61989CJ0373_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved mellemdom afsagt den 4 . december 1989, indgaaet til Domstolen den 15 . december 1989, har tribunal du travail de Nivelles ( Belgien ), Wavre afdeling, i medfoer af EOEF-Traktatens artikel 177 forelagt et praejudicielt spoergsmaal vedroerende fortolkningen af Raadets direktiv 79/7/EOEF af 19 . december 1978 om gradvis gennemfoerelse af princippet om ligebehandling af maend og kvinder med hensyn til social sikring ( EFT 1979, L 6, s . 24 ).
2 Spoergsmaalet er blevet rejst under en tvist mellem henholdsvis Caisse d' assurances sociales pour travailleurs indépendants "Integrity" ( herefter benaevnt "Integrity ") og Nadine Rouvroy, der er enke efter arkitekt Jean Leloup, og faellesboernene Olivier, Eric og Mathieu, vedroerende betaling af sociale bidrag for selvstaendige erhvervsdrivende, som Integrity har nedlagt paastand om betaling af for aarene 1985 og 1986 .
3 I henhold til artikel 1 i kongelig belgisk anordning nr . 38 af 27 . juli 1967 om selvstaendige erhvervsdrivendes sociale retsstilling ( offentliggjort i Moniteur belge af 29.7.1967, s . 1001 ) omfatter denne sikringsordning familieydelser, alders - og efterladtepensionsydelser og ydelser i anledning af sygdom eller invaliditet . Selvstaendige erhvervsdrivende og medhjaelpende familiemedlemmer er omfattet af ordningen .
4 Artikel 37, stk . 1, foerste afsnit, i kongelig anordning af 19 . december 1967 ( offentliggjort i Moniteur belge af 28.12.1967, s . 1496 ) - som aendret ved kongelig anordning af 20 . juli 1981 ( offentliggjort i Moniteur belge af 20.7.1981, s . 1218 ) - om almindelige gennemfoerelsesbestemmelser til kongelig anordning nr . 38 lyder saaledes :
"For gifte kvinder, enker og studerende, der er omfattet af kongelig anordning nr . 38, gaelder foelgende : Er den erhvervsindkomst, jf . artikel 11, stk . 2 og 3, i kongelig anordning nr . 38, som skal laegges til grund ved beregningen af bidrag i et bestemt aar, mindre end 77 472 BFR, kan vedkommende anmode om for det paagaeldende aar at blive ligestillet med de i anordningens artikel 12, stk . 2, naevnte personer ."
5 Personer, der ved siden af den beskaeftigelse, paa grundlag af hvilken de er omfattet af den sociale sikringsordning for selvstaendige erhvervsdrivende, normalt og som hovedbeskaeftigelse udoever en anden erhvervsmaessig beskaeftigelse, skal i henhold til artikel 12, stk . 2, i kongelig anordning nr . 38 ikke betale bidrag efter anordningen, saafremt deres indkomst som selvstaendige erhvervsdrivende ikke overstiger et bestemt beloeb . Denne fritagelse for at betale bidrag bevirker ikke, at den paagaeldende mister retten til ydelser i henhold til den sociale sikringsordning for selvstaendige erhvervsdrivende .
6 Under retsforhandlingerne for tribunal du travail de Nivelles fremsatte Leloup, hvis indkomst var meget beskeden, begaering om anvendelse af artikel 37 i kongelig anordning af 19 . december 1967 . Integrity modsatte sig dette under henvisning til, at den naevnte bestemmelse kun finder anvendelse paa gifte kvinder, enker og studerende, men derimod ikke paa gifte maend og enkemaend . Leloup' s arvinger, der har succederet i sagen, gjorde gaeldende, at bestemmelsen strider mod princippet om ligebehandling af maend og kvinder med hensyn til social sikring .
7 Tribunal du travail de Nivelles, Wavre afdeling, har besluttet at udsaette sagen og at forelaegge Domstolen foelgende praejudicielle spoergsmaal :
"Er artikel 37 i kongelig anordning af 19 . december 1967 om almindelige gennemfoerelsesbestemmelser til kongelig anordning nr . 38 af 27 . juli 1967 om selvstaendige erhvervsdrivendes sociale retsstilling forenelig med direktiv ( 79/7/EOEF ) af 19 . december 1978 om gradvis gennemfoerelse af princippet om ligebehandling af maend og kvinder med hensyn til social sikring?"
8 Vedroerende hovedsagens faktiske omstaendigheder, retsforhandlingernes forloeb og de skriftlige indlaeg for Domstolen henvises til retsmoederapporten . Disse omstaendigheder omtales derfor kun i det foelgende, saafremt det paa de enkelte punkter er noedvendigt for forstaaelsen af Domstolens argumentation .
9 Indledningsvis bemaerkes, at Domstolen under en sag i medfoer af Traktatens artikel 177 er afskaaret fra at udtale sig om, hvorvidt en national ordning er forenelig med faellesskabsretten, men har kompetence til at forsyne den nationale retsinstans med alle de fortolkningselementer vedroerende faellesskabsretten, som giver den mulighed for med henblik paa sin afgoerelse af hovedsagen at bedoemme, om ordningen er forenelig med faellesskabsretten ( jf . senest dom af 11 . oktober 1990, Nespoli, sag C-196/89, Sml . s . I-3647 ).
10 I henhold til artikel 2 i direktiv 79/7/EOEF finder dette bl.a . anvendelse paa selvstaendige erhvervsdrivende . Artikel 3 indeholder en liste over de ordninger og bestemmelser, i henseende til hvilke princippet om ligebehandling med hensyn til social sikring skal gennemfoeres . Endelig indeholder direktivets artikel 4, stk . 1, foelgende bestemmelser :
"Princippet om ligebehandling indebaerer, at der ikke finder nogen forskelsbehandling sted paa grundlag af koen, hverken direkte eller indirekte, under henvisning saerligt til aegteskabelig eller familiemaessig stilling, isaer for saa vidt angaar :
- anvendelsesomraadet for ordningerne samt betingelserne for adgang til disse
- bidragspligt og beregning af bidrag
- beregningen af ydelserne, herunder aegtefaelle - eller forsoergertillaeg, og betingelserne for varigheden og bevarelsen af retten til ydelserne ."
11 Det praejudicielle spoergsmaal maa paa denne baggrund forstaas saaledes, at det navnlig oenskes afgjort, om artikel 4 i direktiv 79/7/EOEF skal fortolkes saaledes, at bestemmelsen er til hinder for, at en medlemsstat opretholder en ordning, hvorefter kun gifte kvinder, enker og studerende kan ligestilles med personer, der ikke skal betale sociale bidrag, naar deres erhvervsindkomst i anledning af beskaeftigelse som selvstaendig erhvervsdrivende er beskeden, og de normalt og som hovedbeskaeftigelse udoever en anden erhvervsmaessig beskaeftigelse .
12 Det fremgaar af Domstolens faste praksis ( jf . senest dom af 13 . december 1989, Ruzius-Wilbrink, sag C-102/88, Sml . s . 4311 ), at artikel 4, stk . 1, i direktiv 79/7/EOEF baade isoleret betragtet og efter direktivets formaal og indhold er tilstraekkelig praecis til, at bestemmelsen kan paaberaabes af en borger for en national domstol med henblik paa, at denne undlader at anvende en national bestemmelse, som ikke er i overensstemmelse med artiklen . Det bemaerkes herved, at bestemmelsen paalaegger medlemsstaterne en pligt til at ophaeve alle bestemmelser, som er i strid med ligebehandlingsprincippet .
13 Domstolen har endvidere i den naevnte dom af 13 . december 1989 fastslaaet, at i tilfaelde, hvor der foreligger direkte forskelsbehandling, har personer omfattet af den daarligere stillede kategori ret til at blive behandlet paa samme maade og til at vaere omfattet af samme ordning som personer omfattet af den mere gunstigt stillede kategori, der er i samme situation, idet denne ordning, naar direktivet ikke er korrekt gennemfoert, er den eneste, som retsgyldigt vil kunne anvendes .
14 Endelig bemaerkes, at det fremgaar af direktivets opbygning, at artikel 4, som definerer raekkevidden af ligebehandlingsprincippet, kun finder anvendelse inden for direktivets personelle og materielle anvendelsesomraade ( dom af 27 . juni 1989, J . G . Achterberg-te Riele, sagerne 48/88, 106/88 og 107/88, Sml . s . 1963 ). Generaladvokaten har i sit forslag til afgoerelse herved med rette anfoert, at har samlede sociale bidrag tilknytning til sociale ydelser, hvoraf kun nogle er omfattet af det materielle anvendelsesomraade for direktiv 79/7/EOEF, finder ligebehandlingsprincippet alligevel anvendelse paa samtlige de paagaeldende bidrag . Forholdet er et andet, naar det er muligt at foretage en opdeling af bidragene paa grundlag af de enkelte former for ydelser .
15 Spoergsmaalet fra tribunal du travail de Nivelles, Wavre afdeling, maa herefter besvares med, at artikel 4, stk . 1, i Raadets direktiv 79/7/EOEF af 19 . december 1978 om gradvis gennemfoerelse af princippet om ligebehandling af maend og kvinder med hensyn til social sikring skal fortolkes saaledes, at bestemmelsen er til hinder for en national lovgivning, hvorefter kun gifte kvinder, enker og studerende kan ligestilles med personer, der ikke skal betale sociale bidrag, mens gifte maend og enkemaend, som i oevrigt opfylder de samme betingelser, ikke har denne mulighed for at opnaa fritagelse for betaling af bidrag .
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
16 De udgifter, der er afholdt af den belgiske regering og af Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke godtgoeres . Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger .
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN ( Anden Afdeling )
vedroerende det spoergsmaal, der er forelagt af tribunal du travail de Nivelles, Wavre afdeling, ved dom af 4 . december 1989, for ret :
Artikel 4, stk . 1, i Raadets direktiv 79/7/EOEF af 19 . december 1978 om gradvis gennemfoerelse af princippet om ligebehandling af maend og kvinder med hensyn til social sikring skal fortolkes saaledes, at bestemmelsen er til hinder for en national lovgivning, hvorefter kun gifte kvinder, enker og studerende kan ligestilles med personer, der ikke skal betale sociale bidrag, mens gifte maend og enkemaend, som i oevrigt opfylder de samme betingelser, ikke har denne mulighed for at opnaa fritagelse for betaling af bidrag .