61987CC0217_DA
Generaladvokatens forslag til afgørelse
Generaladvokatens forslag til afgørelse
++++
Hoeje Domstol .
1 . I henhold til artikel 1 i Raadets forordning nr . 604/83 ( 1 ) gaelder der for opkraevning af importafgiften for produkter henhoerende under Den Faelles Toldtarifs pos . 07.06 A ( maniokrod og andre varer ) et loft paa 6% af toldvaerdien inden for de maengder, som er fastsat for hvert oprindelsestredjeland . For de tredjelande, der ikke er medlemmer af GATT, blev der for 1983 fastsat et toldkontingent paa 370 000 tons, idet kontingenterne for 1984, 1985 og 1986 skulle fastsaettes af Raadet, som skulle traeffe afgoerelse med kvalificeret flertal paa forslag af Kommissionen .
2 . I november 1985 foreslog Kommissionen, at toldkontingentet for 1986 blev fastsat til 200 000 tons . Raadet vedtog foerst dette forslag fra Kommissionen ved forordning nr . 758/86 at 10 . marts 1986 ( 2 ), som traadte i kraft den 16 . marts 1986 .
3 . Gennemfoerelsesbestemmelserne til forordning nr . 604/83 er fastsat ved Kommissionens forordning nr . 3656/83 ( 3 ) af 23 . december 1983, hvis artikel 2 vedroerende fremgangsmaaden for udstedelse af importlicenser lyder saaledes :
"1 . Anmodning om udstedelsen af importlicens for hvert af aarene 1984, 1985 og 1986 kan foerst indgives til medlemsstaternes myndigheder fra midten af december, forudsat at deres gyldighedsperiode begynder i den efterfoelgende januar maaned .
2 . Angivelserne vedroerende importoerens navn, de oenskede maengder og deres oprindelse sendes pr . telex fra medlemsstaterne til Kommissionen senest torsdag i den uge, der foelger efter ugen, hvor ansoegningen blev indsendt .
3 . Senest fredag i den uge, der foelger efter ugen, hvor den i stk . 2 omhandlede indsendelse fandt sted, fastsaetter Kommissionen for hvert af de lande eller for den gruppe lande, der omhandles i artikel 1 i forordning ( EOEF ) nr . 604/83 de maengder, for hvilke der udstedes licenser, eventuelt i forhold til de i ansoegningerne anfoerte maengder .
4 . ..."
4 . Da Raadet fastsatte toldkontingentet for 1986 med forsinkelse, gav Kommissionen endelig bemyndigelse til forhaandsudstedelse i perioden fra 1 . januar til 11 . februar 1986 af importlicenser for en maengde paa 130 000 tons . Ved udgangen af ugen fra 12 . til 20 . februar 1986 blev der til Kommissionen indgivet nye ansoegninger om importlicenser for i alt 87 020,261 tons . Denne maengde sammen med de 130 000 tons, som var omfattet af de licenser, der allerede var blevet godkendt og udstedt siden den 1 . januar 1986 overskred foelgelig den maengde paa 200 000 tons, som Kommissionen havde foreslaaet Raadet . Ved telex af 20 . februar 1986 meddelte Kommissionen derfor de nationale myndigheder som svar paa de ansoegninger, som disse havde indsendt, og som verserede, at der ikke laengere kunne udstedes nogen licens, saa laenge Raadet ikke havde vedtaget forordningen om fastsaettelse af toldkontingentet for 1986 . Paa grundlag af denne meddelelse af 20 . februar 1986 afslog Hoofdproduktschap voor Akkerbouwprodukten ( sagsoegte i hovedsagen ) to ansoegninger om licenser fra sagsoegerne i hovedsagen af henholdsvis den 12 . februar ( 15 300 tons ) og den 20 . februar ( 5 000 tons ). Sikkerhedsstillelsen i forbindelse hermed blev frigivet og tilbagebetalt . Sagsoegerne anlagde straks sag til proevelse af disse afgoerelser .
5 . Efter at Raadets forordning om fastsaettelse af kontingentet til 200 000 tons var traadt i kraft den 16 . marts 1986, underrettede Kommissionen ved telex af 21 . marts 1986 de nationale myndigheder om, at den for at sikre alle importoerer lige adgang til de 70 000 tons, for hvilke der endnu ikke var udstedt licenser, ville anvende proportionalitetsreglen i artikel 2, stk . 3, i forordning nr . 3656/83 . Den meddelte ligeledes, at den forlaengede fristen for indgivelse af nye ansoegninger eller bekraeftelse af tidligere ansoegninger til den 24 . marts 1986 .
6 . Den 25 . marts 1986 meddelte Kommissionen ved telex sagsoegte, at de ansoegninger, som var videresendt til den i perioden fra 16 . til 24 . marts 1986, kunne imoedekommes for 4,191315% af de ansoegte maengder . Blandt disse ansoegninger var de to ansoegninger fra selskabet Krohn, som var blevet afslaaet i februar . Sagsoegerne i hovedsagen anlagde sag ved College van Beroep voor het Bedrijfsleven til proevelse af de afgoerelser, der var truffet af Hoofdproduktschap voor Akkerbouwprodukten under anvendelse af den naevnte koefficient . Denne ret fandt derefter anledning til at stille Domstolen foelgende spoergsmaal :
"1 ) Er Kommissionens meddelelse til sagsoegte af 20 . februar 1986 i strid med faellesskabsretten, navnlig forordning ( EOEF ) nr . 3656/83, forbudet mod forskelsbehandling i EOEF-Traktatens artikel 40, stk . 3, og retssikkerhedsprincippet?
2 ) Er Kommissionens meddelelse til sagsoegte af 21 . marts 1986 i strid med faellesskabsretten, navnlig forordning ( EOEF ) nr . 3656/83, forbudet mod forskelsbehandling i EOEF-Traktatens artikel 40, stk . 3, og retssikkerhedsprincippet?
I - Det foerste spoergsmaal
7 . Indledningsvis har College van Beroep voor het Bedrijfsleven i praemisserne til sin dom bemaerket, at den finder det tvivlsomt, om forordning nr . 3656/83 finder anvendelse, naar kontingentet endnu ikke er blevet fastsat for det aar, som de paagaeldende ansoegninger om importlicenser gaelder for . I denne situation er College i tvivl om, for hvilken maengde Kommissionen kan tillade udstedelse af importlicenser .
8 . Skoent jeg forstaar den nationale rets tvivl, mener jeg dog, at det ikke kan bebrejdes Kommissionen, at den allerede har godkendt licenser for kontingentet for 1986, foer Raadet havde fastsat dettes stoerrelse .
9 . Kommissionen var ganske vist ikke forpligtet til at goere dette, og den kunne have ladet alle ansoegningerne hobe sig op, indtil Raadets forordning traadte i kraft, ved at stille dem i bero . Men det maa erkendes, at en raekke vaegtige argumenter talte til fordel for den fremgangsmaade, som Kommissionen faktisk fulgte .
10 . Der er for det foerste den omstaendighed, at Raadet ved forordning nr . 604/83 af 14 . marts 1983 havde vedtaget én gang for alle i princippet at aabne de aarlige kontingenter for aarene 1983, 1984, 1985 og 1986, og at det kun var stoerrelsen af dette kontingent for 1986, der endnu skulle fastsaettes .
11 . For det andet er der, som Kommissionen har fremhaevet, ingen tvivl om, at hvis den afslog at udstede importlicenser, foer Raadet havde fastsat toldkontingentet for 1986, ville indfoerslerne vaere blevet afbrudt, og det ville have vaeret i strid med hensynet til samhandelen og forbrugerne .
12 . Som Domstolen imidlertid har fastslaaet i anden sammenhaeng, skal Faellesskabet under alle omstaendigheder fastholde sin evne til at opfylde sine forpligtelser ( 4 ).
13 . I loebet af de foregaaende aar havde Kommissionen allerede godkendt licenser, endog foer kontingentets stoerrelse blev fastsat . Den maengde, som Kommissionen havde foreslaaet, og som Raadet havde fastsat, havde altid vist sig at vaere rigeligt tilstraekkeligt, og der var ingen grund til paa forhaand at antage, at dette ikke ville vaere tilfaeldet i 1986 .
14 . Kommissionen kunne altsaa foele sig berettiget til efterhaanden at godkende de ansoegte importlicenser ved at traeffe afgoerelse herom i den i artikel 2, stk . 3, i forordning nr . 3656/83 foreskrevne raekkefoelge . Dette gjorde den, indtil den konstaterede, at den samlede stoerrelse af de ansoegninger, som var indgivet til den, overskred, hvad der endnu var tilbage af det kontingent paa 200 000 tons, som den havde foreslaaet . Det var paa det tidspunkt, at den udsendte sin meddelelse af 20 . februar 1986 .
15 . a ) College van Beroep voor het Bedrifjsleven' s foerste spoergsmaal gaar i foerste raekke ud paa, om denne meddelelse er i strid med forordning nr . 3656/83 . I praemisserne til sin forelaeggelsesdom udtalte den, at der "i denne forbindelse (( opstaar )) det spoergsmaal, om Kommissionen har overholdt fristen i samme artikel 2, stk . 3 ".
16 . Den nationale ret er altsaa tilsyneladende i tvivl om, hvorvidt Kommissionen, naar den foerst var begyndt at godkende ansoegninger uden at afvente ikraefttraedelsen af Raadets forordning, ikke hver fredag fortsat skulle traeffe afgoerelse om de ansoegninger, som var blevet videresendt til den i loebet af den foregaaende uge, indtil den maengde, som den havde foreslaaet Raadet, var helt opbrugt .
17 . Det er klart, at denne pludselige afbrydelse af den anticiperede anvendelse af forordningen umiddelbart har kunnet forekomme overraskende . Men hvis Kommissionen paa den anden side som foer havde fortsat med at traeffe afgoerelse om de ansoegninger, som den fik forelagt, ville den vaere blevet foert til under anvendelse af reglen om forholdsmaessig fastsaettelse at fordele hele resten af kontingentet .
18 . Jeg mener imidlertid, at Kommissionen med rette har villet undgaa, at kontingentet blev helt opbrugt, endnu foer det formelt var fastsat ved Raadets forordning nr . 758/86 af 10 . marts 1986 . Ganske vist er der ikke her tale om en egentlig tilbagevirkende anvendelse af en retsnorm, fordi det allerede i 1983 ( Raadets forordning nr . 604/83 af 14 . marts 1983 ) var blevet besluttet ogsaa at aabne et toldkontingent for maniokrod for 1986 . Men paa grund af den anticiperede udstedelse af importlicenser ville Raadets forordning om fastsaettelse af stoerrelsen af kontingentet for 1986 noedvendigvis i vidt omfang faa tilbagevirkende gyldighed . Hvis hele kontingentet var blevet fordelt foer forordningens ikrafttraeden, ville denne udelukkende have tjent til efterfoelgende at lovliggoere allerede trufne afgoerelser, hvilket maatte undgaas .
19 . I oevrigt var det teoretisk set ikke udelukket, at Raadet ville fastsaette kontingentet til mindre end 200 000 tons . Kommissionen maatte derfor bevare en sikkerhedsmargen . Omvendt, hvis Raadet havde fastsat kontingentet til mere end 200 000 tons, ville Kommissionen utvivlsomt have vaeret i stand til at imoedekomme samtlige ansoegninger uden at skulle anvende pro rata-reglen . Der var altsaa gode argumenter for at afbryde udstedelsen af licenser .
20 . I deres indlaeg har sagsoegerne i oevrigt selv erkendt, at det fra det tidspunkt, hvor de indgivne ansoegninger sammen med de maengder, der allerede var fordelt, oversteg det af Kommissionen foreslaaede kontingent, ikke ville have vaeret rimeligt, at Kommissionen fortsatte med at traeffe afgoerelse om disse ansoegninger, foer den kendte Raadets endelige beslutning .
21 . Jeg mener derfor, at Kommissionen ikke har tilsidesat forordning nr . 3656/83 ved i sin meddelelse af 20 . februar 1986 at beslutte, "at saa laenge Raadet ikke har vedtaget forordningen om importordningen for 1986, kan der ikke udstedes nogen importlicens ". Da Kommissionen ensidigt og uden at vaere forpligtet dertil havde udstedt licenser i afventning af Raadets afgoerelse, og da den nu havde vaegtige grunde til ikke laengere at fortsaette dermed, mener jeg, at den havde ret til at ophoere dermed .
22 . I forbindelse med College van Beroep' s andet spoergsmaal vil jeg undersoege, om Kommissionen havde ret til derefter at antage, at disse ansoegninger foerst fik gyldighed efter datoen for deres bekraeftelse .
23 . b ) Er Kommissionens meddelelse af 20 . februar 1986 i strid med forbudet mod forskelsbehandling i EOEF-Traktatens artikel 40, stk . 3?
24 . Ogsaa paa dette punkt har sagsoegerne i hovedsagen erkendt, at meddelelsen ikke var udtryk for forskelsbehandling i sig selv, men de mener, at den maa anses for at vaere det i forbindelse med den senere beslutning . Jeg mener derimod, at telex' et ikke noedvendigvis foregreb den endelige beslutning, og at det paa det tidspunkt endnu var muligt, at de ansoegninger, som sagsoegerne havde indgivet den 12 . og 20 . februar 1986, senere ville blive imoedekommet alt efter datoen for deres indgivelse .
25 . c ) Den nationale ret er endelig i tvivl om, hvorvidt det paagaeldende telex er i strid med retssikkerhedsprincippet .
26 . Herom vil jeg anfoere, at en noeje overholdelse af retssikkerhedsprincippet snarere skulle have foranlediget Kommissionen til ikke at imoedekomme nogen ansoegning, foer Raadets forordning var traadt i kraft . Sagsoegerne har med urette paaberaabt sig retssikkerhedsprincippet, naar Kommissionen netop har taget sig friheder med dette princip for at varetage deres og andre importoerers interesser . Meddelelsen af 20 . februar har tvaertimod bidraget til at skabe en afklaring af situationen med hensyn til retssikkerheden .
27 . I oevrigt boer det gentages, at Kommissionens meddelelse af 20 . februar 1986 ikke i sig selv foregreb den behandling, der til syvende og sidst ville ske af sagsoegernes ansoegninger .
28 . Jeg vil derfor konkludere med hensyn til det foerste spoergsmaal, at Kommissionen med sin meddelelse af 20 . februar 1986 hverken har tilsidesat forordning nr . 3656/83 eller forbudet mod forskelsbehandling eller retssikkerhedsprincippet .
II - Det andet spoergsmaal
29 . Jeg minder om, at Kommissionen ved telex af 21 . marts 1986 underrettede Hoofdproduktschap voor Akkerbouwprodukten om, at "fristen for indgivelse af ansoegninger om importlicenser er blevet forlaenget til den 24 . marts 1986 for de eventuelt interesserede, som endnu ikke har ansoegt om udstedelse af disse licenser, og medlemsstaterne opfordres ligeledes til inden for den naevnte frist at bekraefte de ansoegninger, som allerede tidligere er blevet indgivet . Kommissionen vil foelgelig den 25 . marts 1986 i forhold til ansoegningerne fastsaette de maengder, for hvilke der udstedes licenser ".
30 . Den 25 . marts 1986 bemyndigede Kommissionen Hoofdproduktschap til at udstede de ansoegte licenser for 4,191315% af de ansoegte maengder . Det er den sidstnaevnte meddelelse, som ligger til grund for Hoofdproduktschap' s beslutninger om kun at imoedekomme Krohn' s ansoegninger om importlicenser af 12 . og 20 . februar, som det havde bekraeftet den 21 . marts, samt de ansoegninger af 24 . marts 1986 om yderligere licenser for 25 000 tons, for 4,191315%' s vedkommende . Foelgelig maa jeg, for at kunne give et hensigtsmaessigt svar paa College van Beroep voor het Bedrijfsleven' s andet spoergsmaal, inddrage Kommissionens meddelelse af 25 . marts 1986 i min gennemgang .
31 . a ) Er Kommissionens holdning af marts 1986 i strid med artikel 2 i forordning nr . 3656/83?
"I denne forbindelse" udtaler College van Beroep voor het Bedrijfsleven i grundene til sin forelaeggelsesdom, "opstaar blandt andet spoergsmaalet, om Kommissionen maatte fremme indgivelsen af nye ansoegninger om importlicenser til medlemsstaternes kompetente myndigheder . Endvidere opstaar spoergsmaalet, om Kommissionen skulle have taget hensyn til disse nye ansoegninger ved den forholdsmaessige fordeling i henhold til samme artikel 2, stk . 3, til skade for dem, der allerede havde indgivet ansoegninger om importlicenser den 12 . og 20 . februar 1986 ."
32 . Hvad angaar det foerste af disse spoergsmaal, er jeg af den opfattelse, at det naeppe kan bebrejdes Kommissionen, at den stadig tilskyndede til indgivelse af nye ansoegninger om licenser til medlemsstaternes myndigheder . Kommissionen maatte regne med den mulighed, selv om den maaske var helt teoretisk, at alle de ansoegninger, der blev indgivet mellem den 11 . og 20 . februar 1986 for en maengde paa 87 020,261 tons, ikke blev bekraeftet . Hvis de bekraeftede ansoegninger kom til at ligge under 70 000 tons, ville resten have kunnet anvendes til forholdsmaessigt at imoedekomme de nye ansoegninger .
33 . Derimod mener jeg, at Kommissionen med urette behandlede de bekraeftede ansoegninger og de nye ansoegninger ens og anvendte samme procentvise nedsaettelse paa dem alle .
34 . Kommissionen var nemlig bundet af sin egen forordning nr . 3656/83, hvis artikel 2, stk . 3, bestemmer, at licenser udstedes uge for uge .
35 . Af de ovenfor anfoerte grunde kan det ikke bebrejdes Kommissionen, at den den 20 . februar 1986 i denne forordning fastsatte bestemmelsen om anticiperet anvendelse, men den havde ikke ret til at se bort fra den omstaendighed, at de nationale myndigheder allerede havde videresendt nogle ansoegninger til den paa et tidspunkt, hvor den endnu ikke havde bragt denne anticiperede fordeling til ophoer .
36 . Sagsoegernes ansoegninger af 12 . og 20 . februar 1986 skulle derfor beholde den prioritetsstilling, som datoen for deres indgivelse gav dem . Kommissionen skulle foerst have truffet afgoerelse om de bekraeftede ansoegninger og foerst derefter tage de nye ansoegninger i betragtning .
37 . Hvis de bekraeftede ansoegningers samlede stoerrelse den 25 . marts 1986 havde overskredet de 70 000 tons, der var tilbage af kontingentet, havde Kommissionen maattet fordele disse 70 000 tons i forhold til de maengder, der var ansoegt om i de bekraeftede ansoegninger, selv om man i saa fald ikke havde kunnet imoedekomme nogen ny ansoegning, selv delvis, den 25 . marts 1986 .
38 . Ganske vist kan det ikke udelukkes, at denne fremgangsmaade kunne have givet anledning til soegsmaal fra de erhvervsdrivende, der var blevet ladt ude af betragtning . Men dette var kun én af de mulige konsekvenser af Kommissionens beslutning om at fordele kontingentet paa forhaand, og af de ricisi, den saaledes loeb . Der var desvaerre ingen helt tilfredsstillende loesning paa de problemer, der blev skabt ved Raadets forsinkede beslutning .
39 . Under den mundtlige forhandling har Kommissionen gjort gaeldende, at hvis den havde anerkendt en prioritetsret for de tidligere ansoegninger, ville den ogsaa have maattet foretage en "kunstig rekonstruktion" af perioden paa fire uger mellem den 20 . februar og den 21 . marts .
40 . Jeg finder ikke dette argument overbevisende . Der er faktisk en vaesentlig forskel mellem de ansoegninger, der, som sagsoegernes, var blevet indgivet til de nationale myndigheder og videresendt til Kommissionen, foer denne besluttede at standse den anticiperede udstedelse af licenser, og de ansoegninger, som de erhvervsdrivende maaske havde villet indgive til de nationale myndigheder efter denne beslutning, men som de nationale myndigheder maatte afslaa at registrere og videresende, netop som foelge af denne beslutning fra Kommissionen .
41 . Endelig er det ikke uden interesse at bemaerke, at det under den mundtlige forhandling er kommet frem, at Kommissionen under gennemfoerelsen af Raadets forordning nr . 1898/86 af 17 . juni 1986 om kontingentet paa 300 000 tons selv har udtrykt behov for at prioritere de produkter, som paa dagen for forordningens ikrafttraeden var omfattet af ordningen for toldoplag eller befandt sig i en frizone .
42 . Det maa foelgelig konkluderes, at Kommissionen ved ikke at prioritere de ansoegninger, som var indsendt til den foer dens beslutning om at bringe anticiperede fordeling til ophoer, ikke har anvendt reglen om ugentlig tildeling i artikel 2, stk . 2 og 3, i forordning nr . 3656/83 korrekt .
43 . I betragtning af denne konstatering mener jeg, at det ikke laengere er noedvendigt at undersoege, om Kommissionens beslutninger af 21 . og 25 . marts 1986 er i strid med forbudet mod forskelsbehandling eller retssikkerhedsprincippet . Det er derfor kun rent subsidiaert, at jeg goer dette .
44 . b ) Tilsidesaettelsen af forbudet mod forskelsbehandling .
45 . Det fremgaar af det foregaaende, at Kommissionen ved ikke at sondre mellem de ansoegninger, som blot var en bekraeftelse af tidligere ansoegninger, og de nye ansoegninger, der blev indgivet efter den 21 . marts 1986, har behandlet situationer, som ikke var sammenlignelige, ens .
46 . Ifoelge Domstolens praksis bestaar forskelsbehandling imidlertid ikke blot i at behandle situationer, der er identiske, forskelligt, men ogsaa i at behandle situationer, som er forskellige, identisk ( 5 ).
47 . c ) Tilsidesaettelse af retssikkerhedsprincippet .
48 . Et af retssikkerhedsprincippets krav gaar ud paa, at faktiske omstaendigheder normalt, medmindre andet udtrykkeligt er bestemt, skal bedoemmes efter samtidige retsregler ( jfr . dommen af 12 . oktober 1978, 10/78, Tayeb Belbouab mod Bundesknappschaft, Sml . s . 1915, 1924, praemis 7 ).
49 . I det foreliggende tilfaelde har Kommissionen, da den traf sine beslutninger af 21 . og 25 . marts 1986, set bort fra den omstaendighed, at den paa det tidspunkt, hvor sagsoegernes ansoegninger blev videresendt til den ( den 13 . og 20 . februar 1986 ), endnu ikke havde bragt den anticiperede anvendelse af artikel 2, stk . 2 og 3, i forordning nr . 3656/83 til ophoer . Foelgelig skulle disse ansoegninger i henhold til retssikkerhedsprincippet have den prioritetsstilling, der fulgte af datoen for deres oversendelse til Kommissionen .
50 . Foer jeg drager konklusionen, vil jeg endnu sige et ord om et hermed sammenhaengende problem, som College van Beroep har naevnt, nemlig i hvilket omfang Raadets forordning nr . 1898/86 af 17 . juni 1986 om toldkontingentet paa 300 000 tons kan spille en rolle i denne sag .
51 . Sagsoegte har faktisk udstedt supplerende importlicenser til Krohn i henhold til denne forordning .
52 . Efter min opfattelse har denne omstaendighed kun betydning i forbindelse med behandlingen af spoergsmaalet om erstatning, som sagsoegerne i hovedsagen ligeledes har indbragt for College van Beroep .
Sammenfatning
53 . Paa grundlag af de ovenfor beskrevne betragtninger foreslaar jeg Domstolen at besvare College van Beroep voor het Bedrijfsleven' s spoergsmaal saaledes :
"1 ) Gennemgangen af det foerste spoergsmaal har intet frembragt, der kan rejse tvivl om gyldigheden af Kommissionens meddelelse af 20 . februar 1986 .
2 ) Ved sine meddelelser af 21 . og 25 . marts 1986 har Kommissionen tilsidesat artikel 2, stk . 3, i forordning nr . 3656/83, subsidiaert forbudet mod forskelsbehandling og retssikkerhedsprincippet ."
(*) Oversat fra fransk .
( 1 ) Raadets forordning nr . 604/83 af 14 . marts 1983 om importordningen for 1983 til 1986 for produkter henhoerende under pos . 07.06 A i Den Faelles Toldtarif og om aendring af forordning ( EOEF ) nr . 950/68 om Den Faelles Toldtarif, EFT L 72 af 18.3.1983, s . 3 .
( 2 ) Raadets forordning nr . 758/86 af 10 . marts 1986 om importordningen for 1986 for produkter henhoerende under pos . 07.06 A i Den Faelles Toldtarif med oprindelse i tredjelande, der ikke er medlemmer af Den Almindelige Overenskomst om Told og Udenrigshandel ( GATT ), EFT L 72 af 15.3.1986, s . 1 .
( 3 ) Kommissionens forordning nr . 3656/83 af 23 . december 1983 om gennemfoerelsesbestemmelser til importordningen i 1984, 1985 og 1986 for produkter under pos . 07.06 A i Den Faelles Toldtarif med oprindelse i tredjelande bortset fra Thailand, EFT L 361 af 21.12.1983 .
( 4 ) Jfr . herved dommen af 5 . maj 1981, Kommissionen mod Det Forenede Kongerige, 804/79, Sml . s . 1045, praemis 23 .
( 5 ) Dom af 4 . februar 1982, 817/79, Buyl mod Kommissionen, Sml . s . 245, 266, og 1253/79, Battaglia mod Kommissionen, Sml . s . 297, 322 .