SODBA SPLOŠNEGA SODIŠČA (drugi senat, ki zaseda v sestavi petih sodnikov)
z dne 15. aprila 2026(*)
„ Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Obdavčenje – Trošarine – Trošarine za tobačne izdelke – Člen 5(1) Direktive 2011/64/EU – Razlaga pojma ‚tobak za kajenje‘ – Upoštevanje določb Kombinirane nomenklature in pojasnjevalnih opomb – Veljavnost – Pravna varnost – Načelo zakonitosti kazenskih sankcij “
V zadevi T‑190/25,
katere predmet je predlog za sprejetje predhodne odločbe na podlagi člena 267 PDEU, ki ga je vložilo Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (vrhovno sodišče Litve) z odločbo z dne 27. februarja 2025, ki je na Sodišče prispela 27. februarja 2025, v kazenskem postopku zoper
A. K.,
„Tabako lapai“ UAB,
ob udeležbi
Lietuvos Respublikos generalinė prokuratūra,
SPLOŠNO SODIŠČE (drugi senat, ki zaseda v sestavi petih sodnikov),
v sestavi N. Półtorak, predsednica, G. Hesse (poročevalec), sodnik, G. Steinfatt, sodnica, D. Petrlík in I. Dimitrakopoulos, sodnika,
generalna pravobranilka: M. Brkan,
sodni tajnik: V. Di Bucci,
na podlagi tega, da je Sodišče 19. marca 2025 na podlagi člena 50b, tretji odstavek, Statuta Sodišča Evropske unije predlog za sprejetje predhodne odločbe preneslo na Splošno sodišče,
ob upoštevanju področij iz člena 50b, prvi odstavek, točka (b), Statuta Sodišča Evropske unije in neobstoja samostojnega vprašanja glede razlage v smislu člena 50b, drugi odstavek, navedenega statuta,
na podlagi pisnega dela postopka,
ob upoštevanju stališč, ki so jih predložili:
–        za litovsko vlado V. Kazlauskaitė-Švenčionienė, agentka,
–        za Svet Evropske unije R. Liudvinavičiūtė, S. Santoro in O. Segnana, agenti,
–        za Evropsko komisijo M. Björkland, A. Demeneix in J. Jokubauskaitė, agenti,
na podlagi sklepa, sprejetega po opredelitvi generalne pravobranilke, da bo v zadevi razsojeno brez sklepnih predlogov,
izreka naslednjo
Sodbo
1        Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša, na eni strani, na razlago člena 5(1)(a) Direktive Sveta 2011/64/EU z dne 21. junija 2011 o strukturi in stopnjah trošarine, ki velja za tobačne izdelke (UL 2011, L 176, str. 24) ter tarifnih številk 2401 in 2403 Kombinirane nomenklature iz Priloge I k Uredbi Sveta (EGS) št. 2658/87 z dne 23. julija 1987 o tarifni in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 2, zvezek 2, str. 382), kakor je bila spremenjena z Uredbo Sveta (ES) št. 254/2000 z dne 31. januarja 2000 (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 2, zvezek 9, str. 357), v različici, ki izhaja iz Izvedbene uredbe Komisije (EU) 2017/1925 z dne 12. oktobra 2017 (UL 2017, L 282, str. 1) (v nadaljevanju: KN), ter na drugi strani, na veljavnost člena 5(1)(a) Direktive 2011/64 in KN glede na člen 49(1) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah (v nadaljevanju: Listina) in splošno načelo pravne varnosti.
2        Ta predlog je bil vložen v okviru kazenskega postopka zoper družbo „Tabako lapai“ UAB, družbo litovskega prava, in A. K., njenega direktorja, v zvezi s kaznivimi dejanji na področju trošarin.
Pravni okvir
Pravo Unije
Direktiva 2011/64
3        V uvodnih izjavah 2, 3, 8 in 9 Direktive 2011/64 je navedeno:
„(2)      Davčna zakonodaja Unije o tobačnih izdelkih mora zagotoviti pravilno delovanje notranjega trga in hkrati visoke ravni varovanja zdravja […].
(3)      Eden od ciljev Pogodbe Evropske unije je ohranjanje ekonomske unije, katere značilnosti so podobne tistim na domačem trgu, znotraj katerega je zdrava konkurenca. Glede tobačnih izdelkov doseganje tega cilja predpostavlja, da v državah članicah obdavčenje, ki vpliva na porabo izdelkov iz tega sektorja, ne izkrivlja pogojev konkurenčnosti in ne ovira prostega pretoka znotraj Unije.
[…]
(8)      Zaradi enotnega in pravičnega obdavčenja je treba opredelitev cigaret, cigar in cigarilosov ter drugega tobaka za kajenje določiti tako, […] da se tobak za kajenje, ki je v številnih pogledih podoben drobno rezanemu tobaku za zvijanje cigaret, za trošarinske namene obravnava kot drobno rezani tobak […].
(9)      Kar zadeva trošarine[,] mora uskladitev struktur imeti za posledico konkurenco med različnimi kategorijami tobačnih izdelkov iz iste skupine, ki naj je obračunavanje davkov ne izkrivlja in mora pripeljati do odprtja nacionalnih trgov držav članic.“
4        Člen 1 Direktive 2011/64, naslovljen „Vsebina“, določa:
„Ta direktiva določa splošna načela za uskladitev strukture in stopenj trošarine, s katero države članice obdavčijo tobačne izdelke.“
5        Člen 2(1) Direktive 2011/64/ES določa:
„Za namene te direktive so tobačni izdelki:
[…]
(c)      tobak za kajenje:
(i)      drobno rezan tobak za zvijanje cigaret;
(ii)      drug tobak za kajenje.“
6        Člen 5(1) Direktive 2011/64 določa:
„Za namene te direktive je tobak za kajenje:
(a)      tobak, ki je rezan ali kako drugače razkosan, zvit ali stisnjen v kose in ga je mogoče kaditi brez nadaljnje industrijske obdelave;
(b)      tobačni odpadek […].“
KN
7        Drugi del KN, naslovljen „Seznam carin“, vsebuje Oddelek IV, naslovljen „Proizvodi živilske industrije; pijače, alkoholne tekočine in kis; tobak in tobačni nadomestki“, ki vsebuje poglavje 24 KN, naslovljeno „Tobak in izdelani tobačni nadomestki“. To poglavje zajema naslednje številke in podštevilke:
Oznaka KN
Poimenovanje
2401
Nepredelan tobak; tobačni odpadki
[…]
[…]
2403
Drug predelan tobak in izdelani tobačni nadomestki; homogeniziran ali rekonstituiran tobak; tobakovi ekstrakti in esence:
– Tobak za kajenje, ki vsebuje ali ne vsebuje tobačne nadomestke v kakršnem koli razmerju
[…]
[…]
2403 19
– – drug
2403 19 10
– – – v izvirnem pakiranju z neto vsebino do vključno 500 g
2403 19 90
– – – drug
[…]
[…]
Pojasnjevalne opombe kombinirane nomenklature
8        V Pojasnjevalnih opombah kombinirane nomenklature Evropske unije (UL 2015, C 76, str. 1), kakor so bile spremenjene (UL 2016, C 121, str. 4) (v nadaljevanju: pojasnjevalne opombe KN), je v delu, v katerem se nanašajo na poglavje 24 KN, v zvezi s tarifnima podštevilkama 2403 19 10 in 2403 19 90 določeno, da je „[t]obak za kajenje […] tobak, ki je narezan ali kako drugače raztrgan, nato zvit ali stisnjen v bloke, ki jih je mogoče kaditi brez nadaljnje industrijske obdelave“.
9        Priloga A k poglavju 24 pojasnjevalnih opomb KN, naslovljena „Preskus kajenja za tobak in tobačne izdelke“, v delu, ki se nanaša na „cilj“, določa:
„Cilj preskusa kajenja je določiti harmonizirano metodo za razlikovanje med predelanim tobakom (tobakom, primernim za kajenje brez nadaljnje predelave) s tarifno številko 2403 in nepredelanim tobakom s tarifno številko 2401. Za razlikovanje med predelanim tobakom s tarifno številko 2403 in nepredelanim tobakom s tarifno številko 2401 se opravi preskus kajenja. […]“
10      Priloga A k poglavju 24 pojasnjevalnih opomb KN v delu, ki se nanaša na „pripravo vzorca“, določa:
„Vzorec se temeljito premeša in po potrebi opravi podvzorčenje s postopkom četrtinjenja. Ko je vzorec suh (vsebuje manj kot 8 mas. % vode), ga je treba vsaj 48 ur kondicionirati (pri temperaturi 22 ± 1 °C in vlažnosti 60 ± 3 %).
Vzorca se ne sme na noben način rezati, drobiti, mleti ali kako drugače razkosati.“
Litovsko pravo
Litovski kazenski zakonik
11      Člen 1992 Lietuvos Respublikos baudžiamasis kodeksas (litovski kazenski zakonik) z dne 26. septembra 2000 (Žin., 2000, št. 89‑2741), kakor je bil spremenjen, naslovljen „Nezakonito posedovanje trošarinskih izdelkov“, v odstavku 1 določa:
„Kdor v nasprotju s predpisanim postopkom pridobi, poseduje, prevaža, odpremlja, uporablja ali prodaja trošarinsko blago, katerega vrednost presega 150 [minimalne življenjske ravni], ne presega pa 400 [minimalne življenjske ravni], se kaznuje z denarno kaznijo ali zaporno kaznijo do štirih let.“
12      Člen 202(1) litovskega kazenskega zakonika, naslovljen „Nezakonito opravljanje gospodarske, trgovske, finančne ali poklicne dejavnosti“, določa:
„Kdor poklicno ali v velikem obsegu opravlja gospodarsko, trgovsko, finančno ali poklicno dejavnost, ne da bi imel dovoljenje (licenco), potrebno za to dejavnost, ali na kakršen koli drug nezakonit način, se kaznuje z naložitvijo dela v splošno korist, denarno kaznijo ali zaporno kaznijo do štirih let.“
Litovski zakon o trošarinah
13      V členu 2(1) Lietuvos Respublikos akcizų statymas Nr. IX-569 (litovski zakon o trošarinah št. IX-569) z dne 30. oktobra 2001 (Žin., 2001, št. 98‑3442), kakor je bil spremenjen, so med trošarinskimi izdelki navedeni tobačni izdelki.
14      V skladu s členom 3, točka 9, litovskega zakona o trošarinah pojem „tobačni izdelki“ zajema cigarete, cigare, cigarilose in tobak za kajenje. Poleg tega člen 3, točka 27(1), navedenega zakona določa, da „tobak za kajenje“ pomeni tobak, ki je bil natrgan, rezan ali kako drugače razkosan, zvit ali stisnjen v kose (kocke), ki ga je mogoče kaditi brez nadaljnje industrijske obdelave.
15      Člen 3, točka 38, litovskega zakona o trošarinah določa:
„V tem zakonu in v njegovih prilogah so oznake izdelkov navedene v skladu z različico KN za tekoče leto, kot je navedena v ustrezni direktivi Sveta o obdavčitvi zadevnih izdelkov.“
Litovski zakon o nadzoru nad tobakom, tobačnimi izdelki in izdelki, povezanimi s tobačnimi izdelki
16      V skladu s členom 2, točka 20, Lietuvos Respublikos tabako, tabako gaminių ir su jais susijusių gaminių kontrolės įstatymas Nr. I‑1143 (litovski zakon o nadzoru nad tobakom, tobačnimi izdelki in izdelki, povezanimi s tobačnimi izdelki, št. I‑1143) z dne 20. decembra 1995 (Žin., 1996, št. 11‑281), kakor je bil spremenjen, pojem „nepredelan tobak“ zajema tobačne liste in druge dele tobaka, ki so celi in niso drugače predelani, razen tistih, ki se v skladu z litovskim zakonom o trošarinah štejejo za tobačne izdelke.
Postopek v glavni stvari in vprašanja za predhodno odločanje
17      Predlog za sprejetje predhodne odločbe spada v okvir kazenskega postopka zoper družbo Tabako lapai in A. K., ki sta obtožena, da sta brez dovoljenja proizvajala in skladiščila velike količine tobačnih izdelkov, ki so predmet trošarine.
18      Družba Tabako lapai je bila uvoznica in izvoznica tobačnih surovin. Uvoženi tobak je delno predelala, tako da ga je v bistvu natrgala, razdelila, navlažila, razdrobljene liste delno ali popolnoma razpecljala in ga pakirala v plastične vreče po 20 kilogramov. Tobak pa ni bil rezan. Ta delno predelani tobak je nato izvozila v druge države članice Evropske unije.
19      Carinski laboratorij je bil zadolžen za preverjanje, ali tako obdelani tobak dejansko ni tobačni izdelek in torej ne spada v kategorijo trošarinskih izdelkov. V ta namen je strokovnjak v laboratoriju opravil preizkus kajenja, na podlagi katerega je ugotovil, da tobak, najden v skladišču družbe Tabako lapai, ustreza opisu tobačnih izdelkov in, natančneje, opisu tobaka za kajenje. Da je ta strokovnjak lahko prišel do te ugotovitve, je moral vzorec zadevnega tobaka razrezati, ga namestiti v cigaretni tulec in pokaditi. Tako je, potem ko je izvedel nekaj preprostih pripravljalnih ravnanj, in sicer to, da je vzorec ročno razrezal oziroma ga razdelil, lahko dokazal, da je bil ta tobak primeren za kajenje.
20      Lietuvos apeliacinis teismas (pritožbeno sodišče Litve) je s sodbo z dne 28. marca 2024 družbo Tabako lapai in A. K. spoznalo za kriva kaznivih dejanj iz člena 2(1) in iz člena 202(1) litovskega kazenskega zakonika ter ju obsodilo na kazen likvidacije oziroma na denarno kazen. Družba Tabako lapai in A. K. sta zoper to sodbo vložila kasacijsko pritožbo pri Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (vrhovno sodišče Litve), ki je predložitveno sodišče.
21      Predložitveno sodišče meni, da operacija, pri kateri se za namene preizkusa kajenja vzorec tobaka ročno razreže, ni „nadaljnja industrijska obdelava“ v smislu člena 5(1)(a) Direktive 2011/64 in sodne prakse Sodišča ter da se zato lahko tobak iz postopka v glavni stvari šteje za „tobak za kajenje“. Vendar navaja, da ker je ta postopek v nasprotju s pogoji za preizkuse kajenja, določene v pojasnjevalnih opombah KN, škodoval celovitosti vzorca, bi bilo, kar zadeva uporabo carinskih dajatev, za isti tobak mogoče šteti, da ga ni mogoče kaditi brez „nadaljnje industrijske obdelave“, in bi ga bilo treba uvrstiti pod tarifno številko 2401 KN kot „nepredelan tobak“.
22      Predložitveno sodišče meni, da čeprav se je zakonodajalec Unije odločil, kar zadeva opredelitev izdelkov, da ne bo vzpostavil neposredne povezave med ureditvijo trošarin in ureditvijo carin, obstajajo razumni dvomi o upravičenosti položaja, v katerem bi bil isti tobak v teh dveh ureditvah obravnavan različno, tako z vidika možnosti kajenja brez „nadaljnje industrijske obdelave“ kot tudi z vidika njegove opredelitve za „tobak za kajenje“.
23      Predložitveno sodišče se sprašuje, ali v tem okviru zgolj dejstvo, da se Direktiva 2011/64 na pojasnjevalne opombe KN ne sklicuje direktno, zadostuje za to, da se te pojasnjevalne opombe ne uporabljajo pri opredelitvi „tobačnih izdelkov“ v smislu te direktive. Sprašuje se tudi, ali ureditev Unije, v skladu s katero je tobak, namenjen kajenju, opisan in opredeljen z enakimi izrazi tako na področju carin kot tudi na področju trošarin, vendar se lahko obravnava različno glede na metodo, ki se uporablja za preizkus kajenja, določen v pojasnjevalnih opombah KN, izpolnjuje zahteve splošnega načela pravne varnosti. Zlasti se sprašuje, ali ta ureditev zadevnim osebam omogoča, da razumno predvidijo, ali lahko njihovo ravnanje v zvezi z blagom, ki je predmet trošarine, povzroči njihovo kazensko ali kazenski enakovredno odgovornost.
24      V teh okoliščinah je Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (vrhovno sodišče Litve) prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo ta vprašanja:
„1.      Ali se lahko nacionalno sodišče pri ugotavljanju, ali je zadevni tobak v postopku v glavni stvari ‚tobak za kajenje‘ v smislu člena 5(1) Direktive 2011/64, ter pri uporabi opredelitve iz te določbe in upoštevne sodne prakse Sodišča Evropske unije sklicuje tudi na določbe Uredbe št. 2658/87 v zvezi z uvrstitvijo tega tobaka in na pojasnjevalne opombe [KN]?
2.      Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen:
(1)      Ali je treba člen 5(1)(a) Direktive 2011/64 razlagati tako, da je treba tobak šteti za ‚tobak za kajenje‘, čeprav je v skladu z [Izvedbeno uredbo 2017/1925] uvrščen pod tarifno številko [KN] 2403 (predelani tobak), ne da bi bili izpolnjeni pogoji za preskus kajenja, opisani v Prilogi k Pojasnjevalnim opombam [KN], kakor v obravnavani zadevi?
(2)      Kako je za uvrstitev tobaka v skladu z [Izvedbeno uredbo] 2017/1925 treba razlagati tarifno številko KN 2401 (nepredelan tobak), kadar je rezultat preskusa kajenja, opravljenega v skladu s pojasnjevalnimi opombami [KN], negativen, tobak pa se na podlagi člena 5(1)(a) Direktive 2011/64 šteje za tobačni izdelek?
3.      Če je odgovor na prvo vprašanje nikalen, ali je taka ureditev, po kateri je tobak za kajenje v bistvu opredeljen enako, na podlagi člena 5(1)(a) Direktive 2011/64 in [KN] pa je uvrščen različno, neskladna s splošnim načelom pravne varnosti in načelom nulla poena sine lege iz člena 49(1) [Listine]?“
Vprašanja za predhodno odločanje
Prvo vprašanje
25      Predložitveno sodišče s prvim vprašanjem v bistvu sprašuje, ali se je treba pri razlagi člena 5(1)(a) Direktive 2011/64 opreti na tarifne številke KN in pojasnjevalne opombe KN.
26      V skladu s sodno prakso Sodišča je namen Direktive 2011/64, kot izhaja iz njenega člena 1, določiti splošna načela za harmonizacijo strukture in stopenj trošarine, s katero države članice obdavčijo tobačne izdelke. Ta direktiva je torej del davčne zakonodaje Unije, ki se uporablja za tobačne izdelke in katere namen je – v skladu z uvodno izjavo 2 navedene direktive – zagotoviti pravilno delovanje notranjega trga, hkrati pa visoko raven varovanja zdravja (sodba z dne 6. aprila 2017, Eko-Tabak, C‑638/15, EU:C:2017:277, točka 17).
27      Poleg tega je iz uvodne izjave 3 Direktive 2011/64 razvidno, da je njen namen zagotoviti, da v državah članicah davki, ki se pobirajo na porabo izdelkov iz sektorja tobačnih izdelkov, ne izkrivljajo pogojev konkurence in ne ovirajo njihovega prostega pretoka znotraj Unije. Zlasti je v uvodni izjavi 8 te direktive v bistvu navedeno, da bi bilo treba izdelke, ki so v številnih pogledih podobni izdelkom, na katere se nanaša navedena direktiva, obravnavati kot te izdelke, medtem ko mora v skladu z uvodno izjavo 9 te direktive harmonizacija struktur trošarin imeti za posledico konkurenco med različnimi kategorijami tobačnih izdelkov iz iste skupine, ki naj je obračunavanje davkov ne izkrivlja in ki mora pripeljati do odprtja nacionalnih trgov držav članic (sodba z dne 6. aprila 2017, Eko-Tabak, C‑638/15, EU:C:2017:277, točka 18).
28      Opozoriti je treba tudi, da se pri razlagi Direktive 2011/64 pojma „tobak za kajenje“ ob upoštevanju ciljev te direktive ne sme razlagati ozko (sodba z dne 6. aprila 2017, Eko-Tabak, C‑638/15, EU:C:2017:277, točka 24).
29      Kar zadeva pojem „industrijska obdelava“ iz člena 5(1)(a), ta pojem navadno zajema predelavo surovin v materialne dobrine po standardiziranem postopku, ki je običajno obsežna (glej v tem smislu sodbo z dne 6. aprila 2017, Eko-Tabak, C‑638/15, EU:C:2017:277, točka 30).
30      Iz sodne prakse Sodišča je v bistvu razvidno, da preprosto izvedljiva ravnanja, katerih namen je nedokončan tobačni izdelek pripraviti za kajenje – kot je vstavitev zvitka tobaka v tulec iz cigaretnega papirja – niso „industrijska obdelava“ (glej sodbo z dne 6. aprila 2017, Eko-Tabak, C‑638/15, EU:C:2017:277, točka 31 in navedena sodna praksa).
31      V teh okoliščinah je treba šteti, da je tobačni izdelek, ki je pripravljen ali ga je za kajenje mogoče enostavno pripraviti z neindustrijskimi sredstvi, mogoče kaditi brez nadaljnje „industrijske obdelave“ v smislu člena 5(1)(a) Direktive 2011/64 (sodba z dne 6. aprila 2017, Eko-Tabak, C‑638/15, EU:C:2017:277, točka 32).
32      Predložitveno sodišče mora presoditi, ali tobačni izdelek, kakršen je ta iz postopka v glavni stvari, izpolnjuje to merilo in ga je torej mogoče opredeliti za „tobak za kajenje“ v smislu člena 5(1)(a) Direktive 2011/64.
33      Na to presojo ne more vplivati to, da je v nasprotju z Direktivo 2011/64 v pojasnjevalnih opombah KN zahtevan preizkus kajenja, da bi se ugotovilo, ali nek izdelek spada v kategorijo „nepredelan tobak“ ali pa v kategorijo „tobak za kajenje“, da se za izpolnitev pogojev iz tega preizkusa vzorca ne sme na noben način rezati, drobiti, mleti ali kako drugače razkosati in da je v obravnavani zadevi oseba, ki je izvedla preizkus kajenja, vzorec tobaka iz postopka v glavni stvari, preden je ta preizkus opravila, ročno razrezala.
34      V zvezi s tem je treba ugotoviti, da se funkcija in namen tarifnih številk KN razlikujeta od funkcije in namena določb Direktive 2011/64.
35      KN je bila namreč z Uredbo št. 2658/87 uvedena za potrebe skupne carinske tarife in statistike zunanje trgovine Unije. Cilj Direktive 2011/64 pa je zagotoviti pravilno delovanje notranjega trga in hkrati visoko raven varovanja zdravja. Ta cilj, kot izhaja iz sodne prakse, navedene v točki 28 zgoraj, med drugim nasprotuje ozki razlagi pojma „tobak za kajenje“ v smislu te direktive. Navedena direktiva in KN sta torej dva različna regulativna okvira, ki se lahko razlagata različno.
36      V primeru razhajanja med uvrstitvijo iz Direktive 2011/64 ter uvrstitvijo, ki izhaja iz KN in njenih pojasnjevalnih opomb, pojasnjevalne opombe KN ne morejo poseči v uvrstitev izdelkov v kategorijo tobaka za kajenje za namene Direktive 2011/64. Te pojasnjevalne opombe namreč ne morejo imeti nikakršnega vpliva na opredelitev tobaka za kajenje v smislu Direktive 2011/64. V zvezi s tem je treba navesti, da – drugače od ostalih direktiv, ki se nanašajo na nekatere trošarinske izdelke, kot je Direktiva Sveta 2003/96/ES z dne 27. oktobra 2003 o prestrukturiranju okvira Skupnosti za obdavčitev energentov in električne energije (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 9, zvezek 1, str. 405) – Direktiva 2011/64 pri opredelitvi tobačnih izdelkov, ki spadajo na njeno področje uporabe, ne napotuje na oznake KN (glej v tem smislu sodbo z dne 11. aprila 2019, Skonis ir kvapas, C‑638/17, EU:C:2019:316, točki 45 in 46).
37      Zato je treba na prvo vprašanje odgovoriti, da je treba člen 5(1)(a) Direktive 2011/64 razlagati tako, da se za opredelitev izdelka za „tobak za kajenje“ v smislu te določbe ni treba opreti na tarifne številke KN in na pojasnjevalne opombe KN.
Drugo vprašanje
38      Glede na odgovor na prvo vprašanje na drugo vprašanje ni treba odgovoriti.
Tretje vprašanje
39      Predložitveno sodišče s tretjim vprašanjem v bistvu sprašuje, ali so Direktiva 2011/64, Izvedbena uredba 2017/1925 in pojasnjevalne opombe KN v delu, v katerem je v njih kategorija „tobak za kajenje“, kar zadeva uporabo carin in trošarin, opisana in opredeljena enako, mogoče pa je, da se isti izdelek za uvrstitev v to kategorijo obravnava različno glede na metodo, uporabljeno za preizkus kajenja, določeno v pojasnjevalnih opombah KN, veljavne glede na splošno načelo pravne varnosti in načelo zakonitosti kaznivih dejanj in kazni, določeno v členu 49(1) Listine, saj so določbe Direktive 2011/64 v bistvu referenčna zakonodaja za opredelitev predmeta kaznivih dejanj, določenih v nacionalni zakonodaji.
40      Navesti je treba, da je predložitveno sodišče tretje vprašanje postavilo za primer, da je odgovor na prvo vprašanje nikalen. V zvezi s tem iz odgovora na navedeno vprašanje izhaja – kot je razvidno iz točk od 26 do 32 zgoraj – kar pa mora preveriti predložitveno sodišče, da je izdelek, kakršen je ta iz postopka v glavni stvari, izdelek, za katerega se pobira trošarina kot za „tobak za kajenje“ v smislu člena 5(1)(a) Direktive 2011/64. To velja tudi, če tega proizvoda ni mogoče opredeliti za „tobak za kajenje“ v smislu Izvedbene uredbe 2017/1925 in pojasnjevalnih opomb KN, ker ne izpolnjuje meril preizkusa kajenja, opisanega v teh pojasnjevalnih opombah.
41      V teh okoliščinah predložitveno sodišče sprašuje, ali je to razhajanje pri opredelitvi enega in istega proizvoda v skladu z načelom pravne varnosti in načelom zakonitosti kaznivih dejanj in kazni.
42      Iz ustaljene sodne prakse izhaja, da načelo pravne varnosti zlasti zahteva, da so pravna pravila jasna in natančna ter da imajo predvidljive učinke, predvsem kadar imajo lahko neugodne posledice za posameznike in podjetja (glej v tem smislu sodbo z dne 29. januarja 2026, Keladis I in Keladis II, C‑72/24 in C‑73/24, EU:C:2026:51, točka 163 in navedena sodna praksa).
43      Poleg tega člen 49(1), prvi stavek, Listine zahteva, da morajo biti kazniva dejanja in kazni, s katerimi se ta kazniva dejanja kaznujejo, jasno opredeljena z zakonom, ta pogoj pa je izpolnjen, kadar lahko posameznik iz besedila zadevne določbe in po potrebi iz razlage te določbe, ki jo poda sodišče, razbere, za katera dejanja in opustitve kazensko odgovarja (glej v tem smislu sodbo z dne 9. septembra 2021, Ministère public (Ekstrateritorialne sankcije), C‑906/19, EU:C:2021:715, točka 46 in navedena sodna praksa).
44      Okoliščina, da se ureditev sklicuje na široke pojme, ki jih je treba postopoma pojasniti, načeloma ne nasprotuje temu, da bi se za to ureditev štelo, da določa jasna in natančna pravila, ki posamezniku omogočajo, da predvidi, katera dejanja in opustitve so lahko predmet kazenskih sankcij. V zvezi s tem je pomembno, ali je mogoče vtis dvoumnosti ali nejasnosti teh pojmov odpraviti z uporabo običajnih metod razlage prava (sodba z dne 29. julija 2024, Belgian Association of Tax Lawyers in drugi, C‑623/22, EU:C:2024:639, točka 44 in navedena sodna praksa).
45      Nazadnje, Sodišče je poudarilo, da je stopnja zahtevane predvidljivosti v veliki meri odvisna od vsebine zadevnega besedila, področja, ki ga to pokriva, ter števila in statusa njegovih naslovnikov. Predvidljivost zakona ne nasprotuje temu, da zadevna oseba poseže po pojasnjevalnih napotkih, da bi v okoliščinah obravnavane zadeve razumno ocenila posledice, ki lahko nastanejo zaradi določenega dejanja. To zlasti velja za strokovnjake, ki so vajeni, da morajo pri opravljanju svoje dejavnosti izkazovati veliko skrbnost. Zato je od njih mogoče pričakovati, da posebej pazijo na to, da ocenijo tveganja, ki jih taka dejavnost prinaša (glej sodbo z dne 29. julija 2024, Belgian Association of Tax Lawyers in drugi, C‑623/22, EU:C:2024:639, točka 45 in navedena sodna praksa).
46      V obravnavani zadevi, kot je razvidno iz točk od 34 do 36 zgoraj, so metode razlage prava Unije zadevnim osebam omogočale, da predvidijo, da je izdelek, kot je izdelek iz postopka v glavni stvari, mogoče uvrstiti v kategorijo „tobak za kajenje“ v smislu člena 5(1)(a) Direktive 2011/64, tudi če ga ni mogoče opredeliti za „tobak za kajenje“ v smislu Izvedbene uredbe 2017/1925 in pojasnjevalnih opomb KN. Namreč, po eni strani, iz teleološke razlage teh dveh regulativnih okvirov, ki nimata kazenske narave, je bilo razvidno, da imata različna cilja. Namen KN je izpolnjevanje zahtev tako skupne carinske tarife kot tudi statistik zunanje trgovine Unije (glej v tem smislu sodbo z dne 12 decembra 2013, HARK, C‑450/12, EU:C:2013:824, točka 10). Cilj Direktive 2011/64 pa je zagotoviti pravilno delovanje notranjega trga in hkrati visoko raven varovanja zdravja (sodba z dne 6. aprila 2017, Eko-Tabak, C‑638/15, EU:C:2017:277, točka 17). Na drugi strani, ker Direktiva 2011/64 ne napotuje na oznake KN za opredelitev tobačnih izdelkov, ki spadajo na področje uporabe te direktive, na podlagi jezikovne razlage ni bilo mogoče sklepati, da je bil namen Izvedbene uredbe 2017/1925 in pojasnjevalnih opomb KN določiti uvrstitev izdelkov v kategorijo „tobak za kajenje“ v smislu člena 5(1)(a) Direktive 2011/64.
47      Ta ugotovitev je bila potrjena s sodbo z dne 11. aprila 2019, Skonis ir kvapas (C‑638/17, EU:C:2019:316, točki 45 in 46), iz katere izhaja, da pojasnjevalne opombe KN nikakor ne morejo vplivati na opredelitev cigar ali cigarilosov v smislu člena 4(1) Direktive 2011/64.
48      Glede na sodno prakso, navedeno v točkah 44 in 45 zgoraj, ni mogoče šteti, da razlika v opredelitvi „tobaka za kajenje“ v Direktivi 2011/64 in na podlagi KN ne izpolnjuje zahtev splošnega načela pravne varnosti in načela zakonitosti kaznivih dejanj in kazni, določenega v členu 49(1) Listine.
49      Zato zakonodajalec Unije ni kršil tega načela s tem, da je sprejel dve ureditvi na različnih področjih z različnimi cilji, na podlagi katerih je mogoče en in isti proizvod glede na ureditev, ki se uporablja, razvrstiti v različni kategoriji.
50      Iz navedenega izhaja, da pri preučitvi tretjega vprašanja ni bil ugotovljen noben element, ki bi vplival na veljavnost Direktive 2011/64, Izvedbene uredbe 2017/1925 in pojasnjevalnih opomb KN glede na splošno načelo pravne varnosti in načelo zakonitosti kaznivih dejanj in kazni, določeno v členu 49(1) Listine.
Stroški
51      Ker je ta postopek za stranke v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred predložitvenim sodiščem, to odloči o stroških. Stroški za predložitev stališč Splošnemu sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, se ne povrnejo.
Iz teh razlogov je
SPLOŠNO SODIŠČE (drugi senat, ki zaseda v sestavi petih sodnikov)
razsodilo:
1.      Člen 5(1)(a) Direktive 2011/64/EU Sveta z dne 21. junija 2011 o strukturi in stopnjah trošarin za tobačne izdelke
je treba razlagati tako, da
se za opredelitev izdelka za „tobak za kajenje“ v smislu te določbe ni treba opreti na tarifne številke Kombinirane nomenklature iz Priloge I k Uredbi Sveta (EGS) št. 2658/87 z dne 23. julija 1987 o tarifni in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi, kakor je bila spremenjena z Uredbo Sveta (ES) št. 254/2000 z dne 31. januarja 2000, v različici, ki izhaja iz Izvedbene uredbe Komisije (EU) 2017/1925 z dne 12. oktobra 2017, in na Pojasnjevalne opombe kombinirane nomenklature Evropske unije.
2.      Pri preučitvi vidikov, na katere se nanaša tretje vprašanje, ni bil ugotovljen noben element, ki bi vplival na veljavnost Direktive 2011/64, Izvedbene uredbe 2017/1925 in Pojasnjevalnih opomb kombinirane nomenklature Evropske unije glede na splošno načelo pravne varnosti in načelo zakonitosti kaznivih dejanj in kazni, določeno v členu 49(1) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah.
Półtorak
Hesse
Steinfatt
Petrlík
Dimitrakopoulos
Razglašeno na javni obravnavi v Luxembourgu, 15. aprila 2026.
Podpisi
*      Jezik postopka: litovščina.