62021CC0511
MIŠLJENJE NEZAVISNE ODVJETNICE
LAILE MEDINE
od 17. studenoga 2022. (
1
)
Predmet C‑511/21 P
Europska komisija
protiv
Ane Calhau Correie de Paive
„Žalba – EPSO‑ov natječaj – Prigovor nezakonitosti – Članak 277. UFEU‑a – Dopuštenost – Obavijest o natječaju – Pravila o jezicima – Ograničenje izbora drugog jezika natječaja na engleski, francuski ili njemački – Osporavanje obavijesti o natječaju u kasnijoj fazi natječaja – Temelj pojedinačne odluke ili izravna pravna veza”
1.
Prema riječima Ludwiga Wittgensteina, „Granice mojeg jezika su granice mojeg svijeta” (
2
). U kontekstu institucija Unije, moglo bi se tvrditi da granice jezikâ čine granice Europske unije. Sud je već naglasio važnost „jezične raznolikosti Unije” (
3
). Ta je važnost izražena u odabiru zakonodavca Unije da 24 službena jezika Unije budu radni jezici njezinih institucija (
4
). To je kontekst u kojem kandidati na natječajima za zapošljavanje u institucijama Unije mogu osporavati jezična pravila koja je odredila Komisija.
2.
U ovom slučaju, A. Calhau Correia de Paiva, kandidatkinja na natječaju Europskog ureda za odabir osoblja (EPSO) i tužiteljica u prvostupanjskom postupku (u daljnjem tekstu: kandidatkinja), zatražila je poništenje odluke povjerenstva za odabir na otvorenom natječaju EPSO/AD/293/14 u području tržišnog natjecanja (u daljnjem tekstu: natječaj o kojem je riječ) od 23. lipnja 2016. kojom je odbijen zahtjev za preispitivanje koji je podnijela nakon što nije uvrštena na popis uspješnih kandidata na tom natječaju. Ona je prigovorom nezakonitosti na temelju članka 277. UFEU‑a osporila i jezična pravila tog natječaja određena u obavijesti o otvorenom natječaju (
5
) (u daljnjem tekstu: sporna obavijest o natječaju). Opći je sud presudom od 9. lipnja 2021., Calhau Correia de Paiva/Komisija (
6
) (u daljnjem tekstu: pobijana presuda), poništio tu odluku.
3.
Europska komisija svojom žalbom zahtijeva ukidanje pobijane presude. Ona u bitnome osporava utvrđenje Općeg suda da postoji uska veza između obrazloženja sporne odluke i odredbi sporne obavijesti o natječaju koje se odnose na jezični režim, a prema kojima su kandidati kao svoj drugi jezik mogli izabrati samo engleski, francuski ili njemački.
4.
Shodno tomu, ovaj slučaj otvara osjetljivo pitanje uvjeta dopuštenosti prigovora nezakonitosti na temelju članka 277. UFEU‑a kojim kandidat osporava obavijest o natječaju zbog jezičnog režima koji je njome uspostavljen. U skladu s tom odredbom, svaka se stranka u postupcima o aktu opće primjene koji je donijela neka institucija, tijelo, ured ili agencija Unije pred Sudom može pozvati na neprimjenjivost tog akta iz razloga određenih u članku 263. drugom stavku UFEU‑a.
5.
Osobito, od Suda se traži da odluči pod kojim se uvjetima kandidat, u sporu za poništenje pojedinačnih odluka pokrenutom na temelju članka 270. UFEU‑a, može pozivati na nezakonitost ranijih akata opće primjene, kao što je obavijest o natječaju. Sud usto mora odlučiti treba li u odnosu na obavijesti o natječaju primijeniti poseban standard dopuštenosti, u suprotnosti s općim kriterijem dopuštenosti koji je u sudskoj praksi utvrđen u vezi s člankom 277. UFEU‑a. Ovaj predmet otvara i pitanja u pogledu načina na koji u kontekstu osporavanja jezičnog režima treba ocjenjivati postojanje uske veze kako je opisana u točki 3. ovog mišljenja.
I. Okolnosti spora
6.
Dana 23. listopada 2014., EPSO je u Službenom listu Europske unije objavio spornu obavijest o natječaju. Natječaj se temeljio na kvalifikacijama i testovima.
7.
U odjeljku IV. sporne obavijesti bilo je predviđeno održavanje triju pristupnih testova na računalu temeljenih na pitanjima s višestrukim izborom odgovora, dok je u njezinu odjeljku VI. bilo predviđeno da će se ti testovi održati u centru za procjenu kandidata te da će se sastojati od studije slučaja, rada u skupini i strukturiranog intervjua. Osim toga, u spornoj obavijesti o natječaju bilo je određeno da će se prvo, na temelju informacija navedenih u obrascu za prijavu, provesti provjera ispunjenosti općih i posebnih uvjeta za sudjelovanje u natječaju utvrđenih u odjeljku III. te obavijesti i odabir na temelju kvalifikacija utvrđenih u odjeljku V. te obavijesti te da će povjerenstvo za odabir svakom kriteriju za odabir odrediti ponder (od 1 do 3) te svaki odgovor kandidata vrednovati bodovima od 0 do 4, a ponderirani bodovi će se zbrojiti kako bi se dobio ukupan broj bodova.
8.
Kada je riječ o posebnim uvjetima za sudjelovanje u natječaju, u odjeljku III.2.3. sporne obavijesti o natječaju, naslovljenom „Znanje jezika”, zahtijevalo se, kao prvo, u odnosu na glavni jezik (jezik 1), temeljito znanje, barem na razini C1 Zajedničkog europskog referentnog okvira za jezike, jednog od službenih jezika Europske unije. Kao drugo, ta je odredba, u odnosu na drugi jezik (jezik 2), zahtijevala zadovoljavajuće znanje engleskog, francuskog ili njemačkog jezika, barem na razini B2 navedenog okvira. Osim toga, drugi jezik morao je biti različit od glavnog jezika. U tom je odjeljku među ostalim bilo navedeno da su mogućnosti odabira drugog jezika u spornoj obavijesti o natječaju određene u skladu s interesima službe, koji su zahtijevali da novi zaposlenici budu sposobni odmah početi raditi i učinkovito komunicirati u svojem svakodnevnom radu. Osim toga, Opća pravila primjenjiva na otvorene natječaje (
7
) (u daljnjem tekstu: Opća pravila), na koja se upućivalo u spornoj obavijesti o natječaju te koja su, kako je navedeno u toj obavijesti, bila sastavni dio te obavijesti, u Prilogu II. predviđaju da i narav testova opravdava ograničavanje mogućnosti odabira drugog jezika.
9.
Sporna obavijest o natječaju predviđala je u odjeljku IV.3. da će se pristupni testovi održati na glavnom jeziku natječaja, a u odjeljku VI.3. da će se testiranje u centru za procjenu kandidata, kako bi se procijenile opće i posebne sposobnosti kandidata, provesti na drugom jeziku natječaja.
10.
Kandidatkinja, portugalska državljanka, podnijela je 25. studenoga 2014. prijavu za sudjelovanje u natječaju o kojem je riječ. Iz njezina obrasca za prijavu proizlazi da je portugalski, svoj materinji jezik, odabrala kao glavni jezik, a francuski kao drugi jezik.
11.
Kandidatkinja je dopisom od 19. ožujka 2015., koji joj je istog dana poslan preko njezina EPSO korisničkog računa, obaviještena da je prošla pristupne testove na računalu.
12.
Kandidatkinja je dopisom od 16. travnja 2015. pozvana da sudjeluje u studiji slučaja, testu koji se imao održati 13. svibnja 2015. EPSO je u tom dopisu kandidatkinji ponudio mogućnost da na tom testu koristi tipkovnicu AZERTY FR ili, umjesto toga, tipkovnicu QWERTY UK, AZERTY FR/BE ili QWERTZ DE (
8
). Kandidatkinja je zatražila promjenu tipkovnice kako bi test polagala na tipkovnici QWERTY UK.
13.
Kandidatkinja je sudjelovala u testiranju koje je 13. svibnja 2015. i 11. lipnja 2015. održano u centru za procjenu kandidata u Bruxellesu (Belgija).
14.
EPSO je kandidatkinju dopisom od 9. studenoga 2015., koji joj poslan istog dana preko njezina EPSO korisničkog računa, obavijestio da je povjerenstvo za odabir natječaja o kojem je riječ odlučilo ne uvrstiti je na popis uspješnih kandidata na tom natječaju iz razloga što „nije [bila] među kandidatima koji su ostvarili najviše ukupne ocjene u centru za procjenu kandidata (barem 68,59)” […]. Kako je proizlazilo iz dokumenta naslovljenog „indeks kompetencija”, koji je bio priložen tom dopisu, kandidatkinja je ostvarila ukupno 61,13 od 100 bodova.
15.
Nakon što je dopisom od 19. studenoga 2015. zatražila preispitivanje odluke kojom nije bila uvrštena na popis uspješnih kandidata, kandidatkinja je dopisom od 23. lipnja 2016. obaviještena da je povjerenstvo za odabir natječaja o kojem je riječ odlučilo potvrditi tu odluku (u daljnjem tekstu: sporna odluka).
16.
Kandidatkinja je 24. kolovoza 2016. protiv odluke kojom nije bila uvrštena na popis uspješnih kandidata podnijela žalbu u smislu članka 90. stavka 2. Pravilnika o osoblju za dužnosnike Europske unije (u daljnjem tekstu: Pravilnik o osoblju). Ona je u toj žalbi navela da je ograničenje izbora vrsta tipkovnica koje se moglo koristiti za potrebe provedbe studije slučaja činilo nejednako postupanje te je tvrdila da to ograničenje i ograničenje izbora drugog jezika natječaja o kojem je riječ nisu obrazložena. Osim toga, kandidatkinja se požalila i na trajanje postupka preispitivanja.
17.
EPSO je 22. prosinca 2016., kao tijelo za imenovanje, odbio žalbu kao neosnovanu te je odbacio kao nedopuštenu zato što nije pravodobno podnesena.
II. Postupak pred Općim sudom i pobijana presuda
18.
Kandidatkinja je tužbom podnesenom tajništvu Općeg suda 31. ožujka 2017. pokrenula postupak zahtijevajući da se dopis od 9. studenoga 2015. poništi te da se, prema potrebi, sporna obavijest o natječaju i njome uspostavljen jezični režim proglase nezakonitima i neprimjenjivima na nju u skladu s člankom 277. UFEU‑a. Kandidatkinja je zahtijevala i poništenje odluke kojom nije bila uvrštena na popis uspješnih kandidata, sporne odluke, odluke od 22. prosinca 2016. kojom je odbijena njezina žalba i popisa uspješnih kandidata na natječaju o kojem je riječ.
19.
Kandidatkinja je u prilog svojoj tužbi istaknula pet tužbenih razloga, pri čemu je prvim tužbenim razlogom navodila da je EPSO povrijedio članak 1. točku (d) Pravilnika o osoblju i načela nediskriminacije, proporcionalnosti i jednakih mogućnosti time što je zahtijevao da se za potrebe provedbe studije slučaja koristi tipkovnica QWERTY UK, AZERTY FR/BE ili QWERTZ DE. Kandidatkinja je svojim drugim, trećim i četvrtim tužbenim razlogom u bitnome tvrdila da je sporna obavijest o natječaju nezakonita zbog ograničenja jezika natječaja o kojem je riječ. Svojim petim tužbenim razlogom navela je pak da EPSO nije obrazložio zašto je odlučio usvojiti i primijeniti poseban jezični režim.
20.
Opći je sud u pobijanoj presudi, nakon što je uvodno utvrdio da je sporna odluka akt koji negativno utječe na kandidatkinju, prvo razmatrao prigovor nezakonitosti istaknut u okviru drugog, trećeg i četvrtog tužbenog razloga, čiju je dopuštenost i meritum Komisija osporavala.
21.
Kada je riječ o dopuštenosti tog prigovora nezakonitosti, Opći je sud podsjetio na to da je Sud prihvatio da se povodom tužbi za poništenje podnesenih protiv pojedinačnih odluka prigovor nezakonitosti može valjano podnijeti protiv odredbi općeg akta na kojima se temelje navedene odluke odnosno protiv odredbi koje su u izravnoj pravnoj vezi s takvim odlukama (
9
).
22.
Osobito, Opći je sud u pogledu obavijesti o natječaju naveo da, prema ustaljenoj sudskoj praksi, u okviru postupka zapošljavanja, koji predstavlja složenu administrativnu radnju sastavljenu od niza odluka, kandidat koji se prijavio na natječaj može u tužbi protiv kasnijeg akta istaknuti nepravilnost ranijih akata koji su s njim tijesno povezani (
10
) i osobito se pozvati na nezakonitost obavijesti o natječaju primjenom koje je donesen predmetni akt (
11
).
23.
Kako je Opći sud istaknuo, u nedostatku uske veze između samih razloga pobijane pojedinačne odluke i tužbenog razloga koji se temelji na nezakonitosti obavijesti o natječaju koja nije pravodobno osporena, potonji se mora proglasiti nedopuštenim primjenom prisilnih pravnih pravila o roku za podnošenje pravnog lijeka od kojih se, u takvom slučaju, ne može odstupiti a da se ne povrijedi načelo pravne sigurnosti (
12
).
24.
S obzirom na sudsku praksu navedenu u točkama 21. do 23., Opći je sud u točkama 52. do 59. donio šest utvrđenja.
25.
Kao prvo, Opći je sud utvrdio da je kandidatkinja svojim prigovorom nezakonitosti u biti osporavala odredbe sporne obavijesti o natječaju koje se odnose na jezični režim.
26.
Kao drugo, Opći je sud naveo da je kandidatkinja obrazloženjem sporne odluke u dopisu od 9. studenoga 2013. obaviještena da nije uvrštena na popis uspješnih kandidata zato što nije ostvarila najveći broj bodova na testiranju u centru za procjenu kandidata.
27.
Kao treće, Opći je sud zaključio da iz „indeksa kompetencija” izdanog kandidatkinji proizlazi da je ona u vezi s općom kompetencijom „Komunikacija” ostvarila 5,5 od 10 bodova, što je jedna od najnižih ocjena koje je dobila prilikom procjene njezinih općih kompetencija, koja se odvila u centru za procjenu kandidata. Cilj mjerenja tih kompetencija bio je, u skladu s točkom 1.2. Općih pravila, na koju upućuje bilješka br. 7 sporne obavijesti o natječaju, procjena sposobnosti kandidata da se „jasno i precizno izražava u pismu i govoru”. Opći sud zaključio je da je iz toga proizašlo utvrđenje povjerenstva za odabir u odnosu na kandidatkinjino poznavanje francuskog jezika ili, barem, njezino vladanje vještinom koje je snažno uvjetovano njezinim poznavanjem tog jezika.
28.
Kao četvrto, Opći je sud naveo da se, iako spornom obaviješću o natječaju nije bilo predviđeno testiranje kandidatkinjinih posebnih kompetencija, u pogledu rječnika ili gramatike, u njemačkom, engleskom ili francuskom jeziku, ne može poreći postojanje uske veze između kandidatkinjina poznavanja francuskog jezika, koji je izabrala kao drugi jezik, i testiranja koja je morala proći na tom jeziku. Opći je sud utvrdio da je kandidatkinjino poznavanje francuskog jezika neizbježno i nužno odraženo u testiranjima na kojima su se ispitivale opće i posebne kompetencije određene spornom obavijesti o natječaju.
29.
Kao peto, Opći je sud istaknuo da ograničavanje izbora drugog jezika natječaja o kojem je riječ na tri jezika o kojima je riječ nije samo utjecalo na sposobnost kandidata da se izraze usmenim ili pisanim putem, nego je njime određena i vrsta tipkovnice koju su kandidati mogli koristiti za izvođenje studije slučaja. Nije sporno da je kandidatkinja morala koristiti vrstu tipkovnice na koju nije bila naviknuta. Opći je sud naveo da je ta okolnost utjecala na izvođenje te stoga vjerojatno i na rezultat testiranja u okviru kojega se zahtijevalo da se pomoću tipkovnice napiše tekst određene duljine u ograničenom vremenu.
30.
Kao šesto, Opći sud odbio je argument koji je na raspravi iznijela Komisija, a u skladu s kojim uska veza može postojati samo ako su rezultati testiranja za procjenu općih kompetencija kandidata bili negativni ili katastrofalni. Opći sud naveo je da se takvim argumentom neopravdano zagovara stroža primjena uvjeta postojanja uske veze kada se isticana nezakonitost odnosi na jezični režim natječaja.
31.
S obzirom na navedenu sudsku praksu i tih šest utvrđenja, Opći sud je zaključio, u točki 60. pobijane presude, da postoji uska veza između obrazloženja sporne odluke i odredbi sporne obavijesti o natječaju koje se odnose na jezični režim natječaja o kojem je riječ i čija se zakonitost osporava. Slijedom toga, Opći je sud prigovor nezakonitosti sporne obavijesti o natječaju proglasio dopuštenim.
32.
Opći je sud potom utvrdio da ni razlozi navedeni u spornoj obavijesti o natječaju ni dokazi koje je Komisija pružila u prilog tim razlozima ne mogu opravdati ograničenje o kojem je riječ. Opći je sud stoga zaključio da valja prihvatiti prigovor nezakonitosti, proglasiti spornu obavijest o natječaju neprimjenjivom na ovaj slučaj te prihvatiti drugi, treći i četvrti tužbeni razlog.
33.
Opći je sud naposljetku, s obzirom na to da je zaključio da o prvom i petom tužbenom razlogu nije potrebno odlučiti, poništio spornu odluku.
III. Zahtjevi stranaka
34.
Komisija od Suda zahtijeva da:
–
ukine pobijanu presudu;
–
odbije drugi, treći i četvrti tužbeni razlog tužbe koju je kandidatkinja podnijela u prvostupanjskom postupku;
–
vrati predmet Općem sudu radi donošenja odluke o prvom i petom tužbenom razlogu kandidatkinjine tužbe;
–
odredi da će se o troškovima naknadno odlučiti.
35.
Komisija se u prilog tim zahtjevima poziva na samo jedan žalbeni razlog, sačinjen od triju dijelova. U prvom se dijelu navodi da je Opći sud u točki 54. pobijane presude pogrešno kvalificirao činjenice time što je na temelju utvrđenja povjerenstva za odabir u pogledu kandidatkinjina poznavanja francuskog jezika zaključio da između obrazloženja sporne odluke i odredbi sporne obavijesti o natječaju koje se odnose na jezični režim postoji uska veza.
36.
U drugom dijelu dovode se u pitanje točke 55. do 57. pobijane presude. Komisija ističe da je Opći sud pogrešno kvalificirao činjenice i iskrivio dokaze zaključivši, na temelju nejasnog kriterija, da između obrazloženja sporne odluke i odredbi sporne obavijesti o natječaju čija se zakonitost osporava postoji uska veza.
37.
Komisija u trećem dijelu ističe da je Opći sud u točki 58. pobijane presude pogrešno kvalificirao činjenice time što je zaključak o postojanju „uske veze” koje sudska praksa zahtijeva utemeljio i na činjenici da je kandidatkinja pisani test polagala na konfiguraciji tipkovnice različitoj od QWERTY PT na koju je naviknuta.
38.
Kandidatkinja osporava Komisijine argumente. Ona od Suda zahtijeva da:
–
proglasi žalbu nedopuštenom;
–
podredno, odbije žalbu kao neosnovanu za slučaj da je Sud proglasi dopuštenom;
–
naloži Komisiji snošenje troškova ovog postupka kao i postupka pred Općim sudom.
IV. Ocjenu
39.
Svoju analizu žalbe započet ću iznošenjem nekih uvodnih zapažanja u pogledu prigovora nezakonitosti na temelju članka 277. UFEU‑a i dopuštenosti tog prigovora (A). Nakon toga ću razmatrati posebne kriterije dopuštenosti u odnosu na EPSO‑ovu obavijest o natječaju (B) te, s obzirom na te kriterije, tri dijela jedinog žalbenog razloga koji je Komisija istaknula u vezi s prigovorom nedopuštenosti koji je iznijela pred Općim sudom (C).
A.
Uvodna zapažanja u pogledu prigovora nezakonitosti predviđenog člankom 277. UFEU‑a i dopuštenosti tog prigovora
40.
Sud od presude Les Verts (
13
) navodi da je Ugovorima uspostavljen „potpuni sustav pravnih sredstava i postupaka”. U skladu s člancima 263. i 277. UFEU‑a, s jedne, i člankom 267. UFEU‑a, s druge strane, taj sustav služi osiguravanju sudske kontrole zakonitosti svih akata Unije, a tu kontrolu povjerava sudovima Europske unije (
14
). Osobito, prema članku 277. UFEU‑a, svaka stranka može pred sudovima Unije pobijati Unijine mjere kojima se izravno provode Unijini akti opće primjene te se u tu svrhu može pozivati na nezakonitost tih akata.
41.
U skladu s ustaljenom sudskom praksom, člankom 277. UFEU‑a konkretizirano je opće načelo koje svakoj stranci jamči pravo da u svrhu poništenja odluke koja se na nju odnosi izravno i osobno osporava valjanost ranijih akata institucije koji čine pravni temelj pobijane odluke ako ta stranka nije imala pravo podnošenja izravne tužbe protiv tih akata, čije štetne posljedice trpi a da nije imala mogućnost zahtijevati njihovo poništenje (
15
).
42.
Nadalje, s obzirom na to da članku 277. UFEU‑a nije svrha omogućiti stranci da u svim slučajevima osporava zakonitost akta opće primjene, akt koji se pobija te kojim se provodi akt opće primjene mora biti primjenjiv, izravno ili neizravno, na slučaj koji je predmet izravne tužbe (
16
).
43.
Shodno tomu, iz ustaljene sudske prakse proizlazi da, u postupku za poništenje pojedinačnih odluka, odredbe akta opće primjene valjano mogu biti predmet prigovora nezakonitosti, pod uvjetom da te odredbe čine temelj tih odluka (
17
) ili da su s njima izravno pravno povezane (
18
). Pozivajući se na tu sudsku praksu, Sud je podsjetio na ta dva alternativna uvjeta u nedavnoj presudi svojeg velikog vijeća u predmetu Komisija i Vijeće/Carreras Sequeros i dr. (
19
). Prema njegovu utvrđenju, ako pobijana pojedinačna odluka ne čini ni mjeru provedbe akta opće primjene niti je s njime izravno pravno povezana, prigovor nezakonitosti protiv tog akta opće primjene nije dopušten (
20
).
44.
Sud se određivanjem tih dvaju alternativnih uvjeta priklonio poprilično širokom tumačenju članka 277. UFEU‑a, koje nadilazi paradigmu „pravnog temelja”. Osobito, Sud je određivanjem uvjeta izravne pravne veze, koji se vrlo rano pojavio u njegovoj sudskoj praksi (
21
), izričito otvorio mogućnost isticanja prigovora nezakonitosti protiv akata institucija koji formalno ne tvore pravni temelj pobijanih pojedinačnih odluka, ali su s njima izravno povezani (
22
).
45.
Prema mojemu mišljenju, to široko tumačenje opravdava, kao prvo, potreba da se olakša pristup pravosuđu osobama koje ne mogu podnositi izravne tužbe protiv Unijinih akata opće primjene (
23
). Kao drugo, ono se može objasniti ograničenim normativnim učinkom prigovora nezakonitosti predviđenog člankom 277. UFEU‑a: ta odredba Ugovora predviđa „neprimjenjivost” akta opće primjene samo u odnosu na konkretan slučaj. Razlozi nezakonitosti u slučaju članka 277. UFEU‑a ne očituju se kroz nevaljanost ili nezakonitost predmetne odredbe, nego samo kroz njezinu neprimjenjivost na konkretan slučaj i konkretne stranke (
24
).
46.
Iz te sudske prakse proizlazi da se prigovor nezakonitosti na temelju članka 277. UFEU‑a može istaknuti samo ako su ispunjena tri kumulativna kriterija. Kao prvo, akt koji tvori pravni temelj pobijane pojedinačne odluke mora imati opću primjenu (u daljnjem tekstu: prvi kriterij). Kao drugo, osoba koja ističe prigovor nezakonitosti nije imala pravo podnijeti izravnu tužbu za poništenje tog akta (u daljnjem tekstu: drugi kriterij) (
25
). Kao treće i posljednje, odredbe Unijina akta opće primjene tvore temelj pobijane pojedinačne odluke ili su s njom izravno pravno povezane (u daljnjem tekstu: treći kriterij). Međutim, kada je riječ o EPSO‑ovim obavijestima o natječaju, čini se da se uvjeti dopuštenosti ponešto razlikuju od navedenih uvjeta.
B.
Kriteriji dopuštenosti za prigovore nezakonitosti protiv EPSO‑ovih obavijesti o natječaju
47.
Komisija u ovom predmetu u bitnome tvrdi da je Opći sud pogrešno kvalificirao činjenice utvrdivši da između obrazloženja sporne odluke i prigovora nezakonitosti istaknutog protiv sporne obavijesti o natječaju postoji uska veza. Osim toga, Komisija ističe da s obzirom na to da ne postoji uska veza između obrazloženja sporne odluke i prigovora nezakonitosti istaknutog protiv sporne obavijesti o natječaju koja nije pravodobno osporena, taj prigovor treba proglasiti nedopuštenim.
48.
Trebam istaknuti da Komisijini argumenti počivaju na standardu dopuštenosti koji su Sud i Opći sud razvili upravo u kontekstu EPSO‑ovih natječaja. U relevantnoj sudskoj praksi utvrđeni su uvjeti koji se u konkretnom kontekstu EPSO‑ovih natječaja moraju ispuniti kako bi kandidat mogao prigovor nezakonitosti protiv obavijesti o natječaju istaknuti više od dva mjeseca nakon njezine objave, a temelje se na doktrini složene administrativne radnje. Ta doktrina zahtijeva da između obrazloženja pobijane pojedinačne odluke i prigovora nezakonitosti istaknutog protiv obavijesti o natječaju postoji „uska veza” ili „tijesna povezanost”.
1. Doktrina „složene administrativne radnje”
49.
Komisija navodi da se u sudskoj praksi, kada je riječ o dopuštenosti prigovora nezakonitosti istaknutih protiv obavijesti o natječaju, koristi restriktivan pristup koji opravdava potreba za postizanjem odgovarajuće ravnoteže između prava na sudski nadzor i pravne sigurnosti. Komisija tvrdi da to pravo adekvatno štiti činjenica da kandidat može tužbom za poništenje na temelju članka 270. UFEU‑a pobijati sve odredbe obavijesti o natječaju, u okviru postupka predviđenog člancima 90. i 91. Pravilnika o osoblju, te da može osporavati, putem prigovora nezakonitosti, odredbe obavijesti o natječaju koje su tijesno povezane s obrazloženjem odluke koja na njega negativno utječe.
50.
Za početak moram istaknuti da je obavijest o natječaju akt opće primjene koji je donijela institucija Unije, a koji je upućen svim potencijalnim kandidatima. U skladu s člankom 90. stavkom 2. Pravilnika o osoblju, žalba protiv obavijesti o natječaju može se podnijeti u roku od tri mjeseca od objave te obavijesti u Službenom listu. Prema članku 270. UFEU‑a, kandidat na natječaju može pobijati pojedinačnu odluku, kao što je odluka da ga se ne uvrsti na popis uspješnih kandidata koji se sastavlja na kraju postupka odabira.
51.
U tom pogledu smatram, protivno kandidatkinjinim navodima, da se sporna obavijest o natječaju kojom je utvrđen jezični režim izravno i osobno odnosi na kandidata od trenutka kada on postane kandidat. Također, Sud je više puta utvrdio da odluka koju adresat nije pobijao u rokovima predviđenima člankom 263. šestim stavkom UFEU‑a za njega postaje konačna (
26
). Međutim, tijekom pripreme za natječaj kandidat ne mora biti zainteresiran za pokretanje takvog spora zbog bojazni da bi to moglo negativno utjecati na njegov uspjeh na natječaju ili zbog vremena koje bi mogao izgubiti na takav spor. Stoga, sudska praksa u biti omogućuje kandidatima da osporavaju zakonitost obavijesti o natječaju u kasnijoj fazi ako između obrazloženja pobijane pojedinačne odluke i prigovora kojim se navode nepravilnosti u obavijesti o natječaju postoji uska veza (
27
). Pod pretpostavkom da kandidati mogu podnijeti izravnu tužbu protiv obavijesti o natječaju zato što se ona na njih izravno i osobno odnosi, ta sudska praksa uvodi odstupanje od drugog kriterija. Ona odstupa i od trećeg kriterija, tako što uvodi „lex specialis”.
52.
U tom pogledu moram istaknuti da se sudska praksa znatno razvila. Sud je prvotno, u presudi Adams i dr./Komisija, isticanje prigovora nezakonitosti protiv obavijesti o natječaju proglasio nedopuštenim. Utvrdio je da kandidat koji smatra da nezakonitost obavijesti o natječaju negativno utječe na njega mora pravodobno osporiti tu obavijest. U suprotnom bi obavijest o natječaju bilo moguće osporavati dugo nakon što je objavljena te nakon što je provedena većina radnji ili sve radnje koje su povezane s natječajem, što bi se protivilo načelima pravne sigurnosti, legitimnih očekivanja i dobre uprave (
28
).
53.
Međutim, Sud je u presudi Komisija/Noonan, oslanjajući se na doktrinu „složene administrativne radnje” (
29
), doradio svoju raniju praksu. Zaključio je da se u okviru postupka zapošljavanja, koji predstavlja složenu administrativnu radnju sastavljenu od niza tijesno povezanih odluka, kandidat može u tužbi protiv kasnije pojedinačne odluke, kao što je odluka da se kandidatu odbije pristup testiranju, pozivati na nepravilnosti koje su se pojavile tijekom provedbe natječaja ili koje se odnose na organizaciju natječaja, pod uvjetom da su te ranije nepravilnosti tijesno povezane s pobijanom kasnijom odlukom (
30
).
54.
Iz toga se nameće pitanje što čini „složenu administrativnu radnju”. Prema mojemu mišljenju, postupak natječaja, da bi bio složen, mora biti objektivno složen. EPSO‑ovi natječaji sačinjeni su od niza tijesno povezanih tehničkih odluka koje moraju biti u skladu s načelima jednakosti, proporcionalnosti i transparentnosti (
31
). EPSO‑ovi zahtjevi moraju biti jasni, objektivni i predvidljivi. Međutim, objektivna složenost sama po sebi nije dovoljna da se natječaj opiše složenim. Postupak natječaja mora biti i subjektivno složen, što znači da se kandidat nalazi u situaciji u kojoj ne može pravodobno osporiti obavijest o natječaju jer se poteškoće ili nepravilnosti koje proizlaze iz te obavijesti očituju tek kasnije – prilikom zaprimanja EPSO‑ovih priopćenja ili poziva na testiranje, tijekom testiranja ili prilikom zaprimanja odluke o neuvrštenju na popis uspješnih kandidata. Nadalje, moguće je da kandidat, koji je usredotočen na svoj uspjeh na natječaju, ne bude u mogućnosti podnijeti tužbu za poništenje obavijesti o natječaju (
32
). Dakle, upravni postupak moguće je smatrati „složenom administrativnom radnjom” samo kada je i objektivno i subjektivno složen.
55.
Pristup upotrijebljen u presudi Komisija/Noonan u biti čini odstupanje od drugog kriterija, jer omogućuje kandidatu da osporava obavijest o natječaju neovisno o njegovu pravu da izravno osporava tu obavijest. Budući da se Komisija u svojoj argumentaciji poziva na zahtjev „uske veze” ili „tijesne povezanosti” (
33
), na koji Opći sud upućuje u pobijanoj presudi (
34
) te koji odstupa od drugog kriterija i time ograničava treći kriterij te se s njime preklapa, taj ću zahtjev podrobno razmotriti.
2. Zahtjev „uske veze” ili „tijesne povezanosti”
56.
Za početak trebam istaknuti da, prema svemu sudeći, „uska veza” ili „tijesna povezanost” između akta opće primjene i pobijane pojedinačne odluke proizlazi iz rane sudske prakse Suda. Sud je u presudama Ley/Komisija (
35
) i Alfieri/Parlament (
36
) utvrdio da, u okviru postupka zapošljavanja, kandidat može u tužbi protiv pojedinih faza takvog postupka osporavati zakonitost s njima tijesno povezanih ranijih faza. Sud je u kasnijoj presudi Sergio i dr./Komisija (
37
) zaključio da se kandidati koji nisu pravodobno osporili obavijest o natječaju ipak mogu pozivati na nepravilnosti u natječaju, čak i ako su te nepravilnosti proizašle iz teksta obavijesti o natječaju.
57.
Kako je već spomenuto, Sud je u presudi Komisija/Noonan (
38
) utvrdio da je obavijesti o natječaju, s obzirom posebnu narav postupka zapošljavanja, „koji predstavlja složenu administrativnu radnju sastavljenu od niza tijesno povezanih odluka”, moguće naknadno osporavati (
39
). Stoga se čini da dopuštenost prigovora nezakonitosti protiv obavijesti o natječaju čini odstupanje od drugog kriterija, koje opravdava doktrina „složene administrativne radnje” (
40
). Prema mojemu mišljenju, tu sudsku praksu, koja odstupa od općeg režima – s obzirom na to da omogućuje kandidatu da istakne prigovor nezakonitosti iako je teoretski mogao obavijest o natječaju osporavati kada je postao kandidat na natječaju – opravdavaju sljedeći razlozi.
58.
Kao prvo, u skladu s ranije navedenom sudskom praksom, primjena općeg režima bi u slučaju poput predmetnog dovela do zastare kandidatova prava na isticanje prigovora nezakonitosti na temelju članka 277. UFEU‑a (
41
). Stoga se čini da se logika presuda Giulietti i Komisija/PB, kojom se vodi pobijana presuda, temelji na ideji da obavijest o natječaju „nije pravodobno osporena” (
42
). Međutim, spomenuto odstupanje omogućuje neuspješnom kandidatu da istakne prigovor nezakonitosti neovisno o tome ima li pravo osporavati obavijest o natječaju. Osim što je moguće da kandidat ne može (ili ne želi) osporavati obavijest o natječaju dok natječaj traje, moguće je i da nije svjestan praktičnih pitanja koja se u vezi s tom obavijesti mogu pojaviti u kasnijim fazama natječaja, kao što je jezični režim. Ta se praktična pitanja mogu očitovati u kasnijim fazama natječaja, u okviru kandidatove komunikacije s EPSO‑om ili tijekom testiranja. Osobito, određeni EPSO‑ovi zahtjevi koji proizlaze iz obavijesti o natječaju mogu se konkretizirati ili navesti u pozivima na testiranje. U tom kontekstu, smatram da bi kandidat trebao imati mogućnost da u kasnijim fazama natječaja istakne prigovor nezakonitosti protiv obavijesti o natječaju. Posljedično, za potrebe davanja učinka načelu djelotvorne sudske zaštite (
43
) treba smatrati da predmetni kandidat u trenutku kada je postao kandidat nije „imao mogućnost zahtijevati” ukidanje akta opće primjene.
59.
Kao drugo, kako sam gore spomenula, Sud je u presudi Komisija i Vijeće/Carreras Sequeros i dr. (
44
) za potrebe dopuštenosti prigovora nezakonitosti na temelju članka 277. UFEU‑a tu odredbu, a osobito njezin treći kriterij, a to je kriterij pravnog temelja ili izravne pravne veze, široko protumačio (
45
). Ako bi Sud zahtjev „uske veze” ili „tijesne povezanosti” (
46
) između obrazloženja pobijane pojedinačne odluke i prigovora nezakonitosti veoma usko tumačio, takvo bi tumačenje neopravdano ograničilo taj treći kriterij.
60.
Osim toga, suviše restriktivan pristup mogao bi pretjerano otežati osporavanje jezičnih pravila natječajâ, što bi činilo neizravnu potvrdu uobičajene prakse određivanja engleskog, francuskog ili njemačkog kao drugog jezika natječaja, pri čemu ne bi bilo moguće utvrditi je li dotična institucija poštovala obveze koje proizlaze iz sudske prakse Suda. Također bih istaknula da je Opći sud u ovom slučaju prihvatio prigovor nezakonitosti istaknut protiv sporne obavijesti o natječaju jer ni razlozi navedeni u toj obavijesti ni dokazi koje je Komisija dostavila u prilog tim razlozima ne opravdavaju jezična pravila natječaja o kojem je riječ. U svojoj žalbi Komisija nije osporavala dio pobijane presude koji se odnosi na meritum prigovora nezakonitosti.
61.
Kao treće, ističem da Ugovor prigovoru nezakonitosti na temelju članka 277. UFEU‑a daje ograničen učinak, jer taj prigovor ne dovodi do poništenja akta opće primjene, već samo do neprimjenjivosti tog akta na konkretan slučaj (
47
). Učinak proglašenja akta opće primjene nezakonitim djeluje samo inter partes, a ne erga omnes; taj se akt proglašava neprimjenjivim u dijelu u kojem je primijenjen u pojedinačnoj odluci. Zbog toga smatram da treba odbaciti i argument koji se tiče načela pravne sigurnosti.
62.
Stoga ne vidim niti jedan razlog zbog kojeg bi Sud trebao osporavanje obavijesti o natječaju putem prigovora nezakonitosti proglasiti nedopuštenim kada između obrazloženja pobijane odluke i odredbi obavijesti o natječaju koje se odnose na jezični režim postoji uska veza ili tijesna povezanost.
63.
Ipak, zahtjev uske veze ili tijesne povezanosti treba tumačiti dovoljno usko, jer čini odstupanje od općeg režima u smislu da omogućuje nezastarijevanje prava stranke da osporava zakonitost akta opće primjene. Osim toga, takvo tumačenje opravdava potreba za postizanjem ravnoteže između mogućnosti osporavanja akta opće primjene čak i dugo nakon objave obavijesti o natječaju, s jedne strane, i pokretanja brojnih zasebnih postupaka protiv obavijesti o natječaju koji bi preopteretili Komisiju i Opći sud.
64.
Posljedično, mišljenja sam da je Opći sud s pravom istaknuo da se u sudskoj praksi tužba podnesena protiv pobijane pojedinačne odluke smatra dopuštenom ako se njezin tužbeni razlog kojim se navode nepravilnosti u obavijesti o natječaju koja nije pravodobno osporena odnosi na obrazloženje te odluke (
48
). Nasuprot tomu, kada takva veza ne postoji, takav se tužbeni razlog mora proglasiti nedopuštenim (
49
).
65.
S obzirom na navedena razmatranja, sada ću razmotriti je li Opći sud s pravom odbio prigovor nedopuštenosti koji je Komisija u svojoj tužbi za poništenje podnesenoj Općem sudu istaknula protiv prigovora nezakonitosti sporne obavijesti o natječaju.
C.
Komisijin prigovor nedopuštenosti
66.
Za početak moram istaknuti da Komisija osporava točke 54. do 61. pobijane presude. Ona ne osporava dva utvrđenja Općeg suda koja se nalaze u točkama 52. i 53. te presude. Kao prvo, navodi da kandidatkinja svojim prigovorom nezakonitosti u biti osporava odredbe sporne obavijesti o natječaju koje se odnose na jezični režim, to jest ograničenja izbora drugog jezika na engleski, francuski ili njemački. Kao drugo, Opći je sud istaknuo da je kandidatkinja dopisom od 9. studenoga 2015. obaviještena da nije uvrštena na popis uspješnih kandidata zato što nije ostvarila najveći broj bodova na testiranju u centru za procjenu kandidata.
67.
Kandidatkinja tvrdi da Komisija podjelom jedinog žalbenog razloga na tri dijela pokušava umjetno razdvojiti argumente koje Opći sud iznosi u točkama 51. do 61. pobijane presude. Slažem se da Opći sud u tim točkama objašnjava zašto između obrazloženja sporne odluke i odredbi sporne obavijesti o natječaju koje se odnose na jezični režim i čija se zakonitost osporava postoji uska veza. Unatoč tomu, smatram da je argumente iznesene u tim točkama doista moguće odvojeno promatrati, jer se svaki od triju dijelova jedinog žalbenog razloga odnosi na različit argument.
68.
Osim toga, kandidatkinja smatra da se trima dijelovima jedinog žalbenog razloga nastoji osporiti činjenično stanje slučaja kako ga je Opći sud utvrdio. Ona stoga zahtijeva od Suda da čitav taj žalbeni razlog, ili svaki od njegovih triju dijelova, odbaci kao nedopuštene. Podredno ističe da taj žalbeni razlog, ili svaki od njegovih triju dijelova, treba odbiti kao neosnovane. Na te ću se zahtjeve osvrnuti u svojoj analizi pojedinih dijelova jedinog žalbenog razloga.
1. Prvi dio jedinog žalbenog razloga
69.
Komisija navodi da je Opći sud u točki 54. pobijane presude pogrešno kvalificirao činjenice jer je utvrdio da između obrazloženja sporne odluke i odredbi sporne obavijesti o natječaju koje se odnose na jezični režim postoji uska veza. Ona tvrdi da bi kandidatkinji, čak i da je u općoj kompetenciji „Komunikacija” dobila 10 od 10 bodova, trebalo 7,46 dodatnih bodova kako bi dospjela na popis uspješnih kandidata. Stoga, sva kasnija utvrđenja Općeg suda u pogledu dopuštenosti prigovora nezakonitosti, sadržana u točkama 55. do 58. pobijane presude, počivaju na pretpostavci da uska veza postoji te su sva obilježena tom pogreškom koja se tiče prava.
70.
Za početak, kako je već navedeno (
50
), trebam istaknuti da je Opći sud u toj točki 54. utvrdio da je cilj mjerenja opće kompetencije „Komunikacija” u centru za procjenu kandidata bila procjena sposobnosti kandidata da se „jasno i precizno izražava u pismu i govoru”. Iz toga je implicitno, ali nužno, proizašlo utvrđenje povjerenstva za odabir u odnosu na kandidatkinjino poznavanje francuskog jezika ili, barem, njezino vladanje vještinom koje je snažno uvjetovano njezinim poznavanjem tog jezika.
71.
Moram istaknuti da Komisijin argument počiva na pretpostavci da neuspjeh kandidatkinje na natječaju o kojem je riječ nije bio posljedica opće kompetencije „Komunikacija”, već drugih kompetencija u vezi s kojima nije ostvarila dovoljan broj bodova. Međutim, Opći sud u pobijanoj presudi nije donio takvo činjenično utvrđenje. Iako Sud kao žalbeni sud nije nadležan ocjenjivati činjenice (
51
), osim ako se navodi da su činjenice iskrivljene, u žalbenom se postupku može preispitivati pravna kvalifikacija činjenica (
52
).
72.
Budući da Opći sud u pobijanoj presudi nije ništa utvrdio u pogledu toga koja je kompetencija bila presudna za neuvrštenje kandidatkinje na popis uspješnih kandidata, smatram da Sud treba ostati unutar činjeničnog okvira određenog tom presudom, a u kojoj se, kada je riječ o kandidatkinjinim bodovima, samo navodi da je „[kandidatkinja] dobila ukupno 61,13 od 100 bodova”, a da je u vezi s općom kompetencijom „Komunikacija”„dobila 5,5 od 10 bodova, što je jedna od najnižih ocjena koje je dobila prilikom procjene njezinih općih kompetencija, koja se odvila u centru za procjenu kandidata” (
53
). Stoga, Sud prilikom razmatranja Komisijinih argumenata treba odoljeti iskušenju da ocjenu činjenica koju je proveo Opći sud zamijeni vlastitom. Međutim, Sud treba utvrditi je li nepostojanje opisanog utvrđenja relevantno za pravno kvalificiranje činjenica, to jest za utvrđivanje postojanja uske veze između obrazloženja sporne odluke i odredbi sporne obavijesti o natječaju koje se odnose na jezični režim.
73.
U tom pogledu smatram da pravna kvalifikacija činjenica ovog slučaja ne treba ovisiti o vanjskim elementima, kao što je broj bodova koji je kandidatkinja dobila u vezi s nekom drugom općom ili posebnom kompetencijom, već treba ovisiti o konkretnom obrazloženju koje sporna odluka sadržava u pogledu posebne kompetencije o kojoj je riječ. Drugim riječima, da bi prigovor nezakonitosti bio dopušten, dovoljno je da kandidatkinja dokaže da kompetencija o kojoj je riječ, u vezi s kojom nije dobila dovoljan broj bodova, ima usku vezu s odredbama sporne obavijesti o natječaju. Za tu svrhu, prema mojemu mišljenju, bodovi dobiveni u vezi s ostalim kompetencijama nisu relevantni.
74.
Nadalje, ako bi Sud utvrdio koja je od ocjena bila presudna za neuvrštenje kandidatkinje na popis uspješnih kandidata, takvo se utvrđenje ne bi ticalo nedopuštenosti, već merituma argumenata koje kandidatkinja iznosi, jer je za donošenje takvog utvrđenja potrebno ocijeniti rezultate navedene u spornoj odluci i meritum argumenata koje je kandidatkinja iznijela.
75.
Shodno tomu, u dijelu u kojem broj bodova koji je povjerenstvo za odabir kandidatkinji dodijelilo u vezi s kompetencijom „Komunikacija” proizlazi iz pobijanih odredbi sporne obavijesti o natječaju, kandidatkinja može protiv tih odredbi istaknuti prigovor nezakonitosti na temelju članka 277. UFEU‑a. Osim toga, ništa u pobijanoj presudi, a osobito u njezinoj točki 54., ne upućuje na to da je Opći sud iskrivio činjenične elemente zaključivši da su utvrđenje koje je povjerenstvo za odabir donijelo u pogledu kandidatkinjina poznavanja francuskog jezika i njezino vladanje vještinom „Komunikacija” tijesno povezani. Opći je sud u toj točki pravilno primijenio kriterije uske veze i tijesne povezanosti kako su gore objašnjeni (
54
) te se čini da ta točka ne sadržava nikakve pogreške koje se tiču prava.
76.
S obzirom na navedeno, mišljenja sam da je Opći sud, na temelju utvrđenja u točki 54., s pravom zaključio da između obrazloženja sporne odluke i odredbi sporne obavijesti o natječaju koje se odnose na jezični režim postoji uska veza koja prigovor nezakonitosti čini dopuštenim. Takvo je utvrđenje dostatno za zaključak da takva veza postoji. Unatoč tomu, radi cjelovitosti ću razmotriti postoji li takva uska veza zbog razloga različitih od onih koji su već navedeni, to jest zbog onih koji su navedeni u točkama 55. do 57. pobijane presude.
2. Drugi dio jedinog žalbenog razloga
77.
Komisija navodi da je Opći sud pogrešno kvalificirao činjenice i iskrivio dokaze zaključivši, u točkama 55. do 57. pobijane presude, na temelju kriterija zasnovanog na pretpostavci da je kandidatu testove teže polagati na njegovu drugom jeziku nego na njegovu materinjem jeziku, da između obrazloženja sporne odluke i odredbi sporne obavijesti o natječaju postoji uska veza. Komisija tvrdi da usporedba razine kandidatkinjina poznavanja portugalskog jezika s razinom njezina poznavanja francuskog jezika nije relevantna za potrebe utvrđivanja postojanja takve uske veze.
78.
Komisija ističe da je kandidatkinja osporavala činjenicu da je kao drugi jezik mogla izabrati samo engleski, francuski ili njemački. Kandidatkinja je navela da bi dobila veći broj bodova da joj se omogućilo da testove polaže na španjolskom te je na temelju toga smatrala da između sporne odluke i jezičnih pravila natječaja o kojem je riječ postoji uska veza. Opći je sud trebao razinu kandidatkinjina poznavanja portugalskog jezika usporediti s razinom njezina poznavanja španjolskog, a ne francuskog jezika.
79.
Pored toga, Komisija ističe da Opći sud u tim točkama nije uzeo u obzir činjenicu da su dva jezika kojima je kandidatkinja najbolje vladala bili engleski i francuski. Shodno tomu, ograničenje izbora drugog jezika nije ju dovelo u nepovoljan položaj, jer je, kako je navela, bolje vladala tim jezicima, na razini C2. Ona je istaknula jedan drugi jezik, španjolski, ali je navela da ga poznaje slabije od francuskog i engleskog. Za to ograničenje stoga nije moguće smatrati da je negativno utjecalo na njezin uspjeh niti da je tijesno povezano s obrazloženjem sporne odluke.
80.
Kandidatkinja u bitnome tvrdi da točke 56. do 58. pobijane presude treba zajedno promatrati te da Komisija svojim argumentima zapravo umjetno izdvaja te točke.
81.
Za početak trebam istaknuti da je Opći sud u točki 52. pobijane presude naveo da kandidatkinja svojim prigovorom nezakonitosti u biti osporava odredbe sporne obavijesti o natječaju koje se odnose na jezični režim, to jest ograničenje izbora drugog jezika na engleski, francuski ili njemački. Opći je sud u točki 55. pobijane presude nastojao utvrditi postojanje uske veze između kandidatkinjina poznavanja francuskog jezika i testova koje je morala polagati na tom jeziku. Opći je sud u vezi s tim istaknuo, u točki 57. pobijane presude, da je kandidatkinja bolje vladala portugalskim nego francuskim jezikom.
82.
Takva usporedba ne može biti valjana, jer je portugalski bio njezin glavni jezik, a razina poznavanja tog jezika ne može biti relevantna za prikladnost ograničenja izbora drugog jezika. Posljedično, Opći sud na temelju utvrđenja u točkama 55. do 57. pobijane presude nije mogao zaključiti da između obrazloženja sporne odluke i odredbi sporne obavijesti o natječaju čija se zakonitost osporava postoji uska veza (
55
).
83.
Posljedično, usporedba provedena u tim točkama obilježena je pogreškom koja se tiče prava. Međutim, ako obrazloženje odluke Općeg suda sadržava povredu prava Unije, ali je njezina izreka osnovana iz drugih pravnih razloga, takva povreda nema za posljedicu ukidanje te odluke. Umjesto toga, valja zamijeniti obrazloženje (
56
). U ovom je predmetu potrebno jednostavno odbaciti utvrđenja donesena u točkama 55. do 57. pobijane presude.
3. Treći dio jedinog žalbenog razloga
84.
Komisija ističe da je Opći sud u točki 58. pobijane presude pogrešno kvalificirao činjenice utemeljivši utvrđenje o postojanju uske veze na činjenici da je kandidatkinja pisani test polagala na konfiguraciji tipkovnice različitoj od konfiguracije QWERTY PT na koju je naviknuta.
85.
Komisija tvrdi, kao prvo, da izbor konfiguracije tipkovnice nije povezan s obrazloženjem sporne odluke. Komisija je na raspravi uvelike naglašavala činjenicu da se u spornoj obavijesti o natječaju nije spominjao izbor tipkovnice. Kao drugo, Komisija navodi da je, iako je EPSO za provedbu studije slučaja predložio ograničen izbor konfiguracija tipkovnica, to pitanje odvojeno od pitanja jezičnih pravila natječaja o kojem je riječ. U biti, konfiguracija tipkovnica se uopće ne spominje u spornoj obavijesti o natječaju. Nadalje, činjenica da je kandidatkinja izabrala tipkovnicu QWERTY UK iako je u okviru studije slučaja odlučila koristiti francuski dokazuje da su odnosna dva pitanja međusobno zasebna i nepovezana.
86.
U tom pogledu trebam istaknuti da je Opći sud u točki 58. pobijane presude naveo da „ograničavanje izbora drugog jezika spornog natječaja na tri jezika o kojima je riječ ne utječe samo na sposobnost kandidata da se izraze usmenim ili pisanim putem, nego se njime određuje i vrsta tipkovnice koju kandidati mogu koristiti za izvođenje studije slučaja, s obzirom na to da EPSO, u skladu sa svojom praksom koju je Komisija potvrdila pred Općim sudom, kandidatima na raspolaganje stavlja tipkovnicu samo na jeziku (i, po potrebi, na jezicima) na kojem se testiranje treba provesti”. Opći je sud dodao da u ovom slučaju nije sporno da je kandidatkinja morala koristiti vrstu tipkovnice na čije korištenje nije bila naviknuta s obzirom na svoj materinji jezik. Prema navodu Općeg suda, ta okolnost utječe na izvođenje i stoga vjerojatno i na rezultat testiranja u okviru kojega se zahtijeva da se pomoću tipkovnice napiše tekst određene duljine u ograničenom vremenu.
87.
Pitanje može li se izbor tipkovnice smatrati relevantnom činjenicom za potrebe utvrđivanja postojanja uske veze Sud može u žalbenom postupku razmatrati na temelju činjenica koje je utvrdio Opći sud.
88.
U vezi s tim, iz EPSO‑ove perspektive točno je da izbor tipkovnica čini praktično i tehničko pitanje, koje se nigdje ne spominje u spornoj obavijesti o natječaju. Međutim, iz perspektive kandidata, čini mi se da jezični režim utječe na njegovo usmeno i pisano izražavanje. Budući da potonje ovisi o izboru tipkovnice, povezanost između tih dvaju elemenata ne može se osporiti. S obzirom na to da kandidati za pisanje koriste tehničko sredstvo tipkovnice, moguće je zaključiti da su jezik koji kandidati koriste i jezični režim povezani. Smatram nedvojbenim da su ta dva elementa isprepletena i da je za posebne okolnosti ovog slučaja karakteristična bliska povezanost. Činjenica da je izbor jezika u spornoj obavijesti o natječaju bio ograničen na gore navedena tri jezika utjecao je, prema svemu sudeći, i na izbor tipkovnica koji je EPSO ponudio, a koji je bio ograničen upravo na te jezike. Čini se da je takva usporednost bila svjestan EPSO‑ov odabir uvjetovan odlukom da se izbor drugog jezika ograniči.
89.
Osim toga, izrazito mi je dvojben argument kojim je Komisija na raspravi navodila da takva povezanost ne postoji, s obzirom na to da u spornoj obavijesti o natječaju nije izložen izbor tipkovnica. Ako bi Sud prihvatio taj argument, Komisija bi mogla koristiti neodređene i neprecizne obavijesti o natječaju kako bi izbjegla sudsku kontrolu. Činjenica da je Komisija izbor tipkovnica izložila u pozivima na testiranje pokazuje da su, u složenoj administrativnoj radnji kao što je EPSO‑ov natječaj, pojedine faze tijesno povezane te da obavijest o natječaju mora biti dovoljno jasna i podrobna. Važan element kao što je izbor tipkovnice koja će se koristiti na natječaju treba podlijegati sudskoj kontroli.
90.
Iz toga proizlazi da Opći sud, u konkretnim okolnostima ovog slučaja, nije pogriješio utvrdivši, u točkama 60. i 61. pobijane presude, da između obrazloženja sporne odluke i odredbi sporne obavijesti o natječaju koje se odnose na jezični režim tog natječaja postoji uska veza te proglasivši stoga prigovor nezakonitosti dopuštenim.
91.
Slijedom toga, smatram da treći dio jedinog žalbenog razloga treba odbiti.
92.
S obzirom na prethodna razmatranja, predlažem da Sud ukine pobijanu presudu u dijelu u kojem je Opći sud, u njezinim točkama 55. do 57., svoje utvrđenje o postojanju uske veze između obrazloženja sporne odluke i odredbi sporne obavijesti o natječaju utemeljio na usporedbi između razine kandidatkinjina poznavanja portugalskog s razinom njezina poznavanja francuskog jezika. Ostatak žalbe treba odbiti.
D.
Troškovi
93.
U skladu s člankom 184. stavkom 2. Poslovnika Suda, kad je žalba osnovana i Sud sam konačno odluči o sporu, Sud odlučuje o troškovima.
94.
U skladu s člankom 138. stavkom 1. Poslovnika Suda, koji se na žalbene postupke primjenjuje na temelju članka 184. stavka 1. tog poslovnika, stranka koja ne uspije u postupku dužna je, na zahtjev protivne stranke, snositi troškove. Prema članku 138. stavku 3. tog poslovnika, ako stranke djelomično uspiju u svojim zahtjevima, svaka stranka snosi vlastite troškove. Međutim, ako se to čini opravdanim u danim okolnostima, Sud može odlučiti da, osim vlastitih troškova, jedna stranka snosi i dio troškova druge stranke.
95.
Prema mojemu mišljenju, ako Sud u ovom predmetu zauzme stajalište koje sam predložila, Komisiji, s obzirom na okolnosti ovog slučaja, treba naložiti snošenje vlastitih troškova i svih kandidatkinjinih troškova nastalih u prvostupanjskom i žalbenom postupku.
E.
Zaključak
96.
S obzirom na prethodna razmatranja, predlažem da Sud odbije žalbu, izuzevši njezin dio koji se odnosi na točke 55. do 57. presude od 9. lipnja 2021., Calhau Correia de Paiva/Komisija (T‑202/17, EU:T:2021:323), i naloži Komisiji snošenje troškova.
(
1
)	Izvorni jezik: engleski
(
2
)	Wittgenstein, L., Tractatus Logico Philosophicus. Routledge, 1961., 5.6., str. 70.
(
3
)	Na čiju se važnost podsjeća u članku 3. stavku 3. četvrtom podstavku UEU‑a i članku 22. Povelje Europske unije o temeljnim pravima. Vidjeti, u tom pogledu, presudu od 26. ožujka 2019., Španjolska/Parlament (C‑377/16, EU:C:2019:249, t. 36.).
(
4
)	Članak 1. Uredbe Vijeća br. 1 od 15. travnja 1958. o određivanju jezika koji se koriste u Europskoj ekonomskoj zajednici (SL 1958., 17, str. 385.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 3., str. 3.), kako je izmijenjena Uredbom Vijeća (EU) br. 517/2013 od 13. svibnja 2013. (SL 2013., L 158, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 10., str. 31.) (u daljnjem tekstu: Uredba br. 1/58)
(
5
)	Obavijest o natječaju EPSO/AD/293/14 za dobivanje popisa uspješnih kandidata za zapošljavanje, u Europskoj komisiji, administratora u razredu AD 7 u područjima prava tržišnog natjecanja, korporativnih financija, financijske ekonomije, industrijske ekonomije i makroekonomije (SL 2014., C 376 A, str. 1.)
(
6
)	T‑202/17, EU:T:2021:323
(
7
)	SL 2014., C 60 A, str. 1.
(
8
)	AZERTY, QWERT i QWERTZ označavaju različite rasporede znakova latinice na tipkama pisaćih strojeva i računalnim tipkovnicama. Ti nazivi potječu od prvih šest slova koja se nalaze u prvom redu abecednih tipki. Uz te se nazive nalazi i naznaka zemlje u kojima se odnosni rasporedi koriste: FR/BE (Francuska ili Belgija), UK (Ujedinjena Kraljevina) ili DE (Njemačka).
(
9
)	Vidjeti presudu od 8. rujna 2020., Komisija i Vijeće/Carreras Sequeros i dr. (C‑119/19 P i C‑126/19 P, EU:C:2020:676, t. 69. i navedenu sudsku praksu).
(
10
)	Vidjeti, u tom pogledu, presudu od 11. kolovoza 1995., Komisija/Noonan (C‑448/93 P, EU:C:1995:264, t. 17. i navedenu sudsku praksu).
(
11
)	Vidjeti presudu od 14. prosinca 2017., PB/Komisija (T‑609/16, EU:T:2017:910, t. 26. i navedenu sudsku praksu).
(
12
)	Ibid., t. 28. i 29.
(
13
)	Vidjeti presudu od 23. travnja 1986., Les Verts/Parlament (294/83, EU:C:1986:166, t. 23.).
(
14
)	Presude od 25. srpnja 2002., Unión de Pequeños Agricultores/Vijeće (C‑50/00 P, EU:C:2002:462, t. 40.); od 12. rujna 2006., Reynolds Tobacco i dr./Komisija (C‑131/03 P, EU:C:2006:541, t. 80.); od 12. srpnja 2012., Association Kokopelli (C‑59/11, EU:C:2012:447, t. 34.); od 3. listopada 2013., Inuit Tapiriit Kanatami i dr./Parlament i Vijeće (C‑583/11 P, EU:C:2013:625, t. 92.); i od 17. ožujka 2017., Rosneft (C‑72/15, EU:C:2017:236, t. 66.)
(
15
)	Vidjeti, u tom pogledu, presude od 6. ožujka 1979., Simmenthal/Komisija (92/78, EU:C:1979:53, t. 39.), i od 19. siječnja 1984., Andersen i dr./Parlament (262/80, EU:C:1984:18, t. 6.). Iz sudske prakse usto proizlazi da je prigovor nezakonitosti moguće isticati samo kada niti jedan drugi pravni lijek nije dostupan (vidjeti, u tom pogledu, presude od 9. ožujka 1994., TWD Textilwerke Deggendorf, C‑188/92, EU:C:1994:90, t. 17.; od 15. veljače 2001., Nachi Europe, C‑239/99, EU:C:2001:101, t. 37.; i od 8. ožujka 2007., Roquette Frères, C‑441/05, EU:C:2007:150, t. 40.
(
16
)	Presuda od 8. rujna 2020., Komisija i Vijeće/Carreras Sequeros i dr. (C‑119/19 P i C‑126/19 P, EU:C:2020:676, t. 68. i navedena sudska praksa). Kada je riječ o sudskoj praksi Općeg suda, vidjeti presude od 15. ožujka 2017., Fernández González/Komisija (T‑455/16 P, neobjavljena, EU:T:2017:169, t. 34.), i od 22. studenoga 2017., von Blumenthal i dr./EIB (T‑558/16, neobjavljena, EU:T:2017:827, t. 71.).
(
17
)	U tom pogledu vidjeti, osobito, presude od 28. listopada 1981., Krupp Stahl/Komisija (275/80 i 24/81, EU:C:1981:247, t. 32.), i od 11. srpnja 1985., Salerno i dr./Komisija i Vijeće (87/77, 130/77, 22/83, 9/84 i 10/84, neobjavljena, EU:C:1985:318, t. 36.).
(
18
)	U tom pogledu vidjeti, osobito, presude od 31. ožujka 1965., Macchiorlati Dalmas/Visoka vlast (21/64, EU:C:1965:30, str. 175. i 187.); od 10. lipnja 1986., Usinor/Komisija (81/85 i 119/85, EU:C:1986:234, t. 13.); od 9. rujna 2003., Kik/OHIM (C‑361/01 P, EU:C:2003:434, t. 76.); i od 28. lipnja 2005., Dansk Rørindustri i dr./Komisija (C‑189/02 P, C‑202/02 P, C‑205/02 P do C‑208/02 P i C‑213/02 P, EU:C:2005:408, t. 237.).
(
19
)	Presuda od 8. rujna 2020. (C‑119/19 P i C‑126/19 P, EU:C:2020:676, t. 69. i navedena sudska praksa)
(
20
)	Ibid., t. 70. i navedena sudska praksa
(
21
)	Vidjeti, u tom pogledu, presudu od 31. ožujka 1965., Macchiorlati Dalmas/Visoka vlast (21/64, EU:C:1965:30, str. 187.).
(
22
)	Presude od 13. srpnja 1966., Italija/Vijeće i Komisija (32/65, EU:C:1966:42), i od 16. ožujka 2022., MEKH i FGSZ/ACER (T‑684/19 i T‑704/19, EU:T:2022:138, t. 58.). Kada je riječ o sudskoj praksi Općeg suda, vidjeti, među ostalim, presude od 2. listopada 2001., Martinez i dr./Parlament (T‑222/99, T‑327/99 i T‑329/99, EU:T:2001:242, t. 135.); od 20. studenoga 2007., Ianniello/Komisija (T‑308/04, EU:T:2007:347, t. 33.); i od 2. listopada 2014., Spraylat/ECHA (T‑177/12, EU:T:2014:849, t. 25.).
(
23
)	Presude od 26. listopada 1993., Reinarz/Komisija (T‑6/92 i T‑52/92, EU:T:1993:89, t. 56.), i od 21. listopada 2010., Agapiou Joséphidès/Komisija i EACEA (T‑439/08, neobjavljena, EU:T:2010:442, t. 50.)
(
24
)	Mišljenje nezavisnog odvjetnika P. Cruza Villalóna u predmetu National Iranian Oil Company/Vijeće (C‑440/14 P, EU:C:2015:545, t. 66.)
(
25
)	U pogledu drugog kriterija trebam istaknuti da se, u skladu s člankom 263. šestim stavkom UFEU‑a, postupak za poništenje mora pokrenuti u roku od dva mjeseca, ovisno o slučaju, od objave akta ili obavješćivanja tužitelja o toj objavi ili, ako takva objava ili obavijest izostanu, od dana kada je tužitelj doznao za mjeru. U teoriji se može tvrditi da ako osoba želi osporavati EPSO‑ovu obavijest o natječaju, ona može osporavati akt opće primjene od trenutka kada je ta osoba prihvaćena kao kandidat na dotičnom natječaju.
(
26
)	Presuda od 14. studenoga 2017., British Airways/Komisija (C‑122/16 P, EU:C:2017:861, t. 83. i navedena sudska praksa)
(
27
)	Vidjeti, u tom pogledu, presude od 16. rujna 1993., Noonan/Komisija (T‑60/92, EU:T:1993:74, t. 27.); i od 31. siječnja 2006., Giulietti/Komisija (T‑293/03, EU:T:2006:37, t. 42.).
(
28
)	Vidjeti, u tom pogledu, presude od 11. ožujka 1986., Adams i dr./Komisija (294/84, EU:C:1986:112, t. 17.), i od 31. siječnja 2006., Giulietti/Komisija (T‑293/03, EU:T:2006:37, t. 42.).
(
29
)	Vidjeti, u tom pogledu, presudu od 11. kolovoza 1995., Komisija/Noonan (C‑448/93 P, EU:C:1995:264, t. 17. i 19.).
(
30
)	Ibid. Vidjeti također presudu od 14. prosinca 2017., PB/Komisija (T‑609/16, EU:T:2017:910, točku 26. i sljedeće točke).
(
31
)	Vidjeti također, u tom pogledu, presudu od 27. studenoga 2012., Italija/Komisija (C‑566/10 P, EU:C:2012:752, t. 90. i 92.).
(
32
)	Vidjeti točku 51. ovog mišljenja.
(
33
)	Točka 13.
(
34
)	Vidjeti točke 50., 55., 59. i 60. pobijane presude.
(
35
)	Presuda od 31. ožujka 1965., Ley/Komisija (12/64 i 29/64, EU:C:1965:28, t. 118.)
(
36
)	Presuda od 7. travnja 1965., Alfieri/Parlament (35/64, EU:C:1965:40, t. 266.)
(
37
)	Presuda od 8. ožujka 1988., Sergio i dr./Komisija (64/86, 71/86 do 73/86 i 78/86, EU:C:1988:119, t. 15.)
(
38
)	Presuda od 11. kolovoza 1995., Komisija/Noonan (C‑448/93 P, EU:C:1995:264, t. 12.)
(
39
)	Vidjeti točku 53. ovog mišljenja.
(
40
)	U tom je pogledu važno istaknuti da Sud u presudi Komisija i Vijeće/Carreras Sequeros i dr. (C‑119/19 P i C‑126/19 P, EU:C:2020:676), nije spomenuo ni kriterij povezanosti ni marginu prosudbe tijela koje je donijelo odluku. Umjesto toga, Sud je podsjetio na ustaljeni kriterij, prema kojem postoje dvije alternativne mogućnosti: ili akt opće primjene čini temelj pobijane pojedinačne odluke ili su ta dva akta izravno pravno povezana.
(
41
)	Vidjeti bilješku 15. ovog mišljenja.
(
42
)	Presude od 31. siječnja 2006., Giulietti/Komisija (T‑293/03, EU:T:2006:37, t. 41.), i od 14. prosinca 2017., PB/Komisija (T‑609/16, EU:T:2017:910, t. 28.)
(
43
)	U skladu s ustaljenom sudskom praksom, člankom 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, koji potvrđuje načelo djelotvorne sudske zaštite, priznaje se svakoj osobi čija su prava i slobode zajamčeni pravom Unije povrijeđeni pravo na djelotvoran pravni lijek pred sudom (vidjeti, među ostalim, presudu od 20. travnja 2021., Repubblika, C‑896/19, EU:C:2021:311, t. 40.).
(
44
)	Vidjeti točke 44. i 45. ovog mišljenja.
(
45
)	Vidjeti točke 44. do 46. ovog mišljenja.
(
46
)	Presuda od 14. prosinca 2017., PB/Komisija (T‑609/16, EU:T:2017:910, t. 29. i navedena sudska praksa)
(
47
)	Mišljenje nezavisnog odvjetnika P. Cruza Villalóna u predmetu National Iranian Oil Company/Vijeće (C‑440/14 P, EU:C:2015:545, t. 66.)
(
48
)	Točka 49. pobijane presude
(
49
)	Točka 50. pobijane presude
(
50
)	Vidjeti točku 27. ovog mišljenja.
(
51
)	Vidjeti, u tom pogledu, presudu od 13. lipnja 2013., Versalis/Komisija (C‑511/11 P, EU:C:2013:386, t. 66.).
(
52
)	Vidjeti presude od 1. lipnja 1994., Komisija/Brazzelli Lualdi i dr. (C‑136/92 P, EU:C:1994:211, t. 49.), i od 23. studenoga 2017., Bionorica i Diapharm/Komisija (C‑596/15 P i C‑597/15 P, EU:C:2017:886, t. 55. i navedena sudska praksa).
(
53
)	Točke 11. i 54. pobijane presude
(
54
)	Vidjeti točke 57. do 63. ovog mišljenja.
(
55
)	Opći je sud trebao razinu kandidatkinjina poznavanja portugalskog jezika usporediti s razinom njezina poznavanja španjolskog, a ne francuskog jezika.
(
56
)	Presude od 9. rujna 2008., FIAMM i dr./Vijeće i Komisija (C‑120/06 P i C‑121/06 P, EU:C:2008:476, t. 187.); od 6. rujna 2017., Intel/Komisija (C‑413/14 P, EU:C:2017:632, t. 94.); i od 6. studenoga 2018., Scuola Elementare Maria Montessori/Komisija, Komisija/Scuola Elementare Maria Montessori, i Komisija/Ferracci (C‑622/16 P do C‑624/16 P, EU:C:2018:873, t. 48.)