62023CJ0471
SODBA SODIŠČA (osmi senat)
z dne 6. marca 2025 (
*1
)
„Predhodno odločanje – Ekonomska, socialna in teritorialna kohezija – Lastna sredstva Evropske unije – Varstvo finančnih interesov Unije – Uredba (EU) št. 1303/2013 – Člen 2, točka 10 – Pojem ‚upravičenec‘ – Finančni popravek zaradi kršitve nacionalne ureditve na področju javnih naročil – Naslovnik odločbe o finančnem popravku – Ugotavljanje odgovornosti za ta popravek in pogodbena razdelitev te odgovornosti med upravičencem do državne pomoči in upravljavcem pomoči – Sodelovanje v upravnem in sodnem postopku v zvezi s to odločbo – Člena 41 in 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah“
V združenih zadevah C‑471/23 in C‑477/23,
katerih predmet sta predloga za sprejetje predhodne odločbe na podlagi člena 267 PDEU, ki ju je vložilo Varhoven administrativen sad (vrhovno upravno sodišče, Bolgarija) z odločbama z dne 13. julija 2023, ki sta na Sodišče prispeli 25. julija 2023, v postopkih
Obshtina Veliko Tarnovo (C‑471/23),
Obshtina Belovo (C‑477/23)
proti
Rakovoditel na Upravlyavashtia organ na Operativna programa „Regioni v rastezh“ 2014–2020 (C‑471/23),
Rakovoditel na Upravlyavashtia organ na Operativna programa „Оkolna sreda“ 2014–2020 (C‑477/23),
ob udeležbi
Varhovna administrativna prokuratura,
SODIŠČE (osmi senat),
v sestavi N. Jääskinen, predsednik devetega senata v funkciji predsednika osmega senata, M. Gavalec (poročevalec) in J. Passer, sodnika,
generalna pravobranilka: T. Ćapeta,
sodni tajnik: A. Calot Escobar,
na podlagi pisnega postopka,
ob upoštevanju stališč, ki so jih predložili:
–
za Obshtina Belovo A. A. Kecheva,
–
za Rakovoditel na Upravlyavashtia organ na Operativna programa „Оkolna sreda“ 2014-2020 G. Simeonova,
–
za Evropsko komisijo D. Drambozova, C. Ehrbar in J. Hradil, agenti,
na podlagi sklepa, sprejetega po opredelitvi generalne pravobranilke, da bo v zadevi razsojeno brez sklepnih predlogov,
izreka naslednjo
Sodbo
1
Predloga za sprejetje predhodne odločbe se nanašata na razlago člena 2, točke 10, 36 in 37, Uredbe (EU) št. 1303/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. decembra 2013 o skupnih določbah o Evropskem skladu za regionalni razvoj, Evropskem socialnem skladu, Kohezijskem skladu, Evropskem kmetijskem skladu za razvoj podeželja in Evropskem skladu za pomorstvo in ribištvo, o splošnih določbah o Evropskem skladu za regionalni razvoj, Evropskem socialnem skladu, Kohezijskem skladu in Evropskem skladu za pomorstvo in ribištvo ter o razveljavitvi Uredbe Sveta (ES) št. 1083/2006 (UL 2013, L 347, str. 320, in popravki UL 2016, L 200, str. 140, UL 2016, L 342, str. 106, UL 2018, L 194, str. 162), kakor je bila spremenjena z Uredbo (EU, Euratom) 2018/1046 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 18. julija 2018 (UL 2018, L 193, str. 1) (v nadaljevanju: Uredba št. 1303/2013), ter členov 41 in 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah (v nadaljevanju: Listina).
2
Predloga sta bila vložena v okviru dveh sporov, in sicer, prvega, med Obshtina Veliko Tarnovo (občina Veliko Tarnovo, Bolgarija) in Rakovoditel na Upravlyavashtia organ na Operativna programa „Regioni v rastezh“ 2014–2020 (vodja organa upravljanja operativnega programa „Rastoče regije“ 2014–2020)) (C‑471/23) in, drugega, med Obshtina Belovo (občina Belovo, Bolgarija) in Rakovoditel na Upravlyavashtia organ na Operativna programa „okolna sreda“ 2014–2020 (vodja organa upravljanja operativnega programa „Okolje“ 2014–2020) (C‑477/23), v zvezi z načinom sprejemanja odločb o finančnih popravkih zaradi nepravilnosti, ki so bile ugotovljene pri izvajanju projektov, sofinanciranih iz skladov Evropske unije.
Pravni okvir
Pravo Unije
Uredba (ES) št. 1370/2007
3
V uvodnih izjavah 5, 33 in 36 Uredbe (ES) št. 1370/2007 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. oktobra 2007 o javnih storitvah železniškega in cestnega potniškega prevoza ter o razveljavitvi uredb Sveta (EGS) št. 1191/69 in št. 1107/70 (UL 2007, L 315, str. 1) je navedeno:
„(5)
[…] Če se države članice v skladu s to uredbo odločijo, da iz njenega področja uporabe izključijo določena splošna pravila, bi se morala uporabljati splošna ureditev za državno pomoč.
[…]
(33)
Sodišče Evropskih skupnosti je v odstavkih 87 do 95 sodbe z dne 24. julija 2003[, Altmark Trans in Regierungspräsidium Magdeburg (C‑280/00, EU:C:2003:415)] odločilo, da nadomestilo za opravljanje javne službe ni korist v smislu člena [107 PDEU], če so kumulativno izpolnjeni štirje pogoji. Kadar ti pogoji niso izpolnjeni in če so izpolnjeni splošni pogoji za uporabo člena 107(1) [PDEU], je nadomestilo za opravljanje javne službe državna pomoč, za katero veljajo členi 93, 106, 107 in 108 [PDEU].
[…]
„(36)
[…] Vsako nadomestilo, dodeljeno v zvezi z opravljanjem storitev javnega potniškega prevoza, ki ni zajeto v tej uredbi in ki utegne vključevati državno pomoč v smislu člena 107(1) [PDEU], bi moralo biti v skladu z določbami členov 93, 106, 107 in 108 [PDEU], vključno z vsemi ustreznimi razlagami Sodišča Evropskih skupnosti, zlasti pa z odločitvijo v [sodbi z dne 24. julija 2003, Altmark Trans in Regierungspräsidium Magdeburg (C‑280/00, EU:C:2003:415)]. […]“
Uredba št. 1303/2013
4
V uvodnih izjavah 65 in 66 Uredbe št. 1303/2013 je navedeno:
„(65)
Države članice bi morale sprejeti ustrezne ukrepe za zagotovitev ustrezne vzpostavitve svojih sistemov upravljanja in nadzora, da se zagotovi zakonita in redna uporaba [evropskih strukturnih in investicijskih skladov (ESI)]. […]
(66)
V skladu z načelom deljenega upravljanja bi morale biti države članice in [Evropska k]omisija odgovorne za upravljanje in nadzor programov. Predvsem države članice bi morale biti prek svojih sistemov upravljanja in nadzora odgovorne za izvajanje in nadzor operacij iz programov. […]“
5
Člen 1 te uredbe, naslovljen „Predmet urejanja“, določa:
Ta uredba določa splošna pravila, ki se uporabljajo za Evropski sklad za regionalni razvoj (ESRR), Evropski socialni sklad (ESS), Kohezijski sklad, Evropski kmetijski sklad za razvoj podeželja (EKSRP) in Evropski sklad za pomorstvo in ribištvo (ESPR), ki delujejo na podlagi skupnega okvira (v nadaljnjem besedilu: evropski strukturni in investicijski skladi – skladi ESI). […]
[…]“
6
Člen 2 navedene uredbe, naslovljen „Opredelitev pojmov“, določa:
„V tej uredbi se uporabljajo naslednje opredelitve pojmov:
[…]
10.
‚upravičenec‘ pomeni javni ali zasebni organ ali fizično osebo, odgovorno za začetek ali za začetek in izvajanje operacij, in:
(a)
v okviru državne pomoči, organ, ki prejme tovrstno pomoč, razen kadar je ta za posamezno podjetje nižja od 200.000 EUR, ko lahko zadevna država članica odloči, da je upravičenec organ, ki dodeli pomoč, in sicer brez poseganja v uredbe Komisije (EU) št. 1407/2013 [z dne 18. decembra 2013 o uporabi členov 107 in 108 [PDEU] pri pomoči de minimis (UL 2013, L 352, str. 1)], (EU) št. 1408/2013 [z dne 18. decembra 2013 o uporabi členov 107 in 108 [PDEU] pri pomoči de minimis v kmetijskem sektorju (UL 2013, L 352, str. 9)] in (EU) št. 717/2014 [z dne 27. junija 2014 o uporabi členov 107 in 108 [PDEU] pri pomoči de minimis v sektorju ribištva in akvakulture (UL 2014, L 190, str. 45)], ter
(b)
v okviru finančnih instrumentov iz naslova IV drugega dela te uredbe, organ, ki izvaja finančni instrument ali sklad skladov, kot je ustrezno;
[…]
36.
‚nepravilnost‘ pomeni vsako kršitev prava Unije ali nacionalnega prava v zvezi z njegovo uporabo, ki je posledica delovanja ali opustitve s strani gospodarskega subjekta, vključenega v izvajanje skladov ESI, ki zaradi neupravičene postavke izdatkov škoduje ali bi škodovalo proračunu Unije[;]
37.
‚gospodarski subjekt‘ pomeni vsako fizično ali pravno osebo ali drug subjekt, ki sodeluje pri izvajanju podpore iz skladov ESI, z izjemo držav članic, kadar te izvršujejo javno oblast;
[…].“
7
Člen 143 Uredbe št. 1303/2013, naslovljen „Finančni popravki držav članic“, določa:
„1.   Države članice so najprej odgovorne za preiskovanje nepravilnosti ter izvajanje potrebnih finančnih popravkov in izterjav. V primeru sistemskih nepravilnosti država članica razširi svojo preiskavo na vse morebitno prizadete operacije.
2.   Države članice izvedejo potrebne finančne popravke v povezavi s posameznimi ali sistemskimi nepravilnostmi, ki so odkrite pri operacijah ali operativnih programih. Finančni popravki zajemajo preklic celote ali dela javnega prispevka za operacijo ali operativni program. Države članice upoštevajo značilnosti in resnost nepravilnosti ter finančno izgubo sklada ali ESPR in popravek izvedejo sorazmerno. Finančni popravki se evidentirajo v računovodskih izkazih za obračunsko leto, v katerem se odloči o preklicu.
[…]“
Bolgarsko pravo
ZUSEFSU
8
Člen 70 Zakon za upravlenie na sredstvata ot evropeyskite fondove pri spodeleno upravlenie (zakon o upravljanju sredstev iz evropskih skladov v okviru deljenega upravljanja, DV št. 101 z dne 22. decembra 2015, ki se je pred spremembo, ki je bila objavljena v DV št. 51 iz leta 2022 in je začela veljati 1. julija 2022, imenoval Zakon za upravlenie na sredstvata ot evropeyskite strukturni i investitsionni fondove (zakon o upravljanju sredstev iz evropskih strukturnih in investicijskih skladov – ZUSESIF)), v različici, ki se uporablja za spor o glavni stvari (v nadaljevanju: ZUSEFSU), v odstavku 1 določa:
„(1)   „Finančna podpora iz sredstev evropskih skladov v okviru deljenega upravljanja se lahko s finančnim popravkom v celoti ali delno prekliče iz naslednjih razlogov:
[…]
9.
zaradi nepravilnosti, ki pomeni kršitev pravil o izbiri ponudnika iz poglavja štiri, storjene z dejanjem ali opustitvijo upravičenca, ki škoduje ali bi lahko škodovala evropskim strukturnim in investicijskim skladom;
[…]
(2)   Primeri nepravilnosti, zaradi katerih se uporabi finančni popravek iz odstavka 1, točka 9, se navedejo v normativnem aktu sveta ministrov.“
9
Člen 73(1) ZUSEFSU določa:
„O razlogu in višini finančnega popravka z obrazloženo odločbo odloči vodja organa upravljanja, ki je odobril projekt.“
Zakonodaja o javnih naročilih
10
Člen2(2) Zakon za obshtestvenite porachki (zakon o javnih naročilih, DV št. 13 z dne 16. februarja 2016) določa, da javni naročniki pri javnem naročanju ne smejo omejevati konkurence z vključitvijo pogojev ali zahtev, ki dajejo neupravičeno prednost ali neupravičeno omejujejo sodelovanje gospodarskih subjektov pri javnih naročilih in ki niso v skladu s predmetom, vrednostjo, zapletenostjo, količino ali obsegom javnega naročila.
Spora o glavni stvari in vprašanja za predhodno odločanje
Zadeva C‑471/23
11
Po končanem postopku dodeljevanja v okviru operativnega programa „Rastoče regije“ 2014–2020, ki je del partnerskega sporazuma Republike Bolgarije za programsko obdobje 2014–2020, so bila nepovratna sredstva za „izvedbo celostnih načrtov za obnovo in razvoj mest 2014–2020“ dodeljena neposredno občini Veliko Tarnovo.
12
Ta občina je 24. avgusta 2018 sklenila sporazum o partnerstvu z „Organizatsia na dvizhenieto, parkingi i garazhi“ EOOD (organizacija za promet, parkirišča in parkirne hiše, v nadaljevanju: občinska družba). Ta sporazum o partnerstvu določa, da sta ta občina in občinska družba imenovana kot „glavni partner“ oziroma „partner“ pri projektu „Celostni mestni promet mesta Veliko Tarnovo“ v okviru tega operativnega programa.
13
V skladu s tem sporazumom o partnerstvu morata glavni partner in partner v primeru odobritve tega projekta skleniti upravno pogodbo. Partner, to je v obravnavanem primeru občinska družba, mora kot naročnik izvesti postopek oddaje javnega naročila v skladu z zakonom o javnih naročilih, katerega predmet je dobava voznega parka. V tem sporazumu je poleg tega določeno, da če so med tem postopkom storjene kršitve, ki upravičujejo izvedbo finančnega popravka, gredo sredstva, na katera se nanaša ta popravek, v višini tega popravka, v breme naročnika, ki je stranka pogodbe, v zvezi s katero je bil izveden popravek.
14
Občina Veliko Tarnovo je 19. julija 2019 kot upravičenka do nepovratnih sredstev za „izvedbo celostnih načrtov za obnovo in razvoj mest 2014–2020“ z organom upravljanja operativnega programa „Rastoče regije“ 2014–2020 sklenila upravno pogodbo za izvedbo predloga navedenega projekta v skupni vrednosti 11.133.732,51 bolgarskih levov (BGN) (približno 5.700.000 EUR), od katerih so nepovratna sredstva znašala 10.409.573,31 BGN (približno 5.300.000 EUR) lastni prispevek upravičenca pa 724.159,20 BGN (približno 370.000 EUR).
15
V tej upravni pogodbi je določeno, da del nepovratnih sredstev pomeni državno pomoč v korist izvajalca storitev javnega prevoza potnikov v obliki nadomestila za opravljanje javne službe v skladu z Uredbo št. 1370/2007. Upravitelj te pomoči je občina Veliko Tarnovo, ki mora zagotoviti izvajanje veljavne sheme v skladu z zahtevami, ki izhajajo iz te uredbe, vključno z vzpostavitvijo in uporabo ustreznih mehanizmov za nadzor nad njihovim spoštovanjem.
16
V skladu s splošnimi pogoji omenjene upravne pogodbe upravičenec organu upravljanja operativnega programa „Rastoče regije“ 2014–2020 odgovarja za dejanja partnerjev in zunanjih izvajalcev pri izvajanju zadevnega projekta in „za lasten račun prevzame vsa tveganja, vključno z neupravičenimi izdatki in finančnimi popravki, ki bremenijo nepovratna sredstva, vključena v proračun projekta“.
17
Občinska družba je po tem, ko je kot izvajalec službe splošnega gospodarskega pomena in kot oseba, ki je opredeljena kot prejemnica državne pomoči iz skladov ESI, izvedla postopek javnega naročanja, 31. marca 2020 z izbranim ponudnikom „Excelor‑Alfa“ DZZD sklenila pogodbo o javnem naročilu, katere predmet je bila dobava treh električnih avtobusov.
18
Organ za upravljanje operativnega programa „Rastoče regije“ 2014–2020 je po tem, ko je bil 11. maja 2022 obveščen o obstoju nepravilnosti, zoper občino Veliko Tarnovo sprejel odločbo o finančnem popravku (v nadaljevanju: odločba o finančnem popravku z dne 11. maja 2022) zaradi nepravilnosti v smislu člena 70(1), točka 9, ZUSEFSU, ki jo je storila občinska družba. Ta finančni popravek je znašal 25 % sredstev, ki so na podlagi te pogodbe o javnem naročilu upravičena do financiranja iz skladov ESI.
19
Občina Veliko Tarnovo je zoper to odločbo vložila tožbo pri Administrativen sad Veliko Tarnovo (upravno sodišče v Velikem Tarnovu, Bolgarija).
20
Omenjeno sodišče je s sodbo z dne 1. novembra 2022 to tožbo zavrnilo z obrazložitvijo, da je bila ta občina edina upravičenka do zadevnih nepovratnih sredstev, ker je bila stranka upravne pogodbe iz točke 14 te sodbe, in da je mogoče za navedeno občino, kot stranko te pogodbe, legitimno šteti, da je naslovnica upravnega akta o določitvi zadevnega finančnega popravka. Omenjeno sodišče je navedlo tudi, da okoliščina, da je ista občina kot upravičenka do teh nepovratnih sredstev sklenila partnerske sporazume za nekatere dejavnosti, te občine ne odvezuje odgovornosti, ki jo ima kot stranka navedene pogodbe, ki je neposredno povezana z organom upravljanja operativnega programa „Rastoče regije“ 2014–2020. Isto sodišče je nazadnje ugotovilo, da je pogodbeno določilo, ki se nanaša na odgovornost za kršitve in tveganja, vključno s finančnimi popravki, regresno v tem smislu, da je njegov namen ta, da se v notranjih razmerjih med partnerji določi, kdo nosi odgovornost za take popravke.
21
Občina Veliko Tarnovo je zoper to sodbo vložila kasacijsko pritožbo pri Varhoven administrativen sad (vrhovno upravno sodišče, Bolgarija), ki je predložitveno sodišče.
22
Po mnenju tega sodišča je treba za odgovor na vprašanje, ali je občina Veliko Tarnovo edina upravičenka do zadevnih nepovratnih sredstev in ali je v tej vlogi storila kršitev bolgarskega prava, zaradi katere je bil potreben finančni popravek, najprej razložiti pojem „upravičenec“ v smislu člena 2, točka 10, Uredbe št. 1303/2013.
23
Nato naj bi se postavljalo vprašanje, ali je mogoče šteti, da je občina Veliko Tarnovo naslovnica odločbe o finančnem popravku z dne 11. maja 2022 zaradi nepravilnosti v smislu člena 2, točka 36, Uredbe 1303/2013, ki jo je storila občinska družba, in da mora tako prevzeti odgovornost za kršitve, storjene v postopku oddaje javnega naročila, ki ga je izvedla ta družba, čeprav ta občina na podlagi pogodbe o javnem naročilu, sklenjene na podlagi tega postopka, ne uporablja sredstev iz skladov ESI.
24
Nazadnje, če bi se ugotovilo, da je občinska družba, kot oseba, ki je prejela ta sredstva, in kot javni organ, odgovoren za začetek in izvedbo posebne operacije nakupa voznega parka, upravičenec do nepovratnih sredstev, v zvezi s katerimi je bil izveden finančni popravek, bi se postavilo tudi vprašanje, zakaj ji ni bila zagotovljena pravica do udeležbe v postopku določanja omenjenega finančnega popravka in ali bi morala imeti možnost, da se kot stranka udeleži postopka za odpravo tega popravka pred Administrativen sad Veliko Tarnovo (upravno sodišče v Velikem Tarnovu).
25
V teh okoliščinah je Varhoven administrativen sad (vrhovno upravno sodišče) prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo ta vprašanja:
„1.
Ali upravljavec državne pomoči v obliki sredstev iz [skladov ESI], ki ni prejemnik pomoči, spada pod pojem ‚upravičenec‘ do pomoči v kontekstu državnih pomoči v smislu člena 2, točka 10, [Uredbe št. 1303/2013]?
2.
Ali je lahko upravljavec državne pomoči v obliki sredstev iz skladov ESI, ki ni oseba, ki na podlagi javnega naročila uporablja pomoč, pravilni naslovnik odločbe, s katero se nalaga finančni popravek zaradi kršitve nacionalnega prava oziroma prava Unije, ki je bila storjena pri oddaji javnega naročila?
3.
Ali mora oseba, ki je zaradi nepravilnosti v smislu člena 2, točka 36, Uredbe št. 1303/2013 naslovnik upravnega ukrepa ‚finančni popravek‘, v primeru državne pomoči v obliki sredstev iz skladov ESI izpolnjevati dva kumulativna pogoja: da je prejemnica nepovratnih sredstev iz sredstev, na katera se nanaša nepravilnost, in da je tista oseba, ki je zadevna sredstva uporabila?
4.
Ali se lahko odgovornost za zakonske kršitve pri uporabi državne pomoči v obliki sredstev iz skladov ESI določi ali prerazporedi s pogodbo, ki jo skleneta prejemnik in upravljavec pomoči, ali pa odgovarja prejemnik pomoči, ki jo nezakonito uporablja?
5.
Ali prejemnik pomoči in upravljavec pomoči odgovarjata solidarno in ali mora biti taka odgovornost določena v pogodbi o dodelitvi pomoči?
6.
Ali člena 41 in 47 [Listine] v primeru, kakršen je v postopku v glavni stvari, nasprotujeta nacionalni upravni praksi in sodni praksi, v skladu s katerima se ‚izvajalcu službe v splošnem gospodarskem pomenu‘, kot je [občinska družba], o kateri se trdi, da je bila v postopku, ki ga je izvedla, ugotovljena kršitev [zakona o javnih naročilih] pri oddaji javnega naročila v postopku uporabe sredstev iz skladov ESI (ki pomenijo državno pomoč), ne prizna niti pravica do udeležbe v postopku za naložitev finančnega popravka, ki se nanaša na pogodbo, ki jo je sklenil, niti pravica do udeležbe v sodnem postopku, v katerem se izpodbija ta upravni akt, in sicer zato, ker ta izvajalec kot partner občine iz sporazuma o partnerstvu civilno odgovarja za regres?“
Zadeva C‑477/23
26
Zadeva C‑477/23 se nanaša na uporabo skladov ESI za obdobje 2014–2020 v okviru „kombiniranega postopka za načrtovanje in gradnjo objektov za kompostiranje in objektov za predobdelavo gospodinjskih odpadkov“, katerega cilj je zmanjšati količino odpadkov, ki se odlagajo na odlagališčih, z zagotavljanjem dodatnih zmogljivosti za predobdelavo neločeno zbranih odpadkov ter ločeno zbiranje in recikliranje zelenih in/ali biološko razgradljivih odpadkov s kompostiranjem.
27
V okviru postopka za pridobitev neposrednih nepovratnih sredstev za regijo Pazardzhik (Bolgarija) je več občin, med drugim občini Pazardzhik in Belovo, pripravilo predlog skupnega projekta za dodelitev nepovratnih sredstev. Zadevne občine so morale podpisati upravno pogodbo o dodelitvi nepovratnih sredstev v okviru operativnega programa „Okolje“ 2014–2020. V tej pogodbi je določeno, da občine, ki so stranke te pogodbe, imenujejo občino Pazardzhik za „glavno občino“. Poleg tega navedena pogodba določa, da so upravičenke vse občine, na katere se ta pogodba nanaša, ne glede na okoliščino, da je poleg imen vsake od teh občin naveden tudi status „partner“.
28
Iz pogojev za izvedbo projekta, odobrenega v okviru tega postopka, ki so sestavni del upravne pogodbe iz prejšnje točke te sodbe, izhaja, da je občina Pazardzhik kot „glavna občina“ odgovorna za vodenje tega projekta in da je pooblaščena za prejetje zadevnih sredstev na njen račun in za njihovo razdelitev partnerskim občinam, slednje pa skupaj z glavno občino sodelujejo pri pripravi in tehničnem in finančnem izvajanju navedenega projekta. V tem okviru je morala občina Belovo izvesti postopek in oddati javno naročilo za načrtovanje, nadzor v imenu naročnika, gradnjo, dobavo in izvedbo objekta za kompostiranje ločeno zbranih zelenih in/ali biološko razgradljivih odpadkov z zmogljivostjo 2000 ton na leto.
29
V okviru postopka oddaje tega javnega naročila je občina Belovo kot naročnica z družbo „Delchev Engineering“ EOOD sklenila pogodbo o oddaji javnega naročila.
30
Organ upravljanja operativnega programa „Okolje“ 2014–2020 je z odločbo z dne 21. marca 2022 občini Pazardzhik naložil finančni popravek v višini 10 % za odhodke, ki so na podlagi te pogodbe o javnem naročilu upravičeni do financiranja iz skladov ESI (v nadaljevanju: odločba o finančnem popravku z dne 21. marca 2022). Ta finančni popravek je bil naložen zaradi nepravilnosti v smislu člena 70(1), točka 9, ZUSEFSU, ki jo je storila občina Belovo.
31
Občina Belovo, ki ni naslovnica odločbe o finančnem popravku z dne 21. marca 2022, je zoper to odločbo vložila tožbo pri Administrativen sad Pazardzhik (upravno sodišče v Pazardzhiku, Bolgarija). To sodišče je s sodbo z dne 26. oktobra 2022 to tožbo zavrnilo, pri čemer je navedlo, da je bila v tej odločbi kot naslovnica te odločbe sicer navedena le občina Pazardzhik, vendar je občina Belovo kot naročnik podpisala pogodbo o javnem naročilu in ima pravni interes za vložitev navedene tožbe. Kljub temu je omenjeno sodišče ugotovilo, da je bila ta odločba sprejeta v skladu z bolgarskim pravom.
32
Občina Belovo je zoper to sodbo vložila kasacijsko pritožbo pri Varhoven administrativen sad (vrhovno upravno sodišče), ki je predložitveno sodišče.
33
Po mnenju tega sodišča naj bi v nacionalni sodni praksi obstajalo razhajanje v zvezi z dejanskimi položaji, podobnimi tistim iz obravnavane zadeve, ki se nanašajo na isti postopek financiranja iz skladov ESI.
34
Po eni strani naj bi namreč iz nekaterih nacionalnih odločb izhajalo, da ima le glavna občina zadevnega projekta status „upravičenca“ v smislu člena 2, točka 10, Uredbe št. 1303/2013 in da je naslovnica odločbe o finančnem popravku, druge partnerske občine pa tega statusa nimajo. Tako v zadevah, v katerih so bile izdane te nacionalne odločbe, partnerskim občinam, ki niso glavna občina, ni bilo dovoljeno sodelovati niti v postopku za določitev finančnega popravka niti v sodnem postopku za odpravo akta, s katerim je bil ta popravek določen, tudi če so te partnerske občine povzročile nepravilnost, zaradi katere je bil ta finančni popravek sprejet.
35
Po drugi strani naj bi nekatera nacionalna sodišča menila, da bi bilo treba v primeru kršitve pravil o javnem naročanju, ki jo stori občina, ki je porabila zneske iz skladov ESI, za to občino šteti, da je naslovnica akta o finančnem popravku ter da ima pravico do sodelovanja v postopku za določitev finančnega popravka in pravico, da se brani pred sodiščem.
36
Poleg tega predložitveno sodišče dvomi o tem, kako je treba določiti odgovornost, povezano s finančnimi popravki, ki so v okviru uporabe skladov ESI posledica kršitev pravil o javnem naročanju.
37
V teh okoliščinah je Varhoven administrativen sad (vrhovno upravno sodišče) prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo ta vprašanja:
„1.
Ali razlaga člena 2, točke 10, 36 in 37, Uredbe št. 1303/2013 nasprotuje nacionalni ureditvi ali razlagi in uporabi te ureditve, v skladu s katero je treba v primeru, kakršen je v postopku v glavni stvari, za upravičenko do nepovratnih sredstev iz sredstev [skladov ESI] šteti le eno od partnerskih občin (strank [upravne pogodbe o dodelitvi nepovratnih sredstev]), ki je podpisala upravno pogodbo o [dodelitvi nepovratnih sredstev] kot vodilna partnerka? Katere pogoje mora izpolnjevati organizacija, da je lahko v primeru, kot je obravnavani, opredeljena kot ‚upravičenka‘ v smislu člena 2, točka 10, Uredbe št. 1303/2013?
2.
Ali razlaga člena 2, točke 10, 36 in 37, Uredbe št. 1303/2013 nasprotuje nacionalni ureditvi ali razlagi in uporabi te ureditve, v skladu s katero se v primeru, kakršen je v postopku v glavni stvari, finančni popravek zaradi kršitve določb o oddaji javnih naročil, ki jo je storil gospodarski subjekt, naloži z odločbo, katere naslovnik je drug gospodarski subjekt, ki ni storil kršitve, je pa v pogodbi o nepovratnih sredstvih naveden kot vodilni partner?
3.
Ali Uredba št. 1303/2013 nasprotuje nacionalni ureditvi ali razlagi in uporabi te ureditve, v skladu s katero se lahko odgovornost za finančni popravek na podlagi pogodbe prerazporedi med projektnimi partnerji ali mora vsak gospodarski subjekt na podlagi pogodb, katerih stranka je, nositi odgovornost za finančne popravke v zvezi s kršitvami, ki jih je storil pri uporabi sredstev iz skladov ESI?
4.
Ali člena 41 in 47 [Listine] v primeru, kakršen je v postopku v glavni stvari, nasprotujeta nacionalni upravni praksi in sodni praksi, v skladu s katerima se občini, o kateri se trdi, da je pri oddaji javnega naročila v postopku uporabe sredstev iz skladov ESI kršila [zakon o oddaji javnih naročil], ne prizna niti pravica do udeležbe v postopku za naložitev finančnega popravka, ki se nanaša na pogodbo, ki jo je sklenila, niti pravica do udeležbe v sodnem postopku, v katerem se izpodbija ta upravni akt, in sicer zato, ker lahko kot partnerica na podlagi sporazuma o partnerstvu, sklenjenega z vodilnim partnerjem, vloži civilno tožbo?“
Vprašanja za predhodno odločanje
Prvo vprašanje v zadevi C‑471/23 in prvo vprašanje v zadevi C‑477/23
38
Predložitveno sodišče s prvim vprašanjem v zadevi C‑471/23 in prvim vprašanjem v zadevi C‑477/23, ki ju je treba obravnavati skupaj, v bistvu sprašuje, ali je treba člen 2, točka 10, Uredbe št. 1303/2013 razlagati tako, da pojem „upravičenec“ v smislu te določbe lahko zajema organ, ki je odgovoren za začetek ali začetek in izvajanje operacij, vendar ne prejme državne pomoči iz tega člena 2, točka 10(a), in organ, ki upravne pogodbe o dodelitvi nepovratnih sredstev ni podpisal kot „glavni“.
39
Prvič, člen 2, točka 10, te uredbe določa, da „upravičenec“ pomeni javni ali zasebni organ ali fizično osebo, odgovorno za začetek ali za začetek in izvajanje operacij. Drugič, v tej določbi je v točkah (a) in (b) pojasnjeno, da je ta organ v okviru državnih pomoči tisti, ki prejme tovrstno pomoč, razen kadar je ta za posamezno podjetje nižja od 200.000 EUR, ko lahko zadevna država članica odloči, da je upravičenec organ, ki dodeli pomoč, in sicer brez poseganja v uredbe št. 1407/2013, št. 1408/2013 in št. 717/2014, v okviru finančnih instrumentov iz naslova IV drugega dela Uredbe št. 1303/2013 pa tisti, ki izvaja finančni instrument ali sklad skladov, kot je ustrezno.
40
Iz besedila prvega dela opredelitve tega pojma iz tega člena 2, točka 10, je razvidno, da imajo države članice določeno polje proste presoje pri določanju, ali je upravičenec kot javni ali zasebni organ ali fizična oseba zadolžen le za začetek zadevnih operacij ali tako za začetek kot za njihovo izvajanje.
41
Kar zadeva drugi del te določbe je treba ugotoviti, da določa pravila za določitev upravičenca v primerih, ki se nanašajo na državno pomoč in finančne instrumente iz naslova IV drugega dela Uredbe št. 1303/2013.
42
V zvezi s tem je treba poudariti, da so pogoji iz prvega dela člena 2, točka 10, te uredbe in pogoji iz tega člena 2, točka 10, (a) in (b), ločeni z veznikom „in“. Vendar uporaba tega veznika ne pomeni, da so ti pogoji kumulativni. Nasprotno, določbe iz tega prvega dela določajo splošno pravilo, medtem ko so določbe navedenega člena 2, točka 10, (a) in (b), dopolnilna pravila, ki se nanašajo na posebne položaje.
43
Tako je treba ugotoviti, da besedilo člena 2, točka 10, Uredbe št. 1303/2013 nikakor ne izključuje možnosti obstoja več upravičencev v okviru iste operacije.
44
V zvezi s tem je treba poudariti, da so, kot je razvidno iz uvodne izjave 66 te uredbe, za izvajanje operacij, ki se izvajajo v okviru programov, v prvi vrsti odgovorne države članice, ki lahko tako med drugim prosto določijo organ, odgovoren za začetek operacij ali za začetek in izvajanje operacij, in organ, ki prejme pomoč.
45
Nasprotna razlaga bi lahko privedla do položajev, v katerih nobenega organa ne bi bilo mogoče šteti za upravičenca v smislu člena 2, točka 10, Uredbe št. 1303/2013, ker ne bi mogel izpolniti obeh pogojev iz prvega dela tega člena 2, točka 10, in iz točke 10, (a) ali (b).
46
Poleg tega, kot je Komisija v bistvu navedla v pisnem stališču v zvezi s posebnim položajem iz člena 2, točka 10(a), Uredbe št. 1303/2013, ker se lahko nepovratna sredstva dodelijo v različnih oblikah, od katerih nekatere pomenijo državne pomoči, bi taka razlaga za dele operacije, ki pomenijo pomoč, zahtevala, da je upravičenec v smislu tega člena 2, točka 10(a), organ, ki prejme to pomoč, medtem ko je za druge dele iste operacije upravičenec v smislu prvega dela navedenega člena 2, točka 10, organ, ki je odgovoren za začetek ali začetek in izvajanje operacije. Ta razlaga pa bi lahko naletela na praktične težave, povezane s tem, da so nepovratna sredstva pogosto soodvisna, in z opredeljevanjem nepovratnih sredstev, ki imajo lahko obliko državnih pomoči.
47
V obravnavanem primeru je iz spisa, s katerim razpolaga Sodišče, razvidno, da je bila v zadevi C‑471/23 v upravni pogodbi, ki je bila z organom za upravljanje operativnega programa „Rastoče regije“ 2014–2020 sklenjena za izvedbo predloga projekta, obravnavanega v tej zadevi, občina Veliko Tarnovo določena kot odgovorna za izvedbo tega projekta, medtem ko je bila občinska družba opredeljena kot oseba, ki prejme državno pomoč. Del subvencije za navedeni projekt naj bi pomenil državno pomoč, vendar predložitveno sodišče ni pojasnilo, ali je znesek te pomoči nižji od 200.000 EUR. V zadevi C‑477/23 občina Pazardzhik kot „glavna“ občina, ki je odgovorna za vodenje projekta iz omenjene zadeve, skupaj z drugimi občinami, vključno z občino Belovo, sodeluje pri pripravi ter tehnični in finančni izvedbi tega projekta.
48
V zvezi s tem bo moralo predložitveno sodišče, ki je edino pristojno za presojo dejanskega stanja v sporu o glavni stvari in razlago zadevne nacionalne zakonodaje, ugotoviti, ali so v zadevi C‑471/23 občina Veliko Tarnovo ter v zadevi C‑477/23 občini Pazardzhik in Belovo zadolženi za začetek ali začetek in izvajanje zadevnih operacij v smislu člena 2, točka 10, prvi del, Uredbe št. 1303/2013, ali je pomoč, ki jo je občinska družba prejela v zadevi C‑471/23, zajeta s pojmom „državne pomoči“ v smislu tega člena 2, točka 10(a), te uredbe in, po potrebi, kolikšen je znesek te pomoči.
49
V zvezi s tem je treba opozoriti, kot je navedla Komisija, da iz uvodnih izjav 5, 33 in 36 Uredbe št. 1370/2007 ter ustaljene sodne prakse Sodišča izhaja, da nadomestilo za opravljanje javne službe, dodeljeno ob upoštevanju vseh pogojev, določenih v tej uredbi, ne pomeni državne pomoči.
50
Poleg tega, kot je razvidno iz točke 43 te sodbe, čeprav je treba na podlagi člena 2, točka 10(a), Uredbe št. 1303/2013 v okviru državnih pomoči organ, ki prejme pomoč, šteti za upravičenca v smislu te določbe, nič ne izključuje tega, da se tudi organ, ki izpolnjuje pogoje iz prvega dela istega člena 2, točka 10, šteje za upravičenca v smislu zadnjenavedene določbe.
51
V zvezi z vprašanjem predložitvenega sodišča v zadevi C‑477/23, ali je treba za upravičenca do nepovratnih sredstev šteti le javni organ, ki je upravno pogodbo o dodelitvi nepovratnih sredstev podpisal kot „glavni“, je treba ugotoviti, da člen 2, točka 10, Uredbe št. 1303/2013 ne določa posebnih kategorij potencialnih upravičencev.
52
Zato je mogoče organ, ki je odgovoren za začetek ali začetek in izvajanje operacij, šteti za „upravičenca“ v smislu te določbe, in to ne glede na to, ali je bil tak organ imenovan kot „glavni“.
53
Iz navedenega izhaja, da je treba na prvo vprašanje v zadevi C‑471/23 in na prvo vprašanje v zadevi C‑477/23 odgovoriti, da je treba člen 2, točka 10, Uredbe št. 1303/2013 razlagati tako, da lahko pojem „upravičenec“ v smislu te določbe zajema organ, ki je odgovoren za začetek ali začetek in izvajanje zadevnih operacij, vendar ne prejme državne pomoči iz tega člena 2, točka 10(a), pa tudi organ, ki upravne pogodbe o dodelitvi nepovratnih sredstev ni podpisal kot „glavni“.
Vprašanja od drugega do petega v zadevi C‑471/23 ter drugo in tretje vprašanje v zadevi C‑477/23
54
Predložitveno sodišče z vprašanji od drugega do petega v zadevi C‑471/23 ter z drugim in tretjim vprašanjem v zadevi C‑477/23, ki jih je treba obravnavati skupaj, v bistvu sprašuje, ali je treba člen 2, točki 36 in 37, Uredbe št. 1303/2013 razlagati tako, da nasprotuje, prvič, nacionalni ureditvi, v skladu s katero je odločbo o finančnem popravku zaradi kršitve pravil o javnem naročanju mogoče nasloviti na gospodarski subjekt, ki ni tisti, ki je storil to kršitev, in drugič, temu, da je odgovornost za ta finančni popravek solidarna, ali temu, da je to odgovornost mogoče pogodbeno razdeliti med ta gospodarski subjekt in gospodarski subjekt, ki je storil omenjeno kršitev, ali temu, da to odgovornost nosi zadnjenavedeni subjekt.
55
Najprej je treba opozoriti, da je v skladu s členom 2, točka 36, Uredbe št. 1303/2013 nepravilnost v smislu te določbe vsaka kršitev prava Unije ali nacionalnega prava v zvezi z njegovo uporabo, ki je posledica delovanja ali opustitve gospodarskega subjekta, vključenega v izvajanje skladov ESI, ki zaradi neupravičene postavke odhodkov škoduje ali bi škodovalo proračunu Unije.
56
Poleg tega člen 143(1) te uredbe določa, da so države članice najprej odgovorne za preiskovanje nepravilnosti ter izvajanje potrebnih finančnih popravkov in izterjav. V ta namen, kot je določeno v odstavku 2 tega člena 143, države članice izvedejo potrebne finančne popravke v povezavi s posameznimi ali sistemskimi nepravilnostmi, ki so odkrite pri operacijah ali operativnih programih.
57
Nobena določba te uredbe pa ne določa pravil, ki bi opredeljevala naslovnike akta o finančnem popravku.
58
V zvezi s tem je treba opozoriti, da obveznost vračila koristi, ki je bila neupravičeno prejeta zaradi nepravilnosti, ne pomeni sankcije, temveč je zgolj posledica ugotovitve, da zahtevani pogoji za pridobitev koristi na podlagi predpisov Unije niso bili spoštovani, zaradi česar pridobljena korist ni upravičena (sodba z dne 1. oktobra 2020, Elme Messer Metalurgs, C‑743/18, EU:C:2020:767, točka 64 in navedena sodna praksa).
59
Iz tega sledi, da vračila koristi, ki je bila neupravičeno prejeta zaradi nepravilnosti v smislu člena 2, točka 36, Uredbe št. 1303/2013, ni nujno zahtevati od subjekta, ki je storil tako nepravilnost.
60
V obravnavanem primeru je iz spisa, s katerim razpolaga Sodišče, razvidno, da je v zadevi C‑471/23 občina Veliko Tarnovo podpisala zadevno upravno pogodbo o dodelitvi nepovratnih sredstev z organom za upravljanje operativnega programa „Rastoče regije“ 2014–2020 in da je bila naslovnica odločbe o finančnem popravku z dne 11. maja 2022, čeprav je zadevno nepravilnost domnevno storila občinska družba. V zadevi C‑477/23 so zadevne občine, vključno z občinama Belovo, ki naj bi storila zadevno nepravilnost, in Pazardzhik, ki je bila „glavna občina“, podpisale zadevno upravno pogodbo o dodelitvi nepovratnih sredstev, naslovnica odločbe o finančnem popravku z dne 21. marca 2022 pa je bila zadnjenavedena občina.
61
Ugotoviti pa je treba, kot je razvidno iz točke 59 te sodbe, da so lahko organi javnega prava, kot so zadevne občine iz postopkov v glavni stvari, naslovniki akta o finančnem popravku, in to ne glede na to, da ti organi niso storili nepravilnosti v smislu člena 2, točka 36, Uredbe št. 1303/2013.
62
V zvezi z vprašanjem odgovornosti za finančne popravke zaradi kršitev pravil o javnem naročanju v okviru uporabe skladov ESI je treba opozoriti, da morajo v sporih glede vračila zneskov, ki so bili po pravu Unije izplačani brez pravne podlage, če ni določb prava Unije, odločati nacionalna sodišča v skladu s svojim nacionalnim pravom in ob upoštevanju omejitev, ki jih določa pravo Unije (sodba z dne 17. novembra 2022, Avicarvil Farms, C‑443/21, EU:C:2022:899, točka 37 in navedena sodna praksa).
63
Ker torej v Uredbi št. 1303/2013 ni določbe, s katero bi se urejala ta odgovornost, je ta določena z nacionalnim pravom in pogodbenimi obveznostmi udeležencev določene operacije.
64
Zato – in glede na vsebino teh pogodbenih obveznosti – je lahko vsak zadevni gospodarski subjekt pristojnemu nacionalnemu organu solidarno odgovoren za isto operacijo, lahko pa se lahko taka finančna odgovornost tudi razdeli med zadevne gospodarske subjekte ali pa jo nosi edino gospodarski subjekt, ki je storil zadevno nepravilnost.
65
Vendar je Sodišče razsodilo tudi, da načelo pravne varnosti zahteva, da so pravna pravila jasna in natančna ter da je njihova uporaba predvidljiva za pravne subjekte, zlasti kadar imajo lahko neugodne posledice. To načelo zlasti terja, da ureditev zadevnim subjektom omogoča, da se natančno seznanijo z obsegom obveznosti, ki so jim s to ureditvijo naložene, ter da se lahko nedvoumno seznanijo s svojimi pravicami in obveznostmi ter ukrepajo v skladu z njimi (sodba z dne 4. oktobra 2024, Litva in drugi/Parlament in Svet (Sveženj o mobilnosti), od C‑541/20 do C‑555/20, EU:C:2024:818, točka 158 in navedena sodna praksa).
66
Poleg tega je načelo pravne varnosti še posebej strogo v primeru ureditev, ki bi lahko imele finančne posledice (glej v tem smislu sodbo z dne 29. aprila 2021, Banco de Portugal in drugi, C‑504/19, EU:C:2021:335, točka 52 in navedena sodna praksa).
67
V obravnavanem primeru je iz predložitvenih odločb razvidno, da v zadevi C‑471/23 občina Veliko Tarnovo za svoj račun prevzema vsa tveganja, vključno, med drugim, s finančnimi popravki, ki bremenijo nepovratna sredstva, vključena v proračun projekta, medtem ko občinska družba, kot kaže, nima take finančne odgovornosti v razmerju do organa upravljanja operativnega programa „Rastoče regije“ 2014–2020. Nasprotno pa v zadevi C‑477/23 zadevne občine skupaj sodelujejo, med drugim, pri finančnem izvajanju zadevnega projekta, občina Pazardzhik pa ima kot „glavna občina“ pooblastilo, da na svoj bančni račun prejme zadevna sredstva in jih razdeli partnerskim občinam.
68
V zvezi s tem bo moralo predložitveno sodišče preveriti, prvič, kateri gospodarski subjekti v skladu z nacionalnim pravom in določbami zadevnih pogodb nosijo finančno odgovornost v razmerju do zadevnih organov upravljanja, in drugič, ali so ti finančno odgovorni gospodarski subjekti lahko vedeli, da bodo v primeru nepravilnosti pri izvajanju zadevnega projekta organom upravljanja sami, solidarno ali na drug način odgovarjali za finančni popravek.
69
Iz navedenega izhaja, da je treba na vprašanja od drugega do petega v zadevi C‑471/23 ter na drugo in tretje vprašanje v zadevi C‑477/23 odgovoriti, da je treba člen 2, točki 36 in 37, Uredbe št. 1303/2013 razlagati tako, da ne nasprotuje niti nacionalni ureditvi, v skladu s katero je odločbo o finančnem popravku zaradi kršitve pravil o javnem naročanju mogoče nasloviti na gospodarski subjekt, ki ni tisti, ki je storil to kršitev, niti temu, da je odgovornost za ta finančni popravek solidarna, ali temu, da je to odgovornost mogoče pogodbeno razdeliti med ta gospodarski subjekt in gospodarski subjekt, ki je storil omenjeno kršitev, ali temu, da to odgovornost nosi zadnjenavedeni subjekt, če se gospodarski subjekti, ki nosijo finančno odgovornost, lahko zavedajo, da bodo v primeru nepravilnosti pri izvajanju zadevnega projekta organom upravljanja na tak način odgovarjali za finančni popravek.
Šesto vprašanje v zadevi C‑471/23 in četrto vprašanje v zadevi C‑477/23
70
Predložitveno sodišče s šestim vprašanjem v zadevi C‑471/23 in četrtim vprašanjem v zadevi C‑477/23, ki ju je treba obravnavati skupaj, v bistvu sprašuje, ali je treba člena 41 in 47 Listine razlagati tako, da nasprotujeta nacionalni praksi, v skladu s katero gospodarski subjekt, ki je storil nepravilnost v smislu člena 2, točka 36, Uredbe št. 1303/2013, zaradi katere je bil izveden finančni popravek, nima pravice sodelovati niti v postopku za določitev tega finančnega popravka niti v sodnem postopku za odpravo tega popravka, ker ima ta gospodarski subjekt na podlagi sporazuma o partnerstvu možnost vložitve tožbe v civilnem postopku.
71
Najprej je treba navesti, da bi morale države članice, kot je razvidno iz uvodne izjave 65 te uredbe, sprejeti ustrezne ukrepe za zagotovitev ustrezne vzpostavitve svojih sistemov upravljanja in nadzora, da se zagotovi zakonita in redna uporaba skladov ESI, in da so v skladu s členom 143(1) navedene uredbe države članice najprej odgovorne, med drugim, za preiskovanje nepravilnosti ter izvajanje potrebnih finančnih popravkov.
72
Države članice morajo pri sprejemanju takih ukrepov za izvajanje prava Unije spoštovati splošna načela tega prava in določbe Listine (sodba z dne 30. januarja 2024, Agentsia Patna infrastruktura (Evropsko financiranje cestne infrastrukture), C‑471/22, EU:C:2024:99, točka 40 in navedena sodna praksa).
73
Ker se v tem okviru predložitveno sodišče sklicuje zlasti na člen 41 Listine, ki se nanaša na pravico do dobrega upravljanja, je treba poudariti, da se ta člen nanaša na institucije, organe, urade in agencije Unije, in ne na organe ali subjekte držav članic, tako da se posameznik v razmerju do nacionalnih organov na navedeni člen ne more sklicevati. Kadar pa država članica izvaja pravo Unije, se zahteve, ki izhajajo iz načela dobrega upravljanja kot splošnega načela prava Unije, zlasti pravice vsakogar, da se njegove zadeve obravnavajo nepristransko in v razumnem roku, uporabljajo v okviru postopka, ki ga vodi pristojni nacionalni organ (sodba z dne 30. januarja 2024, Agentsia Patna infrastruktura (Evropsko financiranje cestne infrastrukture), C‑471/22, EU:C:2024:99, točka 41 in navedena sodna praksa).
74
Ker se to sodišče sklicuje tudi na pravico do sodelovanja v postopku, je treba pojasniti, da je taka pravica, kadar omogoča uresničevanje pravice do izjave, sestavni del pravice do obrambe, katere spoštovanje je splošno načelo prava Unije. Pravica do izjave zagotavlja, da ima vsaka oseba možnost, da koristno in učinkovito izrazi svoje stališče v upravnem postopku, in to pred sprejetjem vsake odločbe, ki bi lahko negativno vplivala na njene interese, tudi če taka formalnost ni predvidena v predpisih, ki se uporabljajo. Namen pravila, v skladu s katerim mora biti naslovniku odločbe omogočeno, da predstavi svoje stališče, preden bo ta sprejeta, je omogočiti pristojnemu organu, da ustrezno upošteva vse upoštevne elemente (sodba z dne 30. januarja 2024, Agentsia Patna infrastruktura (Evropsko financiranje cestne infrastrukture), C‑471/22, EU:C:2024:99, točka 42 in navedena sodna praksa).
75
To pravilo se uporablja v upravnem postopku za določitev finančnega popravka, ki ga nacionalni organi izvedejo v primeru storitve nepravilnosti v smislu člena 2, točka 36, Uredbe št. 1303/2013.
76
Pravica do učinkovitega sodnega varstva, zagotovljena s členom 47 Listine, je sestavljena iz različnih elementov, med katerimi so pravica do obrambe, načelo enakosti orožij, pravica do dostopa do sodišč ter pravica do svetovanja, obrambe in zastopanja (sodba z dne 30. januarja 2024, Agentsia Patna infrastruktura (Evropsko financiranje cestne infrastrukture), C‑471/22, EU:C:2024:99, točka 46 in navedena sodna praksa).
77
V obravnavanem primeru je treba ugotoviti, kot je bilo navedeno v točki 67 te sodbe – kar pa mora preveriti še predložitveno sodišče – da v zadevi C‑471/23 občinska družba, ki naj bi storila nepravilnost, ni bila v pogodbenem razmerju z organom upravljanja operativnega programa „Rastoče regije“ 2014–2020 in temu organu finančno ne odgovarja za izvajanje zadevnega projekta. V zvezi z zadevo C‑477/23 to sodišče ne navaja, katera od zadevnih občin nosi tako finančno odgovornost.
78
V zvezi s tem je treba navesti, da če omenjeno sodišče ugotovi, da gospodarski subjekt, ki je storil nepravilnost, zadevnemu organu upravljanja finančno ne odgovarja za izvajanje zadevnega projekta, splošni načeli prava Unije, ki se nanašata na dobro upravljanje oziroma spoštovanje pravice do obrambe ter člen 47 Listine ne nasprotujejo temu, da ta gospodarski subjekt nima pravice sodelovati niti v postopku za določitev finančnega popravka niti v sodnem postopku za odpravo tega popravka.
79
V takem primeru, v katerem odločba o finančnem popravku ne vpliva neposredno na interese tega gospodarskega subjekta, ampak na interes subjekta, ki je zadevnemu organu upravljanja finančno odgovoren za izvedbo tega projekta, je treba pravico do sodelovanja v postopku za določitev tega finančnega popravka in sodnem postopku za odpravo tega popravka priznati zadnjenavedenemu subjektu.
80
Če pa predložitveno sodišče ugotovi, da je gospodarski subjekt, ki je storil nepravilnost, zadevnemu organu upravljanja finančno odgovoren za izvedbo zadevnega projekta in da torej odločba o finančnem popravku, ki je posledica ugotovitve te nepravilnosti, neposredno vpliva na njegove interese, splošni načeli prava Unije, ki se nanašata na dobro upravljanje oziroma spoštovanja pravice do obrambe ter člen 47 Listine nasprotujejo temu, da ta gospodarski subjekt ne more niti uveljavljati svojih stališč v postopku za določitev tega finančnega popravka niti dostopati do sodišča, da bi ta popravek izpodbijal.
81
V zvezi s tem se zdi, da okoliščina, ki jo navaja to sodišče, da ta gospodarski subjekt nosi regresno civilno odgovornost in lahko na podlagi sporazuma o partnerstvu z glavnim partnerjem v ločenem civilnem postopku uveljavlja pravice zoper glavnega upravičenca, ni upoštevna, ker tako civilno pravno sredstvo temu gospodarskemu subjektu ne omogoča izpodbijanja samega sprejetja take odločbe o finančnem popravku, ki posega v njegov položaj.
82
Iz navedenega izhaja, da je treba na šesto vprašanje v zadevi C‑471/23 in na četrto vprašanje v zadevi C‑477/23 odgovoriti, da je treba splošni načeli prava Unije, ki se nanašata na dobro upravljanje oziroma spoštovanja pravice do obrambe ter člen 47 Listine razlagati tako, da nasprotujeta nacionalni praksi, v skladu s katero gospodarski subjekt, ki je storil nepravilnost v smislu člena 2, točka 36, Uredbe št. 1303/2013, zaradi katere je bil izveden finančni popravek, nima pravice sodelovati niti v postopku za določitev tega finančnega popravka niti v sodnem postopku za odpravo tega popravka, ker ima ta gospodarski subjekt na podlagi sporazuma o partnerstvu možnost vložitve tožbe v civilnem postopku, če ta gospodarski subjekt zadevnemu organu upravljanja finančno odgovarja za izvajanje zadevnega projekta.
Stroški
83
Ker je ta postopek za stranke v postopkih v glavni stvari ena od stopenj v postopkih pred predložitvenim sodiščem, to odloči o stroških. Stroški za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, se ne povrnejo.
Iz teh razlogov je Sodišče (osmi senat) razsodilo:
1.
Člen 2, točka 10, Uredbe (EU) št. 1303/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. decembra 2013 o skupnih določbah o Evropskem skladu za regionalni razvoj, Evropskem socialnem skladu, Kohezijskem skladu, Evropskem kmetijskem skladu za razvoj podeželja in Evropskem skladu za pomorstvo in ribištvo, o splošnih določbah o Evropskem skladu za regionalni razvoj, Evropskem socialnem skladu, Kohezijskem skladu in Evropskem skladu za pomorstvo in ribištvo ter o razveljavitvi Uredbe Sveta (ES) št. 1083/2006, kakor je bila spremenjena z Uredbo (EU, Euratom) 2018/1046 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 18. julija 2018,
je treba razlagati tako, da
lahko pojem „upravičenec“ v smislu te določbe zajema organ, ki je odgovoren za začetek ali začetek in izvajanje zadevnih operacij, vendar ne prejme državne pomoči iz tega člena 2, točka 10(a), pa tudi organ, ki upravne pogodbe o dodelitvi nepovratnih sredstev ni podpisal kot „glavni“.
2.
Člen 2, točki 36 in 37, Uredbe št. 1303/2013, kakor je bila spremenjena z Uredbo 2018/1046,
je treba razlagati tako, da
ne nasprotuje niti nacionalni ureditvi, v skladu s katero je odločbo o finančnem popravku zaradi kršitve pravil o javnem naročanju mogoče nasloviti na gospodarski subjekt, ki ni tisti, ki je storil to kršitev, niti temu, da je odgovornost za ta finančni popravek solidarna, ali temu, da je to odgovornost mogoče pogodbeno razdeliti med ta gospodarski subjekt in gospodarski subjekt, ki je storil omenjeno kršitev, ali temu, da to odgovornost nosi zadnjenavedeni subjekt, če se gospodarski subjekti, ki nosijo finančno odgovornost, lahko zavedajo, da bodo v primeru nepravilnosti pri izvajanju zadevnega projekta organom upravljanja na tak način odgovarjali za finančni popravek.
3.
Splošni načeli prava Unije, ki se nanašata na dobro upravljanje oziroma spoštovanja pravice do obrambe, ter člen 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah
je treba razlagati tako, da
nasprotujeta nacionalni praksi, v skladu s katero gospodarski subjekt, ki je storil nepravilnost v smislu člena 2, točka 36, Uredbe št. 1303/2013, kakor je bila spremenjena z Uredbo 2018/1046, zaradi katere je bil izveden finančni popravek, nima pravice sodelovati niti v postopku za določitev tega finančnega popravka niti v sodnem postopku za odpravo tega popravka, ker ima ta gospodarski subjekt na podlagi sporazuma o partnerstvu možnost vložitve tožbe v civilnem postopku, če ta gospodarski subjekt zadevnemu organu upravljanja finančno odgovarja za izvajanje zadevnega projekta.
Podpisi
(
*1
)	Jezik postopka: bolgarščina.