61970J0014
I sag 14/70
angående en anmodning, som i henhold til EØF-traktatens artikel 177 er indgivet til Domstolen af Bundesfinanzhof for i en sag, der verserer for nævnte ret mellem
DEUTSCHE BAKELS GMBH
og
OBERFINANZDIREKTION MÜNCHEN,
at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af Rådets forordning (EØF) 160/66, som er afløst af Rådets forordning (EØF) nr. 1059/69 og Rådets forordning (EØF)nr. 950/68,
afsiger
DOMSTOLEN
sammensat af: præsidenten R. Lecourt, afdelingsformændene A.M. Donner (refererende) og A. Trabucchi, dommerne R. Monaco, J. Mertens de Wilmars, P. Pescatore og H. Kutscher,
generaladvokat: K. Roemer
justitssekretær: A. Van Houtte
følgende
DOM
Præmisser
1.
Ved kendelse af 25. februar 1970, indgået til Domstolen den 6. april 1970, har Bundesfinanzhof i Forbundsrepublikken Tyskland i medfør af EØF-traktatens artikel 177 stillet nogle spørgsmål vedrørende fortolkningen af Rådets forordning (EØF) nr. 950/68 af 28. juni 1968 om den fælles toldtarif (EFT 1968, s. 265).
Vedrørende det første spørgsmål
2.
Ved det første spørgsmål anmodes Domstolen om at afgøre, om de forklarende bemærkninger, som vedtages af de nationale myndigheder, har bindende virkning for fortolkningen af positionerne i den fælles toldtarif, så længe Fællesskabet endnu ikke har udstedt forklarende bemærkninger til disse positioner.
3.
Rådet har i medfør af EØF-traktatens artikler 28 og 111 vedtaget forordning nr. 950/68 om den fælles toldtarif, der som bilag indeholder en oversigt over afgifterne efter denne tarif.
Fortolkningen af positionerne i denne oversigt skal ske under respekt af Fællesskabets kompetence;
det fremgår nemlig forudsætningsvis af den fælles toldtarif, at de forskellige positioner i denne tarif skal have samme anvendelsesområde i alle medlemsstaterne;
dette krav ville, ikke kunne opfyldes, såfremt hver medlemsstat selv kunne fastsætte dette anvendelsesområde ved fortolkning i tilfælde af vanskeligheder med tariferingen af en vare;
4.
ganske vist kan en national myndighed i tilfælde af vanskeligheder med tariferingen af en vare være nødsaget til at træffe visse gennemførelsesforanstaltninger og i forbindelse hermed opklare den tvivl, der er opstået vedrørende varens betegnelse, men dette skal ske under overholdelse af fællesskabsretten og betyder ikke, at de nationale myndigheder er beføjet til at udstede fortolkningsregler med bindende virkning;
5.
svaret på det første spørgsmål fra Bundesfinanzhof er derfor, at de forklarende bemærkninger til positionerne i den fælles toldtarif, som vedtages af de nationale myndigheder, ikke har bindende virkning for fortolkningen af disse positioner, selv om Fællesskabet ikke har givet nogen officiel fortolkning.
Vedrørende det andet spørgsmål
6.
Såfremt det første spørgsmål besvares benægtende, anmoder Bundesfinanzhof Domstolen om at afgøre, om de forklarende bemærkninger til positionerne i den fælles toldtarif, som er indeholdt i Bruxelles-nomenklaturen af 1955, er bestemmende, så længe Fællesskabet endnu ikke har udstedt forklarende bemærkninger til disse positioner.
7.
Det står fast, at Bruxelles-nomenklaturen, som er oprettet ved Konventionen af 15. december 1950 om Nomenklatur til Klassifikation af Varer i Toldtariffer, og som medlemsstaterne har tiltrådt, udgør grundlaget for den fælles toldtarif, der findes som bilag til forordning nr. 950/68;
8.
for at sikre en ensartet fortolkning og anvendelse af nomenklaturen er det bestemt i konventionens artikler III og IV, at et Nomenklaturudvalg under tilsyn af Toldsamarbejdsrådet skal udsende forklarende bemærkninger og tariferingsudtalelser;
9.
disse bemærkninger og udtalelser udgør fortolkningskilder ved fastlæggelsen af de forskellige positioners oprindelige og nuværende betydning og anvendelsesområde;
i mangel af fællesskabsbestemmelser på området kan de institutioner, der har til opgave at anvende de fællesskabsbestemmelser, som Bruxelles-nomenklaturen bygger på, ikke ved fortolkningen af nomenklaturen se bort fra den bestemmende virkning af de nævnte bemærkninger og udtalelser;
10.
navnlig er disse bemærkninger og udtalelser et nyttigt middel til at sikre, at den fælles ydre toldtarif fortolkes og anvendes på samme måde ved alle fællesmarkedets grænser, så længe Fællesskabet endnu ikke har udstedt forklarende bemærkninger til positionerne i den fælles toldtarif;
ved at iagttage og efterleve de forklarende bemærkninger og tariferingsudtalelserne medvirker de myndigheder, som har til opgave at gennemføre den fælles toldtarif, til at fremme den indbyrdes tilnærmelse af deres praksis.
11.
Det er under disse omstændigheder en følge af målene og systemet i den fælles toldtarif, at de nævnte forklarende bemærkninger og tariferingsudtalelser, i mangel af fællesskabsbestemmelser på området, anses for et gyldigt middel til fortolkning af positionerne i forordning nr. 950/68;
det andet spørgsmål fra Bundesfinanzhof skal derfor besvares bekræftende.
Vedrørende det tredje spørgsmål
12.
Da det tredje spørgsmål kun er stillet for det tilfælde, at der svares benægtende på det andet spørgsmål, skal det ikke behandles.
På grundlag af disse præmisser,
kender
DOMSTOLEN
idet den træffer afgørelse om det spørgsmål, der er forelagt den af Bundesfinanzhof i Forbundsrepublikken Tyskland ved denne rets kendelse af 25. februar 1970, for ret:
1.
Rådets forordning nr. 950/68 af 28. juni 1968 skal fortolkes således, at det ikke er tilladt medlemsstaterne at udstede bindende nationale regler, som berører forordningens eller de heri indeholdte toldpositioners anvendelsesområde.
2.
I mangel af fællesskabsbestemmelser på området er de forklarende bemærkninger og tariferingsudtalelser, som er foreskrevet i Konventionen om Nomenklatur til Klassifikation af Varer i Toldtariffer, et gyldigt middel til fortolkning af positionerne i den fælles toldtarif.
Afsagt i offentligt retsmøde i Luxembourg den 8. december 1970.
A. Van Houtte
Justitssekretær
R. Lecourt
Præsident