61993CC0143(01)_FI
Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset
Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset
1 Julkisasiamies Claus Gulmann on 12.6.1994 esittänyt tässä asiassa ratkaisuehdotuksensa (jäljempänä ratkaisuehdotus). Ratkaisuehdotus on erittäin seikkaperäinen, ja esillä oleva asia arvioidaan siinä perusteellisesti ja tyhjentävästi.
2 Voin näin ollen kaikkien asiaa koskevien tosiseikkojen ja oikeudellisten seikkojen osalta viitata hänen ratkaisuehdotukseensa.
3 Kuten ratkaisuehdotuksesta ilmenee, asia koskee pääasiallisesti kahta kysymystä. Ensinnäkin on otettava kantaa siihen, onko komission luokitteluasetus N:o 482/74(1) edelleen voimassa. Vastauksen ollessa myöntävä, on ratkaistava kysymys siitä, onko tämän säädöksen tärkkelyspitoisuutta koskeva 45 prosentin enimmäisvaatimus pätevä; tämä vaatimus on asetettu edellytykseksi sille, että maissinalkioista öljyä erotettaessa syntyneet jätetuotteet voidaan luokitella yhdistetyn tullinimikkeistön alanimikkeeseen 2306 90 91.
Onko asetus N:o 482/74 edelleen voimassa?
4 Ratkaisuehdotuksen tätä kysymystä koskevissa perusteluissa viitataan yhteisöjen tuomioistuimen 27.3.1990 asiassa Pennacchiotti antamaan tuomioon(2) ja neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87
15 artiklan 1 kohdan tulkintaan.(3)
5 Asetuksen 15 artiklan 1 kohta sisältää yhteisen tullitariffin nimikkeistöstä yhdistettyyn nimikkeistöön siirtymistä koskevat säännöt; siinä säädetään, että yhteisen tullitariffin ja Nimexen nimikkeistöjen perusteella vahvistetut koodit ja tavarain kuvaukset korvataan yhdistetyn nimikkeistön perusteella vahvistetuilla koodeilla ja tavarain kuvauksilla ja että "komissio tekee vastaavat muutokset tariffi- tai tilastonimikkeistöä sisältäviin yhteisön säädöksiin" (kursivointi kirjoittajan).
6 Kuten ratkaisuehdotuksen 30 kohdassa esitetään, 15 artiklan 1 kohtaa on pidettävä osoituksena yhteisön lainsäätäjän implisiittisestä päätöksestä pysyttää voimassa aikaisemman oikeudellisen perustan nojalla annetut säädökset. Se, että 15 artiklan 1 kohdassa käytetään ilmaisua "muutokset", edellyttää nimenomaan, että tietyt muutettaviksi aiotut säännöt pysytetään voimassa, eikä liene ymmärrettävissä siten, että ne lakkaavat olemasta voimassa ennen niiden muuttamista. Jos tarkoituksena olisi ollut, että näitä sääntöjä voitaisiin soveltaa vasta niiden mukauttamisen jälkeen, kyseinen säännös olisi pitänyt muotoilla siten, että komissio valtuutetaan antamaan uuteen nimikkeistöön mukautetut asetukset asetuksen 9 ja 10 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattamatta.
7 Voidaan lisäksi korostaa, että 15 artiklaa sovelletaan asetuksen 17 artiklan mukaan vasta 1.1.1988 alkaen, eli yhdistetyn tullitariffin voimaantulopäivästä alkaen. Mikäli tarkoituksena olisi ollut, että säännöksen pätevyyden edellytyksenä olisi 15 artiklan 1 kohtaan perustuva säädöksen mukauttaminen, olisi ollut luonnollista asettaa komissiolle ennen yhdistetyn tullinimikkeistön voimaantuloa määräaika mukauttamisen toteuttamista varten.
8 Näin ollen on katsottava, että asetus N:o 482/74 on edelleen voimassa myös yhdistetyn nimikkeistön aikana siltä osin, kuin komissio ei ole tätä asetusta muuttanut.
9 Edellä esitetyn perusteella ei ole tarpeen tarkastella edellä mainitussa asiassa Pennacchiotti annetusta tuomiosta ilmeneviä toteamuksia siihen kysymykseen vastaamiseksi, onko asetus N:o 482/74 edelleen voimassa yhdistetyn nimikkeistön aikana. Arvioitaessa mainitusta tuomiosta ilmenevän yleisen oikeustilan tarkoituksenmukaisuutta on syytä kiinnittää huomiota siihen, kuinka tärkeää on laatia säännöt mahdollisimman selviksi ja avoimiksi yhteisön oikeuden tehokkaaksi soveltamiseksi, ja lisäksi siihen, että kansalaiset näin voisivat ymmärtää Euroopan yhteisöä ja yhteisön oikeutta ja hyväksyä nämä. Tässä yhteydessä on myös viitattava sellaiseen esitettyyn toivomukseen, että säädöksiä kodifioitaisiin laajemmalti kuin aikaisemmin.(4) Yhteisöjen tuomioistuimen on tuettava näitä pyrkimyksiä tehdä yhteisön oikeus mahdollisimman selväksi ja avoimeksi kansalaisille. En ole vakuuttunut siitä, että asiassa Pennacchiotti vahvistettu periaate voisi edistää näitä yhteisön oikeuden selvyyteen ja avoimuuteen liittyviä perustavanlaatuisten toiveiden toteutumista. Se, että täytäntöönpanoasetusten voimassaolon voitaisiin katsoa lakkaavan niiden perusasetusten kumoamisen yhteydessä aina, kun toisin ei ole säädetty, edellyttääkin suurempaa selvyyttä ja avoimuutta kansalaisten mielissä.
10 Olisi ehkä ollut toivottavaa, että neuvoston asetuksen N:o 2658/87 15 artiklan 1 kohdassa olisi ilmaistu selvemmin se, että aikaisemmat täytäntöönpanoasetukset pysyvät voimassa. Mutta kun myös tavallisen tulkinnan avulla voidaan päätyä samaan lopputulokseen, en näe mitään epäilyttävää oikeusvarmuuden kannalta siinä, että asetuksen N:o 482/74 katsotaan olevan edelleen voimassa yhdistetyn nimikkeistön käyttöönottamisen jälkeen.
Oliko asetuksen N:o 482/74
1 artikla pätemätön asian kannalta ratkaisevana ajankohtana?
11 Asetuksen N:o 2658/87
9 artiklan 1 kohdan a alakohdassa valtuutetaan komissio 10 artiklassa tarkoitettua komiteamenettelyä noudattaen toteuttamaan sellaisia toimenpiteitä, jotka koskevat yhdistetyn nimikkeistön soveltamista, ja antamaan nimikkeistöön liittyviä selittäviä huomautuksia. Tällä tavoin varmistetaan toisaalta yhteisön oikeuden yhdenmukainen soveltaminen jäsenvaltioissa ja toisaalta hallinnon helpottuminen.
12 Ratkaisuehdotuksessa otetaan lähtökohdaksi asiassa Vismans Nederland annettu tuomio(5) arvioitaessa sitä, onko komissio ylittänyt toimivaltansa, kun se edellytti, että tärkkelyspitoisuus on enintään 45 prosenttia, jotta maissinalkioista öljyä erotettaessa syntyneet jätetuotteet voidaan luokitella yhdistetyn nimikkeistön alanimikkeeseen 2306 90 91. Yhteisöjen tuomioistuin vahvisti tässä tuomiossa vakiintuneen oikeuskäytännön mukaisesti, että komissiolla on varmastikin toimivalta täsmentää tullinimikkeen sisältöä, mutta että näin annettavilla säännöksillä ei voida muuttaa nimikkeistön sanamuotoa ottaen huomioon, että oikeusvarmuus ja valvontamahdollisuudet edellyttävät luokittelun tapahtuvan nimikkeiden sanamuodosta ilmenevien tavaran objektiivisten tunnusmerkkien ja ominaisuuksien perusteella.(6)
13 Esillä oleva asia eroaa asiasta Vismans Nederland siten, että komissio ei ole toimenpiteen toteuttamisajankohtana syyllistynyt arviointivirheeseen. Sitä vastoin myöhäisempi kehitys on tietyllä tavalla mennyt komission asetuksen edelle, ja ongelma syntyy, koska asetusta ei ole mukautettu kehitykseen. Asetuksen soveltamatta jättäminen merkitsee käytännössä sitä, että komissio on katsottava velvolliseksi mukauttamaan jatkuvasti tällaisia säännöksiä. Tämä ero ei voi kuitenkaan olla ratkaiseva, sillä samat oikeusvarmuuteen liittyvät näkökohdat pätevät mielestäni myös esillä olevassa tapauksessa.
14 Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin on pitänyt selvitettynä, että maahantuodut tuotteet ovat sellaisia maissinalkioista öljyä erotettaessa syntyneitä jätetuotteita, joihin ei ole lisätty minkäänlaisia vieraita aineosia, eikä komissio ole yhteisöjen tuomioistuimessa esillä olevassa asiassa tätä kiistänyt. Kuten ratkaisuehdotuksessa on esitetty, on näin ollen oletettava, että kysymyksessä on objektiivisesti arvioiden perustellusti alanimikkeeseen 2306 90 91 kuuluva jätetuote. Asetuksessa N:o 482/74 tärkkelykselle säädetystä 45 prosentin enimmäismäärästä aiheutuu siten se, ettei luokittelu ole tapahtunut nimikkeistöstä ilmenevien tuotteen objektiivisten tunnusmerkkien ja ominaisuuksien mukaisesti. Maahantuojalle on aiheutunut näin ollen perusteetonta vahinkoa, jota on vaikea korjata asetuksen voimassaollessa. Lisäksi on selvää, että komission antamalla säädöksellä voidaan ainoastaan tulkita kysymyksessä olevaa tullinimikettä eikä sillä siten voida muuttaa tullinimikkeen sisältöä.
15 Säädöksen luonteesta ja edellä mainituista oikeusvarmuusnäkökohdista aiheutuu mielestäni se, että asetuksen N:o 482/74
1 artiklan tärkkelyspitoisuutta koskevaa vaatimusta ei ole sovellettava siitä huolimatta, että esillä olevaa tilannetta ei ollut olemassa alun perin ja että se on aiheutunut myöhäisemmästä kehityksestä. Voin näin ollen myös toisen kysymyksen osalta olla samaa mieltä julkisasiamiehen ratkaisuehdotuksessa esitetyn käsityksen kanssa.
Ratkaisuehdotus
16 Edellä esitetyn perusteella esitän yhteisöjen tuomioistuimelle, että se vastaisi esitettyihin kysymyksiin julkisasiamies Gulmannin 12.7.1994 antaman ratkaisuehdotuksen mukaisesti.
(1) - Tavaroiden luokittelusta yhteisen tullitariffin alanimikkeeseen 23.04 B 27 päivänä helmikuuta 1974 annettu komission asetus (ETY) N:o 482/74 (EYVL L 57, s. 23).
(2) - Asia C-315/88, Pennacchiotti (Kok. 1990, s. I-1323).
(3) - Tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista annettu neuvoston asetus (EYVL L 256, s. 1).
(4) - Ks. esim. Euroopan parlamentin "Rapport sur un accord interinstitutionnel en matière de codification officielle de la législation communautaire", 1995 ja "Résolution sur la transparence du droit communautaire et la nécessité de sa codification" sekä komission asiakirjassa "COM(93) 391 final - Codification constitutive pour le renforcement de la transparence du droit communautaire dans le domaine du marché intérieur" esittämät kannanotot.
(5) - Asia C-265/89, Vismans Nederland, tuomio 18.9.1990 (Kok. 1990, s. I-3411).
(6) - Ks. em. asia Vismans Nederland, 13 ja 14 kohta. Ks. lisäksi asia C-401/93, GoldStar Europe, tuomio 13.12.1994 (Kok. 1994, s. I-5587, 19 kohta) ja asia C-11/93, Siemens Nixdorf, tuomio 19.5.1994 (Kok. 1994, s. I-1945, 11 kohta).