62021TJ0441_EXT
SODBA SPLOŠNEGA SODIŠČA (peti razširjeni senat)
z dne 26. marca 2025 (
*1
)
„Konkurenca – Omejevalni sporazumi – Sektor evropskih državnih obveznic – Sklep o ugotovitvi kršitve člena 101 PDEU in člena 53 Sporazuma EGP – Usklajevanje cen in dejavnosti trgovanja z obveznicami – Izmenjava občutljivih poslovnih informacij – Enotna in trajajoča kršitev – Omejevanje konkurence zaradi cilja – Legitimni interes za ugotovitev kršitev – Izračun zneska globe – Osnovni znesek – Približek za vrednost prodaje – Neomejena pristojnost“
V zadevah T‑441/21, T‑449/21, T‑453/21, T‑455/21, T‑456/21 in T‑462/21,
UBS Group AG s sedežem v Zürichu (Švica),
UBS AG s sedežem v Zürichu,
ki ju zastopata I. Ioannidis in C. Riis‑Madsen, odvetnika,
tožeči stranki v zadevi T‑441/21,
Natixis s sedežem v Parizu (Francija), ki jo zastopajo J. Stratford, E. Neill, Barristers‑at‑Law, J.‑J. Lemonnier, L. Ghebali, odvetnika, in M. García, solicitor,
tožeča stranka v zadevi T‑449/21,
UniCredit SpA s sedežem v Milanu (Italija),
UniCredit Bank AG s sedežem v Münchnu (Nemčija),
ki ju zastopajo I. Vandenborre, S. Dionnet, M. Siragusa, G. Rizza, B. Massella Ducci Teri, M. Lesaffre, T. Selwyn Sharpe in I. Antoniou, odvetniki,
tožeči stranki v zadevi T‑453/21,
Nomura International plc s sedežem v Londonu (Združeno kraljestvo),
Nomura Holdings, Inc. s sedežem v Tokiu (Japonska),
ki ju zastopajo W. Howard, odvetnik, M. Demetriou, C. Thomas, Barristers‑at‑Law, N. Seay in S. Whitfield, solicitors,
tožeči stranki v zadevi T‑455/21,
Bank of America N.A. s sedežem v Charlottu, Severna Karolina (Združene države Amerike),
Bank of America Corporation s sedežem v Wilmingtonu, Delaware (Združene države Amerike),
ki ju zastopajo D. Bailey, D. Gregory, Barristers‑at‑Law, J. Turner, KC, D. Liddell, solicitor, in D. Slater, odvetnik,
tožeči stranki v zadevi T‑456/21,
Portigon AG s sedežem v Düsseldorfu (Nemčija), ki jo zastopajo H‑J. Niemeyer, M. Röhrig in C. Dankerl, odvetniki,
tožeča stranka v zadevi T‑462/21,
proti
Evropski komisiji, ki jo zastopajo v zadevi T‑441/21 M. Domecq, S. Baches Opi, M. Farley in T. Franchoo, agenti, v zadevi T‑449/21 M. Farley, T. Franchoo in I. Söderlund, agenti, v zadevi T‑453/21 M. Farley, T. Franchoo, S. Baches Opi in M. Domecq, v zadevi T‑455/21 S. Baches Opi, M. Domecq, M. Farley in T. Franchoo, v zadevi T‑456/21, S. Baches Opi, M. Domecq, M. Farley in T. Franchoo ter v zadevi T‑462/21 M. Farley, A. Keidel, T. Franchoo in L. Wildpanner, agenti,
tožena stranka,
SPLOŠNO SODIŠČE (peti razširjeni senat),
v sestavi S. Papasavvas, predsednik, J. Svenningsen (poročevalec), C. Mac Eochaidh, J. Martín y Pérez de Nanclares, sodniki, in M. Stancu, sodnica,
sodna tajnica: M. Zwozdziak‑Carbonne, administratorka,
na podlagi pisnega dela postopka,
na podlagi obravnave z dne 6., 7., 8., 9., 12., 13. in 14. junija 2023
izreka naslednjo
Sodbo (
1
)
1
Banki UBS Group AG in UBS AG (v nadaljevanju skupaj: UBS) s tožbo v zadevi T‑441/21 na podlagi člena 263 PDEU predlagata na eni strani razglasitev ničnosti Sklepa Komisije C(2021) 3489 final z dne 20. maja 2021 v zvezi s postopkom na podlagi člena 101 PDEU in člena 53 Sporazuma EGP (Zadeva AT.40324 – Evropske državne obveznice) (v nadaljevanju: izpodbijani sklep) in na drugi strani znižanje zneska globe, ki jima je bila naložena z navedenim sklepom.
2
Banka Natixis s tožbo v zadevi T‑449/21 na podlagi člena 263 PDEU predlaga razglasitev ničnosti izpodbijanega sklepa v delu, ki se nanaša nanjo.
3
Banki UniCredit SpA in UniCredit Bank AG (v nadaljevanju skupaj: UniCredit) s tožbo v zadevi T‑453/21 na podlagi člena 263 PDEU predlagata na eni strani razglasitev ničnosti izpodbijanega sklepa v delu, ki se nanaša nanju, in na drugi strani znižanje zneska globe, ki jima je bila naložena z navedenim sklepom.
4
Banki Nomura International plc in Nomura Holdings, Inc. (v nadaljevanju skupaj: Nomura) s tožbo v zadevi T‑455/21 na podlagi člena 263 PDEU predlagata na eni strani razglasitev ničnosti izpodbijanega sklepa v delu, ki se nanaša nanju, in na drugi strani znižanje zneska globe, ki jima je bila naložena z navedenim sklepom.
5
Banki Bank of America N.A. in Bank of America Corporation (v nadaljevanju skupaj: BofA) s tožbo v zadevi T‑456/21 na podlagi člena 263 PDEU predlaga razglasitev ničnosti izpodbijanega sklepa v delu, ki se nanaša nanju.
6
Banka Portigon AG, nekdanja WestLB AG, s tožbo v zadevi T‑462/21 na podlagi člena 263 PDEU predlaga razglasitev ničnosti izpodbijanega sklepa v delu, ki se nanaša nanjo.
I. Dejansko stanje
A. Sektor evropskih državnih obveznic
7
Zadevna ravnanja se nanašajo na evropske državne obveznice, in sicer državne obveznice, ki so jih v eurih izdale centralne uprave držav članic euroobmočja. Evropske državne obveznice so dolžniški instrumenti, ki evropskim vladam omogočajo zbiranje sredstev za financiranje nekaterih izdatkov ali naložb, zlasti za refinanciranje obstoječega dolga.
8
Država članica (izdajatelj) lahko tako izda obveznico, da si izposodi denar (nominalni znesek) od vlagatelja (imetnik) za določen čas, ki je lahko kratek (na primer dve leti) ali dolg (na primer 10 ali 30 let), in po vnaprej določeni fiksni ali spremenljivi obrestni meri. Imetnik obveznice od izdajatelja redno prejema obresti (kupon), na dogovorjeni datum dospelosti pa mu izdajatelj povrne nominalni znesek.
9
Izdajatelj evropskih državnih obveznic jih prvič ponudi v prodajo oziroma se prodajajo v njegovem imenu na primarnem trgu, nato pa se izmenjajo na sekundarnem trgu.
10
Delovanje teh trgov, opisano v točkah od 3 do 51 obrazložitve izpodbijanega sklepa, bo v nadaljevanju na kratko predstavljeno v smislu te sodbe.
1.
Izdaja na primarnem trgu
11
Evropske državne obveznice izdajo centralne uprave na primarnem trgu. Za to izdajo je pogosto pooblaščen urad za upravljanje dolga (debt management office), ki opredeli postopek izdaje. Ta postopek običajno poteka v obliki dražbe, ki je postopek zbiranja ponudb, ali sindiciranja, ki je postopek prodaje zaprtemu krogu vlagateljev z bolj omejenim številom subjektov.
12
Obveznice lahko po eni od zgoraj navedenih oblik kupijo samo finančne institucije, ki imajo status primarnega trgovca (primary dealers). Ti trgovci si na primarnem trgu konkurirajo za nakup teh evropskih državnih obveznic. Po nakupu lahko te evropske državne obveznice obdržijo ali prodajo na sekundarnem trgu drugim finančnim institucijam ali vlagateljem.
13
V okviru dražbe primarni trgovci oddajo ponudbo za nakup.
14
Za primarne trgovce veljajo različne obveznosti. Na eni strani morajo v določeni meri sodelovati na dražbah ter kupiti in na sekundarni trg dati veliko število evropskih državnih obveznic v danem referenčnem obdobju. Na drugi strani naj bi običajno imeli vlogo vzdrževalca trga (market maker) na sekundarnem trgu, tako da ponujajo dvosmerne cene (two‑way prices) – in sicer nakupno (bid price) in prodajno ceno (ask price) – ter po teh cenah trgujejo na splošno in trajno namesto po posameznih transakcijah. Uradi za upravljanje dolga izvajajo določen pritisk na primarne trgovce s tem, da jih razvrščajo zlasti na podlagi količine evropskih državnih obveznic, ki jih dajo na trg, in njihovega sodelovanja na dražbah. Visoko mesto na lestvici lahko med drugim pomeni privilegiran dostop do sindiciranja in naročil povezanih izvedenih produktov.
15
Cena, po kateri se primarni trgovci odločijo oddati ponudbo na dražbah, je odvisna od referenčne cene, ki je cena, po kateri podobne obveznice kotirajo na sekundarnem trgu. Če se dražba nanaša na novo tranšo (tap) obstoječe obveznice – in sicer novo ponudbo evropskih državnih obveznic, ki so že bile izdane, z istim prvotnim datumom dospelosti, istim nominalnim zneskom in istim kuponom, vendar prodane po trenutni ceni – so informacije o ceni zlahka dostopne, ker zadevne evropske državne obveznice že kotirajo na sekundarnem trgu.
16
V tem okviru je cena obveznic običajno določena kot odstotek nominalnega zneska, ta odstotek pa je običajno izražen samo s prvima dvema decimalkama.
17
V tem kontekstu so ponudbe, ki jih v zvezi s temi obveznicami dajo primarni trgovci na primarnem trgu, pogosto dane nad srednjo ceno obveznice, ki prevladuje na sekundarnem trgu, imenovano tudi „mid price“ ali „mid“. Ta cena je povprečje med nakupno in prodajno ceno, ki prevladuje na sekundarnem trgu, in je izražena v centih (in sicer z dvema decimalkama za vejico). Po teh dveh vrstah cen so trgovalci na sekundarnem trgu pripravljeni kupiti oziroma prodati zadevno evropsko državno obveznico. Ponudba, ki jo dajo primarni trgovci, torej vključuje razpon (spread) okoli srednje cene.
18
Po koncu dražbenega obdobja urad za upravljanje dolga države članice izdajateljice objavi rezultat dražbe in primarnim trgovcem dodeli količino evropskih državnih obveznic, pri čemer začne s tistimi, ki so ponudili največ. Ti običajno dobijo evropske državne obveznice za celotno količino, za katero so dali ponudbo.
19
V praksi bo višina ponudbe primarnih trgovcev odvisna od njihove ocene tržnih pogojev in potrebe po pridobitvi znatnega deleža zadevne izdaje evropskih državnih obveznic. Tako bi primarni trgovec lahko dal ponudbo po ceni, višji od srednje cene, kar je previsoka ponudba (overbidding), ali dal ponudbo, ki je bližje srednji ceni, kar je včasih imenovano „ponudba po trenutni ceni“ (flat). Previsoka ponudba bi sprva lahko privedla do finančne izgube pri evropskih državnih obveznicah, kupljenih ob izdaji (saj jih primarni trgovec na sekundarnem trgu ne bi mogel prodati po isti ceni), vendar primarni trgovec pričakuje, da bo to izgubo nato lahko nadomestil zaradi svojega statusa (ki mu daje dostop do sindiciranja ali drugih ugodnosti) in svojega poznejšega trgovanja na sekundarnem trgu.
20
V okviru sindiciranja urad za upravljanje dolga skupini primarnih trgovcev (organizatorji) naloži, da mu pomagajo na trg dati novo evropsko državno obveznico ali uporabiti obstoječo evropsko državno obveznico. Ti organizatorji se zavežejo, da bodo kupili večji delež izdanih evropskih državnih obveznic in jih prodali vlagateljem na sekundarnem trgu. Sindiciranje je manj pogosto kot dražba, vendar so običajno količine večje in postopek traja dlje. Države članice sindiciranje pogosto uporabljajo za izdajo velikih količin novih evropskih državnih obveznic.
21
Sodelovanje pri sindiciranjih je za primarne trgovce, ki so izbrani kot organizatorji, koristno, saj povečuje njihov ugled, poleg tega pa dobijo tudi provizije. Ti trgovci so izbrani med drugim na podlagi njihove razvrstitve, ki temelji na njihovih rezultatih na dražbah, na katerih so sodelovali (ti rezultati so povezani s količinami kupljenih evropskih državnih obveznic in cenami, ki so jih ponudili izdajatelju). Tako so obeti, da bodo lahko sodelovali pri sindiciranju, ena od spodbud za navedene primarne trgovce, da na dražbah oddajo konkurenčne ponudbe (glej točko 19 zgoraj).
22
Organizatorji pomagajo uradom za upravljanje dolga, da določijo ceno evropskih državnih obveznic, ki bodo izdane, na podlagi referenčne obveznice na sekundarnem trgu. Informacije za to lahko dobijo od svojega internega oddelka za trgovanje z evropskimi državnimi obveznicami.
23
Organizatorji morajo v zameno ohranjati strogo zaupnost v odnosu do svojega internega oddelka za trgovanje, saj je ta vključen v trgovanje na sekundarnem trgu. Za sindiciranja je tako načeloma odgovorna ekipa, ki je ločena od ekipe internega oddelka za trgovanje z evropskimi državnimi obveznicami v banki organizatorici.
2.
Trgovanje na sekundarnem trgu
24
Razen če se jih odločijo obdržati do datuma dospelosti, primarni trgovci na sekundarnem trgu ponudijo evropske državne obveznice, kupljene na primarnem trgu, da bi z njimi trgovali z drugimi bankami s statusom ali brez statusa primarnega trgovca (trgovanje, imenovano „D2D“) ali z drugimi vlagatelji (trgovanje, imenovano „D2C“). Evropske državne obveznice se uporabljajo za naložbe, varovanje pred tveganji (hedging) ali kot referenca za določanje cen drugih sredstev. Z njimi se trguje izven organiziranega trga vrednostnih papirjev (over‑the‑counter), in sicer brez centralne borze, elektronsko ali prek posrednikov.
a)
Oblikovanje cene evropskih državnih obveznic na sekundarnem trgu
25
Vrednost evropske državne obveznice na sekundarnem trgu je odvisna od njenega donosa ob dospelosti (yield), ki je izražen v letnem odstotku njenega nominalnega zneska, fiksnega kupona in dobička ali izgube od trgovanja z obveznicami. Cena, po kateri se trguje z evropsko državno obveznico, se spreminja glede na različne dejavnike, kot so spremembe gospodarskega okolja (na primer splošno gibanje obrestnih mer na trgih ali pričakovanja glede inflacije) ali dejavniki, posebej značilni za izdajatelja (na primer zaznano tveganje, likvidnost ali razpoložljivost novejših obveznic). Tako obstaja obratno razmerje med donosom in ceno evropske državne obveznice: nižji donos se kaže v zvišanju cene, višji donos pa v znižanju cene.
26
V tem okviru se krivulja donosa (yield curve) pogosto uporablja za predstavitev pričakovanega donosa evropske državne obveznice glede na datum njene dospelosti (time to maturity). Taka krivulja torej posredno odraža ceno evropskih državnih obveznic na finančnih trgih, ob upoštevanju pričakovanj vlagateljev glede gibanja inflacije, obrestnih mer in splošnega tveganja (gospodarsko okolje in finančno zdravje izdajatelja).
b)
Udeleženci na sekundarnem trgu
27
Kot je razvidno iz točk 11 in 40 obrazložitve izpodbijanega sklepa in opombe 10 tega sklepa, naj bi primarni trgovci običajno imeli vlogo vzdrževalca trga (market maker) na sekundarnem trgu, na podlagi katere ponujajo dvosmerne cene za obveznice v skladu s pogoji, na katere je bilo opozorjeno v točki 14 zgoraj.
28
Kadar banke delujejo na sekundarnem trgu, poskušajo ustvariti prihodke tako, da izkoristijo razliko med nakupnim in prodajnim tečajem. Razlika med tema tečajema se imenuje „razpon“ (spread) in pomeni dohodek banke od celotne transakcije nakupa in prodaje obveznice.
29
Trgovalci lahko v okviru upravljanja svojih portfeljev sprejmejo dolge ali kratke trgovalne pozicije. Kadar trgovalec sprejme dolgo pozicijo za obveznico, obveznice ima ali kupi, preden jih proda, in tako špekulira z dobičkom, ki ga pričakuje v primeru zvišanja vrednosti obveznice; drugače povedano, trgovalec pričakuje, da bo cena obveznic zrasla, kar bo povečalo vrednost obveznic, ki jih ima. Kadar trgovalec sprejme kratko pozicijo, proda obveznice, ki jih nima. Kupiti jih bo moral pozneje in stavi na znižanje njihove vrednosti; drugače povedano, trgovalec pričakuje, da bo cena obveznic padla, tako da jih bo lahko kupil po nižji ceni od tiste, po kateri jih je prodal.
30
Pri upravljanju svojih portfeljev morajo trgovalci izvajati tudi transakcije varovanja pred tveganji (hedging), da bi med drugim izravnali dolgo pozicijo s prodajo obveznic, kratko pozicijo pa z nakupom obveznic.
B. Upravni postopek, ki je privedel do izpodbijanega sklepa
31
Po prošnji, vloženi 29. julija 2015, je Evropska komisija 27. januarja 2016 bankama The Royal Bank of Scotland Group plc in The Royal Bank of Scotland plc (v nadaljevanju skupaj: RBS), ki sta postali NatWest Group plc oziroma NatWest Markets plc (v nadaljevanju skupaj: NatWest), podelila pogojno imuniteto pred globami v skladu s točko 8(a) Obvestila Komisije o imuniteti pred globami in znižanju glob v kartelnih zadevah (UL 2006, C 268, str. 17; v nadaljevanju: obvestilo o prizanesljivosti).
32
Banki UBS in Natixis sta 29. junija oziroma 30. septembra 2016 zaprosili za znižanje zneska globe na podlagi točke 23 obvestila o prizanesljivosti.
33
Komisija je ob različnih priložnostih na podlagi člena 18(2) Uredbe Sveta (ES) št. 1/2003 z dne 16. decembra 2002 o izvajanju pravil konkurence iz členov [101 in 102 PDEU] (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 8, zvezek 2, str. 205) ali točke 12 obvestila o prizanesljivosti naslovnikom izpodbijanega sklepa in drugim bankam poslala zahteve po informacijah.
34
Komisija je 31. januarja 2019 na eni strani začela postopek za sprejetje sklepa na podlagi poglavja III Uredbe št. 1/2003 v skladu s členom 2(1) Uredbe Komisije (ES) št. 773/2004 z dne 7. aprila 2004 v zvezi z vodenjem postopkov Komisije v skladu s členoma [101 in 102 PDEU] (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 8, zvezek 3, str. 81) ter na drugi strani poslala obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah med drugim bankam UBS, Natixis, UniCredit, Nomura, BofA, Portigon – ki je nasledila banko WestLB – in NatWest (v nadaljevanju: obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah). Ob tej priložnosti je Komisija tudi obvestila banki UBS in Natixis, da ne moreta biti upravičeni do imunitete pred globami, da pa sta druga oziroma tretja banka, ki je predložila dokaze o domnevni kršitvi, in da sta a priori lahko upravičeni do znižanja glob, ki bi jima bili glede na okoliščine naloženi.
35
Vsem bankam, na katere je bilo naslovljeno obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah, je bil odobren vpogled v spis preiskave Komisije. V skladu s členom 10(2) Uredbe št. 773/2004 so vse predložile pisne pripombe glede navedenega obvestila. Na podlagi člena 12(1) te uredbe so svoje dokazne razloge predstavile tudi na ustnem zaslišanju, ki je potekalo od 22. do 24. oktobra 2019.
36
Komisija je 6. novembra 2020 vsaki od bank, na katere je bilo naslovljeno obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah, ki bi jim eventualno lahko bile naložene globe, poslala dopis (v nadaljevanju: dopis o globah) z dodatnimi pojasnili o metodologiji, ki jo je ta institucija predlagala, da bi se v obravnavani zadevi določil približek za vrednost prodaje (v nadaljevanju: približek). Tej metodologiji so bili priloženi osnovni podatki in predvideni znesek približka za vsako zadevno banko naslovnico, dobljen z uporabo te metodologije. Banka UBS je v odgovor na ta dopis svoje pripombe predložila 18. decembra 2020, banka UniCredit 24. novembra 2020 in 8. januarja 2021, banka Nomura 24. novembra 2020 in 8. januarja 2021, banka Portigon pa 15. januarja 2021.
37
Komisija je 12. novembra 2020 bankam, na katere je bilo naslovljeno obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah, poslala dopis s predstavitvijo ugotovljenih dejstev in jih povabila k predložitvi pripomb glede dodatkov in popravkov dejstev, predstavljenih v tem dopisu v zvezi z elementi, navedenimi v tem obvestilu (v nadaljevanju: dopis o ugotovljenih dejstvih). Za to je bil tem bankam naslovnicam še enkrat odobren vpogled v spis preiskave Komisije. Večina navedenih bank je pripombe vložila med 8. decembrom 2020 in 8. januarjem 2021.
38
Komisija je 20. maja 2021 na podlagi členov 7 in 23 Uredbe št. 1/2003 sprejela izpodbijani sklep.
C. Izpodbijani sklep
1.
Ugotovitev sporne kršitve
39
Komisija se je v izpodbijanem sklepu sklicevala na več kot 380 razprav med trgovalci zadevnih bank, opravljenih v dolgotrajnih spletnih klepetalnicah (persistent chatrooms), in sicer predvsem dveh klepetalnicah, imenovanih „DBAC“ in „CODS & CHIPS“, ter z dvostranskimi pogovori po telefonu ali takojšnjem sporočanju (instant messages), v obdobju od 3. januarja 2007 do 28. marca 2012.
40
Po navedbah Komisije so te razprave vključevale izmenjavo poslovno občutljivih informacij, ki so zadevnim bankam omogočale, da so bile obveščene o ravnanju in strategijah drugih bank, ter so jim tako lahko omogočile, da so ustrezno prilagodile svoje strategije glede trgovanja, uskladile svoje ravnanje in pridobile konkurenčne prednosti pri izdajanju evropskih državnih obveznic, njihovem dajanju na trg ali trgovanju z njimi (glej točki 94 in 95 obrazložitve izpodbijanega sklepa).
41
V tem kontekstu je Komisija menila, da je splošni cilj sodelovanja med trgovalci, da si medsebojno pomagajo pri svojem delovanju na trgu z zmanjšanjem negotovosti glede izdajanja evropskih državnih obveznic ali trgovanja z njimi, da bi povečali prihodke, ustvarjene tako na primarnem kot na sekundarnem trgu s sodelovanjem zadevnih bank pri izdajanju evropskih državnih obveznic in trgovanju z njimi. S tem naj bi te banke konkurenčna tveganja zavestno nadomestile s praktičnim medsebojnim sodelovanjem v škodo drugih udeležencev na trgu, njihovih strank ali uradov za upravljanje dolga.
42
Po mnenju Komisije je zadevne razprave za analizo mogoče združiti v štiri kategorije ravnanj, ki so tesno povezane in se delno prekrivajo (glej točki 93 in 95 obrazložitve izpodbijanega sklepa in oddelek 5.1.3.2 tega sklepa).
43
Te štiri kategorije ravnanj vključujejo:
–
prvič, poskuse vplivanja na prevladujočo tržno ceno na sekundarnem trgu glede na razmere na primarnem trgu (v nadaljevanju: kategorija 1);
–
drugič, poskuse usklajevanja ponudb (ali dražb) na primarnem trgu (v nadaljevanju: kategorija 2);
–
tretjič, poskuse usklajevanja stopnje višjih ponudb (ali previsokih ponudb) na primarnem trgu (v nadaljevanju: kategorija 3);
–
četrtič, druge izmenjave občutljivih informacij, vključno z izmenjavami v zvezi z (i) elementi določanja cen, pozicijami ali količinami ter strategijami, povezanimi z danimi sopogodbenimi strankami v okviru posameznega trgovanja na sekundarnem trgu (v nadaljevanju: kategorija 4(i)), (ii) posameznimi priporočili uradu za upravljanje dolga (v nadaljevanju: kategorija 4(ii)), in (iii) izbranim trenutkom za določanje cen sindiciranj (v nadaljevanju: kategorija 4(iii)) (v nadaljevanju skupaj: kategorija 4).
44
Kar zadeva pravno opredelitev zadevnih ravnanj, je Komisija ugotovila, da gre za enotno in trajajočo kršitev, sestavljeno iz sporazumov ali usklajenih ravnanj, katerih cilj je bil omejevanje ali izkrivljanje konkurence v sektorju evropskih državnih obveznic v Evropskem gospodarskem prostoru (EGP).
45
Da je prišla do te ugotovitve, je Komisija na prvem mestu ugotovila, da zadevna ravnanja pomenijo enotno in trajajočo kršitev, zlasti ob upoštevanju vsebine razprav, uporabljenih metod, sistematične narave nekaterih od teh ravnanj in vpletenih udeležencev. Predvsem so bila navedena ravnanja del skupnega vzorca, ker je bila v omejevalni sporazum vpletena stalna skupina oseb, ker so se za različne prakse običajno uporabljala ista komunikacijska sredstva ter ker so bile razprave pogoste, so potekale v istem obdobju in se nanašale na tematike, ki so bile enake ali so se prekrivale (glej točke od 412 do 421 obrazložitve izpodbijanega sklepa).
46
Na drugem mestu je Komisija ugotovila, da je bil cilj sporne enotne in trajajoče kršitve omejevati ali izkrivljati konkurenco z izmenjavo poslovno občutljivih informacij med člani kroga konkurentov, da bi uskladili svoje strategije glede nakupa evropskih državnih obveznic na primarnem trgu ali trgovanja s temi obveznicami na sekundarnem trgu. Ta ravnanja so lahko vplivala na običajni potek določanja cen evropskih državnih obveznic (glej točko 495 obrazložitve izpodbijanega sklepa).
47
Na tretjem mestu je Komisija ugotovila, da so se ob upoštevanju zlasti dejstva, da so se zadevna ravnanja izvajala iz oddelkov za trgovanje, ki so se nahajali v Evropski uniji in EGP, ta ravnanja izvajala v EGP in imela bistven, takojšen in predvidljiv učinek na konkurenco v EGP. Zato so ta ravnanja lahko bistveno vplivala na trgovanje med državami članicami in med pogodbenicami Sporazuma EGP, tako da je bila Komisija pristojna za uporabo člena 101 PDEU in člena 53 Sporazuma EGP (glej točki 725 in 726 obrazložitve izpodbijanega sklepa).
48
Na četrtem mestu je Komisija, zlasti ker zadevna ravnanja pomenijo omejevanje konkurence zaradi cilja, ugotovila, da v obravnavani zadevi ni izpolnjen nobeden od pogojev iz člena 101(3) PDEU in člena 53(3) Sporazuma EGP (glej točki 728 in 731 obrazložitve izpodbijanega sklepa).
2.
Naložitev glob
49
Na prvem mestu, kar zadeva naložitev globe zadevnim bankam zaradi udeležbe pri sporni kršitvi, je Komisija ugotovila, da je na podlagi člena 25 Uredbe št. 1/2003 njena pristojnost za naložitev globe zastarala v zvezi z bankama BofA in Natixis, ker se je njuna udeležba končala več kot pet let pred začetkom preiskave (glej točko 778 obrazložitve izpodbijanega sklepa).
50
Na podlagi člena 7(1), zadnji stavek, Uredbe št. 1/2003 je Komisija v zvezi s tema bankama vseeno ugotovila sporno kršitev (glej točke od 780 do 784 obrazložitve izpodbijanega sklepa).
51
Na drugem mestu, kar zadeva druge zadevne banke, in sicer UBS, UniCredit, Nomura, Portigon in NatWest, je Komisija navedla, da je znesek glob določila v skladu s Smernicami o načinu določanja glob, naloženih v skladu s členom 23(2)(a) Uredbe št. 1/2003 (UL 2006, C 210, str. 2; v nadaljevanju: Smernice) (glej točko 807 obrazložitve izpodbijanega sklepa). Vendar je Komisija ob upoštevanju posebnosti finančnega trga in zlasti dejstva, da finančni produkti, kot so evropske državne obveznice, ne ustvarjajo prodaje v običajnem smislu, namesto da bi uporabila „vrednost prodaje“, povezano z izdajanjem evropskih državnih obveznic in trgovanjem z njimi, menila, da je primerno določiti približek. Ta približek je na eni strani temeljil na nominalnem znesku evropskih državnih obveznic, s katerimi so zadevne banke na sekundarnem trgu trgovale v svojih obdobjih udeležbe pri sporni kršitvi, in na drugi strani na razponih med nakupnim in prodajnim tečajem 32 kategorij reprezentativnih evropskih državnih obveznic (glej točke od 813 do 832 obrazložitve izpodbijanega sklepa).
52
Kar zadeva preostalo, je Komisija znesek globe za vsako od bank iz prejšnje točke izračunala tako, da je v skladu s Smernicami določila osnovni znesek zlasti glede na težo in trajanje kršitve ter ta osnovni znesek prilagodila glede na preudarke, kot so morebitne obteževalne ali olajševalne okoliščine, najvišji dovoljeni znesek globe ali pravila, ki izhajajo iz obvestila o prizanesljivosti.
53
V zvezi s tem je bil na eni strani znesek globe, naložene banki Portigon, omejen na 0 EUR na podlagi zgornje meje 10 % skupnega prometa v predhodnem poslovnem letu (kot je določeno v členu 23(2) Uredbe št. 1/2003 in točki 32 Smernic), ob upoštevanju dejstva, da je ta banka postopno prenehala opravljati svoje dejavnosti in da je bil čisti prihodek, ki ga je v letu 2020 ustvarila banka Portigon, negativen (glej točko 893 obrazložitve izpodbijanega sklepa). Na drugi strani je Komisija na podlagi obvestila o prizanesljivosti banki NatWest odobrila imuniteto pred globami, banki UBS pa 45‑odstotno znižanje zneska globe, ki ji je bila naložena, zaradi njunega sodelovanja pri preiskavi (glej točke od 895 do 903 obrazložitve izpodbijanega sklepa).
3.
Izrek
54
V izreku izpodbijanega sklepa je navedeno:
„Člen 1
Naslednja podjetja so kršila člen 101 PDEU in člen 53 Sporazuma EGP, ker so v navedenih obdobjih sodelovala pri enotni in trajajoči kršitvi v zvezi z evropskimi državnimi obveznicami, ki je zajela celoten EGP in je vključevala sporazume in/ali usklajena ravnanja, katerih cilj je bil omejevanje in/ali izkrivljanje konkurence v sektorju evropskih državnih obveznic:
–
[BofA je] sodeloval[a] od 29. januarja 2007 do 6. novembra 2008 v zvezi s klepetalnico CODS & CHIPS;
–
[Natixis] je sodeloval[a] od 26. februarja 2008 do 6. avgusta 2009;
–
[NatWest] je sodeloval[a] od 4. januarja 2007 do 28 novembra 2011 in NatWest Markets NV od 17. oktobra 2007 do 28. novembre 2011;
–
[Nomura je] sodeloval[a] od 18. januarja 2011 do 28. novembra 2011;
–
[Portigon] je sodeloval[a] od 19. oktobra 2009 do 3. junija 2011;
–
[UBS je] sodeloval[a] od 4. januarja 2007 do 28. novembra 2011;
–
[UniCredit je] sodeloval[a] od 9. septembra 2011 do 28. novembra 2011;
Člen 2
Za kršitev ali kršitve iz člena 1 se naložijo te globe:
–
[NatWest] in NatWest Markets NV skupaj in solidarno: 0 EUR
–
[Nomura]: 129.573.000 EUR
–
[Portigon]: 0 EUR
–
[UBS]: 172.378.000 EUR
–
[UniCredit]: 69.442.000 EUR
[…]
Člen 3
Podjetja iz člena 1 nemudoma končajo kršitve iz navedenega člena, če tega še niso storila.
Vzdržijo se ponavljanja kakršnih koli dejanj ali ravnanj, opisanih v členu 1, in kakršnih koli dejanj ali ravnanj, ki imajo enak ali podoben cilj ali učinek.
[…]“
II. Predlogi strank
55
V zadevi T‑441/21 banka UBS Splošnemu sodišču predlaga, naj:
–
primarno, izpodbijani sklep razglasi za ničen;
–
podredno, zniža znesek globe, ki ji je bila naložena, na 51,3 milijona EUR na podlagi metodologije neto vrednosti transakcij, ki jo predlaga, ali zniža ta znesek na 60,6 milijona EUR na podlagi metodologije prilagojene neto vrednosti transakcij, ki jo predlaga, ali zniža navedeni znesek za vsaj 65 % zaradi napak in netočnosti, ugotovljenih v metodi Komisije;
–
Komisiji naloži plačilo stroškov.
56
V zadevi T‑449/21 banka Natixis Splošnemu sodišču predlaga, naj:
–
izpodbijani sklep razglasi za ničen v delu, ki se nanaša nanjo;
–
Komisiji naloži plačilo stroškov.
57
V zadevi T‑453/21 banka UniCredit Splošnemu sodišču predlaga, naj:
–
člen 1 in/ali člen 2 izpodbijanega sklepa razglasi za ničen v delu, ki se nanaša nanjo;
–
podredno, znatno zniža znesek globe, ki ji je bila naložena;
–
Komisiji naloži plačilo stroškov.
58
V zadevi T‑455/21 banka Nomura Splošnemu sodišču predlaga, naj:
–
člen 1, četrta alinea, izpodbijanega sklepa razglasi za ničen;
–
podredno, člen 2, druga alinea, izpodbijanega sklepa razglasi za ničen;
–
še bolj podredno, znatno zniža znesek globe, ki ji je bila naložena;
–
Komisiji naloži plačilo stroškov.
59
V zadevi T‑456/21 banka BofA Splošnemu sodišču predlaga, naj:
–
izpodbijani sklep razglasi za ničen v delu, kise nanaša nanjo;
–
Komisiji naloži plačilo stroškov.
60
V zadevi T‑462/21 banka Portigon Splošnemu sodišču predlaga, naj:
–
izpodbijani sklep razglasi za ničen v delu, ki se nanaša nanjo;
–
Komisiji naloži plačilo stroškov.
61
V zadevah T‑441/21, T‑449/21, T‑453/21, T‑455/21, T‑456/21 in T‑462/21 Komisija Splošnemu sodišču predlaga, naj:
–
tožbo v celoti zavrne;
–
tožečim strankam naloži plačilo stroškov.
III. Pravo
62
Splošno sodišče je po opredelitvi strank v skladu s členom 68(1) svojega poslovnika zadeve T‑441/21, T‑449/21, T‑453/21, T‑455/21, T‑456/21 in T‑462/21 združilo za izdajo te sodbe.
A. Predlogi za nerazkritje nekaterih podatkov javnosti
63
Med postopkom pred Splošnim sodiščem so banke UniCredit, Nomura in BofA ter Komisija v bistvu predlagale, naj se nekateri podatki v tej sodbi ne razkrijejo javnosti na podlagi členov 66 in 66a Poslovnika.
64
V tem smislu je banka UniCredit navedla, da nobena informacija, ki jo vsebujejo postopkovni dokumenti, ki jih je vložila v okviru tožbe, ni tajna ali zaupna, zaradi česar bi morala biti izpuščena iz besedila sodbe, ki bo izdana, razen imena njenega trgovalca in več dobesednih citatov iz izjav zaradi prizanesljivosti bank UBS in RBS.
65
Banka Nomura je navedla, da bodo iz besedila sodbe, ki bo izdana, morali biti izpuščeni imena in informacije, na podlagi katerih bi bilo mogoče identificirati trgovalce, vpletene v sporno kršitev, izvedence, ki so ji pomagali v okviru tožbe in upravnega postopka, ki je privedel do izpodbijanega sklepa, in tudi družbe, v katerih so ti izvedenci zaposleni, ter nekatere izdajatelje obveznic.
66
Nazadnje, banka BofA je navedla, da bodo z besedila sodbe, ki bo izdana, morali biti izpuščeni, prvič, imena in informacije, na podlagi katerih bi bilo mogoče identificirati njene zaposlene ali nekdanje zaposlene, drugič, vsebina razprav v klepetalnicah, izjave zaradi prizanesljivosti in odgovori na zahteve Komisije po informacijah, tretjič, omembe virov elementov, navedenih pod drugič, četrtič, citati iz ustnih izjav prosilcev za prizanesljivost, petič, grobe in nesramne besede njenih trgovalcev v razpravah s tretjimi osebami, in šestič, sklicevanja na ravnanja, ki so se zgodila zunaj obdobja kršitve.
67
Komisija je prav tako predlagala anonimizacijo imen trgovalcev, vpletenih v sporna ravnanja.
68
V zvezi s tem je treba opozoriti, da si mora sodišče pri usklajevanju potrebe po javni objavi sodnih odločb na eni strani ter pravice do varstva osebnih podatkov in poslovnih skrivnosti na drugi glede na okoliščine vsakega primera prizadevati za primerno ravnovesje, pri čemer mora upoštevati tudi pravico javnosti, da ima v skladu z načeli iz člena 15 PDEU dostop do sodnih odločb (glej sodbo z dne 27. aprila 2022, Sieć Badawcza Łukasiewicz – Port Polski Ośrodek Rozwoju Technologii/Komisija, T‑4/20, EU:T:2022:242, točka 29 in navedena sodna praksa).
69
Poleg tega zaupnost elementa ni utemeljena v primeru, na primer, informacij, ki so že javne ali do katerih lahko dostopajo širša javnost ali nekateri specializirani krogi, informacij, ki so navedene tudi v drugih odlomkih ali listinah iz spisa, v zvezi s katerimi stranka, ki želi ohraniti zaupno naravo zadevne informacije, ni vložila predloga za to, informacij, ki niso dovolj specifične ali natančne, da bi razkrile zaupne podatke, ali celo informacij, ki so v veliki meri razvidne ali jih je mogoče izpeljati iz drugih informacij, ki so zakonito dostopne zadevnim osebam (glej sklep z dne 14. marca 2022, Bulgarian Energy Holding in drugi/Komisija, T‑136/19, EU:T:2022:149, točka 9 in navedena sodna praksa).
70
Poleg tega se za informacije, ki so bile tajne ali zaupne, vendar so stare pet let ali več, zaradi poteka časa mora načeloma šteti, da so zgodovinske in zato ne več tajne ali zaupne, razen če stranka, ki se sklicuje na to naravo, izjemoma dokaže, da te informacije kljub svoji starosti še vedno pomenijo bistvene elemente njenega poslovnega položaja ali poslovnega položaja tretjih oseb (glej sodbo z dne 19. junija 2018, Baumeister, C‑15/16, EU:C:2018:464, točka 54 in navedena sodna praksa).
71
Glede na navedeno se je Splošno sodišče v obravnavani zadevi v zvezi z javno različico te sodbe odločilo, da se anonimizirajo samo imena fizičnih oseb, navedenih v izpodbijanem sklepu, in izvedencev, ki so jih uporabile zadevne banke, in družb, ki jih zaposlujejo.
72
Na prvem mestu, kot zaupnih namreč ni treba obravnavati številčnih podatkov, ki jih je Komisija uporabila pri izračunu zneska glob, naloženih bankam UBS, UniCredit in Nomura, ob upoštevanju, prvič, neobstoja ustrezne zahteve teh bank, drugič, dejstva, da so vsi ti podatki na dan izreka te sodbe starejši od 13 let, tretjič, dejstva, da gre pri teh podatkih v bistvenem za relativne ali ocenjene podatke in da so že bili poslani vsem zadevnim bankam, kot kažejo različice izpodbijanega sklepa, vročene tem bankam, in četrtič, potrebe po zagotovitvi razumljivosti obrazložitve te sodbe, zlasti kadar nekatere banke Komisiji očitajo napake pri izračunu, katerih preučitev seveda zahteva uporabo številčnih podatkov, ki jih je uporabila ta institucija.
73
Na drugem mestu, nobenega razloga ni za zakritje vsebine zadevnih razprav, tudi če bi te lahko razkrile grobe ali nesramne besede, ki so jih trgovalci zadevnih bank namenili zlasti tretjim osebam.
74
Najprej, kot je razvidno iz izpodbijanega sklepa, so te razprave skoraj vsi dokazi, na katerih temelji ta sklep, sporočila, izmenjana v okviru navedenih razprav, pa po mnenju Komisije razkrivajo protikonkurenčnost ravnanj zadevnih bank.
75
Dalje, skoraj vsa sporočila, ki jih vsebujejo zadevne razprave, se pojavljajo v javni različici izpodbijanega sklepa in zato ne upravičujejo nobenega varstva. Enako velja za imena izdajateljev obveznic, katerih nerazkritje predlaga banka Nomura.
76
Nazadnje, kar zadeva odlomke razprav, na katere se izpodbijani sklep ne nanaša, vendar jih bo Splošno sodišče uporabilo v tej sodbi, je njihova navedba utemeljena z zahtevo po zagotovitvi razumljivega odgovora na trditve, ki so jih podale tožeče stranke in zlasti banka BofA.
77
Ta zahteva prav tako utemeljuje ugotovitev Splošnega sodišča, da ni treba zagotoviti zaupnosti odlomkov dokumentov – vključno z dokumenti glede prizanesljivosti – ki jih vsebuje njegov procesni spis in za katere meni, da jih je nujno omeniti v okviru preučitve trditev banke BofA.
78
Na tretjem mestu, glede omemb virov dokazov, ki jih je uporabila Komisija in so navedeni v izpodbijanem sklepu, ter ravnanj banke BofA, ki niso povezana s sporno kršitvijo, je dovolj navesti, da v tej sodbi ne bodo uporabljeni.
B. Predmet kršitve, ugotovljene v izpodbijanem sklepu
79
Tožbeni razlogi, ki jih navaja več tožečih strank in se nanašajo na napake pri opredelitvi zadevnih ravnanj za „enotno in trajajočo kršitev“ in za „omejevanje zaradi cilja“, ter odgovori Komisije na tožbe razkrivajo različna razumevanja predmeta kršitve, ugotovljene v izpodbijanem sklepu.
80
Na eni strani nekatere tožeče stranke v bistvu trdijo, da je Komisija s členom 1 izpodbijanega sklepa ugotovila enotno in trajajočo kršitev, sestavljeno iz več ločenih kršitev.
81
V zvezi s tem banka UniCredit zlasti v okviru svojega četrtega tožbenega razloga namiguje, da je Komisija ugotovila enotno in trajajočo kršitev, sestavljeno iz dveh enotnih in trajajočih kršitev, od katerih se prva nanaša na primarni trg evropskih državnih obveznic, druga pa na sekundarni trg teh evropskih državnih obveznic.
82
Podobno banki Nomura in Portigon s tem, da prva trdi, da je Komisija storila napake, ker je nekatere od zadevnih razprav razvrstila v eno ali več kategorij iz točk 93, 382 in 496 obrazložitve izpodbijanega sklepa (drugi tožbeni razlog), druga pa celo trdi, da razpravam iz kategorije 4 v nasprotju z razpravami v kategorijah 1, 2 in 3 ni mogoče priznati protikonkurenčnega cilja (prvi del petega tožbenega razloga), namigujeta, da bi Komisija morala ugotoviti enotno in trajajočo kršitev, sestavljeno iz štirih enotnih in trajajočih kršitev, ki ustrezajo vsaki od kategorij od 1 do 4 in ki bi morale biti torej preučene ločeno.
83
Na drugi strani Komisija izpodbija ta razumevanja izpodbijanega sklepa in trdi, da so zadevne banke sodelovale pri samo eni enotni in trajajoči kršitvi, katere zadostno škodljivost za konkurenco je treba preučiti „celovito“, da bi se ugotovilo, ali se ji lahko prizna protikonkurenčni cilj, ne pa po posameznih kategorijah ali celo razpravah.
84
Navesti je treba, da je točna opredelitev obsega in števila kršitev, ugotovljenih v izpodbijanem sklepu, bistvena za presojo zakonitosti tega sklepa. Bistvena je tudi za ugotovitev upoštevnosti nekaterih trditev tožečih strank, zlasti tistih, ki se nanašajo na napake pri razvrstitvi nekaterih ravnanj v eno od kategorij iz točk 93, 382 in 496 obrazložitve navedenega sklepa ali celo na napake pri opredelitvi enotne in trajajoče kršitve in pri udeležbi zadevnih bank pri sporni kršitvi ter na napake pri opredelitvi zadevnih ravnanj za „omejevanje zaradi cilja“.
85
V zvezi s tem je Sodišče razsodilo, da čeprav je mogoče celoto ravnanj opredeliti kot „enotno in trajajočo kršitev“, iz tega ni mogoče sklepati, da je treba vsako od teh ravnanj samo po sebi in obravnavano posebej nujno opredeliti kot ločeno kršitev. Tako je lahko le, če se je Komisija v zadevnem sklepu odločila vsako od navedenih ravnanj ugotoviti in opredeliti kot tako ter nato predložiti dokaz o vpletenosti zadevnega podjetja, ki se mu ta ravnanja pripisujejo (glej v tem smislu sodbo z dne 16. junija 2022, Sony Corporation in Sony Electronics/Komisija, C‑697/19 P, EU:C:2022:478, točka 67).
86
Poleg tega mora Splošno sodišče pri razlagi zadevnega sklepa paziti, da ne zamenjuje pojmov „ravnanje“ in „kršitev“, ker bi sicer napačno uporabilo pravo (glej v tem smislu sodbo z dne 16. junija 2022, Sony Corporation in Sony Electronics/Komisija, C‑697/19 P, EU:C:2022:478, točka 78).
87
V obravnavani zadevi je torej treba ugotoviti, ali je Komisija v izpodbijanem sklepu ugotovila obstoj samo ene enotne in trajajoče kršitve s protikonkurenčnim ciljem ali pa je, nasprotno in kot namigujejo banke UniCredit, Nomura ali Portigon, ugotovila obstoj enotne in trajajoče kršitve, sestavljene iz dveh ali celo štirih ločenih, dodatnih in samostojnih enotnih in trajajočih kršitev, od katerih ima vsaka tak cilj.
88
V zvezi s tem ni dvoma, da Komisija v izpodbijanem sklepu zadevnim bankam očita udeležbo pri samo eni enotni in trajajoči kršitvi ter da vsaka druga razlaga izhaja iz napačnega razumevanja izpodbijanega sklepa.
89
Na eni strani je bilo namreč v členu 1 izpodbijanega sklepa ugotovljeno le, da so zadevne banke „kršil[e] člen 101 PDEU in člen 53 Sporazuma EGP, ker so v navedenih obdobjih sodeloval[e] pri enotni in trajajoči kršitvi v zvezi z evropskimi državnimi obveznicami, ki je zajela celoten EGP in je vključevala sporazume in/ali usklajena ravnanja, katerih cilj je bil omejevanje in/ali izkrivljanje konkurence v sektorju evropskih državnih obveznic“.
90
Tako v nasprotju s členom 1 sklepa, ki je bil predmet zadeve, v kateri je bila izdana sodba z dne 16. junija 2022, Sony Corporation in Sony Electronics/Komisija (C‑697/19 P, EU:C:2022:478), in v katerem je bila omenjena enotna in trajajoča kršitev, sestavljena iz več ločenih kršitev, člen 1 izpodbijanega sklepa ne omenja nobene druge kršitve, ki bi lahko ustrezala ravnanjem, opredeljenim v štirih kategorijah ravnanj, na katere se nanašajo točke 93, 382 in 496 obrazložitve tega sklepa in so omenjene v točkah 42 in 43 zgoraj.
91
Na drugi strani je to razumevanje besedila člena 1 izpodbijanega sklepa potrjeno z obrazložitvijo tega sklepa, glede na katero je treba razlagati njegov izrek, če bi bilo potrebno (sodba z dne 15. maja 1997, TWD/Komisija, C‑355/95 P, EU:C:1997:241, točka 21).
92
Najprej, Komisija v točkah 424, 469, 484, 737, 781 in 841 obrazložitve izpodbijanega sklepa večkrat uporablja ednino, ko omenja kršitev, pri kateri so bile po njenem mnenju udeležene zadevne banke.
93
Dalje, struktura izpodbijanega sklepa poudarja dejstvo, da je Komisija najprej pojasnila razloge, zaradi katerih okrog 380 razprav sestavlja enotno in trajajočo kršitev (oddelek 5.1.2), nato pa navedla razloge, zaradi katerih ima ta enotna kršitev protikonkurenčni cilj (oddelek 5.1.3).
94
Nazadnje, Komisija je v točkah 93, 382, 496, 516, 549 in 550 obrazložitve izpodbijanega sklepa izrecno navedla, da so štiri kategorije ravnanj, ki jih je opredelila, opisane zaradi analize ter da se prepletajo in delno prekrivajo, zaradi česar je izključeno, da so ravnanja, ki spadajo v eno od teh štirih kategorij, lahko ločeno in samostojno opredeljena tudi kot kršitve člena 101(1) PDEU.
95
Iz navedenega izhaja, da so očitki, ki se nanašajo na napake pri razvrstitvi zadevnih ravnanj v eno od štirih kategorij ravnanj iz točk 93, 382 in 496 obrazložitve izpodbijanega sklepa in na njihove posledice za opredelitve zadevnih ravnanj za „enotno in trajajočo kršitev“ in za „omejevanje zaradi cilja“ ter celo na napake pri opredelitvi ene od teh štirih kategorij ravnanj za „omejevanje zaradi cilja“, brezpredmetni in jih je zato treba zavrniti.
96
Vendar bodo trditve, ki jih banke UniCredit, Nomura in Portigon navajajo zoper določene razprave, upoštevane v nadaljevanju, da bi se ugotovilo, ali je Komisija, ne da bi storila napako, lahko zadevne razprave, obravnavane kot celoto, opredelila kot enotno in trajajočo kršitev s protikonkurenčnim ciljem.
97
Poleg tega je treba navesti, da je Komisija v izpodbijanem sklepu zadevnim bankam očitala, da so sodelovale v razpravah, ki jih je analizirala v glavnem delu tega sklepa in preglednici, ki mu je priložena. Ta preglednica se v zvezi z nekaterimi razpravami, ki so potekale istega dne, sklicuje na več odlomkov s časovnim žigom.
98
Vendar v nasprotju s tem, kar implicitno trdi banka Portigon, taka predstavitev ne pomeni, da je Komisija nameravala protikonkurenčno naravo zadevnih razprav presojati po posameznih odlomkih znotraj enega dneva.
99
Tako iz glavnega dela izpodbijanega sklepa kot iz te preglednice je namreč razvidno, da se presoja, ki jo je opravila Komisija, nanaša na vse odlomke z istega dne. V tem smislu je poleg tega Komisija v odgovor na vprašanje Splošnega sodišča navedla, da je namen navedbe časovnih obdobij v tem sklepu strukturirati dokaze in zagotoviti večjo čitljivost sklepa.
100
Zato bo Splošno sodišče v okviru preučitve očitkov banke Portigon, ki se nanašajo na napake Komisije pri opredelitvi zadevnih razprav za „enotno in trajajočo kršitev“ in za „omejevanje zaradi cilja“, preučilo razprave, ki se tej banki očitajo na dnevni osnovi.
C. Predlogi za razglasitev ničnosti
[…]
105
Zato je treba predlog za razglasitev ničnosti izpodbijanega sklepa, ki ga je podala banka UBS, razumeti tako, da se nanaša samo na člen 1, šesta alinea, oziroma člen 2, četrta alinea, tega sklepa.
106
Tožeče stranke v podporo predlogom za razglasitev ničnosti izpodbijanega sklepa v delu, ki se nanaša nanje, navajajo različne tožbene razloge, ki se v veliki meri prekrivajo in ki jih je treba preučiti v naslednjem vrstnem redu:
–
tožbeni razlogi, ki se nanašajo na kršitve pravice do obrambe in nezadostno obrazložitev v zvezi z opredelitvijo zadevnih ravnanj (prvi del petega tožbenega razloga banke Nomura; tretji tožbeni razlog banke BofA; prvi tožbeni razlog banke Portigon);
–
tožbeni razlogi, ki se nanašajo na napake Komisije, ker je ugotovila odgovornost zadevnih bank za dejanja njihovih zaposlenih (prvi del tretjega tožbenega razloga banke UniCredit; drugi del četrtega tožbenega razloga banke Nomura; drugi del petega tožbenega razloga banke Portigon);
–
tožbeni razlogi, ki se nanašajo na napake pri opredelitvi zadevnih ravnanj kot „enotne in trajajoče kršitve“ in na pripisljivost te kršitve zadevnim bankam za določeno trajanje (drugi tožbeni razlog, drugi del tretjega tožbenega razloga, del petega tožbenega razloga in šesti tožbeni razlog banke UniCredit; del prvega tožbenega razloga, drugi in tretji tožbeni razlog, prvi in tretji del četrtega tožbenega razloga, tretja trditev prvega dela ter drugi, tretji in četrti del petega tožbenega razloga banke Nomura; prvi tožbeni razlog banke BofA; četrti tožbeni razlog in del prvega dela petega tožbenega razloga banke Portigon);
–
tožbeni razlogi, ki se nanašajo na napake pri opredelitvi navedene enotne in trajajoče kršitve za „omejevanje zaradi cilja“, po potrebi skupaj z neobrazložitvijo (prvi, tretji, četrti in peti tožbeni razlog banke UniCredit; prvi tožbeni razlog in del drugega tožbenega razloga banke Nomura; del prvega dela petega tožbenega razloga banke Portigon);
–
tožbeni razlogi, ki se nanašajo na napake glede obstoja legitimnega interesa Komisije za ugotovitev sporne kršitve v zvezi z bankami, ki jim ni bila naložena globa, po potrebi skupaj s kršitvijo pravice do obrambe in nezadostno obrazložitvijo v zvezi s tem (prvi, drugi in tretji tožbeni razlog banke Natixis; drugi tožbeni razlog banke BofA; šesti tožbeni razlog banke Portigon);
–
tožbeni razlogi, ki se nanašajo na napake v zvezi z zneskom glob, ki so jim bile naložene, kar zadeva določitev osnovnega zneska teh glob in individualne prilagoditve tega osnovnega zneska (prvi, drugi, tretji, četrti in peti tožbeni razlog banke UBS; sedmi, osmi, deveti in deseti tožbeni razlog banke UniCredit; šesti, sedmi, osmi, deveti in deseti tožbeni razlog banke Nomura);
–
tožbeni razlog, ki se nanaša na kršitev načel enotnosti pravnega reda in usklajenosti (drugi tožbeni razlog banke Portigon);
–
tožbeni razlog, ki se nanaša na Komisijino nezakonito neizvajanje diskrecijske pravice (tretji tožbeni razlog banke Portigon);
–
tožbeni razlog, ki se nanaša na prekoračitev pooblastil, obrnjeno dokazno breme in kršitev načela domneve nedolžnosti zaradi besedila člena 3 izpodbijanega sklepa (četrti tožbeni razlog banke Natixis).
1.
Očitki, ki se nanašajo na kršitve pravice do obrambe in nezadostno obrazložitev v zvezi z opredelitvijo ali predstavitvijo zadevnih ravnanj
107
Uvodoma je treba navesti, da banka Nomura v okviru prvega dela petega tožbenega razloga, banka BofA v okviru tretjega tožbenega razloga in banka Portigon v okviru prvega dela prvega tožbenega razloga kritizirajo predstavitev ravnanj, ki so se jim očitala tako v obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah kot v izpodbijanem sklepu, pri čemer se sklicujejo na kršitve njihove pravice do obrambe in obveznosti obrazložitve, ki jo ima Komisija.
108
Tudi če sta ta očitka predstavljena skupaj, sta ločena, saj se prvi v bistvu nanaša na pomanjkljivosti obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah, zaradi katerih te banke niso imele možnosti uspešno izvrševati svoje obrambe med upravnim postopkom, ki je privedel do izpodbijanega sklepa, drugi pa na pomanjkljivo obrazložitev tega izpodbijanega sklepa, zaradi katere zadevne banke niso imele možnosti, da bi se seznanile z njegovo utemeljitvijo, sodišče Unije pa ne možnosti, da bi opravilo nadzor.
109
Ta očitka je torej treba preučiti zaporedoma.
a)
Očitki, ki se nanašajo na kršitve pravice do obrambe bank Nomura, BofA in Portigon
1) Očitek banke BofA, ki se nanaša na kršitev njene pravice do obrambe zaradi bistvene razlike med dokazi, uporabljenimi proti njej v obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah in izpodbijanem sklepu
110
Banka BofA v okviru prvega dela tretjega tožbenega razloga Komisiji očita, da je med obvestilom o ugotovitvah o možnih kršitvah in izpodbijanim sklepom „spremenila sámo naravo“ enotne in trajajoče kršitve, ki se ji očita.
111
Komisija naj bi v obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah banki BofA sprva očitala udeležbo pri celotni sporni enotni in trajajoči kršitvi, pri čemer se je oprla predvsem na razprave v klepetalnici DBAC, v manjši meri pa na razprave v klepetalnici CODS & CHIPS. Pri tem naj bi se Komisija v točkah 596 in od 618 do 622 obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah oprla na dejstvo, da je ta banka vedela za ravnanja drugih bank, udeleženih pri sporni kršitvi, ki so se zgodila v klepetalnici DBAC ali prek takojšnjih sporočil, oziroma je ta ravnanja lahko razumno predvidela.
112
Nato naj bi v izpodbijanem sklepu banki BofA očitala le udeležbo pri sporni enotni in trajajoči kršitvi „v zvezi s klepetalnico CODS & CHIPS“, in to potem, ko je v točki 441 obrazložitve tega sklepa ugotovila, da „ni mogoče z zadostno gotovostjo ugotoviti, da je banka BofA vedela za obstoj in delovanje klepetalnice DBAC ali drugih protikonkurenčnih razprav oziroma je to lahko razumno predvidela in je bila pripravljena sprejeti s tem povezano tveganje“.
113
Da pa bi Komisija banki BofA omogočila obrambo, naj bi morala v obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah navesti, da namerava ugotoviti, da je bila ta banka udeležena pri sporni kršitvi zgolj zaradi sodelovanja v razpravah v klepetalnici CODS & CHIPS, da so se „vse vrste ravnanj, ki pomenijo omejevalni sporazum, […] zgodile v klepetalnici CODS & CHIPS v obdobju, ko je bila vpletena banka BofA“, ali da so razprave, ki so potekale v klepetalnicah CODS & CHIPS in DBAC, imele enake cilje.
114
Zato naj obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah, ki je bilo naslovljeno nanjo, banki BofA ne bi omogočilo, da bi razumela, da ji Komisija v izpodbijanem sklepu lahko očita enotno in trajajočo kršitvijo samo v zvezi s klepetalnico CODS & CHIPS, kar naj bi sicer navedla med upravnim postopkom, potem ko je bila 16. marca 2021 obveščena, da ta institucija ne trdi več, da je vedela za klepetalnico DBAC.
115
To kršitev njene pravice do obrambe naj bi potrjevalo dejstvo, da so bile številne razprave, ki so potekale v klepetalnici CODS & CHIPS in so bile navedene le v Prilogi 1 k obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah, dodane v glavni del izpodbijanega sklepa, kar naj bi samo po sebi pomenilo tudi drugo kršitev pravice banke BofA do obrambe. Te dopolnitve naj bi dokazovale, da je Komisija v fazi izpodbijanega sklepa bistveno drugače predstavila in analizirala dokaze, da je ugotovila, da imata zadevni klepetalnici isti cilj.
116
V zvezi s tem je treba opozoriti, da načelo spoštovanja pravice do obrambe zlasti zahteva, da obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah, ki ga Komisija naslovi na podjetje, ki mu namerava naložiti sankcijo zaradi kršitve konkurenčnih pravil, vsebuje bistvene elemente v zvezi s tem podjetjem, kot so očitano ravnanje, njegova opredelitev in dokazi, na katere se opira Komisija, da bi lahko navedeno podjetje v upravnem postopku, uvedenem zoper njega, učinkovito navajalo svoje trditve (glej sodbo z dne 16. junija 2022, Sony Corporation in Sony Electronics/Komisija, C‑697/19 P, EU:C:2022:478, točka 70 in navedena sodna praksa).
117
Vendar so lahko bistveni elementi, na katere se Komisija opira v obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah, povzeti na kratko in ni nujno, da je končna odločba kopija obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah, saj je to obvestilo pripravljalni dokument, v katerem sta presoja dejstev in pravna presoja le začasni. Sprejmejo se lahko tudi dopolnila k obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah glede na odgovor strank, katerih trditve kažejo, da so dejansko lahko uresničevale pravico do obrambe. Komisija lahko glede na upravni postopek tudi ponovno pregleda ali doda dejanske ali pravne trditve v podporo očitkom, ki jih je navedla. Komisija zato lahko do sprejetja dokončne odločbe med drugim ob upoštevanju pisnih ali ustnih pripomb strank ali umakne nekatere oziroma celo vse očitke, ki so bili na začetku navedeni glede teh strank, in tako spremeni svoje stališče v njihovo korist ali se, obratno, odloči dodati nove očitke, če da zadevnim podjetjem možnost, da predstavijo svoja stališča v zvezi s tem (glej sodbo z dne 18. junija 2013, IFC/Komisija, T‑406/08, EU:T:2013:322, točka 118 in navedena sodna praksa).
118
V obravnavani zadevi je Komisija v členu 1, prva alinea, izpodbijanega sklepa ugotovila udeležbo banke BofA pri sporni kršitvi, katere vsebinski obseg je bil zmanjšan v primerjavi z obsegom, določenim v obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah.
119
Komisija je namreč banki BofA očitala, da je sodelovala pri tej kršitvi, ne več v zvezi z vsemi protikonkurenčnimi razpravami, ki so potekale v okviru klepetalnic DBAC in CODS & CHIPS ter v okviru dvostranskih stikov, temveč samo še v zvezi z razpravami v klepetalnici CODS & CHIPS.
120
Táko zmanjšanje obsega udeležbe banke BofA pri sporni kršitvi, ugotovljenega v obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah, v primerjavi z obsegom, navedenim v izpodbijanem sklepu, tej banki koristi, zato načeloma ne more škoditi njenim interesom (glej v tem smislu sodbo z dne 18. junija 2013, ICF/Komisija, T‑406/08, EU:T:2013:322, točka 123 in navedena sodna praksa).
121
Vendar je treba ob upoštevanju trditev banke BofA preučiti, ali navedeno zmanjšanje stvarnega obsega udeležbe te banke pri sporni kršitvi ni pripeljalo do tega, da bi Komisija v izpodbijanem sklepu v zvezi z njo ugotovila kršitev, ki bi se tako razlikovala od kršitve, navedene v obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah, da bi bilo treba to kršitev enačiti z novim očitkom, glede katerega bi ta banka morala imeti možnost predstaviti pisne in ustne pripombe, da bi se zagotovilo spoštovanje njene pravice do obrambe.
122
Na prvem mestu, navesti je treba, da banka BofA v repliki priznava, da ji Komisija v izpodbijanem sklepu ni očitala „samostojne enotne in trajajoče kršitve le na podlagi [razprav, ki so potekale] v klepetalnici CODS & CHIPS“.
123
Na drugem mestu, banka BofA ne izpodbija, da se ob upoštevanju majhnega skrajšanja skupnega trajanja te kršitve stvarni, geografski in časovni obseg kršitve, očitane vsem bankam, na katere je bil naslovljen izpodbijani sklep, med obvestilom o ugotovitvah o možnih kršitvah in tem sklepom ne razlikujejo.
124
Zato se je med obvestilom o ugotovitvah o možnih kršitvah in izpodbijanim sklepom spremenil zgolj stvarni obseg udeležbe banke BofA pri sporni kršitvi, ne pa obseg kršitve kot take.
125
Na tretjem mestu, navesti je treba, da je Komisija tako v obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah kot v izpodbijanem sklepu banki BofA očitala udeležbo pri enotni in trajajoči kršitvi.
126
Vendar na eni strani, kot je Komisija v bistvu opozorila v točki 590 obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah, iz ustaljene sodne prakse izhaja, da je podjetje, ki je pri enotni in trajajoči kršitvi sodelovalo s svojimi ravnanji, ki so zajeta s pojmoma „sporazumi“ ali „usklajena ravnanja“ v smislu člena 101(1) PDEU in ki naj bi pripomogla k uresničitvi kršitve v celoti, lahko odgovorno tudi za ravnanja drugih podjetij v okviru te kršitve v celotnem obdobju svojega sodelovanja pri navedeni kršitvi. Za tak primer gre, če se ugotovi, da je navedeno podjetje nameravalo s svojim ravnanjem prispevati k skupnim ciljem, za katere so si prizadevali vsi udeleženci, in da je vedelo za protipravna ravnanja, ki so jih drugi udeleženci predvideli ali izvajali pri izpolnjevanju istih ciljev, ali da je lahko ta ravnanja razumno predvidelo in je bilo pripravljeno sprejeti tveganje (glej sodbo z dne 6. decembra 2012, Komisija/Verhuizingen Coppens, C‑441/11 P, EU:C:2012:778, točka 42 in navedena sodna praksa; glej v tem smislu tudi sodbo z dne 16. junija 2011, Team Relocations in drugi/Komisija, T‑204/08 in T‑212/08, EU:T:2011:286, točki 36 in 37).
127
Na drugi strani je najprej iz obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah razvidno, da je Komisija v njem navedla, da imajo „reprezentativne“ razprave, navedene v glavnem delu tega obvestila, in vse razprave, navedene v Prilogi 1 k temu obvestilu, enake splošne značilnosti, predstavljene v točkah od 111 do 120 tega obvestila, ne glede na klepetalnico, v kateri so zadevne banke sodelovale.
128
Dalje, preglednica, ki je priložena obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah in vsebuje vse zadevne razprave, je pokazala, da je Komisija menila, da je trgovalec banke BofA sodeloval v razpravah, ki jih je mogoče razvrstiti v vse štiri kategorije ravnanj, opredeljene v točki 529 tega obvestila, kar je Komisija poleg tega navedla v točki 614 navedenega obvestila.
129
Nazadnje, Komisija je v točkah 114 in 615 obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah izrecno navedla, da so bili trgovalci zadevnih bank udeleženi pri „vseh ali nekaterih od teh ravnanj“, in sicer s tem, da so sodelovali v razpravah v klepetalnicah CODS & CHIPS „in/ali“ DBAC.
130
Iz prejšnjih treh točk izhaja, da je bila enotna in trajajoča kršitev, predstavljena v obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah in očitana med drugim banki BofA, v bistvu povezana s predmetom in vsebino razprav med zadevnimi bankami, obravnavanimi ne glede na klepetalnico, v kateri so te razprave potekale.
131
Tako v nasprotju s tem, kar trdi banka BofA, prijavljenost zadevnih bank v obe klepetalnici ni bila odločilen element enotne in trajajoče kršitve, ki jo je Komisija predstavila v obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah.
132
To ugotovitev potrjuje opomba 129 v obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah, iz katere je jasno razvidno, da je Komisija v tej fazi postopka menila, da ima zgolj omejen delež 3583 sporočil, izmenjanih v zadevnih klepetalnicah, protikonkurenčno naravo.
133
Zato je Komisija s tem, da je v izpodbijanem sklepu ugotovila, da je bila banka BofA udeležena pri sporni kršitvi samo „v zvezi s klepetalnico CODS & CHIPS“, zgolj zmanjšala obseg očitkov, naslovljenih na to banko in predstavljenih v obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah.
134
Komisija v izpodbijanem sklepu torej v zvezi z banko BofA ni ugotovila kršitve, ki bi se tako razlikovala od kršitve, navedene v obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah, da bi bilo treba to kršitev enačiti z novim očitkom, glede katerega bi navedena banka morala imeti možnost predstaviti pisne in ustne pripombe, da bi se zagotovilo spoštovanje njene pravice do obrambe.
135
Iz istih razlogov banka BofA ne more utemeljeno trditi, da po obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah ni mogla predvideti, da bi Komisija zaradi njenega sodelovanja, omejenega le na razprave v klepetalnici CODS & CHIPS, lahko ugotovila njeno udeležbo pri domnevni enotni in trajajoči kršitvi.
136
Iz istih razlogov je treba zavrniti tudi trditve banke BofA, predstavljene v točki 113 zgoraj.
137
Teh ugotovitev ne omajejo trditve banke BofA, navedene v točki 115 zgoraj, da so bile številne razprave v klepetalnici CODS & CHIPS, ki so bile navedene le v Prilogi 1 k obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah, dodane v glavni del izpodbijanega sklepa, kar po mnenju banke BofA dokazuje „bistveno“ razliko v analizi Komisije med obvestilom o ugotovitvah o možnih kršitvah in izpodbijanim sklepom.
138
Kot je bilo opozorjeno v točki 117 zgoraj, je obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah namreč pripravljalni akt, ki ga Komisija lahko dopolni v fazi končne odločbe, če je naslovnik iz tega obvestila lahko razumno sklepal, kakšne sklepe namerava Komisija izpeljati iz njega.
139
Dalje, Priloga 1 k obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah je bila njegov sestavni del, kar je Komisija poleg tega izrecno navedla v točki 125 tega obvestila, v kateri je zapisala, prvič, da „razprave, omenjene v kronološkem pregledu tega obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah, niso izčrpne, temveč se štejejo za reprezentativne za opis ravnanja v zadevnem obdobju“, in drugič, da je „[c]elovit pregled izbora razprav med zadevnimi bankami, ki podpirajo predhodne ugotovitve iz tega obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah, […] podan v Prilogi 1“.
140
Banka BofA pa ne navaja, koliko se pojasnila o vsaki od razprav, navedenih v glavnem delu izpodbijanega sklepa in omenjenih le v Prilogi 1 k obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah, bistveno razlikujejo od predhodne analize, ki izhaja iz navzkrižnega branja oddelkov 4 in 5 obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah, temu obvestilu priložene preglednice s kategorijami, v katero spada vsaka od razprav s časovnim žigom, in po potrebi dopisa o ugotovljenih dejstvih.
141
Glede na navedeno je treba prvi del tretjega tožbenega razloga banke BofA zavrniti kot neutemeljen.
142
Poleg tega, če se banka BofA sklicuje na dodatno kršitev njene pravice do obrambe, ker so bile v izpodbijanem sklepu uporabljene razprave, omenjene le v Prilogi 1 k obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah, kot je bilo navedeno v točki 115 zgoraj, je ta očitek podan tudi v okviru drugega dela njenega tretjega tožbenega razloga in bo zato preučen v točkah od 143 do 189 spodaj.
2) Očitki bank Nomura, BofA in Portigon, ki se nanašajo na kršitev njihove pravice do obrambe zaradi predstavitve zadevnih ravnanj v obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah in dopisu o ugotovljenih dejstvih
143
Banka Nomura v okviru prvega dela petega tožbenega razloga, banka BofA v okviru drugega dela tretjega tožbenega razloga in banka Portigon v okviru prvega tožbenega razloga Komisiji očitajo, da je kršila njihovo pravico do obrambe zaradi predstavitve zadevnih ravnanj v obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah in dopisu o ugotovljenih dejstvih.
144
V bistvu naj bi ta kršitev najprej izhajala iz dejstva, da je Komisija v glavnem delu obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah podrobno predstavila le manjše število razprav, ki so bile po njenem mnenju reprezentativne, za preostale razprave pa je napotila na Prilogo 1 k obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah. Banka BofA tako navaja, da so bila pojasnila za zelo številne razprave, ki se nanašajo nanjo in so bile omenjene le v Prilogi 1 k obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah – in sicer za 29 odlomkov iz 18 razprav – prvič podana v izpodbijanem sklepu.
145
Dalje, ta kršitev pravice bank Nomura, BofA in Portigon do obrambe naj bi izhajala iz dejstva, da je Komisija v Prilogi 1 k obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah, in sicer preglednici z naslovom „Izbor upoštevnih razprav“, zgolj uporabila črko „Y“ za vsako razpravo, da je opredelila kategorijo oziroma kategorije, v katere spada, te pa so bile poleg tega nezadostno opredeljene. Dalje, težave pri razumevanju ravnanj, navedenih v preglednici v Prilogi 1 k obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah, naj bi bile še večje, kadar je bilo znotraj istega dneva omenjenih več obdobij. Na primer, banka Portigon se sklicuje na razpravo z dne 5. novembra 2009 in „šest drugih razprav“. Ker pa banka Portigon teh „šestih drugih razprav“ ni jasno opredelila, jih Splošno sodišče ne more preučiti.
146
Nazadnje, banka BofA trdi, da bi Komisija morala ne le navesti zadevni trg in obveznice, temveč podati tudi podrobno pojasnilo o teh razpravah. Ta pojasnila naj bi bila toliko bolj potrebna, ker je jezik, ki ga uporabljajo trgovalci, izredno tehničen in so te razprave lahko imele legitimen namen.
147
Zaradi vseh teh opustitev naj bi banke Nomura, BofA in Portigon ostale brez možnosti, da bi zlahka sklepale, kakšne sklepe namerava Komisija izpeljati iz vseh razprav, omenjenih v obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah, in posledično uspešno predstavile svoja stališča. V zvezi s tem banka BofA dodaja, da če bi jim bilo to omogočeno, bi se upravni postopek lahko končal drugače.
148
Uvodoma je treba navesti, prvič, da se banka Nomura v okviru prvega dela petega tožbenega razloga sklicuje med drugim na kršitev njene pravice do obrambe zaradi načina predstavitve obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah.
149
Vendar je ta trditev podkrepljena le s točkami od 112 do 115 njene tožbe in bo torej preučena le glede na elemente, navedene v teh točkah.
150
Drugič, banka BofA se v okviru drugega dela tretjega tožbenega razloga sklicuje ne le na kršitev njene pravice do obrambe, temveč tudi in iz istih razlogov na kršitev obveznosti obrazložitve obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah. Ker se ta očitka prekrivata, bosta preučena skupaj.
151
V zvezi s tem je treba navesti, da je Komisija v točki 112 obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah navedla, da je „domnevni omejevalni sporazum […] zajemal različna dejanja in/ali opustitve, ki so bili tesno povezani in so se zelo prekrivali“, ter da „se je lahko izvajal s sredstvi, kot so poskus znižanja cene evropske državne obveznice pred dražbo novih evropskih državnih obveznic (da bi se plačala nižja cena za izdajo), poskus usklajevanja ravni ponudbe in s tem zmanjšanja tveganja previsokih ponudb na dražbi ter izmenjava informacij o časovnem okviru določanja cen sindiciranj za nove izdaje evropskih državnih obveznic“.
152
Komisija je v točkah 113 in 529 obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah pojasnila, da so „te tesno povezane dejavnosti […] lahko predstavljene v različnih kategorijah ali fazah“, in sicer, prvič, usklajevanje in poskusi usklajevanja strategij glede trgovanja, drugič, usklajevanje za lažjo uravnavo strategij ponudbe, tretjič, usklajevanje in poskusi usklajevanja ravni previsokih ponudb, in četrtič, druge izmenjave občutljivih informacij za prihodnje.
153
Komisija je navedla vrste ravnanj, ki jih zajema vsaka od teh kategorij.
154
Zlasti v zvezi s kategorijo 4 je navedla, da vključuje „izmenjavo drugih občutljivih informacij, ki so zadevnim bankam dejansko ali potencialno omogočile, da so neposredno ali posredno prilagodile ali uskladile svoje dejavnosti trgovanja z evropskimi državnimi obveznicami, in zlasti izmenjavo informacij o (i) posameznih priporočilih uradu za upravljanje dolga pred prihajajočo dražbo o vrsti, dospelosti ali znesku evropske državne obveznice, ki bo izdana, (ii) cenah in/ali količinah posameznih trgovanj z evropskimi državnimi obveznicami na sekundarnem trgu, (iii) strategijah za posamezne nasprotne stranke in (iv) izbranem trenutku za določanje cen sindiciranj“.
155
Komisija je v oddelku 4.2 obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah predstavila več kot 130 razprav bodisi v obliki preglednic, ki so vsebovale upoštevne odlomke zadevne razprave s časovnim žigom, bodisi bolj zgoščeno v obliki citatov, ki so pogosto označeni s časovnim žigom in navedeni v narekovajih in ležečem tisku.
156
Poleg tega je Komisija v točki 81 obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah navedla, da „izbor, predstavljen v oddelku 4.2, vseeno ni izčrpen, temveč v resnici predstavlja reprezentativen vzorec vseh dokazov, na katere se opira Komisija in so navedeni v Prilogi 1“, ter da je „oddelek 4.2 spodaj […] dopolnjen s Prilogo 1, v kateri so navedene vse upoštevne razprave, ki jih je Komisija izbrala za namene […] obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah“.
157
Ta priloga 1 je vsebovala preglednico z okrog 480 razpravami, ki so potekale med vsemi ali nekaterimi od zadevnih bank, med njimi pa je tudi 130 razprav, predstavljenih v glavnem delu obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah.
158
Za vsako od teh 480 razprav so bili v tej prilogi 1 navedeni datum, klepetalnica, v kateri je potekala razprava, čas upoštevnih „neizčrpnih odlomkov“, zadevne banke, ki so sodelovale v razpravi, njena razvrstitev v eno ali več kategorij iz točke 113 obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah, mesto njene morebitne omembe v glavnem delu tega obvestila, banka, ki je Komisiji zagotovila prepis razprave, ter številka ali številke razvrstitve v spisu Komisije.
159
Ta predstavitev je imela tako obliko v angleščini in nemščini:
160
Poleg tega je Komisija v dopisu o ugotovljenih dejstvih popravila nekatere vsebinske napake, in potem ko je bil ta dopis poslan, so zadevne banke lahko znova dostopale do dokazov v spisu te institucije in pisno predložile pripombe.
161
Iz navedenega izhaja, da je za več kot 130 razprav, predstavljenih v glavnem delu obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah, navzkrižno branje oddelka 4.2 tega obvestila in preglednice v Prilogi 1, v kateri so bili opredeljeni udeleženci vsake razprave, odlomki, na katere se je sklicevala Komisija, in narava zadevnih ravnanj s sklicevanjem na kategorije iz točke 113 tega obvestila, zadevnim bankam omogočilo, da so se dejansko seznanile s temi dokazi in tem, kako bi jih Komisija lahko uporabila v izpodbijanem sklepu.
162
V zvezi z okrog 350 razpravami, ki so bile omenjene samo v Prilogi 1 k obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah, je treba opozoriti, kot je bilo navedeno že v točkah 116 in 117 zgoraj, da je obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah pripravljalni dokument, ki naslovnikom omogoča, da se dejansko seznanijo z ravnanji, ki jim jih očita Komisija, in dokazi, ki jih ima na voljo.
163
Te navedbe so lahko povzete na kratko, če Komisija jasno navede vse bistvene elemente, na katere se je oprla v tej fazi postopka (sodba z dne 7. junija 1983, Musique Diffusion française in drugi/Komisija, od 100/80 do 103/80, EU:C:1983:158, točka 14).
164
V zvezi s tem je treba navesti, da je v obravnavani zadevi iz točke 125 obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah nedvoumno razvidno, da je Priloga 1 k temu obvestilu njegov sestavni del in da jo je treba brati ob upoštevanju vseh točk glavnega dela navedenega obvestila.
165
Iz tega izhaja, da za uporabo črke „Y“ v preglednici v Prilogi 1 k obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah za navedbo kategorije ravnanj, s katero je Komisija nameravala povezati razpravo, ni mogoče šteti, da je nejasna ali nenatančna.
166
Ker je Komisija v točkah od 113 do 120 obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah opredelila in podrobno predstavila vrste protikonkurenčnih ravnanj, na katera se nanaša vsaka od štirih zadevnih kategorij ravnanj, in sicer s splošno opredelitvijo in primeri, so zadevne banke namreč lahko razumele, na katero vrsto ravnanja se Komisija sklicuje za vsako razpravo, ne da bi ta institucija morala navesti več pojasnil o nezakonitosti zadevne razprave.
167
V zvezi s tem dejstvo, da je Komisija za isto razpravo na isti dan lahko opredelila več odlomkov, ne da bi sicer za vsakega od teh odlomkov navedla kategorijo ali kategorije ravnanj, v katere spada, ne more omajati te ugotovitve.
168
Poleg tega, da razvrstitev vsakega odlomka razprave v samo eno kategorijo ni bila nujno praktična zaradi hitrega nizanja in prepletanja sporočil, ki so lahko imela različne predmete in so lahko zato spadala v različne kategorije, je metodologija, ki jo je uporabila Komisija, zadevnim bankam vsekakor lahko omogočila, da z gotovostjo opredelijo odlomke razprav, za katere je Komisija v tej fazi menila, da so protikonkurenčni.
169
Poleg tega so bile, kot je implicitno, vendar nujno razvidno iz obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah in zlasti iz njegovih točk 577 in 578, kategorije ravnanj, ki jih je uporabila Komisija, pripravljene za analizo, in ne za ugotovitev toliko kršitev člena 101 PDEU, kolikor je kategorij, navedenih v točki 113 obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah.
170
Zato tudi če bi zadevne banke morale same opredeliti kategorijo, ki jo omenja Komisija in v katero spada vsak odlomek posamezne razprave, bi bile še vedno v celoti obveščene, da lahko Komisija to razpravo uporabi za dokaz obstoja enotne in trajajoče kršitve s protikonkurenčnim ciljem, sestavljene iz vseh razprav, razvrščenih v te kategorije.
171
V zvezi s tem se je, kar zadeva razpravo z dne 11. junija 2007, ki jo kritizira banka BofA, Priloga 1 k obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah nanašala na razpravo s tega dne, ki je bila razdeljena na pet odlomkov – kot je razvidno iz te priloge v povezavi s prepisom te razprave, so ti odlomki obsegali približno eno minuto in pet sporočil, manj kot štiri minute in 12 sporočil, približno eno minuto in pet sporočil, približno 31 minut in 21 sporočil ter, nazadnje, devet sekund in dve sporočili – in razvrščena v kategorije 1, 2 in 4. Vendar zaradi take predstavitve banka BofA ne bi smela biti nezmožna opredeliti sporočila, ki so lahko bila po mnenju Komisije protikonkurenčna. To na primer velja za tretji odlomek, katerega dve od petih sporočil, ki ga sestavljajo, kažeta, da je trgovalec banke BofA napisal „where u got mid on bono 37 vs bund?“, trgovalec banke UBS pa je odgovoril „6,15“.
172
Navesti je treba tudi, da očitka banke BofA iz točke 144 zgoraj v zvezi s tem, da je bilo 29 odlomkov iz 18 razprav prvič pojasnjenih v izpodbijanem sklepu, in očitka banke Portigon v zvezi z razpravo z dne 5. novembra 2009, navedeno v točki 145 zgoraj, ni mogoče sprejeti.
173
Prvič, dve od razprav, ki ju je kritizirala banka BofA, sta bili analizirani v glavnem delu obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah glede na sporočila, izmenjana istega dne in vključena v druge odlomke, navedene v preglednici v Prilogi 1 k obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah (razprava z dne 25. julija 2007, podrobneje predstavljena v točkah 144 in 145 obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah; razprava z dne 27. marca 2008, podrobneje predstavljena v točki 200 tega obvestila).
174
Drugič, za razpravo z dne 5. novembra 2009, ki jo kritizira banka Portigon, in za pet razprav izmed tistih, ki jih kritizira banka BofA (razprava z dne 5. junija 2007, sestavljena iz štirih odlomkov; razpravi z dne 25. in 30. julija 2007, sestavljeni iz dveh oziroma treh odlomkov; razprava z dne 11. oktobra 2007, sestavljena iz petih odlomkov; razprava z dne 27. marca 2008, ki je potekala v klepetalnici CODS & CHIPS in je sestavljena iz dveh odlomkov), so bila v dopisu o ugotovljenih dejstvih podana podrobna pojasnila vsaj v zvezi z nekaterimi kategorizacijami.
175
Na primer, kar zadeva razpravo z dne 5. novembra 2009 v klepetalnici CODS & CHIPS, ki je omenjena v točki 277 obrazložitve izpodbijanega sklepa in ni bila preučena v glavnem delu obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah, je v stolpcu „Pojasnila“ v dopisu o ugotovljenih dejstvih navedeno, da je razvrstitev te razprave v kategoriji 1 in 3 utemeljena s tem, da „v skladu s točko 532 obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah ta razprava vključuje poskus vplivanja na krivuljo pred dražbo (‚why does it seem when we want it flatter all these […]?‘)“, oziroma s tem, da je „v skladu s točko 542 obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah […] povezana tudi s poskusom usklajevanja previsokih ponudb (‚what we thinking of overpaying‘?)“.
176
Tretjič, osem razprav od tistih, ki jih kritizira banka BofA, je bilo kritiziranih samo v zvezi z nekaterimi, ne pa vsemi odlomki, čeprav je bil trgovalec banke BofA prijavljen v zadevno klepetalnico ob izmenjavi sporočil, na katera se nanašajo neizpodbijani odlomki razprav (razprava z dne 6. marca 2007 v klepetalnici CODS & CHIPS, katere samo eden od dveh odlomkov je bil izpodbijan; razprava z dne 3. julija 2007, katere samo eden od štirih odlomkov je bil izpodbijan; razprava z dne 4. oktobra 2007, katere samo eden od dveh odlomkov je bil izpodbijan; razprava z dne 11. oktobra 2007, katere samo trije od petih odlomkov so bili izpodbijani; razprava z dne 8. novembra 2007, katere samo trije od petih odlomkov so bili izpodbijani; razprava z dne 23. novembra 2007, katere samo eden od dveh odlomkov je bil izpodbijan; razprava z dne 9. januarja 2008, katere samo eden od šestih odlomkov je bil izpodbijan; razprava z dne 11. januarja 2008 v klepetalnici CODS & CHIPS, katere samo eden od dveh odlomkov je bil izpodbijan).
177
Četrtič, deset od kritiziranih odlomkov ali razprav (odlomek z dne 3. julija 2007 z devetimi sporočili; odlomek z dne 25. julija 2007 s 26 sporočili; trije odlomki z dne 11. oktobra 2007 s skupno 33 sporočili; razprava z dne 10. januarja 2008 v klepetalnici CODS & CHIPS s 16 sporočili; odlomek z dne 11. januarja 2008 v klepetalnici CODS & CHIPS s sedmimi sporočili; razprava z dne 13. februarja 2008 v klepetalnici CODS & CHIPS s štirimi sporočili; razprava z dne 4. marca 2008 v klepetalnici CODS & CHIPS s 47 sporočili; razprava z dne 6. marca 2008 v klepetalnici CODS & CHIPS s 23 sporočili) je bilo sestavljenih iz dovolj majhnega števila sporočil, da jih je banka BofA zlahka prepoznala glede na podatke v Prilogi 1 k obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah in zlasti glede na razvrstitev, ki jo je uporabila Komisija.
178
Poleg tega v nasprotju s tem, kar trdi banka BofA, Komisiji ni mogoče utemeljeno očitati, da ni zadostno pojasnila svojih namenov v zvezi z vsako od razprav, navedenih samo v Prilogi 1 k obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah, ker ni upoštevala kompleksnosti ali tehnične narave jezika, uporabljenega v razpravah, in ni zagotovila podrobnih pojasnil zlasti o zadevnem trgu, zadevnih obveznicah in domnevni nezakonitosti vsake zadevne razprave.
179
Zaradi kompleksnega ali tehničnega jezika, ki so ga trgovalci zadevnih bank uporabljali v svojih razpravah, se namreč od Komisije ne more zahtevati, da pojasni te razprave zaradi tega, ker banka BofA domnevno napačno razume te razprave.
180
Ker so zadevne razprave potekale v kontekstu, ki ga je ta banka poznala, se je od nje lahko pričakovalo, da bo te razprave sposobna razumeti ali vsaj z lastnimi sredstvi uspela pridobiti potrebna pojasnila za njihovo pravilno razumevanje.
181
Iz istih razlogov ni bilo potrebno, da Komisija banki BofA navede, za katere evropske državne obveznice je šlo v vsaki razpravi, na katero se je oprla, ali v zvezi s katerim trgom – primarnim ali sekundarnim – je ta razprava potekala.
182
O takih elementih bi zadevne banke, ki so obveščeni in izkušeni gospodarski subjekti v sektorju evropskih državnih obveznic, lahko same sklepale iz prepisa zadevne razprave. Poleg tega ti elementi niso bili zares odločilni za presojo protikonkurenčne narave zadevnih razprav, ker je bila bolj pomembna narava informacij, ki so jih izmenjali trgovalci, kot pa konkretna evropska državna obveznica, na katero so se nanašale te informacije.
[…]
188
Zato ni treba preučiti, ali bi se, če ne bi bilo pomanjkljivosti, ki jih zatrjuje banka BofA, upravni postopek lahko končal drugače.
189
Zato je treba prvi del petega tožbenega razloga banke Nomura, drugi del tretjega tožbenega razloga banke BofA in prvi tožbeni razlog banke Portigon zavrniti kot neutemeljene.
190
Poleg tega je treba navesti, da banka Nomura v okviru prvega dela petega tožbenega razloga in banka BofA v okviru drugega dela tretjega tožbenega razloga Komisiji očitata tudi, da se je v izpodbijanem sklepu sklicevala na razprave ali odlomke razprav, ki niso bili predstavljeni ne v obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah ne v dopisu o ugotovljenih dejstvih, in da jima je očitala nekatere razprave ali odlomke razprav, ki so bili omenjeni samo v Prilogi 1 k navedenemu sklepu.
191
Ker se prvi od teh očitkov, ki se nanaša na neobstoj omembe nekaterih razprav v obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah ali dopisu o ugotovljenih dejstvih, prekriva z očitkom, ki ga je banka BofA navedla v okviru tretjega dela tretjega tožbenega razloga, bo obravnavan skupaj s tem očitkom v točkah od 218 do 226 spodaj.
192
Ker je drugi od teh očitkov, ki se nanaša na navedbo nekaterih razprav samo v Prilogi 1 k izpodbijanemu sklepu, ne pa v glavnem delu tega sklepa, povezan ne s spoštovanjem pravice zadevnih bank do obrambe, temveč z obrazložitvijo izpodbijanega sklepa, bo preučen v točkah od 262 do 280 spodaj.
3) Očitek banke Portigon, ki se nanaša na kršitve njene pravice do obrambe, ker je Komisija poslala dopis o ugotovljenih dejstvih namesto dodatnega obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah
193
Banka Portigon v okviru drugega dela prvega tožbenega razloga trdi, da bi spremembe, ki so bile v obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah vnesene z dopisom o ugotovljenih dejstvih, ki ga je Komisija poslala 12. novembra 2020, morale biti ne v obliki takega dopisa, temveč v obliki dodatnega obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah, po katerem bi Komisija morala tej banki omogočiti, da se izjavi na zaslišanju, v skladu z Obvestilom Komisije o dobrih praksah za izvajanje postopkov v zvezi s členoma 101 in 102 PDEU (UL 2011, C 308, str. 6; v nadaljevanju: obvestilo o dobrih praksah), in se posledično bolje brani.
194
Ta institucija naj bi z dopisom o ugotovljenih dejstvih namreč dodala in bistveno spremenila dokaze ter podala v temelju novo pravno presojo zadevnih ravnanj v primerjavi z obvestilom o ugotovitvah o možnih kršitvah.
195
V zvezi s tem banka Portigon trdi, prvič, da so bile nekatere razprave, kot je razprava z dne 6. novembra 2009, prvič naštete in kategorizirane v fazi dopisa o ugotovljenih dejstvih. Drugič, Komisija naj bi ob tej priložnosti spremenila kategorizacijo nekaterih razprav, kot so razprave z dne 11. oktobra 2007, 22. januarja, 13. februarja in 16. aprila 2009 ter 25. januarja 2010, ki so bile sprva razvrščene v kategorije 1, 2 ali 3, nato tudi v kategorijo 4, razprave z dne 18. aprila 2007, 4. januarja 2008, 29. januarja 2009 in 24. junija 2011, ki so bile sprva razvrščene v kategorije 1, 2 ali 3, nato samo v kategorijo 4, in razprava z dne 11. januarja 2012, razvrščena v kategorijo 4 samo v tem dopisu. Vendar naj bi ravnanja, razvrščena v kategorijo 4, pomenila kvečjemu omejevanje zaradi posledice, in ne omejevanje zaradi cilja. Tretjič, banka Portigon v repliki trdi, da ta razprava z dne 11. januarja 2012, za katero prej ni vedela, razkriva, da „večinoma ni vzbujala nobenih pomislekov glede konkurence“.
196
V zvezi s tem je treba opozoriti, da za zagotovitev spoštovanja pravice zadevnih podjetij do obrambe in zlasti njihove pravice do izjave členi od 10 do 12 Uredbe št. 773/2004 določajo, da lahko Komisija v svojih sklepih obravnava samo očitke, v zvezi s katerimi so zadevna podjetja imela priložnost predložiti pripombe, kar lahko naredijo v okviru pisnih pripomb v odgovor na obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah, ki jim ga je poslala ta institucija, ali na zaslišanju, če tako zahtevajo v pisnih pripombah.
197
Opozoriti je treba tudi, da kadar se Komisija med upravnim postopkom odloči, da očitkom, ki jih je sprva očitala podjetjem, doda nove očitke, mora tem podjetjem dati možnost, da predstavijo svoje stališče v zvezi s tem (glej v tem smislu sodbo z dne 27. junija 2012, Microsoft/Komisija, T‑167/08, EU:T:2012:323, točki 184 in 191 ter navedena sodna praksa), s tem da jim pošlje dodatno obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah, po katerem lahko ta podjetja predložijo pisne pripombe in zahtevajo izvedbo zaslišanja, da lahko predstavijo tvoje trditve.
198
Ta obveznost, da se zadevnim podjetjem omogoči, da predstavijo svoje stališče tako pisno kot na zaslišanju, v skladu s členi od 10 do 12 Uredbe št. 773/2004 velja tudi, kadar namerava Komisija bistveno spremeniti dokaze o preganjanih kršitvah (glej sodbo z dne 7. januarja 2004, Aalborg Portland in drugi/Komisija, C‑204/00 P, C‑205/00 P, C‑211/00 P, C‑213/00 P, C‑217/00 P in C‑219/00 P, EU:C:2004:6, točka 192 in navedena sodna praksa).
199
Vendar je v točki 111 obvestila o dobrih praksah, ki se lahko uporablja za Komisijo in katerega veljavnosti banka Portigon ne izpodbija, navedeno, če se ta institucija želi opreti le na nove dokaze, ki potrjujejo očitke, ki so že bili podprti v obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah, se lahko omeji na to, da o tem obvesti zadevna podjetja z dopisom o ugotovljenih dejstvih, ta podjetja pa lahko v odgovor na ta dopis predložijo pisne pripombe v določenem roku.
200
V obravnavani zadevi je iz izpodbijanega sklepa razvidno, da je Komisija banki Portigon obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah poslala 31. januarja 2019. Ta institucija je 12. novembra 2020 tej banki poslala dopis o ugotovljenih dejstvih, v katerem je po odgovorih zadevnih bank na to obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah, v katerih so opozorile na različne dejanske napake, pripravila „dopolnitve in popravke dejstev v zvezi z nekaterimi razpravami, ki so bile v obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah (vključno s prilogo k temu obvestilu) predstavljene v utemeljitev očitkov“.
201
Poleg nekaterih popravkov dejstev je Komisija dodala „nekatere razprave, ki niso bile omenjene v obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah, vključno s prilogo k temu obvestilu, na katere se je lahko oprla v smislu konteksta ali v smislu podkrepitev navedenih očitkov“ in s katerimi je „na primer mogoče ugotoviti datum vstopa trgovalca v dolgotrajno spletno klepetalnico in/ali njegovo sposobnost trgovanja[,] obstoj družabnih stikov med trgovalci ali celo obstoj izmenjav občutljivih informacij v letu 2012“.
202
Komisija je nato banko Portigon v skladu s točko 111 obvestila o dobrih praksah pozvala, naj predloži pisne pripombe, ki jih je ta banka predložila 8. januarja 2021.
203
Ugotoviti je torej treba, ali bi Komisija za dopolnitve in spremembe, omenjene v točkah 200 in 201 zgoraj, morala sprejeti dodatno obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah, v zvezi s katerim bi morala banki Portigon omogočiti, da svoje pripombe predstavi tako pisno kot ustno, ali pa je, nasprotno, tej banki lahko poslala le predstavitev ugotovljenih dejstev, v zvezi s katero je navedeni banki omogočila, da je predložila le pisne pripombe.
204
V zvezi s tem je treba ugotoviti, prvič, da popravki, s katerimi naj bi bile odpravljene napake v zvezi z identifikacijsko številko zadevnih klepetalnic ali celo datumom, uro ali udeleženci zadevnih razprav – naj bodo te napake še tako obžalovanja vredne – ne morejo pomeniti bistvenih sprememb dokazov preganjane kršitve v smislu sodne prakse, na katero je bilo opozorjeno v točki 198 zgoraj.
205
Še posebej to velja za spremembe v zvezi z razpravami, ki so bile predstavljene v glavnem delu obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah in na katere napotuje preglednica v Prilogi 1, v katero so bili vneseni popravki.
206
Poleg tega banka Portigon ne zanika, da je med upravnim postopkom in še pred pošiljanjem dopisa o ugotovljenih dejstvih imela vpogled v vse razprave, ki so se ji očitale, kot je razvidno iz točke 74 obrazložitve izpodbijanega sklepa.
207
Drugič, s spremembami, ki jih je Komisija vnesla v razvrstitev nekaterih razprav, kot so razprave z dne 18. aprila in 11. oktobra 2007, 4. januarja 2008, 22. in 29. januarja, 13. februarja, 16. aprila in 6. novembra 2009, 25. januarja 2010, 24. junija 2011 in 11. januarja 2012, na katere se sklicuje banka Portigon, ta institucija ni razširila stvarnega, časovnega ali geografskega obsega kršitve, ki se med drugim tej banki očita v okviru obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah.
208
Kot je razvidno iz točke 6 dopisa o ugotovljenih dejstvih, se ta „nanaša izključno na očitke, predstavljene v obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah z dne 30. januarja 2019“, in sicer na domnevno udeležbo te banke od 16. oktobra 2009 do 31. avgusta 2011 pri sporni kršitvi zaradi cilja, ki naj bi se začela 4. januarja 2007 in končala 1. februarja 2012.
209
Dalje je očitno, da so bile vse razprave, ki jih kritizira banka Portigon, navedene v Prilogi 1 k obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah, razen razprave z dne 11. januarja 2012, ki pa ji je vseeno ni bilo mogoče očitati, ker je potekala po datumu konca udeležbe te banke pri sporni kršitvi, ugotovljeni v obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah, in sicer 31. avgustu 2011.
210
Poleg tega so bile razprave – razen razprav z dne 29. januarja 2009 in 24. junija 2011 – ki jih kritizira banka Portigon, podrobno predstavljene v glavnem delu obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah (glej točke 141, 150, 151, 162, 163, 302, od 310 do 313, 317, 318, 389, 393 in 394), kar je tej banki torej že v fazi tega obvestila omogočilo razumeti razloge, zaradi katerih je Komisija menila, da so te razprave obremenilne, in izključilo možnost, da bi se spremembe, vnesene z dopisom o ugotovljenih dejstvih, štele za bistvene spremembe dokazov.
211
Glede razprave z dne 29. januarja 2009 je treba navesti, da je res trajala razmeroma dolgo, in sicer skoraj deset ur, da pa je bila razvrščena samo v kategorijo 1 in se je torej lahko nanašala le na izmenjavo strategij glede trgovanja, kar je banki Portigon moralo omogočiti, da opredeli vrsto spornih sporočil.
212
Glede razprave z dne 24. junija 2011 je dovolj navesti, da je vsekakor potekala po datumu konca udeležbe banke Portigon pri sporni kršitvi, ki jo je Komisija nazadnje ugotovila v izpodbijanem sklepu, to je po 3. juniju 2011.
[…]
4) Očitek banke BofA, ki se nanaša na kršitev njene pravice do obrambe, ker v obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah ni bilo omenjenih pet razprav iz izpodbijanega sklepa
[…]
239
Dalje, ta navedba je zgolj odgovor na trditev banke BofA, predstavljeno v točki 617 obrazložitve navedenega sklepa, da se Komisija proti tej banki ne more sklicevati na razpravo z dne 25. februarja 2008, ker ni bila dejavna na primarnem trgu evropskih državnih obveznic in je med to razpravo ostala nedejavna.
240
Poleg tega je treba v zvezi s sklicevanjem banke BofA na točko 620 obrazložitve izpodbijanega sklepa ugotoviti, da se nanaša na ločeno razpravo, in sicer razpravo z dne 27. marca 2008.
241
Na tretjem mestu, kar zadeva razpravo z dne 25. julija 2007, banka BofA Komisiji očita tudi, da je v dopisu o ugotovljenih dejstvih podaljšala trajanje odlomka, sprva omenjenega v obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah, da bi vključila nov očitek, naveden v točki 121 obrazložitve izpodbijanega sklepa.
242
V obravnavani zadevi je Komisija v obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah res navedla, da so bila očitana sporočila izmenjana „od 06:15:58“, nato pa je v dopisu o ugotovljenih dejstvih zapisala, da so bila očitana sporočila izmenjana v obdobjih „06:15:43–06:29:16“ in „06:58:56–07:08:43“. Vendar je s tako spremembo v dopisu o ugotovljenih dejstvih zgolj skrajšan in natančneje določen časovni obseg očitane razprave v interesu naslovnika tega dopisa. Torej ni mogoče šteti, da je bil s tem v dopis o ugotovljenih dejstvih dodan nov očitek.
243
Glede na navedeno je treba tretji del tretjega tožbenega razloga banke BofA zavrniti kot neutemeljen.
b)
Očitki bank Nomura, BofA in Portigon, ki se nanašajo na kršitve obveznosti obrazložitve zaradi predstavitve zadevnih ravnanj v izpodbijanem sklepu
244
Banka Nomura v okviru prvega dela petega tožbenega razloga, banka BofA v okviru drugega dela tretjega tožbenega razloga in banka Portigon v okviru prvega dela prvega tožbenega razloga Komisiji očitajo, da je kršila svojo obveznost obrazložitve zaradi predstavitve zadevnih ravnanj v izpodbijanem sklepu.
245
Najprej, v preglednici, priloženi izpodbijanemu sklepu in naslovljeni „Pregled protikonkurenčnih razprav iz sklepa“, naj bi Komisija namreč zgolj uporabila črko „Y“ za vsako razpravo, da bi opredelila kategorijo ali kategorije, v katere spada vsaka razprava, poleg tega pa naj bi bile te kategorije nezadostno opredeljene. Dalje, težave pri razumevanju ravnanj, navedenih v preglednici v Prilogi 1 k obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah, naj bi bile še večje, kadar je bilo znotraj istega dneva omenjenih več obdobij. Na primer, banka Nomura se sklicuje na razpravo z dne 18. januarja 2011, banka Portigon pa na razpravo z dne 5. novembra 2009 in „šest drugih razprav“. Ker pa banka Portigon teh „šestih drugih razprav“ ni jasno opredelila, jih Splošno sodišče ne more preučiti.
246
Dalje, banki Nomura in BofA trdita, da so nekatere razprave ali odlomki razprav navedeni le v Prilogi 1 k izpodbijanemu sklepu in zato ob njihovi navedbi ni nobenega pojasnila o zadevni evropski državni obveznici ali trgu. V zvezi s tem se banka BofA sklicuje na „zlasti 38 odlomkov“ iz 18 razprav.
247
Nazadnje, banka Nomura Komisiji očita, da je razprave, povezane z obdobjem njene udeležbe pri sporni kršitvi, predstavila manj podrobno kot prejšnje razprave, ki so vključevale druge banke, udeležene pri tej kršitvi.
248
V zvezi s tem je treba opozoriti, da obveznost obrazložitve iz člena 296, drugi odstavek, PDEU določa, da so v odločbah Komisije navedeni dejstva in pravne ugotovitve, ki so bistveni za sistematiko odločbe (glej sodbo z dne 1. julija 2008, Chronopost in La Poste/UFEX in drugi, C‑341/06 P in C‑342/06 P, EU:C:2008:375, točka 96 in navedena sodna praksa).
249
V obravnavani zadevi je treba ugotoviti, da je Komisija v točkah od 376 do 383, od 411 do 484, od 495 do 544, od 723 do 726, od 737 do 752 in od 760 do 771 obrazložitve izpodbijanega sklepa navedla razloge, zaradi katerih je treba zadevne razprave, navedene v točkah od 97 do 356 obrazložitve tega sklepa in Prilogi 1 k temu sklepu – ki je sestavni del navedenega sklepa – opredeliti kot sporazume in usklajena ravnanja, ki pomenijo enotno in trajajočo kršitvijo s protikonkurenčnim ciljem, pri kateri so zadevne banke sodelovale v obdobjih, navedenih v členu 1 navedenega sklepa.
250
Dalje, to obrazložitev je treba razlagati z upoštevanjem odgovorov Komisije na trditve, ki so jih zadevne banke podale med upravnim postopkom in so navedene v točkah od 384 do 402, od 545 do 719 in od 753 do 759 obrazložitve izpodbijanega sklepa.
251
Zato banke Nomura, BofA in Portigon ne morejo utemeljeno trditi, da Komisija v izpodbijanem sklepu ni predstavila dejstev in pravnih ugotovitev, ki so bistveni za njegovo sistematiko.
252
Te ugotovitve ni mogoče omajati s trditvami bank Nomura, BofA in Portigon, da Komisija v bistvu ni zadostno pojasnila razlogov, zaradi katerih vsaka od posamično obravnavanih okrog 380 razprav, navedenih v preglednici, priloženi izpodbijanemu sklepu, celo vsak od 783 odlomkov iz teh razprav, navedenih v četrtem stolpcu te preglednice, potrjuje obstoj enotne in trajajoče kršitve s protikonkurenčnim ciljem.
253
V zvezi s tem je treba navesti, prvič, da Komisija v izpodbijanem sklepu zadevnim bankam ni očitala toliko kršitev člena 101 PDEU, kolikor je razprav ali celo odlomkov razprav, navedenih v preglednici, priloženi temu sklepu, temveč jim je očitala eno samo enotno in trajajočo kršitvijo s protikonkurenčnim ciljem, sestavljeno iz vseh teh razprav (glej točko 88 zgoraj).
254
Zato Komisiji ni bilo treba dokazati, da je treba vsako razpravo ali celo vsak odlomek razprave opredeliti kot omejevalni sporazum v smislu člena 101(1) PDEU (glej v tem smislu sodbo z dne 16. junija 2022, Sony Corporation in Sony Electronics/Komisija, C‑697/19 P, EU:C:2022:478, točki 83 in 84).
[…]
284
Na eni strani je namreč Komisija v točkah od 307 do 350 in od 641 do 719 obrazložitve izpodbijanega sklepa dovolj podrobno in z odlomki, ob katerih je bil najpogosteje naveden časovni žig, predstavila razprave, ki so potekale v obdobju udeležbe banke Nomura pri sporni kršitvi. Zavrnila je tudi trditve o navedenih razpravah, ki jih je ta banka navedla med upravnim postopkom.
285
Poleg tega so bila dodatna pojasnila navedena v preglednici, priloženi izpodbijanemu sklepu, ki je, kot je bilo navedeno že v točki 249 zgoraj, sestavni del tega sklepa in v kateri so vse razprave predstavljene enako ne glede na obdobje, v katerem so lahko potekale.
286
Na drugi strani in v nasprotju s tem, kar trdi banka Nomura, Komisiji ni bilo treba „podrobneje“ opisati protikonkurenčne narave prvega pojava vsake vrste razprav, ki so potekale od 18. januarja 2011, ko je po mnenju Komisije ta banka začela sodelovati pri sporni kršitvi.
287
Komisija je namreč v izpodbijanem sklepu banki Nomura očitala udeležbo pri enotni in trajajoči kršitvi, ki se je začela več kot štiri leta pred začetkom sodelovanja te banke, ne pa udeležbe pri kršitvi, ki se je začela, ko je začela sodelovati pri njej.
288
Glede na navedeno je Komisija, ne da bi kršila obveznost obrazložitve, v členu 1 izpodbijanega sklepa ugotovila, da so zadevne banke sodelovale pri enotni in trajajoči kršitvi v zvezi z evropskimi državnimi obveznicami, ki je zajela celoten EGP in je vključevala sporazume in/ali usklajena ravnanja, katerih cilj je bil omejevanje in/ali izkrivljanje konkurence v sektorju evropskih državnih obveznic.
289
Zato je treba prvi del petega tožbenega razloga banke Nomura, drugi del tretjega tožbenega razloga banke BofA in prvi del prvega tožbenega razloga banke Portigon zavrniti kot neutemeljene.
2.
Tožbeni razlogi v zvezi z napakami Komisije, ker je banke UniCredit, Nomura in Portigon štela za odgovorne za ravnanja njihovih trgovalcev
290
Banka UniCredit v okviru prvega dela tretjega tožbenega razloga, banka Nomura v okviru drugega dela četrtega tožbenega razloga in banka Portigon v okviru drugega dela petega tožbenega razloga Komisiji očitajo, da jim je napačno pripisala odgovornost za ravnanja njihovih zaposlenih.
291
Na prvem mestu, banke UniCredit, Nomura in Portigon menijo, da Komisija ni mogla ugotoviti, da so bile te banke avtomatično seznanjene z vsemi informacijami, ki so jih njihovi trgovalci pridobili na prejšnjem delovnem mestu v drugih bankah, ki so bile v tem obdobju vpletene v sporno kršitev.
292
Na drugem mestu, banke UniCredit, Nomura in Portigon trdijo, da jim Komisija ni mogla očitati ravnanj njihovih trgovalcev v obdobju ali na trgu, v oziroma na katerem niso imeli dovoljenja za trgovanje.
293
V zvezi s tem na eni strani banki UniCredit in Nomura trdita, da je Komisija ugotovila njuno odgovornost za ravnanja njunih trgovalcev, preden so dobili regulativno dovoljenje za trgovanje za račun svojih delodajalcev. Čeprav so trgovalci bank UniCredit in Nomura dovoljenje dobili 4. marca oziroma 16. septembra 2011, naj bi Komisija namreč upoštevala 9. september oziroma 18. januar 2011 kot datuma začetka udeležbe bank UniCredit in Nomura pri sporni kršitvi.
294
Na drugi strani banka UniCredit trdi, da ji Komisija očita stališča njenega trgovalca glede primarnega trga, čeprav ta ni imel pooblastila banke UniCredit za trgovanje na tem trgu in torej ni imel dovoljenja za trgovanje za njen račun. Podobno banka Portigon trdi, da je njen trgovalec ravnal brez njenega dovoljenja in zunaj področja dejavnosti banke Portigon, ki je delovala le na primarnem trgu nemških evropskih državnih obveznic. Banka Portigon naj torej ne bi mogla biti odgovorna za ravnanja njenega trgovalca, ki so presegla okvir poslovnih dejavnosti te banke.
295
Na tretjem mestu, banki UniCredit in Portigon trdita, da jima je Komisija pripisala ravnanja ne poslovodje, temveč nepoštenega zaposlenega, ki je bil poleg tega, kar zadeva banko UniCredit, v poskusni dobi.
296
Na četrtem mestu, banka Portigon trdi, da ji je Komisija, čeprav ni bila malomarna, napačno pripisala ravnanje njenega trgovalca.
297
V zvezi s tem banka Portigon na eni strani meni, da ni mogla vedeti za ravnanje svojega trgovalca, ker ni mogla zlahka dostopati do klepetalnic, ki jih je ta uporabljal, ali si jih ogledati, ne da bi kršila pravico do varstva podatkov in delovno pravo. Poleg tega naj bi vzpostavila različne ukrepe za zagotovitev, da njeni zaposleni izpolnjujejo zahteve po skrbnem ravnanju, zlasti s tem, da je v njihove pogodbe o zaposlitvi vpisala pogoj izpolnjevanja takih zahtev, zagotovila, da je njen trgovalec podpisal zavezo o spoštovanju smernic te banke o skladnosti, organizirala obvezna izobraževanja o skladnosti in izvajala letne kontrole.
298
Na drugi strani banka Portigon meni, da bi bilo ob upoštevanju posebnosti obravnavane zadeve primerno in sorazmerno izključiti njeno odgovornost. Te posebnosti naj bi bile povezane s tem, (i) da njen trgovalec ni delal na vodstvenem delovnem mestu, (ii) da je bil edini trgovalec te banke, vpleten v sporno kršitev, (iii) da se je njena vpletenost v to kršitev začela z nastopom službe tega trgovalca in končala z njegovim odhodom, (iv) da v tem obdobju večina stališč tega trgovalca ni bila ne koristna ne uspešna in (v) da se je njegovo ravnanje začelo, preden se je zaposlil v banki.
299
Najprej je treba ugotoviti, da je trditev banke Portigon, sicer navedena samo v naslovu njenega petega tožbenega razloga, ki se nanaša na neobrazložitev izpodbijanega sklepa v zvezi s pripisom odgovornosti tej banki za ravnanja, pri katerih je njen trgovalec sodeloval v obdobju, ko je bil zaposlen v njej, očitno neutemeljena.
300
Komisija je namreč v točkah od 755 do 759 obrazložitve izpodbijanega sklepa pojasnila razloge, zaradi katerih je zadevne banke mogoče šteti za odgovorne za ravnanja trgovalcev, ki so jih zaposlovale.
301
V zvezi s tem je v bistvu navedla, da zaposleni z družbami, ki jih zaposlujejo, tvorijo gospodarsko enoto in da je protikonkurenčna ravnanja prvih mogoče pripisati drugim, ki so lahko načeloma odgovorne za ta ravnanja, tudi če vodstvo teh družb teh ravnanj ni dovolilo ali o njih ni bilo obveščeno ali če se izkaže, da so bila navedena ravnanja v nasprotju z navodili vodstva. Komisija je navedla tudi, da je za trgovanja značilna visoka raven evidentiranja in nadzora dejavnosti zaposlenih, kar zadevnim bankam omogoča, da so seznanjene z bistvenimi značilnostmi vzpostavljenega omejevalnega sporazuma in vpletenostjo svojih zaposlenih, in izključuje možnost, da se sklicujejo na svojo nevednost.
302
Komisija je s tako obrazložitvijo izpolnila obveznost, ki ji je naložena s členom 296, drugi odstavek, PDEU.
303
Z vsebinskega vidika, kot je Komisija pravilno opozorila v točkah od 733 do 735 obrazložitve izpodbijanega sklepa, iz ustaljene sodne prakse izhaja, prvič, da je treba v okviru konkurenčnega prava Unije podjetje razumeti kot gospodarsko enoto, tudi če to gospodarsko enoto s pravnega vidika sestavlja več fizičnih ali pravnih oseb, in drugič, da zaposleni svoje naloge opravlja v korist in pod vodstvom podjetja, za katero dela, in tako se šteje, da je del gospodarske enote, ki jo sestavlja to podjetje (glej v tem smislu sodbo z dne 21. julija 2016, VM Remonts in drugi, C‑542/14, EU:C:2016:578, točki 22 in 23 ter navedena sodna praksa).
304
Iz tega izhaja, da je za ugotovitev kršitev konkurenčnega prava Unije morebitna protikonkurenčna ravnanja zaposlenega mogoče pripisati podjetju, katerega del je, ker se načeloma to šteje za odgovorno (sodba z dne 21. julija 2016, VM Remonts in drugi, C‑542/14, EU:C:2016:578, točka 24).
305
Zato je Komisija lahko utemeljeno štela, da so za ravnanje svojih trgovalcev odgovorne banka Portigon za obdobje od 19. oktobra 2009 do 3. junija 2011 (ob upoštevanju obdobja zaposlitve njenega trgovalca, ki se je začelo 16. oktobra 2009 in končalo 31. avgusta 2011), banka UniCredit za obdobje od 9. septembra do 28. novembra 2011 (ob upoštevanju obdobja zaposlitve njenega trgovalca, ki se je začelo 1. septembra 2011) in banka Nomura za obdobje od 18. januarja do 28. novembra 2011 (ob upoštevanju obdobja zaposlitve njenega trgovalca, ki se je začelo 17. januarja 2011).
306
Z nobenim od očitkov, ki so jih izrazile banke UniCredit, Nomura ali Portigon, ni mogoče utemeljiti izključitve take odgovornosti v obravnavani zadevi.
307
Prvič, banke UniCredit, Nomura in Portigon Komisiji ne morejo utemeljeno očitati, da je v zvezi z njimi, zlasti v točkah 418, 426, 427, 764, 767 in 883 obrazložitve izpodbijanega sklepa, upoštevala, da so bili njihovi zaposleni seznanjeni z zadevnimi ravnanji, preden so nastopili službo v teh bankah, da je ta ravnanja opredelila kot enotno in trajajočo kršitev s protikonkurenčnim ciljem.
308
Na eni strani je bilo namreč že v točki 303 zgoraj opozorjeno, da se šteje, da je zaposleni, ki opravlja svoje naloge v korist in pod vodstvom podjetja, za katero dela, del gospodarske enote, ki jo sestavlja to podjetje.
309
Znanje, ki ga je zaposleni pridobil pred nastopom službe v novem podjetju in ki ga dejansko da na voljo temu novemu delodajalcu, je torej mogoče šteti za znanje, ki ga deli njegov novi delodajalec.
310
Na drugi strani se lahko Komisija v skladu z ustaljeno sodno prakso opre na razprave iz obdobja pred obdobjem kršitve ali po njem, da si tako izoblikuje celotno sliko in pokaže pripravljalne faze omejevalnega sporazuma ter podkrepi razlago nekaterih dokazov (glej v tem smislu sodbe z dne 8. julija 2008, Lafarge/Komisija, T‑54/03, neobjavljena, EU:T:2008:255, točka 428; z dne 2. februarja 2012, Denki Kagaku Kogyo in Denka Chemicals/Komisija, T‑83/08, neobjavljena, EU:T:2012:48, točka 188, in z dne 27. junija 2012, Coats Holdings/Komisija, T‑439/07, EU:T:2012:320, točka 60).
311
V obravnavani zadevi in ob upoštevanju drugih elementov, na katere se je oprla – in sicer v bistvu na več sto prepisov razprav, ki so potekale med trgovalci zadevnih bank – je Komisija torej upravičeno uporabila znanje, ki so ga njihovi trgovalci pridobili pred nastopom službe v teh bankah in ki so ga dejansko dali na voljo tem bankam.
312
Natančneje, Komisija je upravičeno upoštevala dejstvo, da je pred zaposlitvijo pri banki Portigon in nato pri banki UniCredit trgovalec teh bank kot trgovalec banke RBS in nato banke Natixis neposredno sodeloval pri ravnanjih, ki so potekala v zadevnih klepetalnicah in na dvostranskih razpravah, ali celo okoliščino, da je ta isti trgovalec ustanovil eno od teh dveh klepetalnic.
313
Ista ugotovitev velja za trgovalca banke Nomura, ki je pred začetkom dela pri tej banki, sodeloval pri zadevnih ravnanjih kot trgovalec banke RBS.
314
Drugič, banke UniCredit, Nomura in Portigon se ne morejo uspešno sklicevati na dejstvo, da so njihovi trgovalci ravnali na lastno pobudo in brez njihovega dovoljenja, ali na to, da ti trgovalci niso imeli vodstvenega položaja v teh bankah.
315
Pripis kršitve člena 101 PDEU nekemu podjetju namreč ne pomeni, da so družbeniki ali glavni poslovodje zadevnega podjetja storili to kršitev ali vedeli zanjo, ampak da jo je storila oseba, ki je pooblaščena, da deluje v imenu podjetja (glej sodbi z dne 16. februarja 2017, Tudapetrol Mineralölerzeugnisse Nils Hansen/Komisija, C‑94/15 P, neobjavljena, EU:C:2017:124, točka 28 in navedena sodna praksa, in z dne 11. julija 2019, Huhtamäki in Huhtamaki Flexible Packaging Germany/Komisija, T‑530/15, neobjavljena, EU:T:2019:498, točka 72 in navedena sodna praksa). Podobno formalno pooblastilo za sodelovanje uslužbenca podjetja pri protikonkurenčnih ravnanjih ni pogoj za to, da se to sodelovanje pripiše podjetju (glej sodbo z dne 29. februarja 2016, Schenker/Komisija, T‑265/12, EU:T:2016:111, točka 167 in navedena sodna praksa).
316
Čeprav banke UniCredit, Nomura in Portigon zanikajo, da so svojim trgovalcem dovolile udeležbo pri sporni kršitvi, pa ne zanikajo, da so med celotnim trajanjem svoje udeležbe pri tej kršitvi dejansko zaposlovale navedene trgovalce.
317
Tako je bilo tudi brez regulativnega dovoljenja za trgovanje, ki bi ga izdal Financial Conduct Authority (organ za finančno poslovanje, Združeno kraljestvo), ali celo dovoljenja, ki bi ga banka UniCredit dala svojemu trgovalcu, da trguje ne le na sekundarnem, ampak tudi na primarnem trgu, trgovalcem teh bank zaradi njihove zaposlitve v teh bankah omogočeno – od njihovih delodajalcev in s sredstvi, ki so jih od njih dobili na voljo – da so pridobivali in razširjali informacije, ki so jih nato lahko posredovali drugim trgovalcem.
318
Kar natančneje zadeva banko UniCredit, je Komisija v točki 861 obrazložitve izpodbijanega sklepa res priznala, da ni mogla dokazati, da je njen trgovalec pridobljene informacije o primarnem trgu, na katerem ni bil dejaven, posredoval drugim trgovalcem iste banke, ki so bili dejavni na navedenem primarnem trgu. Vendar je ta institucija v isti točki 861 obrazložitve navedla tudi, da je trgovalec banke UniCredit informacije, ki jih je v zadevnih klepetalnicah pridobil v zvezi s primarnim trgom, lahko uporabljal v okviru svoje dejavnosti na sekundarnem trgu.
319
Iz istega razloga se banka Portigon ne more uspešno sklicevati na dejstvo, da je bila njena dejavnost omejena na nemške evropske državne obveznice na primarnem trgu, ker so informacije, izmenjane v klepetalnicah, lahko bile koristne za njeno dejavnost na sekundarnem trgu, ki ni bila omejena na trgovanje z nemškimi evropskimi državnimi obveznicami, kot je Komisija sicer navedla v opombi 1452 izpodbijanega sklepa in česar banka Portigon ni izpodbijala.
320
Posledično je Komisija lahko pravilno menila, zlasti v točkah 412, 426, 434, 436 in 438 obrazložitve izpodbijanega sklepa, da so banke UniCredit, Nomura in Portigon vedele ali naj bi vedele za ravnanja svojih zaposlenih (glej v tem smislu in po analogiji sodbo z dne 30. septembra 2009, Hoechst/Komisija, T‑161/05, EU:T:2009:366, točka 55).
321
Tretjič, banka Portigon ne more uspešno trditi, da je sprejela različne ukrepe, da bi svojim zaposlenim preprečila ravnanja, ki so v nasprotju z „zahtevami po skrbnem ravnanju“.
322
V zvezi s tem je dovolj opozoriti, da se podjetje ne more učinkovito sklicevati na morebitno nepravilno delovanje svoje notranje organizacije (glej v tem smislu sodbo z dne 30. septembra 2009, Hoechst/Komisija, T‑161/05, EU:T:2009:366, točka 55 in navedena sodna praksa) in da ukrepi, ki jih podjetje sprejme za spoštovanje konkurenčnega prava, ne morejo vplivati na resničnost storjene kršitve (glej v tem smislu sodbo z dne 13. julija 2011, Shell Petroleum in drugi/Komisija, T‑38/07, EU:T:2011:355, točka 96 in navedena sodna praksa).
323
Poleg tega to, da z različnimi ukrepi, za katere banka Portigon trdi, da jih je sprejela, ni bilo mogoče preprečiti spornega ravnanja njenega zaposlenega, nazadnje dokazuje neustreznost teh ukrepov za zagotovitev polnega spoštovanja pravil Unije o konkurenci v tej banki.
324
Četrtič, banka Portigon tudi ne more utemeljeno trditi, da bi bilo primerno in sorazmerno, da Komisija izključi njeno odgovornost, ker je bilo sankcionirano protikonkurenčno ravnanje dejanje samo enega zaposlenega, ki je nadaljeval osebno ravnanje, ki ga je začel pred zaposlitvijo, in ker je bilo navedeno ravnanje le malo uspešno.
325
Število zaposlenih, vpletenih v protikonkurenčno ravnanje, je namreč nepomembno za pripis tega ravnanja podjetju, ki jih zaposluje, če so podani elementi, zahtevani v členu 101(1) PDEU, o čemer se bo presojalo v okviru tožbenih razlogov v zvezi z obstojem enotne in trajajoče kršitve s protikonkurenčnim ciljem.
326
Enako velja za razloge, ki so zadevnega zaposlenega lahko spodbudili k zadevnemu ravnanju, ali celo za okoliščino, da je ta zaposleni nadaljeval ravnanje, ki ga je začel prej v drugem podjetju, ker so dejanja, pripisana podjetju, ki ga zaposluje, temu podjetju pripisana za obdobje, v katerem je ta zaposleni dejansko delal v tem podjetju in torej ravnal za njegov račun.
327
Taka ugotovitev je v obravnavani zadevi toliko bolj utemeljena, ker banka Portigon ne navaja, da je vložila prijavo ali sprejela ukrepe proti nekdanjemu zaposlenemu, čeprav meni, da je bila v zadevna ravnanja vpletena, ne da bi za to vedela.
328
Nazadnje, za presojo pripisa ravnanj trgovalca banke Portigon tej banki ni upoštevno dejstvo, da so bile pobude tega trgovalca po mnenju te banke le malo uspešne in da ta banka ni mogla zlahka dostopati do zadevnih klepetalnic.
329
Zato je Komisija banke UniCredit, Nomura in Portigon upravičeno štela za odgovorne za zadevna ravnanja njihovih zaposlenih in upoštevala seznanjenost, ki so jo ti pridobili v prejšnjih delovnih razmerjih z drugimi bankami, ki so sodelovale pri istih ravnanjih.
330
Poleg tega, ker banka Portigon trdi, da je Komisija s tem kršila načelo domneve nedolžnosti, je treba ugotoviti, da ta trditev ni podkrepljena z nobeno utemeljitvijo in zato ni dopustna na podlagi člena 76(d) Poslovnika. Vsekakor pa tudi ni utemeljena iz istih razlogov, kot so navedeni v točkah od 303 do 329 zgoraj.
331
Glede na navedeno je treba prvi del tretjega tožbenega razloga banke UniCredit v delu, v katerem kritizira Komisijo, ker je to banko štela za odgovorno za ravnanja njenega trgovalca, drugi del četrtega tožbenega razloga banke Nomura in drugi del petega tožbenega razloga banke Portigon zavrniti kot neutemeljene.
3.
Tožbeni razlogi v zvezi z napakami pri opredelitvi zadevnih ravnanj kot „enotne in trajajoče kršitve“ in pri pripisu te kršitve zadevnim bankam za določeno obdobje
a)
Uvodne ugotovitve
332
V primeru spora o obstoju kršitve pravil o konkurenci mora Komisija predložiti dokaz o kršitvah, ki jih ugotovi, in pravno zadostno, s sklopom resnih, natančnih in skladnih dokazov, dokazati obstoj okoliščin, ki pomenijo kršitev (glej v tem smislu sodbe z dne 31. marca 1993, Ahlström Osakeyhtiö in drugi/Komisija, C‑89/85, C‑104/85, C‑114/85, C‑116/85, C‑117/85 in od C‑125/85 do C‑129/85, EU:C:1993:120, točki 126 in 127; z dne 17. decembra 1998, Baustahlgewebe/Komisija, C‑185/95 P, EU:C:1998:608, točka 58, in z dne 6. januarja 2004, BAI in Komisija/Bayer, C‑2/01 P in C‑3/01 P, EU:C:2004:2, točka 62).
333
V skladu z ustaljeno sodno prakso je lahko kršitev člena 101(1) PDEU ne le posledica ločenega dejanja, ampak tudi niza dejanj ali celo trajajočega ravnanja, čeprav bi lahko tudi eden ali več elementov tega niza dejanj ali trajajočega ravnanja sam po sebi in ločeno pomenil kršitev navedene določbe. Tako lahko Komisija, kadar se različna ravnanja zaradi istega cilja izkrivljanja konkurence na notranjem trgu uvrščajo v „celovit načrt“, pripiše odgovornost za ta ravnanja glede na udeležbo pri kršitvi kot celoti (glej sodbo z dne 6. decembra 2012, Komisija/Verhuizingen Coppens, C‑441/11 P, EU:C:2012:778, točka 41 in navedena sodna praksa).
[…]
340
Del prvega tožbenega razloga, drugi tožbeni razlog, prvi in tretji del četrtega tožbenega razloga ter tretja trditev prvega dela in drugi in tretji del petega tožbenega razloga, ki jih navaja banka Nomura, se nanašajo na napačno uporabo prava ali napake pri presoji v zvezi z opredelitvijo enotne in trajajoče kršitve in njeno udeležbo pri tej kršitvi. Banka Nomura s tretjim tožbenim razlogom in četrtim delom petega tožbenega razloga navaja tudi napake, ki se nanašajo zlasti na trajanje njene udeležbe pri sporni kršitvi.
341
Prvi tožbeni razlog banke BofA se nanaša na napačno uporabo prava ali napako pri presoji v zvezi z opredelitvijo enotne in trajajoče kršitve. Banka BofA je na obravnavi navedla, da izpodbija samo obstoj celovitega načrta z enotnim protikonkurenčnim ciljem.
342
Četrti tožbeni razlog banke Portigon se nanaša na napačne ugotovitve v zvezi s celovitim načrtom z enotnim protikonkurenčnim ciljem, trajajočo naravo sporne kršitve in datumom konca njene udeležbe pri sporni kršitvi. Poleg tega banka Portigon z delom prvega dela petega tožbenega razloga izpodbija zlasti protikonkurenčno naravo več razprav, na katere se je v zvezi z njo oprla Komisija.
343
Glede na preudarke v točkah od 332 do 338 zgoraj je treba preučiti trditve bank UniCredit, Nomura, BofA in Portigon, pri čemer je treba razlikovati med tistimi, ki so usmerjene proti ugotovitvi obstoja enotne in trajajoče kršitve, in tistimi, ki so usmerjene proti ugotovitvi, da se jim lahko pripiše odgovornost za to kršitev za določeno obdobje.
344
Vendar je treba pred preučitvijo trditev, omenjenih v točkah od 339 do 342 zgoraj, analizirati nekatere ugotovitve dejanskega stanja in nekatere presoje Komisije, ki so povezane z obstojem protikonkurenčnih sporazumov ali usklajenih ravnanj, predstavljenih v točkah od 376 do 403 in od 495 do 531 obrazložitve izpodbijanega sklepa. Te ugotovitve in presoje bi namreč lahko vplivale na utemeljenost ugotovitev Komisije v zvezi z obstojem enotne in trajajoče kršitve na eni strani in pripisom odgovornosti za navedeno kršitev zadevnim bankam na drugi.
b)
Očitki bank UniCredit, Nomura in Portigon v zvezi z obstojem protikonkurenčnih sporazumov ali usklajenih ravnanj
345
Komisija je v glavnem delu izpodbijanega sklepa in Prilogi 1 k temu sklepu ugotovila protikonkurenčno naravo okrog 380 razprav, ki so potekale od začetka januarja 2007 do konca novembra 2011.
346
V oddelku 4.2 izpodbijanega sklepa je Komisija predstavila vsebino in podala svojo razlago več kot sto teh razprav.
347
Banka UniCredit v okviru tretjega tožbenega razloga izrecno in posebej kritizira protikonkurenčno naravo osmih razprav, za katere je Komisija ugotovila njeno udeležbo, in sicer razprav z dne 26. in 28. septembra, 4., 12. in 19. oktobra ter 2., 3. in 28. novembra 2011.
348
Glede banke Nomura je Komisija ugotovila njeno udeležbo pri 34 razpravah, ki so potekale v 33 različnih dneh v obdobju od 18. januarja do 28. novembra 2011.
349
Banka Nomura v okviru drugega tožbenega razloga izrecno in posebej kritizira protikonkurenčno naravo 15 razprav, ki so potekale v 14 različnih dneh, in sicer dveh razprav z dne 18. januarja ter razprav z dne 26. januarja, 3. in 25. februarja, 5. in 12. aprila, 3., 5. in 18. maja, 22. junija, 7. julija, 28. septembra, 4. oktobra in 2. novembra 2011.
350
Glede banke Portigon je Komisija ugotovila njeno udeležbo pri 63 razpravah, ki so potekale v 60 različnih dneh v obdobju od 19. oktobra 2009 do 3. junija 2011.
351
Banka Portigon v okviru petega tožbenega razloga izrecno in posebej kritizira protikonkurenčno naravo razprav oziroma sporočil, opravljenih oziroma poslanih v 13 različnih dneh, in sicer nekaterih odlomkov razprav z dne 20. in 21. oktobra 2009, razprave z dne 6. novembra 2009, nekaterih odlomkov razprav z dne 14. januarja in 15. februarja 2010, dveh sporočil, poslanih 22. februarja 2010, odlomka razprave z dne 9. septembra 2010, sekvence razprave z dne 17. novembra 2010, dveh razprav z dne 18. januarja 2011, razprave z dne 6. aprila 2011, sekvence razprave z dne 11. aprila 2011, razprave z dne 12. aprila 2011 in sekvence razprave z dne 18. maja 2011.
352
Nazadnje je treba navesti, da banki UniCredit in Nomura navajata horizontalne trditve, in sicer trditve, s katerimi izpodbijata protikonkurenčno naravo celote ali velikega dela razprav, omenjenih v izpodbijanem sklepu, kot je domnevna pretirana uporaba izjav zaradi prizanesljivosti in domnevna javna narava ali domneven neobstoj vrednosti ene ali več vrst informacij, izmenjanih v teh razpravah.
353
V zvezi s tem je treba, prvič, razlago vsebine razprav, ki jih banke UniCredit, Nomura in Portigon posebej ne izpodbijajo, za ta postopek šteti za sprejeto (glej po analogiji sodbo z dne 7. novembra 2019, Campine in Campine Recycling/Komisija, T‑240/17, neobjavljena, EU:T:2019:778, točka 105).
[…]
1) Vsebina razprav, ki jih banke UniCredit, Nomura in Portigon posebej ne izpodbijajo
[…]
376
Iz izpodbijanega sklepa je razvidno tudi, da so trgovalci o rezultatih pravkar zaključene dražbe razpravljali med drugim tako:
„paid 59 in end“„‚66‘‚55 64 ave‘“„where u have mid going in?“„i used 50“„50 mid?“„but think it was 2 high“ (razprava z dne 2. decembra 2010 v klepetalnici DBAC, omenjena v točki 304 obrazložitve izpodbijanega sklepa), „‚got 100mm‘‚missed the other by a thick‘“ (razprava z dne 3. marca 2011 v klepetalnici DBAC, omenjena v točki 319 obrazložitve izpodbijanega sklepa), „anyone get anything?“„‚I never moved my bids down‘‚got 100‘‚26s‘“ (razprava z dne 7. aprila 2011 v klepetalnici CODS & CHIPS, omenjena v točki 322 obrazložitve izpodbijanega sklepa), „i bid 92 for 50 for me“ (razprava z dne 13. aprila 2011 v klepetalnici CODS & CHIPS, omenjena v točki 325 obrazložitve izpodbijanega sklepa), „i went 7-9“„‚kept 08‘‚think thats ok‘‚both of us‘“„‚yes‘‚what mid you have 98‘‚or 99‘“„98“„yup same“„we had 98“„04…07 ave“ (razprava z dne 1. junija 2011 v klepetalnici CODS & CHIPS, omenjena v točki 330 obrazložitve izpodbijanega sklepa), „was that a good auction?“„‚non event‘‚I think‘ ‚had 55 mid‘ ‚low 57‘‚ave 65‘“ (razprava z dne 20. julija 2011 v klepetalnici CODS & CHIPS, omenjena v točki 337 obrazložitve izpodbijanega sklepa).
377
Komisija je v izpodbijanem sklepu ugotovila, da so udeleženci razpravljali o svojih dejavnostih trgovanja na sekundarnem trgu, kot je razvidno na primer iz naslednjih odlomkov:
„‚04 81zx‘‚what mid we got july 28s‘“„‚98‘‚GFI [a broker] got 96/02 x81‘“„‚yup it s my offer‘‚[sold them] at 97 Six‘“„yeah thats about mid“; „‚bidding 10m of the frtr 10/32 with GFI at 05 x 79‘‚dealt at 10‘“„ta“; „bid 40mm july 28s“„ta“„where u got the curve? 55.25 sound ok“„55.5“ (razprava z dne 14. februarja 2011 v klepetalnici DBAC, omenjena v točkah 314 in 315 obrazložitve izpodbijanega sklepa), „‚my bid jul39s in [broker at Tullett Prebon]‘‚im looking for 5m only‘‚[broker at Tullett Prebon,] hit me at 85 at the same time someone 1ifted 89 on btec [BrokerTec, a broker] in 39s‘‚doh‘“„move curve to 52 fuk knows“„‚got 52 also‘‚feels 1ike it should be steeper‘‚but i aint gonna short 30yrs ahead of a 2bl tap‘‚think thats why 42/40s also stuck at 3.5‘‚my bid jan 30s and jul 39s in [broker at Tullett Prebon]‘“„wat u got 5-10 on day?“„-0.5bp“„‚steeper‘‚10-30 1 bp steeper‘“„‚0.8 i got‘‚but im high in the cash‘“„2-10 2 flatter last question“„1.5“ (razprava z dne 25. januarja 2011 v klepetalnici DBAC, omenjena v točki 308 obrazložitve izpodbijanega sklepa), „Where u got your mid on the jul 28s dbr?“„113.08“„21#“„great thanks, prices crashed, offering 12m“ (razprava z dne 17. februarja 2011 v klepetalnici DBAC, omenjena v točki 316 obrazložitve izpodbijanega sklepa), „what u pay?“„‚mid‘ ‚75‘“ (razprava z dne 13. aprila 2011 v klepetalnici CODS & CHIPS, omenjena v točki 325 obrazložitve izpodbijanega sklepa), „where bunds at 4.15?“„127.25“„‚iam with ya‘‚lets sell oats?‘“„I am short already“„same here staying that way want to sell more“„iam long them“ (razprava z dne 24. junija 2011 v klepetalnici CODS & CHIPS, omenjena v točki 334 obrazložitve izpodbijanega sklepa).
378
Komisija je v točki 521 obrazložitve izpodbijanega sklepa omenila več razprav, v katerih so udeleženci o svojih dejavnostih trgovanja z določenimi nasprotnimi strankami na sekundarnem trgu razpravljali tako:
„‚not budging‘‚he’s asking‘‚stay the same‘“ (razprava z dne 4. januarja 2007 v nedolgotrajni klepetalnici, omenjena v točki 101 obrazložitve izpodbijanega sklepa), „‚asked us twice as well‘‚we’re flat‘“ (razprava z dne 8. novembra 2007 v klepetalnici CODS & CHIPS, omenjena v točki 131 obrazložitve izpodbijanega sklepa), „if he comes here I am going to tell him to fuk off“„shall we fuk him“ (razprava z dne 12. decembra 2007 v klepetalnici DBAC, omenjena v točki 133 obrazložitve izpodbijanega sklepa), „frog insurer asks me if I can offer 50m sp40s“ (razprava z dne 13. decembra 2008 v klepetalnici DBAC, omenjena v točki 135 obrazložitve izpodbijanega sklepa), „same here i would not tell him what i had“ (razprava z dne 4. novembra 2008 v klepetalnici DBAC, omenjena v točki 212 obrazložitve izpodbijanega sklepa), „‚btp 23s‘‚oil asking‘‚wat mid‘“ (razprava z dne 10. novembra 2008 v klepetalnici DBAC, omenjena v točki 215 obrazložitve izpodbijanega sklepa), „just offered 60m dsl28 to same guy“ (razprava z dne 13. avgusta 2010 v klepetalnici DBAC, omenjena v točki 292 obrazložitve izpodbijanega sklepa).
379
Druge razprave, omenjene v izpodbijanem sklepu, dokazujejo, da so trgovalci razpravljali o svojih dejavnostih trgovanja s posamezno nasprotno stranko na sekundarnem trgu, zlasti razprava z dne 13. aprila 2011 v klepetalnici CODS & CHIPS, omenjena v točki 325 obrazložitve izpodbijanega sklepa („u front run him then?“„‚not front run, back run‘‚trade already don‘“„A [?] [identiteta nasprotne stranke]“„‚yeah.‘‚you got them‘“„yee“„oh i will pull offer“).
380
Zato je Komisija v izpodbijanem sklepu poudarila obstoj razprav, ki so se nanašale zlasti na, prvič, točen trenutek določitve cene sindiciranja (glej točki 364 in 365 zgoraj), drugič, priporočila primarnih trgovcev uradom za upravljanje dolga (glej točki 366 in 367 zgoraj), tretjič, načrtovana ravnanja na sekundarnem trgu v zvezi s krivuljami donosa pred bližajočo se dražbo ali po njej (glej točki 368 in 369 zgoraj), četrtič, ravni ponudb in previsokih ponudb, srednje cene, razmike v donosnosti, količine, za katere so bile oddane ponudbe, trgovalne pozicije pred bližajočo se dražbo (glej točke od 370 do 375 zgoraj), petič, rezultate dražbe (glej točko 376 zgoraj), in šestič, cene, srednje cene, razmike v donosnosti, količine, s katerimi se je trgovalo, trgovalne pozicije in transakcije na sekundarnem trgu, vključno v zvezi s posameznimi nasprotnimi strankami (glej točke od 377 do 379 zgoraj).
2) Protikonkurenčna narava razprav, ki jih banke UniCredit, Nomura in Portigon posebej ne izpodbijajo
381
Opozoriti je treba, da mora vsak gospodarski subjekt samostojno določiti politiko, ki jo namerava voditi na notranjem trgu (glej sodbo z dne 23. novembra 2006, Asnef‑Equifax in Administración del Estado, C‑238/05, EU:C:2006:734, točka 52 in navedena sodna praksa).
382
Čeprav ta zahteva po samostojnosti ne izključuje pravice gospodarskih subjektov, da se razumno prilagodijo ugotovljenemu ali pričakovanemu ravnanju konkurentov, pa vendar močno nasprotuje vsakemu neposrednemu ali posrednemu stiku med temi subjekti, ki bi bodisi vplival na ravnanje dejanskega ali potencialnega konkurenta na trgu bodisi bi takemu konkurentu razkril ravnanje na trgu, za katero se je podjetje odločilo ali ki se ga namerava držati, kadar je cilj ali končna posledica teh stikov – upoštevajoč naravo proizvodov ali ponujenih storitev, velikost in število podjetij ter tudi velikost trga – vzpostavitev konkurenčnih razmer, ki ne ustrezajo normalnim razmeram na zadevnem trgu (glej sodbo z dne 19. marca 2015, Dole Food in Dole Fresh Fruit Europe/Komisija, C‑286/13 P, EU:C:2015:184, točka 120 in navedena sodna praksa).
383
Za presojo, ali je v obravnavani zadevi v razpravah, ki se posebej ne izpodbijajo, prišlo do protikonkurenčnih izmenjav informacij, je treba preučiti, na prvem mestu, ali so bile različne vrste informacij, omenjene v točki 380 zgoraj, poslovno občutljive, in na drugem mestu, ali so te informacije imele vrednost za njihove prejemnike in so jim zagotavljale prednost. Na tretjem mestu bo treba odgovoriti na horizontalne trditve bank UniCredit in Nomura v zvezi s tem.
i) Obstoj izmenjav poslovno občutljivih informacij
384
Kot je razvidno zlasti iz točk 94 in 377 obrazložitve izpodbijanega sklepa, je Komisija ugotovila, da so trgovalci zadevnih bank izmenjali različne poslovno občutljive informacije, ki so jim omogočile, da so bili obveščeni o ravnanju in strategijah drug drugega.
385
Komisija je v točki 577 obrazložitve izpodbijanega sklepa poudarila, da pri izmenjavah informacij, ki so predmet navedenega sklepa, ni šlo za izmenjave resnično javnih informacij, ki so običajno in enako dostopne vsem konkurentom in vsem strankam.
386
Komisija je v točki 97 obrazložitve izpodbijanega sklepa poudarila, da večina razprav, ki jih je preučila v oddelku 4.2 navedenega sklepa, dokazuje, da so konkurenti izmenjevali poslovno občutljive informacije, ki so presegale preprosta opažanja, ki bi jih lahko podal vsak opazovalec trga. Kot je navedla Komisija, so druge razprave upoštevne, ker zagotavljajo kontekst in vsebujejo informacije o organizaciji in delovanju omejevalnega sporazuma. Komisija je v točki 379 obrazložitve izpodbijanega sklepa poudarila, da so imeli trgovalci, kot je razvidno iz oddelka 4 tega sklepa, številne priložnosti za izmenjavo stališč o svoji trenutni in prihodnji strategiji glede ponudbe ali trgovanja za evropske državne obveznice.
387
Za ugotovitev, ali je Komisija pravilno ugotovila, da gre za občutljive informacije, je treba, prvič, presoditi, ali so se ugotovljene izmenjave informacij nanašale na nejavne informacije, s katerimi trgovalci niso mogli biti seznanjeni, in drugič, preučiti predmet, natančnost in aktualnost izmenjanih informacij.
– Izmenjave nejavnih informacij, s katerimi trgovalci niso mogli biti seznanjeni
388
Prvič, glede točnega trenutka določitve cene sindiciranja je Komisija v bistvu v točkah 33, 527, 528 in 586 obrazložitve izpodbijanega sklepa pojasnila, da banke organizatorke pomagajo uradu za upravljanje dolga pri določitvi cene evropske državne obveznice z uporabo referenčne evropske državne obveznice (benchmark) na sekundarnem trgu. Komisija je pojasnila, da je oddelek banke organizatorke za sindiciranja od oddelka svoje banke za trgovanje z evropskimi državnimi obveznicami za to lahko prejel informacije. Nasprotno je moral oddelek banke organizatorke za sindiciranja ohranjati strogo zaupnost v odnosu do oddelka svoje banke za trgovanje z evropskimi državnimi obveznicami. Dodala je, da informacija o točnem trenutku določitve cene sindiciranja ne postane javna, dokler je organizatorji ne objavijo za širši trg.
389
Ta presoja je podkrepljena z več razpravami, omenjenimi v točki 365 zgoraj, katerih vsebina dokazuje, da so nekateri trgovalci zadevnih bank poskušali pred javno napovedjo izvedeti za točen trenutek določitve cene sindiciranja („‚priced‘ ‚?‘“; „is it priced?“; „has it pxd yet?“).
390
Te informacije so iskali z vprašanji, naslovljenimi na trgovalca zadevne banke, ko je bila njegova banka eden od organizatorjev tega sindiciranja. Poleg tega izmenjave med trgovalci dokazujejo, da je bilo informacijo o točnem trenutku določitve cene sindiciranja še težje dobiti, kadar nobeden od trgovalcev zadevnih bank ni delal za banko organizatorko, kot kažejo razprave z dne 19., 22. in 23. junija 2009, omenjene v točkah 253, 255 in 257 obrazložitve izpodbijanega sklepa („trick is to know when its gonna price tho“; „said he can try from [another bank] but he’s positive they wont leak anyting to him“; „he said he doesnt really use them ever so assumes they wont give him the info though“).
391
Drugič, Komisija je v točki 525 obrazložitve izpodbijanega sklepa v bistvu poudarila, da nasveti, ki so jih primarni trgovci pred dražbami dali uradom za upravljanje dolga, pomenijo posamezno priporočilo, ki je načeloma zaupno.
392
Ta presoja je podkrepljena z dejstvom, da so trgovalci zadevnih bank, kot je razvidno iz odlomkov, omenjenih v točki 367 zgoraj, spraševali drug drugega, preden so uradu za upravljanje dolga dali priporočilo („what u gonna ask for from france tomorrow?“; „‚what we gonna ask for?‘‚38s?‘“).
393
Poleg tega lahko priporočila uradom za upravljanje dolga dajo samo primarni trgovci, ki jih imenuje vsak urad za upravljanje dolga. Banke, ki niso primarni trgovci pri izdajateljevem uradu za upravljanje dolga, se torej ne morejo seznaniti s priporočili, ki jih dajo taki trgovci.
394
Tretjič, kar zadeva raven previsoke ponudbe zadevne banke pred ali med dražbo, je iz nekaterih razprav res razvidno, da so trgovalci omenili raven, ki je bila dosežena na prejšnjih dražbah.
395
Vendar razprave, ki jih je Komisija analizirala v oddelku 4.2 izpodbijanega sklepa, in zlasti tiste, ki so omenjene v točkah 370 in 371 zgoraj, dokazujejo, da je na eni strani raven previsoke ponudbe, ki jo banka načrtuje v okviru posebne dražbe, specifična za vsako banko in da so na drugi strani iz tega razloga trgovalci zadevnih bank zelo pogosto drug drugega spraševali o ravneh previsokih ponudb („wat we over bidding[?]“; „wat we have to pay up[?]“; „what u over bidding[?]“; „what we thinking overbidding[?]“).
396
Navedene razprave torej dokazujejo, da je bila raven previsoke ponudbe, dosežena na prejšnjih dražbah, samo izhodišče in da druge banke niso poznale ravni previsoke ponudbe vsake od drugih bank za dano dražbo.
397
Četrtič, Komisija je v točkah 505 in 520 obrazložitve izpodbijanega sklepa pojasnila, da je srednja cena na skupnem trgu, in sicer povprečje srednje cene na celotnem trgu, objavljena na zaslonu platform D2C in D2D, da pa to ne velja za posamezne srednje cene, to je cene vsake posamezne banke, ki niso javne.
398
Poleg tega je Komisija, kot je razvidno zlasti iz točk 579 in 581 obrazložitve izpodbijanega sklepa, menila, da tudi krivulje donosa in razmiki v donosnosti vsake posamezne banke niso javni.
399
Komisija je v točkah od 581 do 583 obrazložitve izpodbijanega sklepa v bistvu pojasnila, da vsak trgovalec sam oceni javno dostopne informacije, da določi svojo srednjo ceno ter svoje krivulje donosa in razmike v donosnosti.
400
V zvezi s tem so te presoje podkrepljene z vsebino zelo številnih razprav, ki jih je analizirala Komisija, zlasti tistih, ki so omenjene v točkah 372, 373 in 377 zgoraj.
401
Na eni strani so trgovalci zadevnih bank med temi razpravami namreč druge udeležene trgovalce spraševali po njihovih srednjih cenah ter krivuljah donosa in razmikih v donosnosti („where we got these mid“; „w[h]at mid [u got]“; „where u got [spread]?“; „where u got the curve“).
402
Na drugi strani razprave, ki jih je Komisija preučila v oddelku 4.2 izpodbijanega sklepa, dokazujejo, prvič, da trgovalci niso bili prepričani o svoji oceni, in drugič, da so dobili ocene srednje cene in razmika v donosnosti, ki so se lahko spreminjale, in da so bile zato te informacije dejansko rezultat individualne razlage vsakega trgovalca glede različnih razpoložljivih tržnih podatkov.
403
Te razprave namreč dokazujejo, da so trgovalci zadevnih bank v zvezi s tem zlasti uporabljali te posebej jasne besede: „where u got spr[ea]d?“„‚fantasy land‘ ‚.4 through i have it‘‚37s‘‚think its probally -.55‘“; „i seem igh“; „my mid is high“; „im 10tiks higher“; „we too high tho“; „same thought i was high tough“; „got 97 here but seem high“„but does look high“; „‚wat mid 26s now‘‚20 76/7‘‚OR THAT 2 HIGH‘“; „‚I got mids well high‘‚71 29s‘‚68 39s‘‚I am going to cheapen‘“; „got 37s 40 89/90 might be a bit high though“; „had 64 but I am high to screen“; „‚what mid we got 37s‘‚34/5‘‚I got 91.77‘‚is that 2 high‘/‚july 28‘ ‚mid‘“„‚that’s too high I think‘‚91.15 37s‘/‚37 91.33 mid wat about 23s?‘/‚fuk the same‘“; „might be 2 high“; „‚my mid is high‘‚i’ll [c]heapen it‘“; „we a tik higher“; „I got em 02 middle but not sure if thats right“.
404
Petič, pred dražbo drugim bankam niso bile znane niti količine, za katere je vsaka banka oddala ponudbo. Ta neseznanjenost je dokazana s številnimi razpravami, predstavljenimi v izpodbijanem sklepu, in zlasti z razpravami, omenjenimi v točki 374 zgoraj, med katerimi so trgovalci drug drugega spraševali o količinah, za katere nameravajo oddati ponudbo („how many we gotta buy“; „how many u gotta buy?“; „how many btps u gotta buy [RBS trader]“; „how much belg u gotta try and buy“).
405
Šestič, dolge ali kratke trgovalne pozicije vsake posamezne banke prav tako niso bile znane drugim bankam, niti na podlagi javnih informacij, kot je razvidno iz razprav, ki jih je Komisija preučila v izpodbijanem sklepu, ter zlasti razprave z dne 25. januarja 2010, omenjene v točki 280 obrazložitve navedenega sklepa („how u positioned“; „short and short some front ends outright“) in razprave z dne 13. avgusta 2010, omenjene v točki 291 obrazložitve tega sklepa („how u placed [RBS trader] btps“).
406
Sedmič, razprave, ki jih je Komisija analizirala v izpodbijanem sklepu, zlasti tiste, omenjene v točki 376 zgoraj, dokazujejo, da so trgovalci zadevnih bank po dražbah drug drugemu postavljali vprašanja ter da rezultati dražb, zlasti količine, ki jih je dobila vsaka banka, in cene, po katerih so bile te količine dobljene, niso bili javni („anyone get anything?“; „was that a good auction?“).
407
Osmič, kot je razvidno iz razprav, ki jih je Komisija preučila v izpodbijanem sklepu, in zlasti iz razprav, omenjenih v točkah 377 in od 397 do 405 zgoraj, srednje cene, krivulje donosa in razmiki v donosnosti ter trgovalne pozicije vsake posamezne banke na sekundarnem trgu niso bili javni. Torej velja enako tudi za količine, s katerimi je na sekundarnem trgu trgovala vsaka banka, posamezno strategijo trgovalcev v zvezi z nasprotnimi strankami ter, splošneje, transakcije, ki jih je vsak od njih izvršil z nasprotno stranko na sekundarnem trgu.
408
Iz navedenega izhaja, da je Komisija pravilno ugotovila, da informacije, omenjene v točkah od 388 do 407 zgoraj, niso javne ter jih druge banke ne poznajo in jim niso dostopne ne v okviru njihovih dejavnosti na primarnem trgu ne v okviru njihovih dejavnosti na sekundarnem trgu.
409
To ugotovitev potrjuje dejstvo, da nobene od informacij, omenjenih v točkah od 388 do 407 zgoraj – zlasti srednjih cen, krivulj donosa in razmikov v donosnosti, trgovalnih pozicij vsake posamezne banke ter količin, s katerimi je vsaka banka trgovala na sekundarnem trgu, in identitete nasprotne stranke na tem trgu – ni bilo mogoče izpeljati iz informacij, dostopnih na sekundarnem trgu.
410
Komisija je namreč poudarila, da na sekundarnem trgu evropskih državnih obveznic trgovanje poteka izven organiziranega trga vrednostnih papirjev, bodisi elektronsko bodisi prek posrednikov.
411
Poleg tega je Komisija zlasti v točkah 571 in 579 obrazložitve izpodbijanega sklepa priznala, da so nekatere informacije trgovalcem javno dostopne, zlasti na platformah D2D in D2C. Poleg tega je v točki 578 obrazložitve navedenega sklepa priznala, da lahko nekateri posredniki včasih trgovalcu razkrijejo nakupne in prodajne cene ter posamezne količine, ki so jih dobili od drugega trgovalca.
412
Vendar je Komisija v točkah 518 in 571 obrazložitve izpodbijanega sklepa pojasnila, da gre pri informacijah o transakcijah, izvršenih na platformah D2D in D2C, za anonimizirane ali zbirne informacije ter da zato trgovalec običajno ne more ugotoviti, kdo je izvršil transakcijo na sekundarnem trgu.
413
Da je vir ponudbe na sekundarnem trgu anonimen in da so v obravnavani zadevi na voljo samo zbirni podatki, je dokazano z zelo številnimi razpravami, ki jih je preučila Komisija ter v katerih so trgovalci zadevnih bank drugim udeleženim trgovalcem povedali za transakcije, ki so jih izvršili na sekundarnem trgu, in zlasti pojasnili, da je na zaslonih prikazana njihova prodajna ponudba.
414
Presojo v točki 413 zgoraj na primer ponazarjajo razprava z dne 18. aprila 2007, omenjena v točki 112 obrazložitve izpodbijanega sklepa („traded OAT 19/21 at 5.85„„ta“), razprava z dne 30. julija 2007, omenjena v točki 122 obrazložitve izpodbijanega sklepa („its my px [price] on the aug17s for info“; „price on tv“), razprava z dne 24. septembra 2007, omenjena v točki 124 obrazložitve izpodbijanega sklepa („that is me on olo31s“), razprava z dne 2. januarja 2008, omenjena v točki 136 obrazložitve izpodbijanega sklepa („my offer 38s and 55s on screen“„‚ta‘‚wat mid 37s…91/92‘“), razprava z dne 2. septembra 2008, omenjena v točki 191 obrazložitve izpodbijanega sklepa („my bid tv in 38s“), razprava z dne 11. septembra 2008, omenjena v točki 196 obrazložitve izpodbijanega sklepa („yup [I] hit a low bid“„‚saw that low hit‘‚wondered what muppet did that‘“„‚it was me‘‚mupprtbell‘“), razprava z dne 8. januarja 2009, omenjena v točki 224 obrazložitve izpodbijanega sklepa („my b[i]d in 23s oat again so don’t hit it“„‚oops its me on the offer‘‚pulled my offer back‘“), razprava z dne 20. januarja 2009, omenjena v točki 231 obrazložitve izpodbijanega sklepa („ol31 that you [UBS trader]?“„‚yep‘‚sorry‘‚forgot 2 say‘“„i joined u on the olo31s“), razprava z dne 12. septembra 2009, omenjena v točki 200 obrazložitve izpodbijanega sklepa („‚being asked offer in 50m‘‚i had 51.5‘“„wat did u show“„‚so i offered 50.9‘‚then i said off‘‚offered 50.6‘‚u [see it] [UBS trader]?‘“) in razprava z dne 2. decembra 2010, omenjena v točki 304 obrazložitve izpodbijanega sklepa („lifted 25 spain on tv“).
– Predmet, natančnost in aktualnost izmenjanih informacij
415
Na prvem mestu, iz razprav, predstavljenih v izpodbijanem sklepu, in odlomkov, navedenih v točkah od 364 do 379 zgoraj, je razvidno, da so trgovalci v teh razpravah izmenjavali svoje informacije, razen informacij o točnem trenutku določitve cene sindiciranja.
416
Informacije o točnem trenutku določitve cene sindiciranja so bile znane samo organizatorjem, ti pa so morali ohranjati strogo zaupnost v odnosu do svojih internih oddelkov za trgovanje z evropskimi državnimi obveznicami (glej točko 388 zgoraj).
417
Na drugem mestu, glede predmeta izmenjanih informacij je, prvič, iz razprav, predstavljenih v izpodbijanem sklepu, in odlomkov, navedenih v točkah od 370 do 373 ter 376 in 377 zgoraj, razvidno, da so se informacije, ki so jih izmenjali trgovalci, nanašale neposredno na njihovo ceno ali elemente, ki so jih trgovalci uporabili za določitev svoje cene na primarnem trgu ali sekundarnem trgu.
418
Iz zelo številnih razprav, ki jih je analizirala Komisija, in zlasti iz odlomkov razprav, navedenih v točki 368 zgoraj, je namreč razvidno, da so trgovalci izrazili željo po strmejši krivulji donosa (steepening the curve), in sicer znižanju cene evropske državne obveznice na sekundarnem trgu z odpiranjem kratkih pozicij s prodajo evropskih državnih obveznic na sekundarnem trgu. Ob drugih priložnostih so trgovalci zadevnih bank, kot je razvidno iz točke 369 zgoraj, izrazili željo po bolj ravni krivulji donosa (flattening the curve), in sicer poskusu povečanja prevladujoče tržne cene na sekundarnem trgu.
419
Poleg tega je iz razprav, predstavljenih v izpodbijanem sklepu, in odlomkov, navedenih v točkah 370 in 371 zgoraj, razvidno, da so trgovalci zadevnih bank izmenjavali informacije, ki so se nanašale na njihove ravni ponudb ali previsokih ponudb, in sicer ceno, ki so jo nameravali ponuditi na primarnem trgu v okviru dražbe. Kot je razvidno iz razprav, ki jih je analizirala Komisija, in točke 28 obrazložitve izpodbijanega sklepa, je ta raven ponudbe ali previsoke ponudbe vplivala na možnosti za uspeh dražbe in v primeru uspeha na ceno, plačano za količino dobljenih obveznic.
420
Poleg tega, kot je Komisija v bistvu ugotovila v točkah 506 in 507 obrazložitve izpodbijanega sklepa in kot je razvidno iz razprav, ki jih je preučila, so bile srednje cene in razmiki v donosnosti vsake posamezne banke informacije, ki so jih trgovalci uporabljali za določitev svojih ravni ponudb ali za določitev svoje cene na sekundarnem trgu, zlasti za določeno nasprotno stranko.
421
Ker je srednja cena povprečje med nakupno in prodajno ceno, ki prevladuje na sekundarnem trgu, je srednja cena trgovalca namreč natančen pokazatelj cen, po katerih je ta trgovalec pripravljen kupiti ali prodati upoštevno evropsko državno obveznico na sekundarnem trgu.
422
Pomembno vlogo, ki jo ima srednja cena v okviru dražbe, dokazujejo številne razprave, v katerih so trgovalci razpravljali o ravni svojih previsokih ponudb, pri čemer so srednjo ceno uporabili kot izhodišče („from mid“). Drugače povedano, trgovalci so svoje ravni previsokih ponudb izražali z napovedjo centov ali števila bazičnih točk, ki so jih uporabili za to srednjo ceno.
423
Kar zadeva razmike v donosnosti vsake banke, jih banka uporablja za določitev cene obveznice na podlagi primerjave med to obveznico in obveznico, ki jo izda isti izdajatelj, vendar z drugačno dospelostjo (tenor), ali drug izdajatelj, vendar s podobno dospelostjo. Razmiki v donosnosti so torej natančen pokazatelj tega, kako bo ta banka določila ceno obveznice v primerjavi z referenčno evropsko državno obveznico. Poleg tega je iz razprav, ki jih je preučila Komisija, in zlasti razprave, ki je potekala 3. avgusta 2009 in je omenjena v točki 261 obrazložitve izpodbijanega sklepa, razvidno, da so zadevni trgovalci uporabljali razmike v donosnosti za določitev svoje ravni previsoke ponudbe v okviru tekoče dražbe („just easier w spread so dont have to watch futures references“).
424
Drugič, iz razprav, predstavljenih v izpodbijanem sklepu, in odlomkov, navedenih v točkah 374 in od 376 do 378 zgoraj, je razvidno, da so se informacije, ki so jih izmenjevali trgovalci, nanašale najprej na količine, ki so jih uradom za upravljanje dolga priporočili za izdajo, nato na količine, ki so jih nameravali kupiti na primarnem trgu v okviru prihodnje dražbe, dalje, na količine, ki so jih dejansko dobili v okviru te dražbe, in nazadnje na količine, s katerimi so trgovali ali nameravali trgovati na sekundarnem trgu, zlasti v zvezi z določeno nasprotno stranko.
425
Tretjič, iz razprav, predstavljenih v izpodbijanem sklepu, in odlomkov, navedenih v točki 375 zgoraj, je razvidno, da so trgovalci izmenjevali tudi informacije o svoji trgovalni poziciji. V zvezi s tem je Komisija v točki 43 obrazložitve izpodbijanega sklepa opozorila, da kadar trgovalec sprejme dolgo pozicijo za obveznico ali kupuje „na dolgo“, obveznice ima ali jih kupi pred njihovo nadaljnjo prodajo in pričakuje, da se bo cena obveznic zvišala. Kadar trgovalec sprejme kratko pozicijo ali prodaja „na kratko“, prodaja obveznice, ki jih nima, in pričakuje, da bo cena obveznic padla, tako da jih bo lahko kupil po nižji ceni od tiste, po kateri jih je prodal.
426
Informacije o trgovalnih pozicijah torej zagotavljajo informacije o strategiji trgovalca in njegovem sedanjem ali prihodnjem ravnanju na primarnem ali sekundarnem trgu. Ta presoja je na primer potrjena z razpravo z dne 4. novembra 2010, omenjeno v točki 302 obrazložitve izpodbijanega sklepa, med katero je eden od trgovalcev podal informacije, iz katerih je bilo razvidno, da kupuje „na dolgo“ in da mora prodati („stupid fuking trade took me long 600 lots from 76 just got risk in now“).
427
Na tretjem mestu, izmenjane informacije so bile povezane z določenimi evropskimi državnimi obveznicami ter posebej podrobne in natančne. Količine, za katere so bile oddane ponudbe in s katerimi se je trgovalo, so bile namreč izražene v milijonih ali, kar zadeva količine, za katere so bile oddane ponudbe, kot odstotek količine izdanih obveznic (glej točki 374 in 377 zgoraj). Poleg so bile dolge ali kratke pozicije povezane s količinami, izraženimi v tisočih ali milijonih (glej točko 375 zgoraj). Kar zadeva cene, so bile previsoke ponudbe izražene v centih ali bazičnih točkah in so bile lahko v primeru več ponudb razdeljene glede na količine (glej točki 370 in 371 zgoraj). Srednje cene ter krivulje donosa in razmiki v donosnosti so bili prav tako številčni (glej točke 372, 373 in 377 zgoraj).
428
Na četrtem mestu, informacije so se izmenjevale v realnem času in nekatere med njimi so bile posodobljene med samo razpravo, kot dokazuje na primer več razprav, med drugim razpravi z dne 3. februarja in 1. junija 2011, v katerih so trgovalci posodobili informacije o svojih cenah („56 at the moment“, „‚ok I am going +8 +10 on 23s‘‚50mm a piece‘‚at the moment‘“). Poleg tega so se te informacije nanašale na transakcije, ki bi se morale zgoditi kmalu, ki so se izvajale ali so se pravkar zgodile.
429
Razprave, ki jih je Komisija preučila v izpodbijanem sklepu in jih zadevne banke niso posebej izpodbijale, torej dokazujejo, da so vpleteni trgovalci drugim trgovalcem sami od sebe ali na njihovo prošnjo razkrili natančne in podrobne informacije o svoji sedanji in prihodnji strategiji v zvezi z dražbami ali sindiciranji na primarnem trgu ali v zvezi z dejavnostmi trgovanja na sekundarnem trgu v sektorju evropskih državnih obveznic.
430
Posledično je iz točk od 388 do 429 zgoraj razvidno, da je Komisija pravno zadostno dokazala, da so trgovalci zadevnih bank izmenjevali informacije, ki sprva niso bile znane drugim udeleženim trgovalcem in so razkrivale njihovo posamezno poslovno strategijo.
431
Komisija je torej zlasti v točkah od 497 do 531 obrazložitve izpodbijanega sklepa utemeljeno ugotovila, da so informacije, ki so jih izmenjevali trgovalci zadevnih bank in so omenjene v točki 380 zgoraj, poslovno občutljive.
ii) Vrednost izmenjanih poslovno občutljivih informacij in prednost, zagotovljena njihovemu prejemniku
432
Komisija je v izpodbijanem sklepu, zlasti v točki 389 njegove obrazložitve, ugotovila, da razprave pogosto kažejo, da so udeležence te razprave zanimale in da so izmenjane informacije imele znatno vrednost.
433
Poleg tega, kot je razvidno med drugim iz točk 95 in 378 obrazložitve izpodbijanega sklepa, je Komisija v bistvu ugotovila, da so izmenjave informacije udeležencem zagotavljale prednost, ker so na eni strani omogočale večjo preglednost trga med trgovalci in zmanjšanje negotovosti glede izdaje evropskih državnih obveznic ali trgovanja z njimi, na drugi strani pa so trgovalcem omogočale, da so opredelili in ustvarili priložnosti za usklajevanje, uravnali ali uskladili svoje ravnanje in si medsebojno pomagali ob izdaji evropskih državnih obveznic, njihovem dajanju na trg in trgovanju z njimi.
434
Na prvem mestu, kar zadeva vrednost informacije o točnem trenutku določitve cene sindiciranja in prednost, ki jo zagotavlja taka informacija, je Komisija v točki 528 obrazložitve izpodbijanega sklepa poudarila, da če so trgovalci vnaprej, tudi zelo malo časa vnaprej seznanjeni s to informacijo, jim to omogoča, da predvidijo, kdaj bo referenčna evropska državna obveznica (benchmark bond) najcenejša, preden preostali trg pokrije svoje pozicije. Komisija je dodala, da ta informacija trgovalcem omogoča, da bodisi zvišajo ali znižajo ceno referenčne evropske državne obveznice na sekundarnem trgu in s tem vplivajo na uspeh ali neuspeh izdaje zadevne obveznice, bodisi vedo, kdaj se bodo morda znatno okrepili volatilnost in gibanja cene na trgu, kar jim omogoča, da ustrezno prilagodijo svoje trgovanje.
435
V zvezi s tem je prednost, ki jo zagotavlja predčasna seznanjenost s točnim trenutkom določitve cene sindiciranja, podkrepljena z zanimanjem trgovalcev zadevnih bank za to informacijo. Iz razprav, predstavljenih v točkah 365, 389 in 390 zgoraj, je namreč razvidno, da so trgovalci – včasih vztrajno – poskušali to nejavno informacijo dobiti od drugega trgovalca, čigar banka je bila organizator, ali z drugimi sredstvi.
436
Poleg tega razpravi z dne 23. junija in 7. julija 2009, omenjeni v točkah 257 in 259 obrazložitve izpodbijanega sklepa, dokazujeta, da so trgovalci o svoji strategiji razpravljali pred določitvijo cene sindiciranja in po njej („we a little flatter? im offering some 38s“; „iam gonna lean on 23s“).
437
Komisija je poleg tega v točki 194 obrazložitve izpodbijanega sklepa pojasnila, da so trgovalci v razpravi z dne 9. septembra 2008 razpravljali o znižanju cene evropske državne obveznice pred bližajočim se sindiciranjem, da bi povečali donos in da bi organizatorji podprli sindiciranje.
438
Nazadnje, razprava z dne 19. junija 2009, omenjena v točki 254 obrazložitve izpodbijanega sklepa, kaže razočaranje enega od udeležencev, ker njegova banka ni organizator, in željo po sprejetju povračilnih ukrepov z morebitnim zvišanjem cene referenčne evropske državne obveznice na sekundarnem trgu („‚think this deal is going to be a blowout though‘‚i am going to cover early next week‘“; „you’d think wait for the pxg call and lift the fuk out of the duration [manager]“).
439
Na drugem mestu, kar zadeva vrednost informacije o priporočilih uradu za upravljanje dolga in prednost, ki jo zagotavljajo take informacije, razprave, ki jih je predstavila Komisija, dokazujejo, da so trgovalci izmenjevali stališča o vrsti, dospelosti in količini evropskih državnih obveznic, katerih izdajo so nameravali zahtevati od nekaterih uradov za upravljanje dolga, in da so te izmenjave trgovalcem omogočale, da so medsebojno vplivali na svoja priporočila in jih celo usklajevali.
440
Tako je v razpravi z dne 27. avgusta 2008, omenjeni v točki 190 obrazložitve izpodbijanega sklepa, eden od udeležencev odgovoril, da bo dejansko zahteval obveznice z dospelostjo leta 2038 („‚what we gonna ask for?‘‚38s?‘“„38s“). Podobno je v razpravi z dne 9. junija 2009, omenjeni v točki 250 obrazložitve izpodbijanega sklepa, eden od udeležencev izrazil strinjanje z analizo drugega udeleženca, ki je navedel, da ne bo zahteval obveznic z dospelostjo leta 2037. Tudi tretji udeleženec te razprave je navedel, da ne bo zahteval takih obveznic („‚im not gonna ask for sp37s‘‚47‘‚dont think [market] needs those‘“„‚nope‘‚agree‘“„im not asking for 37s“).
441
Zato, kot je Komisija v bistvu navedla v točki 525 obrazložitve izpodbijanega sklepa, so te izmenjave trgovalcem zagotavljale prednost, ker so jim omogočale boljše vplivanje na odločitev urada za upravljanje dolga, da izda evropske državne obveznice, katerih količina in dospelost sta jim najbolj ustrezali.
442
Na tretjem mestu, razprave, ki jih je Komisija preučila v oddelku 4.2 obrazložitve izpodbijanega sklepa ter jih banke UniCredit, Nomura ali Portigon posebej ne izpodbijajo, dokazujejo, da so zelo številne od teh razprav pred ali med dražbo privedle do izmenjav informacij o strategiji, katere namen je bil doseči strmejšo ali bolj ravno krivuljo donosa na sekundarnem trgu, ter o srednjih cenah, razmikih v donosnosti, ravneh ponudb ali previsokih ponudb, želenih količinah in dolgih ali kratkih trgovalnih pozicijah. Komisija je glede teh informacij v bistvu ugotovila, da so bile dragocene, da so udeleženci zaradi njih lahko zmanjšali negotovost, opredelili priložnosti in prilagodili, uravnali ali uskladili strategije ter da so, nazadnje, povečale možnosti udeležencev, da pridobijo želene evropske državne obveznice po nižji ceni.
443
V zvezi s tem, prvič, številne razprave, ki jih je analizirala Komisija, kažejo, da so trgovalci izrazili željo po strmejši krivulji donosa (steepening the curve) in da je bil namen tega ravnanja znižati povprečno ceno evropske državne obveznice na sekundarnem trgu.
444
Kot je razvidno iz več razprav, ki jih je preučila Komisija, in zlasti iz tistih, ki so omenjene v točki 368 zgoraj, je bil končni cilj tovrstnega ravnanja, da primarni trgovci potencialno v okviru dražbe na primarnem trgu kupijo evropsko državno obveznico po nižji ceni („that is good cheapening preauction!!!!“; „need to push it cheaper cos it will prob trade like a dog after“). Kot je Komisija navedla v točki 16 obrazložitve izpodbijanega sklepa, je cena, po kateri se primarni trgovci odločijo oddati ponudbe na dražbah, namreč odvisna od cene, ki jo imajo podobne obveznice na sekundarnem trgu (referenčna cena).
445
Razprave, ki jih je Komisija analizirala v izpodbijanem sklepu, zlasti tiste, ki so omenjene v točki 369 zgoraj, dokazujejo tudi, da so udeleženci ob drugih priložnostih izrazili željo po bolj ravni krivulji (flattening the curve) in da je bil cilj tega ravnanja v nekaterih primerih poskusiti zvišati prevladujočo tržno ceno na sekundarnem trgu po dražbi na primarnem trgu. Končni cilj tega ravnanja je bil zlasti potencialno ustvariti dobiček na navedenem sekundarnem trgu, kot je razvidno iz nekaterih razprav, preučenih v izpodbijanem sklepu.
446
Ta informacija je bila dragocena za druge udeležence klepetalnic, saj se je na eni strani nanašala na nameravano ravnanje enega ali več udeležencev teh klepetalnic na sekundarnem trgu pred bližajočo se dražbo, na drugi strani pa je lahko olajšala usklajevanje strategij različnih udeležencev, da bi znižali nakupne cene evropske državne obveznice na primarnem trgu ali zvišali prodajne cene na sekundarnem trgu.
447
Poleg tega več razprav dokazuje, da je izmenjava takih informacij dejansko privedla do usklajevanja strategij. Kot je razvidno iz razprav, omenjenih v točkah 368 in 369 zgoraj, so udeleženci namreč večkrat pritrdilno odgovorili na predlog enega od njih za strmejšo krivuljo. Ob drugih priložnostih so udeleženci pritrdilno odgovorili na predlog enega od njih za bolj ravno krivuljo.
448
Drugič, informacije, ki so se nanašale neposredno na ravni ponudb ali previsokih ponudb in torej na cene, ki jih je vsak od udeležencev načrtoval pred bližajočo se dražbo, so bile očitno dragocene za druge udeležence, ki so nameravali oddati ponudbo na isti dražbi. Vrednost teh informacij ponazarjajo številne izmenjave, med katerimi so udeleženci razpravljali o svojih ravneh ponudb ali previsokih ponudb ter ob nekaterih priložnostih poskušali uravnati te ravni („lets just put the same bids in“; „i just moved and now have the same as you“; „if we bid similar im sure we will get paper“).
449
Tretjič, razprave, ki jih je Komisija predstavila v oddelku 4.2 izpodbijanega sklepa, in zlasti tiste, ki so omenjene v točki 403 zgoraj, dokazujejo, da so srednje cene trgovalca izhajale iz osebne razlage javno dostopnih podatkov, pa tudi, da trgovalci niso bili prepričani o pravilnosti svoje razlage. Trgovalci so namreč drug drugega večkrat spraševali o svojih srednjih cenah in razkrivali te cene, da bi izvedeli, ali je njihova ocena pravilna. Izmenjave informacij o srednjih cenah so torej zmanjšale negotovost udeležencev glede pravilnosti njihove ocene.
450
Poleg tega je iz nekaterih razprav, ki jih je Komisija analizirala, razvidno, da kadar so udeleženci opazili razlike med svojimi srednjimi cenami in zlasti njihovo visoko raven, so jih poskušali prilagoditi glede na informacije, ki so jih dobili. To ravnanje je na primer ponazorjeno z razpravo z dne 4. oktobra 2007, omenjeno v točki 127 obrazložitve izpodbijanega sklepa („‚my mid is high‘‚i’ll [c]heapen it‘“).
451
Ob drugih priložnostih so trgovalci izrazili željo po uravnavi navedenih srednjih cen v okviru prihajajoče ali tekoče dražbe, kot ponazarjata razprava z dne 13. novembra 2008, omenjena v točki 218 obrazložitve izpodbijanega sklepa („lets se[t] our mids“), in razprava z dne 6. oktobra 2009, omenjena v točki 269 obrazložitve izpodbijanega sklepa („lets get our mid right in this shite“; „lets agree mids in 5 min“).
452
Razprave, preučene v izpodbijanem sklepu, tako dokazujejo, da so bile pred bližajočo se dražbo informacije o srednjih cenah vsake posamezne banke dragocene za druge banke, ker so zmanjševale negotovost in omogočale prilagoditev ali uravnavo oddanih ponudb ter torej povečevale možnosti, da bodo dobile želene evropske državne obveznice.
453
Četrtič, presoja, ki jo je Komisija opravila v točki 507 obrazložitve izpodbijanega sklepa, v skladu s katero so v bistvu razmiki v donosnosti pomagali pri oceni cene obveznic pred njihovo izdajo, je dokazana s številnimi razpravami, zlasti tistimi, ki so omenjene v točki 373 zgoraj, v katerih so trgovalci izmenjali informacije o svojih razmikih v donosnosti, da bi primerjali, prilagodili ali uravnali svoje strategije, in zlasti o svojih cenah pred dražbo ali v okviru transakcij, izvedenih na sekundarnem trgu.
454
V zvezi s tem je prednost, zagotovljena z izmenjavo informacij o razmikih v donosnosti, posebej poudarjena z razpravo z dne 3. avgusta 2009, omenjeno v točki 261 obrazložitve izpodbijanega sklepa. Dva udeleženca klepetalnice DBAC sta v tej razpravi trgovalca banke Natixis, ki je bil nekaj tednov odsoten, obvestila, da trenutno razpravljajo bolj o donosih kot o cenah, ker je to lažje („just easier w spread so dont have to watch futures references“). Trgovalec banke Natixis je odgovoril, da razume, in trgovalec banke UBS je dodal, da je to pomagalo zaslužiti „kup denarja“ („it helped to make loads of dosh“).
455
Petič, informacije o količinah, ki jih je vsak udeleženec želel kupiti, in njihovi – dolgi ali kratki – trgovalni poziciji so bile prav tako dragocene za druge udeležence, kot ponazarjajo številne razprave, ki so se nanašale na tovrstne informacije. To velja na primer za razprave, omenjene v točkah 374 in 375 zgoraj. Dolga ali kratka pozicija udeležencev je drugim udeležencem namreč lahko dala namig o njihovih strategijah glede ponudb. Podobno so se ravni ponudb in previsokih ponudb lahko spreminjale glede na želene količine in bile določene po posameznih tranšah. Poleg tega so udeleženci na podlagi teh informacij o želenih količinah lahko glede na velikost celotne dražbe presodili, kakšne možnosti imajo, da dobijo to, kar želijo, ali uskladili svoja ravnanja.
456
Različne vrste informacij, omenjene v točkah od 443 do 455 zgoraj, so bile toliko bolj dragocene ter zmožne zmanjšati negotovost ali olajšati usklajevanje, ker so bile izmenjane istega dne – hkrati ali zelo blizu – pred ali med dražbo.
457
V zvezi s tem je na primer iz razprave z dne 14. februarja 2011, opisane v točki 314 obrazložitve izpodbijanega sklepa, razvidno, da so se izmenjave med udeleženci nanašale na ravni previsokih ponudb v okviru prihajajoče dražbe ter dejansko oddane ponudbe in dejavnosti v zvezi s sekundarnim trgom.
458
Podobno je iz razprav z dne 3. marca in 20. julija 2011, opisanih v točkah 319 in 337 obrazložitve izpodbijanega sklepa, razvidno, da so se izmenjave med udeleženci lahko nanašale na ravni previsokih ponudb v okviru prihajajoče dražbe ter na srednje cene v postopku dražbe in na rezultat dražbe, zlasti glede dobljenih količin in cen za določeno dospelost.
459
Nazadnje, iz razprave z dne 1. junija 2011, preučene v točki 330 obrazložitve izpodbijanega sklepa, je razvidno, da so udeleženci pred bližajočo se dražbo izmenjali informacije o količinah, za katere so nameravali oddati ponudbo, svojih ravneh previsokih ponudb, svojih srednjih cenah in cenah, po katerih so dejansko oddali ponudbe.
460
Iz zgornjih točk od 448 do 459 izhaja, da so imele informacije o ravneh ponudb in previsokih ponudb, srednjih cenah in razmikih v donosnosti, količinah, za katere so bile oddane ponudbe, in dolgih ali kratkih pozicijah vsakega udeleženca vrednost za druge udeležence in jim zagotavljale prednost v okviru prihajajoče ali tekoče dražbe na primarnem trgu.
461
V zvezi s tem so na eni strani izmenjave teh informacij odpravljale negotovost glede strategij, ki so jih udeleženci nameravali izvajati v okviru dražbe, zlasti kar zadeva cene in količine, za katere so oddali ponudbo. Na drugi strani so te izmenjave ustvarjale priložnosti za usklajevanje.
462
Poleg tega so trgovalci poskušali uskladiti ali so dejansko uskladili raven svojih ponudb ali previsokih ponudb, kot je na primer razvidno iz razprave z dne 14. januarja 2009, omenjene v točki 228 obrazložitve izpodbijanega sklepa („‚i think also that if we bid the same prices then they cant ignore it‘‚tho for the purposes of the tapes that’s not really allowed‘“„yeah maybe we get on a phone“„yeah“„‚ok done‘‚lets do that‘“), razprave z dne 26. januarja 2009, omenjene v točki 234 obrazložitve izpodbijanega sklepa („lets just put the same bids in“; „i just moved and now have same as you“„ok cool“), razprave z dne 16. aprila 2009, omenjene v točki 241 obrazložitve izpodbijanega sklepa („ill bid about 100 i think u can lead me where ill do same as u“„‚def more likely to get em‘‚this level i think i’ll b bidding like 103.05‘‚.unless it cheapens a little before‘“„ok ill bid same as u“), ali tudi razprave z dne 6. oktobra 2009, omenjene v točki 269 obrazložitve izpodbijanega sklepa („lets agree mids in 5 mins“„ok“; „same now“).
463
Tudi odziv trgovalcev po izmenjavah informacij in ob njihovi seznanitvi z rezultati dražb kaže, da so imele izmenjane informacije vrednost za udeležence ter da so ti imeli korist od svojih izmenjav in, glede na okoliščine, od usklajevanja svojih ravnanj.
464
To na primer velja za izjave, izmenjane v razpravi z dne 4. januarja 2007, omenjeni v točki 101 obrazložitve izpodbijanega sklepa („we did it“„well done“), razpravi z dne 6. marca 2007, omenjeni v točki 110 obrazložitve izpodbijanega sklepa („well done everyone“„all of below the average well done everybody“), razpravi z dne 30. julija 2007, omenjeni v točki 122 obrazložitve izpodbijanega sklepa („belg i dont see why we shoul p[ay] a premium“; „‚that is good cheapening preauction!!!!‘‚this is the way auctions should go‘‚!‘“), razpravi z dne 7. februarja 2008, omenjeni v točki 151 obrazložitve izpodbijanega sklepa („worked well“), razpravi z dne 3. julija 2008, omenjeni v točki 185 obrazložitve izpodbijanega sklepa („well done guys“„well done everybody“), razpravi z dne 3. oktobra 2008, omenjeni v točki 205 obrazložitve izpodbijanega sklepa („well done“„‚how the fuk we keep doing this‘‚wat a week‘“), razpravi z dne 16. oktobra 2008, omenjeni v točki 211 obrazložitve izpodbijanega sklepa („‚good work‘‚everyone‘“), razpravi z dne 5. novembra 2009, omenjeni v točki 275 obrazložitve izpodbijanega sklepa („we all played it well we are all great and deserve 3 mil each“), razpravi z dne 3. februarja 2010, omenjeni v točki 282 obrazložitve izpodbijanega sklepa („well done everybody“), razpravi z dne 7. oktobra 2010, omenjeni v točki 297 obrazložitve izpodbijanega sklepa („well done everyone“), in razpravi z dne 12. oktobra 2011, omenjeni v točki 345 obrazložitve izpodbijanega sklepa („well done“).
465
Na četrtem mestu, kar zadeva dejavnosti udeležencev na sekundarnem trgu, je iz razprav, predstavljenih v izpodbijanem sklepu, razvidno, da so informacije o srednjih cenah, krivuljah donosa in razmikih v donosnosti, trgovalnih pozicijah, količinah, s katerimi se je trgovalo, ali identiteti nasprotne stranke ter, splošneje, transakcijah, izvedenih na tem sekundarnem trgu, imele vrednost za druge udeležence.
466
Kot je Komisija v bistvu pojasnila v točkah od 519 do 523 obrazložitve izpodbijanega sklepa in kot je razvidno iz razprav, analiziranih v navedenem sklepu, so drugi udeleženci te informacije o cenah ali bistvenih delih cene, trgovalnih pozicijah, količinah in nasprotnih strankah namreč lahko upoštevali, da so preverili konkurenčnost svojih cen, ocenili, kdaj je primeren trenutek za prodajo obveznic, presodili, ali si konkurirajo, ali izvedeli, kakšni so trenutni trendi na trgu, ter, splošneje, prilagodili svojo strategijo glede trgovanja.
467
Navedeni trgovalci so prav tako uskladili svoje dejavnosti trgovanja na sekundarnem trgu. Trgovalci so se zlasti strinjali, prvič, da umaknejo ponudbo s platforme nekega posrednika, kadar bi taka ponudba škodila kateremu od navedenih udeležencev, in drugič, da ne zvišajo prodajne ponudbe ali ne sprejmejo nakupne ponudbe, ki bi jo ponudil drug udeleženec. Tovrstno ravnanje je razvidno zlasti iz razprave z dne 8. januarja 2009, omenjene v točki 224 obrazložitve izpodbijanega sklepa („my b[i]d in 23s oat again so don’t hit it“„‚oops its me on the offer‘‚pulled my offer back‘“), razprave z dne 3. avgusta 2009, omenjene v točki 261 obrazložitve izpodbijanega sklepa („‚does that fuka nyone?‘‚shud I pull?‘‚ok‘‚glad to help‘“), razprave z dne 16. oktobra 2009, omenjene v točki 271 obrazložitve izpodbijanega sklepa („‚keep to urself‘‚dont touch yet‘‚but just bid 300m oat21s.‘“„[o]k“), in razprave z dne 2. novembra 2010, omenjene v točki 301 obrazložitve izpodbijanega sklepa („so[rr]y I will pull my offer“).
468
Udeleženci so tudi usklajeno zavrnili, da bi določeni stranki dali ponudbo, kot kažeta na primer razprava z dne 12. decembra 2007, omenjena v točki 133 obrazložitve izpodbijanega sklepa („he can f off“„if he comes here I am going to tell him to fuk off“), ali razprava z dne 16. oktobra 2008, omenjena v točki 212 obrazložitve izpodbijanega sklepa („same here i would not tell him what i had’“„yee nothing for him“).
469
Na petem mestu, kot je Komisija v bistvu navedla v točkah od 45 do 50 in nato v točki 479 obrazložitve izpodbijanega sklepa, je medsebojna povezanost primarnega in sekundarnega trga povzročila, da so informacije, izmenjane v okviru dejavnosti na enem od teh trgov, lahko zagotovile prednost v okviru dejavnosti na drugem od teh trgov.
470
Glede tega, prvič, so informacije, izmenjane v zvezi s strategijami ali dejavnostmi na sekundarnem trgu, zagotovile prednost njihovim prejemnikom v okviru njihovih dejavnosti na primarnem trgu, povezanih z dražbo ali sindiciranjem.
471
Na eni strani je bil namreč namen izmenjav informacij o tem, kako namerava eden ali več udeležencev ravnati na sekundarnem trgu, da bi dosegel strmejšo ali bolj ravno krivuljo in torej znižal ali zvišal cene obveznice na sekundarnem trgu, vplivati na ceno, po kateri bodo evropske državne obveznice kupljene v okviru dražbe na primarnem trgu ali izdane v okviru sindiciranja na tem trgu (glej točki 444 in 446 zgoraj).
472
Na drugi strani so bile informacije, ki so se nanašale na srednje cene, razmike v donosnosti in trgovalne pozicije, informacije vsake od zadevnih bank na sekundarnem trgu (glej točke od 420 do 423 in 425 zgoraj).
473
Kot pa je razvidno iz točk od 449 do 455 zgoraj, so trgovalci informacije o srednjih cenah, razmikih v donosnosti in trgovalnih pozicijah izmenjevali v okviru svojih dejavnosti na primarnem trgu in, natančneje, v okviru prihajajočih ali tekočih dražb, da bi zmanjšali negotovost ter celo uravnali ali uskladili svoja ravnanja na tem trgu.
474
Izmenjave informacij vsake od zadevnih bank o srednjih cenah, razmikih v donosnosti in trgovalnih pozicijah na sekundarnem trgu so torej prejemnikom zagotavljale prednost v okviru njihovih dejavnosti na primarnem trgu.
475
Dodati je treba, kot je razvidno iz razprav, ki jih je Komisija predstavila v izpodbijanem sklepu in ki so predstavljene v točkah 372, 373, 375, 420, 421 in 425 zgoraj, da so trgovalci izmenjevali iste vrste informacij, in sicer o srednjih cenah, razmikih v donosnosti in trgovalnih pozicijah, v okviru prihajajoče ali tekoče dražbe na primarnem trgu in v okviru svojih dejavnosti trgovanja na sekundarnem trgu. Tovrstnih informacij trgovalci niso uporabljali le za zmanjšanje negotovosti ali celo za uravnavo ali uskladitev svojih ravnanj na primarnem trgu, temveč so bile te informacije za trgovalce v okviru njihovih dejavnosti na navedenem primarnem trgu tudi koristni namigi o njihovih cenah na sekundarnem trgu in njihovi presoji razvoja cen na tem sekundarnem trgu. To velja tudi za informacije o količinah, s katerimi so trgovali na sekundarnem trgu, ki so v okviru izdaj evropskih državnih obveznic na primarnem trgu lahko ponudile namige o povpraševanju na sekundarnem trgu.
476
Drugič in obratno, informacije, ki so jih udeleženci izmenjali v okviru svojih dejavnosti na primarnem trgu, so bile prav tako upoštevne in so zagotovile prednost njihovim prejemnikom v okviru njihovih dejavnosti na sekundarnem trgu.
477
Ta presoja je podkrepljena z razpravami, ki jih je Komisija preučila v oddelku 4.2 izpodbijanega sklepa.
478
V zvezi s tem je bilo, najprej, na podlagi informacij o tem, kako eden ali več trgovalcev na sekundarnem trgu namerava ravnati pred bližajočo se izdajo obveznice na primarnem trgu ali po njeni izdaji, da bi se dosegla strmejša ali bolj ravna krivulja in bi se torej znižale ali zvišale cene obveznice na sekundarnem trgu, mogoče napovedati razvoj cene zadevne obveznice na tem trgu zaradi ravnanja navedenih trgovalcev in ustrezno ukrepati na tem sekundarnem trgu.
479
Dalje, poudariti je treba, da kadar so se iz razlogov, navedenih v točkah od 472 do 475 zgoraj, informacije o srednjih cenah, razmikih v donosnosti in trgovalnih pozicijah izmenjevale v pričakovanju dražbe na primarnem trgu, so te informacije lahko imele vrednost tudi na sekundarnem trgu. Drugače povedano, kadar so trgovalci razkrili informacije o svojih srednjih cenah, razmikih v donosnosti ali trgovalnih pozicijah pred ali med dražbo na primarnem trgu, so ponudili dragocene informacije o svojih cenah ali položaju na sekundarnem trgu. Te informacije so bile lahko na sekundarnem trgu še toliko vrednejše, ker so jih izmenjevali primarni trgovci, od katerih se je običajno pričakovalo ali zahtevalo, da na tem trgu stalno ponujajo dvosmerne cene (glej točko 14 zgoraj).
480
Poleg tega, kar zadeva informacije o ravneh ponudb in previsokih ponudb, zahtevanih količinah ter nazadnje doseženih količinah in cenah v okviru dražbe na primarnem trgu, so imele te informacije določeno vrednost za izvajanje dejavnosti na sekundarnem trgu.
481
Več razprav, ki jih je preučila Komisija, namreč dokazuje, da so bile na primarnem trgu ravni ponudb in previsokih ponudb ter zahtevane količine povezane s tem, kako so primarni trgovci dojemali pričakovano raven povpraševanja na sekundarnem trgu in vrednost zadevne obveznice na tem trgu. Drugače povedano, kot je Komisija navedla v točki 479 obrazložitve izpodbijanega sklepa, previsoka ponudba na primarnem trgu običajno odraža visoko povpraševanje na sekundarnem trgu in obratno.
482
Nazadnje, informacije o neuspehu ponudb, ki so jih oddali primarni trgovci, ali o dobljenih količinah in njihovih cenah, ki so bile izmenjane po dražbi na primarnem trgu, so omogočile natančen pregled nad ravnanjem teh primarnih trgovcev na sekundarnem trgu.
483
Na primer, kot je Komisija pojasnila v točki 29 obrazložitve izpodbijanega sklepa, če ponudba primarnega trgovca ni popolnoma uspešna na primarnem trgu, mora naročila strank izpolniti na sekundarnem trgu, ker jih ni mogel izpolniti na primarnem trgu.
484
Drug primer je razprava z dne 4. novembra 2010, omenjena v točki 302 obrazložitve izpodbijanega sklepa, v kateri je trgovalec banke RBS pojasnil, da je kupoval „na dolgo“ in da mora zdaj prodati („stupid fuking trade took me long 600 lots from 76 just got risk in now“).
485
Informacije o izidu dražb na primarnem trgu, zlasti o dobljenih količinah in nakupnih cenah evropskih državnih obveznic, so bile torej dragocene za delovanje na sekundarnem trgu, ker je bilo na njihovi podlagi med drugim mogoče predvideti ravnanje primarnih trgovcev na tem sekundarnem trgu ali celo količine razpoložljivih evropskih državnih obveznic in njihove cene.
486
Dodati je treba, kot je razvidno iz točk od 434 do 438 zgoraj, da je bilo na podlagi informacije o točnem trenutku določitve cene sindiciranja na primarnem trgu mogoče predvideti gibanja na sekundarnem trgu in tako vplivati na ravnanje trgovalcev, ki so imeli to informacijo, na sekundarnem trgu.
487
Na šestem mestu, vrednost izmenjanih informacij in konkurenčna prednost, zagotovljena s temi izmenjavami, sta dokazani tudi s kontekstom, v katerem je prišlo do teh izmenjav, in izjavami nekaterih trgovalcev.
488
Najprej, zadevne informacije so se namreč izmenjevale v zaprtih klepetalnicah. Kot je v zvezi s tem Komisija navedla v točkah 87 in 417 obrazložitve izpodbijanega sklepa in kot je razvidno na primer iz razprav z dne 13. decembra 2007 v klepetalnici CODS & CHIPS („I am gonna invite [another trader] into this chat unless anyone has any objections?“) in klepetalnici DBAC („[…] do either of u guys mind if i invite [another trader] into the other chat?“), omenjenih v točki 134 obrazložitve izpodbijanega sklepa, je bilo v klepetalnico CODS & CHIPS mogoče vstopiti le „na povabilo“. Enako je veljalo tudi za vstop v klepetalnico DBAC, kot dokazuje med drugim razprava z dne 16. oktobra 2009 v tej klepetalnici, omenjena v točki 271 obrazložitve izpodbijanega sklepa. V razpravi z dne 19. julija 2007, omenjeni v točki 119 obrazložitve izpodbijanega sklepa, je eden od udeležencev klepetalnico DBAC, takrat imenovano „30yr kings“, sicer opredelil kot „klub izbrancev“ („it’s a select club but there you go“).
489
Izmenjave informacij so tako potekale v zaupni skupini trgovalcev, kot potrjujeta razpravi z dne 13. decembra 2007 v klepetalnicah DBAC in CODS & CHIPS, omenjeni v točki 134 obrazložitve izpodbijanega sklepa, v katerih so trgovalci razpravljali o možnosti sprejema novih članov v klepetalnico CODS & CHIPS in zlasti o tem, ali je kandidatom mogoče zaupati („can’t be trusted“; „i dont trust him“).
490
Dalje, Komisija je na podlagi razprav, ki jih je analizirala, izpostavila več dokazov o tem, da je vstop v ti klepetalnici temeljil na pričakovanju, da bodo udeleženci razkrivali poslovno občutljive informacije, ki bodo zagotavljale prednost vsem članom.
491
Na primer, Komisija je v točki 294 obrazložitve izpodbijanega sklepa navedla, da je ob sprejemu novega trgovalca v klepetalnico DBAC, ki je takrat delovala pod imenom CODS & CHIPS, eden od članov predstavil ravnanja v tej klepetalnici in navedel, da si udeleženci poskušajo zgolj medsebojno pomagati, kadar lahko („we just try to help each other when we can“). Druge razprave dokazujejo, da so udeleženci prosili za pomoč ali jo ponudili („i need help with that“; „‚I got hit on telly earlier‘‚so just offering it back‘‚im helpful like that for you guys‘“; „glad to help“). Razprava z dne 18. januarja 2011, omenjena v točki 307 obrazložitve izpodbijanega sklepa, enako dobro odraža ta vzajemna pričakovanja, ker dokazuje, da je eden od udeležencev drugega udeleženca pozval, naj bo koristen, in pojasnil, da ta ni tam brezplačno („‚so then make yourself useful and put it on the chat‘‚you not on for free‘“).
492
Poleg tega je iz razprav z dne 4., 8. in 10. januarja 2008, na katere se Komisija sklicuje v točki 378 obrazložitve izpodbijanega sklepa, razvidno, da so se nekateri trgovalci, ki so bili člani klepetalnic, natančneje, trgovalci bank RBS in UBS, pritoževali, da drugi člani v zadevnih klepetalnicah ne delijo informacij. Taki očitki, ki so omenjeni tudi v razpravi z dne 27. februarja 2008, omenjeni v točki 157 obrazložitve izpodbijanega sklepa, ne bi bili potrebni, če izmenjane informacije ne bi imele vrednosti in če izmenjave udeležencem ne bi zagotavljale prednosti.
493
Dodati je treba, kot je razvidno zlasti iz točke 445 obrazložitve izpodbijanega sklepa, da več izjav, podanih v razpravah, ki so potekale v okviru klepetalnic, priča o previdnostnih ukrepih, ki so jih trgovalci sprejeli za preprečitev, da bi za njihovo ravnanje izvedele osebe, ki niso bile člani teh klepetalnic.
494
V zvezi s tem, na primer, razprava v klepetalnici CODS & CHIPS z dne 29. januarja 2007, omenjena v točki 104 obrazložitve izpodbijanega sklepa, kaže previdnostne ukrepe, ki so jih sprejeli udeleženci. Trgovalci bank UBS in RBS so namreč pred sprejemom trgovalca banke BofA v to klepetalnico izrazili željo, da ta sprejem ne bi privedel do tega, da bi nadrejeni zadevnega trgovalca izvedeli za obstoj in vsebino izjav, izmenjanih v navedeni klepetalnici („‚sure but we ll cut his balls‘‚if things get out‘‚:-)‘“; „fine as long as [BofA] doesn’t see it and when hes away from desk he logs out thats fair and no chance if [BofA] tries to fuk us“). Poleg tega je trgovalec banke BofA ob svojem sprejemu druge člane klepetalnice pomiril glede tega („Don’t worry will close the chat if I am off the desk, nothing goes out“).
[…]
iii) Trditve bank UniCredit in Nomura o vseh razpravah, omenjenih v izpodbijanem sklepu
[…]
– Domnevno pretirano opiranje na izjave zaradi prizanesljivosti
[…]
533
Poleg tega banka RBS v drugi izjavi zaradi prizanesljivosti, ki jo je podala 3. novembra 2015, ni zanemarila dejstva, da so bile v nekaterih razpravah izmenjane informacije, ki so presegle to, kar je bilo sprejemljivo na sekundarnem trgu. Prav tako ni prezrla posledic, ki so jih izmenjave informacij na sekundarnem trgu imele na primarnem trgu in obratno.
534
Nazadnje, banka RBS je res izjavila, da je najočitnejše primere protikonkurenčnih ravnanj mogoče najti v razpravah, ki so potekale januarja 2009 in februarja 2010, in sicer v obdobju kršitve, ki ni bilo uporabljeno proti banki UniCredit. Vendar so bile v tej izjavi z dne 3. novembra 2015 predstavljene tudi razprave, ki so potekale leta 2011, zlasti 3. novembra 2011.
535
Splošneje, izjave zaradi prizanesljivosti, ki sta jih podali banki RBS in UBS, Komisija pa ju je predložila v zadevi T‑453/21, dokazujejo, da sta ta prosilca za prizanesljivost opisala ravnanja, ki so se zgodila zlasti med letom 2007 in koncem leta 2011, da so bila ta ravnanja povezana tudi s sekundarnim trgom evropskih državnih obveznic in da je pri njih sodeloval trgovalec banke UniCredit.
536
Kar zadeva dokazno vrednost izjav bank RBS in UBS zaradi prizanesljivosti v zvezi z razpravami z dne 3. in 28. novembra 2011, ki se posebej izpodbijata, bo ta preučena v okviru presoje očitkov, ki jih je banka UniCredit posebej navedla v zvezi s temi razpravami.
537
Iz tega sledi, da je Komisija ob upoštevanju preučitve dokazne vrednosti izjav zaradi prizanesljivosti v zvezi z razpravami, ki jih banka UniCredit posebej izpodbija, upravičeno ugotovila, da navedene izjave potrjujejo protikonkurenčno naravo številnih razprav, ki jih je preučila, tudi če je dokazna vrednost izjave, ki jo je banka UBS podala 29. junija 2016, manjša od dokazne vrednosti drugih izjav zaradi prizanesljivosti.
– Domnevna javna narava ali domnevni neobstoj vrednosti ene ali več vrst izmenjanih informacij
538
Ker je zlasti banka Nomura tožbi priložila dokument, ki ga je opredelila kot „izvedensko poročilo“, je treba najprej preučiti trditve in dokaze, ki jih je predložila ta banka, nato pa še trditve in dokaze, ki jih je predložila banka UniCredit.
–
Trditve in dokazi, ki jih je predložila banka Nomura
539
Banka Nomura v okviru prvega tožbenega razloga trdi, da Komisija v točkah od 3 do 51 obrazložitve izpodbijanega sklepa ni primerno preučila značilnosti primarnega in sekundarnega trga evropskih državnih obveznic, ki so bile take, da je bila verjetnost za tajno dogovarjanje prek izmenjave informacij zelo majhna, še zlasti leta 2011.
540
Banka Nomura ob opiranju na izvedensko poročilo, ki ga je pripravil strokovnjak za sektor, trdi, prvič, da sta bila zadevna trga zelo kompleksna, zelo konkurenčna, zelo razdrobljena, zelo pregledna in dobro znana udeležencem, ki so poznali vrednost evropskih državnih obveznic na primarnem trgu ob upoštevanju cen, ki so se uporabljale na sekundarnem trgu, in drugič, da so zadevne banke na teh trgih imele asimetrične in zelo različne položaje. Iz tega naj bi izhajalo, da je mogoče samo z izmenjavami zaupnih in natančnih informacij za prihodnje, ki so časovno zelo blizu transakcijam, na katere se nanašajo, zmanjšati negotovosti na trgu. Vendar izmenjane informacije, na katere se sklicuje Komisija, niso imele teh značilnosti, zlasti ker se v bistvenem niso nanašale na cene.
541
Prvič, „srednje cene“, ki jih Komisija omenja v kategorijah 2 in 4, naj bi tako pomenile kombinacijo javno dostopnih in hitro zastarelih informacij, ki bi jih lahko trgovalec upravičeno razkril za preučitev priložnosti za trgovanje z nasprotnimi strankami, ne da bi bile nujno upoštevne za drugega trgovalca. Drugič, informacije o količinah v zvezi s primarnim in sekundarnim trgom, na katere se nanašata kategoriji 2 in 4, naj bi bile trgovalcem že znane, njihove izmenjave v zvezi s primarnim trgom pa naj ne bi mogle vplivati na konkurenco zaradi omejenega tržnega deleža zadevnih bank. Tretjič, krivulje donosa, na katere se nanaša kategorija 1, in razmiki v donosnosti, na katere se nanašata kategoriji 2 in 4, naj bi bile pretežno javno dostopne informacije, izmenjava informacij o teh razmikih pa naj bi bila upravičena za preverjanje, ali obstajajo priložnosti za trgovanje. Četrtič, pozicije, na katere se nanašata kategoriji 2 in 4, naj ne bi nujno nakazovale namenov trgovalca zaradi nejasnosti opravljenih izmenjav ter kompleksnosti in asimetrije trgov evropskih državnih obveznic. Poleg tega naj bi za izmenjave o pozicijah lahko obstajali legitimni razlogi. Petič, trenutek določitve cen sindiciranj, na katerega se nanaša kategorija 4(iii), naj bi bilo mogoče zlahka opredeliti na podlagi javnih napovedi, ki so jih podali uradi za upravljanje dolga, in ravnanja trgov v odgovor na dogodke pred tem procesom. Šestič, informacije o previsokih ponudbah naj bi bile v posebnem kontekstu evropskih državnih obveznic predvidljive glede na preteklo prakso zadevnih bank in niso upoštevne za trgovalce. V obravnavani zadevi naj bi bile preveč nejasne in nepomembne zaradi kompleksnosti in asimetrije sektorja evropskih državnih obveznic.
542
V zvezi s tem je treba, na prvem mestu, uvodoma poudariti, da je izvedensko poročilo, ki ga je predložila banka Nomura, dejansko sestavila tretja oseba in da ni razloga, da bi se s tem podvomilo o neobstoju navzkrižja interesov, na katerega se ta oseba opira. V tem poročilu se zadevna tretja oseba na eni strani sklicuje na svoje kvalifikacije, in sicer, da ima magisterij iz financ in strokovno potrdilo, ki ga je izdal Autorité des marchés financiers (organ za finančne trge, AMF, Francija), ter na drugi strani na svoje 20‑letne poklicne izkušnje kot trgovalec ali vodja skupine trgovalcev v sektorju evropskih državnih obveznic.
543
Navesti je treba tudi, da je bilo zadevno izvedensko poročilo sestavljeno na prošnjo banke Nomura za ta postopek ter zlasti z upoštevanjem odgovora te banke na obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah in tožbe, ki jo je ta banka vložila v obravnavani zadevi.
544
Kar zadeva vsebino tega izvedenskega poročila, njegov avtor pojasnjuje, da je bil zaprošen za obravnavo nekaterih tem posebej glede na primarni trg. V zvezi s tem branje tega poročila kaže, da se je njegov avtor dejansko osredotočil na primarni trg. Najprej, izvedenec banke Nomura opisuje vlogo, delovanje in sestavo oddelka za trgovanje z evropskimi državnimi obveznicami v banki ter vlogo primarnega trgovca in njegove odnose z uradom za upravljanje dolga. Dalje, ta izvedenec pojasnjuje pogoje, pod katerimi banka interno oblikuje in izvaja svojo strategijo glede ponudbe za prihajajočo dražbo. Nazadnje, navedeni izvedenec opisuje dejavnike in upoštevne informacije za oddajo ponudb v okviru dražbe evropskih državnih obveznic.
545
Natančneje, prvič, izvedenec banke Nomura res pojasnjuje, da bo strategijo in proračun za določeno dražbo določilo več deležnikov v banki, da oddelek te banke za trgovanje z evropskimi državnimi obveznicami ne bo nosil končne odgovornosti za razvoj te strategije in da se od trgovalcev pričakuje le, da izvajajo to strategijo.
546
Vendar ta izvedenec pojasnjuje tudi, da ima interni oddelek za trgovanje z evropskimi državnimi obveznicami vlogo pri pripravi te strategije ter predvsem da imajo trgovalci običajno precejšnjo avtonomijo pri načinu izvajanja svojih dejavnosti vsakodnevnega trgovanja in da imajo diskrecijsko pravico glede načina za dosego ciljev, ki izhajajo iz strategije banke. Poleg tega poročilo v zvezi s pristopom, uporabljenim v okviru dražbe, kaže, da so trgovalci tisti, ki si morajo ustvariti lastno mnenje na podlagi informacij, ki jih imajo na voljo.
547
Izvedensko poročilo, ki ga je predložila banka Nomura, torej ne dokazuje, da ob upoštevanju vloge trgovalca v banki izmenjave informacij med trgovalci na primarnem trgu evropskih državnih obveznic ne vplivajo na ponudbe, ki jih navedeni trgovalci oddajo v okviru dražbe.
548
Drugič, na podlagi dejstva, ki ga omenja izvedenec banke Nomura, da imajo lahko banke zelo različne prioritete, kadar sodelujejo na dani dražbi, ni mogoče šteti, da izmenjave, ki se nanašajo na informacije drugih bank, kakršne so se izmenjevale v razpravah, ki jih je preučila Komisija, ne morejo vplivati na ravnanje prejemnikov teh informacij.
549
Na eni strani namreč obstoj različne strategije ostaja omejen s pravili, ki jih je določil urad za upravljanje dolga, in zlasti, kot je sicer poudaril izvedenec banke Nomura, z obveznostjo sodelovanja na dražbah. Ta omejitev lahko torej povzroči, da se banka, ki ima status primarnega trgovca, zaveže, da bo na dražbi oddala ponudbo za in kupila minimalno količino ob tveganju, da bo izgubila ta status in s tem povezane ugodnosti. Na drugi strani lahko vzajemna izmenjava občutljivih informacij posamezne banke prejemnikom teh informacij omogoča, da se seznanijo s strategijami bank, iz katerih prihajajo te informacije, in torej odpravijo negotovost v zvezi s tem ter poleg tega presodijo, ali je take strategije mogoče uravnati. Poleg tega izmenjava takih informacij zaradi dejstva, da banke trgujejo z različnimi količinami evropskih državnih obveznic, ne izgubi pomena, ker jim taka izmenjava lahko omogoči, da prilagodijo svojo strategijo, da bi na dražbi dobile želeno količino evropskih državnih obveznic po najboljši ceni.
550
Tretjič, pomembno je poudariti, da je iz izvedenskega poročila, ki ga je predložila banka Nomura, res razvidno, da trgovalec pred oddajo ponudbe v okviru prihajajoče dražbe upošteva vrsto dejavnikov in se opira na javno dostopne podatke. Vendar je v tem dokumentu pojasnjeno tudi, da je želja trgovalcev po tveganju eden od teh dejavnikov. V tem poročilu je poudarjeno še, da bo ponudba odražala, kako trgovalec sam dojema sedanjo in prihodnjo vrednost obveznice, razvoj trga ter svojo knjigo naročil in svoje zaloge.
551
Iz izvedenskega poročila torej izhaja, da na primarnem trgu javno dostopne informacije niso edini elementi, ki jih vsaka banka prek svojih trgovalcev upošteva pri določitvi svojih ponudb v okviru prihajajoče dražbe, in da iz informacij, ki so dostopne trgovalcem, ni mogoče ugotoviti, kakšno strategijo bo uporabil vsak od njih.
552
Četrtič, kar zadeva srednje cene konkurentov, izvedenec banke Nomura ne navaja, da so take cene javne. Banka Nomura je na obravnavi poleg tega priznala, da srednje cene posamezne banke niso javno dostopne. Izvedenec banke Nomura poudarja le, da ima seznanjenost s srednjimi cenami drugega trgovalca v okviru tekoče dražbe neznatno strateško vrednost, ker bodo trgovalci pri določitvi svojih cen običajno ostali znotraj ozkega območja blizu povprečne tržne srednje cene, ki je na voljo na spletnih trgovalnih platformah.
553
To pojasnilo torej ne izključuje obstoja razlik med srednjo ceno vsakega trgovalca in razpoložljivo povprečno tržno srednjo ceno. Prav tako ne izključuje, da je srednja cena nekega trgovalca zunaj zadevnega ozkega območja. Navedeno pojasnilo torej ne more vplivati na presojo, ki jo je Komisija opravila na podlagi vsebine razprav, ki jih je analizirala, in sicer, da je iz teh razprav razvidno, da je srednja cena posamezne banke poslovno občutljiva informacija, katere posredovanje konkurentom zmanjšuje negotovost in olajšuje usklajevanje.
554
Iz tega sledi, da z izvedenskim poročilom, ki ga je predložila banka Nomura, ni mogoče omajati presoj Komisije, v skladu s katerimi so bile informacije, ki so jih izmenjali trgovalci, občutljive, ker niso bile dostopne drugim trgovalcem ter zaradi njihovega predmeta, natančnosti in aktualnosti. S tem poročilom prav tako ni mogoče omajati presoj Komisije, v skladu s katerimi so iste informacije imele določeno vrednost za njihove prejemnike in so jim zagotavljale prednost, ker so zmanjševale negotovost in ustvarjale priložnosti za usklajevanje.
555
Na drugem mestu, zavrniti je treba trditve banke Nomura, na katere je bilo opozorjeno v točki 541 zgoraj, ker z njimi ni mogoče omajati presoj, ki jih je Komisija opravila na podlagi vsebine razprav med trgovalci in ki so jih potrdili prosilci za prizanesljivost.
556
Zlasti je treba, kar zadeva trditev banke Nomura, da so bile nekatere informacije med trgovalci izmenjane za legitimne namene, da bi se presodil obstoj priložnosti za trgovanje, poudariti, ne da bi to vplivalo na preučitev vsebine razprav, ki jih ta banka posebej izpodbija, da so take trditve, usmerjene proti vsem drugim neizpodbijanim razpravam, ki jih je Komisija preučila, preveč splošne in da je Komisija iz obsega sporne kršitve izrecno izključila izmenjave, katerih jasen in izključen namen je bil raziskati dvostranska trgovanja (bilateral trades), kot je razvidno iz točk 392, 561, 575 in 644 obrazložitve izpodbijanega sklepa.
557
Na tretjem mestu, presoje, ki jih je opravila Komisija in so jih potrdili prosilci za prizanesljivost, so vsekakor večinoma potrjene tudi v odgovorih Evropskega organa za vrednostne papirje in trge (ESMA) na vprašanja, ki jih je Splošno sodišče postavilo na podlagi člena 26, drugi odstavek, Statuta Sodišča Evropske unije in člena 89(3)(c) Poslovnika.
558
V zvezi s tem je, prvič, ESMA pojasnil, da srednje cene posamezne banke, krivulje donosa in razmiki v donosnosti vsake banke ter količine, ponujene na primarnem trgu, niso ne javne informacije ne informacije, ki so zlahka dostopne in razširjene v javnosti.
559
ESMA je dodal, da se razpoložljivost informacij o količinah, s katerimi se trguje na sekundarnem trgu, med državami razlikuje, da pa je jasno, da te informacije od leta 2011 niso na voljo v vseh državah članicah Unije.
560
Glede dolgih ali kratkih trgovalnih pozicij vsakega trgovalca ali vsake banke je ESMA pojasnil, da so to občutljive informacije za trgovalno strategijo in da ni videti, da so bile leta 2011 zlahka dostopne, saj niti leta 2020 niso bile zlahka dostopne.
561
Poleg tega je ESMA poudaril, da odločitev, da so ponudbe bank na platformah D2D prikazane anonimno ali ne, sprejme vsaka platforma posebej, vendar so bile običajno platforme D2D s fiksnim dohodkom vedno skrite in anonimne, da bi trgovalcem ponudile visoko stopnjo varstva.
562
Poleg tega je ESMA v zvezi s trenutkom določitve cen sindiciranj pojasnil, da se zdi, da je vrsta informacij, zagotovljenih primarnim trgovcem, odvisna od njihove vloge. V zvezi s tem je odgovor ESMA prepričljiv in ima torej določeno dokazno vrednost samo v delu, v katerem na podlagi dokumenta iz maja 2015 pojasnjuje, da imajo lahko banke organizatorke v primerjavi z drugimi bankami, ki niso organizatorji, na voljo dodatne informacije.
563
Poleg tega je ESMA pojasnil, da primarne trgovce izberejo uradi za upravljanje dolga in da iz tega izhajajo nekateri privilegiji in obveznosti, zato bi moral biti njihov status znan pred dražbo.
564
Drugič, iz odgovorov ESMA je razvidno, da so trgovalcu, ki je prejel naslednje informacije, te zagotovile prednost na trgu v primerjavi s trgovalcem, ki teh informacij ni imel: srednje cene posamezne banke, krivulje donosa in razmiki v donosnosti vsake banke, količine, ponujene na primarnem trgu, in količine, s katerimi se trguje na sekundarnem trgu, prihodnje trgovalne pozicije ali pretekle trgovalne pozicije v zvezi s transakcijami, izvedenimi v preteklih minutah, ter raven previsoke ponudbe, ki jo uporabi trgovalec.
565
Kar zadeva vprašanje, ali izmenjava informacij o trenutku določitve cene sindiciranj med primarnimi trgovci zagotavlja tržno prednost trgovalcu, ki prejme to informacijo, v primerjavi s trgovalcem, ki te informacije nima, je dokazna vrednost odgovora ESMA odvisna od tega, ali je trenutek določitve cene sindiciranj upoštevna informacija za vrednotenje finančnega instrumenta. ESMA je namreč odgovoril, da če je trenutek določitve cene sindiciranj upoštevna informacija za vrednotenje finančnega instrumenta, bi to lahko pomenilo tržno prednost pred trgovalcem, ki teh informacij nima. ESMA je pojasnil, da ima časovni okvir sindiciranj vlogo pri določitvi cene zadevnega vrednostnega papirja.
566
Tretjič, ESMA je poudaril, da informacije o transakcijah na primarnem trgu enako kot previsoke ponudbe in različne vrste informacij, omenjene v točkah od 558 do 560 zgoraj, naj so obravnavane ločeno ali skupaj, trgovalcu, ki jih prejme, tako na primarnem kot na sekundarnem trgu zagotavljajo prednost na trgu pred trgovalcem, ki teh informacij nima. Vendar je ESMA opozoril, da je treba v vsakem primeru posebej oceniti, koliko se te informacije lahko štejejo za prednost.
567
Četrtič, na eni strani je ESMA odgovoril, da ni mogoče ugotoviti, da morajo vzdrževalci trga na podlagi sporazuma o vzdrževanju trga imeti pogoste neposredne stike, med katerimi si izmenjujejo informacije. Na drugi strani je ESMA menil, da bankam, ki delujejo kot vzdrževalci trga („market makers“), ni nujno treba imeti neposrednega stika, da si izmenjujejo informacije.
568
Banka Nomura s pripombami, ki jih je podala na odgovore ESMA, ne more dokazati, da so ti odgovori brez dokazne vrednosti.
569
V zvezi s tem je treba, prvič, zavrniti trditev banke Nomura, da so izkušnje ESMA v letu 2011 omejene, ker je bil ustanovljen šele leta 2011. Najprej, ESMA je namreč pravni naslednik Odbora evropskih zakonodajalcev za vrednostne papirje, ki je bil ustanovljen s Sklepom Komisije 2001/527/ES z dne 6. junija 2001 (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 6, zvezek 4, str. 90). Dalje, ESMA je pojasnil, da sta odgovore na vprašanja Splošnega sodišča na eni strani zagotovila uradnik za politike in višji uradnik za politike iz oddelka „Trading“ ter da so jih na drugi strani odobrili njuni nadrejeni v oddelku „Markets and Digital Innovation“. Status avtorjev teh odgovorov in oseb, ki jih so jih odobrile v ESMA, priča o njihovih izkušnjah v sektorju in torej o njihovi sposobnosti, da poznajo in razumejo delovanje sektorja evropskih državnih obveznic, vključno leta 2011. Nazadnje, odgovori ESMA se opirajo zlasti na dokumenta, ki ju je prav Odbor evropskih zakonodajalcev za vrednostne papirje pripravil v obdobju dejanj, ki se očitajo zadevnim bankam.
570
Status ESMA ter status avtorjev odgovorov, ki jih je zagotovil ta organ, in oseb, ki so jih odobrile, torej lahko zagotavljata dokazno vrednost navedenih odgovorov, vključno za leto 2011, v nasprotju s tem, kar trdi banka Nomura.
571
Drugič, drži, da je ESMA, kot v bistvu navaja banka Nomura, poudaril, da se pristojnosti, ki so mu bile podeljene, nanašajo samo na sekundarni trg. Dokazna vrednost odgovorov tega organa v zvezi s primarnim trgom je torej, ker ni dodatnih referenc, nižja od dokazne vrednosti njegovih odgovorov v zvezi s sekundarnim trgom.
572
Vendar je ESMA najprej poudaril, da svojo nalogo krepitve varstva vlagateljev ter spodbujanja stabilnosti in pravilnega delovanja finančnih trgov opravlja z izvajanjem štirih dejavnosti, in sicer ocenjevanjem tveganj za vlagatelje, trge in finančno stabilnost, pripravo enotnih evropskih pravil za finančne trge Unije, spodbujanjem konvergence nadzora in neposrednim nadzorom nad določenimi finančnimi subjekti. Te dejavnosti nujno zahtevajo dobro poznavanje delovanja primarnega trga.
573
Dalje, ESMA je poudaril, da je odgovore na peto, osmo in deveto vprašanje, ki se nanašajo na primarni trg, podal na podlagi opravljenih raziskav. Tako se je ESMA v odgovoru na peto vprašanje, ki se je nanašalo na trenutek določitve cene sindiciranja, oprl na dokument Skupine Svetovne banke iz maja 2015, naslovljen „Domestic Syndications“. ESMA je v odgovoru na osmo vprašanje, ki se je nanašalo na obveznost in nujnost, da imajo vzdrževalci trga pogoste stike, ob katerih izmenjujejo informacije, kot so informacije, na katere se nanašajo druga vprašanja Splošnega sodišča, analiziral obveznosti, ki so jih imeli vzdrževalci trga na podlagi predpisov, ki so veljali leta 2011, predpisov iz obdobja po tem letu in posvetovanj, ki jih je opravil leta 2021. Poleg tega se je ESMA v zvezi z devetim vprašanjem o tem, ali je bil status primarnega trgovca za določeno dražbo znan pred dražbo, skliceval na poročilo Odbora za finančno stabilnost iz oktobra 2022, naslovljeno „Liquidity in Core Government Bond Markets“. Viri, ki jih je uporabil ESMA ter so zajemali predpise, ki so se uporabljali pred letom 2011 in po njem, in poročila, ki so jih javni organi pripravili za druge namene, in ne za ta postopek, so bili zato posebej zanesljivi.
574
Viri, ki jih je uporabil ESMA, torej lahko zagotavljajo visoko dokazno vrednost odgovorom tega organa v zvezi s primarnim trgom ter, natančneje, trenutkom določitve cene sindiciranj, funkcijo vzdrževalca trga in vlogo primarnega trgovca.
575
Nazadnje in splošneje je treba poudariti, da je Splošno sodišče ESMA pozvalo, naj po potrebi svoje odgovore podkrepi z znanstvenim ali metodološkim aparatom, s katerim je mogoče potrditi upoštevnost navedenih odgovorov. V tem kontekstu se je ESMA v podkrepitev nekaterih svojih odgovorov skliceval na dva dokumenta iz časa spornih dejanj. Poleg tega dejstvo, da so bili drugi dokumenti, ki jih je uporabil ESMA, pripravljeni in objavljeni po datumu konca očitanih praks, samo po sebi tem dokumentom in odgovorom, ki jih je ta organ podal na podlagi navedenih dokumentov, ne odvzema vse dokazne vrednosti. Nekateri od teh poznejših dokumentov namreč vsebujejo informacije, ki se nanašajo neposredno na obdobje, ki ga zadevajo sporna dejanja. Poleg tega je ESMA uporabil druge dokumente in druge podatke iz časa po zadevnih ravnanjih, da bi podkrepil vsebino svojih odgovorov, ki so se nanašali posebej na delovanje sektorja evropskih državnih obveznic v času praks, ki se očitajo zadevnim bankam. Iz odgovorov ESMA in virov, na katere se je oprl, je zlasti razvidno, da kljub razvoju predpisov in prakse, katerih preglednost se je od obdobja zadevnih ravnanj povečevala, več vrst informacij, na katere se nanašajo vprašanja Splošnega sodišča, še vedno ni bilo dostopnih trgovalcem v sektorju evropskih državnih obveznic. Drugače povedano, nekateri odgovori ESMA temeljijo na tem razlogovanju: ker več vrst informacij, o katerih je bil ta organ vprašan, po zadevnih ravnanjih še vedno ni bilo dostopnih drugim trgovalcem, te informacije a fortiori niso bile dostopne v času navedenih ravnanj.
576
Tako se odgovorom ESMA v zvezi s primarnim trgom lahko pripiše visoka dokazna vrednost, ki je enakovredna dokazni vrednosti odgovorov v zvezi s sekundarnim trgom, kadar so podkrepljeni z zanesljivimi in upoštevnimi viri, kot so poročila, ki so jih javni organi ali poklicna združenja pripravili za druge namene, in ne za ta postopek. Iz tega izhaja, da v nasprotju s tem, kar v bistvu trdi banka Nomura, dejstvo, da se je ESMA oprl na zunanje vire ter se skliceval na predpise in poročila iz časa po letu 2011, ne vpliva na dokazno vrednost njegovih odgovorov.
577
Tretjič, banka Nomura se ne more utemeljeno sklicevati na lastne izkušnje in izvedensko poročilo, ki ga je priložila tožbi, in sicer iz razlogov, predstavljenih v točkah od 542 do 556 zgoraj. Vsekakor ob upoštevanju statusa in naloge ESMA, statusa avtorjev njegovega odgovora ter predpisov in drugih dokumentov, na katere se je oprl, pripombe banke Nomura, ki temeljijo na njenih izkušnjah in izvedenskem poročilu, ki ga je priložila tožbi, ne morejo imeti višje dokazne vrednosti kot odgovori ESMA.
578
Četrtič, kar zadeva trditev banke Nomura, da odgovor ESMA temelji na napačnih ekonomskih predpostavkah in zlasti ideji, da zgolj prejemanje informacij, kakršne so tiste, ki jih je Splošno sodišče omenilo v teh vprašanjih, prejemnikom zagotavlja konkurenčno prednost, je treba opozoriti, da se je ESMA vprašal o nekaterih specifičnih informacijah vsake posamezne banke, kot so srednje cene, krivulje donosa in razmiki v donosnosti, količine, ponujene na primarnem trgu, in količine, s katerimi se trguje na sekundarnem trgu, prihodnje trgovalne pozicije ali pretekle trgovalne pozicije v zvezi s transakcijami, izvedenimi v preteklih minutah, ter previsoka ponudba, ki jo uporablja trgovalec. Odgovor ESMA v zvezi z občutljivo naravo teh informacij je torej nujno temeljil na dejstvu, da so bile zadevne informacije dovolj natančne, podrobne in aktualne ali nedavne.
579
Dalje, ESMA je svoj odgovor, da take informacije prejemniku zagotavljajo prednost v primerjavi s trgovalcem, ki teh informacij ne prejme, podkrepil zlasti v okviru odgovora na prvo vprašanje Splošnega sodišča, na katerega je napotil, in v okviru odgovorov na vprašanja v zvezi s krivuljami donosa in razmiki v donosnosti, količinami, ponujenimi na primarnem trgu, in količinami, s katerimi se je trgovalo na sekundarnem trgu, prihodnjimi trgovalnimi pozicijami ali preteklimi trgovalnimi pozicijami v zvezi s transakcijami, izvedenimi v preteklih minutah.
580
ESMA je namreč, kot prvo, predstavil stopnjo preglednosti na trgu evropskih državnih obveznic v obdobju zadevnih ravnanj in razvoj predpisov v zvezi s tem. Na tej podlagi je med drugim ugotovil, da je leta 2011 trgovanje z obveznicami še vedno potekalo predvsem izven organiziranega trga vrednostnih papirjev in da srednje cene obveznic, s katerimi se je trgovalo izven organiziranega trga vrednostnih papirjev, niso bile javne ali zlahka dostopne ali razširjene v javnosti. Splošneje in v podkrepitev odgovora je poudaril nizko raven preglednosti na trgu evropskih državnih obveznic in torej omejen dostop javnosti do informacij o teh obveznicah.
581
Kot drugo je ESMA, še vedno v podkrepitev odgovora, pojasnil, da so cene, ki jih uporabljajo drugi udeleženci na trgu, zlasti cene obveščenih trgovalcev, zelo dragocene za sprejemanje poslovnih odločitev. Ker je pridobivanje informacij drago, je ESMA menil, da trgovalci teh informacij niso pripravljeni deliti, in čeprav so informacije, to je njihovi tečaji ali naročila, javne, trgovalci ne želijo razkriti svoje identitete, da bi preprečili, da bi drugi vedeli, da gre za ceno obveščenega trgovalca, saj v nasprotnem primeru obveščeni trgovalci ne bi bili več spodbujeni k iskanju teh informacij.
582
Nazadnje, kar zadeva trditev banke Nomura, da ESMA s svojimi odgovori ne odgovarja na trditve, ki jih je ta banka navedla v tožbi, je treba navesti, da je bil ta organ res pozvan, naj odgovori na vprašanja Splošnega sodišča, pri čemer naj ustrezno upošteva na eni strani morebitne posebnosti zadevnega sektorja, in sicer sektorja izdaje evropskih državnih obveznic in trgovanja z njimi na primarnem in sekundarnem trgu, ter na drugi strani presoje o tem sektorju, ki jih je Komisija podala v točkah obrazložitve izpodbijanega sklepa, na katere se nanaša vsako vprašanje.
583
Vendar ESMA ni imel na voljo vlog, ki so jih stranke izmenjale v tem postopku, kot je tožba banke Nomura. Poleg tega namen vprašanj, naslovljenih na ESMA, in odgovorov tega organa ni bil podati dokončno presojo o tožbenih razlogih in trditvah banke Nomura v tožbi ali o obstoju oziroma neobstoju napak, ki jih je Komisija storila v izpodbijanem sklepu. Natančneje, odgovori ESMA se ne nanašajo na vprašanje, ali je bila ob upoštevanju posebne vsebine izmenjanih informacij in njihovih značilnosti, kot je stopnja njihove natančnosti, vsaka od razprav, ki jih je Komisija uporabila v izpodbijanem sklepu, protikonkurenčna. Ti odgovori se tudi ne nanašajo na vprašanje, ali so v obravnavani zadevi obstajali legitimni razlogi za izmenjavo zadevnih informacij. Splošneje, ti odgovori se ne nanašajo na vprašanje, ali je v okoliščinah obravnavanega primera ravnanje, ki se očita udeležencem, pomenilo omejevanje zaradi cilja.
584
Pristojnost za tako dokončno presojo ima samo Splošno sodišče.
585
Banka Nomura torej ne more utemeljeno trditi, da odgovor ESMA temelji na napačnih ekonomskih predpostavkah zato, ker na eni strani ta organ navaja napačne predpostavke o vrednosti informacije na trgu evropskih državnih obveznic in ker na drugi strani ni obravnaval elementov, ki jih je ta banka navedla za dokaz, da večja preglednost ne zagotavlja nujno konkurenčne prednosti.
586
Petič, kar zadeva očitke banke Nomura glede vsebine vsakega od odgovorov ESMA, je treba poudariti, da v teh očitkih zgolj opozarja na vsebino tožbe, da niso podkrepljeni ali da z njimi ni mogoče dokazati, da ti odgovori nimajo dokazne vrednosti.
587
Zlasti drži, da odgovor ESMA poudarja, da na različnih območjih pristojnosti obstajajo različni tržni pogoji v zvezi s preglednostjo. Vendar ta odgovor in dokumenti, na katere se sklicuje ESMA, poudarjajo tudi, da je bila stopnja preglednosti pred trgovanjem in po njem na sekundarnem trgu evropskih državnih obveznic v večini preučenih držav članic nizka.
588
Poleg tega dejstvo, da ESMA ni citiral celotnega odlomka akademske publikacije, ne more vplivati ne na pomen tega citata ne na dokazno vrednost njegovega odgovora. Iz tega celotnega odlomka je namreč razvidno, da posamezni trgovalec ne pozna temeljne vrednosti finančnega instrumenta na trgu, in sicer nesporne vrednosti, ki bi bila dana temu instrumentu, če bi bila informacija popolna, ter da samo trgi, razumljeni kot abstraktna celota udeležencev na trgu, ki neodvisno trgujejo s tem finančnim instrumentom, a posteriori ustvarjajo cene, ki so „bližje“ tej temeljni vrednosti. Poleg tega banka Nomura ne more utemeljeno trditi, da zadevni citat namiguje, da razkritje informacij, ki niso dostopne javnosti ali ki jih en sam trgovalec ne more zlahka opredeliti, znotraj ozkega kroga trgovalcev povečuje „splošno“ preglednost trga.
[…]
602
V zvezi s tem s pripombami, ki jih je banka UniCredit podala na odgovore ESMA, ni mogoče dokazati, da so ti odgovori brez dokazne vrednosti.
[…]
614
Zato je treba trditve te banke – ne da bi to vplivalo na preučitev vsebine razprav, ki jih banka UniCredit posebej izpodbija – zavrniti v delu, v katerem želi z njimi dokazati neobstoj občutljive narave in neznatno vrednost informacij, omenjenih v točki 380 zgoraj, ter, splošneje, neobstoj protikonkurenčne narave izmenjav informacij, ki jo je ugotovila Komisija.
– Trditve banke Nomura v zvezi z bistveno kršitvijo postopka, kar zadeva združevanje različnih kategorij ravnanj
615
Banka Nomura v okviru petega tožbenega razloga trdi, da je Komisija bistveno kršila postopek, kar zadeva njeno združevanje različnih kategorij ravnanj, ker ni nikoli navedla pojasnila o medsebojni povezavi, prepletanju in prekrivanju štirih različnih kategorij ravnanj, ki jih je opredelila v točki 93 obrazložitve izpodbijanega sklepa. Dodaja, da Komisija ni dokazala, da se te štiri kategorije prepletajo in prekrivajo.
[…]
3) Protikonkurenčna narava razprav, ki jih banke Nomura, UniCredit in Portigon posebej izpodbijajo
[…]
i) Razprave, ki jih posebej izpodbijata banki UniCredit in Nomura
[…]
– Razprava z dne 5. maja 2011
689
Kar zadeva razpravo z dne 5. maja 2011, razvrščeno v kategorije 2, 3 in 4 ter obravnavano v točkah 328 in 684 obrazložitve izpodbijanega sklepa, banka Nomura trdi, da se je razprava med trgovalci bank Nomura in RBS nanašala na priložnost za zakonito dvostransko trgovanje na sekundarnem trgu.
690
V zvezi s tem prepis zadevne razprave potrjuje, da je bil trgovalec banke Nomura tega 5. maja 2011 dejansko prisoten v klepetalnici CODS & CHIPS. Poleg tega banka Nomura ne izpodbija posebej, da je Komisija nekatere od izmenjav s tega dne pravilno štela za poskuse usklajevanja ponudb na primarnem trgu in za poskuse usklajevanja ravni previsokih ponudb na primarnem trgu (kategoriji 2 in 3). V zvezi s tem so trgovalci, kot je Komisija navedla v točki 328 obrazložitve izpodbijanega sklepa, prosili za in ponujali nasvete o tem, ali morajo oddati ponudbe ali previsoke ponudbe za različne dospelosti, ter uravnali svoje ponudbe v okviru dražbe. Po koncu dražbe so trgovalci izrazili svoje zadovoljstvo. Trgovalec banke RBS je navedel, da je dražba približno dosegla raven, ki so jo trgovalci hoteli („man that auction came right where we wanted it around that.10 level“). Tudi trgovalec banke Nomura se je odzval z navdušenjem nad ustvarjenim dobičkom („was perfect fuking made some money for a change“). Trgovalec banke UBS pa je odgovoril, da je šlo „prav po načrtu“ („was bang on“).
691
Nazadnje, iz prepisa razprave z dne 5. maja 2011 je razvidno, da so v sekvencah, ki jih je Komisija opredelila v Prilogi 1 k izpodbijanemu sklepu, udeleženci izmenjali druge občutljive informacije, ki so prejemnikom zagotovile prednost hkrati na primarnem in sekundarnem trgu („im long hopefully sell around 50/55ish then going to be short“; „where we got curve?“„62.8“„same we got 62.75 think may be steeper though“).
692
Ob upoštevanju navedenega in tudi ob domnevi, da je izmenjava med trgovalci bank Nomura in RBS, ki se je zgodila ob 10:36:54 in je omenjena v točki 684 obrazložitve izpodbijanega sklepa, dejansko legitimna izmenjava, katere namen je bil raziskati možnost dvostranskega trgovanja, je Komisija v točkah 328 in 684 obrazložitve izpodbijanega sklepa lahko utemeljeno menila, da se razprava z dne 5. maja 2011 nanaša na občutljive informacije, ki so upoštevne za trgovanje z evropskimi državnimi obveznicami na primarnem ali sekundarnem trgu, in da je ta razprava zato protikonkurenčna.
693
To toliko bolj velja, ker je Komisija, ne da bi banka Nomura izrazila druge očitke, razen tistih, ki so bili preučeni v točkah od 509 do 515 in od 527 do 529 zgoraj, ugotovila, da je protikonkurenčna narava razprave z dne 5. maja 2011 potrjena z izjavami zaradi prizanesljivosti, ki sta jih podali banki RBS in UBS, kot je razvidno iz točke 684 obrazložitve izpodbijanega sklepa in opombe 1220 tega sklepa. Poleg tega se izjava zaradi prizanesljivosti, ki jo je banka UBS podala 29. junija 2016 in jo je Komisija predložila na podlagi pripravljalnega ukrepa, ki ga je sprejelo Splošno sodišče, dejansko nanaša na odlomke, navedene v točki 690 zgoraj.
– Razpravi z dne 18. maja in 22. junija 2011
694
Kar zadeva razpravi z dne 18. maja in 22. junija 2011, razvrščeni v kategorijo 4 in obravnavani v točkah 329, 333, 686 in 690 obrazložitve izpodbijanega sklepa, banka Nomura trdi, da se ti razpravi ne nanašata na sindiciranja evropskih državnih obveznic, temveč na sindiciranja naddržavnih, državnih ali agencijskih obveznic (v nadaljevanju: OSSA).
695
Komisija naj bi zaradi te napake pri presoji s tem, da je brez pojasnila v obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah in izpodbijani sklep vključila ravnanja, ki niso povezana ne z evropskimi državnimi obveznicami ne z izrekom tega sklepa, tudi kršila svojo obveznost obrazložitve, pravico do obrambe, načelo dobrega upravljanja, domnevo nedolžnosti, bistvene postopkovne zahteve in Pogodbi. Nazadnje, banka Nomura v repliki navaja, da neupoštevanje navedenih razprav vpliva na znesek globe, ki ji je bil naložen.
696
V zvezi s tem Komisija ne zanika, da sta se razpravi z dne 18. maja in 22. junija 2011 nanašali na OSSA. Poleg tega je Komisija na obravnavi pojasnila, da se na ti razpravi ni oprla, da bi dokazala protikonkurenčno naravo ravnanja trgovalcev v teh razpravah. Vendar je poudarila, da se je na ti razpravi – poleg drugih dokazov, ki jih je imela na voljo – oprla zaradi konteksta, da bi dokazala, kako so se trgovalci lotili razprav, povezanih s sindiciranji, in zlasti izmenjav informacij o točnem trenutku določitve cene sindiciranja.
697
Poleg tega Komisija o trditvah iz točke 695 zgoraj meni, da niso upoštevne, ker ne morejo privesti do razglasitve ničnosti izpodbijanega sklepa ali vplivati na naravo, težo ali trajanje kršitve, ki jo je storila banka Nomura. Dalje, trdi, prvič, da je banki Nomura omogočila, da se o tem izreče v okviru upravnega postopka, drugič, da je v točkah 685, 686 in 690 obrazložitve izpodbijanega sklepa tehtno utemeljila razloge, zaradi katerih je upoštevala ti razpravi, in tretjič, da banke Nomura ni štela za odgovorno za kršitev v zvezi z OSSA in da torej ni kršila domneve nedolžnosti te banke.
698
V zvezi s tem, kot je bilo opozorjeno v točki 332 zgoraj, mora Komisija na področju konkurenčnega prava v primeru spora o obstoju kršitve predložiti dokaz o kršitvah, ki jih ugotovi, in navesti, kateri dokazi pravno zadostno dokazujejo obstoj dejstev, ki pomenijo kršitev.
699
Obstoj razprav med trgovalci zadevnih bank glede trenutka določitve cene sindiciranj OSSA pa ne „dokazuje“ obstoja enotne in trajajoče kršitve v sektorju evropskih državnih obveznic, sicer bi bilo kršeno načelo domneve nedolžnosti. Poleg tega se ob upoštevanju dejstva, da OSSA niso evropske državne obveznice, in ker Komisija ni dokazala, da so postopki sindiciranj v zvezi z OSSA podobni postopkom sindiciranj v zvezi z evropskimi državnimi obveznicami, ta institucija na razpravi z dne 18. maja in 22. junija 2011 prav tako ne more opreti zaradi konteksta.
[…]
– Razprava z dne 28. novembra 2011
[…]
793
Ne da bi bilo treba presoditi naravo razkritij ponudb banke UniCredit („offered 15m rag37s“; „offered 15m dbr42s also“), je treba ugotoviti, da se je ta banka tako kot vsi udeleženci klepetalnice seznanila s ponudbo, ki jo je trgovalec banke UBS razkril v zvezi z dražbo belgijskih evropskih državnih obveznic tistega dne.
794
Kot pa je navedeno v točkah 448 in od 476 do 486 zgoraj ter kot je ESMA potrdil v odgovor na vprašanja Splošnega sodišča (glej točke od 564 do 566 zgoraj), je bila previsoka ponudba informacija, ki je trgovalcu, ki je to informacijo imel, zagotovila tržno prednost tako na primarnem kot na sekundarnem trgu pred trgovalcem, ki je ni imel.
[…]
ii) Razprave, ki jih posebej izpodbija banka Portigon
[…]
– Sekvenca razprave z dne 11. aprila 2011
[…]
903
Poleg tega se lahko z izmenjavo informacij o preteklih transakcijah, ki pa so se pravkar zgodile, vsem udeležencem klepetalnice zagotovijo informacije o usmeritvi prihodnjih trgovanj.
904
Poleg tega je Komisija v isti točki 673 obrazložitve izpodbijanega sklepa navedla, ne da bi ji banka Portigon nasprotovala, da so med izmenjavami, na katere se je sklicevala ta banka, trgovalci bank UBS in Nomura komentirali, kar so videli na zaslonu v zvezi s sekundarnim trgom, in tako razkrili informacije o strankah in trgovalnih pozicijah ter izmenjali ocene za naprej o razvoju trga in informacije o cenah, ki so bile vidne vsem drugim štirim trgovalcem, prisotnim v klepetalnici CODS & CHIPS.
905
Zato je Komisija v točkah 323 in 673 obrazložitve izpodbijanega sklepa lahko utemeljeno menila, da se razprava z dne 11. aprila 2011 nanaša na občutljive informacije, ki so upoštevne za trgovanje z evropskimi državnimi obveznicami na primarnem ali sekundarnem trgu, in da je ta razprava posledično protikonkurenčna.
– Razprava z dne 12. aprila 2011
906
Glede razprave z dne 12. aprila 2011 banka Portigon trdi, da celotna razprava ni bila niti malo konkretno povezana z določenimi poslovnimi transakcijami.
907
Vendar je bilo v točkah od 673 do 676 zgoraj že ugotovljeno, da se je ta razprava nanašala na občutljive informacije, ki so upoštevne za trgovanje z evropskimi državnimi obveznicami na primarnem ali sekundarnem trgu, in da je zato protikonkurenčna.
– Sekvenca razprave z dne 18. maja 2011
908
Glede razprave z dne 18. maja 2011 je Komisija v točkah 329 in 686 obrazložitve izpodbijanega sklepa pojasnila, da so v tej razpravi trgovalca banke UBS, trgovalec banke Nomura in trgovalec banke Portigon v klepetalnici CODS & CHIPS izmenjali informacije o trenutku določitve cene sindiciranja in da so se medsebojno obveščali. Poleg tega je Komisija navedla izjave, ki so jih trgovalci v tej klepetalnici izmenjali od 14:53:23.
909
Poleg tega se je Komisija v Prilogi 1 k izpodbijanemu sklepu sklicevala na tri upoštevne odlomke iz razprave, ki je potekala 18. maja 2011 v klepetalnici CODS & CHIPS, in sicer, prvič, med 09:03:28 in 09:11:48, drugič, med 10:00:05 in 10:44:08, in tretjič, med 14:53:23 in 15:31:07.
910
V zvezi s tem banka Portigon trdi, prvič, da so se sporočila iz prvega odlomka nanašala na pretekle transakcije, drugič, da so se sporočila, poslana med 10:00:05 in 10:16:24, nanašala le na izmenjave splošnih informacij, ki so bile znane ali jih je bilo mogoče opaziti na trgu, in tretjič, da sporočila iz tretjega odlomka niso bila konkretno povezana z določenimi poslovnimi transakcijami.
911
V zvezi s tem najprej drži, da izjave, ki so jih trgovalci izrekli v okviru prvega odlomka, ki ga je opredelila Komisija, ne zadostujejo za ugotovitev protikonkurenčne narave razprave z dne 18. maja 2011. Nekatere od teh izjav so kvečjemu upoštevne, ker omogočajo razumevanje obveznic, ki so bile tisti dan predmet sindiciranja („eib 5y deal to price later“„yes swapped. i havent traded yet in cash“) in so privedle do izmenjav v okviru tretjega odlomka, ki ga je opredelila Komisija.
912
Dalje, drži, da sporočila, poslana med 10:00:05 in 10:16:24, pomenijo izmenjavo splošnih informacij o španskih evropskih državnih obveznicah. Vendar je izpodbijanje banke Portigon omejeno na približno 16 od 44 minut drugega odlomka, ki ga je opredelila Komisija in ki je trajal od 10:00:05 do 10:44:08.
913
Nazadnje, kar zadeva tretji odlomek, prepis razprave z dne 18. maja 2011 potrjuje, da je ob 14:53:23 eden od trgovalcev banke UBS vprašal, ali se je zbiranje ponudb že začelo („Has the call started yet“). Trgovalec banke Nomura je odgovoril, da se ni, kolikor on ve („‚not that i know off‘‚hearing 4.15‘“). Trgovalec banke UBS se je nato zahvalil („thanks“). Dalje, ob 15:19:53 je trgovalec banke Nomura vprašal, ali bo določitev cene imela kak učinek („will the pricing have any effect“). Trgovalec banke Portigon je odgovoril, da to po njegovem mnenju ni verjetno („i think unlikely much on this one“). Ob 15:20:19 se je trgovalec banke Nomura strinjal z njegovim mnenjem („s[am]e“). Nazadnje, ob 15:28:48 je trgovalec banke Nomura napisal „doing it now“, nato pa je trgovalec banke UBS ob 15:29:10 napisal „everton“, kar je, kot je Komisija pojasnila v točki 252 obrazložitve izpodbijanega sklepa, šifra, ki se uporablja za opozarjanje udeležencev na določitev cene sindiciranja.
914
Iz prepisa razprave z dne 18. maja 2011 je torej razvidno, kot je Komisija navedla v točki 329 obrazložitve izpodbijanega sklepa, da so trgovalci, udeleženi v tej razpravi, poskušali dobiti in dobili informacije o točnem trenutku določitve cene določenega sindiciranja.
915
Poleg tega banka Portigon ne navaja nobene trditve, s katero bi dokazala, da informacija o točnem trenutku določitve cene sindiciranja ni občutljiva in ne zagotavlja prednosti.
916
Zato banka Portigon ni dokazala, da je Komisija storila napako pri presoji, ko je v točkah 329 in 686 obrazložitve izpodbijanega sklepa menila, da se razprava z dne 18. maja 2011 nanaša na občutljive informacije, ki so upoštevne za trgovanje z evropskimi državnimi obveznicami na primarnem ali sekundarnem trgu, in da je ta razprava posledično protikonkurenčna.
[…]
c)
Očitki bank Nomura, BofA, Portigon in UniCredit v zvezi z obstojem enotne kršitve
[…]
1) Trditve bank Nomura in Portigon v okviru njunih četrtih tožbenih razlogov, ki se nanašata na napake v zvezi z obstojem celovitega načrta z enotnim protikonkurenčnim ciljem
[…]
i) Druge trditve banke Nomura
[…]
1040
Poleg tega je trgovalec banke Nomura pred izjavami, navedenimi v točki 1037 zgoraj, na vprašanje trgovalca banke UniCredit o razlogu, zaradi katerega je moral trgovalec banke RBS zapustiti klepetalnico, odgovoril: „No, saj veste, štirje so dobili nogo, ker so delili informacije, zato mislim, de je to razlog“ („well u know 4 guys got booted for sharing info so thats reason i think“), kar potrjuje, da je trgovalec banke Nomura lahko razumel protikonkurenčnost ravnanj, ki jih je ugotovila Komisija.
1041
Zato je treba trditve, ki jih je navedla banka Nomura in na katere je bilo opozorjeno v točkah 1007 in 1027 zgoraj, zavrniti.
ii) Sklepna ugotovitev
1042
Ob upoštevanju navedenega je treba trditve banke Portigon, usmerjene samo proti dvema od sedmih objektivnih elementov, na katere se je Komisija oprla za ugotovitev, da se ravnanja, ki jih je odkrila, umeščajo v celovit načrt z enotnim protikonkurenčnim ciljem, zavrniti.
1043
Zavrniti je treba tudi trditve banke Nomura.
1044
Banki Nomura in Portigon torej nista dokazali, da je Komisija storila napako pri presoji, ko je ugotovila, da se ravnanja, ki jih je odkrila, umeščajo v celovit načrt z enotnim protikonkurenčnim ciljem.
2) Prvi tožbeni razlog banke BofA, ki se v bistvu nanaša na to, da klepetalnica DBAC ni uresničevala istega cilja kot klepetalnica CODS & CHIPS
1045
Komisija je v točki 441 obrazložitve izpodbijanega sklepa ugotovila, da je banka BofA vedela ali bi razumno morala vedeti za kršitvena ravnanja, načrtovana ali storjena v klepetalnici CODS & CHIPS, in da je bila pripravljena sprejeti tveganje takih ravnanj. Nasprotno pa je navedla, da ni mogoče z zadostno gotovostjo ugotoviti, da je ta banka vedela za obstoj in delovanje klepetalnice DBAC ali drugih protikonkurenčnih klepetalnic ali da je ta obstoj in delovanje lahko razumno predvidela in da je bila pripravljena sprejeti tveganje, povezano z navedeno klepetalnico in temi drugimi klepetalnicami. Glede na to presojo je Komisija ob tem, da je ohranila svoje ugotovitve o opredelitvi zadevnih ravnanj kot enotne in trajajoče kršitve, ki je zajemala obe klepetalnici, banko BofA v bistvu štela za odgovorno samo za razprave, ki so potekale v klepetalnici CODS & CHIPS.
1046
Banka BofA s prvim tožbenim razlogom ne poskuša izpodbijati ugotovitev o njeni seznanjenosti z ravnanji, povezanimi s klepetalnico CODS & CHIPS, ali njeni nameri prispevati k tem ravnanjem. Kot je banka BofA navedla na obravnavi, izpodbija samo obstoj celovitega načrta z enotnim protikonkurenčnim ciljem. Natančneje, meni, da je Komisija napačno ugotovila, da se ravnanja v klepetalnici DBAC na eni strani in klepetalnici CODS & CHIPS na drugi strani umeščajo v celovit načrt z enotnim protikonkurenčnim ciljem.
1047
Uvodoma banka BofA trdi, da Komisija ni uporabila ustreznega pravnega merila. Ta institucija naj namreč ne bi preverila, ali lahko vsaj eden od značilnih elementov različnih vrst kršitvenih ravnanj kaže, da ravnanja drugih bank niso imela enakega protikonkurenčenga cilja in torej niso bila del celovitega načrta.
1048
V zvezi s tem je treba opozoriti, da je Komisija celovit načrt z enotnim protikonkurenčnim ciljem opredelila v točkah 411, 413 in 414 obrazložitve izpodbijanega sklepa.
1049
Poleg tega je v točkah od 415 do 424 obrazložitve navedenega sklepa pojasnila, da več objektivnih elementov potrjuje tudi, da so bile zadevni klepetalnici in druge razprave, opisane v njenem sklepu, po naravi povezane in dopolnjujoče, njihov namen pa je bil doseči cilje, ki jih je opisala pred tem.
1050
Poleg tega je treba ugotoviti, da je Komisija v točkah od 449 do 464 obrazložitve izpodbijanega sklepa odgovorila na trditve, ki jih je navedla zlasti banka BofA v zvezi s tem, da so se zadevne razprave glede na posamezna leta razlikovale in niso imele rednega vzorca. V tem okviru je Komisija v točki 454 obrazložitve izpodbijanega sklepa odgovorila na trditev banke BofA v zvezi s tem, da njen trgovalec ni bil seznanjen z obstojem klepetalnice DBAC, in navedla, da ta okoliščina ni upoštevna za presojo obsega enotne in trajajoče kršitve. Poleg tega je Komisija v točkah 465 in 466 obrazložitve izpodbijanega sklepa zavrnila trditve banke BofA o tem, da evropske državne obveznice niso homogene. Nazadnje, Komisija je v točkah od 468 do 474 obrazložitve izpodbijanega sklepa odgovorila med drugim na trditve banke BofA o njenem namenu, da prispeva k celovitemu načrtu, in njeni seznanjenosti z zadevnimi ravnanji. V zvezi s tem je v točki 472 obrazložitve izpodbijanega sklepa zavrnila trditve o neobstoju protikonkurenčne narave izmenjav v klepetalnici CODS & CHIPS. Komisija se je v točkah 473 in 474 obrazložitve navedenega sklepa opredelila tudi do trditev banke BofA o tem, da je njen trgovalec sodeloval le v klepetalnici CODS & CHIPS, da razprave v klepetalnici CODS & CHIPS niso protikonkurenčne in da je bila klepetalnica DBAC ustvarjena posebej za to, da bi bil njen trgovalec izključen iz občutljivih razprav.
1051
Komisija je torej preučila elemente, ki po mnenju banke BofA lahko kažejo, da ravnanja, storjena v obeh zadevnih klepetalnicah, niso imela istega protikonkurenčnega cilja ali učinka. S tem, da je Komisija v zvezi s temi vidiki prišla do drugačnega sklepa kot banka BofA, ni mogoče dokazati, da je Komisija napačno uporabila pravo.
i) Dejstvo, da je bil trgovalec banke BofA namerno izključen iz klepetalnice DBAC in da so mu ravnanja v tej klepetalnici škodila
1052
Na eni strani, banka BofA navaja več elementov, da bi dokazala, da je bila klepetalnica DBAC ustvarjena zato, da bi bil njen trgovalec namerno izključen iz nje. V zvezi s tem banka BofA pojasnjuje, da je bila klepetalnica DBAC ustvarjena 28. februarja 2007, potem ko je bil njen trgovalec 29. januarja 2007 sprejet v klepetalnico CODS & CHIPS. Banka BofA dodaja, da je eden od ustanovnih članov klepetalnice DBAC zamisel o oblikovanju druge klepetalnice izrazil prav na dan, ko je bila banka BofA sprejeta v klepetalnico CODS & CHIPS. Banka BofA trdi tudi, da več izjav ustanoviteljev in članov klepetalnice DBAC ter izpodbijani sklep dokazujejo, da so člani zadnjenavedene klepetalnice sestavljali izbrano skupino, ločeno od drugih trgovalcev, ki so bili člani klepetalnice CODS & CHIPS. Banka BofA omenja tudi razprave, v katerih so člani klepetalnice DBAC izrazili željo, da klepetalnico CODS & CHIPS omejijo na nepomembne razprave.
1053
Na drugi strani, banka BofA trdi, da se obravnavana zadeva nanaša na dve klepetalnici z različnimi cilji, ker sta bili namenjeni zagotavljanju koristi udeležencem ene klepetalnice, ne pa udeležencem druge klepetalnice. Banka BofA poudarja, da so udeleženci klepetalnice DBAC uresničevali svoje interese in cilje, ne da bi upoštevali interese udeležencev druge klepetalnice, to je klepetalnice CODS & CHIPS, v kateri je sodelovala banka BofA.
1054
V zvezi s tem je treba na eni strani najprej navesti, da razprave, ki jih je Komisija preučila v izpodbijanem sklepu, kažejo, da je zamisel o oblikovanju druge klepetalnice eden od članov klepetalnice CODS & CHIPS izrazil 29. januarja 2007 v navzočnosti trgovalca banke BofA in da so jo spremljali nasmejani emotikoni dveh drugih članov te skupine. Prav tako ni sporno, da je bila klepetalnica DBAC ustvarjena 28. februarja 2007, to je približno dva meseca po nastanku klepetalnice CODS & CHIPS in približno en mesec po sprejetju trgovalca banke BofA v klepetalnico CODS & CHIPS.
1055
Dalje, nekateri ustanovni člani klepetalnice DBAC, ki so prej sodelovali pri nastanku klepetalnice CODS & CHIPS, so se v razpravi v klepetalnici DBAC 10. januarja 2008 izrekli za uporabo klepetalnice CODS & CHIPS za nepomembne razprave. Poleg tega je eden od članov teh dveh klepetalnic med razpravo 27. februarja 2008 v klepetalnici DBAC izrazil željo, da se „pomembna pogajanja“ omejijo na to klepetalnico. Ta želja je bila posledica dejstva, da eden od trgovalcev, ki je sodeloval v klepetalnici CODS & CHIPS, ni pa bil trgovalec banke BofA, v tej klepetalnici ni delil nobenih informacij.
1056
Nazadnje, v razpravi z dne 9. januarja 2009, to je po obdobju udeležbe banke BofA pri kršitvi, so člani klepetalnice DBAC izrekli negativna mnenja o trgovalcih te banke, vključno s trgovalcem, ki je sodeloval pri izmenjavah v klepetalnici CODS & CHIPS.
1057
Na drugi strani, Komisija je v izpodbijanem sklepu dejansko menila, da ravnanja, ki jih je ugotovila, temeljijo na medsebojni pomoči in da je bil cilj zadevne sporne enotne in trajajoče kršitve omejevati ali izkrivljati konkurenco z izmenjavo poslovno občutljivih informacij med člani kroga konkurentov, da bi usklajevali svoje strategije glede nakupa evropskih državnih obveznic na primarnem trgu ali trgovanja s temi obveznicami na sekundarnem trgu v škodo drugih udeležencev na trgu.
1058
Vendar je treba navesti, prvič, da banka BofA ne izpodbija dejstva, da so izmenjave v klepetalnici CODS & CHIPS imele protikonkurenčen cilj in, natančneje, protikonkurenčni cilj, ki je opredeljen v izpodbijanem sklepu.
1059
V zvezi s tem je poleg tega iz razprav, navedenih v Prilogi 1 k izpodbijanemu sklepu, in razprav, ki jih je Komisija preučila v navedenem sklepu, razvidno, da so člani klepetalnice CODS & CHIPS izvajali vse vrste ravnanj, omenjene v točki 43 zgoraj. Poleg tega so bila ta ravnanja protikonkurenčna, ker so zmanjšala negotovost in ustvarila priložnosti za usklajevanje med udeleženci te klepetalnice na primarnem in sekundarnem trgu.
1060
Kot je razvidno iz točk od 345 do 620 zgoraj, so se podobna protikonkurenčna ravnanja izvajala tudi v klepetalnici DBAC.
1061
Podobna protikonkurenčna ravnanja so se torej izvajala v obeh zadevnih klepetalnicah, tudi po nastanku klepetalnice DBAC in kljub dejstvom, na katera je bilo opozorjeno v točkah od 1054 do 1056 zgoraj.
1062
Drugič, Komisija je v točki 473 obrazložitve izpodbijanega sklepa omenila šest razprav, v katerih so bile v obeh zadevnih klepetalnicah izmenjane enake ali podobne občutljive informacije, in sicer razprave z dne 24. septembra 2007, 7. februarja, 27. marca, 4. septembra in 6. novembra 2008 ter 14. januarja 2009, omenjene v točkah 125, 150, 165, 166, 192, 193, 214 in 225 obrazložitve navedenega sklepa.
1063
Poleg tega je Komisija na obravnavi omenila še tri druge razprave, v katerih so v obeh zadevnih klepetalnicah potekale vzporedne ali prepletene izmenjave, in sicer razprave z dne 11. januarja, 6. marca in 30. aprila 2008, omenjene v točkah 146, 163, 164 in od 173 do 176 obrazložitve izpodbijanega sklepa.
1064
V zvezi s tem je Komisija v točki 125 obrazložitve izpodbijanega sklepa pojasnila, da so trgovalci med razpravami z dne 24. septembra 2007 izmenjaje uporabljali obe zadevni klepetalnici in da so o neki belgijski dražbi hkrati razpravljali v teh dveh klepetalnicah.
1065
Iz razprav z dne 7. februarja 2008, omenjenih v točkah 150 in 151 obrazložitve izpodbijanega sklepa, je razvidno tudi, da sta ti razpravi privedli do hkratnih izmenjav informacij o francoski dražbi v obeh zadevnih klepetalnicah, zlasti na pobudo trgovalca banke BofA v klepetalnici CODS & CHIPS („What you thinking for the 15yr’s today“). V zvezi s tem so se udeleženci klepetalnice CODS & CHIPS med drugim dogovorili, da ne bodo plačali visoke cene („pay up large“), udeleženci klepetalnice DBAC pa so izmenjali informacije o svojih ravneh previsokih ponudb.
1066
Komisija je v točkah 165 in 166 obrazložitve izpodbijanega sklepa pojasnila, da so trgovalci v obeh zadevnih klepetalnicah v razpravah z dne 27. marca 2008 razpravljali o prihajajoči španski dražbi in zlasti o možnosti nakupa španskih evropskih državnih obveznic po nizki ceni, ker je španski urad za upravljanje dolga zanimala bolj količina kot cena.
1067
V razpravah 6. novembra 2008, omenjenih v točkah 213 in 214 obrazložitve izpodbijanega sklepa, so udeleženci klepetalnice DBAC in udeleženci klepetalnice CODS & CHIPS razpravljali o francoski dražbi, ki je potekala tisti dan, in izmenjali informacije o cenah. V zvezi s tem je trgovalec banke BofA člane klepetalnice CODS & CHIPS vprašal, kaj menijo o dražbi tistega dne, in jim razkril svojo ceno za evropske državne obveznice z desetletno zapadlostjo („+4 area“). V isti klepetalnici je trgovalec banke Natixis izdal svojo strategijo („no reason to pay over mid I can see“).
1068
V razpravah z dne 14. januarja 2009, omenjenih v točki 227 obrazložitve izpodbijanega sklepa, so udeleženci obeh zadevnih klepetalnic razpravljali med drugim o trenutku določitve cene belgijskega sindiciranja. Tako je v klepetalnici CODS & CHIPS trgovalec banke BofA vprašal, ali je bila cena sindiciranja določena („is it priced??“), in dobil pritrdilen odgovor trgovalca banke Natixis.
1069
Razprave, ki jih je Komisija omenila na obravnavi in so navedene v točki 1063 zgoraj, prav tako dokazujejo, da so bile iste teme obravnavane v klepetalnici CODS & CHIPS in klepetalnici DBAC ter zlasti da so udeleženci obeh klepetalnic med razpravami, ki so potekale vzporedno, izmenjali informacije o prihajajoči dražbi v zvezi z določenimi evropskimi državnimi obveznicami. Razprave, ki so potekale v klepetalnici CODS & CHIPS, kažejo še, da je trgovalec banke BofA ob teh priložnostih razkril ali prejel občutljive informacije, kot so ravni ponudb, srednje cene ali, splošneje, strategije glede ponudb, ter da so te informacije njihovim prejemnikom zagotovile prednost.
1070
Iz drugih točk obrazložitve izpodbijanega sklepa je razvidno, da so člani obeh zadevnih klepetalnic izmenjevali protikonkurenčne informacije o istih obveznicah v vzporednih razpravah v navedenih klepetalnicah 6. marca 2007 ter 18. januarja in 11. februarja 2011.
1071
Zato je v obeh zadevnih klepetalnicah hkrati ali zaporedoma potekalo več razprav, ki so se nanašale na iste obveznice in so privedle do istih vrst protikonkurenčnih ravnanj, in to skozi celoten obstoj obeh klepetalnic, vključno po dejanjih, omenjenih v točkah od 1054 do 1056 zgoraj.
1072
V zvezi s tem banka BofA ne izpodbija posebne vsebine razprav, omenjenih v točkah od 1062 do 1071 zgoraj, razen razprav z dne 6. novembra 2008 in 14. januarja 2009, ki po njenem mnenju dokazujejo, da sta bili zadevni klepetalnici popolnoma različni in da nista imeli skupnega cilja.
1073
Vendar to, da je banka BofA izpodbijala razpravi z dne 6. novembra 2008 in 14. januarja 2009, ni upoštevno, ker se ne nanaša na povezave med obema klepetalnicama in zlasti ne na dejstvo, da se je v obeh klepetalnicah razpravljalo o istih obveznicah. To izpodbijanje se namreč nanaša na to, da njen trgovalec ni prispeval k protikonkurenčnim izmenjavam. Poleg tega je na eni strani trgovalec banke BofA sodeloval v razpravi z dne 6. novembra 2008 zlasti s tem, da je zagotovil in prejel občutljive informacije o cenah (glej točko 1067 zgoraj). Na drugi strani, sodelovanje banke BofA v razpravi z dne 14. januarja 2009 ni bilo uporabljeno proti tej banki.
1074
Tretjič, drži, da člani klepetalnic niso bili točno isti in da je v klepetalnici CODS & CHIPS sodelovalo več trgovalcev, in sicer največ devet v nekaterih obdobjih.
1075
Vendar so bili na eni strani štirje ustanovni člani klepetalnice DBAC tudi člani klepetalnice CODS & CHIPS. Komisija je štiri trgovalce, ki so prvotno sodelovali v klepetalnici DBAC, posebej opisala kot „ključne akterje“ omejevalnega sporazuma prav zato, ker so dali pobudo za ustanovitev klepetalnic CODS & CHIPS in DBAC, ker so imeli od začetka dostop do teh klepetalnic, ker so kljub svoji zamenjavi delodajalca še naprej imeli dostop do teh klepetalnic in ker so bili vpleteni v medsebojne razprave v teh klepetalnicah med njunim celotnim obstojem. Poleg tega, ko ob dveh priložnostih član klepetalnice DBAC ni bil član klepetalnice CODS & CHIPS, je navedeni član delal za isto banko kot eden od štirih ustanovnih članov obeh zadevnih klepetalnic.
1076
Tako so ravnanja, ki so se izvajala v klepetalnici CODS & CHIPS, lahko zagotovila prednost članom obeh zadevnih klepetalnic, vključno s člani klepetalnice DBAC. Poleg tega so bila vzajemna pričakovanja članov klepetalnice DBAC lahko izpolnjena z ravnanji članov klepetalnice CODS & CHIPS. Tako so na primer med razpravama z dne 4. septembra 2008 udeleženci klepetalnice DBAC med drugim razpravljali o francoski dražbi in preverjali cene, po katerih so bile obveznice z dospelostjo leta 2038 izdane (cleared) ob prejšnji dražbi, vključno z zahtevo, ki je bila v klepetalnici CODS & CHIPS naslovljena na trgovalca banke BofA, ki je nanjo odgovoril.
1077
Drugače povedano, ob upoštevanju prisotnosti članov klepetalnice DBAC v klepetalnici CODS & CHIPS se je protikonkurenčni cilj, ki so ga uresničevali v klepetalnici CODS & CHIPS, ujemal s ciljem klepetalnice DBAC.
1078
Na drugi strani, iz več razprav, ki jih banka BofA posebej ne izpodbija, je razvidno, da so bile nekatere informacije, izmenjane v klepetalnici DBAC, izmenjane tudi v klepetalnici CODS & CHIPS in da so ravnanja v klepetalnici DBAC torej lahko imela učinek na klepetalnico CODS & CHIPS. Drugače povedano, več razprav kaže, da so člani klepetalnice CODS & CHIPS prejeli informacije, ki so bile izmenjane v klepetalnici DBAC, in da je prejetje teh informacij prispevalo k zmanjšanju negotovosti in ustvarjanju priložnosti za usklajevanje za člane klepetalnice CODS & CHIPS.
1079
V zvezi s tem je treba opozoriti, kot je razvidno iz točk od 1064 do 1070 zgoraj, da se je več razprav, ugotovljenih v zadevnih klepetalnicah, večkrat nanašalo na iste evropske državne obveznice in da so te razprave privedle do istih vrst protikonkurenčnih ravnanj. Poleg tega še druge razprave, ki jih je preučila Komisija, kot so razprave z dne 25. septembra 2007 in 18. januarja 2011, kažejo, da sta bili klepetalnici zamenljivi.
1080
Predvsem več razprav, ki jih banka BofA posebej ne izpodbija, jasno kaže, da so člani klepetalnice CODS & CHIPS prejeli informacije, ki so bile pred tem izmenjane v klepetalnici DBAC.
1081
Med razpravo z dne 6. marca 2007, omenjeno v točki 110 obrazložitve izpodbijanega sklepa, ki je potekala v klepetalnici DBAC, so udeleženci te klepetalnice namreč pred avstrijsko dražbo razpravljali o svojih strategijah glede ponudb in ravneh previsokih ponudb. V tej klepetalnici je trgovalec banke UBS druge udeležence vprašal po ravni previsoke ponudbe in pojasnil, da načrtuje raven previsoke ponudbe od +14 do +18. Hkrati so v klepetalnici CODS & CHIPS isti trgovalci in trgovalec banke BofA prav tako razpravljali o avstrijski dražbi. Ta razprava je potekala na pobudo trgovalca banke BofA. Ta je namreč druge udeležence povprašal o njihovi ravni previsoke ponudbe ter povedal, kakšno raven previsoke ponudbe namerava uporabiti in za kakšno količino namerava zaprositi („What are we thinking for the austria? We are +16 for about 70m“). V odgovor je trgovalec banke BofA znova omenil raven previsoke ponudbe, ki jo je nameraval uporabiti („+14 +18“), in količino, ki jo je potreboval. Udeleženci so nato posodobili in pojasnili svojo strategijo. Tako je na primer trgovalec banke BofA razkril svoje ponudbe („+15 +17 +19… 20m each“). Po dražbi sta trgovalec banke RBS in trgovalec banke BofA čestitala skupini („well done everyone“„all of below the average well done everybody“).
1082
Komisija je v točkah 174 in 175 obrazložitve izpodbijanega sklepa navedla, da so 30. aprila 2008 člani klepetalnice DBAC v klepetalnici CODS & CHIPS delili strategijo, o kateri so pravkar razpravljali v klepetalnici DBAC v zvezi s francosko dražbo.
1083
Kar zadeva razpravo z dne 14. januarja 2009, omenjeno v točki 1068 zgoraj, je trgovalec banke BofA vprašal, ali je bila cena sindiciranja določena („is it priced??“), in dobil pritrdilen odgovor trgovalca banke Natixis. To informacijo je trgovalec banke UBS posredoval trgovalcu banke Natixis manj kot štiri minute prej v klepetalnici DBAC.
1084
Poleg tega je Komisija v točki 307 obrazložitve izpodbijanega sklepa navedla, da razpravi z dne 18. januarja 2011 v klepetalnicah CODS & CHIPS in DBAC prav tako dokazujeta zamenljivost teh dveh klepetalnic. Med razpravo, ki je tega dne potekala v klepetalnici CODS & CHIPS, je en trgovalec vprašal, ali obstaja druga klepetalnica, in pojasnil, da vidi vsaj pretok („dont we have a separate [chatroom] form the septics [the Americans]? at least we see some flow:-)“).
1085
Poleg tega je Komisija v točki 313 obrazložitve izpodbijanega sklepa navedla, da je trgovalec banke RBS med razpravo z dne 11. februarja 2011 v klepetalnici CODS & CHIPS kopiral odlomek pogovora, ki ga je imel s trgovalcem banke Portigon v klepetalnici DBAC.
1086
Razprave, omenjene v točkah od 1081 do 1085 zgoraj, ki jih banka BofA posebej ne izpodbija, tako jasno dokazujejo, da izmenjane informacije in ravnanja, storjena v klepetalnici DBAC, niso bila nujno namenjena izključno članom te klepetalnice in da so bile nekatere od teh informacij izmenjane tudi v klepetalnici CODS & CHIPS.
1087
Torej je treba ugotoviti, da so te izmenjave informacij in ta ravnanja v klepetalnici DBAC lahko privedli do zmanjšanja negotovosti ali do ustvarjanja priložnosti za usklajevanje tudi v klepetalnici CODS & CHIPS v korist članov te klepetalnice in zlasti banke BofA v obdobju njene udeležbe pri sporni kršitvi.
1088
Kar zadeva okoliščino, ki jo zatrjuje banka BofA, da so nekatere razprave, omenjene v točkah od 1081 do 1085 zgoraj, potekale po obdobju sodelovanja te banke pri kršitvi, ta ne more omajati presoje Splošnega sodišča. Za dokaz celovitega načrta in enotnega protikonkurenčnega cilja namreč ni potrebno, da so v obdobju sodelovanja vsake od zadevnih bank podani vsi elementi, ki jih je opredelila Komisija.
1089
Enotna narava cilja razprav, ki so potekale v obeh zadevnih klepetalnicah, je potrjena z dejstvom, omenjenim v točki 88 obrazložitve izpodbijanega sklepa, da sta ti klepetalnici začasno imeli isto ime, to je CODS & CHIPS, in sicer med 24. septembrom 2009 in 9. septembrom 2010.
1090
Četrtič, vsekakor je treba najprej poudariti, da dejstvo, da podjetje ni imelo interesa za sodelovanje pri nekaterih vidikih kršitve, ki jo je opredelila Komisija, nima nobene povezave z objektivnim merilom, ki je ugotoviti, ali so bile različne protikonkurenčne razprave del istega celovitega načrta, temveč se nanaša bolj na posebno subjektivno vlogo navedenega podjetja pri kršitvi (glej v tem smislu sodbo z dne 7. novembra 2019, Campine in Campine Recycling/Komisija, T‑240/17, neobjavljena, EU:T:2019:778, točka 252).
1091
Kar zadeva obstoj kršitve, ni pomembno, da je bila storitev te kršitve v poslovnem interesu zadevnega podjetja ali ne (glej sodbo z dne 7. novembra 2019, Campine in Campine Recycling/Komisija, T‑240/17, neobjavljena, EU:T:2019:778, točka 252 in navedena sodna praksa).
1092
Tako z dejstvom, da sodelovanje trgovalca banke BofA samo v klepetalnici CODS & CHIPS ni bilo v interesu te banke, ni mogoče omajati presoje Komisije, v skladu s katero so bila ravnanja, storjena v tej klepetalnici in klepetalnici DBAC, del istega celovitega načrta.
1093
Dalje, dejstvo, da so različna podjetja imela različne vloge pri uresničevanju enotnega protikonkurenčnega cilja, ne izključuje istovetnosti protikonkurenčnega namena in s tem kršitve, če je vsako podjetje na svoji ravni prispevalo k uresničevanju skupnega cilja (glej v tem smislu sodbi z dne 15. marca 2000, Cimenteries CBR in drugi/Komisija, T‑25/95, T‑26/95, od T‑30/95 do T‑32/95, od T‑34/95 do T‑39/95, od T‑42/95 do T‑46/95, T‑48/95, od T‑50/95 do T‑65/95, od T‑68/95 do T‑71/95, T‑87/95, T‑88/95, T‑103/95 in T‑104/95, EU:T:2000:77, točka 4123, in z dne 8. julija 2004, JFE Engineering/Komisija, T‑67/00, T‑68/00, T‑71/00 in T‑78/00, EU:T:2004:221, točka 370).
1094
Dejstvo, da je banka BofA k celovitemu načrtu prispevala samo s sodelovanjem v klepetalnici CODS & CHIPS, v nasprotju s trgovalci, ki so bili člani obeh zadevnih klepetalnic, ne preprečuje tega, da Komisija ugotovi obstoj celovitega načrta, ki je bil skupen tej klepetalnici in klepetalnici DBAC.
1095
Nazadnje, neupoštevanje omejevalnega sporazuma v ničemer ne spremeni samega obstoja tega sporazuma. Tudi ob domnevi, da je dokazano, da so nekateri udeleženci omejevalnega sporazuma uspeli zavajati druge udeležence in uporabljati omejevalni sporazum v svojo korist, zgolj to dejstvo ne odpravlja obstoja storjene kršitve (glej v tem smislu sodbi z dne 12. decembra 2014, Hansen & Rosenthal in H&R Wax Company Vertrieb/Komisija, T‑544/08, neobjavljena, EU:T:2014:1075, točka 249, in z dne 11. julija 2019, Huhtamäki in Huhtamaki Flexible Packaging Germany/Komisija, T‑530/15, neobjavljena, EU:T:2019:498, točka 118).
1096
Dejstvo, da so udeleženci klepetalnice DBAC imeli več koristi od storjenih ravnanj kot udeleženci samo klepetalnice CODS & CHIPS, kot je banka BofA, torej ne more omajati obstoja protikonkurenčnega cilja, skupnega tema klepetalnicama. Drugače povedano, dejstvo, da so trgovalci v klepetalnici DBAC klepetalnico CODS & CHIPS uporabljali v svojo korist, ne more omajati dejstva, da sta bili ti klepetalnici del celovitega načrta z enotnim protikonkurenčnim ciljem.
1097
Iz tega sledi, da je Komisija utemeljeno ugotovila, da se s tem, da je bil trgovalec banke BofA namerno izključen iz klepetalnice DBAC, in da so ravnanja v klepetalnici DBAC lahko škodila akterjem, ki so bili iz nje izključeni, ne more podvomiti o dokazih, ki jih ima na voljo. To še toliko bolj velja, ker je ugotovila obstoj več drugih objektivnih elementov, ki so po njenem mnenju prav tako potrjevali, da sta klepetalnici del istega celovitega načrta.
ii) Objektivni elementi, omenjeni v izpodbijanem sklepu
1098
Banka BofA izpodbija sedem objektivnih elementov, ki jih je Komisija omenila v točkah od 416 do 423 obrazložitve izpodbijanega sklepa, da bi potrdila, da sta bili klepetalnici CODS & CHIPS in DBAC po naravi povezani in dopolnjujoči ter namenjeni doseganju ciljev celovitega načrta, ki ga je ugotovila Komisija (glej točko 946 zgoraj).
1099
Uvodoma, na eni strani drži, kot v bistvu trdi banka BofA, da dejstvo, da so tajna dogovarjanja povezana z istim produktom in isto dejavnostjo, dejstvo, da so uporabljena ista komunikacijska sredstva, in dejstvo, da so vpletene iste osebe – če se obravnavajo ločeno – niso dovolj za dokaz obstoja celovitega načrta z enotnim protikonkurenčnim ciljem in torej enotne kršitve.
1100
Vendar so ob domnevi, da so dokazani, ti objektivni elementi upoštevni za presojo obstoja enotne kršitve in, obravnavani skupaj, lahko potrjujejo, da sta bili klepetalnici CODS & CHIPS in DBAC po naravi povezani in dopolnjujoči ter namenjeni doseganju ciljev celovitega načrta, ki ga je ugotovila Komisija (glej točko 925 zgoraj).
1101
Na drugi strani, kar zadeva trditve banke BofA, da je namerna izključitev njenega trgovalca v protislovju z nekaterimi objektivnimi elementi, omenjenimi v izpodbijanem sklepu, je treba te trditve zavrniti iz razlogov, predstavljenih v točkah od 1058 do 1097 zgoraj.
1102
Nazadnje, okoliščina, da so se nekateri dogodki, ki jih je Komisija upoštevala za ugotovitev obstoja enotne kršitve, zgodili po obdobju sodelovanja določene banke pri kršitvi, ne more omajati te ugotovitve (glej točko 1088 zgoraj).
1103
Prvič, banka BofA trdi, da evropske državne obveznice, na katere se nanašajo ravnanja, očitana zadevnim bankam, niso homogen produkt, ker imajo številne različne značilnosti. Poleg tega naj Komisija nikakor ne bi dokazala, da bi bila izmenjava informacij o neki evropski državni obveznici lahko upoštevna v okviru nakupa druge evropske državne obveznice ali trgovanja z njo, tudi ob upoštevanju različnih pozicij in naložbenih portfeljev različnih trgovalcev.
1104
Vendar na eni strani banka BofA ne izpodbija, da so bile različne vrste evropskih državnih obveznic lahko predmet izmenjav informacij med trgovalci v klepetalnicah CODS & CHIPS in DBAC med njunim celotnim obstojem, ne glede na to, ali sta ti klepetalnici obravnavani skupaj ali ločeno. Banka BofA prav tako ne izpodbija, da so isti trgovalci – in torej iste banke – lahko kupili različne vrste evropskih državnih obveznic ali trgovali z njimi, brez posebnega razlikovanja med njimi, zlasti kar zadeva izdajatelja ali dospelost danih obveznic (glej točki 416 in 466 obrazložitve izpodbijanega sklepa).
1105
Na drugi strani, glede trditve banke BofA, da Komisija ni dokazala, da bi bila izmenjava informacij o eni evropski državni obveznici lahko upoštevna v okviru nakupa druge evropske državne obveznice ali trgovanja z njo, je treba navesti, da ta banka ni posebej izpodbijala pojasnil, ki jih je Komisija v zvezi s tem navedla v točkah od 45 do 50 obrazložitve izpodbijanega sklepa in zlasti v točki 47 te obrazložitve.
1106
Prav tako glede tega več razprav, preučenih v izpodbijanem sklepu, kaže, da so trgovalci hoteli vplivati na ceno nekaterih evropskih državnih obveznic, da bi dobili ugodne pogoje pri nakupu drugih evropskih državnih obveznic. Na primer, Komisija je v točki 254 obrazložitve izpodbijanega sklepa pojasnila, da so se trgovalci med razpravo z dne 19. junija 2009 v klepetalnici DBAC dogovorili za nakup francoske referenčne evropske državne obveznice z dospelostjo leta 2038, da bi poskusili dvigniti njeno ceno na sekundarnem trgu in tako zvišati ceno izdaje obveznice, ki jo je izdala ista država, vendar z dospelostjo leta 2041. Enako ravnanje je na primer mogoče opaziti v razpravi z dne 7. julija 2009 v klepetalnici DBAC, omenjeni v točki 259 obrazložitve izpodbijanega sklepa, v zvezi z italijansko evropsko državno obveznico. Poleg tega druge razprave kažejo, da so bile izmenjave informacij o eni evropski državni obveznici lahko upoštevne v okviru nakupa druge evropske državne obveznice ali trgovanja z njo (glej točke od 967 do 969 zgoraj).
1107
Drugič, banka BofA se omejuje na izpodbijanje upoštevnosti istovetnosti uporabljenih komunikacijskih sredstev za dokaz obstoja enotne kršitve. Banka BofA torej ne izpodbija, da sta bili klepetalnici CODS & CHIPS in DBAC enaki komunikacijski sredstvi glede na njuno delovanje in da so trgovalci dejansko uporabljali isti komunikacijski sredstvi, razen v tej meri, da njen trgovalec ni uporabljal klepetalnice DBAC ali dvostranskih načinov komuniciranja.
1108
Poleg tega banka BofA ne navaja nobene posebne trditve zoper ugotovitev Komisije, da je bila udeležba v klepetalnicah CODS & CHIPS in DBAC možna le na povabilo. Ta ugotovitev je poleg tega podkrepljena med drugim z razpravo z dne 29. januarja 2007, omenjeno v točki 104 obrazložitve izpodbijanega sklepa, in razpravo z dne 13. decembra 2007, omenjeno v točki 134 obrazložitve tega sklepa, kar zadeva sprejem v klepetalnico CODS & CHIPS, ter razpravo z dne 9. septembra 2010, omenjeno v točki 294 obrazložitve izpodbijanega sklepa, kar zadeva sprejem v klepetalnico DBAC.
1109
V zvezi s tem razpravi z dne 13. decembra 2007 v klepetalnicah DBAC in CODS & CHIPS, ki sta se nanašali na možen sprejem dveh novih trgovalcev v klepetalnico CODS & CHIPS, kažeta, da je tudi po ustanovitvi klepetalnice DBAC sprejem v klepetalnico CODS & CHIPS temeljil na zaupanju („can’t be trusted“; „i dont trust him“).
1110
Tretjič, glede vpletenih oseb je treba poudariti, da je treba trditve banke BofA v delu, v katerem se opirajo na to, da je bil njen trgovalec namerno izključen iz zaupnega kroga, ustvarjenega v klepetalnici DBAC, zavrniti iz razlogov, navedenih v točkah od 1058 do 1097 zgoraj.
1111
Poleg tega je treba opozoriti, da drži, da člani klepetalnic CODS & CHIPS in DBAC niso bili popolnoma isti. Vendar so bili štirje ustanovni člani klepetalnice DBAC tudi člani klepetalnice CODS & CHIPS.
1112
Poleg tega so nekateri trgovalci, kot je navedla Komisija, zamenjali banko, vendar ostali člani navedenih klepetalnic. Tej zamenjavi delodajalca je namreč hitro sledila odobritev novega dostopa do navedenih klepetalnic. Kot je razvidno iz razprav, ki jih je Komisija preučila v izpodbijanem sklepu, je bilo to opaženo za trgovalca, ki sta bila znova sprejeta v obe zadevni klepetalnici, in še enega trgovalca, ki je bil znova sprejet v klepetalnico CODS & CHIPS. V zvezi s tem je treba zlasti navesti, da je bil eden od ustanovnih članov klepetalnice DBAC znova sprejet dvakrat, in to ne samo v klepetalnico DBAC, ampak tudi v klepetalnico CODS & CHIPS, in sicer 3. marca 2008 in nato 19. oktobra 2009. Drug ustanovni član klepetalnice DBAC je bil v ti klepetalnici znova sprejet 18. januarja 2011.
1113
Komisija je torej pravilno ugotovila, da so trgovalci običajno isti in da torej obstaja visoka stopnja kontinuitete in prekrivanja v zvezi s tem. Poleg tega je iz točke 1112 zgoraj razvidno, da so ustanovni člani klepetalnice DBAC še naprej želeli biti člani klepetalnice CODS & CHIPS, vključno po ustanovitvi klepetalnice DBAC in po dejanjih, omenjenih v točkah od 1054 do 1056 zgoraj.
1114
Četrtič, banka BofA priznava, da je dejstvo, da so vse zadevne protikonkurenčne razprave potekale v istem obdobju, lahko upoštevno za presojo obstoja enotne in trajajoče kršitve. Vendar se banka BofA sklicuje na to, da je bil njen trgovalec namerno izključen iz klepetalnice DBAC in da so razprave v klepetalnici DBAC prenehale več mesecev pred koncem sporne kršitve v klepetalnici CODS & CHIPS.
1115
V zvezi s tem dejstvo, ki ga zatrjuje banka BofA, da so se razprave v klepetalnici DBAC končale 8. julija 2011, to je več mesecev pred koncem sporne kršitve v klepetalnici CODS & CHIPS, ni dovolj, da bi se podvomilo o obstoju časovnega prekrivanja obeh klepetalnic in protikonkurenčnih ravnanj, storjenih v teh klepetalnicah.
1116
Kot je namreč razvidno iz točk od 82 do 86 obrazložitve izpodbijanega sklepa, so isti štirje trgovalci klepetalnico CODS & CHIPS in nato klepetalnico DBAC ustvarili v razmiku nekaj tednov na začetku leta 2007. Poleg tega so kljub dejstvom, omenjenim v točkah od 1054 do 1056 zgoraj, protikonkurenčne izmenjave v obeh klepetalnicah potekale več kot štiri leta med letoma 2007 in 2011. Te izmenjave so se v tem obdobju večkrat nanašale na isto temo (glej točke od 1064 do 1071 in od 1080 do 1086 zgoraj).
1117
Petič, banka BofA meni, da tajna dogovarjanja niso imela „istega vzorca“. Na eni strani naj bi namreč razprave v klepetalnici DBAC potekale vsak dan ali vsaka dva dneva. Nasprotno pa naj razprave v klepetalnici CODS & CHIPS ne bi bile pogoste. Na drugi strani, v nasprotju z razpravami, opaženimi v klepetalnici DBAC, naj v različnih razpravah, ki so potekale v klepetalnici CODS & CHIPS, ne bi obstajal skladen vzorec in Komisija naj v zadnjenavedeni klepetalnici ne bi našla vsakodnevnih razprav ali razprav, ki so potekale več dni zaporedoma pred bližajočo se dražbo. Nazadnje, dejstvo, da v obeh zadevnih klepetalnicah dogovarjanja niso imela istega vzorca, naj bi bilo podkrepljeno z izjavo družbe Natixis zaradi prizanesljivosti.
1118
Kar zadeva trditev, da so bile razprave v obeh zadevnih klepetalnicah pogoste oziroma da razprave v klepetalnici CODS & CHIPS niso bile pogoste, je treba navesti, da ta pogostost ni bistveni vidik objektivnega elementa, povezanega z vzorcem tajnih dogovarjanj in predstavljenega v točki 420 obrazložitve izpodbijanega sklepa. V resnici je upoštevni vidik, kot je predstavljen v navedeni točki obrazložitve, v bistvu zlasti to, da so trgovalci razpravljali pred izdajami obveznic na primarnem trgu, poskušali vplivati na tečaje obveznic na sekundarnem trgu in delili povratne informacije po svojih ravnanjih, in to v zvezi z različnimi vrstami obveznic. Komisija je navedla tudi, da so se od začetka do konca izmenjevale občutljive informacije, kar je zadevnim trgovalcem omogočilo, da so iskali različne načine za ustvarjanje dobička na sekundarnem trgu.
1119
Iz razprav, ki jih je Komisija preučila v izpodbijanem sklepu, pa je dejansko razvidno, da so razprave v klepetalnici CODS & CHIPS, kot je ta institucija navedla v točki 420 obrazložitve navedenega sklepa, tako kot razprave v klepetalnici DBAC privedle do predhodnih izmenjav informacij in uravnave strategij pred bližajočo se dražbo ter do poznejših povratnih informacij, zlasti v obliki čestitk, vključno po dejanjih, omenjenih v točkah od 1054 do 1056 zgoraj. Podobno razprave v klepetalnici CODS & CHIPS kažejo, da so se v njej tako kot v klepetalnici DBAC od začetka do konca izmenjevale občutljive informacije, kar je zadevnim trgovalcem omogočilo, da so iskali različne načine za ustvarjanje dobička na sekundarnem trgu.
1120
Poleg tega trditev banke BofA, da Komisija ni opredelila niti enega primera razprav v klepetalnici CODS & CHIPS, ki bi potekale več zaporednih dni pred dražbo, ne more omajati presoje Komisije, da so zadevne prakse imele isti vzorec. Vsekakor, kot poudarja Komisija, razprave, ki so v klepetalnici CODS & CHIPS potekale 9., 10. in 11. januarja 2008, omenjene v točkah od 143 do 146 obrazložitve izpodbijanega sklepa, potrjujejo, da so v tej klepetalnici razprave potekale več zaporednih dni pred dražbo.
1121
Poleg tega izjave banke Natixis kot prosilca za prizanesljivost ne potrjujejo izjave banke BofA, da so pred enajstimi dražbami v letu 2008 intenzivne izmenjave potekale v klepetalnici DBAC, ne pa v klepetalnici CODS & CHIPS. Ta trditev namreč temelji na upoštevanju številnih dvostranskih izmenjav, ki so potekale zunaj klepetalnic in torej tudi zunaj klepetalnice DBAC.
1122
Šestič, banka BofA trdi, da razprave v klepetalnici CODS & CHIPS v obdobju njene udeležbe pri sporni kršitvi niso bile pogoste in da je velika večina teh razprav potekala v klepetalnici DBAC.
1123
V zvezi s tem drži, da je med razpravami v klepetalnici CODS & CHIPS včasih preteklo več tednov, celo več mesecev.
1124
Vendar razprave, ki jih je navedla Komisija, dokazujejo, da je bila v več drugih obdobjih, prekrivajočih se ali ne z obdobjem kršitve, ugotovljenim v zvezi z banko BofA, pogostost razprav v klepetalnici CODS & CHIPS prav tako visoka, na primer januarja in marca 2008, oktobra 2009, februarja 2010 ali aprila 2011, to je tudi po dejanjih, omenjenih v točkah od 1054 do 1056 zgoraj. Poleg tega so – čeprav je po marcu 2008 pogostost razprav začasno upadla – po tem datumu v klepetalnici CODS & CHIPS potekale še številne razprave.
1125
Vsekakor je vprašanje velike pogostosti razprav zgolj eden od objektivnih elementov, ki jih je Komisija navedla za ugotovitev obstoja enotnega protikonkurenčnega cilja.
1126
Sedmič, v zvezi s tem, da banka BofA izpodbija presojo v točki 423 obrazložitve izpodbijanega sklepa, v skladu s katero so bile protikonkurenčne izmenjave pogosto podobne, so bile prepletene in se prekrivale ter so potekale v obeh klepetalnicah, je treba napotiti na točke od 1064 do 1071 in od 1080 do 1086 zgoraj.
1127
Iz tega sledi, da je obstoj celovitega načrta, skupnega obema zadevnima klepetalnicama – čeprav trgovalec banke BofA ni bil član klepetalnice DBAC in kljub izjavam nekaterih ustanovnih članov klepetalnice DBAC, omenjenih v točkah od 1054 do 1056 zgoraj – potrjen s tem, prvič, da so se protikonkurenčna ravnanja, storjena v teh klepetalnicah, nanašala na vse vrste evropskih državnih obveznic, drugič, da so se ta ravnanja izvajala z istimi komunikacijskimi sredstvi, tretjič, da so bile vpletene osebe običajno iste, četrtič, da so ravnanja, storjena v obeh zadevnih klepetalnicah, potekala v obdobjih, ki se precej prekrivajo, petič, da so navedena ravnanja imela isti vzorec, šestič, da so bila ta ravnanja glede na posamezna obdobja pogosta, in sedmič, da so bile protikonkurenčne izmenjave pogosto podobne, prepletene, se prekrivale in potekale v obeh klepetalnicah.
1128
Banka BofA torej ni dokazala, da je Komisija storila napako pri presoji, ko je ugotovila, da objektivni elementi, ki jih je ugotovila, potrjujejo tudi, da sta bili zadevni klepetalnici povezani in se dopolnjevali, da bi dosegli zastavljene cilje.
1129
Te ugotovitve ne omaje okoliščina, da je banka UBS v izjavi zaradi prizanesljivosti z dne 29. junija 2016 pojasnila, da je najbolj upoštevna razprava potekala predvsem med štirimi trgovalci, ki so ustanovili klepetalnico CODS & CHIPS in nato klepetalnico DBAC, in sicer trgovalcem banke UBS, enim od trgovalcev banke RBS in trgovalcema, ki sta sprva delala za banko ABN-AMRO (postala banka RBS).
1130
Najprej, zadevni štirje trgovalci so bili namreč hkrati člani klepetalnice CODS & CHIPS in klepetalnice DBAC. Dalje, banka UBS ni pojasnila, v kateri klepetalnici je potekala „najbolj upoštevna“ razprava in ni zagotovila podrobnih informacij o izmenjavah, ki so potekale v obeh zadevnih klepetalnicah. Nazadnje, iz tega, da je „najbolj upoštevna“ razprava potekala med zadevnimi štirimi trgovalci, ni mogoče sklepati, da izmenjave z drugimi trgovalci niso bile upoštevne. Poleg tega je trgovalec banke BofA med udeleženci razprav, ki so potekale v klepetalnici CODS & CHIPS in jih je banka UBS omenila v izjavi zaradi prizanesljivosti.
iii) Neseznanjenost z izmenjavami, ki so potekale zunaj klepetalnice CODS & CHIPS
1131
Kar zadeva neseznanjenost trgovalca banke BofA z izmenjavami, ki so potekale zunaj klepetalnice CODS & CHIPS, in neobstoj dokaza o razpravah med tem trgovalcem in drugimi trgovalci zunaj te klepetalnice, je treba opozoriti, da te trditve temeljijo na subjektivnih elementih, povezanih z odgovornostjo banke BofA.
1132
Iz sodne prakse, omenjene v točkah od 332 do 338 zgoraj, pa je razvidno, da taki elementi niso upoštevni za presojo obstoja celovitega načrta, s katerim se uresničuje skupni cilj.
1133
Dejstvo, da podjetje ne ve za izmenjavo informacij med drugimi udeleženci kršitve in z njo ni seznanjeno, namreč ne more odpraviti enotne in trajajoče narave navedene kršitve (glej v tem smislu sodbo z dne 24. junija 2015, Fresh Del Monte Produce/Komisija in Komisija/Fresh Del Monte Produce, C‑293/13 P in C‑294/13 P, EU:C:2015:416, točka 160).
1134
O neobstoju celovitega načrta z enotnim protikonkurenčnim ciljem, ki je skupen obema zadevnima klepetalnicama, torej ni mogoče sklepati iz neseznanjenosti banke BofA z obstojem klepetalnice DBAC ali iz neobstoja dokaza o razpravah med njenim trgovalcem in drugimi trgovalci zunaj te klepetalnice.
1135
Vendar je Komisija zaradi te neseznanjenosti menila, da je banka BofA odgovorna le za ravnanja, ugotovljena v klepetalnici CODS & CHIPS.
1136
Tudi če bi se neseznanjenost določenega podjetja in neobstoj namere, da prispeva h kršitvi, lahko, kot trdi banka BofA, upoštevala pri presoji obstoja enotnega protikonkurenčnega cilja, tako upoštevanje ne bi moglo omajati ugotovitve obstoja protikonkurenčnega cilja, skupnega obema zadevnima klepetalnicama.
1137
Iz izpodbijanega sklepa je namreč razvidno, da je banka BofA prek svojega trgovalca dejavno in namerno v klepetalnici CODS & CHIPS prispevala k štirim kategorijam ravnanj, omenjenim v točki 43 zgoraj, in torej k protikonkurenčnemu cilju, skupnemu obema zadevnima klepetalnicama. Poleg tega ta banka ni navedla elementa, s katerim bi izpodbijala vidike izpodbijanega sklepa, ki dokazujejo, da je bil namen ravnanj te banke prispevati k sporni kršitvi v celoti ali da je nameravala vsaj prispevati k skupnemu cilju, tudi če bi to zajemalo le protikonkurenčna ravnanja udeležencev klepetalnice CODS & CHIPS.
[…]
3) Drugi tožbeni razlog banke UniCredit, ki se v bistvu nanaša na to, da je bila enotna kršitev osredotočena na primarni trg
[…]
1163
Poleg tega trditve banke UniCredit ne morejo omajati presoj Komisije, v skladu s katerimi je celovit načrt, ki ga je ugotovila, zajemal hkrati primarni in sekundarni trg.
1164
Drugi tožbeni razlog banke UniCredit je torej treba zavrniti v delu, ki se nanaša na obstoj enotne kršitve.
4) Sklepna ugotovitev o obstoju enotne kršitve
1165
Ob upoštevanju navedenega je treba četrti tožbeni razlog banke Nomura in četrti tožbeni razlog banke Portigon zavrniti v delu, v katerem se nanašata na ugotovitev obstoja enotne kršitve.
1166
Poleg tega je treba zavrniti celoten prvi tožbeni razlog banke BofA.
1167
Povrhu je drugi tožbeni razlog banke UniCredit zavrnjen v delu, ki se nanaša na obstoj enotne kršitve.
d)
Očitki bank Nomura in Portigon o trajajoči naravi kršitve
1168
Komisija je v točki 420 obrazložitve izpodbijanega sklepa pojasnila razloge, zaradi katerih je menila, da imajo zadevne protikonkurenčne razprave isti vzorec. Ob tej priložnosti je pojasnila, da so bili trgovalci pogosto v stiku. Poleg tega je v točki 422 obrazložitve navedenega sklepa poudarila, da je bila pogostost razprav visoka. Nazadnje, v točkah od 449 do 464 obrazložitve navedenega sklepa je odgovorila na nekatere trditve bank Nomura in BofA. V okviru odgovora je med drugim opozorila, prvič, da so v različnih klepetalnicah redno potekale številne razprave, drugič, da so vse razprave, omenjene v oddelku 4 izpodbijanega sklepa in Prilogi 1 k temu sklepu, del sklopa indicev, ki podpira presojo, v skladu s katero je kršitev trajajoča, in tretjič, da v kontekstu celovitega načrta, ki je trajal več let, dvomesečna vrzel med dvema izrazoma omejevalnega sporazuma ni pomembna.
1169
Uvodoma je treba poudariti, da tudi če se zunanji znaki omejevalnega sporazuma pojavljajo v različnih časovno bolj ali manj oddaljenih obdobjih, lahko Komisija v okviru presoje trajajoče narave kršitve, ki traja več let, ugotovi, da ta kršitev ni bila prekinjena, prvič, če različna dejanja, ki so del navedene kršitve, uresničujejo samo en cilj in se lahko umeščajo v okvir enotne kršitve, in drugič, če noben indic ali dokaz ne dokazuje, da se kršitev med temi obdobji ni nadaljevala (glej v tem smislu sodbi z dne 18. marca 2021, Pometon/Komisija, C‑440/19 P, EU:C:2021:214, točki 112 in 114, in z dne 17. maja 2013, Trelleborg Industrie in Trelleborg/Komisija, T‑147/09 in T‑148/09, EU:T:2013:259, točki 61 in 63).
1170
Načelo pravne varnosti vseeno zahteva, da mora Komisija predložiti vsaj dokaze glede dejstev, ki so si časovno dovolj blizu, da se lahko razumno potrdi, da je ta kršitev med dvema določenima datumoma trajala brez prekinitve (glej v tem smislu sodbo z dne 29. septembra 2021, Nichicon Corporation/Komisija, T‑342/18, EU:T:2021:635, točka 365 (neobjavljena) in navedena sodna praksa).
1171
Čeprav je obdobje, ki loči dve kršitveni ravnanji, upoštevno merilo pri ugotavljanju trajajoče narave kršitve, pa vprašanja, ali je to obdobje dovolj dolgo, da bi pomenilo prekinitev kršitve, ni mogoče preučevati abstraktno. Nasprotno, preučiti ga je treba v povezavi z delovanjem zadevnega omejevalnega sporazuma (glej sodbo z dne 29. septembra 2021, Nichicon Corporation/Komisija, T‑342/18, EU:T:2021:635, točka 366 (neobjavljena) in navedena sodna praksa).
1172
Glede na te preudarke je treba zaporedoma preučiti trditve, ki sta jih banki Nomura in Portigon navedli v okviru svojega četrtega tožbenega razloga in se v bistvu nanašajo na to, da Komisija ni ustrezno upoštevala okoliščin, ki pomenijo prekinitve, ki utemeljujejo zavrnitev opredelitve kot trajajoče kršitve, vsaj v obdobju, v katerem je Komisija menila, da sta bili udeleženi pri sporni kršitvi.
1) Trditve banke Nomura
1173
Banka Nomura trdi, da sporna kršitev ni trajajoča kršitev. Po njenem mnenju bi namreč lahko šlo le za ponavljajočo se kršitev.
1174
Prvič, po mnenju banke Nomura ekonomske študije kažejo, da so cenovni učinki dražbe omejeni na obdobje največ petih dni trgovanja in da so učinki protikonkurenčne razprave od domnevi, da so taki učinki mogoči, še kratkotrajnejši zaradi ugotovljene volatilnosti cen.
1175
Drugič, ob upoštevanju volatilnosti in dinamičnosti sektorja evropskih državnih obveznic naj bi bilo delovanje sporne kršitve ob domnevi, da obstaja, odvisno od posebnih „pozitivnih ukrepov“. Zadevni trgovalci naj bi si tako morali redno izmenjevati posodobljene in aktualne občutljive informacije na primer v zvezi s svojimi načrtovanimi ponudbami ob dani dražbi, ker naj bi upoštevnost teh informacij hitro minila. Komisija pa naj ne bi predložila nobenega dokaza o neki obliki sporazuma, na podlagi katerega bi trgovalci morali izmenjati informacije, takoj ko bi jih imeli, in bili kaznovani, če tega ne bi storili.
1176
Tretjič, Komisija naj ne bi mogla domnevati, da se je sporna kršitev nadaljevala v obdobjih, v katerih ni dokaza o obstoju protikonkurenčnega ravnanja. V obravnavani zadevi naj bi Komisija nezakonito obrnila dokazno breme. Komisija naj bi bila namreč tista, ki bi morala dokazati ne le obstoj kršitve, temveč tudi njeno trajanje, vključno z njeno trajajočo ali ponavljajočo se naravo. Vendar naj bi bilo več obdobij, za katera naj Komisija ne bi predložila nobenega dokaza o pozitivnih ukrepih.
1177
Četrtič, banka Nomura se sklicuje na štiri vrzeli med izrazi ugotovljene kršitve v obdobju kršitve, ki je bilo ugotovljeno v zvezi z njo. Banka Nomura se v bistvu sklicuje na 45-dnevno vrzel med razpravama z dne 18. januarja in 3. marca 2011, 32-dnevno vrzel med razpravama z dne 3. marca in 5. aprila 2011, 20-dnevno vrzel med razpravama z dne 1. in 22. junija 2011 in 24-dnevno vrzel med razpravama z dne 3. in 28. novembra 2011. V zvezi z vrzelma med razpravama z dne 1. in 22. junija 2011 in razpravama z dne 3. in 28. novembra 2011 banka Nomura tudi dodaja, da ni bilo nobene protikonkurenčne razprave kljub dražbam, ki jih je med temi datumi organiziral zlasti isti urad za upravljanje dolga.
1178
Na prvem mestu, v zvezi s tem je zlasti iz točk od 933 do 1041 zgoraj razvidno, da so bila v celotnem obdobju kršitve ravnanja zadevnih bank del celovitega načrta z enotnim protikonkurenčnim ciljem. Ker je torej imela na voljo dovolj elementov za ugotovitev obstoja celovitega načrta z enotnim protikonkurenčnim ciljem med 4. januarjem 2007 in 28. novembrom 2011, se v nasprotju s tem, kar namiguje banka Nomura, ni zahtevalo, da Komisija dokaže, da so udeleženci izrecno in predhodno sklenili celovit sporazum, ki je opredeljeval njihovo delovanje na trgu, ali da so, splošneje, predhodno formalizirali namen, da bodo ravnali protikonkurenčno.
1179
Iz tega izhaja, da je Komisija lahko ugotovila, da se je sporna kršitev nadaljevala skozi celotno obdobje kršitve, ugotovljeno v izpodbijanem sklepu, razen če bi bilo treba ugotoviti, da je bila kršitev prekinjena (glej točke od 1169 do 1171 zgoraj).
1180
Na drugem mestu, trditev banke Nomura, da so učinki dražbe na cene omejeni na okno največ petih dni trgovanja, temelji na sklicevanju na odgovor te banke na obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah, v katerem napotuje na seznam objav o tej temi brez pojasnil o vsebini teh objav. Poleg tega banka Nomura v odgovoru na obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah obravnava le učinke dražbe na cene evropske državne obveznice na sekundarnem trgu. Kot navaja Komisija, trditev banke Nomura torej ne upošteva vpliva omejevalnega sporazuma ob prvi dražbi na poznejše dražbe istih evropskih državnih obveznic ali vpliva omejevalnega sporazuma o tako imenovanih referenčnih obveznicah na druge evropske državne obveznice s podobnimi značilnostmi (glej točke od 964 do 970 zgoraj).
1181
Poleg tega trditev banke Nomura, ki temelji na tem, da naj bi udeleženci klepetalnic imeli številne druge priložnosti za dogovor, ni povezana z določenim dokazom.
1182
Neodvisno od utemeljenosti trditev banke Nomura, omenjenih v točkah 1180 in 1181 zgoraj, je treba, prvič, opozoriti, da je bil, kot je razvidno iz točke 414 obrazložitve izpodbijanega sklepa, protikonkurenčni cilj, ki se je uresničeval v obravnavani zadevi, zagotoviti želene dodelitve evropskih državnih obveznic na dražbah in ohraniti status primarnega trgovca zadevnih bank po najnižji ceni. Trgovalci so želeli podpreti ali vsaj upoštevati pozicije in strategije drug drugega, ko so trgovali z evropskimi državnimi obveznicami na sekundarnem trgu, in jih po možnosti medsebojno uskladiti. Namen ravnanja bank na primarnem in sekundarnem trgu je bil nenazadnje medsebojno si pomagati pri ustvarjanju več dejavnosti trgovanja z evropskimi državnimi obveznicami in povečanju prihodkov.
1183
Kot je Komisija v bistvu pojasnila v točkah 377, 378, 414, 420, 510, 537 in 540 obrazložitve izpodbijanega sklepa in kot je razvidno iz razprav, ki jih je Komisija preučila v navedenem sklepu, je bil namen razprav med zadevnimi trgovalci opredeliti, ustvariti in izkoristiti priložnosti za usklajevanje njihovih ravnanj v zvezi z danimi dražbami, sindiciranji in dejavnostmi trgovanja v sektorju evropskih državnih obveznic.
1184
Trgovalci zadevnih bank so uresničevali protikonkurenčni cilj, ki ga je Komisija ugotovila v izpodbijanem sklepu, s tem, da so svobodno izmenjevali informacije o svojih dejavnostih, povezanih s prihodnjimi, tekočimi ali nedavno končanimi izdajami evropskih državnih obveznic, ali celo o svojih dejavnostih, povezanih s trgovanji z evropskimi državnimi obveznicami, ki so potekala ali so bila končana. Kot je Komisija navedla v točki 764 obrazložitve izpodbijanega sklepa, so zadevne razprave potekale v klepetalnicah, ki so udeleženim trgovalcem med drugim omogočale izmenjavo v realnem času. Uporaba teh klepetalnic je udeleženim trgovalcem torej ponujala možnost za izmenjavo poslovno občutljivih informacij in za opredelitev priložnosti za usklajevanje, ko je bilo to mogoče in zlasti ko so izrazili skupen interes za eno ali več določenih evropskih državnih obveznic na primarnem ali sekundarnem trgu. Tako so navedeni trgovalci poskušali doseči navedeni protikonkurenčni cilj v okviru protikonkurenčnih izmenjav v zvezi z določenimi izdajami ali trgovanji, celo v zvezi z informacijami, ki so bile upoštevne za določena obdobja.
1185
V teh okoliščinah vsakodnevna interakcija in zelo pogosto sodelovanje v protikonkurenčnih razpravah nista bila potrebna za delovanje sporne kršitve, ker izdaje evropskih državnih obveznic in trgovanja z njimi niso bili nujno povezani. Tudi če je protikonkurenčno ravnanje v zvezi z eno evropsko državno obveznico lahko vplivalo na drugo evropsko državno obveznico in tudi če je ravnanje na primarnem trgu lahko vplivalo na sekundarni trg in obratno, morebitni uspeh protikonkurenčne razprave v zvezi z določenim sindiciranjem, dražbo ali trgovanjem namreč ni bil odvisen od sodelovanja v več razpravah o drugih sindiciranjih, dražbah ali trgovanjih.
1186
Zato tudi če so, kot trdi banka Nomura, udeleženci zadevnih klepetalnic imeli številne druge priložnosti za dogovor, ki jih niso izkoristili, ta ugotovitev ne more omajati presoje Komisije, v skladu s katero je bila enotna kršitev trajajoča.
1187
Drugič, kot je Komisija v bistvu pojasnila v točkah 391, 417, 443, 596, 764 in 798 obrazložitve izpodbijanega sklepa, so bile izmenjave informacij v zadevnih klepetalnicah povezane s pričakovanjem, da vsi udeleženci razkrijejo občutljive informacije, kar je enim in drugim omogočalo, da so imeli vzajemno korist od teh izmenjav. Tako je trgovalec, kot kažejo nekatere razprave, ki jih je analizirala Komisija, če ni izpolnil splošnih pričakovanj glede medsebojne izmenjave, tvegal izključitev iz teh klepetalnic (glej točke od 490 do 492 zgoraj o analizi razprav, ki se posebej ne izpodbijajo). Kot je Komisija poudarila v točki 799 obrazložitve izpodbijanega sklepa, so izmenjave v navedenih klepetalnicah temeljile na medsebojnem zaupanju in upanju, da bodo udeleženci sčasoma dobili podobne občutljive informacije. Tako je med drugim Komisija v točkah 482 in 798 obrazložitve izpodbijanega sklepa v bistvu navedla, da je interakcija enega trgovalca – v tem primeru trgovalca banke BofA ali trgovalca banke UniCredit – povečala medsebojno odvisnost med trgovalci pri ohranjanju njihovega trajnega ravnanja.
1188
Zato je protikonkurenčni cilj, ki so ga trgovalci skušali uresničiti, temeljil na njihovem skupnem razumevanju, da drug drugemu pomagajo, da bi sčasoma vsi imeli korist od tega. Na tej podlagi je trgovalec s konkurenti izmenjeval poslovno občutljive informacije, ker je pričakoval, da bodo drugi trgovalci v prihodnje ravnali enako. V kontekstu delovanja zadevnega omejevalnega sporazuma so ravnanja, ki jih je ugotovila Komisija, in splošneje celovit načrt, v okvir katerega so se ta ravnanja umeščala, torej temeljili na vzajemnih pričakovanjih, ki jih je okrepila vsaka protikonkurenčna razprava, cilj pa je bil doseči trajno prednost pred uradi za upravljanje dolga držav članic euroobmočja, konkurenčnimi trgovalci in njihovimi strankami ter nazadnje povečati prihodke udeležencev ob izdaji evropskih državnih obveznic ali trgovanju z njimi na primarnem in sekundarnem trgu.
1189
V teh okoliščinah kratkotrajnost obdobij, v katerih so izmenjane informacije zastarele, na katero se sklicuje banka Nomura, ni zahtevala, da Komisija pojasni, kako so bile zapolnjene vrzeli, ugotovljene med dvema izrazoma kršitve. Poleg tega ta kratkotrajnost ne more omajati sklepne ugotovitve Komisije, da je bila sporna enotna kršitev trajajoča.
1190
Na tretjem mestu, Komisija se je oprla na dokaze, ki se nanašajo na časovno dovolj bližnja dejstva, in utemeljeno ugotovila, da na podlagi vrzeli med dvema izrazoma kršitve ni mogoče sklepati, da je bila navedena enotna kršitev prekinjena.
1191
Prvič, poudariti je treba namreč, da je sporna enotna kršitev trajala več let, in sicer od začetka januarja 2007 do konca novembra 2011. Poleg tega je Komisija v točkah 420 in 422 obrazložitve izpodbijanega sklepa utemeljeno ugotovila, da so zadevni trgovalci v obdobju kršitve imeli pogoste razprave in da je bila pogostost teh razprav visoka. Spomniti je namreč treba, da je Komisija opredelila okrog 380 protikonkurenčnih razprav v obdobju kršitve med letoma 2007 in 2011. Poleg tega se je pogostost protikonkurenčnih ravnanj v celotnem obdobju kršitve sicer res spreminjala. Vendar je ta pogostost ostajala visoka v vsakem zadevnem letu. Poleg tega je to spreminjanje pogostosti protikonkurenčnih ravnanj pojasnjeno s kontekstom delovanja enotne kršitve, ki je bil povezan z obstojem priložnosti za usklajevanje, in kontekstom trga evropskih državnih obveznic, ki so ga zaznamovala težja obdobja, kot dokazuje razprava z dne 4. oktobra 2011 (glej točke od 746 do 749 zgoraj).
1192
Drugič, iz preučitve razprav, ki so potekale pred vrzelmi, na katere se sklicuje banka Nomura, na eni strani in razprav, ki so sledile tem vrzelim, na drugi strani je razvidno, da te razprave ne vsebujejo ničesar, kar bi kazalo, da so trgovalci zadevnih bank najprej izrazili željo po prenehanju enotne kršitve in nato željo po ponovni vzpostavitvi te kršitve. Nasprotno, trgovalci so se izražali posebej svobodno in razprave so bile spontane. Protikonkurenčne razprave, ki sledijo vrzelim, na katere se sklicuje banka Nomura, zlasti ne vsebujejo nobenih uvodnih besed, ki bi kazale na potrebo po obnovitvi stika ali celo zaupanja med udeleženci, ki bi bila predhodno izgubljena. Te razprave torej dokazujejo vztrajno in stalno željo zadevnih trgovalcev po ravnanjih, ki so prispevala k celovitemu načrtu z enotnim protikonkurenčnim ciljem, kot ga je Komisija opredelila v izpodbijanem sklepu.
1193
Natančneje, kar zadeva domnevno 45‑dnevno vrzel med razpravami z dne 18. januarja 2011 v klepetalnicah CODS & CHIPS in DBAC na eni strani ter razpravo z dne 3. marca 2011 v klepetalnici DBAC na drugi strani, ta ne more biti dokaz, da je bila enotna kršitev prekinjena. Omeniti je treba namreč, da je Komisija med tema datumoma ugotovila obstoj protikonkurenčnih razprav 25. in 26. januarja 2011 ter 3., 14., 17., 25. in 28. februarja 2011. 45-dnevna vrzel, na katero se sklicuje banka Nomura, torej ne ustreza obdobju, v katerem ni prišlo do nobenega izraza enotne kršitve. Poleg tega sta v izpodbijanem sklepu omenjeni še dve razpravi, ki sta potekali 2. in 11. februarja 2011. Udeleženci so namreč 2. februarja 2011 večkrat preimenovali klepetalnico CODS & CHIPS, trgovalec banke RBS pa je 11. februarja 2011 pogovor, ki ga je imel v klepetalnici DBAC, kopiral v klepetalnico CODS & CHIPS.
1194
V resnici vrzel, na katero se sklicuje banka Nomura, temelji na tem, da njen trgovalec ni imel dovoljenja, da bi v tem obdobju deloval za račun te banke, in lahko torej kvečjemu kaže, da se je individualno sodelovanje te banke pri sporni kršitvi začelo pozneje, kot je navedeno v izpodbijanem sklepu.
1195
Kar zadeva 32‑dnevno vrzel med razpravo z dne 3. marca 2011 v klepetalnici DBAC na eni strani in razpravo z dne 5. aprila 2011 v klepetalnici CODS & CHIPS na drugi strani, je treba navesti, da čeprav sta se ti razpravi nanašali na različne obveznice, je bila njuna vsebina podobna.
1196
Zadevni trgovalci so namreč izmenjali poslovno občutljive informacije v zvezi s prihajajočima dražbama. Poleg tega so trgovalci, kot je razvidno iz točk od 665 do 670 zgoraj, v razpravi z dne 5. aprila 2011 tudi izmenjali občutljive informacije o svojih dejavnostih trgovanja na sekundarnem trgu.
1197
Prepis razprave z dne 5. aprila 2011 kaže, da je med trgovalci vladalo iskreno tovarištvo, in ne razkriva nobenega elementa, ki bi namigoval, da trgovalci med 3. marcem in 5. aprilom 2011 niso imeli želje po izvajanju sporne kršitve.
1198
Kar zadeva 20‑dnevno vrzel med razpravo z dne 1. junija 2011 v klepetalnici CODS & CHIPS na eni strani in razpravo z dne 22. junija 2011 v isti klepetalnici na drugi strani, je treba navesti, da razprave z dne 22. junija 2011 ni mogoče uporabiti proti banki Nomura (glej točke od 694 do 704 zgoraj), zato je razprava z dne 24. junija 2011 prva upoštevna razprava, ki je sledila razpravi z dne 1. junija 2011.
1199
V zvezi s tem so udeleženci v razpravi z dne 1. junija 2011 razpravljali o svojih strategijah glede ponudb v zvezi s francosko dražbo, vključno s previsokimi ponudbami in srednjimi cenami. Poleg tega so obravnavali rezultat navedene dražbe. Istega dne je bil v klepetalnico CODS & CHIPS znova sprejet drugi trgovalec banke Nomura, ki je ob tej priložnosti pojasnil, da ima zdaj njegovo življenje spet smisel, in obljubil, da bo zadržal zase vse, kar bo izrečeno v klepetalnici. Ob koncu te razprave je trgovalec banke UBS navedel, da se bo vrnil naslednji torek.
1200
Razprava z dne 24. junija 2011 se je začela z običajnimi pozdravi, ki jim je takoj sledilo vprašanje trgovalca banke Nomura, ki je bil prejšnji dan odsoten, da bi izvedel, ali so dejavnosti prejšnjega dne potekale v redu. Nato so udeleženci izmenjali občutljive informacije o svojih dejavnostih trgovanja na sekundarnem trgu in preverili svoje srednje cene, trgovalec banke Nomura pa je predlagal prodajo francoskih evropskih državnih obveznic, da bi razmigali trg.
1201
Razpravi z dne 1. in 24. junija 2011 torej dokazujeta skupno in vztrajno željo po nadaljnjem izvajanju celovitega načrta, ki ga je Komisija opredelila v izpodbijanem sklepu. To toliko bolj velja, ker je v času med tema razpravama, in sicer 10. junija 2011, drug trgovalec banke RBS poleg dostopa, ki ga je že imel do klepetalnice DBAC, dobil še dostop do klepetalnice CODS & CHIPS.
1202
Kar zadeva 24‑dnevno vrzel med razpravo z dne 3. novembra 2011 v klepetalnici CODS & CHIPS na eni strani in razpravo z dne 28. novembra 2011 v isti klepetalnici na drugi strani, je treba opozoriti, da vsebina razprave z dne 3. novembra 2011 kaže na protikonkurenčno ravnanje v obliki razkritja občutljive informacije o ravni previsoke ponudbe v okviru prihajajoče dražbe (glej točke od 781 do 790 zgoraj). Drži, da je trgovalec banke Nomura v tej razpravi pojasnil, da se po njegovem mnenju ne bi smelo razpravljati o teh stvareh. Vendar se je razprava nadaljevala normalno, ob koncu pa je trgovalec banke UBS napovedal svoje načrte za zvečer.
1203
Kar zadeva razpravo z dne 28. novembra 2011, njen začetek ne razkriva ničesar, kar bi namigovalo, da je bila sporna kršitev pred tem prekinjena. Začetek te razprave namreč kaže, da so trgovalci zelo hitro omenili položaj v Kraljevini Belgiji, zaradi katerega naj bi bila po mnenju trgovalca banke UniCredit dražba, ki jo je načrtovala ta država članica, zanimiva. Nato je trgovalec banke UBS razkril občutljivo informacijo o svoji ravni previsoke ponudbe v okviru te dražbe (glej točke od 791 do 797 zgoraj). Pozneje je trgovalec banke RBS napovedal, da mora klepetalnico zapustiti zaradi skladnosti, in v tem kontekstu je Komisija menila, da razprava z dne 28. novembra 2011 pomeni konec sporne enotne kršitve.
1204
Dodati je treba, da čeprav razprave z dne 18. maja 2011 ni mogoče uporabiti proti banki Nomura (glej točke od 694 do 704 zgoraj), vrzel med razpravo z dne 5. maja 2011 v klepetalnici CODS & CHIPS na eni strani in razpravo z dne 1. junija 2011 v isti klepetalnici na drugi strani ne dokazuje, da je bila enotna kršitev, ki jo je ugotovila Komisija, prekinjena.
1205
Zadevni trgovalci so se namreč v teh razpravah pogovarjali med drugim o svojih ravneh previsokih ponudb in srednjih cenah v okviru prihajajočih dražb. V zvezi s tem razprava z dne 5. maja 2011 ne vsebuje ničesar, kar bi dokazovalo, da so trgovalci nameravali v prihodnje, to je po tej razpravi, končati svoje ravnanje. V navedeni razpravi so udeleženci poleg tega po svojih protikonkurenčnih ravnanjih izrazili zadovoljstvo, ko so videli rezultate zadevne dražbe. Kar zadeva razpravo z dne 1. junija 2011, se je takoj po običajnih pozdravih začela z vprašanjem, ki ga je trgovalec banke UBS namenil trgovalcu banke RBS, da bi izvedel, ali bo sodeloval na francoski dražbi tistega dne. Temu so sledila protikonkurenčna ravnanja in zlasti izmenjave občutljivih informacij, povezanih s to dražbo (glej točko 1199 zgoraj ter točki 1383 in 1384 spodaj).
1206
Poleg tega je treba v zvezi z ugotovitvijo, da Komisija ni dokazala, da je razprava z dne 4. oktobra 2011 protikonkurenčna, poudariti, da s tako ugotovitvijo ni mogoče dokazati, da je bila enotna kršitev med 28. septembrom in 12. oktobrom 2011 prekinjena.
1207
Na eni strani je treba namreč opozoriti, da je razprava z dne 4. oktobra 2011 upošteven element konteksta, ker potrjuje duh sodelovanja med trgovalci na težavnem trgu in dokazuje, da so ti navedli, da ne morejo pomagati drug drugemu zaradi težavnega trga (glej točke od 746 do 749 zgoraj).
1208
Na drugi strani preučitev vsebine razprav z dne 28. septembra 2011 in 12. oktobra 2011 kaže, da v njih ni omenjeno nič, kar bi namigovalo, da je zadevne trgovalce med tema izrazoma sporne kršitve minila želja, da bi prispevali k tej kršitvi.
[…]
e)
Pripisovanje odgovornosti za enotno in trajajočo kršitev bankam UniCredit, Nomura in Portigon
[…]
1230
Banka UniCredit v okviru drugega tožbenega razloga in dela tretjega tožbenega razloga trdi, da je Komisija storila napake v zvezi z njeno udeležbo pri sporni enotni in trajajoči kršitvi. Ta banka se sklicuje tudi na šesti tožbeni razlog, ki se nanaša na napake, storjene pri določitvi datuma začetka njene udeležbe pri tej kršitvi.
1231
Banka Nomura se v okviru četrtega tožbenega razloga sklicuje na napake, ki jih je Komisija storila v zvezi z njeno udeležbo pri sporni enotni in trajajoči kršitvi. Banka Nomura se s tretjim tožbenim razlogom in četrtim delom petega tožbenega razloga sklicuje tudi na napake, ki se nanašajo zlasti na trajanje njene udeležbe pri tej kršitvi, in na kršitev načela enakega obravnavanja.
1232
Banka Portigon s četrtim tožbenim razlogom trdi, da je Komisija navedla napačne ugotovitve v zvezi s trajajočo naravo njene udeležbe pri sporni kršitvi in datumom konca njene udeležbe pri tej kršitvi. Ta banka navaja tudi trditve, ki kažejo, da izpodbija svojo udeležbo pri navedeni kršitvi in splošneje svojo odgovornost.
1233
Uvodoma je treba poudariti, da je treba trditve bank UniCredit in Nomura, da Komisija ni bila upravičena kot začetek njune udeležbe pri sporni kršitvi določiti datum pred datumom, ko je njun trgovalec dobil regulativno dovoljenje za trgovanje za račun teh bank, zavrniti iz razlogov, predstavljenih v točkah od 303 do 331 zgoraj. Enako velja za trditve banke Portigon, da je ni mogoče šteti za odgovorno za ravnanje njenega trgovalca.
1234
Glede na navedeno je treba preučiti, prvič, druge trditve, s katerimi banka UniCredit izpodbija določitev 9. septembra 2011 kot začetka njene udeležbe pri sporni kršitvi, drugič, trditve bank UniCredit, Nomura in Portigon v zvezi z njihovo udeležbo pri tej kršitvi in po potrebi v zvezi s trajajočo naravo te udeležbe, tretjič, trditve banke Portigon v zvezi s koncem njene udeležbe pri navedeni kršitvi, in četrtič, trditve banke Nomura v zvezi s kršitvijo načela enakega obravnavanja.
1) Določitev 9. septembra 2011 kot začetka udeležbe banke UniCredit pri sporni kršitvi
1235
Komisija je v točki 761 obrazložitve izpodbijanega sklepa pojasnila, da je za določitev datuma začetka udeležbe zadevne banke pri sporni kršitvi kot merilo uporabila prvi dostop njenega trgovalca do vsaj ene od trajnih klepetalnic DBAC ali CODS & CHIPS ali obnovitev dostopa tega trgovalca, če je bil že član teh klepetalnic, ko je delal za drugo banko. Vendar je Komisija v isti točki obrazložitve pojasnila, da se je individualno sodelovanje banke začelo prej, če je dokazano, da je trgovalec te banke že sodeloval pri drugih protikonkurenčnih izmenjavah v netrajnih klepetalnicah ali z drugimi sredstvi, preden je imel dostop do obeh zadevnih trajnih klepetalnic.
1236
Komisija je v točki 762 obrazložitve izpodbijanega sklepa in členu 1 tega sklepa menila, da je banka UniCredit pri kršitvi sodelovala od 9. septembra do 28. novembra 2011. Za utemeljitev določitve začetka udeležbe banke UniCredit pri sporni kršitvi je Komisija v točki 769 obrazložitve navedenega sklepa poudarila, da ne le, da je bil dostop trgovalca banke UniCredit do klepetalnice CODS & CHIPS obnovljen 9. septembra 2011, temveč je ta trgovalec 6. septembra 2011 do navedene klepetalnice dostopal z računom svojega nekdanjega delodajalca, to je banke Portigon. Menila je, da tako ravnanje dokazuje trajen interes in sodelovanje trgovalca banke UniCredit pri omejevalnem sporazumu. Dodala je, da je ta trgovalec uporabil tak dostop, da bi znotraj svoje banke zagotovil obveščene nasvete, ali da je vlagal v razmerje s konkurenčnimi trgovalci, da bi se pripravil na skorajšnji trenutek, ko bo spet začel trgovati.
1237
Banka UniCredit s šestim tožbenim razlogom trdi, da je Komisija storila napako, ko je kot začetek njene udeležbe pri sporni kršitvi določila 9. september 2011. Prvič, obdobje njene udeležbe pri kršitvi naj se namreč ne bi moglo začeti, preden je konkretno sodelovala v protikonkurenčni razpravi, in sicer pred 26. septembrom 2011. Drugič, zgolj dostopa njenega trgovalca do klepetalnice CODS & CHIPS 9. septembra 2011, ne da bi na ta dan potekala kakršna koli razprava v tej klepetalnici, naj ne bi bilo mogoče šteti za sodelovanje tega trgovalca pri protikonkurenčni izmenjavi. Tretjič, Komisija naj se ne bi mogla opreti na dejstvo, da je bil njen trgovalec prej zaposlen v banki Portigon in da je na tej podlagi imel dostop do klepetalnice CODS & CHIPS, da bi podprla ugotovitev, da je bila banka UniCredit od 9. septembra 2011 seznanjena s celovitim načrtom. Nameni njenega trgovalca naj ne bi bili upoštevni, dokler ta ni sodeloval v protikonkurenčni razpravi.
1238
Prvič, Komisija odgovarja, da je bil trgovalec banke UniCredit eden od trgovalcev, ki so ustanovili klepetalnici CODS & CHIPS in DBAC leta 2007, in da je bil v celoti seznanjen s ciljem klepetalnice CODS & CHIPS, ker je bil njen član, ko je delal za druge banke. Drugič, ker je trgovalec banke UniCredit ob polnem poznavanju dejstev znova pristopil k sporazumu, katerega predmet je bilo omejevanje ali izkrivljanje konkurence, naj Komisiji ne bi bilo treba dokazati, da je navedeni trgovalec sodeloval pri konkretni protikonkurenčni izmenjavi 9. septembra 2011, da bi dokazala odgovornost te banke od tega datuma. Tretjič, upoštevati naj bi bilo treba dejstvo, da se je zadevni trgovalec v klepetalnico CODS & CHIPS prijavil 6. septembra 2011, tako da je uporabil račun nekdanjega delodajalca, kar naj bi dokazovalo njegov nadaljnji interes za sodelovanje pri spornem omejevalnem sporazumu. Četrtič, odgovornost banke UniCredit naj ne bi temeljila na tem, da je trgovalec posredoval informacije svojemu delodajalcu ali ne, temveč na tem, da je ta trgovalec 9. septembra 2011 znova dostopal do klepetalnice CODS & CHIPS, pri čemer se je v celoti zavedal cilja tega omejevalnega sporazuma, kar naj bi pričalo o njegovem namenu spodbujati cilje tega sporazuma.
1239
Na prvem mestu, navesti je treba, da je Komisija v točki 339 obrazložitve izpodbijanega sklepa poudarila, da je trgovalec banke Portigon 31. avgusta 2011 zapustil to banko in da je 1. septembra 2011 začel delati za banko UniCredit. Komisija je v točki 340 obrazložitve tega sklepa ugotovila, da so trgovalci bank RBS, UBS in Nomura med razpravo z dne 6. septembra 2011 v klepetalnici CODS & CHIPS izmenjali informacije o srednjih cenah in previsoki ponudbi pred dražbo ter preverili, kakšna je strategija vsakega udeleženca glede ponudbe. Komisija je v točki 341 obrazložitve navedenega sklepa ugotovila, da je trgovalec banke Portigon takrat delal za banko UniCredit, da se je v klepetalnico CODS & CHIPS prijavil 6. septembra 2011, tako da je še vedno uporabljal račun nekdanjega delodajalca, to je banke Portigon, da pa tistega dne ni dejavno sodeloval v razpravi. Komisija je v isti točki obrazložitve pojasnila, da je zadevni trgovalec 9. septembra 2011 dobil nov dostop do klepetalnice CODS & CHIPS z računom, povezanim z njegovim novim delodajalcem, to je banko UniCredit. Komisija je v točki 342 obrazložitve izpodbijanega sklepa v bistvu ugotovila, da so trgovalci bank Nomura, RBS, UBS in UniCredit 26. septembra 2011 sodelovali v protikonkurenčni razpravi.
1240
Kot je razvidno iz povzetka v točki 1239 zgoraj, je Komisija torej menila, da se je odgovornost banke UniCredit začela 9. septembra 2011, in sicer od trenutka, ko se je njen trgovalec prijavil v klepetalnico CODS & CHIPS z računom, povezanim s to banko, tudi če med 6. in 26. septembrom 2011 v tej klepetalnici ni bilo nobene protikonkurenčne razprave.
1241
Na drugem mestu, iz več odlomkov izpodbijanega sklepa je razvidno, da se ustanovitev klepetalnic in sodelovanje v njih kot taka nista štela za dokaz obstoja protikonkurenčnega sporazuma ali usklajenega ravnanja.
1242
Komisija je namreč v točkah 392 in 644 obrazložitve izpodbijanega sklepa v bistvu pojasnila, da se proti zadevnim bankam ni oprla na razprave, ki so imele družabne namene, ali razprave, katerih predmet je bil preučiti možnost dvostranskih transakcij ali celo zamenjati barvo trga (market colour), ki je bila že vsem znana, tudi če so te razprave potekale v obdobju kršitve in v obeh zadevnih klepetalnicah.
1243
Protikonkurenčna narava razprav, ki jih očita Komisija, je torej povezana le z njihovim predmetom, in ne z okvirom, v katerem so potekale.
1244
Na tretjem mestu, drži, da je posledica tihega odobravanja nezakonite pobude brez javnega distanciranja od njene vsebine ali brez njene prijave upravnim organom spodbujanje nadaljevanja kršitve, zaradi česar je oteženo njeno odkritje. Ta soudeležba je pasivni način udeležbe pri kršitvi, na podlagi katere lahko zato nastane odgovornost zadevnega podjetja v okviru enotne kršitve (glej v tem smislu sodbo z dne 7. januarja 2004, Aalborg Portland in drugi/Komisija, C‑204/00 P, C‑205/00 P, C‑211/00 P, C‑213/00 P, C‑217/00 P in C‑219/00 P, EU:C:2004:6, točka 84).
1245
Prav tako drži, da je lahko podjetje neposredno sodelovalo le pri delu protikonkurenčnih ravnanj, ki sestavljajo enotno in trajajočo kršitev, vendar je vedelo za vsa ostala protipravna ravnanja, ki so jih drugi udeleženci kartela predvideli ali izvajali pri izpolnjevanju istih ciljev, ali pa je lahko ta ravnanja razumno predvidelo in je bilo pripravljeno sprejeti tveganje (glej točko 335 zgoraj).
1246
Vendar, prvič, ni sporno, da med 6. in 26. septembrom 2011 ni bilo nobene protikonkurenčne razprave, kar izključuje vsakršen namen ravnati na trgu na določen način ali razkriti svoje ravnanje na trgu v tem obdobju.
1247
Ob neobstoju izraza kršitve, s katerim bi bilo mogoče dokazati namen podjetja, da sodeluje pri enotni in trajajoči kršitvi, zgolj seznanjenost s kršitvenimi ravnanji, ki so jih druga podjetja predvidela ali izvajala pri izpolnjevanju ugotovljenega enotnega protikonkurenčnega cilja, ali zgolj možnost, da so ta dejanja lahko razumno predvidela, ali pripravljenost sprejeti s tem povezano tveganje, niso dovolj, da se ugotovi, da je podjetje začelo sodelovati pri enotni in trajajoči kršitvi, in na tej podlagi določi začetek sodelovanja tega podjetja pri navedeni kršitvi.
1248
Drugič, na eni strani, ker v klepetalnici CODS & CHIPS, ki se ji je banka UniCredit prek svojega trgovalca pridružila 9. septembra 2011, ni bilo protikonkurenčne razprave, za to banko ni mogoče šteti, da je na ta datum tiho odobrila vsebino protikonkurenčne razprave, kar je spodbudilo nadaljevanje kršitve.
1249
Na drugi strani, v takem kontekstu od banke UniCredit, ki se je šele pridružila klepetalnici CODS & CHIPS, ni bilo mogoče zahtevati, da se javno distancira od vsebine protikonkurenčnih razprav, ki jih še ni bilo, ali da jih prijavi pristojnim upravnim organom.
1250
Če bi se upoštevalo razlogovanje Komisije, bi to tej instituciji omogočilo, da ugotovi, da je banka UniCredit sodelovala pri enotni in trajajoči kršitvi, tudi če pozneje trgovalec tega podjetja ni sodeloval v nobeni protikonkurenčni razpravi ali če je kršitev prenehala pred kakršno koli novo protikonkurenčno razpravo.
1251
Iz tega sledi, da ob neobstoju protikonkurenčnih izmenjav na dan obnovitve dostopa zadevnega trgovalca do klepetalnice CODS & CHIPS za račun njegovega novega delodajalca, to je banke UniCredit, ta novi dostop sam po sebi ne zadostuje za določitev 9. septembra 2011 kot začetka udeležbe te banke pri sporni kršitvi, tudi če bi bil ta trgovalec zaradi prejšnjih delovnih razmerij z bankami RBS, Natixis in Portigon seznanjen s tem, da so izmenjave v tej klepetalnici lahko protikonkurenčne.
1252
Te presoje ne omaje dejstvo, da se je trgovalec banke UniCredit 6. septembra 2011 prijavil v klepetalnico CODS & CHIPS s še vedno aktivnim računom svojega nekdanjega delodajalca in bil prisoten pri protikonkurenčni izmenjavi informacij, ne da bi pri tem dejavno sodeloval.
1253
Najprej, zlasti iz točke 769 obrazložitve izpodbijanega sklepa je namreč razvidno, da se Komisija ni oprla na protikonkurenčno izmenjavo z dne 6. septembra 2011 za določitev začetka obdobja udeležbe banke UniCredit pri sporni kršitvi. Namesto tega je uporabila prijavo s tega dne in zlasti prijavo z dne 9. septembra 2011, da bi dokazala interes trgovalca banke UniCredit, da bi bil še naprej del omejevalnega sporazuma, in kot začetek udeležbe banke UniCredit določila 9. september 2011.
[…]
2) Udeležba bank UniCredit, Nomura in Portigon pri sporni kršitvi in trajajoča narave te udeležbe
[…]
i) Udeležba banke UniCredit pri kršitvi
[…]
1269
Na drugem mestu, banka UniCredit v okviru tretjega tožbenega razloga trdi, da je Komisija storila napake ali ni pravno zadostno dokazala, da ravnanja zadevnih bank lahko pomenijo enotno in trajajočo kršitev.
1270
Komisija naj bi zlasti napačno uporabila pravo s tem, da je svoje dokazovanje obstoja enotne in trajajoče kršitve oprla na dokaze, ki niso bili iz obdobja udeležbe banke UniCredit pri sporni kršitvi, temveč iz časa pred njim.
1271
Poleg tega naj Komisija ne bi opravila nobene analize ravnanj, omejenih na obdobje udeležbe banke UniCredit, in naj bi se oprla na dve neprimerni pripisovanji odgovornosti. Naj eni strani naj bi namreč to banko štela za odgovorno za ravnanja trgovalca, ki ni imel dovoljenja za trgovanje, na drugi strani pa naj bi jo štela za odgovorno za ravnanja in seznanjenost tega trgovalca iz časa pred njegovim prihodom v navedeno banko.
1272
Kratka analiza osmih razprav, v katere je bila vključena ta banka, naj ne bi dosegla zahtevnega dokaznega standarda za dokaz opredelitve kot enotne in trajajoče kršitve, ker naj Komisija ne bi poskušala preučiti oblike domnevno protikonkurenčnih ravnanj v času udeležbe banke UniCredit pri sporni kršitvi, in sicer med 9. septembrom in 28. novembrom 2011. Tako naj bi trajanje te udeležbe ustrezalo 3,5 % skupnega trajanja te kršitve in v to obdobje naj bi spadalo 1,6 % razprav, opredeljenih v Prilogi 1 k izpodbijanemu sklepu.
1273
Poleg tega naj bi obdobje udeležbe banke UniCredit zaznamovalo izrazito zmanjšanje pogostosti razprav med zadevnimi bankami, česar naj Komisija ne bi opazila.
1274
Uvodoma, prvič, kar zadeva trditev banke UniCredit, da jo Komisija napačno šteje za odgovorno za ravnanja trgovalca, ki ni imel dovoljenja za trgovanje, jo je treba zavrniti iz razlogov, sprejetih v točkah od 303 do 331 zgoraj.
1275
Drugič, v zvezi z očitkom banke UniCredit, da je Komisija ugotovila, da je bila ta banka od 9. septembra 2011 seznanjena s celotnim obsegom omejevalnega sporazuma, je treba opozoriti, da je Komisija, kot je razvidno iz preučitve šestega tožbenega razloga banke UniCredit, napačno ugotovila, da je treba kot začetek udeležbe te banke pri sporni kršitvi določiti 9. september 2011 (glej točke od 1235 do 1258 zgoraj). Kot ta začetek je bilo namreč mogoče določiti le datum prve protikonkurenčne razprave, v kateri je sodeloval trgovalec te banke, in sicer 26. september 2011.
1276
Tretjič, poudariti je treba, da razen trditev, preučenih v točkah od 1143 do 1164 in od 1235 do 1258 zgoraj v zvezi s tem, da je bila enotna kršitev osredotočena na primarni trg, banka UniCredit ne izpodbija konkretnih ugotovitev Komisije v točkah od 413 do 424 obrazložitve izpodbijanega sklepa v zvezi s celovitim načrtom z enotnim protikonkurenčnim ciljem. Banka UniCredit ne izpodbija niti objektivnih elementov, ki jih je Komisija v zvezi s tem predstavila v točkah od 416 do 424 obrazložitve navedenega sklepa. Poleg tega je treba opozoriti, da je banka UniCredit na obravnavi navedla, da ne izpodbija obstoja enotne in trajajoče kršitve, temveč samo svojo udeležbo pri navedeni kršitvi.
1277
Četrtič, kar zadeva to, da banka UniCredit izpodbija svojo udeležbo pri enotni in trajajoči kršitvi, ker je ta kršitev osredotočena na primarni trg in ker ni povezave med primarnim in sekundarnim trgom, je treba napotiti na točke od 1143 do 1164 zgoraj.
1278
Ob tem banka UniCredit, na prvem mestu, izpodbija to, da so se eventualno občutljive informacije o primarnem trgu lahko uporabile za dejavnosti trgovanja njenega trgovalca na sekundarnem trgu, ali celo občutljivo naravo srednjih cen, ki so jih delili trgovalci.
1279
V zvezi s tem, prvič, iz točk od 798 do 803 zgoraj izhaja, da je – razen razprave z dne 4. oktobra 2011 – sedem protikonkurenčnih razprav, v katerih je bil trgovalec banke UniCredit prisoten in v katerih je torej sodeloval, privedlo do izmenjav občutljivih informacij, ki so se nanašale tako na primarni kot na sekundarni trg.
1280
Natančneje, na eni strani je iz razprav, v katerih je sodeloval trgovalec banke UniCredit, razvidno, da so v teh razpravah zadevne banke izmenjale občutljive informacije v okviru prihajajoče ali tekoče dražbe na primarnem trgu, kot so ravni ponudbe ali previsoke ponudbe. To velja za razpravo z dne 26. septembra 2011, omenjeno v točki 342 obrazložitve izpodbijanega sklepa („how much you thinking about overbidding in the Belgium longs?“„about 15 cents ten years“„41s im thinking 25-30 and 28s 22ish“), razpravo z dne 12. oktobra 2011, omenjeno v točki 345 obrazložitve izpodbijanega sklepa („what overpaying?“„im just bidding small at avg“„same here I think“„plus 25 then“„‚I am paying +25 for part and + 15‘‚think it comes cheaper‘“), razpravo z dne 2. novembra 2011, omenjeno v točki 347 obrazložitve izpodbijanega sklepa („no more overbidding in Germany“„or france tomorrow“„till next time“„agree“), razpravo z dne 3. novembra 2011, omenjeno v točki 348 obrazložitve izpodbijanega sklepa („‚what we are overbidding‘‚15 yrs‘‚today‘“„we re thinking like 8-12 cents“), in razpravo z dne 28. novembra 2011, omenjeno v točki 349 obrazložitve izpodbijanega sklepa („‚what u think belg‘ […] ‚gonna bid + 22 +20 +18‘‚for 10 yrs‘ […] ‚11‘“).
1281
Na drugi strani je iz razprav, v katerih je sodeloval trgovalec banke UniCredit, razvidno, da so v teh razpravah udeleženci izmenjali občutljive informacije o sekundarnem trgu, kot so informacije o srednjih cenah. To velja za razpravo z dne 26. septembra 2011, omenjeno v točki 342 obrazložitve izpodbijanega sklepa („where mids on longs“„i got 99.15“), in razpravo z dne 2. novembra 2011, omenjeno v točki 347 obrazložitve izpodbijanega sklepa („‚what we got the curve to start_‘‚99?‘“„99.2“„yeah 99.5 curve tho guess 99 with sell off“).
1282
Nazadnje, iz razprav, v katerih je sodeloval trgovalec banke UniCredit, je razvidno, da so v teh razpravah zadevne banke izmenjale druge občutljive informacije o sekundarnem trgu. To velja za razpravo z dne 26. septembra 2011, omenjeno v točki 342 obrazložitve izpodbijanega sklepa („where do u have rag37 to dbr37 at the moment? 59.75?’“„59,5“„ta“), razpravo z dne 28. septembra 2011, omenjeno v točki 343 obrazložitve („my bloke said 05?“„‚makes sense I think‘‚I had 00 ish‘“„‚w should go higher‘‚no?‘“„yeah I think“), razpravo z dne 19. oktobra 2011, omenjeno v točki 346 obrazložitve („my bid dsl 42s for 5m in ICAP“„ok its my offer on tv dont lift it!“), in razpravo z dne 2. novembra 2011, omenjeno v točki 347 obrazložitve izpodbijanega sklepa („buying both btp spain“„‚im scrappy long 34s and it’s a royal dog‘ […] ‚bid 15m 42s‘“).
1283
Vendar je treba opozoriti, da je Komisija, kot je razvidno iz točk od 469 do 486 zgoraj, upravičeno ugotovila, prvič, da so bile informacije o primarnem trgu upoštevne in so lahko zagotovile konkurenčno prednost na sekundarnem trgu, in drugič, da bile informacije o sekundarnem trgu upoštevne in so lahko zagotovile prednost v okviru dejavnosti na primarnem trgu. Poleg tega so informacije o sekundarnem trgu, kot so srednje cene, lahko zagotovile konkurenčno prednost na tem trgu.
1284
Trgovalec banke UniCredit je tako sodeloval v razpravah, katerih vsebino in protikonkurenčno naravo izpričujejo dokazi iz časa sporne kršitve in večinoma potrjujejo prosilci za prizanesljivost. Trgovalci so v teh razpravah izmenjali občutljive informacije v okviru transakcij na primarnem trgu. Te informacije so lahko banki UniCredit zagotovile prednost na sekundarnem trgu. Podobno so trgovalci v teh razpravah izmenjali občutljive informacije v okviru dejavnosti na sekundarnem trgu, ki so jim zagotovile prednost na tem trgu ali ki so zagotovile prednost udeležencem, ki so bili dejavni tudi na primarnem trgu.
1285
Drugič, trgovalec banke UniCredit v teh razpravah ni ostal nedejaven in med svojo prisotnostjo v klepetalnici CODS & CHIPS ni zgolj prejel občutljivih informacij. V teh razpravah je namreč trgovalec banke UniCredit dejavno prispeval k izmenjavi informacij.
1286
Kot kažejo razprave z dne 26. in 28. septembra ter 2. novembra 2011, omenjene v točkah 342, 343 in 347 obrazložitve izpodbijanega sklepa ter analizirane v točkah od 711 do 737 in od 762 do 780 zgoraj, je trgovalec banke UniCredit drugim trgovalcem postavljal vprašanja, ki so lahko ali so dejansko vodila k razkrivanju občutljivih informacij o primarnem in sekundarnem trgu („what do we think for Belgium today?“„‚where do u have rag37 to dbr37 at the moment?‘‚59.75?‘“„you see an opening call on bunds yet?“„‚what we got the curve to start?‘‚99?‘“).
1287
Poleg tega, kot je razvidno iz razprav z dne 26. in 28. septembra, 12. in 19. oktobra ter 2. in 28. novembra 2011, omenjenih v točkah 342, 343, 345, 346, 347 in 349 obrazložitve izpodbijanega sklepa ter analiziranih v točkah od 711 do 737, od 750 do 780 in od 791 do 797 zgoraj, je trgovalec banke UniCredit razkril občutljive informacije, ki jih je imel („i got 99.15“„‚makes sense I think‘‚I had 00 ish‘“„im just bidding small at avg“„mid 108.58 I had“„my bid dsl 42s for 5m in ICAP“„92.8“„‚im scrappy long 34s and it’s a royal dog‘‚bid 15m 42s‘“).
1288
Poleg tega je iz razprav z dne 28. septembra, 19. oktobra in 2. novembra 2011, omenjenih v točkah 343, 346 in 347 obrazložitve izpodbijanega sklepa, razvidno, da se je trgovalec banke UniCredit odzval na pozive drugih udeležencev, naj med drugim ravna na določen način („yeah I think“„ok“„was tempted to lift u just then“„til next time …“).
1289
Iz tega sledi, da je Komisija pravno zadostno dokazala, da je trgovalec banke UniCredit nameraval prispevati in je dejansko dejavno in namerno prispeval k enotnemu protikonkurenčnemu cilju sporne kršitve hkrati na primarnem in sekundarnem trgu.
1290
Dodati je treba, da je sporna enotna in trajajoča kršitev zajemala hkrati primarni in sekundarni trg in da obstaja povezava med tema trgoma, zato banke UniCredit ni mogoče šteti za nekonkurenčno podjetje zato, ker je bila dejavna samo na sekundarnem trgu.
1291
Tudi če je bila banka UniCredit dejavna samo na sekundarnem trgu, je Komisija torej upravičeno ugotovila, najprej, da se je ta banka pridružila in prispevala k celovitemu načrtu z enotnim protikonkurenčnim ciljem, ki so ga izvajale vse zadevne banke, zgolj zaradi svoje prisotnosti pri protikonkurenčnih izmenjavah, preučenih v točkah od 711 do 797 zgoraj, dalje, da je njeno ravnanje vplivalo na normalno delovanje konkurence in, nazadnje, da je upoštevala informacije, izmenjane v teh razpravah.
1292
Na drugem mestu, v zvezi s tem, da banka UniCredit izpodbija svojo seznanjenost s kršitvenimi ravnanji po 26. septembru 2011, kar ni jasno razvidno iz tožbe, je treba opozoriti, da razen za razpravo z dne 4. oktobra 2011 banka UniCredit ni uspela dokazati, da je Komisija storila napako pri presoji, ko je ugotovila, da je ta banka sodelovala v protikonkurenčnih razpravah, ki spadajo v štiri kategorije ravnanj, ki jih je opredelila zaradi analize, in sicer kategorije, ki vključujejo protikonkurenčna ravnanja na primarnem in sekundarnem trgu.
1293
Komisija je torej lahko ugotovila, da je bila banka UniCredit seznanjena z vsemi kršitvenimi ravnanji, ki so jih predvidele ali izvajale druge zadevne banke, ali da jih je lahko razumno predvidela in bila pripravljena sprejeti s tem povezano tveganje.
1294
To toliko bolj velja, ker se lahko Komisija v skladu z ustaljeno sodno prakso opre na stike iz obdobja pred obdobjem kršitve ali po njem, da si tako izoblikuje celotno sliko in pokaže pripravljalne faze omejevalnega sporazuma ter podkrepi razlago nekaterih dokazov (glej v tem smislu sodbe z dne 8. julija 2008, Lafarge/Komisija, T‑54/03, neobjavljena, EU:T:2008:255, točka 428; z dne 2. februarja 2012, Denki Kagaku Kogyo in Denka Chemicals/Komisija, T‑83/08, neobjavljena, EU:T:2012:48, točka 188, in z dne 27. junija 2012, Coats Holdings/Komisija, T‑439/07, EU:T:2012:320, točka 60).
1295
Komisija je torej upravičeno uporabila seznanjenost, ki jo je zaposleni pridobil pred zaposlitvijo v novem podjetju in ki jo dejansko da na voljo temu novemu delodajalcu, kadar ta seznanjenost podkrepi druge elemente, ki jih ima na voljo.
1296
V obravnavani zadevi je trgovalec banke UniCredit pred zaposlitvijo pri tej banki kot trgovalec banke RBS, banke Natixis in nato banke Portigon neposredno sodeloval pri protikonkurenčnih ravnanjih, ki so potekala v zadevnih klepetalnicah in v dvostranskih razpravah. Poleg tega so ravnanja trgovalca banke UniCredit v okviru njegovih prejšnjih zaposlitev spadala v vse kategorije, ki jih je opredelila Komisija.
1297
Na tretjem mestu, banka UniCredit ne navaja nobenega posebnega očitka zoper presoje Komisije v točkah od 443 do 445 obrazložitve izpodbijanega sklepa, ki dokazujejo namerno naravo prispevka vpletenih bank k enotnemu protikonkurenčnemu cilju, ki se uresničuje s celovitim načrtom, ugotovljenim v navedenem sklepu. Povrhu so imela protikonkurenčna ravnanja, pri katerih je sodeloval trgovalec banke UniCredit, obliko izmenjave upoštevnih občutljivih informacij o primarnem in sekundarnem trgu, celo usklajevanja dejavnosti trgovanja na sekundarnem trgu znotraj zaprte klepetalnice. Poleg tega razprave, v katerih je sodeloval trgovalec banke UniCredit, kažejo, da je bil ta prepričan, da informacije, ki jih je razkril drugim trgovalcem, ne bodo uporabljene v njegovo škodo in da mu bodo izmenjave informacij, pri katerih je sodeloval, zagotovile prednost.
1298
Na četrtem mestu, kar zadeva sklicevanje banke UniCredit na domnevno zmanjšanje pogostosti stikov med zadevnimi bankami v obdobju njene udeležbe pri sporni enotni kršitvi, je treba ta argument zavrniti. V delu, v katerem ta banka trdi, da je to zmanjšanje pogostosti enakovredno eni ali več prekinitvam v kontinuiteti te kršitve ali kontinuiteti njene udeležbe pri kršitvi, je namreč dovolj ugotoviti, da navedena banka takega očitka ni podkrepila.
1299
Poleg tega se z ugotovitvijo, da Komisija ni pravno zadostno dokazala protikonkurenčne narave razprave z dne 4. oktobra 2011 (glej točke od 738 do 749 zgoraj), ne more podvomiti o kontinuiteti udeležbe banke UniCredit pri sporni enotni in trajajoči kršitvi med 26. septembrom 2011 in 28. novembrom 2011. Iz točk od 716 do 737 in od 750 do 755 zgoraj je namreč razvidno, da je trgovalec banke UniCredit sodeloval pri protikonkurenčnih izmenjavah, ki so bile del istega celovitega načrta in s katerimi se je uresničeval isti protikonkurenčni cilj, 28. septembra 2011 in nato 12. oktobra 2011, to je malo pred izmenjavo z dne 4. oktobra 2011 in malo po njej. Poleg tega je razprava z dne 4. oktobra 2011 del konteksta, ki kaže, da so trg evropskih državnih obveznic zaznamovala težja obdobja (glej točke od 746 do 749 zgoraj). Povrhu ni dokazov ali indicev, ki bi namigovali, da je bila kršitev, kar zadeva banko UniCredit, prekinjena.
1300
Na petem mestu, kar zadeva poskus banke UniCredit, da bi zmanjšala pomen svoje vloge pri sporni kršitvi ali konkurenčno prednost, ki jo je imela, ker je bil njen trgovalec dejaven samo na sekundarnem trgu, je treba opozoriti, da se je celovit načrt, ki ga je opredelila Komisija, nanašal hkrati na primarni in sekundarni trg ter da je trgovalec te banke imel interes za prejemanje informacij o teh dveh trgih za izvajanje svoje dejavnosti na sekundarnem trgu.
1301
Dodati je treba, da se dejstvo, da ta banka ni mogla imeti koristi od celovitega načrta, eventualno upošteva ne v fazi ugotavljanja odgovornosti podjetja za udeležbo pri enotni in trajajoči kršitvi, temveč samo pri presoji teže kršitve ali teže udeležbe zadevnega podjetja pri tej kršitvi (glej v tem smislu sodbo z dne 16. junija 2022, Sony Corporation in Sony Electronics/Komisija, C‑697/19 P, EU:C:2022:478, točka 113 in navedena sodna praksa). Drugače povedano, ob domnevi, da banka UniCredit navaja tako trditev, z njo ne bi bilo mogoče omajati ugotovitev Komisije o tem, ali je treba tej banki pripisati odgovornost za sporno kršitev v obdobju njenega sodelovanja.
1302
Zato je Komisija pravno zadostno na podlagi elementov, ki so predvsem iz časa dejstev, dokazala, da je banka UniCredit od 26. septembra do 28. novembra 2011 sodelovala pri enotni in trajajoči kršitvi, ugotovljeni v izpodbijanem sklepu, in da je to banko mogoče šteti za odgovorno za to kršitev v tem obdobju.
[…]
ii) Udeležba banke Portigon pri sporni kršitvi in trajajoča narave te udeležbe
[…]
– Trajajoča narave udeležbe banke Portigon pri sporni kršitvi
[…]
1369
Kar zadeva 34‑dnevno vrzel med razpravo z dne 13. aprila 2011 in razpravo z dne 18. maja 2011, je treba poudariti, da je ta vrzel posledica dejstva, da trgovalec banke Portigon ni bil prisoten pri razpravah, ki sta med udeleženci klepetalnice CODS & CHIPS potekali 3. in 5. maja 2011. Prve besede trgovalca banke Portigon v razpravi z dne 18. maja 2011 se očitno ne ujemajo z besedami člana, ki bi pred tem nehal sodelovati pri kršitvi („[market] got to bounce today … German auction“). Preostanek razprave z dne 18. maja 2011 ne vsebuje nobenega elementa, s katerim bi bilo mogoče dokazati, da je trgovalec banke Portigon pred navedeno razpravo prekinil svoje sodelovanje pri kršitvi.
1370
Kar zadeva druge vrzeli, na katere se sklicuje banka Portigon, noben element, predložen pred Splošnim sodiščem, ne kaže, da je trgovalec banke Portigon najprej izrazil željo, da bi nehal sodelovati pri sporni enotni in trajajoči kršitvi, in nato željo, da bi znova sodeloval pri tej kršitvi. Zlasti ton in spontanost razprav, predloženih pred Splošnim sodiščem, dokazujeta vztrajno željo trgovalca banke Portigon, da še naprej sodeluje pri ravnanjih, ki so prispevala k celovitemu načrtu z enotnim protikonkurenčnim ciljem, kot ga je Komisija opredelila v izpodbijanem sklepu.
1371
Tretjič, banka Portigon ne navaja nobenega elementa, ki bi kazal, da Komisija napačno ni ugotovila, da je ta banka prekinila sodelovanje pri sporni kršitvi. Najprej, trditve banke Portigon temeljijo izključno na vrzelih med dvema izrazoma te kršitve, pri katerih je sodelovala. Dalje, banka Portigon ni predložila dokazov, ki bi kazali, da se je distancirala od zadevnih kršitvenih ravnanj. Nazadnje, banka Portigon se ni sklicevala na obstoj drugih dokazov ali indicev, s katerimi bi se lahko podvomilo o trajajoči naravi njene udeležbe pri navedeni kršitvi med dvema izrazoma te kršitve, pri katerih je sodeloval njen trgovalec.
1372
Zato je Komisija ob upoštevanju, prvič, elementov, ki jih je imela na voljo v zvezi s kontekstom delovanja omejevalnega sporazuma in vrzelmi med dvema izrazoma sodelovanja trgovalca banke Portigon pri sporni kršitvi, drugič, neobstoja javnega distanciranja banke Portigon, in tretjič, neobstoja drugih okoliščin, na katere bi se ta banka sklicevala za dokaz prekinitve svoje udeležbe pri tej kršitvi, pravilno ugotovila, da udeležba banke Portigon pri navedeni kršitvi med 19. oktobrom 2009 in 1. junijem 2011 ni bila prekinjena.
1373
Posledično je treba trditve banke Portigon v zvezi z zastaranjem prav tako zavrniti.
3) Datum konca udeležbe banke Portigon pri sporni kršitvi
1374
Komisija je v točki 761 obrazložitve izpodbijanega sklepa menila, da se je individualno sodelovanje vpletene banke končalo, ko je bil njen trgovalec odstranjen iz upoštevne klepetalnice. Dodala je, da bi se to individualno sodelovanje končalo prej, če bi obstajali dokazi, da je trgovalec prenehal opravljati dejavnosti trgovanja za račun zadevne banke pred tem datumom, ali če bi ta trgovalec drugače končal svojo vpletenost v protikonkurenčne razprave.
1375
Komisija je v točki 762 obrazložitve izpodbijanega sklepa in členu 1 tega sklepa ugotovila, da je banka Portigon pri sporni kršitvi sodelovala od 19. oktobra 2009 do 3. junija 2011.
1376
Banka Portigon v okviru četrtega tožbenega razloga v bistvu izpodbija datum konca njene udeležbe pri sporni kršitvi, ki ga je Komisija določila na 3. junij 2011.
1377
Prvič, ta banka namreč trdi, da ne more biti odgovorna po zadnjem protikonkurenčnem ravnanju njenega trgovalca, to je 18. maju 2011, tudi če je pogodba o zaposlitvi med njo in njenim trgovalcem trajala še po tem datumu. V zvezi s tem naj razprava, ki je v klepetalnici CODS & CHIPS potekala 1. junija 2011, ne bi dokazovala sodelovanja banke Portigon pri protikonkurenčni praksi. Med to razpravo naj izjave njenega trgovalca ne bi bile protikonkurenčne, medtem ko naj se izjave drugih trgovalcev ne bi nanašale na področje delovanja banke Portigon.
1378
Drugič, v nasprotju s tem, kar naj bi Komisija navedla v odgovoru na tožbo, naj datum konca udeležbe podjetja pri kršitvi ne bi bil odvisen od trajanja pogodbe o zaposlitvi zaposlenega, ki sodeluje na protikonkurenčnih sestankih, temveč od njegovega ravnanja. Komisija naj obdobja udeležbe banke Portigon ne bi mogla razširiti na čas po zadnjem protikonkurenčnem ravnanju njenega trgovalca samo zato, ker se je pogodba o zaposlitvi med njima končala na poznejši datum.
1379
V zvezi s tem je treba, prvič, navesti, da je Komisija v točki 330 obrazložitve izpodbijanega sklepa ugotovila, da so trgovalci bank RBS, UBS, Nomura in Portigon v razpravi z dne 1. junija 2011 v klepetalnici CODS & CHIPS razpravljali o svojih strategijah glede ponudb, vključno s previsokimi ponudbami in srednjimi cenami za prihajajočo francosko dražbo. Dodala je, da so trgovalci nato razpravljali o rezultatu te dražbe.
1380
Komisija je v točki 331 obrazložitve navedenega sklepa poudarila, da je trgovalec banke Portigon v razpravi z dne 1. junija 2011 napovedal, da od 3. junija 2011 ne bo več dejaven v klepetalnici. V zvezi s tem je navedla, da se je pogodba o zaposlitvi tega trgovalca iztekla 31. avgusta 2011, vendar je bil po 3. juniju 2011 na dopustu. Dodala je, da je zadevni trgovalec po 3. juniju 2011 še imel dostop do klepetalnice CODS & CHIPS, da pa je malo verjetno (unlikely), da je po tem datumu trgoval za banko Portigon. Komisija je v točki 334 obrazložitve izpodbijanega sklepa ugotovila, da je bil trgovalec banke Portigon med razpravo z dne 24. junija 2011 v klepetalnici CODS & CHIPS še vedno prisoten, čeprav je bil na dopustu.
1381
V tem kontekstu je Komisija ugotovila, da je banka Portigon pri sporni kršitvi sodelovala do 3. junija 2011.
1382
Drugič, banka Portigon ne izpodbija protikonkurenčne narave razprave z dne 1. junija 2011, ampak samo svojo udeležbo v tej razpravi, ker naj bi se ta razprava nanašala na obveznice, s katerimi ni trgovala, in ker naj izjave njenega trgovalca ne bi bile protikonkurenčne.
1383
V zvezi s tem prepis zadevne razprave kaže, da je bil trgovalec banke Portigon 1. junija 2011 dejansko prisoten v klepetalnici CODS & CHIPS.
1384
Poleg tega je bila razprava, ki je potekala tega dne, dejansko protikonkurenčna. Udeleženci klepetalnice CODS & CHIPS so namreč izmenjali občutljive informacije o svojih strategijah glede ponudb, vključno s previsokimi ponudbami in srednjimi cenami za prihajajočo francosko dražbo.
1385
Komisija je torej utemeljeno ugotovila, da je trgovalec banke Portigon sodeloval v protikonkurenčni razpravi z dne 1. junija 2011.
[…]
4.
Tožbeni razlogi v zvezi z napakami pri opredelitvi sporne kršitve za „omejevanje zaradi cilja“
[…]
a)
Pojem „omejevanje zaradi cilja“
[…]
1406
Iz tega izhaja, da ta določba, kot jo razlaga Sodišče, izhaja iz jasnega razlikovanja med pojmom „omejevanje zaradi cilja“ in pojmom „omejevanje zaradi posledice“, saj se za vsakega uporabljajo različna pravna in dokazna pravila (glej v tem smislu sodbe z dne 20. novembra 2008, Beef Industry Development Society in Barry Brothers, C‑209/07, EU:C:2008:643, točki 17 in 33; z dne 11. septembra 2014, CB/Komisija, C‑67/13 P, EU:C:2014:2204, točka 51; z dne 16. julija 2015, ING Pensii, C‑172/14, EU:C:2015:484, točka 32, in z dne 21. decembra 2023, European Superleague Company, C‑333/21, EU:C:2023:1011, točka 160).
1407
Tako pri praksah, opredeljenih kot „omejevanje zaradi cilja“, ni treba ugotavljati – in še toliko manj dokazovati – posledic za konkurenco, da jih je mogoče opredeliti kot „omejevanje konkurence“ v smislu člena 101(1) PDEU, saj izkušnje kažejo, da taka ravnanja povzročijo zmanjšanje proizvodnje in zvišanje cen, kar negativno vpliva na razdelitev virov zlasti v škodo potrošnikov. V zvezi z njimi se zahteva zgolj to, da se pokaže, da jih je dejansko mogoče opredeliti kot „omejevanje zaradi cilja“, vendar preproste nepodkrepljene trditve za to vseeno ne zadostujejo (sodba z dne 30. januarja 2020, Generics (UK) in drugi, C‑307/18, EU:C:2020:52, točki 64 in 65).
1408
Če pa ni mogoče dokazati protikonkurenčnega cilja sporazuma, sklepa podjetniškega združenja ali usklajenega ravnanja, je treba preučiti njegove posledice, da se dokaže, da je dejanska ali potencialna posledica tega ravnanja preprečevanje, omejevanje ali izkrivljanje konkurence, in to znatno (glej v tem smislu sodbe z dne 28. maja 1998, Deere/Komisija, C‑7/95 P, EU:C:1998:256, točka 77; z dne 30. januarja 2020, Generics (UK) in drugi, C‑307/18, EU:C:2020:52, točka 66, in z dne 21. decembra 2023, European Superleague Company, C‑333/21, EU:C:2023:1011, točka 169).
1409
Iz sodne prakse Sodišča, na katero je bilo v bistvu opozorjeno v točkah od 486 do 488 obrazložitve izpodbijanega sklepa, izhaja tudi, da je treba pojem „omejevanje zaradi cilja“ razlagati ozko in da napotuje izključno na nekatere vrste dogovarjanja med podjetji, ki so za konkurenco tako škodljive, da je mogoče šteti, da ugotavljanje njihovih posledic ni potrebno (glej v tem smislu sodbe z dne 30. junija 1966, LTM, 56/65, EU:C:1966:38, str. 359; z dne 23. januarja 2018, F. Hoffmann-La Roche in drugi, C‑179/16, EU:C:2018:25, točka 78; z dne 30. januarja 2020, Generics (UK) in drugi, C‑307/18, EU:C:2020:52, točka 67, in z dne 21. decembra 2023, European Superleague Company, C‑333/21, EU:C:2023:1011, točki 161 in 162).
1410
Poleg tega je treba preučiti – da bi se v danem primeru ugotovilo, ali so sporazum, sklep podjetniškega združenja ali usklajeno ravnanje že zaradi svoje narave tako škodljivi za konkurenco, da se lahko šteje, da je njihov cilj preprečevanje, omejevanje ali izkrivljanje konkurence – prvič, vsebino zadevnega sporazuma, sklepa ali ravnanja, drugič, gospodarski in pravni okvir, v katerega so umeščeni, in tretjič, cilje, ki se želijo z njimi doseči (glej v tem smislu sodbe z dne 11. septembra 2014, CB/Komisija, C‑67/13 P, EU:C:2014:2204, točka 53; z dne 23. januarja 2018, F. Hoffmann‑La Roche in drugi, C‑179/16, EU:C:2018:25, točka 79, in z dne 21. decembra 2023, European Superleague Company, C‑333/21, EU:C:2023:1011, točka 165).
1411
Pri presoji gospodarskega in pravnega okvira, ki ga najprej preuči Sodišče, je treba upoštevati naravo zadevnega blaga in storitev ter dejanske pogoje delovanja in strukture zadevnega trga ali trgov (sodbe z dne 11. septembra 2014, CB/Komisija, C‑67/13 P, EU:C:2014:2204, točka 53; z dne 23. januarja 2018, F. Hoffmann‑La Roche in drugi, C‑179/16, EU:C:2018:25, točka 80, in z dne 21. decembra 2023, European Superleague Company, C‑333/21, EU:C:2023:1011, točka 166).
1412
V zvezi s tem se v nasprotju s tem, kar trdi banka Nomura v okviru prvega dela prvega tožbenega razloga, Komisiji ni treba opirati na trdne in zanesljive izkušnje, eventualno podkrepljene z neodvisnimi ekonomskimi študijami, da bi ugotovila, da ima določena kršitev protikonkurenčni cilj.
[…]
b)
Opredelitev sporne enotne in trajajoče kršitve kot „omejevanje zaradi cilja“
1) Uvodne ugotovitve
[…]
1421
Predvsem je Komisija v točki 496 obrazložitve izpodbijanega sklepa izrecno navedla, da so bile te štiri kategorije ravnanj pripravljene zaradi analize, da so medsebojno povezane in se delno prekrivajo, kar potrjuje tudi točka 533 obrazložitve tega sklepa.
1422
Te ugotovitve nimajo posledic le za upoštevnost in utemeljenost nekaterih trditev, ki so jih banke UniCredit, Nomura ali Portigon navedle v podporo svojemu izpodbijanju opredelitve sporne kršitve za „omejevanje zaradi cilja“, temveč tudi za razlago, ki jo je treba podati v zvezi s trditvami teh bank, in za odgovore, ki jih mora Splošno sodišče dati na te trditve.
i) Očitki v zvezi z napakami pri razvrstitvi zadevnih razprav v okviru opredelitve sporne kršitve za „omejevanje zaradi cilja“
1423
Kot je bilo navedeno v točki 95 zgoraj, trditve o morebitnih napakah pri razvrstitvi dane razprave v eno od štirih kategorij iz točk 93, 382 in 496 obrazložitve izpodbijanega sklepa niso upoštevne za izpodbijanje ugotovitve Komisije, da ima sporna enotna in trajajoča kršitev protikonkurenčni cilj.
1424
To zlasti velja za očitek banke UniCredit, s katerim ta trdi, da se Komisija v zvezi z njo ne more opreti na razpravo z dne 12. oktobra 2011, ker je bila ta razprava razvrščena v kategorijo 3 – ki se nanaša samo na razprave v zvezi s primarnim trgom evropskih državnih obveznic – medtem ko je ta banka dejavna samo na sekundarnem trgu teh obveznic.
1425
Iz istih razlogov niso upoštevni tudi očitki banke Nomura, ki se nanašajo na zatrjevano napako pri razvrstitvi razprav z dne 28. septembra in 2. novembra 2011 v kategorijo 1.
ii) Izpodbijanje sestavnih delov sporne enotne in trajajoče kršitve v okviru opredelitve sporne kršitve za „omejevanje zaradi cilja“
1426
Dejstvo, navedeno v točki 1396 zgoraj, da je Komisija pravilno ugotovila, da imajo vse razprave, na katere se je utemeljeno oprla zlasti v zvezi z bankami UniCredit, Nomura ali Portigon – če se te razprave obravnavajo skupaj – obliko enotne in trajajoče kršitve, pomeni, da v okviru presoje protikonkurenčnega cilja te kršitve zadevne banke ne morejo izpodbijati sestavnih delov predhodno ugotovljene enotne in trajajoče kršitve.
1427
Enako velja za trditve o neobstoju protikonkurenčne narave razprav v določeni kategoriji ali določenih razprav ali celo za trditve o neobstoju „skupnega načrta“ ali „celovitega načrta“.
1428
V fazi presoje protikonkurenčnega cilja enotne in trajajoče kršitve so zdaj namreč dokazani ne le protikonkurenčnost te kršitve in elementi, ki jo sestavljajo, ampak tudi obstoj „skupnega načrta“ ali „celovitega načrta“.
1429
V tej fazi je torej pomembno le, ali je ta zgoraj ugotovljena kršitev dovolj škodljiva za konkurenco, kar upravičuje, da Komisiji ni treba ugotavljati, še manj pa dokazati njenih posledic za konkurenco (sodba z dne 30. januarja 2020, Generics (UK) in drugi, C‑307/18, EU:C:2020:52, točka 64).
1430
Tako je treba zavrniti očitke, ki jih je banka Nomura navedla v okviru drugega tožbenega razloga – ki se nanaša na opredelitev sporne kršitve za „omejevanje zaradi cilja“ – in s katerimi trdi, da je „Komisija […] storila napako pri presoji dejanskega stanja ali pravnega položaja s tem, da je razprave opredelila kot protikonkurenčne“.
1431
Zavrniti je treba tudi trditev banke UniCredit, navedeno v okviru četrtega tožbenega razloga, da Komisija ni dokazala, da je „domnevni ‚skupni načrt‘ […] privedel do kršitve zaradi cilja v zvezi s sekundarnim trgom v obdobju [njene] vpletenosti“.
iii) Celovita presoja sporne enotne in trajajoče kršitve, ki jo je Komisija opravila v okviru opredelitve te kršitve za „omejevanje zaradi cilja“
1432
Dejstvo, da je Komisija ugotovila „enotno in trajajočo kršitev v zvezi z evropskimi državnimi obveznicami, ki je zajela celoten EGP in je vključevala sporazume in/ali usklajena ravnanja, katerih cilj je bil omejevanje in/ali izkrivljanje konkurence v sektorju evropskih državnih obveznic“, pomeni, da se protikonkurenčni cilj te kršitve presoja na ravni celotne enotne in trajajoče kršitve.
1433
Tako se banki UniCredit in Portigon, na prvem mestu, za izpodbijanje protikonkurenčnega cilja sporne enotne in trajajoče kršitve ne moreta uspešno sklicevati na dejstvo, da nekatere razprave ali kategorije razprav, vključene v to kršitev, obravnavane posamično, niso dovolj škodljive za konkurenco, da bi se zanje štelo, da imajo protikonkurenčni cilj.
1434
Komisiji namreč nič ne preprečuje, da ugotovi protikonkurenčni cilj enotne in trajajoče kršitve, sestavljene iz različnih ravnanj, ki ne bi mogla biti vsa opredeljena kot „omejevanje zaradi cilja“, če bi jih bilo treba opredeliti posamično. Pomembno je le, ali ta enotna in trajajoča kršitev, obravnavana v celoti, dosega zadostno raven škodljivosti za konkurenco, da je lahko opredeljena tako.
1435
Poleg tega je Komisija v obravnavani zadevi „vedno menila, da so kategorije tesno povezane in se delno prekrivajo ter da so bile v sedanji kategorizaciji predstavljene zaradi analize“, kot je navedla v točki 549 obrazložitve izpodbijanega sklepa.
1436
Tako je treba zavrniti očitke banke UniCredit v zvezi s tem, da so kategorije, ki jih je opredelila Komisija, razen nekaterih razprav iz kategorije 4, povezane samo s primarnim trgom evropskih državnih obveznic in torej niso pomembne za dokaz omejevanja zaradi cilja na sekundarnem trgu.
1437
Te očitke je treba toliko bolj zavrniti, ker je Komisija pravilno ugotovila, da so bile informacije, izmenjane v zadevnih klepetalnicah v zvezi s primarnim trgom, zanimive za udeležence na sekundarnem trgu, in obratno (glej točke od 476 do 486 zgoraj).
1438
Iz istih razlogov je treba zavrniti tudi očitke banke Portigon, da razprav iz kategorije 4 ni mogoče opredeliti kot „omejevanje zaradi cilja“, in to tudi če 14 od 63 razprav, uporabljenih proti tej banki, spada samo v to kategorijo.
1439
Na drugem mestu, banke UniCredit, Nomura in Portigon se za izpodbijanje protikonkurenčnega cilja sporne enotne in trajajoče kršitve ne morejo uspešno sklicevati na dejstvo, da v obdobju njihove udeležbe pri tej kršitvi razprave, v katerih so sodelovale, niso imele protikonkurenčnega cilja.
1440
Zadostne stopnje škodljivosti enotne in trajajoče kršitve za konkurenco, zaradi katere je to kršitev mogoče opredeliti kot „omejevanje zaradi cilja“, namreč ni mogoče presojati posamično in ločeno za vsako podjetje, ki je sodelovalo pri tem ravnanju.
1441
Nasprotno, to presojo, od katere so odvisna dokazna pravila, ki se uporabljajo za zadevno ravnanje v celoti (glej v tem smislu sodbo z dne 30. januarja 2020, Generics (UK) in drugi, C‑307/18, EU:C:2020:52, točka 63), je treba opraviti glede na objektivne značilnosti tega ravnanja, obravnavane v celoti, in brez upoštevanja posameznega položaja vsakega podjetja, ki sodeluje pri njem.
1442
Ta ugotovitev izhaja iz ustaljene sodne prakse, v skladu s katero je na eni strani podjetje, ki je bilo pri enotni in trajajoči kršitvi udeleženo s svojimi ravnanji, ki so bila namenjena temu, da se pripomore k uresničitvi kršitve v celoti, lahko odgovorno tudi za ravnanja drugih podjetij v okviru te kršitve v celotnem obdobju svoje udeležbe pri navedeni kršitvi (glej v tem smislu sodbi z dne 8. julija 1999, Komisija/Anic Partecipazioni, C‑49/92 P, EU:C:1999:356, točka 83, in z dne 9. septembra 2015, Panasonic in MT Picture Display/Komisija, T‑82/13, EU:T:2015:612, točka 81 (neobjavljena)), in na drugi strani zgolj dejstvo, da vsako podjetje sodeluje pri kršitvi na svoj način, ni dovolj za izključitev njegove odgovornosti za celotno kršitev, skupaj z ravnanji, ki so jih dejansko izvajala druga sodelujoča podjetja, vendar imajo isti protikonkurenčni cilj ali učinek (sodba z dne 8. julija 1999, Komisija/Anic Partecipazioni, C‑49/92 P, EU:C:1999:356, točka 80).
1443
Zavrniti je treba tudi očitke bank UniCredit, Nomura in Portigon, ki izhajajo iz predpostavke, da je treba pri ugotavljanju protikonkurenčnega cilja obdobij njihovega sodelovanja pri sporni kršitvi upoštevati le razprave, ki so potekale v navedenih obdobjih.
1444
Zavrniti je treba tudi očitek banke UniCredit, naveden v okviru tretjega tožbenega razloga, da sodelovanje te banke pri „enotni in trajajoči kršitvi, ki je imela obliko omejevanja konkurence zaradi cilja, ni podkrepljeno z dokazi iz upoštevnega obdobja“ in da zato to pomeni napačno uporabo prava.
1445
V zvezi s tem drži, da je Komisija v skladu s sodno prakso, na katero je opozorjeno v točkah 1441 in 1442 zgoraj, presodila zadostno škodljivost sporne enotne in trajajoče kršitve za konkurenco ob upoštevanju razprav, ki so potekale pred obdobjem udeležbe banke UniCredit.
1446
Vendar se je na eni strani Komisija oprla tudi na razprave z dne 26. in 28. septembra, 12. in 19. oktobra ter 2., 3. in 28. novembra 2011 (glej točko 514 obrazložitve ter opombi 985 in 986; točko 521 obrazložitve in opombo 994; sklicevanje v opombi 1011 na točko 420 obrazložitve in opombo 795; sklicevanje v opombi 1014 na točko 381 obrazložitve in opombo 732; sklicevanje v opombi 1015 na točke 342 in od 345 do 349 obrazložitve; sklicevanje v opombi 1016 na točko 342 obrazložitve; sklicevanje v opombi 1017 na točki 345 in 348 obrazložitve; sklicevanje v opombi 1018 na točki 381 in 514 obrazložitve; točke od 702 do 705 in od 708 do 717 obrazložitve izpodbijanega sklepa). S tem se je ta institucija sklicevala na vse razprave, na katere se je utemeljeno oprla v zvezi z banko UniCredit, s čimer je izpolnila svojo obveznost obrazložitve.
1447
Na drugi strani, upoštevanje razprav, ki so potekale pred obdobjem udeležbe banke UniCredit pri sporni enotni in trajajoči kršitvi, za opredelitev te kršitve za „omejevanje zaradi cilja“ ne pomeni, da je Komisija za ugotovitev udeležbe te banke pri sporni kršitvi uporabila dokaze, ki niso iz časa očitanih dejstev.
1448
Še preden je to kršitev pri dokazovanju opredelila za „omejevanje zaradi cilja“ (glej v tem smislu sodbo z dne 30. januarja 2020, Generics (UK) in drugi, C‑307/18, EU:C:2020:52, točka 63), je Komisija namreč samo na podlagi razprav, v katerih je trgovalec banke UniCredit dejansko sodeloval, ugotovila, da je ta banka sodelovala pri enotni in trajajoči kršitvi.
1449
Na tretjem mestu, banka UniCredit se za izpodbijanje protikonkurenčnega cilja sporne enotne in trajajoče kršitve ne more uspešno sklicevati na dejstvo, da Komisija ni dokazala, da je bilo „razprave v klepetalnici CODS & CHIPS […] upravičeno mogoče opredeliti za omejevanje zaradi cilja v zvezi z vsakim od obeh trgov“, to je primarnim in sekundarnim trgom evropskih državnih obveznic.
1450
Taka ločena preučitev, ali so bile razprave, ki so potekale v zvezi s primarnim trgom na eni strani in sekundarnim trgom evropskih državnih obveznic na drugi strani, dovolj škodljive za konkurenco, bi bila namreč v nasprotju s samim besedilom izpodbijanega sklepa in zlasti člena 1 tega sklepa, v katerem je ugotovljena enotnost kršitve, pri kateri so bile udeležene zadevne banke.
1451
Dejstvo, da banka UniCredit meni, da sta primarni in sekundarni trg evropskih državnih obveznic ločena upoštevna trga, v ničemer ne spreminja obsega sporne kršitve.
1452
Točki 91 in 92 sodbe z dne 16. septembra 2013, Keramag Keramische Werke in drugi/Komisija (T‑379/10 in T‑381/10, neobjavljena, EU:T:2013:457), na kateri se sklicuje banka UniCredit, prav tako ne podpirata trditev te banke.
1453
V nasprotju s položajem v zadevi, v kateri je bila izdana sodba z dne 16. septembra 2013, Keramag Keramische Werke in drugi/Komisija (T‑379/10 in T‑381/10, neobjavljena, EU:T:2013:457), je banka UniCredit namreč neposredno konkurirala drugim zadevnim bankam na sekundarnem trgu evropskih državnih obveznic, razprave o primarnem trgu, v katerih je sodelovala, pa so ji zagotavljale konkurenčne prednosti na sekundarnem trgu (glej točke od 476 do 486 zgoraj).
[…]
2) Očitki bank UniCredit in Nomura v zvezi s presojo gospodarskega okvira sporne kršitve
[…]
i) Očitki bank UniCredit in Nomura v zvezi z napačno presojo gospodarskega okvira sporne kršitve
[…]
1492
Na eni strani banki UniCredit in Nomura ne navajata nobenega dokaza, zlasti ne številčnega, ki bi dokazoval, da je Komisija napačno menila, da imajo zadevne banke „znaten delež trga“, kot je ta institucija ugotovila v točki 532 obrazložitve izpodbijanega sklepa.
1493
Na drugi strani ti banki ne navajata niti dokaza, s katerim bi lahko izpodbijali ugotovitev, s katero je Komisija odgovorila na trditev, ki jo je banka Nomura med upravnim postopkom navedla v zvezi z svojim razmeroma majhnim tržnim deležem, in sicer, da „ta možnost, da se točnost informacij o trgu preveri z dodatno pridobljenim znanjem, zadevnim bankam očitno zagotavlja konkurenčno prednost“.
1494
V tem smislu banki UniCredit in Nomura nista dokazali, koliko je analiza velikosti zadevnih bank upoštevna v zvezi z ravnanji, ki se jima očitajo, in sicer usklajevanjem cen, razdelitvijo trga ali strank in celo izmenjavami poslovno občutljivih informacij.
1495
Zato je treba trditve bank UniCredit in Nomura o napačni presoji trga evropskih državnih obveznic in torej gospodarskega okvira sporne kršitve zavrniti kot neutemeljene.
1496
Vendar ta ugotovitev ne vpliva na dejstvo, da je Komisija za vsako zadevno vrsto ravnanja, celo za vsako kritizirano razpravo, lahko opravila napačno presojo tega, ali so tako škodljive za konkurenco, da bi to prispevalo k opredelitvi zadevnih ravnanj, obravnavanih v celoti, za „omejevanje zaradi cilja“, kar je treba preveriti v nadaljevanju.
3) Očitki bank UniCredit, Nomura in Portigon v zvezi z nezadostno škodljivostjo zadevnih ravnanj za konkurenco
1497
Banka UniCredit v okviru tretjega tožbenega razloga, banka Nomura v okviru prvega in drugega tožbenega razloga ter banka Portigon v okviru prvega dela petega tožbenega razloga v bistvu trdijo, da sporna enotna in trajajoča kršitev ni tako škodljiva za konkurenco, da bi bila opredeljena kot „omejevanje zaradi cilja“.
1498
Banke UniCredit, Nomura in Portigon v utemeljitev svojih očitkov v bistvu trdijo, da vse ali del razprav, ki se jim očitajo, ne podpirajo ugotovitve, do katere je prišla Komisija.
1499
Uvodoma je treba na eni strani opozoriti, da se škodljivost enotne in trajajoče kršitve za konkurenco presoja glede na vsa ravnanja, ki jo sestavljajo, in ne samo glede na razprave, ki so potekale v obdobjih udeležbe podjetij, ki izpodbijajo to opredelitev, pri kršitvi (glej točko 1441 zgoraj).
1500
Zato se bo v obravnavani zadevi opredelitev sporne enotne in trajajoče kršitve kot „omejevanje zaradi cilja“ v zvezi z bankami UniCredit, Nomura in Portigon presojala glede na škodljivost okrog 380 razprav, ki so potekale med 4. januarjem 2007 in 28. novembrom 2011, obravnavanih v celoti, ob upoštevanju, na eni strani, razprav, ki jih te banke ne izpodbijajo oziroma jih ne izpodbijajo utemeljeno – in ki jih je zato treba šteti za dokončno dokazane – in, na drugi strani, očitkov, ki so jih te banke navedle v zvezi z manjšim številom teh razprav.
1501
V zvezi s tem je treba navesti, da banka Portigon meni, da „izmenjava zaupnih informacij pred dražbami in med njimi lahko pomeni omejevanje zaradi cilja“. Tako ta banka od 63 razprav, ki se ji očitajo, ne izpodbija nobene razprave, razvrščene v kategorije od 1 do 3, in izpodbija samo 14 razprav, razvrščenih izključno v kategorijo 4, in sicer razprave z dne 20. in 21. oktobra ter 6. novembra 2009, 14. januarja, 15. in 22. februarja, 9. septembra in 17. novembra 2010, dve razpravi z dne 18. januarja 2011 ter razprave z dne 6., 11. in 12. aprila in 18. maja 2011.
1502
Banka Nomura pa od 34 razprav, ki se ji očitajo, veljavno izpodbija 12 razprav, in sicer razprave z dne 18. in 26. januarja, 3. in 25. februarja, 5. in 12. aprila, 3. in 5. maja, 7. julija, 28. septembra in 2. novembra 2011, ker je Splošno sodišče že odločilo, da Komisija tej banki ne more očitati razprav z dne 18. maja, 22. junija in 4. oktobra 2011 (glej točko 798 zgoraj).
1503
Poleg tega banka UniCredit izpodbija sedem razprav, ki se ji utemeljeno očitajo, in sicer razprave z dne 26. in 28. septembra, 12. in 19. oktobra ter 2., 3. in 28. novembra 2011, ker je Splošno sodišče že odločilo, da Komisija tej banki ne more očitati razprave z dne 4. oktobra 2011 (glej točko 798 zgoraj).
1504
Na drugi strani, kot je Komisija pravilno ugotovila v točkah od 532 do 544 obrazložitve izpodbijanega sklepa (glej točke od 432 do 499 zgoraj), je sporna enotna in trajajoča kršitev privedla do različnih praks, in sicer določanja cen, asimetričnega povečanja preglednosti trga evropskih državnih obveznic, uravnave strategij glede trgovanja in izmenjave občutljivih informacij.
1505
Zato se vprašanje, ali je Komisija sporno enotno in trajajočo kršitev utemeljeno opredelila kot „omejevanje zaradi cilja“, ne bo presojalo le glede na škodljivost izmenjav občutljivih informacij, do katerih je prišlo v spornih razpravah, za konkurenco, kot dozdevno predlagajo banke UniCredit, Nomura in Portigon, temveč se bodo pri tej presoji upoštevale tudi druge vrste ravnanj, ki so jih razkrile te razprave in so omenjene v prejšnji točki.
1506
V zvezi s tem na prvem mestu iz ustaljene sodne prakse izhaja, da so prakse določanja cen, kot so navedene v točki 535 obrazložitve izpodbijanega sklepa, posebej škodljive za konkurenco, ker lahko povzročijo zvišanje cen ali zmanjšanje proizvodnje in torej ponudbe, kar negativno vpliva na razdelitev virov v škodo podjetij, ki jih uporabljajo, in potrošnikov (glej v tem smislu sodbe z dne 20. novembra 2008, Beef Industry Development Society in Barry Brothers, C‑209/07, EU:C:2008:643, točki 17 in 33; z dne 11. septembra 2014, CB/Komisija, C‑67/13 P, EU:C:2014:2204, točka 51, in z dne 16. julija 2015, ING Pensii, C‑172/14, EU:C:2015:484, točka 32).
1507
Zato je v obravnavani zadevi Komisija, ne da bi storila napako, lahko menila, da so tako škodljive razprave iz opombe 1015 izpodbijanega sklepa, ki so med trgovalci zadevnih bank privedle zlasti do sporazumov, katerih namen je bil doseči bolj ravno ali strmejšo krivuljo donosa, da bi poskusili v svojo korist spremenili cene evropskih državnih obveznic na primarnem ali sekundarnem trgu (glej točke od 498 do 502 obrazložitve izpodbijanega sklepa in točko 418 zgoraj), ali do izmenjav o ravneh ali količinah ponudb ali previsokih ponudb trgovalcev zadevnih bank (glej točke 506, 508 in od 512 do 514 obrazložitve izpodbijanega sklepa in točko 419 zgoraj).
1508
Dalje, kot Komisija pravilno ugotavlja v točkah 538 in 542 obrazložitve izpodbijanega sklepa, so take prakse še toliko bolj škodljive, ker je bil na primarnem trgu „omejevalni sporazum […] dejansko ali potencialno škodljiv za urade za upravljanje dolga, ki organizirajo dražbo evropskih državnih obveznic za račun centralnih vlad, in torej posredno za gospodarstva zadevnih držav“, zaradi česar so zadevne banke „povečale svoje možnosti, da na dražbah pridobijo evropske državne obveznice, ki jih želijo, po nižji ceni od tiste, ki bi jo sicer plačale“.
1509
Še zlasti to velja, prvič, kar posebej zadeva obdobje udeležbe banke Portigon pri sporni kršitvi, za razprave z dne 5. novembra 2009 (glej točko 275 obrazložitve izpodbijanega sklepa), z dne 30. novembra 2009 (glej točko 277 obrazložitve), z dne 25. januarja 2010 (glej točko 280 obrazložitve), z dne 3. februarja 2010 (glej točko 282 obrazložitve), z dne 16. februarja 2010 (glej točko 285 obrazložitve), z dne 21. aprila 2010 (glej točko 289 obrazložitve), z dne 28. aprila, 18. maja, 28. junija, 1., 21. in 28. julija 2010 (glej točko 290 obrazložitve), z dne 13. avgusta 2010 (glej točki 291 in 292 obrazložitve), z dne 10. septembra 2010 (glej točko 295 obrazložitve), z dne 27. septembra in 6. oktobra 2010 (glej točko 296 obrazložitve), z dne 7. oktobra 2010 (glej točko 297 obrazložitve), z dne 13. oktobra 2010 (glej točko 298 obrazložitve), z dne 14. oktobra 2010 (glej točko 299 obrazložitve), z dne 2. novembra 2010 (glej točko 301 obrazložitve), z dne 4. novembra 2010 (glej točko 302 obrazložitve), z dne 2. decembra 2010 (glej točko 304 obrazložitve), z dne 6. januarja 2011 (glej točko 305 obrazložitve), z dne 18. januarja 2011 (glej točko 307 obrazložitve), z dne 25. januarja 2011 (glej točko 308 obrazložitve), z dne 26. januarja 2011 (glej točko 309 obrazložitve), z dne 3. februarja 2011 (glej točko 312 obrazložitve), z dne 14. februarja 2011 popoldne (glej točko 315 obrazložitve), z dne 17. februarja 2011 (glej točko 316 obrazložitve), z dne 25. februarja 2011 (glej točko 317 obrazložitve), z dne 28. februarja 2011 (glej točko 318 obrazložitve), z dne 7. aprila 2011 (glej točko 322 obrazložitve), z dne 13. aprila 2011 (glej točko 325 obrazložitve), in z dne 1. junija 2011 (glej točko 330 obrazložitve). Enako velja, drugič, kar posebej zadeva obdobje udeležbe banke Nomura pri tej kršitvi, za razprave z dne 18. januarja 2011 (glej točko 307 obrazložitve), z dne 25. januarja 2011 (glej točko 308 obrazložitve), z dne 26. januarja 2011 (glej točko 309 obrazložitve), z dne 3. februarja 2011 (glej točko 312 obrazložitve), z dne 14. februarja 2011 popoldne (glej točko 315 obrazložitve), z dne 17. februarja 2011 (glej točko 316 obrazložitve), z dne 25. februarja 2011 (glej točko 317 obrazložitve), z dne 28. februarja 2011 (glej točko 318 obrazložitve), z dne 7. aprila 2011 (glej točko 322 obrazložitve), z dne 13. aprila 2011 (glej točko 325 obrazložitve), z dne 3. maja 2011 (glej točko 327 obrazložitve), z dne 5. maja 2011 (glej točko 328 obrazložitve), z dne 1. junija 2011 (glej točko 330 obrazložitve), z dne 7. julija 2011 (glej točko 335 obrazložitve), z dne 20. julija 2011 (glej točko 337 obrazložitve), z dne 22. avgusta 2011 (glej točko 338 obrazložitve), z dne 6. septembra 2011 (glej točko 340 obrazložitve), z dne 26. septembra 2011 (glej točko 342 obrazložitve), z dne 12. oktobra 2011 (glej točko 345 obrazložitve), z dne 19. oktobra 2011 (glej točko 346 obrazložitve), z dne 2. novembra 2011 (glej točko 347 obrazložitve), z dne 3. novembra 2011 (glej točko 348 obrazložitve) in z dne 28. novembra 2011 (glej točko 349 obrazložitve). Enako velja, tretjič, kar posebej zadeva obdobje udeležbe banke UniCredit pri navedeni kršitvi, tudi za razprave z dne 26. septembra 2011 (glej točko 342 obrazložitve), z dne 12. oktobra 2011 (glej točko 345 obrazložitve), z dne 19. oktobra 2011 (glej točko 346 obrazložitve), z dne 2. novembra 2011 (glej točko 347 obrazložitve), z dne 3. novembra 2011 (glej točko 348 obrazložitve) in z dne 28. novembra 2011 (glej točko 349 obrazložitve).
1510
Na drugem mestu, posebej visoko stopnjo škodljivosti za konkurenco kažejo tudi prakse razdelitve strank, ki jih je Komisija prav tako omenila v točki 535 obrazložitve izpodbijanega sklepa in opombi 1017 tega sklepa (glej v tem smislu sodbe z dne 20. novembra 2008, Beef Industry Development Society in Barry Brothers, C‑209/07, EU:C:2008:643, točki 17 in 33; z dne 11. septembra 2014, CB/Komisija, C‑67/13 P, EU:C:2014:2204, točka 51; z dne 16. julija 2015, ING Pensii, C‑172/14, EU:C:2015:484, točka 32, in z dne 21. decembra 2023, European Superleague Company, C‑333/21, EU:C:2023:1011, točka 163 in navedena sodna praksa).
1511
Še posebej to velja, prvič, kar zadeva obdobje udeležbe banke Portigon pri sporni kršitvi, za razprave z dne 3. februarja 2010 (glej točko 282 obrazložitve izpodbijanega sklepa), z dne 7. oktobra 2010 (glej točko 297 obrazložitve), z dne 2. decembra 2010 (glej točko 304 obrazložitve), z dne 17. februarja 2011 (glej točko 316 obrazložitve), z dne 7. aprila 2011 (glej točko 322 obrazložitve), z dne 3. maja 2011 (glej točko 327 obrazložitve) in z dne 1. junija 2011 (glej točko 330 obrazložitve), drugič, kar zadeva obdobje udeležbe banke Nomura pri tej kršitvi, za razprave z dne 17. februarja 2011 (glej točko 316 obrazložitve), z dne 7. aprila 2011 (glej točko 322 obrazložitve), z dne 3. maja 2011 (glej točko 327 obrazložitve), z dne 1. junija 2011 (glej točko 330 obrazložitve), z dne 12. oktobra 2011 (glej točko 345 obrazložitve) in z dne 3. novembra 2011 (glej točko 348 obrazložitve), in tretjič, kar zadeva obdobje udeležbe banke UniCredit pri navedeni kršitvi, za razpravi z dne 12. oktobra 2011 (glej točko 345 obrazložitve) in z dne 3. novembra 2011 (glej točko 348 obrazložitve).
1512
Na tretjem mestu glede izmenjav informacij iz ustaljene sodne prakse izhaja, da pomenijo zadostno stopnjo škodljivosti za konkurenco, da se šteje, da ni treba iskati njihovih posledic, izmenjave informacij, ki lahko zmanjšajo ali odpravijo negotovost pri zainteresiranih osebah glede datuma, obsega in načinov prilagajanja ravnanja na trgu, ki ga bodo opravila zadevna podjetja (glej v tem smislu sodbo z dne 12. januarja 2023, HSBC Holdings in drugi/Komisija, C‑883/19 P, EU:C:2023:11, točki 115 in 116 ter navedena sodna praksa).
1513
Kot pa je bilo ugotovljeno v točki 1486 zgoraj, je Komisija lahko upravičeno ugotovila, da so srednje cene, informacije o količinah, s katerimi se trguje, krivulje donosa, trgovalne pozicije, trenutek določitve cen sindiciranj in informacije o previsokih ponudbah informacije, ki niso javne, so občutljive in lahko tistim, ki jih imajo, zagotovijo prednost na – tako primarnem kot sekundarnem – trgu evropskih državnih obveznic, zlasti s tem, da zmanjšujejo negotovost, značilno za ta trg.
1514
Zato je Komisija v točkah od 536 do 539 obrazložitve izpodbijanega sklepa pravilno poudarila dejstvo, da so redne izmenjave teh informacij znotraj ozkega kroga zadevnih bank povečale preglednost trga evropskih državnih obveznic samo v korist teh sedmih bank in v škodo vseh drugih bank. Posledično so te izmenjave povzročile asimetrično obveščenost samo v njihovo korist, kar jim je omogočilo, da so „zmanjšale nekatere od običajnih negotovosti na trgu in konkurenčne napetosti, ki bi sicer obstajale med bankami, če ne bi bilo teh razkritij“, ter jim nazadnje zagotovile konkurenčno prednost pred njihovimi konkurenti (glej v tem smislu sodbo z dne 12. januarja 2023, HSBC Holdings in drugi/Komisija, C‑883/19 P, EU:C:2023:11, točka 203).
1515
Iz tega izhaja, da ob upoštevanju zahteve po samostojnosti iz člena 101 PDEU (sodba z dne 12. januarja 2023, HSBC Holdings in drugi/Komisija, C‑883/19 P, EU:C:2023:11, točka 202) izmenjava informacij, omenjenih v točki 1513 zgoraj, v razpravah, ki se očitajo zadevnim bankam, pomeni dovolj visoko stopnjo škodljivosti za konkurenco, da prispeva k temu, da je sporna enotna in trajajoča kršitev v celoti opredeljena kot „omejevanje zaradi cilja“.
1516
V zvezi s tem banke UniCredit, Nomura in Portigon Komisiji ne morejo uspešno očitati, da ni ravnala v skladu s spoznanji iz točk od 186 do 193 sodbe z dne 24. septembra 2019, HSBC Holdings in drugi/Komisija (T‑105/17, EU:T:2019:675).
1517
Na eni strani Splošno sodišče v navedenih točkah nikakor ni ugotovilo, da zadevne izmenjane informacije – in sicer informacije o trgovalnih pozicijah v sektorju eurskih obrestnih izvedenih finančnih instrumentov – ne morejo zmanjšati ali odpraviti stopnje negotovosti na zadevnem trgu. Splošno sodišče je namreč ugotovilo le, da Komisija ni pravno zadostno dokazala, da je bilo v navedeni zadevi tako (sodba z dne 24. septembra 2019, HSBC Holdings in drugi/Komisija, T‑105/17, EU:T:2019:675, točki 188 in 191).
1518
Na drugi strani je, nasprotno, iz točk 1513 in 1514 zgoraj razvidno, da je Komisija poudarila dejstvo, da so informacije, izmenjane v obravnavani zadevi, trgovalcem zagotovile prednost pri obveščenosti, zaradi česar so lahko ustrezno prilagodili svoje strategije glede trgovanja in s tem zmanjšali ali odpravili stopnjo negotovosti na trgu evropskih državnih obveznic.
1519
Nazadnje, navesti je treba, da so prakse, ki so jih izvajale zadevne banke, potekale med bankami, ki so vse, razen banke Portigon, uveljavljale svoj status vzdrževalca trga na sekundarnem trgu evropskih državnih obveznic oziroma tega statusa vsaj niso izpodbijale, zaradi česar so morale opraviti posebej veliko transakcij, da so si priskrbele likvidna sredstva (glej točko 559 obrazložitve izpodbijanega sklepa).
1520
Splošno sodišče pa je že imelo priložnost poudariti, da ta okoliščina glede na spoštovanje konkurence na trgu pomeni, da je še toliko pomembneje, da se cene vzdrževalcev trga določajo samostojno (sodba z dne 24. septembra 2019, HSBC Holdings in drugi/Komisija, T‑105/17, EU:T:2019:675, točka 145), kar je Komisija poleg tega v bistvu ugotovila v točki 562 obrazložitve izpodbijanega sklepa.
1521
Zato Komisija ni storila napake, ko je ugotovila, da je sporna enotna in trajajoča kršitev, obravnavana v celoti, tako škodljiva, da jo je treba opredeliti kot „omejevanje zaradi cilja“.
1522
Te ugotovitve ni mogoče ovreči z drugimi trditvami, ki jih navajajo banke UniCredit, Nomura in Portigon.
1523
Na prvem mestu, kar zadeva trditve teh bank o neobstoju protikonkurenčne narave ali celo o nezadostni škodljivosti nekaterih razprav za konkurenco, je bilo že v točkah 1509 in 1511 zgoraj ugotovljeno, da je za prispevek k opredelitvi sporne enotne in trajajoče kršitve za „omejevanje zaradi cilja“ Komisija lahko utemeljeno v zvezi z banko Portigon upoštevala razpravo z dne 18. januarja 2011, v zvezi z banko Nomura razprave z dne 18. in 26. januarja 2011, 3. februarja 2011, 3. in 5. maja 2011, 7. julija 2011 in 2. novembra 2011, v zvezi z banko UniCredit pa razprave z dne 26. septembra 2011, 12. in 19. oktobra 2011 ter 2., 3. in 28. novembra 2011.
1524
Glede drugih razprav, ki jih te banke veljavno izpodbijajo, je treba navesti naslednje.
1525
Razen razprave z dne 9. septembra 2010, ki jo je Komisija upoštevala samo zaradi kontekstualizacije sporne kršitve (glej točko 294 obrazložitve izpodbijanega sklepa in točko 875 zgoraj), je iz točk 663 in 664 (razprava z dne 25. februarja 2011, ki jo izpodbija banka Portigon), 669 in 670 (razprava z dne 5. aprila 2011, ki jo izpodbija banka Nomura), 676 (razprava z dne 12. aprila 2011, ki jo izpodbijata banki Nomura in Portigon), 721 in 736 (razprava z dne 28. septembra 2011, ki jo izpodbijata banki UniCredit in Nomura), 818 (razprava z dne20. oktobra 2009, ki jo izpodbija banka Portigon), 827 (razprava z dne 21. oktobra 2009, ki jo izpodbija banka Portigon), 832 (razprava z dne 6. novembra 2009, ki jo izpodbija banka Portigon), 852 (razprava z dne 14. januarja 2010, ki jo izpodbija banka Portigon), 871 (razprava z dne 22. februarja 2010, ki jo izpodbija banka Portigon), 883 (razprava z dne 17. novembra 2010, ki jo izpodbija banka Portigon), 899 (razprava z dne 6. aprila 2011, ki jo izpodbija banka Portigon) ter 905 (razprava z dne 11. aprila 2011, ki jo izpodbija banka Portigon) zgoraj razvidno, da je Komisija pravilno ugotovila, da so razprave, ki jih izpodbijajo banke UniCredit, Nomura in Portigon, protikonkurenčne.
1526
Poleg tega, kot je razvidno iz točk te sodbe, navedenih v prejšnji točki, so razprave z dne 20. oktobra in 6. novembra 2009, 14. januarja, 22. februarja in 17. novembra 2010, 25. februarja, 5., 11. in 12. aprila ter 28. septembra 2011 vsaj delno privedle do izmenjav informacij o srednjih cenah, ki so jih uporabljale zadevne banke, količinah, s katerimi so trgovale, njihovih krivuljah donosa, njihovih trgovalnih pozicijah ali njihovih ravneh ponudb ali previsokih ponudb.
1527
V točki 1515 zgoraj pa je bilo ugotovljeno, da je izmenjava takih informacij tako škodljiva za konkurenco, da lahko prispeva k opredelitvi sporne enotne in trajajoče kršitve za „omejevanje zaradi cilja“.
1528
Poleg tega so se razprave z dne 21. oktobra 2009, 15. februarja 2010 in 6. aprila 2011 nanašale na informacije, povezane s trenutkom določitve cene sindiciranja ali storitvami, ki so jih organizatorji opravili za urade za upravljanje dolga v državah članicah izdajateljicah.
1529
Glede na obveznost zaupnosti, naloženo organizatorjem v okviru njihovih odnosov, ki jih je Komisija omenila v točki 33 obrazložitve izpodbijanega sklepa in jih banke UniCredit, Nomura in Portigon ne izpodbijajo, pa razkritje in prejemanje takih informacij pomenita kršitev teh obveznosti, ki lahko znatno spremeni postopek izdaje zadevnih evropskih državnih obveznic ne glede na to, ali izdaja poteka v obliki sindiciranja ali dražbe.
1530
Na drugem mestu, v zvezi s trditvijo banke UniCredit, da so izmenjave informacij med zadevnimi bankami omogočile, da so svojim strankam ponudile ugodnejše cene, je treba ugotoviti, da ta trditev izhaja iz premise, da je bila sporna kršitev omejena na sekundarni trg evropskih državnih obveznic, čeprav se je nanašala na celotni – to je primarni in sekundarni – trg teh obveznic. Zato v tej trditvi niso upoštevane posledice teh izmenjav za primarni trg.
1531
Poleg tega na podlagi te trditve ni mogoče razumno podvomiti o škodljivosti teh izmenjav za konkurenco na zadevnem trgu (sodba z dne 12. januarja 2023, HSBC Holdings in drugi/Komisija, C‑883/19 P, EU:C:2023:11, točka 205) ter zlasti za konkurente zadevnih bank in njihove stranke.
1532
Na tretjem mestu, banka Nomura se ne more uspešno sklicevati na dejstvo, da bi se morala opredelitev sporne enotne in trajajoče kršitve kot „omejevanje zaradi cilja“ opirati na „obilico trdnih in zanesljivih izkušenj“ na tem področju ali na ekonomske študije ali poročila, ki so jih pripravili neodvisni avtorji.
1533
Kot je bilo ugotovljeno že v točki 1413 zgoraj, je Sodišče namreč izrecno odločilo, da se nikakor ne zahteva, da je Komisija isto vrsto ravnanja, kot je ta, ki jo mora opredeliti v dani zadevi, predhodno že obsodila, da se zanjo lahko šteje, da omejuje konkurenco zaradi cilja.
1534
Poleg tega trditve o obstoju ekonomskih študij ali poročil ni mogoče sprejeti, sicer bi bila opredelitev še nesankcioniranih ravnanj kot „omejevanje zaradi cilja“ odvisna od povsem naključne okoliščine.
1535
Kot pa je bilo opozorjeno v točki 1414 zgoraj, je za opredelitev zadevne prakse kot „omejevanje zaradi cilja“ pomembna le individualna in podrobna preučitev te prakse, ki mora dokazati njeno zadostno škodljivost.
[…]
4) Očitki bank UniCredit, Nomura in Portigon v zvezi z neobstojem učinka zadevnih ravnanj
[…]
1547
Iz tega izhaja, da banka Portigon v okviru druge trditve prvega dela petega tožbenega razloga Komisiji ne more utemeljeno očitati, da tega ni obrazložila.
1548
Vsekakor je treba navesti, da trditev banke UniCredit, ki poleg tega ni podkrepljena, v skladu s katero zadevna ravnanja niso prizadela vseh strank na sekundarnem trgu evropskih državnih obveznic, temveč samo nekatere določene kupce evropskih državnih obveznic, ni upoštevna.
1549
Člen 101(1) PDEU namreč tako kot druga pravila o konkurenci iz Pogodbe ni namenjen le varstvu neposrednih interesov nekaterih opredeljenih subjektov, ampak tudi varstvu strukture trga in s tem konkurence kot take (glej v tem smislu sodbo z dne 19. marca 2015, Dole Food in Dole Fresh Fruit Europe/Komisija, C‑286/13 P, EU:C:2015:184, točka 125 in navedena sodna praksa).
1550
Ugotoviti je treba tudi, da se ekonometrična analiza, omenjena v točki 1543 zgoraj, na podlagi katere banka Nomura trdi, da zadevna ravnanja niso imela učinkov, nanaša le na dejavnosti te banke na primarnem trgu – in sicer njeno sodelovanje na dražbah evropskih državnih obveznic – medtem ko se na eni strani kršitev, ki se ji očita, nanaša tudi na sekundarni trg, na katerem je banka Nomura delovala vzporedno, in sta na drugi strani primarni in sekundarni trg evropskih državnih obveznic medsebojno odvisna (glej točke od 45 do 50 obrazložitve izpodbijanega sklepa).
1551
Zato je treba trditve bank UniCredit, Nomura in Portigon v zvezi z neobstojem dokazov o protikonkurenčnih učinkih zadevnih ravnanj zavrniti kot neutemeljene.
5) Sklepna ugotovitev v zvezi z opredelitvijo sporne enotne in trajajoče kršitve za „omejevanje zaradi cilja“
1552
Iz vsega navedenega izhaja, da Komisija ni storila napake, ko je v točkah od 532 do 544 obrazložitve izpodbijanega sklepa sporno enotno in trajajočo kršitev, obravnavano v celoti, opredelila kot „omejevanje zaradi cilja“.
1553
Zato je treba tretji, četrti in peti tožbeni razlog banke UniCredit, prvi in drugi tožbeni razlog banke Nomura in prvi del petega tožbenega razloga banke Portigon zavrniti kot neutemeljene.
1554
Iz zavrnitve teh tožbenih razlogov izhaja, da je prvi tožbeni razlog banke UniCredit, ki se nanaša na neobstoj obrazložitve zaradi neopredelitve enega ali več upoštevnih trgov, na katerih se je zgodila sporna kršitev, prav tako neutemeljen.
1555
Na eni strani je namreč Komisiji obveznost, da v odločbi, sprejeti na podlagi člena 101 PDEU, opredeli trg, naložena le takrat, kadar brez take opredelitve ni mogoče ugotoviti, ali zadevni sporazum ali usklajeno ravnanje lahko prizadene trgovino med državami članicami in je njegov cilj oziroma posledica preprečevanje, omejevanje ali izkrivljanje konkurence (glej v tem smislu sodbo z dne 29. februarja 2016, EGL in drugi/Komisija, T‑251/12, neobjavljena, EU:T:2016:114, točka 34 in navedena sodna praksa).
1556
Na drugi strani, kadar Komisija kot v obravnavani zadevi ugotovi kršitev, katere cilj je omejevanje konkurence na celotnem ozemlju Unije, se za ugotovitev tega omejevanja konkurence ne zahteva predhodna opredelitev geografskega trga (glej v tem smislu sodbo z dne 14. maja 1998, Enso Española/Komisija, T‑348/94, EU:T:1998:102, točka 232 in navedena sodna praksa).
1557
Banka UniCredit pa nikakor ni trdila, da ni mogoče ugotoviti, ali je sporna kršitev lahko vplivala na trgovino med državami članicami, ne da bi bil opredeljen upoštevni trg ali trgi, na katerih je bila ta kršitev storjena.
[…]
5.
Tožbeni razlogi v zvezi z napakami pri ugotovitvi legitimnega interesa Komisije za ugotovitev sporne kršitve v zvezi z bankami Natixis, BofA in Portigon
a)
Tožbeni razlogi v zvezi s kršitvijo člena 7(1) Uredbe št. 1/2003, ker Komisija ni dokazala legitimnega interesa za ugotovitev sporne kršitve v zvezi z bankami Natixis, BofA in Portigon
[…]
1) Tožbeni razlogi v zvezi z neobstojem legitimnega interesa Komisije za ugotovitev sporne kršitve v zvezi z bankama Natixis in BofA
i) Prvi del tretjega tožbenega razloga banke Natixis: kršitev obveznosti obrazložitve
[…]
1583
Na eni strani, čeprav člen 7(1) Uredbe št. 1/2003 zahteva dokaz legitimnega interesa za ugotovitev kršitve, v zvezi s katero je pristojnost Komisije za kaznovanje zastarala, se od Komisije vseeno ne zahteva, da odločbo dodatno obrazloži s sklicevanjem na prejšnjo prakso odločanja, tako da posebej navede razloge, zaradi katerih je prišla do drugačne ugotovitve kot v drugih zadevah, ki so se nanašale na podobne ali enake položaje ali na iste gospodarske subjekte (glej v tem smislu sodbo z dne 14. decembra 2005, General Electric/Komisija, T‑210/01, EU:T:2005:456, točka 513).
1584
Komisija mora namreč v posebnem okviru vsake zadeve pri izvajanju diskrecijske pravice odločiti, ali je primerno ugotoviti kršitev v zvezi z določenim podjetjem in ohraniti učinkovitost konkurenčnega prava (glej po analogiji sodbo z dne 29. marca 2012, Telefónica in Telefónica de España/Komisija, T‑336/07, EU:T:2012:172, točka 357).
1585
V preostalem je Komisija v točkah od 787 do 791 obrazložitve izpodbijanega sklepa izrecno odgovorila na trditve bank Natixis in BofA v zvezi z njeno prejšnjo prakso odločanja.
1586
Na drugi strani neobstoj smernic o podrobnih pravilih za uporabo člena 7(1) Uredbe št. 1/2003 prav tako ne upravičuje, da se Komisiji naloži strožja obveznost obrazložitve. Banka Natixis poleg tega ni navedla nobenega argumenta v podporo tej trditvi.
1587
Glede na navedeno je treba prvi del tretjega tožbenega razloga banke Natixis zavrniti kot neutemeljen.
ii) Prvi tožbeni razlog in drugi del tretjega tožbenega razloga banke Natixis ter drugi tožbeni razlog banke BofA: neutemeljenost razlogov, ki upravičujejo legitimni interes Komisije za ugotovitev sporne kršitve v zvezi z bankama Natixis in BofA
1588
Na prvem mestu, banka Natixis v okviru prvega tožbenega razloga in banka BofA v okviru prvega dela drugega tožbenega razloga v bistvu trdita, da je Komisija s tem, da je v zvezi z njima ugotovila kršitev, kršila člen 7(1) Uredbe št. 1/2003. Po njunem mnenju Komisija ne more dokazati legitimnega interesa za ugotovitev sporne kršitve s tem, da ga upravičuje s splošnimi razlogi, ne da bi ta interes podkrepila z dokazi o posebnih okoliščinah zadevne kršitve in elementi, značilnimi za zadevno podjetje, saj bi bilo sicer potrebi po dokazovanju navedenega interesa odvzeto bistvo.
1589
V tem smislu po mnenju bank Natixis in BofA s štirimi razlogi, navedenimi v točkah od 781 do 784 obrazložitve izpodbijanega sklepa in predstavljenimi v točkah od 1575 do 1579 zgoraj, ni mogoče dokazati legitimnega interesa za ugotovitev sporne kršitve v zvezi z njima. Čeprav ne zanikata, da lahko Komisija opravi celovito presojo dokazov, ki jih navaja, vseeno menita, da ti dokazi, obravnavani posamično ali skupaj, ne dokazujejo takega interesa v obravnavani zadevi.
1590
Na drugem mestu, banka Natixis v okviru drugega dela tretjega tožbenega razloga v bistvu trdi, da izpodbijani sklep krši načelo sorazmernosti, ker ugotovitev sporne kršitve v zvezi z njo ni bila potrebna za učinkovito izvajanje pravil Unije o konkurenci in ker so nevšečnosti za to banko, kar zadeva tveganja za njen ugled in odškodninske zahtevke, nesorazmerne.
1591
Na tretjem mestu, banka BofA v okviru drugega dela drugega tožbenega razloga dodaja, da bi bilo treba razloge, navedene v izpodbijanem sklepu, presojati glede na preudarke o načelih pravne varnosti in spoštovanje njene pravice do obrambe, česar Komisija napačno ni storila.
1592
Banka BofA zlasti navaja, da čeprav Komisije njena prejšnja praksa odločanja ne zavezuje v drugih zadevah, je dejstvo, da prejšnje odločbe razkrivajo, da ta institucija v preteklosti ob neobstoju legitimnega interesa v zvezi s podjetjem ni ugotovila kršitve.
1593
V skladu s členom 7(1), zadnji stavek, Uredbe št. 1/2003 lahko Komisija, če ima pravni interes, ugotovi kršitev po tem, ko je bila storjena.
1594
V obravnavani zadevi je Komisija ugotovila, da ima legitimni interes za ugotovitev kršitve v zvezi z bankama Natixis in BofA, in to iz štirih razlogov, predstavljenih v točkah od 781 do 784 obrazložitve izpodbijanega sklepa.
1595
Tako se ti štirje razlogi nanašajo na to, prvič, da sta bili banki Natixis in BofA vpleteni v isto enotno in trajajočo kršitev kot druge zadevne banke, drugič, da sta bila njuna vključitev v izpodbijani sklep in opis njunih ravnanj nujna za pojasnitev splošnega delovanja in celotnega obsega sporne kršitve, tretjič, da so bila ravnanja, ki se očitajo tema bankama, zelo resna in nazadnje, četrtič, da taka ugotovitev subjektom, oškodovanim zaradi zadevnega kršitvenega ravnanja, omogoča, da pred sodiščem zahtevajo odškodnino, Komisiji pa, da banko naslovnico opredeli kot ponovno kršiteljico, če bi v prihodnje storila podobno kršitev.
1596
V tem kontekstu Splošno sodišče meni, da že prvi trije razlogi, ki jih navaja Komisija, obravnavani skupaj, zadostujejo za dokaz legitimnega interesa te institucije za ugotovitev sporne kršitve v zvezi z bankama Natixis in BofA.
1597
Glede prvih dveh razlogov Komisija namreč v točkah od 796 do 801 obrazložitve izpodbijanega sklepa pravilno navaja, da je ugotovitev sporne kršitve v zvezi z bankama Natixis in BofA zlasti prispevala k dokazovanju pogostosti tajnih razprav med trgovalci vsake banke, narave njihovih odnosov in trajajoče narave te kršitve.
1598
Natančneje, Komisija je lahko v točki 798 obrazložitve izpodbijanega sklepa v zvezi z banko BofA, ne da bi storila napake, menila, da je ob upoštevanju dejstva, da je dejavni prispevek trgovalca banke BofA v klepetalnici CODS & CHIPS povečal medsebojno odvisnost trgovalcev pri ohranjanju njihovega tajnega ravnanja in ustvarjanju dobička, vključitev banke BofA v izpodbijani sklep prispevala k dokazu posebne narave odnosa med trgovalci in rednosti njihovih izmenjav.
1599
Podobno se je Komisija v točki 801 obrazložitve izpodbijanega sklepa v zvezi z banko Natixis pravilno oprla, med drugim, na neprekinjeno sodelovanje njenega trgovalca v zadevnih klepetalnicah kljub zamenjavam delodajalcev, da je poudarila trajajočo naravo sporne kršitve.
1600
V tem okviru banki Natixis in BofA ne moreta utemeljeno trditi, da njuno imenovanje v izpodbijanem sklepu ni bilo upoštevno in ni bistveno prispevalo k ugotovitvi sporne kršitve ali pojasnitvi obsega kršitvenih ravnanj.
1601
Res je, da bi Komisija lahko uporabila elemente, ki se nanašajo na udeležbo bank Natixis in BofA, kot je bilo nanje opozorjeno zgoraj, in hkrati v izpodbijanem sklepu ohranila njuno anonimnost ali da v zvezi z njima ne bi ugotovila sporne kršitve.
1602
Vendar v nasprotju s tem, kar trdita banki Natixis in BofA, Komisiji nikakor ni treba dokazati nujnosti ugotovitve kršitve, v zvezi s katero je njena pristojnost za naložitev globe zastarala. Člen 7(1) Uredbe št. 1/2003 namreč zahteva le utemeljitev legitimnega interesa za ugotovitev te kršitve, ne da bi določal kakršno koli obveznost dokazati nujnost te ugotovitve. Če bi se Komisiji naložila obveznost, da dokaže nujnost ugotovitve sporne kršitve, bi to neupravičeno povečalo dokazno breme, kar je v nasprotju z besedilom navedenega člena.
1603
Vsekakor je Splošno sodišče že odločilo, da dejstvo, da Komisija v prejšnjih odločbah podjetij ni štela za odgovorna za enakovredno ravnanje, ne more ustvariti legitimnega pričakovanja, da ta institucija v prihodnje ne bo preganjala in sankcionirala takega ravnanja, če je ta sprememba Komisijine prakse odločanja – če je dokazana – temeljila na pravilni razlagi obsega upoštevnih pravnih določb (glej v tem smislu sodbo z dne 8. septembra 2010, Deltafina/Komisija, T‑29/05, EU:T:2010:355, točka 428).
1604
Zato zgolj dejstvo, da je obstajala možnost, da Komisija ne bo ugotovila sporne kršitve v zvezi s tožečimi strankami, ne more izključiti njenega legitimnega interesa, da to stori.
1605
Kar zadeva tretji razlog v zvezi z resnostjo ravnanj teh bank, poudarjeno v točki 783 obrazložitve izpodbijanega sklepa, je Komisija utemeljeno ugotovila, da so ta ravnanja posebej resna glede na zadevni sektor in okoliščine finančne krize, v katerih so se zgodila.
1606
V zvezi s tem se banki Natixis in BofA ne moreta uspešno sklicevati na nižjo stopnjo svoje udeležbe pri sporni kršitvi v primerjavi z drugimi zadevnimi bankami. Banka Natixis je namreč pri sporni kršitvi sodelovala malo več kot eno leto in pet mesecev, banka BofA pa malo več kot eno let in devet mesecev, zaradi česar od Komisije ne bi bilo mogoče zahtevati, da se odpove njuni vključitvi v izpodbijani sklep in ugotovitvi te kršitve v zvezi z njima.
1607
Glede na navedeno banki Natixis in BofA Komisiji napačno očitata, da se je za dokazovanje svojega legitimnega interesa za ugotovitev sporne kršitve v zvezi z njima sklicevala samo na splošne razloge.
1608
Ne da bi bilo treba preučiti utemeljenost četrtega razloga, ki ga navaja Komisija, je ta torej pravno zadostno dokazala obstoj legitimnega interesa za ugotovitev sporne kršitve v zvezi z bankama Natixis in BofA.
1609
Te ugotovitve ne omajejo druge trditve bank Natixis in BofA.
1610
Na prvem mestu, kar zadeva trditve banke Natixis, se ta ne more uspešno sklicevati na kršitev načela sorazmernosti, prvič, ker je sodelovala na podlagi obvestila o prizanesljivosti, ni pa imela od tega nobene koristi zaradi zastaranja pristojnosti Komisije, da ji naloži globo.
1611
V zvezi s tem, čeprav drži, da prizadevanja za sodelovanje, ki jih je izkazala banka Natixis, v primeru nezmanjšanja globe ne bodo nagrajena, je Komisija vseeno v točkah 803 in 804 obrazložitve izpodbijanega sklepa v bistvu pravilno opozorila, da obvestilo o prizanesljivosti ne predvideva, da se podjetje lahko izogne odgovornosti, povezani z ugotovitvijo kršitve.
1612
To obvestilo namreč določa okvir za nagrajevanje podjetij, ki so sodelovala v preiskavi Komisije, samo z dodelitvijo imunitete pred globami ali zmanjšanjem zneska te globe (glej zlasti točki 8 in 23 navedenega obvestila).
1613
Podobno Komisija v točki 804 obrazložitve izpodbijanega sklepa pravilno navaja, da podjetja, ki sodelujejo na podlagi obvestila o prizanesljivosti, to storijo po zrelem premisleku in ob temeljitem poznavanju svojega ravnanja, vključno s trajanjem tega ravnanja. Zato ta podjetja sodelujejo ob polnem poznavanju dejstev in zlasti ob seznanjenosti s točko 36 navedenega obvestila, v skladu s katero Komisija ne bo sprejela stališča o nagraditvi katere koli prošnje, če postane jasno, da prošnja zadeva prekrške, storjene v zastaralnem roku petih let za naložitev kazni, določenem v členu 25(1)(b) Uredbe št. 1/2003.
1614
Poleg tega banka Natixis svojega položaja ne more primerjati niti s položajem drugih prosilcev za prizanesljivost, to je bank RBS in UBS, ker je, drugače kot v primeru teh dveh bank, pristojnost Komisije za naložitev globe banki Natixis zastarala.
1615
Povrhu je treba v zvezi z dejstvom, da banka Natixis v fazi vložitve prošnje za prizanesljivost ni mogla z gotovostjo ugotoviti, ali je pristojnost Komisije, da ji naloži globo zaradi udeležbe pri sporni kršitvi, v zvezi z njo zastarala, opozoriti, da je ta negotovost sestavni del analize tveganj in koristi, ki jo podjetje opravi pred vsako odločitvijo glede vložitve prošnje za imuniteto ali znižanje globe, tako da okoliščina, na katero se sklicuje banka Natixis, ni upoštevna.
1616
Iz tega izhaja, da sodelovanje banke Natixis, tudi če ni bilo drugače nagrajeno, ne more omajati obstoja legitimnega interesa Komisije, da v zvezi s to banko ugotovi sporno kršitev.
1617
Drugič, banka Natixis se tudi ne more utemeljeno sklicevati na prejšnjo prakso odločanja Komisije pri uporabi člena 7(1) Uredbe št. 1/2003, da bi kritizirala nesorazmernost izpodbijanega sklepa in trdila, da „neobičajno“ izvajanje pristojnosti Komisije zahteva strogo preučitev sorazmernosti zadevnega ukrepa glede na pomen jasne, predvidljive in enotne uporabe prava Unije.
1618
Te trditve je treba namreč v delu, v katerem temeljijo na primerjavi med položajem banke Natixis in položaji podjetij, vpletenih v različne postopke v zvezi s kršitvami konkurenčnega prava Unije, zavrniti, ker se prejšnja praksa odločanja Komisije ne uporablja kot pravni okvir za globe ali ugotovitve kršitev na področju konkurence in je le informativna (glej po analogiji sodbo z dne 24. septembra 2009, Erste Group Bank in drugi/Komisija, C‑125/07 P, C‑133/07 P, C‑135/07 P in C‑137/07 P, EU:C:2009:576, točka 233 in navedena sodna praksa).
1619
Na drugem mestu, kar zadeva trditve banke BofA, ta banka ne more utemeljeno trditi, da bi Komisija ob primernem upoštevanju načel pravne varnosti in spoštovanja njene pravice do obrambe glede na čas, ki je pretekel od konca njene udeležbe pri sporni kršitvi do trenutka sprejetja izpodbijanega sklepa, morala ugotoviti, da nima legitimnega interesa za ugotovitev navedene kršitve v zvezi s to banko.
1620
V zvezi s tem, prvič, čeprav je treba obstoj legitimnega interesa za ugotovitev sporne kršitve ugotoviti ob spoštovanju splošnih načel prava Unije in ta ugotovitev Komisiji zlasti ne dovoljuje, da za nedoločen čas odloži izvajanje svojih pooblastil (glej v tem smislu sodbi z dne 14. julija 1972, Geigy/Komisija, 52/69, EU:C:1972:73, točka 21, in z dne 24. septembra 2002, Falck in Acciaierie di Bolzano/Komisija, C‑74/00 P in C‑75/00 P, EU:C:2002:524, točka 140), v obravnavani zadevi vseeno ni mogoče ugotoviti, da je bila obramba banke BofA zaradi poteka časa težja.
1621
Najprej, čeprav je od konca udeležbe banke BofA pri sporni kršitvi, to je 6. novembra 2008, do prejema zahteve po informacijah v zvezi s to kršitvijo 3. marca 2016 dejansko preteklo več kot sedem let, je treba namreč vseeno navesti, da je od 11. septembra 2015, ko je banka RBS vložila formalno prošnjo za imuniteto pred globami v smislu točke 14 obvestila o prizanesljivosti, do pošiljanja navedene zahteve po informacijah banki BofA preteklo samo pet let.
1622
Preteka približno šestih let in pol od konca udeležbe banke BofA pri sporni kršitvi do vložitve navedene formalne prošnje za imuniteto pred globami pa nikakor ni mogoče enačiti z malomarnim ravnanjem Komisije in ga utemeljeno uporabiti proti tej instituciji v zvezi s kršitvijo pravice banke BofA do obrambe, ker je ta banka z namernim prikrivanjem zadevnih ravnanj sama prostovoljno pripomogla k preteku takega obdobja (glej v tem smislu sodbo z dne 6. oktobra 2005, Sumitomo Chemical in Sumika Fine Chemicals/Komisija, T‑22/02 in T‑23/02, EU:T:2005:349, točka 91).
1623
Poleg tega, kot Komisija pravilno opozarja v točki 795 obrazložitve izpodbijanega sklepa, bi morala v skladu z ustaljeno sodno prakso banka BofA zaradi splošne dolžnosti skrbnega ravnanja, ki jo mora spoštovati vsako podjetje, poskrbeti za dobro beleženje elementov, ki omogočajo rekonstrukcijo njene dejavnosti, predvsem da bi imela v primeru sodnih ali upravnih postopkov potrebne dokaze (glej v tem smislu sodbo z dne 12. julija 2018, Prysmian in Prysmian Cavi e Sistemi/Komisija, T‑475/14, EU:T:2018:448, točka 101). Ker je Komisija banki BofA poslala zahtevo po informacijah, bi ta banka torej morala še toliko skrbneje sprejeti vse potrebne ukrepe, da bi ohranila dokaze, na katere bi se lahko razumno oprla (glej v tem smislu sodbo z dne 16. junija 2011, Heineken Nederland in Heineken/Komisija, T‑240/07, EU:T:2011:284, točka 301; glej po analogiji tudi sodbo z dne 25. marca 2021, Xellia Pharmaceuticals in Alpharma/Komisija, C‑611/16 P, EU:C:2021:245, točka 152).
1624
Dalje, banka BofA ni podrobno navedla, če ne vsaj manjkajočih konkretnih dokazov, pa vsaj incidente, dogodke ali okoliščine, ki so ji preprečili, da bi izpolnila dolžnost skrbnega ravnanja, in povzročili domnevne težave pri zbiranju razbremenilnih dokazov, na katere namiguje (glej v tem smislu sodbo z dne 8. septembra 2016, Xellia Pharmaceuticals in Alpharma/Komisija, T‑471/13, neobjavljena, EU:T:2016:460, točka 358).
1625
Podobno, čeprav banka BofA trdi, da sta bila zaradi poteka časa njeno branje in razlaga razprav med trgovalci, ki so v obravnavani zadevi uporabljene kot dokazi, bolj zapletena, je dejstvo, da ta banka, ki je obveščen in izkušen subjekt v sektorju evropskih državnih obveznic, ni navedla nobenega konkretnega primera položaja, v katerem ni mogla predlagati razlage ene ali več razprav ali v katerem je ugotovila bistveno pomanjkanje informacij ali dokazov, in to niti v svojih pisanjih niti ko je bila o tem vprašana na obravnavi.
1626
Nasprotno, banki BofA je bilo omogočeno, da se sklicuje na vsa sporočila, poslana na dan razprav, ki se ji očitajo, kot je izrecno potrdila na obravnavi, da bi sporne izmenjave, na katere se je oprla Komisija, umestila v kontekst in jih primerjala s preostalo razpravo trgovalcev, tako da je imel potek časa kot tak lahko le majhen učinek na razumevanje razprav.
1627
Podobno, kar zadeva mnenje banke BofA, da je bilo njeno razumevanje razprav bolj zapleteno, ker ni mogla navezati stika s svojim nekdanjim trgovalcem, ki je banko zapustil deset let prej, ta banka ni predložila nobenega dokaza ali dokaza prima facie, da je dejansko poskušala navezati stik s tem trgovalcem in da ji to ni uspelo.
1628
Nazadnje, v zvezi s trditvami banke BofA, da so prosilci za prizanesljivost v bistvu selektivno predstavili dokaze, ki so jih imeli na voljo, in da imajo njihove izjave omejeno dokazno vrednost v zvezi z banko BofA, je treba ugotoviti, da na eni strani potek časa ni vplival na to selektivnost in da je na drugi strani banka BofA med upravnim postopkom lahko predložila pripombe o vseh elementih v spisu, tako da s temi trditvami ne more dokazati ali potrditi kršitve njene pravice do obrambe.
1629
Drugič, trditve banke BofA, da je Komisija izpodbijani sklep sprejela prepozno glede na zahteve po pravni varnosti, ni mogoče sprejeti, ker v obravnavani zadevi ne gre za vprašanje malomarnosti Komisije pri uvedbi ali zaključku upravnega postopka, temveč za enostavni in objektivni potek časa od prenehanja udeležbe pri sporni kršitvi, pri čemer se ne zatrjuje, da je Komisija vedela, niti da bi lahko vedela in morala vedeti zanjo v trenutku, ko bi lahko prej sprejela ukrepe (glej v tem smislu sodbo z dne 6. oktobra 2005, Sumitomo Chemical in Sumika Fine Chemicals/Komisija, T‑22/02 in T‑23/02, EU:T:2005:349, točka 90).
1630
Komisija je namreč po tem, ko je od 29. januarja 2016 poslala različne zahteve po informacijah, 31. januarja 2019 zadevnim bankam poslala obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah, med 22. in 24. oktobrom 2019 zaslišala naslovnike tega obvestila in 20. maja 2021 sprejela izpodbijani sklep. Ta časovni potek pa ne kaže na nerazumno trajanje postopka (glej v tem smislu sodbo z dne 6. oktobra 2005, Sumitomo Chemical in Sumika Fine Chemicals/Komisija, T‑22/02 in T‑23/02, EU:T:2005:349, točka 90).
1631
Ob upoštevanju vsega navedenega je treba ugotoviti, da je Komisija lahko, ne da bi storila napake, ugotovila sporno kršitev v zvezi z bankama Natixis in BofA.
1632
Zato je treba prvi tožbeni razlog in drugi del tretjega tožbenega razloga banke Natixis ter drugi tožbeni razlog banke BofA zavrniti kot neutemeljene.
b)
Tožbeni razlogi v zvezi s kršitvijo pravice bank Natixis in BofA do obrambe, ki vpliva na četrti razlog, naveden v točki 784 obrazložitve izpodbijanega sklepa
1633
Banka Natixis v okviru drugega tožbenega razloga in banka BofA v okviru prvega dela drugega tožbenega razloga Komisiji očitata kršitev njune pravice do obrambe, ker se je v točki 784 obrazložitve izpodbijanega sklepa sklicevala na četrti razlog za dokaz svojega legitimnega interesa za ugotovitev sporne kršitve, ki ni bil naveden v obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah.
1634
V zvezi s tem iz točk od 1588 do 1631 zgoraj izhaja, da je legitimni interes Komisije za ugotovitev sporne kršitve v zvezi z bankama Natixis in BofA zadostno podkrepljen z razlogi, navedenimi v točkah od 781 do 783 obrazložitve izpodbijanega sklepa. Zato se z morebitno nepravilnostjo v točki 784 obrazložitve izpodbijanega sklepa ne more podvomiti o obstoju legitimnega interesa Komisije za ugotovitev sporne kršitve v zvezi z bankama Natixis in BofA.
1635
Vsekakor Komisija ni kršila pravice bank Natixis in BofA do obrambe s tem, da je v točki 784 obrazložitve izpodbijanega sklepa ugotovila, da je njen interes za ugotovitev sporne kršitve utemeljen tudi, ker ji na eni strani taka ugotovitev omogoča, da bi ti banki opredelila kot ponovni kršiteljici, če bi v prihodnje storili podobno kršitev, in ker na drugi strani ta ugotovitev olajšuje odškodninske tožbe proti podjetjem, vpletenim v to kršitev.
1636
Zgolj to, da je v točki 784 obrazložitve izpodbijanega sklepa dodala četrti razlog, namreč ne pomeni, da je tema bankama pripisala kršitve, drugačne od tistih, ki so bile že navedene v obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah, ali da se je oprla na dejstva in pravne opredelitve, o katerih se ne bi imeli priložnosti izraziti, ker je Komisija v točki 685 obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah jasno navedla, da namerava v zvezi s tema bankama ugotoviti sporno kršitev, čeprav je njena pristojnost za naložitev globe zastarala.
1637
Zato zaradi te razlike med obvestilom o ugotovitvah o možnih kršitvah in izpodbijanim sklepom ni mogoče ugotoviti kršitve pravice bank Natixis in BofA do obrambe glede na zahteve, na katere je bilo opozorjeno v točkah 116 in 117 zgoraj, ki jih mora Komisija upoštevati, da zagotovi spoštovanje pravice zadevnih podjetij do obrambe.
1638
Ta ugotovitev toliko bolj velja v zvezi z interesom, da se olajša vlaganje odškodninskih tožb pri nacionalnih sodiščih.
1639
Komisija je namreč s sklicevanjem na tak legitimen interes zgolj predstavila posledice izvajanja prepovedi iz člena 101(1) PDEU. V zvezi s tem je Sodišče večkrat odločilo, da ima vsak pravico zahtevati odškodnino za škodo, ki mu je povzročena s protikonkurenčnim ravnanjem (glej v tem smislu sodbi z dne 20. septembra 2001, Courage in Crehan, C‑453/99, EU:C:2001:465, točka 26, in z dne 13. julija 2006, Manfredi in drugi, od C‑295/04 do C‑298/04, EU:C:2006:461, točka 60), saj take tožbe prispevajo k ohranjanju učinkovite konkurence v Uniji s tem, da odvračajo od pogosto prikritih sporazumov ali ravnanj, ki lahko omejujejo ali izkrivljajo konkurenco (glej v tem smislu sodbi z dne 6. novembra 2012, Otis in drugi, C‑199/11, EU:C:2012:684, točka 42, in z dne 14. marca 2019, Skanska Industrial Solutions in drugi, C‑724/17, EU:C:2019:204, točka 44).
1640
Iz tega sledi, da sta banki Natixis in BofA ob branju točke 685 obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah, v kateri je jasno naveden namen Komisije, da v zvezi z njima ugotovi sporno kršitev, lahko razumno predvideli, da bo taka ugotovitev nujno olajšala morebitne odškodninske tožbe, ki bi jih pri nacionalnih sodiščih vložile osebe, oškodovane zaradi protikonkurenčnih ravnanj, pripisanih tema bankama.
[…]
6.
Tožbeni razlogi bank UBS, UniCredit in Nomura v zvezi s pomanjkljivo obrazložitvijo, kršitvijo pravice do obrambe in napakami pri določitvi njihovih glob
[…]
1652
Drugič, banka UBS v okviru prvega tožbenega razloga, prvega dela drugega tožbenega razloga ter tretjega, četrtega in petega tožbenega razloga, banka UniCredit v okviru sedmega in osmega tožbenega razloga ter banka Nomura v okviru šestega tožbenega razloga kritizirajo metodologijo, ki jo je Komisija uporabila za določitev približkov, ki jih je uporabila zanje, in zneskov teh približkov.
1653
Tretjič, banki UniCredit in Nomura vsaka v okviru svojega devetega tožbenega razloga trdita, da je Komisija storila napake pri določitvi koeficienta teže, ki ga je uporabila zanju (točke od 20 do 23 Smernic).
1654
Četrtič, banka UniCredit v okviru prvega dela desetega tožbenega razloga trdi, da je Komisija kršila načeli individualizacije kazenskih sankcij in sorazmernosti pri določitvi stopnje dodatnega zneska.
1655
Na drugi strani, banki UniCredit in Nomura vsaka v okviru svojega desetega tožbenega razloga izpodbijata prilagoditve, ki jih je Komisija uporabila za osnovni znesek glob, ki sta jima bili naloženi, in to, da ni uporabila točke 37 Smernic.
1656
Ti očitki v zvezi z izračunom zneska njihovih glob bodo preučeni zaporedoma in v vrstnem redu, navedenem v točkah od 1647 do 1655 zgoraj.
a)
Tožbena razloga v zvezi s kršitvijo pravice bank UBS in Nomura do obrambe pri določitvi njunih glob
1657
Banka UBS v okviru drugega dela drugega tožbenega razloga in banka Nomura v okviru osmega tožbenega razloga zatrjujeta, da je Komisija kršila njuno pravico do obrambe s tem, da jima ni že od začetka upravnega postopka omogočila, da bi razumeli metodologijo, ki jo je uporabila za določitev približka, in da bi jo posledično lahko učinkovito izpodbijali.
1658
V zvezi s tem banka UBS trdi, da bi Komisija v obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah morala podrobno pojasniti svojo metodologijo izračuna v delu, v katerem se je oprla na številčni model, pri katerem je faktor znižanja moral imeti bistveno vlogo.
1659
Banka Nomura pa trdi, da pred prejemom dopisa o globah in posledično med večjim delom upravnega postopka ni imela na voljo konkretnih podrobnosti o izračunu približka, razen nominalnih zneskov, navedenih v obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah. Poleg tega naj bi Komisija po dopisu o globah svojo metodologijo pojasnila izključno v dvostranski komunikaciji, ne da bi ji omogočila, da težave v zvezi s to metodologijo ustno predstavi pred sestankom o trenutnem stanju 22. marca 2021. Na tem sestanku pa naj bi Komisija razkrila vsebinske spremembe prvotne metodologije, za katere pred sprejetjem izpodbijanega sklepa ni dala nobenega pisnega pojasnila, razen nejasnega elektronskega sporočila z dne 25. marca 2021.
1660
Uvodoma je treba navesti, da banka UBS v okviru drugega dela drugega tožbenega razloga Komisiji očita, da je hkrati kršila svojo obveznost obrazložitve in njeno pravico do obrambe, pri čemer se sklicuje na sodno prakso, ki se uporablja za obveznost obrazložitve – in sicer točke od 342 do 348 sodbe z dne 24. septembra 2019, HSBC Holdings in drugi/Komisija (T‑105/17, EU:T:2019:675), oziroma točki 30 in 31 sodbe z dne 10. julija 2019, Komisija/Icap in drugi (C‑39/18 P, EU:C:2019:584) – da bi dokazala kršitev svoje pravice do obrambe.
1661
Vendar gre tu za ločeni trditvi. Prva se nanaša na vsebino izpodbijanega sklepa, medtem ko druga – ki je banka UBS sicer ni zadostno podkrepila – zadeva potek upravnega postopka, ki je privedel do sprejetja tega sklepa, in zlasti spoštovanje pravice zadevnih bank do izjave med tem postopkom.
1662
Zato bodo v točkah od 1663 do 1675 spodaj preučene samo trditve v zvezi z zatrjevanjem kršitve pravice bank Nomura in UBS do obrambe, medtem ko bodo v točkah od 1684 do 1695 spodaj preučene trditve v zvezi s pomanjkljivo obrazložitvijo izpodbijanega sklepa.
1663
V zvezi s tem je treba opozoriti, kot Komisija v bistvu navaja v točki 835 obrazložitve izpodbijanega sklepa, da mora Komisija za izpolnitev obveznosti spoštovanja pravice podjetij do izjave v obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah izrecno navesti, da bo preučila, ali je zadevnim podjetjem treba naložiti globo, ter tudi navesti poglavitna dejanska in pravna merila, ki bi lahko povzročila naložitev globe, kot so teža in trajanje domnevne kršitve ter dejstvo, da je bila kršitev storjena namerno ali iz malomarnosti (glej sodbo z dne 6. julija 2017, Toshiba/Komisija, C‑180/16 P, EU:C:2017:520, točka 21 in navedena sodna praksa).
1664
Iz sodne prakse izhaja tudi, da pa Komisija v teh okoliščinah ni dolžna – potem ko navede pravne in dejanske dejavnike, na katere bo oprla izračun zneska glob – navesti načina, kako bo uporabila vsakega od teh dejavnikov pri določitvi višine globe (glej sodbo z dne 6. julija 2017, Toshiba/Komisija, C‑180/16 P, EU:C:2017:520, točka 21 in navedena sodna praksa), in tudi ne zneskov predvidenih glob in še manj točnega zneska teh glob (glej v tem smislu sodbi z dne 24. septembra 2009, Erste Group Bank in drugi/Komisija, C‑125/07 P, C‑133/07 P, C‑135/07 P in C‑137/07 P, EU:C:2009:576, točka 182 in navedena sodna praksa, in z dne 7. novembra 2019, Campine in Campine Recycling/Komisija, T‑240/17, neobjavljena, EU:T:2019:778, točka 360).
1665
Če pa namerava Komisija globe izračunati na način, ki odstopa od njene uveljavljene metodologije, to od nje zahteva, da to posebej navede v obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah (glej v tem smislu sodbo z dne 18. decembra 2008, Coop de France Bétail et Viande in drugi/Komisija, C‑101/07 P in C‑110/07 P, EU:C:2008:741, točka 50).
1666
V obravnavani zadevi pa je treba ugotoviti, da je Komisija zadostila zahtevam, ki veljajo zanjo.
1667
V obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah, naslovljenem na banki Nomura in UBS, je namreč navedla pojasnila o obveznih merilih teže in trajanja domnevne kršitve ter o tem, da je bila ta storjena namerno (glej točke od 680 do 683 in od 694 do 698 obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah), v skladu s sodno prakso, na katero je bilo opozorjeno v točkah 1663 in 1664 zgoraj.
1668
Navedla je tudi, da pri uporabi metodologije, določene v Smernicah, ne namerava uporabiti vrednosti prodaje storitev, ki sta jih opravili zadevni banki in so povezane z domnevno kršitvijo, temveč približek za vrednost te prodaje, izračunan na podlagi nominalnih letnih zneskov, s katerimi je vsaka od teh bank trgovala v obdobju svoje udeležbe pri sporni kršitvi in za katere bo uporabila „faktor, ki upošteva posebnosti finančne industrije, zlasti industrije evropskih državnih obveznic, in na podlagi katerega lahko Komisija izračuna globo z ustreznim odvračilnim učinkom“ (glej točke od 686 do 692 obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah). Poleg tega je Komisija v ločeni in zaupni Prilogi 2 za vsako od zadevnih bank navedla točno višino nominalnih zneskov in nominalnih letnih zneskov, ki jih namerava uporabiti.
1669
Komisija je v upravnem postopku bankama Nomura in UBS poslala tudi dopis o globah, v katerem je podrobno pojasnila podrobna pravila za izračun približka, ki ga bo uporabila zanju. Ta institucija je na eni strani predstavila podrobna pravila za izračun nominalnih zneskov, katerih skupna vrednost je bila navedena v obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah (glej točke 5 in od 8 do 10 dopisa o globah), na drugi strani pa stopnjo prilagoditvenega količnika, ki ga namerava uporabiti, in podrobna pravila za izračun tega količnika, pri čemer se je sklicevala na podrobne matematične formule in navedla podatke, za katere so se te formule uporabile (glej točke od 11 do 38 dopisa o globah). Poleg tega je zadevnim bankam omogočila, da predložijo pisne pripombe glede vsebine tega dopisa.
1670
Še posebej v zvezi z banko UBS je treba navesti tudi, da je od julija 2017 glede na lastne izjave sodelovala pri „konstruktivnih razpravah o najboljšem načinu merjenja ‚vrednosti prodaje‘ v okviru preiskave Komisije v zvezi z evropskimi državnimi obveznicami“, kar je privedlo do sestanka 11. julija 2017 in tega, da je ta banka 23. novembra 2017 poslala 16-stranski dopis z naslovom „Case 40324 EGB – ‚Value of Sales‘ – Q&A“. Poleg tega je bilo tej banki omogočeno, da pripombe glede metodologije, ki jo je nameravala uporabiti Komisija, predstavi tako v pisnih pripombah (odgovori na obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah z dne 19. aprila 2019, dopis z dne 2. oktobra 2019, dopis z dne 17. februarja 2020) kot ustno (zaslišanje z dne 22., 23. in 24. oktobra 2019). Banka UBS navaja, da je ob teh priložnostih, ki jih je imela pred pošiljanjem dopisa o globah, predstavila svoje trditve v zvezi z izračunom približka in dejstvom, da bi ta moral temeljiti na njeni „neto vrednosti transakcij“, ki bi bila po potrebi prilagojena. Poleg tega je bil po pošiljanju dopisa o globah in pripombah, ki jih je v zvezi s tem dopisom predložila banka UBS, 14. marca 2021 opravljen sestanek o trenutnem stanju.
1671
Podobno banka Nomura v svojih pisanjih poudarja, da ji je bilo pred pošiljanjem dopisa o globah omogočeno, da je večkrat predložila pripombe glede metodologije izračuna globe, ki ji jo je Komisija nameravala naložiti (odgovori na obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah z dne 14. maja 2019 in dopis z dne 23. decembra 2019), ter da je po tem dopisu od te institucije tudi lahko dobila „dodatna pojasnila“ v okviru dvostranske komunikacije (elektronsko sporočilo z dne 9. decembra 2020), lahko izrazila „določene pomisleke“ v okviru sestanka o trenutnem stanju 22. marca 2021 in lahko v elektronskem sporočilu z dne 25. marca 2021 izvedela za skupno vrednost nominalnih zneskov in faktorja znižanja, ki ju je Komisija nazadnje nameravala uporabiti zanjo.
[…]
b)
Tožbeni razlogi v zvezi z napakami pri določitvi zneskov glob, naloženih bankam UBS, UniCredit in Nomura
[…]
1) Prvi del drugega tožbenega razloga banke UBS v delu, ki se nanaša na določitev osnovnega zneska globe, ki ni v skladu s Smernicami
[…]
1702
Vendar te trditve banke UBS izhajajo iz napačnega razumevanja točke 822 obrazložitve izpodbijanega sklepa. Komisija v tej točki obrazložitve nikakor ni uporabila nobenega „diskontnega faktorja“ za približek, uporabljen za to banko, temveč je zgolj utemeljila odločitev za uporabo take vrednosti na podlagi razlogov, povezanih s primernostjo globe, ki je bila naložena med drugim banki UBS, ter zlasti s sorazmernostjo in odvračilnostjo te globe.
1703
Dalje, kot je bilo navedeno v točkah 1680 in 1682 zgoraj, Komisija ni odstopila od splošne metodologije, opredeljene v Smernicah, in tudi ni uporabila točke 37 teh smernic.
1704
Vsekakor iz ustaljene sodne prakse izhaja, da je odvračanje eden od namenov globe in splošna zahteva, ki vodi Komisijo ves čas postopka izračuna njenega zneska, ter da tako cilj odvračanja ne pomeni nujno, da mora biti poseben del tega izračuna tudi skupna ocena vseh upoštevnih okoliščin zaradi doseganja tega namena (glej v tem smislu sodbo z dne 27. marca 2014, Saint-Gobain Glass France in drugi/Komisija, T‑56/09 in T‑73/09, EU:T:2014:160, točka 380 in navedena sodna praksa).
1705
Zato je treba prvi del drugega tožbenega razloga banke UBS v delu, ki se nanaša na določitev osnovnega zneska globe, ki ni v skladu s Smernicami, zavrniti kot neutemeljen.
1706
Glede tega, da banka UBS v okviru tega prvega dela Komisiji očita tudi, da je kršila Smernice s tem, da je nominalne zneske uporabila kot osnovo za izračun približka ali celo ni uporabila vrednosti prodaje, izračunane na podlagi pravil prava Unije o dejavnostih finančnih institucij, je treba navesti, da sta ta očitka, podana tudi v prvem tožbenem razlogu te banke, usmerjena proti metodologiji, ki jo je uporabila Komisija. Zato bosta preučena v točkah od 1786 do 1800 spodaj v okviru odgovora na tožbene razloge v zvezi z napakami pri določitvi približka.
2) Tožbeni razlogi v zvezi z napakami pri določitvi osnovnih zneskov glob, naloženih bankam UBS, UniCredit in Nomura
1707
Kot je bilo opozorjeno v točkah 1643 in 1644 zgoraj, je Komisija osnovne zneske glob, naloženih bankam UBS, Nomura in UniCredit, izračunala tako:
Približek
Koeficient teže
Koeficient trajanja
Spremenljivi del osnovnega zneska
Dodatni znesek zaradi odvračanja
Osnovni znesek
UBS
298.490.616
18 %
4,83
259.686.836
53.728.311 (18 %)
313.415.000
UniCredit
350.132.029
17 %
0,17
9.920.407
59.522.445 (17 %)
69.442.000
Nomura
392.646.351
18 %
0,83
58.896.953
70.676.343 (18 %)
129.573.000
1708
Banke UBS, UniCredit in Nomura v okviru tožbenih razlogov, ki se nanašajo na osnovni znesek njihovih glob, najprej trdijo, da je Komisija storila napake pri določitvi njihovih približkov.
1709
Dalje, banki UniCredit in Nomura trdita, da je Komisija storila napake pri določitvi njunih koeficientov teže.
1710
Nazadnje, banka UniCredit trdi, da je Komisija uporabila napačno stopnjo pri določitvi dodatnega zneska, naloženega zaradi odvračanja.
i) Tožbeni razlogi v zvezi z napakami pri določitvi približka
1711
Kot je bilo opozorjeno v točki 1643 zgoraj, je Komisija menila, da je za določitev zneska globe za vsako od zadevnih bank primerno izračunati približek.
1712
Ob upoštevanju posebne narave evropskih državnih obveznic je Komisija v točkah 815 in 816 obrazložitve izpodbijanega sklepa navedla, da je treba kot izhodišče za izračun približka upoštevati nominalne količine in vrednosti (v nadaljevanju skupaj: nominalni zneski) evropskih državnih obveznic, ki so jih zadevne banke izmenjale na sekundarnem trgu vsaka v svojem obdobju udeležbe pri sporni kršitvi, razen tistih, ki so jih izmenjale na primarnem trgu, da bi se izognili tveganju, da bi se ti zneski upoštevali dvakrat.
1713
Komisija je pri tem – kot je razvidno iz točk 817 in 819 obrazložitve izpodbijanega sklepa – nominalne zneske evropskih državnih obveznic, s katerimi je vsaka zadevna banka trgovala z nasprotnimi strankami s sedežem v EGP v obdobju svoje udeležbe pri sporni kršitvi, upoštevala tako:
„Nominalni zneski iz trgovanja v obdobju posamične udeležbe pri omejevalnem sporazumu so bili torej za obdobje enega leta določeni z uporabo količnika, izračunanega glede na trajanje posamične udeležbe, tako da se je skupni znesek delil s številom celih mesecev udeležbe in se je nato to mesečno povprečje pomnožilo z 12.“
1714
Komisija se je tako odločila, da ne bo upoštevala nominalnih zneskov za zadnje celo leto udeležbe vsake od zadevnih bank pri sporni kršitvi, s čimer je odstopila od točke 13 Smernic (glej točki 817 in 819 obrazložitve izpodbijanega sklepa).
1715
Komisija je v točkah 821 in 822 obrazložitve izpodbijanega sklepa nato navedla, da so se evropske državne obveznice na sekundarnem trgu izmenjevale po ceni, izraženi v odstotnem deležu njihovega nominalnega zneska. Iz tega je sklepala, da se je prihodek iz teh transakcij odražal v razponu med nakupno in prodajno ceno vsake evropske državne obveznice, ki so jo trgovalci kupili in nato znova prodali (bid‑ask spread), ter da je treba ta razpon upoštevati pri izračunu približka.
1716
Komisija je zaradi tega menila, da je treba nominalne zneske, upoštevane za vsako od zadevnih bank, pomnožiti s količnikom, ki temelji na tem cenovnem razponu (v nadaljevanju: prilagoditveni količnik), to je povprečnem cenovnem razponu, posebej določenim za vsako banko in zmanjšanim za polovico, da se je tako upoštevalo dejstvo, da je vsaka nakupna ali prodajna transakcija, ki jo je izvedla ena od bank, predstavljala le polovico celotne transakcije nakupa in ponovne prodaje evropske državne obveznice (glej točke od 822 do 824 obrazložitve izpodbijanega sklepa).
1717
Komisija se je pri določitvi prilagoditvenega količnika za vsako od zadevnih bank, prvič, odločila upoštevati 32 kategorij reprezentativnih evropskih državnih obveznic, ki jih je izdalo osem izdajateljev in so bile porazdeljene v štiri razrede preostale dospelosti (od 0 do 3 leta, od 3 do 7 let, od 7 do 10 let in več kot 10 let), pri čemer so se upoštevale pripombe, ki so jih zadevne banke podale po prejemu dopisa o globah (glej točki 827 in 846 obrazložitve izpodbijanega sklepa).
1718
Komisija je tako za vsako od zadevnih bank upoštevala posebni ponder za vsako od teh 32 kategorij evropskih državnih obveznic, ki ga je navedla v preglednici 2 v Prilogi 2 k izpodbijanemu sklepu in ki je bil na primer za banko UniCredit tak:
1719
Drugič, Komisija je za vsako zadevno banko in za vsak dan njene udeležbe pri sporni kršitvi opravila rekonstrukcijo dnevnega cenovnega razpona po metodi, ki je v točki 826 obrazložitve izpodbijanega sklepa navedena tako:
1720
Ta dnevni cenovni razpon je bil torej za vsako zadevno banko enak povprečju dnevnega razpona vsake od 32 upoštevanih kategorij evropskih državnih obveznic, ponderiranemu glede na nominalne zneske iz trgovanja te banke po posameznem izdajatelju in dospelosti (glej točko 828 obrazložitve izpodbijanega sklepa).
1721
Komisija je za določitev razpona za vsako kategorijo reprezentativnih evropskih državnih obveznic uporabila javne podatke, pridobljene s platforme Bloomberg, za katere je menila, da so ustrezni in preverljivi (glej točki 828 in 852 obrazložitve izpodbijanega sklepa).
1722
Ta platforma omogoča seznanitev za vsako od kategorij reprezentativnih evropskih državnih obveznic s povprečnim razponom na trgu ob koncu vsakega dne (end-of-day spread), izračunanim na podlagi „Bloomberg BGN composite price source“ (v nadaljevanju: podatki BGN), ki temelji na izvršljivih in indikativnih cenah več borznih posrednikov (glej točko 828 obrazložitve in opombo 1410 izpodbijanega sklepa).
1723
Tretjič, Komisija je končni razpon za vsako zadevno banko izračunala na podlagi izračuna aritmetične sredine dnevnih cenovnih razponov, ki so ustrezali dnevom njene udeležbe pri sporni kršitvi (1278 dni za banko UBS, 57 dni za banko UniCredit in 225 dni za banko Nomura) in so omenjeni v točki 1719 zgoraj, po metodi, ki je bila v točki 825 obrazložitve izpodbijanega sklepa navedena tako:
1724
Komisija je tako v točkah 831 in 832 obrazložitve izpodbijanega sklepa za banko UBS upoštevala končni cenovni razpon v višini 0,070 % in torej prilagoditveni količnik v višini 0,035 %, zaokrožen na tretjo decimalko navzdol, kar ustreza približku v višini 298.490.616 EUR. Za banko UniCredit je upoštevala končni cenovni razpon v višini 0,169 % in torej prilagoditveni količnik v višini 0,084 %, zaokrožen na tretjo decimalko navzdol, kar ustreza približku v višini 350.132.029 EUR. Za banko Nomura je upoštevala končni cenovni razpon v višini 0,134 % in torej prilagoditveni količnik v višini 0,066 %, zaokrožen na tretjo decimalko navzdol, kar ustreza približku v višini 392.646.351 EUR.
1725
Ti izračuni so podrobno pojasnjeni v zaupni Prilogi 2 k izpodbijanemu sklepu, ki se nanaša posebej na vsako zadevno banko in je bila vročena samo njej.
1726
V tem kontekstu banke UBS, UniCredit in Nomura kritizirajo približke, ki so bili upoštevani v zvezi z njimi.
1727
Prvič, banke UBS, UniCredit in Nomura Komisiji očitajo, da je upoštevala približek, ki nima nobene zveze z njihovo gospodarsko dejavnostjo.
1728
Drugič, banka UBS Komisiji očita, da je napačno uporabila pravo s tem, da pri izračunu približka, ki ga je uporabila zanjo, ni upoštevala Direktive 86/635.
1729
Tretjič, banke UBS, UniCredit in Nomura Komisiji očitajo, da je storila napake pri pripravi metodologije za izračun približka in splošni uporabi te metodologije.
1730
Četrtič, banki UniCredit in Nomura Komisiji očitata, da je storila napake pri izračunu približka, in to iz razlogov, povezanih z njunim posebnim položajem.
– Očitki bank UBS, UniCredit in Nomura, da približki, ki so bili upoštevani v zvezi z njimi, niso povezani z njihovo gospodarsko dejavnostjo
1731
Banka UBS v okviru prvih dveh tožbenih razlogov in banka Nomura v okviru prvega dela šestega tožbenega razloga v bistvu trdita, da je Komisija zaradi odločitve, da kot izhodišče za izračun približka upošteva nominalne zneske evropskih državnih obveznic, ki so jih izmenjale zadevne banke, upoštevala vrednost, ki ne predstavlja njihove gospodarske dejavnosti.
1732
Ti nominalni zneski naj namreč ne bi bili kazalnik cen, temveč kazalnik obsega. Upoštevati naj bi bilo treba vrednost storitev, ki so jih opravile zadevne banke, ki ustreza razponu med nakupom in prodajo, ne pa temeljne vrednosti izmenjanih sredstev, za katero se nato uporabi zelo visok prilagoditveni količnik.
1733
Banka Nomura trdi tudi, da Komisija zanjo ne more upoštevati nominalnih zneskov v zvezi s trgovanji z evropskimi državnimi obveznicami, ki jih je opravila na sekundarnem trgu, ker ni dokazala njene udeležbe pri kršitvi na tem trgu. Skupaj z banko UniCredit, ki to trdi v okviru sedmega tožbenega razloga, banka Nomura trdi še, da Komisija prav tako ne more upoštevati nominalnih zneskov v zvezi z vsemi evropskimi državnimi obveznicami glede na omejeno število evropskih državnih obveznic in dražb, na katere so se nanašale razprave, na katere se je oprla v zvezi z njima.
1734
V zvezi s tem je treba opozoriti, da je Komisija za določitev približka uporabila metodologijo v dveh korakih, na podlagi katere je za vsako zadevno banko, prvič, določila nominalne zneske, ki so jih izmenjale na sekundarnem trgu vsaka v obdobju svoje udeležbe pri sporni kršitvi, in drugič, za te zneske uporabila prilagoditveni količnik, izračunan ob upoštevanju dejstva, navedenega v točki 812 obrazložitve izpodbijanega sklepa, da „finančni produkti, kot so evropske državne obveznice, ne ustvarjajo prodaje v običajnem pomenu, saj […] njihovi prihodki izvirajo iz razlike med nakupno in prodajno ceno vsake obveznice, ki so jo trgovalci kupili in nato prodali“.
1735
Iz tega izhaja, da je Komisija kot izhodišče za izračun tega približka upoštevala znesek, ki je bil bolj reprezentativen za količino kot za vrednost, kar je poleg tega izrecno priznala v svojih pisanjih.
1736
Vendar so podrobna pravila za izračun prilagoditvenega količnika, na katera je bilo opozorjeno v točkah od 1711 do 1724 zgoraj in ki so bila uporabljena za nominalne zneske vsake zadevne banke, Komisiji omogočila, da je kot približek upoštevala znesek, ki je kazalnik vrednosti, in to tudi, če bi bilo izhodišče za izračun tega približka kazalnik količine.
1737
Z uporabo polovice povprečnega razpona med njihovimi nakupnimi in prodajnimi cenami (končni cenovni razpon) za nominalne zneske, ki jih je izmenjala vsaka zadevna banka, je namreč mogoče določiti zneske, pri katerih zadevne banke ustvarjajo dobiček ali izgubo.
1738
V zvezi s tem banka UBS Komisiji ne more uspešno očitati, da je uporabila polovico končnega cenovnega razpona, in ne nižjo stopnjo, ker je ta stopnja „[resda] teoretična in temelji na najboljšem možnem rezultatu, ne opira pa se na noben dejanski podatek“, saj ta institucija svoje metodologije za izračun globe ne more opreti samo na en del – čeprav rekonstruirane – dejavnosti zadevnih bank.
1739
Približek tako odraža dejavnost zadevnih bank ne glede na to, ali te dejavnosti ustvarjajo dobiček ali izgubo.
1740
Zgolj dejstvo, da je Komisija pri določitvi tega približka upoštevala nominalne zneske, ki ustrezajo več sto milijardam eurov, in nato zanje uporabila prilagoditveni količnik, s čimer jih je zmanjšala za več kot 99 %, samo po sebi ne more povzročiti, da navedeni približek nima nobene zveze z gospodarsko dejavnostjo zadevnih bank.
1741
Podobno to dejstvo tudi ne more, kot trdi banka UBS, diskriminirati finančnih institucij, ki delujejo v sektorju evropskih državnih obveznic, v primerjavi s podjetji iz drugih gospodarskih sektorjev, tako da bi bile prvonavedene izpostavljene višjim globam kot drugonavedena.
1742
Metodologija za izračun, ki jo je uporabila Komisija, je namreč samo posledica neizpodbijanih posebnosti sektorja evropskih državnih obveznic, ki ne ustvarja prodaje v običajnem pomenu (glej točko 812 obrazložitve izpodbijanega sklepa) in ki, kot je navedla banka UBS, vodi k temu, da je „na letno osnovo preračunana količina nominalnih zneskov evropskih državnih obveznic, ki jih je izmenjala [ta banka], skoraj 20-krat višja od povprečne vrednosti prodaje v katerem koli drugem sektorju“.
1743
Zato banki UBS in Nomura napačno trdita, da je Komisija z uporabo nominalnih zneskov, ki jih je izmenjala vsaka zadevna banka, kot izhodišča za izračun približka upoštevala vrednost, ki ni povezana z gospodarsko dejavnostjo teh bank, s čimer je kršila načelo enakega obravnavanja.
1744
Banka Nomura prav tako napačno trdi, da je Komisija v zvezi z njo upoštevala nominalne zneske, ki presegajo obseg njene udeležbe pri sporni kršitvi, zaradi česar približek, ki ga je uporabila zanjo, nima nobene zveze z njeno gospodarsko dejavnostjo.
1745
Kot izhaja iz zavrnitve tretjega, četrtega in petega tožbenega razloga banke Nomura v točki 1400 zgoraj, je Komisija pravilno ugotovila, da je ta banka v obdobju od 18. januarja do 28. novembra 2011 sodelovala pri vseh elementih sporne enotne in trajajoče kršitve, ki se je nanašala na celoten sektor evropskih državnih obveznic – in sicer tako na primarni kot na sekundarni trg teh obveznic – in na celotni EGP.
1746
Zato je Komisija povsem utemeljeno v zvezi z banko Nomura upoštevala nominalne zneske v zvezi z evropskimi državnimi obveznicami, ki jih je ta banka izmenjala na sekundarnem trgu.
1747
Iz tega razloga je Komisija v nasprotju s tem, kar trdi banka Nomura, v nominalne zneske, ki jih je upoštevala v zvezi z njo, lahko vključila zneske v zvezi z evropskimi državnimi obveznicami, s katerimi resda ni dejansko trgovala, ali zneske, povezane z dražbami, na katerih ni sodelovala, ker so se nanašali na evropske državne obveznice, ki spadajo na področje sporne kršitve.
1748
Razen če bi se umetno minimiziral gospodarski pomen kršitve, ki jo je storilo dano podjetje, in bi zato Komisija naložila globe, ki nimajo resnične povezave s področjem uporabe zadevnega omejevalnega sporazuma, približka – tako kot vrednosti prodaje – namreč ne bi bilo mogoče izračunati samo na podlagi transakcij, za katere je dokazano, da je ta omejevalni sporazum nanje resnično vplival (glej po analogiji sodbo z dne 12. novembra 2014, Guardian Industries in Guardian Europe/Komisija, C‑580/12 P, EU:C:2014:2363, točki 57 in 58), bi ga pa bilo mogoče, kot v obravnavani zadevi, izračunati na podlagi vseh transakcij, ki spadajo na področje navedenega omejevalnega sporazuma (glej v tem smislu sodbo z dne 16. junija 2011, Team Relocations in drugi/Komisija, T‑204/08 in T‑212/08, EU:T:2011:286, točka 64).
1749
V obravnavani zadevi je taka odločitev toliko bolj utemeljena, ker je Komisija v točki 841 obrazložitve izpodbijanega sklepa navedla, ne da bi ji banka Nomura v zvezi s tem nasprotovala, da „razprave o določenih evropskih državnih obveznicah lahko vplivajo na cene in strategije drugih evropskih državnih obveznic, o katerih se ni izrecno razpravljalo“.
1750
Glede na navedeno je treba očitke banke UBS iz prvega in drugega tožbenega razloga, očitke banke UniCredit iz sedmega tožbenega razloga in očitke banke Nomura iz prvega dela šestega tožbenega razloga, ki se nanašajo na to, da približek, ki je bil uporabljen zanje, ni imel zveze z njihovo gospodarsko dejavnostjo, zavrniti kot neutemeljene.
– Očitek banke UBS, da je Komisija morala uporabiti metodologijo za določitev prometa, določeno v Direktivi 86/635
1751
Banka UBS v okviru prvih dveh tožbenih razlogov trdi, da je Komisija s tem, da je nominalne zneske, ki so jih izmenjale zadevne banke, upoštevala kot izhodišče za izračun približka, kršila lex specialis, ki se uporablja za oceno vrednosti gospodarske dejavnosti finančnih institucij v Uniji, to je Direktivo 86/635, in torej napačno uporabila pravo.
1752
Ta direktiva naj bi namreč zagotavljala posebno metodologijo za izračun prometa posrednikov finančnih storitev.
1753
V zvezi s tem je treba navesti, da Direktiva 86/635 sicer določa usklajevanje predložitve letnih računovodskih izkazov in konsolidiranih računovodskih izkazov kreditnih in finančnih institucij. Vendar je njen namen le zagotoviti „zboljšan[o] primerljivost letnih računovodskih izkazov in konsolidiranih računovodskih izkazov teh institucij“, nikakor pa ne določiti, zlasti ne za Komisijo, posebno metodologijo za določitev vrednosti prodaje takih institucij v okviru izračuna glob, ki jim jih Komisija naloži zaradi kršitve pravil Unije o konkurenci.
1754
Taka ugotovitev je potrjena s sodno prakso, v skladu s katero ima Komisija, kadar v celoti ali delno odstopa od Smernic – kot v obravnavani zadevi pri določitvi vrednosti prodaje v smislu točke 13 Smernic – v mejah, določenih v členu 23(2), (3) in (4) Uredbe št. 1/2003, široko polje proste presoje glede metode izračuna glob, ki jih naloži v primeru kršitve pravil Unije o konkurenci (glej v tem smislu sodbi z dne 12. novembra 2014, Guardian Industries in Guardian Europe/Komisija, C‑580/12 P, EU:C:2014:2363, točka 55 in navedena sodna praksa, in z dne 10. julija 2019, Komisija/Icap in drugi, C‑39/18 P, EU:C:2019:584, točka 25 in navedena sodna praksa).
1755
Z dejstvom, da je Komisija od banke UBS zahtevala računovodske podatke, pripravljene v skladu z Direktivo 86/635, da bi preučila, ali lahko zanjo uporabi zgornjo mejo globe, določeno v členu 23(2) Uredbe št. 1/2003, pa tudi z dejstvom, da člen 5(3)(a) Uredbe Sveta (ES) št. 139/2004 z dne 20. januarja 2004 o nadzoru koncentracij podjetij (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 8, zvezek 3, str. 40) določa, da pri kreditnih institucijah in drugih finančnih institucijah Komisija namesto prometa uporabi „vsot[o določenih] postavk prihodkov, kakor so določene v Direktivi [86/635]“, se ne more podvomiti o ugotovitvi iz prejšnje točke.
1756
Z uporabo metodologije za izračun prometa kreditnih institucij in drugih finančnih institucij, opredeljene v Direktivi 86/635, v smislu obeh določb, navedenih v prejšnji točki, se namreč z vsoto nekaterih določenih postavk prihodkov želi določiti „gospodarski pomen finančne institucije“, kot se je izrazila banka UBS.
1757
Nasprotno pa Komisija za določitev globe, ki se v obravnavani zadevi naloži zadevnim bankam, ne poskuša določiti obsega celotne dejavnosti zadevne finančne institucije, temveč samo obseg dela njene dejavnosti, za katerega ni sporno, da ima take posebnosti, da ni treba uporabiti nominalnih zneskov transakcij z evropskimi državnimi obveznicami, temveč približek.
1758
Poleg tega ni nedvoumno, v katere postavke prihodkov, določene v Direktivi 86/635, bi lahko spadala dejavnost trgovanja z evropskimi državnimi obveznicami, ki jo opravljajo zadevne banke. V zvezi s tem banka UBS trdi, da gre za „neto dobiček iz finančnih transakcij“. Vendar bi se ob upoštevanju zlasti sodelovanja vseh ali dela zadevnih bank pri sindiciranjih, ki so privedla do plačila „underwriting fees“ (glej točko 32 obrazložitve izpodbijanega sklepa), lahko za upoštevno izkazala tudi postavka prihodkov „prejete provizije“.
1759
Nazadnje, banka UBS se ne more uspešno sklicevati na prakso nacionalnih organov, pristojnih za konkurenco, na področju izračuna glob, naloženih zaradi kršitev pravil o konkurenci, ki Komisije ne zavezuje (glej v tem smislu in po analogiji sodbo z dne 18. decembra 2007, Cementbouw Handel & Industrie/Komisija, C‑202/06 P, EU:C:2007:814, točka 56).
1760
Glede na navedeno je treba očitke banke UBS v zvezi s kršitvijo Direktive 86/635, podane v prvem in drugem tožbenem razlogu, zavrniti kot neutemeljene.
1761
Poleg tega, kar zadeva trditev banke UBS v okviru prvih dveh tožbenih razlogov, da bi se približek, uporabljen v zvezi z zadevnimi bankami, bolj ustrezno izračunal ob upoštevanju metodologije, določene v Direktivi 86/635, ki predpostavlja, da se uporabi „neto vrednost transakcij“ ali „prilagojena neto vrednost transakcij“, je ta očitek ločen od očitka v zvezi z obvezno uporabo te metodologije in bo preučen v točkah od 1786 do 1800 spodaj v okviru preučitve četrtega tožbenega razloga te banke.
– Tožbeni razlogi bank UBS, UniCredit in Nomura v zvezi z napakami pri metodologiji za izračun približka in splošni uporabi te metodologije
1762
Kot je bilo opozorjeno v točkah od 1717 do 1724 zgoraj, je Komisija menila, da je za določitev osnovnega zneska globe primerno uporabiti približek, določen s pomnožitvijo nominalnih letnih zneskov za evropske državne obveznice, s katerimi je vsaka od zadevnih bank trgovala v obdobju svoje udeležbe pri sporni kršitvi, s prilagoditvenim količnikom, izračunanim z uporabo 50 % končnega cenovnega razpona vsake od teh bank, ki ustreza aritmetični sredini ponderiranih dnevnih razponov za 32 kategorij reprezentativnih evropskih državnih obveznic, izmenjanih v obdobju njihove udeležbe pri tej kršitvi.
1763
Banka UBS v okviru drugega dela prvega tožbenega razloga skupaj s četrtim in petim tožbenim razlogom, banka UniCredit v okviru drugega, tretjega in četrtega dela sedmega tožbenega razloga in banka Nomura v okviru drugega, tretjega in četrtega dela šestega tožbenega razloga Komisiji očitajo, da za izračun približka ni upoštevala „najboljših razpoložljivih podatkov“ v smislu točke 15 Smernic.
1764
Banke UBS, UniCredit in Nomura v podporo svojim trditvam kritizirajo tako obseg upoštevanih nominalnih zneskov kot podrobna pravila za izračun prilagoditvenega količnika.
1765
Glede obsega nominalnih zneskov banka UniCredit trdi, da je Komisija napačno uporabila obseg vseh transakcij, opravljenih na sekundarnem trgu evropskih državnih obveznic. Tako naj ne bi upoštevala nalog vzdrževalca trga, ki so jih opravljale zadevne banke in zaradi katerih so izpostavljene izgubam v primeru padca tečajev ter ki od njih zahtevajo tudi, da opravljajo transakcije varovanja pred tveganji, ki večinoma ne privedejo do cenovnih razponov.
1766
Kar zadeva izračun prilagoditvenega količnika ter še posebej izbor in ponderiranje 32 kategorij evropskih državnih obveznic, ki jih je uporabila Komisija, banka UniCredit trdi, da je ta institucija zaradi takega izbora izločila nekatere države izdajateljice in uporabila razpone evropskih državnih obveznic, ki jih je izdala Francija, kot približek za razpone evropskih državnih obveznic, ki so jih izdale Nizozemska, Avstrija in Finska (opomba 1413 izpodbijanega sklepa).
1767
Po mnenju banke UniCredit je Komisija prav tako storila napako s tem, da je evropske državne obveznice, izbrane po posameznih državah članicah izdajateljicah, razporedila v kategorije dospelosti, ki niso bile opredeljene glede na dospelost na dan njihove izdaje, temveč glede na njihovo preostalo dospelost, zaradi česar te kategorije niso homogene.
1768
Poleg tega banka UBS trdi, da se je Komisija napačno oprla na izbor evropskih državnih obveznic, katerih ponder je bil med celotnim trajanjem sporne kršitve stalen, čeprav bi ta ponder moral biti ponovno opredeljen na mesečni ali letni ravni za vsak razred dospelosti in vsakega izdajatelja, da bi se upošteval razvoj dejavnosti zadevnih bank. Komisija naj bi namreč imela te informacije in se torej ni mogla skriti za večjo zapletenost te metodologije, kot je storila v točki 850 obrazložitve izpodbijanega sklepa.
1769
Še vedno v zvezi z izračunom prilagoditvenega količnika, vendar tokrat za podatke, uporabljene za izračun končnega cenovnega razpona, banke UBS, UniCredit in Nomura trdijo, da Komisija ne more utemeljeno upoštevati podatkov BGN za določitev dnevnega cenovnega razpona za vsako od 32 kategorij evropskih državnih obveznic.
1770
Poleg tega, da priprava podatkov BGN ni jasna, naj bi ti podatki pomenili cenovne razpone ob koncu dneva, ki naj bi upoštevali samo informativne tečaje. Iz prakse odločanja Komisije, ekonomske doktrine in ekonomskih študij, ki ju je predložila banka Nomura in se nanašata na transakcije te banke, pa naj bi bilo razvidno, da so dejanski razponi običajno precej nižji od teh določenih razponov, zlasti ob upoštevanju dvostranskih pogajanj med trgovalci. Poleg tega naj podatki BGN ne bi odražali niti sprememb cenovnih razponov, do katerih je prihajalo znotraj dneva, kot naj bi potrjevala ekonomska doktrina, niti vpliva, ki ga imajo kratke ali dolge pozicije vzdrževalcev trga na dejansko dosežene razpone. Nasprotno, po navedbah banke Nomura podatki BGN odražajo bolj obdobje dneva, v katerem se razponi povečajo, kar naj bi potrjevala tudi „določena znanstvena doktrina“.
1771
Posledično banka UniCredit meni, da bi Komisija morala namesto cenovnih razponov, pridobljenih iz podatkov BGN, uporabiti podatke platforme MTS (v nadaljevanju: podatki MTS) – ki so bili v opombi 1449 izpodbijanega sklepa napačno izključeni – ki so odličen približek za srednje cene.
1772
Zato banke UBS, UniCredit in Nomura menijo, da približek, ki ga je zanje uporabila Komisija, ni natančen, je samovoljen ali brez povezave z njihovo dejansko gospodarsko dejavnostjo ter da razkriva očitno napako pri presoji in s tem krši Smernice.
1773
V zvezi s tem banka UBS dodaja, da Komisija zaradi uporabljene metodologije namerno ni upoštevala posebnosti dejavnosti trgovanja z evropskimi državnimi obveznicami (glej točko 854 obrazložitve izpodbijanega sklepa). To dejavnost naj bi bilo treba obravnavati v celoti in v obdobju, povezanem s povprečnim trajanjem njenih odprtih pozicij za evropske državne obveznice (najbolje en mesec ali, podredno, deset dni ali en teden), da bi se upoštevali odpiranja in zapiranja portfelja, strategije varovanja pred tveganji med posameznimi instrumenti, razlikovanje med upravljanjem portfelja in opravljanjem storitev trgovanja ali celo konkurenčni pritisk na zadevne banke. Poleg tega naj bi se Komisija oprla na trditve o trgu evropskih državnih obveznic, katerih utemeljenosti ni dokazala, in to zlasti v točki 854 obrazložitve izpodbijanega sklepa.
1774
V teh okoliščinah banke UBS, UniCredit in Nomura menijo, da bi morala Komisija uporabiti metodologijo, ki bi temeljila na podatkih o njihovih lastnih transakcijah in ki bi bila izračunana na podlagi „neto vrednosti transakcij“ za vsako zadevno banko, kot je opredeljena v Direktivi 86/635. Podredno banka UBS meni, da bi Komisija morala upoštevati „prilagojeno neto vrednost transakcij“, in sicer metodologijo, temelječo na „neto vrednosti transakcij“, vendar v okviru katere so bili negativni rezultati teh transakcij pretvorjeni v pozitivne rezultate.
1775
Po mnenju bank UBS, UniCredit in Nomura ti alternativni metodologiji ne predstavljata meritev dobička, kot je Komisija navedla v točkah 814 in 839 obrazložitve izpodbijanega sklepa. V zvezi s tem banka Nomura meni, da „neto vrednost transakcij“ in „prilagojena neto vrednost transakcij“ odražata dejanske dobičke in izgube pri trgovanju z evropskimi državnimi obveznicami, kar izhaja iz mednarodnih računovodskih standardov, „v skladu s katerimi se te izravnane številke štejejo za prihodke, in ne za dobiček“. Podobno banka UBS meni, da „izkaz poslovnega izida transakcij meri prihodke, ki jih ustvarijo [trgovalci], in ne njihove dobičke, ker stroški niso odšteti od te meritve“.
1776
Banka UniCredit vsekakor meni, da bi morala Komisija med upravnim postopkom zahtevati dodatne podatke, če je menila, da so podatki, ki so jih posredovale zadevne banke, nezadostni.
1777
V zvezi s tem, kot je bilo v bistvu opozorjeno v točki 1754 zgoraj, na eni strani iz ustaljene sodne prakse izhaja, da ima Komisija široko diskrecijsko pravico glede metode za izračun globe v primeru kršitve pravil Unije o konkurenci.
1778
Čeprav drži, da se je Komisija s sprejetjem Smernic sama omejila pri izvrševanju te diskrecijske pravice, ima možnost, da od tega odstopa, vendar le če navede razloge (glej v tem smislu sodbo z dne 10. julija 2019, Komisija/Icap in drugi, C‑39/18 P, EU:C:2019:584, točka 29 in navedena sodna praksa).
1779
V zvezi s tem je treba omeniti, da se metoda, opisana v Smernicah, ki temelji na upoštevanju vrednosti prodaje zadevnih proizvodov, povezane s kršitvijo, da se določi osnovni znesek glob, ki se naložijo, lahko včasih izkaže kot neprilagojena glede na posebne okoliščine zadeve in da je v takem položaju Komisija upravičena uporabiti drugo metodo izračuna, kot je ta, ki je opisana v Smernicah (glej v tem smislu sodbo z dne 10. julija 2019, Komisija/Icap in drugi, C‑39/18 P, EU:C:2019:584, točka 27).
1780
To Komisiji omogoča, da na podlagi točke 37 Smernic v celoti odstopi od metodologije, določene v teh smernicah, pa tudi, da od teh smernic odstopa samo v določenih vidikih, tako da uporabi drugačno metodologijo od tiste, ki je opredeljena v točki 13 navedenih smernic, in posledično izračuna približek (glej v tem smislu sodbi z dne 7. septembra 2016, Pilkington Group in drugi/Komisija, C‑101/15 P, EU:C:2016:631, točke od 20 do 23, in z dne 20. decembra 2023, Crédit agricole in Crédit agricole Corporate and Investment Bank/Komisija, T‑113/17, v pritožbenem postopku, EU:T:2023:847, točke od 474 do 476).
1781
Na drugi strani je treba navesti, da mora Komisija v skladu s točko 15 Smernic za določitev vrednosti prodaje podjetja, kot je opredeljena v točki 13 teh smernic – in ob upoštevanju točke 16 navedenih smernic – uporabiti „najboljše razpoložljive podatke“.
1782
Posledično se v okoliščinah obravnavane zadeve, v kateri se je Komisija odločila za odstopanje od točke 13 Smernic in se tako odpovedala temu, da osnovni znesek globe določi z uporabo vrednosti prodaje storitev, ki so jih opravile zadevne banke in so neposredno ali posredno povezane s kršitvijo, točka 15 teh smernic ne more neposredno uporabiti.
1783
Kadar pa se je Komisija pri izvrševanju svoje široke diskrecijske pravice pri opredelitvi metodologije za izračun globe odločila, da od Smernic ne bo odstopala v celoti – kot ji je to dovoljeno s točko 37 teh smernic – ampak bo odstopala zgolj od točke 13 teh smernic – kot je to storila v obravnavani zadevi – se ne sme oddaljiti od glavnih načel in logike, na katerih temeljijo navedene smernice (glej v tem smislu sodbo z dne 24. septembra 2019, HSBC Holdings in drugi/Komisija, T‑105/17, EU:T:2019:675, točki 324 in 345), in zlasti ne od načela, izraženega v točki 15 teh smernic.
1784
Tako mora Komisija ob izvajanju metodologije, ki jo opredeli, zlasti zagotoviti upoštevanje najboljših razpoložljivih podatkov pod temeljitim nadzorom pravnega in dejanskega položaja, ki ga opravi sodišče Unije (glej v tem smislu sodbi z dne 8. decembra 2011, Chalkor/Komisija, C‑386/10 P, EU:C:2011:815, točka 62, in z dne 24. septembra 2019, HSBC Holdings in drugi/Komisija, T‑105/17, EU:T:2019:675, točka 348).
1785
V obravnavani zadevi mora torej Splošno sodišče ugotoviti, ali metodologija, ki jo je uporabila Komisija in na katero je opozorjeno v točkah od 1711 do 1724 zgoraj, dejavnost zadevnih bank odraža ustrezneje kot alternativne metodologije, ki jih predlagajo te banke (glej v tem smislu sodbo z dne 24. septembra 2019, HSBC Holdings in drugi/Komisija, T‑105/17, EU:T:2019:675, točka 324).
–
Alternativne metodologije, ki jih predlagajo banke UBS, UniCredit in Nomura
1786
Alternativna metodologija, ki jo primarno predlaga banka UBS, poleg tega pa tudi banki UniCredit in Nomura, se opira na „neto vrednost transakcij“ zadevnih bank, kot je opredeljena v Direktivi 86/635. Po mnenju teh bank je ta „neto vrednost transakcij“ lahko ustrezen približek, ki odraža gospodarski pomen sporne kršitve in relativno težo vsake banke, udeležene pri tej kršitvi, v smislu točke 6 Smernic.
1787
Komisija je v točkah 814 in 839 obrazložitve izpodbijanega sklepa izrecno zavrnila to alternativno metodologijo z obrazložitvijo, da temelji na prihodkih zadevnih bank, da „prihodki od dejavnosti trgovanja v bistvu namreč zahtevajo, da se upoštevajo hkrati donosne transakcije in transakcije, ki ustvarjajo izgubo, iz obdobja kršitve, in so torej številka, ki je primerljiva z dobičkom od dejavnosti trgovanja“, da je „taka omejitev […] v nasprotju z logiko, ki se uporablja v metodologiji iz Smernic“, ter da je „namen približka […] izmeriti gospodarsko dejavnost podjetja v zadevnem sektorju, ne pa uspešnost tega podjetja v tej dejavnosti“.
1788
Te ugotovitve ne kažejo, da je Komisija storila kakršno koli napako, in ni jih mogoče ovreči s trditvami bank UBS, UniCredit ali Nomura.
1789
Prvič, kot je pravilno navedla Komisija, metodologija, ki temelji na „neto vrednosti transakcij“, ne more predstavljati gospodarske dejavnosti zadevnih bank v povezavi s sporno kršitvijo.
1790
Na eni strani, ta metodologija, ki skupaj upošteva izgube in dobičke od dejavnosti trgovanja zadevnih bank z evropskimi državnimi obveznicami, pomeni, da se negativni razponi odštejejo od pozitivnih razponov.
1791
Posledično, čeprav so ti negativni razponi rezultat dejavnosti – ki resda ustvarja izgubo, je pa vseeno dejanska dejavnost trgovanja z evropskimi državnimi obveznicami, ki spada v okvir sporne kršitve – zmanjšujejo znesek „neto vrednosti transakcij“ in torej približek, za katerega banke UBS, UniCredit in Nomura predlagajo, naj se uporabi kot osnova za izračun osnovnega zneska globe, ki jim mora biti naložena.
1792
Na drugi strani, metodologija, ki temelji na „neto vrednosti transakcij“, pomeni, da se ne upoštevajo transakcije trgovanja, ki sicer spadajo v okvir sporne kršitve, vendar ne ustvarjajo nobenega razpona, in to tudi, če take transakcije predstavljajo bistveni delež transakcij, ki so jih opravile zadevne banke.
1793
Drugič, dejstvo, da se stroški, povezani z dejavnostmi trgovanja z evropskimi državnimi obveznicami, ne odštejejo od zneskov, uporabljenih kot „neto vrednost transakcij“, Komisiji ni preprečevalo, da je v točkah 814 in 839 obrazložitve izpodbijanega sklepa ugotovila, da je metodologija, ki temelji na „neto vrednosti transakcij“, „primerljiva z dobičkom od dejavnosti trgovanja“.
1794
Poleg tega, da banki UBS in Nomura v svojih pisanjih implicitno priznavata, da „neto vrednost transakcij“ pomeni „prihodke“ ali „dobičke“, ki so jih ustvarili trgovalci (glej točko 1775 zgoraj), je treba ugotoviti, da Komisija v teh točkah 814 in 839 obrazložitve ni poskušala dokazati, da ta vrednost pomeni dobiček v računovodskem pomenu besede, temveč je poskušala v bistvu poudariti, da ne pomeni „ustreznega približka za vrednost prodaje v smislu Smernic“.
1795
Tretjič, dejstvo, da mednarodna računovodska pravila, Direktiva 86/635, člen 5(3)(a) Uredbe št. 139/2004 ali nacionalni organi, pristojni za konkurenco, uporabljajo drugačno metodologijo za ocenjevanje dejavnosti finančnih institucij, ne more omajati presoje Komisije, ker ti akti in te prakse niso zavezujoči za to institucijo v posebnem okviru izračuna glob, naloženih na podlagi člena 101 PDEU, kot je bilo navedeno v točkah od 1753 do 1759 zgoraj.
1796
Ugotovitev Komisije v točkah 814 in 839 obrazložitve izpodbijanega sklepa velja tudi za metodologijo, ki jo banka UBS predlaga podredno in ki se opira na „prilagojeno neto vrednost transakcij“.
1797
S to drugo alternativno metodologijo ni mogoče odpraviti temeljnih pomanjkljivosti metodologije, ki vsekakor vodi k temu, da se obseg dejavnosti določi z izravnavo donosnih transakcij s transakcijami, ki ustvarjajo izgubo.
1798
Iz pisanj banke UBS, ki napotujejo na ekonomsko analizo, ki Splošnemu sodišču ni bila predložena, in pisanj Komisije je namreč mogoče sklepati, da se pri metodologiji, ki temelji na „prilagojeni neto vrednosti transakcij“, v pozitivne rezultate ne pretvorijo vse transakcije, ki ustvarjajo izgubo, temveč samo negativen neto izid iz poslovanja izbranega referenčnega obdobja (po možnosti en mesec in podredno deset dni ali en teden), ki se poleg tega ne ujema s povprečnim trajanjem odprtih pozicij banke UBS, ki je bilo po navedbah te banke 11,2 dneva v obdobju njene udeležbe pri sporni kršitvi.
1799
Poleg tega taka metodologija – za katero v obravnavani zadevi ni treba presojati matematične pravilnosti ali celo utemeljenosti referenčnih obdobij – ne omogoča niti upoštevanja dejavnosti zadevnih bank, ki sicer spada v okvir sporne kršitve in v okviru katere se opravljajo transakcije, ki ne ustvarjajo razpona.
1800
Zato banke UBS, UniCredit in Nomura Komisiji ne morejo uspešno očitati, da je menila, da metodologije, ki temeljijo na „neto vrednosti transakcij“ ali „prilagojeni neto vrednosti transakcij“, niso primerne za izvajanje Smernic v obravnavani zadevi, in zato zavrnila uporabo teh metodologij za izračun približka za vsako od teh bank.
–
Primernost metodologije, ki jo je uporabila Komisija
1801
V točkah 1737 in 1739 zgoraj je bilo že ugotovljeno, da čeprav se je približek opiral na nominalne zneske, ki so jih izmenjale zadevne banke, je uporaba prilagoditvenega količnika, izračunanega na podlagi cenovnih razponov evropskih državnih obveznic, s katerimi je trgovala vsaka od zadevnih bank, za te zneske omogočila določitev zneskov, pri katerih so te banke ustvarile dobičke ali izgube, in torej odražala posredniško dejavnost zadevnih bank ne glede na to, ali je ta dejavnost ustvarjala dobiček ali izgubo.
1802
Zato je treba preučiti, ali metodologija, ki jo je uporabila Komisija, vsebuje očitne napake pri presoji, zaradi katerih se lahko podvomi o njeni primernosti za določitev približka, uporabljenega za banke UBS, UniCredit in Nomura.
Uporaba vseh nominalnih zneskov, ki so jih izmenjale zadevne banke
1803
Kar zadeva obseg nominalnih zneskov, ki jih je uporabila Komisija, banka UniCredit tej instituciji ne more uspešno očitati, da je kot osnovo za izračun prilagoditvenega količnika uporabila nominalne zneske vseh evropskih državnih obveznic, s katerimi je trgovala z nasprotnimi strankami s sedežem v EGP v obdobju svoje udeležbe pri sporni kršitvi.
1804
Nobenega razloga ni bilo, da ta institucija nominalne zneske, ki so privedli do negativnih razponov, odšteje od nominalnih zneskov, ki jih je izmenjala banka UniCredit.
1805
Tako kot pri vrednosti prodaje približek namreč ni merilo za neto dobiček podjetij, ki jim Komisija naloži globe na podlagi člena 101 PDEU (glej v tem smislu sodbo z dne 15. aprila 2021, Italmobiliare in drugi/Komisija, C‑694/19 P, neobjavljena, EU:C:2021:286, točka 99).
1806
Podobno ni nič utemeljevalo, da Komisija ne upošteva transakcij, ki so privedle do razpona nič, z obrazložitvijo, da gre za transakcije varovanja pred tveganji, ki se opravljajo v okviru dejavnosti vzdrževanja trga.
1807
Najprej, banka UniCredit nikakor ne pojasnjuje, kako razlikovati med transakcijami varovanja pred tveganji in transakcijami, opravljenimi v okviru opravljanja storitev trgovanja. Dalje, noben element, ki ga je predložila ta banka, ne dokazuje, da lahko samo transakcije varovanja pred tveganji ustvarjajo razpone nič. Nazadnje, vsekakor in kot je Komisija pravilno navedla v točki 854 obrazložitve izpodbijanega sklepa, so transakcije varovanja pred tveganji sestavni del gospodarske dejavnosti zadevnih bank.
Izračun prilagoditvenega količnika
1808
V zvezi z izračunom prilagoditvenega količnika se očitki bank UBS, UniCredit in Nomura nanašajo na eni strani na to, da je Komisija uporabila izbor 32 kategorij evropskih državnih obveznic – ki jih je izdalo osem držav članic izdajateljic in so porazdeljene v štiri razrede dospelosti – in na drugi strani na uporabo podatkov BGN za izračun dnevnega cenovnega razpona za vsako od več kot 100 evropskih državnih obveznic, ki sestavljajo teh 32 kategorij evropskih državnih obveznic.
1809
Na prvem mestu, glede izbora 32 kategorij evropskih državnih obveznic, ki jih je uporabila Komisija, banka UniCredit najprej graja samo načelo, da se uporabijo izbrane, in ne vse države članice, ki izdajajo evropske državne obveznice (glej točko 827 obrazložitve izpodbijanega sklepa in opombo 1413 tega sklepa).
1810
V zvezi s tem je treba opozoriti, na eni strani, da se metoda, ki je opisana v Smernicah in temelji na upoštevanju vrednosti prodaje zadevnih storitev, povezane s kršitvijo, za določitev osnovnega zneska glob, ki se naložijo, lahko včasih izkaže kot neprilagojena glede na posebne okoliščine zadeve in da je v takem položaju Komisija upravičena uporabiti drugo metodo izračuna, kot je ta, ki je opisana v Smernicah (glej v tem smislu sodbo z dne 10. julija 2019, Komisija/Icap in drugi, C‑39/18 P, EU:C:2019:584, točka 27).
1811
Na drugi strani, kot je bilo opozorjeno že v točkah 1754 in 1777 zgoraj, ima Komisija široko diskrecijsko pravico glede metodologije za izračun globe v primeru kršitve pravil Unije o konkurenci.
1812
Iz tega izhaja, da Komisiji, če svojo izbiro obrazloži in jo hkrati pravno zadostno utemelji, ni mogoče odvzeti možnosti, da za določitev osnovnega zneska globe uporabi metodologijo, ki upošteva reprezentativne vzorce dejavnosti zadevnih podjetij.
1813
To, da podatki, ki izhajajo iz teh reprezentativnih vzorcev, niso enaki podatkom, ki izhajajo iz analize njihovih lastnih transakcij, je neločljivo povezano z uporabljeno metodo in Komisiji ne more preprečevati, da uporabi tako metodo izračuna, če se upoštevani vzorci izkažejo za dejansko reprezentativne.
1814
V zvezi s tem je treba ugotoviti, da se v sodni praksi priznava, da vrednost prodaje iz točke 13 Smernic ni povsem natančna slika pomena zadevne kršitve, kar enako velja tudi za približek vrednosti prodaje.
1815
Sodišče namreč kljub potrditvi metodologije, ki jo je Komisija določila v točki 13 Smernic, priznava, da je po eni strani del prometa, ki je bil ustvarjen z blagom ali storitvami, ki so predmet kršitve, iz te točke lahko le pokazatelj njenega obsega in odraža njen gospodarski pomen ter da se mu po drugi strani ne sme pripisati nesorazmeren pomen (glej v tem smislu sodbo z dne 19. marca 2009, Archer Daniels Midland/Komisija, C‑510/06 P, EU:C:2009:166, točki 74 in 76 ter navedena sodna praksa).
1816
Podobno je Splošno sodišče razsodilo, da se za določitev globe na podlagi člena 101 PDEU ne uporabi natančen aritmetični postopek (sodbi z dne 5. oktobra 2011, Romana Tabacchi/Komisija, T‑11/06, EU:T:2011:560, točka 266, in z dne 15. julija 2015, SLM in Ori Martin/Komisija, T‑389/10 in T‑419/10, EU:T:2015:513, točka 436).
1817
V obravnavani zadevi je Komisija v točkah 825 in 826 obrazložitve izpodbijanega sklepa in opombah 1410 in 1411 tega sklepa navedla, da se „končni cenovni razpon za vsako zadevno banko […] izračuna kot aritmetična sredina dnevnih cenovnih razponov, izračunanih za vsak delovni dan v obdobju kršitve vsake zadevne banke“, ter da se „vsak dnevni cenovni razpon […] izračuna posamično za vsako zadevno banko in ustreza ponderiranemu povprečju cenovnega razpona 32 [kategorij] reprezentativnih evropskih državnih obveznic, ki jim je dodeljenih 32 posebnih ponderjev“.
1818
Komisija je v točki 827 obrazložitve izpodbijanega sklepa ter opombah 1412, 1414 in 1415 tega sklepa navedla, da je bilo „32 kategorij reprezentativnih evropskih državnih obveznic […] izbranih v osmih državah članicah izdajateljicah in porazdeljenih v štiri razrede dospelosti“. V zvezi s tem je pojasnila, da je bil „reprezentativni vzorec osmih držav [članic] izdajateljic, med katerimi so Belgija, Nemčija, Irska, Grčija, Španija, Francija, Italija in Portugalska, […] opredeljen na podlagi preostale dospelosti na 2, 5, 10 oziroma 30 let za razrede dospelosti od 0 do 3 let, od 3 do 7 let, od 7 do 10 let in več kot 10 let“, ker so „te dospelosti […] zelo običajne na trgu obveznic, [ker jih] skupnost vlagateljev običajno šteje za ‚referenčne‘ dospelosti“ in ker „ustrezajo tudi dospelostim, ki jih večina uradov za upravljanje dolga objavi v svojem letnem koledarju izdaj“.
1819
Na podlagi tega ponderja je Komisija za vsako zadevno banko v Prilogi 2 k izpodbijanemu sklepu pripravila lastno preglednico ponderjev, kakršna je prikazana v točki 1718 zgoraj.
1820
Podobno je Komisija v tej prilogi 2 pripravila preglednice od 3 do 6 za vsako od 32 kategorij upoštevanih evropskih državnih obveznic, ki so na primer za banko UBS take:
1821
Iz točke 827 obrazložitve izpodbijanega sklepa in opombe 1413 tega sklepa je razvidno tudi, da izbor osmih držav članic izdajateljic, za katerega se je odločila Komisija, ustreza – zaradi enačenja evropskih državnih obveznic, ki so jih izdale Nizozemska, Avstrija in Finska, z obveznicami, ki jih je izdala Francija – enajstim državam članicam euroobmočja, v katerem je bilo v času dejanskega stanja 17 držav članic.
1822
Iz tega implicitno izhaja, da je bilo iz tega izbora izločenih šest držav članic, za katere je Komisija navedla – ne da bi ji banka UniCredit nasprotovala – da evropske državne obveznice ene od teh držav članic, to je Luksemburga, niso privedle do transakcij in da so evropske državne obveznice drugih držav članic (Estonija, Ciper, Malta, Slovenija in Slovaška) privedle do transakcij v „zelo omejenem“ znesku (opomba 1413 izpodbijanega sklepa).
1823
S tako obrazložitvijo, ki je zadevnim bankam omogočila, da so se ustrezno seznanile s tem, kako je bilo izbranih 32 kategorij reprezentativnih evropskih državnih obveznic, katere evropske državne obveznice so bile vključene v vsako od teh 32 kategorij in ali so bile te obveznice ali ne „on the run“, je Komisija dokazala tudi reprezentativnost upoštevanega izbora, ki je moral biti poleg tega enak za vse zadevne banke, da je lahko zagotovila, da globa odraža relativno težo vsake zadevne banke v sporni kršitvi, v skladu s točko 6 Smernic.
1824
S tem, da se je oktobra 2011 0,5 % trgovanj banke UniCredit nanašalo na evropske državne obveznice, ki jih je izdala Slovaška, in se zato niso upoštevala, medtem ko ta banka po njenih navedbah ni trgovala z evropskimi državnimi obveznicami, ki sta jih izdali Irska ali Grčija, so pa bile vključene v izbor Komisije, se ne more podvomiti o reprezentativnosti tega izbora, ki predstavlja več kot 90 % nominalnih zneskov evropskih državnih obveznic, s katerimi je ta banka trgovala oktobra 2011.
1825
Komisija je toliko bolj lahko uporabila tak izbor, ker je privedel do ponderjev za 32 kategorij evropskih državnih obveznic za vsako od zadevnih bank, kot potrjuje preglednica 2 v Prilogi 2 k izpodbijanemu sklepu, prikazana v točki 1718 zgoraj.
1826
Ta preglednica namreč kaže, prvič, da se kategorije evropskih državnih obveznic, ki jih je izbrala Komisija, vendar banka UniCredit z njimi ni trgovala – kot so irske in portugalske evropske državne obveznice z vsemi dospelostmi – niso upoštevale pri izračunu prilagoditvenega količnika, in drugič, da evropske državne obveznice, s katerimi je predvsem trgovala ta banka – in sicer nemške in italijanske evropske državne obveznice – predstavljajo 26 % oziroma 61,6 % osnove za ponder, ki se uporablja za to banko.
1827
Podobno s trditvijo banke UniCredit, ki se nanaša na enačenje evropskih državnih obveznic, ki so jih izdale Nizozemska, Avstrija in Finska, z evropskimi državnimi obveznicami, ki jih je izdala Francija, ni mogoče podvomiti o reprezentativnosti izbora, ki ga je uporabila Komisija.
1828
Poleg tega, da odgovor banke UniCredit z dne 14. maja 2018 na zahtevo Komisije po informacijah z dne 27. marca 2018 kaže, da so se nominalni zneski evropskih državnih obveznic, ki so jih izdale te tri države članice in s katerimi je trgovala ta banka, izkazali za majhne, ta banka navaja le, da enačenje evropskih državnih obveznic, ki so jih izdale Nizozemska, Avstrija in Finska, z obveznicami, ki jih je izdala Francija, izhaja iz napačne domneve, da „cenovne razpone določajo samo bonitetne ocene ali da je mogoče domnevati, da imajo države z enakimi bonitetnimi ocenami enake cenovne razpone“, medtem ko ima „prav nasprotno, […] likvidnost evropske državne obveznice veliko večjo vlogo pri določitvi cenovnega razpona“.
1829
Dalje, glede tega, da banka UniCredit Komisiji očita, da je pri izbiri štirih razredov dospelosti (od 0 do 3 leta; od 3 do 7 let; od 7 do 10 let in več kot 10 let) upoštevala preostalo dospelost kategorij evropskih državnih obveznic in ne njihove dospelosti na dan izdaje, je treba ugotoviti, da ta banka ne navaja nobenega, zlasti številčnega elementa, na podlagi katerega bi bilo mogoče ugotoviti, da bi bili cenovni razponi evropskih državnih obveznic z enako začetno dospelostjo, vendar različno preostalo dospelostjo, manjši od cenovnih razponov evropskih državnih obveznic, ki jih je upoštevala Komisija, in sicer cenovnih razponov evropskih državnih obveznic, ki so imele različno začetno dospelost, vendar enako preostalo dospelost.
1830
Poleg tega je Komisija v odgovoru na tožbo navedla, da „evropske državne obveznice s podobno preostalo dospelostjo vlagateljem (na sekundarnem trgu) ponujajo enak naložbeni horizont in kažejo enako dovzetnost za spremembe obrestnih mer ne glede na dospelost, ki so jo imele v času izdaje“.
1831
Preprosto zatrjevanje banke UniCredit v njeni repliki, da trditev Komisije iz prejšnje točke „ni upoštevna v praksi, ker se tu te evropske državne obveznice uporabljajo kot približek za cenovne razpone“, pa ne zadostuje, da bi se podvomilo o verjetnosti trditve te institucije in bi se posledično dokazalo, da je Komisija z delitvijo evropskih državnih obveznic osmih držav članic, ki jih je izbrala glede na njihove preostale dospelosti, v metodologiji za izračun približka storila očitno napako pri presoji.
1832
Nazadnje, banka UBS ne more Komisiji uspešno očitati, da je v zvezi z zadevnimi bankami uporabila ponder za 32 kategorij evropskih državnih obveznic, ki je bil stalen za celotno obdobje njihove udeležbe pri sporni kršitvi in se ni posodabljal na mesečni ali letni ravni.
1833
Čeprav je Komisija zaradi odločitve, da ne bo opravila tega posodabljanja, uporabila ponder za 32 kategorij evropskih državnih obveznic, s katerimi se je trgovalo in katerih zrnatost je manjša od tiste, ki jo predlaga banka UBS, je dejstvo, da ta ponder ostaja reprezentativen za dejavnost zadevnih bank v obdobjih njihove udeležbe pri sporni kršitvi, ker je značilen za vsako banko in je bil določen na podlagi podatkov, ki so jih zagotovile navedene banke.
1834
Dalje, kot je Komisija pravilno navedla v točki 850 obrazložitve izpodbijanega sklepa, taka mesečna ali letna posodobitev ponderjev, ki se uporabi za vsako banko, „z dodatnimi fazami zbiranja podatkov in podrobnih izračunov za tisoče transakcij znatno [poveča zapletenost] metodologije, vendar te razumne metodologije ne izboljšuje bistveno“.
1835
Odločitev Komisije, da uporabi ponder za 32 evropskih državnih obveznic, ki je stalen za celotno obdobje udeležbe vsake od zadevnih bank pri sporni kršitvi, tako ostaja v mejah diskrecijske pravice, ki jo ima ta institucija pri pripravi metodologije za izračun približka.
1836
Ob upoštevanju navedenega banki UBS in UniCredit ne moreta uspešno trditi, da metodologija, ki jo je Komisija uporabila za izračun približka, kolikor se opira na izbor 32 kategorij reprezentativnih evropskih državnih obveznic, razkriva eno ali več očitnih napak pri presoji.
1837
Na drugem mestu, kar zadeva uporabo podatkov BGN, je iz točke 828 obrazložitve izpodbijanega sklepa in opombe 1416 tega sklepa razvidno, da je Komisija za izračun končnega cenovnega razpona, katerega metodologija izračuna je bila predstavljena v točki 1723 zgoraj, uporabila podatke BGN za 32 kategorij reprezentativnih evropskih državnih obveznic.
1838
V zvezi s tem je Komisija navedla, da je „splošna cena Bloomberg […] sestavljena cena v realnem času za podjetniške in državne obveznice, ki temelji na izvršljivih in indikativnih kotacijah več trgovalcev[, in prikazuje] razpoložljive cene, ki so na voljo za dosego soglasja“. Dodala je, da so „zgodovinske cene, ki izhajajo iz podatkov BGN, […] cene ob koncu dneva“.
1839
Komisija je v točkah 851 in 852 obrazložitve izpodbijanega sklepa zavrnila očitke zadevnih bank z navedbo, da „nakupni in prodajni tečaji znotraj dneva za obdobje 2007–2011 niso na voljo, [zato po njenem mnenju] zgodovinski nakupni in prodajni tečaji, pridobljeni iz podatkov BGN, pomenijo najboljše razpoložljive podatke, ki zato, ker so ti tečaji določeni v istem trenutku (ob koncu dneva) in torej omogočajo izračun zanesljivega cenovnega razpona, [lahko] pravično in pošteno odražajo dejanske vrednosti in gospodarski pomen strank“.
1840
Nazadnje, Komisija je v opombi 1449 izpodbijanega sklepa tako zavrnila trditve banke UniCredit:
„[B]anka UniCredit v pripombah z dne 15. februarja 2021 […] primerja nakupno in prodajno ceno vzorca svojih transakcij s povprečnimi cenami, izračunanimi na podlagi podatkov znotraj dneva na trgovalni platformi (MTS), in trdi, da so razponi, ki jih je uporabila Komisija, večji od razpona, ki ga je banka UniCredit dejansko dosegla. Primerjava povprečne cene, izračunane na podlagi podatkov ene same trgovalne platforme (MTS), s cenami, ki jih je določila banka UniCredit, vseeno ni dosledna, saj ta banka primerja podatke iz dveh različnih virov (kar včasih privede do negativnega rezultata), in torej ne more ponuditi nobene informacije o dejanskih cenovnih razponih banke UniCredit.“
1841
V zvezi s tem je bilo že v točkah od 1782 do 1784 zgoraj navedeno, da mora Komisija, tudi kadar odstopa od točke 13 Smernic, zagotoviti, da se upoštevajo najboljši razpoložljivi podatki.
1842
Zato je treba ugotoviti, ali podatki BGN, ki jih je Komisija uporabila za določitev končnega cenovnega razpona, pomenijo „najboljše razpoložljive podatke“ pri uporabi metodologije, ki jo je opredelila.
1843
V tem kontekstu ter ob upoštevanju obrazložitve, ki jo je Komisija podala v izpodbijanem sklepu (glej točke 828, 851 in 852 obrazložitve), in zlasti obrazložitve, s katero je zavrnila trditve, na katere se je banka UniCredit opirala med upravnim postopkom (opomba 1449), se zadevne banke ne morejo omejiti na zatrjevanje, da imajo podatki, ki jih je uporabila Komisija, eno ali več pomanjkljivosti.
1844
Nasprotno, dokazati morajo, da v okviru metodologije, ki jo je Komisija zakonito določila, dejansko obstajajo boljši podatki od tistih, ki jih je uporabila ta institucija, in da so ti podatki dejansko razpoložljivi (glej v tem smislu sodbo z dne 24. septembra 2019, HSBC Holdings in drugi/Komisija, T‑105/17, EU:T:2019:675, točka 324).
1845
V obravnavani zadevi pa niti banka UBS niti banki UniCredit in Nomura niso dokazale, da je Komisija lahko imela na voljo boljše podatke od podatkov BGN, tudi če zadnjenavedeni podatki niso zagotovili razponov, ki jih je zadevna banka dejansko dosegla s popolno nakupno in prodajno transakcijo v zvezi z določeno evropsko državno obveznico, ampak so zagotovili samo oceno na podlagi podatkov, ki temeljijo na „določenih cenovnih razponih“, in to v določenem trenutku, to je ob koncu dneva.
1846
Prvič, tudi če se je treba strinjati z banko Nomura, da je „samo dejanski razpon – se pravi cene, po katerih so trgovalci dejansko kupili evropske državne obveznice in jih nato znova prodali – […] pravilno merilo cene posredniških storitev“, je treba ugotoviti, da banka Nomura niti ne navaja, da je Komisiji med upravnim postopkom ponudila, da ji bo zagotovila take podatke, niti teh podatkov ni predložila v okviru tega postopka. Ta banka se je v okviru četrtega dela šestega tožbenega razloga namreč omejila le na očitek, da Komisija ni uporabila številk, skladnih z mednarodnimi računovodskimi standardi, in torej „neto vrednosti transakcij“.
1847
Poleg tega bi metodologija, temelječa na dejanskih razponih, ki so jih dosegle zadevne banke, pomenila, da mora Komisija za vsako zadevno banko posamično opredeliti in uporabiti razmik v donosnosti vsake posamezne transakcije, ugotovljene za vsak dan udeležbe te banke pri sporni kršitvi.
1848
To bi pomenilo, da je treba za vsako od zadevnih bank in za vsako nakupno transakcijo opredeliti ustrezne transakcije ponovne prodaje, na podlagi katerih bi bilo mogoče izračunati dejanski cenovni razpon te transakcije, v okviru, v katerem se transakcije nakupa in ponovne prodaje ne opravijo nujno isti dan (glej točko 1798 zgoraj), znesek teh transakcij ni nujno enak, ima ta znesek vpliv na cene evropskih državnih obveznic in v katerem „volatilnost (vključno s tisto znotraj dneva) sektorja evropskih državnih obveznic“, ki jo je potrdila banka Nomura, otežuje ali celo onemogoča vsakršno zvezo med transakcijami, ki se zgodijo v različnih trenutkih.
1849
Vendar bi taka metodologija – če že ne bi pretirano otežila ali celo onemogočila, izračuna prilagoditvenega količnika – za Komisijo vsekakor pomenila nesorazmerno upravno breme (glej po analogiji sklepne predloge generalne pravobranilke J. Kokott v zadevi Pilkington Group in drugi/Komisija, C‑101/15 P, EU:C:2016:258, točka 37).
1850
Zato ne banka UBS ne banki UniCredit in Nomura, ki Komisiji očitajo, da jih med upravnim postopkom ni povprašala o njihovih dejanskih razponih, ne morejo uspešno navajati očitka, da ta institucija ni uporabila ali poskusila uporabiti določene metodologije za določitev dejanskih razponov za vse transakcije, ki so jih zadevne banke opravile vsaka v obdobju svoje udeležbe pri sporni kršitvi, in da je torej uporabila podatke, ki so jih „določile“ tretje osebe.
1851
Drugič, banke UBS, UniCredit in Nomura ne navajajo nobenega elementa, ki bi dokazoval, da so bili na voljo drugi popolni in koherentni sklopi določenih podatkov poleg sklopa, ki so ga sestavljali podatki BGN, in da bi ti sklopi lahko ustrezneje odražali dejavnost zadevnih bank.
1852
V zvezi s tem je treba takoj zavrniti očitek banke Nomura, da je način priprave podatkov BGN delno neznan, kar pomeni, da ga Komisija ne bi smela uporabiti.
1853
Dobro znano in potrjeno – zlasti v točkah 40, 41, 505 in 518 obrazložitve izpodbijanega sklepa – je namreč, da so podatki, ki jih zagotavljajo platforme, kot je Bloomberg, podatki, ki jih trgovalci obravnavajo kot zelo verodostojne, saj te spletne platforme zbirajo informacije na trgu in jih nato posredujejo vsem akterjem na trgu.
1854
Kot je poleg tega razvidno iz opombe 1416 izpodbijanega sklepa, ki se nanaša na dokument, ki ga je pripravila platforma Bloomberg, so podatki BGN vir, ki temelji na izvršljivih in indikativnih cenah več gospodarskih subjektov in ki navaja cene, ki so na voljo za dosego soglasja, in ki ga je – kot ugotavlja Komisija – glede na postopek pripravila tretja oseba.
1855
Dalje, kar zadeva očitek, da bi podatki BGN lahko precenjevali cenovne razpone zaradi trenutka v dnevu, ko so bili določeni, je treba navesti, da očitno ni neutemeljen glede na ekonomska izvedenska mnenja in znanstvene članke, ki so jih predložile zadevne banke.
1856
Vendar zaradi te ugotovitve v obravnavani zadevi Komisiji še ni mogoče odvzeti možnosti uporabe podatkov BGN in tako razveljaviti zneska prilagoditvenega količnika, izračunanega na njihovi podlagi.
1857
Po eni strani namreč Komisiji ni mogoče očitati, da je uporabila podatke, ki ne odražajo natančno dejanskih razponov, pri katerih so zadevne banke izvedle transakcije, saj ta institucija, kot je razvidno iz točke 25 dopisa o globah, ni imela ali ni mogla imeti na voljo dejanskih podatkov ali dovolj reprezentativnih podatkov in je torej morala za rekonstrukcijo približka uporabiti metodologijo, ki je temeljila na nujno manj točnih alternativnih podatkih.
1858
V tem smislu točka 16 Smernic določa, da „[k]adar so podatki, ki jih da podjetje na razpolago, nepopolni ali nezanesljivi, lahko Komisija določi vrednost prodaje tega podjetja na podlagi delnih podatkov, ki jih je dobila, in/ali katerih koli drugih informacij, za katere meni, da so upoštevne ali primerne“.
1859
Na drugi strani je iz točk od 1846 do 1850 zgoraj razvidno, da metodologija, ki temelji na dejanskih razponih, ki so jih dosegle zadevne banke, ni bila mogoča.
1860
Podobno uporaba podatkov MTS, kot je predlagala banka UniCredit in ki jo je Komisija zavrnila v opombi 1449 izpodbijanega sklepa, ne bi bila primernejša, in to tudi če bi ti podatki omogočili, da se zagotovijo podatki znotraj dneva.
1861
Na eni strani, kot je Komisija navedla v tej opombi, bi uporaba podatkov MTS namreč kazala pomanjkljivosti, zaradi katerih ti podatki v okviru metode, ki jo je opredelila Komisija, ne bi bili primernejši od podatkov BGN.
1862
Kot prvo, uporaba podatkov MTS bi namreč pomenila, da bi se za vsako transakcijo banke UniCredit, opravljeno v obdobju njene udeležbe, opravil naslednji izračun:
1863
Kot je razvidno iz Priloge 16 k tožbi banke UniCredit, iz katere je vzeta shema iz prejšnje točke, bi taka transakcija – glede na njene besede – privedla do določitve „implicitnih razponov“ na podlagi ekstrapolacije ocenjenega cenovnega razpona (pridobljenega iz podatkov MTS), uporabljenega za nakupno ali prodajno ceno, ki jo je ta banka dejansko uporabila.
1864
Kot pa je Komisija navedla v opombi 1449 izpodbijanega sklepa, bi taka transakcija zahtevala primerjavo podatkov različnih vrst (ocenjeni cenovni razpon in dejanske nakupne ali prodajne cene), pa tudi iz različnih virov (MTS in banka UniCredit), medtem ko določitev cenovnega razpona, ki je bil uporabljen v izpodbijanem sklepu in je temeljil samo na podatkih BGN, omogoča primerjavo podatkov, ki so iste vrste in iz istega vira.
1865
Kot drugo, glede na elemente, ki sta jih predložili banka UniCredit in Komisija, ni mogoče šteti, da so podatki MTS bolj zanesljivi od podatkov BGN.
1866
Kot je Komisija navedla v opombi 1449 izpodbijanega sklepa in kot je banka UniCredit priznala v opombi 86 tožbe, podatki MTS namreč „včasih privedejo do negativnih implicitnih razponov“.
1867
Knjiženje transakcij, ki so privedle do takih „negativnih implicitnih razponov“, pa bi zmanjšalo dejavnost te banke, čeprav so s tem povezane transakcije del dejanske dejavnosti navedene banke. Poleg tega zgolj z izključitvijo takih transakcij ne bi bilo mogoče nadomestiti pomanjkljivosti uporabe podatkov MTS, ker bi privedla do tega, da se dejavnost zadevnih bank ne bi v celoti upoštevala.
1868
V isti opombi tožbe je banka UniCredit tudi priznala, da je „negativne implicitne razpone“ mogoče pojasniti z „zakasnitvami med trenutkom, ko je trgovanje dejansko opravljeno, in trenutkom, ko je knjiženo v sistemu [te banke], se pravi, ko srednji tečaj MTS ni vedno točno sočasen s trenutkom, ko je transakcija dejansko izvedena“.
1869
Ob upoštevanju volatilnosti trga evropskih državnih obveznic, katerih tečaji se po mnenju banke UniCredit „spreminjajo iz sekunde v sekundo tako navzgor kot navzdol“, pa take zakasnitve ne zagotavljajo zanesljivosti cenovnih razponov, izračunanih na podlagi podatkov MTS, ki so torej lahko tako podcenjeni kot precenjeni.
1870
Na drugi strani, iz odgovora banke UniCredit na vprašanje Splošnega sodišča je razvidno, da bi morala Komisija za vsako od 4965 transakcij, opravljenih med 9. septembrom in 28. novembrom 2011, najti ujemanje s podatki MTS, na podlagi česar bi bilo mogoče z uporabo programa za kodiranje določiti srednji tečaj zadevne evropske državne obveznice prav v trenutku vsake transakcije in posledično „dejanski implicitni razpon“ tečajev vsake od njenih 4965 transakcij.
1871
Da bi lahko to storila in glede na številčne podatke, ki jih je banka UniCredit posredovala Splošnemu sodišču, bi morala Komisija navzkrižno preveriti dva sklopa neobdelanih podatkov, od katerih se je prvi nanašal na transakcije, ki jih je opravila ta banka, in vseboval 556.304 vnosov, drugi pa je zajemal podatke MTS, ki so bili sestavljeni iz 531 datotek, od katerih je vsaka vsebovala včasih več kot 40 milijonov vnosov in katerih skupna velikost je bila približno 1,2 TB.
1872
Vendar od Komisije ni mogoče razumno pričakovati, da bo obdelala tako količino podatkov, sicer bi ji bilo naloženo nesorazmerno upravno breme (glej točko 1849 zgoraj). Poleg tega je treba tudi ob domnevi, da bi bila Komisija sposobna obdelati tako količino, ugotoviti, da ji banka UniCredit med upravnim postopkom teh neobdelanih podatkov ni posredovala.
1873
Ta banka je namreč zgolj predložila eno študijo in predstavila njene sklepne ugotovitve, ne da bi priložila ta sklop podatkov, te opustitve pa ne more naknadno poskušati odpraviti z očitkom, da je Komisija ni prosila, naj ji te podatke pošlje.
1874
Zato pri primerjavi, ki jo je morala Komisija opraviti, da bi opredelila najboljše razpoložljive podatke, ki jih je morala uporabiti za izračun približka, ta institucija ni storila napake, ker se ni odzvala na nezadostno dokumentirano vabilo banke UniCredit, naj uporabi podatke MTS.
1875
Poleg tega je treba, kar zadeva očitek banke UBS, da Komisija ni upoštevala posebnosti upravljanja portfeljev evropskih državnih obveznic pri opredelitvi metodologije za izračun prilagoditvenega količnika ali pri uporabi podatkov BGN (glej točko 1773 zgoraj), ugotoviti, da ta banka nikakor ni dokazala, katera alternativna metodologija – ki ni uporaba „neto vrednosti transakcij“ ali „prilagojene neto vrednosti transakcij“, ki jo je Komisija upravičeno zavrnila (glej točko 1800 zgoraj) – ali kateri razpoložljivi podatki bi bili primernejši za upoštevanje teh posebnosti.
1876
Podobno ta banka ne more podvomiti o metodologiji, ki jo je uporabila Komisija, zgolj s trditvijo, da ta institucija v delu izpodbijanega sklepa, v katerem odgovarja na trditve, ki so jih zadevne banke podale med upravnim postopkom, ni dokazala nekaterih dejanskih trditev, kot so tiste, s katerimi je menila, da so bili „iskanje likvidnih sredstev, ohranjanje ali odprava odprtih pozicij na trgu […] vključeni v nakupne in prodajne cene, ki so jih trgovalci ponujali svojim strankam“, ali da „če bi sprejem naročila stranke njen portfelj postavil nad njene dovoljene meje tveganja, lahko trgovalec tudi zavrne kotacijo“ (glej točko 854 obrazložitve izpodbijanega sklepa).
1877
Ob upoštevanju vsega navedenega je Komisija lahko utemeljeno sprejela metodologijo, uporabljeno za izračun prilagoditvenega količnika za vsako od zadevnih bank, in pri tem uporabila podatke BGN, za katere je lahko upravičeno menila, da so bili v obdobju udeležbe teh bank pri sporni kršitvi „najboljši razpoložljivi podatki“.
1878
Iz istih razlogov banka UBS tudi ne more uspešno trditi, da je metodologija, ki jo je uporabila Komisija, nenatančna in samovoljna.
1879
Zato je treba drugi del prvega tožbenega razloga ter četrti in peti tožbeni razlog banke UBS, drugi, tretji in četrti del sedmega tožbenega razloga banke UniCredit ter drugi, tretji in četrti del šestega tožbenega razloga banke Nomura zavrniti kot neutemeljene.
– Očitki bank UniCredit in Nomura v zvezi z napakami pri določitvi približka za nekatere od bank
1880
Banki UniCredit in Nomura sta v svojih tožbah predstavili očitke zoper metodologijo, ki jo je Komisija uporabila za določitev približka, in njeno splošno uporabo, ti očitki pa so bili zavrnjeni v točkah od 1762 do 1879 zgoraj.
1881
Ti banki sta navedli tudi očitke, ki so še posebej povezani z določitvijo približka – izračunanega s pomnožitvijo nominalnih letnih zneskov vsake od zadevnih bank s prilagoditvenim količnikom, prav tako posebej določenim za vsako od njih – uporabljenega v zvezi z njimi, in ki jih je treba preučiti v točkah od 1885 do 1960 spodaj.
1882
V zvezi z določitvijo nominalnih zneskov (glej točke od 816 do 819 obrazložitve izpodbijanega sklepa) banka UniCredit Komisiji očita, da jo je diskriminirala s tem, da je tudi zanjo enako kot za druge zadevne banke uporabila nominalne zneske, izmenjane samo na sekundarnem trgu.
1883
Banki UniCredit in Nomura Komisiji očitata tudi, da je nominalne zneske, uporabljene v zvezi z njima, preračunala na letno osnovo, čeprav sta pri sporni kršitvi sodelovali manj kot eno leto.
1884
V zvezi z določitvijo prilagoditvenega količnika, ki je bil uporabljen za banko Nomura, in zlasti ponderja za 32 kategorij reprezentativnih evropskih državnih obveznic, določenega za to banko in uporabljenega za določitev njenega končnega cenovnega razpona (glej točke od 825 do 830 obrazložitve izpodbijanega sklepa), ta banka Komisiji očita, da ni uporabila točnega ponderja za teh 32 kategorij evropskih državnih obveznic, čeprav ji ga je navedena banka predložila.
–
Očitek banke UniCredit v zvezi s kršitvijo načela prepovedi diskriminacije, ker so bili zanjo tako kot za druge zadevne banke uporabljeni nominalni letni zneski samo v zvezi s sekundarnim trgom.
1885
Banka UniCredit v okviru prvega in petega dela sedmega tožbenega razloga trdi, da jo je Komisija diskriminirala s tem, da je približek za vse zadevne banke oprla samo na „vrednost prodaje nominalnih zneskov evropskih državnih obveznic, s katerimi je vsaka zadevna banka v obdobju svoje udeležbe trgovala na sekundarnem trgu, saj [gre] za dejavnost, ki je bila skupna vsem zadevnim bankam, in [ker] to preprečuje tveganje, da bi bil isti prihodek pri izračunu globe upoštevan dvakrat“ (glej točko 816 obrazložitve izpodbijanega sklepa).
1886
Ker naj bi bila sporna kršitev namreč osredotočena na primarni trg evropskih državnih obveznic, na katerem naj banka UniCredit ne bi „sodelovala [pri tej kršitvi] v zvezi s trgovanjem na [tem] trgu“, in ker se naj izmenjave na navedenem primarnem trgu ne bi upoštevale za nobeno od zadevnih bank, naj bi Komisija morala upoštevati samo zneske, izmenjane na primarnem trgu. Ker Komisija tega ni storila, naj bi banko UniCredit kaznovala za njeno celotno udeležbo pri tej kršitvi, medtem ko naj bi bile druge zadevne banke sankcionirane samo za del svoje udeležbe pri navedeni kršitvi.
1887
Vendar v zvezi s tem odločitev Komisije v točki 816 obrazložitve izpodbijanega sklepa, da kot osnovo za izračun približka za vse zadevne banke uporabi nominalne zneske, izmenjane samo na sekundarnem trgu evropskih državnih obveznic, ne razkriva nobenega diskriminatornega obravnavanja banke UniCredit.
1888
Prvič, banka UniCredit napačno trdi, da ni sodelovala pri sporni kršitvi v zvezi s primarnim trgom ali da je ta kršitev osredotočena na primarni trg evropskih državnih obveznic.
1889
Komisija je v točki 861 obrazložitve izpodbijanega sklepa za določitev koeficienta teže sporne kršitve, uporabljenega za banko UniCredit, res navedla, da ta banka ni dejavna na primarnem trgu.
1890
Vendar iz te točke obrazložitve – ki ni povezana z določitvijo približka – ni mogoče sklepati, da po mnenju Komisije banka UniCredit ni sodelovala pri celotni enotni in trajajoči kršitvi, ugotovljeni v tem sklepu.
1891
Nasprotno, iz izreka izpodbijanega sklepa je namreč jasno razvidno, da je banka UniCredit odgovorna za celotno sporno kršitev in da se ta nanaša na celoten trg evropskih državnih obveznic, in ne samo na primarni trg teh obveznic.
1892
Poleg tega je Komisija v točkah od 45 do 50 obrazložitve izpodbijanega sklepa pravilno poudarila razmerje med primarnim in sekundarnim trgom evropskih državnih obveznic in dejstvo, da so informacije o enem trgu upoštevne tudi za drugega, in obratno (glej točke od 465 do 486 in od 597 do 614 zgoraj).
1893
Torej je banka UniCredit, tudi če ni bila dejavna na primarnem trgu, z informacijami, ki jih je izmenjala s trgovalci drugih zadevnih bank, prispevala k delovanju celotne sporne kršitve in imela od nje koristi, kot je Komisija navedla v točki 479 obrazložitve izpodbijanega sklepa.
1894
Drugič, razlog, ki ga je Komisija navedla v točki 816 obrazložitve izpodbijanega sklepa, v celoti upravičuje njeno odločitev, da ne upošteva nominalnih zneskov, ki so jih zadevne banke izmenjale na primarnem trgu evropskih državnih obveznic, ali da te zneske vključi v nominalne zneske, upoštevane v zvezi z drugimi zadevnimi bankami, razen banke UniCredit.
1895
Ker je dejavnost zadevnih bank, ki poslujejo na primarnem trgu, kupovanje evropskih državnih obveznic za njihovo hitro ponovno prodajo na sekundarnem trgu (glej točko 37 obrazložitve izpodbijanega sklepa), knjiženje nominalnih zneskov, pridobljenih od državnih izdajateljev na primarnem trgu, ni bilo potrebno – in je bilo celo vir pristranskosti – za določitev obsega dejavnosti teh bank.
1896
Tretjič, Komisija je posebni položaj banke UniCredit upoštevala v drugih fazah izračuna globe, ki ji je bila naložena (glej v tem smislu sodbo z dne 13. septembra 2013, Total Raffinage Marketing/Komisija, T‑566/08, EU:T:2013:423, točka 454).
1897
Ta institucija je v točkah 861 in 868 obrazložitve izpodbijanega sklepa tako za to banko uporabila koeficient teže in dodatni znesek, ki sta bila oba določena na 17 %, kar je za eno odstotno točko manj od stopenj, uporabljenih za druge zadevne banke.
1898
Ob upoštevanju navedenega je treba prvi in peti del sedmega tožbenega razloga banke UniCredit zavrniti kot neutemeljena.
1899
Poleg tega, ker bi banka UniCredit v okviru tega prvega in petega dela lahko trdila, da je bil pri določitvi koeficienta teže in dodatnega zneska, naloženega zaradi odvračanja, ki sta se uporabila zanjo, njen položaj neprimerno upoštevan, bosta ta očitka preučena v točkah od 1976 do 2003 oziroma od 2004 do 2035 spodaj.
–
Očitki bank UniCredit in Nomura v zvezi s preračunom nominalnih zneskov, ki sta jih izmenjali, na letno osnovo
1900
Banka UniCredit v okviru osmega tožbenega razloga in banka Nomura v okviru petega dela šestega tožbenega razloga skupaj z drugim delom sedmega tožbenega razloga trdita, da je Komisija storila napake pri presoji ali kršila načeli enakega obravnavanja in individualizacije kazenskih sankcij s tem, da je nominalne zneske, ki sta jih izmenjali z nasprotnimi strankami s sedežem v EGP vsaka v obdobju svoje udeležbe pri sporni kršitvi, in sicer od 9. septembra do 28. novembra 2011 oziroma od 18. januarja do 28. novembra 2011, preračunala na letno osnovo.
1901
Ta preračun nominalnih zneskov, ki sta jih izmenjali zadevni banki, na letno osnovo naj bi seveda zgladil nominalne zneske, ki so jih izmenjale banke, ki so pri sporni kršitvi sodelovale več kot eno leto, vendar naj bi tudi umetno napihnil tiste zneske, ki so bili upoštevani v zvezi z bankama UniCredit in Nomura, in s tem previsoko ocenil njuno relativno težo pri tej kršitvi.
1902
V zvezi s tem banka UniCredit navaja, da je bila v obdobju njene udeležbe pri sporni kršitvi količina izmenjanih evropskih državnih obveznic – zlasti italijanskih obveznic, ki so predstavljale večino njenega trgovanja – posebej velika in da je bila za trg teh evropskih državnih obveznic značilna zelo velika volatilnost, ki je vključevala precej višje cenovne razpone kot v običajnih tržnih razmerah. Zato naj bi bila banka UniCredit obravnavana zdaleč najbolj strogo med zadevnimi bankami, kar naj bi bilo „očitno nerazumno in neprimerno“. Posledično naj bi Komisija morala primerjati podatke o dejavnostih trgovanja za isto obdobje za vse zadevne banke, in sicer za zadnje leto sporne kršitve, celo za skupno trajanje te kršitve.
1903
Iz podobnih razlogov banka Nomura meni, da bi Komisija morala uporabiti nominalne zneske, ki jih je ta banka dejansko izmenjala v celotnem letu 2011.
1904
Najprej je treba navesti, da niti banka UniCredit niti banka Nomura Komisiji ne očitata, da je za določitev nominalnih zneskov, ki jih je bilo treba upoštevati za izračun približka, zavrnila uporabo točke 13 Smernic, v skladu s katero ta institucija običajno uporabi prodajo podjetja v zadnjem celem poslovnem letu njegove udeležbe pri sporni kršitvi.
1905
Ta odločitev Komisije je bila sicer v obravnavani zadevi v celoti utemeljena z razlogoma, navedenima v točki 819 obrazložitve izpodbijanega sklepa, in potrjena s trditvami bank UniCredit in Nomura, in sicer, prvič, da je bilo „obdobje posamične udeležbe […] drugačno za večino zadevnih bank in včasih razmeroma kratko“, in drugič, da je bil „cenovni razpon v obdobju kršitve“ zelo volatilen.
1906
Nazadnje banki UniCredit in Nomura navajata očitek samo v zvezi z dejstvom, da je Komisija za upoštevanje teh okoliščin – čeprav sta pri sporni kršitvi sodelovali manj kot celo leto – tako kot za druge zadevne banke na letno osnovo preračunala nominalne zneske, ki sta jih izmenjali v celih koledarskih mesecih obdobja svoje udeležbe pri sporni kršitvi, in sicer oktobra 2011 oziroma od februarja do oktobra 2011 (preglednica 1 v prilogah 2 k izpodbijanemu sklepu).
1907
Vendar taka odločitev – ki je del opredelitve metodologije za izračun globe, pri kateri ima Komisija, kot je bilo opozorjeno že v točkah 1754 in 1777 zgoraj, široko diskrecijsko pravico – ne razkriva nobene očitne napake pri presoji ali napačne uporabe prava Komisije.
1908
Okoliščine, omenjene v točki 1905 zgoraj, namreč upravičujejo odločitev Komisije, da nominalne zneske, ki so jih izmenjale vse zadevne banke, preračuna na letno osnovo po metodologiji, predstavljeni v točki 819 obrazložitve izpodbijanega sklepa, na podlagi katere je najprej vse nominalne zneske, s katerimi je vsaka zadevna banka trgovala v obdobju svoje udeležbe pri omejevalnem sporazumu, delila s številom mesecev njene udeležbe, nato pa to mesečno povprečje pomnožila z 12.
1909
Na eni strani, s preračunom izmenjanih nominalnih zneskov na letno osnovo je mogoče zgladiti velika letna nihanja, ki jih je trg evropskih državnih obveznic doživljal med trajanjem sporne kršitve in ki so jim bile podvržene sodelujoče zadevne banke, pri tem pa se upošteva celotna dejavnost teh bank, vključno z dejavnostjo leta 2011, za katero tako Komisija kot banki UniCredit in Nomura menijo, da ga je zaznamovala močna volatilnost trga evropskih državnih obveznic, povezana s krizo državnih dolgov.
1910
Na drugi strani, ker se je preračun izmenjanih nominalnih zneskov na letno osnovo uporabil za vse zadevne banke, lahko odraža tudi relativno težo vsake banke pri sporni kršitvi, kot se zahteva v sodni praksi, ki se uporablja za vrednost prodaje (glej v tem smislu sodbo z dne 12. novembra 2014, Guardian Industries in Guardian Europe/Komisija, C‑580/12 P, EU:C:2014:2363, točka 63) in ki enako velja tudi za približek.
1911
Ker so nominalni letni zneski vsake zadevne banke prvi od dveh elementov, ki se upoštevata za izračun približka za vsako od teh bank, je z njimi namreč mogoče ohraniti razmerje med približki, upoštevanimi za vsako zadevno banko, in, in fine, globami, ki so jim bile naložene.
1912
Trditve, ki jih navajata banki UniCredit in Nomura, ne omajejo teh dveh ugotovitev.
1913
Prvič, banki UniCredit in Nomura ne moreta uspešno trditi, da je Komisija zaradi preračuna obdobij njune udeležbe pri sporni kršitvi, ki sta trajali en cel koledarski mesec oziroma devet celih koledarskih mesecev, na letno osnovo umetno in torej neupravičeno napihnila nominalne zneske, ki jih je uporabila v zvezi z njima.
1914
Čeprav ta preračun na letno osnovo seveda pomeni, da se dejavnost bank UniCredit in Nomura v obdobju enega oziroma devetih celih koledarskih mesecev udeležbe pri sporni kršitvi ekstrapolira na eno leto, je bil potreben zaradi načel, ki urejajo izračun glob na podlagi Smernic, hkrati pa je morala Komisija uporabiti vrednost, ki je neposredno sorazmerna z dejansko dejavnostjo teh bank v obdobju njihove udeležbe pri sporni kršitvi.
1915
Na eni strani je bil namreč preračun nominalnih zneskov, ki sta jih izmenjali banki UniCredit in Nomura, na letno osnovo potreben zaradi načel, ki urejajo izračun glob na podlagi Smernic, saj je treba v skladu s temi smernicami vrednost prodaje ali njen približek določiti na letni osnovi, česar ti banki ne izpodbijata, zlasti glede na alternativni metodi izračuna, ki ju predlagata.
1916
Zato Komisija ni mogla upoštevati samo nominalnih zneskov, s katerimi sta ti banki trgovali v obdobjih svoje udeležbe pri sporni kršitvi, ki sta bili obe krajši od enega leta.
1917
Na drugi strani je Komisija zaradi preračuna nominalnih zneskov, s katerimi sta trgovali banki UniCredit in Nomura, na letno osnovo uporabila vrednost, ki je bila strogo sorazmerna z dejansko dejavnostjo teh bank v obdobjih njune udeležbe pri sporni kršitvi, ker je rezultat preproste delitve nominalnih zneskov, ki sta jih ti banki izmenjali v svojih obdobjih kršitve, s številom celih koledarskih mesecev njune udeležbe pri sporni kršitvi (en cel koledarski mesec za banko UniCredit in devet celih koledarskih mesecev za banko Nomura), in nato pomnožitve tega rezultata z 12, da se je dobila letna osnova.
1918
S tem in zaradi preračuna nominalnih zneskov vseh zadevnih bank na letno osnovo je Komisija zagotovila tudi, da sta bila upoštevana relativna teža vsake od teh bank v sporni kršitvi in obseg njune vpletenosti.
1919
Čeprav je Komisija zaradi preračuna nominalnih zneskov bank UniCredit in Nomura na letno osnovo lahko v zvezi z njima uporabila višje zneske od nominalnih zneskov, ki sta jih ti banki dejansko izmenjali v letu 2011, se s tako okoliščino ne more podvomiti o strogi sorazmernosti nominalnih letnih zneskov, ki jih je uporabila Komisija, glede na nominalne zneske, ki sta jih navedeni banki dejansko izmenjali v obdobjih svoje udeležbe pri sporni kršitvi.
1920
Ta okoliščina je zgolj posledica dejstva, da je bil v obdobjih njune udeležbe pri sporni kršitvi trg evropskih državnih obveznic bolj volatilen kot v tistih mesecih leta 2011, ko nista sodelovali pri tej kršitvi.
1921
Podobno je to, da so nominalni letni zneski, uporabljeni za banki UniCredit in Nomura, po mnenju teh bank precej višji v primerjavi z zneski, uporabljenimi za druge banke, ki pa so pri sporni kršitvi sodelovale precej dlje kot ti banki ali ki so imele večje tržne deleže, zgolj posledica dejstva, da sta banki UniCredit in Nomura pri sporni kršitvi sodelovali le leta 2011, in sicer v obdobju, ko je bil trg evropskih državnih obveznic najbolj volatilen in ko so bili torej izmenjave evropskih državnih obveznic in cenovni razponi teh obveznic sorazmerno največji.
1922
Drugič, banki UniCredit in Nomura ne moreta uspešno trditi, da bi morala Komisija za spoštovanje načel enakega obravnavanja in individualizacije kazenskih sankcij v zvezi z njima uporabiti nominalne zneske zadnjega leta sporne kršitve, celo celotnega obdobja te kršitve, oziroma nominalne zneske, izmenjane v celotnem letu 2011.
1923
Na eni strani iz načel, na katerih temeljijo Smernice, ki se uporabljajo v obravnavani zadevi, in zlasti iz točk 5 in 6 teh smernic izhaja, da je treba približek tako kot vrednost prodaje izračunati ob upoštevanju transakcij, povezanih s sankcionirano kršitvijo.
1924
To pomeni, da Komisija ne more upoštevati dejavnosti, ki jih je opravilo zadevno podjetje in ki ne spadajo na področje delovanja očitanega omejevalnega sporazuma (glej v tem smislu sodbi z dne 7. septembra 2016, Pilkington Group in drugi/Komisija, C‑101/15 P, EU:C:2016:631, točka 19 in navedena sodna praksa, in z dne 25. marca 2021, Lundbeck/Komisija, C‑591/16 P, EU:C:2021:243, točka 187 in navedena sodna praksa).
1925
Upoštevanje obdobij, ki ju omenjata banki UniCredit in Nomura, bi seveda lahko bilo ugodnejše za ti banki, vendar bi se zato kot osnovni element izračuna približka, uporabljenega za ti banki, uporabile transakcije, opravljene zunaj obdobij njune udeležbe pri sporni kršitvi.
1926
Na drugi strani iz ustaljene sodne prakse izhaja, da če je treba za določitev razmerja med globami, ki jih je treba naložiti, uporabiti podatek o dejavnosti podjetij, ki so sodelovala pri isti kršitvi, je treba obdobje, ki se bo upoštevalo, omejiti tako, da bodo pridobljeni podatki čim bolj primerljivi, in da posledično lahko podjetje zahteva, da Komisija glede njega uporabi drugo obdobje, kot ga je uporabila na splošno, le če dokaže, da dejavnost, ki jo je opravljalo v tem zadnjenavedenem obdobju, iz razlogov, ki so značilni za to podjetje, ne odraža njegove dejanske velikosti in gospodarske moči niti obsega kršitve, ki jo je storilo (glej v tem smislu sodbo z dne 29. septembra 2021, Tokin/Komisija, T‑343/18, EU:T:2021:636, točka 100 in navedena sodna praksa).
1927
Vendar v obravnavani zadevi banki UniCredit in Nomura nista predložili takega dokaza.
1928
Nasprotno, v točkah od 1915 do 1918 zgoraj je bilo ugotovljeno, da je Komisija za vse zadevne banke uporabila nominalne letne zneske ter da so nominalni zneski, uporabljeni za banki UniCredit in Nomura, strogo sorazmerni z nominalnimi zneski, izmenjanimi v enem oziroma devetih celih koledarskih mesecih njune udeležbe pri sporni kršitvi, in odražajo sorazmerni obseg njune udeležbe pri tej kršitvi.
1929
Ob upoštevanju navedenega je treba osmi tožbeni razlog banke UniCredit ter peti del šestega tožbenega razloga in drugi del sedmega tožbenega razloga banke Nomura zavrniti kot neutemeljene.
–
Očitek banke Nomura v zvezi s ponderjem za 32 kategorij evropskih državnih obveznic, s katerimi je trgovala
1930
Banka Nomura v okviru druge trditve iz petega dela šestega tožbenega razloga Komisiji očita, da je storila napako pri presoji s tem, da je za določitev ponderja za 32 kategorij evropskih državnih obveznic, uporabljenega za izračun prilagoditvenega količnika, zavrnila uporabo točnih podatkov, ki ji jih je ta banka predložila v upravnem postopku.
1931
Kot je bilo opozorjeno že v točkah od 1716 do 1724 zgoraj, je Komisija prilagoditveni količnik za vsako zadevno banko določila tako, da je upoštevala polovico njihovega končnega cenovnega razpona, izračunanega na podlagi aritmetične sredine njihovih dnevnih cenovnih razponov, pri čemer so bili ti dnevni cenovni razponi za vsak dan udeležbe vsake od zadevnih bank pri sporni kršitvi izračunani na podlagi ponderiranega povprečja dnevnega cenovnega razpona 32 kategorij reprezentativnih evropskih državnih obveznic, ki jim je bil dodeljen posebni ponder za vsako banko.
1932
Da je določila ponder za vsako od teh 32 kategorij reprezentativnih evropskih državnih obveznic v dejavnostih vsake zadevne banke v obdobju njene udeležbe pri sporni kršitvi, je Komisija med upravnim postopkom od vsake od teh bank zahtevala, naj ji predloži sklope podatkov, in sicer na eni strani dejansko količino evropskih državnih obveznic, s katerimi so trgovale, za vsako državo izdajateljico (brez upoštevanja njihovih dospelosti) in na drugi strani dejansko količino evropskih državnih obveznic, s katerimi so trgovale, za vsak razred dospelosti (brez upoštevanja njihovega izdajatelja).
1933
Komisija je z navzkrižnim preverjanjem teh dveh sklopov podatkov določila ponder za 32 kategorij reprezentativnih evropskih državnih obveznic za vsako od zadevnih bank.
1934
Tako je za banko Nomura uporabila ta ponder (Priloga 2 k izpodbijanemu sklepu, preglednica 2):
1935
Banka Nomura je med upravnim postopkom Komisiji posredovala oba sklopa podatkov iz točke 1932 zgoraj, da bi ji omogočila, da v zvezi z njo oceni ponder za vsako od 32 kategorij reprezentativnih evropskih državnih obveznic. Bila je tudi edina banka, ki je tej instituciji sama od sebe poslala točne količine, s katerimi je trgovala v obdobju svoje udeležbe pri sporni kršitvi, za vsako od 32 kategorij reprezentativnih evropskih državnih obveznic in tako zagotovila točni ponder za teh 32 kategorij evropskih državnih obveznic.
1936
Ti podatki, katerih popolnosti in zanesljivosti Komisija ne izpodbija, izpodbija pa to, da so najboljši razpoložljivi podatki, razkrivajo naslednje razlike:
1937
Čeprav je banka Nomura posredovala svoje točne podatke, je Komisija v izpodbijanem sklepu uporabila ocenjene podatke iz točke 1934 zgoraj z obrazložitvijo, da je treba navzkrižno preverjanje – za vsako zadevno banko – dejanske količine evropskih državnih obveznic, s katerimi se je trgovalo, za vsako državo izdajateljico in dejanske količine evropskih državnih obveznic, s katerimi se je trgovalo, za vsak razred dospelosti šteti za najboljši pristop glede na podatke, ki so jih predložile banke (glej točki 848 in 849 obrazložitve izpodbijanega sklepa).
1938
V točki 850 obrazložitve izpodbijanega sklepa je poudarila tudi, da mora „sprejeti pristop, ki je primeren za vse zadevne banke, ob upoštevanju informacij, ki jih ima na voljo“, in da „zaradi neobstoja objektivnih razlik med položaji zadevnih bank […] ne more uporabiti različnih metodologij za različne zadevne banke“.
1939
Komisija je v odgovoru na tožbo in pisnem odgovoru na vprašanje Splošnega sodišča, prvič, trdila, da bi z uporabo točnih podatkov, ki jih je predložila banka Nomura, kršila načelo enakega obravnavanja različnih bank, sankcioniranih v izpodbijanem sklepu. Drugič, trdi, da tudi če bi lahko uporabila podrobnejšo metodo v zvezi s to banko, bi njen izračun relativnih ponderjev še vedno natančno odražal razčlenitev transakcij navedene banke in torej bil veljavna metodologija za obdobje kršitve, ugotovljeno v zvezi s to banko.
1940
Torej je treba preučiti, ali je Komisija lahko utemeljeno zavrnila upoštevanje točnih podatkov, ki jih je predložila banka Nomura.
1941
V zvezi s tem je bilo že v točki 1783 zgoraj navedeno, da tudi kadar se Komisija odloči odstopiti od metodologije, opredeljene v točki 13 Smernic, se ne sme oddaljiti od glavnih načel in logike, na katerih temeljijo navedene smernice.
1942
Zlasti mora zagotoviti, da se upoštevajo najboljši razpoložljivi podatki, medtem ko se delni podatki lahko uporabijo le, kadar so podatki, ki jih da podjetje na razpolago, nepopolni ali nezanesljivi.
1943
Te zahteve se uporabljajo še toliko bolj strogo, kadar je Komisija zaradi uporabljene metodologije uporabila več kot 99‑odstotni prilagoditveni količnik za nominalne zneske več sto milijard eurov (glej po analogiji sodbo z dne 24. septembra 2019, HSBC Holdings in drugi/Komisija, T‑105/17, EU:T:2019:675, točka 328).
1944
V obravnavani zadevi pa Komisija ne izpodbija, da so podatki, ki jih je predložila banka Nomura, popolni in zanesljivi podatki ter posledično natančno predstavljajo dejavnost trgovanja te banke v obdobju njene udeležbe pri sporni kršitvi.
1945
Iz preglednice v točki 1936 zgoraj je razvidno tudi, da se ponder za 32 kategorij reprezentativnih evropskih državnih obveznic, ki ga je Komisija uporabila za banko Nomura, v nekaterih primerih občutno razlikuje od dejanske dejavnosti trgovanja te banke.
1946
Tako za nemške evropske državne obveznice z dospelostjo od 3 do 7 let obstaja razpon 2,9 odstotne točke, ker je Komisija ugotovila, da te evropske državne obveznice predstavljajo 16,8 % vseh nominalnih zneskov, s katerimi je trgovala banka Nomura (oziroma okrog 74,9 milijarde EUR), medtem ko so dejansko predstavljale 19,7 % (oziroma okrog 87,9 milijarde EUR).
1947
Podobno za italijanske evropske državne obveznice z dospelostjo od 3 do 7 let obstaja razpon 2 odstotnih točk, ker je Komisija ugotovila, da te evropske državne obveznice predstavljajo 9,9 % vseh nominalnih zneskov, s katerimi je trgovala banka Nomura (oziroma okrog 44,2 milijarde EUR), medtem ko so dejansko predstavljale le 7,9 % (oziroma okrog 35,2 milijarde EUR).
1948
Iz tega izhaja, da se je vsaj za nekatere kategorije reprezentativnih evropskih državnih obveznic, ki so pomemben del dejavnosti banke Nomura (in sicer več kot 27 %), ponder, ki ga je Komisija uporabila za to banko, znatno razlikoval od ponderja, izračunanega na podlagi dejavnosti trgovanja, ki ga je ta banka dejansko opravila.
1949
Zato ob upoštevanju, da je banka Nomura predložila popolne in zanesljive številke v zvezi s porazdelitvijo njene dejavnosti trgovanja med 32 kategorij reprezentativnih evropskih državnih obveznic, ki jih je uporabila Komisija, ponder, ki ga je ta institucija uporabila v preglednici 2 v Prilogi 2 k izpodbijanemu sklepu, ne more pomeniti „najboljših razpoložljivih podatkov“ za izračun približka.
1950
To ugotovitev potrjuje dejstvo, da odločitev Komisije, da ne uporabi ponderja za 32 kategorij reprezentativnih evropskih državnih obveznic, kot je izhajal iz podatkov, ki jih je banka Nomura predložila med upravnim postopkom – in ki natančno predstavlja dejavnost trgovanja te banke v obdobju njene udeležbe pri sporni kršitvi – vodi k temu, da se globa, naložena navedeni banki, razlikuje za več kot 3,927 milijarde EUR, kar je približno 3 % zneska globe.
1951
Glede na izračune, ki jih je Komisija opravila v odgovor na vprašanje Splošnega sodišča, upoštevanje točne dejavnosti banke Nomura za določitev ponderja za 32 kategorij reprezentativnih evropskih državnih obveznic, uporabljenega za to banko, vključuje zmanjšanje približka, uporabljenega za to banko, s 392.646.351 EUR na 380.747.977 EUR in s tem znižanje globe, ki ji je naložena, s 129.573.000 EUR na 125.646.000 EUR.
1952
Zato Komisija ne more utemeljeno trditi, da ponder za 32 kategorij reprezentativnih evropskih državnih obveznic, ki ga je v izpodbijanem sklepu uporabila v zvezi z banko Nomura, „še vedno natančno odraža razčlenitev transakcij [te banke]“.
1953
Poleg tega to, da je Komisija uporabila podatke, ki jih je predložila banka Nomura, ne omaje metodologije, ki jo je ta institucija pripravila za določitev približka.
1954
V nasprotju z, na primer, podrobnimi pravili za izračun nominalnih zneskov, ki jih je izmenjala vsaka zadevna banka, podrobnimi pravili za izračun dnevnih cenovnih razponov in končnega cenovnega razpona ali celo izbiro 32 kategorij reprezentativnih evropskih državnih obveznic, ki se uporabljajo za vse sankcionirane banke in so podlaga za metodologijo, ki jo je uporabila Komisija, je namreč uporaba podatkov banke Nomura v zvezi s ponderjem za teh 32 kategorij evropskih državnih obveznic v njeni dejavnosti trgovanja zgolj en način izvajanja te metodologije, ki ne spreminja njenega bistva, temveč lahko samo poveča njeno natančnost na obrazloženo zahtevo te banke.
1955
Poleg tega je mogoče ugotoviti, da je Komisija sama priznala, da „bi lahko sprejela podrobnejšo metodo“, kar torej kaže, da uporaba točnih podatkov, ki jih je predložila banka Nomura, ne omaje metodologije, ki jo je uporabila ta institucija.
1956
Nazadnje, Komisija z uporabo točnih podatkov, ki jih je zagotovila banka Nomura, prav tako ne bi kršila načela enakega obravnavanja.
1957
Med upravnim postopkom je bila banka Nomura edina banka, ki je Komisiji prostovoljno in sama od sebe predložila natančne podatke v zvezi s ponderjem za 32 reprezentativnih kategorij evropskih državnih obveznic, ki jih je uporabila ta institucija, zaradi česar se razlikuje od vseh drugih bank.
1958
Iz tega razloga se od Komisije na podlagi načela enakega obravnavanja ni zahtevalo, da za banko Nomura uporabi ponder, ki je bil zgolj ocenjen, medtem ko je imela na voljo točni ponder, ki ga je predložila ta banka.
1959
Zato je Komisija napačno zavrnila uporabo točnih podatkov, ki jih je banka Nomura predložila med upravnim postopkom.
1960
Ob upoštevanju navedenega je treba sprejeti drugo trditev iz petega dela šestega tožbenega razloga banke Nomura.
ii) Tožbeni razlogi v zvezi z napakami pri določitvi koeficienta teže za banki UniCredit in Nomura
1961
Potem ko je Komisija določila približek za vsako od zadevnih bank, je v točkah od 859 do 863 obrazložitve izpodbijanega sklepa navedla, da sporna kršitev zahteva, da za zadevne banke določi koeficient teže v vrednosti 18 % tega približka (točki 20 in 23 Smernic).
1962
Ta stopnja je bila utemeljena s tem, da so zadevna ravnanja „pomenila sporazume o določanju cen, tajne izmenjave informacij, razdelitev trga in razdelitev strank“, ki spadajo med „najhujše omejitve konkurence“. Komisija je navedla tudi, da so se nanašala na celoten trg evropskih državnih obveznic (in sicer tako primarni kot sekundarni trg), da so zajemala celoten EGP ter da so se izvajala v zvezi s produkti, namenjenimi zbiranju javnih sredstev, in v času hude finančne krize, v kateri je bilo treba reševati finančne institucije, od katerih so bile nekatere vpletene v sporno kršitev.
1963
Ker pa trgovalec banke UniCredit ni bil dejaven na primarnem trgu evropskih državnih obveznic, je Komisija koeficient teže, uporabljen za to banko, znižala na 17 % (glej točko 861 obrazložitve izpodbijanega sklepa).
1964
Banki UniCredit in Nomura vsaka v okviru svojega devetega tožbenega razloga Komisiji očitata različne napake pri določitvi koeficienta teže, ki ga je uporabila zanju.
– Prvi in drugi del devetega tožbenega razloga banke Nomura v zvezi z napakami pri presoji pri določitvi koeficienta teže sporne kršitve na 18 %
1965
Banka Nomura v okviru prvega in drugega dela devetega tožbenega razloga trdi, da je Komisija storila napake pri presoji s tem, da je koeficient teže sporne kršitve določila na 18 % približka.
1966
Banka Nomura meni, da je Komisija v točkah 859 in 863 obrazložitve izpodbijanega sklepa napačno ugotovila, da zadevna ravnanja pomenijo sporazume o cenah ali razdelitev trga in strank, čeprav ta opredelitev prej v tem sklepu ni bila uporabljena in ta ravnanja pomenijo izmenjave informacij, ki lahko vplivajo samo na cene.
1967
Poleg tega naj bi se glede na prejšnjo prakso odločanja Komisije zadevna ravnanja morala šteti za huda, in ne za „najhujša“, kar naj bi torej utemeljevalo koeficient teže v vrednosti 15 % približka. V zvezi s tem banka Nomura trdi tudi, da se zadevna ravnanja niso nanašala na manipuliranje z referenčnim indeksom in da so jih storile banke z manjšim tržnim deležem, zaradi česar je zelo malo verjetno, da je majhno število zadevnih razprav lahko imelo znaten vpliv na sektor evropskih državnih obveznic ali na javna sredstva.
1968
Najprej je treba navesti, da očitek banke Nomura iz točke 1966 zgoraj izhaja iz napačnega razumevanja izpodbijanega sklepa, v katerem je izrecno navedeno, da zadevna ravnanja pomenijo določanje cen ali razdelitev trga in strank, in sicer zlasti v točkah 499, 532, 535 ali 568 obrazložitve.
1969
Poleg tega iz ustaljene sodne prakse in točke 23 Smernic izhaja, da so horizontalni karteli, ki vodijo k določanju cen ali razdelitvi strank, po svoji naravi posebej škodljivi za konkurenco (glej v tem smislu sodbe z dne 30. junija 1966, LTM, 56/65, EU:C:1966:38, stran 359; z dne 20. novembra 2008, Beef Industry Development Society in Barry Brothers, C‑209/07, EU:C:2008:643, točki 17 in 33; z dne 11. septembra 2014, CB/Komisija, C‑67/13 P, EU:C:2014:2204, točka 51; z dne 16. julija 2015, ING Pensii, C‑172/14, EU:C:2015:484, točka 32; z dne 23. januarja 2018, F. Hoffmann-La Roche in drugi, C‑179/16, EU:C:2018:25, točka 78; z dne 30. januarja 2020, Generics (UK) in drugi, C‑307/18, EU:C:2020:52, točka 67, in z dne 21. decembra 2023, European Superleague Company, C‑333/21, EU:C:2023:1011, točki 162 in 163).
1970
Zato je že sama ugotovitev, da ima sporna kršitev zlasti obliko takih ravnanj, Komisiji omogočila, da je za to kršitev štela, da „spada med najhujše omejitve konkurence“. To je utemeljevalo, da se za ta ravnanja uporabi koeficient teže iz zgornjega dela razpona iz točke 21 Smernic, ki se določi na 18 %.
1971
Dejstvo, ki ga je navedla Komisija, da so zadevna ravnanja zajemala celoten EGP ter se nanašala na produkte, namenjene zbiranju javnih sredstev v času hude finančne krize, je še toliko bolj utemeljevalo izbiro takega koeficienta teže.
1972
Zato je Komisija brez napake pri presoji uporabila koeficient teže sporne kršitve, določen na 18 % približka.
1973
Te ugotovitve ne more omajati trditev banke Nomura v zvezi s prejšnjo prakso odločanja Komisije, ki nikakor – kot je bilo navedeno v točki 1618 zgoraj – ni pravna podlaga za globe na področju konkurence.
1974
Omajati je ne more niti trditev, da zadevna ravnanja niso imela „znatnega vpliva“ zaradi majhnega tržnega deleža zadevnih bank, ker je, kot je bilo navedeno v točki 1970 zgoraj, koeficient teže, ki ga je uporabila Komisija, vsekakor v celoti utemeljen z elementi, navedenimi v točki 859 obrazložitve izpodbijanega sklepa (glej po analogiji sodbo z dne 16. julija 2020, Nexans France in Nexans/Komisija, C‑606/18 P, EU:C:2020:571, točka 105).
1975
Ob upoštevanju navedenega je treba prvi in drugi del devetega tožbenega razloga banke Nomura, v katerih graja določitev koeficienta teže sporne kršitve na 18 %, zavrniti kot neutemeljena.
– Deveti tožbeni razlog banke UniCredit ter prvi, drugi in tretji del devetega tožbenega razloga banke Nomura v zvezi z napakami pri presoji ter kršitvami načela individualizacije kazenskih sankcij, načela sorazmernosti in načela enakega obravnavanja pri določitvi koeficienta teže, ki se je uporabil zanju
1976
Banka UniCredit v okviru devetega tožbenega razloga in banka Nomura v okviru drugega in tretjega dela devetega tožbenega razloga Komisiji očitata, da pri določitvi koeficienta teže, ki ga je uporabila zanju, ni ustrezno upoštevala njune omejene udeležbe pri sporni kršitvi.
1977
Banka UniCredit trdi, da je Komisija kršila načeli sorazmernosti in individualizacije kazenskih sankcij s tem, da koeficienta teže, ki ga je uporabila zanjo, ni zmanjšala za več kot eno odstotno točko, čeprav sama ni sodelovala pri vseh vidikih sporne kršitve in je imela pri vidikih, pri katerih je sodelovala, manjšo vlogo.
1978
Banka Nomura trdi, da je Komisija storila napake pri presoji s tem, da ni zadostno upoštevala dejstva, da je sodelovala le v 34 razpravah, ki so se nanašale samo na devet od takratnih 17 držav članic euroobmočja, da je primarni trgovec za samo deset od teh 17 držav članic, da ima majhen tržni delež na primarnem trgu evropskih državnih obveznic in da zadevna ravnanja niso vplivala na njeno uspešnost na dražbah. Komisija naj bi kršila tudi načelo enakega obravnavanja, ker banka Nomura ni bila deležna znižanja svojega koeficienta teže za eno odstotno točko, kot velja za banko UniCredit, čeprav je njena vpletenost v sporno kršitev primerljiva z vpletenostjo zadnjenavedene banke.
1979
Kot je poudarila banka UniCredit, iz ustaljene sodne prakse izhaja, da kadar je kršitev storilo več podjetij, je treba za določitev zneska glob, ki se jim naložijo, preučiti relativno težo sodelovanja vsakega od njih (glej v tem smislu sodbo z dne 8. julija 1999, Hercules Chemicals/Komisija, C‑51/92 P, EU:C:1999:357, točka 110 in navedena sodna praksa).
1980
Iz Smernic in sodne prakse je razvidno tudi, da je treba razlikovati med presojo objektivne teže zadevne kršitve, ki se opravi na podlagi koeficienta teže iz točke od 20 do 23 Smernic, na eni strani in presojo relativne teže udeležbe vsakega sankcioniranega podjetja pri tej kršitvi, ki se opravi na podlagi prilagoditev osnovnega zneska iz točk od 27 do 31 teh smernic, na drugi strani (glej v tem smislu sodbo z dne 15. julija 2015, voestalpine in voestalpine Wire Rod Austria/Komisija, T‑418/10, EU:T:2015:516, točka 414 in navedena sodna praksa).
1981
To razlikovanje ne izključuje možnosti, da Komisija kot v obravnavani zadevi v zvezi s podjetjem, ki sodeluje pri omejevalnem sporazumu, upošteva nižji koeficient teže kot za druga podjetja, zlasti kadar to podjetje v okviru enotne in trajajoče kršitve ni imelo vloge pri izvajanju nekaterih delov te kršitve (glej v tem smislu sodbo z dne 15. julija 2015, voestalpine in voestalpine Wire Rod Austria/Komisija, T‑418/10, EU:T:2015:516, točka 415).
1982
V obravnavani zadevi je bilo v točkah od 1969 do 1974 zgoraj ugotovljeno, da je lahko Komisija koeficient teže sporne kršitve utemeljeno določila na 18 % približka.
1983
Zato je treba preučiti, ali bi morala Komisija glede na elemente, ki sta jih predložili banki UniCredit in Nomura, upoštevati nižji koeficient teže, kot ga je zanju uporabila v izpodbijanem sklepu.
1984
Na prvem mestu, kar zadeva banko UniCredit, je treba opozoriti, da je bil koeficient teže, ki je bil uporabljen zanjo, znižan za eno odstotno točko v primerjavi s tistim, ki je bil uporabljen za druge banke, da se je upoštevalo dejstvo, da njen trgovalec ni bil dejaven na primarnem trgu.
1985
Tako znižanje – zaradi katerega se je zanjo uporabil koeficient teže ne 18 %, temveč 17 % njenega približka – pa pomeni pravično upoštevanje položaja banke UniCredit.
1986
Čeprav banka UniCredit, ker ni opravljala dejavnosti primarnega trgovca (primary dealer), res ni mogla imeti neposredne koristi od protikonkurenčnih ravnanj na primarnem trgu, je dejstvo, da njen trgovalec ni bil le vpleten v protikonkurenčna ravnanja na sekundarnem trgu, ki spadajo v kategorijo 4, temveč je bil tudi prijavljen v klepetalnico CODS & CHIPS, v kateri je dejavno sodeloval v razpravah tako v zvezi s sekundarnim kot primarnim trgom.
1987
Banka UniCredit je s tem prispevala k delovanju sporne kršitve v celoti in je ob upoštevanju pomena razkritja poslovno občutljivih informacij o primarnem trgu za dejavnosti trgovanja na sekundarnem trgu (glej točko 50 obrazložitve izpodbijanega sklepa), ki ga je potrdil ESMA (glej točki 566 in 601 zgoraj), lahko imela koristi od izmenjanih informacij pri svoji dejavnosti na sekundarnem trgu.
1988
Poleg tega je banka UniCredit v obdobju svoje udeležbe pri sporni kršitvi sodelovala pri vseh razpravah, ki so potekale med zadevnimi bankami in jih je Komisija utemeljeno upoštevala. Tako je majhno število razprav, ki se ji očitajo, zgolj neposredna posledica krajšega trajanja njene udeležbe pri sporni kršitvi, ki se je upoštevalo pri koeficientu trajanja (glej točke od 864 do 866 obrazložitve izpodbijanega sklepa). To velja tudi za njeno nesodelovanje v klepetalnici DBAC, ki je trgovalci zadevnih bank niso več uporabljali, še preden je banka UniCredit začela sodelovati pri sporni kršitvi.
1989
Nazadnje, dejstva, ki jih banka UniCredit navaja v zvezi s tem, da ni bila seznanjena z ravnanji svojega trgovalca ali da ga je hitro odslovila, niso pomembna, ker se ta banka, kot je bilo navedeno v točki 305 zgoraj, lahko šteje za odgovorno za ravnanje njenega zaposlenega in ker odpoved njegovega delovnega razmerja nikakor ni bila utemeljena z njegovim sodelovanjem pri sporni kršitvi, temveč – kot je navedla banka UniCredit – z „velikimi in neupravičenimi izgubami“, ki jih je ustvaril.
1990
Na drugem mestu, kar zadeva banko Nomura, se je zanjo uporabil koeficient teže v vrednosti 18 % njenega približka, ki prav tako pomeni pravično upoštevanje njenega položaja.
1991
Na eni strani, Komisiji v zvezi s tem ni mogoče očitati nobene napake pri presoji položaja banke Nomura.
1992
Banka Nomura je namreč v obdobju svoje udeležbe pri sporni kršitvi sodelovala pri vseh razpravah, ki so potekale med zadevnimi bankami in jih je Komisija utemeljeno upoštevala. Tako je število razprav, ki se ji očitajo – in ki ga banka Nomura ocenjuje kot majhno, vendar gre vseeno za 31 razprav – zgolj neposredna posledica trajanja njene udeležbe pri sporni kršitvi, ki se je upoštevalo pri koeficientu trajanja (glej točke od 864 do 866 obrazložitve izpodbijanega sklepa).
1993
Podobno to, da je bila banka Nomura dejavna samo na primarnem trgu nekaterih evropskih državnih obveznic ali celo da je bila majhen udeleženec na tem trgu, ne more spremeniti koeficienta teže, uporabljenega zanjo, ker je Komisija pravilno menila, da sporna kršitev zajema celoten EGP in da se je manjša dejavnost, ki jo zatrjuje ta banka, upoštevala v okviru določitve njenega približka, ki odraža gospodarski pomen njene dejavnosti v neposredni ali posredni zvezi s sporno kršitvijo.
1994
Nazadnje, glede tega, da udeležba banke Nomura pri sporni kršitvi po njenem mnenju ni vplivala na njeno uspešnost na dražbah, je treba ugotoviti, da so bile informacije, izmenjane v zvezi s primarnim trgom, pomembne tudi za njene dejavnosti trgovanja na sekundarnem trgu (glej točko 50 obrazložitve izpodbijanega sklepa, kar je potrdil tudi ESMA, kot je razvidno iz točke 566 zgoraj), kar se ni upoštevalo v ekonomski analizi, ki jo je ta banka predložila v utemeljitev svojih trditev.
1995
Na drugi strani, banka Nomura se ne more uspešno sklicevati na kršitev načela enakega obravnavanja, ker se je zanjo uporabil višji koeficient teže od tistega, ki je bil uporabljen za banko UniCredit.
1996
V nasprotju s tem, kar trdi ta banka, njena vpletenost v sporno kršitev ni primerljiva z vpletenostjo banke UniCredit in torej ne upravičuje, da se zanjo uporabo koeficient teže v vrednosti 17 %.
1997
Čeprav je tako kot banka UniCredit sodelovala pri vseh razpravah, ki so potekale v obdobju njene udeležbe pri sporni kršitvi, je bila banka Nomura namreč vseeno dejavna tako na primarnem kot na sekundarnem trgu evropskih državnih obveznic ter je torej lahko neposredno in v celoti imela koristi od informacij, dobljenih v okviru razprav, pri katerih je sodelovala, v nasprotju z banko UniCredit.
1998
Dejstvo, da po navedbah banke Nomura eden od njenih trgovalcev ni imel dovoljenja za trgovanje pred 4. marcem 2011, te ugotovitve ne ovrže.
1999
Namreč, na eni strani, kot je Komisija navedla v točki 768 obrazložitve izpodbijanega sklepa, to, da je ta trgovalec banke Nomura dobil nov dostop do klepetalnice CODS & CHIPS, dokazuje interes trgovalcev drugih bank za njegovo ponovno vključitev v njihove razprave, navedenemu trgovalcu pa je omogočilo, da je dobil dostop do protikonkurenčnih razprav, ki so potekale pred obnovitvijo njegovega dovoljenja za trgovanje, in da je dejavno sodeloval v teh razpravah.
2000
Na drugi strani, Komisija drugače kot v primeru banke UniCredit nikakor ni navedla, da ne more dokazati, da je trgovalec banke Nomura pridobljene informacije posredoval sodelavcem, ki so delovali na primarnem ali sekundarnem trgu, v nasprotju s tem, kar ta banka namiguje v točki 229.2 tožbe.
2001
Poleg tega, razen če bi bila drugače podkrepljena, zgolj trditve banke Nomura, da „kolikor je lahko ugotovila, [njen trgovalec] v resnici pred 9. marcem 2011 ni izvedel nobene izmenjave evropskih državnih obveznic“, ni mogoče upoštevati.
2002
Zato koeficient teže, uporabljen za banko Nomura, ne razkriva, da je Komisija storila napako pri presoji ali kršila načelo enakega obravnavanja.
2003
Ob upoštevanju navedenega je treba deveti tožbeni razlog banke UniCredit ter prvi in drugi del devetega tožbenega razloga banke Nomura v delu, v katerem se nanašata na neupoštevanje teže udeležbe teh bank pri sporni kršitvi, in tretji del istega tožbenega razloga zavrniti kot neutemeljene.
iii) Prvi del desetega tožbenega razloga banke UniCredit v zvezi s kršitvijo načel sorazmernosti in individualizacije kazenskih sankcij pri določitvi stopnje dodatnega zneska, naloženega zaradi odvračanja
2004
Banka UniCredit v okviru prvega dela desetega tožbenega razloga, ki ga navaja podredno, Komisiji očita, da je kršila načeli sorazmernosti in individualizacije kazenskih sankcij s tem, da je za določitev osnovnega zneska njene globe upoštevala stopnjo 17 % približka za dodatni znesek na podlagi točke 25 Smernic.
2005
Zaradi neuporabe koeficienta trajanja (točka 24 Smernic) pri izračunu dodatnega zneska (točka 25 Smernic) naj bi Komisija za banko UniCredit uporabila dodaten znesek v višini 59.522.445 EUR, kar predstavlja približno 600 % spremenljivega dela osnovnega zneska globe te banke, navedenega v točki 867 obrazložitve izpodbijanega sklepa, medtem ko naj bi predstavljal približno 120 % v primeru banke Nomura, približno 63 % v primeru banke Portigon in približno 20 % v primeru bank RBS in UBS. To pa naj bi utemeljevalo uporabo bistveno nižjega odstotka za banko UniCredit glede na njeno manjšo vpletenost v sporno kršitev.
2006
Podredno in iz istih razlogov banka UniCredit trdi, da je Komisija storila napako s tem, da ni uporabila točke 37 Smernic, da bi bistveno prilagodila dodatni znesek.
2007
Še bolj podredno in še vedno iz istih razlogov banka UniCredit trdi, da bi Komisija morala dodatni znesek določiti na najnižjo stopnjo, določeno v točki 25 Smernic, in sicer 15 %.
2008
Na prvem mestu, kar zadeva trditve, ki jih banka UniCredit navaja primarno, je treba v zvezi z njenim zatrjevanjem kršitve načela individualizacije kazenskih sankcij opozoriti, da v okviru izračuna zneska glob, naloženih na podlagi člena 23(2) Uredbe št. 1/2003, različno obravnavanje zadevnih podjetij izhaja iz izvajanja pooblastil, ki jih ima Komisija na podlagi te določbe. Komisija mora namreč v okviru svoje diskrecijske pravice individualizirati sankcijo glede na ravnanja in značilnosti zadevnih podjetij, da lahko vsekakor zagotovi polno učinkovitost pravil Unije o konkurenci (glej sodbo z dne 7. junija 2007, Britannia Alloys & Chemicals/Komisija, C‑76/06 P, EU:C:2007:326, točka 44 in navedena sodna praksa).
2009
Zato za spoštovanje načela individualizacije kazenskih sankcij zadošča, da končni znesek globe odraža razlike v položaju različnih udeležencev, ne da bi bilo potrebno, da Komisija na vsaki stopnji izračuna zneska globe udeležence obravnava različno (sodba z dne 13. septembra 2013, Total Raffinage Marketing/Komisija, T‑566/08, EU:T:2013:423, točka 454).
2010
Iz tega izhaja, da zgolj to, da Komisija za banko UniCredit uporabi dodaten znesek, ki relativno pomeni precej večji delež spremenljivega dela osnovnega zneska zadevne globe kot pri drugih zadevnih bankah, samo po sebi ne dokazuje kršitve načela individualizacije kazenskih sankcij v zvezi z navedeno banko.
2011
Poleg tega je v obravnavani zadevi taka kršitev toliko manj izkazana, prvič, ker točka 25 Smernic določa, da se dodatni znesek, ki odraža značilnosti praks vseh udeležencev, in ne posamičnega položaja vsakega od njih (glej v tem smislu sodbo z dne 11. julija 2019, Silver Plastics in Johannes Reifenhäuser/Komisija, T‑582/15, neobjavljena, EU:T:2019:497, točka 338 in navedena sodna praksa), izračuna „ne glede na trajanje udeležbe podjetja pri kršitvi“, zlasti da bi se podjetja odvrnilo od kršitev konkurenčnega prava, čeprav le v kratkem obdobju (sodba z dne 7. novembra 2019, Campine in Campine Recycling/Komisija, T‑240/17, neobjavljena, EU:T:2019:778, točka 346).
2012
Zato in ker banka UniCredit ne izpodbija veljavnosti točke 25 Smernic, ki jo je Komisija izrecno uporabila, za to banko v zvezi s tem ni bilo treba upoštevati trajanja njene udeležbe pri sporni kršitvi.
2013
Drugič, ne glede na sodno prakso, na katero je bilo opozorjeno v točki 2011 zgoraj, je treba ugotoviti, da je Komisija v točki 868 obrazložitve izpodbijanega sklepa za banko UniCredit uporabila poseben dodatni znesek v višini 17 % približka, in ne 18 % kot za vse druge zadevne banke, da bi upoštevala dejstvo, da so bili „trgovalci [banke UniCredit] dejavni samo na sekundarnem trgu“.
2014
Zato banka UniCredit Komisiji napačno očita, da ni upoštevala njenega posebnega položaja in da je zato kršila načelo individualizacije kazenskih sankcij.
2015
Ta banka se prav tako napačno sklicuje na kršitev načela sorazmernosti zaradi posebne stopnje 17 % približka, ki je bila zanjo uporabljena za izračun dodatnega zneska.
2016
Na eni strani, glede na besedilo točke 25 Smernic ni mogoče na podlagi nobenega elementa, ki ga je poudarila ta banka, sklepati, da bi se Komisija v zvezi z njo morala odpovedati uporabi dodatnega zneska.
2017
Kot je Komisija pravilno navedla v točki 871 obrazložitve izpodbijanega sklepa, je imela sporna kršitev obliko sporazumov in usklajenih ravnanj med konkurenti in torej omejevalnega sporazuma, katerega teža in škodljivost za konkurenco upravičujeta, da se zanjo izreče sankcija, da bi se druga podjetja odvračalo od enakih ali podobnih ravnanj.
2018
V zvezi s tem zadnjim vidikom je lahko Komisija v nasprotju s tem, kar trdi banka UniCredit, v točki 872 obrazložitve izpodbijanega sklepa pravilno upoštevala dejstvo, da so se v finančnem sektorju že izvajala podobna protikonkurenčna ravnanja, tudi če ta banka pri njih ni sodelovala.
2019
Doseganje odvračilnega učinka se namreč ne nanaša le na podjetja, ki so posebej navedena v odločbi o naložitvi glob, ampak je njegov namen tudi spodbuditi podjetja podobne velikosti, ki imajo na voljo podobna sredstva, naj se vzdržijo sodelovanja pri podobnih kršitvah pravil o konkurenci (glej sodbo z dne 5. decembra 2013, Caffaro/Komisija, C‑447/11 P, EU:C:2013:797, točka 37; glej v tem smislu tudi sodbo z dne 17. decembra 2014, Pilkington Group in drugi/Komisija, T‑72/09, neobjavljena, EU:T:2014:1094, točka 302 in navedena sodna praksa).
2020
Na drugi strani, banka UniCredit ne more uspešno trditi, da dodatni znesek v višini 17 % približka, ki ga je uporabila Komisija, presega to, kar bi bilo primerno, in bi moral biti določen na najnižjem delu razpona od 15 % do 25 % vrednosti prodaje iz točke 25 Smernic.
2021
Za dodatni znesek v višini 17 % približka je Komisija namreč lahko upravičeno štela, da ustreza na eni strani teži in škodljivosti zadevnih ravnanj za konkurenco ter nujnosti odvračanja od njihovega ponavljanja v sektorju, v katerem so bile nedavno ugotovljene prejšnje podobne kršitve, na drugi strani pa temu, da je bila banka UniCredit dejavna samo na enem od obeh trgov, na katerih se je izvajala sporna kršitev.
2022
Podobno posebne značilnosti udeležbe banke UniCredit pri sporni kršitvi niso mogle upravičiti, da bi Komisija uporabila dodaten znesek, določen na manj od 17 % približka.
2023
Najprej, stopnja 17 % približka je že v spodnjem delu razpona iz točke 25 Smernic.
2024
Dalje, to, da je bila banka UniCredit dejavna samo na sekundarnem trgu ali da je pri sporni kršitvi sodelovala le krajše obdobje, ne more utemeljiti znižanja za več kot eno odstotno točko glede na dodatni znesek, uporabljen za druge zadevne banke.
2025
V nasprotju s tem, kar trdi banka UniCredit, so bile namreč razprave, v katerih je sodelovala, prav tako resne ali škodljive za konkurenco kot razprave, ki so potekale pred začetkom njene udeležbe pri sporni kršitvi, in upravičujejo mnenje Komisije, da je treba tako zadevne banke kot druge udeležence na finančnih trgih odvrniti od ponovitve te kršitve.
2026
Z uporabo stopnje za banko UniCredit, ki bi bila nižja od 17 %, bi se tako podvomilo o dolžnosti Komisije, da opravi koherentno in objektivno utemeljeno presojo teže sporne kršitve, pri kateri so sodelovale ta banka in druge zadevne banke, to je dolžnost, ki je tudi del spoštovanja načela sorazmernosti (glej v tem smislu sodbo z dne 29. septembra 2021, Tokin/Komisija, T‑343/18, EU:T:2021:636, točka 63 (neobjavljena) in navedena sodna praksa).
2027
Nazadnje, to, da uporaba stopnje 17 % za banko UniCredit privede do uporabe dodatnega zneska, ki predstavlja približno 600 % spremenljivega osnovnega zneska globe, ki ji je bila naložena, ali celo več kot 85 % končnega zneska te globe, ni pomembno, ker ta stopnja predstavlja pravilno uporabo metodologije, ki jo je Komisija določila v točki 25 Smernic v povezavi z oddelkom A teh smernic, katerih veljavnosti banka UniCredit ne izpodbija.
2028
Poleg tega, če je banka UniCredit želela Komisiji očitati ne stopnjo dodatnega zneska, uporabljenega zanjo, temveč dejstvo, da je bila ta stopnja uporabljena za približek, preračunan na letno osnovo, čeprav je pri sporni kršitvi sodelovala le dva meseca, bi morala to izrecno navesti v tožbi in izpodbijati veljavnost točke 25 Smernic, ki to določa.
2029
Vendar je treba ugotoviti, da je banka UniCredit svoj očitek podkrepila le s primerjavami z dodatnimi zneski, uporabljenimi za druge zadevne banke in izraženimi v odstotkih spremenljivega osnovnega zneska.
2030
Posledično in ne da bi to vplivalo na presojo, ki jo bo Splošno sodišče opravilo v okviru izvajanja svoje neomejene pristojnosti, je Komisija pri izvajanju svojih smernic za banko UniCredit uporabila dodatni znesek, naložen zaradi odvračanja, v višini 17 % približka, ne da bi kršila načelo individualizacije kazenskih sankcij ali načelo sorazmernosti.
[…]
3) Drugi del desetega tožbenega razloga banke UniCredit in deseti tožbeni razlog banke Nomura v zvezi z napakami pri prilagoditvi osnovnega zneska glob, ki sta jima bili naloženi
[…]
2052
Najprej, kot je razvidno iz točke 382 obrazložitve izpodbijanega sklepa, so bile namreč kategorije, ki jih je upoštevala Komisija, pripravljene za analizo, da bi se opredelila ena sama enotna in trajajoča kršitev s protikonkurenčnim ciljem, in ne toliko kršitev člena 101 PDEU, kolikor je kategorij v navedeni točki obrazložitve. Dalje, te kategorije so tesno povezane in se lahko delno prekrivajo, kar pomeni, da lahko določena razprava spada v več kategorij, kot velja za deset od 31 razprav, ki se očitajo banki Nomura, ter razpravi z dne 28. septembra in 2. novembra 2011, ki sta napačno razvrščeni v kategorijo 1. Nazadnje, ugotoviti je treba, da je Komisija banki Nomura vsekakor očitala 17 razprav, razvrščenih v kategorijo 4, ki jih poleg tega ni razvrstila v katero od podkategorij, v nasprotju s tem, kar trdi banka Nomura.
2053
Drugič, dejstvo, da točka 28, tretja alinea, Smernic določa, da vloga pobudnika (instigator), ki jo je imelo neko podjetje, Komisiji omogoča, da osnovni znesek globe poveča na podlagi obteževalnih okoliščin, ne pomeni, da izključno pasivna vloga ali vloga „sledi svojemu vodji“, ki jo je imela banka Nomura, ob predpostavki, da je v obravnavani zadevi dokazana, pomeni olajševalno okoliščino v smislu točke 29 teh smernic, ki daje pravico do znižanja osnovnega zneska globe v korist tega podjetja.
2054
V zvezi s tem je treba prav tako navesti, da čeprav izključno pasivna vloga ali vloga „sledi svojemu vodji“, ki jo ima neko podjetje, pomeni olajševalno okoliščino v skladu s točko 3, prva alinea, Smernic o načinu določanja glob, naloženih v skladu s členom 15(2) Uredbe št. 17 in členom 65(5) [PJ] (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 8, zvezek 1, str. 171), to ne velja več v okviru Smernic (sodba z dne 16. septembra 2013, Dornbracht/Komisija, T‑386/10, EU:T:2013:450, točka 194).
2055
Tretjič, banka Nomura ne more uspešno trditi, da bi Komisija morala upoštevati, da na trgu evropskih državnih obveznic pred 9. marcem 2011, celo pred 5. aprilom 2011, ni opravljala dejavnosti, ker je ta institucija pravilno ugotovila, da se je udeležba te banke pri sporni kršitvi začela 18. januarja 2011, kot je razvidno iz točke 1351 zgoraj.
2056
Ob upoštevanju navedenega je treba drugi del desetega tožbenega razloga banke UniCredit ter deseti tožbeni razlog banke Nomura zavrniti kot neutemeljena.
c)
Posledice napake Komisije v zvezi z začetkom udeležbe banke UniCredit pri sporni kršitvi za zakonitost globe, ki ji je bila naložena
2057
Čeprav banka UniCredit ni navedla nobene trditve v zvezi z učinkom trajanja njene udeležbe pri sporni kršitvi na izračun osnovnega zneska njene globe, je treba preučiti posledice napake, ki jo je Komisija storila v zvezi z začetkom udeležbe te banke pri sporni kršitvi, ki je bil napačno določen na 9. september 2011.
2058
Kot je bilo navedeno v točki 1302 zgoraj, je treba ta datum prestaviti na 26. september 2011, kar pomeni, da je banka UniCredit pri sporni kršitvi sodelovala od 26. septembra do 28. novembra 2011.
2059
Taka prestavitev, ki sicer res pomeni skrajšanje trajanja udeležbe banke UniCredit pri sporni kršitvi za 17 koledarskih dni, vseeno ne vpliva na koeficient trajanja (točka 24 Smernic) v višini 0,17, ki je bil uporabljen za to banko.
2060
Iz točk 864 in 865 obrazložitve izpodbijanega sklepa je namreč razvidno, da je bil ta koeficient trajanja izračunan „na podlagi števila celih mesecev udeležbe pri kršitvi“, pri čemer se razume, da se cel mesec računa „od datuma začetka z odbitjem vseh dni, ki presegajo zadnji cel mesec. Na primer, za kršitev, ki je trajala med 4. januarjem 2007 in 28. novembrom 2011, se množilni koeficient izračuna na podlagi celih mesecev, ki so pretekli od 4. januarja 2007.“
2061
Tudi po odštetju 17 dni, ki jih je Komisija neupravičeno upoštevala, trajanje udeležbe banke UniCredit pri sporni kršitvi ostaja daljše od dveh celih mesecev.
2062
Ta ugotovitev upravičuje koeficient trajanja v višini 0,17, ki ga je uporabila Komisija.
[…]
7.
Četrti tožbeni razlog banke Natixis: nezakonitost člena 3 izpodbijanega sklepa
[…]
2099
Vendar v obravnavani zadevi Komisija s tem, da je banki Natixis naložila, naj se vzdrži kakršnih koli dejanj ali ravnanj, opisanih v členu 1 izpodbijanega sklepa, ter kakršnih koli dejanj ali ravnanj, ki imajo enak ali podoben cilj ali učinek, nikakor ni prekoračila pooblastil, ki so ji podeljena s členom 7(1) Uredbe št. 1/2003 (glej po analogiji sodbo z dne 28. aprila 2010, Gütermann in Zwicky/Komisija, T‑456/05 in T‑457/05, EU:T:2010:168, točka 65).
2100
Komisija je namreč pravilno ugotovila, da je banka Natixis z drugimi zadevnimi bankami kršila člen 101 PDEU in člen 53 Sporazuma EGP s tem, da je sodelovala pri enotni in trajajoči kršitvi v zvezi z evropskimi državnimi obveznicami, ki je zajemala celoten EGP, česar banka Natixis v tožbi ni izpodbijala.
2101
V teh okoliščinah je Komisija s tem, da je banki Natixis naložila, naj se v prihodnje vzdrži ponavljanja kakršnih koli dejanj ali ravnanj, opisanih v členu 1 izpodbijanega sklepa, ter kakršnih koli dejanj ali ravnanj, ki imajo enak ali podoben cilj ali učinek, navedla le posledice, ki za prihodnje ravnanje te banke izhajajo iz ugotovitve v navedenem členu 1, kar torej izključuje vsakršno obrnjeno dokazno breme in vsakršno kršitev načela domneve nedolžnosti.
2102
Tako ni mogoče šteti, da je Komisija prekoračila pooblastila, ki so ji podeljena s členom 7(1) Uredbe št. 1/2003, ali da obveznosti, naložene banki Natixis v členu 3, drugi odstavek, izpodbijanega sklepa, prestopajo meje tega, kar je primerno in potrebno za preprečevanje dejanj, ki so del ugotovljenih kršitev, ali kakršnih koli ravnanj, ki imajo enak ali podoben cilj ali učinek.
2103
Ob upoštevanju navedenega je treba četrti tožbeni razlog banke Natixis zavrniti kot neutemeljen.
8.
Sklepna ugotovitev v zvezi s tožbenimi razlogi, ki se nanašajo na razglasitev ničnosti izpodbijanega sklepa
2104
Iz vsega navedenega izhaja, da so vsi tožbeni razlogi, ki so jih navedle banke, ki jim Komisija ni naložila globe, in sicer Natixis, BofA in Portigon, zavrnjeni.
2105
Zato je treba tožbe, ki so jih vložile banka Natixis v zadevi T‑449/21, banka BofA v zadevi T‑456/21 in banka Portigon v zadevi T‑462/21, zavrniti v celoti.
2106
Kar zadeva banke, ki jim je Komisija naložila globo, prvič, iz navedenega prav tako izhaja, da so vsi tožbeni razlogi, ki jih je navedla banka UBS, zavrnjeni in da je torej treba zavrniti prvi tožbeni predlog te banke.
2107
Drugič, iz preučitve drugega tožbenega razloga banke UniCredit izhaja, da je njena udeležba pri enotni in trajajoči kršitvi, ugotovljeni v izpodbijanem sklepu, dokazana samo za obdobje od 26. septembra do 28. novembra 2011 in da je Komisija torej storila napako, ko je v členu 1, sedma alinea, tega sklepa ugotovila, da je navedena banka pri enotni in trajajoči kršitvi sodelovala od 9. septembra 2011.
2108
Posledično je Komisija, kot je razvidno iz točke 2067 zgoraj, v členu 2, peta alinea, izpodbijanega sklepa znesek globe, ki jo mora plačati banka UniCredit, napačno določila na 69.442.000 EUR.
2109
Iz tega sledi, da je treba prvi tožbeni predlog, ki ga je podala banka UniCredit, delno sprejeti ter da je treba na eni strani člen 1, sedma alinea, izpodbijanega sklepa razglasiti za ničen v delu, v katerem je Komisija v tej določbi ugotovila, da je banka UniCredit pri enotni in trajajoči kršitvi sodelovala od 9. septembra 2011, in na drugi strani člen 2, peta alinea, tega sklepa razglasiti za ničen v delu, v katerem je znesek globe, ki jo mora plačati banka UniCredit, določen na 69.442.000 EUR.
2110
Tretjič, iz preučitve druge trditve petega dela šestega tožbenega razloga banke Nomura izhaja, da je Komisija za izračun prilagoditvenega količnika napačno zavrnila uporabo točnega ponderja za evropske državne obveznice, s katerimi je trgovala ta banka, ki ji je bil kljub vsemu predložen v upravnem postopku, in da je zato ta institucija v členu 2, druga alinea, izpodbijanega sklepa znesek globe, ki jo mora plačati banka Nomura, napačno določila na 129.573.000 EUR.
2111
Iz tega sledi, da je treba člen 2, druga alinea, izpodbijanega sklepa razglasiti na ničen v delu, v katerem je znesek globe, ki jo mora plačati banka Nomura, določen na 129.573.000 EUR.
D. Predlogi bank UBS, UniCredit in Nomura v okviru neomejene sodne pristojnosti
2112
Ker nezakonitosti, ugotovljene v zadevah T‑453/21 in T‑455/21, vplivajo na znesek glob, naloženih bankama UniCredit in Nomura, in ker sta ti banki Splošnemu sodišču predlagali, naj v zvezi z njima izvaja neomejeno pristojnost, je treba znova oceniti znesek njunih glob.
2113
Kar zadeva banko UBS, katere globa ne zajema nobene nezakonitosti, mora Splošno sodišče prav tako izvajati svojo neomejeno pristojnost, ker je ta banka predlagala znižanje globe, ki ji je bila naložena.
2114
Kadar sodišče Unije izvršuje svojo neomejeno pristojnost iz člena 261 PDEU in člena 31 Uredbe št. 1/2003, je pristojno, da poleg samega nadzora nad zakonitostjo sankcije presojo Komisije – avtorice akta, v katerem je bila prvotno določena višina zneska sankcije – v zvezi z določitvijo tega zneska nadomesti s svojo presojo (glej sodbo z dne 21. januarja 2016, Galp Energía España in drugi/Komisija, C‑603/13 P, EU:C:2016:38, točka 75 in navedena sodna praksa) ter posledično odpravi, zniža ali zviša naloženo globo.
2115
Da bi v okviru izvajanja svoje neomejene pristojnosti določilo znesek globe, ki se naloži podjetju, mora sodišče Unije sámo presoditi okoliščine obravnavanega primera in vrsto zadevne kršitve. To izvajanje na podlagi člena 23(3) Uredbe št. 1/2003 pomeni, da je treba za vsako sankcionirano podjetje upoštevati težo in trajanje zadevne kršitve ob spoštovanju predvsem načel obrazložitve, sorazmernosti, individualizacije sankcij in enakega obravnavanja, ne da bi bilo sodišče Unije vezano na okvirna pravila, ki jih je Komisija določila v svojih smernicah, tudi če te lahko vodijo sodišče (glej v tem smislu sodbo z dne 21. januarja 2016, Galp Energía España in drugi/Komisija, C‑603/13 P, EU:C:2016:38, točki 89 in 90).
1.
Predlogi banke UBS
2116
Kot je razvidno iz točke 2106 zgoraj, je Splošno sodišče ugotovilo, da nobeden od petih tožbenih razlogov, ki jih je banka UBS navedla zoper globo, ki ji je bila naložena z izpodbijanim sklepom, ni utemeljen.
2117
Vendar nič ne podpira mnenja, da mora Splošno sodišče v okviru izvajanja svoje neomejene pristojnosti globo, ki jo je Komisija zakonito naložila, znižati za vsaj 65 % njenega prvotnega zneska, kot predlaga banka UBS.
2118
V zvezi s tem se banka UBS ne more uspešno sklicevati na to, da bi bilo treba globo, ki ji je bila naložena, znižati za 32.000.000 EUR na podlagi popravka razlike med cenovnimi razponi ob koncu dneva, pridobljenimi iz podatkov BGN, in cenovnimi razponi znotraj dneva.
2119
Ekonomska analiza, na katero se v zvezi s tem sklicuje banka UBS, ne more utemeljevati takega popravka, ker ta analiza ne ponuja podatkov, ki bi predstavljali cenovne razpone, ki so obstajali v času udeležbe te banke pri sporni kršitvi, in sicer med krizo državnih dolgov.
2120
Na eni strani so v njej navedena povprečja cenovnih razponov, dosežena znotraj dneva, izračunana na podlagi evropskih državnih obveznic, ki so jih izdale samo tri države članice izdajateljice (Belgija, Nemčija in Francija). Na drugi strani so bila ta povprečja izračunana na podlagi podatkov za leta precej po obdobju udeležbe banke UBS pri sporni kršitvi, in sicer leta 2018, 2019 in 2021.
2121
Banka UBS tudi ne more uspešno zahtevati znižanja za 24.600.000 EUR zaradi potrebe po preračunu ponderja za 32 kategorij evropskih državnih obveznic na mesečno osnovo.
2122
Tudi če bi tak preračun na mesečno osnovo lahko bil za banko UBS ugodnejši, je bilo v točki 1835 zgoraj že ugotovljeno, da metodološka odločitev Komisije, da uporabi stalne ponderje, ostaja v mejah diskrecijske pravice, ki jo ima ta institucija pri pripravi svoje metodologije za izračun približka. Povrhu je bila ta metodologija uporabljena za vse zadevne banke. Poleg tega v okviru izvajanja neomejene pristojnosti Splošnega sodišča ne bi bilo niti skladno z načelom enakega obravnavanja niti razumno, da bi se metodologija, ki jo je Komisija upravičeno uporabila in Splošno sodišče potrdilo, spremenila tako, da bi se stalni ponder za 32 kategorij reprezentativnih evropskih državnih obveznic, ki jih je upoštevala Komisija, zamenjal z 58 ločenimi sklopi mesečnih ponderjev, značilnih za banko UBS, zaradi česar se za to banko ne bi uporabilo več 32, temveč 1856 ponderjev.
2123
Nazadnje, banka UBS ne more uspešno zahtevati, da se opravi popravek – katerega znesek je poleg tega neopredeljen – da bi se prilagoditveni količnik določil na manj kot 50 % njenega končnega cenovnega razpona.
2124
Kot je razvidno iz opombe 1408 izpodbijanega sklepa, je to stopnjo 50 % mogoče pojasniti tako:
„[Č]eprav na pojmovni ravni prihodki, ki jih je ustvaril trgovalec, ustrezajo celotnemu cenovnemu razponu, če se dve transakciji obravnavata skupaj, pa takrat, ko se vsaka od teh dveh transakcij obravnava posamično, prihodki ustrezajo nominalnemu znesku, pomnoženemu s polovico cenovnega razpona.“
2125
Vendar bi uporaba stopnje, nižje od 50 %, za vsako nakupno in prodajno transakcijo privedla do tega, da se ne bi upošteval del razpona, ki ga je dosegla banka UBS, in to čeprav se je za končni cenovni razpon te banke, pridobljen iz podatkov BGN, v točki 1877 zgoraj štelo, da temelji na „najboljših razpoložljivih podatkih“.
2126
Zato je treba globo, naloženo banki UBS, ohraniti pri 172.378.000 EUR.
2.
Predlogi banke UniCredit
2127
Splošno sodišče je v točkah 1302 in 2107 zgoraj ugotovilo, da je Komisija 9. september 2011 napačno upoštevala kot datum začetka udeležbe banke UniCredit pri sporni kršitvi, kar pomeni, da je ta datum prestavljen na 26. september 2011.
2128
Vendar je Splošno sodišče ob upoštevanju posledic te ugotovitve za trajanje udeležbe te banke pri sporni kršitvi ter za prilagoditveni količnik in torej izračun približka (glej točko 2069 zgoraj) kot neutemeljene zavrnilo očitke, ki jih je banka UniCredit navedla zoper druge elemente v zvezi z določitvijo zneska globe, ki ji je bila naložena, in zlasti tiste v zvezi z metodologijo, ki jo je sprejela Komisija, in njeno splošno uporabo.
2129
V tem kontekstu Splošno sodišče znova meni, da lahko v okviru izvajanja svoje neomejene pristojnosti sprejme zakonsko utemeljene presoje, ki jih je Komisija opravila v točkah od 810 do 863 obrazložitve izpodbijanega sklepa.
2130
Vendar, prvič, mora ugotoviti, ali ob upoštevanju metodologije za izračun približka skrajšanje trajanja udeležbe banke UniCredit pri sporni kršitvi zahteva spremembo približka, uporabljenega za to banko.
2131
V zvezi s tem je bilo že v točkah 2065 in 2066 zgoraj navedeno, da je Komisija v odgovor na vprašanje Splošnega sodišča opravila nov izračun približka, da bi upoštevala morebitno skrajšanje trajanja udeležbe banke UniCredit pri sporni kršitvi, in da je ta institucija na podlagi tega izračuna prilagoditveni količnik določila ne več na 0,084 %, temveč na 0,086 %, in s tem približek ne več na 350.132.029 EUR, temveč na 358.468.506 EUR.
2132
Tako zvišanje, v zvezi s katerim banka UniCredit izrecno navaja, da ne izpodbija njegove računske pravilnosti, je pojasnjeno s tem, da kljub skrajšanju trajanja obdobja udeležbe te banke pri sporni kršitvi novo obdobje, ki se upošteva, zajema najtežji čas krize državnih dolgov.
2133
Splošno sodišče torej meni, da je treba v zvezi z banko UniCredit uporabiti prilagoditveni količnik 0,086 % in posledično, ker nominalni zneski, uporabljeni za to banko, niso bili spremenjeni, približek v višini 358.468.506 EUR.
2134
Drugič, ob upoštevanju zavrnitve devetega tožbenega razloga banke UniCredit Splošno sodišče meni, da je treba zanjo uporabiti koeficient teže v višini 17 %.
2135
Tretjič, ker banka UniCredit ne izpodbija koeficienta trajanja v vrednosti 0,17, uporabljenega zanjo, in ob upoštevanju točk od 2057 do 2062 zgoraj, Splošno sodišče meni, da je treba uporabiti ta koeficient.
2136
Četrtič, kar zadeva dodatni znesek, naložen zaradi odvračanja, ki ga je Komisija določila na 59.522.445 EUR, je treba opozoriti, prvič, da je banka UniCredit ta znesek izpodbijala samo zato, ker se je zaradi uporabe stopnje 17 % približka ali zavrnitve te institucije, da uporabi točko 37 Smernic, za to banko uporabil dodatni znesek, ki je sorazmerno višji od zneska, uporabljenega za druge banke, in drugič, da so bile te trditve zavrnjene v točkah od 2008 do 2035 zgoraj.
2137
Vendar iz sodne prakse izhaja, da čeprav morajo biti globe, naložene podjetjem, ki so kršila pravila Unije o konkurenci, ne samo represivne, temveč tudi odvračilne (glej v tem smislu sodbi z dne 10. aprila 2014, Komisija/Siemens Österreich in drugi ter Siemens Transmission & Distribution in drugi/Komisija, od C‑231/11 P do C‑233/11 P, EU:C:2014:256, točka 59, in z dne 10. aprila 2014, Areva in drugi/Komisija, C‑247/11 P in C‑253/11 P, EU:C:2014:257, točka 132), se ne smejo izkazati za čezmerne (glej v tem smislu sodbo z dne 12. decembra 2012, Novácke chemické závody/Komisija, T‑352/09, EU:T:2012:673, točka 46 in navedena sodna praksa).
2138
Preračun približka v zvezi s trajanjem dvomesečne udeležbe banke UniCredit pri sporni kršitvi na letno osnovo za izračun dodatnega zneska, ki je tej banki naložen zaradi odvračanja, pa bi pomenil, da se zanjo uporabi končna globa v višini 71.096.000 EUR, ki bi bila čezmerna.
2139
Zato ob upoštevanju skrajšanega trajanja udeležbe banke UniCredit pri sporni kršitvi, teže te kršitve, nalog vzdrževalca trga, ki jih opravlja ta banka, okoliščin finančne krize, v katerih je prišlo do te kršitve, pa tudi potrebe po tem, da je sankcija za to banko odvračilna, Splošno sodišče meni, da je globa v višini 65.000.000 EUR pravična sankcija za ravnanja, ki se očitajo banki UniCredit (glej po analogiji sodbo z dne 5. oktobra 2011, Romana Tabacchi/Komisija, T‑11/06, EU:T:2011:560, točka 285).
2140
Zato se znesek globe, naložene banki UniCredit, določi na 65.000.000 EUR.
3.
Predlogi banke Nomura
2141
Splošno sodišče je v točkah 1959 in 1960 zgoraj ugotovilo, da je Komisija napačno zavrnila uporabo točnih podatkov, ki jih je banka Nomura predložila med upravnim postopkom, za določitev ponderja za 32 kategorij evropskih državnih obveznic za to banko in da je torej treba sprejeti drugo trditev iz petega dela šestega tožbenega razloga banke Nomura.
2142
Vendar je Splošno sodišče ob upoštevanju posledic te ugotovitve za izračun prilagoditvenega količnika in torej izračun približka kot neutemeljene zavrnilo očitke, ki jih je ta banka navedla zoper druge elemente v zvezi z določitvijo zneska globe, ki ji je bila naložena, in zlasti tiste v zvezi z metodologijo, ki jo je sprejela Komisija, in njeno splošno uporabo.
2143
V tem kontekstu Splošno sodišče meni, da lahko v okviru izvajanja svoje neomejene pristojnosti sprejme zakonsko utemeljene presoje, ki jih je Komisija opravila v točkah od 810 do 872 in od 874 do 878 obrazložitve izpodbijanega sklepa.
[…]
2147
Tega osnovnega zneska ni treba prilagoditi, da bi se upoštevale napake Komisije v zvezi s protikonkurenčno naravo razprav z dne 18. maja, 22. junija in 4. oktobra 2011 (glej točko 798 zgoraj), ker ne vplivajo na trajanje udeležbe te banke pri sporni kršitvi.
2148
V teh okoliščinah in ker v zvezi z banko Nomura ni treba upoštevati nobene olajševale ali obteževalne okoliščine, se globa, naložena tej banki, določi na 125.646.000 EUR.
IV. Stroški
2149
V skladu s členom 134(1) Poslovnika se plačilo stroškov na predlog naloži neuspeli stranki.
2150
Ker banke UBS, Natixis, BofA in Portigon s svojimi predlogi v celoti niso uspele, se jim v zadevah T‑441/21, T‑449/21, T‑456/21 in T‑462/21 v skladu s predlogom Komisije naloži plačilo stroškov.
2151
Ker banki UniCredit in Nomura s skoraj vsemi svojimi predlogi nista uspeli, se jima v zadevah T‑453/21 in T‑455/21 v skladu s predlogom Komisije naloži plačilo stroškov.
Iz teh razlogov je
SPLOŠNO SODIŠČE (peti razširjeni senat)
razsodilo:
1.
Zadeve T‑441/21, T‑449/21, T‑453/21, T‑455/21, T‑456/21 in T‑462/21 se združijo za izdajo sodbe.
2.
V zadevi T‑441/21 se:
–
tožba zavrne;
–
bankama UBS Group AG in UBS AG naloži plačilo stroškov.
3.
V zadevi T‑449/21 se:
–
tožba zavrne;
–
banki Natixis naloži plačilo stroškov.
4.
V zadevi T‑453/21 se:
–
člen 1, sedma alinea, Sklepa Komisije C(2021) 3489 final z dne 20. maja 2021 v zvezi s postopkom na podlagi člena 101 PDEU in člena 53 Sporazuma EGP (Zadeva AT.40324 – Evropske državne obveznice) razglasi za ničen v delu, v katerem je ugotovljeno, da sta banki UniCredit SpA in UniCredit Bank AG sodelovali pri kršitvi od 9. septembra do 28. novembra 2011, in ne od 26. septembra do 28. novembra 2011;
–
člen 2, peta alinea, Sklepa C(2021) 3489 final razglasi za ničen v delu, v katerem je znesek globe, za katere plačilo sta solidarno odgovorni banki UniCredit in UniCredit Bank, določen na 69.442.000 EUR;
–
znesek globe, za katere plačilo sta solidarno odgovorni banki UniCredit in UniCredit Bank, določi na 65.000.000 EUR;
–
tožba v preostalem zavrne;
–
bankama UniCredit in UniCredit Bank naloži plačilo stroškov.
5.
V zadevi T‑455/21 se:
–
člen 2, druga alinea, Sklepa C(2021) 3489 final razglasi za ničen v delu, v katerem je znesek globe, za katere plačilo sta solidarno odgovorni banki Nomura International plc in Nomura Holdings, Inc., določen na 129.573.000 EUR;
–
znesek globe, za katere plačilo sta solidarno odgovorni banki Nomura International in Nomura Holdings, določi na 125.646.000 EUR;
–
v preostalem tožba zavrne;
–
bankama Nomura International in Nomura Holdings naloži plačilo stroškov.
6.
V zadevi T‑456/21 se:
–
tožba zavrne;
–
bankama Bank of America N.A. in Bank of America Corporation naloži plačilo stroškov.
7.
V zadevi T‑462/21 se:
–
tožba zavrne;
–
banki Portigon AG naloži plačilo stroškov.
Papasavvas
Svenningsen
Mac Eochaidh
Martín y Pérez de Nanclares
Stancu
Razglašeno na javni obravnavi v Luxembourgu, 26. marca 2025.
Podpisi
(
*1
)	Jezika postopka: nemščina in angleščina.
(
1
)	Navedene so le točke zadevne sodbe, za katere Splošno sodišče meni, da je njihova objava koristna.