61989CJ0155_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved kendelse af 3 . februar 1989, indgaaet til Domstolen den 2 . maj s.aa ., har cour d' appel de Paris i medfoer af EOEF-Traktatens artikel 177 forelagt Domstolen en raekke praejudicielle spoergsmaal vedroerende fortolkningen og gyldigheden af artiklerne 25 og 31 i Kommissionens forordning ( EOEF ) nr . 2730/79 af 29 . november 1979 om faelles gennemfoerelsesbestemmelser for eksportrestitutioner for landbrugsprodukter ( EFT L 317, s . 1 ).
2 Spoergsmaalene er blevet rejst under en sag mellem den belgiske stat og det franske selskab Philipp Brothers SA ( herefter benaevnt "Philipp Brothers ") vedroerende betaling af et beloeb svarende til den sikkerhed, Philipp Brothers havde stillet for eksporten af to partier bloed hvede bestemt til henholdsvis Norge og Finland, og som herefter var blevet frigivet .
3 I henhold til artikel 25, stk . 1, i forordning nr . 2730/79 i den affattelse, der gjaldt paa det for sagen relevante tidspunkt, kan medlemsstaterne yde eksportoeren forskud paa hele eller en del af eksportrestitutionsbeloebet paa betingelse af, at der stilles sikkerhed for forskudsbeloebet forhoejet med 15 %. Artiklens stk . 2 bestemmer, at sikkerhedsstillelsen fortabes i forhold til de produktmaengder, for hvilke der ikke inden for den kraevede frist er foert de forskriftsmaessige beviser . Saafremt beviserne ikke kan fremlaegges som foelge af force majeure, opkraeves forhoejelsen paa 15% dog ikke .
4 Forordningens artikel 20, stk . 3, bestemmer, at beviset for, at de paagaeldende produkter er importeret til det tredjeland, som restitutionen er fastsat for, foeres ved fremlaeggelse af tolddokumentet eller en bekraeftet kopi eller fotokopi heraf eller ved fremlaeggelse af fortoldningsattesten . Artikel 20, stk . 4, opregner en raekke dokumenter, som kan fremlaegges, saafremt de i stk . 3 naevnte dokumenter ikke kan fremlaegges, eller de anses for utilstraekkelige . Yderligere skal eksportoeren ifoelge stk . 5 under alle omstaendigheder fremlaegge en kopi eller fotokopi af transportdokumentet .
5 Det skal tilfoejes, at artikel 31, stk . 1, i forordning nr . 2730/79, bortset fra tilfaelde af force majeure, fastsaetter en frist paa seks maaneder til at indgive dokumenterne om udbetaling af restitutionen . Denne frist blev forlaenget til tolv maaneder i henhold til artikel 1, stk . 4, i Kommissionens forordning ( EOEF ) nr . 1663/81 af 23 . juni 1981 om femte aendring af forordning ( EOEF ) nr . 2730/79, om anden aendring af forordning ( EOEF ) nr . 798/80 og om aendring af forordning ( EOEF ) nr . 52/81, for saa vidt angaar blandt andet fristen til at fremlaegge de for visse udbetalinger fornoedne dokumenter ( EFT L 166, s . 9 ).
6 Saafremt tolddokumentet, fortoldningsattesten eller de i stedet herfor tilladte dokumenter ( herefter benaevnt "tolddokumenterne ") ikke kan indgives inden for den fastsatte frist, selv om eksportoeren har gjort, hvad han kunne for at fremskaffe dem rettidigt, kan der ifoelge artikel 31, stk . 2, i forordning nr . 2730/79 indroemmes eksportoeren yderligere frist til at indgive dokumenterne . Denne mulighed blev yderligere udvidet til at omfatte en for sen indgivelse af transportdokumenterne, jfr . artikel 1, nr . 14, i Kommissionens forordning ( EOEF ) nr . 568/85 af 4 . marts 1985 om tiende aendring af forordning nr . 2730/79 ( EFT L 65, s . 5 ), der traadte i kraft efter det for sagen relevante tidspunkt .
7 I januar 1981 meddelte det belgiske interventionsorgan Office central des contingents et des licences ( herefter benaevnt "OCCL ") Philipp Brothers to licenser for eksport af bloed hvede til henholdsvis Finland og Norge . Den 18 . marts s.aa . udbetalte OCCL selskabet forskud paa de samlede forudfastsatte restitutionsbeloeb for de to transaktioner, nemlig henholdsvis 4 351 899 og 8 298 816 BFR . Philipp Brothers stillede den noedvendige bankgaranti til sikkerhed for forskudsbeloebene .
8 Den 24 . april 1981 frigav OCCL den stillede sikkerhed for eksporten til Norge og den 3 . februar 1982 sikkerheden for eksporten til Finland . OCCL haevdede senere, at frigivelsen af sikkerhedsstillelsen skyldtes en administrativ fejl . OCCL fandt, at Philipp Brothers var forpligtet til at bevise, at de to transaktioner var blevet gennemfoert, og anmodede derfor den 10 . august 1981 selskabet om at fremlaegge de forskriftsmaessige dokumenter . Da OCCL ikke modtog noget svar, kraevede interventionsorganet den 27 . august 1982 tilbagebetaling af de to forskudsbeloeb forhoejet med 15 %.
9 Den 17 . september 1982 indgav Philipp Brothers til OCCL en bekraeftet kopi af tolddokumentet vedroerende eksporten til Norge samt en ubekraeftet kopi af tolddokumentet vedroerende eksporten til Finland . Den 24 . december 1982 fremsendtes kopier af transportdokumenterne til OCCL med oplysning om, at originalerne var blevet fremsendt den 19 . august 1981 . Den 22 . marts 1983 gentog OCCL sit krav om tilbagebetaling, idet interventionsorganet gjorde gaeldende, at dokumenterne ikke var indgaaet rettidigt, og at der herudover ikke var indsendt en bekraeftet kopi af det finske tolddokument . Den 15 . april 1983 afviste OCCL videre en anmodning fra Philipp Brothers om yderligere frist til at bringe dokumenterne i orden . Da OCCL saaledes ikke havde kunnet inddrive de kraevede beloeb, indbragte den belgiske stat sagen for tribunal de grande instance de Paris, hvis afgoerelse den herefter indankede til cour d' appel de Paris .
10 Cour d' appel de Paris har besluttet at udsaette sagen og anmode Domstolen om en praejudiciel afgoerelse af foelgende spoergsmaal :
"1 ) Bevirker det forhold, at det nationale interventionsorgan i den medlemsstat, der har ydet forskud paa eksportrestitution, frigiver sikkerhedsstillelsen, jfr . artikel 25 i forordning ( EOEF ) nr . 2730/79 af 29 . november 1979, at eksportoeren helt eller delvis frigoeres for sine forpligtelser, navnlig for saa vidt angaar formen og fristen for fremlaeggelsen af de beviser, der kraeves for udbetaling af restitution?
2 ) Kan en fejl i forvaltningen aendre retsvirkningerne af afgoerelsen om at frigive ovennaevnte sikkerhedsstillelse?
3 ) Skal ansoegningen om yderligere frist, jfr . forordningens artikel 31, stk . 2, indgives inden udloebet af den almindelige foraeldelsesfrist?
4 ) Kraeves det i henhold til forordningens artikel 31, stk . 2, at der foreligger force majeure, for at der kan indroemmes yderligere frist til at fremlaegge nye tolddokumenter?
5 ) Finder forordningens artikel 31, stk . 2, ved analogi anvendelse paa fremlaeggelse af transportdokumenterne for de eksporterede produkter?
6 ) Saafremt det femte spoergsmaal besvares benaegtende, er forordningens artikel 31, stk . 2, da gyldig i forhold til proportionalitetsprincippet, naar henses til den forskelsbehandling mellem to bevisformer, der herved opstaar?
7 ) Er forordningens artikler 25 og 31 gyldige i forhold til proportionalitetsprincippet, for saa vidt som eksportoeren ifoelge disse bestemmelser skal tilbagebetale den som forskud udbetalte restitution forhoejet med 15%, naar beviserne for, at produkterne er eksporteret, fremsendt og bragt i omsaetning, ikke er rettidigt fremlagt, skoent transaktionen rent faktisk er gennemfoert?"
11 Vedroerende hovedsagens faktiske omstaendigheder, de relevante faellesskabsregler, retsforhandlingernes forloeb samt de skriftlige indlaeg for Domstolen henvises i oevrigt til retsmoederapporten . Disse omstaendigheder omtales derfor kun i det foelgende, saafremt det paa de enkelte punkter er noedvendigt for forstaaelsen af Domstolens argumentation .
Virkningerne af frigivelsen af sikkerhedsstillelsen ( foerste og andet spoergsmaal )
12 Med de foerste to spoergsmaal oensker den nationale ret i det vaesentlige afgjort, om et nationalt interventionsorgans fejlagtige frigivelse af den i artikel 25 i forordning nr . 2730/79 fastsatte sikkerhedsstillelse frigoer eksportoeren for sine forpligtelser, navnlig for saa vidt angaar formen og fristen for fremlaeggelsen af de beviser, der kraeves for udbetaling af restitutionen .
13 Hertil bemaerkes, at Domstolen i dommen af 5 . december 1985 ( Direktoratet for Markedsordningerne mod Corman, praemis 44, 124/83, Sml . s . 3777 ) fastslog, at frigivelse af sikkerheden ikke er til hinder for, at der anlaegges sag for misligholdelse mod licitationskoeberen af et parti smoer fra interventionsorganerne . Domstolen fandt nemlig, at faellesskabsreglerne paalagde licitationskoeberen et ansvar uafhaengigt af sikkerhedsstillelsen, hvis frigivelse ikke kunne frigoere ham for hans forpligtelser .
14 Det saaledes naevnte princip boer ogsaa anvendes i det tilfaelde, hvor en eksportoer, der har modtaget forskud paa restitutionen, ikke kan foere bevis for, at de paagaeldende varer rent faktisk er importeret til bestemmelseslandet .
15 Det maa imidlertid antages, at den fejlagtige frigivelse af sikkerheden under visse omstaendigheder kan give eksportoeren den opfattelse, at sagen er endelig afsluttet, idet interventionsorganet mente, at varerne var overgaaet til fri omsaetning i bestemmelseslandet . Under saadanne omstaendigheder paahviler det interventionsorganet, der er befoejet til at indroemme yderligere frist til at indgive de kraevede dokumenter, at tage hensyn til den betydning, organets fejltagelse kan have haft for eksportoerens adfaerd .
16 De foerste to spoergsmaal skal herefter besvares saaledes, at det nationale interventionsorgans fejlagtige frigivelse af den sikkerhed, der skal stilles i henhold til artikel 25 i Kommissionens forordning nr . 2730/79 af 29 . november 1979 om faelles gennemfoerelsesbestemmelser for eksportrestitutioner for landbrugsprodukter, ikke indebaerer, at eksportoeren fritages for sine forpligtelser . Saafremt interventionsorganet indroemmer yderligere frist til at indgive de forskriftsmaessige dokumenter, er det forpligtet til at tage hensyn til, at den begaaede fejl kan have paavirket eksportoerens adfaerd .
Fristen til at indgive anmodningen om yderligere frist ( tredje spoergsmaal )
17 Det bemaerkes, at artikel 31, stk . 2, i forordning nr . 2730/79 giver mulighed for at indroemme yderligere frist, "naar de ... kraevede dokumenter ikke kan indgives inden for den fastsatte tidsfrist, selv om eksportoeren har gjort, hvad han kunne for at fremskaffe dem inden for disse frister ". Denne formulering viser klart, at anmodningen om yderligere frist kan indgives selv efter udloebet af den for indgivelse af dokumenterne fastsatte frist .
18 Denne fortolkning stoettes af den betragtning, at eksportoeren eventuelt foerst paa et tidspunkt taet op til udloebet af den fastsatte frist bliver klar over, at det er umuligt at indgive de kraevede dokumenter inden for fristen . I saa fald kan han vaere forhindret i at indgive sin ansoegning inden fristens udloeb ( se i samme retning dom af 30 . januar 1974, Kampffmeyer mod Einfuhr - und Verratsstelle fuer Getreide und Futtermittel, 158/73, Sml . s . 101 ).
19 Det skal tilfoejes, at det for at indroemme yderligere frist udtrykkeligt kraeves, at eksportoeren har gjort, hvad han kunne for at fremskaffe dokumenterne inden den fastsatte frist, jfr . ovennaevnte artikel 31 . Det paahviler eksportoeren at bevise, at denne betingelse er opfyldt .
20 Det fremgaar i oevrigt af bestemmelsens opbygning, at eksportoeren hurtigst muligt skal indgive sin ansoegning ( jfr . ogsaa dom af 28 . maj 1974, Einfuhr - und Vorratsstelle fuer Getreide und Futtermittel mod Pfuetzenreuter, 3/74, Sml . s . 589 ), og at det paahviler eksportoeren at begrunde enhver forsinket indgivelse af ansoegningen om yderligere frist .
21 Det tredje spoergsmaal skal herefter besvares saaledes, at anmodningen om yderligere frist, jfr . artikel 31, stk . 2, i forordning nr . 2730/79, ogsaa kan fremsaettes efter udloebet af den frist, der er fastsat for at indgive tolddokumenterne, forudsat at eksportoeren godtgoer, at han har gjort, hvad han kunne for at fremskaffe dokumenterne inden for den fastsatte frist, og han kan begrunde, hvorfor ansoegningen ikke er rettidigt indgivet .
Betingelserne for at indroemme yderligere frist ( fjerde spoergsmaal )
22 Det fremgaar klart af ordlyden af artikel 31, stk . 2, at yderligere frist til at indgive tolddokumenterne ikke indroemmes som foelge af force majeure, men udelukkende under forudsaetning af, at eksportoeren har gjort, hvad han kunne for at fremskaffe dokumenterne rettidigt .
23 Den indbyrdes sammenhaeng mellem de foerste to stykker af artikel 31 udelukker i oevrigt enhver anden fortolkning . Da stk . 1 udtrykkeligt undtager force majeure fra reglen om, at dokumenterne skal indgives senest seks maaneder efter afslutningen af udfoerselstoldformaliteterne, ville stk . 2 vaere uden praktisk betydning, saafremt denne bestemmelse blot, for saa vidt angaar specielt tolddokumenterne, gentog, hvad der allerede generelt er fastsat i det foregaaende stykke .
24 Det fjerde spoergsmaal skal herefter besvares saaledes, at indroemmelsen af yderligere frist, jfr . artikel 31, stk . 2, i forordning nr . 2730/79, ikke afhaenger af, om der foreligger force majeure, men udelukkende af, om eksportoeren har gjort, hvad han kunne for at fremskaffe tolddokumenterne inden for den almindelige frist .
Indroemmelse af yderligere frist til at indgive transportdokumenterne ( femte og sjette spoergsmaal )
25 Med det femte og sjette spoergsmaal har den nationale ret i det vaesentlige oensket afgjort, om artikel 31, stk . 2, i forordning nr . 2730/79 giver interventionsorganet mulighed for at indroemme yderligere frist til at indgive ikke blot tolddokumenterne, men ogsaa transportdokumenterne . Saafremt dette spoergsmaal besvares benaegtende, oensker den nationale ret yderligere afgjort, om bestemmelsen er gyldig i forhold til proportionalitetsprincippet .
26 Det bemaerkes foerst, at artikel 31, stk . 2, kun omtaler tolddokumenter, saaledes at der ikke udtrykkeligt er fastsat nogen mulighed for at indroemme yderligere frist til at indgive transportdokumenter, naar bortses fra force majeure i henhold til artikel 31, stk . 1 .
27 Det bemaerkes herefter, at sondringen mellem tolddokumenter og transportdokumenter - som med rette anfoert af Kommissionen og den belgiske stat - kan forklares ud fra det forhold, at det kan vaere vanskeligt for eksportoererne at faa udleveret tolddokumenter fra det importerende tredjelands myndigheder, over for hvilke de ikke raader over pressionsmidler . Der bestaar derimod ikke tilsvarende vanskeligheder med transportdokumenter, hvoraf eksportoererne ved cif-salg har en kopi i deres egenskab af befragter, eller hvoraf de i tilfaelde af fob-salg let vil kunne faa udleveret en bekraeftet kopi hos koeberne i kraft af kontraktsforholdet .
28 Philipp Brothers har gjort gaeldende, at selv om transportdokumentet er det eneste dokument, der mangler i sagen, maa det noedvendigvis anerkendes, at varerne er blevet transporteret til tredjelandet med henblik paa overgang til fri omsaetning, hvilket netop fremgaar af tolddokumentet . I saa fald er det i strid med proportionalitetsprincippet, at sikkerheden fortabes, fordi transportdokumentet ikke er rettidigt indgivet . Hvis eksportoeren har faaet yderligere frist til at indgive tolddokumenterne, ville det derimod vaere meningsloest at udelukke samme forlaengelse af fristen til at indgive transportdokumentet, da datoen for administrationens endelige afslutning af sagen under alle omstaendigheder udskydes .
29 Ifoelge Philipp Brothers har Kommissionen selv indset det uholdbare i, at der ikke kunne indroemmes yderligere frist for transportdokumenterne, idet den ved forordning nr . 568/85 har aendret artikel 31 i forordning nr . 2730/79 i overensstemmelse hermed .
30 Med hensyn til sidstnaevnte argument bemaerkes, at aendringen i henhold til forordning nr . 568/85, som anfoert af Kommissionen i besvarelsen af et skriftligt spoergsmaal fra Domstolen, havde til formaal at forenkle sagsbehandlingen for de nationale interventionsorganer . AEndringen indebaerer saaledes ingenlunde, at sondringen mellem to kategorier af dokumenter, jfr . den oprindelige affattelse af artikel 31, stk . 2, er i strid med proportionalitetsprincippet .
31 Det bemaerkes tillige, at denne forskelsbehandling hviler paa de objektive grunde, der er anfoert ovenfor under praemis 27, idet alle de paagaeldende dokumenter ikke kan fremskaffes lige let .
32 Herefter skal det femte og sjette spoergsmaal besvares med, at artikel 31, stk . 2, skal fortolkes saaledes, at der ikke kan indroemmes yderligere frist til at indgive transportdokumenterne . Gennemgangen af den forelaeggende rets sjette spoergsmaal har intet frembragt, der kan rejse tvivl om denne bestemmelse .
Gyldigheden af artiklerne 25 og 31 i forordning nr . 2730/79 i forhold til proportionalitetsprincippet ( syvende spoergsmaal )
33 Det fremgaar af forelaeggelseskendelsen, at det ifoelge den nationale ret kan forekomme stridende mod proportionalitetsprincippet, at en eksportoer, der ikke inden for den bindende frist har fremlagt de foreskrevne beviser for en faktisk gennemfoert transaktion, straffes ved at miste det forudbetalte restitutionsbeloeb forhoejet med 15 %. Det beloeb, der stilles som sikkerhed, skal nemlig garantere den faktiske gennemfoerelse af eksporttransaktionen og ikke indgivelsen af dokumenterne .
34 Det bemaerkes i denne forbindelse, at ved afgoerelsen af, om en EF-retlig bestemmelse er i overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, maa det efter Domstolens faste praksis ( jfr . senest dom af 27 . juni 1990, Lingenfelser mod Forbundsrepublikken Tyskland, C-188/89, Sml . s . I-2637 ) foerst undersoeges, om de foranstaltninger, der ivaerksaettes til gennemfoerelse af bestemmelsens formaal, er afpasset efter formaalets betydning, og for det andet, om foranstaltningerne er noedvendige for at gennemfoere det .
35 I det foreliggende tilfaelde fremgaar formaalet med forudbetaling af restitutionsbeloebet og den dertil knyttede sikkerhedsstillelse af nittende betragtning til forordning nr . 2730/79, der lyder saaledes : "for at lette finansieringen af udfoerselsforretningerne for eksportoererne boer medlemsstaterne bemyndiges til, saa snart udfoerselstoldformaliteterne er afsluttet, at forudbetale hele restitutionsbeloebet eller en del deraf, paa betingelse af, at der stilles sikkerhed, som skal sikre, at denne forskudsbetaling tilbagebetales i tilfaelde af, at det senere maatte vise sig, at restitutionen ikke burde vaere betalt ".
36 Yderligere fremgaar formaalet med at fastsaette en bindende frist til at indgive told - og transportdokumenter af 23 . betragtning til forordningen, hvorefter det "af hensyn til en hensigtsmaessig forvaltning boer ... kraeves, at ansoegningen og alle oevrige noedvendige dokumenter for betalingen af restitutionen indgives inden for en rimelig frist ".
37 Det bemaerkes yderligere, at det forhold, at det beloeb, der skal stilles som sikkerhed i henhold til artikel 25, stk . 1, i forordning nr . 2730/79, er 15% hoejere end det forskud, eksportoeren har modtaget, kan begrundes i oensket om at undgaa, at eksportoeren faar en uberettiget finansiel fordel i perioden mellem udbetalingen af forskuddet og den eventuelle fortabelse af sikkerhedsstillelsen, saafremt eksporttransaktionen ikke gennemfoeres .
38 Naar henses hertil, maa det fastslaas, at indfoerelsen af en bindende frist til at indgive de noedvendige dokumenter som bevis for, at eksporttransaktionen har fundet sted, er en noedvendig foranstaltning for at undgaa, at eksportoeren faar en uberettiget fordel .
39 Det kan ikke anses for urimeligt, at denne frist er fastsat til seks maaneder, naar henses til, at det er i de erhvervsdrivendes egen interesse, at sikkerhedsstillelsen frigives hurtigst muligt, at interventionsorganerne noedvendigvis maa afslutte sagerne vedroerende transaktioner, for hvilke den paagaeldende medlemsstat har udbetalt forskud paa restitutionsbeloebet, at det er muligt at indroemme yderligere frist til at indgive tolddokumenter, som det kan vaere vanskeligt at opnaa fra myndighederne i tredjelande, og at der gaelder en saerregel i tilfaelde af force majeure .
40 Det foelger heraf, at saafremt de foreskrevne dokumenter ikke er indgivet inden for en frist paa seks maaneder, staar den sanktion, der bestaar i, at sikkerhedsstillelsen fortabes, eller at der skal betales et tilsvarende beloeb, hvis sikkerhedsstillelsen er frigivet, ikke i et urimeligt forhold til formaalet med ordningen eller til de krav, der naturligt maa stilles til ekspeditionen af sager om forudbetaling af restitutionsbeloeb .
41 Herefter skal den nationale rets syvende spoergsmaal besvares saaledes, at gennemgangen heraf intet har frembragt, der kan rejse tvivl om gyldigheden af artiklerne 25 og 31 i forordning nr . 2730/79 .
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
42 De udgifter, der er afholdt af Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke godtgoeres . Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger .
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN ( Sjette Afdeling )
vedroerende de spoergsmaal, der er forelagt af cour d' appel de Paris ved kendelse af 3 . februar 1989, for ret :
1 ) Det nationale interventionsorgans fejlagtige frigivelse af den sikkerhed, der skal stilles i henhold til artikel 25 i Kommissionens forordning ( EOEF ) nr . 2730/79 af 29 . november 1979 om faelles gennemfoerelsesbestemmelser for eksportrestitutioner for landbrugsprodukter, indebaerer ikke, at eksportoeren fritages for sine forpligtelser . Saafremt interventionsorganet indroemmer yderligere frist til at indgive de forskriftsmaessige dokumenter, er det forpligtet til at tage hensyn til, at den begaaede fejl kan have paavirket eksportoerens adfaerd .
2 ) Anmodningen om yderligere frist, jfr . artikel 31, stk . 2, i forordning nr . 2730/79, kan ogsaa fremsaettes efter udloebet af den frist, der er fastsat til at indgive tolddokumenterne, forudsat at eksportoeren godtgoer, at han har gjort, hvad han kunne, for at fremskaffe dokumenterne inden for den fastsatte frist, og at han kan begrunde, hvorfor ansoegningen ikke er rettidigt indgivet .
3 ) Om der kan indroemmes yderligere frist, jfr . artikel 31, stk . 2, i forordning nr . 2730/79, afhaenger ikke af, om der foreligger force majeure, men udelukkende af, om eksportoeren har gjort, hvad han kunne, for at fremskaffe tolddokumenterne inden for den almindelige frist .
4 ) Artikel 31, stk . 2, skal fortolkes saaledes, at der ikke kan indroemmes yderligere frist til at indgive transportdokumenterne . Gennemgangen af den forelaeggende rets sjette spoergsmaal har intet frembragt, der kan rejse tvivl om gyldigheden af denne bestemmelse .
5 ) Gennemgangen af det syvende spoergsmaal har intet frembragt, der kan rejse tvivl om gyldigheden af artiklerne 25 og 31 i forordning nr . 2730/79 .