61985CJ0042_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved staevning, indgivet til Domstolens justitskontor den 14 . februar 1985, har jern-og staalvirksomheden Cockerill-Sambre SA, der har hjemsted i Seraing, Belgien, under henvisning til EKSF-traktatens artikel 36 anlagt sag med paastand om annullation af Kommissionens beslutning nr . C(84 ) 1958/1 af 19 . december 1984, hvorved sagsoegeren blev paalagt en boede paa 620 570 ECU, idet selskabet i foerste og andet kvartal 1983 havde overskredet de produktionskvoter, det havde faaet tildelt i henhold til Kommissionens generelle beslutning nr . 1696/82 af 30 . juni 1982 ( EFT L 191, s . 1 ). Subsidiaert har sagsoegeren nedlagt paastand om nedsaettelse af boeden .
2 Den omtvistede beslutning blev fremsendt til sagsoegerens hjemsted ved et den 8 . januar 1985 dateret rekommanderet brev med modtagelsesbevis, som blev underskrevet den 9 . januar 1985 . Selskabet videresendte herefter dokumentet til sin hovedforvaltning i Bruxelles, hvor det blev registreret den 11 . januar 1985 .
3 Ved saerskilt begaering har Kommissionen paastaaet sagen afvist under henvisning til, at denne er anlagt for sent . Kommissionen anfoerer, at det fremgaar af artikel 39 i statutten for EKSF-Domstolen, sammenholdt med EKSF-traktatens artikler 36 og 33 samt artikel 81 i Domstolens procesreglement og artikel 1 i dets bilag II, at sagen skulle vaere anlagt inden for en frist af en maaned og to dage, der begyndte at loebe dagen efter, at sagsoegeren fik meddelelse om beslutningen . Da sagsoegeren fik denne meddelelse den 9 . januar 1985, skulle staevning vaere indgivet senest den 12 . februar 1985 .
4 Sagsoegeren har bestridt, at soegsmaalsfristen begyndte at loebe fra det tidspunkt, hvor beslutningen blev meddelt paa selskabets hjemsted i Seraing . Sagsoegeren anfoerer til stoette herfor, at selskabet allerede ved en rundskrivelse af 29 . maj 1984 meddelte bl.a . Kommissionen, at det havde truffet beslutning om at overflytte bestyrelsen, direktionen og visse andre af selskabets funktioner til Bruxelles . Da Kommissionen intet foretog sig i anledning af denne aendring i selskabets forhold, anmodede sagsoegeren ved to skrivelser af 21 . december 1984 udtrykkeligt Kommissionen om at fremsende »al korrespondance« til selskabets hovedforvaltning i Bruxelles »saaledes at korrespondance ikke bortkommer eller forsinkes ved hjemstedet i Seraing, idet korrespondance boer stiles til vedkommende person eller til G . Paulus, Quotas Groupe, der i givet fald vil underrette den paagaeldende« . Uden at give sagsoegeren meddelelse om, at den afviste at imoedekomme denne anmodning, fremsendte Kommissionen den 8 . januar 1985 den omtvistede beslutning til hjemstedet i Seraing, hvorfra dokumentet med den stoerst mulige hurtighed blev videresendt til sagsoegerens hovedforvaltningssaede i Bruxelles .
5 Sagsoegeren erkender, at Kommissionen, medmindre saerlige forhold tilsiger noget andet, lovligt kan fremsende en meddelelse om en saadan beslutning til den paagaeldende virksomheds hjemsted . I betragtning af, at hverken traktaten eller de retsakter, der er udstedt til dens gennemfoerelse, indeholder bestemmelser om, hvor meddelelser skal gives, er der imidlertid intet til hinder for, at en virksomhed kan anmode Kommissionen om at fremsende meddelelser om beslutninger, som denne traeffer vedroerende virksomhedens forhold, til en bestemt adresse, saaledes at virksomheden saettes i stand til at reagere saa hurtigt som muligt . Saafremt Kommissionen undlader at tage hensyn til en saadan anmodning fra en virksomhed, er meddelelsen af en beslutning fra Kommissionen ikke sket paa behoerig maade, hvorfor soegsmaalsfristen i saadanne tilfaelde foerst kan antages at begynde at loebe fra det tidspunkt, hvor virksomheden faktisk har faaet kendskab til beslutningen . Sagsoegeren fik foerst kendskab til den omhandlede beslutning den 11 . januar 1985, hvorfor sagen er rettidigt anlagt .
6 Subsidiaert har sagsoegeren gjort gaeldende, at rimelighedsbetragtninger tilsiger, at Kommissionen ikke faar medhold i sin paastand om sagens afvisning, idet det skyldes den omhandlede mangel paa agtpaagivenhed fra Kommissionens side, at sagsoegeren foerst den 11 . januar 1985 rent faktisk kunne faa kendskab til den omtvistede beslutning . Under alle omstaendigheder er sagen praeget af en raekke saerlige omstaendigheder, som sagsoegeren ikke har kunnet forudse, og som boer tages i betragtning ved vurderingen af sagsoegerens retsstilling .
7 Kommissionen har heroverfor anfoert, at meddelelsen om en beslutning som den omhandlede boer fremsendes til den paagaeldende virksomheds hjemsted, idet enhver misforstaaelse derved undgaas . Subsidiaert goer Kommissionen gaeldende, at der hverken af rundskrivelsen af 29 . maj 1984 eller skrivelserne af 21 . december 1984 kan udledes nogen klar forpligtelse for Kommissionen til at fremsende beslutninger som den omhandlede, hvorved sagsoegeren paalaegges en boede, til den nye adresse .
8 Det er utvivlsomt, at soegsmaalsfristen i henhold til de af Kommissionen anfoerte bestemmelser var en maaned og to dage, og at denne frist begyndte at loebe dagen efter, at sagsoegeren modtog meddelelse om den omtvistede beslutning . Det kan heller ikke anfaegtes, at meddelelsen er fremsendt ved rekommanderet brev med modtagelsesbevis . Denne fremgangsmaade opfylder alle de krav, der i denne forbindelse kan stilles, idet den goer det muligt med sikkerhed at fastlaegge det noejagtige tidspunkt for, hvornaar den paagaeldende frist begynder at loebe, saaledes som Domstolen udtrykkeligt har fastslaaet i sin dom af 30 . maj 1984 ( Ferriera Vittoria Srl mod Kommissionen, 224/83, Sml . s . 2349 ).
9 Tilbage staar herefter kun det spoergsmaal, om Kommissionen retsgyldigt kunne fremsende meddelelsen om den omtvistede beslutning til hjemstedet i Seraing, og i bekraeftende fald, om sagsoegeren har godtgjort, at der har foreligget omstaendigheder, som ikke kunne forudses, eller force majeure, jfr . artikel 39 i statutten for EKSF-Domstolen .
10 Som Domstolen har fastslaaet i sin dom af 12 . juli 1984 ( Ferriera Valsabbia mod Kommissionen, 209/83, Sml . 1984, s . 3089 ), er en streng overholdelse af faellesskabsbestemmelserne vedroerende procesfrister i overensstemmelse med hensynet til retssikkerheden og noedvendigheden af at undgaa enhver forskelsbehandling eller vilkaarlighed i retsplejen . Det fremgaar endvidere af Domstolens faste praksis, at det ikke er nogen betingelse for, at en meddelelse gyldigt er sket, at den person, der ifoelge adressatvirksomhedens interne regler er kompetent i denne forbindelse, faktisk har faaet kendskab til den paagaeldende beslutning, og at en saadan er behoerigt meddelt, saa snart den er naaet frem til adressaten, og denne har haft mulighed for at goere sig bekendt med den .
11 Ifoelge de selskabsretlige regler i medlemsstaterne, saaledes som disse er blevet samordnet i henhold til faellesskabsdirektiverne herom, er et selskabs hjemsted den eneste adresse, som selskabet har pligt til at anfoere paa formelle dokumenter, og som kraeves opfoert i de offentlige selskabsregistre . Ud fra retssikkerhedsmaessige hensyn maa det derfor utvivlsomt betragtes som forsvarligt, at meddelelsen om en retsakt fremsendes til det paagaeldende selskabs hjemsted, hvilket i oevrigt maa anses som en fremgangsmaade, der saetter virksomheden i stand til at faa kendskab til den meddelte retsakt . Et selskab findes herefter ikke at have krav paa, at Kommissionen fremsender en saadan meddelelse til en anden adresse end selskabets hjemsted, eller til en bestemt person .
12 Det foelger heraf, at den omtvistede beslutning maa anses for behoerigt og retsgyldigt meddelt sagsoegeren den 9 . januar 1985 . Hverken det forhold, at Kommissionen ikke besvarede skrivelserne fra sagsoegeren, hvori selskabet anmodede om, at meddelelser blev fremsendt til dets hovedforvaltning, og endnu mindre de problemer, der internt i selskabet har vaeret med hensyn til videresendelsen af det paagaeldende dokument, kan anses som omstaendigheder, der ikke kunne forudses, eller som force majeure, jfr . artikel 39 i statutten for EKSF-Domstolen . Sagen er herefter anlagt for sent og vil derfor vaere at afvise .
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
13 Ifoelge procesreglementets artikel 69, stk . 2, doemmes den part, der taber sagen, til at betale sagens omkostninger . Sagsoegeren har tabt sagen og boer derfor doemmes til at betale sagens omkostninger .
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN ( femte afdeling )
1 ) Sagen afvises .
2 ) Sagsoegeren betaler sagens omkostninger .