62023CJ0233_RES
Predmet C-233/23
Alphabet Inc. i dr.
protiv
Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato
(zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Consiglio di Stato, Italija)
Presuda Suda (veliko vijeće) od 25. veljače 2025.
„Zahtjev za prethodnu odluku – Tržišno natjecanje – Vladajući položaj – Članak 102. UFEU‑a – Digitalna tržišta – Digitalna platforma – Odbijanje poduzetnika u vladajućem položaju, koji je razvio digitalnu platformu, da trećem poduzetniku, koji je razvio aplikaciju, omogući pristup toj platformi osiguravanjem interoperabilnosti između navedene platforme i te aplikacije – Ocjena neophodnosti pristupa digitalnoj platformi – Učinci postupanja koje se stavlja na teret – Objektivno opravdanje – Nužnost da poduzetnik u vladajućem položaju razvije predložak za kategoriju aplikacija kako bi se omogućio pristup – Definicija relevantnog silaznog tržišta”
Vladajući položaj – Zlouporaba – Odbijanje poduzetnika u vladajućem položaju da dopusti drugom poduzetniku pristup proizvodu ili usluzi koji su potrebni za njegovu djelatnost – Infrastruktura koju je poduzetnik u vladajućem položaju razvio kako bi trećim poduzetnicima omogućio da se njome koriste, a ne samo za potrebe vlastite djelatnosti – Ocjena nepoštenog karaktera – Primjena uvjeta koji se odnosi na neophodnost pristupa toj infrastrukturi od strane poduzetnika koji je zatražio pristup – Nepostojanje
(čl. 102. UFEU-a)
(t. 37.-52.)
Vladajući položaj – Zlouporaba – Pojam – Objektivan pojam koji obuhvaća postupanja kojima se utječe na strukturu tržišta i stvaraju prepreke održavanju i razvoju tržišnog natjecanja – Obveze poduzetnika u vladajućem položaju – Tržišno natjecanje samo na temelju zasluga – Kriteriji za ocjenu – Dokaz o praksama koje mogu imati protutržišne učinke na tržište – Okolnosti koje se mogu uzeti u obzir
(čl. 102. UFEU-a)
(t. 54.-61.)
Vladajući položaj – Zlouporaba – Odbijanje poduzetnika u vladajućem položaju koji je vlasnik digitalne platforme da osigura interoperabilnost između aplikacije koju je razvio treći poduzetnik i te platforme – Objektivno opravdanje – Pretpostavke – Teret dokazivanja – Obveze poduzetnika u vladajućem položaju u slučaju neopravdanog odbijanja
(čl. 102. UFEU-a)
(t. 70.-81.)
Vladajući položaj – Mjerodavno tržište – Razgraničenje – Zasebna tržišta – Utvrđivanje silaznog tržišta – Kriteriji za ocjenu – Utvrđivanje potencijalnog tržišta – Nepostojanje obveze preciznog određivanja predmetnog tržišta proizvoda i zemljopisnog tržišta
(čl. 102. UFEU-a)
(t. 83.-86.)
Kratak prikaz
Odlučujući o zahtjevu za prethodnu odluku, Sud, zasjedajući u velikom vijeću, pojašnjava uvjete pod kojima postupanje poduzetnika u vladajućem položaju, koji odbija osigurati interoperabilnost između svoje digitalne platforme i aplikacije koju je razvio treći poduzetnik, može predstavljati zlouporabu i proizvesti protutržišne učinke. Sud također pojašnjava i okolnosti na koje se može pozvati kao objektivno opravdanje za takvo odbijanje kao i obveze poduzetnika u vladajućem položaju kada takvo odbijanje nije opravdano.
Društvo Google LLC, kao društvo kći društva Alphabet Inc., kontrolira društvo Google Italy Srl koje ima sjedište u Italiji. Google je 2015. pokrenuo platformu Android Auto, koja korisnicima mobilnih uređaja koji rade na operativnom sustavu Android OS omogućuje pristup aplikacijama, koje se nalaze na tim uređajima, izravno preko zaslona sustava za informiranje i zabavu u automobilskom vozilu.
Društvo Enel X Italia Srl, kao dio grupe Enel, koje upravlja s više od 60 % dostupnih postaja za punjenje električnih automobilskih vozila u Italiji, zatražilo je 2018. od Googlea da poduzme mjere potrebne za osiguranje interoperabilnosti između aplikacije JuicePass, tj. njegove aplikacije za punjenje električnih automobilskih vozila, i platforme Android Auto.
Suočeno s Googleovim odbijanjem, društvo Enel X Italia pokrenulo je postupak pred talijanskim tijelom nadležnim za tržišno natjecanje. U odluci iz 2021. to je tijelo smatralo da Googleovo postupanje, koje se sastojalo od stvaranja prepreka i odgađanja dostupnosti aplikacije JuicePass na platformi Android Auto, predstavlja zlouporabu vladajućeg položaja u smislu članka 102. UFEU‑a te je društvima Alphabet, Google i Google Italy izreklo novčanu kaznu u iznosu većem od 100 milijuna eura.
Ta su društva protiv te odluke podnijela tužbu talijanskom upravnom sudu. Budući da je ta tužba odbijena, ona su podnijela žalbu Consigliu di Stato (Državno vijeće, Italija), koji je odlučio postaviti Sudu pitanje o tumačenju pojma „zlouporaba vladajućeg položaja” u smislu članka 102. UFEU-a u slučaju odbijanja pristupa poput onoga o kojem je riječ u ovom predmetu.
Ocjena Suda
Nakon što je proglasio zahtjev za prethodnu odluku dopuštenim, Sud se, kao prvo, bavi pitanjem može li odbijanje poduzetnika u vladajućem položaju, koji je razvio digitalnu platformu, da na zahtjev trećeg poduzetnika osigura interoperabilnost s aplikacijom koju je razvio taj treći poduzetnik, predstavljati zlouporabu vladajućeg položaja iako navedena platforma nije neophodna za komercijalno iskorištavanje navedene aplikacije na silaznom tržištu u smislu sudske prakse koja proizlazi iz presude Bronner (
1
).
Sud najprije podsjeća na to da se člankom 102. UFEU-a kažnjavaju postupanja poduzetnika u vladajućem položaju kao što su to ona koja stvaraju prepreku, upotrebom sredstava različitih od tržišnog natjecanja na temelju zasluga, održavanju ili razvoju tržišnog natjecanja na tržištu na kojem je stupanj tržišnog natjecanja već oslabljen upravo zbog prisutnosti jednog ili više poduzetnika u vladajućem položaju.
U tom je kontekstu Sud u presudi Bronner presudio da odbijanje davanja pristupa infrastrukturi koju je razvio poduzetnik u vladajućem položaju za potrebe vlastitih djelatnosti i koja je u njegovu vlasništvu može predstavljati zlouporabu vladajućeg položaja pod uvjetom ne samo da je to odbijanje takve prirode da isključuje svaku konkurenciju koju na predmetnom tržištu predstavlja podnositelj zahtjeva za pristup i da ne može biti objektivno opravdano, nego i da je infrastruktura sama po sebi nužna za obavljanje djelatnosti tog podnositelja zahtjeva jer ne postoji nikakva stvarna ili moguća zamjena za nju.
Sud u vezi s time ističe da je određivanje tih uvjeta bilo opravdano posebnim okolnostima predmeta Bronner koje nisu uključivale nikakvo drugo postupanje osim odbijanja poduzetnika u vladajućem položaju da odobri konkurentu pristup infrastrukturi koju je prvonavedeni razvio za potrebe vlastite djelatnosti.
Naime, obvezivanje poduzetnika u vladajućem položaju da zbog zlouporabnosti svojeg odbijanja sklopi ugovor s konkurentom kako bi mu omogućio pristup toj infrastrukturi osobito ugrožava njegovu slobodu ugovaranja i pravo vlasništva. Usto, ako bi se takav pristup prelako dodjeljivao, poduzetnik u vladajućem položaju ne bi bio toliko spreman ulagati u učinkovite infrastrukture i razvoj kvalitetnih proizvoda i usluga u interesu potrošača, a drugi poduzetnici ne bi imali poticaj za razvoj konkurentskih postrojenja.
Suprotno tomu, u slučaju kada je poduzetnik u vladajućem položaju razvio infrastrukturu kako bi trećim poduzetnicima omogućio da se njome koriste, ne primjenjuje se uvjet koji je Sud naveo u presudi Bronner, koji se odnosi na neophodnost navedene infrastrukture za obavljanje djelatnosti podnositelja zahtjeva za pristup, s obzirom na to da u takvoj situaciji taj uvjet nije opravdan ni očuvanjem slobode ugovaranja i prava vlasništva poduzetnika u vladajućem položaju ni nužnošću da ga se nastavi poticati na ulaganje. Nalaganje poduzetniku u vladajućem položaju da omogući pristup infrastrukturi koja je razvijena kako bi je koristili treći poduzetnici ne mijenja bitno ekonomski model u skladu s kojim je razvijana.
U ovom slučaju, pod uvjetom da to provjeri sud koji je uputio zahtjev, očito je da poduzetnik koji je vlasnik digitalne platforme nije razvio tu platformu samo za potrebe vlastite djelatnosti, s obzirom na to da je pristup njoj otvoren trećim poduzetnicima. Stoga odbijanje omogućavanja pristupa navedenoj digitalnoj platformi može predstavljati zlouporabu vladajućeg položaja, iako ta platforma nije neophodna za komercijalno iskorištavanje dotične aplikacije na silaznom tržištu, nego je čini privlačnijom potrošačima.
Kao drugo, Sud presuđuje da iako su i poduzetnik – koji je zatražio od poduzetnika u vladajućem položaju da osigura interoperabilnost svoje digitalne platforme – i konkurenti prvog poduzetnika ostali aktivni na dotičnom tržištu te su razvili svoj položaj na njemu, premda se nisu koristili takvom interoperabilnošću, ta okolnost sama po sebi ne upućuje na to da odbijanje poduzetnika u vladajućem položaju da postupi po tom zahtjevu nije moglo proizvesti protutržišne učinke.
Sud podsjeća na to da se postupanje poduzetnika u vladajućem položaju može kvalificirati kao zlouporaba pod uvjetom da se dokaže da je stvaran ili potencijalan učinak tog postupanja, upotrebom sredstava različitih od onih koja uređuju tržišno natjecanje na temelju zasluga, ograničavanje tržišnog natjecanja istiskivanjem jednako učinkovitih konkurentnih poduzetnika s predmetnog ili predmetnih tržišta odnosno sprečavanjem njihova razvoja na tim tržištima.
Međutim, ta kvalifikacija ne zahtijeva dokazivanje da je postignut očekivani rezultat tog postupanja u smislu istiskivanja njegovih konkurenata s dotičnog tržišta. Stoga tijelo nadležno za tržišno natjecanje može utvrditi povredu članka 102. UFEU-a na način da na temelju opipljivih dokaza dokaže stvarnu sposobnost predmetne prakse da proizvede protutržišne učinke.
Naime, održavanje istog stupnja tržišnog natjecanja na predmetnom tržištu, pa čak i razvoj tržišnog natjecanja na tom tržištu, ne znači nužno da postupanje koje se stavlja na teret ne može proizvesti protutržišne učinke. Konkretno, Sud ističe da zlouporabnost takvog postupanja ne ovisi o sposobnosti konkurenata da ublaže takve učinke.
Kao treće, Sud također razmatra objektivna opravdanja koja se mogu istaknuti kako bi se utemeljilo odbijanje pristupa kao što je ono o kojem je riječ i moguće obveze poduzetnika u vladajućem položaju u slučaju kada takvo odbijanje nije opravdano. Sud u tom pogledu napominje da se odbijanje osiguranja interoperabilnosti između aplikacije koju je razvio treći poduzetnik i digitalne platforme poduzetnika u vladajućem položaju može objektivno opravdati ako bi pružanje takve interoperabilnosti ugrozilo integritet dotične platforme ili sigurnost njezina korištenja ili pak kada bi zbog drugih tehničkih razloga bilo nemoguće osigurati tu interoperabilnost.
Ako to nije slučaj, poduzetnik u vladajućem položaju dužan je osigurati interoperabilnost u razumnom roku – uzimajući u obzir poteškoće s kojima se susreće u tom razvoju i potrebe trećeg poduzetnika – uz, ovisno o slučaju, pravednu i odgovarajuću financijsku protučinidbu s obzirom na stvarni trošak razvoja i pravo poduzetnika u vladajućem položaju da od toga ostvari odgovarajuću dobit.
Kao četvrto i posljednje, Sud utvrđuje da se tijelo nadležno za tržišno natjecanje, kako bi ocijenilo postojanje zlouporabe koja se sastoji od odbijanja poduzetnika u vladajućem položaju da osigura interoperabilnost između aplikacije koju je razvio treći poduzetnik i digitalne platforme čiji je vlasnik poduzetnik u vladajućem položaju, može ograničiti samo na to da utvrdi tržište na kojem to odbijanje može proizvesti protutržišne učinke, odnosno silazno tržište, čak i ako je to tržište samo potencijalno. To utvrđivanje ne zahtijeva nužno preciznu definiciju predmetnog tržišta proizvoda i zemljopisnog tržišta, među ostalim, u slučaju kada se silazno tržište još uvijek razvija ili se brzo mijenja i stoga njegov opseg nije u potpunosti definiran u trenutku kada se provodi navodno zlouporabno postupanje.
(
1
)	Presuda od 26. studenoga 1998., Bronner (C-7/97, EU:C:1998:569)