62020TJ0384(01)_RES
Sag T-384/20 RENV
OC
mod
Europa-Kommissionen
Rettens dom (Tredje Afdeling) af 1. oktober 2025
»Ansvar uden for kontraktforhold – OLAF’s undersøgelse – pressemeddelelse – behandling af personoplysninger – uskyldsformodning – princippet om god forvaltning – forpligtelse til at udvise omhu – fortrolighed af OLAF’s undersøgelser – tilstrækkeligt kvalificeret tilsidesættelse af en bestemmelse, som tillægger borgerne rettigheder – årsagsforbindelse – skade«
Ansvar uden for kontraktforhold – betingelser – ulovlighed – tilstrækkeligt kvalificeret tilsidesættelse af en bestemmelse, som tillægger borgerne rettigheder – institution, der råder over et begrænset eller ikkeeksisterende skøn – tilstrækkelig karakter af den blotte overtrædelse af EU-retten
(Art. 340, stk. 2, TEUF)
(jf. præmis 26-29)
EU-institutioner – beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger – forordning 2018/1725 – anvendelsesområde – begrebet behandling af personoplysninger – Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svigs (OLAF) offentliggørelse af en pressemeddelelse – omfattet
[Europa-Parlamentets og Rådets forordning 2018/1725, art. 3, nr. 3)]
(jf. præmis 48)
EU-institutioner – beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger – forordning 2018/1725 – betingelser for lovligheden af en behandling af personoplysninger – nødvendig behandling af hensyn til udførelse af en opgave, som er i samfundets interesse, eller som henhører under offentlig myndighedsudøvelse – begreb – Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svigs (OLAF) offentliggørelse af en pressemeddelelse – oplysninger til offentligheden om OLAF’s aktiviteter – omfattet
[Europa-Parlamentets og Rådets forordning 2018/1725, art. 4, stk. 1, litra a), og art. 5, stk. 1, litra a)]
(jf. præmis 52, 56 og 57)
EU-institutioner – beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger – forordning 2018/1725 – Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svigs (OLAF) offentliggørelse af en pressemeddelelse med oplysninger om køn, nationalitet og slægtskabsforhold vedrørende den registrerede, som gør det muligt at identificere vedkommende – ulovlig behandling af personoplysninger
[Europa-Parlamentets og Rådets forordning 2018/1725, art. 4, stk. 1, litra a), og art. 5, stk. 1, litra a)]
(jf. præmis 59-61, 79 og 80)
EU-institutioner – beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger – forordning 2018/1725 – viderebehandling af personoplysninger – betingelser – foreneligheden af viderebehandlingen af oplysningerne med de formål, som disse oprindeligt blev indsamlet til – Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svigs (OLAF) offentliggørelse af en pressemeddelelse – oplysninger, der oprindeligt blev indsamlet under OLAF’s undersøgelse – oplysninger viderebehandlet med henblik på oplysning til offentligheden om OLAF’s aktiviteter – tilsidesættelse
[Europa-Parlamentets og Rådets forordning 2018/1725, art. 4, stk. 1, litra b), og art. 6]
(jf. præmis 67, 68 og 70-76)
Ansvar uden for kontraktforhold – betingelser – ulovlighed – tilstrækkeligt kvalificeret tilsidesættelse af en bestemmelse, som tillægger borgerne rettigheder – bestemmelse, som tillægger borgerne rettigheder – begreb – princippet om uskyldsformodning – omfattet – oplysning til offentligheden om Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svigs (OLAF) handlinger i en pressemeddelelse – lovlighed – person, der er identificeret eller identificerbar i en pressemeddelelse, hvori vedkommende udpeges som ophavsmand til en overtrædelse, inden en retsinstans har fastslået den pågældendes skyld – tilstrækkeligt kvalificeret tilsidesættelse af princippet om uskyldighedsformodning
(Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, art. 48, stk. 1; Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 883/2013, art. 9, stk. 1, og art. 10, stk. 5)
(jf. præmis 86-93, 110, 111, 114-117 og 119-122)
Ansvar uden for kontraktforhold – betingelser – ulovlighed – tilstrækkeligt kvalificeret tilsidesættelse af en bestemmelse, som tillægger borgerne rettigheder – bestemmelse, som tillægger borgerne rettigheder – begreb – retten til en god forvaltning og forpligtelsen til at udvise omhu – forpligtelse til neutralitet og upartiskhed – omfattet – videregivelse af urigtige oplysninger i Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svigs (OLAF) pressemeddelelse – den registreredes skyld kan udledes af anvendelsen af udtrykket svig – tilstrækkeligt kvalificeret tilsidesættelse af disse forpligtelser
(Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, art. 41; Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 883/2013, art. 10, stk. 5)
(jf. præmis 126, 127, 142, 156-159, 164-167 og 172)
Ansvar uden for kontraktforhold – betingelser – skade – årsagsforbindelse – skade forvoldt ved offentliggørelsen af Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svigs (OLAF) pressemeddelelse – den ikke-økonomiske skade vedrørende skaden på ære og omdømme – den ikke-økonomiske skade vedrørende skaden på vedkommendes erhvervsmæssige karriere – skadet forbundet med helbredstilstanden – omfattet
(Art. 340, stk. 2, TEUF; Europa-Parlamentets og Rådets forordning 2018/1725, art. 65)
(jf. præmis 181-187, 200-202, 216, 222 og 225-229)
Resumé
I forbindelse med et søgsmål med påstand om Den Europæiske Unions erstatningsansvar uden for kontraktforhold tilpligtede Retten, idet den præciserede retspraksis vedrørende beskyttelsen af personoplysninger, Europa-Kommissionen at betale erstatning for skaden forvoldt ved offentliggørelsen af Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svigs (OLAF) pressemeddelelse (herefter »den omtvistede pressemeddelelse«).
I september 2008 underskrev Kommissionen og et græsk universitet en tilskudsaftale vedrørende et forskningsprojekt for sagsøgeren, der var forsker på universitetet.
Da projektet blev afsluttet, anmodede dette universitet Forvaltningsorganet for Det Europæiske Forskningsråd (ERCEA), der havde erstattet Kommissionen som medkontrahent, om udbetaling af et beløb svarende til de afholdte udgifter, herunder personaleudgifter, i henhold til aftalen. Efter en efterfølgende finansiel revision konkluderede ERCEA, at visse af disse udgifter ikke var støtteberettigede, og krævede derfor tilbagebetaling fra det græske universitet, idet ERCEA udstedte en debetnota med henblik herpå.
Samtidig besluttede OLAF’s generaldirektør, som ERCEA havde underrettet om resultaterne af sin revision, i maj 2015 at indlede en undersøgelse af eventuelle uregelmæssigheder eller svig i forbindelse med gennemførelsen af forskningsprojektet (
1
).
I sin endelige rapport vedrørende undersøgelsen anbefalede OLAF for det første ERCEA at træffe passende foranstaltninger med henblik på at tilbagesøge de beløb, der blev anset for fejlagtigt modtaget af det græske universitet, og for det andet de nationale retslige myndigheder, som havde modtaget denne rapport, om at indlede sager om svig samt fremstilling af falske dokumenter og dokumentfalsk mod bl.a. sagsøgeren. I maj 2020 offentliggjorde OLAF herefter den omtvistede pressemeddelelse på sit websted.
Måneden efter anlagde sagsøgeren sag ved Retten i henhold til artikel 268 TEUF med påstand om, at Kommissionen tilpligtedes at betale erstatning for den ikke-økonomiske skade, som denne pressemeddelelse havde forvoldt. Ved dom af 4. maj 2022, OC mod Kommissionen (
2
), afviste Retten sagsøgerens søgsmål i det hele, idet den fastslog, at hun ikke havde påvist, at OLAF havde handlet ulovligt.
Sagsøgeren iværksatte herefter appel for Domstolen med påstand om ophævelse af Rettens afgørelse. Ved dom af 7. marts 2024, OC mod Kommissionen (
3
), fastslog Domstolen bl.a., at Retten havde begået en retlig fejl, for så vidt som den havde fastslået, at sagsøgeren ikke var identificeret eller identificerbar i den omtvistede pressemeddelelse, og at oplysningerne heri ikke henhørte under begrebet »personoplysninger«. Domstolen ophævede derfor Rettens dom og hjemviste sagen til Retten.
Rettens bemærkninger
Efter at have anført de tre kumulative betingelser for, at Unionen ifalder et ansvar uden for kontraktforhold, undersøgte Retten i første række lovligheden af den behandling af personoplysninger, som var foretaget ved offentliggørelsen af den omtvistede pressemeddelelse.
Retten fastslog for det første, at information til offentligheden om OLAF’s aktiviteter, herunder ved offentliggørelse af pressemeddelelser, er nødvendig for at udføre en opgave, som er i samfundets interesse, eller som henhører under offentlig myndighedsudøvelse, som dette kontor er blevet pålagt af Unionen (
4
). Retten fastslog følgelig, at OLAF ikke havde overskredet sine beføjelser ved at offentliggøre den omtvistede pressemeddelelse, med forbehold for de forpligtelser, der påhviler dette kontor.
Retten fastslog imidlertid, at oplysningerne om sagsøgeren i denne pressemeddelelse, nemlig hendes alder, nationalitet, køn, det forhold, at hendes far arbejdede på det græske universitet, og størrelsen af tilskuddet, ikke alene gjorde det muligt at identificere sagsøgeren, men endvidere, med undtagelse af størrelsen på det tildelte tilskud, ikke var nødvendige for at give information til offentligheden om OLAF’s aktiviteter som led i bekæmpelsen af svig. Retten fastslog således, at offentliggørelsen af disse oplysninger udgjorde ulovlig behandling af sagsøgerens personoplysninger.
For det andet efterprøvede Retten, om den således foretagne viderebehandling af oplysningerne var forenelig med de formål, som disse oplysninger oprindeligt var blevet indsamlet til. I det foreliggende tilfælde blev personoplysningerne om sagsøgeren oprindeligt indsamlet i forbindelse med en undersøgelse gennemført af OLAF til et bestemt formål, som svarede til den opgave med bekæmpelse af svig, som dette kontor er tillagt. Disse personoplysninger blev ikke indsamlet med henblik på offentliggørelsen af en pressemeddelelse, der ganske vist svarede til et forbundet formål, men til et andet formål, nemlig information til offentligheden om OLAF’s aktiviteter.
Ud over forbindelsen mellem det det oprindelige formål med indsamlingen af oplysningerne og formålet med viderebehandlingen heraf fastslog Retten endvidere, at OLAF ikke kunne anses for at have taget hensyn til arten af de behandlede oplysninger, navnlig for så vidt som disse oplysninger gjorde det muligt at identificere sagsøgeren i forbindelse med de angivelige straffelovsovertrædelser. Henset til de forhold, der foreholdtes sagsøgeren, og at dømme ud fra indholdet af artiklerne i pressen efter offentliggørelsen af den omtvistede pressemeddelelse fastslog Retten ligeledes, at OLAF ikke havde taget tilstrækkeligt hensyn til viderebehandlingens mulige konsekvenser for sagsøgeren (
5
). Retten fastslog på denne baggrund, at OLAF ved offentliggørelsen af den omtvistede pressemeddelelse havde foretaget viderebehandling af sagsøgerens personoplysninger i strid med forordning 2018/1725 (
6
).
For det tredje skulle den skønsmargen, som institutioner har, fastlægges med henblik på at afgøre, om den angivelige tilsidesættelse udgjorde en tilstrækkeligt kvalificeret tilsidesættelse, som kunne bevirke, at Unionen ifaldt ansvar uden for kontraktforhold. I denne forbindelse anførte Retten, at selv hvis det antages, at OLAF har en vis skønsmargen med henblik på anvendelsen af bestemmelserne i forordning 2018/1725 (
7
), skulle det fastslås, at dette kontor groft og åbenbart havde tilsidesat disse bestemmelser ved i den omtvistede pressemeddelelse at offentliggøre sagsøgerens nationalitet, alder og slægtskabsforhold. Kommissionens argument om, at det uden de oplysninger, der var omtalt i den omtvistede pressemeddelelse, var mindre sandsynligt, at medierne ville have gengivet indholdet af denne pressemeddelelse, gjorde det ikke alene muligt at forkaste enhver undskyldelig karakter ved den af OLAF begåede fejl, men også at kvalificere et forsætligt element.
Retten fastslog dermed, at OLAF ved at offentliggøre sin pressemeddelelse havde foretaget ulovlig behandling af sagsøgerens personoplysninger i strid med forordning 2018/1725 (
8
), hvilket var en tilstrækkeligt kvalificeret tilsidesættelse, der bevirkede, at Unionen kunne ifalde et ansvar.
I anden række efterprøvede Retten realiteten i den af sagsøgeren anførte tilsidesættelse af princippet om uskyldsformodning og forpligtelsen til at overholde fortroligheden af undersøgelser. Retten bemærkede i denne henseende, at det fremgik af dommen i appelsagen, at sagsøgeren i hvert fald var indirekte identificerbar som følge af oplysningerne i den omtvistede pressemeddelelse, hvilket er en afgørende forudsætning for undersøgelsen af en eventuel tilsidesættelse af princippet om uskyldsformodning.
Med hensyn til den angivelig tilsidesættelse bemærkede Retten, at det allerede er blevet fastslået, at overholdelsen af princippet om uskyldsformodning ikke er til hinder for, at en EU-institution med henblik på at informere offentligheden om de tiltag, der iværksættes i forbindelse med eventuelle funktionsforstyrrelser eller svig, redegør for de vigtigste konklusioner i OLAF’s rapport vedrørende et af medlemmerne af en institution. Det tilkommer imidlertid dette kontor at gøre dette harmonisk og velovervejet og på en i det væsentlige faktuel måde (
9
).
Retten fastslog følgelig, at OLAF ikke kunne foreholdes at have tilsidesat princippet om uskyldsformodning og fortroligheden af undersøgelser, alene fordi dette kontor havde informeret offentligheden om konklusionerne i sin endelige rapport.
Retten anførte derimod, at valget af de anvendte udtryk skulle tages i betragtning, idet der skulle tages hensyn til udtalelsernes virkelige betydning og ikke deres bogstavelige form. I det foreliggende tilfælde fastslog Retten, at anvendelsen af ordet »svig« i den omtvistede pressemeddelelse fulgte af en retlig kvalificering af de faktiske forhold og drog en slutning om sagsøgerens skyld.
Retten præciserede endvidere, at den omstændighed, at den omtvistede pressemeddelelse var ledsaget af en beskrivelse af OLAF’s undersøgelsesopgave, hvorved anførtes, at det tilkommer de kompetente nationale myndigheder at tage stilling til sagsøgerens skyld, ikke var tilstrækkelig til at fjerne indtrykket af skyld, der udledtes af ordet »svig«. Den omstændighed, at det omhandlede »alle forskere« eller »ti forskere«, var ikke afgørende for at påvise sagsøgerens skyld. For så vidt som en sådan oplysning fremhævede antallet af berørte personer, styrkede den imidlertid den følelse af, at sagsøgeren var skyldig, som fulgte af anvendelsen af ordet »svig« i pressemeddelelsen.
Anvendelsen af ordet »svig« i denne sammenhæng var dermed ikke velovervejet som omhandlet i ovennævnte kriterier. På samme måde gik kvalificeringen af sagsøgerens handlinger som »svig« videre end en i det væsentlige faktuel fremlæggelse af konklusionerne i OLAF’s endelige rapport.
Henset til det ovenstående fastslog Retten, at OLAF havde tilsidesat princippet om uskyldsformodning ved at anvende ordet »svig« i sin pressemeddelelse.
Med hensyn til, om der forelå en tilstrækkelig kvalificeret tilsidesættelse, fastslog Retten, at selv om OLAF har en vis skønsmargen med hensyn til hensigtsmæssigheden og indholdet af pressemeddelelserne, ophører denne skønsmargen imidlertid ved overholdelsen af de berørte personers grundlæggende rettigheder. For det første bemærkede Retten, at den allerede har fastslået, at Kommissionen ikke har nogen skønsmargen hvad angår denne institutions forpligtelse til at overholde uskyldsformodningen (
10
).
For det andet kunne anvendelsen af ordet »svig« i den omtvistede pressemeddelelse ikke anses for at være en undskyldelig fejl. Der var nemlig tale om en kvalificering af de faktiske omstændigheder, der foreholdtes sagsøgeren, som gik videre end den blotte faktuelle beskrivelse af konklusionerne i OLAF’s endelige rapport, og som indgik i dette kontors kommunikationsstrategi, der må anses for ikke at vidne om den tilbageholdenhed, der forventes af et EU-organ. Anvendelsen af ordet »svig« i den omtvistede pressemeddelelse udgjorde således en tilstrækkeligt kvalificeret tilsidesættelse af princippet om uskyldsformodning, som kunne bevirke, at Unionen ifaldt ansvar.
Efter at have undersøgt de øvrige tilsidesættelser, som sagsøgeren havde påberåbt sig, eksistensen af skader og en årsagsforbindelse mellem disse og de af OLAF begåede tilsidesættelser, tilpligtede Retten Kommissionen at betale sagsøgeren 50000 EUR i erstatning for den skade, som hun havde lidt som følge af offentliggørelsen af den omtvistede pressemeddelelse.
(
1
) – I overensstemmelse med artikel 5 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 883/2013 af 11.9.2013 om undersøgelser, der foretages af Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF), og om ophævelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1073/1999 og Rådets forordning (Euratom) nr. 1074/1999 (EUT 2013, L 248, s. 1).
(
2
) – Dom af 4.5.2022, OC mod Kommissionen (T-384/20, ikke trykt i Sml., EU:T:2022:273).
(
3
) – Dom af 7.3.2024, OC mod Kommissionen (C-479/22 P, EU:C:2024:215).
(
4
) – Jf. artikel 5, stk. 1, litra a), i forordning 2018/1725.
(
5
) – Jf. artikel 6, litra d), i forordning 2018/1725.
(
6
) – Nærmere bestemt i strid med artikel 4, stk. 1, litra b), og artikel 6, litra c)-e), i forordning 2018/1725.
(
7
) – Nærmere bestemt artikel 4, stk. 1, litra a) og b), artikel 5, stk. 1, litra a), og artikel 6, litra c)-e), i forordning 2018/1725.
(
8
) – Nærmere bestemt i strid med artikel 5, stk. 1, litra a) og b), i forordning 2018/1725.
(
9
) – Dom af 30.11.2022, KN mod Parlamentet (T-401/21, EU:T:2022:736, præmis 67 og den deri nævnte retspraksis)
(
10
) – Dom af 8.7.2008, Franchet og Byk mod Kommissionen (T-48/05, EU:T:2008:257, præmis 219 og 314).