62002CJ0182_DA
Parter
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Parter
I sag C-182/02,
angående en anmodning, som Conseil d'État (Frankrig) i medfør af artikel 234 EF har indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag,
Ligue pour la protection des oiseaux m.fl.
mod
Premier ministre,
Ministre de l'Aménagement du territoire et de l'Environnement,
procesdeltagere:
Union nationale des fédérations départementales de chasseurs,
Association nationale des chasseurs de gibier d'eau,
at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af artikel 9, stk. 1, litra c), i Rådets direktiv 79/409/EØF af 2. april 1979 om beskyttelse af vilde fugle (EFT L 103, s. 1),
har
DOMSTOLEN (Sjette Afdeling),
sammensat af afdelingsformanden, J.-P. Puissochet, og dommerne R. Schintgen, C. Gulmann (refererende dommer), V. Skouris og N. Colneric,
generaladvokat: D. Ruiz-Jarabo Colomer
justitssekretær: assisterende justitssekretær H. von Holstein,
efter at der er indgivet skriftlige indlæg af:
– Ligue pour la protection des oiseaux ved sin formand A. Bougrain-Dubourg
– Rassemblement des opposants à la chasse ved avocat C. Xavier
– Union nationale des fédérations départementales de chasseurs ved avocat H. Farge
– den franske regering ved G. de Bergues og E. Puisais, som befuldmægtigede
– den græske regering ved V. Kontolaimos og I. Chalkias, som befuldmægtigede
– Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved G. Valero Jordana og X. Lewis, som befuldmægtigede,
på grundlag af retsmøderapporten,
efter at der i retsmødet den 3. april 2003 er afgivet mundtlige indlæg af Ligue pour la protection des oiseaux, af Union nationale des fédérations départementales de chasseurs, af den franske og den græske regering samt af Kommissionen,
og efter at generaladvokaten har fremsat forslag til afgørelse den
6. maj 2003,
afsagt følgende
Dom
Dommens præmisser
1. Ved afgørelse af 25. januar 2002, indgået til Domstolen den 15. maj 2002, har Conseil d’État i medfør af artikel 234 EF forelagt to præjudicielle spørgsmål vedrørende fortolkningen af artikel 9, stk. 1, litra c), i Rådets direktiv 79/409/EØF af 2. april 1979 om beskyttelse af vilde fugle (EFT L 103, s. 1, herefter »direktivet«).
2. Spørgsmålene er blevet rejst i forbindelse med en sag anlagt ved Conseil d’État af henholdsvis Ligue pour la protection des oiseaux, Association pour la protection des animaux sauvages og Rassemblement des opposants à la chasse med påstand om, at dekret nr. 2000-754 af 1. august 2000 om jagtdatoer for trækfugle samt svømme- og vadefugle og om ændring af code rural (JORF af 5.8.2000, s. 12178, herefter
»det anfægtede dekret«) annulleres på grund af magtoverskridelse.
Retsforskrifter
Fællesskabsretlige bestemmelser
3. Direktivets artikel 7 er affattet således:
»1. De i bilag II nævnte arter kan under hensyn til bestandens størrelse samt arternes geografiske udbredelse og formeringsevne inden for Fællesskabet som helhed jages i overensstemmelse med den nationale lovgivning. Medlemsstaterne påser, at jagten på disse arter ikke er i strid med de beskyttelsesforanstaltninger, der er truffet i arternes udbredelsesområder.
2. De i bilag II/1 nævnte arter kan jages i det geografiske sø- og landområde, hvor dette direktiv finder anvendelse.
3. De i bilag II/2 nævnte arter kan kun jages i de medlemsstater, hvorunder de er angivet.
4. Medlemsstaterne sikrer sig, at jagt, herunder i givet fald falkejagt, således som den skal finde sted i henhold til de i medlemslandene gældende jagtbestemmelser, udøves i overensstemmelse med princippet om en fornuftig udnyttelse og en økologisk afbalanceret regulering af de pågældende fuglearter, samt at jagtudøvelsen er forenelig med de bestemmelser, der følger af artikel 2, med hensyn til bestandene af disse arter og særlig af trækkende arter. De drager især omsorg for, at de arter, som omfattes af jagtlovgivningen, hverken jages i redetiden eller i de forskellige faser af yngletiden. Når det drejer sig om trækkende arter, påser de ganske særligt, at de arter, der omfattes af jagtlovgivningen, ikke jages i yngletiden og under deres træk til redebygningsstedet. Medlemsstaterne tilsender Kommissionen alle formålstjenlige oplysninger om den praktiske gennemførelse af deres jagtlovgivning.«
4. Direktivets artikel 9, stk. 1 og 2, bestemmer:
»1. Medlemsstaterne kan af nedenstående grunde fravige artikel 5, 6, 7 og 8, såfremt der ikke findes nogen anden tilfredsstillende løsning:
a) af hensyn til den offentlige sundhed og sikkerhed
– af hensyn til sikkerheden for luftfarten
– for at hindre omfattende skader på afgrøder, kvægbesætninger, skove, fiskeri og vandområder
– for at beskytte flora og fauna
b) i forsknings- og undervisningsøjemed, for at genoprette og forny bestanden samt for at muliggøre opdræt i forbindelse med de her nævnte formål
c) for på strengt kontrollerede betingelser at tillade selektiv indfangning, besiddelse eller enhver anden fornuftig anvendelse af bestemte fuglearter i mindre mængder.
2. I undtagelsesbestemmelserne skal anføres:
– de arter, der er omfattet af undtagelserne
– de tilladte fangst- eller drabsmidler, -indretninger eller -metoder
– de risikovilkår samt de omstændigheder med hensyn til tid og sted, under hvilke sådanne undtagelsesbestemmelser kan meddeles
– den myndighed, som har bemyndigelse til at erklære, at de fastsatte betingelser er opfyldt, og til at træffe afgørelse om, hvilke midler, indretninger eller metoder der kan bringes i anvendelse inden for hvilke grænser og af hvilke personer,
– den kontrol, der skal føres.«
Nationale bestemmelser
5. Artikel 2 i det anfægtede dekret bestemmer, at præfekterne kan meddele undtagelser fra forbuddet mod jagt dels uden for de af myndighederne fastsatte jagttider, dels i de for fuglene følsomme tidsrum, med henblik på at tillade indfangning, besiddelse eller enhver anden fornuftig anvendelse af gæs, ringduer og drosselfugle i små mængder indtil den 20. februar. Den for jagten kompetente minister fastsætter ved bekendtgørelse efter høring af Conseil national de la chasse et de la faune sauvage betingelserne for godkendelse af disse foranstaltninger og de kontrolforanstaltninger, der skal gennemføres. Nævnte minister fastsætter endvidere efter høring af Fédération nationale de la chasse og af Office national de la chasse et de la faune sauvage, for hver fugleart det antal, der højst må indfanges i departementet. Præfekterne fastsætter det antal fugle, der højst kan indfanges af de personer, som er omfattet af undtagelsen.
Tvisten i hovedsagen og de præjudicielle spørgsmål
6. I forbindelse med søgsmål anlagt ved Conseil d’État med påstand om, at det anfægtede dekret annulleres på grund af magtoverskridelse, har nævnte ret i det væsentlige oplyst, at artikel 2 i dette dekret er en bestemmelse, der har til formål at gennemføre direktivets artikel 9, stk. 1. Ifølge Conseil d’État afhænger en prøvelse af lovligheden af nævnte artikel 2 af svaret på spørgsmålet dels, om direktivets artikel 9, stk. 1, litra c), i lyset af formålene i samme direktivs artikel 7, stk. 4, gør det muligt at fravige de fastsatte datoer for åbning og afslutning af jagtsæsonen, og, hvis dette spørgsmål besvares bekræftende, dels efter hvilke kriterier og inden for hvilke grænser disse fravigelser kan indrømmes.
7. Under disse omstændigheder har Conseil d’État, efter delvis at have annulleret artikel 1 i det anfægtede dekret, for så vidt som det vedrørte datoerne for jagtsæsonens åbning og afslutning for visse arter, udsat sagen og forelagt Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål:
»1)
Kan en medlemsstat i henhold til artikel 9, stk. 1, litra c), i Rådets direktiv 79/409 af 2. april 1979 […] fravige datoerne for henholdsvis åbning og afslutning af jagtsæsonen, der følger af hensyntagen til de formål, der er opregnet i direktivets artikel 7, stk. 4?
2) Såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende: Hvilke kriterier er da afgørende for afgrænsningen af denne fravigelse?«
Det første spørgsmål
8. Det bemærkes, at direktivets artikel 9, stk. 1, litra c), bestemmer, at medlemsstaterne kan fravige bl.a. direktivets artikel 7, såfremt der ikke findes nogen anden tilfredsstillende løsning for på strengt kontrollerede betingelser at tillade selektiv indfangning, besiddelse eller enhver anden fornuftig anvendelse af bestemte fuglearter i mindre mængder.
9. Det fremgår således, at direktivets artikel 9, stk. 1, litra c), giver mulighed for under overholdelse af de betingelser, der er fastsat i bestemmelsen, at tillade indfangning, besiddelse eller enhver anden fornuftig anvendelse af bestemte fuglearter i de perioder, der er opregnet i direktivets artikel 7, stk. 4, hvor vilde fugles overlevelse er særlig truet.
10. Det bemærkes, at ifølge Domstolens praksis kan medlemsstaterne ifølge direktivets artikel 9 fravige bestemmelserne vedrørende bl.a. jagt (dom af 8.7.1987, sag 247/85, Kommissionen mod Belgien, Sml. s. 3029, præmis 7). Det bemærkes endvidere, at Domstolen har fastslået muligheden for at fravige forbuddet mod jagt af visse fuglearter, som ikke er optaget i bilag II til direktivet, hvortil dets artikel 7, stk. 1, henviser, og navnlig af den grund, der er anført i direktivets artikel 9, stk. 1, litra c) (jf. dom af 7.3.1996, sag C-118/94, Associazione italiana per il WWF m.fl., Sml. I, s. 1223, præmis 21).
11. Det følger af det ovenfor anførte, at jagt på vilde fugle til fritidsformål i de perioder, som er omhandlet i direktivets artikel 7, stk. 4, kan udgøre en tilladt fornuftig anvendelse ifølge direktivets artikel 9, stk. 1, litra c), i lighed med indfangning og overdragelse af vilde fugle, også uden for jagttiden med henblik på anvendelse som levende lokkedyr eller med henblik på anvendelse til fritidsformål på traditionelle markeder og handelspladser (jf. dom af 8.7.1987, sag 262/85, Kommissionen mod Italien, Sml. s. 3073, præmis 38).
12. Det første spørgsmål skal derfor besvares med, at en medlemsstat i henhold til direktivets artikel 9, stk. 1, litra c), kan fravige datoerne for henholdsvis åbning og afslutning af jagtsæsonen, der følger af hensyntagen til de formål, der er opregnet i samme direktivs artikel 7, stk. 4.
Det andet spørgsmål
13. Det bemærkes for det første, at i henhold til direktivets artikel 9 har medlemsstaterne kun adgang til at fravige det generelle forbud mod jagt på beskyttede arter ifølge samme direktivs artikel 5 og 7 ved foranstaltninger, der tilstrækkeligt udførligt henviser til de forhold, der er nævnt i artikel 9, stk. 1 og 2, (jf. dommen i sagen Associazione italiana per il WWF m.fl., præmis 26).
14. En national foranstaltning, der giver mulighed for at fravige direktivets artikel 7, stk. 4, i henhold til samme direktivs artikel 9, stk. 1, som den, der er nævnt i denne doms præmis 5, er ikke i forenelig med sidstnævnte bestemmelse, såfremt den ikke indeholder nogen henvisning til den omstændighed, at en sådan fravigelse kun kan tillades, såfremt der ikke findes nogen anden tilfredsstillende løsning (jf. i denne retning dommen i sagen Kommissionen mod Italien, præmis 39).
15. Hvad nærmere bestemt angår jagt kan den kun tillades i henhold til direktivets artikel 9, stk. 1, litra c), såfremt:
– der ikke findes nogen anden tilfredsstillende løsning
– den tilrettelægges på en sådan måde, at den udøves selektivt og på strengt kontrollerede b etingelser
– den kun vedrører bestemte fuglearter i mindre mængder.
16. Hvad angår den første betingelse, som er anført i denne doms præmis 15, skal det understreges, at den ikke kan anses for opfyldt, når den jagtperiode, der er indledt i form af fravigelse, unødvendigt falder sammen med de tidsrum, i hvilke der efter direktivets ordning skal sørges for en særlig beskyttelse (jf. i denne retning dommen i sagen Kommissionen mod Italien, præmis 39). Denne betingelse er navnlig ikke opfyldt, såfremt den foranstaltning, der tillader jagt i form af fravigelse, kun havde til formål at forlænge jagtsæsonen for visse fuglearter på områder, hvor disse arter allerede befinder sig i de jagtperioder, der er fastsat i overensstemmelse med direktivets artikel 7.
17. Hvad angår den tredje betingelse kan den ikke opfyldes, såfremt den jagt, der er tilladt i form af fravigelse, ikke sikrer opretholdelsen af bestanden af de pågældende arter på et tilfredsstillende niveau. Er denne betingelse ikke opfyldt, kan udnyttelse af fugle til fritidsjagt under alle omstændigheder ikke betragtes som fornuftig, og dermed, som forsvarlig i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i ellevte betragtning til direktivet.
18. Endelig skal foranstaltninger, i henhold til hvilke jagt er tilladt i medfør af direktivets artikel 9, stk. 1, litra c), i overensstemmelse med artikel 9, stk. 2, anføre:
– de arter, der er omfattet af undtagelserne
– de tilladte fangst- eller drabsmidler, -indretninger eller -metoder
– de risikovilkår samt de omstændigheder med hensyn til tid og sted, under hvilke sådanne undtagelsesbestemmelser kan meddeles
– den myndighed, som har bemyndigelse til at erklære, at de fastsatte betingelser er opfyldt, og til at træffe afgørelse om, hvilke midler, indretninger eller metoder der kan bringes i anvendelse inden for hvilke grænser og af hvilke personer, og
– den kontrol, der skal føres.
19. Henset til det ovenfor anførte skal det andet spørgsmål besvares med, at direktivets artikel 9 skal fortolkes således, at jagt kan tillades i henhold til artikel 9, stk. 1, litra c), såfremt:
– der ikke findes nogen anden tilfredsstillende løsning. Denne betingelse er navnlig ikke opfyldt, såfremt den foranstaltning, der tillader jagt i form af fravigelse, kun havde til formål at forlænge jagtsæsonen for visse fuglearter på områder, hvor disse arter allerede befinder sig i de jagtperioder, der er fastsat i overensstemmelse med direktivets artikel 7
– den tilrettelægges på en sådan måde, at den udøves selektivt og på strengt kontrollerede betingelser
– den kun vedrører bestemte fuglearter i mindre mængder
– der i bestemmelserne er anført:
a) de arter, der er omfattet af undtagelserne
b) de tilladte fangst- eller drabsmidler, -indretninger eller -metoder
c) de risikovilkår samt de omstændigheder med hensyn til tid og sted, under hvilke sådanne undtagelsesbestemmelser kan meddeles
d) den myndighed, som har bemyndigelse til at erklære, at de fastsatte betingelser er opfyldt, og til at træffe afgørelse om, hvilke midler, indretninger eller metoder der kan bringes i anvendelse inden for hvilke grænser og af hvilke personer, og
e) den kontrol, der skal føres.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
20. De udgifter, der er afholdt af den franske og den græske regering samt af Kommissionen, som har afgivet indlæg for Domstolen, kan ikke erstattes. Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgør et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at træffe afgørelse om sagens omkostninger.
Afgørelse
På grundlag af disse præmisser
kender
DOMSTOLEN (Sjette Afdeling)
vedrørende de spørgsmål, der er forelagt af Conseil d’État ved afgørelse af 25. januar 2002, for ret:
1) En medlemsstat kan i henhold til artikel 9, stk. 1, litra c), i Rådets direktiv 79/409/EØF af 2. april 1979 om beskyttelse af vilde fugle fravige datoerne for henholdsvis åbning og afslutning af jagtsæsonen, der følger af hensyntagen til de formål, der er opregnet i samme direktivs artikel 7, stk. 4.
2) Artikel 9 i direktiv 79/409 skal fortolkes således, at jagt kan tillades i henhold til artikel 9, stk. 1, litra c), såfremt:
– der ikke findes nogen anden tilfredsstillende løsning. Denne betingelse er navnlig ikke opfyldt, såfremt den foranstaltning, der tillader jagt i form af fravigelse, kun havde til formål at forlænge jagtsæsonen for visse fuglearter på områder, hvor disse arter allerede befinder sig i de jagtperioder, der er fastsat i overensstemmelse med artikel 7 i direktiv 79/409
– den tilrettelægges på en sådan måde, at den udøves selektivt og på strengt kontrollerede betingelser
– den kun vedrører bestemte fuglearter i mindre mængder
– der i bestemmelserne er anført:
a) de arter, der er omfattet af undtagelserne
b) de tilladte fangst- eller drabsmidler, -indretninger eller -metoder
c) de risikovilkår samt de omstændigheder med hensyn til tid og sted, under hvilke sådanne undtagelsesbestemmelser kan meddeles
d) den myndighed, som har bemyndigelse til at erklære, at de fastsatte betingelser er opfyldt, og til at træffe afgørelse om, hvilke midler, indretninger eller metoder der kan bringes i anvendelse inden for hvilke grænser og af hvilke personer, og
e) den kontrol, der skal føres.