62022CJ0268
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (hetedik tanács)
2023. június 22. (
*1
)
„Előzetes döntéshozatal – Kereskedelempolitika – A dömpingmagatartásokkal szembeni védekezés – Argentínából és Indonéziából származó biodízel behozatala – Az 1194/2013/EU végrehajtási rendelet érvényessége – Elfogadhatóság – Az alapeljárás felperese által benyújtott megsemmisítés iránti kereset hiánya – Importőr – A dömping tényének a megállapítása – Figyelembe veendő tényezők”
A C‑268/22. sz. ügyben,
az EUMSZ 267. cikk alapján benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem tárgyában, amelyet a Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel (brüsszeli holland nyelvű elsőfokú bíróság, Belgium) a Bírósághoz 2022. április 13‑án érkezett, 2022. március 14‑i határozatával terjesztett elő
a Vitol SA
és
a Belgische Staat
között folyamatban lévő eljárásban,
A BÍRÓSÁG (hetedik tanács),
tagjai: M. L. Arastey Sahún tanácselnök, F. Biltgen és N. Wahl (előadó) bírák,
főtanácsnok: T. Ćapeta,
hivatalvezető: A. Calot Escobar,
tekintettel az írásbeli szakaszra,
figyelembe véve a következők által előterjesztett észrevételeket:
–
a Vitol SA képviseletében P. De Baere és J. Van den Bon advocaten,
–
a belga kormány képviseletében S. Baeyens, J.‑C. Halleux és C. Pochet, meghatalmazotti minőségben,
–
a görög kormány képviseletében V. Baroutas és M. Tassopoulou, meghatalmazotti minőségben,
–
az Európai Unió Tanácsa képviseletében B. Driessen és P. Mahnič, meghatalmazotti minőségben, segítőjük: N. Tuominen avocată,
–
az Európai Bizottság képviseletében P.‑J. Loewenthal, G. Luengo és J. Zieliński, meghatalmazotti minőségben,
tekintettel a főtanácsnok meghallgatását követően hozott határozatra, miszerint az ügy elbírálására a főtanácsnok indítványa nélkül kerül sor,
meghozta a következő
Ítéletet
1
Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem a 2017. szeptember 18‑i (EU) 2017/1578 bizottsági végrehajtási rendelettel (HL 2017. L 239., 9. o.) módosított, az Argentínából és Indonéziából származó biodízel behozatalára vonatkozó végleges dömpingellenes vám kivetéséről és a kivetett ideiglenes vám végleges beszedéséről szóló, 2013. november 19‑i 1194/2013/EU tanácsi végrehajtási rendelet (HL 2013. L 315., 2. o.; a továbbiakban: vitatott rendelet) érvényességére vonatkozik.
2
E kérelmet a Vitol SA és a Belgische Staat (belga állam) között az Argentínából származó biodízel behozatala után megfizetett dömpingellenes vámok e társaság részére történő visszatérítése tárgyában folyamatban lévő jogvita keretében terjesztették elő.
Jogi háttér
Az alaprendelet
3
A vitatott rendelet elfogadása idején a dömpingellenes intézkedések Európai Unió által történő elfogadására irányadó rendelkezéseket az Európai [Unióban] tagsággal nem rendelkező országokból érkező dömpingelt behozatallal szembeni védelemről szóló, 2009. november 30‑i 1225/2009/EK tanácsi rendelet (HL 2009. L 343., 51. o., helyesbítések: HL 2010. L 7., 22. o.; HL 2016. L 44., 20. o.; a továbbiakban: alaprendelet) tartalmazta.
4
Az alaprendelet 1. cikke a következőképpen rendelkezett:
„(1)   Dömpingellenes vám vethető ki minden olyan dömpingelt termékre, amelynek [az Unióban] történő szabad forgalomba bocsátása kárt okoz.
(2)   Egy termék akkor tekinthető dömpingelt terméknek, ha [az Unióba] irányuló exportára alacsonyabb, mint egy hasonló terméknek a szokásos kereskedelmi forgalomban az exportáló országra megállapított összehasonlítható ára.
(3)   Az exportáló ország rendszerint a származási ország. Az exportáló ország lehet azonban egy közvetítő ország is, kivéve azt az esetet, amikor például a terméket az országon keresztül csak átszállítják, vagy ha abban az országban ilyen terméket nem állítanak elő, vagy annak ott nincs összehasonlítható ára.
(4)   E rendelet alkalmazásában a »hasonló termék« az a termék, amely a szóban forgó termékkel azonos, azaz vele minden tekintetben megegyezik, vagy ilyen termék hiányában azt a terméket [helyesen: az a termék], amely a szóban forgó termékkel ugyan nem egyezik meg minden tekintetben, de azzal szoros hasonlóságot mutató tulajdonságokkal rendelkezik.”
5
E rendelet 2. cikke a dömping tényének a megállapítására vonatkozik. A rendes értékre vonatkozó (3) és (5) bekezdése előírta:
„(3)   Ha a szokásos kereskedelmi forgalomban hasonló terméket nem értékesítenek, vagy az nem kielégítő mértékben kerül értékesítésre, vagy ha az adott piaci helyzet miatt ilyen eladások nem teszik lehetővé a megfelelő összehasonlítást, a hasonló termék rendes értékét a származási országban felmerülő előállítási költségnek és az ehhez hozzászámított értékesítési, általános és igazgatási költségeknek, valamint a nyereség ésszerű összegének az alapján, vagy a szokásos kereskedelmi forgalom keretében egy megfelelő harmadik országba irányuló exportárak alapján kell kiszámítani, feltéve, hogy ezek az árak reprezentatívnak tekinthetők.
Az érintett termékre vonatkozóan – az első albekezdés értelmében – sajátos piaci helyzet fennállása többek között akkor állapítható meg, ha az árak mesterségesen alacsonyak, ha jelentős volumenű barterkereskedelmet folytatnak, vagy ha nem kereskedelmi jellegű feldolgozásról szóló megállapodások vannak érvényben.
[…]
(5)   A költségek kiszámítása rendszerint a vizsgálat alatt álló fél által nyilvántartott adatok alapján történik, feltéve, hogy azok összhangban vannak az adott ország általánosan elfogadott számviteli elveivel, és bizonyítást nyer, hogy a nyilvántartott adatok megfelelő módon tükrözik az érintett termék előállításával és eladásával összefüggő költségeket.
Ha a vizsgált termék gyártásával és értékesítésével kapcsolatos költségek nem tükröződnek megfelelő módon az érintett fél nyilvántartásaiban, akkor ezeket a költségeket kiigazítják vagy az ugyanabban az országban működő más gyártók vagy exportőrök költségei alapján, vagy ha ilyen információ nem áll rendelkezésre vagy nem használható, más megfelelő adatok alapján, többek között más reprezentatív piacokról származó információk alapján állapítják meg.
A helyes költségfelosztásról beterjesztett bizonyítékokat figyelembe kell venni, amennyiben bizonyítást nyer, hogy ezeket a költségfelosztásokat a múltban rendszeresen használták. Megfelelőbb módszer hiányában a forgalom szerinti költségfelosztás részesül előnyben. Ha az ezen albekezdés szerinti költségelosztásban nem szerepelnek, akkor a költségeket megfelelően ki kell igazítani azoknál az egyszeri költségtételeknél, amelyek a jövőbeni és/vagy jelenlegi gyártást segítik elő.
Ha a költségekre a költségmegtérülési időszak egy részében hatással van a jelentős kiegészítő beruházásokat igénylő új gyártóberendezések használata és az alacsony kapacitáskihasználási arány, amelyek mindegyike a vizsgálati időszak során vagy annak egy részében zajló, induló műveletek eredménye, az induló szakaszban átlagköltségnek azokat a költségeket kell tekinteni, amelyeket a fent említett költségfelosztási szabályok figyelembevételével egy ilyen szakasz végén kell alkalmazni, és azokat, az érintett időszakra, ezen a szinten be kell számítani a (4) bekezdés második albekezdésében említett súlyozott átlagköltségek összegébe. Az induló szakasz hosszát az adott gyártó vagy exportőr körülményeinek figyelembevételével kell meghatározni, de ez nem haladhatja meg a költségmegtérülési időszak megfelelő kezdő hányadát. A vizsgálati időszak során alkalmazandó e költségkiigazításhoz figyelembe kell venni az ennél az időszaknál hosszabb induló szakaszra vonatkozó információkat, ha azokat az ellenőrző látogatások előtt és a vizsgálat megkezdésétől számított három hónapon belül terjesztették elő.”
6
Az alaprendeletnek a kár tényének megállapítására vonatkozó 3. cikke a (4), (6) és (7) bekezdésében a következőképpen rendelkezett:
„(4)   Amikor egyszerre több országból érkező termék behozatala képezi a dömpingellenes vizsgálat tárgyát, az ilyen behozatal hatásait csak akkor lehet összesítve értékelni, ha megállapítást nyer, hogy:
a)
az egyes országokból érkező behozatalra megállapított dömpingkülönbözet magasabb a 9. cikk (3) bekezdésében meghatározott minimum százaléklábnál és egyik ország importbehozatalának mennyisége sem elhanyagolható; továbbá
b)
az importtermékek közötti verseny feltételeit, valamint az importtermékek és a hasonló [uniós] termékek közötti verseny feltételeit figyelembe véve a behozatal hatásainak összesített értékelése megfelelő helyénvaló [helyesen: megfelelő].
[…]
(6)   A (2) bekezdéssel kapcsolatosan bemutatott összes vonatkozó bizonyítékkal alátámasztva bizonyítani kell, hogy a dömpingelt behozatal e rendelet értelmében kárt okoz. Ez különösen annak bizonyítását igényli, hogy az (5) bekezdésben leírt, [az uniós] gazdasági ágazatot érő hatást a (3) bekezdés alapján megállapított mennyiség‑ és/vagy árszint okozta, és hogy ez a hatás olyan mértékű, amely jelentősnek minősíthető.
(7)   A dömpingelt behozatalon kívüli azon ismert tényezőket, amelyek a dömpinggel egy időben kárt okoznak [az uniós] gazdasági ágazatnak, szintén meg kell vizsgálni annak biztosítása érdekében, hogy az ezen tényezők által okozott kárt ne tulajdonítsák a (6) bekezdés szerinti dömpingelt behozatal eredményének. Az ilyen tényezők közé tartozik a nem dömpingáron eladott importtermékek ára és mennyisége, a kereslet csökkenése vagy a fogyasztási szokások változásai, a harmadik országbeli és [az uniós] gyártók korlátozó kereskedelmi gyakorlata, illetve a közöttük zajló verseny, a technológiai fejlődés, valamint [az uniós] gazdasági ágazat exportteljesítménye és termelékenysége.”
Az ideiglenes rendelet
7
2013. május 27‑én az Európai Bizottság elfogadta az Argentínából és Indonéziából származó biodízel behozatalára vonatkozó ideiglenes dömpingellenes vám kivetéséről szóló 490/2013/EU rendeletet (HL 2013. L 141., 6. o.; a továbbiakban: ideiglenes rendelet). E rendeletben a Bizottság többek között megállapította, hogy az Argentínából származó biodízel behozatala dömping tárgyát képezi, ami kárt okoz az uniós gazdasági ágazatnak, továbbá úgy vélte, hogy az említett behozatallal szembeni dömpingellenes vám elfogadása az Unió érdekét szolgálja.
8
E rendelet 1. cikkének (1) bekezdése kimondta:
„Az Argentínából és Indonéziából származó, […] KN‑kód alá besorolt, szintézissel és/vagy hidrogénezéssel előállított, nem fosszilis eredetű, zsírsav‑monoalkil‑észterek és/vagy paraffingázolaj – akár tisztán, akár keverék formájában történő – behozatalára ideiglenes dömpingellenes vámot vetnek ki.”
A vitatott rendelet
9
2013. november 19‑én az Európai Unió Tanácsa a vitatott rendelettel végleges dömpingellenes vámot vetett ki az Argentínából és Indonéziából származó biodízel behozatalára.
10
Először is, ami Argentína vonatkozásában a hasonló termék rendes értékét illeti, a Tanács megerősítette az ideiglenes rendelet azon következtetését, amely szerint ezt az értéket az alaprendelet 2. cikkének (3) bekezdése alapján kell kiszámítani, mivel az argentin biodízelpiac államilag szigorúan szabályozott (a vitatott rendelet (28) preambulumbekezdése).
11
Az előállítási költségek tekintetében a Tanács elfogadta a Bizottság azon javaslatát, miszerint módosítani kell az ideiglenes rendelet következtetéseit, és az alaprendelet 2. cikkének (5) bekezdése alapján figyelmen kívül kell hagyni a fő nyersanyagoknak a vizsgálat alá vont argentin exportáló gyártók nyilvántartásaiban feltüntetett költségeit. A Tanács szerint ezen adatok nem tükrözték megfelelő módon a biodízel előállításával kapcsolatban Argentínában felmerülő költségeket, mivel a differenciált exportadórendszer torzulást idézett elő a fő nyersanyagok argentin hazai piaci árában. Ennélfogva a Tanács ezen adatokat az argentin mezőgazdasági minisztérium által a vizsgálati időszakban a FOB‑paritású (költségmentesen a hajófedélzetre) export vonatkozásában közzétett szójabab‑referenciaárak átlagával helyettesítette (a vitatott rendelet (35)–(40) preambulumbekezdése).
12
Másodszor, az ideiglenes rendeletben szereplő megállapítások többségét megerősítve a Tanács megállapította, hogy az uniós gazdasági ágazatot az alaprendelet 3. cikkének (6) bekezdése értelmében vett jelentős kár érte (a vitatott rendelet (105)–(142) preambulumbekezdése), valamint hogy e kárt az Argentínából származó biodízel dömpingelt behozatala okozta (a vitatott rendelet (144)–(157) preambulumbekezdése). Ebben az összefüggésben a Tanács megállapította, hogy más tényezők – így többek között az uniós gazdasági ágazat által folytatott importtevékenység (a vitatott rendelet (151)–(160) preambulumbekezdése), az uniós gazdasági ágazat alacsony kapacitáskihasználása (a vitatott rendelet (161)–(171) preambulumbekezdése) és egyes tagállamokban a hulladékolajból előállított biodízel kétszeres beszámításának rendszere (a vitatott rendelet (173)–(179) preambulumbekezdése) – sem szakították meg ezen, az említett kár és az Argentínából származó biodízel dömpingelt behozatala közötti okozati összefüggést.
13
Harmadszor a Tanács megerősítette, hogy a szóban forgó dömpingellenes intézkedések elfogadása továbbra is az Unió érdekét szolgálja (a vitatott rendelet (190)–(201) preambulumbekezdése).
14
A megállapított dömpingkülönbözetekre és az uniós gazdasági ágazatnak okozott kár mértékére tekintettel a Tanács többek között úgy határozott, hogy az ideiglenes rendelettel kivetett ideiglenes dömpingellenes vámok formájában biztosított összegeket véglegesen be kell szedni (a vitatott rendelet (228) preambulumbekezdése és 2. cikke), valamint hogy végleges dömpingellenes vámot kell kivetni az Argentínából származó biodízel behozatalára (a vitatott rendelet 1. cikkének (1) bekezdése).
15
A 2016. szeptember 15‑iPT Musim Mas kontra Tanács ítéletben (T‑80/14, EU:T:2016:504), a 2016. szeptember 15‑iUnitec Bio kontra Tanács ítéletben (T‑111/14, EU:T:2016:505), a 2016. szeptember 15‑iMolinos Río de la Plata és társai kontra Tanács ítéletben (T‑112/14–T‑116/14 és T‑119/14, EU:T:2016:509), a 2016. szeptember 15‑iCargill kontra Tanács ítéletben (T‑117/14, EU:T:2016:503), a 2016. szeptember 15‑iLDC Argentina kontra Tanács ítéletben (T‑118/14, EU:T:2016:502), a 2016. szeptember 15‑iPT Ciliandra Perkasa kontra Tanács ítéletben (T‑120/14, EU:T:2016:501) és a 2016. szeptember 15‑iPT Pelita Agung Agrindustri kontra Tanács ítéletben (T‑121/14, nem tették közzé, EU:T:2016:500) (a továbbiakban együtt: 2016. szeptember 15‑i ítéletek) a Törvényszék a vitatott rendelet 1. és 2. cikkét az ezen ügyek felpereseit érintő részében megsemmisítette.
16
A Törvényszék lényegében úgy ítélte meg, hogy az uniós intézmények nem bizonyították a jogilag megkövetelt módon, hogy Argentínában és Indonéziában a biodízel előállításához felhasznált fő nyersanyagok ára érzékelhetően torzult a differenciált exportadórendszerből adódóan, amely értelmében a nyersanyagokra és a biodízelre eltérő adómértékeket kell alkalmazni. A Törvényszék úgy ítélte meg, hogy az uniós intézmények nem tekinthették volna úgy, hogy az argentin és indonéz exportáló gyártók számviteli dokumentumai nem tükrözték megfelelően a nyersanyagok árát, és ezért az Argentínában és Indonéziában előállított biodízel rendes értékének kiszámításakor e dokumentumokat nem hagyhatták volna figyelmen kívül.
Az (EU) 2015/476 rendelet
17
A WTO Vitarendező Testülete által dömping‑ és szubvencióellenes ügyekkel kapcsolatban elfogadott jelentés után az Unió által hozható intézkedésekről szóló, 2015. március 11‑i (EU) 2015/476 európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2015. L 83., 6. o.) 1. cikke kimondja:
„(1)   Amikor a [Vitarendező Testület (DSB)] jelentést fogad el az [alaprendelet] […] alapján hozott valamely uniós intézkedésről (a továbbiakban: vitatott intézkedés), a Bizottság a következők közül egy vagy több, általa megfelelőnek tekintett intézkedést hozhat meg a 4. cikk (3) bekezdésében említett vizsgálóbizottsági eljárás keretében:
a)
a vitatott intézkedés hatályon kívül helyezése vagy módosítása; vagy
b)
egyéb olyan különleges végrehajtási intézkedés elfogadása, amelyet az adott körülmények mellett megfelelőnek tart ahhoz, hogy az Unió megfeleljen a jelentésben szereplő ajánlásoknak és döntéseknek.
[…]
(3)   Amennyiben célszerű felülvizsgálatot végezni az (1) bekezdés szerinti intézkedés meghozatala előtt vagy azzal egy időben, ezt a felülvizsgálatot a Bizottság indítja meg. A Bizottság azt követően, hogy határozott a felülvizsgálat megindításáról, tájékoztatja erről a tagállamokat.”
18
E rendelet 3. cikke kimondja:
„Az e rendelet alapján elfogadott intézkedések hatálybalépésük időpontjától kezdve hatályosak és – eltérő rendelkezés hiányában – nem szolgálnak az ezen időpont előtt beszedett vámok visszatérítésének alapjául.”
Az (EU) 2017/1578 végrehajtási rendelet
19
2017. szeptember 18‑án a Bizottság elfogadta az Argentínából és Indonéziából származó biodízel behozatalára vonatkozó végleges dömpingellenes vám kivetéséről és a kivetett ideiglenes vám végleges beszedéséről szóló 1194/2013/EU végrehajtási rendelet módosításáról szóló (EU) 2017/1578 végrehajtási rendeletet (HL 2017. L 239., 9. o.).
20
A 2017/1578 végrehajtási rendelet többek között a Kereskedelmi Világszervezet (WTO) Vitarendező Testülete által az EU – Biodízel (Argentína) jogvita keretében 2016. október 26‑án elfogadott vizsgálóbizottsági jelentésre reagál, amely szerint megállapításra került, hogy az Unió a WTO jogával összeegyeztethetetlen módon járt el, amikor az Argentínából származó biodízelre dömpingellenes vámot vetett ki. Amint az a (12) preambulumbekezdéséből kitűnik, az említett rendelet „célja a [vitatott] rendelet azon vonatkozásainak kijavítása[, valamint a vizsgálóbizottság jelentésével és a Fellebbezési Testület jelentésével] való összhangba hozása, amelyek nem egyeztethetőek össze a WTO szabályaival”.
21
Az említett végrehajtási rendelet (130), (134) és (135) preambulumbekezdése kimondta:
„(103)
A Bizottság emlékeztetett arra, hogy ezt a felülvizsgálatot a WTO döntései nyomán hozható uniós intézkedésekről szóló rendelet alapján indította annak érdekében, hogy végrehajtsa az »Európai Unió – Az Argentínából érkező biodízelre vonatkozó dömpingellenes intézkedések« WTO‑vitában (WT/DS473/15) a vizsgálóbizottság és a Fellebbezési Testület által elfogadott megállapításokat és ajánlásokat. A felülvizsgálat tehát a WTO előtti kérdésekre és az azokból fakadó esetleges következményes és/vagy technikai módosításokra szorítkozik. Ezért a Bizottságnak a Wilmar [egy indonéz exportáló gyártó] által előadott észrevételek egyikével sem áll módjában foglalkozni. Emellett a Bizottság emlékeztetett arra, hogy a Wilmar a haszonkulccsal kapcsolatban már az eredeti vizsgálat keretében is élt hasonló észrevétellel, és ez az észrevétel akkor elutasításra került (lásd [a vitatott] rendelet (43)–(46) preambulumbekezdését). A nyilvánosságra hozatalt követően a COFCO Argentina S.A. nevű (korábban Noble Argentina S.A.‑ként ismert) együttműködő argentin exportáló gyártó kérelmet nyújtott be arra vonatkozóan, hogy a vállalatot a Bizottság »új vállalatként« vegye figyelembe, és »egyéb együttműködő vállalatként« vegye fel az egyedi vámtétellel rendelkező vállalatok listájára.
[…]
(134)
[A 2015/476 rendelet 1. cikkének (3) bekezdése alapján megindított] újraértékelés alapján a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy az eredeti vizsgálatban megállapított kárt okozó dömping megerősítést nyert.
(135)
Ennek következtében az Argentínából és az Indonéziából származó biodízel behozatalára alkalmazandó, [a vitatott] rendelettel bevezetett dömpingellenes intézkedéseket a fentiek szerint Argentína esetében felülvizsgált, újraszámított dömpingkülönbözetek mellett fenn kell tartani.”
Az (EU) 2018/1570 végrehajtási rendelet
22
Az Argentínából és Indonéziából származó biodízel behozatalára vonatkozó eljárás megszüntetéséről és az 1194/2013/EU végrehajtási rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2018. október 18‑i (EU) 2018/1570 bizottsági végrehajtási rendelet (HL 2018. L 262., 40. o.) (89)–(94) preambulumbekezdése értelmében:
„(89)
A Bizottság következtetése szerint nem állapítható meg valódi és lényeges ok‑okozati összefüggés az Argentínából érkező dömpingelt behozatal és az uniós gazdasági ágazat által elszenvedett jelentős kár között, tekintettel az e kárhoz hozzájáruló egyéb ismert tényezők jelentőségére.
(90)
Egy argentin vállalat, a COFCO Argentina […] jelentkezett az (EU) 2017/1578 végrehajtási rendelet közzétételét követően, és azt állította, hogy a [vitatott] rendelet 3. cikkében megfogalmazott, az új exportáló gyártókra irányadó mindhárom kritériumnak megfelel, és ezt alátámasztó bizonyítékot is átadott. A Bizottság megvizsgálta a kérelmet és a bizonyítékot. Ugyanakkor, az újból megindított vizsgálat eredményeinek fényében a kérelem vitathatóvá [helyesen: okafogyottá] vált.
[…]
(91)
A vizsgálatot le kell zárni, mivel i. az Indonéziára vonatkozó dömpingkülönbözetek csekély mértékűek, és ii. nem lehet megállapítani, hogy valódi és lényeges ok‑okozati összefüggés áll fenn az Argentínából érkező dömpingelt behozatal és az uniós gazdasági ágazat által elszenvedett jelentős kár között, amint azt [az Európai Unióban tagsággal nem rendelkező országokból érkező dömpingelt behozatallal szembeni védelemről szóló, 2016. június 8‑i (EU) 2016/1036 európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2016. L 176., 21. o.)] 3. cikkének (7) bekezdése előírja. Ez azt jelenti, hogy azok a meglévő intézkedések, amelyek még hatályban vannak azon argentin és indonéz exportáló gyártókkal szemben, akik a Törvényszék előtt nem tudták sikeresen megtámadni a dömpingellenes intézkedéseket, hatályukat vesztik. Az egyértelműség és a jogbiztonság érdekében [a vitatott] rendeletet tehát hatályon kívül kell helyezni.
(92)
Az Argentínából és Indonéziából érkező biodízel‑behozatal után [a vitatott] rendelet értelmében kifizetett végleges dömpingellenes vámokat, valamint az említett rendelet 2. cikkének megfelelően véglegesen beszedett ideiglenes vámokat vissza kell fizetni vagy el kell engedni, amennyiben e vámok azon vállalatok által az Unióba irányuló exportra értékesített biodízel‑behozatalra vonatkoznak, amelyek az említett rendeletet sikeresen támadták meg a bíróság előtt; e vállalatok a következők: az Unitec Bio SA, a Molinos Rio de la Plata SA, az Oleaginosa Moreno Hermanos SACIFI y A, a Vicentin SAIC, az Aceitera General Deheza SA, a Bunge Argentina SA, a Cargill SACI, a Louis Dreyfus Commodities S.A. (LDC Argentina SA) argentin exportáló gyártók és a PT Pelita Agung Agrindustri, a PT Ciliandra Perkasa, a PT Wilmar Bioenergi Indonesia, a PT Wilmar Nabati Indonesia, a PT Perindustrian dan Perdagangan Musim Semi Mas (PT Musim Mas) indonéz exportáló gyártók. A visszafizetést vagy elengedést az alkalmazandó vámjogszabályoknak megfelelően a nemzeti vámhatóságoknál kell kérelmezni.
(93)
A nyilvánosságra hozatalt követően a PT Cermerlang Energi Perkasa azt állította, hogy a dömpingellenes vámok visszafizetését és elengedését minden olyan vállalat tekintetében lehetővé kell tenni, amelynél ilyen vámok merültek fel, és nem csak azok számára, amelyek sikeresen támadták meg a [vitatott] rendeletet a bíróság előtt. Azt is állítja, hogy nemcsak [a vitatott] végrehajtási rendeletet, hanem a módosító (EU) 2017/1578 végrehajtási rendeletet is hatályon kívül kell helyezni.
(94)
A Bizottság először is emlékeztetett arra, hogy az (EU) 2017/1578 végrehajtási rendelet csak [a vitatott] rendeletet módosította [helyesen: csak módosította a {vitatott} rendeletet]. Mivel ez utóbbi rendeletet hatályon kívül helyezik, a módosító rendelet a továbbiakban nem vált ki semmilyen joghatást. Ezért azt a rendeletet kifejezetten nem kell hatályon kívül helyezni. Másodszor, [a vitatott] rendelet Törvényszék általi megsemmisítése csak azokra a vállalatokra alkalmazandó, amelyek sikeresen támadták meg az említett rendeletet a Törvényszék előtt. Ennek megfelelően a más vállalatokra kivetett dömpingellenes vámokat jogszerűen szedték be az uniós jog szerint. […]”
23
A 2018/1570 rendelet 1. cikke úgy rendelkezik, hogy „[a]z Argentínából és Indonéziából származó, jelenleg az […] kódok alá besorolt, szintézissel és/vagy hidrogénezéssel előállított, nem fosszilis eredetű, zsírsav‑monoalkil‑észterek és/vagy paraffingázolajok – akár tisztán, akár keverék formájában történő – (»biodízel«) behozatalára vonatkozó dömpingellenes eljárás megszűnik”.
24
E rendelet 3. cikke előírja, hogy „[a vitatott] rendelet hatályát veszti”.
Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés
25
Az alapeljárás felperese, a Vitol egy svájci jog szerinti társaság, amely független biodízel‑importőr. E felperest sem a vitatott rendelet, sem a 2017/1578 végrehajtási rendelet nem említi. A COFCO Argentina társaságot, az alapeljárás felperesének argentin biodízel‑szállítóját azonban az utóbbi rendelet (130) preambulumbekezdése megemlíti, és az egyedi vámtétellel rendelkező vállalatok listáján az „egyéb együttműködő vállalatok” között szerepel.
26
2018. március 6‑án a belga jog szerinti BVBA Vandevyver társaság az alapeljárás felperese nevében két bejelentést nyújtott be Argentínából származó biodízel behozatalára vonatkozóan, amelyek közül csak az egyikről van szó az alapeljárásban. Az említett bejelentés keretében e felperes a 2017/1578 végrehajtási rendelettel módosított vitatott rendelet alapján 1272023,58 euró összegű dömpingellenes vámot fizetett.
27
2018. április 3‑án az alapeljárás felperese az általa megfizetett dömpingellenes vámok visszatérítése iránti kérelmet nyújtott be az illetékes nemzeti hatóságokhoz. E visszatérítés iránti kérelmet a 2018. június 22‑i határozatban elutasították. 2018. szeptember 20‑án a felperes e határozattal szemben panaszt nyújtott be, amelyet a 2019. május 21‑i határozatban elutasítottak. Az alapeljárás felperese által ez utóbbi határozattal szemben az adviseur‑generaalhoz (főtanácsadó, Belgium) benyújtott jogorvoslati kérelmet 2020. augusztus 25‑én szintén elutasították.
28
2020. november 13‑án az alapeljárás felperese keresetet indított a kérdést előterjesztő bíróság előtt. Ennek keretében azt kérte e bíróságtól, hogy előzetes döntéshozatal céljából terjesszen kérdést a Bíróság elé a 2017/1578 végrehajtási rendelettel módosított vitatott rendeletnek az akkoriban alkalmazandó alaprendelettel való összeegyeztethetőségét illetően.
29
A kérdést előterjesztő bíróság először is megjegyzi, hogy csak akkor kizárt, hogy valamely személy a hatáskörrel rendelkező nemzeti bíróság előtt hivatkozzon e rendelet érvénytelenségére, ha megállapítást nyer, hogy az e személy által az EUMSZ 263. cikk negyedik bekezdése alapján benyújtott közvetlen kereset minden kétséget kizáróan elfogadható lett volna. Jóllehet a Bíróság e vizsgálatot az előzetes döntéshozatali eljárás keretében hozott határozatban főszabály szerint elvégzi, semmi akadálya annak, hogy az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés szükségességének kérdésére tekintettel már az előterjesztő bíróság elvégezzen egyfajta korlátozott felülvizsgálatot. Márpedig a kérdést előterjesztő bíróság a rendelkezésére álló iratok alapján úgy véli, hogy nem állapítható meg, hogy az alapeljárás felperese minden kétséget kizáróan jogosult volt arra, hogy az EUMSZ 263. cikk negyedik bekezdése alapján megsemmisítés iránti keresetet nyújtson be a vitatott rendelettel szemben.
30
A kérdést előterjesztő bíróság másodszor úgy véli, hogy az alapügyben meghozandó ítélet szempontjából releváns az a kérdés, hogy a 2017/1578 végrehajtási rendelettel módosított vitatott rendelet érvényessége továbbra is vitatható‑e, és az a kérdés, hogy esetlegesen felmerülhet‑e érvényességi probléma. Megállapítja, hogy a jelen ügyben az alapeljárás felperese hihetővé tette, hogy a vitatott rendeletben előírt dömpingellenes vámok esetleg ellentétesek az alaprendelettel. E tekintetben a 2016. szeptember 15‑i ítéletekre hivatkozik, és megjegyzi, hogy sem a dömpingellenes vámokat csökkentő 2017/1578 végrehajtási rendelet, sem a vitatott rendeletet a jövőre nézve hatályon kívül helyező 2018/1570 végrehajtási rendelet nem kérdőjelezi meg a vitatott rendeletnek az alaprendelettel való esetleges összeegyeztethetetlenségét.
31
E körülmények között a Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel (brüsszeli holland nyelvű elsőfokú bíróság, Belgium) úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdést terjeszti a Bíróság elé:
„Ellentétes‑e a 2017/1578 [végrehajtási] rendelettel módosított [vitatott] rendelet az […] alaprendelettel többek között azért, mert:
–
nem nyert bizonyítást azon feltételek teljesülése, amelyek alapján a hasonló termék rendes értékének kiszámításakor az alaprendelet 2. cikkének (5) bekezdésében megállapított szabály szerint figyelmen kívül hagyhatók az említett termék gyártásával, illetve értékesítésével összefüggő, a vizsgálat alá vont argentin exportáló gyártók nyilvántartásaiban feltüntetett kiadások,
–
a behozatal hatásait jogellenesen értékelték összesítve az alaprendelet 3. cikkének (4) bekezdése alapján, és következésképpen nem bizonyították megfelelő módon, hogy az alaprendelet 3. cikkének (6) és (7) bekezdése értelmében kárt okozó dömpingelt behozatal esete állt fenn,
–
és így nem valósult meg dömping, és nem lehetett dömpingellenes vámot kivetni az alaprendelet 1. cikke alapján?”
Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem elfogadhatóságáról
32
A jelen előzetes döntéshozatal iránti kérelem elfogadhatósága, amely kérelem tárgya a vitatott rendelet érvényességének értékelése, két okból is vitatott. Egyrészt a belga és a görög kormány, valamint a Tanács észrevételeire tekintettel felmerül a kérdés, hogy az alapeljárás felperesének van‑e lehetősége arra, hogy az említett rendeletet annak ellenére vitassa, hogy azzal szemben nem nyújtott be megsemmisítés iránti keresetet. Másrészt, a Bizottság által kifejezetten megfogalmazott észrevételekre figyelemmel meg kell vizsgálni, hogy a kérdést előterjesztő bíróság kellőképpen kiemeli‑e azokat az okokat, amelyek miatt a vitatott rendelet érvényessége a jelen ügyben problematikusnak bizonyul.
A vitatott rendelet megsemmisítése iránti, az EUMSZ 263. cikk negyedik bekezdése szerinti kereshetőségi jogról
33
A Bírósághoz benyújtott írásbeli észrevételeiben a belga és a görög kormány, valamint a Tanács kétségeit fejezi ki a jelen előzetes döntéshozatal iránti kérelem elfogadhatóságát illetően többek között az 1994. március 9‑iTWD Textilwerke Deggendorf ítéletből (C‑188/92, EU:C:1994:90) és a 2001. február 15‑iNachi Europe ítéletből (C‑239/99, EU:C:2001:101) eredő ítélkezési gyakorlatra tekintettel, azzal az indokkal, hogy az alapeljárás felperese az EUMSZ 263. cikk negyedik bekezdése alapján minden kétséget kizáróan megsemmisítés iránti keresetet indíthatott volna az uniós bíróság előtt a vitatott rendelettel szemben.
34
E tekintetben az ítélkezési gyakorlatból kitűnik, hogy valamely jogalany a nemzeti bíróság előtt indított keresetben azzal a feltétellel hivatkozhat a vele szemben hozott nemzeti határozat alapját képező uniós jogi aktusban foglalt rendelkezések érvénytelenségére, ha az EUMSZ 263. cikk negyedik bekezdése alapján az előírt határidőn belül ezen uniós jogi aktussal szemben megsemmisítés iránti keresetet is indított, vagy ezt azért nem tette meg, mert nem rendelkezik minden kétséget kizáróan az ilyen kereset indításához való joggal (2018. július 25‑iGeorgsmarienhütte és társai ítélet, C‑135/16, EU:C:2018:582, 17. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat; 2021. december 21‑iVítkovice Steel ítélet, C‑524/20, EU:C:2021:1048, 59. pont).
35
Tehát valamely személy kizárólag abban az esetben nem hivatkozhat a nemzeti bíróságok előtt az adott uniós jogi aktus érvénytelenségére, és nem indíthatja ennélfogva e bíróságokat adott esetben arra, hogy az EUMSZ 267. cikk alapján előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdéssel forduljanak a Bírósághoz, ha úgy tekinthető, hogy e személynek az említett jogi aktus megsemmisítése iránt az EUMSZ 263. cikk negyedik bekezdése alapján az uniós bírósághoz benyújtott közvetlen keresete minden kétséget kizáróan elfogadható lett volna. Így, mivel kétségek merülhetnek fel azzal kapcsolatban, hogy a vitatott rendelkezés, illetve rendelkezések a szóban forgó felet közvetlenül és személyében érintik‑e, a jelen ítélet előző pontjában hivatkozott ítélkezési gyakorlatból eredő elfogadhatatlansági kifogásra nem lehet hivatkozni.
36
A jelen ügyben azon kérdést illetően, hogy az alapeljárás felperese nyilvánvalóan benyújthatott volna‑e keresetet az uniós bírósághoz az EUMSZ 263. cikk negyedik bekezdésének utolsó fordulata alapján a vitatott rendelettel szemben, mivel az olyan, e rendelkezés értelmében vett, rendeleti jellegű jogi aktusnak minősült, amely őt közvetlenül érintette, és nem vont maga után végrehajtási intézkedéseket, elegendő megállapítani, hogy a 2018. június 22‑i határozatban kötelezték őt a dömpingellenes vámok megfizetésére. A nemzeti szinten hozott intézkedések mechanikus jellege ugyanis nem releváns annak meghatározása szempontjából, hogy valamely jogi aktus von‑e maga után végrehajtási intézkedéseket (lásd ebben az értelemben: 2018. október 18‑iInternacional de Productos Metálicos kontra Bizottság ítélet, C‑145/17 P, EU:C:2018:839, 54. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat). Ebből következik, hogy nem lehet úgy tekinteni, hogy e rendelet nyilvánvalóan nem von maga után az említett rendelkezés értelmében vett végrehajtási intézkedéseket (lásd ebben az értelemben: 2021. március 10‑iVon Aschenbach & Voss ítélet, C‑708/19, EU:C:2021:190, 34. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
37
E körülmények között az alapeljárás felperese kizárólag abban az esetben lenne megfosztva attól a jogtól, hogy a nemzeti bíróságok előtt a vitatott rendelet érvénytelenségére hivatkozzon, ha úgy tekinthető, hogy az EUMSZ 263. cikk negyedik bekezdése értelmében e rendelet őt minden kétséget kizáróan közvetlenül és személyében érinti.
38
E tekintetben meg kell jegyezni, hogy a dömpingellenes vámot bevezető rendeletek normatív jellegűek, mivel általánosan alkalmazandók az érintett gazdasági szereplőkre (2021. március 10‑iVon Aschenbach & Voss ítélet, C‑708/19, EU:C:2021:190, 36. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
39
A Bíróság ítélkezési gyakorlatából azonban az következik, hogy valamely gazdasági szereplőt a dömpingellenes vám kivetéséről szóló rendelet közvetlenül és személyében érinthet (2021. március 10‑iVon Aschenbach & Voss ítélet, C‑708/19, EU:C:2021:190, 37. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
40
Ami először is azt a kérdést illeti, hogy a vitatott rendelet az alapeljárás felperesét közvetlenül érintette‑e, nem vitatott, hogy e rendelet közvetlenül érintette a jogi helyzetét, mivel a vele szemben kivetett dömpingellenes vám jogalapját képezi.
41
Másodszor, ami azt a kérdést illeti, hogy a vitatott rendelet az alapeljárás felperesét személyében érintette‑e, emlékeztetni kell arra, hogy a Bíróság meghatározta a gazdasági szereplők azon egyes csoportjait, amelyeket a dömpingellenes vám kivetéséről szóló rendeletek személyükben érinthetnek, azon lehetőség sérelme nélkül, hogy más gazdasági szereplőket is személyükben érinthessen az ilyen rendelet bizonyos, rájuk nézve sajátos és őket minden más személytől megkülönböztető jellemzőik miatt (2021. március 10‑iVon Aschenbach & Voss ítélet, C‑708/19, EU:C:2021:190, 40. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
42
A dömpingellenes vám kivetéséről szóló rendelet így személyükben érintheti először is azokat, akiknek a szóban forgó termék gyártói és exportőrei közül a dömpingmagatartás – a kereskedelmi tevékenységükre vonatkozó adatokat felhasználva – betudható, másodszor érintheti az említett termék azon importőreit, amelyeknek viszonteladói árait figyelembe vették az exportárak képzése során, és amelyeket ennélfogva érintenek a dömpingmagatartás fennállására vonatkozó megállapítások, valamint harmadszor a szóban forgó termék exportőreivel kapcsolatban álló importőröket, különösen abban az esetben, ha az exportárat az ezen importőrök által az uniós piacon alkalmazott viszonteladói árak alapján számították, és abban az esetben, ha magát a dömpingellenes vámot e viszonteladói árak alapján számították ki (2021. március 10‑iVon Aschenbach & Voss ítélet, C‑708/19, EU:C:2021:190, 41. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
43
Ennélfogva rá kell mutatni arra, hogy az importőr minőség önmagában nem lehet elegendő annak megállapításához, hogy az adott importőrt a dömpingellenes vám kivetéséről szóló rendelet személyében érinti. Valamely importőr ugyanis, még ha a szóban forgó termék exportőreivel kapcsolatban is áll, csak akkor személyében érintett, ha bizonyítja, hogy a kereskedelmi tevékenységére vonatkozó adatokat figyelembe vették a dömpingmagatartás megállapításához, vagy ennek hiányában azt, hogy más, rá nézve sajátos és őt minden más személytől megkülönböztető jellemzőkkel rendelkezik (2021. március 10‑iVon Aschenbach & Voss ítélet, C‑708/19, EU:C:2021:190, 42. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
44
Így tehát, noha nem zárható ki, hogy a szóban forgó termék importőrét a dömpingellenes vám kivetéséről szóló rendelet által személyében érintettnek lehessen tekinteni, az is szükséges, hogy bizonyítsa, hogy bizonyos, rá nézve sajátos és őt minden más személytől megkülönböztető jellemzőkkel rendelkezik.
45
Márpedig a kérdést előterjesztő bíróság jelzi, hogy a rendelkezésére álló iratok alapján nem állapítható meg, hogy az alapeljárás felperese minden kétséget kizáróan jogosult lett volna az EUMSZ 263. cikk alapján keresetet indítani.
46
A jelen ügyben ugyanis mindenekelőtt kitűnik, hogy nem nyert bizonyítást, hogy az alapeljárás felperesének kereskedelmi tevékenységére vonatkozó adatokat a dömpingmagatartás megállapítása céljából figyelembe vették. Többek között nem bizonyították, hogy az alapeljárás felperese által esetlegesen alkalmazott viszonteladói árakat felhasználták az exportárak képzéséhez, és hogy a dömpingmagatartás fennállására vonatkozó megállapítások ennélfogva érintik őt.
47
Ezt követően rá kell mutatni arra, hogy az alapeljárás felperese a dömpingellenes vám elfogadásához vezető közigazgatási eljárásban sem vett részt, amint az többek között a 2021. március 10‑iVon Aschenbach & Voss ítélet (C‑708/19, EU:C:2021:190) alapjául szolgáló ügyben is fennállt.
48
Végül, bár igaz, hogy az alapeljárás felperesének, a COFCO Argentinának az argentin biodízel‑szállítóját a 2017/1578 végrehajtási rendelet (a (130) preambulumbekezdés) és a 2018/1570 végrehajtási rendelet (a (90) preambulumbekezdés) is név szerint említi, e körülmény azonban nem alkalmas arra, hogy az alapeljárás felperesét az ítélkezési gyakorlat által megkövetelt olyan módon egyénítse, amelynek eredményeként minden kétséget kizáróan úgy lehetne tekinteni, hogy e felperes rendelkezett az EUMSZ 263. cikk negyedik bekezdése értelmében vett kereshetőségi joggal.
49
E tekintetben nincs jelentősége annak a körülménynek, hogy az alapeljárás felperese adott esetben csatlakozhatott volna a vele üzleti kapcsolatban álló gyártó által benyújtott megsemmisítés iránti keresethez. E lehetőség ugyanis nem bizonyítja, hogy a vitatott rendelet az alapeljárás felperesét minden kétséget kizáróan személyében érinti.
50
E megfontolások összességére tekintettel meg kell állapítani, hogy a Bíróság rendelkezésére álló információk alapján nem állapítható meg, hogy a Vitol az EUMSZ 263. cikk negyedik bekezdése alapján minden kétséget kizáróan rendelkezett volna kereshetőségi joggal ahhoz, hogy az uniós bíróság előtt a vitatott rendelet megsemmisítését kérje.
Az előzetes döntéshozatalra utaló határozatban a vitatott rendelet érvényességének megkérdőjelezése érdekében bemutatott elemek elégséges jellegéről
51
A Bizottság kétségbe vonja az előzetes döntéshozatal iránti kérelem elfogadhatóságát, arra hivatkozva, hogy a kérdést előterjesztő bíróság nem fejtette ki azokat az okokat, amelyek arra indították, hogy felvesse a vitatott rendelet érvényességének kérdését.
52
Emlékeztetni kell arra, hogy az előzetes döntéshozatali eljárás működéséhez elengedhetetlen együttműködés szelleme megköveteli, hogy a nemzeti bíróság az előzetes döntéshozatalra utaló határozatában pontosan kifejtse azokat az indokokat, amiért úgy ítéli meg, hogy az uniós jog bizonyos rendelkezéseinek értelmezésére vagy érvényességére vonatkozó kérdéseire adandó válasz szükséges a jogvita megoldásához (2016. május 4‑iPhilip Morris Brands és társai ítélet, C‑547/14, EU:C:2016:325, 47. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
53
Következésképpen fontos, hogy a nemzeti bíróság megjelölje többek között azokat a pontos okokat, amelyek arra indították, hogy az uniós jog bizonyos rendelkezéseinek érvényességére vonatkozóan kérdést tegyen fel, és ismertesse az ennek megfelelően szerinte megállapítható érvénytelenségi okokat (2016. május 4‑iPhilip Morris Brands és társai ítélet, C‑547/14, EU:C:2016:325, 48. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat). Ugyanezen követelmény következik a Bíróság eljárási szabályzata 94. cikkének c) pontjából is.
54
Ebben az összefüggésben fontos hangsúlyozni, hogy az előzetes döntéshozatalra utaló határozatokban szereplő információknak nem kizárólag azt kell lehetővé tenniük, hogy a Bíróság hasznos válaszokat adhasson, hanem azt is, hogy a tagállamok kormányai és az egyéb érdekeltek az Európai Unió Bírósága alapokmányának 23. cikke értelmében előterjeszthessék észrevételeiket. A Bíróság feladata arra ügyelni, hogy ez a lehetőség biztosított legyen, figyelemmel arra, hogy e rendelkezés értelmében csak az előzetes döntéshozatalra utaló határozatokat közlik az érdekelt felekkel (2022. május 5‑iUniversiteit Antwerpen és társai ítélet, C‑265/20, EU:C:2022:361, 26. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
55
Ebből egyrészt az következik, hogy az előzetes döntéshozatalra utalás keretében a Bíróság valamely uniós jogi aktusnak vagy bizonyos rendelkezéseinek érvényességét az előzetes döntéshozatalra utaló határozatban felvetett érvénytelenségi okokra tekintettel vizsgálja. Másrészt, azon konkrét okok említésének hiánya, amelyek arra indították a kérdést előterjesztő bíróságot, hogy ezen aktus vagy e rendelkezések érvényességére vonatkozó kérdést terjesszen elő, maga után vonja az ez utóbbiak érvényességére vonatkozó kérdések elfogadhatatlanságát (lásd többek között: 2016. május 4‑iPhilip Morris Brands és társai ítélet, C‑547/14, EU:C:2016:325, 50. pont).
56
A jelen ügyben az előzetes döntéshozatal iránti kérelem elegendő információt tartalmaz azon okokra vonatkozóan, amelyek miatt a kérdést előterjesztő bíróság a vitatott rendelet érvényességével kapcsolatban kérdést intézett a Bírósághoz. A kérdést előterjesztő bíróság különösen a Törvényszék által a 2016. szeptember 15‑i ítéletekben tett azon megállapításokra hivatkozik, amelyek szerint az Argentínában és Indonéziában előállított biodízel rendes értékének a vitatott rendelet alapján történő kiszámítása során a Tanács és a Bizottság nem tekinthette volna úgy, hogy az argentin és indonéz exportáló gyártók számviteli dokumentumai nem tükrözik megfelelően a nyersanyagok árát, és amelyek szerint következésképpen ezen intézmények e számítás során nem hagyhatták volna figyelmen kívül e dokumentumokat. E bíróság ezenkívül megemlíti, hogy a 2017/1578 végrehajtási rendelet nem helyesbítette a dömpingkülönbözet kiszámítását illetően ab initio a vitatott rendeletben foglalt, jogilag téves megállapításokat.
57
E körülmények között a Bíróság rendelkezésére állnak az ahhoz szükségesek ténybeli és jogi elemek, hogy az elé terjesztett kérdésre hasznos választ adhasson. Ezenkívül ezen információk lehetővé tették a Bizottság számára, hogy megfelelően állást foglaljon a Bíróság elé terjesztett kérdés érdemét illetően.
58
Az, hogy a kérdés – a Bizottság szóhasználata szerint – a 2016. szeptember 15‑i ítéletek hatályával kapcsolatos esetleges félreértésből ered, a vitatott rendelet érvényességének értékelésére vonatkozó érdemi kérdéssel függ össze.
59
A fenti megfontolások összességére tekintettel az előzetes döntéshozatal iránti kérelmet elfogadhatónak kell nyilvánítani.
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésről
60
Kérdésével az előterjesztő bíróság lényegében arra vár választ, hogy a 2017/1578 végrehajtási rendelettel módosított vitatott rendelet az alaprendelet megsértése miatt érvénytelen‑e.
61
A kérdést előterjesztő bíróság közelebbről azt kérdezi, hogy a 2017/1578 végrehajtási rendelettel módosított vitatott rendelet először is ellentétes‑e az alaprendelet 2. cikkének (5) bekezdésével, mivel a hasonló termék rendes értékének kiszámítása keretében nem bizonyították, hogy teljesülnek a szóban forgó termék gyártásával és értékesítésével kapcsolatos – a vizsgálat alá vont argentin exportáló gyártók nyilvántartásaiban szereplő – költségek alkalmazásától való eltérést lehetővé tevő feltételek. E bíróság másodszor arra vár választ, hogy a 2017/1578 végrehajtási rendelettel módosított vitatott rendelet ellentétes‑e az alaprendelettel, mivel a behozatal hatásait az alaprendelet 3. cikkének (4) bekezdését megsértve összesítve értékelték, és ennélfogva nem bizonyították megfelelően, hogy a behozatal olyan dömping tárgyát képezte, amely e rendelet 3. cikkének (6) és (7) bekezdése értelmében kárt okozott az uniós gazdasági ágazatnak.
62
Előzetesen emlékeztetni kell arra, hogy a Bíróság ítélkezési gyakorlata szerint a közös kereskedelempolitika és különösen a kereskedelempolitikai védintézkedések területén az Unió intézményei széles mérlegelési jogkörrel rendelkeznek az általuk vizsgálandó gazdasági és politikai helyzetek összetettségéből adódóan (2021. február 4‑ieurocylinder systems ítélet, C‑324/19, EU:C:2021:94, 37. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
63
Az ilyen jogkör gyakorlása feletti bírói felülvizsgálatnak – az EUMSZ 263. cikkre alapított kereset keretében és az érvényesség értékelésére irányuló, az EUMSZ 267. cikk szerint benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem keretében egyaránt – az eljárási szabályok betartásának, a vitatott módszer végrehajtásához kiválasztott adatok tényszerű pontosságának, ezen adatok értékelése során a nyilvánvaló hiba kizárásának, illetve a hatáskörrel való visszaélés kizárásának ellenőrzésére kell korlátozódnia (2021. február 4‑ieurocylinder systems ítélet, C‑324/19, EU:C:2021:94, 38. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
64
Azon felülvizsgálat, amely annak vizsgálatára korlátozódik, hogy az uniós intézmények megállapításainak alapjául szolgáló elemek alátámasztják‑e az intézmények ezekből levont következtetéseit, nem vonja el az intézményeknek a kereskedelempolitika területén fennálló széles mérlegelési jogkörét (lásd ebben az értelemben: 2012. február 16‑iTanács és Bizottság kontra Interpipe Niko Tube és Interpipe NTRP ítélet, C‑191/09 P és C‑200/09 P, EU:C:2012:78, 68. pont).
65
A jelen ügyben azok az okok, amelyek miatt az előterjesztő bíróságban kérdés merült fel a 2017/1578 végrehajtási rendelettel módosított vitatott rendelet érvényességét illetően, lényegében a Törvényszék által a 2016. szeptember 15‑i ítéletekben elfogadott értékeléseken, valamint a szóban forgó termékekre vonatkozó dömpingellenes vizsgálat 2018. májusi újbóli megindítását követően tett megállapításokon alapulnak.
66
Először is, ami azt a kérdést illeti, hogy a 2017/1578 végrehajtási rendelettel módosított vitatott rendelet ellentétes‑e az alaprendelet 2. cikkének (5) bekezdésével, emlékeztetni kell arra, hogy ez utóbbi rendelkezés a hasonló termék „rendes értékének” kiszámítása céljából lehetővé teszi a vizsgálat alá vont exportáló gyártók számviteli dokumentumaiban szereplő költségektől való eltérést, azzal, hogy ez az érték az, amely alapján megállapítható, hogy fennáll‑e az alaprendelet 1. cikkének (2) bekezdése értelmében vett dömping.
67
Márpedig, amint arra a kérdést előterjesztő bíróság rámutatott, a 2017/1578 végrehajtási rendelettel módosított vitatott rendelet nem bizonyította, hogy teljesülnek az alaprendelet 2. cikkének (5) bekezdésében a hasonló termék rendes értékének kiszámításához előírt feltételek.
68
E következtetés többek között a 2016. szeptember 15‑i ítéletekből is kitűnik, amelyek számos argentin és indonéz exportáló gyártó által benyújtott több megsemmisítés iránti kereset nyomán születtek. Vizsgálatának végén a Törvényszék lényegében úgy ítélte meg, hogy az intézmények nem bizonyították a jogilag megkövetelt módon, hogy fennáll az Argentínában és Indonéziában a biodízel előállításához felhasznált fő nyersanyagok árainak a differenciált exportadórendszerből eredő jelentős torzulása, amely rendszer értelmében a nyersanyagokra és a biodízelre eltérő adómértékeket kell alkalmazni.
69
A Törvényszék ezért úgy ítélte meg, hogy az intézmények nem állapíthatták volna meg, hogy a nyersanyagárak nem tükrözik megfelelően az argentin és indonéz exportáló gyártók könyvelését, és hogy az Argentínában és Indonéziában előállított biodízel rendes értékének kiszámításakor nem hagyhatták volna figyelmen kívül e könyvelést. Ennélfogva megsemmisítette a vitatott rendelet 1. és 2. cikkét az azon társaságokra vonatkozó részükben, amelyek az EUMSZ 263. cikk alapján megsemmisítés iránti keresetet benyújtva megtámadták e rendeletet a Törvényszék előtt.
70
A Tanács azon döntését követően, hogy a 2016. szeptember 15‑i ítéletekkel szemben a C‑602/16. P.–C‑609/16. P. sz. ügyekben benyújtott fellebbezéseitől eláll, ezen ügyeket a Bíróság elnöke a 2018. február 15‑i és 16‑i végzéseivel törölte a Bíróság nyilvántartásából. Következésképpen a 2016. szeptember 15‑i ítéletek jogerőre emelkedtek, és kihirdetésük időpontjától kezdve jogerősek, azzal, hogy az uniós bíróság megsemmisítést kimondó ítéletének abszolút anyagi jogereje mind az ítélet rendelkező részének, mind pedig a rendelkező rész alátámasztásához szükséges indokolásnak is sajátja (2017. november 14‑iBritish Airways kontra Bizottság ítélet, C‑122/16 P, EU:C:2017:861, 82. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
71
Noha a 2016. szeptember 15‑i ítéletek kizárólag annyiban semmisítik meg a vitatott rendeletet, amennyiben az a szóban forgó ügyek felpereseit érinti, mégpedig azon elvvel összhangban, amely szerint a megsemmisítést kimondó ítélet indokolásának kötelező ereje nem alkalmazható olyan személyekre, akik nem vettek részt az eljárásban, és akikre nézve ennélfogva az ítélet nem mondhatott ki semmit (1999. szeptember 14‑iBizottság kontra AssiDomän Kraft Products és társai ítélet, C‑310/97 P, EU:C:1999:407, 55. pont), valamennyi következtetést le kell vonni a Törvényszék és maga a Bizottság által többek között az Argentínából és Indonéziából származó biodízel behozatalára vonatkozó dömpingellenes vizsgálat 2018 májusában történt újbóli megindítását követően tett megállapításokból.
72
Márpedig egyértelműen kiderült, hogy a Tanács azon eljárása, amely a hasonló termék rendes értékének kiszámítása keretében eltért a fő nyersanyagoknak a vizsgálat alá vont argentin exportáló gyártók nyilvántartásaiban szereplő költségeitől az említett nyersanyagok árának a differenciált exportadórendszer által okozott torzulása miatt, és azokat referenciaárral helyettesítette, nem felelt meg az alaprendelet 2. cikke (5) bekezdése első és második albekezdésének.
73
E következtetést nem kérdőjelezheti meg az, hogy a 2018/1570 végrehajtási rendelet (94) preambulumbekezdése kimondja, hogy „[a vitatott] rendelet Törvényszék általi megsemmisítése csak azokra a vállalatokra alkalmazandó, amelyek sikeresen támadták meg az említett rendeletet a Törvényszék előtt[, és hogy] a más vállalatokra kivetett dömpingellenes vámokat jogszerűen szedték be az uniós jog szerint”. Az ilyen megállapítás nem sértheti a nemzeti hatóságok által a vitatott rendelet alapján hozott egyedi aktusok vitatása tárgyában eljáró nemzeti bíróság azon lehetőségét, hogy előzetes döntéshozatal iránti kérelem keretében megkérdőjelezze e rendelet érvényességét, amennyiben nem bizonyított, hogy az érintett személy minden kétséget kizáróan rendelkezett jogorvoslati joggal az említett rendelet megsemmisítése érdekében.
74
Másodszor, ami azt a kérdést illeti, hogy a 2017/1578 végrehajtási rendelettel módosított vitatott rendelet ellentétes‑e az alaprendelettel azon az alapon, hogy a behozatal hatásai tévesen képezték az alaprendelet 3. cikkének (4) bekezdése szerinti összesített értékelés tárgyát, így nem bizonyították az alaprendelet 3. cikke (6) és (7) bekezdésének megfelelően a jogilag megkövetelt módon, hogy olyan dömpingelt behozatalokról van szó, amelyek e rendelet értelmében kárt okoztak, a szóban forgó termékekre vonatkozó dömpingellenes vizsgálat újbóli megindítására kell utalni, amely vizsgálat az alapügy tényállásának megvalósulását követően a 2018/1570 végrehajtási rendelet elfogadásához és a vitatott rendelet hatályon kívül helyezéséhez vezetett.
75
A 2018/1570 végrehajtási rendeletben a Bizottság a vizsgálatnak többek között a 2016. szeptember 15‑i ítéletek miatti újbóli megindítását követően nemcsak azt állapította meg, hogy Indonézia dömpingkülönbözetei csekély mértékűek, hanem azt is, hogy nem lehet megállapítani, hogy valódi és lényeges ok‑okozati összefüggés áll fenn az Argentínából érkező dömpingelt behozatal és az uniós gazdasági ágazatot ért jelentős kár között, amint azt az alaprendelet (a (81)–(89) preambulumbekezdés) megköveteli. Ha ugyanis az Argentínából származó behozatal hatását Indonéziától függetlenül vizsgáljuk, nem állapítható meg, hogy ilyen okozati összefüggés áll fenn.
76
E körülmények között megállapítható, hogy a 2017/1578 végrehajtási rendelettel módosított vitatott rendelet az alaprendeletbe ütközés miatt érvénytelen, mivel nem nyert a jogilag megkövetelt módon bizonyítást, hogy a behozatal olyan dömping tárgyát képezte, amely ez utóbbi rendelet 3. cikkének (6) és (7) bekezdése értelmében kárt okozott az uniós gazdasági ágazatnak.
77
Meg kell tehát állapítani a többek között a 2018/1570 végrehajtási rendelet (91) preambulumbekezdésében felidézett azon megállapítás valamennyi következményét, amely szerint a vitatott rendelet elfogadásakor nem bizonyították, hogy az Argentínából érkező dömpingelt behozatal és az uniós gazdasági ágazatot ért jelentős kár között valódi és lényeges ok‑okozati összefüggés állt fenn, amint azt az alaprendelet 3. cikkének (6) és (7) bekezdése előírja. Ebből szükségszerűen az következik, hogy nem bizonyították megfelelően, hogy dömping által okozott kár áll fenn, következésképpen az alaprendelet 1. cikke értelmében nem lehetett volna dömpingellenes vámot kivetni.
78
E megfontolások összességére tekintettel meg kell állapítani, hogy a 2017/1578 végrehajtási rendelettel módosított vitatott rendelet érvénytelen, mivel sérti az alaprendelet 2. cikkének (5) bekezdéséből, valamint 3. cikkének (4), (6) és (7) bekezdéséből eredő követelményeket.
A költségekről
79
Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.
A fenti indokok alapján a Bíróság (hetedik tanács) a következőképpen határozott:
A 2017. szeptember 18‑i (EU) 2017/1578 bizottsági végrehajtási rendelettel módosított, az Argentínából és Indonéziából származó biodízel behozatalára vonatkozó végleges dömpingellenes vám kivetéséről és a kivetett ideiglenes vám végleges beszedéséről szóló, 2013. november 19‑i 1194/2013/EU tanácsi végrehajtási rendelet érvénytelen, mivel sérti az Európai [Unióban] tagsággal nem rendelkező országokból érkező dömpingelt behozatallal szembeni védelemről szóló, 2009. november 30‑i 1225/2009/EK tanácsi rendelet 2. cikkének (5) bekezdéséből, valamint 3. cikkének (4), (6) és (7) bekezdéséből eredő követelményeket.
Aláírások
(
*1
)	Az eljárás nyelve: holland.