62023CJ0605
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (első tanács)
2025. július 3. (
*1
)
„Előzetes döntéshozatal – A hozzáadottérték‑adó (héa) közös rendszere – 2006/112/EK irányelv – 273. cikk – Az Európai Unió Alapjogi Chartája – A 47. cikk első bekezdése – A hatékony jogorvoslathoz való jog – Az üzlethelyiségek zárolásában álló közigazgatási kényszerintézkedés – Felfüggesztés iránti kérelem – Korlátozott bírósági felülvizsgálat”
A C‑605/23. sz. ügyben,
az EUMSZ 267. cikk alapján benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem tárgyában, amelyet az Administrativen sad Blagoevgrad (blagojevgrádi közigazgatási bíróság, Bulgária) a Bírósághoz 2023. október 4‑én érkezett, 2023. szeptember 21‑i határozatával terjesztett elő
az „Ati‑19” EOOD
és
a Nachalnik otdel „Operativni deynosti” – Sofia v Glavna direktsia „Fiskalen kontrol” pri Tsentralno upravlenie na Natsionalna agentsia za prihodite
között folyamatban lévő eljárásban,
A BÍRÓSÁG (első tanács),
tagjai: F. Biltgen tanácselnök, T. von Danwitz, a Bíróság elnökhelyettese, az első tanács bírájaként eljárva (előadó), A. Kumin, I. Ziemele és S. Gervasoni bírák,
főtanácsnok: M. Campos Sánchez‑Bordona,
hivatalvezető: A. Calot Escobar,
tekintettel az írásbeli szakaszra,
figyelembe véve a következők által előterjesztett észrevételeket:
–
a bolgár kormány képviseletében T. Mitova és T. Tsingileva, meghatalmazotti minőségben,
–
az Európai Bizottság képviseletében P. Carlin és D. Drambozova, meghatalmazotti minőségben,
a főtanácsnok indítványának a 2025. február 13‑i tárgyaláson történt meghallgatását követően,
meghozta a következő
Ítéletet
1
Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem az Európai Unió Alapjogi Chartája (a továbbiakban: Charta) 47. cikke első bekezdésének a közös hozzáadottértékadó‑rendszerről szóló, 2006. november 28‑i 2006/112/EK tanácsi irányelv (HL 2006. L 347., 1. o.; helyesbítések: HL 2007. L 335., 60. o.; HL 2015. L 323., 31. o.; a továbbiakban: héairányelv) 273. cikkével összefüggésben való értelmezésére vonatkozik.
2
E kérelmet az „Ati‑19” EOOD gazdasági társaság és a Nachalnik na otdel „Operativni deynosti” – grad Sofia v glavna direktsia „Fiskalen kontrol” pri Tsentralno upravlenie na Natsionalna agentsia za prihodite (a nemzeti adóhatóság adóellenőrzési főigazgatósága „operatív tevékenységek” részlegének vezetője, Szófia városa, Bulgária; a továbbiakban: adóhatóság) között az e társaság által üzemeltetett üzlethelyiség zárolására irányuló intézkedés tárgyában folyamatban lévő jogvita keretében terjesztették elő.
Jogi háttér
Az uniós jog
A Charta
3
A Charta 47. cikke kimondja:
„Mindenkinek, akinek az Unió joga által biztosított jogait és szabadságait megsértették, az e cikkben megállapított feltételek mellett joga van a bíróság előtti hatékony jogorvoslathoz.
Mindenkinek joga van arra, hogy ügyét a törvény által megelőzően létrehozott független és pártatlan bíróság tisztességesen, nyilvánosan és észszerű időn belül tárgyalja. Mindenkinek biztosítani kell a lehetőséget tanácsadás, védelem és képviselet igénybevételéhez.
[…]”
A héairányelv
4
A héairányelv 2. cikke (1) bekezdésének a) pontja előírja, hogy a hozzáadottérték‑adó (héa) hatálya alá tartozik az egy tagállamon belül az adóalanyként eljáró személy vagy szervezet által ellenszolgáltatás fejében teljesített termékértékesítés.
5
Ezen irányelv 273. cikke szerint:
„A tagállamok megállapíthatnak más kötelezettségeket is, amelyeket szükségesnek ítélnek a HÉA pontos behajtása és az adócsalás megakadályozása érdekében, arra a követelményre is figyelemmel, hogy az adóalanyok által teljesített belföldi és tagállamok közötti ügyleteket egyenlő bánásmódban kell részesíteni, és feltéve, hogy az ilyen kötelezettségek nem támasztanak a tagállamok közötti kereskedelemben a határátlépéssel összefüggő alaki követelményeket.
Az első albekezdésben [helyesen: bekezdésben] említett lehetőséget nem lehet a 3. fejezetben meghatározott kötelezettségeket meghaladó további számlázási kötelezettségek előírására felhasználni.”
A bolgár jog
A héatörvény
6
A 2006. július 21‑i Zakon za danak varhu dobavenata stoynost (a hozzáadottérték‑adóról szóló törvény; a DV 2006. augusztus 4‑i 63. száma) alapeljárás tényállására alkalmazandó változata (a továbbiakban: héatörvény) 118. cikkének (1) bekezdése a következőképpen rendelkezik:
„Minden személy, akár nyilvántartásba vették a jelen törvény alapján, akár nem, köteles az üzlethelyiségben teljesített szállításokat és értékesítéseket írásban rögzíteni és nyilvántartani oly módon, hogy pénztári bizonylatot ad ki adókészülékkel (nyugta) vagy integrált üzletvezetési rendszer útján (rendszerjegy), függetlenül attól, hogy kérnek‑e más adóigazolást. A címzettnek meg kell kapnia a nyugtát vagy a rendszerjegyet, és azt addig kell megőriznie, amíg el nem hagyja a helyiséget.”
7
E törvény 185. cikkének (1) és (2) bekezdése előírja:
„(1)   A 118. cikk (1) bekezdése szerinti bizonylat kiállításának elmulasztása a vállalkozónak nem minősülő természetes személyek esetén 100‑tól 500 BGN‑ig [bolgár leváig; hozzávetőleg 50–250 euró] terjedő pénzbírsággal, jogi személyek és egyéni vállalkozók esetén 500‑tól 2000 BGN‑ig [hozzávetőleg 250–1000 euró] terjedő pénzbírsággal sújtható.
(2)   Az (1) bekezdésben foglalt eseteken kívül az a személy, aki a 118. cikkben vagy az e cikket végrehajtó valamely jogszabályban meghatározott jogsértést követ el vagy tesz lehetővé, 300‑tól 1000 BGN‑ig [hozzávetőleg 150–500 euró] terjedő pénzbírsággal sújtható a vállalkozónak nem minősülő természetes személyek esetén, illetve 3000‑től 10000 BGN‑ig [hozzávetőleg 1500–5000 euró] terjedő pénzbírsággal sújtható jogi személyek és egyéni vállalkozók esetében. Amennyiben a jogsértés nem jár azzal, hogy nem tüntetik fel az adóbevételt, az (1) bekezdésben előírt szankciókat kell kiszabni.”
8
E törvény 186. cikkének az alapeljárás tényállására irányadó szövege a következő:
„(1)   Az előírt pénzbírságoktól vagy pénzügyi szankcióktól függetlenül a helyiség legfeljebb 30 napos zárolásában álló közigazgatási kényszerintézkedést kell alkalmazni azon személlyel szemben, aki
1. elmulasztja:
a)
a megfelelő értékesítési bizonylat kiállítását a 118. cikk értelmében.
[…]
(3)   Az (1) bekezdés szerinti közigazgatási kényszerintézkedést az adóhatóság vagy az általa felhatalmazott tisztviselő indokolt határozatával rendelik el.
(4)   A (3) bekezdés szerinti határozattal szemben [az Administrativnoprotsesualen kodeks (a közigazgatási eljárásról szóló törvénykönyv, a DV 2006. április 11‑i 30. száma) alapeljárás tényállására alkalmazandó változatában] előírt eljárásnak megfelelően lehet jogorvoslattal élni.”
9
Ugyanezen törvény 187. cikkének (1) és (4) bekezdése szerint:
„(1)   A 186. cikk (1) bekezdése szerinti közigazgatási kényszerintézkedés alkalmazása esetén a személy helyiségébe vagy helyiségeibe való belépést szintén meg kell tiltani, és az e helyiségekben és a hozzájuk tartozó tárolókban található vagyontárgyakat a személynek vagy megbízottjának el kell távolítania. Az intézkedés azon helyiségre vagy helyiségekre alkalmazandó, ahol a jogsértést megállapították, akkor is, ha a zároláskor a helyiséget vagy a helyiségeket harmadik személy üzemelteti, ha e harmadik személy tudja, hogy a helyiséget zárolják. A nemzeti adóhatóság az internetes oldalán közzéteszi a zárolandó üzlethelyiségek listáját és e helyiségek elhelyezkedését. Úgy kell tekinteni, hogy az adott személy tud a zárolásról, ha a helyiségben véglegesen elhelyezik a zárolást elrendelő hirdetményt, vagy ha a zárolandó üzlethelyiségnek és elhelyezkedésének adatait közzé teszik a hatóság internetes oldalán.
[…]
(4)   A jogsértés elkövetőjének kérelmére, és feltéve, hogy ez utóbbi bizonyítja, hogy a pénzbírság vagy a pénzbüntetés teljes összegét megfizette, a hatóság megszünteti az általa elrendelt közigazgatási kényszerintézkedést. A zárolás feloldásának feltételét képezi a jogsértő együttműködése. Visszaesés esetén a helyiség zárolás alól való feloldása a zárolást követő egy hónapon belül nem engedélyezett.”
10
A héatörvény 188. cikke kimondja:
„(1)   A 186. cikk (1) bekezdésében foglalt közigazgatási kényszerintézkedés a [közigazgatási eljárásról szóló törvénykönyv] 60. cikke (1)–(7) bekezdésének rendelkezése szerint azonnal végrehajtható.
[…]”
11
E törvény 193. cikke így rendelkezik:
„(1)   A szabálysértésekről és a közigazgatási szankciókról szóló törvény szabályozza a jelen törvény és az azt végrehajtó normatív aktusok megsértésének megállapítását, a közigazgatási szankciókat kiszabó határozatok elfogadását és végrehajtását, valamint az e határozatokkal szembeni jogorvoslatokat.
(2)   A szabálysértést a behajtási szolgálatok állapítják meg, és a közigazgatási szankciókat kiszabó határozatokat a nemzeti adóhatóság ügyvezető igazgatója vagy az általa erre felhatalmazott tisztviselő fogadja el.”
A közigazgatási eljárásról szóló törvénykönyv
12
A közigazgatási eljárásról szóló törvénykönyv 6. cikkének (5) bekezdése előírja:
„A közigazgatási hatóságoknak tartózkodniuk kell az olyan cselekményektől és magatartásoktól, amelyek az elérni kívánt célhoz képest nyilvánvalóan aránytalan károkat okozhatnak.”
13
E törvénykönyv 21. cikkének (1) bekezdése előírja:
„Az egyedi közigazgatási aktus a közigazgatási hatóságok vagy törvény alapján erre feljogosított más hatóságok vagy szervezetek, közfeladatot ellátó személyek és közszolgáltatásokat nyújtó szervezetek kifejezett akaratnyilvánítása, illetve cselekvéssel vagy mulasztással kifejezett akaratnyilvánítása, amely jogokat vagy kötelezettségeket keletkeztet, vagy magánszemélyek vagy szervezetek jogait, szabadságait vagy jogos érdekeit közvetlenül érinti, valamint az ilyen aktus elfogadásának megtagadása.”
14
E törvénykönyv 60. cikke szerint:
„(1)   A közigazgatási aktus tartalmazza az azonnali végrehajthatóságról szóló rendelkezést, ha azt az állampolgárok élete vagy egészsége megköveteli, illetve az állam vagy különösen fontos közérdek védelme érdekében szükséges, ha fennáll annak a veszélye, hogy a határozat végrehajtása kudarcot vall, vagy jelentősen akadályozva lesz, vagy ha a késedelmes végrehajtás súlyos vagy nehezen helyrehozható kárt okozna, vagy akár ha azt valamelyik fél kéri a számára különösen fontos érdekeinek védelme érdekében. Ez utóbbi esetben a közigazgatási hatóság megfelelő biztosítékot követel.
(2)   Az azonnali végrehajthatóságról szóló rendelkezést indokolni kell.
[…]
(5)   Az azonnali végrehajtást elrendelő vagy megtagadó rendelkezéssel szemben a közigazgatási hatóság útján lehet keresetet benyújtani a bírósághoz a határozat közlésétől számított három napon belül, függetlenül attól, hogy a közigazgatási aktussal szemben jogorvoslattal éltek‑e, vagy sem.
(6)   A fellebbezést tanácsban a lehető legrövidebb időn belül idézés kibocsátása nélkül meg kell vizsgálni. A jogorvoslat nem függeszti fel az azonnali végrehajtást, de a bíróság a jogorvoslati kérelem végleges elbírálásáig felfüggesztheti az azonnali végrehajtást.
(7)   A megtámadott rendelkezés hatályon kívül helyezése esetén a bíróság érdemben határoz. Ha az azonnali végrehajtást megszüntetik, a közigazgatási hatóságnak vissza kell állítania a végrehajtás előtti helyzetet.
(8)   A bíróság végzése ellen jogorvoslattal lehet élni.”
15
A közigazgatási eljárásról szóló törvénykönyv 128. cikke (1) bekezdésének 1. pontja kimondja, hogy a közigazgatási bíróságok hatáskörrel rendelkeznek többek között a közigazgatási aktusok megváltoztatására vagy hatályon kívül helyezésére irányuló ügyek elbírálására.
16
E törvénykönyvnek „A közigazgatási aktus végrehajtásának felfüggesztése” című 166. cikke a következőket írja elő:
„(1)   A jogorvoslat felfüggeszti a közigazgatási aktus végrehajtását.
(2)   Az ítélet jogerőre emelkedéséig a bíróság a felperes kérelmére az eljárás bármely szakaszában felfüggesztheti a 60. cikk (1) bekezdésében említett aktust kibocsátó hatóság végleges rendelkezésével elrendelt azonnali végrehajtást, amennyiben az azonnali végrehajtás a felperesnek súlyos vagy nehezen helyrehozható kárt okozhat. A végrehajtás kizárólag új körülmények alapján függeszthető fel.
(3)   A (2) bekezdésben említett kérelmet tanácsban kell elbírálni. A bíróság a lehető legrövidebb időn belül végzéssel határoz, amellyel szemben az értesítéstől számított 7 napon belül lehet fellebbezni.
[…]”
Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés
17
Az ATI‑19 egyszemélyes korlátolt felelősségű társaság.
18
2023. augusztus 3‑án a nemzeti adóhatóság ellenőrei helyszíni vizsgálatot végeztek az Ati‑19 által üzemeltetett üzlethelyiségben, nevezetesen egy Blagojevgrádban (Bulgária) található gyorséttermi létesítményben. E helyszíni vizsgálat során ezek az ellenőrök – kilétük felfedése nélkül – összesen 14,80 BGN (hozzávetőleg 8 euró) értékben vásároltak árut (élelmiszert és italokat), amelyeket készpénzben fizettek ki. A kifizetést az Ati‑19 egyik alkalmazottja elfogadta, de ezen értékesítésre vonatkozóan nem bocsátottak ki adóbizonylatot.
19
Az ellenőrök, miután igazolták, hogy milyen minőségben jártak el, ellenőrizték az ugyanazon a napon a napi beszámolókban rögzített értékesítések és a készpénzállomány megfelelését az létesítmény pénztárában. Megállapítást nyert, hogy az értékesítéseket összesen 327,80 BGN (hozzávetőleg 167 euró) értékben könyvelték, míg az e pénztárban található készpénz összege 573,55 BGN (hozzávetőleg 293 euró) volt.
20
E megállapítások alapján a nemzeti jogszabályok alapján szabálysértést állapítottak meg az Ati‑19 terhére.
21
Következésképpen 2023. augusztus 29‑én az adóhatóság 1000 BGN (hozzávetőleg 500 euró) összegű pénzbírságot szabott ki e társasággal szemben.
22
2023. augusztus 30‑án e hatóság a nemzeti szabályozás alapján határozatot hozott, amelyben közigazgatási kényszerintézkedésként elrendelte azon üzlethelyiség tizennégy napos időszakra való zárolását, ahol a közigazgatási jogsértést elkövették. E határozaton túlmenően ezen intézkedés ideiglenes végrehajtását 2023. szeptember 21‑ével elrendelték.
23
A határozatot 2023. szeptember 6‑án kézbesítették az Ati‑19‑nek.
24
2023. szeptember 14‑én e társaság keresetet indított az Administrativen sad Blagoevgrad (blagojevgrádi közigazgatási bíróság, Bulgária), a kérdést előterjesztő bíróság előtt egyrészt a közigazgatási kényszerintézkedésre vonatkozó határozat, másrészt pedig az ezen intézkedés azonnali végrehajtását elrendelő határozat ellen.
25
2023. szeptember 18‑án a kérdést előterjesztő bíróság mint elfogadhatatlant elutasította e keresetet annyiban, amennyiben az a közigazgatási kényszerintézkedés azonnali végrehajtását elrendelő határozat ellen irányult, azzal az indokkal, hogy túllépték a közigazgatási eljárásról szóló törvénykönyvben az ilyen jogorvoslat benyújtására előírt háromnapos határidőt.
26
A következő napon, azaz 2023. szeptember 19‑én az Ati‑19 ugyanezen eljárás keretében a közigazgatási eljárásról szóló törvénykönyv alapján a közigazgatási kényszerintézkedés azonnali végrehajtásának felfüggesztése iránti kérelmet nyújtott be.
27
A kérdést előterjesztő bíróság arra keresi a választ, hogy e jogorvoslat a Charta 47. cikkének első bekezdése értelmében vett hatékony jogorvoslatnak minősül‑e.
28
E bíróság ugyanis kifejti, hogy ezen eljárás keretében a héatörvény 118. cikkének (1) bekezdése szerinti jogsértést megvalósító tényállás a nemzeti adóhatóság által a szóban forgó üzlethelyiségben végzett ellenőrzés eredményéről szóló jegyzőkönyv és a szabálysértést megállapító aktus által megállapított tényállásnak felel meg.
29
Az említett bíróság pontosítja továbbá, hogy a közigazgatási eljárásról szóló törvény 166. cikkének (2) és (3) bekezdése alapján indított kereset keretében végzett bírósági felülvizsgálat nem terjed ki az üzlethelyiségnek a héatörvény 186. cikke (1) bekezdésének a) pontja szerinti „zárolására” vonatkozó határozat meghozatalának feltételeire. Az eljáró bíróság tehát nem folytat „vizsgálatot” az ilyen határozat elfogadásának alapjául szolgáló tényállással kapcsolatban. Ugyanígy a közigazgatási eljárásról szóló törvénykönyv 146. cikkében említett jogalapokra tekintettel nem értékeli a magával a kényszerintézkedést elrendelő határozattal szembeni kereset megalapozottságának valószínűségét. Az e kódex 166. cikkének (2) és (3) bekezdése szerinti jogorvoslat keretében a felperes csak arra a „súlyos vagy nehezen helyrehozható kárra” hivatkozhat, amelyet a vele szemben hozott közigazgatási aktus azonnali végrehajtása okozna neki.
30
A héatörvény 188. cikkének (1) bekezdésében említett azonnali végrehajtást elrendelő határozat elfogadásának feltételei sem képezhetik felülvizsgálat tárgyát. Az ilyen határozat hatályon kívül helyezése iránti kereset benyújtására a közigazgatási eljárásról szóló törvénykönyv 60. cikkének (5) bekezdésében előírt határidő lejártát követően úgy kell tekinteni, hogy e határozatot a törvénynek megfelelően fogadták el.
31
Bár az eljáró bíróság felülvizsgálhatja az e határozatot elfogadó közigazgatási hatóság által az e törvénykönyv 60. cikkének (1) bekezdésében említett feltételek teljesülésére vonatkozóan végzett értékelést, az ez utóbbi rendelkezés alapján elfogadott határozattal szembeni védelem terjedelme annak értékelésére korlátozódik, hogy fennáll‑e a címzettnek okozott „súlyos vagy nehezen helyrehozható kár”, ami megfelel az említett törvénykönyv 166. cikkének (2) bekezdése szerinti azonnali végrehajtás felfüggesztésére irányuló eljárás keretében végzett bírósági felülvizsgálat terjedelmének.
32
Mindenesetre a közigazgatási eljárásról szóló törvénykönyv 166. cikkének (2) és (3) bekezdésében előírt eljárás nem teszi lehetővé az eljáró bíróság számára annak vizsgálatát, hogy a kényszerintézkedés azonnali végrehajtása fontos állami érdek védelmére irányul‑e. Ebben az összefüggésben nem zárható ki, hogy a héatörvény 186. cikke (1) bekezdése 1. pontjának a) alpontja alapján hozott kényszerintézkedés azonnali végrehajtása joghatásokat váltson ki magának a kényszerintézkedésnek a hatályon kívül helyezése előtt.
33
A fentiekre tekintettel a kérdést előterjesztő bíróságnak – amely egyébként megállapítja, az előtte folyamatban eljárásban érintetthez hasonló zárolási intézkedés büntetőjogi jellegű – kétségei vannak azzal kapcsolatban, hogy a súlyos vagy nehezen helyrehozható kár fennállásának vizsgálatára korlátozódó felülvizsgálat biztosítja‑e mind a Charta 47. cikkének első bekezdése, mind pedig az emberi jogok és alapvető szabadságok védelméről szóló, Rómában, 1950. november 4‑én aláírt európai egyezmény 6. cikkének (1) bekezdése értelmében vett azonnali végrehajtás elleni védelmi eszközök hatékonyságát.
34
E körülmények között az Administrativen sad Blagoevgrad (blagojevgrádi közigazgatási bíróság) úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdést terjeszti a Bíróság elé:
„Úgy kell‑e értelmezni a [Charta] 47. cikkének első bekezdését, hogy azzal nem ellentétes a nemzeti jogalkotó által a [héairányelv] 273. cikkében említett érdek biztosítása érdekében hozott intézkedések azonnali végrehajtásával szembeni védelemre vonatkozó nemzeti szabályozás, amelynek keretében a bírósági felülvizsgálat hatálya az elszenvedett kár fennállására korlátozódik?”
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésről
35
Kérdésével a kérdést előterjesztő bíróság lényegében arra vár választ, hogy a Charta 47. cikkének első bekezdését úgy kell‑e értelmezni, hogy azzal ellentétes az olyan tagállami szabályozás, amely a héairányelv 273. cikkének első bekezdésében előírt lehetőség alapján a büntető jellegű közigazgatási kényszerintézkedés azonnali végrehajtásának felfüggesztése iránti kérelem keretében végzett bírósági felülvizsgálat terjedelmét kizárólag azon súlyos vagy nehezen helyrehozható károk fennállására korlátozza, amelyeket az ilyen azonnali végrehajtás okozna.
Az elfogadhatóságról
36
A bolgár kormány vitatja a kérdés elfogadhatóságát azzal az indokkal, hogy az hipotetikus, mivel egyrészt az ideiglenes végrehajtási végzés a jelen ügyben nem létezik, mivel a zárolásra vonatkozó végzés átvételi elismervénye kizárólag az e meghagyásról szóló értesítés időpontját igazolja, másrészt pedig a zárolás végrehajtásának hiányában az e végrehajtás felfüggesztésére irányuló eljárás tárgytalan.
37
E tekintetben nem vitatott, hogy az EUMSZ 267. cikk szövegéből és rendszeréből egyaránt kitűnik, hogy az előzetes döntéshozatali eljárás előfeltétele többek között a nemzeti bíróság előtt ténylegesen folyamatban lévő jogvita, mivel a kért előzetes döntésnek „szükségesnek” kell lennie a kérdést előterjesztő bíróság által az előtte folyamatban lévő ügyben kialakítandó „ítélete meghozatalához”. Az előzetes döntéshozatalra utalás indoka nem az általános vagy hipotetikus kérdésekről való véleménynyilvánítás, hanem az adott jogvita tényleges megoldásának szükségessége (1988. április 21‑iPardini ítélet, 338/85, EU:C:1988:194, 11. pont; 2025. február 27‑iAdjak ítélet, C‑277/24, EU:C:2025:130, 29. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
38
Mindazonáltal kizárólag a jogvitában eljáró és a bírósági határozat meghozatalára hivatott nemzeti bíróság hatáskörébe tartozik annak értékelése, hogy – az alapügy különleges jellemzőire tekintettel – a Bíróságnak feltett kérdése releváns‑e. Következésképpen, amennyiben a feltett kérdés valamely uniós jogszabály értelmezésére vagy érvényességére vonatkozik, a Bíróság – főszabály szerint – köteles határozatot hozni. Ennélfogva az uniós jogra vonatkozó, előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések releváns voltát vélelmezni kell. A Bíróság csak akkor utasíthatja el a nemzeti bíróságok által előterjesztett előzetes döntéshozatal iránti kérelmet, ha az uniós jog kért értelmezése nyilvánvalóan semmilyen összefüggésben nincs az alapügy tényállásával vagy tárgyával, ha a probléma hipotetikus jellegű, vagy ha nem állnak a Bíróság rendelkezésére azok a ténybeli vagy jogi elemek, amelyek szükségesek ahhoz, hogy az elé terjesztett kérdésekre hasznos választ adhasson (2025. február 27‑iAdjak ítélet, C‑277/24, EU:C:2025:130, 30. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
39
A jelen ügyben a bolgár kormány által az előterjesztett kérdés hipotetikus jellegére vonatkozóan előadott érvelés nem meggyőző. Egyrészt a kérdést előterjesztő bíróság által közölt adatok szerint a zárolásra vonatkozó határozat végrehajtására kitűzött időpont független volt e kényszerintézkedés jogerőre emelkedésétől, ami a bolgár szabályozásra tekintettel azonnali jelleget kölcsönöz a végrehajtásának. Másrészt úgy tűnik, az azonnali végrehajtás foganatosításának hiánya együtt jár az ezen azonnali végrehajtás felfüggesztése iránt a kérdést előterjesztő bírósághoz benyújtott kérelemmel, és lehetővé teszi a Bíróság számára, hogy az utóbbinak hasznos választ adjon.
40
E megfontolásokra tekintettel meg kell állapítani, hogy az előterjesztett kérdés nem hipotetikus jellegű, következésképpen elfogadható.
Az ügy érdeméről
41
Előzetesen emlékeztetni kell arra, hogy az állandó ítélkezési gyakorlat szerint a nemzeti adóhatóságok által a héa területén elrendelt közigazgatási kényszerítő intézkedések, úgymint az olyan üzlethelyiség zárolása, amelyben a héatörvény megállapított megsértését elkövették, a héairányelv 2. és 273. cikke, és így a Charta 51. cikkének (1) bekezdése értelmében az uniós jog végrehajtásának minősülnek (lásd ebben az értelemben: 2023. május 4‑iMV – 98 ítélet, C‑97/21, EU:C:2023:371, 34. pont).
42
Egyébiránt az említett 273. cikk szerinti intézkedések elfogadásának fakultatív jellege ellenére emlékeztetni kell arra, hogy az uniós jogból eredő kötelezettség tényleges teljesítése érdekében a nemzeti hatóságok kötelesek lehetnek e kötelezettség azonnali végrehajtásának elrendelésére (lásd ebben az értelemben: 1990. július 10‑iBizottság kontra Németország ítélet, C‑217/88, EU:C:1990:290, 25. pont).
43
Ebből következik, hogy az üzlethelyiség zárolásához hasonló közigazgatási kényszerintézkedés – jóllehet előzetes – elrendelésének és azonnali végrehajtásának egyaránt tiszteletben kell tartania a Charta 47. cikkének első bekezdésében biztosított alapvető jogot.
44
E tekintetben a Bíróság állandó ítélkezési gyakorlata szerint az uniós jog szerint megítélendő jogvitában eljáró nemzeti bíróságnak az uniós jog alapján felhívott jogok létezésére és terjedelmére vonatkozóan meghozandó határozat teljes hatékonysága érdekében lehetősége kell, hogy legyen ideiglenes intézkedések elrendelésére (lásd ebben az értelemben: 2020. május 14‑iOrszágos Idegenrendészeti Főigazgatóság Dél‑alföldi Regionális Igazgatóság ítélet, C‑924/19 PPU és C‑925/19 PPU, EU:C:2020:367, 297. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
45
Egyrészt azon jogokat illetően, amelyekre az alapügyben szereplőhöz hasonló helyzetben hivatkozni lehet, emlékeztetni kell arra, hogy a héairányelv 273. cikke alapján elfogadott intézkedések nem haladhatják meg az e cikkben említett célok eléréséhez szükséges mértéket, és nem veszélyeztethetik a héa semlegességét, illetve nem sérthetik a Charta által elismert alapvető jogokat, köztük különösen a vállalkozás szabadságát (lásd ebben az értelemben: 2017. október 26‑iBB construct ítélet, C‑534/16, EU:C:2017:820, 24. és 34. pont).
46
Másrészt, ami a meghozandó bírósági határozat hatékony érvényesülését illeti, meg kell állapítani, hogy az uniós jog tényleges tiszteletben tartása a jelen ítélet 42. pontjában hivatkozott ítélkezési gyakorlatnak megfelelően kétségkívül megkövetelheti az e jog alapján hozott intézkedés azonnali, jóllehet előzetes végrehajtását.
47
Ez azonban nem változtat azon, hogy az állítólagosan jogellenes kötelezettség felfüggesztésére irányuló ideiglenes intézkedéseket akkor kell elrendelni, ha azok szükségesek az uniós jog által biztosított védelem biztosításához (lásd ebben az értelemben: 2023. június 15‑iGetin Noble Bank [Kölcsönszerződés teljesítésének felfüggesztése] ítélet, C‑287/22, EU:C:2023:491, 55. pont).
48
Az említett szükségnek az alapügyben szóban forgóhoz hasonló közigazgatási kényszerintézkedés azonnali végrehajtásával összefüggésben történő értékeléséhez nemcsak az e végrehajtás mellett, illetve az ellen szóló köz‑ és magánérdekek konkrét mérlegelését kell elvégezni, hanem a szóban forgó intézkedés jogszerűségét is legalább sommásan meg kell vizsgálni.
49
Ugyanis, amint arra a főtanácsnok az indítványának 87. pontjában rámutatott, mivel az eljáró bíróságnak egyáltalán nincs lehetősége a végrehajtandó közigazgatási kényszerintézkedés jogszerűségének értékelésére, a Charta 47. cikkében előírt ideiglenes bírói jogvédelem nem lenne hatékony, mivel a felfüggesztés iránti kérelmet még abban az esetben is el lehetne utasítani, ha az nyilvánvalóan jogellenes intézkedés felfüggesztésére irányul.
50
Ami azt a kérdést illeti, hogy az alapügyben szóban forgó szabályozás tiszteletben tartja‑e a Charta 47. cikkében foglalt követelményeket, az állandó ítélkezési gyakorlatból kitűnik, hogy a nemzeti jog uniós joggal összhangban álló értelmezésének elve megköveteli, hogy a nemzeti bíróságok, többek között a nemzeti jog contra legem értelmezése tilalmának tiszteletben tartása mellett, hatáskörük keretei között tegyenek meg mindent annak érdekében, hogy a belső jog egészére tekintettel és az általa elfogadott értelmezési módszerek alkalmazásával biztosítsák a szóban forgó uniós jogi rendelkezés teljes érvényesülését, és annak céljával összhangban álló eredményre jussanak (2004. október 5‑iPfeiffer és társai ítélet, C‑397/01–C‑403/01, EU:C:2004:584, 118. és 119. pont; 2024. október 15‑iKUBERA ítélet, C‑144/23, EU:C:2024:881, 51. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
51
Az összhangban álló értelmezés követelménye többek között a nemzeti bíróságok azon kötelezettségével jár, hogy adott esetben módosítaniuk kell az állandó ítélkezési gyakorlatot, amennyiben az a belső jognak az uniós jog céljaival összeegyeztethetetlen értelmezésén alapul. Következésképpen valamely nemzeti bíróság nem tekintheti megalapozottan úgy, hogy csupán azon okból kifolyólag nem tud valamely nemzeti rendelkezést az uniós joggal összhangban értelmezni, mivel e rendelkezést korábban állandó jelleggel e joggal összeegyeztethetetlen módon értelmezték (2016. április 19‑iDI ítélet, C‑441/14, EU:C:2016:278, 33. és 34. pont; 2024. október 15‑iKUBERA ítélet, C‑144/23, EU:C:2024:881, 52. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
52
Az uniós jog elsőbbségének elve értelmében, amennyiben a nemzeti jogszabályoknak az uniós jog követelményeivel összhangban álló értelmezése nem lehetséges, az e jog rendelkezéseit hatáskörén belül alkalmazni hivatott nemzeti bíróság – mint tagállami szerv – köteles biztosítani e rendelkezések teljes érvényesülését, szükség esetén – saját hatáskörénél fogva – mellőzve a nemzeti jog mindazon rendelkezéseinek alkalmazását, amelyek ellentétesek az uniós jognak az előtte folyamatban lévő jogvitában közvetlen hatállyal bíró rendelkezésével (2024. december 12‑iGetin Holding és társai ítélet, C‑118/23, EU:C:2024:1013, 76. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
53
Márpedig a Charta 47. cikkének rendelkezéseit úgy kell tekinteni, hogy azok közvetlen hatállyal rendelkeznek (2018. április 17‑iEgenberger ítélet, C‑414/16, EU:C:2018:257, 78. pont; 2024. december 12‑iGetin Holding és társai ítélet, C‑118/23, EU:C:2024:1013, 77. pont).
54
A jelen ügyben tehát a kérdést előterjesztő bíróság feladata, hogy a belső jog egészére tekintettel és az általa elismert értelmezési módszerek alkalmazásával megvizsgálja, hogy – amint azt a bolgár kormány állította – az e jogban előírt ideiglenes bírói jogvédelem rendszere lehetővé teszi‑e a héairányelv 273. cikke alapján hozott közigazgatási kényszerintézkedés – mint például az üzlethelyiség zárolása – azonnali végrehajtására vonatkozó határozatok jogi és ténybeli vizsgálatát.
55
Amennyiben az ilyen értelmezés lehetetlennek bizonyul, e bíróságnak mellőznie kell a nemzeti eljárásjog azon rendelkezéseinek alkalmazását, amelyek megtiltják számára annak értékelését, hogy az ilyen intézkedés azonnali végrehajtásának felfüggesztése iránti, hozzá benyújtott kérelmet jogilag és ténylegesen igazolják‑e olyan érvek, amelyek első látásra a szóban forgó intézkedés jogellenességére utalnak.
56
A fenti megfontolásokra tekintettel az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésre azt a választ kell adni, hogy a Charta 47. cikkének első bekezdését úgy kell értelmezni, hogy azzal ellentétes az olyan tagállami szabályozás, amely a héairányelv 273. cikkének első bekezdésében előírt lehetőség alapján a büntető jellegű közigazgatási kényszerintézkedés azonnali végrehajtásának felfüggesztése iránti kérelem keretében végzett bírósági felülvizsgálat terjedelmét kizárólag azon súlyos vagy nehezen helyrehozható károk fennállására korlátozza, amelyeket az ilyen azonnali végrehajtás okozna, mivel kizárja annak lehetőségét, hogy az e kérelem tárgyában eljáró bíróság értékelje, hogy e kérelmet jogi és ténybeli szempontból igazolják‑e olyan érvek, amelyek első látásra a szóban forgó intézkedés jogellenességére utalnak.
A költségekről
57
Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.
A fenti indokok alapján a Bíróság (első tanács) a következőképpen határozott:
Az Európai Unió Alapjogi Chartája 47. cikkének első bekezdését
a következőképpen kell értelmezni:
azzal ellentétes az olyan tagállami szabályozás, amely a közös hozzáadottértékadó‑rendszerről szóló, 2006. november 28‑i 2006/112/EK tanácsi irányelv 273. cikkének első bekezdésében előírt lehetőség alapján a büntető jellegű közigazgatási kényszerintézkedés azonnali végrehajtásának felfüggesztése iránti kérelem keretében végzett bírósági felülvizsgálat terjedelmét kizárólag azon súlyos vagy nehezen helyrehozható károk fennállására korlátozza, amelyeket az ilyen azonnali végrehajtás okozna, mivel kizárja annak lehetőségét, hogy az e kérelem tárgyában eljáró bíróság értékelje, hogy e kérelmet jogi és ténybeli szempontból igazolják‑e olyan érvek, amelyek első látásra a szóban forgó intézkedés jogellenességére utalnak.
Aláírások
(
*1
)	Az eljárás nyelve: bolgár.