61992CJ0189_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved dom af 28. april 1992 indgaaet til Domstolen den 12. maj s.aa. har Cour d' appel de Rennes (Frankrig) i henhold til EOEF-traktatens artikel 177 forelagt to praejudicielle spoergsmaal vedroerende fortolkningen af visse bestemmelser i Raadets forordning (EOEF) nr. 857/84 af 31. marts 1984 om almindelige regler for anvendelsen af den i artikel 5c i forordning (EOEF) nr. 804/68 omhandlede afgift paa maelk og mejeriprodukter (EFT L 90, s. 13), som aendret og suppleret ved Raadets forordning (EOEF) nr. 590/85 af 26. februar 1985 (EFT L 68, s. 1), og i Kommissionens forordning (EOEF) nr. 1371/84 af 16. maj 1984 om gennemfoerelsesbestemmelserne for den tillaegsafgift, der er omhandlet i artikel 5c i forordning (EOEF) nr. 804/68 (EFT L 132, s. 11).
2 Spoergsmaalene er blevet rejst under en retssag mellem appellanten i hovedsagen, Bernard Le Nan, og appelindstaevnte, Coopérative laitière de Ploudaniel, vedroerende tildeling af en referencemaengde i henhold til tillaegsafgiftsordningen for maelk.
3 Bernard Le Nan ansoegte om en referencemaengde, efter at han i oktober 1983 havde erhvervet en landbrugsbedrift paa ca. 30 ha. Bedriften havde vaeret anvendt til maelkeproduktion indtil slutningen af foerste halvaar 1983, hvor den tidligere forpagter havde produceret 140 612 l maelk, inden han ophoerte med maelkeproduktionen ved forpagtningsaftalens udloeb.
4 Bernard Le Nan oprettede derefter sammen med faderen François Le Nan et sameje om bedriften, GAEC de Messioual (groupement agricole d' exploitation en commun), hvori far og soen indbragte deres respektive landbrugsjorder. Sammenlaegningen havde virkning fra 1. april 1984.
5 Mejeriet, Coopérative laitière de Ploudaniel, tildelte samejet GAEC de Messioual en referencemaengde alene paa grundlag af faderen Le Nan' s produktion. Allerede i mejeriaaret 1985/1986 viste denne sig at vaere utilstraekkelig. Bernard Le Nan anmodede derfor kooperativet om at forhoeje GAEC' s referencemaengde med den maengde, som han mente sig berettiget til at kraeve paa grundlag af de 30 ha, han havde erhvervet i oktober 1983. Mejeriet afslog dette, hvorefter B. Le Nan anlagde sag ved Tribunal administratif de Rennes, og derefter ved Tribunal de grande instance de Brest. Da hans krav blev afvist med den begrundelse, at han ikke kunne godtgoere at have fortsat leverancerne, efter at den tidligere forpagter havde indstillet virksomheden i midten af 1983, appellerede han denne afgoerelse.
6 Cour d' appel de Rennes, der behandler appelsagen, finder, at den ikke har tilstraekkelig grundlag for at afgoere sagen, da der ikke foreligger retspraksis, hvorfor den har udsat sagen og i henhold til EOEF-traktatens artikel 177 forelagt Domstolen foelgende to praejudicielle spoergsmaal:
"Kan et mejeri afslaa [at tildele en referencemaengde] til en ung landmand, som i 1983 har overtaget en bedrift, hvorpaa der i samme aar var blevet produceret og leveret en vis maengde maelk, naar den paagaeldende landmand ikke har genoptaget maelkeleverancerne foer den 1. april 1984, og begrunde sit afslag med, at maelkeleverancerne var midlertidigt afbrudt paa grund af ejerskifte?
Saafremt spoergsmaalet besvares benaegtende, hvilken referencemaengde skal mejeriet da tildele en ny producent? En referencemaengde beregnet paa grundlag af leverancerne i 1982 eller paa grundlag af leverancerne i foerste kvartal 1983?"
7 I henhold til artikel 5c, stk. 1, andet afsnit, i Raadets forordning (EOEF) nr. 804/68 af 27. juni 1968 om den faelles markedsordning for maelk og mejeriprodukter (EFT 1968 I, s. 169), som aendret ved Raadets forordning (EOEF) nr. 856/84 af 31. marts 1984 (EFT L 90, s. 10), blev tillaegsafgiftsordningen ivaerksat i hver region paa medlemsstaternes omraader efter formel A (producentformel) eller formel B (opkoeberformel); Frankrig har valgt at anvende sidstnaevnte formel og har valgt 1983 som referenceaar.
Foerste spoergsmaal
8 Cour d' appel de Rennes oensker med sit foerste spoergsmaal i det vaesentlige oplyst, om ejeren af en bedrift, erhvervet i referenceaaret, som havde genoptaget maelkeproduktionen paa det tidspunkt, hvor ordningen traadte i kraft, har ret til en referencemaengde i henhold til tillaegsafgiftsordningen i artikel 5c i forordning nr. 804/68, som aendret ved forordning nr. 856/84, paa grundlag af den maengde maelk, som den tidligere producent leverede i en del af referenceaaret.
9 I henhold til sagens akter drejer spoergsmaalet sig ikke om en eventuel tildeling af en specifik referencemaengde til en ung landmand i henhold til artikel 3, nr. 2, i forordning nr. 857/84. Spoergsmaalet drejer sig heller ikke om en eventuel tildeling af en referencemaengde i henhold til artikel 6, stk. 2, i ovennaevnte forordning nr. 1371/84 til en afgiftspligtig, der har indledt sin virksomhed efter referenceperiodens begyndelse. Spoergsmaalet angaar derfor alene overfoersel af retten til en referencemaengde, beregnet paa grundlag af den tidligere producents maelkeproduktion i en del af referenceaaret.
10 I artikel 7, stk. 1, i Raadets forordning nr. 857/84, som aendret ved forordning nr. 590/85, bestemmes foelgende: "I tilfaelde af salg, bortforpagtning eller overdragelse ved arv af en bedrift overfoeres den tilsvarende referencemaengde helt eller delvis til koeberen, forpagteren eller arvingen ifoelge betingelser, der skal fastsaettes."
11 Disse betingelser er fastsat i artikel 5 i Kommissionens forordning nr. 1371/84. I artiklens stk. 1, nr. 1, bestemmes: "Ved salg, bortforpagtning eller overdragelse ved arv af en bedrift som helhed overfoeres den tilsvarende referencemaengde til den producent, som overtager bedriften". Stk. 1, nr. 2, indeholder reglerne om fordeling af referencemaengden ved overdragelse af en del af bedriften.
12 Disse bestemmelser fastsaetter princippet om, at referencemaengden overdrages sammen med de jorder, der har dannet grundlag for tildelingen, saaledes som det foelger af flere af Domstolens afgoerelser (jf. dom af 13.7.1989, sag 5/88, Wachauf, Sml. s. 2609, af 10.1.1992, sag C-177/90, Kuehn, Sml. I, s. 35, og af 19.5.1993, sag C-81/91, Twijnstra, Sml. I, s. 2455, praemis 25).
13 De naevnte bestemmelser omhandler imidlertid ifoelge deres ordlyd kun den situation, hvor en referencemaengde allerede er tildelt en producent, dvs. i en situation, hvor bedriften overdrages efter ikrafttraedelsen af tillaegsafgiftsordningen (jf. ovennaevnte Kuehn-dom, praemis 22).
14 For saa vidt angaar overdragelse af landbrugsjorder, der som i hovedsagen har fundet sted i referenceperioden, dvs. foer ikrafttraedelsen af tillaegsafgiftsordningen paa maelk, bestemmer artikel 5, stk. 2, i forordning nr. 1371/84: "Medlemsstaterne kan goere brug af bestemmelserne i nr. 1 og 2 i forbindelse med overdragelser, som har fundet sted i og efter referenceperioden." Medlemsstaterne har saaledes mulighed for at knytte overdragelsen af en referencemaengde til overdragelsen af bedriften, ogsaa naar denne har fundet sted i referenceperioden eller senere. Domstolen har hertil anfoert (i Kuehn-dommen, praemis 24), at en helhedsvurdering af de anfoerte bestemmelser viser, at de overdragelser af forpagtede bedrifter, som er sket forud for ikrafttraedelsen af forordningen om tillaegsafgiften, kun medfoerer overdragelse af en tilsvarende referencemaengde, saafremt den paagaeldende medlemsstat har udnyttet den med henblik herpaa givne bemyndigelse i artikel 5, stk. 2, i forordning nr. 1371/84.
15 Det skal imidlertid paapeges, at denne bemyndigelse ifoelge bestemmelsens ordlyd er begraenset til de overdragelsesformer, der fremgaar af stk. 1, nr. 1 og 2, dvs. helt eller delvis overdragelse af en bedrift ved salg, bortforpagtning eller overdragelse ved arv. Alene i disse situationer kan der tages hensyn til den tidligere producents maelkeleverancer i referenceaaret ved fastlaeggelsen af den nye ejers referencemaengde.
16 Det paahviler de nationale retsinstanser, der er kompetente til at traeffe afgoerelse om national lovgivning, at efterproeve, om en erhverver, der befinder sig i Bernard Le Nan' s situation, kan stille krav om en referencemaengde.
17 Det foerste spoergsmaal maa derfor besvares med, at inden for rammerne af tillaegsafgiftsordningen, der blev indfoert ved artikel 5c i forordning nr. 804/68, som aendret ved forordning nr. 856/84, har ejeren af en bedrift, erhvervet i referenceaaret, som havde genoptaget maelkeproduktionen paa det tidspunkt, hvor ordningen traadte i kraft, ret til en referencemaengde paa grundlag af den maengde maelk, som den tidligere producent leverede i en del af referenceaaret, naar den paagaeldende medlemsstat har anvendt bemyndigelsen i artikel 7, stk. 1, i forordning nr. 857/84, som aendret ved forordning nr. 590/85, og artikel 5, stk. 2, i forordning nr. 1371/84 og har besluttet at tildele en referencemaengde til de producenter, der befinder sig i en saadan situation.
Andet spoergsmaal
18 Den forelaeggende ret oensker med det andet spoergsmaal oplyst, om en ejer eller en ny producent, der havde paabegyndt sine maelkeleverancer paa det tidspunkt, hvor tillaegsafgiftsordningen traadte i kraft, og hvis referencemaengde er beregnet paa grundlag af den maengde maelk, som den tidligere producent leverede i en del af referenceaaret, kan opnaa, at der i henhold til forordning nr. 857/84 og nr. 1371/84 anvendes et andet referenceaar.
19 Indledningsvis bemaerkes, at den referencemaengde, der tildeles hver producent inden for rammerne af formel B i tillaegsafgiftsordningen, i princippet er lig med den maengde maelk eller maelkeaekvivalent, som producenten har leveret eller en opkoeber opkoebt i det referenceaar, som medlemsstaten har valgt i perioden 1981 til 1983, afpasset med en procentsats paa en saadan maade, at garantimaengden ikke overskrides. Artikel 3, 3a, 4 og 4a i forordning nr. 857/84 med senere aendringer og artikel 3 i forordning nr. 1371/84 giver medlemsstaterne mulighed for at tage hensyn til visse saerlige situationer i forbindelse med fastsaettelsen af referencemaengderne og tildele specifikke eller supplerende referencemaengder.
20 Som generaladvokaten har anfoert, foelger det af dommen af 27. juni 1989, sag 113/88, Leukhardt, Sml. s. 1991, at det er udelukket at tage hensyn til et andet aar end det valgte paa grund af en aendring af ledelsen.
21 Domstolen har nemlig i denne dom (praemis 13) fastslaaet, at det fremgaar af opbygningen af og formaalet med de omhandlede bestemmelser, at de udtoemmende opregner de situationer, hvor der kan tildeles referencemaengder eller individuelle maengder, samt at de indeholder detaljerede regler for fastsaettelse af saadanne maengder. Bestemmelserne i lovgivningen indeholder ikke nogen mulighed for, at producenter, der befinder sig i en situation som den i hovedsagen foreliggende paa dette grundlag kan opnaa, at der tages hensyn til et andet referenceaar end det af den paagaeldende medlemsstat valgte, hvorfor en saadan mulighed maa anses for udelukket endog i tilfaelde, hvor de beroerte ikke kan godtgoere et leveranceniveau i referenceaaret, der er repraesentativt for bedriftens produktionskapacitet.
22 Derfor maa det andet spoergsmaal besvares saaledes, at en ejer eller en ny producent, der havde paabegyndt sine leverancer paa det tidspunkt, hvor tillaegsafgiftsordningen traadte i kraft, og hvis referencemaengde er beregnet paa grundlag af den maengde maelk, som den tidligere producent leverede i en del af referenceaaret, ikke kan opnaa, at der i henhold til forordning nr. 857/84 og nr. 1371/84 anvendes et andet referenceaar.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
23 De udgifter, der er afholdt af den franske regering og af Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke erstattes. Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN (Tredje Afdeling)
vedroerende de spoergsmaal, der er forelagt af Cour d' appel de Rennes ved dom af 28. april 1992, for ret:
1) Inden for rammerne af tillaegsafgiftsordningen i henhold til artikel 5c i Raadets forordning (EOEF) nr. 804/68 af 27. juni 1968 om den faelles markedsordning for maelk og mejeriprodukter, som aendret ved Raadets forordning (EOEF) nr. 856/84 af 31. marts 1984, kan ejeren af en bedrift, erhvervet i referenceaaret, som havde genoptaget maelkeproduktionen paa det tidspunkt, hvor ordningen traadte i kraft, faa tildelt en referencemaengde paa grundlag af den maengde maelk, som den tidligere producent leverede i en del af referenceaaret, naar den paagaeldende medlemsstat har anvendt bemyndigelsen i artikel 7, stk. 1, i Raadets forordning (EOEF) nr. 857/84 af 31. marts 1984 om almindelige regler for anvendelsen af den i artikel 5c i forordning (EOEF) nr. 804/68 omhandlede afgift paa maelk og mejeriprodukter, som aendret ved Raadets forordning (EOEF) nr. 590/85 af 26. februar 1985, og artikel 5, stk. 2, i Kommissionens forordning (EOEF) nr. 1371/84 af 16. maj 1984 om gennemfoerelsesbestemmelserne for den tillaegsafgift, der er omhandlet i artikel 5c i forordning (EOEF) nr. 804/68, og har besluttet at tildele en referencemaengde til de producenter, der befinder sig i en saadan situation.
2) En ejer eller en ny producent, der havde paabegyndt sine maelkeleverancer paa det tidspunkt, hvor tillaegsafgiftsordningen traadte i kraft, og hvis referencemaengde er beregnet paa grundlag af den maengde maelk, som den tidligere producent leverede i en del af referenceaaret, kan ikke opnaa, at der i henhold til forordning (EOEF) nr. 857/84 og nr. 1371/84 anvendes et andet referenceaar.