62019TO0715_RES
Cauza T‑715/19
Lukáš Wagenknecht
împotriva
Consiliului European
Ordonanța Tribunalului (Camera a opta) din 17 iulie 2020
„Acțiune în constatarea abținerii de a acționa – Protecția intereselor financiare ale Uniunii – Combaterea fraudei – Reuniune a Consiliului European – Cadrul financiar multianual – Regulamentul financiar – Pretins conflict de interese al reprezentantului Republicii Cehe cu ocazia unei reuniuni a Consiliului European – Pretinsă inacțiune a Consiliului European – Articolul 130 din Regulamentul de procedură – Interesul de a exercita acțiunea – Calitate procesuală activă – Luare de poziție a Consiliului European – Încetarea abținerii de a acționa – Inadmisibilitate – Articolul 5 alineatul (2) TUE – Acțiune vădit nefondată”
Acțiune în constatarea abținerii de a acționa – Persoane fizice sau juridice – Acte care le privesc direct și individual – Abținerea Consiliului European de a‑l exclude pe prim‑ministrul unui stat membru de la reuniunile acestei instituții – Acțiune formulată de un membru al Senatului statului membru în cauză – Lipsa unei afectări directe și individuale – Inadmisibilitate
(art. 265 al doilea paragraf TFUE)
(a se vedea punctele 25-27)
Acțiune în constatarea abținerii de a acționa – Precizarea poziției în sensul articolului 265 al doilea paragraf TFUE înainte de introducerea acțiunii – Noțiune – Refuzul de a acționa în conformitate cu solicitarea de a acționa – Includere
(art. 265 al doilea paragraf TFUE)
(a se vedea punctele 29-32)
Acțiune în constatarea abținerii de a acționa – Obligație de a acționa care revine Consiliului European – Obligația de a‑l exclude pe prim‑ministrul unui stat membru de la reuniunile acestei instituții în prezența unui pretins conflict de interese – Lipsă
[art. 15 alin. (2) TUE; art. 265 al treilea paragraf TFUE]
(a se vedea punctele 34-37)
Rezumat
În Ordonanța din 17 iulie 2020, Wagenknecht/Consiliul European (T‑715/19), Tribunalul a considerat inadmisibilă și, în orice caz, vădit nefondată acțiunea în constatarea abținerii de a acționa formulată de un membru al Senatului Republicii Cehe având ca obiect constatarea faptului că Consiliul European s‑a abținut în mod nelegal să îl excludă pe prim‑ministrul acestui stat membru de la reuniuni ale Consiliului European, din cauza unui pretins conflict de interese.
În speță, la 5 iunie 2019, domnul Lukáš Wagenknecht (denumit în continuare „reclamantul”), un membru al Senatului Republicii Cehe, solicitase Consiliului European să îl excludă pe prim‑ministrul acestui stat membru, domnul Andrej Babiš, de la reuniuni ale Consiliului European privind negocierile referitoare la perspectivele financiare (
1
). Această cerere se întemeia pe pretinsul conflict de interese al domnului Andrej Babiš, despre care se pretindea că ar rezulta din interesele sale personale și familiale în întreprinderi din grupul Agrofert, care își desfășoară activitatea în special în domeniul agroalimentar, în măsura în care aceste întreprinderi ar fi beneficiare ale unor subvenții provenite din bugetul Uniunii Europene.
La 24 iunie 2019, Consiliul European a răspuns solicitării de a acționa explicând reclamantului că, dat fiind că Tratatul UE (
2
) prevedea în mod intangibil componența Consiliului European, nu era la discreția acestuia să decidă cine trebuia să fie reprezentantul fiecărui stat membru în cadrul acestei instituții și nici să decidă pe cine, dintre șeful de stat sau șeful de guvern, trebuia să invite la o reuniune a Consiliului European. În aceste condiții, nu era în măsură să îl excludă pe prim‑ministrul Republicii Cehe de la reuniunile solicitate. La 2 iulie 2019, reclamantul a solicitat prin e‑mail clarificări cu privire la acest răspuns. Acest e‑mail a rămas fără răspuns. Prin urmare, acesta a introdus, în temeiul articolului 265 TFUE, o acțiune având ca obiect constatarea unei abțineri de a acționa a Consiliului European în măsura în care această instituție ar fi omis în mod nelegal să acționeze în răspuns la solicitarea de a acționa.
În primul rând, Tribunalul a amintit că, pentru ca acțiunea sa în constatarea abținerii de a acționa (
3
) să fie admisibilă, reclamantul trebuie să dovedească fie că ar fi destinatarul actului despre care se pretinde că instituția în cauză nu l‑ar fi adoptat în privința sa, fie că actul menționat l‑ar fi vizat direct și individual într‑un mod analog celui în care ar fi vizat destinatarul unui astfel de act. Acesta trebuie de asemenea să justifice un interes de a exercita acțiunea, a cărui existență presupune ca acțiunea să fie susceptibilă, prin rezultatul său, să îi aducă un beneficiu personal. În speță, Tribunalul a constatat că actul a cărui adoptare de către Consiliul European a solicitat‑o reclamantul nu ar fi fost un act adresat de această instituție în atenția sa, ci o decizie care l‑ar fi avut ca destinatar pe prim‑ministrul ceh. În plus, Tribunalul a subliniat că, deși reclamantul se prevalează de calitatea sa de membru al Senatului Republicii Cehe pentru a acționa în interes general, acesta trebuie totuși să justifice un interes personal, născut și actual pentru constatarea pretinsei abțineri de a acționa a Consiliului European. Or, în lipsa demonstrării de către reclamant a unui astfel de interes, condiția legată de afectarea sa directă și individuală în raport cu măsurile solicitate Consiliului European nu era, în orice caz, îndeplinită.
În al doilea rând, Tribunalul a amintit că articolul 265 TFUE are în vedere abținerea de a acționa manifestată prin omisiunea de a hotărî sau de a lua poziție, iar nu adoptarea unui act diferit de cel pe care persoanele interesate l‑ar fi dorit sau l‑ar fi considerat necesar. Astfel, Tribunalul a statuat că acțiunea în constatarea abținerii de a acționa introdusă de reclamant era inadmisibilă pentru motivul că Consiliul European explicase, în termeni clari, motivele pentru care nu putea acționa în sensul care îi era solicitat. Această precizare a poziției punea capăt abținerii de a acționa, iar un astfel de refuz constituia, așadar, un act atacabil printr‑o acțiune în anulare (
4
). Or, reclamantul nu a intenționat să formuleze o astfel de acțiune. În plus, Tribunalul a precizat că e‑mailul reclamantului din 2 iulie 2019 nu poate fi considerat o nouă solicitare de a acționa cu privire la care Consiliul European nu ar fi acționat ulterior.
În al treilea rând, Tribunalul a adăugat că acțiunea era, în orice caz, vădit nefondată. Acesta a arătat că Consiliul European nu dispune de nicio marjă de manevră atunci când invită șefii de stat sau de guvern ai statelor membre la reuniunile sale (
5
). Astfel, este responsabilitatea statelor membre să adopte măsurile naționale, inclusiv constituționale, care să permită să se stabilească dacă trebuie să fie reprezentate, cu ocazia reuniunilor Consiliului European, de șefii lor de stat sau de șefii lor de guvern respectivi și, dacă este cazul, dacă sunt motive care pot conduce la împiedicarea unuia dintre ei să își reprezinte statele membre respective. Această concluzie se impune cu atât mai mult cu cât Uniunea este obligată să respecte identitatea națională a statelor membre, inerentă structurilor lor fundamentale politice și constituționale (
6
). În consecință, Tribunalul a concluzionat că era evident că, prin refuzul de a da curs solicitării de a acționa și independent de aspectul dacă reprezentantul Republicii Cehe se află într‑o situație de conflict de interese, Consiliul European nu a încălcat articolul 265 al treilea paragraf TFUE.
În al patrulea și ultimul rând, în ceea ce privește afirmațiile referitoare la pretinsa situație de conflict de interese a prim‑ministrului ceh, Tribunalul a amintit că legalitatea plăților efectuate de Uniune în cadrul fondurilor distribuite, în numele și pe seama sa, în statele membre intră sub incidența reglementării Uniunii aplicabile fondurilor menționate.
(
1
)	Negocierile privind perspectivele financiare în cauză priveau cadrul financiar multianual 2021/2027.
(
2
)	În temeiul articolului 15 alineatul (2) TUE.
(
3
)	Acțiunea în constatarea abținerii de a acționa este prevăzută la articolul 265 TFUE, care prevede la al treilea paragraf: „Orice persoană fizică sau juridică poate sesiza Curtea de Justiție a Uniunii Europene în aceleași condiții cu cele stabilite la paragraful anterior în legătură cu omisiunea unei instituții, organ, oficiu sau agenție a Uniunii de a‑i adresa un act, altul decât o recomandare sau un aviz”.
(
4
)	În temeiul articolului 263 TFUE
(
5
)	În temeiul articolului 15 alineatul (2) TUE.
(
6
)	În conformitate cu articolul 4 alineatul 2 TUE.