62025TJ0087
SODBA SPLOŠNEGA SODIŠČA (tretji senat)
z dne 6. maja 2026 (
*1
)
„Konkurenca – Omejevalni sporazumi – Trg oblačil in dodatkov za moške, ženske in otroke pod licenco Pierre Cardin – Sklep o ugotovitvi kršitve člena 101 PDEU – Globa – Napačna uporaba prava – Sorazmernost – Neomejena pristojnost“
V zadevi T‑87/25,
Westfälisches Textilwerk Adolf Ahlers Stiftung & Co. KG s sedežem v Herfordu (Nemčija), ki jo zastopajo U. Itzen, N. Andree, A. Pliego Selie in S. Prüfer, odvetniki,
tožeča stranka,
proti
Evropski komisiji, ki jo zastopajo M. Domecq, A. Keidel in I. Naglis, agenti,
tožena stranka,
SPLOŠNO SODIŠČE (tretji senat),
v sestavi K. Kowalik-Bańczyk, predsednica, R. da Silva Passos (poročevalec) in H. Cassagnabère, sodnika,
sodna tajnica: I. Kurme, administratorka,
na podlagi pisnega dela postopka,
na podlagi obravnave z dne 11. decembra 2025,
izreka naslednjo
Sodbo
1
Tožeča stranka, družba Westfälisches Textilwerk Adolf Ahlers Stiftung & Co. KG, s tožbo na podlagi člena 263 PDEU primarno predlaga razglasitev ničnosti člena 2, prvi odstavek, točka (b), in člena 3 Sklepa Komisije C(2024) 8150 final z dne 28. novembra 2024 v zvezi s postopkom na podlagi člena 101 PDEU in člena 53 Sporazuma EGP (AT.40642 – Pierre Cardin) (v nadaljevanju: izpodbijani sklep) in, podredno, znižanje zneska globe, ki ji je bila naložena.
Dejansko stanje
2
Evropska komisija je na podlagi pritožbe, vložene 25. marca 2019, v skladu s členom 7 Uredbe Sveta (ES) št. 1/2003 z dne 16. decembra 2002 o izvajanju pravil konkurence iz členov [101 in 102 PDEU] (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 8, zvezek 2, str. 205) v izpodbijanem sklepu ugotovila, da so v obdobju od 1. januarja 2008 do 31. marca 2021 (v nadaljevanju: obdobje kršitve) družbi Pierre Cardin Evolution in Société de Gestion Pierre Cardin (v nadaljevanju: družbi Pierre Cardin) ter tožeča stranka sodelovale pri omejevalnih sporazumih ali usklajenih ravnanjih v zvezi s trženjem proizvodov znamke Pierre Cardin.
3
Tožeča stranka je bila v obdobju kršitve matična družba skupine podjetij (v nadaljevanju: skupina Ahlers) in je tako posredno imela v lasti večino kapitala, z glasovalno pravico v družbi Ahlers AG, vključno z njenimi hčerinskimi družbami (v nadaljevanju: Ahlers AG). Slednja je v navedenem obdobju imela v lasti večino kapitala več hčerinskih družb.
4
Glavna dejavnost skupine Ahlers v obdobju kršitve je bila proizvodnja in distribucija oblačil v Evropi, predvsem pod znamko Pierre Cardin.
5
Družba Ahlers AG je konec aprila 2023 zaprosila za začetek postopka zaradi insolventnosti, imenovani pa so bili tudi začasni stečajni upravitelji.
6
V zvezi z družbo Ahlers AG je bil 15. julija 2023 uveden formalni postopek zaradi insolventnosti, nadzor nad insolventnimi subjekti pa je bil tako prenesen na stečajne upravitelje. Istega dne so stečajni upravitelji poslovne dejavnosti družbe Ahlers AG prodali in jih nepreklicno prenesli na neodvisnega tretjega vlagatelja.
7
Po izmenjavi dopisov med stečajnimi upravitelji in službami Komisije so slednje z dopisom z dne 18. julija 2023 navedene upravitelje obvestile, da ne nameravajo naložiti morebitne globe pridobitelju družbe Ahlers AG kot njenemu gospodarskemu nasledniku. Vendar so navedene službe navedle, da v tej fazi preiskave to obvestilo za Komisijo ni niti formalno niti zavezujoče.
8
Tožeča stranka je 18. marca 2024 vložila predlog za znižanje zneska globe, v zvezi s katero jo je Komisija predhodno seznanila. Tožeča stranka se je v utemeljitev tega predloga sklicevala na točko 35 Smernic o načinu določanja glob, naloženih v skladu s členom 23(2)(a) Uredbe št. 1/2003 (UL 2006, C 210, str. 2), pri čemer se je sklicevala na svojo plačilno nesposobnost.
9
Komisija je na podlagi tega predloga v točkah od 508 do 519 obrazložitve izpodbijanega sklepa v bistvu menila, da je promet, ki ga je treba upoštevati pri izračunu zgornje meje globe, kot je določena v členu 23(2) Uredbe št. 1/2003, konsolidirani promet tožeče stranke v zadnjem poslovnem letu pred sprejetjem izpodbijanega sklepa, to je med 1. decembrom 2022 in 30. novembrom 2023. Tako promet, ki ga je Komisija upoštevala za izračun zgornje meje, ni vključeval le prometa, ki ga je tožeča stranka ustvarila v tem obdobju, ampak tudi promet, ki ga je družba Ahlers AG ustvarila do 15. julija 2023.
10
Komisija je nato v točki 531 obrazložitve izpodbijanega sklepa navedla:
„Na podlagi dokazov, opisanih v Prilogi I, in za izognitev naložitvi globe, ki bi resno ogrozila ekonomsko sposobnost preživetja družbe Ahlers, bi bilo treba končni znesek, ki se naloži [tožeči stranki], na podlagi točke 35 Smernic o načinu določanja glob zmanjšati na 3.500.000 EUR. Ta znesek pomeni znižanje za približno 66,09 %.“
11
Komisija je v členu 1 izpodbijanega sklepa menila, da so tožeča stranka in družbi Pierre Cardin kršile člen 101(1) PDEU in člen 53 Sporazuma EGP s tem, da so sodelovale pri enotni in trajajoči kršitvi, ki je zajemala celoten Evropski gospodarski prostor (EGP) in je vključevala omejevalne sporazume ali usklajena ravnanja, katerih cilj je bil izkrivljanje konkurence na notranjem trgu.
12
Komisija je v členu 2, prvi odstavek, točka (b), izpodbijanega sklepa glede na ugotovljeno kršitev tožeči stranki naložila globo v višini 3.500.000 EUR.
13
Komisija je z dopisom, priloženim k izpodbijanemu sklepu, odgovorila na prošnjo za znižanje globe (glej točko 8 zgoraj). Tako je v členu 3 izpodbijanega sklepa odločila, da tožeča stranka globo lahko plača v več delih, če je bil znesek 250.000 EUR plačan v treh mesecih od datuma sklepa. Preostali znesek bi bilo treba plačati v treh letnih obrokih, in sicer v višini 750.000 EUR najkasneje do 30. junija 2026, 1.000.000 EUR najkasneje do 30. junija 2027 in 1.500.000 EUR najkasneje do 30. junija 2028, vključno z obrestmi, izračunanimi na neplačane zneske za obdobje do dneva plačila, za vsak obrok.
14
V skladu s členom 5 izpodbijanega sklepa so bile naslovnice navedenega sklepa samo tožeča stranka in družbi Pierre Cardin. Sklep pa, nasprotno, ni bil naslovljen na družbo Ahlers AG.
Predlogi strank
15
Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:
–
primarno, za nična razglasi člen 2, prvi odstavek, točka (b), in člen 3 izpodbijanega sklepa;
–
podredno, zniža znesek globe, ki ji je bila naložena;
–
Komisiji naloži plačilo stroškov.
16
Komisija Splošnemu sodišču predlaga, naj:
–
primarno, tožbo zavrne;
–
podredno, določi znesek globe, naložene tožeči stranki, v znesku, ki se mu zdi ustrezen;
–
tožeči stranki naloži plačilo stroškov.
Pravo
17
Najprej je treba pojasniti, da tožeča stranka s tožbo ne izpodbija ugotovitev Komisije iz izpodbijanega sklepa, in sicer da njeno ravnanje pomeni kršitev pravil prava Evropske unije o konkurenci. Prav tako ne izpodbija presoje Komisije v zvezi z njeno plačilno nesposobnostjo iz dopisa, priloženega k izpodbijanemu sklepu (glej točki 8 in 13 zgoraj).
18
Tožeča stranka namreč s to tožbo predlaga zgolj razglasitev ničnosti izpodbijanega sklepa v delu, v katerem se ta nanaša na znesek globe, ki ji je bila naložena, kot je določen v členu 2, prvi odstavek, točka (b), in členu 3 tega sklepa. Tožeča stranka tako predlaga razglasitev delne ničnosti izpodbijanega sklepa oziroma, podredno, naj Splošno sodišče v okviru izvajanja svoje neomejene pristojnosti zniža znesek globe, tako da globa ne presega 10 % prometa, ki ga je tožeča stranka ustvarila v zadnjem celem poslovnem letu pred sprejetjem izpodbijanega sklepa.
Predlogi, navedeni primarno
19
Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja en sam tožbeni razlog, ki se nanaša na to, da je Komisija napačno uporabila pravo, na napačno presojo in na to, da je kršila člen 23(2) Uredbe št. 1/2003, ker je pri določitvi zneska globe napačno uporabila zgornjo mejo 10 % letnega prometa. V okviru prvega očitka v bistvu trdi, da Komisija ni upoštevala dejstva, da se zgornja meja globe, ki ustreza 10 % prometa, uporablja posamično za ločene gospodarske enote. V okviru drugega očitka trdi, da družba Ahlers AG ob sprejetju izpodbijanega sklepa ni bila del iste gospodarske enote kot ona. V okviru tretjega očitka trdi, da je Komisija v izpodbijanem sklepu storila napako s tem, da je pri izračunu zgornje meje globe, ki ji je bila naložena, upoštevala promet, ki ga je ustvarila družba Ahlers AG. V okviru četrtega očitka trdi, da sodna praksa, navedena v izpodbijanem sklepu, ne podpira pristopa Komisije, v okviru petega očitka pa trdi, da pristop Komisije vodi do neustreznega rezultata, ker tak pristop povzroči nesorazmeren znesek globe, ki ga ni mogoče upravičiti s preudarki v zvezi z nujnostjo zagotovitve učinkovitosti sankcij na področju konkurence.
Prvi štirje očitki iz edinega tožbenega razloga: napake, ki jih je Komisija storila na eni strani s tem, da je menila, da sta tožeča stranka in družba Ahlers AG del ene same gospodarske enote za namen izračuna zgornje meje naložene globe, in na drugi strani s tem, da je pri izračunu navedene zgornje meje upoštevala promet, ki ga je ustvarila družba Ahlers AG
20
Tožeča stranka s prvimi štirimi očitki iz edinega tožbenega razloga, ki jih je treba obravnavati skupaj, Komisiji v bistvu očita, da pri izračunu zgornje meje globe, ki ji je bila naložena, ni upoštevala dejstva, da družba Ahlers AG ob sprejetju izpodbijanega sklepa ni bila več del iste gospodarske enote. Komisija naj bi tako napačno uporabila pravo s tem, da je pri izračunu navedene zgornje meje upoštevala konsolidirani promet tožeče stranke, in s tem, da je posledično upoštevala promet družbe Ahlers AG pri izračunu zgornje meje globe, določene v členu 23(2) Uredbe št. 1/2003.
21
Tožeča stranka najprej poudarja, da iz sodne prakse izhaja, da je cilj določitve zgornje meje globe v višini 10 % prometa preprečiti nesorazmernost globe glede na pomembnost sankcioniranega podjetja, s čimer bi se preprečil resen vpliv na njegovo ekonomsko sposobnost preživetja, kar bi lahko privedlo do tega, da bi bilo podjetje izrinjeno s trga.
22
Poleg tega naj bi, prvič, iz besedila člena 23(2) Uredbe št. 1/2003 izhajalo, ne da bi imela Komisija v zvezi s tem kakršno koli diskrecijsko pravico, da je treba zgornjo mejo globe v višini 10 % prometa izračunati posamično za vsako zadevno podjetje, glede na gospodarsko enoto, kakršna je ta ob sprejetju sklepa o naložitvi globe. Tožeča stranka s sklicevanjem zlasti na sodbi z dne 26. novembra 2013, Kendrion/Komisija (C‑50/12 P, EU:C:2013:771), in z dne 25. novembra 2020, Komisija/GEA Group (C‑823/18 P, EU:C:2020:955), trdi, da če je bila pred sprejetjem sklepa o naložitvi globe predhodno obstoječa gospodarska enota spremenjena, bi se morala zgornja meja globe uporabiti posamično za vsako od gospodarskih enot in izračunati glede na promet, ki ga je ustvarila vsaka od njih. Tako naj bi bilo v obravnavani zadevi, ker je bil 15. julija 2023, to je pred sprejetjem izpodbijanega sklepa, uveden formalni postopek zaradi insolventnosti in ker so bile na ta datum poslovne dejavnosti družbe Ahlers AG prenesene na tretjo osebo. Zato naj bi bil s tem, da se je pri določitvi navedene zgornje meje upošteval napačen znesek prometa, z izpodbijanim sklepom kršen člen 23(2) Uredbe št. 1/2003.
23
Drugič, tožeča stranka trdi, da na podlagi nemškega insolvenčnega prava – kot delničarka družbe Ahlers AG – ni imela možnosti vpliva na postopek zaradi insolventnosti in na postopek prodaje. Po mnenju tožeče stranke morajo stečajni upravitelji prodati premoženje družbe, da bi poplačali njene upnike. V obravnavani zadevi naj po mnenju tožeče stranke upniki družbe Ahlers AG ne bi bili v celoti poplačani, tako da naj ne bi bilo presežka, ki bi ji ga kot delničarki družbe Ahlers AG bilo mogoče izplačati. Poleg tega naj bi bila Komisija tesno vključena v postopek prodaje družbe Ahlers AG, pri čemer je potrdila, da se nobena odgovornost iz naslova globe ne naloži niti prenesenim sredstvom niti njihovemu kupcu.
24
Tretjič, tožeča stranka trdi, da iz sodne prakse izhaja, da lahko prodaja hčerinske družbe s strani matične družbe razbije gospodarsko enoto, ki je dotlej obstajala med njima. V zvezi s tem trdi, da je v obravnavanem primeru – čeprav je bila prodaja izvedena s kombinirano odprodajo sredstev in delnic in čeprav družba Ahlers AG kot družba v likvidaciji pravno še obstaja – treba ugotoviti, da so bila sredstva in delnice, ki jih je imela v tej družbi, ter njeni deleži v hčerinskih družbah, ki niso bili insolventni, ter s tem poslovne dejavnosti družbe Ahlers AG dokončno preneseni na kupca, tako da jih je nepreklicno izgubila.
25
Četrtič, tožeča stranka trdi, da se sodna praksa, ki je navedena v točki 10.3.5 izpodbijanega sklepa, zlasti sodba z dne 22. oktobra 2020, Silver Plastics in Johannes Reifenhäuser/Komisija (C‑702/19 P, EU:C:2020:857), v obravnavani zadevi ne uporablja, saj naj bi se nanašala le na določitev poslovnega leta, upoštevnega za izračun zgornje meje globe. Tožeča stranka trdi, da je Komisija storila napako s tem, da se je pri izračunu zgornje meje globe, ki ji je bila naložena, napačno sklicevala na navedeno sodno prakso, da bi utemeljila upoštevanje prometa, ki ga je ustvarila ločena gospodarska enota Ahlers AG. Povedano drugače, po mnenju tožeče stranke bi bilo treba zgornjo mejo 10 % določiti, na eni strani, glede na upoštevno gospodarsko enoto in, na drugi strani, glede na upoštevno referenčno leto, ki se nanaša na to gospodarsko enoto. Sodna praksa naj ne bi dopuščala združevanja teh dveh zaporednih faz, sicer bi bile kršene določbe člena 23(2) Uredbe št. 1/2003.
26
Komisija te trditve izpodbija.
27
Ugotoviti je treba, da tožeča stranka s prvimi štirimi očitki edinega tožbenega razloga v bistvu izpodbija dejstvo, da Komisija v izpodbijanem sklepu ni izračunala zgornje meje 10 % prometa, ki ga je posamično ustvarila vsaka od družb v skupini, ampak jo je izračunala na podlagi njenega konsolidiranega prometa, ki je vključeval promet, ki ga je ustvarila družba Ahlers AG, medtem ko ob sprejetju izpodbijanega sklepa podjetji nista bili več del iste gospodarske enote. Tako trdi, da je Komisija s tem, da je menila, da je upoštevno „predhodno poslovno leto“ v smislu člena 23(2) Uredbe št. 1/2003 tisto, ki je trajalo od 1. decembra 2022 do 30. novembra 2023, storila napako pri izračunu zgornje meje globe, ki ji je bila naložena. Upoštevati bi namreč morala le promet tožeče stranke v navedenem obdobju, ne da bi vanj vključila promet, ki ga je ustvarila družba Ahlers AG.
28
Na prvem mestu, v zvezi z odgovornostjo tožeče stranke za kršitev člena 101(1) PDEU in člena 53 Sporazuma EGP, sankcionirano z izpodbijanim sklepom, je treba opozoriti, da člen 23(2) Uredbe št. 1/2003 določa, da lahko Komisija podjetjem, ki kršijo člen 101 PDEU, naloži globe, če za vsako podjetje, ki je udeleženo pri kršitvi, globa ne presega 10 % njegovega celotnega prometa v predhodnem poslovnem letu.
29
Vendar niti člen 23(2)(a) Uredbe št. 1/2003 niti sodna praksa ne določata, katere pravne ali fizične osebe mora Komisija šteti za odgovorne za kršitev in jih sankcionirati z naložitvijo globe (glej sodbo z dne 27. aprila 2017, Akzo Nobel in drugi/Komisija, C‑516/15 P, EU:C:2017:314, točka 51 in navedena sodna praksa).
30
V skladu z ustaljeno sodno prakso se lahko kršitveno ravnanje hčerinske družbe pripiše matični družbi, kadar ta hčerinska družba, čeprav je ločena pravna oseba, ne odloča samostojno o svojem ravnanju na trgu, ampak se v bistvu ravna po navodilih matične družbe, pri čemer se upoštevajo zlasti poslovne, organizacijske in pravne povezave med tema pravnima subjektoma. Tako je, ker sta v takem primeru matična družba in njena hčerinska družba del iste gospodarske enote in zato tvorita eno podjetje v smislu konkurenčnega prava Unije (glej sodbo z dne 27. aprila 2017, Akzo Nobel in drugi/Komisija, C‑516/15 P, EU:C:2017:314, točki 52 in 53 ter navedena sodna praksa).
31
Poleg tega je v skladu z ustaljeno sodno prakso matična družba, ki se ji pripiše odgovornost za kršitvena ravnanja hčerinske družbe, osebno odgovorna za kršitve pravil Unije o konkurenci, za katere se šteje, da jih je storila sama, zaradi odločilnega vpliva, ki ga je izvajala nad hčerinsko družbo in na podlagi katerega je lahko določila ravnanje hčerinske družbe na trgu (glej sodbo z dne 27. aprila 2017, Akzo Nobel in drugi/Komisija, C‑516/15 P, EU:C:2017:314, točka 56 in navedena sodna praksa).
32
Konkurenčno pravo Unije namreč temelji na načelu osebne odgovornosti gospodarske enote, ki je storila kršitev. Če je matična družba del te gospodarske enote, se šteje, da je skupaj z drugimi pravnimi osebami te enote osebno in solidarno odgovorna za storjeno kršitev (glej sodbo z dne 27. aprila 2017, Akzo Nobel in drugi/Komisija, C‑516/15 P, EU:C:2017:314, točka 57 in navedena sodna praksa).
33
Iz sodne prakse prav tako izhaja, da kadar obstaja več fizičnih ali pravnih oseb, kot sta matična in hčerinska družba, ki jih je mogoče šteti za odgovorne za kršitveno ravnanje zadevnega podjetja, se lahko Komisija svobodno odloči, ali bo navedeno ravnanje pripisala eni od njih ali vsaki od njih hkrati (glej v tem smislu sodbo z dne 25. oktobra 2011, Uralita/Komisija, T‑349/08, neobjavljena, EU:T:2011:622, točke od 58 do 60 in navedena sodna praksa).
34
V obravnavanem primeru je treba opozoriti, da je Komisija v točki 474 obrazložitve izpodbijanega sklepa trdila, ne da bi tožeča stranka temu nasprotovala, da se družba Ahlers AG in drugo podjetje o svojem ravnanju v zadevah v zvezi s proizvodi znamke Pierre Cardin nista neodvisno odločala, temveč sta v vseh bistvenih vidikih izvajala navodila, ki sta jih prejela od tožeče stranke. Po mnenju Komisije sta navedeni podjetji s tožečo stranko tvorili isto gospodarsko enoto za namene uporabe člena 101(1) PDEU in člena 53 Sporazuma EGP.
35
Ugotoviti je torej treba, na eni strani, da je tožeča stranka sodelovala pri kršitvi člena 101(1) PDEU in člena 53 Sporazuma EGP, ki je bila sankcionirana z izpodbijanim sklepom (glej točko 2 zgoraj), in na drugi strani, da je bila tožeča stranka v celotnem obdobju kršitve – in tudi v delu poslovnega leta, ki ga je Komisija upoštevala pri izračunu globe, ki ji je bila naložena, to je med 1. decembrom 2022 in 15. julijem 2023 – matična družba skupine Ahlers in je bila zato posredno lastnica večine kapitala družbe Ahlers AG (glej točki 3 in 9 zgoraj).
36
V zvezi s tem tožeča stranka ne izpodbija tega, da začetek formalnega postopka zaradi insolventnosti v zvezi z družbo Ahlers AG in prenos poslovnih dejavnosti te družbe na tretjo osebo 15. julija 2023 (glej točko 6 zgoraj) ne odpravljata njene odgovornosti za kršitev, ki je bila ugotovljena in sankcionirana v izpodbijanem sklepu.
37
Tožeča stranka namreč – neodvisno od uvedbe postopka zaradi insolventnosti in poznejšega prenosa poslovnih dejavnosti, zaradi katerih ob sprejetju izpodbijanega sklepa tožeča stranka in družba Ahlers AG nista bili več del iste gospodarske enote – ne izpodbija dejstva, da jo je Komisija v izpodbijanem sklepu štela za odgovorno za ugotovljeno kršitev, ne da bi jo razglasila za solidarno odgovorno z družbo Ahlers AG.
38
Tako je Komisija v členu 1 izpodbijanega sklepa navedla, da so tožeča stranka in dve drugi družbi, in sicer družbi Pierre Cardin, kršile člen 101(1) PDEU in člen 53 Sporazuma EGP, in je torej tožečo stranko štela za odgovorno za kršitev, ne da bi družbo Ahlers AG vključila v to izjavo o odgovornosti. Poleg tega je treba ugotoviti, da tožeča stranka s to tožbo ne izpodbija niti svoje odgovornosti za zadevno kršitev – in torej ne predlaga razglasitve ničnosti člena 1 izpodbijanega sklepa – niti dejstva, da družba Ahlers AG ni bila omenjena v navedenem členu izpodbijanega sklepa in ni bila naslovnica tega sklepa (glej točki 17 in 18 zgoraj).
39
Na drugem mestu, postavljajo se vprašanja, prvič, ali je Komisija v izpodbijanem sklepu kot upoštevno „predhodno poslovno leto“ v smislu člena 23(2) Uredbe št. 1/2003 pravilno upoštevala poslovno leto, ki je trajalo od 1. decembra 2022 do 30. novembra 2023, in drugič, ali bi morala Komisija pri izračunu zgornje meje globe upoštevati le promet tožeče stranke v navedenem obdobju oziroma, kot je to storila v izpodbijanem sklepu, tudi promet družbe Ahlers AG.
40
V zvezi s tem je treba na eni strani ugotoviti, da je Komisija v točki 515 obrazložitve izpodbijanega sklepa opozorila, da so tožeča stranka, družba Ahlers AG in drugo podjetje v obdobju kršitve tvorili eno gospodarsko enoto, in da je družba Ahlers AG v poslovnem letu od 1. decembra 2022 do 30. novembra 2023 ustvarila največji del prometa tožeče stranke. Komisija je menila, da je bilo za uporabo meje 10 % prometa – z upoštevanjem prometa družbe Ahlers AG do 15. julija 2023, ko so bile njene poslovne dejavnosti prenesene na tretjo osebo – mogoče zagotoviti sorazmernost globe glede na gospodarski položaj tožeče stranke v obdobju kršitve. V tem okviru je Komisija poleg tega ugotovila, da je manjši promet, ki so ga ustvarila druga podjetja, ki niso družba Ahlers AG, in sicer v bistvu tožeča stranka od 16. julija 2023, to je po prenosu poslovnih dejavnosti družbe Ahlers AG na tretjo osebo, odražal gospodarski položaj tožeče stranke v preostalih mesecih poslovnega leta od 1. decembra 2022 do 30. novembra 2023, vendar njenega položaja v celotnem navedenem poslovnem letu ali v obdobju kršitve ne odraža natančno. Komisija je ugotovila tudi, da če bi bil celotni letni promet družbe Ahlers AG za leto 2023 iz izračuna globe izključen, bi to privedlo do tega, da bi bil znesek globe določen na prenizki ravni in bi bil tako tej globi odvzet vsakršen odvračalni učinek.
41
Po drugi strani, kar zadeva promet, ki ga je treba upoštevati pri izračunu zgornje meje globe, naložene tožeči stranki, iz sodne prakse izhaja, da je namen zgornje meje zneska globe, določene v členu 23(2) Uredbe št. 1/2003, katere vsebina je navedena v točki 28 zgoraj, izogibanje nalaganju glob, za katere je mogoče predvideti, da jih podjetja, ob upoštevanju njihove velikosti, kot jo – čeprav približno in nepopolno – določa njihov promet, ne bodo mogla plačati. Gre torej za omejitev, ki se za vsa podjetja uporablja enotno in je predpisana glede na velikost vsakega od njih z namenom, da bi se izognila čezmernim in nesorazmernim globam (glej sodbo z dne 26. novembra 2013, Groupe Gascogne/Komisija, C‑58/12 P, EU:C:2013:770, točka 48 in navedena sodna praksa).
42
Vendar je treba ta namen povezati s preudarkom, da se zagotovi zadosten odvračalni učinek globe, ki upravičuje upoštevanje velikosti in gospodarske moči zadevnega podjetja, to je celotnih sredstev kršitelja (glej sodbo z dne 26. novembra 2013, Groupe Gascogne/Komisija, C‑58/12 P, EU:C:2013:770, točka 49 in navedena sodna praksa).
43
Upoštevanje velikosti in celotnih sredstev zadevnega podjetja, da bi se zagotovil zadosten odvračalni učinek globe, temelji na želenem vplivu na to podjetje, ker sankcija ne sme biti zanemarljiva, zlasti glede na finančno zmogljivost tega podjetja (glej sodbo z dne 26. novembra 2013, Groupe Gascogne/Komisija, C‑58/12 P, EU:C:2013:770, točka 50 in navedena sodna praksa). V skladu s tem, kadar se ocenijo finančna sredstva podjetja, ki mu je pripisana odgovornost za kršitev pravil o konkurenci prava Unije, se zdi upravičeno, da se upošteva promet vseh družb, glede katerih ima zadevno podjetje možnost, da nanje izvršuje odločilni vpliv (glej sodbo z dne 26. novembra 2013, Groupe Gascogne/Komisija, C‑58/12 P, EU:C:2013:770, točka 51 in navedena sodna praksa). Poleg tega, kot trdi Komisija, ji pri določitvi zneska globe ni treba upoštevati slabega finančnega stanja podjetja, ker bi priznanje take obveznosti pomenilo neupravičeno konkurenčno prednost podjetjem, ki so najmanj prilagojena na pogoje trga (glej v tem smislu sodbo z dne 28. junija 2005, Dansk Rørindustri in drugi/Komisija, C‑189/02 P, C‑202/02 P, od C‑205/02 P do C‑208/02 P in C‑213/02 P, EU:C:2005:408, točka 327 in navedena sodna praksa).
44
Tako mora Komisija za opredelitev pojma „predhodno poslovno leto“ v smislu člena 23(2) Uredbe št. 1/2003 v vsakem primeru posebej ter ob upoštevanju sobesedila in ciljev, ki jim sledi ureditev sankcij iz Uredbe št. 1/2003, presoditi predvideni učinek na zadevno podjetje, ob upoštevanju med drugim prometa, ki odraža njegov resničen gospodarski položaj v obdobju, v katerem je prišlo do kršitve (glej sodbo z dne 22. oktobra 2020, Silver Plastics in Johannes Reifenhäuser/Komisija, C‑702/19 P, EU:C:2020:857, točka 102 in navedena sodna praksa).
45
V obravnavani zadevi je treba, na prvem mestu, v zvezi z upoštevnim „predhodnim poslovnim letom“ v smislu člena 23(2) Uredbe št. 1/2003 in njegovo opredelitvijo med 1. decembrom 2022 in 30. novembrom 2023 (prvo vprašanje, navedeno v točki 39 zgoraj) navesti, da je Komisija v opombi št. 827 izpodbijanega sklepa navedla, da to referenčno obdobje ustreza poslovnemu letu družbe Ahlers AG in tožeče stranke, česar ta sicer ne izpodbija.
46
Ker pa je bil izpodbijani sklep sprejet 28. novembra 2024, je treba ugotoviti, da je Komisija v točki 511 obrazložitve izpodbijanega sklepa pravilno navedla, da je „predhodno poslovno leto“ v smislu člena 23(2) Uredbe št. 1/2003 trajalo od 1. decembra 2022 do 30. novembra 2023. Poleg tega tožeča stranka sama potrjuje, da odločitev Komisije, da to leto upošteva kot referenčno leto za uporabo zgornje meje 10 % prometa, v obravnavani zadevi ni sporna.
47
Drugič, kar zadeva vprašanje, ali bi Komisija pri izračunu zgornje meje globe morala upoštevati le promet tožeče stranke ali, kot je to storila v izpodbijanem sklepu, tudi promet družbe Ahlers AG (drugo vprašanje, navedeno v točki 39 zgoraj), je treba ugotoviti, da tožeča stranka ne izpodbija zneska prometa, upoštevanega v izpodbijanem sklepu, temveč le dejstvo, da je Komisija pri izračunu zgornje meje globe upoštevala njen konsolidirani promet, ki je vključeval promet družbe Ahlers AG med 1. decembrom 2022 in 15. julijem 2023, in se ni oprla izključno na njen promet.
48
Poleg tega je treba opozoriti – kot je Komisija navedla v točkah 511 in 512 obrazložitve izpodbijanega sklepa, ne da bi ji tožeča stranka nasprotovala – da je bil v obdobju od 1. decembra 2022 do 15. julija 2023, ko so bile poslovne dejavnosti družbe Ahlers AG prenesene na tretjo osebo, promet, ki ga je ustvarila družba Ahlers AG, del konsolidiranega prometa tožeče stranke.
49
V zvezi s tem je cilj pravil o računovodski konsolidaciji, ki veljajo v pravu Unije, podati verodostojno sliko premoženja, finančnega položaja in rezultatov vseh družb, ki sestavljajo skupino. Člen 22(1), od (a) do (c), Direktive 2013/34/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o letnih računovodskih izkazih, konsolidiranih računovodskih izkazih in povezanih poročilih nekaterih vrst podjetij, spremembi Direktive 2006/43/ES Evropskega parlamenta in Sveta ter razveljavitvi direktiv Sveta 78/660/EGS in 83/349/EGS (UL 2013, L 182, str. 19) tako nalaga obveznost priprave računovodskih izkazov vsakemu obvladujočemu podjetju, če ima to, med drugim, večino glasovalnih pravic v podrejenem podjetju, pravico imenovati ali odpoklicati večino članov upravnega ali nadzornega organa takega podjetja ali pravico izvrševati „prevladujoč vpliv“ na tako podjetje (glej po analogiji sodbo z dne 26. novembra 2013, Groupe Gascogne/Komisija, C‑58/12 P, EU:C:2013:770, točka 54).
50
Iz tega sledi, da ker je Komisija pravno zadostno dokazala, da se odgovornost za kršitev lahko pripiše družbi, ki je na čelu skupine, kakor je v obravnavanem primeru, lahko za ocenitev finančne zmožnosti te družbe upošteva konsolidirane računovodske izkaze slednje, ker je mogoče šteti, da so upošteven element za presojo (sodba z dne 26. novembra 2013, Groupe Gascogne/Komisija, C‑58/12 P, EU:C:2013:770, točka 55).
51
Poleg tega je treba opozoriti, da bi v skladu s sodno prakso – če bi se podjetju, ki je kršilo pravila Unije o konkurenci, priznala možnost, da pred sprejetjem sklepa, s katerim mu je bila naložena globa, s prenosom enega sektorja dejavnosti na tretjo osebo občutno zmanjša zgornjo mejo, ki je ta globa v nobenem primeru ne sme presegati – bila resno ogrožena učinkovitost sankcij, določenih z Uredbo št. 1/2003 (sodba z dne 22. oktobra 2020, Silver Plastics in Johannes Reifenhäuser/Komisija, C‑702/19 P, EU:C:2020:857, točka 104).
52
Ker mora v obravnavani zadevi na podlagi sodne prakse, navedene v točki 44 zgoraj, promet, ustvarjen v predhodnem poslovnem letu, v smislu člena 23(2), drugi pododstavek, Uredbe št. 1/2003 odražati dejanski gospodarski položaj podjetja v obdobju, v katerem je bila storjena kršitev, Komisiji ni mogoče očitati, da je upoštevala konsolidirani promet tožeče stranke kot matične družbe, ki je torej vključeval promet njene hčerinske družbe Ahlers AG, med 1. decembrom 2022 in 15. julijem 2023. Tožeča stranka namreč ne izpodbija, da je v obdobju kršitve in do zadnjenavedenega datuma tvorila eno gospodarsko enoto z družbo Ahlers AG, nad katero je izvajala odločilni vpliv.
53
Poleg tega je v okoliščinah obravnavane zadeve in kot je navedeno v točki 40 zgoraj, treba poudariti, da če bi Komisija znesek globe izračunala zgolj na podlagi prometa, ki ga je ustvarila tožeča stranka, bi bil ta znesek – glede na težo kršitve, njeno trajanje in nezakonite koristi, ki so zaradi te kršitve nastale v celotnem obdobju njenega trajanja – zanemarljiv.
54
V zvezi s tem je v vsakem primeru treba ugotoviti, da bi Komisija, kot trdi, lahko kot referenčno obdobje za izračun zgornje meje globe, naložene tožeči stranki, upoštevala celo poslovno leto od 1. decembra 2021 do 30. novembra 2022, kar bi bilo za tožečo stranko še bolj neugodno. Komisija bi namreč lahko upoštevala, da je to poslovno leto, kot je navedeno v točki 44 zgoraj, najbolje odražalo dejansko gospodarsko stanje podjetja v obdobju storitve kršitve, saj je bilo to zadnje celotno poslovno leto, v katerem sta družbi Ahlers AG in tožeča stranka tvorili isto gospodarsko enoto, kot je bilo to ves čas v času kršitve.
55
Poleg tega je treba zavrniti trditve tožeče stranke, vključno s tistimi, ki jih je ta navedla na obravnavi, da je v obravnavani zadevi izračun zgornje meje globe, ki ji je bila naložena v izpodbijanem sklepu, v nasprotju s sodno prakso Sodišča, ki izhaja zlasti iz sodb z dne 26. novembra 2013, Kendrion/Komisija (C‑50/12 P, EU:C:2013:771), in z dne 25. novembra 2020, Komisija/GEA Group (C‑823/18 P, EU:C:2020:955).
56
Sodišče je v točkah 53, 57 in 58 sodbe z dne 26. novembra 2013, Kendrion/Komisija (C‑50/12 P, EU:C:2013:771), presodilo, da v primeru, da matična družba in njena hčerinska družba ne tvorita več enega podjetja v smislu člena 101 PDEU na dan sprejetja sklepa, s katerim jima je bila naložena globa zaradi kršitve pravil o konkurenci, ima vsaka od njiju pravico, da se zanjo posamično uporabi zgornja meja 10 % prometa, in da v teh okoliščinah matična družba ne more zahtevati, da se zanjo uporabi zgornja meja, ki se uporabi za njeno nekdanjo hčerinsko družbo. Sodišče je tako zavrnilo trditev, da iz pojma solidarne odgovornosti izhaja, da matični družbi ni mogoče naložiti plačila globe, ki je višja od zneska globe, naložene njeni hčerinski družbi.
57
Prav tako je Sodišče – v točkah 75, 77, 79 in 80 sodbe z dne 25. novembra 2020, Komisija/GEA Group (C‑823/18 P, EU:C:2020:955), pri čemer se je med drugim oprlo na sodno prakso, ki izhaja iz sodbe z dne 26. novembra 2013, Kendrion/Komisija (C‑50/12 P, EU:C:2013:771) – najprej opozorilo, da kadar dve ločeni pravni osebi, kot sta matična družba in njena hčerinska družba, na dan sprejetja sklepa, s katerim jima je bila naložena globa, nista več tvorili podjetja v smislu člena 101 PDEU, imata pravico, da se zanju posamično uporabi zgornja meja 10 % prometa. Sodišče je nato potrdilo izračun navedene zgornje meje za vsako od teh dveh pravnih oseb, ki ga je Komisija opravila ločeno na podlagi prometa, ustvarjenega v poslovnem letu pred sprejetjem spornega sklepa v tej zadevi, iz katerega izhaja, da je bila matična družba edina odgovorna za del naložene globe.
58
Nasprotno pa je bilo v obravnavani zadevi, razen družb Pierre Cardin, samo za matično družbo, to je tožečo stranko, ugotovljeno, da je kršila člen 101(1) PDEU in člen 53 Sporazuma EGP (glej točko 11 zgoraj). Zato je bila v izpodbijanem sklepu samo tožeči stranki kot matični družbi, ne pa družbi Ahlers AG kot nekdanji hčerinski družbi, naložena globa zaradi kršitve pravil Unije o konkurenci in je bil nanjo naslovljen ta sklep (glej točki 12 in 14 zgoraj).
59
Iz navedenega torej izhaja, da tožeča stranka ne more trditi, da bi morala Komisija pri izračunu prometa, ustvarjenega med 1. decembrom 2022 in 15. julijem 2023, upoštevati le promet, ki ga je ustvarila v tem obdobju, ne da bi upoštevala promet, ki ga je ustvarila njena hčerinska družba Ahlers AG.
60
Iz tega sledi, da je Komisija, ne da bi napačno uporabila pravo, pri izračunu zgornje meje globe, naložene tožeči stranki, upoštevala njen konsolidirani promet za poslovno leto od 1. decembra 2022 do 30. novembra 2023, ki je torej v skladu s sodno prakso, navedeno v točki 44 zgoraj, vključeval promet, ki ga je družba Ahlers AG ustvarila do 15. julija 2023, ko je bila njena poslovna dejavnost prenesena na tretjo osebo (glej točko 6 zgoraj). Ta promet je namreč odražal dejanski gospodarski položaj tožeče stranke v obdobju kršitve.
61
Prvi, drugi, tretji in četrti očitek iz edinega tožbenega razloga je torej treba zavrniti.
Peti očitek iz edinega tožbenega razloga: nesorazmernost globe
62
Tožeča stranka s petim očitkom iz edinega tožbenega razloga trdi, da pristop Komisije v izpodbijanem sklepu vodi do nesorazmernega zneska globe, ki ga ni mogoče upravičiti s preudarki v zvezi z nujnostjo zagotovitve učinkovitosti sankcij na področju konkurence.
63
Prvič, tožeča stranka trdi, da je Komisija v poslovnem letu od 1. decembra 2022 do 30. novembra 2023 najvišji znesek globe določila na približno 10,4 milijona EUR, čeprav je ustvarila promet v višini približno 3,7 milijona EUR, kar naj bi upravičevalo najvišjo globo v višini manj kot 400.000 EUR. Meni, da najvišji znesek globe, ki ga je določila Komisija, presega 10 % njenega prometa in je nesorazmeren glede na njeno velikost kot zadevno podjetje ob sprejetju izpodbijanega sklepa.
64
Drugič, po mnenju tožeče stranke takega rezultata ni mogoče utemeljiti s preudarki v zvezi z učinkovitostjo sankcij na področju protikonkurenčnih praks. Tožeča stranka trdi, da je namen sodne prakse v zvezi z referenčnim letom, ki je upoštevno za uporabo zgornje meje 10 %, med drugim zagotoviti učinkovitost sankcij, naloženih na področju protikonkurenčnih praks, in sicer preprečiti, da bi zadevna podjetja samovoljno znižala najvišji znesek globe, na primer z namernim prestrukturiranjem ali prodajo sredstev tretjim osebam. Tožeča stranka pa meni, da se v obravnavani zadevi ne pojavlja nobena tovrstna težava glede učinkovitosti, ker naj bi bila, na eni strani, insolventnost družbe Ahlers AG posledica različnih dejavnikov, ki niso povezani s temi podjetji, ter neugodnih tržnih razmer in ker naj bi bila, na drugi strani, prodaja in prenos poslovnih dejavnosti družbe Ahlers AG na tretjo osebo običajna posledica postopka zaradi insolventnosti.
65
Komisija te trditve izpodbija.
66
V zvezi s tem je treba ugotoviti, da tožeča stranka s petim očitkom v bistvu izpodbija sorazmernost globe, ki ji je bila naložena, pri čemer v zvezi s tem zgolj trdi, da je bila zgornja meja te globe napačno izračunana na podlagi konsolidiranega prometa, ki ga je v poslovnem letu od 1. decembra 2022 do 30. novembra 2023 ustvarila kot matična družba družbe Ahlers AG, do 15. julija 2023, ko so bile poslovne dejavnosti te družbe prenesene na tretjo osebo.
67
Vendar je treba ugotoviti, da je v teh okoliščinah peti očitek nujno treba zavrniti na podlagi tega, kar je bilo že presojeno v točkah od 27 do 61 zgoraj.
68
Zato je treba peti očitek iz edinega tožbenega razloga in s tem ta tožbeni razlog v celoti zavrniti.
Predlogi, navedeni podredno
69
V zvezi z drugim tožbenim predlogom tožeče stranke, navedenim podredno (glej točko 15 zgoraj), ki se nanaša na znižanje zneska globe, je treba opozoriti, da v skladu s sodno prakso neomejena pristojnost, ki je sodišču Unije priznana v členu 31 Uredbe št. 1/2003 v skladu s členom 261 PDEU, sodišču omogoča, da preseže zgolj nadzor zakonitosti sankcije in presojo Komisije nadomesti s svojo ter tako po potrebi odpravi, zniža ali zviša znesek naložene globe ali periodične denarne kazni (glej sodbo z dne 11. julija 2019, Silver Plastics in Johannes Reifenhäuser/Komisija, T‑582/15, neobjavljena, EU:T:2019:497, točka 361 in navedena sodna praksa).
70
Poleg tega izvajanje te neomejene sodne pristojnosti ni enakovredno nadzoru po uradni dolžnosti in kontradiktornemu postopku. Načeloma mora tožeča stranka navesti tožbene razloge zoper sporni sklep in v utemeljitev teh razlogov predložiti dokaze (glej sodbo z dne 11. julija 2019, Silver Plastics in Johannes Reifenhäuser/Komisija, T‑582/15, neobjavljena, EU:T:2019:497, točka 362 in navedena sodna praksa).
71
V obravnavanem primeru je treba ugotoviti, da tožeča stranka v zvezi z zneskom globe v drugem tožbenem predlogu zgolj podredno predlaga njegovo znižanje (glej točko 15 zgoraj), ne da bi pri tem navedla kakršno koli konkretno utemeljitev v podporo temu zahtevku. V teh okoliščinah nobeden od očitkov, navedenih v podporo primarnim predlogom, ni utemeljen in tožeča stranka ne izpolnjuje zahteve, kot je navedena v sodni praksi, navedeni v točki 70 zgoraj, da mora v utemeljitev svojega predloga navesti tožbene razloge in predložiti dokaze.
72
Predlog za znižanje globe, ki ga je tožeča stranka podala v drugem tožbenem predlogu, je treba torej zavrniti.
73
Zato je treba tožbo zavrniti v celoti.
Stroški
74
V skladu s členom 134(1) Poslovnika Splošnega sodišča se plačilo stroškov na predlog naloži neuspeli stranki. Tožeča stranka ni uspela, zato se ji v skladu s predlogoma Komisije naloži plačilo vseh stroškov postopka.
Iz teh razlogov je
SPLOŠNO SODIŠČE (tretji senat)
razsodilo:
1.
Tožba se zavrne.
2.
Družbi Westfälisches Textilwerk Adolf Ahlers Stiftung & Co. KG se naloži plačilo stroškov postopka.
Kowalik-Bańczyk
da Silva Passos
Cassagnabère
Razglašeno na javni obravnavi v Luxembourgu, 5. maja 2026.
Podpisi
(
*1
)	Jezik postopka: angleščina.