UZNESENIE SÚDNEHO DVORA (deviata komora)
z 8. júla 2022 (*)
„Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Článok 53 ods. 2 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora – Charta základných práv Európskej únie – Pôsobnosť – Článok 51 – Legislatívny postup na prijatie uznesenia o zrušení amnestie – Súdne konanie o preskúmaní súladu tohto uznesenia s vnútroštátnou ústavou – Neexistencia vykonávania práva Únie – Zjavný nedostatok právomoci Súdneho dvora“
Vo veci C‑710/20,
ktorej predmetom je návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 267 ZFEÚ podaný rozhodnutím Okresného súdu Bratislava I (Slovenská republika) z 12. decembra 2018 a doručený Súdnemu dvoru 29. decembra 2020, ktorý súvisí s trestným konaním proti:
AM,
za účasti:
Krajskej prokuratúry v Bratislave,
SÚDNY DVOR (deviata komora),
v zložení: predseda deviatej komory S. Rodin, sudcovia J.‑C. Bonichot a L. S. Rossi (spravodajkyňa),
generálna advokátka: J. Kokott,
tajomník: A. Calot Escobar
so zreteľom na rozhodnutie prijaté po vypočutí generálnej advokátky, že vec bude rozhodnutá odôvodneným uznesením v súlade s článkom 53 ods. 2 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora,
vydal toto
Uznesenie
1        Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu článku 4 ods. 3 ZEÚ, článku 82 ZFEÚ, ako aj článkov 47 a 50 Charty základných práv Európskej únie (ďalej len „Charta“).
2        Tento návrh bol podaný v rámci trestného konania vedeného proti AM, slovenskému štátnemu príslušníkovi, obvinenému zo zneužívania právomoci verejného činiteľa, marenia prípravy a priebehu referenda a falšovania a pozmeňovania verejnej listiny.
Slovenské právo
Ústava Slovenskej republiky
3        Podľa článku 86 Ústavy Slovenskej republiky v znení ústavného zákona č. 71/2017 Z. z. z 30. marca 2017 (ďalej aj len „Ústava SR“):
„Do pôsobnosti Národnej rady Slovenskej republiky patrí najmä:
…
i)      uznášať sa o zrušení rozhodnutia prezidenta [Slovenskej republiky] podľa čl. 102 ods. 1 písm. j), ak odporuje princípom demokratického a právneho štátu; prijaté uznesenie je všeobecne záväzné a vyhlasuje sa rovnako ako zákon,
…“
4        Článok 129a Ústavy SR stanovuje:
„Ústavný súd rozhoduje o súlade uznesenia Národnej rady Slovenskej republiky o zrušení amnestie alebo individuálnej milosti prijatého podľa čl. 86 písm. i) s Ústavou Slovenskej Republiky. Ústavný súd začne konanie vo veci podľa prvej vety bez návrhu…“
5        Článok 154f uvedenej Ústavy stanovuje:
„1.      Ustanovenia čl. 86 písm. i), čl. 88a a čl. 129a sa vzťahujú aj na článok V a článok VI rozhodnutia predsedu vlády Slovenskej republiky z 3. marca 1998 o amnestii uverejneného pod číslom 55/1998 Z. z., rozhodnutie predsedu vlády Slovenskej republiky zo 7. júla 1998 o amnestii uverejnené pod číslom 214/1998 Z. z. a rozhodnutie prezidenta Slovenskej republiky v konaní o milosť pre obvineného zo dňa 12. decembra 1997…
2.      Zrušením amnestií a milostí podľa odseku 1
a)      sa zrušujú rozhodnutia štátnych orgánov v rozsahu, v ktorom boli vydané a odôvodnené na základe amnestií a milostí uvedených v odseku 1 a
b)      zanikajú zákonné prekážky trestných stíhaní, ktoré mali základ v amnestiách a milostiach uvedených v odseku 1; doba trvania týchto zákonných prekážok sa nezapočítava do premlčacích dôb vzťahujúcich sa na skutky, ktorých sa amnestie a milosti uvedené v odseku 1 týkajú.“
Zákon č. 38/1993 Z. z. v znení zákona č. 72/2017 Z. z.
6        § 48b v rámci šiesteho oddielu druhej hlavy tretej časti zákona č. 38/1993 Z. z. o organizácii Ústavného súdu Slovenskej republiky, o konaní pred ním a o postavení jeho sudcov v znení zákona č. 72/2017 Z. z. z 30. marca 2017 v odsekoch 1 až 3 stanovoval:
„1.      Ústavný súd začne konanie vo veci podľa čl. 129a Ústavy bez návrhu, konanie sa začína dňom vyhlásenia uznesenia schváleného Národnou radou Slovenskej republiky podľa čl. 86 písm. i) Ústavy v Zbierke zákonov [Slovenskej republiky].
2.      Účastníkom konania je len Národná rada Slovenskej republiky.
3.      Vedľajším účastníkom konania je vláda Slovenskej republiky zastúpená Ministerstvom spravodlivosti Slovenskej republiky, ak sa koná o uznesení, ktorým sa zrušila amnestia a prezident Slovenskej republiky, ak sa koná o uznesení, ktorým sa zrušila individuálna milosť.“
Spor vo veci samej a prejudiciálne otázky
7        AM bol na Slovensku trestne stíhaný za trestné činy údajne spáchané v roku 1997.
8        Dňa 3. marca 1998 predseda vlády Slovenskej republiky, ktorý v tom čase z dôvodu uplynutia funkčného obdobia prezidenta Slovenskej republiky vykonával jeho právomoci, udelil amnestiu vzťahujúcu sa na tieto trestné činy.
9        Rozhodnutím z 26. júna 2000 Okresný súd Bratislava I (Slovenská republika) uvedené trestné stíhanie zastavil, a to okrem iného z dôvodu tejto amnestie. Toto rozhodnutie, ktoré nadobudlo právoplatnosť, vyvolalo podľa slovenského práva rovnaké účinky ako oslobodzujúci rozsudok.
10      Dňa 4. apríla 2017 nadobudol účinnosť ústavný zákon č. 71/2017 Z. z., ako aj zákon č. 72/2017 Z. z.
11      Uznesením z 5. apríla 2017 Národná rada Slovenskej republiky na základe článku 86 písm. i) Ústavy SR zrušila amnestiu predsedu vlády Slovenskej republiky z 3. marca 1998.
12      Nálezom z 31. mája 2017 Ústavný súd Slovenskej republiky podľa článku 129a Ústavy SR rozhodol, že toto uznesenie je v súlade s ústavou.
13      Keďže v súlade s článkom 154f ods. 2 Ústavy SR má uznesenie z 5. apríla 2017 za následok zrušenie rozhodnutia Okresného súdu Bratislava I z 26. júna 2000, voči AM následne ďalej pokračovalo trestné stíhanie.
14      Vnútroštátny súd zdôrazňuje, že AM nemal v rámci konania pred Ústavným súdom Slovenskej republiky postavenie účastníka konania, hoci rozhodnutie tohto ústavného súdu mohlo mať vplyv na platnosť rozhodnutia o opätovnom začatí trestného konania proti nemu.
15      Vnútroštátny súd sa však pýta, či zásada ne bis in idem
nebráni opätovnému začatiu tohto konania.
16      Okrem toho sa vnútroštátny súd pýta, či je taká vnútroštátna právna úprava, o akú ide vo veci samej, podľa ktorej je preskúmanie legislatívneho ustanovenia o zrušení amnestie ústavným súdom členského štátu obmedzené len na posúdenie súladu tohto ustanovenia s vnútroštátnou ústavou bez toho, aby bolo možné posúdiť aj jeho súlad s právom Únie, zlučiteľná s článkom 267 ZFEÚ, základnými právami zaručenými osobitne v článkoch 47 a 50 Charty, ako aj so zásadou lojálnej spolupráce podľa článku 4 ods. 3 ZEÚ. Vnútroštátny mechanizmus zrušenia amnestie môže byť podľa neho prípadne tiež v rozpore so zásadami proporcionality a efektivity, ktoré obmedzujú procesnú autonómiu členských štátov Únie pri prijímaní vnútroštátnych právnych predpisov.
17      Za týchto okolností Okresný súd Bratislava I rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky:
„1.      Je v súlade s právom na spravodlivé súdne konanie, ktoré je garantované článkom 47 [Charty], ako i s právom nebyť stíhaný alebo potrestaný v trestnom konaní dvakrát za ten istý trestný čin, ktoré je garantované článkom 50 [Charty], ako i s článkom 82 [ZFEÚ], také ustanovenie vnútroštátneho zákona, ktoré bez rozhodnutia vnútroštátneho súdu priamo ruší rozhodnutie vnútroštátneho súdu o zastavení trestného stíhania, ktoré má podľa vnútroštátnej úpravy charakter konečného rozhodnutia s účinkami oslobodenia spod obvinenia a na základe ktorého bolo trestné konanie s konečnou účinnosťou zastavené dôsledkom amnestie, ktorá bola vydaná v súlade s vnútroštátnym zákonom? V prípade zápornej odpovede na túto otázku, je vnútroštátny súd viazaný takýmto ustanovením vnútroštátneho zákona?
2.      Je v súlade so zásadou lojality podľa článku 4 ods. 3 [ZEÚ] a článku 267 [ZFEÚ], ako i s článkom 82 [ZFEÚ], ako i s právom na spravodlivé súdne konanie, ktoré je garantované článkom 47 [Charty], ako i s právom nebyť stíhaný alebo potrestaný v trestnom konaní dvakrát za ten istý trestný čin, ktoré je garantované článkom 50 [Charty], také ustanovenie vnútroštátneho zákona, ktoré obmedzuje [Ústavný súd Slovenskej republiky] pri preskúmavaní uznesenia Národnej rady Slovenskej republiky o zrušení amnestie alebo individuálnej milosti prijatého podľa článku 86 písm. i) [Ústavy SR], len na posúdenie jej súladnosti [s Ústavou SR], bez ohľadu na záväzné akty prijaté Európskou úniou, a to najmä [Chartu, Zmluvu o FEÚ, ako i Zmluvu o EÚ]? V prípade zápornej odpovede na túto otázku, je vnútroštátny súd viazaný takýmto rozhodnutím [Ústavného súdu Slovenskej republiky]?“
Konanie na Súdnom dvore
18      Rozhodnutím predsedu Súdneho dvora zo 4. februára 2021 bola táto vec prerušená až do vyhlásenia rozsudku vo veci C‑203/20.
19      V konaní sa pokračovalo od 4. januára 2022, pričom listom z toho istého dňa kancelária Súdneho dvora oznámila vnútroštátnemu súdu rozsudok zo 16. decembra 2021, AB a i. (Zrušenie amnestie) (C‑203/20, EU:C:2021:1016), a položila mu otázku, či vzhľadom na tento rozsudok trvá na svojom návrhu.
20      Listom doručeným 22. februára 2022 vnútroštátny súd oznámil Súdnemu dvoru, že naďalej trvá na svojom návrhu na začatie prejudiciálneho konania.
O právomoci Súdneho dvora
21      Podľa článku 53 ods. 2 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora ak Súdny dvor zjavne nemá právomoc rozhodnúť o veci, môže po vypočutí generálneho advokáta kedykoľvek rozhodnúť odôvodneným uznesením bez ďalšieho konania.
22      Toto ustanovenie je potrebné uplatniť v prejednávanej veci.
23      Podľa ustálenej judikatúry Súdneho dvora môže v rámci prejudiciálneho konania podľa článku 267 ZFEÚ Súdny dvor vykladať právo Únie iba v hraniciach právomocí, ktoré mu boli priznané [rozsudok z 19. novembra 2019, A. K. a i. (Nezávislosť disciplinárneho senátu Najvyššieho súdu), C‑585/18, C‑624/18 a C‑625/18, EU:C:2019:982, bod 77, ako aj citovaná judikatúra].
24      Svojou prvou otázkou sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či sa majú článok 82 ZFEÚ a články 47 a 50 Charty vykladať v tom zmysle, že bránia ustanoveniu vnútroštátneho práva, ktorým sa zrušuje rozhodnutie vnútroštátneho súdu o zastavení trestného stíhania určitej osoby, ktoré má podľa vnútroštátnej právnej úpravy povahu právoplatného oslobodzujúceho rozhodnutia a na základe ktorého došlo k právoplatnému zastaveniu trestného konania z dôvodu udelenia amnestie v súlade s vnútroštátnym právom, a v prípade kladnej odpovede, či je vnútroštátny súd takýmto ustanovením viazaný.
25      V tejto súvislosti je potrebné uviesť, že prvá prejudiciálna otázka sa okrem iného týka článkov 47 a 50 Charty.
26      Pôsobnosť Charty v súvislosti s konaním členských štátov je pritom vymedzená v jej článku 51 ods. 1, podľa ktorého sú ustanovenia Charty určené pre členské štáty výlučne vtedy, keď tieto štáty vykonávajú právo Únie.
27      Navyše tento článok 51 ods. 1 Charty potvrdzuje ustálenú judikatúru Súdneho dvora, podľa ktorej sa základné práva zaručené v právnom poriadku Únie uplatnia vo všetkých situáciách, ktoré upravuje právo Únie, avšak nie mimo týchto situácií [rozsudok zo 16. decembra 2021, AB a i. (Zrušenie amnestie), C‑203/20, EU:C:2021:1016, bod 38, ako aj citovaná judikatúra].
28      Ak teda právna situácia nespadá do pôsobnosti práva Únie, Súdny dvor nemá právomoc o nej rozhodnúť a prípadne uvádzané ustanovenia Charty nemôžu samy osebe založiť túto právomoc [rozsudok zo 16. decembra 2021, AB a i. (Zrušenie amnestie), C‑203/20, EU:C:2021:1016, bod 39, ako aj citovaná judikatúra].
29      V prejednávanej veci je potrebné jednak uviesť, že konanie vo veci samej sa týka trestných činov, ktoré nie sú v práve Únie harmonizované [rozsudok zo 16. decembra 2021, AB a i. (Zrušenie amnestie), C‑203/20, EU:C:2021:1016, bod 40].
30      Ďalej, na rozdiel od veci, v ktorej bol vydaný rozsudok zo 16. decembra 2021, AB a i. (Zrušenie amnestie) (C‑203/20, EU:C:2021:1016), z návrhu na začatie prejudiciálneho konania nevyplýva, že vnútroštátny súd má vo veci samej v úmysle začať konanie o vydaní európskeho zatykača.
31      Okrem toho ani článok 82 ZFEÚ, ani akty prijaté na jeho základe neupravujú prijímanie ani zrušenie amnestie. Konkrétne, pokiaľ ide o smernicu Európskeho parlamentu a Rady 2012/13/EÚ z 22. mája 2012 o práve na informácie v trestnom konaní (Ú. v. EÚ L 142, 2012, s. 1), ktorá bola prijatá práve na základe článku 82 ZFEÚ, Súdny dvor už mal príležitosť spresniť, že táto smernica sa nemôže uplatňovať na postup legislatívnej povahy týkajúci sa zrušenia amnestie, a ani na súdne konanie o preskúmaní súladu tohto zrušenia amnestie s vnútroštátnou ústavou [rozsudok zo 16. decembra 2021, AB a i. (Zrušenie amnestie), C‑203/20, EU:C:2021:1016, bod 71].
32      Súdny dvor preto zjavne nemá právomoc odpovedať na prvú otázku.
33      Svojou druhou otázkou sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či sa majú článok 4 ods. 3 ZEÚ, články 82 a 267 ZFEÚ, ako aj články 47 a 50 Charty vykladať v tom zmysle, že bránia právnej úprave členského štátu, podľa ktorej je preskúmanie legislatívneho ustanovenia, ktorým sa ruší amnestia, zo strany ústavného súdu tohto členského štátu obmedzené len na posúdenie jeho súladu s ústavou bez toho, aby bolo možné posudzovať aj jeho súlad s právom Únie.
34      V tejto súvislosti stačí pripomenúť, že vnútroštátna právna úprava stanovujúca postup legislatívnej povahy týkajúci sa zrušenia amnestie a súdne konanie, ktorého predmetom je preskúmanie súladu tohto zrušenia amnestie s ústavou, nevykonáva právo Únie, keďže takéto postupy a konania nepatria do pôsobnosti tohto práva [rozsudok zo 16. decembra 2021, AB a i. (Zrušenie amnestie), C‑203/20, EU:C:2021:1016, bod 74].
35      Keďže právo Únie nie je uplatniteľné na takúto vnútroštátnu právnu úpravu, Súdny dvor vzhľadom na úvahy uvedené v bodoch 26 až 28 tohto uznesenia zjavne nemá právomoc odpovedať na druhú otázku.
36      Vzhľadom na vyššie uvedené je potrebné na základe článku 53 ods. 2 rokovacieho poriadku konštatovať, že Súdny dvor zjavne nemá právomoc odpovedať na otázky, ktoré mu položil Okresný súd Bratislava I.
O trovách
37      Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd.
Z týchto dôvodov Súdny dvor (deviata komora) rozhodol:
Súdny dvor Európskej únie zjavne nemá právomoc odpovedať na otázky, ktoré mu položil Okresný súd Bratislava I rozhodnutím z 12. decembra 2018.
Podpisy
*      Jazyk konania: slovenčina.