61984CJ0094_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved dom af 27 . marts 1984, indgaaet til Domstolen den 5 . april 1984, har Cour du travail de Liège i medfoer af EOEF-traktatens artikel 177 forelagt to praejudicielle spoergsmaal vedroerende fortolkningen af en raekke bestemmelser i Raadets forordning nr . 1408/71 af 14 . juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger paa arbejdstagere og deres familiemedlemmer, der flytter indenfor Faellesskabet ( EFT 1971 II, s . 366 ).
2 Disse spoergsmaal er blevet rejst under en sag vedroerende et afslag fra Office national de l ' emploi ( herefter benaevnt ONEM ) paa at tildele Deak de ungdomsarbejdsloeshedsydelser, der i henhold til belgisk lovgivning kan tildeles unge arbejdstagere, der endnu ikke har fundet arbejde efter at have afsluttet deres studier eller laeretid .
3 Deak, der er ungarsk statsborger, bor i Belgien hos sin mor, som er italiensk statsborger, og som er arbejdstager i Belgien .
4 Afslaget paa at tildele Deak ungdomsarbejdsloeshedsydelse var begrundet med hans ungarske nationalitet, idet den gaeldende belgiske lovgivning bestemmer, at disse ydelser kun udbetales til udenlandske arbejdstagere og til statsloese »for saa vidt der foreligger en international konvention« . Der er ikke indgaaet nogen konvention mellem Ungarn og Belgien paa dette omraade .
5 Deak indbragte afslaget for de belgiske socialretlige domstole . Han vandt sagen i foerste instans, idet Tribunal du travail de Liège fandt, at artikel 3, stk . 1, i forord ning nr . 1408/71, sammenholdt med artikel 2, stk . 1, i samme forordning, medfoerte, at Deak i sin bopaelsstat havde samme rettigheder som denne stats egne borgere, i betragtning af, at han havde status som familiemedlem til en arbejdstager, der var statsborger i en anden medlemsstat .
6 ONEM appellerede sagen til Cour du travail de Liège, som besluttede at udsaette sagen og at forelaegge Domstolen foelgende praejudicielle spoergsmaal i medfoer af EOEF-traktatens artikel 177 :
»I . Skal artikel 2, stk . 1, i forordning ( EOEF ) nr . 1408/71 fortolkes saaledes, at en person, der ikke er statsborger i en EF-medlemsstat, som foelge af ordene ' samt paa deres familiemedlemmer ' i forordningens artikel 2, stk . 1, er omfattet af de belgiske bestemmelser om arbejdsloeshed alene af den grund, at hans mor er statsborger i en EF-medlemsstat?
II.Saafremt en person, der ikke er statsborger i en EF-medlemsstat, i henhold til ovennaevnte forordnings artikel 2, stk . 1, er omfattet af de belgiske bestemmelser om arbejdsloeshed, er den paagaeldende da i henhold til princippet om ligebehandling i artikel 3, stk . 1, i ovennaevnte forordning nr . 1408/71 omfattet af artikel 124 i den kongelige belgiske anordning af 20 . december 1963 om beskaeftigelse og arbejdsloeshed, der indeholder regler om en saerlig ydelse til tidligere studerende, som endnu ikke har fundet arbejde, naar forordningens artikel 67 tilsyneladende ikke hjemler mulighed for en saadan saerlig arbejdsloeshedsydelse, uden at der er tilbagelagt en forsikrings- eller beskaeftigelsesperiode?«
7 Artikel 2, stk . 1 i forordning nr . 1408/71, som den nationale ret har henvist til, er affattet saaledes :
»Denne forordning finder anvendelse paa arbejdstagere, som er eller har vaeret omfattet af lovgivningen i en eller flere medlemsstater, og som er statsborger i en af disse stater, eller er statsloese eller flygtninge bosat paa en medlemsstats omraade, samt paa deres familiemedlemmer og efterladte.«
8 Naar familiemedlemmer til en arbejdstager, der er statsborger i en medlemsstat, hoerer til de personer, som forordning nr . 1408/71 finder anvendelse paa, har de i medfoer af artikel 3, stk . 1, i naevnte forordning »samme ... rettigheder i henhold til en medlemsstats lovgivning som denne medlemsstats egne statsborgere, med mindre andet foelger af saerlige bestemmelser i denne forordning« .
9 Med henblik paa besvarelsen af den nationale rets foerste spoergsmaal maa det foerst praeciseres hvilke ydelser, der efter forordning nr . 1408/71 tilkommer familiemedlemmer til en arbejdstager, der er statsborger i en medlemsstat .
10 Hvad dette spoergsmaal angaar, har ONEM og Kommissionen, som har indgivet skriftlige indlaeg i medfoer af artikel 20 i protokollen vedroerende statutten for Domstolen for De europaeiske Faellesskaber, henvist til dommen af 23 . november 1976 ( Kermaschek, 40/76, Sml . s . 1669 ).
11 Ifoelge Kommissionen opstilles der i denne dom en klar sondring mellem arbejdstagere paa den ene side og deres familiemedlemmer og efterladte paa den anden . Mens personerne i den foerste gruppe har en selvstaendig ret til de i forordning nr . 1408/71 angivne ydelser, har personerne i den anden gruppe kun en afledet ret, som de har erhvervet som medlemmer af en arbejdstagers familie eller som dennes efterladte, dvs . en ret, som er afledet fra en person i den foerste gruppe .
12 Kommissionen har herved anfoert, at den af Deak kraevede ydelse ikke er en ydelse, som han kan goere krav paa som arbejdsloest familiemedlem til en vandrende arbejdstager, for saa vidt som denne ydelse ikke er en afledet ret, der foelger af Deak ' s mors status som vandrende arbejdstager . Kommissionen har i denne forbindelse bemaerket, at ungdomsarbejdsloeshedsydelserne i henhold til belgisk lovgivning staar aabne for unge arbejdssoegende i deres egenskab af unge arbejdssoegende og ikke i deres egenskab af »familiemedlemmer« til en arbejdstager . Kommissionen har derfor foreslaaet, at det foerste spoergsmaal, der er stillet af den nationale ret, besvares benaegtende .
13 ONEM deler i det vaesentlige Kommissionens synspunkt med hensyn til fortolkningen af forordning nr . 1408/71 .
14 I den anledning bemaerkes, at familiemedlemmer til en vandrende arbejdstager, der er statsborger i en medlemsstat, som det fremgaar af dommen af 23 . november 1976, for saa vidt angaar ydelser ved arbejdsloeshed, kun har ret til ydelser, der efter lovgivningerne i medlemsstaterne tilkommer arbejdsloese arbejdstageres familiemedlemmer, idet disses nationalitet er uden betydning .
15 Med hensyn til de ungdomsarbejdsloeshedsydelser, som den nationale ret har for oeje, er der tale om en ydelse, der staar aaben for unge arbejdssoegende paa grund af deres personlige situation, og ikke fordi de er familiemedlemmer til en arbejdstager .
16 Heraf foelger, at en statsborger i en tredjestat, som er familiemedlem til en arbejdstager, der er statsborger i en medlemsstat, ikke under henvisning til forordning nr . 1408/71, navnlig dennes artikler 2, stk . 1, og 3, stk . 1, kan goere krav paa ungdomsarbejdsloeshedsydelser, som kan udbetales til unge arbejdssoegende i henhold til lovgivningen i den medlemsstat, hvor arbejdstageren er beskaeftiget .
17 Under disse omstaendigheder er det ikke noedvendigt at besvare den forelaeggende rets andet spoergsmaal, idet dette udelukkende er stillet for det tilfaelde, at Domstolen skulle besvare det foerste spoergsmaal bekraeftende .
18 For at give den nationale ret alle de oplysninger, der er af betydning for fortolkningen af faellesskabsretten, og som er noedvendige for loesningen af den tvist, der er indbragt for den, er der imidlertid et andet spoergsmaal, der maa undersoeges . Dette spoergsmaal er blevet rejst under retsforhandlingerne og vedroerer fortolkningen af artikel 7, stk . 2, i Raadets forordning nr . 1612/68 af 15 . oktober 1968 ( EFT 1968 II, s . 467 ).
19 Hvad dette spoergsmaal angaar, har Kommissionen gjort gaeldende, at de ungdomsarbejdsloeshedsydelser, som den nationale ret sigter til, er en social fordel i artikel 7, stk . 2 ' s forstand, og at de som foelge heraf boer udbetales til boern af en arbejdstager, som er statsborger i en medlemsstat, ligegyldigt hvilken nationalitet boernene har . Deak, som kun har afgivet mundtligt indlaeg under sagen, har ligeledes udtalt sig i denne retning . ONEM har udtalt, at man ikke har nogen bemaerkninger til dette spoergsmaal .
20 Det bemaerkes, at en arbejdstager, der er statsborger i en medlemsstat, ifoelge artikel 7, stk . 2, i forordning nr . 1612/68 paa de oevrige medlemsstaters omraade nyder »samme sociale og skattemaessige fordele som indenlandske arbejdstagere« .
21 Som Domstolen flere gange har fastslaaet ( senest ved dom af 27 . marts 1985, Hoeckx, 249/83, Sml . s . 982 ), omfatter begrebet social fordel i artikel 7, stk . 2, i forordning nr . 1612/68 alle rettigheder, »det vaere sig med eller uden tilknytning til en arbejdskontrakt, som tilkommer enhver indenlandsk arbejdstager, i det vaesentlige paa grund af hans objektive status som arbejdstager, eller allerede fordi han har bopael paa det nationale omraade, og hvis udstraekning til ogsaa at gaelde arbejdstagere med statsborgerskab i andre medlemsstater maa antages kunne fremme disses mobilitet inden for Faellesskabet« .
22 Som det fremgaar af dommene af 30 . september 1975 ( Cristini, 32/75, Sml . s . 1085 ) og af 16 . december 1976 ( Inzirillo, 63/76, Sml . s . 2057 ), har princippet om ligebehandling i artikel 7 i forordning nr . 1612/68 ogsaa til formaal at forhindre forskelsbehandling til skade for de efterkommere af en arbejdstager, som forsoerges af denne .
23 En arbejdstager, som oensker at sikre sine boern de sociale ydelser, der er hjemlet i medlemsstaternes lovgivninger til unge arbejdssoegendes underhold, ville nemlig vaere tilskyndet til ikke at blive i den medlemsstat, hvor han havde etableret sig og fundet beskaeftigelse, hvis denne stat kunne naegte hans boern de omhandlede ydelser paa grund af deres nationalitet . Dette resultat ville, som det er fremhaevet i ovennaevnte dom af 16 . december 1976, stride mod det formaal, som forfoelges med princippet om arbejdskraftens frie bevaegelighed indenfor Faellesskabet, naar blandt andet henses til den ret, der i medfoer af naevnte princip tilkommer en arbejdstager og hans familiemedlemmer til paa de betingelser, der er fastsat i Kommissionens forordning nr . 1251/70 af 29 . juni 1970 ( EFT 1970 II, s . 348 ) at blive boende i den medlemsstat, hvor arbejdstageren har haft beskaeftigelse .
24 Domstolen skal derfor udtale, at en medlemsstat ifoelge artikel 7, i forordning nr . 1612/68 ikke kan naegte boern, der forsoerges af en arbejdstager, som er statsborger i en anden medlemsstat, ydelser, der i henhold til foerstnaevnte medlemsstats lovgivning kan udbetales til unge arbejdssoegende, paa grund af boernenes nationalitet .
25 Denne konklusion aendres ikke af den omstaendighed, at barnet, som i den sag, der behandles af den nationale ret, ikke er statsborger i en medlemsstat, men i et tredjeland .
26 Som Kommissionen med rette har anfoert, finder det i artikel 7 i forordning nr . 1612/68 opstillede princip om ligebehandling af arbejdstagere, der er statsborgere i en medlemsstat, og, indirekte, deres familiemedlemmer, nemlig anvendelse, uanset hvilken nationalitet disse familiemedlemmer har . Dette bekraeftes udtrykkeligt af ordlyden af artikel 11 i den naevnte forordning, som bestemmer, at aegtefaellen og boern, der er under 21 aar eller forsoerges af en statsborger i en medlemsstat, som har loennet beskaeftigelse eller selvstaendig virksomhed paa en anden medlemsstats omraade, har ret til at udoeve enhver loennet beskaeftigelse paa hele denne medlemsstats omraade, »selvom de ikke har statsborgerret i en medlemsstat« .
27 De spoergsmaal, der er forelagt af den nationale ret, maa derfor besvares saaledes, at en statsborger i en tredjestat, som er familiemedlem til en arbejdstager, der er statsborger i en medlemsstat, ikke under henvisning til forordning nr . 1408/71, navnlig dennes artikler 2, stk . 1, og 3, stk . 1, kan goere krav paa ungdomsarbejdsloeshedsydelser, som kan udbetales til unge arbejdssoegende i henhold til lovgivningen i den medlemsstat, hvor arbejdstageren er beskaeftiget, men at saadanne ydelser er en social fordel i den i artikel 7, stk . 2, i forordning nr . 1612/68 forudsatte betydning .
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
28 De udgifter, der er afholdt af Kommissionen, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke godtgoeres . Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale domstol, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger .
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN ( foerste afdeling )
vedroerende de spoergsmaal, der er forelagt den af Cour du travail de Liège ved dom af 27 . marts 1984, for ret :
En statsborger i en tredjestat, som er familiemedlem til en arbejdstager, der er statsborger i en medlemsstat, kan ikke under henvisning til forordning nr . 1408/71, navnlig dennes artikler 2, stk . 1, og 3, stk . 1, goere krav paa ungdomsarbejdsloeshedsydelser, som kan udbetales til unge arbejdssoegende i henhold til lovgivningen i den medlemsstat, hvor arbejdstageren er beskaeftiget . Saadanne ydelser er imidlertid en social fordel i den i artikel 7, stk . 2, i forordning nr . 1612/68 forudsatte betydning .