62024CJ0209
HOTĂRÂREA CURȚII (Camera a cincea)
12 martie 2026 (
*1
)
„Recurs – Funcție publică – Agent temporar – Articolul 266 TFUE – Decizie adoptată în executarea unei hotărâri a Tribunalului Uniunii Europene de anulare a unei decizii de nereînnoire a unui contract pe o durată nedeterminată și de obligare la repararea prejudiciului cauzat – Acțiune în anulare și în despăgubire – Denaturarea elementelor dosarului – Articolul 151 alineatul (1) din Regulamentul de procedură al Curții – Cerere de retragere a unui document din dosar – Confidențialitatea comunicărilor între avocați – Întindere”
În cauza C‑209/24 P,
având ca obiect un recurs formulat în temeiul articolului 56 din Statutul Curții de Justiție a Uniunii Europene, introdus la 17 martie 2024,
VP, cu domiciliul în München (Germania), reprezentată de J. Menze și H. Tettenborn, Rechtsanwälte,
recurentă,
cealaltă parte din procedură fiind:
Centrul European pentru Dezvoltarea Formării Profesionale (Cedefop), reprezentat de T. Bontinck și A. Guillerme, avocats,
pârât în primă instanță,
CURTEA (Camera a cincea),
compusă din doamna M. L. Arastey Sahún (raportoare), președintă de cameră, și domnii J. Passer, E. Regan, D. Gratsias și B. Smulders, judecători,
avocat general: domnul A. Rantos,
grefier: domnul A. Calot Escobar,
având în vedere procedura scrisă,
după ascultarea concluziilor avocatului general în ședința din 12 iunie 2025,
pronunță prezenta
Hotărâre
1
Prin recursul formulat, VP solicită anularea Hotărârii Tribunalului Uniunii Europene din 7 februarie 2024, VP/Cedefop (T‑563/22, denumită în continuare hotărârea atacată, EU:T:2024:72), prin care s-a respins acțiunea formulată de aceasta având ca obiect, pe de o parte, anularea deciziei din 17 decembrie 2021 a directorului executiv al Centrului European pentru Dezvoltarea Formării Profesionale (Cedefop) (denumită în continuare „decizia în litigiu”) și a deciziei din 17 iunie 2022 a comisiei de recurs a Cedefop (denumită în continuare „decizia de respingere a reclamației”), precum și, pe de altă parte, plata unei despăgubiri în cuantum de 100000 de euro pentru repararea prejudiciului moral pe care l‑ar fi suferit. În plus, VP solicită obligarea Cedefop la plata unei despăgubiri în cuantum de 5000000 de euro pentru repararea prejudiciului moral pe care l‑ar fi suferit.
Istoricul litigiului
2
Istoricul litigiului a fost prezentat de Tribunal la punctele 2-15 din hotărârea atacată și poate fi rezumat după cum urmează.
3
Recurenta a fost recrutată de Cedefop la 16 noiembrie 2007 ca agent temporar pentru a exercita funcția de consilier juridic. Contractul său a fost reînnoit până la 15 noiembrie 2017.
4
La 10 martie 2017, recurenta a adresat directorului executiv al Cedefop de la acea dată o cerere de reînnoire a contractului său, în temeiul articolului 90 alineatul (1) din Statutul funcționarilor Uniunii Europene (denumit în continuare „statutul”), aplicabil agenților temporari în temeiul articolului 46 din Regimul aplicabil celorlalți agenți ai Uniunii Europene (denumită în continuare „cererea de reînnoire a contractului”).
5
Prin decizia din 12 mai 2017, acest director executiv a respins cererea respectivă și a informat‑o pe recurentă că contractul său nu va fi reînnoit.
6
Prin decizia din 1 decembrie 2017, comisia de recurs a Cedefop (denumită în continuare „comisia de recurs”) a respins reclamația formulată de recurentă împotriva deciziei din 12 mai 2017.
7
Prin Hotărârea din 16 decembrie 2020, VP/Cedefop (T‑187/18, denumită în continuare hotărârea de anulare, EU:T:2020:613), Tribunalul a anulat decizia din 12 mai 2017 (punctul 1 din dispozitiv), precum și decizia din 1 decembrie 2017 (punctul 2 din dispozitiv) (denumite în continuare, împreună, „deciziile anulate”). În plus, Tribunalul a obligat Cedefop la plata sumei de 30000 de euro pentru repararea prejudiciului material cauzat recurentei (punctul 3 din dispozitiv), precum și a sumei de 10000 de euro pentru repararea prejudiciului său moral (punctul 4 din dispozitiv). Tribunalul a respins în rest acțiunea (punctul 5 din dispozitiv) și a obligat Cedefop la plata cheltuielilor de judecată (punctul 6 din dispozitiv).
8
Din motivarea hotărârii de anulare reiese că Tribunalul a statuat că decizia din 12 mai 2017 era viciată de o eroare vădită de apreciere, întrucât justifica această măsură prin desființarea preconizată a Serviciului juridic al Cedefop. În plus, Tribunalul a considerat că nu se putea exclude că această decizie a putut fi întemeiată pe un motiv distinct, bazat pe pierderea încrederii directorului executiv al Cedefop în recurentă. Tribunalul a statuat că decizia menționată, în măsura în care se întemeia pe această pierdere a încrederii, a fost adoptată cu încălcarea dreptului de a fi ascultat, a dreptului la apărare și a articolului 26 din statut.
9
La 8 ianuarie 2021, recurenta a solicitat Cedefop să execute hotărârea de anulare, în conformitate cu articolul 266 TFUE (denumită în continuare „cererea de executare a hotărârii de anulare”). În acest temei, ea a cerut Cedefop să îi reînnoiască contractul pe o durată nedeterminată, începând de la 16 noiembrie 2017.
10
Prin scrisoarea din 2 martie 2021, directorul executiv al Cedefop de la acea dată i‑a răspuns recurentei că executarea hotărârii de anulare nu impunea decât plata sumei de 40000 de euro pentru repararea prejudiciului material și a celui moral cauzate recurentei, majorate cu cheltuielile de judecată, întrucât efectele nelegalității constatate de Tribunal erau compensate prin plata acestei despăgubiri.
11
La 28 aprilie 2021, recurenta a depus o reclamație împotriva acestei decizii din 2 martie 2021, în temeiul articolului 90 alineatul (2) din statut. Ea a susținut din nou că Cedefop nu a executat punctele 1 și 2 din dispozitivul hotărârii de anulare.
12
La 29 iulie 2021, președintele comisiei de recurs a adresat recurentei o scrisoare în care arăta că respectiva comisie a decis în ședința sa din 16 iulie 2021 să admită reclamația acesteia din 28 aprilie 2021 și „să anuleze” decizia din 2 martie 2021 menționată, în măsura în care recurenta nu a avut oportunitatea de a prezenta observații cu privire la aceasta.
13
La 7 septembrie 2021, directorul executiv al Cedefop a adresat recurentei o scrisoare prin care o informa că, pronunțându‑se din nou în urma deciziei comisiei de recurs menționate la punctul anterior, nu intenționa să adopte măsurile suplimentare solicitate de recurentă, în special în cererea sa de executare a hotărârii de anulare, întrucât, în opinia sa, hotărârea de anulare fusese deja executată în întregime. Pentru a respecta dreptul recurentei de a fi ascultată, el o invita să își prezinte observațiile cu privire la decizia avută în vedere.
14
Ca răspuns la respectiva scrisoare, recurenta și‑a prezentat observațiile la 15 octombrie 2021.
15
Prin decizia în litigiu, adoptată la 17 decembrie 2021, directorul executiv al Cedefop i‑a indicat recurentei că, întrucât această agenție achitase în integralitate sumele a căror plată fusese dispusă de Tribunal în hotărârea de anulare, nu era necesar să se ia măsuri suplimentare pentru executarea hotărârii respective.
16
La 3 martie 2022, recurenta a formulat o reclamație împotriva acestei decizii, care a fost respinsă prin decizia de respingere a reclamației.
Procedura în fața Tribunalului și hotărârea atacată
17
Prin cererea introductivă depusă la grefa Tribunalului la 2 septembrie 2022, recurenta a solicitat anularea deciziei în litigiu și a deciziei de respingere a reclamației, repararea prejudiciului moral pe care l‑ar fi suferit ca urmare a acestor decizii și obligarea Cedefop la plata cheltuielilor de judecată.
18
În susținerea concluziilor sale în anulare, recurenta a invocat cinci motive, întemeiate, primul, pe necompetența comisiei de recurs, al doilea, pe nerespectarea articolului 266 TFUE și pe o eroare vădită de apreciere, al treilea, pe nerespectarea obligației de solicitudine, al patrulea, pe nerespectarea principiilor protecției încrederii legitime, egalității de tratament și nediscriminării și, al cincilea, pe un abuz de putere.
19
În ședința în fața Tribunalului, recurenta a retras primul motiv.
20
Prin hotărârea atacată, Tribunalul a respins celelalte patru motive ca nefondate.
21
În ceea ce privește în special al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 266 TFUE și pe o eroare vădită de apreciere, după ce a arătat la punctul 34 din hotărârea atacată că Cedefop era obligat, în executarea hotărârii de anulare, să reexamineze cererea de reînnoire a contractului și să adopte o nouă decizie pentru înlocuirea deciziilor anulate, Tribunalul a statuat la punctul 38 din hotărârea atacată că Cedefop s‑a conformat acestei obligații, întrucât, astfel cum reieșea din motivarea deciziei de respingere a reclamației, în stadiul examinării reclamației formulate de recurentă, el examinase dacă trebuia să admită cererea respectivă și considerase, în urma acestei examinări, că nu era necesară reintegrarea recurentei din considerații legate de organizarea internă a acestei agenții.
22
La punctele 43 și 44 din hotărârea atacată, Tribunalul a constatat, pe de o parte, că recurenta nu a contestat temeinicia motivului bazat pe evoluția organizării interne a Cedefop și, pe de altă parte, că acest motiv era suficient în sine pentru a justifica decizia de a nu reînnoi contractul recurentei.
Concluziile părților în recurs
23
Prin recursul formulat, VP solicită Curții:
–
anularea hotărârii atacate;
–
obligarea Cedefop la repararea prejudiciului moral pe care l‑ar fi suferit, evaluat ex aequo et bono la 5000000 de euro, și
–
obligarea Cedefop la plata cheltuielilor de judecată aferente atât procedurii de recurs, cât și procedurii în fața Tribunalului.
24
Cedefop solicită Curții:
–
respingerea recursului și
–
obligarea VP la plata cheltuielilor de judecată.
Cu privire la cererea de retragere a unui document din dosar
Argumentația părților
25
În memoriul în răspuns, Cedefop a solicitat, în temeiul articolului 151 din Regulamentul de procedură al Curții, retragerea corespondenței care figura în anexa C.1 la cererea de recurs (denumită în continuare „anexa C.1”).
26
Potrivit Cedefop, această anexă C.1, în măsura în care conține un e‑mail trimis la 2 aprilie 2021 care reproduce, în aceiași termeni, o scrisoare trimisă la o dată nedeterminată de consilierul său juridic fostei consiliere juridice a recurentei, cu privire la posibilitatea de a iniția discuții între părți în vederea soluționării litigiului pe cale amiabilă (denumită în continuare „scrisoarea consilierului juridic al Cedefop”), este, în ansamblul său, acoperită de protecția confidențialității corespondenței dintre avocați, în temeiul normelor deontologice belgiene, devenite obligatorii datorită legiuitorului belgian. Or, protecția confidențialității comunicărilor între avocați și clienți, recunoscută de jurisprudența Curții și a Tribunalului, s‑ar extinde la corespondența dintre avocați, atunci când protecția confidențialității acestei corespondențe este recunoscută de dreptul național.
27
Recurenta susține că această cerere este inadmisibilă pentru motivul că nu a fost formulată prin înscris separat, cu încălcarea articolului 151 din Regulamentul de procedură.
28
Pe de altă parte, cererea menționată ar fi nefondată în măsura în care, pe de o parte, jurisprudența invocată de Cedefop nu ar fi relevantă pentru a susține pretinsul „secret profesional între avocați” și, în orice caz, condițiile enunțate de această jurisprudență nu ar fi îndeplinite. Pe de altă parte, anexa C.1 ar constitui un element de probă esențial în scopul prezentului recurs.
Aprecierea Curții
29
În primul rând, trebuie arătat că, astfel cum reiese din articolul 151 alineatul (1) din Regulamentul de procedură, cererea prin care o parte solicită Curții să se pronunțe asupra unei excepții sau asupra unui incident fără a intra în dezbaterea fondului se formulează prin înscris separat. Rezultă că Cedefop nu ar fi trebuit să își formuleze cererea de retragere a anexei C.1 prin înscris separat decât dacă această agenție ar fi solicitat Curții să se pronunțe asupra unei astfel de cereri fără a intra în dezbaterea fondului, ceea ce nu a fost cazul. Prin urmare, excepția de inadmisibilitate a cererii menționate, invocată de recurentă, trebuie respinsă.
30
În al doilea rând, trebuie amintit că principiul egalității armelor, care este un corolar al noțiunii înseși de proces echitabil, garantat în special de articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (denumită în continuare „carta”), presupune obligația de a oferi fiecărei părți o posibilitate rezonabilă de a‑și susține cauza, inclusiv probele, în condiții care nu o plasează într‑o situație de dezavantaj net în raport cu adversarul acesteia (Hotărârea din 12 iulie 2022, Nord Stream 2/Parlamentul și Consiliul, C‑348/20 P, EU:C:2022:548, punctul 128, precum și jurisprudența citată).
31
De altfel, Curtea a consacrat principiul liberei aprecieri a probelor de către instanța Uniunii, din care rezultă în special că admisibilitatea unui element de probă prezentat în timp util nu poate fi contestată în fața acestei instanțe decât întemeindu‑se pe faptul că acesta a fost obținut sau prezentat în mod nelegal (a se vedea în acest sens Hotărârea din 12 iulie 2022, Nord Stream 2/Parlamentul și Consiliul (C‑348/20 P, EU:C:2022:548, punctul 129, precum și jurisprudența citată).
32
Atunci când s‑a stabilit că un element de probă a fost obținut sau prezentat în mod nelegal, instanța Uniunii nu îl poate declara admisibil decât dacă, după ce le‑a pus în balanță, rezultă că interesele reclamantului care a prezentat aceste elemente de probă, ținând seama în special de utilitatea lor în vederea aprecierii fondului acțiunii formulate de acest reclamant, trebuie să prevaleze asupra intereselor părții adverse cărora menținerea în dosar a elementelor de probă respective le‑ar putea aduce atingere în mod concret și efectiv (a se vedea în acest sens Hotărârea din 12 iulie 2022, Nord Stream 2/Parlamentul și Consiliul, C‑348/20 P, EU:C:2022:548, punctul 131).
33
În speță, din anexa C.1 reiese că, pe de o parte, la 30 martie 2021, fosta consilieră juridică a recurentei i‑a indicat acesteia din urmă și noului său consilier juridic că scrisoarea consilierului juridic al Cedefop era confidențială și că, pe de altă parte, fosta consilieră juridică menționată a recurentei nu i‑a comunicat acesteia din urmă conținutul scrisorii respective decât după ce, la 1 aprilie 2021, recurenta i‑a indicat că, „în calitate de avocată și de clientă a dumneavoastră, repetăm că informațiile furnizate rămân absolut confidențiale”.
34
Dat fiind că recurenta însăși recunoscuse astfel confidențialitatea conținutului scrisorii consilierului juridic al Cedefop și se angajase în mod formal să o respecte, prezentarea, în stadiul prezentului recurs, a e‑mailului care reproducea termenii acesteia afectează o astfel de prezentare de probe de o neregularitate.
35
Or, ținând seama de faptul că Tribunalul nu s‑a întemeiat pe această scrisoare sau pe e‑mailul care îi reproducea conținutul pentru a‑și justifica decizia și că un astfel de document nu pare să ocupe un loc central în argumentația prezentată de recurentă, interesele acesteia din urmă ca documentul respectiv să fie menținut la dosar nu sunt de natură să prevaleze asupra celor ale Cedefop de respectare a confidențialității scrisorii menționate.
36
Prin urmare și având în vedere faptul că celelalte elemente care figurează în anexa C.1 sunt legate de contextul în care e‑mailul din 2 aprilie 2021 a fost trimis recurentei, este necesar să se admită cererea Cedefop și să se retragă anexa C.1 din dosar.
Cu privire la recurs
37
În susținerea recursului formulat, recurenta invocă nouă motive.
38
Primul motiv se întemeiază pe o denaturare a elementelor din dosar. Al doilea motiv se întemeiază pe încălcarea obligației de verificare din oficiu a competenței comisiei de recurs de a adopta o decizie privind executarea hotărârii de anulare. Al treilea motiv se întemeiază pe lipsa constatării unei asemenea lipse de competențe a comisiei de recurs. Al patrulea motiv se întemeiază pe o încălcare a principiului „instanței constituite prin lege”, recunoscut la articolul 47 din cartă. Al cincilea motiv se întemeiază pe lipsa competenței de a anula hotărârea de anulare. Al șaselea motiv se întemeiază pe o încălcare a articolului 266 TFUE. Al șaptelea motiv se întemeiază pe încălcarea Hotărârii din 25 octombrie 2013, Comisia/Moschonaki (T‑476/11 P, EU:T:2013:557), precum și a Hotărârii din 16 octombrie 2019, ZV/Comisia (T‑684/18, EU:T:2019:748). Al optulea motiv se întemeiază pe o încălcare a obligației de motivare. Al nouălea motiv se întemeiază pe o încălcare a dreptului de a fi ascultat, consacrat la articolul 47 din cartă.
39
În recursul formulat, recurenta solicită de asemenea obligarea Cedefop la plata unei despăgubiri pentru repararea prejudiciului moral pe care l‑ar fi suferit ca urmare a refuzului persistent al acestei agenții de a executa hotărârea de anulare, stabilită ex aequo et bono la 5 milioane de euro.
Cu privire la admisibilitatea cererii de despăgubire
40
Potrivit articolului 169 alineatul (1) din Regulamentul de procedură, „[p]e calea recursului se poate cere anularea, în tot sau în parte, a deciziei Tribunalului, astfel cum figurează în dispozitivul acestei decizii”. În plus, conform articolului 170 alineatul (1) din acest regulament, pe calea recursului se poate cere ca, în cazul în care acesta este declarat fondat, să se admită, în tot sau în parte, concluziile formulate în primă instanță, fără a putea fi primite concluzii noi.
41
În speță, al doilea capăt de cerere al recursului formulat de recurentă urmărește obligarea Cedefop la plata unei despăgubiri pentru repararea prejudiciului moral pe care ea l‑ar fi suferit ca urmare a refuzului persistent al acestei agenții de a executa hotărârea de anulare, stabilită ex aequo et bono la 5 milioane de euro.
42
Or, în fața Tribunalului, recurenta a solicitat obligarea Cedefop la plata unei despăgubiri pentru repararea acestui prejudiciu pe care îl evalua atunci la 100000 de euro ex aequo et bono.
43
Rezultă că al doilea capăt de cerere al recursului formulat de recurentă constituie o cerere nouă, în măsura în care, prin acest capăt de cerere, recurenta urmărește să obțină o despăgubire într‑un cuantum superior celui de 100000 de euro, a cărui plată o solicita în același temei în primă instanță. Prin urmare, capătul de cerere menționat este inadmisibil în această măsură, fără a aduce atingere posibilității Curții, în cazul în care recursul ar fi declarat fondat, de a utiliza competența de fond pe care articolul 91 alineatul (1) din statut o conferă instanței Uniunii în litigiile de natură financiară.
Cu privire la fond
Cu privire la primul motiv
– Argumentația părților
44
Prin intermediul primului motiv, care este îndreptat împotriva punctelor 22, 37 și 38 din hotărârea atacată, recurenta susține în esență că, prin faptul că a considerat că decizia de respingere a reclamației constituia o decizie referitoare la punerea în aplicare a hotărârii de anulare și, în concret, o decizie adoptată pentru înlocuirea deciziilor anulate, Tribunalul a denaturat elementele din dosar, în special decizia de respingere a reclamației.
45
Recurenta susține că, pentru a ajunge la această concluzie, Tribunalul s‑a întemeiat pe faptul că, în decizia de respingere a reclamației, comisia de recurs s‑a referit la considerații legate de funcționarea internă a Cedefop. Totuși, potrivit recurentei, singura referire în această decizie la organizarea internă a Cedefop figurează la pagina 16 din decizia menționată. Or, reclamanta contestă că această referire poate conduce la concluzia că comisia de recurs a adoptat astfel o decizie pentru înlocuirea deciziilor anulate.
46
În plus, dosarul prezentei cauze nu ar conține niciun înscris din care să reiasă că Cedefop intenționa să adopte sau că a adoptat efectiv o decizie pentru înlocuirea deciziilor anulate. Dimpotrivă, din acest dosar ar reieși doar refuzul persistent al Cedefop de a adopta o asemenea decizie.
47
Cedefop susține că Tribunalul a arătat în mod întemeiat că, în decizia de respingere a reclamației, comisia de recurs a declarat, în primul rând, că, în hotărârea de anulare Tribunalul nu a luat poziție cu privire la aspectul organizării interne a Cedefop sau al reînființarea Serviciului juridic, în al doilea rând, că discuțiile privind reînființarea postului de consilier juridic intern care au avut loc în cursul anului 2021 nu erau legate de cazul particular al recurentei și, în al treilea rând, că procedura de recrutare a unui consilier juridic intern era strâns legată de rezultatul procedurii de recrutare a unui nou director de resurse umane.
48
Or, pe baza tuturor acestor elemente factuale, care ar figura la paginile 16 și 17 din decizia de respingere a reclamației, comisia de recurs ar fi concluzionat în mod expres că „Cedefop intențion[a] să reorganizeze modul în care era asigurată funcția juridică în cadrul agenției pentru a limita riscurile, fără a avea intenția de a reîncadra persoane sau organizații de muncă anterioare”.
49
În consecință, comisia de recurs i‑ar fi indicat în mod clar recurentei că, cu titlu principal, considera că Cedefop nu era în mod necesar obligat să reexamineze cererea de reînnoire a contractului, întrucât această agenție executase în întregime hotărârea de anulare prin plata unei compensații financiare pentru întregul prejudiciu suferit ca urmare a deciziilor anulate, și că, cu titlu subsidiar, ea a examinat totuși această cerere și a respins‑o pentru motivele expuse la punctele 47 și 48 din prezenta hotărâre.
50
În memoriul în replică, recurenta subliniază că, contrar celor susținute în mod repetat de Cedefop în cauzele în care s‑au pronunțat Ordonanța din 20 mai 2022, VP/Cedefop (T‑534/21, EU:T:2022:327), și hotărârea atacată, această agenție susține pentru prima dată, în stadiul recursului, că a fost adoptată o decizie pentru înlocuirea deciziilor anulate, fără a aduce probe în susținerea acestei afirmații.
51
În memoriul în duplică, Cedefop susține că Tribunalul nu a denaturat faptele, întrucât s‑ar fi referit pur și simplu la termenii clari ai deciziei de respingere a reclamației, fără a încerca să îi interpreteze.
– Aprecierea Curții
52
Potrivit unei jurisprudențe consacrate, o denaturare a elementelor de probă există atunci când Tribunalul a depășit în mod vădit limitele unei aprecieri rezonabile a acestor elemente. Denaturarea trebuie să reiasă în mod evident din înscrisurile de la dosar, fără a fi necesară o nouă apreciere a faptelor și a probelor. În această privință, nu este suficient să se demonstreze că un document ar putea face obiectul unei interpretări diferite de cea reținută de Tribunal (Hotărârea din 5 martie 2024, Kočner/Europol, C‑755/21 P, EU:C:2024:202, punctul 96 și jurisprudența citată).
53
Pentru a verifica temeinicia prezentului motiv, trebuie amintit că, la punctul 34 din hotărârea atacată, Tribunalul, pe baza jurisprudenței citate la punctele 31-33 din această hotărâre, a concluzionat că Cedefop era obligat, în executarea hotărârii de anulare, să reexamineze cererea de reînnoire a contractului și să adopte o decizie pentru înlocuirea deciziilor anulate.
54
În această privință, la punctele 35-38 din hotărârea atacată, Tribunalul, întemeindu‑se pe elementele motivării deciziei de respingere a reclamației rezumate la punctul 37 din această hotărâre, a considerat că Cedefop s‑a conformat unei astfel de obligații, întrucât în această decizie comisia de recurs, pe de o parte, a confirmat concluzia la care ajunsese directorul executiv al Cedefop atunci când a adoptat decizia în litigiu, și anume că, în urma plății indemnizațiilor la care agenția amintită a fost obligată prin hotărârea de anulare, aceasta din urmă a fost executată integral, astfel încât Cedefop nu trebuia să adopte nicio altă măsură de executare suplimentară a respectivei hotărâri, dar, pe de altă parte, a reexaminat cererea de reînnoire a contractului și a respins‑o din considerații legate de organizarea internă a Cedefop, adoptând astfel o decizie pentru înlocuirea deciziilor anulate. Așa cum reiese din cuprinsul punctului 43 din hotărârea atacată, potrivit Tribunalului, această din urmă decizie se întemeia în special pe considerația potrivit căreia Cedefop intenționa să își modifice organizarea internă și să reorganizeze modul în care era asigurată funcția juridică în cadrul său.
55
Rezultă astfel din cuprinsul punctelor din hotărârea atacată menționate la punctul precedent că, potrivit Tribunalului, în urma cererii de executare a hotărârii de anulare, Cedefop a refuzat în același timp, pe de o parte, să dea curs respectivei cereri pentru motivul că a apreciat că această din urmă hotărâre fusese deja executată integral și că, prin urmare, nu era necesar să se adopte nicio altă măsură de executare suplimentară, precum reexaminarea cererii de reînnoire a contractului, și, cu atât mai mult, reînnoirea efectivă a acestuia din urmă și, pe de altă parte, a dat totuși curs cererii amintite într‑o anumită măsură, întrucât a procedat la reexaminarea cererii de reînnoire a contractului, dar a respins‑o din considerații legate de organizarea internă a Cedefop. Procedând în acest mod, agenția amintită ar fi adoptat o decizie pentru înlocuirea deciziilor anulate, respectiva decizie constituind o măsură de executare a hotărârii de anulare.
56
Trebuie arătat că simpla lectură a deciziei de respingere a reclamației permite să se constate că, așa cum arată în mod întemeiat recurenta, considerațiile care figurează la punctul 37 din hotărârea atacată, care au determinat Tribunalul să considere că Cedefop a adoptat o decizie pentru înlocuirea deciziilor anulate, nu au putut fi extrase decât din partea motivării deciziei de respingere a reclamației care figurează începând de la al patrulea paragraf de la pagina 16 din această decizie până la al doilea paragraf de la pagina 17 din aceasta, prin care comisia amintită a justificat respingerea motivului întemeiat pe încălcarea articolului 266 TFUE invocat de recurentă în reclamația sa. Astfel, numai în această parte a motivării deciziei de respingere a reclamației, care cuprinde patru puncte în total (denumită în continuare „partea în litigiu a motivării”), se face referire la asemenea considerații.
57
Mai precis, din partea în litigiu a motivării reiese că, pentru a considera, la punctele 37, 38 și 43 din hotărârea atacată, că Cedefop a adoptat o decizie pentru înlocuirea deciziilor anulate întemeindu‑se pe considerații legate de organizarea sa internă, Tribunalul s‑a întemeiat în mod necesar doar pe al doilea paragraf de la pagina 17 din decizia de respingere a reclamației, care constituie al patrulea și ultimul paragraf al părții în litigiu a motivării. Astfel, la acest paragraf, comisia de recurs a indicat în mod concret următoarele: „[p]e baza unei examinări aprofundate și transparente a statu‑quoului efectuate în anul 2021 pornind de la datele din 2020, Cedefop urmărește să reorganizeze modul în care este asigurată funcția juridică pentru a limita riscurile identificate, fără a avea intenția de a reîncadra persoane sau organizații de muncă anterioare”.
58
Or, în primul rând, termenii celui de al doilea paragraf de la pagina 17 din decizia de respingere a reclamației sunt prea impreciși pentru a permite să se deducă în mod clar că comisia de recurs procedează astfel la reexaminarea cererii de reînnoire a contractului recurentei și o respinge, adoptând în acest mod o decizie pentru înlocuirea deciziilor anulate, pentru a executa, cu titlu subsidiar, hotărârea de anulare.
59
Trebuie, așadar, în al doilea rând să se verifice dacă, interpretat în contextul său, acest al doilea paragraf putea fi înțeles în mod rezonabil în acest sens.
60
În această privință, mai întâi, trebuie precizat că, în decizia de respingere a reclamației, partea în litigiu a motivării este introdusă prin locuțiunea „în plus” și figurează imediat după motivele deciziei amintite, enunțate la paginile 14 și 15 din aceasta, referitoare la plata despăgubirilor la care Cedefop a fost obligat prin hotărârea de anulare. Or, potrivit motivelor respective, comisia de recurs a concluzionat fără rezerve că, după cum reieșea din decizia în litigiu, executarea acestei hotărâri de către Cedefop era pe deplin conformă cu articolul 266 TFUE, fără a fi necesar ca agenția menționată să adopte o altă decizie.
61
În continuare, nimic din modul de redactare a primelor trei paragrafe ale părții în litigiu din motivare nu permite să se considere că, în pofida acestei concluzii, comisia de recurs intenționa totuși să procedeze, cu titlu subsidiar, la reexaminarea cererii de reînnoire a contractului și la adoptarea unei decizii pentru înlocuirea deciziilor anulate și, prin urmare, a unor măsuri suplimentare în executarea hotărârii de anulare.
62
Astfel, este suficient să se arate că, pe de o parte, la primul paragraf al părții în litigiu din motivare, care corespunde celui de al patrulea paragraf de la pagina 16 din decizia de respingere a reclamației, comisia de recurs s‑a limitat să enunțe în esență motivele pentru care aprecia că nu se poate deduce din hotărârea de anulare că Cedefop ar fi obligat să reîncadreze recurenta sau să îi reînnoiască contractul. Pe de altă parte, la al doilea și la al treilea paragraf din partea în litigiu a motivării, care corespund celui de al cincilea paragraf de la pagina 16 și, respectiv, primului paragraf de la pagina 17 din decizia de respingere a reclamației, comisia de recurs, referindu‑se la concluziile comitetului executiv al Cedefop din 3 martie 2021 privind reînființarea postului de consilier juridic în cadrul acestei agenții (denumită în continuare „decizia comitetului executiv din 3 martie 2021”), a afirmat în esență că această din urmă decizie era „fără legătură” cu cazul particular al recurentei și cu hotărârea de anulare, care „a fost executată integral prin plata despăgubirilor și a cheltuielilor de judecată” și că, prin urmare, „nu poate fi vorba despre o contradicție între reînființarea postului și reîncadrarea recurentei și nici despre evitarea reîncadrării sale”.
63
În sfârșit, trebuie să se țină seama de faptul că partea în litigiu a motivării constituie răspunsul dat de comisia de recurs la un argument specific invocat în fața acesteia de recurentă în susținerea motivului său întemeiat pe încălcarea articolului 266 TFUE. În special prin intermediul acestui argument, considerând că buna executare a hotărârii de anulare impunea reînnoirea contractului său începând de la 16 noiembrie 2017, recurenta susținea că reîncadrarea sa la Cedefop, în executarea acestei hotărâri, nu ar ridica dificultăți la nivelul organizării interne a acestei agenții, întrucât, în ceea ce privește funcția de consilier juridic, această organizare nu era diferită de cea existentă la respectiva dată. În această privință, recurenta susținea că, prin decizia comitetului executiv din 3 martie 2021, a cărei adoptare a coincis cu introducerea cererii de executare a hotărârii de anulare, Cedefop a decis să reînființeze postul de consilier juridic intern în cadrul acestei agenții. În acest context, recurenta susținea că refuzul directorului executiv al Cedefop de a‑i reînnoi contractul și de a o reîncadra, deși postul de consilier juridic intern fusese reînființat ca urmare a cererii sale de executare a hotărârii de anulare, și deși, din cauza reînființării acestui post, organizarea internă a Cedefop nu ar fi afectată de reîncadrarea sa, nu avea nicio justificare rațională și demonstra că un asemenea refuz nu răspundea decât unei decizii ad personam a respectivului director, constituind astfel un abuz de putere.
64
Așadar, interpretate în lumina argumentului menționat al recurentei, din modul de redactare a primelor trei paragrafe ale părții în litigiu din motivare reiese fără ambiguitate că, prin acestea din urmă, comisia de recurs intenționa să răspundă la același argument respingând existența oricărei legături între, pe de o parte, decizia comitetului executiv din 3 martie 2021 și, pe de altă parte, hotărârea de anulare, precum și cererea de executare a acestei hotărâri formulate de recurentă, în sensul că decizia amintită ar fi fost adoptată în vederea executării hotărârii menționate în urma cererii respective și că decizia în litigiu ar fi fost adoptată de directorul executiv al Cedefop din motive personale și ar fi constituit astfel un abuz de putere.
65
În consecință, în lipsa oricărui element în primele trei paragrafe ale părții în litigiu a motivării, care ar permite să se considere, chiar și numai implicit, că comisia de recurs urmărea să se îndepărteze de concluzia sa potrivit căreia hotărârea de anulare fusese executată integral în conformitate cu articolul 266 TFUE prin plata despăgubirilor vizate de dispozitivul acestei hotărâri, astfel încât nu era necesar să se adopte alte măsuri suplimentare de executare – concluzie la care tocmai a ajuns și cu privire la care a insistat chiar la al treilea paragraf al părții în litigiu a motivării – al doilea paragraf de la pagina 17 din decizia de respingere a reclamației nu poate fi înțeles, fără a‑i denatura domeniul de aplicare, în sensul că comisia de recurs ar reexamina aici, cu titlu subsidiar, cererea de reînnoire a contractului și ar adopta o decizie pentru înlocuirea deciziilor anulate.
66
Dimpotrivă, interpretat în contextul său, acest al doilea paragraf de la pagina 17 nu poate fi înțeles în mod rezonabil decât în sensul că se înscrie în prelungirea considerațiilor privind răspunsul dat de comisia de recurs la argumentul recurentei referitor la decizia comitetului executiv din 3 martie 2021. Astfel, considerațiile legate de organizarea internă a Cedefop reținute de camera de recurs par să constituie un element invocat de aceasta care urmărea să justifice nu nereînnoirea contractului recurentei, în urma unei reexaminări a cererii sale de reînnoire, după cum a considerat Tribunalul la punctul 38 din hotărârea atacată, ci inexistența oricărei legături între, pe de o parte, decizia comitetului executiv din 3 martie 2021 și, pe de altă parte, hotărârea de anulare, precum și cererea de executare a acestei hotărâri.
67
În al treilea rând, faptul că aceste considerații legate de organizarea internă a Cedefop rezultă, potrivit termenilor celui de al doilea paragraf de la pagina 17 din decizia de respingere a reclamației, dintr‑o examinare „a statu‑quoului efectuată în anul 2021 pornind de la datele din 2020”, confirmă că considerațiile menționate nu sunt legate de o reexaminare a cererii de reînnoire a contractului, efectuată în cadrul executării hotărârii de anulare, din moment ce o astfel de reexaminare ar fi trebuit efectuată replasându‑se în situația care prevala la data adoptării deciziilor anulate (a se vedea în acest sens Hotărârea din 31 martie 1971, Comisia/Consiliul, 22/70, EU:C:1971:32, punctul 60).
68
Având în vedere considerațiile care precedă, este necesar să se constate că, prin faptul că a apreciat că decizia de respingere a reclamației constituia o decizie referitoare la punerea în aplicare a hotărârii de anulare și, în concret, o decizie adoptată pentru înlocuirea deciziilor anulate, Tribunalul a denaturat elementele din dosar, în special decizia de respingere a reclamației.
69
Prin urmare, întrucât primul motiv este întemeiat, se impune, fără a fi necesar să se examineze motivele al doilea-al nouălea, anularea hotărârii atacate.
Cu privire la acțiunea în fața Tribunalului
70
Articolul 61 primul paragraf din Statutul Curții de Justiție a Uniunii Europene prevede că, în cazul în care recursul este întemeiat și Curtea anulează decizia Tribunalului, Curtea poate fie să soluționeze ea însăși în mod definitiv litigiul atunci când acesta este în stare de judecată, fie să trimită cauza Tribunalului pentru a se pronunța asupra acesteia.
71
În speță, întrucât acțiunea formulată de recurentă la Tribunal se întemeiază pe motive care au făcut obiectul unei dezbateri în contradictoriu în fața acestuia și a căror examinare nu necesită adoptarea niciunei măsuri suplimentare de organizare a procedurii sau de cercetare judecătorească în dosar, Curtea apreciază că această acțiune este în stare de judecată și că se impune să fie soluționată în mod definitiv (a se vedea prin analogie Hotărârea din 5 martie 2024, Kočner/Europol, C‑755/21 P, EU:C:2024:202, punctul 112 și jurisprudența citată).
Cu privire la al doilea motiv al acțiunii în fața Tribunalului
Argumentația părților
72
Prin intermediul celui de al doilea motiv, recurenta susține că, în urma hotărârii de anulare, revenea Cedefop sarcina de a efectua reexaminarea cererii de reînnoire a contractului și de a adopta o nouă decizie pentru înlocuirea deciziilor anulate. Potrivit recurentei, la finalul acestei reexaminări, singura măsură pe care Cedefop o putea adopta în mod legal consta în reînnoirea contractului său. Recurenta concluzionează că, prin faptul că s‑a abținut să adopte o decizie de reînnoire a contractului său, Cedefop a încălcat articolul 266 TFUE și a săvârșit o eroare vădită de apreciere. Ea precizează că faptul că în hotărârea de anulare Tribunalul a obligat Cedefop la plata unei despăgubiri nu are nicio incidență în raport cu obligația care îi revenea de a adopta o astfel de decizie în vederea executării hotărârii de anulare.
73
Cedefop susține în esență că, prin adoptarea deciziei în litigiu, confirmată prin decizia de respingere a reclamației, această agenție s‑a conformat în mod corespunzător obligației care îi revenea în temeiul articolului 266 TFUE de a executa hotărârea de anulare. Despăgubirea acordată pentru pierderea șansei suferită de recurentă ar fi corectat efectele nelegalității constatate, astfel încât nu era necesară nicio altă măsură pentru punerea în aplicare a hotărârii de anulare. Prin urmare, potrivit Cedefop, al doilea motiv este nefondat.
Aprecierea Curții
74
În temeiul articolului 266 TFUE, instituția, organul, oficiul sau agenția emitentă a actului anulat este obligată să ia lua măsurile impuse de executarea hotărârii prin care s‑a pronunțat anularea acestui act.
75
Pentru a se conforma acestei hotărâri și pentru a‑i asigura executarea integrală, instituția, organul, oficiul sau agenția în cauză este obligată să respecte nu numai dispozitivul, ci și motivele care constituie temeiul necesar al hotărârii, în sensul în care acestea sunt indispensabile pentru a determina înțelesul exact a ceea ce s‑a hotărât în dispozitivul respectiv. De fapt, aceste motive sunt cele care, pe de o parte, identifică dispoziția exactă considerată nelegală și, pe de altă parte, relevă motivele exacte ale nelegalității constatate în dispozitiv și pe care instituția vizată trebuie să le ia în considerare atunci când înlocuiește actul anulat (a se vedea în acest sens Hotărârea din 12 decembrie 2024, DD/FRA, C‑587/21 P, EU:C:2024:1017, punctele 22 și 23, precum și jurisprudența citată).
76
În ceea ce privește efectele anulării unui act pronunțat de instanța Uniunii, trebuie amintit că aceasta operează ex tunc și are, așadar, ca efect eliminarea retroactivă a respectivului act anulat din ordinea juridică a Uniunii, astfel încât se consideră că respectivul act nu a existat niciodată (a se vedea în acest sens Hotărârea din 28 mai 2013, Abdulrahim/Consiliul și Comisia, C‑239/12 P, EU:C:2013:331, punctul 68).
77
Întrucât articolul 266 TFUE nu specifică natura măsurilor care trebuie luate de autorul actului anulat pentru a se conforma obligației amintite, revine acestuia sarcina de a identifica măsurile respective, el dispunând totodată, în alegerea lor, de o largă putere de apreciere, cu condiția de a se conforma dispozitivului hotărârii care a anulat acest act și motivelor care constituie temeiul necesar al acesteia (Hotărârea din 12 decembrie 2024, DD/FRA, C‑587/21 P, EU:C:2024:1017, punctul 24 și jurisprudența citată).
78
Mai precis, procedura având ca obiect înlocuirea unui act anulat trebuie reluată exact din punctul în care a survenit nelegalitatea, întrucât anularea unui act nu afectează, în principiu, validitatea măsurilor pregătitoare ale acestuia, anterioare stadiului în care a fost constatat viciul respectiv (Hotărârea din 12 decembrie 2024, DD/FRA, C‑587/21 P, EU:C:2024:1017, punctul 25 și jurisprudența citată).
79
Prin urmare, pentru a asigura buna executare a unei hotărâri de anulare și pentru a respecta astfel obligația care îi revine în temeiul articolului 266 TFUE, instituția, organul, oficiul sau agenția emitentă a actului anulat este obligată să ia măsurile necesare pentru a înlătura efectele nelegalităților constatate, ceea ce, în cazul unui act care a fost deja executat, implică restabilirea situației anterioare în lipsa nelegalității constatate.
80
Din ceea ce precedă rezultă că, în vederea executării hotărârii de anulare, Cedefop era obligat să reexamineze cererea de reînnoire a contractului și să adopte o decizie pentru înlocuirea deciziilor anulate, replasându‑se în acest scop în situația existentă la data adoptării acestor decizii și ținând seama de motivele hotărârii de anulare.
81
Contrar celor susținute de Cedefop, faptul că în hotărârea de anulare Tribunalul l‑a obligat la plata unei despăgubiri pentru prejudiciul material suferit de recurentă ca urmare a pierderii șansei de a i se reînnoi contractul nu îl scutea nicidecum de îndeplinirea acestor obligații.
82
Astfel, o asemenea scutire nu reiese din niciunul dintre motivele hotărârii de anulare, iar despăgubirea la plata căreia Cedefop a fost obligat de Tribunal constituie o compensație pecuniară datorată recurentei pentru pierderea unei șanse, fără a aduce atingere celorlalte obligații care revin acestei agenții, care decurg din executarea hotărârii de anulare, așa cum au fost amintite la punctul 80 din prezenta hotărâre.
83
În orice caz, presupunând că, prin faptul că i‑a acordat recurentei o despăgubire pentru pierderea șansei de a i se reînnoi contractul în același timp cu dispunerea anulării deciziei de a nu reînnoi acest contract, Tribunalul ar fi săvârșit o eroare de drept, o astfel de eroare nu ar fi putut fi invocată decât în cadrul unui recurs împotriva hotărârii de anulare. Or, întrucât Cedefop nu a formulat un asemenea recurs, această hotărâre a rămas definitivă.
84
Prin urmare, prin refuzul de a adopta măsuri de executare a hotărârii de anulare, altele decât plata despăgubirilor prevăzute de această hotărâre, Cedefop a încălcat articolul 266 TFUE.
85
În consecință, se impune declararea celui de al doilea motiv al acțiunii ca fiind întemeiat și anularea atât a deciziei în litigiu, cât și a deciziei de respingere a reclamației.
Cu privire la concluziile în despăgubire
Argumentația părților
86
Recurenta susține că refuzul persistent al Cedefop de a pune în aplicare hotărârea de anulare constituie o încălcare vădită a dreptului Uniunii și o încălcare a încrederii pe care sistemul juridic al Uniunii trebuie să o inspire oricărui justițiabil. În plus, în ceea ce privește situația personală a recurentei, începând din anul 2017, incertitudinea constantă cu privire la aspectul reînnoirii contractului său i-ar fi provocat o situație de insecuritate și de tensiune psihologică privind viitorul său profesional, cauzându‑i stres și anxietate. Astfel, anularea nu poate constitui o reparare suficientă a prejudiciului moral pe care recurenta l‑ar fi suferit ca urmare a neexecutării hotărârii de anulare. În acest context, ea solicită obligarea Cedefop la plata unei despăgubiri de 100000 de euro.
87
Potrivit Cedefop, cererea de despăgubire a recurentei trebuie respinsă. Astfel, pe de o parte, prejudiciul moral legat de nereînnoirea contractului său ar fi fost deja reparat, întrucât în hotărârea de anulare Tribunalul a obligat Cedefop să plătească, în acest temei, 10000 de euro, sumă pe care acesta ar fi plătit‑o deja. Pe de altă parte, recurenta nu ar fi precizat elementele care constituie prejudiciul său moral.
Aprecierea Curții
88
În primul rând, trebuie arătat că, prin concluziile sale în despăgubire, recurenta urmărește să fie despăgubită pentru prejudiciul moral pe care Cedefop i l‑ar fi cauzat prin faptul că nu a asigurat buna executare a hotărârii de anulare. Prin urmare, aceste concluzii sunt legate de nelegalitatea deciziei în litigiu și a deciziei de respingere a reclamației.
89
Astfel, prejudiciul moral pe care îl invocă recurenta în cadrul prezentei acțiuni este diferit de cel a cărui reparare o solicita în cadrul acțiunii în care s‑a pronunțat hotărârea de anulare, care era întemeiat pe nelegalitatea deciziilor anulate.
90
În consecință, contrar celor susținute de Cedefop, prezentele concluzii în despăgubire nu urmăresc obținerea reparării unui prejudiciu care a fost deja reparat.
91
În al doilea rând, trebuie amintit că angajarea răspunderii extracontractuale a unei agenții a Uniunii este supusă întrunirii mai multor condiții, și anume nelegalitatea comportamentului reproșat acestei agenții, caracterul real al prejudiciului și existența unei legături de cauzalitate între comportamentul respectiv și prejudiciul invocat (a se vedea în acest sens Hotărârea din 4 iunie 2020, Schokker/AESA, C‑310/19 P, EU:C:2020:435, punctul 54 și jurisprudența citată).
92
Mai întâi, întrucât decizia în litigiu și decizia de respingere a reclamației au fost anulate din cauza încălcării de către Cedefop a obligației care îi revenea în temeiul articolului 266 TFUE de a executa hotărârea de anulare, prima condiție de angajare a răspunderii Cedefop, și anume nelegalitatea comportamentului reproșat, este, prin urmare, îndeplinită.
93
În continuare, în ceea ce privește condiția referitoare la caracterul real al prejudiciului, trebuie arătat că refuzul unei instituții, al unui organ, al unui oficiu sau al unei agenții a Uniunii de a executa o decizie pronunțată de o instanță a Uniunii constituie o atingere adusă încrederii pe care orice justițiabil trebuie să o aibă în sistemul juridic al Uniunii, întemeiată în special pe respectarea deciziilor pronunțate de instanțele Uniunii. Prin urmare, independent de orice prejudiciu material care ar putea decurge din neexecutarea unei hotărâri, refuzul de a adopta măsurile necesare în vederea bunei sale executări determină, în sine, un prejudiciu moral pentru partea care a obținut o hotărâre favorabilă.
94
De altfel, comportamentul Cedefop a ținut‑o pe recurentă în mod incontestabil și durabil în incertitudine cu privire la aspectul reînnoirii contractului său, această situație constituind un prejudiciu moral.
95
Astfel, este necesar să se considere că este dovedit caracterul real al prejudiciului.
96
În sfârșit, în ceea ce privește legătura de cauzalitate, este suficient să se constate că prejudiciul moral suferit de recurentă își are cauza directă în refuzul Cedefop de a adopta măsuri de executare a hotărârii de anulare, altele decât plata despăgubirilor prevăzute de această hotărâre, și că un astfel de prejudiciu nu s‑ar fi produs dacă Cedefop ar fi executat în mod corect hotărârea respectivă.
97
Rezultă că existența unei legături de cauzalitate între comportamentul nelegal al Cedefop și prejudiciu este de asemenea dovedită.
98
Ținând seama de împrejurările speciale ale speței, trebuie să se considere că acordarea către recurentă a unei sume de 15000 de euro constituie o reparare adecvată a acestui prejudiciu.
Cu privire la cheltuielile de judecată
99
În conformitate cu articolul 184 alineatul (2) din Regulamentul de procedură, atunci când recursul este fondat, iar Curtea soluționează ea însăși în mod definitiv litigiul, aceasta se pronunță asupra cheltuielilor de judecată.
100
În temeiul articolului 138 alineatul (1) din acest regulament, aplicabil procedurii de recurs în temeiul articolului 184 alineatul (1) din regulamentul menționat, partea care cade în pretenții este obligată, la cerere, la plata cheltuielilor de judecată.
101
În speță, întrucât recurenta a solicitat obligarea Cedefop la plata cheltuielilor de judecată, iar acesta din urmă a căzut în pretenții atât în cadrul recursului, cât și în cadrul procedurii în primă instanță, se impune obligarea acestei agenții să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, toate cheltuielile de judecată efectuate de recurentă, aferente acestor două proceduri.
Pentru aceste motive, Curtea (Camera a cincea) declară și hotărăște:
1)
Anulează Hotărârea Tribunalului Uniunii Europene din 7 februarie 2024, VP/Cedefop (T‑563/22, EU:T:2024:72).
2)
Anulează decizia directorului executiv al Centrului European pentru Dezvoltarea Formării Profesionale (Cedefop) din 17 decembrie 2021 și decizia comisiei de recurs a Cedefop din 17 iunie 2022.
3)
Obligă Centrul European pentru Dezvoltarea Formării Profesionale (Cedefop) la plata sumei de 15000 de euro pentru repararea prejudiciului moral cauzat lui VP.
4)
Centrul European pentru Dezvoltarea Formării Profesionale (Cedefop) suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, toate cheltuielile de judecată efectuate de VP atât în cadrul procedurii în primă instanță, cât și în cadrul procedurii de recurs.
Semnături
(
*1
)	Limba de procedură: engleza.