62012CP0092
JULKISASIAMIEHEN KANNANOTTO
JULIANE KOKOTT
28 päivänä maaliskuuta 2012 (
1
)
Asia C-92/12 PPU
Health Service Executive
vastaan
S. C.
ja
A. C.
(High Court of Irelandin (Irlanti) esittämä ennakkoratkaisupyyntö)
”Kiireellinen ennakkoratkaisumenettely — Oikeudellinen yhteistyö yksityisoikeudellisissa asioissa — Asetus (EY) N:o 2201/2003 — Tuomioistuimen toimivalta sekä tuomioiden tunnustaminen ja täytäntöönpano vanhempainvastuuta koskevissa asioissa — Lapsen sellainen sijoittaminen toisessa jäsenvaltiossa sijaitsevaan hoitolaitokseen, johon liittyy vapauden menetys — Vastaanottavan jäsenvaltion hyväksyntä — Täytäntöönpanokelpoiseksi julistaminen”
I Johdanto
1.
Käsiteltävänä olevassa asiassa on kyse tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta avioliittoa ja vanhempainvastuuta koskevissa asioissa ja asetuksen (EY) N:o 1347/2000 kumoamisesta 27.11.2003 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2201/2003 (
2
) tulkinnasta kiireellisessä ennakkoratkaisumenettelyssä.
2.
Mainitun asetuksen 56 artiklalla säännellään rajat ylittäviä lasten sijoituksia hoitolaitoksiin ja sijaisperheisiin. Irlannin High Court on määrännyt 17-vuotiaan lapsen (S. C:n) (
3
) sijoitettavaksi suljettuun hoitolaitokseen Englantiin. Irlannissa ei ollut käytettävissä sopivaa laitosta. Lapsen edun vuoksi tilanteessa ei voinut viivytellä, minkä vuoksi S. C. vietiin heti hoitolaitokseen.
3.
High Court haluaisi tätä taustaa vasten ensinnäkin tietää, kuuluuko sijoitus, johon liittyy vapauden menetys lapsen suojaamiseksi, ylipäänsä lainkaan asetuksen asialliseen soveltamisalaan. Sen lisäkysymykset koskevat sijoituksen kiireellisyyden vuoksi lähinnä sitä, onko päätös, jolla määrätään tällaisesta lapsen sijoittamisesta, tarpeen julistaa täytäntöönpanokelpoiseksi asetuksen 28 artiklan mukaisesti ja mitä oikeusvaikutuksia päätöksellä on toisessa jäsenvaltiossa ennen tällaista täytäntöönpanokelpoiseksi julistamista. Sen lisäksi High Court kysyy asetuksen 56 artiklan 2 kohdassa säädetyn hyväksymismenettelyn vaatimuksista.
II Asiaa koskevat oikeussäännöt
4.
Käsiteltävänä olevassa asiassa erityisen merkityksellisiä ovat seuraavat asetuksen N:o 2201/2003 säännökset:
”1 artikla
Soveltamisala
1.   Tätä asetusta sovelletaan, riippumatta siitä millaisessa tuomioistuimessa asiaa käsitellään, siviilioikeudellisissa asioissa, jotka liittyvät:
– –
b)
vanhempainvastuun myöntämiseen, käyttämiseen, siirtämiseen, rajoittamiseen tai lopettamiseen.
2.   Edellä 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettuihin asioihin kuuluvat erityisesti:
– –
d)
lapsen sijoittaminen sijaisperheeseen tai hoitolaitokseen; – –”
”28 artikla
Täytäntöönpanokelpoiset tuomiot
1.   Vanhempainvastuusta jäsenvaltiossa annettu tuomio, joka on siinä jäsenvaltiossa täytäntöönpanokelpoinen ja on annettu tiedoksi, pannaan täytäntöön toisessa jäsenvaltiossa, kun se asiaan osallisen hakemuksesta on siellä julistettu täytäntöönpanokelpoiseksi.
2.   Yhdistyneessä kuningaskunnassa sellainen tuomio pannaan kuitenkin täytäntöön Englannissa ja Walesissa, Skotlannissa tai Pohjois-Irlannissa vasta kun se asiaan osallisen hakemuksesta on rekisteröity täytäntöönpanoa varten kyseisessä Yhdistyneen kuningaskunnan osassa.”
”56 artikla
Lapsen sijoittaminen toiseen jäsenvaltioon
1.   Jos 8–15 artiklan nojalla toimivaltainen tuomioistuin suunnittelee lapsen sijoittamista hoitolaitokseen tai sijaisperheeseen ja jos sijoittaminen tapahtuu toisessa jäsenvaltiossa, tuomioistuin kuulee ensin viimeksi mainitun jäsenvaltion keskusviranomaista tai sen muuta toimivaltaista viranomaista, jos kyseisessä jäsenvaltiossa edellytetään viranomaisen toimintaa silloin, kun lapsi sijoitetaan siinä valtiossa.
2.   Päätös 1 kohdassa tarkoitetusta sijoittamisesta voidaan tehdä pyynnön esittäneessä jäsenvaltiossa ainoastaan, jos pyynnön vastaanottaneen jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen on hyväksynyt sijoittamisen.
3.   Edellä 1 ja 2 kohdassa tarkoitettu kuuleminen ja hyväksyntä määräytyy pyynnön vastaanottaneen jäsenvaltion kansallisen lainsäädännön mukaisesti.”
III Pääasia, ennakkoratkaisukysymykset ja tuomioistuinmenettely
5.
S. C. on Irlannin kansalainen ja asui Irlannissa. High Court käyttää oikeutta lapsen huoltoon. S. C. annettiin Health Service Executiven (Irlannissa valtion huostaanottamista lapsista vastaava viranomainen, jäljempänä HSE) huostaan huoltajan suostumuksella vuonna 2000. S. C:llä on siitä lukien ollut useita sijoituspaikkoja Irlannissa sijaisperheissä sekä hoitolaitoksissa. HSE on lisäksi vaatinut ennakkoratkaisua pyytänyttä tuomioistuinta antamaan väliaikaisen määräyksen (
4
) sellaisesta sijoituksesta Englannissa sijaitsevaan suljettuun hoito- ja kasvatuslaitokseen, johon liittyy vapauden menetys. (
5
) S. C. oli ollut aiemmin sijoitettuna suljettuun hoitolaitokseen Irlannissa. Lähimenneisyydessä S. C. oli yrittänyt useita kertoja itsemurhaa. Irlannissa ei ollut käytettävissä sopivaa hoitolaitosta. S. C. ja lapsen äiti A. C. vastustivat hakemusta.
6.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin hyväksyi HSE:n hakemuksen 2.12.2011 ja määräsi S. C:n sijoittamisesta Englannissa sijaitsevaan yksityiseen, suljettuun hoitolaitokseen hänen suojelemisekseen. S. C:tä lukuun ottamatta kaikki asianosaiset kannattivat sijoittamista Englantiin, koska se palveli parhaiten lapsen etua. Sijoituksesta määrättiin ensin kuukaudeksi ja sitä oli tarkoitus tarkastella uudelleen ja mahdollisesti jatkaa kuukausittain.
7.
Koska ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen mukaan lapsen etu edellytti ripeää toimintaa, S. C. siirrettiin välittömästi oikeuden määräyksen jälkeen hoitolaitokseen Englantiin. Pääasiassa on nyt kyse sijoituksen laillisuudesta ja sen voimassa pitämisestä. High Court on esittänyt 16.2.2012 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut unionin tuomioistuimeen 22.2.2012, seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”1)
Kuuluuko määräys, jossa määrätään lapsen sulkemisesta määräajaksi toisessa jäsenvaltiossa sijaitsevaan hoito- ja kasvatuslaitokseen, neuvoston asetuksen N:o 2201/2003 asialliseen soveltamisalaan?
2)
Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi, mitä velvoitteita neuvoston asetuksen N:o 2201/2003 56 artiklasta seuraa kuulemis- ja hyväksymismekanismin osalta tällä tavoin hoitolaitokseen suljettavan lapsen tehokkaan suojelun varmistamiseksi?
3)
Kun jäsenvaltion tuomioistuin on suunnitellut lapsen sijoittamista määräajaksi toisessa jäsenvaltiossa sijaitsevaan hoitolaitokseen ja saanut tämän valtion hyväksynnän neuvoston asetuksen N:o 2201/2003 56 artiklan mukaisesti, onko lapsen sijoittamisesta määräajaksi toisessa jäsenvaltiossa sijaitsevaan hoitolaitokseen määräävän tuomioistuimen määräys tunnustettava ja/tai julistettava täytäntöönpanokelpoiseksi tässä toisessa jäsenvaltiossa ennakkoedellytyksenä sijoittamisen toteuttamiselle?
4)
Onko lapsen sijoittamisesta määräajaksi toisessa jäsenvaltiossa sijaitsevaan hoitolaitokseen määräävän ja tämän jäsenvaltion hyväksynnän neuvoston asetuksen N:o 2201/2003 56 artiklan mukaisesti saaneen tuomioistuimen määräyksellä oikeusvaikutuksia tässä toisessa jäsenvaltiossa ennen kuin määräys on tunnustettu ja/tai julistettu täytäntöönpanokelpoiseksi tällaista tunnustamista ja/tai täytäntöönpanokelpoiseksi julistamista koskevan menettelyn mukaisesti?
5)
Kun lapsen sijoittamisesta määräajaksi toisessa jäsenvaltiossa sijaitsevaan hoitolaitokseen neuvoston asetuksen N:o 2201/2003 56 artiklan mukaisesti määräävän tuomioistuimen määräyksen voimassaoloa jatketaan uudeksi määräajaksi, onko 56 artiklassa tarkoitettu toisen jäsenvaltion hyväksyntä saatava jokaisen voimassaolon jatkamisen yhteydessä?
6)
Kun lapsen sijoittamisesta määräajaksi toisessa jäsenvaltiossa sijaitsevaan hoitolaitokseen neuvoston asetuksen N:o 2201/2003 56 artiklan mukaisesti määräävän tuomioistuimen määräyksen voimassaoloa jatketaan uudeksi määräajaksi, onko määräys tunnustettava ja/tai pantava täytäntöön tässä toisessa jäsenvaltiossa jokaisen voimassaolon jatkamisen yhteydessä?”
8.
Samana päivänä tekemällään toisella päätöksellä ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin on pyytänyt, että ennakkoratkaisupyynnön käsittelyyn sovellettaisiin unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 104 b artiklassa tarkoitettua kiireellistä menettelyä. Unionin tuomioistuimen toinen jaosto on 29.2.2012 päättänyt, että käsiteltävänä oleva ennakkoratkaisupyyntö käsitellään kiireellisessä menettelyssä.
9.
Unionin tuomioistuimen kirjallisessa menettelyssä HSE, S. C., edustajansa välityksellä, A. C., Irlannin hallitus ja komissio ovat esittäneet huomautuksensa. Suulliseen käsittelyyn, joka pidettiin 26.3.2012, osallistuivat näiden osapuolten lisäksi myös Saksan hallitus ja Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus.
IV Oikeudellinen arviointi
A Ensimmäinen ennakkoratkaisukysymys: asetuksen N:o 2201/2003 asiallinen soveltamisala
10.
High Court of Ireland haluaisi tietää ensinnäkin, käsittääkö asetuksen N:o 2201/2003 soveltamisala myös sellaisen tuomioistuinratkaisun, jolla määrätään lapsen sijoittamisesta kasvatus- ja hoitolaitokseen hänen suojelemisekseen itseltään niin, että sijoitukseen liittyy vapauden menetys.
11.
Asetuksen asiallinen soveltamisala on säännelty sen 1 artiklassa, jonka 1 kohdan b alakohdan mukaan asetusta sovelletaan, riippumatta siitä, millaisessa tuomioistuimessa asiaa käsitellään, siviilioikeudellisissa asioissa, jotka liittyvät vanhempainvastuun myöntämiseen, käyttämiseen, siirtämiseen, rajoittamiseen tai lopettamiseen.
12.
Asetuksen 2 artiklan 7 alakohdan mukaan ”vanhempainvastuulla” tarkoitetaan erityisesti oikeutta lapsen huoltoon, johon kuuluu 2 artiklan 9 alakohdan mukaan oikeus päättää lapsen asuinpaikasta. Asetuksen 2 artiklan 8 alakohdan mukaan vanhempainvastuunkantaja on ”k[uka] tahansa henkilö – –, jolla on vanhempainvastuu lapseen nähden”. Sillä, että oikeus lapsen huoltoon ei ole vanhemmilla – kuten käsiteltävänä olevassa asiassa – ei siis ole merkitystä.
13.
Asetuksen 1 artiklan 2 kohdan d alakohdan mukaan vanhempainvastuuseen liittyviin siviilioikeudellisiin asioihin kuuluvat erityisesti lapsen sijoittaminen sijaisperheeseen tai hoitolaitokseen.
14.
Unionin tuomioistuin on jo katsonut, että siviilioikeudellisten asioiden käsitettä on tulkittava niin, että se voi käsittää myös lastensuojelutoimenpiteitä, jotka jonkin jäsenvaltion oikeusjärjestyksessä kuuluvat julkisoikeuden alaan. (
6
) Toiseksi unionin tuomioistuin on todennut, että vaikka asetuksessa ei niin nimenomaisesti todeta, lapsen huostaanotto kuuluu lastensuojelutoimenpiteenä asetuksen soveltamisalaan. (
7
) Se mainitsi lisäksi nimenomaisesti erään jäsenvaltion käsityksen, jonka mukaan määräys lapsen huostaanotosta saattaa myös tietyissä olosuhteissa johtaa lapsen vapauden riistoon. (
8
) Unionin tuomioistuin ei ole vielä käsitellyt kysymystä siitä, kuuluuko asetuksen soveltamisalaan sijoitus, johon liittyy vapauden menetys.
15.
Asetuksen 1 artiklan 2 kohdan d alakohdassa käytetyn käsitteen ”hoitolaitos” on ymmärrettävä tarkoittavan laitosta, jossa lapset ja nuoret asuvat ja jossa heistä huolehditaan pedagogisesti. Sanan luontaisen merkityksen mukaan mainittu käsite voi myös käsittää laitokset, joihin lapsia sijoitetaan heidän suojelemisekseen niin, että he menettävät vapautensa.
16.
Asetuksen soveltamisalaa koskevista poikkeuksista säädetään 1 artiklan 3 kohdassa. Mainitun säännöksen g alakohdan mukaan asetusta ei sovelleta lasten tekemien rikosten johdosta toteutettuihin toimenpiteisiin. Tästä poikkeuksesta voi tehdä vastakohtaispäätelmän, että asetuksen antaja on lähtökohtaisesti katsonut asetuksen kattavan myös suljettuun hoitolaitokseen sijoittamisen. Vain näin voidaan selittää se, että se on katsonut tarpeelliseksi todeta, että asetus ei kata nuorten tekemistä rikoksista määrättäviä oikeudellisia seuraamuksia, joihin erityisesti voi kuulua vapauden menetys.
17.
Samaan suuntaan viittaa myös toimivallasta, sovellettavasta laista, toimenpiteiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta sekä yhteistyöstä vanhempainvastuuseen ja lasten suojeluun liittyvissä asioissa 19.10.1996 tehtyä Haagin yleissopimusta (
9
) koskeva Paul Lagarden selitysmuistio. (
10
) Mainittu muistio voidaan ottaa huomioon asetuksen N:o 2201/2003 säädöshistoriaan ja systematiikkaan perustuvassa tulkinnassa viitteellisesti kyseisen asetuksen vastaavien säännösten tulkinnassa. Oikeutta lapsen huoltoon koskevat asetuksen säännökset – myös tässä tulkittavat soveltamisalaa koskevat säännökset (
11
)– perustuvat nimittäin Haagin yleissopimuksen esitöihin ja suurelta osin vastaavat niitä. (
12
)Asetuksen säännöksiä ja yleissopimuksen vastaavia määräyksiä pitäisi sitä paitsi myös tästä syystä tulkita mahdollisimman yhdenmukaisesti sen estämiseksi, että syntyy toisistaan poikkeavia lopputulemia sen mukaan, koskeeko tapaus toista jäsenvaltiota vai kolmatta valtiota. (
13
)
18.
Lagarden muistiossa kuvataan toimenpiteitä lapsen sijoittamiseksi sijaisperheeseen tai hoitolaitokseen klassisiksi lastensuojelutoimenpiteiksi. Ne kuuluvat itsestään selvästi yleissopimuksen soveltamisalaan niin kauan kuin niitä ei ole nimenomaisesti suljettu sen soveltamisalan ulkopuolelle, kuten lapsen tekemän rikoksen johdosta tehtävä sijoitus. (
14
) Yleissopimuksen aiheena on hänen mukaansa lastensuojelu, minkä vuoksi vain nuorten tekemiin rikoksiin liittyvät oikeudelliset toimenpiteet on suljettava sen ulkopuolelle. (
15
)
19.
Myös asetuksen osalta kaikkien ratkaisujen, jotka koskevat vanhempainvastuuta, on kuuluttava sen soveltamisalaan silloin, kun mitään 1 artiklan 3 kohdassa säädetyistä poikkeuksista ei sovelleta. (
16
) Suljettuun hoitolaitokseen sijoittaminen, joka suojelee lasta hänen oman turvallisuutensa vaarantamiselta tai itsemurhalta ja jolla on kasvatukselliset ja hoidolliset tavoitteet, kuuluu siis asetuksen sanamuodon, säädöshistorian ja asiayhteyden mukaan sen soveltamisalaan.
20.
Tällainen tulkinta vastaa myös asetuksen tavoitteita, jotka on ilmaistu sen johdanto-osan viidennessä perustelukappaleessa. (
17
) Sen mukaan kaikkien lasten tasapuolisen kohtelun varmistamiseksi kyseinen asetus kattaa kaikki vanhempainvastuuta koskevat ratkaisut, lastensuojelutoimenpiteet mukaan luettuina.
21.
Jos lapsen suojelu voi edellyttää suljettuun hoitolaitokseen sijoittamista ja asetuksella pyritään varmistamaan kaikkien lasten tasapuolinen kohtelu vanhempainvastuuta koskevien ratkaisujen osalta, ei olisi mahdollista selittää, miksi juuri suljettuun hoitolaitokseen sijoittamista koskevat ratkaisut olisi suljettava asetuksen soveltamisalan ulkopuolelle. Mainitunlaisilla sijoituksilla puututaan sentään eniten asianomaisen henkilön perusoikeuksiin. Juuri tällä arkaluonteisella alalla on ratkaisevaa, että asetuksella säännellään yhtenäisesti tuomioistuinten toimivalta, joka asetuksessa määräytyy lapsen edun mukaisesti, (
18
) ja tällaisten ratkaisujen tunnustaminen ja täytäntöönpano.
22.
Soveltamisalaan sisällyttämisellä vältetään lopulta myös rajanveto-ongelmia yksittäistapauksissa. Erityyppiset sijoitukset nimittäin yleensä limittyvät saumattomasti toisiinsa. Suljettuun hoitolaitokseen sijoittaminen tulee aina olemaan viimeinen keino, jota käytetään vain välttämättä vaadittavan ajan. Suljettuun hoitolaitokseen sijoittamisen jälkeen lapsen sijoitusta jatketaan tarvittaessa samassa hoitolaitoksessa ilman vapauden menetystä. Näin on myös pääasiassa: S. C. on sijoitettuna vapautensa menettäneenä vain niin kauan kuin se on aivan välttämätöntä, ja hän jää samaan hoitolaitokseen sen jälkeen, kun kyseistä rajoitusta on lähitulevaisuudessa lievennetty. Vain sellainen sääntely, jossa kaikenlaisia sijoituksia koskeviin ratkaisuihin sovelletaan yhtenäisiä toimivaltaa ja tunnustamista koskevia sääntöjä, voi tällaisessa tilanteessa asianmukaisesti palvella lapsen etua. Siitä, että sellaisen hoitolaitossijoituksen, johon liittyy vapauden menetys, ei katsottaisi kuuluvan asetuksen soveltamisalaan, voisi seurata, että tuomioistuinten toimivalta on erilainen sijoituksen tyypin mukaan. Se ei olisi oikein.
23.
Ensimmäiseen ennakkoratkaisukysymykseen on siis vastattava, että asetuksen N:o 2201/2003 asialliseen soveltamisalaan kuuluu myös ratkaisu, jolla määrätään sellaisesta lapsen sijoittamisesta toisessa jäsenvaltiossa sijaitsevaan hoitolaitokseen, johon liittyy vapauden menetys ja joka tehdään lapsen suojelemiseksi.
B Toinen ennakkoratkaisukysymys: vaatimus toimivaltaisen viranomaisen etukäteen antamasta hyväksynnästä
24.
Toisella kysymyksellään ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin haluaa tietää, mitä velvoitteita asetuksen N:o 2201/2003 56 artiklasta seuraa mainitunlaisen sijoituksen yhteydessä kuulemis- ja hyväksymismenettelyn osalta.
25.
Ennakkoratkaisupyynnössä olevista tiedoista ilmenee asiayhteys, johon tämä kysymys liittyy.
26.
Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen antamien tietojen mukaan sen ei nimittäin ollut mahdollista selvittää täysin varmasti, mikä viranomainen Yhdistyneessä kuningaskunnassa vastaa asetuksen 56 artiklan 2 kohdassa tarkoitetusta hyväksynnästä. Official Solicitor ja Central Authority for England and Wales (
19
) olivat nimittäin toimittaneet yksityisen hoitolaitoksen antaman tiedon, jossa se ilmoitti, että se voi ottaa S. C:n vastaan. Tämän jälkeen High Courtille toimitetussa valaehtoisessa todistuksessa Englannin ja Walesin keskusviranomaisen virkamies oli ilmoittanut, ettei kyseinen viranomainen ollut 56 artiklassa tarkoitettu toimivaltainen viranomainen ja ettei ollut olemassa tiettyä kyseisessä artiklassa tarkoitettua toimivaltaista viranomaista. Ennakkoratkaisua pyytäneelle tuomioistuimelle on syntynyt tästä vaikutelma, että oli esitetty vain sen yksityisen hoitolaitoksen hyväksyntä, johon S. C. oli tarkoitus sijoittaa, ja että mainittua hoitolaitosta oli pidettävä toimivaltaisena viranomaisena.
27.
Suullisessa käsittelyssä esitetyn lisäkysymyksen johdosta Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus on sitä vastoin tuonut esiin, ettei hoitolaitos, johon lapsi on sijoitettu, ole yksityinen hoitolaitos. Hoitolaitos kuuluu pikemminkin Peterboroughin kaupungille, kyseinen kaupunki vastaa sen hallinnosta, ja hoitolaitos on näin ollen valtion hoitolaitos. Lähtökohtaisesti ennakkoratkaisupyyntöön on vastattava niiden tosiseikkojen kuvauksen perusteella, joihin ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin on ennakkoratkaisupyyntönsä perustanut. Kun Yhdistyneen kuningaskunnan antamat tiedot otetaan huomioon, asiassa hyödyllisen vastauksen ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen toiseen kysymykseen on selvennettävä myös kysymystä siitä, riittääkö 56 artiklan 2 kohdan vaatimukset täyttämään se, että valtiollinen hoitolaitos antaa hyväksynnän.
1. Hoitolaitos toimivaltaisena viranomaisena
28.
Asetuksen 56 artiklan 2 kohdan mukaan päätös lapsen sijoittamisesta toiseen jäsenvaltioon voidaan tehdä vasta, kun pyynnön vastaanottaneen jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen on hyväksynyt sijoittamisen. Asetuksen 56 artiklan 1 kohdassa säädetään edeltävästä kuulemismenettelystä: Jos tuomioistuin suunnittelee sijoitusta ulkomaille, tuomioistuin kuulee ensin vastaanottavan jäsenvaltion keskusviranomaista tai sen muuta toimivaltaista viranomaista.
29.
Asetuksen 56 artiklan 2 kohdassa käytetty käsite ”toimivaltainen viranomainen” on ymmärrettävä yleisnimitykseksi 1 kohdassa käytetyille käsitteille ”keskusviranomainen” tai ”toimivaltainen viranomainen”. Mainitussa 1 kohdassa käytetystä muotoilusta ”tai – – muuta toimivaltaista viranomaista” seuraa nimittäin, että keskusviranomaista voidaan myös pitää toimivaltaisena viranomaisena.
30.
Myös säädöshistoria tukee säännöksen ymmärtämistä näin. Asetuksen aiemmissa luonnoksissa myös 2 kohdassa puhuttiin 1 kohdassa käytettyjen käsitteiden tavoin keskusviranomaisesta tai muusta toimivaltaisesta viranomaisesta. (
20
) Vasta hyvin myöhäisessä lainsäädäntömenettelyn vaiheessa 2 kohdasta jäi pois maininta keskusviranomaisesta. (
21
) Neuvoston neuvotteluasiakirjoista ei voida päätellä, että keskusviranomaisen poistamisella 2 kohdasta olisi tarkoitettu sisällöllistä muutosta.
31.
Asetuksen 56 artiklan mukaan joko keskusviranomaisen tai muun asiassa toimivaltaisen viranomaisen on annettava hyväksyntä. Koska jokaisen jäsenvaltion on 53 artiklan mukaisesti määriteltävä yksi tai useampi keskusviranomainen, on asetuksen järjestelmässä suljettu pois se, että mitään 56 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua toimivaltaista viranomaista ei olisi. (
22
) Asetuksen 53 artiklassa velvoitetaan muu kuin toimivaltainen keskusviranomainen toimittamaan tiedonanto edelleen toimivaltaiselle (keskus)viranomaiselle.
32.
On vielä arvioitava sitä, voidaanko 56 artiklan 2 kohdassa tarkoitetulla toimivaltaisella viranomaisella tarkoittaa myös sitä yksityistä tai julkista hoitolaitosta, johon lapsi on tarkoitus sijoittaa.
33.
Asetuksen 56 artiklan 3 kohdassa säädetään nimittäin, että 1 ja 2 kohdassa tarkoitettu kuuleminen ja hyväksyntä määräytyy pyynnön vastaanottaneen jäsenvaltion kansallisen lainsäädännön mukaisesti. Kysymys siitä, voiko yksityinen hoitolaitos, jonka on tarkoitus ottaa lapsi vastaan, olla 56 artiklassa tarkoitettu toimivaltainen viranomainen, ei kuitenkaan ole hyväksynnän yksityiskohtia koskeva kysymys vaan perustavanlaatuinen ratkaisu, joka koskee itse hyväksyntää. Tätä kysymystä ei voida jättää kansallisen oikeuden varaan, vaan se on pikemminkin ratkaistava itsenäisesti unionin oikeudessa unionin oikeuden yhtenäisen soveltamisen vuoksi. (
23
)
34.
Saksankielisessä toisinnossa käy jo käsitteen ”Behörde” (viranomainen) käyttämisestä selvästi ilmi, että edellytetään valtion laitoksen hyväksyntää. Myös muissa asetuksen kielitoisinnoissa on käytetty käsitteitä, jotka viittaavat hyväksynnän antavan laitoksen valtiolliseen luonteeseen: ranskankielisessä toisinnossa on käsite ”autorité compétente” ja englanninkielisessä toisinnossa ”competent authority”. Mainituissa kielitoisinnoissa on vaatimus valtion laitoksen osallisuudesta selvä jo myös 56 artiklan 1 kohdan loppuosan perusteella, sillä niissä puhutaan vastaavien sisäisten tapausten osalta viranomaisen osallistumisesta (”autorité publique”, ”public authority”).
35.
Jo 56 artiklan sanamuodosta seuraa siis, että yksityisen laitoksen, johon lapsi on tarkoitus sijoittaa, hyväksyntä ei riitä. Sanamuoto ei ole yhtä yksiselitteinen sen suhteen, täyttääkö valtiollisen hoitolaitoksen hyväksyntä 56 artiklan 2 kohdan vaatimukset. Jos viranomaisen käsite ymmärretään laajasti, myös valtiollinen hoitolaitos saattaisi kuulua sen alaan.
36.
Sen, ettei hoitolaitoksen, johon lapsi on tarkoitus sijoittaa, hyväksyntä ole 56 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu pätevä hyväksyntä, olipa kyseinen hoitolaitos yksityinen tai valtiollinen, vahvistaa kuitenkin hyväksymisvaatimuksen tarkoitus. Mainittu tarkoitus ilmenee Haagin yleissopimusta, jonka 33 artiklan 2 kappaleessa on asetuksen N:o 2201/2003 56 artiklaa vastaava määräys lasten sijoittamisesta, koskevasta Lagarden muistiosta. Myös mainitussa yleissopimuksessa asetetaan vaatimus vastaanottavan valtion ennakkohyväksynnästä. (
24
) Lagarden muistiossa päätellään tästä, että kyseisen ennakkohyväksynnän tarkoitus on mahdollistaa se, että lapsen oleskelun edellytykset vastaanottavassa valtiossa voidaan säännellä ennakolta erityisesti kyseisessä valtiossa voimassa olevan maahanmuuttolainsäädännön (
25
) tai myös sijoitustoimenpiteen täytäntöönpanosta aiheutuvien kustannusten jaon (
26
) suhteen.
37.
Hyväksyntää koskevan vaatimuksen tarkoituksena on huolehtia myös siitä, että kaikki kysymykset, joita voi seurata vastaanottavaan jäsenvaltioon sijoittamisesta, selvitetään etukäteen niin pitkälle kuin mahdollista ennen kuin sijoitus tapahtuu. Näin on myös lapsen edun vuoksi varmistettava, että hallinnolliset tai muut vaikeudet eivät nouse merkityksellisiksi vasta myöhemmässä vaiheessa, kun lapsi on jo sijoitettu, ja voi pahimmassa tapauksessa edellyttää lapsen palauttamista.
38.
Se, että vastaanottava jäsenvaltio tutkisi uudelleen, onko sijoitus lapsen edun mukainen, ei saisi kuulua asetuksen järjestelmään. Sijoituksesta määräävä tuomioistuin on asetuksen mukaan toimivaltaisena tuomioistuimena jo yleensä tehnyt kyseisen arvioinnin. Vastaanottavan jäsenvaltion viranomaiset voisivat kuitenkin huomauttaa siitä, että niiden mielestä kyseisen jäsenvaltion ordre publicistä saattaisi aiheutua vaikeuksia, jotka saattaisivat estää 23 artiklan mukaisen sijoituspäätöksen tunnustamisen tai täytäntöönpanokelpoiseksi julistamisen. Kuulemis- ja hyväksyntämenettely mahdollistaa lopulta sen, että viranomaiset sijoitusjäsenvaltiossa voivat huomauttaa, jos konkreettisesti valitun hoitolaitoksen suhteen on ongelmia. Vastaanottavan jäsenvaltion viranomaiset tuntevat nimittäin yleensä paikalliset hoitolaitokset sijoittavan jäsenvaltion tuomioistuinta paremmin. Ennen kaikkea hyväksyntää koskevan vaatimuksen on taattava se, että toimivaltaiset viranomaiset saavat aikaisessa vaiheessa tiedon siitä, että lapsi on tulossa heidän toimivaltansa piiriin, jotta se ei tapahdu ilman valtiollisten elinten valvontamahdollisuutta.
39.
Hyväksymistä koskevan vaatimuksen tavoitteet eivät täyty, jos hyväksynnän antaa yksityinen laitos, johon lapsi on tarkoitus sijoittaa, itse. Yksityinen laitos ei nimittäin voi antaa sijoitusta koskevista hallinnollisista näkökohdista mitään sitovia lausuntoja, joista vastaanottavan jäsenvaltion olisi myöhemmin pidettävä kiinni. Tämän hyväksymisvaatimusta koskevan näkökohdan valtiollinen hoitolaitos voisi kuitenkin täyttää. Konkreettisesti sijoitusta varten valittua laitosta koskevien ongelmien valvontaa koskeva näkökohta puhuu kuitenkin myös sitä vastaan, että laitoksen itsensä antamaa hyväksyntää pidettäisiin riittävänä valtiollisen hoitolaitoksen osalta. Hyväksyntää koskevan vaatimuksen tarkoitus edellyttää siksi, että hyväksyntä on peräisin valtion viranomaiselta, joka ei saa olla hoitolaitos itse. Sillä, että toimivaltaiset viranomaiset hallinnoivat tai johtavat hoitolaitosta, ei ole merkitystä. On kuitenkin varmistettava, että hyväksyntää koskeva päätös on toimivaltaisen viranomaisen riippumaton päätös. Kyseinen valtion viranomainen voi luonnollisesti päätöksessään ottaa huomioon hoitolaitoksen, jonka on tarkoitus ottaa lapsi vastaan, arvion, ja sen on otettava kyseinen arvio huomioon. Mainittu arvio ei kuitenkaan saa korvata viranomaisen hyväksyntää.
40.
Yhdistynyt kuningaskunta on unionin tuomioistuimessa käydyssä menettelyssä tuonut esiin, että 56 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu toimivaltainen viranomainen on Englannissa se paikallisviranomainen, jonka toimivallan piirissä se hoitolaitos on, johon lapsi on tarkoitus sijoittaa. (
27
) Käsiteltävänä olevassa asiassa mainittu viranomainen on Yhdistyneen kuningaskunnan mukaan Peterborough City Council.
41.
Unionin tuomioistuimelle esitetyistä asiakirjoista ilmenee, että keskusviranomainen on ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen pyynnöstä 56 artiklan 2 kohdan mukaisena hyväksyntänä ensin toimittanut sen hoitolaitoksen vastuuhenkilön kirjeen, johon lapsi oli tarkoitus sijoittaa. Kirjepaperin yläosassa oli mainittu sekä City Council että hoitolaitoksen nimi. (
28
) Yhdistynyt kuningaskunta selitti kahden nimen mainitsemisen kirjepaperin yläosassa siten, että Peterborough City Council hallinnoi kyseistä hoitolaitosta. Asiakirjoista ilmenee kuitenkin myös, että keskusviranomainen on toimittanut toimivaltaiselle Irlannin viranomaiselle myöhemmin hoitolaitokselta toisen, täsmentävän kirjeen, jonka yläosassa oli mainittu vain hoitolaitoksen nimi. (
29
)
42.
Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on selvitettävä lopullisesti, oliko käsiteltävänä olevassa asiassa käsillä Peterborough City Councilin päätös vai vain sen hoitolaitoksen päätös, johon lapsi oli tarkoitus sijoittaa.
2. Toimivaltaisten viranomaisten hyväksynnän puuttumisen seuraukset
43.
Seuraavaksi on selvitettävä, mitä seurauksia aiheutuu, jos pääasiassa todetaan, että hyväksyntää ei ole antanut toimivaltainen viranomainen.
44.
Asetuksen 56 artiklan 2 kohdan mukaan päätös sijoittamisesta voidaan tehdä ainoastaan, jos pyynnön vastaanottaneen jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen on antanut hyväksyntänsä. Hyväksyntä on siis oltava ennen kuin sijoittavan jäsenvaltion tuomioistuin päättää sijoittamisesta. Hyväksynnän pakottavaa luonnetta korostaa se tosiasia, että 23 artiklan g alakohdassa säädetään, että vanhempainvastuuta koskevaa ratkaisua ei tunnusteta eikä julisteta täytäntöönpanokelpoiseksi, jos 56 artiklassa säädettyä menettelyä ei ole noudatettu.
45.
Olen komission kanssa lähtökohtaisesti samaa mieltä siitä, että hyväksyntä on tuomioistuimen sijoituspäätöksen ennakkoedellytys. Tämä seuraa myös väistämättä edellä kuvatusta hyväksyntää koskevan vaatimuksen tarkoituksesta. Sijoitusta vastaan olevien syiden ennakollisen selvittämisen tarkoituksena on juuri estää tilanne, jossa muutoin lapsen palauttaminen myöhemmin on välttämätöntä.
46.
Käsiteltävänä olevan asian kaltaisessa poikkeustapauksessa, jota luonnehtivat keskusviranomaisen ristiriitaiset lausunnot, on kuitenkin harkittava sitä, että hyväksyntä voidaan poikkeuksellisesti saada hakea jälkikäteen. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin on nimittäin yhtäältä nähnyt paljon vaivaa hakeakseen hyväksynnän. Toisaalta ei myöskään ollut niin, ettei mitään hyväksyntää olisi ollut, vaan Yhdistyneen kuningaskunnan keskusviranomainen oli aluksi toimittanut hyväksynnän mutta myöhemmin täsmentänyt, ettei se ole toimivaltainen viranomainen. Keskusviranomainen ei kuitenkaan tässä yhteydessä ole nimenomaisesti vastustanut sijoitusta. Tällaisessa tilanteessa olisi lapsen edun vastaista käydä läpi koko sijoitusmääräysmenettely, jotta sitten sen jälkeen, kun olisi kulunut huomattavan pitkä aika ja käytettävissä olisi pätevä hyväksyntä, määrättäisiin sijoituksesta uudelleen.
47.
Vaikuttaa siten perustellulta mainitunlaisessa poikkeustapauksessa, kun sijoituksesta määräävä tuomioistuin on vaivannäöstään huolimatta saanut vain hyväksynnän, joka jälkikäteen ilmenee asetuksen 56 artiklan 2 kohdan mukaan riittämättömäksi, sallia hyväksynnän hakeminen jälkikäteen. (
30
) Jälkikäteisen hyväksynnän sallimisesta tällä tavoin rajoitetusti ei synny vaaraa hyväksyntää koskevan vaatimuksen kiertämisestä.
48.
Yhdistyneessä kuningaskunnassa toimivaltainen viranomainen ottaa puolestaan jälkikäteistä hyväksyntää koskevassa arviossaan huomioon, että sijoitus Yhdistyneeseen kuningaskuntaan on tapahtunut ilman riittävää hyväksyntää myös Yhdistyneen kuningaskunnan keskusviranomaisen ristiriitaisten lausuntojen vuoksi ja että kyseisellä viranomaisella on oikeastaan 53 artiklan mukaan velvollisuus toimittaa pyynnöt toimivaltaiselle viranomaiselle. Lapsen edun huomioon ottamisen pitäisi käsiteltävänä olevassa asiassa johtaa siihen, että asetuksen N:o 2201/2003 56 artiklassa tarkoitettu hyväksyntä saadaan evätä vain erittäin painavien vastasyiden vuoksi.
3. Muut hyväksymismenettelyä koskevat vaatimukset
49.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin mainitsee ennakkoratkaisupyynnössään eräässä kohtaa myös kysymyksen siitä, mitä tietoja pyynnön esittävän tuomioistuimen on annettava pyynnön vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille hyväksynnän arviointia varten. Myös jotkin osapuolet ovat huomautuksissaan ottaneet kantaa siihen, mitä lisävaatimuksia hyväksymismenettelylle on asetettava.
50.
Tästä on sanottava, että asetuksen 56 artiklan 3 kohdan mukaan hyväksyntä määräytyy kyseisen kansallisen lainsäädännön mukaisesti. Tehokkuusperiaatteesta seuraa kuitenkin, että jäsenvaltioiden on säädettävä 56 artiklassa tarkoitettua hyväksyntää varten selvät säännöt ja menettely taatakseen oikeusvarmuuden ja nopeuden. Asetuksen 53 artiklan mukaan muun kuin toimivaltaisen keskusviranomaisen on toimitettava tiedonanto edelleen toimivaltaiselle keskusviranomaiselle. Näin ollen on asetuksesta johtuvien velvoitteiden vastaista, että keskusviranomainen ilmoittaa toimivaltaista viranomaista nimeämättä hyväksyntää pyytävälle toisen jäsenvaltion tuomioistuimelle ainoastaan, ettei se ole toimivaltainen, koska ajan menetykset ja epäselvyydet toimivaltaisen viranomaisen etsimisessä viivyttävät tarpeettomasti sijoitusmääräystä ja estävät näin ollen turvaamasta asetuksella lapsen etua.
51.
Lisäselvennyksiä kysymykseen, seuraako unionin oikeudesta lisävaatimuksia hyväksymismenettelylle, esimerkiksi esitettävien asiakirjojen suhteen, ei mielestäni ole esillä olevassa menettelyssä aihetta antaa. Ei nimittäin ole mitään viitteitä siitä, että ne todellakin nousivat pääasiassa esiin. Ennakkoratkaisupyynnön muiden tietojen mukaan oli ainoastaan kyseenalaista se, voiko yksityinen laitos olla 56 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu toimivaltainen viranomainen. Erityisesti kiireellisessä ennakkoratkaisumenettelyssä, jossa jäsenvaltioiden osallistumismahdollisuus on rajoitettu suulliseen menettelyyn, (
31
) unionin tuomioistuimen on oltava varovainen arvioidessaan ennakkoratkaisukysymysten merkitystä asian ratkaisulle.
52.
Esillä olevassa menettelyssä ei voida selventää myöskään kysymystä siitä, milloin 56 artiklan 2 kohdassa tarkoitetusta hyväksynnästä voidaan luopua 56 artiklan 1 kohdan loppuosan nojalla. Asetuksen 56 artiklan 1 kohdan mukaan kuulemisvelvollisuutta ei ole, jos jäsenvaltiossa, johon sijoitus tehdään, ei edellytetä viranomaisen toimintaa silloin, kun lapsi sijoitetaan vastaavassa tilanteessa siinä valtiossa. Asetuksen 56 artiklan 2 kohdassa ei ole säädetty vastaavasta poikkeuksesta hyväksyntää koskevasta vaatimuksesta. Asetuksen sanamuodosta ei voida selvästi päätellä, raukeaako myös 1 kohdassa mainittua kuulemisvaatimusta vastaava hyväksyntää koskeva vaatimus, erityisesti hoitolaitokseen sijoitettaessa, jos viranomaisen toimintaa ei edellytetä silloin, kun lapsi sijoitetaan siinä valtiossa. Jos hoitolaitokseen sijoitettaessa on ylipäänsä ajateltavissa, että se olisi mahdollista jonkin jäsenvaltion oikeuden mukaan ilman viranomaisen toimintaa, minusta ei missään tapauksessa vaikuta hyväksyttävältä, että hyväksyntää koskevasta vaatimuksesta luovuttaisiin. Tämä ei ole myöskään voinut olla asetuksen tarkoitus, muutoin siinä olisi säädetty vähintään velvollisuudesta ilmoittaa sijoituksesta toimivaltaiselle viranomaiselle, kuten 4 kohdassa on säädetty sijaisperheeseen sijoittamisen osalta.
53.
Kuten Yhdistyneelle kuningaskunnalle esitetystä kysymyksestä on ilmennyt ja suljettuun hoitolaitokseen sijoittamisen osalta ei muuta voitaisi odottaakaan, käsiteltävänä olevassa asiassa Yhdistyneen kuningaskunnan oikeuden mukaan riidanalaista sijoitusta vastaava sijoitus edellyttää viranomaisen tai tuomioistuimen toimintaa silloin, kun lapsi sijoitetaan kyseisessä valtiossa.
4. Välipäätelmä
54.
Toiseen ennakkoratkaisukysymykseen on siis vastattava, että valtion viranomaisen on annettava asetuksen N:o 2201/2003 56 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu hyväksyntä ennen sijoitusmääräyksen antamista. Pelkkä sen hoitolaitoksen hyväksyntä, johon lapsi on tarkoitus sijoittaa, ei riitä. Jos jälkikäteen ilmenee, että sijoituksesta määräävä tuomioistuin ei ole vaivannäöstään huolimatta saanut toimivaltaisen viranomaisen hyväksyntää ja tämä virhe johtuu keskusviranomaisen tulkinnanvaraisista tai riittämättömistä lausunnoista, on hyväksynnän hakeminen jälkikäteen sallittua, eikä uutta sijoitusmääräystä tarvita.
C Kolmas ja neljäs ennakkoratkaisukysymys
55.
Kolmannella ennakkoratkaisukysymyksellään ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pyrkii selvittämään, onko määräys, jolla määrätään lapsen sijoittamisesta vastoin hänen tahtoaan toisessa jäsenvaltiossa sijaitsevaan suljettuun hoitolaitokseen, julistettava täytäntöönpanokelpoiseksi vastaanottavassa jäsenvaltiossa ennen kuin lapsi tosiasiallisesti sijoitetaan. Neljäs ennakkoratkaisukysymys koskee sitä, mitä oikeusvaikutuksia mainitunlaisella sijoitusmääräyksellä on vastaanottavassa jäsenvaltiossa ennen sen täytäntöönpanokelpoiseksi julistamista.
1. Ennakkoratkaisukysymysten tutkittavaksi ottaminen
56.
Ennakkoratkaisupyynnöstä ilmenee, että S. C. oli jo sijoitettu Englannissa sijaitsevaan suljettuun hoitolaitokseen, vaikka sijoitusmääräystä ei ollut siellä vielä julistettu täytäntöönpanokelpoiseksi. Koska sijoitus on jo tapahtunut, ei kolmannessa ennakkoratkaisukysymyksessä oikeastaan voi enää olla kyse siitä, onko täytäntöönpanokelpoiseksi julistamisen tapahduttava ennen tosiasiallista sijoitusta. Yhdistyneen kuningaskunnan menettelyn aikana unionin tuomioistuimelle toimittamista tiedoista ilmenee sitä paitsi myös, että tällä välin Irlannissa annettu sijoitusmääräys on HSE:n pyynnöstä rekisteröity Englannissa 8.3.2012 ja että se on näin julistettu täytäntöönpanokelpoiseksi. Kummankin kysymyksen merkityksestä asian ratkaisulle ja siten niiden tutkittavaksi ottamisesta saattaisi näin ollen olla epäilyksiä.
57.
Täytäntöönpanokelpoiseksi julistamista koskevan muutoksenhaun määräaika ei ole kuitenkaan vielä päättynyt. Niin kauan neljännellä kysymyksellä on joka tapauksessa vielä merkitystä asian ratkaisulle. Koska ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin on lisäksi ilmoittanut, että se määrää sijoituksesta väliaikaisesti ja kulloinkin neljäksi viikoksi, on kysymyksellä mainitunlaisen määräyksen oikeusvaikutuksista merkitystä sijoituksen jatkamista koskevien määräysten osalta koko S. C:n sijoituksen keston ajan siihen saakka, kunnes täytäntöönpanokelpoiseksi julistamista koskeva menettely on päättynyt. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pohtii erityisesti sitä, voiko sen määräys – siinä tapauksessa, että S. C. karkaa hoitolaitoksesta – olla ilman täytäntöönpanokelpoiseksi julistamista oikeusperuste sellaisille viranomaistoimille, joilla lapsi palautetaan hoitolaitokseen. Kysymyksellä siitä, onko pääasiassa kyseessä olevan kaltainen sijoitusmääräys tarpeen julistaa täytäntöönpanokelpoiseksi, on näin ollen edelleen ennakkoratkaisua pyytäneelle tuomioistuimelle merkitystä, ja se voidaan näin ollen ottaa tutkittavaksi. Tarkastelen tätä kysymystä jäljempänä.
2. Täytäntöönpanokelpoiseksi julistamista koskeva vaatimus
58.
Asetuksen N:o 2201/2003 21 artiklassa asetetaan periaate, jonka mukaan jäsenvaltiossa annettu ratkaisu on tunnustettava muissa jäsenvaltioissa automaattisesti.
59.
Täytäntöönpanokelpoiseksi julistamisesta säädetään asetuksen 28 artiklassa. Sen mukaan vanhempainvastuusta jäsenvaltiossa annettu ratkaisu, joka on siinä jäsenvaltiossa täytäntöönpanokelpoinen ja on annettu tiedoksi, pannaan täytäntöön toisessa jäsenvaltiossa, kun se asiaan osallisen hakemuksesta on siellä julistettu täytäntöönpanokelpoiseksi. Yhdistyneessä kuningaskunnassa täytäntöönpanokelpoiseksi julistamisen sijalla on asetuksen 28 artiklan 2 kohdan mukaan rekisteröinti Englannissa ja Walesissa, Skotlannissa tai Pohjois-Irlannissa sen mukaan, missä ratkaisu on pantava täytäntöön. Tästä ei ilmene sisällöllistä eroa täytäntöönpanokelpoiseksi julistamiseen.
60.
Määräys, jolla määrätään sijoittamisesta suljettuun hoitolaitokseen, on, kuten edellä on todettu, vanhempainvastuuta koskeva ratkaisu. Tätä luokittelua ei muuta mitenkään riidanalaisen sijoitusmääräyksen väliaikainen luonne. (
32
) Se on myös täytäntöönpanokelpoinen siltä osin kuin sillä on täytäntöönpantavissa oleva sisältö. (
33
) Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin on nimittäin ratkaisussaan määrännyt, että S. C. sijoitetaan suljettuun hoitolaitokseen. (
34
)
61.
Täytäntöönpanokelpoiseksi julistamista koskeva menettely on menettely, jossa sallitaan ulkomaisten täytäntöönpanoperusteiden pakkotäytäntöönpano. (
35
) Täytäntöönpanokelpoiseksi julistaminen tai rekisteröinti on, toisin kuin asetuksen 21 artiklan mukaan täysin automaattinen tunnustaminen, näin ollen tarpeen, kun ratkaisu on pantava täytäntöön. Täytäntöönpano tarkoittaa, että ratkaisun sisältö on pantava täytäntöön käyttäen valtion pakkokeinoja.
62.
Pääasiassa lapsi vastustaa oikeuden ratkaisua, jolla on määrätty hänen sijoittamisestaan suljettuun hoitolaitokseen. Sijoitusmenettelyn toteuttamiseksi täytäntöönpanomenettely on siksi tarpeen. S. C:n siirtoon Irlannista Englannissa sijaitsevaan hoitolaitokseen liittyvät tosiasialliset olosuhteet vahvistavat tämän: viranomaisen edustaja ja Irlannin poliisin virkamies lensivät S. C:n kanssa Lontooseen, jossa Britannian poliisin virkamies otti hänet vastaan ja varmisti yksityisen yrityksen suorittaman S. C:n kuljetuksen hoitolaitokseen. Hoitolaitoksessa hän on ollut siitä lähtien vastoin tahtoaan pakkohoidossa.
63.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin korostaa myös, että jos S. C. karkaisi suljetusta hoitolaitoksesta, tarvittaisiin Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten apua, jotta S. C. voitaisiin pakkokeinoin palauttaa oman suojelunsa vuoksi vastoin tahtoaan hoitolaitokseen. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin esittää myös, että niin pian kuin se on pedagogisesti hyväksyttävissä, S. C:n on tarkoitus osallistua myös hoitolaitoksen retkille. Retkille osallistuminen on ohjelman onnistumisen kannalta ratkaisevan tärkeää, vaikka niihin liittyy korkea karkaamisvaara.
64.
Kaikki nämä vapauden menetystä tai vapauden rajoittamista merkitsevät toimenpiteet ovat välittömän pakon käyttämistä sijoitusmääräyksen täytäntöönpanemiseksi.
65.
Tässä ei välttämättä ole kaikissa kansallisissa oikeusjärjestyksissä kyse klassisesta siviiliprosessuaalisesta täytäntöönpanotoimesta. Mutta kuten unionin tuomioistuin on asetuksen soveltamisalaa tulkitessaan ottanut lähtökohdaksi sen laajan tulkinnan ja katsonut, että se käsittää myös julkisoikeudelliset toimenpiteet, (
36
) samoin myös täytäntöönpanokelpoiseksi julistamisen tarpeellisuuden edellytyksenä olevien täytäntöönpanotoimien määritelmä on ymmärrettävä laajasti. Täytäntöönpanon käsitteen itsenäinen tulkinta unionin oikeudessa ei ole myöskään vastoin asetuksen 47 artiklan 1 kohtaa, jossa säädetään, että täytäntöönpanomenettely tapahtuu täytäntöön panevan jäsenvaltion lain mukaisesti. Tässä ei nimittäin ole kysymys täytäntöönpanomenettelystä vaan sen määrittämisestä, mitkä tosiseikat edellyttävät täytäntöönpanokelpoiseksi julistamista koskevaa menettelyä. Ja sen on oltava yhdenmukaista koko unionin alueella.
66.
Täytäntöönpanoa on tässä merkityksessä vanhempainvastuuta koskevan ratkaisun toteuttaminen valtion valtaa käyttäen tai valtion valtuuttamana.
67.
Näiden näkökohtien pohjalta myös ratkaisun, jolla lapsi määrätään sijoitettavaksi suljettuun hoitolaitokseen, panemiseksi pakolla täytäntöön lapsen suhteen tarvitaan lähtökohtaisesti täytäntöönpanokelpoiseksi julistamista.
68.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin ja kaikki pääasian asianosaiset ovat sitä vastoin ilmaisseet olevansa huolissaan ajanhukasta, joka liittyy täytäntöönpanokelpoiseksi julistamista koskevan menettelyn läpikäymiseen. Ne korostavat pääasiaa luonnehtivaa erityistä kiireellisyyttä. Koska Irlannissa ei ole vaihtoehtoisia sijoitusmahdollisuuksia, kyseeseen tulee vain sijoittaminen Englantiin, ja sitä ei voida niiden mukaan enää lykätä, koska on olemassa akuutti vaara siitä, että lapsi vahingoittaa itseään. Perustelut ovat sen vuoksi sen suuntaisia, että kiireellisyyden ja lapsen edun vuoksi täytäntöönpanokelpoiseksi julistamisen ei pitäisi olla edellytys ulkomaille suuntautuvan sijoituksen toteuttamiselle. Niiden mukaan vaatimus täytäntöönpanokelpoiseksi julistamisesta vaarantaa rajat ylittävän sijoituksen tehokkuuden.
69.
Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen kuvaamia käytännön ongelmia mainitunlaisen kiireellisen rajat ylittävän lapsen sijoittamisen toteuttamisessa todellakin on. Voin siksi ymmärtää asianosaisten epäilyksiä. On myös todennäköistä, että tilanteille, joissa lapsia sijoitetaan rajojen yli, on usein ominaista erityinen kiireellisyys.
70.
Asetuksen N:o 2201/2003 31 artiklan 1 kohdassa säädetään tosin, että päätös täytäntöönpanokelpoiseksi julistamisesta on annettava viipymättä. Yhdistynyt kuningaskunta on vastauksena kysymykseen selittänyt, että tällainen päätös voidaan tehdä myös alle viikossa. Toisaalta 33 artiklan 5 kohdassa säädetään täytäntöönpanokelpoiseksi julistamisesta annetun ratkaisun muuttamista koskevan hakemuksen jättämiselle yhden tai kahden kuukauden määräaika.
71.
Erityinen kiireellisyys ei myöskään yksinään voi johtaa siihen, että täytäntöönpanotoimet toisessa jäsenvaltiossa perustuisivat suljettuun hoitolaitokseen sijoittamista koskevaan määräykseen, jota ei ole julistettu täytäntöönpanokelpoiseksi.
72.
Asetuksessa N:o 2201/2003 on nimittäin juuri kiireellisyyssyistä nimenomaisesti luovuttu täytäntöönpanokelpoiseksi julistamisesta kahdenlaisten päätösten osalta eli ensinnäkin tapaamisoikeutta koskevien päätösten (
37
) osalta ja toiseksi kaapattujen lasten palauttamista koskevien päätösten osalta. (
38
) Tietty korvike täytäntöönpanokelpoiseksi julistamista koskevalle menettelylle on todistus, joka on näissä tapauksissa liitettävä ratkaisuun, jotta täytäntöönpanokelpoiseksi julistamista koskeva menettely voidaan jättää pois. Mainitulla todistuksella ratkaisun antanut tuomioistuin todistaa, että asetuksessa säädettyjä vaatimuksia, joihin kuuluu erityisesti lapsen kuuleminen, on noudatettu.
73.
Täytäntöönpanokelpoiseksi julistamista koskevasta menettelystä luopumisesta ottamalla käyttöön todistus edellä mainittujen konkreettisten päätöstyyppien osalta seuraa vastapäätelmänä, että muiden vanhempainvastuuta koskevien päätösten osalta täytäntöönpanokelpoiseksi julistamista koskeva menettely on poikkeuksetta käytävä läpi myös kiireellisissä tapauksissa. Jos siitä kiireellisyyden vuoksi haluttaisiin luopua myös sijoituspäätösten osalta, käytettävissä ei olisi korvikkeena edes ratkaisun antaneen tuomioistuimen todistusta.
74.
Täytäntöönpanosta ilman edeltävää täytäntöönpanokelpoiseksi julistamista muualla kuin siinä jäsenvaltiossa, jossa ratkaisu on annettu, aiheutuisi myös huomattavia käytännön ongelmia. Kotimaiset täytäntöönpanoelimet tuskin pystyvät ylipäänsä arvioimaan niille esitettyä ulkomaista päätöstä tai varsinkaan tutkimaan päätöksen täytäntöönpanokelpoisuuden edellytyksiä tai päättelemään tulevan täytäntöönpanon laatua ja laajuutta. Myös mainitunlaisten epävarmuustekijöiden poistamiseksi asetuksessa juuri säädetään täytäntöönpanokelpoiseksi julistamista koskevasta menettelystä. Näitä täytäntöönpanoa ilman täytäntöönpanokelpoiseksi julistamista koskevia käytännön vaikeuksia ei pääasiassa ehkä ole sen vuoksi, että kyseiset oikeusjärjestykset ovat samankaltaisia ja käytettävä kieli on sama. Mutta sama kysymys täytäntöönpanokelpoiseksi julistamista koskevasta vaatimuksesta voi luonnollisesti nousta esiin myös sellaisissa tilanteissa, joissa täytäntöönpanoelimet joutuisivat panemaan täytäntöön niille täysin vieraalta vaikuttavan täytäntöönpanoperusteen.
75.
Poikkeamista täytäntöönpanokelpoiseksi julistamista koskevasta vaatimuksesta ei siis voida perustella kiireellisyydellä.
76.
S. C:n edustaja on tuonut esiin vielä toisen perusteen riidanalaisen määräyksen täytäntöönpanokelpoiseksi julistamista vastaan. Hänen mukaansa asetuksessa ei yleisesti ottaen säädetä siitä, että lapseen kohdistuvat pakkokeinot edellyttäisivät täytäntöönpanokelpoiseksi julistamista, vaan täytäntöönpanokelpoiseksi julistaminen on hänen mukaansa tarpeen vain päätöksen pakkotäytäntöönpanossa aikuisia vastaan. Pääasiassa sekä HSE että menettelyssä osallisena oleva S. C:n äiti suostuvat sijoitukseen. Samansuuntaisia väitteitä esitti suullisessa käsittelyssä Saksan hallitus, jonka mukaan toimenpiteet päätöksen täytäntöönpanemiseksi vastoin lapsen tahtoa eivät ole täytäntöönpanoa.
77.
Varmasti klassinen tapaus, jota vanhempainvastuuta koskevien päätösten täytäntöönpanossa ajatellaan, on tapaus, jossa toinen vanhempi haluaa panna päätöksen täytäntöön toista vanhempaa vastaan. Asetuksen soveltamisalaan on kuitenkin sisällytetty lasten sijoittamista koskevat päätökset. Missään tapauksessa asetuksesta ei voida löytää viittauksia siihen, että kyseiset päätökset olisi suljettava täytäntöönpanokelpoiseksi julistamista koskevan vaatimuksen ulkopuolelle siltä osin kuin ne on pantava täytäntöön lapsen itsensä vastustuksesta huolimatta.
78.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tosin mainitsee asetuksen 39 artiklan mukaan annetussa todistuksessa niiksi tahoiksi, joita vastaan täytäntöönpanoa haetaan, keskusviranomaisen ja Peterborough City Councilin. Vastaavasti S. C:n edustaja on sitä mieltä, että oikeuden määräyksessä ei esitetä mitään lapselle suunnattuja menettelyjä tai toimimatta jättämistä koskevia vaatimuksia vaan että se on suunnattu pikemminkin hoitolaitokselle, jonka on toteutettava sijoitus. Sijoitusmääräykseen sisältyy kuitenkin S. C:lle osoitettu määräys sietää hoitolaitokseen vienti ja siellä oleskelu.
79.
Suljettuun hoitolaitokseen sijoittamista koskevan määräyksen pakkotäytäntöönpano koskettaa muutoinkin sijoitettavan perusoikeuksiin kuuluvaa oikeutta vapauteen, joka perusoikeuskirjan 6 artiklan mukaan on ”jokaisella”, eli myös alaikäisillä. (
39
) Näkemys, jonka mukaan sijoitusmääräyksen pakkotäytäntöönpanoon lasta vastaan ei tarvittaisi mitään täytäntöönpanokelpoiseksi julistamista, merkitsee lopulta sitä, että täytäntöönpanoa varten lähtökohtaisesti säädetyt oikeudelliset, vapauteen puuttumisen oikeuttavat perusteet täytäntöönpanokelpoiseksi julistamisen, jolla ulkomainen ratkaisu hyväksytään täytäntöönpanevan jäsenvaltion oikeusjärjestyksessä, muodossa eivät ole tarpeen lapseen kohdistuvien täytäntöönpanotointen osalta. Lapsesta tulisi näin pelkkä valtion pakon kohde.
80.
Tällainen käsitys ei olisi yhteensopiva lapsen perusoikeuksien kanssa. Asetuksen johdanto-osan 33 perustelukappaleesta ilmenee nimittäin, että asetuksessa tunnustetaan perusoikeudet ja noudatetaan perusoikeuskirjan periaatteita ja että siinä pyritään varmistamaan varsinkin perusoikeuskirjan 24 artiklassa tunnustettujen lapsen perusoikeuksien kunnioittaminen. (
40
)
81.
Sijoitus, johon liittyy vapauden menetys, kuten esillä olevassa vanhempainvastuuta koskevassa ratkaisussa, ja sen pakkotäytäntöönpano ovat erittäin painavia puuttumisia lapsen oikeuksiin. Jos lähdettäisiin siitä, että käsiteltävänä olevassa asiassa täytäntöönpanokelpoiseksi julistaminen ei olisi tarpeen, perustuisivat sijoitusmääräyksen täytäntoonpanemiseksi käytettävät pakkokeinot ainoastaan sen vaikutuksiin, että määräys on tunnustettu asetuksen 21 artiklan nojalla. Tämä johtaisi siihen, kuten komissio on aiheellisesti tuonut esiin, että lapselle tai hänen edustajalleen asetettaisiin velvollisuus hakea 21 artiklan 3 kohdan nojalla päätöstä siitä, että sijoitusmääräys on jätettävä tunnustamatta, poistaakseen täytäntöönpanotoimenpiteiden oikeusperustan. Tällaisessa tilanteessa ei oteta riittävästi huomioon lapsen etua.
82.
Lopuksi myös lapsen oikeuksista tehdyn Yhdistyneiden Kansakuntien yleissopimuksen 20 artiklassa korostetaan, että lapsella, joka on tilapäisesti tai pysyvästi irrotettu perhepiiristään, on oikeus valtion antamaan erityiseen suojeluun ja tukeen.
83.
Täytäntöönpanokelpoiseksi julistamista koskevassa menettelyssä tuomioistuin tutkii täytäntöönpanomääräyksen antamista varten suorittamassaan tutkinnassa viran puolesta, onko olemassa asetuksen 23 artiklassa tarkoitettuja perusteita ratkaisun tunnustamatta jättämiselle. Näihin perusteisiin kuuluu 56 artiklassa säädetyn menettelyn noudattamisen lisäksi erityisesti 23 artiklan a alakohdassa säädetty ordre public -peruste, jossa otetaan erityisesti huomioon lapsen etu. Tässä yhteydessä on erityisesti nostettava esiin myös 23 artiklan b alakohdassa mainittu lapsen kuulematta jättäminen tunnustamatta jättämisen perusteena.
84.
Asetuksen N:o 2201/2003 säätämisellä on myös asetettu tiettyjä yhdenmukaisia menettelysääntöjä kuten lähtökohtaisesti säilytetty vaatimus täytäntöönpanokelpoiseksi julistamisesta. Näin on tehty myös asianosaisten suojaamiseksi. Ei olisi asetuksen tarkoituksen mukaista evätä heidän alaikäisyytensä vuoksi näiden menettelysääntöjen soveltamista alaikäisiin, jotka vastustavat suljettuun hoitolaitokseen sijoittamista koskevia määräyksiä.
85.
Asetuksen 56 artiklan 2 kohdassa säädetty hyväksymismenettely ei voi korvata täytäntöönpanokelpoiseksi julistamista. Tämä seuraa ensinnäkin 56 artiklan asemasta asetuksen järjestelmässä, sillä kyseinen artikla on keskusviranomaisten välistä yhteistyötä koskevassa luvussa eikä tunnustamista ja täytäntöönpanoa koskevassa luvussa. Lisäksi näillä menettelyillä on eri tarkoitus. Kuten edellä on esitetty, hyväksyntä palvelee sellaisten hallinnollisten vaikeuksien selvittämistä ennen sijoitusmääräyksen antamista, jotka voisivat estää rajat ylittävän sijoituksen. Täytäntöönpanokelpoiseksi julistaminen sitä vastoin palvelee sijoitusmääräyksen pakkotäytäntöönpanon mahdollistamista. Asetukseen ei sisälly mitään tietoja hyväksymismenettelyn konkreettisesta muodosta, vaan se jätetään 56 artiklan 3 kohdassa pikemminkin kansallisen oikeuden varaan. Myöskään tästä syystä hyväksyntä ei voi olla riittävä korvike täytäntöönpanokelpoiseksi julistamista koskevalle menettelylle, joka on asetuksessa tarkkaan säännelty.
86.
Määräys lapsen sijoittamisesta suljettuun hoitolaitokseen on näin ollen julistettava täytäntöönpanokelpoiseksi, jos se on pantava täytäntöön lasta vastaan.
3. Välipäätelmä
87.
Kolmanteen ja neljänteen ennakkoratkaisukysymykseen on vastattava, että määräys lapsen sijoittamisesta suljettuun hoitolaitokseen on julistettava täytäntöönpanokelpoiseksi asetuksen N:o 2201/2003 28 artiklan mukaisesti, jos valtion toimenpiteiden määräyksen sisällön toimeenpanemiseksi toisessa jäsenvaltiossa on perustuttava siihen.
4. Näkökohtia poikkeuksellisesta kiireellisyydestä
88.
Esillä olevaa tilannetta luonnehti poikkeuksellinen kiireellisyys sen vuoksi, että oli uhkana, että lapsi vahingoittaa itseään, ja että kotimaassa ei ollut sopivia sijoitusvaihtoehtoja. Sen vuoksi haluaisin jäljempänä vielä lyhyesti esittää muutamia huomioita kysymyksistä, joista keskusteltiin suullisessa käsittelyssä ja jotka koskivat sitä, mitä mahdollisuuksia voisi olla päästä käytännölliseen tulokseen tilanteessa, jossa on kyse erittäin kiireellisestä rajat ylittävästä sijoituksesta.
89.
Eräs mahdollisuus olisi, että Englannin tuomioistuimet antaisivat käsiteltävänä olevassa asiassa asetuksen 20 artiklan 1 kohdan nojalla väliaikaisia määräyksiä sijoituksen täytäntöönpanemiseksi siihen saakka, kunnes täytäntöönpanokelpoiseksi julistamista koskeva menettely on päättynyt. Englannin High Court on myös valinnut tämän menettelytavan.
90.
Asetuksen N:o 2201/2003 20 artiklan soveltamiseksi kolmen kumulatiivisen edellytyksen on täytyttävä: ensinnäkin 1 kohdan mukaan kyseisten toimenpiteiden pitää olla kiireellisiä, toiseksi niiden on koskettava siinä jäsenvaltiossa oleskelevia henkilöitä, jossa sen tuomioistuimen, joka haluaa perustaa toimivaltansa 20 artiklaan, kotipaikka on, ja kolmanneksi niiden on oltava 2 kohdassa tarkoitetulla tavalla luonteeltaan väliaikaisia eli niiden voimassaolo päättyy, kun pääasiassa toimivaltainen tuomioistuin on ”toteuttanut – – toimenpiteet”. (
41
)
91.
Kiireellisyysedellytys epäilyksettä täyttyisi käsiteltävänä olevassa asiassa. Myös toinen edellytys, jonka mukaan henkilön on oleskeltava siinä valtiossa, jossa tuomioistuin on, täyttyisi käsiteltävänä olevassa asiassa. Mielestäni erityisen kiireellisessä tapauksessa lapsi voitaisiin myös ensin tuoda toiseen jäsenvaltioon sijoitusmääräyksen täytäntöönpanoa koskevilla kansallisilla toimilla, jotta asetuksen 20 artiklassa asetetut edellytykset väliaikaiselle sijoitukselle näin täyttyisivät siihen saakka, kunnes täytäntöönpanokelpoiseksi julistamista koskeva menettely on päättynyt siellä. Jotta toimenpiteiden saumaton yhteenliittyminen lapsen suojaamiseksi varmistettaisiin, tuomioistuimet voisivat ja niiden pitäisi tällaisessa tapauksessa viestiä keskenään etukäteen 55 artiklan c alakohdan mukaisesti.
92.
Suurin osa asianosaisista on tuonut esiin 20 artiklan mukaista menettelyä vastaan sen, että siinä ratkaisua ei tee se tuomioistuin, joka oikeastaan on asetuksen mukaan toimivaltainen. Itse 20 artiklan 2 kohdassa säädetään, että väliaikaisten toimenpiteiden soveltaminen keskeytetään heti, kun pääasiassa toimivaltainen tuomioistuin on määrännyt toimenpiteistä. Käsiteltävänä olevassa asiassa pääasiassa toimivaltainen tuomioistuin on kuitenkin juuri antanut päätöksen ja kyse on vain siitä, onko jo sillä vaikutuksia.
93.
Suullisessa käsittelyssä keskusteltiin siksi vaihtoehtona asetuksen 20 artiklassa säädetylle menettelylle siitä, voisiko täytäntöönpano perustua täytäntöönpanokelpoiseksi julistamiseen jo ennen kuin täytäntöönpanokelpoiseksi julistamista koskevan päätöksen muuttamista koskevan hakemuksen jättämiselle varattu määräaika on päättynyt tai muutoksenhakumenettely on päättynyt. Tämä merkitsisi sitä, että heti kun toimivaltainen tuomioistuin on julistanut päätöksen täytäntöönpanokelpoiseksi 31 artiklan 1 kohdan nojalla, täytäntöönpanotoimet voisivat perustua siihen. Päätöksen muuttamista koskevan hakemuksen jättämisellä ei siis olisi lykkäävää vaikutusta. Asetuksen 31 artiklan 1 kohdan mukaan täytäntöönpanokelpoiseksi julistaminen on tehtävä viipymättä; Englannissa sen pitäisi voida tapahtua muutamassa päivässä.
94.
Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksen toimittamista säännöksistä ja kirjallisesta vastauksesta erääseen unionin tuomioistuimen kysymykseen ilmenee kuitenkin, että Englannin oikeuden mukaan täytäntöönpanotoimet eivät voi perustua ulkomaiseen tuomioon ennen täytäntöönpanokelpoiseksi julistamista koskevan päätöksen muuttamista koskevan hakemuksen jättämiselle asetuksessa varatun määräajan päättymistä. (
42
)
95.
Siksi on kysyttävä, edellyttääkö asetus, että käsiteltävänä olevan asian kaltaisessa tilanteessa täytäntöönpanomenettelyn on oltava joka tapauksessa sallittua myös silloin, kun täytäntöönpanokelpoiseksi julistaminen ei kansallisen oikeuden mukaan ole vielä lainvoimainen.
96.
Asetuksessa N:o 2201/2003 ei nimittäin ole mitään asetuksen N:o 44/2001 (Bryssel I -asetus) (
43
) 47 artiklaan verrattavaa säännöstä. Mainitussa säännöksessä nimenomaisesti sallitaan turvaamistoimet ennen täytäntöönpanokelpoiseksi julistamista koskevan menettelyn päättymistä.
97.
Asetuksen sanamuodon ymmärtäminen niin, että täytäntöönpanokelpoiseksi julistamisen jälkeen täytäntöönpanotoimet ovat välittömästi mahdollisia, ei kuitenkaan ole kyseisen sanamuodon vastaista. Asetuksen 28 artiklan 1 kohdassa nimittäin säädetään, että vanhempainvastuusta annetut tuomiot pannaan täytäntöön, kun ne on julistettu täytäntöönpanokelpoisiksi. Tuomioistuimen 31 artiklan nojalla antamalla päätöksellä täytäntöönpanokelpoisuus on julistettu. Asetuksen sanamuodon mukaan sitä ei muuta se, että 33 artiklan mukaisesti jätetään hakemus täytäntöönpanokelpoiseksi julistamista koskevan päätöksen muuttamiseksi.
98.
Kun otetaan huomioon perusoikeuskirjan 24 artikla, asetuksen tulkinnassa ja soveltamisessa pitäisi ensisijaisesti ottaa huomioon lapsen etu. Lapsen etu voi edellyttää, että poikkeuksellisen kiireellisten rajat ylittävien sijoitusten tapauksissa sallitaan joustava ratkaisu täytäntöönpanokelpoiseksi julistamista koskevan menettelyn kestolle, jos rajat ylittävää sijoitusta koskeva määräys ei muutoin ajan kulumisen vuoksi voisi täyttää tarkoitustaan.
99.
Lapsen edun paras mahdollinen huomioon ottaminen ja toteuttaminen puoltavat näin ollen sitä, että silloin, kun täytäntöönpanokelpoiseksi julistamista koskeva päätös on tehty, täytäntöönpano voi perustua siihen, sillä näin edistetään asetuksen järjestelmän mukaan toimivaltaisen tuomioistuimen ratkaisun täytäntöönpanoa sen sijaan, että kyseisenä aikana turvauduttaisiin vain toissijaisesti toimivaltaisen tuomioistuimen kiireellisiin toimenpiteisiin. Ensisijaisesti toimivaltainen tuomioistuin on asetuksen mukaan juuri lapsen asuinpaikan tuomioistuin, joten lähtökohdaksi on otettu se, että kyseinen tuomioistuin pystyy tekemään asianmukaisimmat ratkaisut sen vuoksi, että se on lähellä lasta. (
44
) Täytäntöönpanokelpoiseksi julistamisella on sitä paitsi ratkaistu tuomioistuimessa jo se, että täytäntöönpano on vastaanottavassa jäsenvaltiossa sallittua kyseisen määräyksen perusteella.
100.
Päätöksen pikainen täytäntöönpano asetuksen 33 artiklassa mainitun muutoksenhakumenettelyn keston ajaksi johtaisi tosin faits accomplis -tilanteeseen, koska toimivaltaisen tuomioistuimen määräystä noudatettaisiin ainakin kyseisen ajanjakson ajan peruuttamattomasti. Käsiteltävänä olevassa asiassa lapsen edun suojaaminen on silti tärkeintä. Jos sijoitusta ei toteuteta muutoksenhakumenettelyn aikana, on olemassa riski faits accomplis -tilanteesta, jolla on vielä vakavampia seurauksia, nimittäin lapsen terveyden tai jopa hengen vaarantumisesta. Juuri tästä syystä toimivaltainen tuomioistuin on kaikki asian olosuhteet huomioon otettuaan yksilöinyt sijoitusmääräyksen tarjottavaksi toimenpiteeksi. Olisi asetuksen toimivaltajärjestelmän ja molemminpuolisen luottamuksen periaatteen vastaista, jos vastaanottavan jäsenvaltion tuomioistuin joutuisi välillisesti vielä tarkastamaan tämän arvion määrätessään omista kiireellisistä toimenpiteistään muutoksenhakumenettelyn keston ajaksi.
101.
Siksi pitäisin parhaana ratkaisua, jossa erityisen kiireellisissä rajat ylittävissä sijoitustapauksissa, joissa kiireellisyys ilmenee itse päätöksestä, toimivaltaisen tuomioistuimen päätös pannaan täytäntöön jo ennen kuin täytäntöönpanokelpoiseksi julistamista koskeva päätös tulee lainvoimaiseksi.
102.
Jos sitä vastoin haluttaisiin sallia vain asetuksen 20 artiklan mukainen menettely, pitäisi edellä esitetyn mielestäni johtaa siihen, että joka tapauksessa turvaamistointen on pantava toimivaltaisen tuomioistuimen päätös sisällöllisesti täytäntöön niin pitkälle kuin mahdollista siihen saakka, kunnes täytäntöönpanokelpoiseksi julistamista koskeva menettely on päättynyt.
103.
Näissä väliaikaisissa toimenpiteissä ja turvaamistoimissa on tosin kyse kyseisen jäsenvaltion oikeudessa säädetyistä toimenpiteistä. Siksi on lähtökohtaisesti kansallisen lainsäätäjän tehtävä kuvata toimenpiteet, joihin kansallisten viranomaisten on ryhdyttävä lapsen edun turvaamiseksi, ja vahvistaa niiden toteuttamista koskevat menettelysäännöt. (
45
)
104.
Käsiteltävänä olevan asian kaltaisessa tapauksessa, jossa on kyse vain täytäntöönpanokelpoiseksi julistamista koskevassa menettelyssä lainvoimaisen päätöksen tekemiseen kuluvan ajan kattamisesta, vastaanottavan jäsenvaltion tuomioistuinten olisi käytettävä kansallisen oikeutensa mukaan käytössä olevia mahdollisuuksia kuitenkin niin pitkälle kuin mahdollista pannakseen toimivaltaisen tuomioistuimen päätöksen sisällöllisesti täytäntöön kiireellisillä toimenpiteillään. Tämä seuraa myös asetuksen 21 artiklaan perustuvista sijoituspäätöksen tunnustamisesta johtuvista vaikutuksista.
D Viides ja kuudes ennakkoratkaisukysymys
105.
Viides ja kuudes ennakkoratkaisukysymys koskevat sitä, edellytetäänkö uusien oikeuden määräysten, joilla sijoitusta jatketaan, osalta joka kerta uutta 56 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua hyväksyntää ja 28 artiklassa tarkoitettua täytäntöönpanokelpoiseksi julistamista. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin kysyy tätä siksi, että se haluaa antaa sijoituksesta väliaikaisen määräyksen kullakin kertaa vain mahdollisimman lyhyeksi neljän viikon ajaksi uudistaakseen sitten tarvittaessa sijoitusmääräykset jälleen lyhyiksi ajanjaksoiksi. Toistuvat hyväksynnät ja täytäntöönpanokelpoiseksi julistamista koskevat menettelyt eivät vaikuta ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen mielestä tältä osin käyttökelpoisilta.
106.
Jotta 56 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun hyväksynnän edellä kuvattu tarkoitus saavutetaan, sen on katettava sijoituksen suunniteltu kesto. Vain kuukaudeksi annetun hyväksynnän vaikutukset eivät siksi voi jatkua rajoittamattomasti tulevaisuuteen, ellei sitä nimenomaisesti ole annettu myös sijoitusmääräyksen voimassaolon mahdollisia jatkamisia tai rajoittamatonta ajanjaksoa varten.
107.
Täytäntöönpanotoimet voivat perustua täytäntöönpanokelpoiseksi julistettuun määräykseen vain kyseisestä määräyksestä ilmenevässä laajuudessa. Jos sijoituksesta on määrätty siinä vain määräajaksi, ei täytäntöönpanokelpoiseksi julistettu päätös voi olla oikeusperusteena päätöksestä ilmenevää ajanjaksoa pidemmän sijoituksen pakkotäytäntöönpanolle. Pidemmän ajanjakson osalta se ei ole täytäntöönpanokelpoinen. Sen ajanjakson ulkopuolella, josta sijoitusmääräyksessä määrätään, kyseinen määräys ei täyttäisi täytäntöönpanokelpoiseksi julistamista koskevassa menettelyssä edellytystä, jonka mukaan sen on oltava täytäntöönpanokelpoinen määräyksen antaneessa valtiossa. (
46
) Siksi uudet sijoitusmääräykset on julistettava uudelleen täytäntöönpanokelpoisiksi. Koska suljettuun laitokseen sijoittaminen on aina viimeinen keino, on todennäköistä, että siitä määrätään vain ehdottoman välttämättömäksi ajanjaksoksi. Tarvittaessa sijoituksesta määräävä tuomioistuin voi kuitenkin harkita sijoituksesta määräämistä ensin pidemmäksi ajanjaksoksi (ja tämä määräys julistetaan täytäntöönpanokelpoiseksi) ja sitten lyhyin väliajoin tarkistaa, onko kyseinen määräys kumottava.
108.
Vastauksena viidenteen ja kuudenteen kysymykseen on siis todettava, että asetuksen N:o 2201/2003 56 artiklan 2 kohdassa säädetty hyväksyntä, joka on annettu konkreettiselle ajanjaksolle, ei koske sellaisia määräyksiä, joilla sijoitusta jatketaan, vaan se on pikemminkin haettava uudelleen. Täytäntöönpanotoimet voivat perustua täytäntöönpanokelpoiseksi julistettuun määräykseen vain sen ajanjakson osalta, jolle sijoitus on päätöksessä määrätty.
V Ratkaisuehdotus
109.
Näillä perusteilla ehdotan, että unionin tuomioistuin vastaa High Court of Irelandin ennakkoratkaisukysymyksiin seuraavasti:
1)
Asetuksen (EY) N:o 2201/2003 asialliseen soveltamisalaan kuuluu myös ratkaisu, jolla määrätään sellaisesta lapsen sijoittamisesta toisessa jäsenvaltiossa sijaitsevaan hoitolaitokseen, johon liittyy vapauden menetys ja joka tehdään lapsen suojelemiseksi.
2)
Valtion viranomaisen on annettava asetuksen N:o 2201/2003 56 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu hyväksyntä ennen sijoitusmääräyksen antamista. Pelkkä sen hoitolaitoksen hyväksyntä, johon lapsi on tarkoitus sijoittaa, ei riitä. Jos jälkikäteen ilmenee, että sijoituksesta määräävä tuomioistuin ei ole vaivannäöstään huolimatta saanut toimivaltaisen viranomaisen hyväksyntää ja tämä virhe johtuu keskusviranomaisen tulkinnanvaraisista tai riittämättömistä lausunnoista, on hyväksynnän hakeminen jälkikäteen sallittua, eikä uutta sijoitusmääräystä tarvita.
3)
Määräys lapsen sijoittamisesta suljettuun hoitolaitokseen on julistettava täytäntöönpanokelpoiseksi asetuksen N:o 2201/2003 28 artiklan mukaisesti, jos valtion toimenpiteiden määräyksen sisällön toimeenpanemiseksi toisessa jäsenvaltiossa on perustuttava siihen.
4)
Asetuksen N:o 2201/2003 56 artiklan 2 kohdassa säädetty hyväksyntä, joka on annettu konkreettiselle ajanjaksolle, ei koske sellaisia määräyksiä, joilla sijoitusta jatketaan, vaan se on pikemminkin haettava uudelleen. Täytäntöönpanotoimet voivat perustua täytäntöönpanokelpoiseksi julistettuun määräykseen vain sen ajanjakson osalta, jolle sijoitus on päätöksessä määrätty.
(
1
)	Alkuperäinen kieli: saksa.
(
2
)	EUVL L 338, s. 1, sellaisena kuin se on muutettuna 2.12.2004 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 2116/2004 (EUVL L 367, s. 1), myös nk. Bryssel-IIa-asetus (jäljempänä asetus N:o 2201/2003 tai vain asetus).
(
3
)	Iän suhteen olisi oikeampaa puhua nuoresta. Käytän jäljempänä kuitenkin asetuksen, jossa puhutaan vain lapsesta, terminologiaa. Toisin kuin jäljempänä alaviitteessä 10 mainitussa toimivallasta, sovellettavasta laista, toimenpiteiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta sekä yhteistyöstä vanhempainvastuuseen ja lasten suojeluun liittyvissä asioissa 19.10.1996 tehty Haagin yleissopimus asetus ei sisällä mitään lapsen käsitteen määritelmää. Käsiteltävänä olevassa asiassa ei ole kuitenkaan lausuttu tästä, koska asiassa ei ole kyse henkilöllisestä soveltamisalasta eikä kukaan asianosaisista ole sitä myöskään ottanut esiin.
(
4
)	”Interlocutory application”.
(
5
)	Irlannin oikeudessa sitä kutsutaan nimellä ”secure care” (pakkohoito).
(
6
)	Asia C-435/06, C, tuomio 27.11.2007 (Kok., s. I-10141, 53 kohta) ja asia C-523/07, A, tuomio 2.4.2009 (Kok., s. I-2805, 27 kohta).
(
7
)	Edellä alaviitteessä 6 mainittu asia C, tuomion 25–36 kohta.
(
8
)	Edellä alaviitteessä 6 mainittu asia C, tuomion 43 kohta.
(
9
)	Saksan-, ranskan- ja englanninkielinen toisinto on saatavilla Haagin konferenssin kotisivuilla: http://hcch.e-vision.nl/upload/text34d.pdf; suomenkielinen toisinto SopS 9/2011.
(
10
)	Jäljempänä Lagarden muistio, saksankielinen toisinto saatavilla osoitteessa http://hcch.e-vision.nl/upload/expl34d.pdf.
(
11
)	Haagin yleissopimuksen 3 artiklan e kohdan mukaan kyseinen yleissopimus koskee lapsen sijoittamista perhehoitoon tai laitoshuoltoon taikka lapsen hoidon järjestämistä kafalan tai muun vastaavan huoltojärjestelyn avulla. Haagin yleissopimuksen 4 artiklan i kohdan mukaan yleissopimusta ei sovelleta toimenpiteisiin, joihin on ryhdytty lasten tekemien rikosten johdosta.
(
12
)	Ks. lisäksi Pirrung, J., ”Auslegung der Brüssel IIa-Verordnung in Sorgerechtssachen”, teoksessa Festschrift für Jan Kropholler, 2008, s. 399 ja 407.
(
13
)	Tai Tanskaa, johon ei sovelleta asetusta N:o 2201/2003. Ks. tästä myös 20.9.2007 antamani ratkaisuehdotus asiassa C-435/06, C, tuomio 26.1.2008 (Kok., s. I-10141, ratkaisuehdotuksen 50 kohta).
(
14
)	Edellä alaviitteessä 10 mainittu Lagarden muistio, 23 kohta.
(
15
)	Edellä alaviitteessä 10 mainittu Lagarden muistio, 35 kohta.
(
16
)	Ks. tästä myös edellä alaviitteessä 13 mainittu ratkaisuehdotukseni asiassa C, 43 kohta.
(
17
)	Vrt. tältä osin edellä alaviitteessä 6 mainittu asia C, tuomion 48 ja 49 kohta.
(
18
)	Ks. asetuksen johdanto-osan 12 perustelukappale.
(
19
)	Kyseessä on Lord Chancellor, joka on delegoinut tämän tehtävän International Child Abduction and Contact Unitille (ICACU). ICACU on myös mainittu Englannin ja Walesin keskusviranomaisena Euroopan komission internetsivuilla, ks. http://ec.europa.eu/justice_home/judicialatlascivil/html/rc_jmm_centralauthorities_uk_en.htm. Yhdistyneen kuningaskunnan internetsivujen mukaan ICACU:n toimipaikka on Official Solicitorin tiloissa.
(
20
)	Ks. neuvoston asiakirja nro 8281/03, 30.4.2003, s. 29.
(
21
)	Neuvoston asiakirja nro 12992/03, 29.9.2003, s. 37. Italiankielisessä kielitoisinnossa on myös edelleen maininta keskeisestä asemasta: ”l’autorità centrale o un’altra autorità competente dello Stato richiesto”.
(
22
)	Lukuun ottamatta sitä 1 kohdassa säänneltyä poikkeusta, jota käsittelen tämän kannanoton 48 kohdassa.
(
23
)	Ks. tästä asia C-66/08, Kozłowski, tuomio 17.7.2008 (Kok., s. I-6041, 42 kohta) ja asia C-204/09, Flachglas Torgau, tuomio 14.2.2012 (37 kohta).
(
24
)	Haagin yleissopimuksen 33 artiklan 2 kappaleessa määrätään seuraavaa: ”Päätös lapsen sijoittamisesta tai hoidosta voidaan tehdä pyynnön esittäneessä valtiossa ainoastaan, jos pyynnön vastaanottaneen valtion keskusviranomainen tai muu toimivaltainen viranomainen on suostunut sijoittamiseen tai hoitojärjestelyyn, ottaen huomioon lapsen edun.”
(
25
)	Asetuksen osalta tämä pätee vain unionin kansalaisuudesta seuraavasta oleskeluoikeudesta johtuvin varauksin.
(
26
)	Edellä alaviitteessä 10 mainittu Lagarden muistio, 143 kohta.
(
27
)	”Relevant local authority”. Jos alle 13-vuotias lapsi sijoitetaan suljettuun hoitolaitokseen, Secretary of State for Educationin on annettava hyväksyntä.
(
28
)	21.10.2011 päivätty kirje.
(
29
)	7.11.2011 päivätty kirje.
(
30
)	Ks. vastaavasti asia C-296/10, Purrucker, tuomio 9.11.2010 (Kok., s. I-11163, 82 ja 86 kohta).
(
31
)	Lukuun ottamatta sitä jäsenvaltiota, jonka tuomioistuin on esittänyt ennakkoratkaisupyynnön.
(
32
)	Ks. tästä julkisasiamies Sharpstonin 20.5.2010 antama ratkaisuehdotus asiassa C-256/09, Purrucker, tuomio 15.7.2010 (Kok., s. I-7353, ratkaisuehdotuksen 132 ja 133 kohta).
(
33
)	Kirjallisuudessa on esitetty, että tarvittaessa myös oikeutta lapsen huoltoon koskevat ratkaisut, joilla ei ole täytäntöönpantavissa olevaa sisältöä, on julistettava täytäntöönpanokelpoisiksi, jotta ei sallittaisi mitään toimenpiteitä lapsen huoltoa koskevan oikeuden siirron omatoimiseksi täytäntöönpanemiseksi toimittamalla lapsi toiseen jäsenvaltioon ilman täytäntöönpanokelpoiseksi julistamista, ks. Rauscher, Th., teoksessa Th. Rauscher (toim.), Europäisches Zivilprozess- und Kollisionsrecht, Kommentar Brüssel IIa-VO, München, 2010, 28 artikla, 8 kohta.
(
34
)	Sanatarkasti: Orders ”that S. C., a Minor, be detained in the custody of the Director of – –.”
(
35
)	Vrt. Brysselin yleissopimusta koskeva asiassa C-267/97, Coursier, 29.4.1999 annettu tuomio (Kok., s. I-2543, 28 kohta).
(
36
)	Edellä alaviitteessä 6 mainitut asia C ja asia A..
(
37
)	Asetuksen 40 artiklan 1 kohdan a alakohta ja 41 artikla.
(
38
)	Asetuksen 40 artiklan 1 kohdan b alakohta ja 42 artikla.
(
39
)	Vrt. alaikäisen oikeudesta perusoikeuksiin Euroopan ihmisoikeussopimukseen perustuvan vapautta koskevan oikeuden osalta Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen 28.11.1988 tekemä ratkaisu, A-sarja, nro 144, 58 kohta.
(
40
)	Asia C-403/09 PPU, Detiček, tuomio 23.12.2009 (Kok., s. I-12193, 53–55 kohta).
(
41
)	Edellä alaviitteessä 6 mainittu asia A, tuomion 47 kohta; edellä alaviitteessä 40 mainittu asia Detiček, tuomion 39 kohta ja edellä alaviitteessä 30 mainittu asia Purrucker, tuomion 77 kohta.
(
42
)	Ks. vuoden 2010 Family Procedure Rulesin 31.17 §.
(
43
)	Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22.12.2000 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 44/2001 (EYVL L 12, s. 1).
(
44
)	Toimivallan siirto Englannin tuomioistuimille asetuksen 15 artiklan nojalla sen tosiseikan perusteella, että S. C:n äiti asuu Lontoossa, ei ole todennäköistä, koska tästä tosiseikasta huolimatta ei kuitenkaan voida katsoa, että Englannin tuomioistuimet pystyisivät paremmin ratkaisemaan asian.
(
45
)	Edellä alaviitteessä 6 mainittu asia A, tuomion 51 kohta.
(
46
)	Ks. tästä edellä alaviitteessä 32 mainittu julkisasiamiehen ratkaisuehdotus asiassa Purrucker, 148 kohta ja sitä seuraavat kohdat.