62006CC0446
CONCLUZIILE AVOCATULUI GENERAL
YVES BOT
prezentate la 6 decembrie 2007 (
1
)
Cauza C-446/06
A. G. Winkel
împotriva
Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
„Carne de vită și mânzat — Organizarea comună a piețelor — Regulamentul (CE) nr. 1254/1999 — Articolul 3 litera (f) — Acordarea unei prime pentru vaci care alăptează — Condiții corespunzătoare unei practici obișnuite de creștere a animalelor”
1.
Prin această cerere de pronunţare a unei hotărâri preliminare, Curtea este chemată să hotărască dacă, în cadrul sistemului de ajutoare comunitare instituit prin Regulamentul (CE) nr. 1254/1999 (
2
), un stat membru poate impune cerinţe privind frecvenţa fătatului şi durata alăptării în vederea acordării acestor ajutoare.
2.
În prezentele concluzii vom explica de ce, în opinia noastră, articolul 3 litera (f) din Regulamentul nr. 1254/1999 nu se opune unei reglementări naţionale care condiţionează dreptul la prima pentru vacile care alăptează de respectarea unei cerinţe privind o anumită frecvenţă a fătării şi a cerinţei ca viţelul să fi rămas împreună cu mama sa o perioadă de cel puţin 4 luni după naştere.
I — Cadrul juridic
A — Dreptul comunitar
1. Regulamentul nr. 1254/1999
3.
În cadrul politicii agricole comune, a fost instituită o organizare comună a pieţei în sectorul cărnii de vită şi mânzat în scopul stabilizării pieţelor în acest sector şi pentru a se asigura un standard de viaţă echitabil pentru comunitatea agricolă.
4.
În acest scop, a fost introdus un sistem de sprijin al producătorilor de carne de vită şi mânzat prin Regulamentul nr. 1254/1999. Acest sistem constă, în special, în acordarea unei prime pentru deţinerea şeptelului de vaci care alăptează, denumită şi „prima pentru vaci care alăptează”, producătorilor de carne de vită şi de mânzat, sub forma unei plăţi directe.
5.
Definiţia vacii care alăptează este cuprinsă în articolul 3 litera (f) din Regulamentul nr. 1254/1999 după cum urmează:
„[…] o vacă aparţinând unei rase de carne sau provenită dintr-o împerechere cu o rasă de carne şi care aparţine unei cirezi de viţei crescuţi [a se citi «unui șeptel destinat creșterii vițeilor»] pentru producţia de carne”.
6.
Articolul 6 din Regulamentul nr. 1254/1999 prevede că un crescător de animale care deţine vaci care alăptează în exploataţia sa poate beneficia, în anumite condiţii, de o primă pentru vaci care alăptează.
7.
Astfel, în temeiul articolului 6 menţionat, prima pentru vacile care alăptează se acordă crescătorilor de animale care nu livrează lapte sau produse lactate ce provin din exploataţia lor timp de 12 luni de la data depunerii cererii. Cu toate acestea, anumiţi crescători de animale care livrează lapte sau produse lactate pot beneficia de prima pentru vacile care alăptează în situaţia în care cantitatea de referinţă individuală menţionată la articolul 4 din Regulamentul (CEE) nr. 3950/92 (
3
) nu depăşeşte 120000 de kilograme (
4
).
8.
Pentru a putea beneficia de prima pentru vacile care alăptează, crescătorii de animale trebuie să deţină în şeptel, timp de cel puţin 6 luni consecutive de la data depunerii cererii, cel puţin 60 % vaci care alăptează şi cel mult 40 % juninci.
9.
Conform articolului 3 litera (g) din Regulamentul nr. 1254/1999, „junincă” reprezintă o femelă din specia bovină cu vârsta de peste 8 luni care încă nu a fătat. Articolul 6 alineatul (6) din acest regulament precizează că, în sensul aplicării acestei dispoziţii, se iau în considerare numai junincile dintr-o rasă de carne care fac parte dintr-un şeptel destinat creşterii viţeilor pentru producţia de carne.
10.
Pe de altă parte, Comisiei Comunităţilor Europene îi revine sarcina să adopte normele de aplicare a acestui regulament şi, în special, cele referitoare la definiţia vacii care alăptează (
5
).
2. Regulamentul (CE) nr. 2342/1999
11.
Prin adoptarea Regulamentului (CE) nr. 2342/1999 (
6
) care stabileşte normele de aplicare a Regulamentului nr. 1254/1999, Comisia a definit noţiunea de vaci care alăptează. Astfel, articolul 14 din regulamentul de aplicare coroborat cu anexa I la acest regulament arată care sunt rasele de vaci ce nu pot fi considerate rase de carne şi, în consecinţă, care sunt vacile care nu pot fi considerate vaci ce alăptează în sensul articolului 3 litera (f) din Regulamentul nr. 1254/1999.
12.
Pe de altă parte, în temeiul articolului 45 din regulamentul de aplicare, statele membre trebuie să ia toate măsurile corespunzătoare necesare pentru a asigura aplicarea corectă a regulamentului menţionat.
3. Regulamentul (CE) nr. 2419/2001
13.
Regulamentul (CE) nr. 2419/2001 (
7
) urmăreşte punerea în aplicare în mod eficient a schemelor de plăţi directe în domeniul politicii agricole comune prin stabilirea normelor de aplicare a sistemului integrat de gestionare şi control instituit prin Regulamentul (CEE) nr. 3508/92 (
8
). În temeiul articolului 1 alineatul (1) litera (b) din regulamentul menţionat, sistemul integrat de gestionare şi control se aplică sistemului de prime pentru vacile care alăptează. Acest sistem permite statelor membre să se asigure că operaţiunile finanţate prin ajutoarele comunitare au fost efectiv desfăşurate şi executate corect.
14.
Articolul 36 din Regulamentul nr. 2419/2001 prevede în special că ajutorul nu poate fi acordat pentru un număr de animale superior celui care este indicat în cerere. Dacă astfel stau lucrurile, valoarea ajutorului este calculată pe baza numărului de animale care îndeplinesc efectiv totalitatea condiţiilor de acordare a ajutorului.
15.
În temeiul articolului 38 din acest regulament, în cazul constatării unei neregularităţi între numărul de animale care îndeplinesc efectiv condiţiile şi numărul de animale pentru care s-a solicitat o primă, se vor aplica reduceri sau excluderi ale primelor.
B — Dreptul naţional
16.
Regulamentul nr. 1254/1999 a fost pus în aplicare în ordinea juridică olandeză prin Regulamentul privind primele comunitare pentru animale (Regeling dierlijke EG-premies, denumit în continuare „Regeling”). În versiunea în vigoare în perioada 1 august 2002-1 iunie 2003, articolul 1 din Regeling defineşte vacile care alăptează prin preluarea definiţiei prevăzute la articolul 3 litera (f) din Regulamentul nr. 1254/1999.
17.
În privinţa modalităţilor de acordare a primei pentru vacile care alăptează, Regeling prevede că această primă este acordată crescătorilor de animale numai dacă vaca respectivă a fătat cel puţin o dată în cursul anului respectiv şi dacă viţelul său a rămas în cireadă cel puţin 4 luni după naştere.
18.
Începând cu 2 iunie 2003, în urma modificării condiţiei privind frecvenţa fătării, prima este acordată pentru vacile care au fătat cel puţin o dată în cursul perioadei care începe să curgă cu 20 de luni înainte de începutul perioadei la care se referă cererea respectivă şi ia sfârşit la 4 luni integrale după această dată.
II — Situaţia de fapt din acţiunea principală şi întrebarea preliminară
19.
La 19 august 2002, domnul Winkel a înaintat către Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit (ministrul agriculturii, naturii şi calităţii alimentelor, denumit în continuare „ministrul”) o cerere de acordare a primei pentru şapte vaci care alăptează, corespunzător anului 2002.
20.
După ce a acordat domnului Winkel o primă de 1532,65 euro pentru anul 2002 şi, ulterior, a redus valoarea acestei prime, în final, ministrul a respins, prin Decizia din 4 iunie 2004, cererea privind acordarea unei prime pentru anul 2002 şi, în consecinţă, a solicitat domnului Winkel să ramburseze suma primită, pentru motivul că, în perioada 1 ianuarie 2001-31 decembrie 2002, patru dintre vacile respective nu şi-au alăptat viţeii timp de cel puţin 4 luni.
21.
În plus, prin Decizia din 18 iunie 2004, ministrul a decis să îl excludă pe reclamant de la acordarea ajutorului pe venit corespunzător valorii de 875,80 euro, în temeiul articolului 38 alineatul (2) al treilea paragraf din Regulamentul nr. 2419/2001.
22.
La 28 iunie 2003, domnul Winkel a înaintat o cerere de acordare a primei pentru vaci care alăptează, corespunzător anului 2003, pentru şapte vaci.
23.
La 21 iunie 2004, ministrul a acordat domnului Winkel o primă de 1104,46 euro pentru şase vaci care alăptează, corespunzător anului 2003. Prima pentru a şaptea vacă a fost refuzată pentru motivul că aceasta nu-şi alăptase viţelul timp de 4 luni.
24.
Domnul Winkel a formulat o contestaţie împotriva deciziilor emise de ministru la 4, la 18 şi, respectiv, la 21 iunie 2004. Acesta din urmă a respins contestaţia prin Decizia din 26 octombrie 2004.
25.
Această decizie face obiectul unei acţiuni introduse în faţa instanţei naţionale. Astfel, domnul Winkel consideră că cerinţele prevăzute în Regeling sunt contrare Regulamentului nr. 1254/1999. În special, acesta apreciază că toate vacile pentru care a solicitat acordarea unei prime pentru vacile care alăptează, corespunzător anilor 2002 şi 2003, corespund definiţiei noţiunii de vaci care alăptează ce figurează la articolul 3 litera (f) din Regulamentul nr. 1254/1999.
26.
College van Beroep voor het bedrijfsleven, având îndoieli asupra interpretării articolului 3 litera (f) din Regulamentul nr. 1254/1999, a hotărât să suspende judecarea cauzei şi să adreseze Curţii următoarea întrebare:
„1)
Este compatibilă cu articolul 3 [litera] (f) din Regulamentul (CE) nr. 1254/1999 o reglementare care, pe baza unor practici obişnuite în domeniul creşterii animalelor, condiţionează dreptul la o primă pentru vaci care alăptează de faptul ca vaca să fi fătat cel puţin o dată în cursul perioadei care începe să curgă cu 20 de luni înainte de începutul perioadei la care se referă cererea şi ia sfârşit la 4 luni integrale după această dată şi de faptul ca viţelul acesteia să nu fie separat de cireadă timp de 4 luni de la naşterea sa?
2)
În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare, ce criterii trebuie aplicate pentru a se stabili dacă şeptelul este destinat creşterii viţeilor pentru producţia de carne şi pentru a se stabili care vaci fac parte din acest şeptel?”
III — Analiză
27.
Cu titlu introductiv, trebuie să amintim că domnul Winkel a formulat prima cerere pentru acordarea primei pentru vacile care alăptează pentru anul 2002 la 19 august 2002. Or, modificarea Regeling privind condiţia frecvenţei fătării a intervenit la 2 iunie 2003. Pentru cererea corespunzătoare anului 2002, versiunea Regeling care se aplică este, prin urmare, cea în vigoare de la 1 august 2002 până la 1 iunie 2003.
28.
Nu credem că această modificare referitoare la frecvenţa fătării are vreo incidenţă asupra răspunsului care trebuie dat la întrebarea formulată. Singura diferenţă rezidă în faptul că, în temeiul Regeling nemodificat, prima se acorda pentru vacile care au fătat cel puţin o dată în cursul anului respectiv, în timp ce, în temeiul Regeling, astfel cum a fost modificat, prima se acordă pentru vacile care au fătat cel puţin o dată în cursul perioadei care începe să curgă cu 20 de luni înainte de începutul perioadei la care se referă cererea respectivă şi care ia sfârşit la 4 luni după această dată.
29.
În ambele cazuri, întrebarea care se naşte este dacă articolul 3 litera (f) din Regulamentul nr. 1254/1999 exclude posibilitatea impunerii unei condiţii privind frecvenţa fătării în vederea obţinerii primei pentru vacile care alăptează.
30.
Prin intermediul primei întrebări, instanţa de trimitere urmăreşte, aşadar, să afle, în esenţă, dacă articolul 3 litera (f) din Regulamentul nr. 1254/1999 trebuie interpretat în sensul că se opune ca un stat membru să condiţioneze acordarea primei pentru vacile care alăptează de cerinţa privind frecvenţa fătării şi de cea ca vaca să fi alăptat viţelul cel puţin 4 luni.
31.
Potrivit Comisiei, pentru a considera că o vacă se încadrează în categoria vacilor care alăptează şi poate beneficia astfel de dreptul la prima pentru vacile care alăptează, trebuie să fie îndeplinite numai cele două criterii enunţate la articolul 3 litera (f) din Regulamentul nr. 1254/1999. Astfel, pentru a se încadra în categoria vacilor care alăptează, animalul trebuie să aparţină unei rase „de carne” şi să facă parte dintr-un şeptel destinat creşterii viţeilor pentru producţia de carne.
32.
Pe de altă parte, Comisia adaugă, în legătură cu criteriul privind alăptarea, că acesta trebuie examinat la nivelul şeptelului în ansamblul său, şi nu în raport cu fiecare vacă. Astfel, Comisia consideră că, dacă există elemente care indică faptul că o vacă nu şi-a alăptat viţelul, este suficient să se stabilească dacă criteriul privind alăptarea a fost totuşi îndeplinit la nivelul şeptelului pentru ca prima să fie atribuită pentru această vacă. În plus, potrivit Comisiei, condiţii naţionale precum cele instituite în Regeling nu ar ţine seama de circumstanţe excepţionale justificate, cum ar fi decesul unui viţel la scurt timp după naştere.
33.
Statele membre nu ar avea, aşadar, posibilitatea de a impune condiţii referitoare la frecvenţa fătării şi la durata alăptării în vederea acordării primei pentru vacile care alăptează.
34.
Nu împărtăşim această opinie. Asemenea guvernului olandez şi celui francez, considerăm că articolul 3 litera (f) din Regulamentul nr. 1254/1999 trebuie interpretat în sensul că nu se opune ca un stat membru să adopte o reglementare care să impună cerinţe privind frecvenţa fătării şi durata alăptării crescătorilor de animale care doresc să beneficieze de prima pentru vacile care alăptează.
35.
Amintim, cu titlu introductiv, jurisprudenţa constantă a Curţii conform căreia, în vederea interpretării unei dispoziţii de drept comunitar, trebuie să se ţină seama nu numai de modul său de redactare, ci şi de contextul în care apare aceasta, precum şi de obiectivele urmărite de reglementarea din care face parte (
9
).
36.
Reiese din examinarea modului de redactare a articolului 3 litera (f) din Regulamentul nr. 1254/1999 că acesta nu conţine nicio dispoziţie care să se opună în mod expres aplicării unor cerinţe precum cele enunţate în Regeling. Dimpotrivă, în temeiul articolului 45 din regulamentul de aplicare, statele membre trebuie să ia toate măsurile corespunzătoare necesare pentru a asigura aplicarea corectă a regulamentului menţionat.
37.
Articolul 3 litera (f) din Regulamentul nr. 1254/1999 defineşte vacile care alăptează ca fiind vacile care aparţin unei rase de carne şi care fac parte dintr-un şeptel destinat creşterii viţeilor pentru producţia de carne. Noţiunea de vaci care alăptează a fost precizată la articolul 14 din regulamentul de aplicare. Această dispoziţie arată care sunt vacile ce nu pot fi considerate vaci care alăptează.
38.
Cu toate acestea, nicio dispoziţie din Regulamentul nr. 1254/1999 şi din regulamentul de aplicare nu explică ce trebuie înţeles prin „vaci care alăptează ce fac parte dintr-un şeptel destinat creşterii viţeilor pentru producţia de carne”.
39.
Totuşi, noţiunea de creştere, care poate fi definită ca un ansamblu de tehnici prin care animalele sunt crescute, prin asigurarea naşterii şi a dezvoltării acestora în bune condiţii (
10
), poate fi înţeleasă în mod diferit de fiecare stat membru.
40.
De exemplu, guvernul francez explică în observaţiile sale că, în Franţa, durata minimă a alăptării este de patru săptămâni pentru un viţel crescut pentru producţia de carne sau mai îndelungată în cazul în care carnea trebuie să fie comercializată sub denumirea„viţel de lapte”. Viţelul poate fi chiar înţărcat rapid şi îngrăşat în vederea comercializării ca tăuraş, junincă sau bou (
11
).
41.
Comisia recunoaşte, de altfel, că modalităţile de creştere pot fi diferite în funcţie de tipul de creştere şi de rasa crescută (
12
). Cu toate acestea, Comisia nu a adus nicio precizare cu privire la modalităţile de creştere care permit ca şeptelul să îndeplinească criteriul privind alăptarea.
42.
Prin urmare, guvernul olandez apreciază că, în vederea punerii în aplicare a Regulamentului nr. 1254/1999, este necesar să se precizeze noţiunea de vaci care alăptează în ceea ce priveşte condiţia apartenenţei la un şeptel destinat creşterii viţeilor pentru producţia de carne.
43.
Cerinţe precum cele impuse de Regeling, ce reprezintă reflectarea tehnicilor curente de creştere în Ţările de Jos, ar permite astfel verificarea apartenenţei la un astfel de şeptel şi calificarea vacilor care alăptează. În consecinţă, dacă frecvenţa fătării nu este respectată sau dacă viţelul nu a rămas cel puţin 4 luni lângă vacă, nu ar fi posibil să se vorbească despre creştere şi s-ar considera că vaca nu îndeplineşte criteriul privind alăptarea. Prin urmare, prima nu ar putea fi acordată, astfel cum a fost cazul în acţiunea principală pentru domnul Winkel.
44.
Or, Comisia, în observaţiile sale, susţine că criteriul privind alăptarea, care este necesar în vederea acordării primei pentru deţinerea şeptelului de vaci care alăptează, trebuie privit nu în raport cu fiecare vacă în parte, ci în raport cu şeptelul în ansamblul său. Astfel, dacă există elemente ce indică faptul că o primă pentru vaci care alăptează a fost cerută pentru vaci care nu şi-au alăptat viţeii, acordarea primei ar depinde de îndeplinirea sau de neîndeplinirea criteriului privind alăptarea la nivelul şeptelului.
45.
Nu împărtăşim această opinie din următoarele motive.
46.
În temeiul articolului 6 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1254/1999, pentru a beneficia de prima pentru vaci care alăptează, şeptelul crescătorului de animale trebuie să fie constituit din cel puţin 60 % vaci care alăptează şi din cel mult 40 % juninci. În opinia noastră, respectarea acestor procente are ca scop, într-adevăr, asigurarea faptului că şeptelul este un şeptel care îndeplineşte criteriul privind alăptarea, destinat creşterii viţeilor pentru producţia de carne.
47.
Totuşi, deşi criteriul privind alăptarea ar trebui să fie îndeplinit la nivelul şeptelului ca urmare a aplicării acestor procente, este necesar, în vederea contabilizării celor 60 % vaci care alăptează, să fie stabilite cu precizie caracteristicile unei vaci care alăptează. Este necesar să se poată diferenţia vacile care alăptează de celelalte vaci, cum ar fi vacile de lapte sau junincile. Dacă nu s-ar realiza acest lucru, ar exista riscul ca o vacă să fie considerată ca aparţinând categoriei vacilor care alăptează, deşi aceasta nu este destinată creşterii viţeilor.
48.
Condiţiile impuse de Regeling sunt, aşadar, necesare, în opinia noastră, pentru a recunoaşte vacile care alăptează şi pentru a le diferenţia de vacile crescute în alte scopuri.
49.
Notăm, în această privinţă, că, prin scrisoarea din 11 aprilie 2002, Comisia însăşi a adus la cunoştinţa Regatului Ţărilor de Jos faptul că acesta aplica incorect sistemul primelor în sectorul cărnii de vită şi mânzat şi, din acest motiv, a adus o serie de corecţii financiare la cheltuielile declarate de acest stat. Potrivit Comisiei, un control asupra întregului teritoriu olandez a arătat că 24,6 % din viţeii pentru care s-a acordat prima pentru vacile care alăptează au părăsit întreprinderea în cursul primelor 4 luni de după naştere.
50.
Or, Comisia preciza, în această scrisoare, că regula generală este reprezentată de menţinerea viţelului în medie 4 luni lângă mama sa şi că sistemul olandez de control prezenta lacune, întrucât nu ţinea seama de această durată medie. Conform Comisiei, această lacună prezenta riscuri, pentru că un anumit număr de producători puteau beneficia de primă pentru animale care nu sunt în niciun caz vaci care alăptează.
51.
Tocmai din acest motiv autorităţile olandeze au modificat sistemul primelor pentru vacile care alăptează şi au considerat ca fiind oportun să precizeze definiţia noţiunii de vaci care alăptează (
13
), pentru că nici în Regulamentul nr. 1254/1999, nici în regulamentul de aplicare al acestuia nu se arată ce trebuie să se înţeleagă prin noţiunea de vaci care alăptează care fac parte dintr-un şeptel destinat creşterii viţeilor pentru producţia de carne.
52.
Este adevărat că, ulterior, într-o scrisoare adresată autorităţilor olandeze la 7 noiembrie 2002, Comisia a precizat că, deşi criteriul celor 4 luni în care viţelul trebuie să rămână lângă mama lui nu suscită nicio obiecţie, trebuie totuşi examinat dacă derogarea de la acest principiu nu este cauzată de o circumstanţă excepţională justificată care nu determină neîndeplinirea de către şeptel a criteriului privind alăptarea. În observaţiile sale, Comisia consideră că cerinţele referitoare la frecvenţa fătării şi la durata alăptării sunt prea stricte şi nu permit luarea în considerare a unor circumstanţe excepţionale justificate, cum ar fi decesul unui viţel.
53.
În acţiunea principală, nu vedem în ce mod cerinţele de acest tip împiedică luarea în considerare a unor circumstanţe excepţionale justificate. Guvernul olandez arată, în observaţiile sale, că un crescător de animale poate întotdeauna să invoce circumstanţe excepţionale şi cazuri de forţă majoră, precum cele prevăzute la articolul 48 din Regulamentul nr. 2419/2001, şi circumstanţe naturale, precum cele prevăzute la articolul 41 din acest regulament.
54.
În opinia noastră, nimic din aplicarea respectivelor condiţii nu împiedică crescătorul de animale să invoce astfel de împrejurări, dacă demonstrează că viţelul a fost separat de mama sa din cauze de forţă majoră sau că această separare este cauzată de circumstanţe excepţionale.
55.
Poziţia adoptată de Comisie în diferitele sale scrisori demonstrează de asemenea, în opinia noastră, că punerea în aplicare concretă a condiţiilor enunţate la articolul 3 litera (f) din Regulamentul nr. 1254/1999 necesită din partea statelor membre definirea conţinutului unor noţiuni precum cea referitoare la apartenenţa la un şeptel destinat creşterii viţeilor pentru producţia de carne, în special în vederea controlului.
56.
Această analiză este confirmată, în opinia noastră, de obiectivul şi de economia dispoziţiilor comunitare în cauză.
57.
Reamintim că sistemul general al primelor pentru deţinerea şeptelului de vaci care alăptează este un instrument destinat să stabilizeze pieţele şi să asigure un standard de viaţă echitabil pentru comunitatea agricolă. Acesta este motivul pentru care, în anul 1999, a fost instaurat un sistem global de plăţi directe către producători. Acest sistem constă în efectuarea de plăţi directe către agricultor, sub formă de prime pentru vacile care alăptează, prime a căror plată este condiţionată de respectarea unui număr minim de vaci care alăptează în cadrul şeptelului, şi anume cel puţin 60 % vaci care alăptează.
58.
Pentru a asigura deplina eficacitate a acestui sistem, statelor membre le revine obligaţia să se asigure că operaţiunile finanţate prin Fondul european de orientare şi garantare agricolă (FEOGA) au fost efectiv desfăşurate şi executate corect, prin adoptarea tuturor măsurilor necesare cu privire la acest aspect, precum şi să prevină şi să combată neregularităţile (
14
).
59.
În alţi termeni, sistemul integrat de gestionare şi de control are ca scop să garanteze în special că prima pentru vacile care alăptează este efectiv plătită pentru o vacă destinată creşterii unui viţel pentru producţia de carne.
60.
De altfel, am văzut că, în temeiul articolelor 36 şi 38 din Regulamentul nr. 2419/2001, dacă s-a constatat că numărul vacilor care alăptează declarate în cerere se dovedeşte superior celui care este efectiv constatat în exploataţia crescătorului de animale, deoarece anumite vaci nu îndeplinesc condiţiile cerute, poate fi aplicată o reducere sau o excludere a primelor.
61.
Obiectivele Regulamentului nr. 1254/1999 ar fi, aşadar, compromise, dacă, de exemplu, o primă pentru vacile care alăptează ar fi plătită pentru o vacă ce este destinată numai producţiei de lapte, situaţie care, astfel cum am văzut, poate apărea atunci când viţelul este separat de mamă la numai câteva săptămâni după naştere. Comisia însăşi admite acest lucru în documentul său de lucru din 16 decembrie 1999 (
15
). Aceasta recunoaşte că absenţa viţeilor din exploataţie ar putea conduce la concluzia că nu există nicio activitate de creştere a viţeilor pentru producţia de carne şi că toate vacile aparţin unui şeptel de lapte.
62.
Pe de altă parte, cerinţa referitoare la frecvenţa fătării oferă certitudinea că vaca nu este o junincă. În temeiul articolului 3 litera (g) şi al articolului 6 alineatul (6) din Regulamentul nr. 1254/1999, singurul lucru care diferenţiază junincile de vacile care alăptează este fătatul, deoarece juninca este o femelă din specia bovină care aparţine unei rase de carne şi care nu a fătat încă.
63.
Prin urmare, considerăm că a condiţiona dreptul la prima pentru vacile care alăptează de respectarea unor cerinţe referitoare la frecvenţa fătării şi la durata alăptării este necesar pentru a permite statelor membre să se asigure că prima pentru vacile care alăptează a fost plătită în mod real pentru o vacă destinată creşterii viţelului său pentru producţia de carne.
64.
Astfel, condiţiile impuse prin Regeling sunt, în opinia noastră, conforme cu obiectivul şi cu economia reglementărilor în cauză.
65.
În lumina tuturor acestor elemente, considerăm că articolul 3 litera (f) din Regulamentul nr. 1254/1999 nu se opune ca un stat membru să condiţioneze acordarea primei pentru vacile care alăptează de respectarea unei cerinţe privind frecvenţa fătării şi a cerinţei ca vacile să îşi fi alăptat viţeii cel puţin 4 luni.
66.
Prin urmare, nu trebuie să se răspundă la a doua întrebare.
IV — Concluzie
67.
Având în vedere consideraţiile care precedă, propunem Curţii să răspundă la întrebarea adresată de College van Beroep voor het bedrijfsleven după cum urmează:
„Articolul 3 litera (f) din Regulamentul (CE) nr. 1254/1999 al Consiliului din 17 mai 1999 privind organizarea comună a pieţei în sectorul cărnii de vită şi mânzat, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 1512/2001 al Consiliului din 23 iulie 2001, nu se opune ca un stat membru să condiţioneze acordarea primei pentru vacile care alăptează de respectarea unei cerinţe privind frecvenţa fătării şi a cerinţei ca vacile să îşi fi alăptat viţeii cel puţin 4 luni.”
(
1
)	Limba originală: franceza.
(
2
)	Regulamentul Consiliului din 17 mai 1999 privind organizarea comună a pieţei în sectorul cărnii de vită şi mânzat (JO L 160, p. 21, Ediţie specială, 03/vol. 28, p. 80), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 1512/2001 al Consiliului din 23 iulie 2001 (JO L 201, p. 1, Ediţie specială, 03/vol. 38, p. 210, denumit în continuare „Regulamentul nr. 1254/1999”).
(
3
)	Regulamentul Consiliului din 28 decembrie 1992 de stabilire a unei prelevări suplimentare în sectorul laptelui şi al produselor lactate (JO L 405, p. 1).
(
4
)	Articolul 6 alineatul (2) primul paragraf litera (b) din Regulamentul nr. 1254/1999.
(
5
)	Articolul 6 alineatul (7) din Regulamentul nr. 1254/1999.
(
6
)	Regulamentul Comisiei din 28 octombrie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului nr. 1254/1999 în ceea ce priveşte schema primelor (JO L 281, p. 30, Ediţie specială, 03/vol. 28, p. 80, denumit în continuare „regulamentul de aplicare”).
(
7
)	Regulamentul Comisiei din 11 decembrie 2001 de stabilire a normelor de aplicare a sistemului integrat de gestionare şi control pentru anumite scheme de ajutoare comunitare instituite prin Regulamentul (CEE) nr. 3508/92 al Consiliului (JO L 327, p. 11).
(
8
)	Regulamentul Consiliului din 27 noiembrie 1992 de stabilire a unui sistem integrat de gestionare şi control pentru anumite scheme de ajutoare comunitare (JO L 355, p. 1).
(
9
)	A se vedea Hotărârea din 1 martie 2007, Schouten (C-34/05, Rep., p. I-1687, punctul 25 şi jurisprudenţa citată).
(
10
)	A se vedea Le Petit Robert, Dictionnaire de la langue française, Dictionnaires Le Robert, Paris, 2008.
(
11
)	A se vedea punctele 33 şi 34 din observaţiile guvernului francez.
(
12
)	A se vedea punctul 41 din observaţiile Comisiei.
(
13
)	A se vedea punctul 18 din observaţiile guvernului olandez.
(
14
)	A se vedea al doilea considerent al regulamentului de aplicare în care se face trimitere în mod expres la primul considerent al Regulamentului nr. 3508/92.
(
15
)	A se vedea anexa I la observaţiile Comisiei.