61994CJ0163_DA
Parter
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Parter
I de forenede sager C-163/94, C-165/94 og C-250/94,
angaaende anmodninger, som Juzgado Central de lo Penal de la Audiencia Nacional (Spanien) i medfoer af EF-traktatens artikel 177 har indgivet til Domstolen for i de for naevnte ret verserende straffesager mod
Lucas Emilio Sanz de Lera,
Raimundo Díaz Jiménez,
Figen Kapanoglu
at opnaa en praejudiciel afgoerelse vedroerende fortolkningen af EF-traktatens artikel 73 B, artikel 73 C, stk. 1, og artikel 73 D, stk. 1, litra b),
har
DOMSTOLEN
sammensat af praesidenten, G.C. Rodríguez Iglesias, afdelingsformaendene C.N. Kakouris og G. Hirsch samt dommerne G.F. Mancini, F.A. Schockweiler, P.J.G. Kapteyn (refererende dommer), C. Gulmann, J.L. Murray, P. Jann, H. Ragnemalm og L. Sevón,
generaladvokat: G. Tesauro
justitssekretaer: ekspeditionssekretaer D. Louterman-Hubeau,
efter at der er indgivet skriftlige indlaeg af:
° Ministerio Fiscal (sag C-250/94) ved Florentino Orti Ponte, Fiscal de la Audiencia Nacional
° den spanske regering ved Director General de Coordinación Jurídica e Institucional Comunitaria Alberto José Navarro González og abogado del Estado Miguel Bravo-Ferrer Delgado, Servicio Jurídico del Estado ante el Tribunal de Justicia, som befuldmaegtigede
° den belgiske regering (sagerne C-163/94 og C-165/94) ved directeur d' administration Jan Devadder, service juridique, Udenrigsministeriet, som befuldmaegtiget
° den franske regering ved directeur adjoint Edwige Belliard, sous-directeur Catherine de Salins og secrétaire des affaires étrangères Philippe Martinet, alle direction des affaires juridiques, Udenrigsministeriet, som befuldmaegtigede
° den portugisiske regering (sagerne C-163/94 og C-165/94) ved director Luis Fernandes, Serviço Jurídico, Direcção-Geral das Comunidades Europeias, Udenrigsministeriet, og consultor jurídico Jorge Santos, Banco de Portugal, som befuldmaegtigede
° Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber ved Blanca Rodríguez Galindo og Hélène Michard, Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuldmaegtigede,
paa grundlag af retsmoederapporten,
efter at der er afgivet mundtlige indlaeg i retsmoedet den 11. juli 1995 af den spanske regering ved Miguel Bravo-Ferrer Delgado og af Kommissionen ved Blanca Rodríguez Galindo,
og efter at generaladvokaten har fremsat forslag til afgoerelse den 19. september 1995,
afsagt foelgende
Dom
Dommens præmisser
1 Ved kendelser af 24. maj, 26. maj og 1. juli 1994, indgaaet til Domstolen henholdsvis den 16. juni, 17. juni og 13. september 1994, har Audiencia Nacional i medfoer af EF-traktatens artikel 177 forelagt praejudicielle spoergsmaal vedroerende fortolkningen af EF-traktatens artikel 73 B, artikel 73 C, stk. 1, og artikel 73 D, stk. 1, litra b).
2 Spoergsmaalene er blevet rejst under tre straffesager. I sag C-163/94 blev Lucas Emilio Sanz de Lera, der er spansk statsborger og har bopael i Spanien, den 27. oktober 1993 stoppet i Frankrig, hvor han i sin bil var paa vej til Genève (Schweiz). Selv om han haevdede, at han intet havde at anmelde, foretog de franske betjente en naermere undersoegelse af hans bil, hvor de fandt 19 600 000 PTA i sedler.
3 I sag C-165/94 befandt Raimundo Díaz Jiménez, der er spansk statsborger og har bopael i Storbritannien, sig den 28. oktober 1993 i lufthavnen Madrid-Barajas, hvor han skulle paastige et fly til Zuerich (Schweiz) med videre forbindelse til London. Under en sikkerhedskontrol i den internationale afgangshal i lufthavnen blev der i hans haandtaske fundet 30 250 000 PTA i sedler.
4 I sag C-250/94 blev Figen Kapanoglu, der er tyrkisk statsborger og har bopael i Spanien, den 10. maj 1993 tilbageholdt af politiet i lufthavnen Madrid-Barajas, hvor hun skulle paastige et fly til Istanbul (Tyrkiet). Hun var da i besiddelse af 11 998 000 PTA i sedler.
5 Da der ikke over for de spanske myndigheder var indgivet anmodning om tilladelse til at udfoere de naevnte beloeb, rejstes der straffesag mod de tre ved de spanske domstole.
6 I medfoer af artikel 4, stk. 1, i kongeligt dekret nr. 1816 af 20. december 1991 om oekonomiske transaktioner med udlandet kan udfoersel af bl.a. moenter, sedler og ihaendehaverchecks lydende paa pesetas eller fremmed valuta kun ske paa grundlag af en forudgaaende anmeldelse, saafremt beloebet overstiger 1 mio. PTA pr. person og rejse, mens der kraeves en forudgaaende tilladelse, saafremt beloebet overstiger 5 mio. PTA pr. person og rejse.
7 Dekretets artikel 4, stk. 1, blev aendret ved kongeligt dekret nr. 42 af 15. januar 1993, som ifoelge den forelaeggende ret blot er en teknisk forbedring.
8 Audiencia Nacional fandt, at der maatte tages stilling til gyldigheden af artikel 4, stk. 1, i kongeligt dekret nr. 1816 i forhold til faellesskabsretten, inden det kunne fastslaas, om der forelaa en overtraedelse af lov nr. 40 af 10. december 1979 om ordningen med kontrol af valutatransaktioner, som aendret ved lov nr. 10 af 16. august 1983.
9 Den forelaeggende ret har endvidere understreget, at i modsaetning til sagerne Bordessa m.fl. (dom af 23.2.1995, forenede sager C-358/93 og C-416/93, Sml. I, s. 361), som vedroerte udfoersel af penge til andre medlemsstater, er der i de foreliggende sager tale om kapitalbevaegelser mellem en medlemsstat og et tredjeland. Retten har imidlertid paapeget, at traktatens artikel 73 B, som ogsaa omhandler kapitalbevaegelser mellem medlemsstaterne og tredjelande, har vaeret i kraft siden den 1. januar 1994.
10 Det bemaerkes i denne forbindelse, at Domstolen i dommen i sagerne Bordessa m.fl. fastslog, at artikel 1 og 4 i Raadets direktiv 88/361/EOEF af 24. juni 1988 om gennemfoerelse af traktatens artikel 67 (EFT L 178, s. 5) er til hinder for, at udfoersel af moenter, pengesedler og ihaendehaverchecks goeres betinget af en forudgaaende tilladelse, men er derimod ikke til hinder for, at en saadan transaktion goeres betinget af en forudgaaende anmeldelse.
11 Audiencia Nacional har herefter udsat de tre sager og forelagt foelgende praejudicielle spoergsmaal:
"1) Er det foreneligt med artikel 73 B, stk. 1 og 2 i traktaten om oprettelse af Det Europaeiske Faellesskab, sammenholdt med traktatens artikel 73 C, stk. 1, og artikel 73 D, stk. 1, litra b), at det i en medlemsstats retsforskrifter er fastsat, at en person ikke maa forlade statens omraade medbringende moenter, sedler eller checks udstedt til ihaendehaveren uden forinden at have afgivet en anmeldelse, saafremt beloebet overstiger en mio. PTA, eller uden at have indhentet en forudgaaende tilladelse, saafremt beloebet overstiger fem mio. PTA, og der ° saafremt de naevnte betingelser ikke er opfyldt ° kan paalaegges strafsanktioner, som ogsaa kan omfatte frihedsberoevelse?
2) Saafremt det foerste spoergsmaal besvares benaegtende, kan bestemmelserne i traktatens artikel 73 B da paaberaabes ved spanske domstole over for den spanske stat eller anvendes ex officio af dem og medfoere, at de uoverensstemmende nationale retsforskrifter ikke kan bringes i anvendelse?"
12 Ved kendelse af 27. juni 1994, afsagt af praesidenten i medfoer af procesreglementets artikel 43, er sag C-163/94 og C-165/94 blevet forenet med henblik paa den mundtlige forhandling og domsafsigelsen. Ved praesidentens kendelse af 6. juni 1995 er de forenede sager C-163/94 og C-165/94 blevet forenet med sag C-250/94 med henblik paa den mundtlige forhandling og domsafsigelsen.
13 De faktiske omstaendigheder udspillede sig inden den 1. november 1993, hvor traktaten om Den Europaeiske Union traadte i kraft, og inden den 1. januar 1994, hvor de bestemmelser, som den forelaeggende ret oensker fortolket, traadte i kraft, og den franske regering har derfor udtrykt tvivl om, hvorvidt de kan finde anvendelse paa de faktiske omstaendigheder i de tre sager. Efter regeringens opfattelse er det kun bestemmelserne i direktiv 88/361, der er relevante.
14 Det fremgaar imidlertid af forelaeggelseskendelsen, at den nationale ret har fundet det noedvendigt at forelaegge spoergsmaal for Domstolen vedroerende fortolkningen af traktatens artikel 73 B, 73 C og 73 D, idet det i spansk ret kendte princip, hvorefter en lempelse af straffebestemmelser skal anvendes med tilbagevirkende gyldighed, indebaerer, at de nationale bestemmelser, der var i kraft paa det tidspunkt, da de strafbare forhold blev begaaet, ikke skal bringes i anvendelse, saafremt de paagaeldende bestemmelser maatte vaere uforenelige med artikel 73 B, 73 C og 73 D.
15 De forelagte spoergsmaal maa derfor besvares, idet det tilkommer den nationale ret at afgoere, om det er noedvendigt at indhente en praejudiciel afgoerelse for at kunne afsige dom i hovedsagerne, og om de spoergsmaal, som den forelaegger Domstolen, er relevante.
Det foerste spoergsmaal
16 Med dette spoergsmaal oensker den nationale ret i det vaesentlige oplyst, om bestemmelserne i traktatens artikel 73 B, stk. 1 og 2, artikel 73 C, stk. 1, og artikel 73 D, stk. 1, litra b), er til hinder for retsforskrifter, hvorefter udfoersel af moenter, sedler og ihaendehaverchecks under strafansvar er betinget af en tilladelse eller en forudgaaende anmeldelse.
17 For saa vidt foerst angaar traktatens artikel 73 B, stk. 2, bemaerkes, at som det fremgaar af forelaeggelseskendelserne, udgoer udfoerslerne af de omhandlede pengesedler ikke betalinger, som vedroerer udveksling af varer eller tjenesteydelser. Overfoerslerne kan foelgelig ikke betragtes som betalinger i henhold til artikel 73 B, stk. 2.
18 Retsforskrifter som de i hovedsagen omhandlede skal derfor alene bedoemmes i forhold til traktatens artikel 73 B, stk. 1, artikel 73 D, stk. 1, litra b), og artikel 73 C, stk. 1.
EF-traktatens artikel 73 B, stk. 1, og artikel 73 D, stk. 1, litra b)
19 Indledningsvis bemaerkes, at der med traktatens artikel 73 B, stk. 1, er gennemfoert en liberalisering af kapitalbevaegelserne mellem medlemsstaterne indbyrdes og mellem medlemsstaterne og tredjelande. I bestemmelsen hedder det saaledes, at inden for rammerne af bestemmelserne i traktatens kapitel 4, som har overskriften "Kapital og betalinger", er alle restriktioner for kapitalbevaegelser mellem medlemsstaterne indbyrdes og mellem medlemsstaterne og tredjelande forbudt.
20 Det maa desuden understreges, at det i traktatens artikel 73 D, stk. 1, litra b), er fastsat, at bestemmelsen i artikel 73 B, stk. 1, ikke griber ind i medlemsstaternes ret til "at traeffe de noedvendige foranstaltninger for at hindre overtraedelser af deres nationale ret og forskrifter, isaer paa skatte- og afgiftsomraadet og i forbindelse med tilsynet med finansielle institutioner, eller til af administrative eller statistiske hensyn at fastlaegge procedurer for anmeldelse af kapitalbevaegelser eller til at traeffe foranstaltninger, der er begrundet i hensynet til den offentlige orden eller den offentlige sikkerhed".
21 Det bestemmes i traktatens artikel 73 D, stk. 3, at saadanne foranstaltninger og fremgangsmaader "[ikke] maa ... udgoere et middel til vilkaarlig forskelsbehandling eller en skjult begraensning af den frie bevaegelighed for kapital ... som defineret i artikel 73 B".
22 Det fremgaar af dommen i sagen Bordessa m.fl., praemis 21 og 22, at de foranstaltninger, som er tvingende noedvendige for at imoedegaa naermere angivne overtraedelser, og som er lovlige i henhold til direktivets artikel 4, stk. 1, isaer en effektiv skattekontrol samt bekaempelse af ulovlig virksomhed, som f.eks. skattesvig, hvidvaskning af penge, handel med narkotika og terrorisme, ogsaa er omfattet af artikel 73 D, stk. 1, litra b).
23 Det maa herefter undersoeges, om kravet om en tilladelse til eller en forudgaaende anmeldelse af udfoersler af moenter, pengesedler eller ihaendehaverchecks er noedvendigt med henblik paa at naa de naevnte maal, og om disse maal kan naas ved foranstaltninger, der i mindre omfang hindrer de frie kapitalbevaegelser.
24 Som Domstolen allerede fastslog i dommen i sagen Bordessa m.fl., praemis 24, har et krav om tilladelse opsaettende virkning med hensyn til udfoerslen af valuta, der i hvert enkelt tilfaelde forudsaetter en godkendelse fra myndighederne, som skal forelaegges en saerlig anmodning herom.
25 Et saadant krav indebaerer, at udoevelsen af retten til frie kapitalbevaegelser beror paa forvaltningens skoen, og at friheden herved goeres illusorisk (jf. dommen i sagen Bordessa m.fl., praemis 25, og dom af 31.1.1984, forenede sager 286/82 og 26/83, Luisi og Carbone, Sml. s. 377, praemis 34).
26 Den begraensning af de frie kapitalbevaegelser, der foelger af et saadant krav, kan imidlertid ophaeves, uden at effektiviteten med hensyn til de formaal, der forfoelges med bestemmelserne, herved nedsaettes.
27 Som Kommissionen med rette har understreget, vil det vaere tilstraekkeligt at indfoere en passende ordning med anmeldelser, hvorefter der kraeves oplysninger om arten af den paataenkte transaktion og anmelderens identitet, og hvorved myndighederne forpligtes til at foretage en hurtig vurdering af anmeldelsen, saaledes at de i tide kan foretage de naermere undersoegelser, der maatte vaere noedvendige med henblik paa at afgoere, om der er tale om en ulovlig kapitalbevaegelse, og paalaegge de noedvendige sanktioner i tilfaelde af, at national lovgivning er overtraadt.
28 I modsaetning til et krav om en forudgaaende tilladelse vil en saadan ordning med anmeldelser ikke udskyde den paagaeldende transaktion, og den vil samtidig bevirke, at de nationale myndigheder med henblik paa at tilgodese hensynet til den offentlige orden kan foretage en effektiv kontrol for at imoedegaa overtraedelser af nationale love og forskrifter.
29 Den spanske regering har anfoert, at kun med en ordning med tilladelser kan en overtraedelse goeres strafbar og medfoere, at der kan paalaegges strafsanktioner. Hertil bemaerkes, at et saadant synspunkt ikke kan begrunde, at der opretholdes bestemmelser, der er uforenelige med faellesskabsretten.
30 Det foelger af det anfoerte, at traktatens artikel 73 B, stk. 1, og artikel 73 D, stk. 1, litra b), er til hinder for bestemmelser, hvorefter udfoersel af moenter, pengesedler og ihaendehaverchecks er betinget af en forudgaaende tilladelse, men er derimod ikke til hinder for, at en saadan transaktion goeres betinget af en forudgaaende anmeldelse.
EF-traktatens artikel 73 C, stk. 1
31 Det maa herefter undersoeges, om nationale bestemmelser som de omtvistede er omfattet af traktatens artikel 73 C, stk. 1, som har foelgende ordlyd: "Bestemmelserne i artikel 73 B beroerer ikke anvendelsen over for tredjelande af restriktioner, der den 31. december 1993 eksisterer i henhold til national lovgivning eller faellesskabslovgivning med hensyn til saadanne kapitalbevaegelser til eller fra tredjelande, som vedroerer direkte investeringer, herunder investering i fast ejendom, etablering, levering af finansielle tjenesteydelser eller vaerdipapirers adgang til kapitalmarkeder."
32 Hertil bemaerkes foerst, at bestemmelser som de omtvistede omfatter udfoersel af moenter, pengesedler og ihaendehaverchecks.
33 Udfoersel af betalingsmidler kan ikke i sig selv betragtes som en kapitalbevaegelse, som vedroerer direkte investeringer, herunder investering i fast ejendom, etablering, levering af finansielle tjenesteydelser eller vaerdipapirers adgang til kapitalmarkeder.
34 Dette bekraeftes i oevrigt af nomenklaturen for kapitalbevaegelser, der findes i bilag I til direktiv 88/361, og hvor overfoersler af betalingsmidler er klassificeret under kategorien "Ind- og udfoersel af formuevaerdier" (kategori XII), mens de transaktioner, der er opregnet i traktatens artikel 73 C, stk. 1, findes i andre kategorier i nomenklaturen.
35 Endvidere omfatter bestemmelser som de omtvistede generelt enhver form for udfoersel af moenter, pengesedler og ihaendehaverchecks, herunder ogsaa dem, som i tredjelande ikke vedroerer direkte investeringer, herunder investering i fast ejendom, etablering, levering af finansielle tjenesteydelser eller vaerdipapirers adgang til kapitalmarkeder.
36 Det foelger af det anfoerte, at nationale bestemmelser som de omtvistede ikke falder ind under traktatens artikel 73 C, stk. 1.
37 Naar naermere angivne restriktioner med hensyn til kapitalbevaegelser mellem medlemsstaterne og tredjelande er lovlige i henhold til artikel 73 C paa de heri angivne betingelser og paa trods af forbudsbestemmelsen i artikel 73 B, stk. 1, kan medlemsstaterne kontrollere arten og den faktiske gennemfoerelse af de omhandlede transaktioner eller overfoersler med henblik paa at paase, at saadanne overfoersler ikke anvendes med henblik paa kapitalbevaegelser, som netop er omfattet af de restriktioner, der er tilladt i henhold til artikel 73 C (jf. tilsvarende dommen i sagerne Luisi og Carbone, praemis 31 og 33).
38 I den forbindelse bemaerkes, at en forudgaaende anmeldelse, hvorved der indhentes relevante oplysninger vedroerende arten af den paataenkte transaktion og anmelderens identitet, bevirker, at medlemsstaterne kan kontrollere, hvorledes betalingsmidler, der udfoeres til tredjelande, faktisk anvendes, uden at de liberaliserede kapitalbevaegelser hindres, og de kan herved sikre, at eventuelle restriktioner med hensyn til kapitalbevaegelser, der er tilladt i henhold til traktatens artikel 73 C, overholdes.
39 Det foerste spoergsmaal skal herefter besvares med, at traktatens artikel 73 B, stk. 1, og artikel 73 D, stk. 1, litra b), er til hinder for nationale bestemmelser, hvorefter udfoersel af moenter, pengesedler og ihaendehaverchecks generelt er betinget af en forudgaaende tilladelse, men er derimod ikke til hinder for, at en saadan transaktion goeres betinget af en forudgaaende anmeldelse. Saadanne bestemmelser falder ikke ind under traktatens artikel 73 C, stk. 1.
Det andet spoergsmaal
40 Med dette spoergsmaal oensker den nationale retsinstans oplyst, om bestemmelserne i traktatens artikel 73 B, stk. 1, kan paaberaabes ved de nationale retsinstanser og medfoere, at herimod stridende nationale retsforskrifter ikke maa bringes i anvendelse.
41 Indledningsvis bemaerkes, at traktatens artikel 73 B, stk. 1, indeholder en klar og ubetinget forbudsbestemmelse, som ikke kraever gennemfoerelsesforanstaltninger.
42 Det maa dernaest understreges, at naar der i artikel 73 B anvendes udtrykket "inden for rammerne af bestemmelserne i dette kapitel", indebaerer det en henvisning til hele det kapitel, som bestemmelsen indgaar i. Den skal derfor fortolkes i den sammenhaeng.
43 Det maa i den forbindelse fastslaas, at anvendelsen af den i henhold til traktatens artikel 73 D, stk. 1, litra b), bevarede befoejelse er undergivet domstolenes kontrol, hvorfor den omstaendighed, at en medlemsstat kan paaberaabe sig den, ikke er til hinder for, at bestemmelserne i traktatens artikel 73 B, stk. 1, som knaesaetter princippet om frie kapitalbevaegelser mellem medlemsstaterne indbyrdes og mellem medlemsstaterne og tredjelande, skaber rettigheder for private, som de kan goere gaeldende ved domstolene, og som de nationale retsinstanser skal beskytte.
44 For saa vidt angaar undtagelsesbestemmelsen i traktatens artikel 73 C, stk. 1, som vedroerer anvendelsen over for tredjelande af restriktioner, der den 31. december 1993 eksisterer i henhold til national lovgivning eller faellesskabslovgivning med hensyn til de heri opregnede kapitalbevaegelser til eller fra tredjelande, maa det fastslaas, at bestemmelsen er formuleret paa praecist, at medlemsstaterne og faellesskabslovgiver ikke har noget skoen, hverken med hensyn til, hvornaar restriktionerne kan eksistere, eller hvilke kategorier af kapitalbevaegelser der kan vaere genstand for restriktioner.
45 Det maa tilfoejes, at den befoejelse til at vedtage foranstaltninger, der er tillagt Raadet ved traktatens artikel 73 C, stk. 2, udelukkende vedroerer de kategorier af kapitalbevaegelser til eller fra tredjelande, der er opregnet i bestemmelsen.
46 Vedtagelsen af saadanne foranstaltninger er heller ikke en noedvendig forudsaetning for gennemfoerelsen af forbudsbestemmelsen i traktatens artikel 73 B, stk. 1, for saa vidt som den vedroerer restriktioner, der ikke er omfattet af bestemmelsen i traktatens artikel 73 C, stk. 1.
47 Heraf foelger, at den naevnte undtagelse ikke er til hinder for, at bestemmelsen i traktatens artikel 73 B, stk. 1, skaber rettigheder for private, som de kan goere gaeldende ved domstolene.
48 Det andet spoergsmaal maa herefter besvares med, at bestemmelserne i traktatens artikel 73 B, stk. 1, sammenholdt med artikel 73 C og artikel 73 D, stk. 1, litra b), kan paaberaabes ved de nationale retsinstanser og medfoere, at herimod stridende nationale retsforskrifter ikke maa bringes i anvendelse.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
49 De udgifter, der er afholdt af den spanske, den belgiske, den franske og den portugisiske regering samt af Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke erstattes. Da sagernes behandling i forhold til hovedsagernes parter udgoer et led i de sager, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagsomkostningerne.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN
vedroerende de spoergsmaal, der er forelagt af Juzgado Central de lo Penal de la Audiencia Nacional ved kendelser af 24. maj 1994, 26. maj 1994 og 1. juli 1994, for ret:
1) EF-traktatens artikel 73 B, stk. 1, og artikel 73 D, stk. 1, litra b), er til hinder for nationale bestemmelser, hvorefter udfoersel af moenter, pengesedler og ihaendehaverchecks generelt er betinget af en forudgaaende tilladelse, men er derimod ikke til hinder for, at en saadan transaktion goeres betinget af en forudgaaende anmeldelse. Saadanne bestemmelser falder ikke ind under traktatens artikel 73 C, stk. 1.
2) Bestemmelserne i traktatens artikel 73 B, stk. 1, sammenholdt med artikel 73 C og artikel 73 D, stk. 1, litra b), kan paaberaabes ved de nationale retsinstanser og medfoere, at herimod stridende nationale retsforskrifter ikke maa bringes i anvendelse.