61993CJ0466_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved kendelse af 1. december 1993 indgaaet til Domstolen den 14. december 1993 har Verwaltungsgericht Frankfurt am Main i medfoer af EF-traktatens artikel 177 forelagt to praejudicielle spoergsmaal vedroerende gyldigheden af afsnit IV og artikel 21, stk. 2, i Raadets forordning (EOEF) nr. 404/93 af 13. februar 1993 om den faelles markedsordning for bananer (EFT L 47, s. 1, herefter "forordningen").
2 Spoergsmaalene er blevet rejst under en sag, som Atlanta Fruchthandelsgesellschaft mbH og 17 andre selskaber inden for Atlantagruppen (herefter "Atlanta m.fl.") har anlagt mod Bundesamt fuer Ernaehrung und Forstwirtschaft (herefter "Bundesamt"), angaaende tildeling af importkontingenter for bananer fra tredjelande.
3 Forordningens artikel 18, der er indeholdt i afsnit IV, som omhandler ordningen for samhandelen med tredjelande, bestemmer, at der hvert aar aabnes et toldkontingent paa 2 mio. tons nettovaegt for import af bananer fra tredjelande og ikke-traditionelle AVS-bananer. Inden for rammerne af dette kontingent gaelder der en nultold ved import af ikke-traditionelle AVS-bananer og en told paa 100 ECU pr. ton ved import af tredjelandsbananer. Uden for kontingentet opkraeves der en told paa 750 ECU pr. ton ved import af ikke-traditionelle AVS-bananer og en told paa 850 ECU pr. ton ved import af tredjelandsbananer.
4 I henhold til artikel 19, stk. 1, opdeles toldkontingentet med 66,5% til erhvervsdrivende, der har markedsfoert tredjelandsbananer og/eller ikke-traditionelle AVS-bananer, 30% til erhvervsdrivende, der har markedsfoert EF-bananer og/eller saakaldte traditionelle AVS-bananer, og 3,5% til erhvervsdrivende, der er etableret i Faellesskabet, og som siden 1992 er begyndt at markedsfoere andre bananer end EF- og/eller traditionelle AVS-bananer.
5 Ved forordningens artikel 21, stk. 2, skete der en ophaevelse af Forbundsrepublikken Tysklands aarlige toldfrie importkontingent for bananer i henhold til den protokol, der er optaget som bilag til den i traktatens artikel 136 omhandlede gennemfoerelseskonvention vedroerende de oversoeiske landes og territoriers associering med Faellesskabet.
6 I overensstemmelse med de faellesskabsretlige regler fik Atlanta m.fl., der traditionelt har importeret tredjelandsbananer, af Bundesamt tildelt foreloebige importkontingenter for tredjelandsbananer for perioden 1. juli ° 30. september 1993.
7 Under henvisning til, at forordningen begraensede selskabernes importmuligheder, indgav Atlanta m.fl. klager til Bundesamt.
8 Atlanta m.fl. anlagde sag ved Verwaltungsgericht Frankfurt am Main til proevelse af afgoerelserne om afvisning af klagerne, og Verwaltungsgericht har besluttet at udsaette disse sager og at forelaegge Domstolen foelgende praejudicielle spoergsmaal:
"1) Er bestemmelserne i afsnit IV, navnlig artikel 17, 18 og 19 samt artikel 20, stk. 2, og artikel 21, stk. 2, i Raadets forordning (EOEF) nr. 404/93 af 13. februar 1993 om den faelles markedsordning for bananer (EFT L 47, s. 1), ugyldige, allerede fordi forordningen er vedtaget under tilsidesaettelse af vaesentlige formforskrifter, idet
a) Raadet i strid med EOEF-traktatens artikel 43, stk. 2, tredje afsnit, og artikel 149, stk. 1, har vedtaget forordning (EOEF) nr. 404/93 med et indhold, der i vaesentlig grad afviger fra Kommissionens forslag (EFT C 232 af 10.9.1992), eller i hvert fald er baseret paa en aendring af Kommissionens forslag, der ikke er vedtaget i overensstemmelse med bestemmelserne i Kommissionens forretningsorden?
b) Raadet i strid med EOEF-traktatens artikel 43, stk. 2, tredje afsnit, uden fornyet hoering af Europa-Parlamentet har vedtaget forordning (EOEF) nr. 404/93 med et indhold, der i vaesentlig grad afviger fra Kommissionens oprindelige forslag?
c) Raadet i strid med EOEF-traktatens artikel 190 ikke har anfoert en rigtig hjemmel for forhoejelsen af importtolden paa friske bananer, ikke har givet nogen begrundelse for forhoejelsen af importtolden og for opdelingen af toldkontingentet og derudover ikke har baseret sig paa Kommissionens forslag?
2) Saafremt det foerste spoergsmaal besvares med, at forordning (EOEF) nr. 404/93 er vedtaget uden formelle mangler og derfor er gyldig, anmodes Domstolen om at besvare foelgende yderligere spoergsmaal:
a) Kunne det toldkontingent, der er fastsat i protokollen om toldkontingentet for indfoersel af bananer, som er bilag til den i traktatens artikel 136 omhandlede gennemfoerelseskonvention vedroerende de oversoeiske landes og territoriers associering med Faellesskabet, kun ophaeves i overensstemmelse med EOEF-traktatens artikel 236, og er artikel 21, stk. 2, i forordning (EOEF) nr. 404/93 derfor ugyldig?
b) Udgoer EOEF-traktatens artikel 42, 43 og 39 en tilstraekkelig hjemmel for bestemmelserne i afsnit IV i Raadets forordning (EOEF) nr. 404/93?
c) Er bestemmelserne i afsnit IV, navnlig artikel 17, 18 og 19 samt artikel 20, stk. 2, i Raadets forordning (EOEF) nr. 404/93, ugyldige, fordi de er i strid med
aa) principperne om fri konkurrence [EOEF-traktatens artikel 38, stk. 2, artikel 3, litra f), og artikel 85 ff.]?
bb) forbuddet mod forskelsbehandling (EOEF-traktatens artikel 40, stk. 3, andet afsnit)?
cc) sagsoegernes ejendomsret, der er en grundrettighed?
dd) det i faellesskabsretten anerkendte princip om beskyttelse af den berettigede forventning?
ee) det i faellesskabsretten anerkendte proportionalitetsprincip?"
9 Med henblik paa besvarelsen af disse spoergsmaal bemaerkes, at Forbundsrepublikken Tyskland havde anlagt sag med paastand om annullation af forordningen, hvorunder Forbundsrepublikken Tyskland fremsatte en raekke anbringender til stoette for denne paastand om annullation, som omfatter de fleste af de spoergsmaal vedroerende forordningens gyldighed, som den forelaeggende retsinstans har rejst.
10 Ved dom af 5. oktober 1994 (sag C-280/93, Tyskland mod Raadet, Sml. I, s. 4973) frifandt Domstolen Raadet i den paagaeldende sag.
11 Der er hverken i forelaeggelseskendelsen eller i indlaeggene for Domstolen blevet frembragt nye forhold, der kan aendre den vurdering, som Domstolen anlagde i naevnte dom. Det bemaerkes navnlig, at uanset at sagsoegerne i hovedsagen har henvist til en raekke vanskeligheder i forbindelse med forordningens anvendelse og de konsekvenser, dette har faaet for deres virksomhed, kan disse forhold ikke have nogen betydning for forordningens gyldighed, som er den eneste genstand for de af den nationale retsinstans forelagte spoergsmaal.
12 Hvad angaar litra c) i det foerste spoergsmaal ° for saa vidt der herved rejses spoergsmaal om, hvorvidt der er sket en tilsidesaettelse af traktatens artikel 190 derved, at Raadet ikke i tilstraekkelig grad har angivet nogen begrundelse for forhoejelsen af importtolden og for opdelingen af toldkontingentet ° bemaerkes, at dette spoergsmaal ikke blev undersoegt af Domstolen i ovennaevnte dom i sagen Tyskland mod Raadet, hvorfor det boer gennemgaas under naervaerende sag.
13 Det bemaerkes for det foerste, at der ved forordningen blev indfoert en faelles importordning, der traadte i stedet for de forskellige nationale ordninger, herunder den saerlige ordning, hvorefter der for Forbundsrepublikken Tyskland gjaldt et aarligt toldfrit importkontingent for tredjelandsbananer.
14 Den faelles ordning er baseret paa et toldkontingent, hvortil der er knyttet en told paa 100 ECU pr. ton beregnet paa grundlag af den toldsats paa 20%, som Faellesskabet havde konsolideret inden for GATT, og som fandt anvendelse i Benelux-landene, Danmark og Irland.
15 Der kan derfor ikke vaere tale om en forhoejelse af importtolden paa markedet i Faellesskabet som helhed, men allerhoejest om en forhoejelse paa det tyske marked, for hvilket der ikke laengere gaelder en saerlig ordning.
16 For saa vidt den forelaeggende retsinstans er af den opfattelse, at der ikke er blevet angivet nogen begrundelse for den importtoldsats, der er blevet truffet bestemmelse om, bemaerkes dernaest, at det fremgaar af fast retspraksis, at den begrundelse, der kraeves efter traktatens artikel 190, skal tilpasses den paagaeldende retsakts karakter. Det skal klart og utvetydigt fremgaa af begrundelsen, hvilke betragtninger den institution, som har udstedt retsakten, har lagt til grund, saaledes at de beroerte kan goere sig bekendt med baggrunden for den trufne foranstaltning, og Domstolen kan udoeve sin kontrol. Det fremgaar endvidere af denne praksis, at det ikke kan kraeves, at begrundelsen til en retsakt angiver alle de forskellige relevante faktiske og retlige momenter, da spoergsmaalet, om begrundelsen til en retsakt opfylder kravene efter traktatens artikel 190, ikke blot skal vurderes i forhold til ordlyden, men ligeledes til den sammenhaeng, hvori den indgaar, samt alle de retsregler, som gaelder paa det paagaeldende omraade. Heraf foelger, at hvis det maal, der forfoelges af institutionen, i det vaesentlige fremgaar af den anfaegtede retsakt, ville det vaere urimeligt at kraeve en saerlig begrundelse for de enkelte afgoerelser af teknisk art, som institutionen har truffet (jf. dom af 22.1.1986, sag 250/84, Eridania zuccherifici nazionali m.fl., Sml. s. 117, praemis 37 og 38, og, senest, dom af 17.10.1995, sag C-478/93, Kommissionen mod Nederlandene, endnu ikke trykt i Samling af Afgoerelser, praemis 48 og 49).
17 Hvad konkret angaar den i spoergsmaalene fra den forelaeggende retsinstans omhandlede forordning maa det for det foerste fastslaas, at det i ellevte betragtning til denne klart er angivet, at der ved indfoersel uden for toldkontingentet skal opkraeves en told, der er tilstraekkelig hoej til, at produktionen i Faellesskabet og importen af traditionelle AVS-bananer kan afsaettes paa acceptable vilkaar. For det andet fremgaar det utvetydigt af trettende og fjortende betragtning til forordningen, hvilke overvejelser Raadet baserede sig paa ved fastlaeggelsen af kriterierne for opdelingen af toldkontingentet.
18 Det anfoerte om, at forordningen maa anses for ugyldig paa grund af utilstraekkelig begrundelse i strid med traktatens artikel 190, maa herefter ligeledes forkastes.
19 Den nationale retsinstans har ikke henvist til andre ugyldighedsgrunde, der kan aendre vurderingen af spoergsmaalet om forordningens gyldighed. Foelgelig maa der gives den forelaeggende retsinstans det svar, at gennemgangen i lyset af bemaerkningerne i forelaeggelseskendelsen af forordningens afsnit IV og artikel 21, stk. 2, intet har frembragt, der kan rejse tvivl om deres gyldighed.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
20 De udgifter, der er afholdt af den tyske regering, den spanske regering, den franske regering, Det Forenede Kongerige og Kommissionen, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke erstattes. Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN
vedroerende de spoergsmaal, der er forelagt af Verwaltungsgericht Frankfurt am Main ved kendelse af 1. december 1993, for ret:
Gennemgangen i lyset af bemaerkningerne i forelaeggelseskendelsen af afsnit IV og artikel 21, stk. 2, i Raadets forordning (EOEF) nr. 404/93 af 13. februar 1993 om den faelles markedsordning for bananer har intet frembragt, der kan rejse tvivl om deres gyldighed.