62022CJ0029_RES
Združeni zadevi C‑29/22 P in C‑44/22 P
KDinKS
proti
Svetu Evropske unije in drugim
Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 10. septembra 2024
„Pritožba – Skupna zunanja in varnostna politika (SZVP) – Skupni ukrep 2008/124/SZVP – Misija Evropske unije za krepitev pravne države na Kosovu (Eulex Kosovo) – Odškodninska tožba – Škoda, ki naj bi nastala zaradi različnih dejanj in opustitev Sveta Evropske unije, Evropske komisije in Evropske službe za zunanje delovanje (ESZD) v okviru izvajanja tega skupnega ukrepa – Nezadostnost preiskav o mučenju, izginotju in umoru oseb – Pristojnost Sodišča Evropske unije za odločanje o tej tožbi – Člen 24(1), drugi pododstavek, zadnji stavek, PEU – Člen 275 PDEU“
Skupna zunanja in varnostna politika – Pristojnost sodišča Unije – Odškodninska tožba – Tožba, ki se nanaša na dejanja oziroma opustitve na področju te politike – Tožba, ki se ne nanaša niti na nadzor nad spoštovanjem člena 40 PEU niti na omejevalne ukrepe proti fizičnim ali pravnim osebam – Izključitev – Združljivost te omejitve pristojnosti Sodišča s členom 47 Listine o temeljnih pravicah, členoma 6 in 13 Evropske konvencije o človekovih pravicah, členom 6(2) PEU ter členoma 268 in 340 PDEU
(Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, členi 47, 51(1) in 52(7); členi 2, 3(5), 5(1) in (2), 6, 13(2), 19, 21, 23, 24(1) in 40 PEU; členi 68, 275, drugi odstavek, 340 in 344 PDEU; Skupni ukrep Sveta 2008/124)
(Glej točke 62, 63, od 66 do 73, od 77 do 82, od 85 do 87, od 90 do 92 in 94.)
Skupna zunanja in varnostna politika – Pristojnost sodišča Unije – Odškodninska tožba – Tožba, ki se nanaša na dejanja oziroma opustitve na področju te politike – Tožba, ki se ne nanaša niti na nadzor nad spoštovanjem člena 40 PEU niti na omejevalne ukrepe proti fizičnim ali pravnim osebam – Zadevna dejanja oziroma opustitve, ki niso neposredno povezani s političnimi oziroma strateškimi odločitvami institucij, organov, uradov in agencij Unije v okviru navedene politike – Vključitev – Zadevna dejanja oziroma opustitve, ki so neposredno povezana s takimi odločitvami – Izključitev
(členi od 24 do 26, 28, 29, 37, 38, 42 in 43 PEU; člen 275 PDEU; Skupni ukrep Sveta 2008/124)
(Glej točke od 115 do 119.)
Skupna zunanja in varnostna politika – Pristojnost sodišča Unije – Odškodninska tožba – Tožba, ki se nanaša na dejanja oziroma opustitve na področju te politike – Tožba, ki se ne nanaša niti na nadzor nad spoštovanjem člena 40 PEU niti na omejevalne ukrepe proti fizičnim ali pravnim osebam – Zadevna dejanja oziroma opustitve, ki so neposredno povezani s političnimi oziroma strateškimi odločitvami institucij, organov, uradov in agencij Unije v okviru navedene politike – Sredstva, dana na voljo misiji Unije – Odločitev o preklicu izvršilnega mandata take misije – Izključitev
(členi 24(1), drugi pododstavek, 28(1) in 43(2) PEU; člen 275, prvi odstavek, PDEU; Skupni ukrep Sveta 2008/124, člen 3(d); Sklep Sveta (SZVP) 2018/856)
(Glej točke 120, 121, 124, 126, 136 in 137.)
Skupna zunanja in varnostna politika – Pristojnost sodišča Unije – Odškodninska tožba – Tožba, ki se nanaša na dejanja oziroma opustitve na področju te politike – Tožba, ki se ne nanaša niti na nadzor nad spoštovanjem člena 40 PEU niti na omejevalne ukrepe proti fizičnim ali pravnim osebam – Zadevna dejanja oziroma opustitve, ki niso neposredno povezani s političnimi oziroma strateškimi odločitvami institucij, organov, uradov in agencij Unije – Pomanjkanje ustreznega osebja misije Unije – Kršitve človekovih pravic, ki jih stori ta misija – Odbor, ki obravnava pritožbe, vložene zaradi teh kršitev – Neobstoj postopkovnih določb glede pravne pomoči – Neobstoj izvedbenih pooblastil – Nesprejetje posamičnih ukrepov, ki se nanašajo na posebni položaj pritožnic – Vključitev
(člen 24(1), drugi pododstavek, PEU; člen 275, drugi odstavek, PDEU; Skupni ukrep Sveta 2008/124, člena 1 in 2; Sklep 2014/349/SZVP, člen 15a)
(Glej točke 120, 121, 124, 127, 128, 130, 131, od 133 do 135 in 137.)
Pritožba – Delno utemeljena pritožba – Vsebinska odločitev o sporu, ki jo sprejme pritožbeno sodišče – Pogoj – Spor, o katerem je na podlagi stanja postopka mogoče odločiti – Neobstoj – Vrnitev zadeve Splošnemu sodišču – Dokončni nadzor nad pristojnostjo za odločanje o tožbi, ki ga opravi pritožbeno sodišče
(Statut Sodišča, člen 61, prvi odstavek)
(Glej točke 159 in od 163 do 166.)
Povzetek
Sodišče, ki je odločalo v velikem senatu, je ob razveljavitvi sklepa Splošnega sodišča, KS in KD/Svet in drugi (
1
) (v nadaljevanju: izpodbijani sklep), v delu, v katerem se je to sodišče izreklo za očitno nepristojno za odločanje o tožbi, ki sta jo vložili KS in KD, ker se je ta nanašala na politične oziroma strateške odločitve, ki se sprejemajo v okviru skupne zunanje in varnostne politike (SZVP), (
2
) pojasnilo obseg omejitve pristojnosti sodišč Unije na področju SZVP iz člena 24(1), drugi pododstavek, zadnji stavek, PEU (
3
) in člena 275, prvi odstavek, PDEU (
4
). KS in KD sta ožji družinski članici oseb, ki so bile leta 1999 na Kosovu med spopadi v tej državi mučene, so izginile oziroma so bile umorjene. Evropska unija je leta 2008 s Skupnim ukrepom 2008/124 (
5
) ustanovila civilno misijo za krepitev pravne države v tej tretji državi, imenovano Eulex Kosovo, katere naloga je med drugim preiskovanje takih kaznivih dejanj. Leta 2009 je Unija na podlagi tega skupnega ukrepa ustanovila odbor za nadzor nad spoštovanjem človekovih pravic (v nadaljevanju: odbor za nadzor), ki je zadolžen za obravnavo pritožb, vloženih zaradi kršitev človekovih pravic, ki jih je misija Eulex Kosovo storila pri izvajanju svojega mandata.
Na podlagi pritožb, ki sta ju vložili KS in KD, je odbor za nadzor novembra 2015 in oktobra 2016 ugotovil, da je prišlo do kršitve več temeljnih pravic, ki so varovane z Evropsko konvencijo o človekovih pravicah (v nadaljevanju: EKČP) (
6
). Nadzorni odbor je marca 2017 odločil, da zadevo zaključi, pri čemer je za vsak primer ugotovil, da je vodja misije Eulex Kosovo priporočila, ki jih je naslovil nanj, upošteval le deloma.
Splošno sodišče je decembra 2017 s sklepom KS/Svet in drugi (
7
) zaradi svoje očitne nepristojnosti za odločanje o tožbi, ki jo je KS vložila proti Svetu Evropske unije, Evropski komisiji in Evropski službi za zunanje delovanje (ESZD) ter s katero je ta med drugim predlagala „razglasitev ničnosti ali spremembo Skupnega ukrepa 2008/124“ in uveljavljala nepogodbeno odgovornost zaradi kršitve več določb EKČP, to tožbo zavrnilo.
Splošno sodišče je novembra 2021 z izpodbijanim sklepom iz istega razloga zavrnilo tožbo KS in KD za povračilo škode, ki naj bi jima nastala zaradi različnih dejanj in opustitev Sveta, Komisije in ESZD, zlasti v zvezi s preiskavami v času misije Eulex Kosovo, ki so se nanašale na mučenje, izginotje in umor članov njunih družin. KS in KD sta medtem junija 2021 vložili predlog za sprejetje pripravljalnih ukrepov, da bi dosegli predložitev celotne različice načrta delovanja (OPLAN) Eulex Kosovo od ustanovitve te misije leta 2008.
Sodišče, ki je odločalo o pritožbah KS in KD (zadeva C‑29/22 P) ter o pritožbi Komisije (zadeva C‑44/22 P), je ta sklep Splošnega sodišča delno razveljavilo in mu zadevo vrnilo v ponovno odločanje o dopustnosti in po potrebi o utemeljenosti te tožbe.
Splošno sodišče je v izpodbijanem sklepu med drugim ugotovilo, da tožba, ki sta jo vložili KS in KD, izhaja iz dejanj oziroma ravnanj, ki spadajo med politična oziroma strateška vprašanja, povezana z opredelitvijo dejavnosti, prednostnih nalog in virov Eulex Kosovo ter odločitvijo o ustanovitvi odbora za nadzor v okviru te misije, ter da v skladu s Skupnim ukrepom 2008/124 ustanovitev in dejavnosti misije Eulex Kosovo spadajo na področje uporabe določb Pogodbe EU o SZVP. Poleg tega je Splošno sodišče v bistvu presodilo, da Sodišče Evropske unije na podlagi člena 24(1), drugi pododstavek, zadnji stavek, PEU in člena 275, prvi odstavek, PDEU načeloma ni pristojno za določbe, ki se nanašajo na SZVP, in akte, sprejete na podlagi teh določb, ter da izjeme od tega načela iz te prve določbe in iz tega člena 275, drugi odstavek, v obravnavani zadevi ni bilo mogoče uporabiti, ker se ta tožba ni nanašala niti na omejevalne ukrepe proti fizičnim ali pravnim osebam v smislu zadnjenavedene določbe niti na spoštovanje člena 40 PEU (
8
).
Presoja Sodišča
Ker so KS in KD ter Komisija to presojo izpodbijale, je Sodišče preučilo utemeljenost razlage Splošnega sodišča glede teh vidikov.
Razlaga člena 24(1), drugi pododstavek, PEU in člena 275, prvi odstavek, PDEU
Sodišče je pri razlagi določb Pogodb o omejitvi pristojnosti sodišč Unije na področju SZVP najprej ugotovilo, da vključitev te politike v ustavni okvir Unije pomeni, da se temeljna načela pravnega reda Unije uporabljajo tudi v okviru te politike. Med njimi je tudi spoštovanje pravne države in temeljnih pravic, vrednot, s katerimi se med drugim zahteva, da so organi Unije predmet sodnega nadzora.
Vendar je Sodišče, na prvem mestu, poudarilo, da v skladu s členom 24(1), drugi pododstavek, prvi stavek, PEU „[z]a [SZVP] veljajo posebna pravila in postopki“, med katerimi so tisti, ki omejujejo pristojnost Sodišča Evropske unije glede določb o SZVP in aktov, sprejetih na njihovi podlagi. Taka omejitev pa je lahko združljiva tako s členom 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah (v nadaljevanju: Listina) kot s členoma 6 in 13 EKČP.
V zvezi s tem je Sodišče, prvič, že razsodilo, da člen 47 Listine ne more niti ustvariti pristojnosti za Sodišče, če jo Pogodbi izključujeta, niti spremeniti sistema sodnega nadzora, ki je določen s Pogodbama in v katerega spadajo pravila v zvezi z dopustnostjo direktnih tožb. Poleg tega se načeli prenosa pristojnosti in institucionalnega ravnovesja uporabljata tudi na področju SZVP. Zato zgolj trditev, da dejanja ali opustitve, ki so predmet tožbe posameznika, kršijo njegove temeljne pravice, ne zadostuje za to, da bi se Sodišče Evropske unije izreklo za pristojno za odločanje o tej tožbi. Drugič, Sodišče mora sicer zagotoviti, da se z razlago tega člena 47, katerega prvi in drugi odstavek ustrezata členu 6(1) in členu 13 EKČP, zagotovi raven varstva, s katero ni kršena raven varstva, ki je zagotovljena s tema določbama EKČP, kot ju razlaga Evropsko sodišče za človekove pravice. Vendar na eni strani pravica, zagotovljena s členom 6(1) EKČP, ni absolutna in je lahko predmet legitimnih omejitev. Na drugi strani tudi varstva, zagotovljenega s členom 13 EKČP, ki zagotavlja obstoj pravnega sredstva, ki omogoča uveljavljanje pravic in svoboščin iz EKČP v nacionalnem pravu, ni mogoče šteti za absolutnega, saj lahko okvir, v katerega spada zatrjevana kršitev, oziroma kategorija zatrjevanih kršitev upraviči omejitev možnih pravnih sredstev.
Splošno sodišče zato ni napačno uporabilo prava s tem, da je v bistvu štelo, da niti člen 24(1), drugi pododstavek, prvi stavek, PEU in člen 275 PDEU na eni strani (
9
) niti sklicevanje na kršitve temeljnih pravic na drugi sami po sebi ne upravičujejo, da se izreče za pristojno za odločanje o tožbi, ki sta jo vložili KS in KD. Poleg tega člena 6(2) PEU, ki določa pristop Unije k EKČP, ni mogoče razlagati tako, da je njegov učinek razširitev pristojnosti Sodišča Evropske unije na področju SZVP, ker ureditev, ki se uporablja za ta pristop, določa, da pristop ne vpliva na pristojnosti Unije in njenih institucij.
Na drugem mestu, kar zadeva, natančneje, uporabo člena 24(1), drugi pododstavek, zadnji stavek, PEU in člena 275 PDEU za tožbe zaradi nepogodbene odgovornosti Unije, ki jih urejata člena 268 in 340 PDEU, je Sodišče ugotovilo, da niti izključnost pristojnosti, ki je Sodišču Evropske unije priznana za odločanje o takih tožbah, niti samostojnost te kategorije tožb ne moreta povzročiti razširitve meja pristojnosti, ki je tej instituciji podeljena s Pogodbama. Člen 24(1), drugi pododstavek, zadnji stavek, PEU in člen 275 PDEU, ki omejujeta pristojnost sodišč Unije na področju SZVP, pa je treba pri tožbah na tem področju šteti za leges speciales glede na člena 268 in 340 PDEU. Zato ni mogoče sprejeti, da se člen 24(1), drugi pododstavek, zadnji stavek, PEU in člen 275 PDEU ne nanašata na tožbe zaradi nepogodbene odgovornosti Unije.
Na tretjem mestu in nazadnje, Sodišče je na podlagi sodbe Carvalho in drugi/Parlament in Svet (
10
), v kateri je izraženo načelo razlage, ki velja za vsa pravna sredstva, določena v Pogodbah, prav tako potrdilo razlago Splošnega sodišča glede določb Pogodb v zvezi s pristojnostjo sodišča Unije ob upoštevanju temeljne pravice do učinkovitega sodnega varstva, v skladu s katero navedena temeljna pravica ne sme privesti do izključitve pogojev, ki so izrecno določeni v Pogodbi DEU.
Povezava zadevnih dejanj in opustitev s političnimi oziroma strateškimi odločitvami, ki se sprejemajo v okviru SZVP ter ki se nanašajo na opredelitev in izvajanje SZVP
Sodišče je opozorilo, da je treba v okviru preizkusa pristojnosti Sodišča Evropske unije za odločanje o tožbi, katere predmet so dejanja ali opustitve na področju SZVP, najprej preveriti, ali je zadevni položaj zajet z enim od primerov iz člena 24(1), drugi pododstavek, zadnji stavek, PEU in člena 275, drugi odstavek, PDEU, v katerih je ta pristojnost izrecno priznana. (
11
) Če ni tako, je treba nato presoditi, ali lahko navedena pristojnost temelji na okoliščini, da zadevna dejanja in opustitve niso neposredno povezani s političnimi oziroma strateškimi odločitvami institucij, organov, uradov in agencij Unije v okviru SZVP, zlasti skupne varnostne in obrambne politike (SVOP). (
12
) Čeprav je Sodišče Evropske unije pristojno za presojo zakonitosti dejanj oziroma opustitev, ki niso neposredno povezani s temi političnimi oziroma strateškimi odločitvami in za njihovo razlago, teh pristojnosti nima, če so ta dejanja oziroma opustitve neposredno povezani z navedenimi političnimi oziroma strateškimi odločitvami. (
13
)
V zvezi s tem je Sodišče preizkusilo presojo Splošnega sodišča (
14
), pri čemer je konkretno analiziralo vsako od dejanj in opustitev s področja SZVP, zlasti SVOP, na katere sta se nanašali tožbi KS in KD. (
15
)
V obravnavani zadevi je, na prvem mestu, iz izpodbijanega sklepa razvidno, da je Splošno sodišče ugotovilo, da ta tožba ni zajeta s primeri, v katerih določbe Pogodb izrecno določajo pristojnost Sodišča Evropske unije na področju SZVP, kar se v okviru pritožb sicer ne izpodbija. Na drugem mestu, Splošno sodišče je v bistvu menilo, da so dejanja in opustitve, na katere se je nanašala navedena tožba, glede na svojo politično in strateško naravo ter svojo vez z opredelitvijo in izvajanjem SZVP neposredno povezani s to politiko, zaradi česar se je izreklo za nepristojno za odločanje o tej tožbi.
V zvezi s tem je Sodišče navedlo, prvič, da so sredstva, ki so dana na voljo misiji SZVP in zlasti misiji SVOP, neposredno povezana – kot je pravilno ugotovilo Splošno sodišče – s političnimi oziroma strateškimi odločitvami, sprejetimi v okviru SZVP.
Splošno sodišče pa je napačno uporabilo pravo, ker je štelo, da domnevno pomanjkanje ustreznega osebja spada med politična oziroma strateška vprašanja, ki se nanašajo na opredelitev in izvajanje SZVP. Sposobnost misije Eulex Kosovo glede zaposlovanja osebja (
16
) namreč pomeni akt tekočega upravljanja, ki spada v okvir izvrševanja mandata navedene misije. Tako odločitve, ki jih Eulex Kosovo sprejme glede izbire osebja, ki ga ta misija zaposluje, niso neposredno povezane s političnimi oziroma strateškimi odločitvami, ki jih navedena misija sprejme v okviru SZVP.
Drugič, Sodišče je prišlo do enake ugotovitve v zvezi z napačno uporabo prava s strani Splošnega sodišča, kar zadeva neobstoj določb o pravni pomoči v okviru postopkov, ki potekajo pred odborom za nadzor. Ta del tožbe, ki sta jo vložili KS in KD, se je namreč nanašal na postopkovna pravila tega odbora, ki niso neposredno povezana s političnimi oziroma strateškimi odločitvami v okviru SZVP.
Glede neobstoja izvedbenih pooblastil, podeljenih odboru za nadzor, oziroma pravnih sredstev zoper kršitve, ki jih je ugotovil ta odbor, je Sodišče ob opiranju na cilje, zaradi katerih je bila ustanovljena misija Eulex Kosovo, (
17
) prav tako štelo, da odločitev, ali se za dejanja in opustitve te misije uporabi mehanizem nadzora, ki ustreza tem standardom, ni neposredno povezana s političnimi oziroma strateškimi odločitvami glede navedene misije, temveč le z vidikom njenega upravnega vodenja.
Tretjič, Sodišče je navedlo, da gre pri neobstoju popravnih ukrepov, s katerimi bi bilo mogoče odpraviti kršitve temeljnih pravic, ki jih je ugotovil odbor za nadzor, in resne pravne preučitve zadeve KD za nesprejetje posamičnih ukrepov v zvezi s posebnima položajema KS in KD, kar torej ni neposredno povezano s političnimi oziroma strateškimi odločitvami v okviru SZVP. Enako velja za trditev Sveta in ESZD, da je ta misija storila vse, kar je bilo v njeni moči, da bi zadevna kazniva dejanja preiskala. Splošno sodišče je zato napačno uporabilo pravo tudi v zvezi s temi vidiki tožbe.
Četrtič, odločitev o preklicu izvršilnega mandata misije SZVP, zlasti misije SVOP, pa je neposredno povezana s takimi političnimi oziroma strateškimi odločitvami v okviru SZVP v smislu člena 28(1) in člena 43(2) PEU. Zato Splošno sodišče s tem, da se je izreklo za nepristojno za odločanje o očitkih, ki so se nanašali na preklic izvršilnega mandata Eulex Kosovo s Sklepom 2018/856 (
18
), ni napačno uporabilo prava.
Tožba pred Splošnim sodiščem
Ker je Sodišče ugotovilo, da nima na voljo elementov, potrebnih za dokončno odločitev o ugovorih nedopustnosti, ki so jih vložili Svet, Komisija in ESZD, in o utemeljenosti tožbe, ki sta jo vložili KS in KD, je zadevo vrnilo v razsojanje Splošnemu sodišču, da to odloči o dopustnosti in po potrebi o utemeljenosti te tožbe ter o prošnji za dostop do načrta delovanja OPLAN Eulex Kosovo.
(
1
)	Sklep z dne 10. novembra 2021, KS in KD/Svet in drugi (T‑771/20, EU:T:2021:798).
(
2
)	Zgoraj navedeni sklep je bil razveljavljen v delu, v katerem se je tožba, ki sta jo vložili KS in KD, nanašala zlasti na kršitev več temeljnih pravic ter nepravilno izvajanje oziroma zlorabo izvršilne oblasti s strani organa in institucij Unije. V preostalem sta bili pritožbi zavrnjeni.
(
3
)	V tej določbi je navedeno, da „Sodišče Evropske unije ni pristojno za [določbe v zvezi s SZVP], razen za nadzor skladnosti s členom 40 [PEU] ter za nadzor zakonitosti nekaterih sklepov iz drugega odstavka člena 275 [PDEU]“.
(
4
)	Člen 275 PDEU določa, da „Sodišče Evropske unije ni pristojno za določbe v zvezi s [SZVP] in akte, sprejete na njihovi podlagi. Vendar je Sodišče pristojno za nadzor spoštovanja člena 40 [PEU] in za odločanje o tožbah, vloženih v skladu s pogoji četrtega pododstavka člena 263 [PDEU], v katerih se nadzira zakonitost sklepov, ki predvidevajo omejevalne ukrepe proti fizičnim ali pravnim osebam, ki jih je Svet sprejel na podlagi poglavja 2 naslova V [PEU].“
(
5
)	Skupni ukrep Sveta 2008/124/SZVP z dne 4. februarja 2008 o misiji Evropske unije za krepitev pravne države na Kosovem (EULEX KOSOVO) (UL 2008, L 42, str. 92).
(
6
)	Evropska konvencija o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin, podpisana v Rimu 4. novembra 1950.
(
7
)	Sklep z dne 14. decembra 2017, KS/Svet in drugi (T‑840/16, EU:T:2017:938).
(
8
)	Ta člen določa: „Izvajanje [SZVP] ne vpliva na uporabo postopkov in obseg dodeljenih pristojnosti institucij, ki jih določata Pogodbi za izvajanje pristojnosti Unije iz členov 3 do 6 [PDEU]. Prav tako izvajanje politik iz navedenih členov ne vpliva na uporabo postopkov in obseg dodeljenih pristojnosti institucij, ki jih določata Pogodbi za izvajanje pristojnosti Unije iz tega poglavja.“
(
9
)	Ob upoštevanju člena 47 Listine, člena 6(1) in člena 13 EKČP ter členov 2, 3(5), 6, 19, 21 in 23 PEU.
(
10
)	Sodba z dne 25. marca 2021, Carvalho in drugi/Parlament in Svet (C‑565/19 P, EU:C:2021:252, točki 69 in 78).
(
11
)	Sodbi z dne 28. marca 2017, Rosneft (C‑72/15, EU:C:2017:236, točka 60), in z dne 6. oktobra 2020, Bank Refah Kargaran/Svet (C‑134/19 P, EU:C:2020:793, točka 27).
(
12
)	To je razvidno iz sodne prakse Sodišča, ki izhaja iz točke 49 sodbe z dne 12. novembra 2015, Elitaliana/Eulex Kosovo (C‑439/13 P, EU:C:2015:753), točke 55 sodbe z dne 19. julija 2016, H/Svet in drugi (C‑455/14 P, EU:C:2016:569), in točke 66 sodbe z dne 25. junija 2020, Satcen/KF (C‑14/19 P, EU:C:2020:492).
(
13
)	Zato Sodišče Evropske unije ni pristojno za presojo zakonitosti oziroma razlago dejanj ali opustitev, ki so neposredno povezani z opredelitvijo, vodenjem in izvajanjem SZVP, zlasti SVOP, in sicer zlasti z opredelitvijo strateških interesov Unije ter opredelitvijo tako ukrepov in stališč, ki jih mora sprejeti Unija, kot tudi splošnih smernic SZVP v smislu členov od 24 do 26, 28, 29, 37, 38, 42 in 43 PEU.
(
14
)	Ta presoja je navedena v točkah 28 in 39 izpodbijanega sklepa.
(
15
)	Sodišče je pri tem upoštevalo dejstvo, da cilj pravne varnosti zahteva, da se sodišče Unije lahko izreče za pristojno, ne da bi moralo vsebinsko odločati o zadevi.
(
16
)	Ta sposobnost izhaja iz besedila člena 15a Skupnega ukrepa 2008/124, kakor je bil spremenjen s Sklepom Sveta 2014/349/SZVP z dne 12. junija 2014 (UL 2014, L 174, str. 42).
(
17
)	Glej člena 1 in 2 Skupnega ukrepa 2008/124.
(
18
)	S tem sklepom je bila odpravljena obveznost te misije iz člena 3(d) Skupnega ukrepa 2008/124, da zagotovi, da so nekatera kazniva dejanja „pravilno preiskana in preganjana ter da se sprejemajo in izvršujejo pravilne sodne odločbe“.