62020CC0347
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT
J. KOKOTT
fremsat den 9. september 2021 (
1
)
Sag C-347/20
SIA »Zinātnes parks«
mod
Finanšu ministrija
(anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Administratīvā rajona tiesa (distriktsdomstol i forvaltningsretlige sager i første instans, Letland))
»Præjudiciel forelæggelse – forordning (EU) nr. 651/2014 – begrebet »kriseramt virksomhed« – begrebet »selskabets tegnede kapital« – selvstændig fortolkning – direktiv 2013/34/EU – national registerlovgivning ikke relevant – krav til dokumentation for, at ansøgeren ikke længere er en kriseramt virksomhed – gennemsigtig og ikke-diskriminerende udvælgelse blandt flere ansøgere – mulighed for at afvise for sent fremlagte ansøgningsdokumenter«
I. Indledning
1.
En virksomhed i form af et kapitalselskab ønsker at søge om støtte fra en EU-fond i Letland og indgiver en ansøgning herom. Eftersom over halvdelen af selskabets tegnede kapital imidlertid er forsvundet som følge af akkumulerede tab, vil det blive anset for en »kriseramt virksomhed« og dermed være udelukket fra støtte. Derfor beslutter selskabsdeltagerne, inden indgivelsen af ansøgningen, at forhøje kapitalen. Efter gennemførelsen af denne kapitalforhøjelse vil virksomheden ikke længere skulle anses for en kriseramt virksomhed. I henhold til national ret skal en kapitalforhøjelse indføres i handelsregistret for at have virkning. Denne registrering fandt imidlertid først sted efter ansøgningsfristens udløb, men inden afgørelsen om afslaget blev truffet.
2.
Anmodningen om præjudiciel afgørelse rejser nu spørgsmål om, hvorvidt den nationale registerlovgivning er afgørende for vurderingen af udelukkelseskriteriet »kriseramt virksomhed« som omhandlet i artikel 2, nr. 18), i forordning (EU) nr. 651/2014 (
2
), og fra hvilket tidspunkt dette udelukkelseskriterium ikke længere kan gøres gældende i den foreliggende situation. I denne forbindelse opstår også spørgsmålet om, hvordan en vedtaget, men endnu ikke registreret, kapitalforhøjelse skal godtgøres under udvælgelsesproceduren. Ifølge den nationale lovgivning i Letland er det nemlig ikke muligt at foretage en præcisering efter indgivelsen af støtteansøgningen ved efterfølgende at fremsende yderligere dokumenter.
II. Retsforskrifter
A.
EU-retten
1. Forordning (EU) nr. 1301/2013
3.
Artikel 3, stk. 3, litra d), i forordning (EU) nr. 1301/2013 (herefter »EFRU-forordningen«) (
3
) udelukker visse personer fra støtte:
»3.   EFRU yder ikke støtte til:
d)
virksomheder i vanskeligheder, jf. definitionen i Unionens statsstøtteregler.«
2. Forordning (EU) nr. 651/2014
4.
14. betragtning til forordning (EU) nr. 651/2014 (herefter »gruppefritagelsesforordningen«) har følgende ordlyd:
»(14)
Støtte til kriseramte virksomheder bør ikke være omfattet af denne forordning, idet en sådan støtte bør vurderes i henhold til rammebestemmelserne for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder af 1. oktober 2004 […], hvis anvendelsesperiode blev forlænget ved Kommissionens meddelelse om forlængelse af Fællesskabets rammebestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder af 1. oktober 2004 […], eller efterfølgende rammebestemmelser for at undgå, at disse bestemmelser omgås, med undtagelse af støtteordninger til at råde bod på skader, der er forårsaget af visse naturkatastrofer. Af hensyn til retssikkerheden bør der opstilles klare kriterier, som ikke forudsætter en vurdering af alle enkelthederne ved en virksomheds situation for at afgøre, om den i relation til denne forordning skal anses for at være kriseramt.«
5.
Forordningens artikel 2 med overskriften »Definitioner« fastsætter:
»I denne forordning forstås ved:
18)
»kriseramt virksomhed«: virksomhed, for hvilken mindst én af følgende omstændigheder gælder:
a)
for selskaber med begrænset ansvar […]: når over halvdelen af selskabets tegnede kapital er forsvundet som følge af akkumulerede tab. Dette er tilfældet, når der ved fratrækning af de akkumulerede tab fra reserverne (og alle andre poster, der almindeligvis betragtes som en del af virksomhedens egenkapital) fremkommer et negativt akkumuleret beløb på over halvdelen af den tegnede kapital. I denne bestemmelse forstås ved »selskab med begrænset ansvar« navnlig de virksomhedstyper, der nævnes i bilag I Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/34/EU […], og »kapital« omfatter, når det er relevant, en eventuel kurspræmie […]
c)
når virksomheden er under konkursbehandling eller efter de nationale regler opfylder kriterierne for konkursbehandling på begæring af dens kreditorer […]«
3. Forordning (EU) nr. 1303/2013
6.
Stk. 1 og 3 i artikel 125 i forordning (EU) nr. 1303/2013 (
4
) regulerer forvaltningsmyndighedens funktioner som følger:
»1.   Forvaltningsmyndigheden har ansvaret for forvaltning af det operationelle program i overensstemmelse med princippet om forsvarlig økonomisk forvaltning.
[…]
3.   Hvad angår udvælgelse af operationer skal forvaltningsmyndigheden:
a)
udarbejde og, når de er godkendt, anvende relevante udvælgelsesprocedurer og ‑kriterier, som:
i)
sikrer operationernes bidrag til at nå de specifikke mål for og resultater af den relevante prioritet
ii)
er ikke-diskriminerende og gennemsigtige […]«
4. Direktiv (EU) 2017/1132
7.
Direktiv (EU) 2017/1132 (
5
) om visse aspekter af selskabsretten bestemmer i artikel 68 med overskriften »Generalforsamlingens beslutning om kapitalforhøjelse«:
»1.   Enhver kapitalforhøjelse skal vedtages af generalforsamlingen. Denne beslutning såvel som gennemførelsen af forhøjelsen af den tegnede kapital offentliggøres efter de fremgangsmåder, der er fastsat i hver medlemsstats lovgivning i overensstemmelse med artikel 16. […]«
8.
Samme direktivs artikel 14 med overskriften »Dokumenter og oplysninger, som selskaber skal offentliggøre« har følgende ordlyd:
»Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for, at den obligatoriske offentlighed vedrørende selskaber i det mindste omfatter følgende dokumenter og oplysninger: […]
e)
i det mindste årligt størrelsen af den tegnede kapital, dersom stiftelsesoverenskomsten eller vedtægterne nævner en selskabskapital, medmindre forhøjelse af den tegnede kapital kræver vedtægtsændring […]«
9.
Direktivets artikel 16, stk. 6 og 7, med overskriften »Offentligt tilgængelige registre« fastsætter følgende:
»6.   Dokumenter og oplysninger kan af selskabet først påberåbes over for tredjemand efter den i stk. 5 nævnte offentliggørelse, medmindre selskabet godtgør, at tredjemand kendte dokumentet eller oplysningen. […]
7.   […] I øvrigt kan tredjemand altid påberåbe sig dokumenter eller oplysninger, for hvilke offentliggørelsesformaliteterne endnu ikke er gennemført, medmindre dokumenterne eller oplysningerne på grund af manglende offentliggørelse endnu er uden virkning.«
5. Direktiv 2013/34/EU
10.
Direktiv 2013/34/EU (
6
) vedrører harmoniseringen af bestemmelserne om årsregnskaber (herefter »årsregnskabsdirektivet«).
11.
I niende betragtning til dette direktiv beskrives formålet med et årsregnskab:
»Årsregnskabet bør udarbejdes på et forsigtigt grundlag og bør give et retvisende billede af virksomhedens aktiver og passiver, finansielle stilling og resultat. […]«
12.
Årsregnskabsdirektivets artikel 4, stk. 1, beskriver årsregnskabets indhold:
»1.   Årsregnskabet udgør et hele og omfatter for alle virksomheder som minimum balance, resultatopgørelse samt noter til årsregnskabet.«
13.
Bilag III til årsregnskabsdirektivet omhandler opstillingen af balancen, og heri nævnes den tegnede kapital, som følger i den første underposition til passiverne under A. Egenkapital:
»I. Tegnet kapital (medmindre national lovgivning bestemmer, at den kapital, som er krævet indbetalt, skal opføres under denne post, idet den tegnede kapital og den indbetalte kapital i så tilfælde opføres særskilt).«
B.
Lettisk ret
14.
Gennemførelsen af støtte fra EU-fonde er i Letland reguleret ved Eiropas Savienības struktūrfondu un Kohēzijas fonda 2014.-2020. gada plānošanas perioda vadības likums (lov om forvaltning af strukturfondene og Den Europæiske Unions Samhørighedsfond for programperioden 2014-2020) (
7
).
15.
I nævnte lovs artikel 21 med overskriften »Udvælgelse af projekter« fastsættes følgende i stk. 2 og 5:
»2.   Forbindelsesmyndigheden udvælger projekterne i overensstemmelse med udvælgelsesmetoderne og udbudsbetingelserne. Udbudsbetingelserne udarbejdes af forbindelsesmyndigheden og godkendes efter aftale med den ansvarlige myndighed og forvaltningsmyndigheden.
5.   Ansøgerne udarbejder og indgiver deres projekter i overensstemmelse med udbudsbetingelserne.«
16.
Samme lovs artikel 25 med overskriften »Ubetinget vurdering, betinget vurdering eller afslag på projekter i forbindelse med offentlige projektudvælgelser« fastsætter følgende i stk. 3, nr. 3), og [stk.] 4:
»3.   Der træffes afgørelse om afslag på et projekt, hvis mindst én af følgende omstændigheder gør sig gældende: […]
2)
Projektet opfylder ikke vurderingskriterierne, og berigtigelsen af uregelmæssighederne i denne artikels stk. 4 har betydning for projektets materielle indhold. […]
4.   Der træffes en betinget afgørelse om at imødekomme projektet, hvis ansøgeren skal udføre visse handlinger, som er nærmere specificeret af forbindelsesmyndigheden, for at projektet fuldt ud opfylder vurderingskriterierne, og projektet kan gennemføres på passende måde. Denne afgørelse vil omfatte de respektive betingelser, der skal opfyldes, og opfyldelsen af disse vil blive fastslået under hensyntagen til udbudsbetingelserne. Hvis én af betingelserne i denne afgørelse ikke er opfyldt eller ikke er opfyldt inden for den i beslutningen fastsatte frist, anses projektet for afslået.«
17.
Samme lovs artikel 30 med overskriften »Præciseringer vedrørende projekter« har følgende ordlyd:
»Projekter kan ikke præciseres i tidsrummet mellem indgivelsen og afgørelsen vedrørende en ubetinget vurdering, betinget vurdering eller afslag.«
18.
Den i sagen omhandlede støtteforanstaltning er underlagt Ministru kabineta 2018. gada 25. septembra noteikumi Nr. 612 »Darbības programmas »Izaugsme un nodarbinātība« 3.1.1. specifiskā atbalsta mērķa »Sekmēt MVK izveidi un attīstību, īpaši apstrādes rūpniecībā un RIS3 prioritārajās nozarēs« 3.1.1.5. pasākuma »Atbalsts ieguldījumiem ražošanas telpu un infrastruktūras izveidei vai rekonstrukcijai« otrās projektu iesniegumu atlases kārtas īstenošanas noteikumi« (ministerrådets dekret nr. 612 af 25.9.2018 om regler for gennemførelse af anden projektudvælgelsesfase vedrørende det operationelle program »Vækst og Beskæftigelse«, specifikt mål 3.1.1, »Bidrage til oprettelse og udvikling af SMV’er, navnlig inden for fremstillingsindustrien og prioriterede RIS3-sektorer«, foranstaltning 3.1.1.5 (»Støtte til fremme af oprettelse eller genopbygning af produktionssteder og infrastruktur«)).
19.
Dekretets stk. 15 fastsætter:
»Der kan ikke ske finansiering, når: […]
15.3.
Ansøgeren er en kriseramt erhvervsdrivende i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 2, nr. 18), i Kommissionens forordning nr. 651/2014 […]«
20.
De praktiske aspekter ved udvælgelsen af projekterne er reguleret i de af agenturet udarbejdede udbudsbetingelser og af bilagene hertil (
8
).
21.
Bilag 5 til udbudsbetingelserne med overskriften »Metoder til anvendelse af kriterierne for vurdering af projekterne« beskriver i afsnit II, punkt 6, hvordan det vurderes, om ansøgeren er en kriseramt virksomhed (økonomisk aktør):
»Der foretages en »simpel positiv« vurdering, hvis ansøgeren ikke er en kriseramt erhvervsdrivende. Identifikationen af en kriseramt virksomhed på tidspunktet for beslutningen om støttetildeling skal baseres på oplysninger, der kan verificeres og er pålidelige, om ansøgeren og de virksomheder, der er tilknyttet denne:
a)
Oplysningerne i den seneste endelige årsrapport, der er stillet til rådighed for offentligheden, kontrolleres.
b)
Hvis der fremlægges en foreløbig operationel rapport, der er godkendt af en autoriseret revisor, vil oplysningerne i rapporten blive anvendt med henblik på at fastslå, om der er tale om en kriseramt virksomhed.
c)
Hvis ansøgeren henviser til offentligt tilgængelige oplysninger (der kan verificeres) og de omhandler en forhøjelse af den vedtægtsmæssige kapital efter den seneste endelige årsrapport, tages der hensyn til disse oplysninger sammen med en foreløbig operationel rapport, der er godkendt af en autoriseret revisor. […]
Vurderingen er »betinget«, når de fremlagte oplysninger er ufuldstændige eller ikke er tilstrækkeligt specifikke. Ansøgeren opfordres [i så fald] til at præcisere de fremlagte oplysninger. Præciserende oplysninger kan [dog] kun vedrøre tekniske, matematiske og redaktionelle aspekter. […]
Vurderingen er »negativ«, når ansøgeren opfylder et af kendetegnene på økonomiske aktører, der er i vanskeligheder, eller ikke har opfyldt de betingelser, der er fastsat i en positiv betinget afgørelse, eller til trods for, at disse betingelser er opfyldt, stadig ikke har opfyldt de påkrævede betingelser eller ikke har opfyldt disse betingelser inden for den frist, der er fastsat i den betingede positive afgørelse.«
22.
I Letland er handelsselskabers virksomhed reguleret ved Komerclikums (handelsloven). Lovens artikel 12 med overskriften »Offentlig adgang til handelsregistret« bestemmer følgende:
»1.   Indførelser i handelsregistret har virkning over for tredjemand, så snart de er offentliggjort. […]
2.   Når de oplysninger, der skal indføres i handelsregistret, ikke er indført eller er indført i handelsregistret, men ikke offentliggjort, kan disse oplysninger ikke gøres gældende over for tredjemand af den person, til fordel for hvem de skulle have været indført, medmindre tredjemand allerede havde kendskab til disse oplysninger. […]«
23.
Ovennævnte lovs artikel 196 med overskriften »Aftaler om ændring af vedtægtsmæssig kapital« fastsætter følgende:
»1.   Forhøjelse eller nedsættelse af den vedtægtsmæssige kapital kan kun foretages ved en beslutning truffet af generalforsamlingen om de nærmere vilkår for denne forhøjelse eller nedsættelse. […]
3.   Såfremt der sker en ændring af den vedtægtsmæssige kapital, skal den tilsvarende ændring af vedtægterne foretages samtidig.«
24.
Ovennævnte lovs artikel 202 med overskriften »Anmodning til handelsregistret om forhøjelse af den vedtægtsmæssige kapital« fastsætter følgende i stk. 3:
»Forhøjelsen af den vedtægtsmæssige kapital anses for at have fundet sted på datoen for indførelsen af den nye egenkapital i handelsregistret.«
III. Tvisten i hovedsagen
25.
Den 15. januar 2019 bekendtgjorde Centrālā finanšu un līgumu aģentūra (det centrale agentur for finanser og offentlige udbud, herefter »agenturet«) den anden fase i det offentlige udbud om udvælgelse af projekter med henblik på at opnå støtte i henhold til Den Europæiske Fond for Regionaludviklings (EFRU) program for medfinansiering »Vækst og Beskæftigelse«. Henset til de foretagne ændringer blev fristen for at indgive projekter fastsat til den 30. april 2019.
26.
SIA »Zinātnes Parks«, et selskab med begrænset ansvar (herefter »sagsøgeren«), indgav den 30. april 2019 et projekt til agenturet. Eftersom over halvdelen af selskabets tegnede kapital imidlertid var forsvundet som følge af akkumulerede tab, ville det blive anset for en »kriseramt virksomhed« og dermed være udelukket fra støtte. Sammen med projektansøgningen fremlagde sagsøgeren derfor en beslutning om ændring af vedtægterne truffet af selskabets generalforsamling den 29. april 2019. Herved blev det besluttet at ændre vedtægterne og øge den vedtægtsmæssige kapital ved at forhøje emissionspræmien ved en given selskabsdeltagers indbetaling af en del af den vedtægtsmæssige kapital inden for en bestemt frist.
27.
I løbet af den periode, hvor projektet blev vurderet, oplyste sagsøgeren agenturet om, at forøgelsen af den vedtægtsmæssige kapital var blevet indført i handelsregistret den 24. juli 2019, mens sagsøgeren i forbindelse med indsigelsesproceduren supplerende fremlagde en foreløbig operationel rapport, der var godkendt af en autoriseret revisor.
28.
Ved afgørelse af 4. november 2019, som afsluttede den administrative procedure, gav Finansministeriet afslag på sagsøgerens projekt med den begrundelse, at sagsøgeren på tidspunktet for indgivelsen af ansøgningen måtte anses for en »kriseramt virksomhed« i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i gruppefritagelsesforordningens artikel 2, nr. 18), litra a).
29.
Det anføres i afgørelsen, at uanset beslutningen truffet af selskabets generalforsamling anses selskabskapitalen i henhold til handelslovens artikel 202, stk. 3, først for at være forøget efter registreringen af de nye selskabsandele i handelsregistret, og denne registrering har fundet sted efter indgivelsen af projektet. Den offentlige indkaldelse har til formål at sikre konkurrencen på lige vilkår for ansøgerne, således at der efter indgivelsen af projekterne ikke længere kan foretages nogle præciseringer vedrørende disse. Endvidere følger det af punkt 7.17 i udbudsbetingelserne, at det ikke er ethvert dokument, der kan fremlægges for at godtgøre en forbedring af den økonomiske situation, men at det sammen med projektet er nødvendigt at fremlægge en foreløbig operationel rapport, der er godkendt af en autoriseret revisor, for at agenturet kan få et pålideligt billede af sagsøgerens økonomiske situation.
30.
Sagsøgeren anlagde sag ved den forelæggende ret, idet selskabet gjorde gældende, at det på tidspunktet for indgivelsen af projektet ikke skulle anses for en kriseramt virksomhed, henset til den beslutning, der blev vedtaget af dens generalforsamling og forelagt myndigheden sammen med det nævnte projekt. Ifølge sagsøgeren er de oplysninger, der ikke var blevet fremlagt, i sig selv uden betydning for selskabets økonomiske situation og kunne derfor også fremlægges i løbet af vurderingsperioden for projektet.
31.
Under den administrative procedure er det ubestridt mellem parterne, at såfremt der blev taget hensyn til de finansielle oplysninger, der var indeholdt i sagsøgerens seneste finansielle rapport for 2018, ville sagsøgeren være en kriseramt virksomhed som omhandlet i gruppefritagelsesforordningens artikel 2, nr. 18), litra a). Det er ligeledes ubestridt, at sagsøgeren efter forhøjelsen af den vedtægtsmæssige kapital og indførelsen af ændringen i handelsregistret den 24. juli 2019 har afhjulpet denne mangel.
IV. Anmodningen om præjudiciel afgørelse og retsforhandlingerne for Domstolen
32.
Administratīvā rajona tiesa (distriktsdomstol i forvaltningsretlige sager i første instans, Letland) har ved kendelse af 15. juli 2020 forelagt Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål:
»1)
Skal begrebet »selskabets tegnede kapital« i artikel 2, nr. 18), litra a), i forordning nr. 651/2014, sammenholdt med andre EU-retlige bestemmelser om virksomheders aktiviteter, fortolkes således, at der ved fastlæggelsen af selskabets tegnede kapital alene skal lægges vægt på oplysninger, som er blevet offentliggjort efter de fremgangsmåder, der er fastsat i den nationale lovgivning i de enkelte medlemsstater, når henses til, at sådanne oplysninger derfor kun kan anses for at have virkning fra dette tidspunkt?
2)
Skal der ved vurderingen af begrebet »kriseramt virksomhed« i artikel 2, nr. 18), i forordning […] nr. 651/2014 lægges vægt på de betingelser, der er fastsat i forbindelse med proceduren for udvælgelse af projekter til europæiske fonde, om, hvilke dokumenter der skal fremlægges for at godtgøre den pågældende virksomheds økonomiske situation?
3)
Såfremt det andet spørgsmål besvares bekræftende, er en national lovgivning på området for projektudvælgelse, som fastsætter, at projekter ikke kan gøres til genstand for præciseringer, efter at de er indgivet, forenelig med [princippet] om gennemsigtighed og [princippet om] ikke-forskelsbehandling i artikel 125, stk. 3, litra a), nr. ii), i forordning […] nr. 1303/2013?«
33.
I sagen for Domstolen har Letland, Irland og Europa-Kommissionen afgivet skriftlige indlæg, og alle har, i lighed med sagsøgeren, deltaget i retsmødet den 14. juli 2021.
V. Retlig bedømmelse
A.
De præjudicielle spørgsmål
34.
Den foreliggende anmodning om præjudiciel afgørelse vedrører et afslag på sagsøgerens ansøgning om støtte fra EFRU’s program for medfinansiering »Vækst og Beskæftigelse«.
35.
Med sine tre spørgsmål ønsker den forelæggende ret oplyst, hvordan begrebet »kriseramt virksomhed« i gruppefritagelsesforordningens artikel 2, nr. 18), litra a), skal fortolkes i relation til »selskabets tegnede kapital« (herom under B). Baggrunden herfor er den omstændighed, at EFRU-forordningens artikel 3, stk. 3, litra d), udelukker disse virksomheder fra støtte. Med det andet spørgsmål ønsker den forelæggende ret oplyst, hvordan en ansøger kan godtgøre, at ansøgeren ikke er en kriseramt virksomhed. Den forelæggende ret ønsker navnlig oplyst, om kravet om visse rapporter i den nationale lovgivning er i overensstemmelse med EU-retten (herom under C). Det tredje spørgsmål drejer sig om den efterfølgende udvælgelsesprocedure, som gennemføres af forvaltningsmyndigheden. I så henseende ønsker den forelæggende ret oplyst, om myndigheden kan afvise efterfølgende præciseringer (indførelse i handelsregisteret og efterfølgende foreløbig rapport, der er godkendt af en autoriseret revisor), der finder sted efter ansøgningsfristens udløb, men før der træffes endelig afgørelse, som irrelevante (herom under D).
36.
Selv om alle tre spørgsmål er forbundne, vedrører de dog forskellige aspekter (fortolkning af begrebet »kriseramt virksomhed«, dokumentation for dette begreb, udelukkelse af efterfølgende dokumentation for, at der ikke foreligger en kriseramt virksomhed) af proceduren for udvælgelse af en støttemodtager, og de besvares derfor hver for sig.
B.
Fortolkning af gruppefritagelsesforordningens artikel 2, nr. 18), litra a)
37.
Afslaget på støtteansøgningen blev primært begrundet med, at agenturet på ansøgningstidspunktet kvalificerede sagsøgeren som en »kriseramt virksomhed« som omhandlet i gruppefritagelsesforordningens artikel 2, nr. 18), litra a). Med det første spørgsmål ønsker den forelæggende ret oplyst, hvorledes dette begreb skal fortolkes, navnlig eftersom der henvises til »selskabets tegnede kapital«. Er selskabets tegnede kapital kun den kapital, som er registreret i henhold til den relevante nationale selskabs- eller registerlovgivning? Eller er der tale om et EU-retligt begreb, der skal undergives en selvstændig fortolkning, som skal anskues uafhængigt af de særlige nationale forhold i den pågældende medlemsstat?
38.
Dette spørgsmål får navnlig betydning, fordi medlemsstaterne anvender forskellige begreber i deres selskabsret. Den lettiske lovgivning indeholder således en fiktion, hvorefter den forhøjelse af den vedtægtsmæssige kapital, som selskabsdeltagerne vedtog, anses for at have fundet sted på datoen for indførelsen af den nye egenkapital i handelsregistret. Det fremgår af Irlands bemærkninger, at der i denne medlemsstat ikke kræves en sådan retsakt i form af en registrering for at ændre selskabskapitalen. I Tyskland kræves der derimod en ved notar bekræftet generalforsamlingsbeslutning om ændring af vedtægterne for et selskab med begrænset hæftelse. I denne sammenhæng har ændringen ingen retsvirkning, før den er indført i handelsregistret på selskabets hjemsted.
39.
I det foreliggende tilfælde er der tale om et lettisk selskab, som ikke opfyldte betingelserne i den lettiske registerlovgivning på det tidspunkt, hvor der blev ansøgt om støtte. Et irsk selskab havde kunnet opfylde kravene i henhold til irsk ret uden registerdokumentation. Et tysk selskab ville i det mindste have kunnet fremlægge en registrering i et (tysk) handelsregister, men havde i øvrigt skulle opfylde strengere krav (en ved notar bekræftet generalforsamlingsbeslutning) end den lettiske konkurrent.
40.
Disse eksempler illustrerer i sig selv, at spørgsmålet om fortolkningen af begreberne i en EU-forordning, som det så ofte er tilfældet, er tæt knyttet til spørgsmålet, om de skal fortolkes selvstændigt, for at de kan opfyldes af alle selskaber i alle medlemsstater efter de samme kriterier, eller om det afgørende er en fortolkning under hensyntagen til den relevante nationale lovgivning (enten i den stat, hvor støtten udbetales, eller i det ansøgende selskabs hjemstedsstat).
1. Den selvstændige fortolkning af gruppefritagelsesforordningen
41.
Besvarelsen af dette spørgsmål hænger sammen med ordlyden af samt hensigten og formålet med begrebet »kriseramt virksomhed«.
42.
Udgangspunktet er Domstolens faste praksis, hvorefter det følger af såvel kravene om en ensartet anvendelse af EU-retten som af lighedsprincippet, at en bestemmelse i EU-retten, som ikke indeholder nogen udtrykkelig henvisning til medlemsstaternes ret med henblik på at fastlægge dens betydning og rækkevidde, normalt skal undergives en selvstændig og ensartet fortolkning i hele Unionen, uanset de kvalifikationer, der anvendes i medlemsstaterne, idet der herved skal tages hensyn til den pågældende bestemmelses ordlyd, til den sammenhæng, hvori bestemmelsen indgår, og til de mål, der forfølges med den ordning, som bestemmelsen udgør en del af (
9
).
43.
Det kan forholde sig anderledes, når EU-retten henviser til national lovgivning. En sådan henvisning findes imidlertid ikke i ordlyden af gruppefritagelsesforordningens artikel 2, nr. 18), litra a), der således ikke henviser til den nationale selskabs- eller registerlovgivning. Tværtimod: Denne bestemmelse henviser udtrykkeligt til EU-retten, nærmere betegnet til årsregnskabsdirektivet.
44.
Ifølge ordlyden er det afgørende således ikke den kapital, der retligt er gældende på et givet tidspunkt ifølge fiktionen i den nationale selskabs- eller registerlovgivning (i støttestaten eller i det ansøgende selskabs hjemstedsstat). Generaladvokat Campos Sánchez-Bordona taler endog om, at det normative begreb »kriseramt virksomhed«»nødvendigvis er et selvstændigt begreb i og forbeholdt EU-retten« (
10
).
45.
En sammenligning med ordlyden af gruppefritagelsesforordningens artikel 2, nr. 18), litra c), som udtrykkeligt tager udgangspunkt i, om en virksomhed efter de nationale regler opfylder kriterierne for konkursbehandling på begæring af dens kreditorer, taler også for en selvstændig fortolkning (
11
). Det må antages, at EU-lovgiver, når denne udtrykkeligt henviser til de nationale regler i litra c), men ikke i litra a) i forbindelse med bedømmelsen af selskabets tegnede kapital – i modsætning til Irlands opfattelse – bevidst har undladt en sådan henvisning.
46.
Det taler endvidere for en selvstændig fortolkning, at det i 14. betragtning til gruppefritagelsesforordningen anføres, at der med forordningen skal opstilles klare kriterier, som ikke forudsætter en vurdering af alle enkelthederne ved en virksomheds situation. For en forvaltningsmyndighed vil det næppe være muligt at vurdere en kapitalforhøjelses virkning i henhold til den relevante nationale lovgivning, hvis retsorden gælder for selskabets vedtægter (dvs. ikke nødvendigvis kun den lettiske lovgivning), uden en vurdering af alle enkelthederne. Som Irland og Letland overensstemmende gjorde gældende i retsmødet, reguleres dette spørgsmål ikke af lovgivningen i den stat, hvor støtten ydes (her Letland), men af lovgivningen i den stat, som selskabets vedtægter er undergivet.
47.
Den manglende henvisning til national lovgivning er også overbevisende ud fra et indholdsmæssigt synspunkt. I de stater, hvor der opereres med princippet om offentlighed via et offentligt register, har registreringen nemlig således en anden funktion end at besvare spørgsmålet om, hvorvidt sagsøgeren er en »kriseramt virksomhed« i statsstøttereglernes forstand. Formålet med et krav om indførelse i et statsligt register er i reglen en registerkontrol og information til offentligheden. Sidstnævnte indebærer, at tredjemænd skal acceptere, at de ændrede registreringer har virkning over for disse. Førstnævnte skal sikre, at der kun registreres behørigt vedtagne generalforsamlingsbeslutninger.
48.
Den opfattelse af begrebet »kriseramt virksomhed« i henhold til EU-retten, som Irland, Letland og Kommissionen var fortalere for i retsmødet, hvor en betingelse (begrebet »selskabets tegnede kapital«) dog skal defineres på grundlag af de forskellige nationale retsordener, er derimod ikke overbevisende. Såfremt EU-retten bevidst udelukker visse personer (her kriseramte virksomheder) fra at modtage støtte med EU-midler, kan medlemsstaterne ikke i deres nationale lovgivning anvende begrebet »selskabets tegnede kapital« til frit at definere, hvilke personer der skal anses for kriseramte virksomheder. I modsat fald ville det give mulighed for en underminering af det EU-retlige formål (ingen støtte til kriseramte virksomheder).
49.
De betænkeligheder, som navnlig Irland gav udtryk for på retsmødet, hvorefter en selvstændig fortolkning af begrebet »kriseramt virksomhed« kan føre til en harmonisering af selskabsretten ad bagdøren, kan jeg ikke tilslutte mig. I den foreliggende sag drejer det sig ikke om, hvorvidt forløbet af proceduren for en gyldig kapitalforhøjelse skal være den samme i alle medlemsstater. Det er – som alle parter samstemmende har anført – et faktum, at EU-retten ikke indeholder nogen regler herom. I den foreliggende sag er spørgsmålet »kun«, om det nærliggende er, at tildelingen af EU-midler (EFRU-støtte til støtteberettigede virksomheder) reguleres af EU-retten eller af national ret.
2. Hensigt og formål med begrebet »kriseramt virksomhed«
50.
Som det fremgår af 14. betragtning til gruppefritagelsesforordningen, skal støtte til kriseramte virksomheder vurderes på grundlag af andre rammebestemmelser end ikke-kriseramte virksomheder. Baggrunden er, at virksomheder ved hjælp af støtten skal tilskyndes til en bestemt handling, det støttede projekt (
12
). For så vidt angår mindre solvente virksomheder (dvs. kriseramte virksomheder) er der imidlertid risiko for, at støtten snarere anvendes til at redde selve virksomheden end til at gennemføre det støttede projekt (
13
). Under alle omstændigheder er der for så vidt angår mindre solvente virksomheder en højere risiko for, at støtteformålet ikke realiseres. Derfor skal mindre solvente virksomheder højst reddes eller omstruktureres ved hjælp af støtte, hvilket imidlertid skal vurderes efter andre kriterier og derfor efter andre retningslinjer.
51.
Derfor henviser EFRU-forordningens artikel 3, stk. 3, litra d), til gruppefritagelsesforordningens artikel 2, nr. 18), litra a). Denne bestemmelse lægger for sin del primært vægt på den faktiske økonomiske situation. Den definerer en kriseramt virksomhed som en virksomhed, hvor over halvdelen af selskabets tegnede kapital er forsvundet som følge af akkumulerede tab. Følgelig må den kvalificeres som ikke værende særlig solvent. Begrebet »selskabets tegnede kapital« skal altså forstås i forhold til en virksomheds faktiske økonomiske situation.
52.
En indførelse i et statsligt register kan for det første tage nogen tid. For det andet konstateres det derved blot offentligt, at kapitalen nu er blevet forhøjet. Det har intet at gøre med virksomhedens faktiske økonomiske situation. Tværtimod kan virksomheden i mellemtiden allerede have opbrugt kapitalforhøjelsen som følge af nye tab. Indførelsen i registeret henholdsvis fiktionen om dens retsvirkning ved indførelsen er således ikke egnede som grundlag for en afgrænsning.
53.
En inddragelse af direktiv 2017/1132 er heller ikke til nogen hjælp. I dette direktivs artikel 68 med overskriften »Generalforsamlingens beslutning om kapitalforhøjelse« fastsættes, at enhver kapitalforhøjelse skal vedtages af generalforsamlingen. Denne beslutning såvel som gennemførelsen af forhøjelsen af den tegnede kapital offentliggøres efter de fremgangsmåder, der er fastsat i hver medlemsstats lovgivning, og kan først påberåbes over for tredjemand efter offentliggørelsen. Formålet hermed er – som Kommissionen også har anført – at beskytte tredjemand. Disse offentliggørelsesforpligtelser siger derimod ikke noget om den faktiske økonomiske situation.
54.
Dertil kommer, at ansøgeren ikke har indflydelse på, hvornår registreringen finder sted. For ansøgeren er det på sin vis tilfældigt. Artikel 125 i forordning nr. 1303/2013 kræver imidlertid ikke-diskriminerende og gennemsigtige udvælgelseskriterier. Allerede inden for en medlemsstat og da navnlig ved en sammenligning mellem flere medlemsstater er dette vanskeligt at forene med den tilfældige omstændighed, om en registrering behandles hurtigt eller langsomt af den pågældende registerret. Hvis der tages udgangspunkt i tilfældige begivenheder, fører det i den foreliggende sag snarere til vilkårlighed end til retfærdighed.
3. Inddragelse af årsregnskabsdirektivet
55.
Det forhold, at begrebet »selskabets tegnede kapital« skal forstås i forhold til en virksomheds faktiske økonomiske situation, bekræftes også af henvisningen til gruppefritagelsesforordningens artikel 2, nr. 18), litra a).
56.
Inden for regnskabslovgivningen inddeler man sædvanligvis den egenkapital, som selskabet råder over, i forskellige kategorier, som i reglen opføres under passiverne i et regnskab. Eftersom regnskabsføringen af en virksomheds aktiver også i så henseende var forskellig i de enkelte medlemsstater, findes der nu årsregnskabsdirektivet, som indeholder kravene til udarbejdelsen af et årsregnskab. Ifølge niende betragtning til dette direktiv bør »årsregnskabet […] udarbejdes på et forsigtigt grundlag og […] give et retvisende billede af virksomhedens aktiver og passiver, finansielle stilling og resultat.« Ifølge årsregnskabsdirektivets artikel 4, stk. 1, udgør en virksomheds balance en vigtig del af årsregnskabet.
57.
I bilag III til årsregnskabsdirektivet, som indeholder opstillingen af en balance, anvendes imidlertid ikke begrebet »selskabets tegnede kapital«, men begrebet »tegnet kapital« som første post under egenkapital på passivsiden. Bilag III sondrer i denne forbindelse under punkt A (både for så vidt angår aktiverne og passiverne) mellem den del af den tegnede kapital, som er krævet indbetalt, men som endnu ikke er indbetalt, og den allerede indbetalte tegnede kapital.
58.
Disse regler – der som nævnt skal afspejle et selskabs faktiske økonomiske situation – sondrer ikke på grundlag af, om den tegnede kapital er blevet offentliggjort, men på grundlag af, om denne allerede er indbetalt eller ej. Dette er logisk. Den generalforsamlingsbeslutning, hvorved en forhøjelse af kapitalen vedtages, er nemlig kun et løfte om tilførsel af yderligere kapital med henblik på at forbedre selskabets økonomiske situation. Først når indbetalingen finder sted, står den forhøjede kapital også rent faktisk til rådighed.
59.
Sammenfattende skal det derfor fastslås, at den regnskabslovgivning, der er underlagt EU-retten, sondrer mellem den tegnede kapital, som endnu ikke er indbetalt, og den allerede indbetalte kapital. Dermed giver den et retvisende billede af virksomhedens aktiver og passiver, finansielle stilling samt resultat. Offentliggørelsen i et register er irrelevant i så henseende.
4. Konklusioner
60.
Begrebet »selskabets tegnede kapital« skal således fortolkes uafhængigt af den relevante nationale register- eller selskabsret. Begrebet kan enten henvise til den forhøjede kapital, der er givet tilsagn om (dvs. at generalforsamlingsbeslutningen er afgørende) eller til indbetalingen af den forhøjede kapital, der er givet tilsagn om (dvs. at modtagelsen af kapitalforhøjelsen er afgørende).
61.
Henset til det ovenfor nævnte formål med sondringen mellem kriseramte virksomheder og virksomheder, der ikke er kriseramte, i forbindelse med statsstøttereglerne er sidstnævnte at foretrække. Risikoen for, at støtteformålet ikke realiseres på grund af et selskabs økonomiske vanskeligheder, er fortsat til stede, når der blot er givet tilsagn om en kapitalforhøjelse, og er først udelukket, når løftet er blevet indfriet, dvs. når selskabets forhøjede kapital faktisk står til rådighed. Som Letland med rette har fremhævet, fører generalforsamlingsbeslutningen om en kapitalforhøjelse »kun« til en civilretlig forpligtelse og er kun det første skridt med henblik på at forhøje den tegnede kapital. Sidstnævnte er også forklaringen på, at posterne opføres særskilt på balancen (herom allerede punkt 57 ff. ovenfor).
62.
Begrebet »selskabets tegnede kapital« i gruppefritagelsesforordningens artikel 2, nr. 18), litra a), henviser derfor efter min opfattelse til den indbetalte tegnede kapital som omhandlet i bilag III til årsregnskabsdirektivet.
63.
Denne fortolkning sikrer samtidig en afvejning af virksomhedernes og støtteydernes interesser. På den ene side udelukkes virksomheder ikke fra støtte til visse projekter som følge af varigheden af proceduren for registrering i et statsligt register, som de ikke har indflydelse på. På den anden side kan kriseramte virksomheder ikke gøre sig støtteberettigede alene med et tilsagn om en fremtidig kapitalforhøjelse, men først når den forhøjede kapital også reelt står til rådighed for selskabet. For så vidt angår den foreliggende sag er det afgørende således, om generalforsamlingsbeslutningen af 29. april 2019 faktisk blev gennemført før ansøgningsfristens udløb den 30. april 2019. Det er alene den forelæggende ret, der kan bedømme dette.
C.
Dokumentation for støtteberettigelse (ikke kriseramt virksomhed)
64.
Dette spørgsmål skal adskilles fra spørgsmålet om, hvordan en virksomhed skal godtgøre sin støtteberettigelse på en sådan måde, at de nationale forvaltningsmyndigheder kan kontrollere denne.
65.
I så henseende bestemmes det i lettisk ret, at det principielt er den seneste endelige årsrapport, der er stillet til rådighed for offentligheden, som skal kontrolleres (1), medmindre der fremlægges en foreløbig rapport, der er godkendt af en autoriseret revisor (2). Hvis ansøgeren henviser til offentligt tilgængelige oplysninger (der kan verificeres) og de omhandler en forhøjelse af den vedtægtsmæssige kapital efter den seneste endelige årsrapport, tages der hensyn til disse oplysninger sammen med en foreløbig operationel rapport, der er godkendt af en autoriseret revisor (3).
66.
Den forelæggende ret ønsker i sidste ende oplyst, om disse dokumenter er af betydning og kan kræves af de nationale forvaltningsmyndigheder, idet der på ansøgningstidspunktet i al fald ikke forelå en sådan foreløbig rapport. Denne blev først fremlagt efterfølgende under proceduren.
67.
Som det fremgår af 14. betragtning til gruppefritagelsesforordningen, og som Kommissionen korrekt har anført i sit indlæg, skal proceduren til konstatering af støtteberettigelsen i henhold til denne forordning være let at administrere. I denne betragtning anføres således følgende: »Af hensyn til retssikkerheden bør der opstilles klare kriterier, som ikke forudsætter en vurdering af alle enkelthederne ved en virksomheds situation for at afgøre, om den i relation til denne forordning skal anses for at være kriseramt.«
68.
Dette formål skal også tages i betragtning ved anvendelsen af artikel 125 i forordning nr. 1303/2013. I henhold til denne bestemmelse har de nationale forvaltningsmyndigheder ansvaret for forvaltning af det operationelle støtteprogram i overensstemmelse med princippet om forsvarlig økonomisk forvaltning. Dette ansvar indebærer også en kontrol af betingelserne i gruppefritagelsesforordningen (
14
). Med henblik herpå kan forvaltningsmyndigheden kræve dokumentation, som gør det muligt at fastslå, om over halvdelen af selskabets tegnede kapital er forsvundet som følge af akkumulerede tab, uden at foretage en vurdering af alle enkelthederne ved virksomhedens situation.
69.
Som allerede nævnt ovenfor, kan en virksomheds årsregnskaber, herunder balancerne, absolut være nyttige. Det første kriterium i lettisk ret kan derfor ikke kritiseres.
70.
Eftersom disse dokumenter altid kun udarbejdes ved et regnskabsårs afslutning, men den økonomiske situation også kan blive bedre i løbet af året, er foreløbige rapporter, som udarbejdes af en uafhængig sagkyndig person, ligeledes nyttige. Derfor kan det andet kriterium i lettisk ret heller ikke kritiseres.
71.
Der er ligeledes ikke noget at indvende mod det tredje kriterium for en administrerbar vurdering af en virksomheds økonomiske situation. Såfremt ansøgeren henviser til offentligt tilgængelige oplysninger som dokumentation for en kapitalforhøjelse, der har fundet sted i løbet af året, skal disse oplysninger og en foreløbig rapport desangående tages i betragtning.
72.
Alle de nævnte kriterier gennemfører formålet med gruppefritagelsesforordningen (udelukkelse af kriseramte virksomheder, som i henhold hertil ikke er støtteberettigede), henset til de nationale forvaltningsmyndigheders ansvar som fastsat i artikel 125 i forordning nr. 1303/2013. Dette er i overensstemmelse med EU-retten.
D.
Udelukkelse af efterfølgende fremlæggelse af dokumenter efter fristens udløb
73.
Med det tredje spørgsmål ønsker den forelæggende ret nærmere bestemt oplyst, om udelukkelsen af dokumenter og oplysninger, som først fremlægges efter indgivelsen af støtteansøgningen, er forenelig med artikel 125, stk. 3, litra a), i forordning nr. 1303/2013. I henhold til denne bestemmelse skal forvaltningsmyndighederne udarbejde og, når de er godkendt, anvende relevante udvælgelsesprocedurer og ‑kriterier, som sikrer operationernes bidrag til at nå de specifikke mål for og resultater af den relevante prioritet og er ikke-diskriminerende og gennemsigtige.
74.
Som Kommissionen med rette har anført i sit indlæg, ser det imidlertid slet ikke ud til, at den nationale lovgivning udelukker en efterfølgende fremlæggelse af dokumenter. For det første tillader artikel 25 i loven om forvaltning af strukturfondene også en betinget afgørelse om at imødekomme et projekt. For det andet lægges det i de af agenturet udarbejdede udbudsbetingelser til grund, at afgørelsen om, hvorvidt en ansøger er en kriseramt virksomhed, træffes på tidspunktet for beslutningen om tildeling af støtte. Det er op til den forelæggende ret at afgøre, om artikel 30 i loven om forvaltning af strukturfondene, hvorefter projekter ikke kan præciseres, efter at ansøgningen er indgivet, og indtil der er truffet afgørelse, også skal finde anvendelse på vurderingen af ansøgerens økonomiske situation.
75.
Hvis det antages, at artikel 30 i loven om forvaltning af strukturfondene udelukker, at sådanne dokumenter kan fremlægges efterfølgende, er spørgsmålet, om EU-retten er til hinder for en sådan bestemmelse. I den foreliggende sag indebar den omstændighed, at den efterfølgende fremlagte foreløbige rapport ikke blev taget i betragtning, nemlig, at sagsøgeren blev udelukket fra den støtteberettigede personkreds, eftersom denne indtil gennemførelsen af kapitalforhøjelsen skulle anses for en kriseramt virksomhed og derfor ikke var berettiget til støtte inden for gruppefritagelsesforordningens rammer.
76.
Den omstændighed, at visse former for støtte efter gruppefritagelsesforordningen principielt er tilladt i henhold til EU-retten, betyder imidlertid ikke, at medlemsstaterne også er forpligtet til at udbetale en sådan støtte (
15
). Det samme gælder for EFRU-støtte. Som det fremgår af tredje og fjerde betragtning, kan der ydes støtte til visse projekter, men det er ikke obligatorisk. Medlemsstaterne kan derfor – som Kommissionen med rette har anført – knytte visse yderligere betingelser til udbetalingen, såsom overholdelsen af bestemte frister og formalia. Dette omfatter også muligheden for ikke at tage efterfølgende fremlagte dokumenter i betragtning.
77.
Eftersom støttemidlerne fra EU-fondene ikke er ubegrænsede, skal forvaltningsmyndighederne i sidste ende foretage en udvælgelse blandt flere ansøgere til de samme midler. Når denne beslutning skal træffes, er ligebehandlingsprincippet – som Letland også med rette har anført – af stor betydning. I artikel 125, stk. 3, litra a), nr. ii), i forordning nr. 1303/2013 er det derfor fastsat, at forvaltningsmyndighederne skal udarbejde relevante udvælgelsesprocedurer og ‑kriterier, som er ikke-diskriminerende og gennemsigtige.
78.
I betragtning af, at ansøgerne om støtte fra en EU-fond befinder sig i en situation med en større eller mindre grad af indbyrdes konkurrence, kan situationen så absolut sammenlignes med den på udbudsområdet. Her skal forvaltningsmyndigheden også foretage en udvælgelse og nødvendigvis give afslag til en del af ansøgerne. Konkurrencesituationen er muligvis mere udpræget i forbindelse med udbud og kræver en særligt streng ligebehandling under proceduren. Dette ændrer imidlertid ikke noget ved den kendsgerning, at en begrænset ressource (kontrakt, henholdsvis støtte) af staten kun tildeles nogle ansøgere, mens andre udelukkes. Derfor skal udvælgelsesproceduren også på udbudsområdet være gennemsigtig og ikke-diskriminerende i henhold til artikel 18, stk. 1, i direktiv 2014/24 (
16
).
79.
Et princip om en skæringsdag, hvorefter kun ansøgninger, der indgives før et bestemt tidspunkt, som gælder for alle, er – som Kommissionen med rette anførte i retsmødet – gennemsigtigt og ikke-diskriminerende. Det samme gælder for en procedureregel, der forbyder efterfølgende supplering af allerede indgivne ansøgninger efter ansøgningsfristens udløb. Den tjener nemlig blot til at sikre skæringsdagsprincippet og aflaste forvaltningen i forbindelse med den udvælgelse, der skal foretages. Forvaltningen skal kun tage de oplysninger, der var fremlagt ved fristens udløb, i betragtning og behøver ikke efterfølgende at gøre sig yderligere overvejelser.
80.
Dette er i overensstemmelse med ligebehandlingsprincippet. Det forhindrer, at der inden for fristen indgives ansøgninger, som i første omgang er fejlbehæftede eller ufuldstændige, men som efterfølgende suppleres og berigtiges, således at ansøgningsfristen reelt forlænges. Det ville stille de ansøgere, som fra starten har indgivet fejlfrie og fuldstændige ansøgninger, ringere. Såfremt det var tydeligt for de relevante ansøgere, hvilke dokumenter der skulle fremlægges inden ansøgningsfristens udløb, og ansøgerne principielt også havde mulighed for at fremlægge disse dokumenter inden denne skæringsdag, giver det, hverken henset til kravet om gennemsigtighed eller kravet om ligebehandling, anledning til betænkeligheder, at efterfølgende fremlagte dokumenter ikke tages i betragtning.
81.
I så henseende har Domstolen i forbindelse med udelukkelsen af en ansøger i en udbudsprocedure allerede fastslået, at det ikke er i strid med direktiv 2004/18, når en tilbudsgiver udelukkes, fordi vedkommende har udeladt visse oplysninger i sit tilbud. For så vidt som den ordregivende myndighed finder, at denne undladelse ikke udgør en rent formel fejl, giver bestemmelsen navnlig ikke tilbudsgiveren mulighed for efterfølgende at afhjælpe denne undladelse på nogen som helst måde efter udløbet af den frist, der er fastsat for indgivelse af tilbud (
17
). I øvrigt kan det pågældende direktivs artikel 51, som bestemmer, at ordregiveren kan opfordre aktørerne til at supplere eller præcisere de attester og dokumenter, der er blevet fremlagt i henhold til samme direktivs artikel 45-50, ikke fortolkes således, at den giver den ordregivende myndighed mulighed for at tillade nogen som helst afhjælpning af undladelser, som i henhold til udbudsmaterialets udtrykkelige bestemmelser skal føre til udelukkelse fra dette udbud (
18
).
82.
Denne tanke gælder – efter min opfattelse i en noget modereret udgave – også i forbindelse med udvælgelsen blandt flere støtteansøgninger, i al fald når der – som i det foreliggende tilfælde – iværksættes et offentligt udbud med henblik på projektudvælgelse. Når det fremgik af de procedureregler, som sagsøgeren havde adgang til, at en foreløbig operationel rapport, der var godkendt af en autoriseret revisor, var et ufravigeligt krav for en ansøger, der efter det gamle årsregnskab skulle anses for en kriseramt virksomhed, kan (
19
) der ses bort fra en sådan foreløbig rapport, der først fremlægges efter ansøgningsfristens udløb, og der kan gives afslag på ansøgningen. I den foreliggende sag behøver Domstolen ikke at tage stilling til, om et sådant afslag endog er obligatorisk (
20
) – som det kan være på udbudsområdet (
21
).
83.
I sidste ende skal den forelæggende ret dog vurdere, om denne betingelse var tilstrækkeligt gennemsigtig for sagsøgeren. Formuleringerne i bilag 5 til udbudsbetingelserne tyder ganske vist på, at en foreløbig rapport var nødvendig i sagsøgerens situation. Da det i det samme regelsæt ligeledes anføres, at vurderingen på grundlag af denne foreløbige rapport sker, når der træffes afgørelse om tildeling af støtte, kan dette imidlertid også forstås således, at disse dokumenter først skal foreligge på dette tidspunkt.
VI. Forslag til afgørelse
84.
På denne baggrund foreslår jeg Domstolen at besvare de præjudicielle spørgsmål fra Administratīvā rajona tiesa (distriktsdomstol i forvaltningsretlige sager i første instans, Letland) således:
»1)
Begrebet »selskabets tegnede kapital« i artikel 2, nr. 18), litra a), i forordning nr. 651/2014 skal fortolkes selvstændigt i henhold til EU-retten. Det omfatter den indbetalte tegnede kapital som omhandlet i bilag III til direktiv 2013/34. Dette gælder uanset, om en registrering i henhold til den relevante nationale lovgivning allerede har fundet sted, og om denne registrering er en forudsætning for kapitalforhøjelsens retsvirkning.
2)
Som dokumentation for, at denne betingelse er opfyldt, og med henblik på vurderingen af, om der er tale om en kriseramt virksomhed som omhandlet i artikel 2, nr. 18), litra a), i forordning nr. 651/2014, kan medlemsstaten kræve, at der fremlægges den senest offentliggjorte aktuelle årsrapport eller en foreløbig rapport, der er godkendt af en autoriseret revisor.
3)
Udelukkelsen af dokumenter og oplysninger, som først fremlægges efter indgivelsen af støtteansøgningen, er forenelig med artikel 125, stk. 3, litra a), i forordning nr. 1303/2013, såfremt det er tydeligt for alle ansøgere, at disse dokumenter skal indgives sammen med ansøgningen og ikke kan fremlægges efterfølgende.«
(
1
) – Originalsprog: tysk.
(
2
) – Kommissionens forordning (EU) nr. 651/2014 af 17.6.2014 om visse kategorier af støttes forenelighed med det indre marked i henhold til traktatens artikel 107 og 108 (EUT 2014, L 187, s. 1).
(
3
) – Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1301/2013 af 17.12.2013 om Den Europæiske Fond for Regionaludvikling og om særlige bestemmelser vedrørende målet om investeringer i vækst og beskæftigelse og om ophævelse af forordning (EF) nr. 1080/2006 (EUT 2013, L 347, s. 289).
(
4
) – Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013 af 17.12.2013 om fælles bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden, Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om generelle bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 1083/2006 (EUT 2013, L 347, s. 320).
(
5
) – Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2017/1132 af 14.6.2017 om visse aspekter af selskabsretten (EUT 2017, L 169, s. 46).
(
6
) – Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/34/EU af 26.6.2013 om årsregnskaber, konsoliderede regnskaber og tilhørende beretninger for visse virksomhedsformer, om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/43/EF og om ophævelse af Rådets direktiv 78/660/EØF og 83/349/EØF (EUT 2013, L 182, s. 19).
(
7
) – Alle lettiske retsforskrifter kan konsulteres i deres nuværende og historiske affattelse på internettet (https://likumi.lv/).
(
8
) – Udbudsbetingelserne og bilagene hertil kan findes på https://www.cfla.gov.lv/lv/es-fondi-2014-2020/izsludinatas-atlases/3-1-1-5-k-2 (konsulteret den 9.7.2020).
(
9
) – Dom af 24.9.2020, NMI Technologietransfer (C-516/19, EU:C:2020:754, præmis 44), af 5.2.2020, Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid (Søfolks påmønstring i Rotterdam havn) (C-341/18, EU:C:2020:76, præmis 40 og den deri nævnte retspraksis), og af 15.10.2015, Axa Belgium (C-494/14, EU:C:2015:692, præmis 21 og den deri nævnte retspraksis), således også generaladvokat Campos Sánchez-Bordonas forslag til afgørelse Nerea (C-245/16, EU:C:2017:271, punkt 49 ff.) vedrørende det her omhandlede begreb.
(
10
) – Generaladvokat Campos Sánchez-Bordonas forslag til afgørelse Nerea (C-245/16, EU:C:2017:271, punkt 48).
(
11
) – Nærmere herom dom af 6.7.2017, Nerea (C-245/16, EU:C:2017:521), og generaladvokat Campos Sánchez-Bordonas forslag til afgørelse Nerea (C-245/16, EU:C:2017:271).
(
12
) – Nærmere om den såkaldte tilskyndelsesvirkning, jf. dom af 5.3.2019, Eesti Pagar (C-349/17, EU:C:2019:172, præmis 55 ff.).
(
13
) – I denne retning også generaladvokat Campos Sánchez-Bordonas forslag til afgørelse Nerea (C-245/16, EU:C:2017:271, punkt 67).
(
14
) – Således også dom af 5.3.2019, Eesti Pagar (C-349/17, EU:C:2019:172, præmis 70).
(
15
) – Jf. kendelse af 6.5.2020, Blumar m.fl. (C-415/19 – C-417/19, EU:C:2020:360, præmis 23), og af 30.5.2018, Yanchev (C-481/17, ikke trykt i Sml., EU:C:2018:352, præmis 22), tilsvarende også generaladvokat Campos Sánchez-Bordonas forslag til afgørelse Nerea (C-245/16, EU:C:2017:271, punkt 74).
(
16
) – Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/24/EU af 26.2.2014 om offentlige udbud og om ophævelse af direktiv 2004/18/EF (EUT 2014, L 94, s. 65).
(
17
) – Dom af 2.6.2016, Pizzo (C-27/15, EU:C:2016:404, præmis 49), af 6.11.2014, Cartiera dell’Adda og Cartiera di Cologno (C-42/13, EU:C:2014:2345, præmis 45), og af 2.5.2019, Lavorgna (C-309/18, EU:C:2019:350, præmis 28).
(
18
) – Dom af 6.11.2014, Cartiera dell’Adda og Cartiera di Cologno (C-42/13, EU:C:2014:2345, præmis 46); tilsvarende dom af 2.6.2016, Pizzo (C-27/15, EU:C:2016:404, præmis 50).
(
19
) – Tilsvarende dom af 28.10.2020, INAIL (C-608/19, EU:C:2020:865, præmis 46), hvorefter medlemsstaterne ikke er forpligtet til at tillade en ændring af en støtteansøgning, for at ansøgeren ikke overskrider visse lofter.
(
20
) – Dom af 6.11.2014, Cartiera dell’Adda og Cartiera di Cologno (C-42/13, EU:C:2014:2345, præmis 45 og 46); tilsvarende dom af 2.6.2016, Pizzo (C-27/15, EU:C:2016:404, præmis 49 og 50); jf. dog også dom af 2.5.2019, Lavorgna (C-309/18, EU:C:2019:350, præmis 31).
(
21
) – I dom af 28.10.2020, INAIL (C-608/19, EU:C:2020:865, præmis 42), anføres det i al fald, at medlemsstaterne har mulighed for at give de ansøgende virksomheder ret til at nedsætte beløbet i deres støtteansøgning.