62014TJ0639(01)_RES
Zadeva T‑639/14 RENV II
Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI)protiEvropski komisiji
Sodba Splošnega sodišča (šesti razširjeni senat) z dne 12. novembra 2025
„Državne pomoči – Cena dobave električne energije – Sklenitev arbitražnega sporazuma za določitev cene – Sklep o ustavitvi postopka s pritožbo – Sklep o ugotovitvi neobstoja pomoči – Pravica do izjave – Prednost – Merilo zasebnega vlagatelja – Zapletena ekonomska presoja“
Ničnostna tožba – Vložitev tožbe pri Splošnem sodišču – Razveljavitev sodbe Splošnega sodišča s strani Sodišča z vrnitvijo zadeve v razsojanje – Presoja vseh uveljavljanih tožbenih razlogov za razglasitev ničnosti s strani Splošnega sodišča – Izjema – Pravna vprašanja, o katerih je Sodišče dokončno odločilo
(Poslovnik Splošnega sodišča, člen 191)
(Glej točke od 36 do 41.)
Pomoči, ki jih dodelijo države – Pojem – Presoja na podlagi merila zasebnega vlagatelja – Spor glede cen med dobaviteljem električne energije pod nadzorom države in njegovim glavnim odjemalcem – Odločitev dobavitelja električne energije, da reševanje spora zaupa arbitražnemu sodišču – Preučitev dodelitve prednosti glavnemu odjemalcu s to odločitvijo – Možnost uporabe merila zasebnega vlagatelja – Nezmožnost dobavitelja električne energije, da predvidi ceno dobave električne energije, določeno z arbitražno odločbo – Neupoštevnost
(člen 107(1) PDEU)
(Glej točke 46, od 51 do 54 in od 67 do 85.)
Pomoči, ki jih dodelijo države – Preučitev Komisije – Faza predhodne preučitve in kontradiktorna faza – Obveznost Komisije, da začne kontradiktorni postopek v primeru resnih težav – Spor glede cen med dobaviteljem električne energije pod nadzorom države in njegovim glavnim odjemalcem – Odločitev dobavitelja električne energije, da reševanje spora zaupa arbitražnemu sodišču – Preučitev dodelitve prednosti glavnemu odjemalcu s to odločitvijo – Presoja na podlagi merila zasebnega vlagatelja – Sklep Komisije o ugotovitvi neobstoja državne pomoči brez uvedbe formalnega postopka preiskave – Neobstoj resnih težav, zaradi katerih bi morala Komisija začeti formalni postopek preiskave
(člen 108 PDEU)
(Glej točke od 102 do 111, 148, 154, 161, 166, 170 in od 174 do 200.)
Akti institucij – Umik – Nezakoniti akti – Sklep Komisije o ustavitvi postopka s pritožbo, katere namen je bila ugotovitev kršitve določb Pogodbe DEU na področju državnih pomoči – Sprejetje novega sklepa, ki razveljavlja in nadomešča sklep o ustavitvi postopka – Sklep o ugotovitvi neobstoja državne pomoči – Sklep, sprejet po postopku predhodne preučitve – Obveznost Komisije, da v celoti ponovno začne ta postopek – Neobstoj
(člen 108 PDEU)
(Glej točke od 223 do 226.)
Pomoči, ki jih dodelijo države – Upravni postopek – Pravica zadevnih oseb do izjave – Meje
(člen 108 PDEU; Uredba Sveta 2015/1589, člen 24(2))
(Glej točke od 227 do 233.)
Akti institucij – Umik – Nezakoniti akti – Sklep Komisije o ustavitvi postopka s pritožbo, katere namen je bila ugotovitev kršitve določb Pogodbe DEU na področju državnih pomoči – Sprejetje novega sklepa, ki razveljavlja in nadomešča sklep o ustavitvi postopka – Dopustnost – Pogoji
(člen 108 PDEU)
(Glej točke od 252 do 259.)
Povzetek
Splošno sodišče, ki je odločalo v razširjeni sestavi, je potrdilo sklep Evropske komisije, s katerim je bilo ugotovljeno, da to, da je grško državno podjetje uporabilo arbitražo za rešitev trgovinskega spora med njim in drugim podjetjem, ne pomeni dodelitve državne pomoči v smislu člena 107(1) PDEU. Splošno sodišče je s tem podalo pojasnila glede uporabe načela zasebnega gospodarskega subjekta v tržnem gospodarstvu, da bi se ugotovilo, ali je grško državno podjetje z odločitvijo, da reševanje njunega spora zaupa arbitražnemu sodišču, drugemu zadevnemu podjetju podelilo gospodarsko prednost.
Družba Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI), ki je proizvajalec in dobavitelj električne energije pod nadzorom grške države, in njen glavni odjemalec, družba Metlen Energy & Metals AE (v nadaljevanju: Metlen), sta bili vpleteni v spor glede cene dobave električne energije, ki jo je družba DEI zaračunavala družbi Metlen.
Družbi DEI in Metlen sta leta 2011 sklenili arbitražni sporazum, s katerim sta se prostovoljno odločili, da bosta reševanje spora zaupali stalni arbitraži pri Rythmistiki Archi Energeias (RAE, regulativni organ za energijo, Grčija). Reševanje spora je bilo tako zaupano arbitražnemu sodišču, ki je bilo ustanovljeno v skladu z arbitražnim sporazumom in predpisi, ki urejajo stalno arbitražo pri RAE.
V skladu z arbitražnim sporazumom je bila naloga arbitražnega sodišča, da na podlagi pogajanj med družbo DEI in družbo Metlen določi ceno dobave električne energije, ki bo ustrezala posebnim značilnostim družbe Metlen in krila vsaj stroške družbe DEI. Poleg tega je moralo arbitražno sodišče upoštevati regulativni okvir, ki sta ga natančneje določili stranki sporazuma, med drugim odločbo RAE o določitvi temeljnih načel za določanje cen odjemalcem visokonapetostne električne energije.
Medtem družba Metlen še vedno ni v celoti plačevala mesečnih računov družbe DEI, saj se stranki nista strinjali glede cene, ki bi morala veljati. Zato je družba DEI družbi Metlen zagrozila, da ji bo prenehala dobavljati električno energijo, če ne bo plačala izpodbijanih računov, zaradi česar je družba Metlen pri RAE vložila pritožbo, s katero je zahtevala sprejetje začasnih ukrepov.
RAE je na podlagi te pritožbe z odločbo z dne 9. maja 2012 začasno določila ceno dobave električne energije za družbo Metlen.
Družba DEI je 15. junija 2012 pri Komisiji vložila pritožbo zoper to odločbo (v nadaljevanju: pritožba iz leta 2012), v kateri je navedla, da naj bi bila zaradi začasne cene, ki jo je določila RAE, zavezana družbi Metlen dobavljati električno energijo po ceni, ki je nižja od njenih stroškov, in naj bi pomenila nezakonito državno pomoč.
Arbitražno sodišče je z odločbo z dne 31. oktobra 2013 določilo ceno električne energije za družbo Metlen za obdobje od 1. julija 2010 do 31. decembra 2013 (v nadaljevanju: arbitražna odločba).
Družba DEI je 23. decembra 2013 pri Komisiji vložila drugo pritožbo zaradi kršitve pravil na področju državnih pomoči, ker je bila cena, določena v arbitražni odločbi, nižja od cene, ki jo je začasno določil RAE.
Komisija je z dopisom z dne 12. junija 2014 družbo DEI obvestila o ustavitvi postopka s to pritožbo (v nadaljevanju: sporni dopis). Družba DEI je zato pri Splošnem sodišču vložila tožbo za razglasitev ničnosti spornega dopisa, ki je bila vpisana pod opravilno številko T‑639/14.
Komisija je med tem postopkom zavrnila pritožbi družbe DEI s sklepom z dne 25. marca 2015 (v nadaljevanju: prvi sporni sklep), (
1
) pri čemer je ugotovila, prvič, da je pritožba iz leta 2012 postala brezpredmetna, in drugič, da družbi Metlen ni bila dodeljena nobena prednost v smislu člena 107(1) PDEU, ker je bila odločitev družbe DEI, da njun spor predloži arbitraži, v skladu z načelom zasebnega vlagatelja.
Družba DEI je zoper ta prvi sporni sklep pri Splošnem sodišču ponovno vložila ničnostno tožbo, ki je bila vpisana pod opravilno številko T‑352/15.
Splošno sodišče je s sklepom z dne 9. februarja 2016 (
2
) odločilo, da se postopek s tožbo v zadevi T‑639/14 ustavi. Sodišče, ki je odločalo o pritožbi, je ta sklep vseeno razveljavilo s sodbo z dne 31. maja 2017 (
3
) in zadevo vrnilo v razsojanje Splošnemu sodišču, pri katerem je bila ta zadeva vpisana pod opravilno številko T‑639/14 RENV.
Komisija je 14. avgusta 2017 sprejela drugi sklep, s katerim je razveljavila in nadomestila tako sporni dopis kot prvi sporni sklep (v nadaljevanju: drugi sporni sklep). (
4
) S tem drugim sklepom, ki je temeljil na enaki obrazložitvi, kot je navedena v prvem spornem sklepu, je potrjeno, prvič, da je pritožba iz leta 2012 postala brezpredmetna, ker je cena, ki je bila določena z arbitražno odločbo, retroaktivno nadomestila začasno ceno, ki jo je RAE določil z odločbo z dne 9. maja 2012, in drugič, da arbitražna odločba ne pomeni dodelitve državne pomoči v smislu člena 107(1) PDEU.
Družba DEI je tudi zoper drugi sporni sklep pri Splošnem sodišču vložila ničnostno tožbo, ki je bila vpisana pod opravilno številko T‑740/17.
Splošno sodišče je s sodbo z dne 22. septembra 2021 (
5
) tako sporni dopis kot prvi in drugi sporni sklep razglasilo za nične, ker je ugotovilo, da bi arbitražna odločba lahko družbi Metlen prinesla nezakonito prednost, ki jo je mogoče pripisati grški državi, in s tem omogočila ali podaljšala dodelitev nezakonite pomoči.
Sodišče, ki mu je bila predložena pritožba zoper to sodbo, je med drugim ugotovilo, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo s tem, da je presodilo, da je arbitražna odločba državni ukrep, ki lahko pomeni državno pomoč. (
6
)
Po mnenju Sodišča je Komisija, po eni strani, pravilno ugotovila, da je bil v okoliščinah obravnavane zadeve edini državni ukrep, ki je lahko pomenil državno pomoč, odločitev DEI, da z družbo Metlen sklene arbitražni sporazum, in, po drugi strani, da je bilo treba preveriti, ali bi zasebni gospodarski subjekt v običajnih tržnih razmerah navedeno odločitev sprejel pod enakimi pogoji, da bi se ugotovilo, ali je bila s to odločitvijo družbi Metlen podeljena prednost.
Sodišče je zato razveljavilo sodbo, zoper katero je bila vložena pritožba, in zadevi vrnilo v razsojanje Splošnemu sodišču, da odloči o razlogih in argumentih, navajanih pred njim, o katerih se Sodišče ni izreklo.
Presoja Splošnega sodišča
Družba DEI v utemeljitev tožbe za razglasitev ničnosti drugega spornega sklepa izpodbija možnost uporabe in, podredno, konkretno uporabo merila zasebnega vlagatelja v tem sklepu, da bi se preučilo, ali je bila družbi Metlen dodeljena prednost.
Splošno sodišče je najprej opozorilo, da pojem „pomoč“ v smislu člena 107(1) PDEU ne sme zajemati ukrepa, ki je bil v korist podjetja odobren iz sredstev države, kadar bi to podjetje enako prednost lahko pridobilo v okoliščinah, ki ustrezajo običajnim tržnim pogojem. Čeprav se presoja pogojev, pod katerimi je bila taka prednost dodeljena, načeloma opravi z uporabo načela zasebnega gospodarskega subjekta v tržnem gospodarstvu, je treba merilo, ki se konkretno uporabi v danem primeru, določiti zlasti glede na naravo tožbe, ki jo namerava vložiti zadevni javni subjekt. Med konkretnimi merili, ki jih je mogoče uporabiti v tem okviru, je tudi merilo zasebnega vlagatelja.
Po tem opozorilu je Splošno sodišče najprej zavrnilo različne trditve družbe DEI, s katerimi je ta izpodbijala možnost uporabe merila zasebnega vlagatelja v obravnavani zadevi.
Natančneje, v zvezi s trditvijo družbe DEI, da njene odločitve o sprejetju arbitraže ni mogoče preučiti z vidika merila zasebnega vlagatelja, ker ta odločitev ni gospodarska dejavnost, je Splošno sodišče poudarilo, da v skladu s sodno prakso ravnanje zasebnega gospodarskega subjekta v tržnem gospodarstvu načeloma vodijo obeti donosnosti. Družba DEI pa je s tem, da je spor predložila arbitraži pri RAE, poskušala doseči določeno donosnost v smislu te sodne prakse, ker ji je ta postopkovna izbira – glede na njena pojasnila – omogočila, da izterja vsaj del zneskov, ki jih dolguje družba Metlen, in to v najkrajšem možnem roku.
Ker je treba odločitev družbe DEI o uporabi arbitraže preučiti z vidika merila zasebnega vlagatelja, je Splošno sodišče s sklicevanjem na sodbo, izdano v pritožbenem postopku, zavrnilo tudi trditev družbe DEI, da bi bilo treba njeno ravnanje primerjati z ravnanjem hipotetičnega zasebnega gospodarskega subjekta glede cene, določene v arbitražni odločbi. Poleg tega dejstvo, da družba DEI ni mogla predvideti cene, ki naj bi bila določena z arbitražno odločbo, ne zadostuje za izključitev možnosti uporabe merila zasebnega vlagatelja v obravnavani zadevi.
V zvezi z uporabo merila zasebnega vlagatelja za dejansko stanje v obravnavani zadevi je Splošno sodišče nato preučilo trditve družbe DEI, s katerimi je želela dokazati, da se je Komisija pri uporabi navedenega merila v drugem spornem sklepu oprla na očitno napačno presojo dejstev ter ustreznega okvira in elementov, ki jih je treba presojati glede na navedeno merilo.
Splošno sodišče je za preučitev teh trditev najprej opozorilo, da je Komisija drugi sporni sklep sprejela po predhodni preučitvi v smislu člena 108(3) PDEU. V skladu s ciljem te določbe in dolžnostjo dobrega upravljanja, ki jo ima Komisija, je morala tako sprejeti potrebne ukrepe in preverjanja, da bi premagala morebitne težave, tako da bi odpravila vse obstoječe dvome o združljivosti obravnavanega ukrepa z notranjim trgom. Če s predhodno preučitvijo tega ukrepa ne bi bilo mogoče odpraviti vseh težav, ki so nastale pri presoji njegove združljivosti z notranjim trgom, bi morala Komisija začeti formalni postopek preiskave iz člena 108(2) PDEU, ne da bi imela v zvezi s tem diskrecijsko pravico.
Ob upoštevanju tega pojasnila je Splošno sodišče preverilo, ali je bilo na podlagi trditev družbe DEI mogoče ugotoviti dvome o združljivosti njene odločitve o sklenitvi arbitražnega sporazuma s pravom državnih pomoči, zaradi katerih naj bi morala Komisija začeti formalni postopek preiskave.
V zvezi s tem je Splošno sodišče, na eni strani, ugotovilo, da družba DEI ni predložila indicev, s katerimi bi bilo mogoče izpodbiti presojo dejstev, ki so vzrok spora, ki jo je opravila Komisija, in okoliščin, v katerih je bila zadeva predložena arbitražnemu sodišču, kot izhajajo iz drugega spornega sklepa.
Na drugi strani je Splošno sodišče zavrnilo trditev družbe DEI, da bi Komisija morala imeti resne težave pri presoji okoliščin, v katerih je družba DEI sprejela odločitev za arbitražo, ter zlasti položaja družbe Metlen in zadevnega trga.
Prvič, menilo je, da je odločitev družbe DEI, da svoj spor predloži arbitraži, v skladu z merilom „donosnosti“, ki bi ga zasledoval hipotetični preudarni zasebni vlagatelj, ki bi bil v položaju družbe DEI in bi deloval v običajnih tržnih razmerah, saj je ta izbira glede na pojasnila družbe DEI omogočala, da se v najkrajšem možnem času doseže plačilo zneskov, ki ji jih je dolgovala družba Metlen.
Drugič, Splošno sodišče je poudarilo, da je Komisija v skladu z zahtevami, ki jih je Sodišče navedlo v sodbi, izdani v pritožbenem postopku, na eni strani preučila okoliščine, v katerih je družba DEI sprejela odločitev o uporabi arbitraže, in na drugi strani preverila, ali bi zasebni gospodarski subjekt navedeno odločitev sprejel pod enakimi pogoji. V zvezi z zadnjenavedenim vidikom družba DEI tudi ni predložila nobenega dokaza, na podlagi katerega bi bilo mogoče sklepati, da bi morala Komisija izkazati dvome o uporabi arbitraže s strani običajno previdnega in skrbnega zasebnega gospodarskega subjekta, ki bi bil v enakem položaju kot družba DEI.
Tretjič, Splošno sodišče je poudarilo, da preučitev merila zasebnega vlagatelja ne pomeni, da bi morala Komisija dokazati, da bi zasebni gospodarski subjekt sprejel popolnoma enako odločbo kot družba DEI, ampak da je bila odločitev zadnjenavedenega razumna v tržnem gospodarstvu glede na okoliščine, v katerih je bila sprejeta.
Glede na navedeno je Splošno sodišče sklenilo, da družba DEI ni dokazala, da bi Komisija morala izkazati dvome pri uporabi merila zasebnega vlagatelja za dejstva v obravnavani zadevi, zaradi katerih naj bi morala začeti formalni postopek preiskave. Zato je zavrnilo trditve družbe DEI, s katerimi je izpodbijala uporabo navedenega merila s strani Komisije v drugem spornem sklepu.
Ker je Splošno sodišče ugotovilo, da je Komisija ob sprejetju drugega spornega sklepa lahko upravičeno ugotovila, da je pritožba iz leta 2012 zaradi arbitražne odločbe postala brezpredmetna, je poleg tega zavrnilo očitke v zvezi z odločitvijo Komisije, da ne bo ukrepala na podlagi pritožbe iz leta 2012.
Nazadnje, Splošno sodišče je zavrnilo tožbeni razlog družbe DEI, s katerim je ta izpodbijala zakonitost nadomestitve spornega dopisa in prvega spornega sklepa z drugim spornim sklepom, ker Komisija z zadnjenavedenim sklepom ni le umaknila spornega dopisa in prvega spornega sklepa, ampak je tudi pojasnila nezakonitost svojih aktov, ki jih je želela popraviti, v skladu z zahtevami, ki jih je Sodišče določilo v sodbi DEI/Komisija (C‑228/16 P).
Ob upoštevanju teh preudarkov je Splošno sodišče zavrnilo tožbo v zadevi T‑740/17 RENV in ugotovilo, da je treba postopek v zvezi s tožbama v zadevah T‑639/14 RENV II in T‑352/15 RENV ustaviti.
(
1
)	Sklep Komisije C(2015) 1942 final z dne 25. marca 2015 (zadeva SA.38101 (2015/NN) (ex 2013/CP) – Grčija – Domnevna državna pomoč, dodeljena družbi Alouminion SA v obliki cen električne energije, nižjih od stroškov, na podlagi arbitražne odločbe (UL 2015, C 219, str. 2).
(
2
)	Sklep z dne 9. februarja 2016, DEI/Komisija (T‑639/14, EU:T:2016:77).
(
3
)	Sodba z dne 31. maja 2017, DEI/Komisija (C‑228/16 P, EU:C:2017:409).
(
4
)	Sklep C(2017) 5622 final z dne 14. avgusta 2017 (zadeva SA.38101 (2015/NN) (ex 2013/CP) – Grčija – Domnevna državna pomoč, dodeljena družbi Alouminion SA v obliki cen električne energije, nižjih od stroškov, na podlagi arbitražne odločbe) (UL 2017, C 291, str. 2).
(
5
)	Sodba z dne 22. septembra 2021, DEI/Komisija (T‑639/14 RENV, T‑352/15 in T‑740/17, EU:T:2021:604).
(
6
)	Sodba z dne 22. februarja 2024, Mytilinaios/DEI in Komisija (C‑701/21 P in C‑739/21 P, EU:C:2024:146; v nadaljevanju: sodba, izdana v pritožbenem postopku).