61985CC0402_DA
Generaladvokatens forslag til afgørelse
Generaladvokatens forslag til afgørelse
++++
Hoeje Domstol .
A - Faktiske omstaendigheder
1 . I den sag, jeg skal behandle i dag, har Cour d' appel de Versailles anmodet om en praejudiciel afgoerelse vedroerende fortolkningen, dels af EOEF-traktatens artikler 30 og 36, dels af dens artikel 86, idet det franske ophavsretsselskab SACEM af diskoteker i Frankrig opkraever en "tillaegsafgift for mekanisk gengivelse", ogsaa naar de benytter grammofonplader hidroerende fra andre medlemsstater .
2 . I den forbindelse er foelgende omstaendigheder af betydning :
3 . I henhold til den franske lov af 11 . marts 1957 om ophavsretten til litteraere og kunstneriske vaerker omfatter ophavsmandens udnyttelsesret dels retten til fremfoerelse ( dvs . at goere vaerket tilgaengeligt direkte for offentligheden og - efter retspraksis samt en lov af 3 . juli 1985 - ogsaa offentlig spredning af musik, der er indspillet paa lydbaerere ), dels retten til gengivelse ( dvs . en fysisk fiksering af vaerket, hvorved det indirekte kan spredes til offentligheden ). Det er i ovennaevnte lov udtrykkeligt bestemt, at overdragelsen af retten til fremfoerelse ikke indebaerer en overdragelse af retten til at gengive vaerket ( og vice versa ). Desuden er det i artikel 31 ogsaa udtrykkeligt bestemt, at ved overdragelse af ophavsrettigheder er udnyttelsen af de overdragne rettigheder afgraenset i henseende til omfang og maade . Ved overdragelse af retten til gengivelse ( i almindelighed til lydbaererfabrikanten mod betaling af en afgift for gengivelse ) er det saaledes udtrykkeligt fastsat, at det kun er tilladt at gengive vaerket i en privat kreds . Offentlig fremfoerelse af saadanne vaerker paa grundlag af lydbaerere bevirker, at der ikke alene kan kraeves en afgift for fremfoerelse, men ogsaa den netop naevnte tillaegsafgift for gengivelse .
4 . Inden for Faellesskabet er der efter retspraksis kun en saadan retstilstand i Belgien, mens retten til gengivelse efter lovgivningen i de oevrige medlemsstater udtoemmes i og med, at den overdrages til en fabrikant af lydbaerere, og der ved offentlig fremfoerelse saaledes kun skal erlaegges en afgift for fremfoerelse .
5 . Forvaltningen af ophavsrettighederne varetages i Frankrig af det allerede naevnte selskab SACEM ( der omfatter forfattere, komponister, musikforlaeggere, lydbaererfabrikanter og kunstnere ). Selskabet administrerer sine medlemmers vaerker og ogsaa udenlandske ophavsretsselskabers ( med hvilke selskabet har indgaaet gensidige aftaler, der ikke er eneretsaftaler ). Varetagelsen af retten til gengivelse er overdraget selskabets datterselskab, SDRM ( Société pour l' administration du Droit de Reproduction Mécanique des Auteurs, Compositeurs et Editeurs ); men det er SACEM, der i henhold til en saerlig aftale opkraever tillaegsafgiften for gengivelse i forbindelse med offentlig benyttelse af lydbaerere .
6 . SACEM indgaar kontrakter med brugerne af musikvaerker ( herunder diskoteker ); i henhold til kontrakterne opkraeves der afgifter, som svarer til, hvilken betydning, musikken har for brugerne . Af diskoteker opkraeves 8,25% af indtaegterne; satsen ( uden at dette udtrykkeligt er angivet i aftalerne ) bestaar af en afgift paa 6,6% ( afgift for offentlig fremfoerelse ) og en afgift paa 1,65% ( tillaegsafgift for mekanisk gengivelse ).
7 . Sagsoegeren i hovedsagen har siden 1974 drevet et diskotek i Fréjus, hvor han afspiller grammofonplader, for hvilke SACEM varetager rettighederne . Mellem parterne opstod en tvist, som af Cour de Cassation blev henvist til Cour d' appel de Versailles . Sidstnaevnte retsinstans har forelagt det praejudicielle spoergsmaal, om EOEF-traktatens artikler 30 og 36 eller 86 er til hinder for, at SACEM opkraever den ovenfor naevnte "tillaegsafgift for mekanisk gengivelse ".
8 . Vedroerende de naermere enkeltheder med hensyn til baggrunden for hovedsagen, ordlyden af og baggrunden for de praejudicielle spoergsmaal samt indholdet af de skriftlige indlaeg, der er indgivet til Domstolen, skal jeg henvise til retsmoederapporten . I mit forslag til afgoerelse vil jeg i fornoedent omfang komme ind paa den mundtlige forhandling .
B - Stillingtagen
9 . Min stillingtagen til den her forelagte problemstilling er foelgende .
I - Det foerste spoergsmaal
1 - 10 . Under sagen er det som bekendt gjort gaeldende, at EOEF-traktatens artikel 30 ikke er relevant, da anvendelsen af den anfaegtede franske ordning - om opkraevning af en afgift for offentlig fremfoerelse af musik indspillet paa lydbaerere - egentlig vedroerer en tjenesteydelse . - Der er ogsaa rejst betaenkeligheder med hensyn til, om artikel 30 finder anvendelse i saadanne tilfaelde, idet den paagaeldende lovgivning ikke vedroerer samhandel og importtransaktioner, ikke har noget at goere med frie varebevaegelser, og at graensepassage er uden betydning for denne lovgivning . - Det synspunkt er ogsaa fremfoert, at det under alle omstaendigheder taler imod en anvendelse af artikel 30 paa et sagsforhold som i hovedsagen, at den omtvistede afgift uden forskel opkraeves ved benyttelse af indfoerte og indenlandsk fremstillede lydbaerere .
11 . For saa vidt angaar de synspunkter er det min opfattelse - og derfor har jeg givet en kort sammenfatning af dem - at de vanskeligt kan bruges til at loese problemet i hovedsagen, idet de bygger paa en aabenbart for snaever fortolkning af artikel 30 .
12 . Som bekendt har retspraksis altid anvendt den formulering, at artikel 30 omfatter enhver foranstaltning, som direkte eller indirekte, aktuelt eller potentielt kan hindre samhandelen mellem medlemsstaterne ( jfr . f.eks . dommen i sag 229/83 ( 1 )). Det er saaledes virkningerne paa samhandelen, der er afgoerende i relation til artikel 30 . Men saadanne hindrende virkninger kan lige saa vel opstaa og vaere hindrende, saaledes som det fremgaar af en omfattende retspraksis, i forbindelse med ordninger, hvis genstand er hel anden end samhandel og import . Saadanne hindringer kan bestemt heller ikke udelukkes i forbindelse med en lovgivning om tjenesteydelser, navnlig naar lydbaerere - hvilket er tilfaeldet med hensyn til fremfoerelse af musik i diskoteker - der i traktatens forstand er varer, spiller en vaesentlig rolle .
13 . Det er dernaest ogsaa klart, at det for at udelukke en anvendelse af artikel 30 ikke blot kan goeres gaeldende, at en ordning uden forskel omfatter indfoerte og indenlandske varer . Jeg kan i den forbindelse henvise til dommen i sag 130/80 ( 2 ) ( som drejede sig om en generel ordning, hvorefter toerstofindholdet i broed skulle ligge inden for bestemte vaerdier ). Jeg kan endvidere henvise til de prisordninger, der var sagsgenstand i sagerne 16-20/79 ( 3 ) og 231/83 ( 4 ), hvor det afgoerende var, om priserne var fastsat paa en saadan maade, at de udlignede en for indfoerte varer bestaaende konkurrencefordel . For saa vidt angaar problemstillingen i hovedsagen, kan det dog ikke afvises, at saafremt det statueres, at opkraevningen af tillaegsafgiften for gengivelse ved anvendelse af indfoerte lydbaerere er ulovlig ( maaske paa grund af overvejelser med hensyn til selve ophavsrettens genstand og dens udtoemmelse paa grund af lovlig gengivelse i udlandet ), kunne dette bevirke, at saadanne lydbaerere foretraekkes af brugerne paa grund af deres prisfordel, hvorved indfoerslerne ville stige . Dette ville ogsaa omvendt betyde, at opkraevningen af den paagaeldende afgift kunne hindre importen, og at det derfor kunne komme paa tale at anvende artikel 30, uanset at den paagaeldende afgift uden forskel opkraeves for indenlandske og indfoerte varer .
2 - 14 . Holder man sig paa den anden side for oeje, at den nationale retsinstans i forelaeggelsesdommen udtrykkeligt har fastslaaet, at den samlede afgift ( 8,25% af indtaegterne ) ikke findes at vaere urimeligt hoej, og at den ogsaa har fastslaaet, at sagsoegeren har anerkendt det lovlige i at anvende en fast sats ( den franske lovs artikel 35 bestemmer nemlig udtrykkeligt, at der kan anvendes en fast sats ), er der imidlertid flere andre argumenter, der efter min opfattelse foerer til, at artikel 30 i virkeligheden ikke kan finde anvendelse i forbindelse med et faktum som i hovedsagen .
15 . a ) Saaledes har Kommissionen som bekendt fremfoert det synspunkt, at hvis det antages, at tillaegsafgiften for mekanisk gengivelse ikke i henhold til faellesskabsretten lovligt kan opkraeves og derfor ( i det omfang det drejer sig om indfoersler ) maa afskaffes, er der stor sandsynlighed for, at SACEM - hvilket ud fra de bestaaende markedsforhold uden videre vil vaere muligt - fortsat opkraever en afgift paa 8,25% af diskotekernes omsaetning, i saa fald nemlig alene som betaling for den offentlige fremfoerelse af musikvaerker . Retligt kan der intet indvendes herimod, idet den omstaendighed, at lydbaerere er fremstillet og bragt i omsaetning i en anden medlemsstat, med sikkerhed ikke bevirker, at denne del af retten til udnyttelse er udtoemt . En ophaevelse af tillaegsafgiften for gengivelse ville saaledes i sidste instans ikke vaere til fordel for indfoerte lydbaerere; ud fra det synspunkt kan det derfor ikke forventes, at de prismaessigt bliver mere attraktive, at og handelsstroemmene af den grund paavirkes .
16 . Efter min opfattelse kan det ikke bestrides, at det synspunkt maa tillaegges en vis vaegt . Heroverfor kan det heller ikke goeres gaeldende - saaledes som SACEM gjorde det under den mundtlige forhandling - at en saadan aendring ikke er helt problemfri, idet de forskellige dele af afgiften har forskellige rettighedshavere ( i de skriftlige indlaeg har Kommissionen - uden at det er blevet bestridt - gjort rede for, hvorledes opdelingen sker, og at den stoerste del af afgiften tilflyder forlaeggerne ). Det er i den forbindelse vigtigt, at der i de kontrakter, SACEM indgaar, kun er fastsat en samlet afgift . Den interne fordeling mellem de berettigede tilkommer alene ophavsretsselskabet, som naeppe har vanskeligt ved at vurdere, hvor stor en del der skal tilflyde de forskellige berettigede, uanset om selskabet herved laegger den samlede afgift eller de enkelte dele af afgiften til grund .
17 . b ) Det er ogsaa afgoerende, at afgifterne for diskoteker og andre brugere af lydbaerere beregnes efter en fast sats, og at dette udtrykkeligt har hjemmel i den franske lov af 11 . marts 1957 . Paa den baggrund kan det naeppe antages, at en eventuel ophaevelse af tillaegsafgiften for mekanisk gengivelse ( for indfoerte lydbaerere af ophavsretlige grunde ) hos de enkelte brugere vil vaere koebsstimulerende og saaledes paavirke handelsstroemmene . Hvis afgiften nemlig bortfaldt i de tilfaelde, og tillaegsafgiften for mekanisk gengivelse derfor kun blev opkraevet i begraenset omfang - nemlig for indenlandske lydbaerere - ( netop paa grund af andelen af indfoerte lydbaerere i et diskoteks sortiment ) kunne dette umuligt goeres op individuelt . Tvaertimod - og dette ville ikke kunne anfaegtes - maatte man enten gaa ud fra generelle salgsstatistikker og antage, at diskotekers anvendelse af indfoerte lydbaerere svarer hertil, eller man kunne i hvert fald ved stikproever i enkelte diskoteker naa frem til den gennemsnitlige anvendelse af indfoerte lydbaerere . Som Kommissionen med rette har understreget, ville den eneste virkning af en saadan aendring saaledes vaere, at de beloeb, der overfoeres til udenlandske ophavsretsselskaber, ville blive tilsvarende mindre, uden at det er aabenbart, at der hos de enkelte diskoteksejere har vaeret tale om en indflydelse paa deres koebsbeslutninger, og saaledes har vaeret tale om virkninger for handelsstroemmene .
18 . c ) Endelig maa det ogsaa tillaegges betydning, at det for dem, der driver diskotekerne, er helt afgoerende, hvad diskotekernes publikum foretraekker ( som sagsoegeren i hovedsagen oplyste : musik fra angelsaksiske lande og fra Italien ). Det er givet, at koebsbeslutningerne traeffes i overensstemmelse hermed; derimod er det saerdeles tvivlsomt, om det vil spille nogen rolle, hvis der er en vis oekonomisk fordel forbundet med, at tillaegsafgiften for gengivelse bortfalder ved benyttelsen af indfoerte lydbaerere . Selv om det saaledes antages, at en aendring af afregningsmaaden kunne faa indflydelse paa de koebsbeslutninger, diskotekindehaverne skal traeffe, er det naeppe sandsynligt, at en saadan aendring vil have nogen som helst betydning i forhold til de smagsorienterede beslutninger, der utvivlsomt har hoejere prioritet, og som kan forventes at paavirke handelsstroemmene .
19 . d ) Hvis man derfor af gode grunde er af den opfattelse, at opkraevningen af tillaegsafgiften for gengivelse ikke er en foranstaltning med tilsvarende virkning som kvantitative indfoerselsrestriktioner i henhold til traktatens artikel 30, kan der dog heroverfor - og dette bemaerkes blot for fuldstaendighedens skyld - ikke henvises til dommen i de forenede sager 55 og 57/80 ( 5 ), som sagsoegeren aabenbart tillaegger stor betydning, formentlig ogsaa fordi den franske konkurrencekommission henviste hertil i sin udtalelse af 19 . juni 1986 . Faktum i den sag er nemlig helt anderledes .
20 . I den naevnte sag var der utvivlsomt tale om en direkte begraensning af indfoerslerne ( paa grund af, at det tyske ophavsretsselskab opkraevede en saerlig licensafgift for lydbaerere fra andre medlemsstater ), altsaa en direkte paavirkning af omsaetningen ( og ikke kun - som i det foreliggende tilfaelde - en hypotetisk og indirekte paavirkning i kraft af indenlandske kunders koebsbeslutninger, som normalt tidsmaessigt ligger efter indfoerslerne ). I den sag var det ogsaa afgoerende, at det tyske ophavsretsselskab paaberaabte sig den eneret til udnyttelse, det havde faaet overdraget ( i form af retten til gengivelse ), hvilket i henhold til Domstolens praksis inden for beslaegtede omraader maatte foere til, at den paagaeldende ret kunne anses for udtoemt, efter at ophavsmanden selv havde givet sit samtykke til, at lydbaereren var bragt i omsaetning i udlandet .
21 . I den foreliggende sag er der derimod reelt ikke tale om udoevelse af en ret, som allerede er udtoemt i en anden medlemsstat ( dvs . retten til gengivelse ), men - trods den utvivlsomt vildledende betegnelse, der formentlig er valgt med henblik paa de berettigede - om en rettighed, der er naert beslaegtet med retten til fremfoerelse, men som endnu ikke er udnyttet i udlandet, og som bliver relevant ved hver enkelt fremfoerelse .
22 . Til brug for den foreliggende sag kan der derfor sikkert ikke umiddelbart udledes noget af ovennaevnte dom . Praksis skulle tvaertimod vaere langt mere omfattende og anderledes, for at man kunne loese problemet i den foreliggende sag . Jeg vil undersoege, om dette er noedvendigt .
3 - 23 . Efter min opfattelse - og jeg vil allerede nu afsloere resultatet af mine overvejelser - er der reelt ikke vigtige grunde til at anbefale et saadant skridt . Selv om artikel 30 i sig selv maatte antages at finde anvendelse i den foreliggende sag, er der for mig at se vaegtige synspunkter, der taler for, at opkraevningen af tillaegsafgiften for gengivelse ved benyttelse af indfoerte grammofonplader ikke anses for traktatstridig .
24 . a ) I den forbindelse har SACEM med rette netop henvist til artikel 36 ( som ogsaa udtrykkeligt naevnes i det foerste spoergsmaal ), altsaa den bestemmelse, hvorefter en begraensning af handelen blandt andet er begrundet i hensynet til beskyttelse af den industrielle og kommercielle ejendomsret .
25 . Hertil hoerer - som det ogsaa er klart efter den naevnte dom - ogsaa ophavsrettigheder . Det vaesentligste spoergsmaal har i den forbindelse altid vaeret - og fuldt ud med rette - om udoevelsen af retten og dens virkninger vedroerer den paagaeldende ejendomsrets saerlige genstand ( jfr . dommen i sag 78/70 ( 6 ); ved udoevelse af en patentret blev der lagt vaegt paa, hvad der er kernen i patentrettigheden - jfr . dommen i sag 187/80 ( 7 )), og om dette medfoerer hindringer i handelsstroemmene .
26 . Med hensyn til spoergsmaalet om ophavsrettigheder er det efter alle medlemsstaters retssystemer kendetegnende, at de bestaar af dels en ret til gengivelse, dels en ret til offentlig fremfoerelse ( dette gaelder ogsaa, naar fremfoerelsen sker paa grundlag af lydbaerere ). Det saerlige ved fransk ret er, at overdragelsen af retten til gengivelse kan begraenses til en bestemt anvendelse ( privat benyttelse ); saafremt den fysiske fiksering af vaerket anvendes offentligt, skal der betales den naevnte tillaegsafgift for gengivelse . Dette anses aabenbart for rimeligt ud fra hensynet til en retfaerdig fordeling af indtaegterne fra hver enkelt fremfoerelse og ud fra hensynet til en rimelig fordeling af byrderne mellem de forskellige brugere ( hvilket man kan anse for overbevisende, ogsaa selv om benaevnelsen af den paagaeldende afgift ikke er ubetinget vellykket ).
27 . Man kunne maaske sige, at den naevnte omstaendighed i fransk ret ( definitionen af den noejagtige anvendelse ved overdragelse af retten til gengivelse ) er en del af ophavsrettens saerlige genstand, og at udoevelsen af den paagaeldende ret, som indebaerer, at der opkraeves en saerlig afgift ved offentlig fremfoerelse paa grundlag af lydbaerere, er omfattet af artikel 36 . Af betydning er det i hvert fald, at som sagen foreligger med hensyn til lydbaerere, der er indfoert fra andre medlemsstater, kan man kun sige, at den i den forbindelse gaeldende ret til fremfoerelse er udtoemt, mens dette ikke gaelder retten til offentlig fremfoerelse, der - som det er tilfaeldet med film ( jfr . dommen i sag 62/79 ( 8 )) - kommer ind i billedet ved hver enkelt fremfoerelse . Naar ophavsmanden eller hans befuldmaegtigede i en anden medlemsstat end fremstillingslandet kraever en afgift ved offentlig benyttelse af lydbaerere, er der her utvivlsomt tale om den egentlige genstand for udoevelsen af en ophavsrettighed, som derfor - ogsaa selv om den medfoerer, at samhandelen begraenses - maa anerkendes i henhold til artikel 36 .
28 . b ) Der er med rette desuden henvist dels til bestemmelser i internationale overenskomster, som alle medlemsstaterne har ratificeret ( nemlig Berner-Konventionen om ophavsret af 19 . september 1886 som revideret den 24 . juli 1971, samt Unesco-konventionen af 16 . september 1952 ), dels til EOEF-traktatens artikel 234, hvorefter de rettigheder og forpligtelser, der foelger af konventioner, som foer traktatens ikrafttraeden er indgaaet mellem paa den ene side en eller flere medlemsstater og paa den anden side et eller flere tredjelande, ikke beroeres af traktatens bestemmelser . Da det i henhold til de naevnte overenskomster ( hvoraf Berner-Konventionen i oevrigt udtrykkeligt bestemmer, at retten til gengivelse og til offentlig fremfoerelse hoerer til de beskyttede rettigheder ) gaelder, at vaerker af statsborgere i andre signatarstater i hver enkelt signatarstat skal beskyttes efter den paagaeldende stats egne bestemmelser ( og altsaa skal sikres national behandling ), indebaerer dette i realiteten, at der i Frankrig skal anvendes den franske ordning i alle enkeltheder ( ogsaa de bestemmelser, der ud fra et ophavsretssynspunkt rent "dogmatisk" ikke forekommer helt overbevisende ) paa vaerker fra andre medlemsstater . Naar der saaledes ved offentlig fremfoerelse af lydbaerere i Frankrig opkraeves en tillaegsafgift for gengivelse i henhold til fransk ret, kan en saadan afgift efter de naevnte overenskomster ikke alene opkraeves for franske vaerker; den skal tvaertimod ogsaa bringes i anvendelse over for lydbaerere fra andre medlemsstater, hvor man ikke kender en saadan afgift, og en heraf eventuelt foelgende begraensning af handelen kan ikke betragtes som forenelig med faellesskabsretten .
4 - 29 . Med hensyn til det foerste spoergsmaal kan man derfor kun fastslaa - og her er det ikke noedvendigt at komme naermere ind paa de i spoergsmaalet saerligt naevnte enkeltheder ( som f.eks . at SACEM ved beskyttelsen af sit repertoire indtager en faktisk monopolstilling, og at selskabet har indgaaet gensidige repraesentationskontrakter med forskellige udenlandske selskaber ) - at EOEF-traktatens artikel 30 ( eventuelt sammenholdt med traktatens artikel 36 samt internationale overenskomster ) ikke er til hinder for, at det franske ophavsretsselskab af brugerne opkraever en saakaldt tillaegsafgift for mekanisk gengivelse i forbindelse med offentlig fremfoerelse af vaerker fra de paagaeldende udenlandske selskabers repertoirer paa grundlag af lydbaerere, der er bragt i fri omsaetning paa disse medlemsstaters omraade, selv om en saadan afgift ikke er hjemlet i de medlemsstater, hvorfra indspilningerne stammer .
II - Det andet spoergsmaal
30 . Spoergsmaalet er formuleret paa samme maade som det foerste spoergsmaal, men her er det EOEF-traktatens artikel 86, der skal fortolkes . Dette betyder, at det skal undersoeges, om den paagaeldende bestemmelse er til hinder for, at SACEM opkraever en tillaegsafgift for mekanisk gengivelse ved offentlig fremfoerelse af lydbaerere fra andre medlemsstater .
31 . I den forbindelse har vi hoert, at Kommissionen - paa grundlag af en modtagen klage - er ved at foretage en undersoegelse vedroerende forbindelserne mellem SACEM og de udenlandske ophavsretsselskaber og ogsaa - med hensyn til de afgifter, SACEM opkraever - vedroerende EOEF-traktatens artikel 86 . Jeg skal dog understrege, at den foreliggende sag ikke drejer sig om stoerrelsen af de afgifter, SACEM opkraever ( i hvilken forbindelse Basset er fremkommet med udfoerlige erklaeringer og navnlig med sammenligninger med de afgifter, diskoteker i andre lande skal betale ). Den nationale retsinstans har udtrykkeligt fastslaaet, at afgifternes stoerrelse efter alt det foreliggende ikke findes at vaere urimelig . For mig er det snarere et spoergsmaal, om der af artikel 86 kan udledes argumenter imod en opkraevning af tillaegsafgiften for mekanisk gengivelse .
32 . For saa vidt angaar den problemstilling, maa jeg - efter de bemaerkninger, der er fremkommet i sagen - aabent tilstaa, at jeg har svaert ved at foelge tankegangen med hensyn til artikel 86 . Ogsaa bemaerkningerne fra Basset gav i virkeligheden intet nyt paa det punkt .
33 . Gaar man ud fra det ganske lidet, der er fremfoert i den forbindelse, kan man efter en samlet afvejning for mig at se kun naa frem til, at der ikke af EOEF-traktatens artikel 86 kan udledes argumenter, der taler imod en opkraevning af tillaegsafgiften for mekanisk gengivelse .
34 . SACEM har med rette anfoert, at af de i artikel 86 naevnte tilfaelde af misbrug kan de misbrug aabenbart lades ude af betragtning i den foreliggende sag, der er angivet :
- under litra b ) ( begraensning af produktion, afsaetning eller teknisk udvikling ),
- under litra c ) ( anvendelse af ulige vilkaar for ydelser af samme vaerdi over for handelspartnere - dette synspunkt har den nationale retsinstans selv behandlet, i det omfang det drejer sig om en sammenligning med de afgifter, der opkraeves af andre brugere ), samt
- under litra d ) ( tillaegsydelser, som paalaegges en medkontrahent, men som ikke har forbindelse med aftalens genstand ).
35 . Det er saaledes under alle omstaendigheder kun de under litra a ) naevnte tilfaelde, der kan komme i betragtning ( paatvingelse af urimelige priser eller forretningsbetingelser ). Der er i den forbindelse rejst det spoergsmaal, om SACEM har overskredet det mandat, de udenlandske ophavsretsselskaber har givet selskabet, ved at opkraeve tillaegsafgiften for mekanisk gengivelse .
36 . Man kan imidlertid hurtigt se, at det faktisk ikke forholder sig saaledes . Som SACEM paa det bestemteste har fastholdt, indeholder de naevnte kontrakter udtrykkeligt bestemmelser om national behandling . Som vi har set, kraeves dette i oevrigt ogsaa af de gaeldende internationale konventioner .
37 . Heller ikke den kritik, der i den allerede naevnte udtalelse fra den franske konkurrencekommission fremsaettes med hensyn til SDRM' s opkraevningsmetoder, er til nogen hjaelp, da der kun er tale om en kritik af opkraevningsmaaden, men ikke af opkraevningen som saadan .
38 . Efter min opfattelse maa det saaledes anerkendes, at den omstaendighed, at der i Frankrig opkraeves en tillaegsafgift for mekanisk gengivelse, dvs . en udoevelse af en lovligt hjemlet rettighed, som ogsaa sker ved benyttelse af indfoerte lydbaerere, ikke kan betragtes som et tilfaelde af misbrug som omhandlet i EOEF-traktatens artikel 86 .
39 . Naar man i oevrigt erindrer sig, at der - som jeg allerede har redegjort for - naeppe kan siges at foreligge en begraensning af samhandelen, og at udoevelsen af den naevnte ret intet har at goere med SACEM' s dominerende stilling ( dette har enhver ophavsmand ret til efter loven, uden at der - jfr . dommen i sag 78/70 - af den grund bliver tale om en dominerende stilling ), er det saaledes klart, at EOEF-traktatens artikel 86 ikke kan komme i betragtning, saaledes som de faktiske omstaendigheder i hovedsagen foreligger oplyst .
C - Sammenfatning
Jeg kan herefter kun foreslaa, at de spoergsmaal, Cour d' appel de Versailles har forelagt, besvares saaledes :
40 . Hverken EOEF-traktatens artikel 30 eller dens artikel 86 er til hinder for, at et nationalt ophavsretsselskab - der ved beskyttelsen af sit repertoire indtager en faktisk monopolstilling, og som har indgaaet gensidige repraesentationskontrakter med tilsvarende udenlandske selskaber, herunder selskaber i andre EF-medlemsstater - af brugerne i forbindelse med offentlig fremfoerelse af vaerker fra de paagaeldende udenlandske selskabers repertoirer paa grundlag af lydbaerere, der er bragt i fri omsaetning paa disse medlemsstaters omraade, opkraever en saakaldt tillaegsafgift for mekanisk gengivelse, hvis opkraevning ikke er hjemlet i de medlemsstater, hvorfra indspilningerne er indfoert .
(*) Oversat fra tysk .
( 1 ) Domstolens dom af 10 . januar 1985 i sag 229/83, Leclerc mod "SARL Au blé vert" m.fl ., Sml . s . 17 .
( 2 ) Dom af 19 . februar 1981 i sag 130/80, straffesag mod Fabriek voor Hoogwaardige Voedingsprodukten Kelderman BV, Sml . s . 527 .
( 3 ) Dom af 6 . november 1979 i de forenede sager 16 til 20/79, straffesag mod Joseph Danis m.fl ., Sml . s . 3327 .
( 4 ) Dom af 29 . januar 1985 i sag 231/83, Cullet og CSNCRA mod Centre Leclerc, Toulouse, og Centre Leclerc, Saint-Orens-de-Gameville, Sml . s . 315 .
( 5 ) Dom af 20 . januar 1981 i de forenede sager 55 og 57/80, Musikvertrieb Membran og K-tel International mod GEMA, Sml . s . 147 .
( 6 ) Dom af 8 . juni 1971 i sag 78/70, Deutsche Grammophon mod Metro-SB-Gross-maerkte, Sml . 1971, s . 125 .
( 7 ) Dom af 14 . juli 1981 i sag 187/80, Merck mod Stephar, Sml . s . 2063 .
( 8 ) Dom af 18 . marts 1980 i sag 62/79, Coditel m.fl . mod Ciné Vog Films m.fl ., Sml . s . 881 .