62023CJ0469
EUROOPA KOHTU OTSUS (viies koda)
26. juuni 2025 (
*1
)
Apellatsioonkaebus – Konkurents – Koondumised – Otsus, millega tunnistatakse koondumine siseturuga kokkusobivaks – Kolmanda isiku esitatud hagi – Vastuvõetavus – ELTL artikli 263 neljas lõik – Õigus esitada hagi
Kohtuasjas C‑469/23 P,
mille ese on Euroopa Liidu Kohtu põhikirja artikli 56 alusel 21. juulil 2023 esitatud apellatsioonkaebus,
eins energie in sachsen GmbH & Co. KG, asukoht Chemnitz (Saksamaa), esindajad: Rechtsanwälte T. Heymann ja I. Zenke,
apellant,
teised menetlusosalised:
Euroopa Komisjon, esindajad: G. Meessen ja I. Zaloguin, keda abistas Rechtsanwalt T. G. Funke,
kostja esimeses kohtuastmes,
Saksamaa Liitvabariik, esindajad: J. Möller ja R. Kanitz,
E.ON SE, asukoht Essen (Saksamaa), esindajad: Rechtsanwälte C. Barth, C. Grave, D.‑J. dos Santos Goncalves ja R. Seifert ning hiljem Rechtsanwälte C. Barth, A. Fuchs, C. Grave ja D.‑J. dos Santos Goncalves,
RWE AG, asukoht Essen, esindajad: Rechtsanwälte U. Scholz, J. Siegmund ja J. Ziebarth ning hiljem Rechtsanwälte U. Scholz, J. Siegmund ja M. von Armansperg,
menetlusse astujad esimeses kohtuastmes,
EUROOPA KOHUS (viies koda),
koosseisus: koja president M. L. Arastey Sahún, kohtunikud D. Gratsias, E. Regan, J. Passer (ettekandja) ja B. Smulders,
kohtujurist: L. Medina,
kohtusekretär: A. Calot Escobar,
arvestades kirjalikku menetlust,
arvestades pärast kohtujuristi ärakuulamist tehtud otsust lahendada kohtuasi ilma kohtujuristi ettepanekuta,
on teinud järgmise
kohtuotsuse
1
Apellatsioonkaebuses palub eins energie in sachsen GmbH & Co. KG tühistada Euroopa Liidu Üldkohtu 17. mai 2023. aasta kohtuotsuse eins energie in sachsen vs. komisjon (T‑318/20, edaspidi vaidlustatud kohtuotsus, EU:T:2023:262), millega Üldkohus jättis rahuldamata tema hagi nõudega tühistada komisjoni 26. veebruari 2019. aasta otsus C(2019) 1711 (final), millega tunnistatakse koondumine siseturuga ja EMP lepinguga kokkusobivaks (juhtum M.8871 – RWE/E.ON Assets) (ELT 2020, C 111, lk 1; edaspidi „vaidlusalune otsus“).
Vaidluse taust
2
Vaidluse tausta on kirjeldatud vaidlustatud kohtuotsuse punktides 2–11 ja selle võib kokku võtta järgmiselt.
Koondumise kontekst
3
RWE AG on Saksa õiguse alusel asutatud äriühing, kes tegutses kavandatavast koondumisest teatamise hetkel kogu elektrienergia tarneahelas, sealhulgas elektrienergia tootmise, hulgimüügi, ülekandmise, jaotamise ja jaemüügi valdkonnas ning tarbijatele energiateenuste pakkumise valdkonnas. RWE ja tema tütarettevõtjad, sh innogy SE, tegutsevad mitmes liikmesriigis.
4
E.ON SE on Saksa õiguse alusel asutatud äriühing, kes tegutses samal hetkel kogu elektrienergia tarneahelas, olgu siis tegu elektrienergia tootmise, hulgimüügi, jaotamise või jaemüügiga. E.ON-ile kuuluvad elektritootmisvahendid mitmes liikmesriigis, kus ta neid ka käitab.
5
Apellant on Saksa õiguse alusel asutatud munitsipaalettevõtja, kes toodab elektrienergiat nii tavapärastest energiaallikatest, kasutades oma koostootmisjaama, kui ka taastuvatest energiaallikatest, kasutades oma tuuleparke ja päikeseenergiaparke. Tema tootmisvahendid asuvad Saksamaal.
6
Käesolevas asjas käsitletud koondumine on osa varade keerulisest vahetamisest RWE ja E.ON-i vahel, millest need kaks ettevõtjat teatasid 11. ja 12. märtsil 2018 (edaspidi „terviktehing“). RWE soovis esimese koondumistehinguga, nimelt käesolevas asjas käsitletud koondumisega, omandada ainu- või ühiskontrolli E.ON-i teatud tootmisvahendite üle. Teine koondumistehing seisneb selles, et E.ON omandab ainukontrolli innogy – keda kontrollib RWE – jaotamis- ja jaemüügitegevuse üle ning teatud tootmisvahendite üle. Kolmas koondumistehing seisneb selles, et RWE omandab 16,67% osaluse E.ON-is.
7
Teine koondumistehing (edaspidi „tehing M.8870“) tehti Euroopa Komisjonile teatavaks 31. jaanuaril 2019. Komisjon võttis vastu 17. septembri 2019. aasta otsuse C(2019) 6530 (final), millega tunnistatakse koondumine siseturuga ja EMP lepinguga kokkusobivaks (juhtum M.8870 – E.ON/Innogy) (ELT 2020, C 379, lk 16).
8
Kolmas koondumistehing tehti teatavaks Bundeskartellamtile (föderaalne konkurentsiamet, Saksamaa), kes andis selleks loa 26. veebruari 2019. aasta otsusega (juhtum B8‑28/19).
Haldusmenetlus
9
22. jaanuaril 2019 teatati komisjonile nõukogu 20. jaanuari 2004. aasta määruse (EÜ) nr 139/2004 kontrolli kehtestamise kohta ettevõtjate koondumiste üle (EÜ ühinemismäärus) (ELT 2004, L 24, lk 1; ELT eriväljaanne 08/03, lk 40) artikli 4 alusel kavandatavast koondumisest, millega RWE soovis nimetatud määruse artikli 3 lõike 1 punkti b tähenduses omandada ainu- või ühiskontrolli E.ON-i teatud tootmisvahendite üle.
10
Komisjon avaldas 31. jaanuaril 2019Euroopa Liidu Teatajas selle koondumise eelteatise (juhtum M.8871 – RWE/E.ON Assets) (ELT 2019, C 38, lk 22; edaspidi „tehing M.8871“) vastavalt määruse nr 139/2004 artikli 4 lõikele 3.
11
Tehingu M.8871 uurimise käigus viis komisjon läbi turu-uuringu ja edastas seega teatavatele ettevõtjatele küsimustiku, kuid apellanti ei olnud nende hulgas.
Vaidlusalune otsus
12
Komisjon võttis 26. veebruaril 2019 vastu vaidlusaluse otsuse, millega tehing M.8871 tunnistati määruse nr 139/2004 artikli 6 lõike 1 punktis b ja 2. mail 1992 sõlmitud Euroopa Majanduspiirkonna (EMP) lepingu (EÜT 1994, L 1, lk 3; ELT eriväljaanne 11/52, lk 3) artiklis 57 ette nähtud uurimisetapis siseturuga kokkusobivaks.
Menetlus Üldkohtus ja vaidlustatud kohtuotsus
13
Üldkohtu kantseleisse 27. mail 2020 saabunud hagiavaldusega esitas apellant hagi vaidlusaluse otsuse tühistamiseks.
14
Apellant esitas oma hagi põhjenduseks kuus väidet, millest esimese kohaselt on terviktehingu analüüsi ekslikult jagatud, teise kohaselt on rikutud põhjendamiskohustust, kolmanda kohaselt on rikutud tema õigust olla ära kuulatud, neljanda kohaselt on rikutud õigust tõhusale kohtulikule kaitsele, viienda kohaselt on tehtud ilmseid hindamisvigu ja kuuenda kohaselt on rikutud hoolsuskohustust.
15
Vaidlustatud kohtuotsusega jättis Üldkohus hagi vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata, kuna vaidlusalune otsus ei puudutanud apellanti isiklikult ELTL artikli 263 neljanda lõigu tähenduses ja seega ei olnud tal õigust hagi esitada.
16
Sellega seoses sedastas Üldkohus vaidlustatud kohtuotsuse punktides 24–31 järgmist:
„24
[…] väljakujunenud kohtupraktikast tulenevalt saavad teised isikud, kes ei ole otsuse adressaadid, väita, et see otsus puudutab neid isiklikult, ainult siis, kui see mõjutab neid mingi neile omase tunnuse või neid iseloomustava faktilise olukorra tõttu, mis neid kõigist teistest isikutest eristab ning seega individualiseerib neid sarnaselt otsuse adressaadiga (vt 4. juuli 2006. aasta kohtuotsus easyJet vs. komisjon, T‑177/04, EU:T:2006:187, punkt 34 ja seal viidatud kohtupraktika).
25
Otsuse puhul, millega tuvastatakse koondumise kokkusobivus siseturuga, ning juhul, kui on tegemist kolmandast isikust ettevõtjaga, tuleb see, kas ta on isiklikult puudutatud, kindlaks teha esiteks tema haldusmenetluses osalemise ja teiseks tema turupositsiooni mõjutamise alusel. Kuigi pelk osalemine menetluses ei ole iseenesest piisav, et tõendada, et otsus puudutab hagejat isiklikult, eriti koondumiste valdkonnas, mille üksikasjalik uurimine nõuab korrapärast kontakti mitme ettevõtjaga, on aktiivne osalemine haldusmenetluses siiski asjaolu, mida konkurentsi valdkonna kohtupraktikas regulaarselt arvesse võetakse, sealhulgas koondumiste kontrolli konkreetses valdkonnas, et koostoimes teiste konkreetsete asjaoludega tuvastada tema hagi vastuvõetavus (vt 4. juuli 2006. aasta kohtuotsus easyJet vs. komisjon, T‑177/04, EU:T:2006:187, punkt 35 ja seal viidatud kohtupraktika).
26
Arvestades eespool punktis 25 meenutatud kohtupraktikat, võttis Üldkohus menetlust korraldava meetme, mille eesmärk oli kutsuda pooli esitama kohtuistungil oma seisukohad asja läbivaatamist takistava asjaolu kohta, mida Üldkohus kavatses omal algatusel tõstatada.
27
Olgu märgitud, et hageja saatis komisjonile 18. veebruaril 2019 kirja, kuid et see sisaldas vastupidi hageja väidetele üksnes märkusi [tehingu] M.8870 kohta. Peale selle ei osalenud ta turu-uuringus, mis viidi läbi [tehingut] M.8871 puudutavas menetluses, vaid selles, mis viidi läbi [tehingut] M.8870 puudutavas menetluses. Komisjoniga 15. aprillil 2019 toimunud individuaalse koosoleku kohta tuleb märkida, et see toimus pärast [vaidlusaluse] otsuse vastuvõtmist ja puudutas igal juhul [tehingut] M.8870. Seevastu ei nähtu toimikust, et hageja saatis komisjonile kirja, et esitada oma seisukohad [tehingu] M.8871 kohta või teada anda oma soovist osaleda sellega seotud menetluses enne [vaidlusaluse] otsuse vastuvõtmist.
28
Sellega seoses vastab tõele, et komisjon väitis kostja vastuses kolmanda väite kohta – mille kohaselt on rikutud hageja õigust olla ära kuulatud –, et hagejal oli võimalus täielikult osaleda menetluses, kasutades eelkõige turu-uuringut, millele ta olevat vastanud, ja et ta oli hageja ära kuulanud. Komisjon täpsustas siiski kohtuistungil, et tegu oli sisulise veaga ja et hageja ei osalenud turu-uuringus ning komisjon ei kuulanud teda ära pärast seda, kui hageja sellekohase taotluse esitas.
29
Eeltoodust tuleneb, et hageja ei osalenud haldusmenetluses.
30
Lisaks ei esitanud hageja kohtuistungil ühtegi muud argumenti, et tõendada, et ta oli komisjonile endast märku andnud, et haldusetapis osaleda.
31
Kuna hageja ei osalenud [tehingut] M.8871 puudutavas menetluses aktiivselt, tuleb asuda seisukohale – arvestades lisaks, et puuduvad erilised asjaolud tema turupositsiooni mõjutamise kohta –, et [vaidlusalune] otsus ei puuduta teda isiklikult eespool punktis 25 viidatud kohtupraktika tähenduses.“
Menetlus Euroopa Kohtus ja apellatsioonimenetluse poolte nõuded
17
Apellant esitas apellatsioonkaebuse, mis saabus Euroopa Kohtu kantseleisse 21. juulil 2023.
18
Samal päeval palus apellant, kes oli ühtlasi 2021. aastal esitanud tühistamishagi otsuse C(2019) 6530 (final) peale (kohtuasi T‑59/21), mis oli Üldkohtus 21. juulil 2023 veel menetluses, peatada käesoleva apellatsioonkaebuse läbivaatamise, kuni Üldkohus on nimetatud tühistamishagi kohta otsuse teinud.
19
Pärast seda, kui Euroopa Kohtu president oli ära kuulanud pooled selle peatamistaotluse osas ning üheksa apellatsioonkaebuse (sh käesoleva) võimaliku liitmise osas kohtuasjades C‑464/23 P, C‑465/23 P, C‑466/23 P, C‑467/23 P, C‑468/23 P, C‑469/23 P, C‑470/23 P, C‑484/23 P ja C‑485/23 P, mis olid esitatud Üldkohtu otsuste peale kohtuasjades T‑312/20, T‑313/20, T‑314/20, T‑315/20, T‑317/20, T‑318/20, T‑319/20, T‑320/20 ja T‑321/20, jättis ta 19. septembri 2023. aasta otsusega selle peatamistaotluse rahuldamata ja liitis üksnes apellatsioonkaebused kohtuasjades C‑464/23 P, C‑465/23 P, C‑467/23 P, C‑468/23 P ja C‑470/23 P, mis puudutasid sisulistes küsimustes tehtud Üldkohtu otsuseid, jättes liitmata neli apellatsioonkaebust, sh käesoleva, mis esitati Üldkohtu otsuste peale, millega hagid vastuvõetamatuks tunnistati.
20
Apellant palub Euroopa Kohtul:
–
tühistada vaidlustatud kohtuotsus ja vaidlusalune otsus;
–
teise võimalusena ja igal juhul saata kohtuasi mis tahes vajaliku otsuse tegemiseks tagasi Üldkohtusse;
–
mõista kohtukulud, sealhulgas apellandil Üldkohtu menetluses tekkinud advokaadi- ja reisikulud, välja komisjonilt.
21
Komisjon ja teised pooled paluvad Euroopa Kohtul:
–
jätta apellatsioonkaebus rahuldamata ja
–
mõista kohtukulud välja apellandilt.
Apellatsioonkaebus
22
Apellatsioonkaebuse põhjenduseks esitab apellant kuus väidet, mis puudutavad põhjendamiskohustuse rikkumist, faktide moonutamist ja menetlusõiguste rikkumist (esimene väide), ELTL artikli 263 neljanda lõigu ekslikku kohaldamist (teine väide), ELTL artikli 101 ekslikku kohaldamata jätmist (kolmas väide), määruse nr 139/2004 artikli 3 ekslikku kohaldamist (neljas väide), selle määruse artikli 2 ekslikku kohaldamist (viies väide) ja tõendamiskoormise jagunemise põhimõtete rikkumist (kuues väide).
23
Kõigepealt tuleb analüüsida teist ja seejärel esimest väidet.
Teine väide, et ELTL artikli 263 neljandat lõiku on ekslikult kohaldatud
Esimene väiteosa
– Poolte argumendid
24
Teise väite esimeses osas märgib apellant, et sellise otsuse puhul, millega tunnistatakse koondumine siseturuga kokkusobivaks, ei pea kolmandaks isikuks olev ettevõtja olema osalenud haldusmenetluses, et loetaks, et nimetatud otsus puudutab teda isiklikult ELTL artikli 263 neljanda lõigu tähenduses. Menetluslikust seisukohast piisab, kui see isik saab osalemis-, teavitamis- ja konsulteerimisõiguse, kui tema sisulisi õigusi võidakse riivata.
25
Üldkohus tugines aga vaidlustatud kohtuotsuse punktides 27–31 üksnes apellandi formaalse osalemise puudumisele tehingut M.8871 puudutavas menetluses. Ehkki menetluses osalemist võib lugeda kaudseks tõendiks, et määrata kindlaks, et mingi akt isikut isiklikult puudutab ELTL artikli 263 neljanda lõigu tähenduses, ei saa osalemine kujutada endast kohustuslikku tingimust mitmeosalise ja mitmes järgus toimuva tehingu puhul, nagu seda on terviktehing. Otsustav on see, et apellant mõjutas vaidlusaluse otsuse sisu ühe uuringuga, mida ta kaasrahastas ja mille koostas üks majandusnõustamisega tegelev äriühing Residual Supply Index’i (jääktarnevõimsuse indeks) kohta, nagu tõendab ka vaidlusaluse otsuse tekst. Lisaks lahutas komisjon kunstlikult tehingut M.8871 puudutava menetluse tehingut M.8870 puudutavast menetlusest.
26
Komisjon, keda toetavad E.ON ja RWE, vaidleb apellandi argumentidele vastu.
– Euroopa Kohtu hinnang
27
Alustuseks tuleb meenutada, et vastavalt ELTL artikli 263 neljandale lõigule võib füüsiline või juriidiline isik esitada hagi teisele isikule adresseeritud otsuse peale üksnes siis, kui see otsus teda otseselt ja isiklikult puudutab.
28
Selle kohta nähtub Euroopa Kohtu väljakujunenud praktikast, et teised isikud, kes ei ole otsuse adressaadid, saavad väita, et otsus puudutab neid isiklikult, ainult siis, kui see mõjutab neid mingi neile omase tunnuse või neid iseloomustava faktilise olukorra tõttu, mis neid kõigist teistest isikutest eristab ning seega individualiseerib neid sarnaselt sellise otsuse adressaadiga (14. septembri 2023. aasta kohtuotsus Land Rheinland-Pfalz vs. Deutsche Lufthansa, C‑466/21 P, EU:C:2023:666, punkt 77 ja seal viidatud kohtupraktika).
29
Otsuse puhul, millega tuvastatakse koondumise kokkusobivus siseturuga, ning juhul, kui on tegemist kolmandast isikust ettevõtjaga, tuleb tema isiklik puutumus kindlaks teha selliste kooskõlaliste kaudsete tõendite või asjaolude kogumi alusel, mis võivad puudutada nii tema haldusmenetluses osalemist kui ka tema turupositsiooni mõjutamist. Kuigi pelk osalemine menetluses ei ole iseenesest piisav, et tõendada, et otsus puudutab hagejat isiklikult, eriti koondumiste valdkonnas, mille üksikasjalik uurimine nõuab korrapärast kontakti mitme ettevõtjaga, on aktiivne osalemine haldusmenetluses siiski asjaolu, mida konkurentsi valdkonna kohtupraktikas regulaarselt arvesse võetakse, sealhulgas koondumiste kontrolli konkreetses valdkonnas, et koostoimes teiste konkreetsete asjaoludega tuvastada tema hagi vastuvõetavus. Lisaks peab koondumise osaliseks oleva kolmandast isikust ettevõtja praegune või tulevane positsioon turul (mida see tehing võib mõjutada) olema oluliselt mõjutatud, et otsus, millega koondumine tunnistatakse siseturuga kokkusobivaks, puudutaks seda ettevõtjat isiklikult (vt selle kohta 31. märtsi 1998. aasta kohtuotsus Prantsusmaa jt vs. komisjon, C‑68/94 ja C‑30/95, EU:C:1998:148, punktid 54–56 ning seal viidatud kohtupraktika).
30
Sellest järeldub, et Üldkohus ei rikkunud ühtegi õigusnormi vaidlustatud kohtuotsuse punktides 24 ja 25 esitatud hinnangutes, mis sisuliselt kordavad seda kohtupraktikat, millest tuleneb, et ainuüksi haldusmenetluses osalemisest ei piisa, et pidada kolmandast isikust ettevõtjat isiklikult puudutatuks ELTL artikli 263 neljanda lõigu tähenduses.
31
Seejärel tõdes Üldkohus vaidlustatud kohtuotsuse punktis 29, et apellant ei osalenud tehingut M.8871 puudutavas menetluses, ning lisas selle kohtuotsuse punktis 30, et ta ei esitanud kohtuistungil ühtegi argumenti tõendamaks, et ta andis komisjonile endast teada, et selles menetluses osaleda. Apellant neid Üldkohtu järeldusi ei vaidlusta.
32
Mis puudutab apellandi argumenti, et otsustava tähtsusega ei ole küsimus tema ametlikust osalemisest tehinguga M.8871 seotud menetluses, vaid tema konkreetne mõju vaidlusaluse otsuse sisule käesoleva kohtuotsuse punktis 25 mainitud uuringu kaudu, siis tuleb märkida, et selle otsuse punktides 59–65 analüüsis komisjon tõepoolest mitut uuringut Residual Supply Index’i kohta, mille talle esitasid nii koondumise pooled kui ka kolmandad isikud. Siiski ei piisa ainuüksi asjaolust, et apellant kaasrahastas ühte nendest uuringutest, et asuda seisukohale, et ta osales aktiivselt haldusmenetluses käesoleva kohtuotsuse punktis 29 viidatud kohtupraktika tähenduses.
33
Lisaks, mis puudutab argumenti, et tehingut M.8871 puudutav menetlus eraldati kunstlikult tehinguga M.8870 seotud menetlusest, siis tuleb märkida, et apellant ei esita sellega seoses ühtegi asjaolu, mis tõendaks, et Üldkohus rikkus ELTL artikli 263 neljandas lõigus ette nähtud vastuvõetavuse tingimuste tõlgendamisel õigusnormi. Selle argumendiga ei soovi apellant tegelikult kritiseerida mitte vaidlustatud kohtuotsuse konkreetseid punkte, vaid komisjoni sisulist otsust kiita mõlemad tehingud eraldi heaks. Seega tuleb see argument vastuvõetamatuse tõttu tagasi lükata.
34
Nendel tingimustel tuleb teise väite esimene osa tagasi lükata.
Teine väiteosa
– Poolte argumendid
35
Teise väite teises osas väidab apellant esiteks, et Üldkohus jättis tähelepanuta asjaolu, et tingimust, mille kohaselt peab akt, mille tühistamist isik taotleb, teda isiklikult puudutama, saab tõendada „muude eriliste asjaoludega“. Täpsemalt jättis Üldkohus tema sõnul analüüsimata hagiavalduses esitatud asjaolud, nagu turu eripära, tehtud investeeringute märkimisväärne summa, tema seisund RWE otsese konkurendina või ka koondumise tagajärjed tema konkurentsipositsioonile.
36
Teiseks väidab apellant, et kui hagejaid on mitu, on hagi tervikuna vastuvõetav, kui üks hagejatest on isiklikult puudutatud, ning lisab, et sama kehtib ka mitme hageja poolt eraldi esitatud hagide puhul. Apellandi sõnul tegi Üldkohus samuti vea ELTL artikli 263 neljanda lõigu seisukohast, kui ta ei otsustanud liita tema hagi teiste paralleelsete hagidega, mis tunnistati vastuvõetavaks.
37
Komisjon, keda toetavad E.ON ja RWE, vaidleb apellandi argumentidele vastu.
– Euroopa Kohtu hinnang
38
Mis puudutab apellandi esimest argumenti, siis tuleb märkida, et sellega heidab ta Üldkohtule sisuliselt ette seda, et viimane ei analüüsinud asjaolusid, mille apellant esitas oma hagiavalduses, et tõendada, et käesolevas asjas esinesid erilised asjaolud, mis võimaldavad tõendada, et vaidlusalune otsus puudutab apellanti isiklikult.
39
Selle kohta nähtub Euroopa Kohtu praktikast esiteks, et apellatsioonimenetluses on Euroopa Kohtu ülesanne kontrollida eelkõige seda, kas Üldkohus on õiguslikult piisavalt vastanud kõigile hageja esitatud argumentidele, ning teiseks, et väide, mille kohaselt ei ole Üldkohus vastanud esimeses kohtuastmes toodud argumentidele, tähendab sisuliselt viidet, et rikutud on põhjendamiskohustust (14. septembri 2023. aasta kohtuotsus Land Rheinland-Pfalz vs. Deutsche Lufthansa, C‑466/21 P, EU:C:2023:666, punkt 93 ja seal viidatud kohtupraktika).
40
Esimene argument puudutab seega Üldkohtu põhjendamiskohustust, mis on esimese väite ese, ning seetõttu analüüsitakse seda selle väite raames.
41
Mis puudutab teist argumenti, mille kohaselt Üldkohtu otsus jätta tema hagi liitmata teiste hagidega, mis olid samuti esitatud vaidlusaluse otsuse peale, kuid mis tunnistati vastuvõetavaks, kujutas endast ELTL artikli 263 neljanda lõigu seisukohast viga, mis nurjas menetlusökonoomiast tuleneva vastuvõetavuse tunnistamise, siis tuleb märkida, et kohtuasjade liitmise või eraldamise otsus on Üldkohtu sisekorraldusmeede, mis ei kuulu Euroopa Kohtu kontrolli alla (vt selle kohta 14. detsembri 1995. aasta kohtumäärus Hogan vs. Euroopa Kohus, C‑173/95 P, EU:C:1995:461, punkt 15).
42
Pealegi, kuna kohtuasjade liitmise kohtumäärus ei mõjuta selles käsitletud kohtuasjade sõltumatust ja autonoomsust (21. juuni 2001. aasta kohtuotsus Moccia Irme jt vs. komisjon, C‑280/99 P – C‑282/99 P, EU:C:2001:348, punkt 66), on hagi, mille on esitanud hageja, kes ei vasta ELTL artikli 263 neljandas lõigus ette nähtud vastuvõetavuse tingimustele, vastuvõetamatu, sõltumata sellest, kas hagi võib Üldkohtu kodukorra artikli 68 alusel liita teise hagiga, mille Üldkohus tunnistas vastuvõetavaks.
43
Neil asjaoludel ja arvestades käesoleva kohtuotsuse punktis 40 väljendatud reservatsiooni, tuleb teise väite teine osa ja järelikult teine väide tervikuna tagasi lükata.
Esimene väide, et on rikutud põhjendamiskohustust, moonutatud faktilisi asjaolusid ja rikutud apellandi menetlusõigusi
Poolte argumendid
44
Esimese väite esimeses osas väidab apellant, et Üldkohus jättis tema hagi rahuldamata põhjusel, et ta ei osalenud tehingut M.8871 puudutavas haldusmenetluses. Vaidlustatud kohtuotsuses ei ole täpsustatud, kas tema turupositsiooni oluline kahjustamine, millele apellant viitab, on asjakohatu või miks see nii on, vaid punktis 31 piirdutakse märkusega, et „puuduvad erilised asjaolud tema turupositsiooni mõjutamise kohta“. Sellest punktist 31 ei nähtu, et Üldkohus oleks kontrollinud, kas ELTL artikli 263 neljanda lõigu kohaselt võib pool olla isiklikult puudutatud isegi siis, kui ta menetluses ametlikult ei osalenud. Apellant väitis, et ta on RWE otsene konkurent ning et tema huve on konkreetselt kahjustatud. Põhjendus, milles seda laadi argumentidele ei vastata, on aga vigane.
45
Esimese väite teises osas väidab apellant, et esimeses kohtuastmes esitatud hagiavaldus, mida on täiendatud eelkõige tema 7. juuli 2021. aasta kirjalike märkustega RWE menetlusse astuja seisukohtade kohta ja tema suuliste seisukohtadega kohtuistungil, sisaldas täielikku ülevaadet tema investeeringutest ja nende ulatusest; tema tegevusest, milles ta RWE-ga elektritootmises konkureeris; sellest, kuidas ta on konkreetselt puudutatud, ning tema turupositsiooni kahjustamisest. Vaidlustatud kohtuotsuse punktis 31 esitatud järelduses märkis Üldkohus, et apellant ei ole viidanud ühelegi erilisele asjaolule, moonutades nii viimase argumente.
46
Esimese väite kolmandas osas väidab apellant, et Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklis 47 sätestatud õigus tõhusale õiguskaitsevahendile ja õiglasele kohtulikule arutamisele eeldab, et Üldkohus tutvub poolte seisukohtadega ja võtab neid oma otsuse tegemisel arvesse, isegi kui nende seisukohtade sisu ei ole talle siduv. Sellest õigusest tuleneb samuti, et Üldkohus peab esitama oma otsuse asjakohased põhjendused ja vastama vastuväidetele. Mida olulisem on asjaolu või õiguslik argument, seda tähtsam on, et põhjendused vastaksid poolte argumentidele. Sisuline mõjutamine on aga vastuvõetavuse keskne aspekt, mille kohta Üldkohus oleks pidanud seisukoha võtma omal algatusel tehtava uurimise raames.
47
Komisjon, keda toetavad E.ON ja RWE, väidab, et Üldkohus põhjendas piisavalt põhjusi, miks apellandi turupositsiooni ei mõjutatud, täites Euroopa Kohtu poolt kohtuotsuste põhjendamise kohta kehtestatud nõuded. Üldkohus täpsustas, et ta ei tuvastanud erilisi asjaolusid seoses selle positsiooni mõjutamisega, ja leidis seejuures, et miski ei individualiseeri apellanti võrreldes teiste konkurentidega.
Euroopa Kohtu hinnang
48
Esimese väite kolme osa ja käesoleva kohtuotsuse punktis 38 mainitud argumenti, mis on esitatud teise väite teises osas, tuleb analüüsida koos; neis väidab apellant tegelikult, et Üldkohus on rikkunud põhjendamiskohustust seoses tema õigusega esitada hagi.
49
Olgu meenutatud, et väljakujunenud kohtupraktika kohaselt peab kohtuotsuse põhjendusest selgelt ja üheselt nähtuma Üldkohtu arutluskäik (11. juuni 2015. aasta kohtuotsus EMA vs. komisjon, C‑100/14 P, EU:C:2015:382, punkt 67 ja seal viidatud kohtupraktika), kusjuures Üldkohtul lasuv põhjendamiskohustus, mis tuleneb Euroopa Liidu Kohtu põhikirja artiklist 36 ja artikli 53 esimesest lõigust, ei kohusta teda esitama ammendavat ning üksikasjalikku ülevaadet menetluspoolte kõikidest arutluskäikudest. Kuigi põhjendus võib seega olla kaudne, peab see siiski võimaldama huvitatud isikutel aru saada põhjustest, miks Üldkohus nende argumentidega ei nõustunud, ning Euroopa Kohtul peab olema piisavalt andmeid oma kontrolli tegemiseks apellatsioonkaebuse raames (18. juuni 2020. aasta kohtuotsus Primart vs. EUIPO, C‑702/18 P, EU:C:2020:489, punkt 61 ja seal viidatud kohtupraktika).
50
Olles vaidlustatud kohtuotsuse punktis 21 meenutanud, et vastavalt ELTL artikli 263 neljandale lõigule võib füüsiline või juriidiline isik esitada hagi teisele isikule adresseeritud otsuse peale üksnes siis, kui see otsus teda otseselt ja isiklikult puudutab, esitas Üldkohus selle kohtuotsuse punktides 24–31 põhjendused, millele ta tugines järeldamaks, et vaidlusalune otsus ei puuduta apellanti isiklikult selle sätte tähenduses.
51
Eelkõige tuletas Üldkohus selle kohtuotsuse punktis 24 meelde käesoleva kohtuotsuse punktis 28 mainitud väljakujunenud kohtupraktikat.
52
Vaidlustatud kohtuotsuse punktis 25 märkis Üldkohus, et otsuse puhul, millega tuvastatakse koondumise kokkusobivus siseturuga, ning juhul, kui on tegemist kolmandast isikust ettevõtjaga, tuleb see, kas ta on isiklikult puudutatud, kindlaks teha esiteks tema haldusmenetluses osalemise ja teiseks tema turupositsiooni mõjutamise alusel. Punktis 25 lisas ta, et kuigi pelk osalemine menetluses ei ole iseenesest piisav, et tõendada, et otsus puudutab apellanti isiklikult, eriti koondumiste valdkonnas, mille üksikasjalik uurimine nõuab korrapärast kontakti mitme ettevõtjaga, on aktiivne osalemine haldusmenetluses siiski asjaolu, mida konkurentsi valdkonna kohtupraktikas regulaarselt arvesse võetakse, sealhulgas koondumiste kontrolli konkreetses valdkonnas, et koostoimes teiste konkreetsete asjaoludega tuvastada tema hagi vastuvõetavus.
53
Seejärel analüüsis Üldkohus vaidlustatud kohtuotsuse punktides 27–30 küsimust, kas võib asuda seisukohale, et apellant osales tehingut M.8871 puudutavas menetluses, ning järeldas, et ta ei olnud aktiivselt selles menetluses osalenud.
54
Lõpuks märkis Üldkohus selle kohtuotsuse punktis 31, et kuna apellant selles menetluses aktiivselt ei osalenud, tuleb asuda seisukohale, et vaidlusalune otsus ei puuduta teda isiklikult, arvestades lisaks seda, et puuduvad erilised asjaolud tema turupositsiooni mõjutamise kohta.
55
Ent sarnaselt sellele, mida apellant oma apellatsioonkaebuse põhjendamiseks märgib, esitas ta nii hagiavalduses kui ka RWE menetlusse astuja seisukohtade kohta esitatud märkustes teatud hulga asjaolusid, mis puudutasid tema turupositsiooni väidetavalt olulist mõjutamist pärast tehingut M.8871 ja mis tema arvates võisid tõendada, et vaidlusalune otsus puudutab teda isiklikult ELTL artikli 263 neljanda lõigu tähenduses.
56
Tuleb tõdeda, et piirdudes kinnitusega, et puuduvad erilised asjaolud seoses apellandi turupositsiooni kahjustamisega, ei esitanud Üldkohus ühtegi – isegi mitte lühidat – põhjendust, mis võimaldaks ühest küljest apellandil mõista, kas argumente, mille ta esitas väitmaks, et tema turupositsiooni on oluliselt mõjutatud, on analüüsitud, ja kui neid analüüsiti, siis mis põhjustel leiti, et need ei ole sellise mõjutamise tõendamiseks sobivad, ning annaks teisest küljest Euroopa Kohtule piisavalt tõendeid oma kontrolli teostamiseks, nagu nõuab käesoleva kohtuotsuse punktis 49 viidatud kohtupraktika.
57
Nii rikkus Üldkohus põhjendamiskohustust, mis talle on pandud Euroopa Liidu Kohtu põhikirja artikliga 36 ja artikli 53 esimese lõiguga.
58
Sellest järeldub, et esimese väitega ja käesoleva kohtuotsuse punktis 38 mainitud argumendiga, mis on esitatud teise väite teise osa raames, tuleb nõustuda.
59
Seetõttu tuleb vaidlustatud kohtuotsus tühistada osas, milles Üldkohus tuvastas selle punktis 31, et puudub eriline asjaolu apellandi turupositsiooni mõjutamise kohta, ja järeldas selle kohtuotsuse punktis 32, tuginedes eelkõige sellele põhjendusele, et vaidlusalune otsus ei puuduta apellanti isiklikult, mistõttu tuleks tema hagi vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata jätta.
Üldkohtule esitatud hagi
60
Euroopa Liidu Kohtu põhikirja artikli 61 esimese lõigu teise lause kohaselt võib Euroopa Kohus teha Üldkohtu otsuse tühistamise korral asja suhtes ise lõpliku kohtuotsuse, kui menetlusstaadium seda lubab.
61
Käesolevas kohtuasjas on see nii.
62
Olgu meenutatud, nagu nähtub käesoleva kohtuotsuse punktist 29, et apellandi hagi esitamise õiguse hindamiseks peab koondumise suhtes kolmandast isikust ettevõtja praegune või tulevane positsioon turul (mida see tehing võib mõjutada) olema oluliselt mõjutatud, et otsus, millega koondumine tunnistatakse siseturuga kokkusobivaks, puudutaks seda ettevõtjat isiklikult. Sellega seoses ei ole ainuüksi asjaolu, et selline akt nagu vaidlusalune otsus võib omada teatavat mõju asjaomasel turul esinevatele konkurentsisuhetele ja et puudutatud ettevõtja on teatavas konkurentsisuhtes nimetatud õigusaktist kasu saava isikuga, igal juhul piisav selleks, et järeldada, et mainitud akt puudutab seda ettevõtjat isiklikult (vt analoogia alusel 22. novembri 2007. aasta kohtuotsus Hispaania vs. Lenzing, C‑525/04 P, EU:C:2007:698, punkt 32).
63
Tuleb aga tõdeda, et kaalutlused, mille apellant esitas Üldkohtule esitatud hagis, kuivõrd need puudutavad tema enda turupositsiooni, seisnevad peamiselt selles, et ta mainis oma aktsionäre, töötajate arvu, tegevust turul või turu eripära, tõendamata siiski, kuidas need asjaolud ja tegevused – olgu siis konkurendi või investorina – individualiseerivad teda sarnaselt vaidlusaluse otsuse adressaatidega. Nimelt võivad need asjaolud ja tegevused iseloomustada igat muud energiatootjat ega võimalda eristada ainult apellanti teistest konkurentidest turul.
64
Sama järeldus kehtib ka muude argumentide kohta, mille apellant esitas oma hagis ja mis puudutavad esiteks seda, et ta peab ostma elektrienergiat tarneahelas eelnevast võrgust, et tagada varustuskindlus oma klientidele, kes peavad taluma sellega seotud tasude kasvu viimastel aastatel, ning teiseks RWE rolli tugevdamist energiatarnijate partnerina, ning tema argumendi kohta, mille ta esitas oma 7. juuli 2021. aasta märkustes RWE menetlusse astuja seisukohtade kohta ja mille kohaselt luuakse „hiiglane tootmisvaldkonnas, mis kahjustab konkurentsi“.
65
Sellest tuleneb, et apellant ei ole tõendanud, et asjaomane tehing mõjutab oluliselt tema turupositsiooni. Lisaks, nagu nähtub käesoleva kohtuotsuse punktist 29, ei saa lugeda isegi aktiivset osalemist koondumist puudutavas haldusmenetluses – mis pealegi ei ole käesoleval juhul tõendatud, nagu nähtub käesoleva kohtuotsuse punktidest 31 ja 32 – piisavaks selle tõendamiseks, et otsus, millega see koondumine tunnistatakse siseturuga kokkusobivaks, puudutab ettevõtjat isiklikult ELTL artikli 263 neljanda lõigu tähenduses.
66
Järelikult ei ole apellant tõendanud, et vaidlusalune otsus puudutab teda isiklikult ELTL artikli 263 neljanda lõigu tähenduses. Kuna selles sättes ette nähtud otsese ja isikliku puutumuse tingimused on kumulatiivsed, nagu nähtub käesoleva kohtuotsuse punktist 27, tuleb tema tühistamishagi jätta vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata.
67
Neil asjaoludel ei ole vaja teha otsust apellatsioonkaebuse kolmanda kuni kuuenda väite kohta, mis sisaldavad sisulisi argumente, mis põhinevad ekslikul eeldusel, et esimeses kohtuastmes esitatud hagi oli vastuvõetav.
Kohtukulud
68
Euroopa Kohtu kodukorra artikli 184 lõige 2 näeb ette, et kui apellatsioonkaebus on põhjendatud ja Euroopa Kohus teeb ise kohtuasjas lõpliku otsuse, otsustab ta kohtukulude jaotamise. Kodukorra artikli 138 lõikes 3, mida kohaldatakse kodukorra artikli 184 lõike 1 kohaselt ka apellatsioonimenetluse suhtes, on sätestatud, et kui osa nõudeid rahuldatakse ühe poole, osa teise poole kasuks, jäävad kummagi poole kohtukulud tema enda kanda.
69
Kuna käesoleval juhul nõustuti apellandi apellatsioonkaebuse esimese väitega ja käesoleva kohtuotsuse punktis 38 mainitud argumendiga ning tema tühistamishagi jäeti rahuldamata, tuleb kummagi poole kohtukulud jätta nende endi kanda.
70
Vastavalt kodukorra artikli 140 lõikele 1, mida samuti kohaldatakse apellatsioonimenetluse suhtes, kannavad menetlusse astunud liikmesriigid ise oma kohtukulud. Järelikult jäetakse Saksamaa Liitvabariigi kohtukulud tema enda kanda.
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (viies koda) otsustab:
1.
Tühistada Euroopa Liidu Üldkohtu 17. mai 2023. aasta kohtuotsus eins energie in sachsen vs. komisjon (T‑318/20, EU:T:2023:262).
2.
Jätta eins energie in sachsen GmbH & Co. KG hagi tühistada komisjoni 26. veebruari 2019. aasta otsus C(2019) 1711 (final), millega tunnistatakse koondumine siseturuga ja EMP lepinguga kokkusobivaks (juhtum M.8871 – RWE/E.ON Assets), vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata.
3.
Jätta eins energie in sachsen GmbH & Co. KG, E.ON SE, RWE AG ja Euroopa Komisjoni kohtukulud nii esimese astme menetluses kui ka apellatsioonimenetluses nende endi kanda.
4.
Jätta Saksamaa Liitvabariigi kohtukulud tema enda kanda.
Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: saksa.