62006CC0489
JÁN MAZÁK
FŐTANÁCSNOK INDÍTVÁNYA
Az ismertetés napja: 2008. november 20. (
1
)
C-489/06. sz. ügy
Az Európai Közösségek Bizottsága
kontra
Görög Köztársaság
„Tagállami kötelezettségszegés — 93/36/EGK irányelv és 93/42/EGK irányelv — Közbeszerzési szerződések — Árubeszerzésre irányuló közbeszerzési szerződések odaítélési eljárásai — Beszerzések kórházak részére”
1.
A jelen keresettel a Bizottság annak megállapítását kéri a Bíróságtól, hogy Görögország – mivel CE-megfelelőségi jelöléssel ellátott orvostechnikai eszközökkel kapcsolatos ajánlatokat utasított el, anélkül legalábbis, hogy a görög kórházak illetékes ajánlatkérői betartották volna a 93/42/EGK irányelvben (orvostechnikai eszközökről szóló irányelv) (
2
) foglalt eljárást – nem teljesítette a 93/36/EGK irányelv (az árubeszerzésre irányuló közbeszerzési szerződésekről szóló irányelv) (
3
) 8. cikke (2) bekezdéséből, valamint a 93/42 irányelv 17. és 18. cikkeiből eredő kötelezettségeit.
I – Jogi háttér
A – Közösségi jog
2.
A 93/42 irányelv tekintetében a Bíróság – miképpen azt a jelen indítvány 33. pontjában kifejtem – az ajánlatkérőnek a jelen ügyben kifogásolthoz hasonló esetekben fennálló közösségi jogi kötelezettségeinek, valamint az ajánlatkérők által betartandó eljárásnak a kérdését a jelen ügy írásbeli szakaszának befejezését követően született Medipac-Kazantzidis ügyben (
4
) hozott ítéletében álláspontom szerint már tisztázta. Ezért nem tartom szükségesnek a 93/42 irányelv teljes jogi hátterét bemutatni, mivel ezt a Medipac–Kazantzidis ügyben már részletesen bemutatták.
3.
A 93/36 irányelv 8. cikkének (1)–(4) bekezdése a következőképpen rendelkezik:
„(1)   A III. mellékletben meghatározott műszaki leírásokat az egyes szerződésekhez kapcsolódó általános vagy az ajánlattételhez szükséges dokumentációban kell rendelkezésre bocsátani.
(2)   A kötelező nemzeti műszaki szabályok sérelme nélkül, és annyiban, amennyiben azok a közösségi joggal összeegyeztethetőek, az (1) bekezdésben említett műszaki leírásokat az ajánlatkérő az európai szabványokat átültető nemzeti szabványokra történő hivatkozással vagy az európai műszaki tanúsítványokra történő hivatkozással vagy a közös műszaki leírásokra történő hivatkozással határozza meg.
(3)   Az ajánlatkérő eltérhet a (2) bekezdéstől ha:
a)
a szabványok, az európai műszaki tanúsítványok vagy a közös műszaki leírások nem tartalmaznak a megfelelőség megállapítására irányuló rendelkezést, vagy nincsenek olyan technikai eszközök, amelyek segítségével kielégítően megállapítható, hogy egy termék az említett szabványoknak, európai műszaki tanúsítványoknak vagy közös műszaki leírásoknak megfelel;
b)
a (2) bekezdés alkalmazása sértené a […] 86/361/EGK irányelv[ (
5
)] vagy a […] 87/95/EGK határozat[ (
6
)] alkalmazását, vagy más meghatározott szolgáltatási vagy termékágazatra vonatkozó közösségi jogi eszköz alkalmazását;
c)
ezeknek a szabványoknak, az európai műszaki tanúsítványoknak vagy közös műszaki leírásoknak a használata miatt az ajánlatkérő arra kényszerülne, hogy a már használatban lévő berendezésekkel össze nem egyeztethető árukat szerezzen be, illetve e szabványok, európai műszaki tanúsítványok vagy közös műszaki leírások használata aránytalan költségeket vagy aránytalan műszaki nehézségeket eredményezne, de a (2) bekezdéstől való eltérés csak az európai szabványok, európai műszaki tanúsítványokra vagy közös műszaki leírásokra meghatározott időn belül történő áttérésre irányuló, világosan meghatározott és írásban dokumentált stratégia részeként történhet;
d)
az érintett projekt ténylegesen innovatív jellegű, és a meglévő európai szabványok, európai műszaki tanúsítványok, illetve közös műszaki leírások alkalmazása az adott esetben nem lenne megfelelő.
(4)   A (3) bekezdésre hivatkozó ajánlatkérő, amennyiben lehetséges, az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában közzétett hirdetményben vagy az ajánlattételhez szükséges dokumentációban megjelöli hivatkozása indokait, továbbá ezeket az indokokat minden esetben feltünteti belső dokumentációjában is, és kérésre a tagállamokkal, valamint a Bizottsággal is közli.”
4.
A 93/36 irányelv „Egyes műszaki leírások meghatározása” című III. melléklete a következőket írja elő:
„»műszaki leírás«: azoknak a műszaki előírásoknak az összessége, amelyeket különösen az ajánlattételhez szükséges dokumentáció tartalmaz, és amelyek meghatározzák egy anyag, termék, illetve árubeszerzés tárgya tekintetében megkövetelt jellemzőket, amelyek alapján az anyag, a termék, illetve az árubeszerzés tárgya oly módon írható le, hogy az megfeleljen az ajánlatkérő által igényelt rendeltetésének. Az ilyen műszaki előírások közé tartozik a minőségi színvonalra, a teljesítményre, a biztonságra és a méretekre vonatkozó jellemzők meghatározása, beleértve az anyag, a termék, illetve az árubeszerzés tárgya tekintetében alkalmazandó, a minőségbiztosításra, a terminológiára, a jelekre, a vizsgálatra és vizsgálati módszerekre, a csomagolásra, a jelölésre, illetve a címkézésre vonatkozó követelményeket.
»szabvány«: egy elismert szabványügyi szerv által ismételt és folyamatos alkalmazás céljából jóváhagyott műszaki leírás, amely elvileg nem kötelező.
»európai szabvány«: az Európai Szabványügyi Szervezet (CEN) vagy az Európai Elektrotechnikai Szabványügyi Szervezet (Cenelec) által, e szervezetek közös szabályzatával összhangban, »európai szabvány« (EN) vagy »harmonizált dokumentum« (HD) néven jóváhagyott szabvány;
»európai műszaki tanúsítvány«: egy termék használati alkalmasságának kedvező műszaki elbírálása, amely az építési beruházási munkákra vonatkozó alapkövetelményeknek a termék belső tulajdonságai és a meghatározott üzembe helyezési és használati feltételek szerinti teljesítésén alapul. Az európai tanúsítványt a tagállam által e célra kijelölt tanúsító szerv bocsátja ki.
»közös műszaki leírás«: olyan műszaki leírás, amelyet a tagállamok által elismert eljárásnak megfelelően, a valamennyi tagállamban történő egységes alkalmazás biztosítása érdekében rögzítettek, és az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában tettek közzé.”
B – Nemzeti jog
5.
A 93/36 irányelvet főként a 370. sz. elnöki rendelet (FEK A’ 199/1995) ültette át a görög jogba. A rendelet 16. cikke lényegében azonos kifejezésekkel veszi át a 93/36 irányelv 8. cikkét.
6.
A 93/42 irányelvet a görög szabályozásnak a 93/42 irányelvvel való összehangolásáról szóló, 1994. augusztus 19-i DY7/oik.2480. sz. együttes miniszteri határozat (FEK B’ 679) ültette át a görög jogrendbe.
7.
Ezen túlmenően a 2889/2001 törvény 19. cikke az Ethnikou Organismos Farmakont (az egészségügyi minisztériumnak alárendelt hatóság, amely Görögországban az orvostechnikai eszközökről szóló irányelv átültetéséért felelős; a továbbiakban: EOF) kijelölte az orvostechnikai eszközök tekintetében illetékes hatóságnak.
II – A tényállás, a pert megelőző eljárás és a kérelmek
8.
A Bizottsághoz panasz érkezett arra vonatkozóan, hogy görögországi kórházak árubeszerzésre irányuló közbeszerzési szerződések odaítélési eljárásai során orvostechnikai eszközöket – különösen sebészeti varróanyagokat – „általános alkalmasságukkal és használatuk biztonságával” összefüggő okokra hivatkozva elutasítottak, annak ellenére, hogy ezek a termékek CE-jelöléssel voltak ellátva (
7
), és legalábbis anélkül, hogy a 93/42 irányelvben előírt védzáradékon alapuló eljárást lefolytattaták volna.
9.
A görög hatóságok a bizottsági vizsgálat keretében 2004. április 20-án megküldték a Bizottságnak az EOF 19384. sz. körlevelét. A körlevél elismerte, hogy „a kórházakban beszerzésre illetékes bizottságok […] a megfelelőség hiánya miatt elutasítottak számos, CE-jelöléssel ellátott orvostechnikai eszközökre vonatkozó, társaságok által benyújtott ajánlatot anélkül, hogy a szükséges előzetes EOF vizsgálatot lefolytatták volna”, valamint hogy „egyes esetekben a megfelelőség hiánya a kórházak által önkényesen megállapított előírásokra vonatkozott”. A körlevél ezenfelül megállapította, hogy „az érintett társaságok ezért az ügyet a görög bíróságok és az illetékes európai intézmények elé vitték, és e szervek a társaságok javára döntöttek”. A görög hatóságok tájékoztatása szerint a 19384. sz. körlevél ezért emlékeztetett a jogi eljárásra, amelyet az említett bizottságoknak be kell tartaniuk, valamint az eljárás részleteire.
10.
A Bizottság szolgálatai e fejleményekre tekintettel tájékoztatták a panaszost, hogy az ügyet le kívánják zárni. A panaszos a 2004. november 8-i levelében azonban további információkat szolgáltatott, melyekből az tűnt ki, hogy egyes illetékes kórházi bizottságok (közöttük Komotini, Messolonghi, és a krétai Agios Nikolaos általános kórháza, valamint a krétai Iráklióban (Heraklion) lévő Venizeleio–Pananeio kórházé) a 19384. sz. körlevél közreadása ellenére továbbra is ugyanolyan kötelezettségszegő magatartást tanúsítottak.
11.
Így például a Komotiniban lévő általános kórház egy bizonyos közbeszerzésnél a panaszos által benyújtott ajánlat nagy részét elutasította azzal az indokolással, hogy a termékek nem megfelelőek, annak ellenére, hogy azok a CE-jelölést viselik, és az Európai Gyógyszerkönyv szerint készültek. A kórház – annak ellenére, hogy a 19384. sz. körlevelet megkapta – megtagadta az abban foglalt útmutatások követését, és a termékek elküldését az EOF-hez.
12.
Hasonlóképpen a Messolonghiban lévő általános kórház is elutasította a panaszos ajánlatát, és a közbeszerzési eljárást befejezte anélkül, hogy az EOF-et értesítette volna, vagy a részére ellenőrzésre mintákat küldött volna. Hasonló történt a krétai Agios Nikolaosban lévő általános kórház által lefolytatott beszerzési eljárásban is.
13.
Végül egy a krétai Irákleában lévő általános kórház által kiírt ajánlati felhívást érintő esetben az említett kórház – bár a 19384. sz. körlevélnek megfelelően előzetesen tájékoztatta az EOF-et – nem teljesítette az EOF-nek az orvostechnikai eszközöket biztonságosnak minősítő határozatát.
14.
Ezen adatok alapján a Bizottság 2005. március 21-én felszólító levelet küldött a Görög Köztársaságnak, és az EK 226. cikk alapján megindította vele szemben a kötelezettségszegés megállapítása iránti eljárást.
15.
A görög hatóságok a 2005. május 24-i válaszlevelükben nem vitatták, hogy egyes görög kórházak nem felelnek meg az említett területen irányadó közösségi jogi rendelkezéseknek, hanem csupán hangsúlyozták a Bizottság által felhozott esetek kivételes jellegét. Álláspontjuk szerint ezen esetek nem vezetnek arra a következtetésre, hogy a területen irányadó közösségi jog tekintetében kiterjedt horizontális kötelezettségszegés állna fenn.
16.
A Bizottság 2005. december 19-i indokolással ellátott véleményében kifejtette, hogy a Görög Köztársaság nem teljesítette a 93/36 irányelv 8. cikkének (2) bekezdéséből, valamint a 93/42 irányelv 17. és 18. cikkéből eredő, az orvostechnikai eszközök beszerzésére irányuló közbeszerzési szerződések odaítélési eljárásait érintő kötelezettségeit, és felhívta a Görög Köztársaságot, hogy az indokolással ellátott véleményben foglaltaknak a kézbesítéstől számított két hónapon belül tegyen eleget.
17.
Görögország a 2006. február 9-i válaszlevelében előadta, hogy megtette a szükséges intézkedéseket a közösségi jog megfelelő alkalmazásának biztosításáa érdekében, a Bizottság indokolással ellátott véleményében felsorolt esetekben csupán az általános gyakorlat alóli kivételekről van szó. Arra is rámutatott, hogy a görög jogszabályok önmagukban megfelelnek a közösségi jognak. A 19384. sz. körlevélre és annak ismételt megküldésére való hivatkozás mellett Görögország azt is kifejtette, hogy a kórházak kérelmére az EOF rendszeresen ellenőrzi a beszerzett termékek minőségét. Végezetül a nemzeti kórházak egyre rendszeresebben követik az EOF utasításait.
18.
A Bizottságnak azonban új információk alapján a tudomására jutott, hogy a szóban forgó jogsértés valójában továbbra is fennáll. Az információk arra utalnak, hogy semmi esetre sem egyedi és kivételes esetekről van szó, mi több, az ajánlatkérőkkel szemben a jogellenes magatartásuk miatt semmilyen szankciót nem alkalmaztak. A panaszos álláspontja szerint valójában meglehetősen ritka, hogy a kórházak az előírásokhoz tartanák magukat. A Bizottság rendelkezésére álló információkból ezen túlmenően kiderült, hogy az EOF nem rendelkezik hatáskörrel a kórházak közigazgatási felügyeletére, és arra sem, hogy a kórházakkal szemben szankciókat szabjon ki, továbbá a görög jogrendben a vitatott területen a mai napig semmilyen (bírósági vagy egyéb) szerv nem gyakorolt ilyen hatáskört. Állításai alátámasztására a Bizottság a legfelsőbb közigazgatási bíróság, az államtanács, és különösen a „felfüggesztő bizottság” egy sor döntésére hivatkozik a bíróság gyakorlatára jellemző azon általános irányzat példázásaként, hogy az ajánlatkérőknek az e területen alkalmazandó irányelveket és körleveleket sértő döntései ellen az ajánlattevő által benyújtott jogorvoslati kérelmeket elutasítja.
19.
Ennek megfelelően a Bizottság arra az álláspontra jutott, hogy a jogsértés, amelynek a tényeit a görög hatóságok nem vitatták, fennáll, és a nemzeti hatóságok által az annak megszüntetésére hozott intézkedések nem elegendőek, és nem hatékonyak. A Bizottság ezért benyújtotta a jelen keresetet.
20.
Mindkét fél nyújtott be írásbeli észrevételt, azonban egyik fél sem kérte tárgyalás tartását.
21.
A Bizottság azt kéri, hogy a Bíróság:
—
állapítsa meg, hogy a Görög Köztársaság – mivel a CE-megfelelőségi jelöléssel ellátott orvostechnikai eszközökkel kapcsolatos ajánlatokat anélkül utasította el, hogy a görög kórházak illetékes ajánlatkérői betartották volna a 93/42 irányelvben előírt eljárást, nem teljesítette a 93/36 irányelv 8. cikkének (2) bekezdéséből és a 93/42 irányelv 17. és 18. cikkeiből eredő kötelezettségeit;
—
a Görög Köztársaságot kötelezze a költségek viselésére.
22.
A görög kormány azt kéri, hogy a Bíróság utasítsa el a keresetet.
III – Elemzés
A – A felek érvei
23.
A Bizottság előadja, hogy az árubeszerzésre irányuló közbeszerzési szerződések odaítélési eljárásainak összehangolásáról szóló 93/36 irányelv pontos keretet határoz meg az ajánlatokban szereplő eszközökre vonatkozó műszaki előírásoknak az ajánlatkérők általi megállapítására vonatkozóan. Az említett irányelv 8. cikkének (2) bekezdése szerint az európai szabványokat átültető nemzeti szabványokra vagy az európai műszaki tanúsítványokra történő hivatkozás, illetve a közös műszaki leírásokra történő hivatkozás kötelező mind az ajánlati felhívásban, mind pedig az ajánlatban szereplő termékeket érintő megfelelőségértékelési eljárásban. A Bizottság hangsúlyozza, hogy az említett (2) bekezdésben foglalt elvtől való eltéréseket az említett 8. cikk (3) bekezdése kimerítően felsorolja.
24.
A Bizottság továbbá azt állítja, hogy a görög kórházak által kiírt ajánlati felhívások a 93/36 irányelv 8. cikkének (2) bekezdése szerint hivatkoznak az orvostechnikai eszközökre vonatkozó konkrét európai műszaki tanúsítvány – nevezetesen a CE-jelölés – követelményére, amelyet a 93/42 irányelv is előír. Az ajánlatkérők azonban oly módon járnak el, hogy egyes CE-jelöléssel ellátott orvostechnikai eszközöket kizárnak az ajánlatokból anélkül, hogy a kizárási ok a 93/36 irányelv 8. cikkének (3) bekezdésében meghatározott eltérési kategóriák bármelyikébe tartozna.
25.
Ami az orvostechnikai eszközökről szóló 93/42 irányelvet illeti, a Bizottság azt állítja, hogy a különleges és kizárólagos eljárások – amelyek az ilyen eszközök megfelelőségének igazolására és a forgalombahozatalukra, valamint alkalmasságuk vitatására vonatkoznak – olyan részletesen vannak szabályozva, hogy az irányelv semmilyen kételyt nem hagy az igazolt minőségi jellemzőket illetően, továbbá nem hagy mérlegelési mozgásteret sem a nemzeti hatóságok számára a rendelkezései által előírt kereteken kívül.
26.
A Bizottság álláspontja szerint az orvostechnikai eszközökre érvényes alapvető megfelelőségi és biztonsági követelményeket a 93/42 irányelv I. melléklete sorolja fel, és a CE-jelöléssel rendelkező termékek mind megfelelnek ezen követelményeknek. A 93/42 irányelv 3. cikke a 17. cikkével összefüggésben alapot képez annak elismerésére, hogy a kérdéses termékek megfelelők, és a belső piacon korlátozás nélkül forgalmazhatók.
27.
A Bizottság érvelése szerint lehet, hogy egyes orvostechnikai eszközöket az orvosok a CE-jelölésük ellenére a betegek egészségére és biztonságára nézve veszélyesnek tartanak. A Bizottság hangsúlyozza, hogy ezekben az esetekben az ilyen eszközöket az ajánlatkérők csak a 93/42 irányelv által előírt, és a 19384. sz. körlevélben leírt, védzáradékon alapuló eljárás keretében utasíthatják el.
28.
A Bizottság azt állítja, hogy a védzáradékon alapuló eljárás alkalmazása helyett a görög ajánlatkérők a CE-jelöléssel rendelkező termékeket közvetlenül utasították el.
29.
A Bizottság nézete szerint azonban az állandó ítélkezési gyakorlatból következik, hogy a tagállamok jogszabályait közelítő olyan irányelvek megléte, mint a 93/36 és a 93/42 irányelv, amelyek előírják, hogy az ajánlatokban szereplő termékeknek az irányelv által meghatározott műszaki előírásoknak való megfelelőségét a CE-jelölés kötelezően tanúsítja, a tagállamokat arra kötelezi, hogy az említett irányelv által a tanúsítás érvényességének a vitatására vonatkozóan előírt különleges rendelkezéseket betartsák. (
8
)
30.
A Bizottság álláspontja szerint a 19384. sz. körlevél elfogadása és annak a két évvel később való ismételt megküldése ellenére továbbra is fennáll az ajánlatkérők jogsértő magatartása, valamint az, hogy a görög hatóságok az ajánlatkérőket nem ellenőrzik, és velük szemben semmilyen szankciót nem alkalmaznak.
31.
A görög kormány érvelése szerint a kórházak ajánlatkérőkként betartják a beszerzésre vonatkozóan a közösségi jog által előírt releváns szabályokat, valamint a nemzeti jogot. A Görög Köztársaság állítása szerint az, hogy egyes kórházak nem feleltek meg a releváns közösségi jogi rendelkezéseknek, csupán kivételt képez az általános gyakorlat alól, amelyből azonban nem vonható le az a következtetés, hogy horizontális szintű, kiterjedt kötelezettségszegés áll fenn a kérdéses területre irányadó közösségi jogot érintően.
32.
A görög kormány ezenfelül azzal érvel, hogy az Ethnikou Organismos Farmakon mindenesetre kiadta az orvostechnikai eszközök beszerzése során az azok értékelésére alkalmazandó módszerre vonatkozó, 19384. sz. körlevelet, valamint azt ismételten megküldte 2006. január 19-én. Következésképpen az EOF meghozta a szükséges intézkedéseket a közösségi jog megfelelő alkalmazásának a biztosítása érdekében. A görög kormány magyarázata szerint ezenfelül a releváns közösségi jogi rendelkezéseknek meg nem felelő kórházakkal szembeni szankciók alkalmazásának az eddigi elmaradására vonatkozó indok abban áll, hogy az egészségügyi és társadalombiztosítási szolgálat (Soma Epitheoriton Ypiresion Ygeias kai Pronoias) még mindig vizsgálja a kérdést.
B – Jogi értékelés
33.
A 93/42 irányelv tekintetében mindenekelőtt a Medipac-Kazantzidis ügyben (
9
) a jelen ügy írásbeli szakaszának befejezését követően meghozott ítéletre szeretnék hivatkozni, amelyben a Bíróság kifejtette, hogy ha „az ajánlatkérő, miután orvostechnikai eszközök beszerzésére irányuló közbeszerzési eljárást indított, és kikötötte, hogy az említett eszközöknek meg kell felelniük az Európai Gyógyszerkönyvnek, valamint CE-jelölést kell viselniük, közvetlenül és a 93/42 irányelv 8. és 18. cikkében előírt védzáradékon alapuló eljárás keretein kívül a közegészség védelméhez kapcsolódó indokok alapján [nem] utasít[hatja] el] a kínált anyagokat annak ellenére, hogy azok megfelelnek e megkövetelt műszaki feltételeknek. Amennyiben az ajánlatkérő úgy ítéli meg, hogy az említett anyagok veszélyeztethetik a közegészséget, a védzáradékon alapuló említett eljárás lefolytatása érdekében köteles értesíteni az illetékes nemzeti szervet.”
34.
A jelen ügy e részének iménti tisztázása után az alábbiakban vizsgálandó fő probléma a bizonyási teher kérdése.
35.
E vonatkozásban a Bizottság bizonyos egyedi esetek alapján törekszik annak a bizonyítására, hogy a görög kórházaknak, mint ajánlatkérőknek a magatartása olyan általános közigazgatási gyakorlat fennállását bizonyítja, amely jogellenes, és amelyet az illetékes hatóságok nem ellenőriznek, és nem is szankcionálnak. Ezért a Bizottság annak megállapítását kéri, hogy Görögország általánosságban nem teljesítette a közösségi jogból eredő kötelezettségeit.
36.
A Bíróság a Bizottság kontra Németország ügyben (
10
) hozott ítéletében megállapította, hogy „a kötelezettségszegés a közösségi jogot sértő közigazgatási gyakorlat fennállásából is fakadhat, még akkor is, ha az alkalmazandó nemzeti jog önmagában összeegyeztethető a közösségi joggal”.
37.
Ezzel összefüggésben a Bíróság egy további ítéletében, a Bizottság kontra Görögország ügyben (
11
) megállapította, hogy „a tagállamban folytatott közigazgatási gyakorlaton alapuló kötelezettségszegés megállapíthatóságával kapcsolatban a Bíróság már meghatározta a vonatkozó feltételeket. Ebben az esetben ugyanis a kötelezettségszegést csak akkor lehet megállapítani, ha a kifogásolt gyakorlat iratokkal kellőképpen és részletesen alátámasztható; ehhez az is szükséges, hogy e közigazgatási gyakorlat bizonyos fokú állandóságot és általánosságot mutasson, továbbá az általános és állandó közigazgatási gyakorlat megállapíthatóságához a Bizottság nem alapíthatja keresetét vélelemre.”
38.
A jelen ügyben a Bizottság 2005. december 19-én indokolással ellátott véleményt adott ki, amelyben közölte, hogy Görögország nem teljesítette az orvostechnikai eszközök beszerzésére irányuló közbeszerzési szerződések odaítéléséhez kapcsolódó, a 93/36 irányelv 8. cikkének (2) bekezdéséből, valamint a 93/42 irányelv 17. és 18. cikkéből eredő kötelezettségeit, és amelyben felhívta az említett tagállamot, hogy az indokolással ellátott véleményben foglaltaknak a kézbesítéstől számított két hónapon belül tegyen eleget.
39.
Görögország 2006. február 9-én válaszolt az indokolással ellátott véleményre, és előadta, hogy a közösségi jog megfelelő alkalmazásának biztosítása érdekében megtette a szükséges intézkedéseket, felhívva a kórházak figyelmét a közösségi jogi kötelezettségeikre többek között a 19384. sz. körlevél kiadásával, és annak ismételt megküldésével. Véleményem szerint ez az eljárás azt mutatja, hogy a görög kormány: i. elismerte az indokolással ellátott véleményben foglalt kifogások alapjául szolgáló tényeket; ii. a probléma orvoslása érdekében további intézkedéseket tett (lásd a ismételt megküldést); és iii. a kifogásolt magatartás vonatkozásában nem adott érdemi választ.
40.
A Bizottság a keresetlevelében előadja, hogy a 19384. sz. körlevél és annak a két évvel későbbi újbóli megküldése ellenére továbbra is fennállt az ajánlatkérők jogellenes magatartása, valamint a görög hatóságok részéről az ellenőrzés hiánya. A Bizottság tudomására jutott esetek a görög kórházakban általánosnak tűnő gyakorlatot jeleznek, valamint azt, hogy a kérdéses jogsértés esetében – ellentétben a görög hatóságok állításával – semmi esetre sem lehet szó egyedi és kivételes esetekről, és arra is következtetni lehet, hogy az illetékes ajánlatkérők magatartását továbbra sem ellenőrzik.
41.
Annak vizsgálatát megelőzően, hogy a Bizottság kifogásai megalapozottak-e, először a görög kormány azon állítására térek ki, mely szerint a Bizottság egyes – Görögország által „kivételesnek” minősített – esetek alapján nem következtethet általánosságban a közösségi jog tekintetében kiterjedt, horizontális kötelezettségszegés fennállására annak vélelmezésével, hogy Görögország sorozatosan nem teljesítette a kötelezettségeit.
42.
A következő pontokban be kívánom mutatni, hogy a kifogásolt jogsértést miért kell általánosnak és állandónak tekinteni.
43.
Ehhez szükségesnek találom a Bizottság kontra Írország ügyben („ír hulladék”-ügy) (
12
) hozott ítélet idevágó részeinek részletes ismertetését. Ebben az ügyben a Bíróság kifejtette, hogy bár a Bizottság feladata az állítólagos kötelezettségszegés létének bizonyítása, (
13
) mindazonáltal „az EK 10. cikk alapján a tagállamok kötelesek elősegíteni a Bizottság feladatainak teljesítését, amelyek az EK 211. cikk szerint különösen abban állnak, hogy a Bizottság gondoskodik a Szerződés rendelkezéseinek és az alapján az intézmények által hozott rendelkezések alkalmazásáról[ (
14
)] […] Ezzel kapcsolatban ki kell emelni, hogy – ami egy irányelv tényleges végrehajtásának biztosítására irányuló nemzeti rendelkezések gyakorlatban való helyes alkalmazásának ellenőrzését illeti – […] a Bizottság, [mivel] nem rendelkezik saját vizsgálati jogkörrel, […] nagymértékben függ az esetleges panaszosoktól vagy az érintett tagállamtól kapott információktól[ (
15
)] […] Mindebből elsősorban az következik, hogy amikor azonban a Bizottság az alperes tagállam területén felmerült tényekkel kapcsolatban elegendő bizonyítékra hivatkozott, ezt követően már a tagállam feladata, hogy az előterjesztett adatok lényegét és részleteit, valamint az azokból eredő következtetéseket kétségbe vonja[ (
16
)] […] Ilyen körülmények között, a jóhiszemű együttműködés keretében, valamennyi tagállamnak a Bizottság általános feladatai ellátásának elősegítésére vonatkozó kötelességének megfelelően, elsősorban a nemzeti hatóságok feladata a szükséges helyi ellenőrzést elvégezni[ (
17
)] […]Miután tehát az irányelv rendelkezéseinek ismételt nem teljesítésével kapcsolatban a Bizottság a részletes panaszokra hivatkozik, az érintett tagállam feladata, hogy a panaszban foglalt állításokat érdemben vitassa [ (
18
)] […] Hasonlóképpen, miután a Bizottság a tagállami hatóságoknak egy irányelv rendelkezéseivel ellentétes ismételt és tartós gyakorlatának alátámasztására hoz fel tényeket, a tagállam feladata, hogy azokat és az így bemutatott adatokat és azokból levonható következtetéseket lényegében és részletesen vitassa”. (
19
)
44.
Ezen túlmenően a Bíróság a Bizottság kontra Olaszország ügyben (
20
) hozott ítéletben úgy döntött, hogy „[a]z EK 226. cikkre alapított eljárás során e kötelezettség a tagállamokra a jóhiszemű együttműködésre vonatkozó EK 10. cikk alapján hárul”.
45.
Az alábbiakban ezen szempontok alapján végzem el a jelen ügy érdemi vizsgálatát.
46.
Először is, amint a Bíróság a Bizottság kontra Írország ügyben (
21
) megállapította, „a Bizottság azon tényre hivatkozva is kérheti a Bíróságtól valamely irányelv rendelkezéseivel kapcsolatos tagállami kötelezettségszegés megállapítását, hogy valamely tagállam hatóságai e rendelkezésekkel ellentétes általános gyakorlatot folytattak, ha konkrét esetekkel támasztja alá ezt a gyakorlatot ”.
47.
Ebben az ügyben véleményem szerint az eljárási iratokból kiderül, hogy legalább tizennégy – a Bizottság által ismert – esetben kórházak, mint ajánlatkérők a fentiekben bemutatott nem megfelelő és jogellenes módon jártak el.
48.
A közösségi jog állítólagos megsértésének ez a tizennégy esete a következő kórházakat érinti: Attika, az athéni Agios Savvas, Elpis, Argos, az athéni (Vöröskereszt) Korgialeneio-Benakeio kórház, a kalamatai Geniko Nosokomeio általános kórház (a Peloponnészoszi félszigeten), a naupliai általános kórház, az athéni P. & A. Kyriakou általános gyermekkórház, a syrosi kórház (a Kiklád-szigeteken), a spártai általános kórház, a tripolisi Panakardiko általános kórház, az Elena Venizelou általános és szülészeti klinika, a voulai Asklipieio Attikis és Kos általános kórház.
49.
Az eljárási iratokból megállapítható, hogy a fenti felsorolás a legnagyobb görög kórházak közül is tartalmaz néhányat, nevezetesen az Attika, az Agios Savvas (híres onkológiai kórház) a Korgialeneio-Benakeio, a Kyriakoy és az Elena Venizelou kórházakat.
50.
Továbbá úgy tűnik, hogy ezek az esetek széles földrajzi területre és számos szakterületekre kiterjednek, ideértve általános kórházakat, egy gyermekkórházat, egy onkológiai kórházat és egy szülészeti klinikát is. (
22
)
51.
Ennyiben csatlakozom Geelhoed főtanácsnoknak a Bizottság kontra Írország ügyben (
23
) előterjeszett indítványában az alábbiak szerint kifejtett véleményéhez: „Habár elszigetelt esetek önmagukban is elegendőek lehetnek a jogsértés megállapítására, […] a strukturális jogsértés azt sugallja, hogy általánosabb gyakorlat vagy kötelezettségszegési helyzet áll fenn, vagy a kötelezettségszegés újra meg újra felmerülni látszik. Egy irányelv esetében ez azt jelenti, hogy az irányelv anyagi jogi tartalma, bármilyen okból, nem működik a gyakorlatban, és az irányelv célja nem valósul meg a tagállamban. Ennek egyik jele lehet, hogy ez a gyakorlat nem egy adott helyre korlátozódik a tagállamon belül, hanem szélesebben elterjedt, úgy értve, hogy több, az irányelv feltételeivel ellentétes helyzet áll fenn egyidejűleg a tagállam területén belül.” Úgy tűnik, hogy a jelen ügyben éppen ez a helyzet áll fenn.
52.
Végül e tekintetben figyelembe kell venni azt is, hogy a jelen ügyben vita tárgyát képező terméket a kórházaknak újra és újra, rendszeresen meg kell vásárolniuk. A jelen ügyben szereplő termék jellegét tekintve tehát – szemben azzal a termékkel, amelynek megszerzésére csak egyszer kerül sor – véleményem szerint könnyen elképzelhető, hogy a Bizottság által kifogásolt általános gyakorlat folytatódik.
53.
Következésképpen úgy vélem, hogy a fenti 45–51. pontokban kifejtett megfontolások alapján, valamint a kérdéses helyzetek hasonlóságára és visszatérő jellegére tekintettel úgy tűnik, hogy az ajánlatkérők, valamint a Görög Köztársaság részéről általános és rendszeres kötelezettségszegés áll fenn a 93/36 és a 93/42 irányelv tekintetében. (
24
)
54.
A fentiek fényében meg kell jegyezni, hogy ha a Bizottság elegendő bizonyítékot terjesztett elő annak alátámásztására, hogy valamely tagállam hatóságai a 93/36 és 93/42 irányelvek rendelkezéseivel ellentétes, ismételt és állandó gyakorlatot alkalmaznak, az érintett tagállam feladata, hogy ezeket az információkat és a belőlük levont következtetéseket érdemben és részletesen vitassa.
55.
A jelen ügy döntő pontja mindazonáltal, hogy a görög kormány a felsorolt kórházak közül egyiknek az esetében sem vitatta az állítások egyikét sem. (
25
) Ezenfelül Görögország nem terjesztett elő érveket és konkrét bizonyítékokat annak érdekében, hogy a Bizottság állításait érdemben és részletesen vitassa.
56.
A görög kormány valójában a pert megelőző szakasz során a 19384. sz. körlevélben, és különösen a jelen eljárás keretében az ellenkérelmében elismerte, hogy „bizonyos kórházak az irányadó közösségi jogi rendelkezések megsértésével jártak el”.
57.
Következésképpen, mivel a görög kormány a Bizottság által felhozott tényeket nem vitatta, és azok megdöntésére nem terjesztett elő elegendő bizonyítékot, ezeket az állításokat bizonyítottnak kell tekinteni. (
26
)
58.
Véleményem szerint ezért a Bizottság kellőképpen bizonyította, hogy Görögország nem teljesítette a közösségi jogi kötelezettségeit. Ezt erősíti még meg az is, hogy az eljárási iratokból kiderül, és a görög kormány sem vitatta azt, hogy Görögország az ajánlatkérők jogellenes magatartását nem ellenőrizte, és nem is szankcionálta.
59.
A jelen indítvány 43. pontjában kifejtett ítélkezési gyakorlatból következik, hogy Görögország az EK 10. cikk alapján köteles volt a Bizottság feladatainak teljesítését az EK 226. cikk szerinti eljárásban elősegíteni.
60.
Az egyes esetekre (amelyeket Görögország még csak nem is vitatott) alapított kötelezettségszegés megállapítása lehetőségének az egyszerű tagadása (
27
) helyett Görögországnak az EK 10. cikkből származó kötelezettségének megfelelően bizonyítania kellett volna, hogy olyan esetek is vannak, amelyekben mindkét irányelvet megfelelően alkalmazták. Ennek céljából egy kórház évente átlagosan kiírt ajánlati felhívásainak a számára vonatkozó becsléseket kellett volna előterjesztenie annak alátámasztására, hogy a Bizottság tudomására jutott esetekben azok számára, földrajzi kiterjedésére és az általuk érintett szakterületek jellegére tekintettel ténylegesen kivételekről van szó, és hogy ezek az esetek a többi esethez viszonyítva nem alapvető hiányosságokra vezethetőek vissza. A görög kormány azonban nyilvánvalóan ezek közül egyik lehetőséggel sem élt, sem a pert megelőző szakaszban, sem pedig a jelen ügyben előterjesztett írásbeli beadványaiban.
61.
A görög kormány által előadott egyetlen érv szerint a Bizottság nem bizonyította, hogy a tudomására jutott esetek nem egyedi és kivételes esetek.
62.
Véleményem szerint, tekintettel egyrészt a kórházak földrajzi eloszlására, illetve szakterületeik sokféleségére, és másrészt arra a tényre, hogy Görögország legnagyobb kórházai közül több is közéjük tartozik, a görög kórházak magatartása általános kötelezettségszegésre utal, és így nem lehet abból kiindulni, hogy a kötelezettségszegés a Bizottság által ismert tizennégy esetre korlátozódik.
63.
Ahogy a Bizottság bemutatta, az ajánlatkérők által elkövetett jogsértések, valamint e jogsértéseknek – mind általánosságban, mind az egyes esetekben – a közigazgatási és bírósági területen való ellenőrzése és szankciói hiánya alapján a Görögország által előadottakétól ténylegesen eltérő végkövetkeztetésre lehet jutni. Ezért az az álláspontom, hogy mind az ajánlatkérők magatartásából, mind az illetékes felügyeleti hatóságok gyakorlatából az következik, hogy az előírt eljárás megsértése rendszeres.
64.
A Bizottság bizonyította, hogy a kifogásolt esetek alapjául szolgáló tényállások megvalósulása számukra és természetükre tekintettel csak azzal magyarázhatóak, hogy a közösségi jogi kötelezettségek kiterjedt megszegéséről van szó. Ilyen helyzetben a különböző, kifogásolt eseteket együtt és összefüggéseikben vizsgálva nem lehet pusztán elszigetelt eseteknek tekinteni, azok sokkal inkább olyan, a közigazgatási gyakorlatot érintő politikát jeleznek, amely a tagállam kötelezettségeivel ellentétes. (
28
)
65.
Az, hogy számos kórházban a közbeszerzési eljárást a 93/36 irányelv megsértésével folytatták le, valóban ellentétes a görög hatóságoknak a 93/36 irányelv 8. cikke (2) bekezdéséből eredő kötelezettségeivel.
66.
A Bizottság jogosan állítja, hogy a görög kormány által a jogsértések megszüntetésére tett intézkedéseket, azt követően, hogy a Bizottság tájékoztatta a görög kormányt a jogsértésekről, csupán az EOF által elfogadott szabályozó aktus, nevezetesen a 19384. sz. körlevél, valamint két évvel később egy emlékeztető megküldése képezte. Ez utóbbi 2006. január 19-én történt, egy hónappal a Bizottság indokolással ellátott véleményének a görög hatóságok részére történő megküldését követően.
67.
Mindazonáltal az eljárási iratokból kiderül, hogy az ajánlatkérők jogszerűtlen magatartása, valamint az, hogy a görög hatóságok e magatartás ellenőrzését és szankcionálását elmulasztják, továbbra is fennáll.
68.
Erre tekintettel a Bizottsággal együtt nekem is az a véleményem, hogy a tudomására hozott esetek olyan példák, amelyek az orvostechnikai eszközök görög kórházak általi beszerzése során alkalmazott állandó gyakorlatot jelzik.
69.
A görög hatóságok azon érve, miszerint a közbeszerzési szerződések odaítélésénél elkövetett jogsértésekkel szemben rendelkezésre állnak nemzeti (jogorvoslati) eljárások, nem igazolhatja az irányadó közösségi szabályoknak a tagállam általi megsértését.
70.
Amint a Bíróság a Brasserie du Pêcheur és Factortame ügyben (
29
) hozott ítéletben kifejtette, az „állandó ítélkezési gyakorlat[a] szerint ugyanis a magánszemélyek részére biztosított azon lehetőség, hogy a nemzeti bíróságok előtt közvetlenül hivatkozhatnak a Szerződés közvetlenül alkalmazandó rendelkezéseire, csak minimális védelmet jelent, és önmaga nem biztosítja a Szerződés teljes és maradéktalan alkalmazását”.
71.
Valamely tagállam közigazgatási gyakorlatából eredő kötelezettségszegés megállapítása feltételezi, hogy felismerhető az alperes tagállam hatóságai részéről egy bizonyos magatartásminta. (
30
)
72.
Véleményem szerint a jelen ügyben ez az eset áll fenn. Az eljárás iratai szerint a kifogásolt közigazgatási gyakorlat esetében – mint azt a számos példa mutatja – egyértelműen bizonyos mértékben megszilárdult és általános gyakorlatról van szó, amellyel az ellenőrzés, a végrehajtás és a szankcionálás hiánya együtt jár. (
31
) Ezen túlmenően a Bizottságnak a jelen indítvány 18. pontjában bemutatott érvelése szerint úgy tűnik – amint az abból az általános gyakorlatból is következik, hogy az ajánlatkérők határozataival szemben benyújtott jogorvoslati kérelmeket elutasítják –, hogy ahelyett, hogy az államtanács az irányadó szabályoknak az ajánlatkérők általi helytelen és jogellenes értelmezését elutasítaná, inkább megerősíti azt. (
32
)
73.
Álláspontom szerint így a Bizottság által a fentiekben bemutatott okok miatt kifogásolt közigazgatási gyakorlat valószínűleg továbbra is fennáll. Ezen túlmenően úgy tűnik, hogy a Görög Köztársaság e kötelezettségszegése nemcsak a 93/36 és 93/42 irányelv által védett különleges érdekeket veszélyezteti, hanem általánosabban ezen irányelvek céljait is.
74.
A jelen ügyben a helyzet megoldása valójában nemcsak a kérdéses közösségi kötelezettségnek meg nem felelő egyedi esetek rendezését célzó intézkedésekben áll, hanem az érintett tagállam általános politikájának és közigazgatási gyakorlatának a felülvizsgálatában is. (
33
)
75.
Ezen túlmenően azt megállapítást, hogy a kifogásolt közigazgatási gyakorlat egyértelműen bizonyos mértékben megszilárdult és általános, és ahhoz az ellenőrzés, a végrehajtás és a szankcionálás hiánya is társul, paradox módon látszólag a görög kormány által előadott azon érv is megerősíti, amely szerint a szankciókat még azért nem tudták alkalmazni, mert a viszonválasz benyújtásának időpontjában a görög egészségügyi- és társadalombiztosítási szolgálat által folytatott vizsgálatok még nem fejeződtek be. Első pillantásra ezek a vizsgálatok túl hosszúnak tűnnek, nem utolsósorban azért, mert az EK 226. cikk szerinti igazgatási eljárás keretében közölt tájékoztatás segíthette volna a görög hatóságok saját vizsgálatait. Az eljárási iratokból különösen kitűnik, hogy a Bizottság Görögországot először 2003. szeptember 23-án tájékoztatta az ajánlatkérők magatartásáról, Görögország pedig a viszonválaszát nyújtotta be. Ezek szerint attól az időponttól, hogy Görögország a vitatott magatartásról először tájékoztatást kapott, legalább három és fél év telt el.
76.
Álláspontom szerint ezen a ponton meg kell jegyezni, hogy a jelen ügyben az idő ismérve (az a körülmény, hogy a kötelezettségszegés hosszú időn keresztül fennállt) és a súlyosságé (annak a mértéke, hogy a tényleges tagállambeli helyzet a közösségi kötelezettség teljesítésével elérhető eredménytől mennyiben tér el) nyilvánvalóan teljesültek. (
34
)
77.
Végül a kötelezettségszegés megállapítása iránti eljárás objektív jellegű, aminek következtében a hatóságok vizsgálatainak elhúzódása a Görögország terhére rótt kötelezettségszegést nem menti ki. A Bizottság kontra Belgium ügyben (
35
) hozott ítéletben a Bíróság kifejtette, hogy „a Bíróság állandó ítélkezési gyakorlata szerint a tagállam nem hivatkozhat kifogásként belső jogrendszere rendelkezéseire, gyakorlatára és körülményeire a közösségi irányelvekben meghatározott kötelezettségek figyelmen kívül hagyásának igazolására”.
78.
Következésképpen a fentiekben hivatkozott ítélkezési gyakorlatból következően úgy kell tekinteni, hogy mivel a görög kormány nem terjesztett elő az ellenkezőjére vonatkozó bizonyítékokat, a Bizottság jogi szempontból kellően bizonyította, hogy Görögország – mivel CE-jelöléssel ellátott orvostechnikai eszközökre vonatkozó ajánlatokat utasította el, anélkül legalábbis, hogy a görög kórházak illetékes ajánlatkérői a 93/42 irányelvben előírt eljárást betartották volna, nem teljesítette a 93/36 és 93/42 irányelvekből eredő kötelezettségeit. (
36
)
IV – A költségekről
79.
Az eljárási szabályzat 69. cikkének 2. §-a alapján a Bíróság a pervesztes felet kötelezi a költségek viselésére, ha a pernyertes fél ezt kérte. A Bizottság kérte Görögországnak a költségek viselésére való kötelezését.
V – Végkövetkeztetések
80.
Álláspontom szerint ezért a Bíróság:
—
állapítsa meg, hogy a Görög Köztársaság – mivel CE-megfelelőségi jelöléssel ellátott orvostechnikai eszközökkel kapcsolatos ajánlatokat utasított el, anélkül legalábbis, hogy a görög kórházak illetékes ajánlatkérői betartották volna a 2003. szeptember 29-i 1882/2003/EK európai parlamenti és tanácsi rendelettel módosított, az orvostechnikai eszközökről szóló, 93/42/EGK tanácsi irányelvben foglalt eljárást – nem teljesítette az árubeszerzésre irányuló közbeszerzési szerződések odaítélési eljárásainak összehangolásáról szóló, 93/36/EGK tanácsi irányelv 8. cikkének (2) bekezdéséből, valamint az orvostechnikai eszközökről szóló 93/42 irányelv 17. és 18. cikkéből eredő kötelezettségeit;
—
a Görög Köztársaságot kötelezze az eljárás költségeinek viselésére.
(
1
)	Eredeti nyelv: angol.
(
2
)	A 2003. szeptember 29-i 1882/2003/EK európai parlamenti és tanácsi rendelettel (HL L 284., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 1. fejezet, 4. kötet, 447. o.) módosított, az orvostechnikai eszközökről szóló, 93/42/EGK tanácsi irányelv (HL L 169., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 13. fejezet, 12. kötet, 82. o.) (a továbbiakban: 93/42 irányelv).
(
3
)	A 2001. szeptember 13-i 2001/78/EK bizottsági irányelvvel (HL L 285., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 6. fejezet, 4. kötet, 94. o.) módosított, az árubeszerzésre irányuló közbeszerzési szerződések odaítélési eljárásainak összehangolásáról szóló, 93/36/EGK tanácsi irányelv (HL L 199., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 2. kötet, 26. o.) (a továbbiakban: 93/36 irányelv). A 93/36 irányelvet az építési beruházásra, az árubeszerzésre és a szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződések odaítélési eljárásainak összehangolásáról szóló 2004/18/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL L 134., 114. o.; magyar nyelvű különkiadás 6. fejezet, 7. kötet, 132. o.) hatályon kívül helyezte, a jelen ügy tényállására azonban a 93/36 irányelvet kell alkalmazni.
(
4
)	A C-6/05. sz. ügyben 2007. június 14-én hozott ítélet (EBHT 2007., I-4557. o.).
(
5
)	A távközlési végberendezések típusjóváhagyása kölcsönös elismerésének kezdeti szakaszáról szóló 1986. július 24-i 86/361/EGK tanácsi irányelv (HL 1986. L 217., 21. o.).
(
6
)	Az információtechnológia és a távközlés terén történő szabványosításról szóló, 1986. december 22-i 87/95/EGK tanácsi határozat (HL 1987. L 36., 31. o.).
(
7
)	A panasz szerint az illetékes bizottságok, amelyek többnyire kórházi orvosokból álltak, azt állítják, hogy jogosultak a kérdéses orvostechnikai eszközök általános alkalmasságának és használatuk biztonságosságának az ellenőrzésére, és mivel a CE-megjelölést nem tekintik megfelelő és kötelező garanciának, gyakran a szabványok hiányosságait állapítják meg, amely a bizottságok álláspontja szerint a hivatalos CE-hitelesítés érvényességét korlátozzák, vagy akár érvénytelenné is teszik azt.
(
8
)	A Bizottság a Bíróság C-14/02. sz. ATRAL-ügyben 2003. május 8-án hozott ítéletének (EBHT 2003., I-4431. o.) 50–53. pontjára; a C-103/01. sz., Bizottság kontra Németország ügyben 2003. május 22-én hozott ítéletének (EBHT 2003., I-5369. o.) 28. és 29. pontjára; a C-40/04. sz. Yonemoto-ügyben 2005. szeptember 8-án hozott ítéletének (EBHT 2005., I-7755. o.) 31. és 32. pontjára, valamint Sharpston főtanácsnok a Medipac-Kazantzidis ügyben előterjesztett indítványának (az ítélet hivatkozását lásd a 4. lábjegyzetben) 83–87. pontjára hivatkozik.
(
9
)	Hivatkozás a 4. lábjegyzetben, 55. pont.
(
10
)	A C-441/02. sz. ügyben hozott ítélet (EBHT 2006., I-3449. o.) 47. pontja, hivatkozással a C-278/03. sz., Bizottság kontra Olaszország ügyben hozott ítélet (EBHT 2005., I-3747. o.) 13. pontjára. Lásd még a C-342/05. sz., Bizottság kontra Finnország ügyben hozott ítélet (EBHT 2007., I-4713. o.) 22. pontját.
(
11
)	C-156/04. sz. ügyben hozott ítélet (EBHT 2007., I-4129. o.) 50. pontja, hivatkozással a C-441/02. sz., Bizottság kontra Németország ügyben hozott ítélet (hivatkozás a 10. lábjegyzetben) 49., 50. és 99. pontjára, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlatra. Olyan esetet illetően, amelyben a Bizottság a tagállamnak semminemű olyan közigazgatási gyakorlatát nem ismertette, amely a Bíróság ítélkezési gyakorlata szerint a szükséges jellemzők megfelelő bizonyítékát nyújtja, lásd a C-287/03. sz., Bizottság kontra Belgium ügyben hozott ítélet (EBHT 2005., I-3761. o.) 28. pontját.
(
12
)	A C-494/01. sz. ügyben hozott ítélet (EBHT 2005., I-3331. o.) 41–47. pontja. Lásd még a C-135/05. sz., Bizottság kontra Olaszország ügyben hozott ítélet (EBHT 2007., I-3475. o.) 26–32. pontját. Lásd K. Lenaerts: „The Rule of Law and the Coherence of the Judicial System of the European Union”, 44 CML Rev. (2007), 1636. o., 70. pont, amely a következő művekre utal: P. Wennerås: „A New Dawn for Commission Enforcement under Articles 226 and 228 EC: General and Persistent (GAP) Infringements, Lump Sums and Penalty Payments”43 CML Rev. (2006), 31. o. és A. Schrauwen: „Fishery, waste management and persistent and general failure to fulfil control obligations: The role of lump sums and penalty payments in enforcement actions under Community law”, 18 Journal of Environmental Law (2006), 289. o.
(
13
)	Lásd különösen a 96/81. sz., Bizottság kontra Hollandia ügyben hozott ítélet (EBHT 1982., 1791. o.) 6. pontját és a C-408/97. sz., Bizottság kontra Hollandia ügyben hozott ítélet (EBHT 2000., I-6417. o.) 15. pontját. Lásd még a 272/86. sz., Bizottság kontra Görögország ügyben hozott ítélet (EBHT 1988., 4875. o.) 21. pontját is.
(
14
)	A C-96/81. sz., Bizottság kontra Hollandia ügyben hozott ítélet (hivatkozás a 13. lábjegyzetben) 7. pontja és a C-408/97. sz., Bizottság kontra Hollandia ügyben hozott ítélet (hivatkozás a 13. lábjegyzetben) 16. pontja.
(
15
)	Lásd analógia útján a C-408/97. sz., Bizottság kontra Hollandia ügyben hozott ítélet (hivatkozás a 13. lábjegyzetben) 17. pontját.
(
16
)	Lásd ebben az értelemben a C-365/97. sz., Bizottság kontra Olaszország („San Rocco”) ügyben hozott ítélet (EBHT 1999., I-7773. o.) 84. és 86. pontját.
(
17
)	A „San Rocco”-ügyben hozott ítélet (hivatkozás a 16. lábjegyzetben) 85. pontja.
(
18
)	Lásd analógia útján a 272/86. sz., Bizottság kontra Görögország ügyben hozott ítélet (hivatkozás a 13. lábjegyzetben) 19. pontját.
(
19
)	Lásd analógia útján a 272/86. sz., Bizottság kontra Görögország ügyben hozott ítélet (hivatkozás a 13. lábjegyzetben) 21. pontját és a „San Rocco”-ügyben hozott ítélet (hivatkozás a 16. lábjegyzetben) 84. és 86. pontjait.
(
20
)	A C-135/05. sz. ügyben hozott ítélet (hivatkozás a 12. lábjegyzetben) 32. pontja.
(
21
)	C-248/05. sz. ügyben hozott ítélet (EBHT 2007., I-9261. o.) 64. pontja és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat.
(
22
)	Az eljárási iratokból kiderül, hogy a kifogásolt gyakorlat további kórházakra is kiterjed, többek között a thessaloniki Ippokratio kórházra („az egyik legnagyobb az országban”), a trikalai általános kórházra, a thessaloniki G. Papanikolaou kórházra („az egyik legnagyobb az országban”), a patrasi egyetemi kórházra, a görög tengerészet athéni kórházára, az athéni Agia Sofia kórházra („a legnagyobb gyermekkórház az országban”), a kifisiai baleseti kórházra (KAT, „egyike a legjelentősebb kórházaknak Athénban”) és a Tzanio kórházra („a legjelentősebb kórház Pireuszban”).
(
23
)	A C-494/01. sz. ügyben hozott ítélet (hivatkozás a 12. lábjegyzetben) 44. pontja.
(
24
)	Szemben például a C-229/00. sz., Bizottság kontra Finnország ügyben hozott ítélet (EBHT 2003., I-5727. o.) 53. pontjával.
(
25
)	Lásd ezzel szemben azt az eljárást, amely a Bizottság kontra Írország ügyben 2005. április 26–án hozott ítélethez (hivatkozás a 12. lábjegyzetben) vezetett, és amelyben Írország a Bizottság állításainak nagy részét vitatta. Lásd ezzel szemben a C-375/90. sz., Bizottság kontra Görögország ügyben 1993. április 27-én hozott ítélet (EBHT 1993., I-2055. o.) 34. pontját, amelyben a Bíróság – mivel „a Görög [Köztársaság] az írásbeli beadványaiban és a tárgyaláson részletes adatokat szolgáltatott annak bemutatására, hogy a III. mellékletben megállapított követelményeket ténylegesen betartották; ezen adatoknak a helyességét a Bizottság nem vitatta” – arra az eredményre jutott, hogy a Bizottság az irányadó rendelet rendelkezéseinek megsértésére alapított kifogását nem támasztotta alá elegendő ténnyel.
(
26
)	Lásd a 272/86. sz., Bizottság kontra Görögország ügyben hozott ítélet (hivatkozás a 13. lábjegyzetben) 21. pontját. Lásd még a C-508/03. sz., Bizottság kontra Egyesült Királyság ügyben hozott ítélet (EBHT 2006., I-3969. o.) 80. pontját.
(
27
)	Lásd ezzel szemben a Bíróság fejtegetéseit a 272/86. sz., Bizottság kontra Görögország ügyben hozott ítéletben (hivatkozás a 13. lábjegyzetben), amely szerint bár a Bizottság feladata a kifogásolt kötelezettségszegés bizonyítása, a tagállam részéről, amennyiben a Bizottság a kötelezettségszegés alátámasztására elegendő tényt adott elő, nem elegendő a Bizottság által felsorakoztatott tények létezésének tagadása. A tagállamnak a vele szemben felhozott adatokkal és azok következményeivel szemben érdemben és részletesen kell védekeznie. Máskülönben az előadott tények bizonyítottnak tekintendők.
(
28
)	Lásd e vonatkozásban Geelhoed főtanácsnok C-494/01. sz., Bizottság kontra Írország ügyben (hivatkozás a 12. lábjegyzetben) előterjesztett indítványának 55. pontját.
(
29
)	A C-46/93. és C-48/93. sz. egyesített ügyekben hozott ítélet (EBHT 1996., I-1029. o.) 20. pontja.
(
30
)	K. Lenaerts, D. Arts, I. Maselis: Procedural law of the European Union, 2. kiadás, London, 2006., 133. o., 5-008 bekezdés, utalás például a 21/84. sz., Bizottság kontra Franciaország ügyben hozott ítéletre (EBHT 1985., 1355. o.), a C-150/00. sz., Bizottság kontra Ausztria ügyben hozott ítéletre (EBHT 2004., I-3887. o.) és a C-41/02. sz., Bizottság kontra Hollandia ügyben hozott ítéletre (EBHT 2004., I-11375. o.).
(
31
)	Hasonlóan a C-494/01. sz., Bizottság kontra Írország ügyben hozott ítélethez (hivatkozás a 12. lábjegyzetben), Görögország nyilvánvalóan elmulasztotta i. a 93/36 és 93/42 irányelv rendelkezéseinek pontos alkalmazása és átültetése céljából az általánosságban szükséges jogi és államigazgatási keretfeltételek biztosítását, illetve azok végrehajtását, és ii. adott esetben e rendelkezések alkalmazását és végrehajtását. A görög hatóságok általános gyakorlatának tűnik ugyanis, hogy eltűri az olyan helyzeteket, amelyekben az említett rendelkezéseket nem tartották be (lásd a C-494/01. sz., Bizottság kontra Írország ügyben hozott ítélet [hivatkozás a 12. lábjegyzetben] 132. pontját).
(
32
)	Ahhoz a kérdéshez, hogy a „semleges” nemzeti jogszabályt érintő bírósági gyakorlat mennyiben felel meg a közösségi jognak, lásd a C-129/00. sz., Bizottság kontra Olaszország ügyben hozott ítéletet (EBHT 2003., I-14637. o.). A Bíróság ebben az ítéletében megnevezte azokat a körülményeket, amelyek fennállása esetén a tagállam a nemzeti ítélkezési gyakorlatával az EK 226. cikk értelmében kötelezettségszegést valósít meg.
(
33
)	Lásd Geelhoed főtanácsnok C-494/01. sz., Bizottság kontra Írország ügyben (hivatkozás a 12. lábjegyzetben) előterjesztett indítványának 48. pontját, amely szerint „A helyreigazító intézkedésnek a felderített kötelezettségszegési esetekre való korlátozása végső soron azzal járna, hogy más kötelezettségszegési helyzetek továbbra is fennállnának, amíg a Bizottság nem azonosítaná és támadná meg őket, egy új kötelezettségszegés megállapítása iránti eljárásban […]. Mindeközben pedig a közösségi intézkedés által előirányzottal ellentétes helyzet továbbra is fennáll”.
(
34
)	Uo. 45. és 46. pont.
(
35
)	A 301/81. sz. ügyben hozott ítélet (EBHT 1983., 467. o.) 6. pontja.
(
36
)	Lásd e vonatkozásban a „San Rocco”-ügyben hozott ítélet (hivatkozás a 16. lábjegyzetben) 91. pontját.