kohaselt olla karistuse täideviimiseks tehtud Euroopa vahistamismääruse täitmata jätmise alus, nendest tingimustest, mil selline asjaolu ei saa olla süüdimõistva kohtuotsuse tunnustamata ja täitmata jätmise põhjus vastavalt raamotsuse 2008/909 artikli 9 lõike 1 punktile i.
47      Järelikult ei saa nende liidu õigusnormidega kooskõlas olla riigisisesed õigusnormid, mis kehtestavad sellistele olukordadele eri tingimused olenevalt sellest, kas neid olukordi hinnatakse nende riigisiseste õigusnormide alusel, millega võeti üle raamotsuse 2002/584 artikli 4a lõike 1 punktid a–c, või nende õigusnormide alusel, millega võeti üle raamotsuse 2008/909 artikli 9 lõike 1 punkt i.
48      Kui eelotsusetaotluse esitanud kohus peaks leidma, et põhikohtuasjas käsitletavate Itaalia õigusnormide puhul on see nii, siis tuleb meenutada, et see ei pane liikmesriigi kohtule kohustust jätta kohaldamata riigisisest õigusnormi, mis on selle raamotsuse sätetega vastuolus, kuna neil ei ole vahetut õigusmõju. Samas tuleb liikmesriikide ametiasutustel, sealhulgas kohtutel, siiski tõlgendada riigisisest õigust võimalikult suures ulatuses kooskõlas asjasse puutuva raamotsusega nii, et see võimaldaks tagada raamotsuse eesmärgile vastava tulemuse (vt analoogia alusel 21. detsembri 2023. aasta kohtuotsus Generalstaatsanwaltschaft Berlin (tagaseljaotsusega mõistetud karistus), C‑398/22, EU:C:2023:1031, punkt 47 ja seal viidatud kohtupraktika).
49      Kuigi raamotsustel ei saa olla vahetut õigusmõju, on liikmesriikide ametiasutustel nende siduvusest tulenevalt siiski alates kõnealuste raamotsuste ülevõtmistähtaja möödumisest riigisisese õiguse kooskõlalise tõlgendamise kohustus. Riigisisese õiguse kohaldamisel tuleb ametiasutustel tõlgendada seda õigust võimalikult suures ulatuses raamotsuse sõnastust ja eesmärki arvestades, et saavutada selles ette nähtud tulemus, kuid riigisisese õiguse contra legem tõlgendamine on siiski välistatud. Kooskõlalise tõlgendamise kohustus nõuab seega, et võetaks arvesse riigisisest õigust tervikuna ning kasutataks selles õiguses tunnustatud tõlgendusmeetodeid, et tagada raamotsuse täieulatuslik toime ja saavutada raamotsuse eesmärgiga kooskõlas olev tulemus (21. detsembri 2023. aasta kohtuotsus Generalstaatsanwaltschaft Berlin (tagaseljaotsusega mõistetud karistus), C‑398/22, EU:C:2023:1031, punkt 48 ja seal viidatud kohtupraktika).
50      Seega peab eelotsusetaotluse esitanud kohus kogu riigisisest õigust arvesse võttes ja selles tunnustatud tõlgendusmeetodeid kasutades tõlgendama põhikohtuasjas kõne all olevaid riigisiseseid õigusnorme võimalikult suures ulatuses raamotsuste 2002/584 ja 2008/909 sõnastust ja eesmärki arvestades nii, et Itaalia need õigusnormid, millega võeti üle raamotsuse 2002/584 artikli 4a lõike 1 punktid a–c, ja need õigusnormid, millega võeti üle raamotsuse 2008/909 artikli 9 lõike 1 punkti i alapunktid i–iii, näevad ette samad kohaldamistingimused.
51      Teiseks tuleb märkida, et nagu nähtub eelotsusetaotluses esitatud andmetest, puudutavad eelotsusetaotluse esitanud kohtu küsimused ATAU‑d süüdi
mõistva kohtuotsuse tunnustamiseks ja täitmiseks konkreetsemalt raamotsuse 2002/584 artikli 4a lõike 1 punktis b ja raamotsuse 2008/909 artikli 9 lõike 1 punkti i alapunktis ii nimetatud juhtumit.
52      Nimelt, vastavalt riigisisestele õigusnormidele, millega võeti üle esimene neist sätetest, ei ole juhul, kui asjaomane isik on andnud volituse õigusnõustajale, kes teda kohtulikul arutamisel tegelikult kaitses, kui seda isikut teavitati tema suhtes toimuvast kohtulikust arutamisest, vaja tema suhtes tehtud Euroopa vahistamismääruse täitmisest sel põhjusel keelduda, et ta ei ilmunud isiklikult kohtulikule arutamisele.
53      Analoogsetel asjaoludel, kuid täpsemalt siis, kui asjaomane isik ei olnud teadlik kohtulikuks arutamiseks määratud kuupäevast, oleks nendest sätetest teist üle võtvate riigisiseste õigusnormidega siiski vastuolus see, kui seda isikut süüdi mõistvat kohtuotsust tunnustataks, mistõttu ei ole vahistamismääruse täitmisest keeldumine ja mõistetud karistuse täideviimine Itaalia territooriumil, nagu on ette nähtud raamotsuse 2002/584 artikli 4 punktis 6, võimalik.
54      Seega, võttes arvesse eelotsusetaotluse esitanud kohtu ebakindlust seoses raamotsuse 2008/909 artikli 9 lõike 1 punkti i alapunktis ii nimetatud juhtumi kohaldamise tingimuste hindamise korraga, tuleb täpsustada asjaolusid, mis vaatamata sellele, et asjaomane isik ei ilmunud isiklikult kohtulikule arutamisele, mille tulemusel ta süüdi mõisteti, võivad kuuluda selle sätte punkti ii kohaldamisalasse ja – nagu on märgitud käesoleva kohtuotsuse punktis 45 –
ka raamotsuse 2002/584 artikli 4a lõike 1 punkti b kohaldamisalasse.
55      Raamotsuse 2008/909 artikli 9 lõike 1 punkti i kohaselt võib täidesaatva liikmesriigi pädev asutus keelduda kohtuotsuse tunnustamisest ja karistuse täideviimisest, kui selle raamotsuse artiklis 4 ette nähtud tunnistuse kohaselt ei ilmunud asjaomane isik isiklikult kohtulikule arutamisele, mille tulemusel see kohtuotsus tehti, välja arvatud juhul, kui tunnistusel on märgitud, et see isik on vastavalt kohtuotsuse teinud liikmesriigi riigisisestes õigusaktides määratletud muudele menetlusnõuetele ühes selle artikli 9 lõike 1 punkti i alapunktis i, ii või iii nimetatud olukordadest.
56      Sellest järeldub, et täidesaatva liikmesriigi pädev asutus on põhimõtteliselt kohustatud süüdimõistvat kohtuotsust tunnustama ja täitma, olenemata sellest, et asjaomane isik puudus kohtulikult arutamiselt, mille tulemusel see kohtuotsus tehti, kui raamotsuse artikli 9 lõike 1 punkti i alapunktis i, ii või iii nimetatud tingimused on täidetud (vt analoogia alusel 24. mai 2016. aasta kohtuotsus Dworzecki, C‑108/16 PPU, EU:C:2016:346, punkt 35).
57      Üheski nendes punktides nimetatud juhul ei riiva süüdimõistva kohtuotsuse tunnustamine ja täitmine asjaomase isiku kaitseõigusi ega õigust tõhusale õiguskaitsevahendile ja õiglasele kohtulikule arutamisele, mis on tagatud Euroopa Liidu põhiõiguste harta (edaspidi „harta“) artikliga 47 ja artikli 48 lõikega 2 (vt analoogia alusel 23. märtsi 2023. aasta kohtuotsus Minister for Justice and Equality (katseaja tühistamine), C‑514/21 ja C‑515/21, EU:C:2023:235, punkt 73 ja seal viidatud kohtupraktika), kuna loetakse, et neil juhtudel on asjaomane isik vabatahtlikult ja ühemõtteliselt kohtulikul arutamisel viibimisest loobunud (vt analoogia alusel 26. veebruari 2013. aasta kohtuotsus Melloni, C‑399/11, EU:C:2013:107, punkt 52).
58      Mis puudutab täpsemalt raamotsuse 2008/909 artikli 9 lõike 1 punkti i alapunkti ii, siis on täidesaatva liikmesriigi pädev asutus kohustatud süüdimõistvat kohtuotsust tunnustama ja täitma, vaatamata sellele, et asjaomane isik ei ilmunud isiklikult kohtulikule arutamisele, mille tulemusel see kohtuotsus tehti, kui see isik, kes oli selle sätte aluseks oleva nõude kohaselt teadlik kavandatud kohtulikust arutamisest, andis volituse enda kohtulikul arutamisel kaitsmiseks tema enda või riigi määratud õigusnõustajale, kes teda kohtulikul arutamisel ka kaitses.
59      Selles kontekstis tuleb kõigepealt kindlaks teha, milline ulatus on raamotsuse 2008/909 artikli 9 lõike 1 punkti i alapunkti ii aluseks oleval nõudel, mis puudutab asjaomase isiku teadlikkust kavandatud kohtulikust arutamisest, mis kujutab endast juhul, kui riigisisesele õigusele ei ole viidatud, liidu õiguse autonoomset mõistet, mida tuleb liidu territooriumil tõlgendada ühetaoliselt (vt analoogia alusel 24. mai 2016. aasta kohtuotsus Dworzecki, C‑108/16 PPU, EU:C:2016:346, punktid 28–31), ja seejärel täpsustada selle hindamise korda.
60      Mis esiteks puudutab selle nõude ulatust, siis tuleb meelde tuletada, et väljakujunenud kohtupraktika kohaselt ei tule liidu õiguse sätte tõlgendamisel arvestada mitte üksnes selle sõnastust, vaid ka konteksti ja selle õigusaktiga taotletavaid eesmärke, mille osa see säte on (17. novembri 1983. aasta kohtuotsus Merck, 292/82, EU:C:1983:335, punkt 12, ja 4. septembri 2025. aasta kohtuotsus Casa Judeţeană de Asigurări de Sănătate Mureș jt, C‑489/23, EU:C:2025:651, punkt 31).
61      Raamotsuse 2008/909 artikli 9 lõike 1 punkti i alapunkti ii sõnastusega
seoses tuleb märkida, et selle sätte sõnastus selle eri keeleversioonides ei võimalda üheselt kindlaks teha, kas selle kohaldamiseks on nõutav, et asjaomane isik oleks olnud teadlik kohtuistungi kuupäevast, mis oli määratud kohtulikuks arutamiseks, mille tulemusel ta süüdi mõisteti.
62      Täpsemalt, kui raamotsuse artikli 9 lõike 1 punkti i alapunkti ii itaaliakeelne versioon sisaldab sõnaselgelt sellist nõuet, piirduvad mõned versioonid, nagu prantsus- ja ingliskeelne versioon, nõudega, et isik peab olema „kavandatud kohtulikust arutelust teadlik“, samas kui teised, näiteks saksa- ja ungarikeelne versioon, nõuavad, et isik oleks „määratud kohtuistungist teadlik“ või – näiteks tšehhi, poola ja rootsi keeles – et ta oleks „kavandatud kohtuistungist teadlik“.
63      Kuigi on tõsi, et need erinevad väljendid võivad viidata sellele, et nagu on sõnaselgelt ette nähtud selle sätte itaaliakeelses versioonis, peab asjaomane isik olema
olnud teadlik kohtuistungi kuupäevast, mis oli määratud kohtulikuks arutamiseks, mille tulemusel ta süüdi mõisteti, ei saa väljakujunenud kohtupraktika kohaselt siiski liidu õigusnormi ühes keeleversioonis kasutatud sõnastus olla selle sätte tõlgendamise ainus alus ja sellele keeleversioonile ei saa tõlgendamisel anda eelist muude keeleversioonide ees. Liidu õigusnorme tuleb tõlgendada ja kohaldada ühetaoliselt, arvestades liidu kõigis keeltes koostatud versioone. Kui liidu õigusakti keeleversioonides on erinevusi, tuleb asjaomase sätte tõlgendamisel lähtuda selle õigusakti kontekstist ja eesmärgist, mille osa säte on (vt selle kohta 23. oktoobri 2025. aasta kohtuotsus Naturvårdsverket (jäätmekäitlus pärast tagasivõtmist), C‑221/24 ja C‑222/24, EU:C:2025:818, punkt 45 ja seal viidatud kohtupraktika).
64      Mis puudutab raamotsuse 2008/909 artikli 9 lõike 1 punkti i alapunkti ii konteksti, siis tuleb tõdeda, et selle sätte punkt i nõuab, et asjaomasele isikule oleks esitatud kohtukutse isiklikult ja teda oleks seega teavitatud sellest, „millal ja kus toimub kohtulik arutelu“, mille tulemusel see otsus tehti, või et ta oleks tegelikult saanud muul viisil ametliku teabe selle kohta, „millal ja kus toimub kohtulik arutelu“, nii et oleks ühemõtteliselt kindlaks tehtud, „et ta oli kavandatud kohtulikust arutelust teadlik“
(vt täna kuulutatud kohtuotsus Hölderman, C‑447/24, punkt 72).
65      Seega tuleb asuda seisukohale, et selle raamotsuse artikli 9 lõike 1 punkti i alapunkti i sõnastusest enesest tuleneb, et selles sisalduv väljend „kavandatud kohtulikust arutelust teadlik“ nõuab, et isikut oleks teavitatud kohtuistungi kuupäevast ja kohast, mis olid määratud kohtulikuks arutamiseks, mille tulemusel ta süüdi mõisteti
(vt täna kuulutatud kohtuotsus Hölderman, C‑447/24, punkt 73).
66      Kontekstipõhisel tõlgendamisel näib sellest olevat võimalik järeldada, et artikli 9 lõike 1 punkti i alapunkti ii aluseks olevale vastavale nõudele võib järjepidevuse huvides anda sama ulatuse, mistõttu tuleb seda sätet tõlgendada nii, et selle kohaselt
pidi isikut olema teavitatud kohtuistungi kuupäevast ja kohast, mis olid määratud kohtulikuks arutamiseks, mille tulemusel ta süüdi mõisteti (vt täna kuulutatud kohtuotsus Hölderman, C‑447/24, punkt 74).
67      Seda tõlgendust kinnitavad direktiivi 2016/343 sätted, eelkõige selle artikli 8 lõige 2, mis on raamotsuse artikli 9 lõike 1 punkti i tõlgendamisel asjakohane kontekstuaalne element nende kahe sätte vahelise funktsionaalse seose tõttu (vt selle kohta 16. jaanuari 2025. aasta kohtuotsus VB II (teave õiguse kohta uuele kohtulikule arutamisele), C‑400/23, EU:C:2025:14, punkt 48).
68      Sellega seoses tuleb meenutada, et direktiivi 2016/343 – millega kehtestatakse miinimumnormid kriminaalmenetluse teatavate aspektide kohta, mille hulgas on „õigus viibida kohtulikul arutelul“ – artikli 8 lõike 2 kohaselt võivad liikmesriigid ette näha, et kohtulik arutamine, mille tulemusena otsustatakse kahtlustatava või süüdistatava süü või süütuse üle, võib toimuda ilma tema kohalviibimiseta, kui kahtlustatavat või süüdistatavat teavitati õigel ajal kohtulikust arutamisest ja mitteilmumise tagajärgedest (selle sätte punkt a) või kahtlustatavat või süüdistatavat, keda on kohtulikust arutamisest teavitatud, esindab volitatud kaitsja, kelle on valinud kahtlustatav või süüdistatav või kelle on määranud riik (selle sätte punkt b).
69      Euroopa Kohus on aga otsustanud, et direktiivi 2016/343 artikli 8 lõikes 2 omistatakse asjaomase isiku teavitamisele eriline tähtsus, kuna selles on sõnaselgelt ette nähtud, et kohalolekuta toimuv kohtulik arutamine on võimalik üksnes tingimusel, et asjaomast isikut on sellest teavitatud. Tuginedes eelkõige selle direktiivi põhjendusele 36, täpsustas Euroopa Kohus, et nii artikli 8 lõike 2 punktis a kui ka punktis b sätestatud tingimus, mille kohaselt asjaomast isikut tuleb teavitada teda puudutavast kohtulikust arutamisest, nõuab, et seda isikut teavitataks kohtuistungi kuupäevast ja kohtuliku arutamise toimumise kohast viisil, mis võimaldab tal sellest kohtulikust arutamisest teada saada (vt selle kohta 15. septembri 2022. aasta kohtuotsus HN (menetlus riigi territooriumilt välja saadetud süüdistatava suhtes), C‑420/20, EU:C:2022:679, punktid 51 ja 52).
70      Raamotsuse 2008/909 artikli 9 lõike 1 punkti i alapunkti ii teleoloogiline tõlgendus kinnitab samuti, et punkti ii aluseks oleva nõude kohaselt pidi asjaomast isikut olema teavitatud kohtuistungi kuupäevast ja kohast, mis olid määratud kohtulikuks arutamiseks, mille tulemusel ta süüdi mõisteti.
71      Nimelt, nagu nähtub sõnaselgelt raamotsuse 2009/299 artiklist 1,
arvestades raamotsuse põhjendusi 1 ja 15, on selle artikli 9 lõike 1 punkti i eesmärk, viimistledes süüdimõistva kohtuotsuse täitmise ühtsete põhjuste määratlust vaatamata sellele, et asjaomane isik ei viibinud kohtulikult arutamisel, kaitsta tema õigust ilmuda isiklikult tema suhtes toimuvale kohtulikule arutamisele, mis on kaitseõiguste oluline osa ja on üldisemalt väga oluline, et tagada harta artikli 47 teises ja kolmandas lõigus ning artiklis 48 sätestatud õigus õiglasele kohtulikule arutamisele, parandades samal ajal kohtuotsuste vastastikust tunnustamist liikmesriikide vahel (vt selle kohta analoogia alusel 23. märtsi 2023. aasta kohtuotsus Minister for Justice and Equality (katseaja tühistamine), C‑514/21 ja C‑515/21, EU:C:2023:235, punktid 50 ja 60 ning seal viidatud kohtupraktika).
72      Raamotsuse 2008/909 artikli 9 lõike 1 punkti i alapunkti ii tõlgendus, mille kohaselt tuleb asjaomast isikut teavitada kohtuistungi kuupäevast ja kohast, mis olid määratud kohtulikuks arutamiseks, soodustab aga nende eesmärkide saavutamist, kuna see võimaldab sellel isikul ilmuda soovi korral isiklikult kohale kuni kohtuliku arutamise tegeliku toimumiseni, või võimaldab vajaduse korral veenduda, et asjaomane isik on vabatahtlikult ja ühemõtteliselt loobunud kohtulikule arutamisele ilmumisest.
73      Mis teiseks puudutab raamotsuse artikli 9 lõike 1 punkti i alapunktides i, ii või iii nimetatud olukordade kohaldamise tingimuste hindamise korda, mille puhul – nagu on märgitud käesoleva kohtuotsuse punktis 57 – tuleb asuda seisukohale, et asjaomane isik on vabatahtlikult ja ühemõtteliselt loobunud kohtulikul arutamisel viibimisest, siis peab täidesaatva liikmesriigi pädev asutus hindama, kui ta kontrollib, kas need tingimused on täidetud, et selle isiku kaitseõigusi oleks austatud, võttes nõuetekohaselt arvesse kõiki tema menetluses olevat kohtuasja iseloomustavaid asjaolusid, muu hulgas asjaomase isiku käitumist.
74      Mis konkreetsemalt puudutab raamotsuse artikli 9 lõike 1 punkti i alapunkti ii ja kõigepealt selle sätte aluseks olevat nõuet, mis seondub teabega kavandatava kohtuliku arutamise kohta, siis ei saa asjaolu, et asjaomast isikut otseselt ei teavitatud, nagu see juhtus põhikohtuasjas, tingimata tähendada seda, et see tingimus ei ole täidetud.
75      Nagu kohtujurist oma ettepaneku punktis 47 märkis, tuleb selleks, et teha kindlaks, kas see tingimus on täidetud, pöörata erilist tähelepanu ühelt poolt sellele, kui kohusetundlikult on ametiasutused tegelenud tagaselja süüdimõistetud isiku teavitamisega teda puudutavast kohtulikust arutamisest, ja teiselt poolt sellele, kui kohusetundlikult on asjaomane isik toiminud, et saada kätte sellega seotud teave (vt analoogia alusel 20. mai 2025. aasta kohtuotsus Kachev, C‑135/25 PPU, EU:C:2025:366, punkt 35 ja seal viidatud kohtupraktika).
76      Nii tuleneb Euroopa Kohtu praktikast, et kui täpsetest ja objektiivsetest tõenditest nähtub, et asjaomane isik –
keda oli küll ametlikult teavitatud sellest, et teda süüdistatakse kuriteo toimepanemises –, teades, et tema suhtes toimub kohtulik arutamine, käitub tahtlikult nii, et vältida ametlikult teate kättesaamist kohtuliku arutamise aja ja koha kohta, siis võib asuda seisukohale, et see isik vastab nimetatud tingimusele (vt analoogia alusel 19. mai 2022. aasta kohtuotsus Spetsializirana prokuratura (põgenenud süüdistatavat puudutav kohtulik arutelu), C‑569/20, EU:C:2022:401, punkt 48, ja 20. mai 2025. aasta kohtuotsus Kachev, C‑135/25 PPU, EU:C:2025:366, punkt 35).
77      Käesoleval juhul nähtub eelkõige eelotsusetaotluse esitanud kohtu esitatud teabest, et ATAU oli teadlik tema suhtes käimasolevast kriminaalmenetlusest, kuid ta oli põgenenud, naasmata Slovakkia territooriumile ja teatamata oma elukohta, kuhu talle oleks saanud teated kätte
toimetada. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne on kontrollida, kas sellised asjaolud on täpsed ja objektiivsed tõendid, mis võimaldaksid asuda seisukohale, et asjaomane isik vastab samale tingimusele.
78      Sellega seoses tuleb märkida, et Euroopa Kohus on leidnud, et selliste tõendite olemasolu võib tuvastada näiteks siis, kui asjaomane isik on pädevatele riigiasutustele tahtlikult esitanud vale aadressi või ei asu enam aadressil, mille ta on neile esitanud (vt analoogia alusel 19. mai 2022. aasta kohtuotsus Spetsializirana prokuratura (põgenenud süüdistatavat puudutav kohtulik arutelu), C‑569/20, EU:C:2022:401, punkt 49). Ei saa välistada, et kõiki täidesaatva liikmesriigi pädeva asutuse menetluses olevat kohtuasja iseloomustavaid asjaolusid arvestades võib selline järeldus tuleneda ka sellest, et asjaomane isik on vabatahtlikult jätnud sellise aadressi esitamata.
79      Lisaks ei saa välistada ka seda, et asjaomane isik võib vastata raamotsuse 2008/909 artikli 9 lõike 1 punkti i alapunktis ii ette nähtud kohtulikust arutamisest teadlikkuse tingimusele, kui see isik, olles talle kättetoimetamiseks märkinud oma õigusnõustaja büroo aadressi, on tahtlikult vältinud igasugust suhtlemist selle õigusnõustajaga.
80      Samas peab eelotsusetaotluse esitanud kohus arvesse võtma, et see saab nii olla vaid tingimusel, et pädevad riigiasutused on teinud mõistlikke jõupingutusi, et teha kindlaks asjaomase isiku asukoht ja teavitada teda kohtuliku arutamise toimumise kuupäevast ja kohast (vt analoogia alusel 20. mai 2025. aasta kohtuotsus Kachev, C‑135/25 PPU, EU:C:2025:366, punkt 37 ja seal viidatud kohtupraktika).
81      Mis puudutab tingimust seoses volitusega, mis on antud õigusnõustajale, kelle kas asjaomane isik ise või riik on määranud teda kohtulikul arutamisel kaitsma, ning asjaolu, et õigusnõustaja kaitses teda kohtulikul arutamisel, siis tuleb täpsustada, et „volituse“ olemasolu raamotsuse 2008/909 artikli 9 lõike 1 punkti i alapunkti ii tähenduses eeldab, et asjaomane isik on ise andnud kaitsjale või teatud juhtudel talle määratud kaitsjale ülesande teda tagaselja toimuval kohtulikul arutamisel esindada (vt analoogia alusel 20. mai 2025. aasta kohtuotsus Kachev, C‑135/25 PPU, EU:C:2025:366, punkt 41 ja seal viidatud kohtupraktika).
82      Nii on Euroopa Kohus otsustanud, et selles õigusnormis sätestatud teise tingimuse täitmiseks ei piisa ainuüksi asjaolust, et tagaselja süüdimõistetud isikut kaitses määratud kaitsja kogu kohtumenetluse vältel, mis viidi läbi ilma tema kohalviibimiseta. Esindamine kaitsja poolt võimaldab tõendada, et isik, kelle üle on õigust mõistetud tema kohalviibimiseta, on vabatahtlikult ja ühemõtteliselt loobunud kasutamast oma õigust kohtulikule arutamisele ainult siis, kui see isik jättis teadlikult selle kaitsja hooleks enda kaitsmise asja lahendavas kohtus, mis eeldab, et ta on konkreetselt volitanud kaitsjat esindama teda tema äraolekul toimuval kohtulikul arutamisel (vt analoogia alusel 20. mai 2025. aasta kohtuotsus Kachev, C‑135/25 PPU, EU:C:2025:366, punktid 59 ja 61).
83      Kuna eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib, et ATAU‑d abistas ja esindas menetluses kaitsja ning et kohtulik arutamine, mille tulemusel ta süüdi mõisteti, toimus tema kaitsja juuresolekul, kes teda esindas ja kaitses, siis peab see kohus käesoleva kohtuotsuse punktides 81 ja 82 esitatud kaalutlusi arvestades kontrollima, kas nendest asjaoludest tuleneb, et raamotsuse 2008/909 artikli 9 lõike 1 punktis i alapunktis ii ette nähtud tingimus – mis puudutab seda, et asjaomane isik on andnud volituse õigusnõustajale, kelle kas see isik ise või riik on määranud teda kohtulikul arutamisel kaitsma ja kes teda kohtulikul arutamisel tegelikult kaitses – on täidetud.
84      Kõiki eeltoodud kaalutlusi arvestades tuleb teisele küsimusele vastata, et raamotsuse 2002/584 artikli 4 punkti 6 ning raamotsuse 2008/909 artikli 9 lõike 1 punkti i ja artiklit 25 tuleb tõlgendada nii, et
–        nendega on vastuolus riigisisesed õigusnormid, mille kohaselt juhul, kui karistus on mõistetud olukorras, kus asjaomane isik ei ilmunud isiklikult kohtulikule arutamisele, mille tulemusel ta süüdi mõisteti, kui ühelt poolt asjaomase isiku üleandmisest keeldumise ja teiselt poolt selle karistuse täidesaatva riigi territooriumil täideviimise tingimused on täidetud vastavalt nendele õigusnormidele, millega on üle võetud raamotsus 2002/584, ei saa täidesaatva liikmesriigi kohus seda karistust täitmisele pöörata põhjusel, et süüdimõistva kohtuotsuse tunnustamise tingimused ei ole raamotsuse 2008/909 ülevõtvate õigusnormide kohaselt täidetud,
–        raamotsuse 2008/909 artikli 9 lõike 1 punkti i alapunktis ii ette nähtud nõue, et isik peab olema kavandatavast kohtulikust arutamisest teadlik, on täidetud, kui kõiki asjasse puutuvaid asjaolusid nõuetekohaselt arvesse võttes, ja eelkõige arvestades nimetatud isiku käitumist, võib asuda seisukohale, et teda on teavitatud kohtuistungi kuupäevast ja kohast, mis olid määratud kohtulikuks arutamiseks, mille tulemusel ta süüdi mõisteti.
Esimene küsimus
85      Esimese küsimusega, mida tuleb analüüsida teisena, palub eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt selgitada, kas raamotsuse 2002/584 artikli 4 punkti 6 ning raamotsuse 2008/909 artikli 9 lõike 1 punkti i ja artiklit 25 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus riigisisesed õigusnormid, mille kohaselt juhul, kui süüdimõistev kohtuotsus on tehtud olukorras, kus asjaomane isik ei ilmunud isiklikult kohtulikule arutamisele, mille tulemusel ta süüdi mõisteti, ja ilma et oleks täidetud artikli 9 lõike 1 punktis i nimetatud juhtumite kohaldamise tingimused, sealhulgas selle sätte punktis ii sätestatud tingimus, ei ole täidesaatva liikmesriigi pädeval asutusel õigust seda süüdimõistvat kohtuotsust tunnustada.
86      Sellega seoses tuleb märkida, et see küsimus on põhikohtuasjas tarvilik üksnes juhul, kui eelotsusetaotluse esitanud kohus peaks teisele küsimusele antud vastust arvestades tuvastama, et raamotsuse artikli 9 lõike 1 punkti i alapunktis ii nimetatud juhtumi kohaldamise tingimused ei ole põhikohtuasja asjaoludel täidetud.
87      Artikli 9 lõike 1 punkti i sõnastusest endast, eelkõige viitest, et täidesaatev õigusasutus „võib“ keelduda kohtuotsuse tunnustamisest ja mõistetud karistuse täideviimisest, nähtub, et täidesaatva liikmesriigi pädeval asutusel on õigus keelduda süüdimõistva kohtuotsuse tunnustamisest ja täitmisest, kui asjaomane isik ei ilmunud isiklikult kohtulikule arutamisele, mille tulemusel see kohtuotsus tehti, välja arvatud juhul, kui selle raamotsuse artiklis 4 ette nähtud tunnistuses on märgitud, et raamotsuse 2008/909 artikli 9 lõike 1 punkti i alapunktides i, ii ja iii vastavalt sätestatud juhtude kohaldamise tingimused on täidetud (vt analoogia alusel 21. detsembri 2023. aasta kohtuotsus Generalstaatsanwaltschaft Berlin (tagaseljaotsusega mõistetud karistus), C‑396/22, EU:C:2023:1029, punktid 38 ja 39 ning seal viidatud kohtupraktika).
88      Artikli 9 lõike 1 punkt i piirab seega võimalust keelduda süüdimõistva kohtuotsuse tunnustamisest ja täitmisest, loetledes täpselt ja ühetaoliselt tingimused, mille korral ei saa keelduda sellise kohtuotsuse tunnustamisest ja täitmisest, mis on tehtud pärast kohtulikku arutamist, millele asjaomane isik isiklikult ei ilmunud (vt analoogia alusel 23. märtsi 2023. aasta kohtuotsus Minister for Justice and Equality (katseaja tühistamine), C‑514/21 ja C‑515/21, EU:C:2023:235, punkt 49 ja seal viidatud kohtupraktika).
89      Sellest järeldub, et nagu nähtub käesoleva kohtuotsuse punktist 56, on täidesaatva liikmesriigi pädev asutus kohustatud süüdimõistvat kohtuotsust tunnustama ja täitma, olenemata sellest, et asjaomane isik ei viibinud kohtulikul arutamisel, mille tulemusel see otsus tehti, kui on täidetud mõne selle artikli 9 lõike 1 punkti i alapunktides i, ii või iii nimetatud juhtumi kohaldamise tingimused.
90      Seda täpsustust arvestades ja võttes arvesse asjaolu, et raamotsuse 2008/909 artikli 9 lõike 1 punktis i on ette nähtud vabatahtlik alus süüdimõistva kohtuotsuse tunnustamata või täitmata jätmiseks, võib täidesaatva liikmesriigi pädev asutus igal juhul pärast seda, kui ta on tuvastanud, et selle sätte punktides i, ii või iii nimetatud juhtumite kohaldamise tingimused ei ole täidetud selle isiku olukorra puhul, kelle suhtes on tehtud süüdimõistev kohtuotsus, võtta arvesse kõiki konkreetse juhtumi asjaolusid, mis võimaldavad tal veenduda, et selle kohtuotsuse tunnustamine ja täitmine ei too kaasa selle isiku kaitseõiguste rikkumist (vt analoogia alusel 23. märtsi 2023. aasta kohtuotsus Minister for Justice and Equality (katseaja tühistamine), C‑514/21 ja C‑515/21, EU:C:2023:235, punkt 76 ja seal viidatud kohtupraktika).
91      Nagu kohtujurist oma ettepaneku punktis 68 märkis, võib sellistel asjaoludel eelkõige arvesse võtta asjaomase isiku käitumist, eriti asjaolu, et ta püüdis talle saadetud teabe kättetoimetamisest kõrvale hoida või vältida igasugust kontakti oma kaitsjatega (vt analoogia alusel 23. märtsi 2023. aasta kohtuotsus Minister for Justice and Equality (katseaja tühistamine), C‑514/21 ja C‑515/21, EU:C:2023:235, punkt 78 ja seal viidatud kohtupraktika) ja seda sõltumata sellest, kas selline tegevus on asjakohane, et hinnata – nagu nähtub käesoleva kohtuotsuse punktidest 74–80 –, kas nimetatud artikli
lõike 1 punkti i alapunktides i–iii nimetatud juhtumite kohaldamise tingimused on täidetud.
92      Samuti juhul, kui asjaolu, et asjaomane isik taotles – nagu käesolevas asjas – karistuse täideviimist liikmesriigis, kus ta elab ja kus asub tema huvide kese, ei vasta iseenesest raamotsuse 2008/909 artikli 9 lõike 1 punkti i alapunktis iii sätestatud tingimustele, võib täidesaatva liikmesriigi pädev asutus arvestada sellist taotlust ja vajaduse korral ka soovi mitte tugineda võimalikule õigusele taotleda uut kohtuotsust, et otsustada, et see täideviimine ei too kaasa tema kaitseõiguste rikkumist, mistõttu ei ole vaja kohaldada raamotsuse 2008/909 artikli 9 lõike 1 punktis i ette nähtud tunnustamata ja täitmata jätmise alust, hoolimata asjaolust, et artikli 9 lõike 1 punkti i alapunktides i–iii nimetatud juhtumite kohaldamise tingimused ei ole täidetud (vt selle kohta täna kuulutatud kohtuotsus Hölderman, C‑447/24, punktid 101–103).
93      Kuigi raamotsuse artikli 9 lõike 1 punktis i on ette nähtud üks võimalus, nähtub eelotsusetaotlusest, et riigisisesed õigusnormid, mille eesmärk on nimetatud raamotsus üle võtta, kohustavad täidesaatva liikmesriigi pädevat asutust keelduma kohtuotsuse teinud liikmesriigis tehtud süüdimõistva kohtuotsuse tunnustamisest ja täitmisest, kui selle raamotsuse artikli 9 lõike 1 punkti i alapunktides i–iii nimetatud juhtumite kohaldamise tingimused ei ole täidetud. Need õigusnormid jätavad seega selle asutuse ilma kaalutlusruumist, et juhtumi asjaolude põhjal kontrollida, kas asjaomase isiku kaitseõigusi võib siiski pidada austatuks, ning seega otsustada seda süüdimõistvat kohtuotsust tunnustada ja täita.
94      Neil asjaoludel tuleb tõdeda, et selline riigisisene õigusnorm on vastuolus raamotsuse 2008/909 artikli 9 lõike 1 punktiga i.
95      Sellest järeldub, et kui eelotsusetaotluse esitanud kohus peaks käesoleva kohtuotsuse punktides 48 ja 49 esitatud kaalutlusi arvestades leidma, et raamotsuse 2008/909 artikli 9 lõike 1 punktis i ja eelkõige selle sätte punktis ii nimetatud juhtumite kohaldamise tingimused ei ole täidetud, peab ta kogu riigisisest õigust arvesse võttes ja selles tunnustatud tõlgendusmeetodeid kasutades tõlgendama põhikohtuasjas kõne all olevaid riigisiseseid õigusnorme võimalikult suures ulatuses raamotsuse sõnastust ja eesmärki arvestades nii, et ta saaks kõigi kohtuasja asjaolude põhjal hinnata, kas asjaomase isiku kaitseõigusi võib siiski pidada austatuks, mistõttu tuleks seda süüdimõistvat kohtuotsust tunnustada ja täita.
96      Kõiki eeltoodud kaalutlusi arvestades tuleb esimesele küsimusele vastata, et raamotsuse 2002/584 artikli 4 punkti 6 ning raamotsuse 2008/909 artikli 9 lõike 1 punkti i ja artiklit 25 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus riigisisesed õigusnormid, mille kohaselt juhul, kui süüdimõistev kohtuotsus on tehtud olukorras, kus asjaomane isik ei ilmunud isiklikult kohtulikule arutamisele, mille tulemusel ta süüdi mõisteti, ja ilma et oleks täidetud artikli 9 lõike 1 punktis i nimetatud juhtumite kohaldamise tingimused, sealhulgas selle sätte punktis ii sätestatud tingimus, ei ole täidesaatva liikmesriigi pädeval asutusel õigust seda süüdimõistvat kohtuotsust tunnustada.
Kohtukulud
97      Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus pooleli oleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse sama kohus. Euroopa Kohtule seisukohtade esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (viies koda) otsustab:
1.      Nõukogu 13. juuni 2002. aasta raamotsuse 2002/584/JSK Euroopa vahistamismääruse ja liikmesriikidevahelise üleandmiskorra kohta, muudetud 26. veebruari 2009. aasta raamotsusega 2009/299/JSK, artikli 4 punkti 6 ning nõukogu 27. novembri 2008. aasta raamotsuse 2008/909/JSK vastastikuse tunnustamise põhimõtte kohaldamise kohta kriminaalasjades tehtud otsuste suhtes, millega määratakse vabadusekaotuslikud karistused või vabadust piiravad meetmed, nende Euroopa Liidus täideviimise eesmärgil, muudetud raamotsusega 2009/299, artikli 9 lõike 1 punkti i ja artiklit 25
tõlgendada nii, et
–        nendega on vastuolus riigisisesed õigusnormid, mille kohaselt juhul, kui karistus on mõistetud olukorras, kus asjaomane isik ei ilmunud isiklikult kohtulikule arutamisele, mille tulemusel ta süüdi mõisteti, kui ühelt poolt asjaomase isiku üleandmisest keeldumise ja teiselt poolt selle karistuse täidesaatva riigi territooriumil täideviimise tingimused on täidetud vastavalt nendele õigusnormidele, millega on üle võetud raamotsus 2002/584 (muudetud redaktsioonis), ei saa täidesaatva liikmesriigi kohus seda karistust täitmisele pöörata põhjusel, et süüdimõistva kohtuotsuse tunnustamise tingimused ei ole raamotsuse 2008/909 (muudetud redaktsioonis) ülevõtvate õigusnormide kohaselt täidetud;
–        raamotsuse 2008/909 (muudetud redaktsioonis) artikli 9 lõike 1 punkti i alapunktis ii ette nähtud nõue, et isik peab olema kavandatavast kohtulikust arutamisest teadlik, on täidetud, kui kõiki asjasse puutuvaid asjaolusid nõuetekohaselt arvesse võttes, ja eelkõige arvestades nimetatud isiku käitumist, võib asuda seisukohale, et teda on teavitatud kohtuistungi kuupäevast ja kohast, mis olid määratud kohtulikuks arutamiseks, mille tulemusel ta süüdi mõisteti.
2.      Raamotsuse 2002/584 (raamotsusega 2009/299 muudetud redaktsioonis) artikli 4 punkti 6 ning raamotsuse 2008/909 (raamotsusega 2009/299 muudetud redaktsioonis) artikli 9 lõike 1 punkt i ja artiklit 25
tõlgendada nii, et
nendega on vastuolus riigisisesed õigusnormid, mille kohaselt juhul, kui süüdimõistev kohtuotsus on tehtud olukorras, kus asjaomane isik ei ilmunud isiklikult kohtulikule arutamisele, mille tulemusel ta süüdi mõisteti, ja ilma et oleks täidetud artikli 9 lõike 1 punktis i nimetatud juhtumite kohaldamise tingimused, sealhulgas selle sätte punktis ii sätestatud tingimus, ei ole täidesaatva liikmesriigi pädeval asutusel õigust seda süüdimõistvat kohtuotsust tunnustada.
Allkirjad
*      Kohtumenetluse keel: itaalia.
ii      Kohtuasjal on väljamõeldud nimi. See ei vasta ühegi menetlusosalise tegelikule nimele.