62020TJ0295_RES
Vec T‑295/20
Aquind Ltd a i.
proti
Európskej komisii
Rozsudok Všeobecného súdu (druhá komora) z 8. februára 2023
„Energetika – Transeurópske energetické infraštruktúry – Nariadenie (EÚ) č. 347/2013 – Delegované nariadenie, ktorým sa mení zoznam projektov spoločného záujmu – Článok 172 druhý odsek ZFEÚ – Odmietnutie členského štátu udeliť súhlas s projektom elektrického prepojovacieho vedenia na účely udelenia štatútu projektu spoločného záujmu – Nezaradenie projektu Komisiou do zmeneného zoznamu – Povinnosť odôvodnenia – Zásada riadnej správy vecí verejných – Rovnosť zaobchádzania – Právna istota – Legitímna dôvera – Proporcionalita – Článok 10 Zmluvy o energetickej charte“
Energetika – Transeurópske energetické infraštruktúry – Nariadenie č. 347/2013 – Delegovanie právomoci na Komisiu – Delegované nariadenie, ktorým sa mení zoznam projektov spoločného záujmu (PIC) Únie – Odmietnutie členského štátu udeliť súhlas s projektom elektrického prepojovacieho vedenia na účely udelenia štatútu PIC – Diskrečná právomoc dotknutého členského štátu – Nezaradenie projektu Komisiou do zmeneného zoznamu – Povinnosť odôvodnenia – Dosah – Diskrečná právomoc Komisie – Neexistencia
[Článok 172 druhý odsek a článok 290 ZFEÚ; nariadenie Európskeho parlamentu a Rady č. 347/2013, článok 3 ods. 3 druhý pododsek písm. a) a príloha III časť 2 bod 10]
(pozri body 36 – 40, 43 – 45, 54 – 56, 89, 90, 149, 150, 152)
Zhrnutie
Vnútorný trh s energiou a zoznam projektov spoločného záujmu Únie: Všeobecný súd zamietol žalobu skupiny Aquind.
Právo Únie priznáva členskému štátu dotknutému projektom právomoc prijať alebo odmietnuť jeho zaradenie do zoznamu PIC bez toho, aby Komisia mohla neprihliadať na odmietnutie.
Žalobkyne, spoločnosti Aquind Ltd, Aquind SAS a Aquind Energy Sàrl, sú realizátori projektu elektrického prepojovacieho vedenia spájajúceho elektrické prenosové sústavy Spojeného kráľovstva a Francúzska (ďalej len „projekt prepojovacieho vedenia Aquind“). Keďže tento projekt bol považovaný za zásadný v rámci infraštruktúry potrebnej na dokončenie vnútorného trhu s energiou, bol zaradený do zoznamu „projektov spoločného záujmu“ (ďalej len „PIC“) Európskej únie delegovaným nariadením 2018/540 (
1
).
Vzhľadom na to, že sa tento zoznam projektov spoločného záujmu pre Úniu musí vypracovávať každé dva roky, zoznam stanovený delegovaným nariadením 2018/540 bol nahradený zoznamom stanoveným delegovaným nariadením 2020/389 (
2
) (ďalej len „napadnuté nariadenie“). Na novom zozname nachádzajúcom sa v prílohe napadnutého nariadenia sa projekt prepojovacieho vedenia Aquind nachádza v tabuľke projektov, ktoré už nie sú považované za PIC pre Úniu.
Žalobkyne teda podali žalobu na Všeobecný súd, ktorou sa domáhali zrušenia napadnutého nariadenia v rozsahu, v akom bol projekt prepojovacieho vedenia Aquind vyňatý zo zoznamu PIC pre Úniu.
Všeobecný súd zamietol túto žalobu v celom jej rozsahu. V rozsudku okrem iného dospel k záveru, že ak sa členský štát rozhodne odmietnuť zaradiť PIC nachádzajúci sa na jeho území do zoznamu stanoveného nariadením č. 347/2013 (
3
), tento členský štát má v tejto oblasti diskrečnú právomoc, ktorú Európska komisia nemôže spochybniť.
Posúdenie Všeobecným súdom
Všeobecný súd v prvom rade skúmal otázku, či odôvodnenie Komisie nezaradiť do napadnutého nariadenia projekt prepojovacieho vedenia Aquind ako PIC pre Úniu, ktoré sa zakladá na odmietnutí Francúzskej republiky udeliť súhlas so zaradením tohto projektu do zoznamu PIC pre Úniu, možno považovať za dostatočné odôvodnenie. (
4
)
V tejto súvislosti Všeobecný súd po tom, čo pripomenul znenie článku 172 druhého odseku ZFEÚ, podľa ktorého usmernenia a PIC, ktoré sa týkajú územia členského štátu, vyžadujú jeho schválenie, usúdil, že vzhľadom na jeho jasné znenie, ktoré nevykazuje žiadne výkladové problémy, toto ustanovenie priznáva dotknutému členskému štátu diskrečnú právomoc udeliť súhlas so zápisom projektu na zoznam PIC pre Úniu alebo odmietnuť to. Rozhodnutie normotvorcu zaviesť určitú formu práva veta v prospech dotknutého členského štátu možno totiž vysvetliť tým, že politika transeurópskych sietí zahŕňa územné aspekty, a teda istým spôsobom zaujíma územné plánovanie, ktoré je oblasťou, na ktorú sa tradične vzťahuje zvrchovanosť členských štátov.
V prejednávanej veci dospel Všeobecný súd k záveru, že Komisia si splnila povinnosť odôvodnenia, (
5
) keď uviedla, že Francúzska republika odmietla udeliť súhlas so zaradením projektu prepojovacieho vedenia Aquind do zoznamu PCI pre Úniu. Rovnako nemožno Komisii vytýkať, že nepožiadala Francúzsku republiku o vysvetlenia podrobných dôvodov uvedeného odmietnutia. V tomto kontexte ustanovenia nariadenia č. 347/2013 (
6
) nemožno vykladať v tom zmysle, že by Komisia mohla byť zodpovedná za prípadnú nezákonnosť, ktorej sa dopustil členský štát, ak členský štát odmietne udeliť svoj súhlas s projektom, a že by sa tak musela zodpovedať za prípadné porušenie povinnosti odôvodnenia, ktorého sa dopustil tento členský štát. Podľa Všeobecného súdu by bol takýto prístup v rozpore s pravidlami, ktoré upravujú rozdelenie právomocí medzi členské štáty a Komisiu, ako je stanovené v článku 172 ZFEÚ a pripomenuté v nariadení č. 347/2013. Zmluva o FEÚ totiž jasne stanovila obmedzenia právomoci Únie v oblasti PCI pre Úniu, pretože Komisii sa zabráni zapísať do zoznamu uvedených PIC projekt, ktorý nezískal schválenie od členského štátu, na ktorého území sa má projekt realizovať.
V druhom rade sa Všeobecný súd zaoberá údajným porušením procesných a hmotnoprávnych pravidiel stanovených nariadením č. 347/2013. (
7
) V tejto súvislosti konštatuje, že žalobkyne nepreukázali, že by skutočnosť, že projekt prepojovacieho vedenia Aquind bol najneistejší z projektov, ktoré možno zapísať do zoznamu PCI pre Úniu, mohla spochybniť zákonnosť napadnutého nariadenia. Všeobecný súd zdôraznil, že podľa nariadenia č. 347/2013 (
8
) bola Komisia povinná zohľadniť odmietnutie Francúzskej republiky udeliť súhlas so zaradením projektu prepojovacieho vedenia Aquind do zoznamu PCI pre Úniu a že nemohla spochybniť dôvody, podľa ktorých bol uvedený projekt najneistejší. Dodáva, že nariadenie č. 347/2013 (
9
) stanovilo, že dôvody odmietnutia uvedené členským štátom musia byť preskúmané, ak o to členský štát dotknutej regionálnej skupiny požiada. Komisia teda nebola oprávnená požadovať, aby sa preskúmali dôvody uvedené Francúzskou republikou, a nedopustila sa teda nesprávneho posúdenia v tejto súvislosti. V prejednávanej veci ani jeden členský štát neprejavil záujem, aby bola Francúzska republika vyzvaná vyjadriť sa k dôvodom svojho odmietnutia. Aj za predpokladu, že by konštatovanie Francúzskej republiky, podľa ktorého projekt prepojovacieho vedenia Aquind bol najneistejší, vychádzalo z nesprávneho posúdenia, Komisia nemala právomoc opraviť ho, tak ako samotný Všeobecný súd nemá právomoc preskúmať túto otázku.
(
1
)	Delegované nariadenie Komisie (EÚ) z 23. novembra 2017, ktorým sa mení nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 347/2013, pokiaľ ide o zoznam projektov spoločného záujmu pre Úniu (Ú. v. EÚ L 90, 2018, s. 38).
(
2
)	Delegované nariadenie Komisie (EÚ) z 31. októbra 2019, ktorým sa mení nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 347/2013, pokiaľ ide o zoznam projektov spoločného záujmu pre Úniu (Ú. v. EÚ L 74, 2020, s. 1).
(
3
)	Článok 3 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 347/2013 zo 17. apríla 2013 o usmerneniach pre transeurópsku energetickú infraštruktúru a ktorým sa zrušuje rozhodnutie č. 1364/2006/ES a menia a dopĺňajú nariadenia (ES) č. 713/2009, (ES) č. 714/2009 a (ES) č. 715/2009 (Ú. v. EÚ L 115, 2013, s. 39).
(
4
)	S prihliadnutím na ustálenú judikatúru v danej oblasti.
(
5
)	Podľa článku 3 ods. 3 druhý pododsek písm. a) a príloha III časť 2 bod 10 nariadenia č. 347/2013.
(
6
)	Článok 3 ods. 1 a 4 a článok 16 nariadenia č. 347/2013.
(
7
)	Najmä článok 5 ods. 8 nariadenia č. 347/2013.
(
8
)	Podľa článku 3 ods. 3 druhého pododseku písm. a) a prílohy III časti 2 bodu 10 nariadenia č. 347/2013.
(
9
)	Príloha III časť 2 bod 10 nariadenia č. 347/2013.