61991CJ0290_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved kendelse af 9. september 1991, indgaaet til Domstolen den 20. november 1991, har Finanzgericht Muenchen i medfoer af EOEF-traktatens artikel 177 forelagt et praejudicielt spoergsmaal vedroerende fritagelse af billighedsgrunde for tillaegsafgiften i henhold til artikel 5c i Raadets forordning (EOEF) nr. 804/68 af 27. juni 1968 om den faelles markedsordning for maelk og mejeriprodukter (EFT L 148, s. 13), som aendret ved Raadets forordning (EOEF) nr. 856/84 af 31. marts 1984 (EFT L 90, s. 10).
2 Spoergsmaalet er rejst i en sag mellem Johannes Peter, der driver en landbrugsvirksomhed, som er specialiseret i maelkeproduktion, og Hauptzollamt Regensburg (herefter benaevnt "Hauptzollamt").
3 Johannes Peter fik i henhold til de tyske bestemmelser vedroerende gennemfoerelse af maelkekvoteordningen, "Milch-Garantiemengen-Verordnung", tildelt en referencemaengde paa 9 100 kg for mejeriproduktionsaaret 1984/85. Han overskred denne kvote i 1984/85 i haab om, at han, som foelge af en sag, han havde anlagt, ville faa tildelt en supplerende kvote. Hans paastand blev imidlertid kun taget til foelge for de foelgende produktionsaar, altsaa foerst for produktionsaaret 1985/86. Han blev derfor paalagt en afgift for den maelkemaengde, han havde leveret i 1984/85, og som oversteg den kvote, han oprindelig havde faaet tildelt for dette produktionsaar. Den skyldige afgift er paa 2 144,83 DM.
4 Den 6. september 1989 anmodede Peter Hauptzollamt om at blive fritaget for denne afgift, da betalingen af beloebet henset til hans daarlige oekonomiske situation vil true hans eksistens. Han stoettede anmodningen paa § 227 i Abgabenordnung 1977, hvorefter gyldigt fastsatte afgifter kan eftergives, naar "opkraevningen af disse i det konkrete tilfaelde ville vaere ubillig".
5 Hauptzollamt afviste anmodningen med den begrundelse, at § 227 i Abgabenordnung ikke tillader fritagelse for eller godtgoerelse af afgifter i henhold til Faellesskabets maelkekvoteregulering, da det ville begraense virkningen af de faellesskabsretlige bestemmelser, hvis en ansoegning om fritagelse for eller godtgoerelse af faellesskabsafgifter blev behandlet i henhold til national ret.
6 Peter indbragte denne afgoerelse for Finanzgericht Muenchen, som udsatte sagen og forelagde Domstolen foelgende praejudicielle spoergsmaal:
"Er faellesskabsretten til hinder for en national retsforskrift som § 227 i Abgabenordnung, hvorefter myndighederne i konkrete tilfaelde af personlige billighedsgrunde kan fritage for afgifter, som skal erlaegges i henhold til artikel 5c i forordning (EOEF) nr. 804/68?"
7 Hvad naermere angaar hovedsagens faktiske omstaendigheder, de relevante retsregler, retsforhandlingernes forloeb samt de skriftlige indlaeg for Domstolen henvises til retsmoederapporten. Disse omstaendigheder omtales kun i det foelgende i det omfang, det er noedvendigt for forstaaelsen af Domstolens argumentation.
8 Ved besvarelsen af det praejudicielle spoergsmaal bemaerkes for det foerste, at det i overensstemmelse med de almindelige principper, som ligger til grund for Faellesskabet, og som finder anvendelse paa forbindelserne mellem Faellesskabet og medlemsstaterne, i henhold til EOEF-traktatens artikel 5 paahviler medlemsstaterne at sikre gennemfoerelsen af faellesskabsbestemmelserne paa deres omraade. For saa vidt som faellesskabsretten, herunder dens almindelige principper, ikke indeholder faelles forskrifter herom, foelger de nationale myndigheder i forbindelse med gennemfoerelsen af faellesskabsbestemmelserne de formelle og materielle regler i den nationale ret, hvorved det imidlertid forudsaettes, at disse regler skal vaere forenelige med kravet om en ensartet anvendelse af faellesskabsretten, hvilket er noedvendig for at undgaa forskelsbehandling af de erhvervsdrivende. Desuden maa disse bestemmelser ikke i praksis goere det umuligt at gennemfoere faellesskabsreglerne (jf. dom af 21.9.1983, forenede sager 205/82-215/82, Deutsche Milchkontor, Sml. s. 2633, praemis 17 og 19).
9 Dernaest bemaerkes, at faellesskabsreguleringen af maelkekvoterne ikke indeholder saerlige bestemmelser om opkraevning af, fritagelse for eller inddrivelse af de afgifter, der skal erlaegges i henhold til artikel 5c i forordning nr. 804/68. Kommissionens forordning (EOEF) nr. 1546/88 af 3. juni 1988 om gennemfoerelsesbestemmelserne for den tillaegsafgift, der er omhandlet i artikel 5c i forordning (EOEF) nr. 804/68 (EFT L 139, s. 12), fastsaetter med hensyn til opkraevning af afgiften nemlig kun tidspunktet, hvor forpligtelsen til at betale afgiften opstaar (artikel 15 og 16) samt metoden til beregning af afgiften (artikel 17). I oevrigt fastslaas det i artikel 19 i forordning nr. 1546/88, at "medlemsstaterne traeffer de yderligere foranstaltninger, som er noedvendige a) med henblik paa opkraevningen af afgiften ...". Det paahviler foelgelig de kompetente nationale myndigheder at sikre opkraevning af, fritagelse for eller inddrivelse af afgiften i henhold til den nationale ret.
10 Denne henvisning til national ret kan ganske vist bevirke, at betingelserne for at opkraeve afgiften til en vis grad er forskellige fra medlemsstat til medlemsstat. Betydningen af disse forskelle ° som paa faellesskabsrettens nuvaerende trin ikke kan undgaas ° indskraenkes dog af de betingelser, som anvendelsen af den nationale ret er underlagt ved gennemfoerelsen af de faellesskabsretlige bestemmelser.
11 Heraf foelger, at faellesskabsretten ikke er til hinder for anvendelsen af en national forskrift som § 227 i Abgabenordnung, hvorefter skatte- og afgiftsmyndighederne i visse undtagelsestilfaelde af personlige billighedsgrunde kan undlade at opkraeve en afgift, der skal erlaegges i henhold til artikel 5c i forordning nr. 804/68; dette gaelder dog kun, saafremt den nationale bestemmelse ikke anvendes paa en maade, der medfoerer forskelsbehandling i forhold til behandlingen af tilsvarende skyldige afgifter i henhold til national ret, eller som strider mod formaalene med det maelkekvotesystem, der er indfoert med forordning nr. 804/68, som aendret ved forordning nr. 856/84.
12 Hvad angaar bedoemmelsen af den foerste betingelse skal de nationale domstole paase, at den nationale ret anvendes paa en maade, som ikke medfoerer forskelsbehandling i forhold til fritagelse for rent nationale skyldige afgifter.
13 Hvad angaar bedoemmelsen af den anden betingelse bemaerkes, at formaalet med reglerne om tillaegsafgiften paa maelk er at regulere og stabilisere markedet for mejeriprodukter, idet der henses til, at oegede maelketilfoersler medfoerer finansielle belastninger og markedsvanskeligheder, som bringer selve fremtiden for den faelles landbrugspolitik i fare (tredje og fjortende betragtning til forordning nr. 856/84). Hovedformaalet med tillaegsafgiften er dermed at indskraenke maelkeproduktionen ved at afholde landbrugsproducenterne fra at producere maelk ud over den kvote, de har faaet tildelt.
14 Det er ikke foreneligt med dette formaal, at en producent frigoeres for betaling af tillaegsafgiften, fordi han er i oekonomiske vanskeligheder. Saafremt der af personlige billighedsgrunde, som haenger sammen med disse vanskeligheder, sker fritagelse for betaling af skyldige beloeb, ville det nemlig saette spoergsmaalstegn ved maelkekvoteordningen. En systematisk anvendelse af billighedsreglen ville i saadanne tilfaelde paa den ene side medfoere en betragtelig stigning i den maelkemaengde, der er til raadighed paa markedet, og paa den anden side indebaere fare for, at de faellesskabsretlige regler vedroerende maelkeafgifter tilsidesaettes, idet enhver producent uden nogen form for risiko ville kunne levere en maelkemaengde, der overstiger hans kvote, under paaberaabelse af, at den kvote, han har faaet tildelt, ikke er tilstraekkelig til at opretholde rentabiliteten i hans bedrift.
15 Det samme gaelder, hvis en producent, saadan som det var tilfaeldet i hovedsagen, har overskredet sin kvote i fejlagtig overbevisning om, at han som foelge af en sag, han har anlagt, vil faa tildelt en supplerende kvote for det paagaeldende aar. En saadan begrundelse kan ikke goeres gaeldende med det formaal at unddrage sig betaling af afgiften, for producenten loeber ° ved at levere maelk ud over den tildelte maengde ° en risiko, som han kendte fra begyndelsen, og som han skal baere foelgerne af.
16 Det bemaerkes, at selv om reglen om personlig billighed i tilfaelde af oekonomiske vanskeligheder ikke kan foere til fritagelse for forpligtelsen til at betale tillaegsafgiften, kan de nationale myndigheder principielt anvende de nationale regler, hvorefter den oejeblikkelige inddrivelse af det beloeb, der skyldes, udskydes, eller hvorefter der tillades en afdragsordning, saafremt en landbruger rent faktisk er i vanskeligheder. Der kan saaledes tages hoejde for landbrugerens vanskelig situation, uden at der er forbundet en fritagelse for betaling af den skyldige tillaegsafgift. Der saettes saaledes ikke spoergsmaalstegn ved tillaegsafgiftsordningens formaal, hvis der er skabt sikkerhed for, at afgiftsopkraevningen sker saa hurtigt og effektivt som muligt.
17 Herefter skal det praejudicielle spoergsmaal besvares saaledes, at faellesskabsretten paa sit nuvaerende udviklingstrin ikke er til hinder for anvendelsen af en national bestemmelse, hvorefter de nationale myndigheder i visse undtagelsestilfaelde af personlige billighedsgrunde kan fritage for betaling af afgifter, som skal erlaegges i henhold til artikel 5c i Raadets forordning nr. 804/68; den nationale bestemmelse maa dog ikke anvendes paa en maade, som medfoerer forskelsbehandling i forhold til behandlingen af tilsvarende, rent nationale skyldige afgifter, eller som strider mod formaalene med den maelkekvoteordning, der blev indfoert med denne forordning. Det er uforeneligt med denne maelkekvoteordnings formaal, at en producent fritages for forpligtelsen til betaling af tillaegsafgiften, fordi han er i oekonomiske vanskeligheder, ogsaa selv om han fejlagtigt har antaget, at han senere ville faa tildelt en supplerende kvote.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
18 De udgifter, der er afholdt af den graeske regering og af Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke erstattes. Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN (Tredje Afdeling)
vedroerende det spoergsmaal, der er forelagt af Finanzgericht Muenchen ved kendelse af 9. september 1991, for ret:
Faellesskabsretten er paa sit nuvaerende udviklingstrin ikke til hinder for anvendelsen af en national bestemmelse, hvorefter de nationale myndigheder i visse undtagelsestilfaelde af personlige billighedsgrunde kan fritage for betaling af afgifter, der skal erlaegges i henhold til artikel 5c i Raadets forordning (EOEF) nr. 804/68 af 27. juni 1968 om den faelles markedsordning for maelk og mejeriprodukter, som aendret ved Raadets forordning (EOEF) nr. 856/84 af 31. marts 1984; den nationale bestemmelse maa dog ikke anvendes paa en maade, som medfoerer forskelsbehandling i forhold til behandlingen af tilsvarende, rent nationale skyldige afgifter, eller som strider mod formaalene med den maelkekvoteordning, der blev indfoert med denne forordning. Det er uforeneligt med denne maelkekvoteordnings formaal, at en producent fritages for forpligtelsen til betaling af tillaegsafgiften, fordi han er i oekonomiske vanskeligheder, ogsaa selv om han fejlagtigt har antaget, at han senere ville faa tildelt en supplerende kvote.