62019TJ0084_RES
Sagerne T-84/19 og T-88/19 – T-98/19
Cinkciarz.pl sp. z o.o.
mod
Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret
Rettens dom (Ottende Afdeling) af 28. maj 2020
»EU-varemærker – indsigelsessag – ansøgninger om EU-figurmærkerne We IntelliGence the World, currencymachineassistant, robodealer, currencyassistant, tradingcurrencyassistant, CKPL, moneypersonalassistant, moneyassistant, currencypersonalassistant, CNTX Trading, AIdealer og CNTX – ældre EU-figurmærker og ældre britisk figurmærke, der gengiver to sammenflettede cirkler eller to overlappende skiver – suspension af sagsbehandlingen – artikel 71, stk. 1, i delegeret forordning (EU) 2018/625«
EU-varemærker – klagesag – prøvelse ved appelkamrene – suspension af sagsbehandlingen – betingelser
(Kommissionens delegerede forordning 2018/625, 17. betragtning, art. 71, stk. 1)
(jf. præmis 45-54 og 81)
EU-varemærker – klagesag – prøvelse ved appelkamrene – suspension af sagsbehandlingen – pligt til forudgående undersøgelse af spørgsmålet om suspension før enhver behandling af klagen
(Kommissionens delegerede forordning 2018/625, art. 71, stk. 1)
(jf. præmis 55, 56, 75 og 76)
EU-varemærker – klagesag – prøvelse ved appelkamrene – suspension af sagsbehandlingen – begrundelsespligt – rækkevidde
(Kommissionens delegerede forordning 2018/625, art. 71, stk. 1)
(jf. præmis 57, 73 og 74)
Resumé
Ved dom af 28. maj 2020 i sagen Cinkciarz.pl mod EUIPO – MasterCard International (We IntelliGence the World) (sagerne T-84/19 og T-88/19 – T-98/19) annullerede Retten de afgørelser, der var blevet truffet af Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO), med den begrundelse, at kontoret ikke havde suspenderet de omhandlede klagesager, selv om det havde fundet, at en suspension var begrundet, fordi der verserede parallelle sager.
I sagen havde sagsøgeren, Cinkciarz.pl sp. z o.o., indgivet 12 ansøgninger om registrering af EU-figurmærker. Intervenienten, MasterCard International, havde rejst indsigelse mod registrering af disse varemærker. Indsigelserne var støttet på syv ældre EU-varemærker, hvoriblandt der var to figurmærker i sort og hvid, som gengav sammenflettede cirkler og sorte og hvide skiver, og med hensyn til hvilke sagsøgeren havde indgivet en ugyldighedsbegæring. Desuden verserede der ligeledes for EUIPO en sag om registrering som varemærke af det rent figurative tegn €$, der fandtes som en identisk bestanddel i fire af de tolv omhandlede varemærker (
1
).
Ved 12 afgørelser havde indsigelsesafdelingen, efter at have anført, at der ikke var lighed mellem de omtvistede tegn, forkastet indsigelserne. Appelkammeret fandt, at de omhandlede tegn havde en svag grad af lighed på det visuelle plan. Appelkammeret ophævede derfor indsigelsesafdelingens afgørelser og hjemviste sagerne til denne afdeling, idet det henstillede til denne at suspendere indsigelsessagerne, indtil der var blevet truffet endelige afgørelser vedrørende gyldigheden af de ældre varemærker i sort og hvid og vedrørende registreringen af det rent figurative varemærke €$.
Sagsøgeren kritiserede appelkammeret for ikke at have suspenderet de forskellige indsigelsessager, selv om det havde konstateret, at en sådan suspension var begrundet.
Retten bemærkede først, at appelkammeret kan suspendere en indsigelsessag, hvis sagens omstændigheder tilsiger en sådan suspension, enten af egen drift eller efter begrundet anmodning fra en af parterne (
2
). Desuden begrænser den vide skønsbeføjelse, som appelkammeret råder over i denne henseende, Unionens retsinstansers kontrol med hensyn til indholdet til at sikre, at der ikke foreligger et åbenbart urigtigt skøn eller magtfordrejning. Det forhold, at der foreligger en parallel sag, hvis udfald kan få indvirkning på udfaldet af indsigelsessagen, indebærer imidlertid ikke, at denne nødvendigvis suspenderes, eller at den manglende suspension i sig selv er tilstrækkelig til, at der foreligger et åbenbart urigtigt skøn. Afgørelsen om suspension skal nemlig være resultatet af en afvejning af de foreliggende interesser, i forbindelse med hvilken appelkammeret skal foretage en umiddelbar vurdering af sandsynligheden for, at den potentielt relevante parallelle sag udmunder i en afgørelse, som vil have indvirkning på klagesagen.
Herefter bemærkede Retten, at appelkammeret havde behandlet de omhandlede klagesager uden at begrunde sin endelige afgørelse om ikke at suspendere klagerne, selv om det havde fundet en sådan suspension begrundet. Disse betragtninger svarede til den vurdering, som var en betingelse for en suspension af sagsbehandlingen. Desuden indebar disse betragtninger, at der var en stor sandsynlighed for, at de parallelle sager ville munde ud i afgørelser, som kunne få indvirkning på klagesagerne, hvilket ville få afvejningen af de foreliggende interesser til at falde ud til sagsøgerens fordel. Eftersom generelle og kategoriske udtalelser ikke gør det muligt at antage, at appelkammeret har foretaget en effektiv udøvelse af den vide skønsbeføjelse, som det er tildelt, gælder dette i øvrigt så meget desto mere, når der slet ikke er angivet en begrundelse hvad angår den på dette punkt afgørende vurdering vedrørende afvejningen af de foreliggende interesser, og dette navnlig når afgørelsen fra appelkammeret indeholder ambivalente betragtninger vedrørende denne vurdering.
Endelig fremhævede Retten, at undersøgelsen af spørgsmålet om suspension af sagen for appelkammeret skal gå forud for undersøgelsen af, om der foreligger en risiko for forveksling. Såfremt appelkammeret finder, at en suspension af sagsbehandlingen er begrundet, har det derfor ingen anden mulighed end at træffe afgørelse om en sådan suspension, og det kan således ikke behandle klagen. Retten konkluderede derfor, at eftersom appelkammeret havde fundet, at en suspension af sagerne var begrundet, kunne det ikke træffe afgørelse vedrørende klagerne, og det havde derfor ikke mulighed for at foretage nogen henstilling til indsigelsesafdelingen, idet enhver hjemvisning af sagerne til denne ville indebære en behandling af klagerne og dermed skyldes en retlig fejl.
(
1
) – Denne sag gav anledning til dom af 8.3.2018, Cinkciarz.pl mod EUIPO (€$) (T-665/16, ikke trykt i Sml., EU:T:2018:125), hvorved Retten annullerede appelkammerets afgørelse om afslag på registrering af figurmærket €$ på grund af manglende begrundelse. Som følge af denne dom var sagen på ny verserende for et appelkammer.
(
2
) – I overensstemmelse med artikel 71, stk. 1, i Kommissionens delegerede forordning (EU) 2018/625 af 5.3.2018 om supplerende regler til forordning (EU) 2017/1001 og om ophævelse af delegeret forordning (EU) 2017/1430 (EUT 2018, L 104, s.1).