61959J0046
DOMSTOLENS DOM
AF 14. DECEMBER 1962 (
1
)
Meroni & Co., Erba, og Meroni & Co., Milano, mod Den Høje Myndighed for Det europæiske Kul- og Stålfællesskab
Forenede sager 46 og 47/59
Processprog: Italiensk
Angående:
Søgsmål om økonomisk erstatning for et tab, der påstås forvoldt ved en tjenstlig fejl fra Fællesskabets side.
Domskonklusion :
1.
Sagerne registreret under nr. 46/59 og 47/59 forenes på grund af konneksitet med henblik på denne dom.
2.
Sagerne forkastes, da de findes at savne fornødent grundlag.
Generaladvokatens første forslag til afgørelse :
(Se dommen i sagen 33/59, Sml. 1954—, s. 335.) at Den Høje Myndighed findes ansvarlig over for de sagsøgende selskaber for deres tab som følge af de udligningsbetalinger, der er foretaget fra 1954 til 1957 for skrot, der uberettiget blev henført under skrotudligningsordningen,
og at sagen hjemvises til Den Høje Myndighed med henblik på betaling af erstatning herfor, i hvilken forbindelse selskabet Chasse dog kun kan gøre krav på erstatning for tab, der er påført dette selskab ved den uberettigede inddragelse af skrot under udligningsordningen som følge af forfalskede certifikater om skibsophugning fra lederen af jern- og stalafdelingen i det nederlandske økonomiministerium, der er forelagt som bevisdokumenter.
Generaladvokatens andet forslag til afgørelse:
Jeg fastholder mit første forslag til afgørelse, men overlader dog spørgsmålet om de begrænsninger, jeg mente at måtte foretage vedrørende selskabet Chasse, til Deres skøn.
Sammendrag
1.
Retspleje — stævning — indhold — sagsøgerens forpligtelser
(Protokollen vedrørende statutten for EKSF-Domstolen, artikel 22; procesreglementet for De europæiske Fællesskabers Domstol, artikel 38, stk. 1)
2.
Retspleje — stævning — påstande — ændring
3.
Tjenstlig fejl — certifikater udstedt af en national forvaltningsmyndighed, der anerkendes som bevisdokumenter begået af en national tjenestemand ved udstedelsen af sådanne certifikater — mangel på kontrol fra Fællesskabets side
1.
Det påhviler sagsøgeren præcist at angive de faktiske forhold, han vil støtte sit krav på, og at formulere sine påstande på utvetydig måde.
2.
Til en i sig selv tilladelig ændring af påstand må der stilles meget strenge krav vedrørende klarhed og indhold, og ændringen skal foretages udtrykkeligt.
3.
a)
Hvis der ved udstedelsen af oprindelsescertifikater, som af Den Høje Myndighed er anerkendt som bevisdokumenter, begås en fejl af en national tjenestemand, som hverken handler efter Den Høje Myndigheds instrukter, for denne institutions regering eller i dennes navn, men udøver rent nationale beføjelser, kan denne fejl ikke tilregnes Den Høje Myndighed, og er ikke en personlig fejl, som medfører dennes ansvar.
b)
Hvis Den Høje Myndighed overlader det til en national myndighed at udstede de omhandlede certifikater i stedet for selv at påtage sig det, foreligger der ikke mangelfuld organisation og således ikke en tjenstlig fejl i EKSF-traktatens artikel 40's forstand, når dette hverv overlades til en overordnet myndighed — såsom et ministerium — der måtte synes mest egnet hertil og bedst skikket til at byde de bedste garantier mod ethvert, misbrug, og når de nationale bestemmelser fastsætter en omhyggelig fremgangsmåde for udstedelsen af de nævnte certifikater.
c)
Under disse betingelser er det heller ikke en tjenstlig fejl, at Den Høje Myndighed ikke kontrollerer certifikaternes pålidelighed, så længe der ikke er noget tegn, der kan afsløre, at der foreligger et misbrug.
(
1
) – Oversat fra fransk.