62024CJ0016
ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA (ôsma komora)
z 27. februára 2025 (
*1
)
„Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Článok 19 ods. 1 druhý pododsek ZEÚ – Účinná súdna ochrana – Vnútroštátne pravidlá týkajúce sa spôsobov prideľovania vecí jednotlivým sudcom súdu – Prideľovanie vecí administratívnym vedúcim súdu – Právomoc určeného sudcu overiť správnosť pridelenia“
Vo veci C‑16/24 [Sinalov] (
i
),
ktorej predmetom je návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 267 ZFEÚ, podaný rozhodnutím šestnásteho senátu trestnoprávneho oddelenia Sofijski gradski săd (Krajský súd Sofia‑mesto, Bulharsko) z 11. januára 2024 a doručený Súdnemu dvoru 11. januára 2024, ktorý súvisí s trestným konaním proti:
YR a i.,
za účasti:
Sofijska gradska prokuratura,
SÚDNY DVOR (ôsma komora),
v zložení: predseda ôsmej komory S. Rodin, sudcovia O. Spineanu‑Matei (spravodajkyňa) a N. Fenger,
generálna advokátka: T. Ćapeta,
tajomník: A. Calot Escobar,
so zreteľom na písomnú časť konania,
so zreteľom na pripomienky, ktoré predložili:
Európska komisia, v zastúpení: K. Herrmann, E. Rousseva a P. J. O. Van Nuffel, splnomocnení zástupcovia,
so zreteľom na rozhodnutie prijaté po vypočutí generálnej advokátky, že vec bude prejednaná bez jej návrhov,
vyhlásil tento
Rozsudok
1
Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu článku 19 ods. 1 druhého pododseku ZEÚ a článku 47 Charty základných práv Európskej únie (ďalej len „Charta“).
2
Tento návrh bol podaný v rámci trestného stíhania YR a i. z dôvodu účasti na organizovanej zločineckej skupine s cieľom páchať daňovú trestnú činnosť.
Právny rámec
Právo Únie
Zmluva o Európskej únii
3
Článok 19 ods. 1 druhý pododsek ZEÚ stanovuje:
„Členské štáty ustanovia v oblastiach, na ktoré sa vzťahuje právo Únie, prostriedky nápravy potrebné na zabezpečenie účinnej právnej ochrany.“
Charta
4
Podľa článku 47 prvého a druhého odseku Charty:
„Každý, koho práva a slobody zaručené právom Únie sú porušené, má za podmienok ustanovených v tomto článku právo na účinný prostriedok nápravy pred súdom.
Každý má právo na to, aby jeho záležitosť bola spravodlivo, verejne a v primeranej lehote prejednaná nezávislým a nestranným súdom zriadeným zákonom. …“
Bulharské právo
Zákon o súdnictve
5
Článok 9 ods. 1 Zakon za sădebnata vlast (zákon o súdnictve) stanovuje:
„Veci a spisy sa prideľujú súdnym orgánom na základe zásady náhodného výberu prostredníctvom jednotného elektronického prideľovania podľa poradia príchodu v súlade s požiadavkami článku 360b.“
6
Článok 86 tohto zákona stanovuje:
„1.   Predseda krajského súdu riadi celkovú organizáciu a správu krajského súdu…
…
(2) organizovaním práce sudcov a prísediacich,
…
2.   Príkazy predsedu a pravidlá týkajúce sa organizácie práce súdu, ktoré schválil, sú záväzné pre všetkých sudcov a zamestnancov súdu.“
7
Článok 360b uvedeného zákona znie:
„1.   Justičné orgány používajú informačné systémy, ktoré schválilo plenárne zhromaždenie [Visšia sădeben săvet (Najvyššia súdna rada, Bulharsko)] po dohode s ministrom spravodlivosti a ministrom digitálnej správy.
…
6.   Súdne orgány používajú jednotný systém náhodného prideľovania podľa článku 9 a článku 112 ods. 6, pričom musí byť možné verejne preukázať náhodný charakter prideľovania kryptografickými prostriedkami vymedzenými vo vyhláške ministra spravodlivosti po dohode s ministrom digitálnej správy.“
Jednotná metodika
8
Najvyššia súdna rada vydala dokument s názvom Edinna Metodika po priloženieto na principa za slučajno razpredelenie na delata v rajonnite, okrăžnite, administrativnite, voennite, apelativnite i secializiranite sădilišta (Jednotná metodika uplatňovania zásady náhodného prideľovania vecí na okresných, krajských, správnych, vojenských, odvolacích a špecializovaných súdoch, ďalej len „jednotná metodika“).
9
Bod 1 písm. b) jednotnej metodiky, ktorý upravuje náhodné prideľovanie, znie takto:
„Na všetkých súdoch sa rozdeľovanie vecí uskutočňuje podľa zásady náhodného výberu elektronickými elektronickým prideľovaním v poradí, v akom boli doručené, podľa predmetu a druhu veci a v súlade s procesnými lehotami, ktoré si vyžadujú naliehavé prejednanie.“
10
V súlade s bodom 3 jednotnej metodiky prideľovanie vykonáva administratívny vedúci súdu alebo vedúci oddelenia.
11
Bod 4.1.1 jednotnej metodiky, ktorý upravuje „konkrétny výber sudcu“ v trestných a správnych veciach, stanovuje:
„a)
Ak sa súdne konanie zastaví a vec sa vráti prokurátorovi na doplnenie vyšetrovania, aby sa následne vrátila súdu, vec začatá pod novým číslom sa pridelí pôvodne určenému sudcovi spravodajcovi.
b)
Po zrušení súdneho rozhodnutia, ktorým sa konanie zastaví z dôvodov týkajúcich sa právomoci, sa nová vec pridelí pôvodne určenému sudcovi spravodajcovi.
c)
Ak sa vec postúpila súdu prvého stupňa z dôvodu nesprávneho úradného postupu a je podaná na ten istý súd, pridelí sa pôvodne určenému sudcovi spravodajcovi.“
Trestný poriadok
12
Nakazatelno‑procesualen kodex (Trestný poriadok) v článku 6 ods. 1 stanovuje:
„Súdnictvo v trestných veciach vykonávajú len súdy, ktoré uvádza [Konstitucija na Republika Bălgarija (Ústava Bulharskej republiky)].“
13
Podľa článku 10 tohto trestného poriadku:
„Sudcovia, prísediaci, prokurátori a vyšetrovacie orgány sú pri výkone svojich funkcií nezávislí a podliehajú len zákonu.“
14
Podľa článku 42 ods. 2 uvedeného poriadku:
„Ak súd zistí, že vec patrí do pôsobnosti iného súdu rovnakého stupňa, zastaví konanie a postúpi vec tomuto súdu…“
Konanie vo veci samej a prejudiciálne otázky
15
Dňa 30. októbra 2014 Specializirana prokuratura (Špecializovaná prokuratúra, Bulharsko) podala na Specializiran nakazatelen săd (Špecializovaný trestný súd, Bulharsko) obžalobu na YR a i. za účasť v organizovanej zločineckej skupine s cieľom páchať daňovú trestnú činnosť, v prejednávanej veci nezaplatenia splatnej dane z pridanej hodnoty (DPH) vo výške 6364428 bulharských levov (BGN) (približne 3254080 eur) od januára 2008 do marca 2012.
16
Podľa údajov uvedených v návrhu na začatie prejudiciálneho konania by uznanie YR a i. za vinných znamenalo, že určenie ich trestu podlieha rámcovému rozhodnutiu Rady 2004/757/SVV z 25. októbra 2004, ktorým sa stanovujú minimálne ustanovenia o znakoch skutkových podstát trestných činov a trestov v oblasti nezákonného obchodu s drogami (Ú. v. EÚ L 335, 2004, s. 8), a rámcovému rozhodnutiu Rady 2008/841/SVV z 24. októbra 2008 o boji proti organizovanému zločinu (Ú. v. EÚ L 300, 2008, s. 42).
17
Táto vec bola pridelená sudcovi I. H.
18
Rozhodnutie o predbežnom prejednaní obžaloby, ktoré vydal senát zložený zo sudcu I. H. a dvoch prísediacich, bolo 21. júla 2022 zrušené v odvolacom konaní pre procesnú vadu a vec bola vrátená tomuto senátu.
19
Uznesením z 26. júla 2022 sudca I. H. zastavil konanie proti YR a i. pred dotknutým senátom Specializiran nakazatelen săd (Špecializovaný trestný súd), pričom nasledujúci deň nadobudlo účinnosť zrušenie tohto súdu, a veci, ktoré prejednával, mali byť postúpené na Sofijski gradski săd (Krajský súd Sofia‑mesto), ktorému tento sudca vec postúpil.
20
Dňa 28. júla 2022 bol sudca I. H. začlenený na Sofijski gradski săd (Krajský súd Sofia‑mesto).
21
Dňa 4. augusta 2022 administratívny vedúci trestnoprávneho oddelenia tohto súdu pridelil dotknutú vec YR a i. prostredníctvom systému náhodného prideľovania sudkyni H. K.
22
Dňa 27. septembra 2023 senát, ktorému predsedala táto sudkyňa, postúpil túto vec sudcovi I. H. vzhľadom na to, že v tejto veci konal predtým. Šestnásty senát trestnoprávneho oddelenia Sofijski gradski săd (Krajský súd Sofia‑mesto), ktorému predsedá sudca I. H. a ktorý, ako vyplýva z dodatku k návrhu na začatie prejudiciálneho konania doručenému Súdnemu dvoru 17. januára 2024, treba považovať za vnútroštátny súd, zobral na vedomie tento návrh na začatie prejudiciálneho konania a usúdil, že zákonnosť pridelenia veci je právnou otázkou, o ktorej má rozhodnúť tento súd, nie administratívny vedúci trestnoprávneho oddelenia tohto súdu, keďže spôsoby pridelenia veci sa podľa neho vzťahujú na zásady organizácie súdnictva a každému rozhodovaciemu zloženiu prislúcha overiť si svoju vlastnú právomoc. Po pojednávaní, v ktorého priebehu mali obžalovaní možnosť byť vypočutí, sudca I. H. súhlasil s prejednaním dotknutej veci.
23
Administratívny vedúci Sofijski gradski săd (Krajský súd Sofia‑mesto) začal disciplinárne konanie proti sudkyni H. K. hlavne z dôvodu, že mu nepredložila dotknutú vec na opätovné pridelenie, a proti sudcovi I. H. za to, že súhlasil s prejednaním tejto veci, hoci mu nebola riadne pridelená.
24
Podľa vnútroštátneho súdu situácia v konaní proti YR a i. presne nezodpovedá jednému z prípadov výberu sudcu konkrétne uvedených v bode 4.1.1 jednotnej metodiky, ale podobá sa jednému z týchto prípadov, a to príradu, v ktorom odvolací súd po zrušení rozhodnutia súdu prvého stupňa vráti dotknutú vec prvému uvedenému súdu, aby pokračoval v konaní.
25
Z návrhu na začatie prejudiciálneho konania okrem toho vyplýva, že administratívny vedúci Sofijski gradski săd (Krajský súd Sofia‑mesto) najskôr prostredníctvom systému náhodného prideľovania pridelil ďalšie dve veci, ktoré prejednával sudca I. H. v čase, keď pôsobil na Specializiran nakazatelen săd (Špecializovaný trestný súd). Takto určení sudcovia, ktorí sa domnievali, že tieto veci by mali byť pridelené sudcovi I. H., ich však vrátili tomuto zástupcovi, ktorý ich nanovo pridelil tomuto poslednému uvedenému sudcovi, pričom využil systém výberu konkrétneho sudcu.
26
Vnútroštátny súd tiež uvádza, že ani jednotná metodológia, ani Vătrešni pravila za slučajno razpredelenie na delata i za zamestvane na sădii v Nakazatelno otdelenie na Sofijski gradski săd [Interné pravidlá náhodného prideľovania vecí a nahradenia sudcov na trestnoprávnom oddelení Sofijski gradski săd (Krajský súd Sofia‑mesto)] neupravujú preskúmanie metódy použitej administratívnym vedúcim pri pridelení veci, náhodnom prideľovaní alebo výbere konkrétneho sudcu.
27
Vnútroštátny súd sa domnieva, že toto preskúmanie treba považovať za preskúmanie súdneho charakteru, a preto ho musí nezávisle vykonať sudca, ktorému pridelil vec administratívny vedúci, po vypočutí účastníkov konania a pod dohľadom súdu vyššieho stupňa. V tejto súvislosti sa opiera o článok 6 ods. 1 a článok 10 trestného poriadku, ako aj analogicky o článok 42 ods. 2 tohto poriadku, ktorý sa týka postúpenia veci z jedného súdu na iný súd.
28
Vnútroštátny súd však uvádza, že iné orgány zastávajú názor, že v prípade pochybností o správnosti pridelenia veci prostredníctvom systému náhodného prideľovania musí súd, ktorému bola vec predložená, o tom informovať administratívneho vedúceho, ktorý je jediný príslušný posúdiť správnosť pridelenia a musí rozhodnúť, či má prípadne použiť iný spôsob pridelenia, a to výber konkrétneho sudcu.
29
V tejto súvislosti vnútroštátny súd vidí súvislosť medzi svojou situáciou a pojmom „nezávislý súd“ v zmysle článku 47 Charty, a to z dvoch dôvodov. Podľa neho totiž ide o to, či zásada, podľa ktorej má každý právo na to, aby jeho vec bola prejednaná takýmto súdom, je dodržaná v situácii, keď na jednej strane súd nemôže rozhodnúť o svojej vlastnej právomoci, ale musí sa spoliehať na posúdenie administratívneho vedúceho, pričom treba zdôrazniť, že tento zástupca v tomto postavení nevykonáva funkciu sudcu a je prvkom mimo rozhodovacieho zloženia, ktoré vec prejednáva, alebo má o nej rozhodovať, a keď na druhej strane by pre sudcu tohto súdu rozhodovanie v tejto súvislosti predstavovalo disciplinárne previnenie.
30
Vnútroštátny súd sa tiež domnieva, že je možné vyvodiť paralelu medzi jeho situáciou a judikatúrou Súdneho dvora, podľa ktorej na jednej strane záruky nezávislosti a nestrannosti požadované právom Únie vyžadujú najmä existenciu pravidiel upravujúcich vymenovanie sudcov a na druhej strane je potrebné, aby sudcovia po svojom vymenovaní neboli vystavení žiadnemu tlaku a nedostávali pokyny pri výkone svojej funkcie. Pridelenie veci sudcovi administratívnym vedúcim sa totiž podľa neho podobá na vymenovanie.
31
Okrem toho vnútroštátny súd uvádza, že disciplinárne konania začaté proti sudcom H. K. a I. H. sa týkajú obsahu rozhodnutí alebo aktov, ktoré títo sudcovia prijali v rámci výkonu svojich funkcií sudcov. V súlade s judikatúrou Súdneho dvora však disciplinárne konanie možno v takýchto prípadoch začať len v úplne výnimočných prípadoch závažného a úplne neospravedlniteľného správania zo strany sudcov, ktoré spočíva napríklad v tom, že úmyselne a v zlej viere, alebo v dôsledku obzvlášť závažnej a hrubej nedbanlivosti porušujú pravidlá vnútroštátneho práva a práva Únie, ktorých dodržiavanie majú zabezpečovať, alebo ak konajú svojvoľne, či odopierajú spravodlivosť.
32
Okrem toho sa podľa neho disciplinárne konania začaté proti sudcom H. K. a I. H. týkajú situácií, v ktorých títo sudcovia údajne nesprávne vykonávali súdnu právomoc, a to právomoc overiť svoju vlastnú príslušnosť, teda situácií, v ktorých v súlade s judikatúrou Súdneho dvora takéto stíhanie nemožno začať.
33
Za týchto podmienok šestnásty senát trestnoprávneho oddelenia Sofijski gradski săd (Krajský súd Sofia‑mesto) rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky:
„[1.]
Je s článkom 19 ods. [1 druhým pododsekom] ZEÚ a článkom 47 Charty zlučiteľný výklad vnútroštátneho zákona, ktorý na určenie toho, ktorý zo sudcov má prejednať a rozhodnúť trestnú vec, stanovuje ako zásadu výkonu súdnictva náhodný výber spomedzi sudcov, podľa ktorého ak existujú pochybnosti o tom, či bola táto zásada porušená vo veci, ktorú už pridelil administratívny vedúci, tieto pochybnosti sa majú odstrániť tým spôsobom_… že tu ide o súdnu otázku a rozhoduje o nej súd, ktorý prejednáva vec – aj po vypočutí účastníkov konania a v odvolacom konaní –, alebo… že tu ide o administratívnu otázku a že toto posúdenie je oprávnený vykonať len administratívny vedúci [?]
[2.]
Okrem toho výklad, podľa ktorého v prípade, že sudca, ktorému bola vec pridelená, zastáva stanovisko, že podľa uvedenej zásady [vnútroštátneho práva týkajúcej sa náhodného výberu sudcu povereného preskúmaním a rozhodovaním v trestnej veci] by mal [túto] vec prejednávať iný sudca, a vec postúpi tomuto [inému] sudcovi, a druhý sudca, ktorý [uvedenú] vec dostal, rozhodne, že najprv vypočuje účastníkov konania v kontradiktórnom konaní a potom autonómne rozhodne o otázke svojej vlastnej príslušnosti, sa obaja títo sudcovia dopustili disciplinárneho previnenia, keďže svojím správaním poškodzujú dobré meno súdnictva a porušujú svoje služobné povinnosti?“
34
Dodatkom k návrhu na začatie prejudiciálneho konania, ktorý bol doručený Súdnemu dvoru 29. apríla 2024, vnútroštátny súd zaslal Súdnemu dvoru kópiu uznesenia predsedu Sofijski gradski săd (Krajskú súd Sofia‑mesto) z 25. apríla 2024, ktoré bolo vydané v rámci disciplinárneho konania proti sudcom H. K. a I. H. a podľa ktorého bolo sudcom H. K. a I. H. uložené napomenutie v súvislosti so skutkami uvedenými v bode 23 tohto rozsudku.
O prejudiciálnych otázkach
O prvej otázke
35
Prvá otázka sa týka výkladu článku 19 ods. 1 druhého pododseku ZEÚ a článku 47 Charty.
36
Najskôr treba na jednej strane uviesť, že v kontexte konania vo veci samej sa uplatňuje článok 19 ods. 1 druhý pododsek ZEÚ. Toto ustanovenie sa totiž má uplatniť najmä voči všetkým vnútroštátnym orgánom spôsobilým rozhodovať ako súd v otázkach týkajúcich sa uplatňovania alebo výkladu práva Únie, a teda spadajúcich do oblastí, na ktoré sa vzťahuje toto právo (rozsudok z 26. marca 2020, Miasto Łowicz a Prokurator Generalny, C‑558/18 a C‑563/18, EU:C:2020:234, bod 34, ako aj citovaná judikatúra). Keďže vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania, predstavuje takýto orgán, konanie pred ním musí spĺňať požiadavky vyplývajúce z práva na účinnú súdnu ochranu, ako je upravené v tomto ustanovení.
37
Na druhej strane v rozsahu, v akom sa prvá otázka týka výkladu článku 47 Charty, treba pripomenúť, že pôsobnosť Charty je v súvislosti s konaním členských štátov vymedzená v jej článku 51 ods. 1, podľa ktorého sú ustanovenia Charty určené pre členské štáty vtedy, ak vykonávajú právo Únie. Z toho vyplýva, že základné práva zaručené v právnom poriadku Únie sa majú uplatňovať vo všetkých situáciách, ktoré upravuje právo Únie, ale nie mimo týchto situácií [pozri v tomto zmysle rozsudok z 19. novembra 2019, A. K. a i. (Nezávislosť disciplinárneho senátu Najvyššieho súdu), C‑585/18, C‑624/18 a C‑625/18, EU:C:2019:982, bod 78 a citovanú judikatúru].
38
Pokiaľ ide o trestné konanie proti YR a i., vnútroštátny súd len uvádza, že obžalovaní sú stíhaní za účasť v organizovanej zločineckej skupine s cieľom páchať daňovú trestnú činnosť, ktorá sa týka nezaplatenia splatnej DPH, a že ak budú uznaní za vinných, určenie ich trestu by malo podliehať rámcovým rozhodnutiam 2004/757 a 2008/841. Návrh na začatie prejudiciálneho konania však neobsahuje nič o skutkovom rámci, do ktorého patrí toto konanie a ktorý by vysvetľoval tieto tvrdenia a umožňoval by Súdnemu dvoru overiť, či uvedené konanie skutočne zahŕňa vykonávanie práva Únie.
39
V súlade s článkom 94 písm. c) Rokovacieho poriadku Súdneho dvora však návrh na začatie prejudiciálneho konania musí obsahovať uvedenie dôvodov, pre ktoré sa vnútroštátny súd rozhodol položiť otázku o výklade alebo platnosti určitých ustanovení práva Únie, ako aj súvislosti, ktoré vnútroštátny súd vidí medzi týmito ustanoveniami a svojou právnou úpravou uplatniteľnou vo vnútroštátnom konaní. V tejto súvislosti treba pripomenúť, že toto uvedenie, ako aj zhrnutie relevantných skutkových okolností vyžadovaných článkom 94 písm. a) uvedeného rokovacieho poriadku musí umožniť Súdnemu dvoru preskúmať okrem prípustnosti návrhu na začatie prejudiciálneho konania jeho právomoc odpovedať na položenú otázku (uznesenie z 9. septembra 2014, Parva Investitsionna Banka a i., C‑488/13, EU:C:2014:2191, bod 25 a citovaná judikatúra).
40
V prejednávanej veci nejde o takýto prípad.
41
Článok 47 Charty sa však napriek tomu musí zohľadniť v rámci výkladu článku 19 ods. 1 druhého pododseku ZEÚ. Keďže toto posledné uvedené ustanovenie ukladá všetkým členským štátom povinnosť stanoviť v oblastiach, na ktoré sa vzťahuje právo Únie, prostriedky nápravy potrebné na zabezpečenie účinnej súdnej ochrany najmä v zmysle článku 47 Charty, tento článok, aj keď sa neuplatňuje vo veci samej, sa musí riadne zohľadniť na účely výkladu článku 19 ods. 1 druhého pododseku ZEÚ (pozri v tomto zmysle rozsudok z 20. apríla 2021, Repubblika, C‑896/19, EU:C:2021:311, bod 45 a citovanú judikatúru).
42
V dôsledku toho treba konštatovať, že svojou prvou otázkou sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či sa má článok 19 ods. 1 druhý pododsek ZEÚ v spojení s článkom 47 Charty vykladať v tom zmysle, že ak členský štát zaviedol systém prideľovania vecí v rámci súdov, ktorý je založený na zásade náhodného výberu rozhodovacieho zloženia, spojeného s určitými výnimkami, ktorý podlieha zásahu administratívneho vedúceho každého súdu, bráni tomu, aby v prípade, že sudca, ktorému bola vec pridelená, má pochybnosti o správnosti tohto pridelenia, tento sudca nemohol sám rozhodnúť o tejto otázke a prípadne postúpiť uvedenú vec inému sudcovi toho istého súdu z dôvodu, že táto vec mala byť pridelená jemu, pričom prvý uvedený sudca musí vrátiť dotknutú vec administratívnemu vedúcemu tohto súdu, aby tento vedúci overil zákonnosť pôvodného pridelenia tejto veci a prípadne pristúpil k inému prideleniu.
43
V tejto súvislosti treba pripomenúť, že za súčasného stavu práva Únie toto právo neupravuje organizáciu súdnictva v členských štátoch, najmä pokiaľ ide o zriadenie, zloženie, právomoci a fungovanie vnútroštátnych súdov, v dôsledku čoho pravidlá v tejto oblasti v zásade patria do právomoci členských štátov. Členské štáty sú však pri výkone tejto právomoci stále povinné dodržiavať povinnosti, ktoré im vyplývajú z práva Únie (pozri v tomto zmysle rozsudok z 21. decembra 2021, Euro Box Promotion a i., C‑357/19, C‑379/19, C‑547/19, C‑811/19 a C‑840/19, EU:C:2021:1034, body 133 a 180, ako aj citovanú judikatúru).
44
Osobitne to platí pre povinnosti vyplývajúce z článku 19 ods. 1 druhého pododseku ZEÚ (rozsudky z 26. marca 2020, Miasto Łowicz a Prokurator Generalny, C‑558/18 a C‑563/18, EU:C:2020:234, bod 36, ako aj citovaná judikatúra, a z 11. júla 2024, Hann‑Invest a i., C‑554/21, C‑622/21 a C‑727/21, EU:C:2024:594, bod 44, ako aj citovaná judikatúra), ktorý ukladá členským štátom ustanoviť v oblastiach, na ktoré sa vzťahuje právo Únie, prostriedky nápravy potrebné na zabezpečenie účinnej právnej ochrany.
45
Pravidlá týkajúce sa prideľovania vecí v rámci súdu pritom súvisia s pojmom „účinná súdna ochrana“ v zmysle tohto ustanovenia.
46
Povinnosti vyplývajúce z článku 19 ods. 1 druhého pododseku ZEÚ sa totiž týkajú najmä existencie súdu vopred zriadeného zákonom vzhľadom na neoddeliteľné väzby, ktoré existujú medzi prístupom k takémuto súdu a zárukami nezávislosti a nestrannosti sudcov (pozri v tomto zmysle rozsudok z 11. júla 2024, Hann‑Invest a i., C‑554/21, C‑622/21 a C‑727/21, EU:C:2024:594, bod 55, ako aj citovanú judikatúru), pričom tieto záruky vyžaduje aj článok 19 ods. 1 druhý pododsek ZEÚ.
47
Táto povinnosť vopred zákonom zriadiť súdy patriace do systému opravných prostriedkov v oblastiach, na ktoré sa vzťahuje právo Únie, ktorá je tiež spomenutá v článku 47 druhom odseku Charty, sa netýka len právneho základu samotnej existencie súdu, ale aj zloženia, v ktorom zasadá v každej veci, ako aj akéhokoľvek iného ustanovenia vnútroštátneho práva, ktorého nedodržanie spôsobuje protiprávnosť účasti jedného alebo viacerých sudcov na preskúmaní veci (pozri v tomto zmysle rozsudok z 29. marca 2022, Getin Noble Bank, C‑132/20, EU:C:2022:235, bod 121 a citovanú judikatúru).
48
Okrem toho požiadavka nezávislosti súdov, ktorá vyplýva z práva Únie, sa týka nielen neprimeraných vplyvov, ktoré môžu vykonávať zákonodarná a výkonná moc, ale aj takých neprimeraných vplyvov, ktoré môžu vyplývať z vnútra dotknutého súdu (pozri v tomto zmysle rozsudok z 11. júla 2024, Hann‑Invest a i., C‑554/21, C‑622/21 a C‑727/21, EU:C:2024:594, bod 54, ako aj citovanú judikatúru).
49
Navyše výkon sudcovskej funkcie musí byť chránený nielen pred akýmkoľvek priamym vplyvom vo forme pokynov, ale aj pred formami vplyvu, ktoré sú viac nepriame a ktoré by mohli ovplyvniť súdne rozhodnutia [rozsudok zo 14. novembra 2024, S. (Zmena rozhodovacieho zloženia), C‑197/23, EU:C:2024:956, bod 62 a citovaná judikatúra].
50
Porušenie pravidiel týkajúcich sa určenia sudcu, ktorý má rozhodnúť v danej veci, však môže mať takýto účinok [pozri v tomto zmysle rozsudok zo 14. novembra 2024, S. (Zmena rozhodovacieho zloženia), C‑197/23, EU:C:2024:956, bod 55].
51
Ako v prejednávanej veci vyplýva z návrhu na začatie prejudiciálneho konania, vnútroštátne právo zaviedlo systém prideľovania vecí v rámci súdov, ktorý je založený na zásade náhodného výberu rozhodovacieho zloženia, spojeného s určitými výnimkami, a ktorý podlieha zásahu administratívnych vedúcich týchto súdov, ktorí sú sami členmi týchto súdov. Nezdá sa, že by takýto systém prideľovania mohol sám osebe vystaviť rozhodovacie zloženia neprimeranému vplyvu. Predovšetkým nesprávne uplatnenie pravidiel pridelenia nemusí nevyhnutne znamenať existenciu takéhoto vplyvu. Nemožno však najmä vylúčiť, že cieľom nepridelenia veci sudcovi, ktorý v nej rozhodoval v skoršom štádiu konania, v situácii, keď vnútroštátne právo stanovuje takéto pridelenie, by mohlo zabrániť tomu, aby tento sudca pokračoval v rozhodovaní v tejto veci.
52
V tejto súvislosti je nastolená otázka overenia správneho uplatnenia takéhoto systému prideľovania v danej veci.
53
V tejto súvislosti treba uviesť, že možnosť overiť dodržanie záruk spojených s pojmom „súd vopred zriadený zákonom“ v zmysle spresnenom v bode 47 tohto rozsudku je nevyhnutná vzhľadom na dôveru, ktorú musia súdy demokratickej spoločnosti vzbudzovať u osoby podliehajúcej súdnej právomoci. Preskúmanie dodržania požiadavky, podľa ktorej každý súd musí vzhľadom na svoje zloženie predstavovať nezávislý a nestranný súd vopred zriadený zákonom, je teda podstatnou formálnou náležitosťou, ktorej dodržanie patrí do oblasti verejného poriadku [pozri v tomto zmysle rozsudky z 1. júla 2008, Chronopost a La Poste/UFEX a i., C‑341/06 P a C‑342/06 P, EU:C:2008:375, bod 46, ako aj z 8. mája 2024, Asociația Forumul Judecătorilor din România (Združenia sudcov a prokurátorov), C‑53/23, EU:C:2024:388, bod 55 a citovanú judikatúru]. Súdny dvor rozhodol, že takéto preskúmanie musí byť možné vykonať v rámci preskúmania opravného prostriedku, prípadne ex offo, ak v tejto súvislosti vzniknú vážne pochybnosti (pozri v tomto zmysle rozsudok z 26. marca 2020, Preskúmanie Simpson/Rada a HG/Komisia, C‑542/18 RX‑II a C‑543/18 RX‑II, EU:C:2020:232, body 57 a 58).
54
Účinnú súdnu ochranu totiž nemožno zaručiť, ak nie je možné na návrh účastníka konania, alebo v prípade vážnych pochybností, ex offo preskúmať súdom, či boli dodržané pravidlá, ktoré súdu priznávajú postavenie „nezávislého a nestranného súdu vopred zriadeného zákonom“, a v prípade ich nedodržania prípadne daný postup sankcionovať, inak by mohli byť porušované bez akýchkoľvek z toho plynúcich dôsledkov [pozri v tomto zmysle rozsudok zo 14. novembra 2024, S. (Zmena rozhodovacieho zloženia), C‑197/23, EU:C:2024:956, bod 66].
55
Z uvedeného vyplýva, že článok 19 ods. 1 druhý pododsek ZEÚ v spojení s článkom 47 Charty vyžaduje, aby dodržiavanie pravidiel vnútroštátneho práva týkajúcich sa prideľovania vecí mohlo byť predmetom súdneho preskúmania s cieľom určiť, či rozhodovacie zloženie, ktorému bola daná vec pridelená, predstavuje nezávislý a nestranný súd vopred zriadený zákonom.
56
Vzhľadom na právomoc členských štátov, pokiaľ ide o organizáciu ich súdneho systému, ako je pripomenutá v bode 43 tohto rozsudku, právo Únie nebráni tomu, aby v prípade, že sudca, ktorému administratívny vedúci dotknutého súdu pridelil vec, má pochybnosti o správnosti tohto pridelenia z hľadiska príslušných vnútroštátnych právnych noriem, musel vrátiť túto vec tomuto vedúcemu na to, aby tento vzhľadom na svoje zákonné právomoci overil túto zákonnosť a prípadne súhlasil s preskúmaním uvedenej veci v prípade potvrdenia pôvodného pridelenia. Správnosť pridelenia, ku ktorému pristúpil uvedený vedúci, však musí podliehať súdnemu preskúmaniu podľa pravidiel vnútroštátneho práva.
57
Vzhľadom na všetky predchádzajúce úvahy treba na prvú otázku odpovedať tak, že článok 19 ods. 1 druhý pododsek ZEÚ v spojení s článkom 47 Charty sa má vykladať v tom zmysle, že ak členský štát zaviedol systém prideľovania vecí v rámci súdov, ktorý je založený na zásade náhodného výberu rozhodovacieho zloženia, spojeného s určitými výnimkami, ktorý podlieha zásahu administratívneho vedúceho každého súdu, nebráni tomu, aby v prípade, že sudca, ktorému bola vec pridelená, má pochybnosti o správnosti tohto pridelenia, tento sudca nemohol sám rozhodnúť o tejto otázke a prípadne postúpiť uvedenú vec inému sudcovi toho istého súdu z dôvodu, že táto vec mala byť pridelená jemu, pričom prvý uvedený sudca musí vrátiť dotknutú vec administratívnemu vedúcemu tohto súdu, aby tento vedúci overil zákonnosť pôvodného pridelenia tejto veci a prípadne pristúpil k inému prideleniu. Správnosť pridelenia, ktoré vykonal tento vedúci, musí podliehať súdnemu preskúmaniu podľa pravidiel vnútroštátneho práva.
O druhej otázke
58
Svojou druhou otázkou, ktorá je položená v rovnakom vnútroštátnom právnom kontexte ako prvá otázka, sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či sa článok 19 ods. 1 druhý pododsek ZEÚ a článok 47 Charty majú vykladať v tom zmysle, že bránia tomu, aby v prípade, že sudca, ktorému bola vec pridelená podľa systému náhodného prideľovania, sa domnieva, že táto vec mala byť výnimočne pridelená inému sudcovi toho istého súdu, a v dôsledku toho vrátil uvedenú vec tomuto inému sudcovi, a tento posledný uvedený sudca súhlasí s tým, aby rozhodol o svojej vlastnej právomoci, bolo možné domnievať sa, že títo dvaja sudcovia sa dopustili disciplinárneho previnenia.
59
V tejto súvislosti treba pripomenúť, že podľa článku 267 ZFEÚ požadované rozhodnutie o prejudiciálnej otázke musí byť „nevyhnutné“ na to, aby umožnilo vnútroštátnemu súdu „vydať rozsudok“ vo veci, ktorá mu bola predložená. Z tohto znenia, ako aj zo štruktúry tohto článku vyplýva, že na jednej strane musí prebiehať spor pred súdom, ktorý žiada o vydanie rozsudku v prejudiciálnom konaní, v rámci ktorého má tento súd vydať rozhodnutie, pri ktorom bude môcť zohľadniť tento rozsudok [pozri v tomto zmysle rozsudok z 22. marca 2022, Prokurator Generalny (Disciplinárny senát Najvyššieho súdu – Vymenovanie), C‑508/19, EU:C:2022:201, bod 62 a citovaná judikatúra], a na druhej strane Súdny dvor nemôže rozhodnúť o prejudiciálnej otázke, ak je zjavné, že požadovaný výklad práva Únie nemá nijakú súvislosť s existenciou alebo predmetom sporu vo veci samej (rozsudok z 21. septembra 2023, Juan, C‑164/22, EU:C:2023:684, bod 42 a citovaná judikatúra).
60
V prejednávanej veci vnútroštátny súd rozhoduje v trestnom konaní proti YR a i., a nie v disciplinárnom konaní proti sudcom I. H. a H. K. Vzhľadom na návrh na začatie prejudiciálneho konania sa však otázka, či prijatie určitých rozhodnutí o pridelení veci týkajúcej sa týchto trestných stíhaní týmito dvoma sudcami môže predstavovať disciplinárne previnenia, zdá byť irelevantná na účel rozhodnutia, ktoré sa má prijať v rámci uvedeného trestného stíhania, keďže v návrhu na začatie prejudiciálneho konania nie je podložené nič o skutočnej súvislosti medzi týmito dvoma konaniami.
61
Druhá otázka by tak mohla mať význam len vo vzťahu k disciplinárnemu konaniu, ktoré by v čase návrhu na začatie prejudiciálneho konania prebiehalo na inom súde, než je ten, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania, v rámci ktorého by okrem iného mohla byť vznesená (pozri analogicky uznesenie z 22. decembra 2022, Sąd Najwyższy, C‑491/20 až C‑496/20, C‑506/20, C‑509/20 a C‑511/20, EU:C:2022:1046, body 84 a 85).
62
Druhá otázka je preto neprípustná.
O trovách
63
Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.
Z týchto dôvodov Súdny dvor (ôsma komora) rozhodol takto:
Článok 19 ods. 1 druhý pododsek ZEÚ v spojení s článkom 47 Charty základných práv Európskej únie
sa má vykladať v tom zmysle, že:
ak členský štát zaviedol systém prideľovania vecí v rámci súdov, ktorý je založený na zásade náhodného výberu rozhodovacieho zloženia, spojeného s určitými výnimkami, ktorý podlieha zásahu administratívneho vedúceho každého súdu, nebráni tomu, aby v prípade, že sudca, ktorému bola vec pridelená, má pochybnosti o správnosti tohto pridelenia, tento sudca nemohol sám rozhodnúť o tejto otázke a prípadne postúpiť uvedenú vec inému sudcovi toho istého súdu z dôvodu, že táto vec mala byť pridelená jemu, pričom prvý uvedený sudca musí vrátiť dotknutú vec administratívnemu vedúcemu tohto súdu, aby tento vedúci overil zákonnosť pôvodného pridelenia tejto veci a prípadne pristúpil k inému prideleniu. Správnosť pridelenia, ktoré vykonal tento vedúci, musí podliehať súdnemu preskúmaniu podľa pravidiel vnútroštátneho práva.
Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: bulharčina.
(
i
)	Názov tejto veci je fiktívny. Nezodpovedá skutočnému menu ani názvu žiadneho z účastníkov konania.