Začasna izdaja
SKLEPNI PREDLOGI GENERALNE PRAVOBRANILKE
JULIANE KOKOTT,
predstavljeni 12. februarja 2026(1)
Združeni zadevi C-722/24 in C-756/24
SIA „Elektro bizness“
ob udeležbi
Sabiedrisko pakalpojumu regulēšanas komisija (C-722/24)
in
Sabiedrisko pakalpojumu regulēšanas komisija
ob udeležbi
SIA „JELGAVAS AUTOBUSU PARKS“ (C-756/24)
(predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Augstākā tiesa (Senāts) [vrhovno sodišče, Latvija])
„ Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Notranji trg električne energije – Direktiva (EU) 2019/944 – člen 2, točka 41 – Pojem neposrednega voda – Pravica odjemalca do izbire – Popolna ločitev od omrežja – Priklop odjemalca na obstoječi vod – Priklop več odjemalcev “
Kazalo
I.
Uvod
II.
Pravni okvir
A.
Pravo Unije
B.
Latvijsko pravo
III.
Spor o glavni stvari in vprašanja za predhodno odločanje
A.
Zadeva C-722/24, Elektro bizness
B.
Zadeva C-756/24, Jelgavas autobusu parks
IV.
Obrazložitev
A.
Neposredni vod kot alternativna oblika oskrbe z energijo? (drugo vprašanje v zadevi C-722/24 ter prvo in tretje vprašanje v zadevi C-756/24)
1.
Razmejitev med obema vrstama neposrednih vodov iz člena 2(41) direktive o notranjem trgu električne energije
2.
Pojem neposrednega voda druge vrste iz člena 2(41) direktive o notranjem trgu električne energije kot alternativa omrežju
a)
Besedilo pri drugi vrsti iz člena 2, točka 41
b)
Zgodovina nastanka člena 2, točka 41
c)
Primerjava z direktivo o notranjem trgu plina
d)
Sistematika direktive o notranjem trgu električne energije
e)
Cilji Direktive
1)
Liberalizacija notranjega trga električne energije
2)
Cilj ekološke preobrazbe
3)
Navzkrižje ciljev z zagotavljanjem energije po dostopnih cenah
3.
Vmesni predlog
B.
Popolna ločitev od omrežja (drugo vprašanje v zadevi C-756/24)
C.
O priključitvi več odjemalcev na isti vod (drugo vprašanje v zadevi C-722/24)
D.
Pojem „mesto proizvodnje“ (prvo vprašanje v zadevi C-722/24)
E.
Merilo izdvojenega odjemalca in izdvojenega mesta proizvodnje (prvo in drugo vprašanje v zadevi C-722/24 in tretje vprašanje v zadevi C-756/24)
V.
Predlog
I.      Uvod
1.        Ali je neposredni vod, po katerem odjemalec električno energijo od proizvajalca prejema brez posredovanja sistema (in zato brez plačila s tem povezanih stroškov), dovoljen le za odjemalce, ki jih iz tehničnih ali ekonomskih razlogov ni mogoče priklopiti na omrežje? Ali pa imajo države članice polje proste presoje, v okviru katerega lahko neposredne vode dovolijo tudi v drugih primerih (na primer za spodbujanje industrijskih obratov ali decentralizirane proizvodnje „zelene“ energije ter oskrbe z njo)?
2.        To je jedro vprašanja, na katerem temelji predloga za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je predložilo Augstākā tiesa (Senāts) (vrhovno sodišče, Latvija).
3.        Neposredni vod je od sprejetja Direktive 96/92/ES(2) priznani sestavni del notranjega trga električne energije. V zdaj veljavni Direktivi (EU) 2019/944 (v nadaljevanju: direktiva o notranjem trgu električne energije)(3) je urejen tako, da naj bi bilo možno
uravnoteženje med zanesljivo oskrbo vseh odjemalcev in pravično porazdelitvijo omrežnih stroškov na eni strani ter spodbujanjem industrije in diverzifikacijo proizvodnje energije na drugi strani.
4.        S predlogoma za predhodno odločanje, ki ju je vložilo Augstākā tiesa (Senāts) (vrhovno sodišče), je Sodišču
dana priložnost, da konkretizira pogoje za takšno uravnoteženje.
5.        Voda v sporih o glavni stvari naj bi povezovala elektrarno in odjemalca. Za vsakega od načrtovanih vodov pa velja nekaj posebnosti: v zadevi C-722/24 naj bi bil odjemalec s spornim vodom priključen na obstoječ vod, ki je povezan z omrežjem in prek katerega se že oskrbujejo drugi odjemalci. V zadevi C-756/24 je odjemalec že priključen na omrežje in želi ta priključek v prihodnosti ohraniti kot rezervni priključek poleg spornega voda.
II.    Pravni okvir
A.      Pravo Unije
6.        Člen 2 („Opredelitve pojmov“), točka 41, direktive o notranjem trgu električne energije vsebuje opredelitev pojma neposrednega voda. V tej direktivi se uporablja naslednja opredelitev pojma:
„‚neposredni vod‘ pomeni bodisi vod, ki povezuje izdvojeno mesto proizvodnje z izdvojenim odjemalcem, bodisi vod, ki povezuje proizvajalca električne energije in dobavitelja električne energije zaradi neposredne oskrbe njihovih lastnih objektov, hčerinskih podjetij in odjemalcev“.
7.        Člen 7 („Neposredni vodi“) direktive o notranjem trgu električne energije določa:
„1.      Države članice sprejmejo potrebne ukrepe, da omogočijo:
(a)      vsem proizvajalcem in dobaviteljem električne energije[(4)] s sedežem na njihovem ozemlju, da oskrbijo svoje obrate, podružnice in odjemalce po neposrednih vodih brez nesorazmernih upravnih postopkov ali stroškov;
(b)      vsem odjemalcem na njihovem ozemlju, posamezno ali skupaj, da se oskrbijo po neposrednih vodih od proizvajalcev in dobaviteljev električne energije.
2.      Države članice določijo merila za izdajo energetskih dovoljenj za gradnjo neposrednih vodov na svojem ozemlju. Ta merila so objektivna in nediskriminatorna.
3.      Možnost dobave električne energije po neposrednem vodu iz odstavka 1 tega člena ne vpliva na možnost sklenitve pogodb o dobavi električne energije v skladu s členom 6.
4.      Države članice lahko izdajo energetskega dovoljenja za gradnjo neposrednega voda pogojujejo z zavrnitvijo dostopa do sistema na podlagi, če je to ustrezno, člena 6 ali z uvedbo postopka za reševanje spora v skladu s členom 60.
5.      Države članice lahko zavrnejo izdajo energetskega dovoljenja za neposredni vod, če bi bila izdaja takšnega dovoljenja v nasprotju z uporabo določb o obveznostih javnih storitev iz člena 9. Taki zavrnitvi so priloženi ustrezno utemeljeni razlogi.“
B.      Latvijsko pravo
8.        Člen 1, točka 29, Elektroenerģijas tirgus likums (v nadaljevanju: zakon o trgu električne energije) z dne 5. maja 2005 neposredni vod opredeljuje kot
„vod, ki povezuje izolirano mesto proizvodnje električne energije z izoliranim odjemalcem, ali vod, ki povezuje izoliranega proizvajalca električne energije z dobaviteljem, ki dobavlja neposredno objektom, ki so v njegovi lasti ali posesti, povezanim podjetjem in svojim odjemalcem“.
9.        Člen 25 („Postavitev vodov“), odstavka (2) in (3), točka 1, zakona o trgu električne energije določa:
„(2)      Operater distribucijskega sistema ima pravico postaviti distribucijski vod na območju, ki ga zajema njegovo dovoljenje.
(3)      Oseba, ki ni operater distribucijskega sistema, ima pravico postaviti distribucijski vod na območju, ki ga zajema dovoljenje operaterja distribucijskega sistema, če je vod, ki se zgradi:
1)      neposredni vod“.
10.      Člen 26 („Neposredni vod“) zakona o trgu električne energije določa:
„(1)      Proizvajalec ima pravico dobavljati električno energijo odjemalcem ali lastnim obratom prek neposrednega voda.
(2)      Dovoljenje za postavitev neposrednega voda izda regulativna
komisija. Regulativna
komisija določi objektivna in enotna merila, na podlagi katerih se izda dovoljenje za postavitev neposrednega voda.“
III. Spor o glavni stvari in vprašanja za predhodno odločanje
A.      Zadeva C-722/24, Elektro bizness
11.      Družba Elektro bizness upravlja obrat za soproizvodnjo toplote in električne energije. Družba je lastnica ne le tega obrata, temveč tudi
podzemnega kabelskega voda, ki je priključen na obrat (v nadaljevanju: obstoječi vod) in preko katerega se prenaša električna energija z 20 kilovolti. . Obstoječi vod je bila v lasti družbe Elektro bizness, še preden je leta 2005 začel veljati zakon o trgu električne energije. Družba Elektro bizness s tem vodom prenaša električno energijo v omrežje družbe Sadales tīkls. Poleg tega obstoječi vod uporablja za oskrbo šestih industrijskih odjemalcev z električno energijo brez posredovanja sistema družbe Sadales tīkls.
12.      Družba Elektro bizness je Sabiedrisko pakalpojumu regulēšanas komisija (komisija za regulacijo javnih služb, v nadaljevanju: regulativna
komisija) leta 2021 zaprosila za dovoljenje za postavitev neposrednega voda. Z načrtovanim vodom naj bi se
naprava odjemalca prek približno 400 metrov dolžine priključila na obstoječi vod in družbi Elektro bizness omogočilo, da
temu odjemalcu dobavljala električno energijo brez posredovanja sistema družbe Sadales tīkls.
13.      Regulativna
komisija je z odločbo št. 65 z dne 10. junija 2021 zavrnila izdajo dovoljenja družbi Elektro bizness za postavitev neposrednega voda. Svojo odločitev je utemeljil z navedbo, da načrtovani vod ni neposredni vod., Ker naj obstoječega voda ne bi bilo mogoče šteti za del „mesta proizvodnje električne energije“, naj načrtovani vod odjemalca ne bi povezoval z izdvojenim mestom proizvodnje.
14.      Družba Elektro bizness je nato vložila tožbo pri Administratīvā apgabaltiesa (regionalno upravno sodišče, Latvija), ki je tožbo zavrnilo. Pri tem je pritrdilo mnenju regulativne komisije, da obstoječega voda ni mogoče šteti za del mesta proizvodnje, saj se ne uporablja za proizvodnjo, temveč za prenos proizvedene električne energije. Zato naj odjemalec ne bi bil neposredno povezan z elektrarno.
15.      Družba Elektro bizness je zoper to odločbo vložila revizijo pri Augstākā tiesa (Senāts) (vrhovno sodišče, Latvija), pri čemer je trdila, da je obstoječi vod sestavni del v okviru delovanja obrata za soproizvodnjo in ga je zato treba šteti za del mesta proizvodnje. Poleg tega naj bi bil cilj postavitve tega neposrednega voda proizvajalcu električne energije omogočiti neposredno oskrbo odjemalca s proizvedeno električno energijo, brez posredovanja sistema.
16.      V teh okoliščinah je sodišče Augstākā tiesa (Senāts) (vrhovno sodišče) prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo naslednji vprašanji:
„V smislu člena 2, točka 41, direktive o notranjem trgu električne energije:
1.      Ali je treba pojem ‚izdvojeno mesto proizvodnje‘, uporabljen v navedeni določbi, razumeti tako, da zajema tudi vod, ki je v lasti proizvajalca in je priključen na obrat za proizvodnjo ter je namenjen prenosu proizvedene električne energije in presega meje lokacije (poštnega naslova) obrata za proizvodnjo?
2.      Ali opredelitev neposrednega voda iz navedene določbe zajema vod, ki odjemalca priključi na mesto proizvodnje električne energije (obrat za soproizvodnjo) s postavitvijo priključka na vod, ki je v lasti proizvajalca, ki je že zgrajen in je namenjen prenosu električne energije, če se posledično odjemalcu zagotovi dobava električne energije od proizvajalca brez posredovanja sistema operaterja distribucijskega sistema? Ali bi na odgovor na to vprašanje vplivalo to, da se že zgrajen vod v lasti proizvajalca, ki je namenjen prenosu električne energije in na katerega bi bil priključen predlagani vod, ki bi potekal do novega odjemalca, že uporablja za dobavo električne energije drugim odjemalcem?“
B.      Zadeva C-756/24, Jelgavas autobusu parks
17.      Družba Jelgavas autobusu parks se ukvarja z lokalnim javnim prevozom potnikov. Imela je name uporabljati mestne avtobuse na vodik in za to obrat za proizvodnjo vodika.
18.      Marca 2021 je družba Jelgavas autobusu parks pri regulativni
komisiji zaprosila za izdajo dovoljenja za izgradnjo 6,5-kilometrskega voda, s katerim bi svoj obrat za proizvodnjo vodika povezala z elektrarno na biomaso družbe SIA Gren Latvija. Družba Jelgavas autobusu parks želi električno energijo nabavljati neposredno od družbe Gren Latvija, da bi med drugim zmanjšala stroške, povezane s povečanjem priključne zmogljivosti. Po izgradnji načrtovanega voda želi družba Jelgavas autobusu parks obstoječi priključek na omrežje operaterja Sadales tīkls ohraniti le kot rezervni priključek. Dokler bo električno energijo nabavljala prek neposrednega voda, naj električne energije ne bi dobivala iz omrežja.
19.      Regulativna
komisija je to vlogo z odločbo št. 123 z dne 4. novembra 2021 zavrnila. Stališče komisije je, da dovoljenja za izgradnjo „neposrednega voda“ ni mogoče izdati, saj družbe Jelgavas autobusu parks ni mogoče šteti za „izdvojenega odjemalca“. Omrežni operater naj bi lahko namreč zagotovil oskrbo družbe Jelgavas autobusu parks po primernih stroških tudi ob povečanju zmogljivosti. Izgradnja neposrednega voda naj bi bila sprejemljiva le, če zanj obstaja tehnična in ekonomska utemeljitev. Družba Jelgavas autobusu parks je zavrnitev izpodbijala s tožbo, vloženo pri Administratīvā apgabaltiesa (regionalno upravno sodišče).
20.      Administratīvā apgabaltiesa (regionalno upravno sodišče) je tožbi ugodilo. Iz pravnega okvira naj ne bi izhajalo, da je cilj postavitve neposrednih vodov le zagotavljanje dobave električne energije odjemalcem, ki nimajo možnosti ali imajo omejene možnosti, da prejmejo potrebno električno energijo iz omrežja. Za neposredni vod naj bi se sicer zahtevala ločitev od omrežja. Vendar je družba Jelgavas autobusu parks izjavila, da med uporabo neposrednega voda ne bo priključena na omrežje družbe Sadales tīkls. Zato naj bi obstajala zadostna ločitev.
21.      Regulativna
komisija je zoper to odločbo vložila
revizijo pri Augstākā tiesa (Senāts) (vrhovno sodišče). To je prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo naslednja vprašanja:
„1.      Ali je treba člen 7 direktive o notranjem trgu električne energije razlagati tako, da ‚neposredni vod‘ pomeni alternativno obliko dobave električne energije, če tako želi odjemalec, ali pa tako, da je neposredni vod sprejemljiv samo v izjemnih primerih?
2.      Ali je treba člen 2, točka 41, direktive o notranjem trgu električne energije razlagati tako, da se pod pojmom ‚neposredni vod‘ lahko razume električni vod, s katerim se namerava povezati proizvajalca električne energije, ki je priključen na distribucijski sistem, z odjemalcem električne energije, priključenim na distribucijski sistem, če se upošteva okoliščina, da bi ta odjemalec po postavitvi načrtovanega električnega voda to priključitev na distribucijski sistem ohranil kot rezervni priključek, vendar bi bil ta odjemalec odklopljen z distribucijskega sistema, dokler bi ga z električno energijo oskrboval proizvajalec električne energije prek tega neposrednega voda?
3.      Ali je treba pod pojmom ‚izdvojeni odjemalec‘ iz člena 2, točka 41, direktive o notranjem trgu električne energije razumeti samo tistega odjemalca, ki ni priključen na distribucijski sistem in ki mu operater distribucijskega sistema ne more zagotoviti potrebne zmogljivosti z izgradnjo priključka po razumni ceni?“
22.      S sklepom z dne 6. decembra 2024 je predsednik Sodišča zadevi C-722/24, Elektro bizness, in C-756/24, Jelgavas autobusu parks, združil za pisni in ustni del postopka ter izdajo končne sodbe.
23.      Regulativna
komisija in Evropska komisija sta podali pisni stališči o obeh zadevah. Italijanska vlada je podala pisno stališče v zadevi C-722/24, Elektro bizness, avstrijska vlada pa v zadevi C-756/24, Jelgavas autobusu parks. Sodišče je v skladu s členom 76(2) Poslovnika odločilo, da se ustna obravnava ne opravi.
IV.    Obrazložitev
24.      Vseh pet vprašanj za predhodno odločanje se v bistvu nanaša na dva sklopa vprašanj, za preučitev katerih je treba razložiti pojem neposrednega voda.
25.      V zvezi s tem je treba najprej preučiti, ali so neposredni vodi alternativna oblika oskrbe z energijo ali pa se neposredni vod lahko postavi le, če se odjemalec iz tehničnih ali gospodarskih razlogov ne more priključiti na omrežje (A.) (drugo vprašanje v zadevi C-722/24 ter prvo in tretje vprašanje v zadevi C-756/24). Če velja slednje, bi bilo odveč obravnavati drugo vprašanje, in sicer, ali lahko poleg neposrednega voda ostane vzpostavljen rezervni priključek na omrežje (B.) (drugo vprašanje v zadevi C-756/24).
26.      Poleg tega predložitveno sodišče sprašuje, ali je mogoče prek neposrednega voda priključiti le izdvojenega odjemalca ali tudi več odjemalcev in kako je treba razumeti pojem „izdvojeno mesto proizvodnje“ (prvo in drugo vprašanje v zadevi C-722/24 in tretje vprašanje v zadevi C-756/24) (C. do E.).
A.      Neposredni vod kot alternativna oblika oskrbe z energijo? (drugo vprašanje v zadevi C-722/24 ter prvo in tretje vprašanje v zadevi C-756/24)
27.      S prvim delom svojega drugega vprašanja za predhodno odločanje v zadevi C-722/24 predložitveno sodišče sprašuje, ali je v skladu z opredelitvijo iz člena 2, točka 41, direktive o notranjem trgu električne energije za neposredni vod odločilna značilnost, da se oskrba z električno energijo od proizvajalca do odjemalca izvaja brez posredovanja sistema omrežnega operaterja. Taka opredelitev neposrednega voda bi temeljila na dejanski situaciji v zvezi z oskrbo in bi bila neodvisna od tega, ali priključitev na omrežje obstaja oziroma ali je mogoča.
28.      To vprašanje je treba pojasniti tudi za ugotovitev, ali oskrba prek neposrednih vodov predstavlja alternativno obliko oskrbe z električno energijo ali pa je omejena na izjemne primere, v katerih druge oblike oskrbe niso tehnično ali ekonomsko mogoče (prvo in tretje vprašanje v zadevi C-756/24). Če bi se upoštevalo, da priključitev na omrežje ne sme biti mogoča, se obstoječi odjemalci, ki so že priključeni na omrežje, ali novi odjemalci, ki bi takšno možnost imeli, ne bi mogli odločiti za oskrbo prek neposrednega voda.
29.      Člen 2, točka 41, direktive o notranjem trgu električne energije opredeljuje dve vrsti neposrednih vodov. V skladu z njim gre bodisi za „vod, ki povezuje izdvojeno mesto proizvodnje električne energije z izdvojenim odjemalcem“ (vrsta 1) bodisi za „vod, ki povezuje proizvajalca električne energije in dobavitelja električne energije zaradi neposredne oskrbe njihovih lastnih objektov, hčerinskih podjetij in odjemalcev“ (vrsta 2).
30.      Najprej naj pojasnim, kje je ločnica med tema vrstama in zakaj je za sporna voda upoštevna druga vrsta (1.). Kot je že navedeno v tej analizi, je neposredni vod zasnovan kot alternativa oskrbi z električno energijo prek omrežja (2.).
1.      Razmejitev med obema vrstama neposrednih vodov iz člena 2(41) direktive o notranjem trgu električne energije
31.      Glede na besedilo vprašanj za predhodno odločanje se zdi, da želi predložitveno sodišče izvedeti, ali sporna voda izpolnjujeta pogoje za prvo vrsto, tj. ali se lahko opredelita kot voda, ki „povezuje[ta] izdvojeno mesto proizvodnje električne energije z izdvojenim odjemalcem“(5).
32.      Kot trdi Avstrija v zadevi C-756/24, pa se zaradi okoliščin v sporih o glavni stvari postavlja vprašanje, ali spornih vodov ne bi bilo treba prej uvrstiti pod drugo vrsto, tj. kot vodov, ki „povezujeta proizvajalca z njegovimi odjemalci za neposredno oskrbo“. Tako naj bi se z vodom, ki je sporen v zadevi C-722/24, družba Elektro bizness s svojim novim odjemalcem povezala prek obstoječega voda, s katerim že oskrbuje šest drugih odjemalcev brez posredovanja sistema. Z vodom, ki je predmet spora v zadevi C-756/24, pa naj bi se družba Jelgavas autobusu parks, ki je sicer že priključena na omrežje, povezala z elektrarno na biomaso družbe Gren Latvija za neposredno oskrbo.
33.      Avstrija v zvezi s tem zagovarja stališče, da prva vrsta iz člena 2, točka 41, direktive o notranjem trgu električne energije („vod, ki povezuje izdvojeno mesto proizvodnje električne energije z izdvojenim odjemalcem“) zajema le tako imenovane „otočne lokacije“. Pri teh naj bi bilo mesto proizvodnje, ki ni priključeno na omrežje, prek „neposrednega voda“ povezano z odjemalcem, ki prav tako ni priključen na omrežje, tako da sta oba odrezana od drugih vodov in priključkov na omrežje. Vrsto 2 pa naj bi bilo treba razumeti širše in naj bi zajemal vse primere, v katerih vod proizvajalca ali dobavitelja povezuje neposredno z lastnim objektom, hčerinskim podjetjem ali odjemalcem. Veznik „in“, ki je v zvezi z vrsto 2 iz člena 2, točka 41, uporabljen dvakrat, naj bi bilo treba razumeti v pomenu veznika „ali“.
34.      To stališče je prepričljivo.
35.      Besedilo glede vrste 2, po katerem zadevni vod „povezuje proizvajalca električne energije in dobavitelja električne energije zaradi neposredne oskrbe njihovih lastnih objektov, hčerinskih podjetij in odjemalcev“(6), je sicer zavajajoče. Ta ubeseditev, ki se uporablja v večini jezikovnih različic(7), namreč na prvi pogled sugerira, da morata biti proizvajalec in dobavitelj povezana z neposrednim vodom, dobavitelj pa nato svoje objekte, hčerinska podjetja in odjemalce priključi prek drugega voda. Ta vtis nastane zaradi uporabe veznika „in“ namesto veznika „ali“.
36.      Vendar pa takšno razumevanje ni v skladu s slovničnimi argumenti. Z uporabo množine („njihovih lastnih objektov, hčerinskih podjetij in odjemalcev“)(8) je jasno, da gre za objekte, hčerinska podjetja in odjemalce tako proizvajalca kot dobavitelja. Zato se zdi logično, da se v istem stavku tako prvi „in“ („proizvajalca električne energije in dobavitelja električne energije“) kot drugi „in“ („njihovih lastnih objektov, hčerinskih podjetij in odjemalcev“) razume v pomenu veznika „ali“. Očitno je namreč, da je treba v slednjem primeru veznik „in“ razumeti v smislu „ali“ („njihovih lastnih objektov, hčerinskih podjetij [ali] odjemalcev“), saj nimajo vsi proizvajalci ali dobavitelji nujno (drugih) objektov ter hčerinskih podjetij in odjemalcev.(9)
37.      To stališče podpirajo tudi sistematski preudarki. Člen 7(1) direktive o notranjem trgu električne energije, ki konkretizira pravico do postavitve neposrednega voda, namreč v točki (a) določa, da države članice sprejmejo potrebne ukrepe, da omogočijo „vsem proizvajalcem in dobaviteljem električne energije […], da oskrbijo svoje obrate, podružnice in odjemalce po neposrednih vodih […]“. Tudi v tem primeru je očitno, da morajo imeti tako proizvajalci kot dobavitelji pravico, da (vsak zase) svoje lastne obrate, hčerinska podjetja in (v smislu ali) odjemalce oskrbujejo prek neposrednega voda.
38.      Nazadnje tudi teleološki poudarki govorijo v prid temu, da je treba drugo vrsto iz člena 2(41) direktive o notranjem trgu električne energije razumeti tako, da lahko tako proizvajalci kot dobavitelji oskrbujejo svoje objekte, hčerinska podjetja in predvsem odjemalce prek neposrednega voda. Kot pojasnjujem v nadaljevanju v točki 61 in nasl., naj bi instrument neposrednega voda prispeval k liberalizaciji notranjega trga električne energije in v okviru ekološke preobrazbe omogočil večjo prožnost kot alternativo oskrbi izključno iz omrežja. V skladu s tem ta instrument ni namenjen le za proizvajalce v povezavi z dobavitelji, temveč tudi proizvajalce same.
39.       Vod, ki povezuje izdvojeno mesto proizvodnje z izdvojenim odjemalcem (vrsta 1), je vedno hkrati tudi vod, ki povezuje proizvajalca in odjemalca (ena od konfiguracij vrste 2). S tem je neposredni vod vrste 1 nujno vedno tudi neposredni vod v smislu vrste 2, tj. vrsta 1 je podvrsta vrste 2.
40.      V primerjavi z vrsto 2 se zdi, da so za vrsto 1 postavljene višje zahteve, saj se zahteva „izdvojeno mesto proizvodnje“ proizvajalca in „izdvojenega odjemalca“. Kolikor je razvidno, pa to na pravice proizvajalcev, dobaviteljev in odjemalcev, ki so zagotovljene s členom 7 direktive o notranjem trgu električne energije, vpliva le posredno v okviru člena 7(4), v skladu s katerim lahko države članice izdajo energetskega dovoljenja za gradnjo neposrednega voda pogojujejo z zavrnitvijo dostopa do sistema.
41.      Da bi se lahko predložitvenemu sodišču podali ustrezni odgovori za odločitev v obeh sporih o glavni stvari, bom zato tako načrtovani vod družbe Elektro bizness (zadeva C-722/24) kot tudi načrtovani vod za priključitev družbe Jelgavas autobusu parks (zadeva C-756/24) preverila na podlagi merila za drugo – širše zasnovano – vrsto iz člena 2, točka 41, direktive o notranjem trgu električne energije.
2.      Pojem neposrednega voda druge vrste iz člena 2(41) direktive o notranjem trgu električne energije kot alternativa omrežju
42.      Ali je torej neposredni vod v svoji širši obliki v skladu z drugo vrsto, tj. kot „vod, ki povezuje proizvajalca električne energije in (v smislu veznika ali) dobavitelja električne energije zaradi neposredne oskrbe njihovih lastnih objektov, hčerinskih podjetij in (v smislu veznika ali) odjemalcev“, zasnovan kot alternativa omrežju? Odgovor na to vprašanje izhaja iz besedila (a), zgodovine nastanka (b), konteksta (c), sistematike (d) in ciljev (e) direktive o notranjem trgu električne energije.
a)      Besedilo pri drugi vrsti iz člena 2, točka 41
43.      Iz opredelitve pojma „neposredni vod“ za drugo vrsto iz člena 2, točka 41, direktive o notranjem trgu električne energije izhaja, da mora biti odjemalec oskrbovan z energijo brez posredovanja sistema. Neposredni vod je namreč vod „zaradi neposredne oskrbe“. Besedna zveza neposredna oskrba se splošno razume kot oskrba, ki je „neposredna“, „ki poteka brez stranskih poti“. Zato je logično, da se pod „neposredno oskrbo“ razume oskrba brez posredovanja sistema.
44.      Nasprotno pa iz besedila ne
izhajajo nobeni argumenti za ozko opredelitev pojma v smislu, da bi obstoječa ali možna priključitev na omrežje izključevala obstoj neposrednega voda. Za to opredelitev ni pomembno, ali obstaja priključek na omrežje oziroma ali je takšen priključek mogoč.
45.      Okoliščina, da se zakonodajalec pri opredelitvi pojma ni osredotočil na obstoj priključka, temveč na situacijo v zvezi z oskrbo, prav tako kaže na to, da je za neposredni vod odločilna značilnost le vrsta oskrbe.
b)      Zgodovina nastanka člena 2, točka 41
46.      Kadar se stara in nova različica besedila predpisa prava Unije pomensko razlikujeta, je mogoče domnevati, da so avtorji novega predpisa želeli odstopiti od prejšnjega merila.(10) V členu 2, točka 12, prve direktive o notranjem trgu z električno energijo 96/92 je bil neposredni vod opredeljen kot „dopolnilni daljnovod k povezanemu omrežju“. Bistvena značilnost neposrednega voda je bila torej komplementarnost omrežju. Vendar se lahko to razlaga tako, da neposredni vodi na splošno obstajajo poleg omrežja (za oskrbo izoliranih otočnih lokacij, pri katerih odjemalci niso priključeni na omrežje), kot tudi tako, da neposredni vod pri določenem odjemalcu obstaja poleg povezave na omrežje.
47.      S členom 2, točka 15, Direktive 2003/54/ES(11), s katero je bila razveljavljena Direktiva 96/92, je bila uvedena nova opredelitev neposrednega voda, ki je v bistvu
(12) vsebinsko enaka sedanji različici v Direktivi (EU) 2019/944.
48.      Dejstvo, da sedanja opredelitev ne vključuje več komplementarnosti omrežja in neposrednega voda, bi se lahko štelo za indic, da je zakonodajalec želel ožjo opredelitev, po kateri bi neposredni vod za določenega odjemalca lahko obstajal le namesto omrežja, ne pa poleg njega.
49.      Vendar tako sklepanje ni prepričljivo. Z Direktivo 2003/54 je bila uvedena znatno obsežnejša opredelitev neposrednega voda. Zakonodajalec je torej želel upoštevati različne konfiguracije, v katerih se lahko neposredni vodi uporabljajo. Iz zgodovine nastanka tega instrumenta torej ni mogoče sklepati, da bi bil pojem neposrednega voda omejen na konfiguracije, v katerih ni dostopa do omrežja.
c)      Primerjava z direktivo o notranjem trgu plina
50.      Tudi primerjava z Direktivo (EU) 2024/1788 (v nadaljevanju: direktiva o notranjem trgu plina)(13), v kateri je prav tako opredeljen „neposredni plinovod“ (ali v nekaterih jezikovnih različicah „neposredni cevovod“), ne kaže na ozko razumevanje pojma. Ta opredelitev je podobna različici iz Direktive 96/92, ki neposredni (cevo)vod opredeljuje kot „plinovod zemeljskega plina, ki dopolnjuje povezani sistem“.
51.      Iz tega pa ne izhaja, da bi zakonodajalec želel neposredni vod na notranjem trgu električne energije opredeliti drugače od „neposrednega plinovoda [cevovoda]“, tj. ožje. Kot izhaja iz uvodne izjave 18 direktive o notranjem trgu električne energije, sta pristopa k regulativni obravnavi v obeh direktivah zaradi mnogoterih razlik med oskrbo z električno energijo in plinom, na primer glede hrambe, infrastrukture, proizvodnih struktur in dejavnikov, ki vplivajo na stabilnost omrežja, tako drugačna, da iz različnih ubeseditev ni mogoče oblikovati nikakršnih sklepov.
d)      Sistematika direktive o notranjem trgu električne energije
52.      Po navedbah Komisije med drugim iz sistematike izhaja, da odjemalec z obstoječim priključkom na omrežje ali možnostjo priključitve nanj po razumnih cenah nima pravice izbire, da se odloči za priključek na neposredni vod. Ta naj bi namreč predstavljala le izjemo od oskrbe prek omrežij, ki je sicer prednostna. Ker naj bi šlo za izjemo, naj bi bilo za neposredne vode mogoče šteti le vode brez možnosti priključitve na omrežje.
53.      Vendar stališče, da so neposredni vodi izjema v sistematiki direktive o notranjem trgu električne energije, ni prepričljivo.
54.      Če se opredelitev pojma v členu 2, točka 41, bere v povezavi z ostalimi določbami te direktive, nastane namreč ravno nasproten vtis. Člen 7(1) tako državam članicam nalaga, naj sprejmejo „potrebne ukrepe“, da omogočijo „vsem odjemalcem na njihovem ozemlju, posamezno ali skupaj, da se oskrbijo po neposrednih vodih od proizvajalcev in dobaviteljev električne energije“(14). Poleg tega morajo imeti v skladu s členom 4 „vsi odjemalci“ možnost, „da […] prosto izbirajo dobavitelja, od katerega bodo kupovali električno energijo“.(15) Te določbe torej ne nudijo utemeljitve za omejitev na oskrbo z električno energijo prek omrežij.
55.      V zvezi s tem je po mojem mnenju treba razlikovati med pogoji, pod katerimi se vod šteje za neposrednega, in pogoji, pod katerimi se takšen vod lahko odobri. To razlikovanje je predvideno tudi s členom 7 direktive o notranjem trgu električne energije.
56.      S členom 7(1) se namreč po eni strani utemeljuje temeljna pravica odjemalcev do oskrbe prek neposrednega voda in nasprotno pravica proizvajalcev in dobaviteljev, da svoje odjemalce oskrbujejo prek neposrednega voda. Po drugi strani preostali odstavki člena 7 določajo, da lahko države članice odobritev neposrednih vodov pogojujejo z izpolnjevanjem objektivnih in nediskriminatornih meril. Vendar če bi se za neposredne vode lahko šteli le tisti vodi, pri katerih oskrba ni mogoča drugače kot prek neposrednega voda, bi bilo področje uporabe člena 7, od (2) do (5), s tem zelo omejeno. V praksi bi lahko države članice namreč merila določile le za tiste primere, v katerih odjemalcev sploh ni mogoče priključiti – niti z neposrednim vodom niti na omrežje.
57.      Pri ozki razlagi pojma neposrednega voda bi zlasti člen 7(4) ostal brez področja uporabe. V skladu s to določbo lahko države članice dovoljenje za gradnjo neposrednega voda omejijo na primere, v katerih je porabnikom omrežja zavrnjen dostop do sistemov v skladu s členom 6(2), ker operaterji prenosnih in distribucijskih omrežij nimajo potrebne zmogljivosti ali ker je bil v zvezi s tem sprožen postopek za alternativno reševanje sporov.
58.      Enako velja za člen 7(5). V skladu z njim lahko države članice zavrnejo izdajo energetskega dovoljenja za neposredni vod, če bi bila izdaja takšnega dovoljenja v nasprotju z uporabo določb o obveznostih javnih storitev iz člena 9. Ta določba je verjetno oblikovana zlasti za primere, v katerih bi se z neposrednim vodom gospodarski subjekt lahko neupravičeno izognil plačilu omrežnine. To potrjuje tudi dejstvo, da se lahko države članice v skladu s členom 9(5) odločijo, da ne bodo uporabile zlasti člena 7, če bi uporaba tega člena pravno ali dejansko ovirala izpolnjevanje obveznosti, ki so naložene elektroenergetskim podjetjem v splošnem gospodarskem interesu.
59.      Ugotovitvi, da je neposredni vod alternativa oskrbi prek omrežja, ne nasprotuje niti sodba v zadevi ENGIE Deutschland. V njej je Sodišče sicer poudarilo bistveno vlogo, ki jo ima direktiva o notranjem trgu električne energije pri dokončanju integracije nacionalnih trgov.(16) Vendar je ta sodba zadevala primer, v katerem je nacionalni zakonodajalec uvedel novo kategorijo, ki ni bila predvidena v direktivi in ki bi lahko ogrozila njeno sistematizacijo.(17) Nasprotno je v obravnavani zadevi neposredni vod kategorija, ki jo predvideva sama direktiva.
60.      Zato po mojem mnenju sistematski preudarki govorijo v prid širokemu razumevanju pojma neposrednega voda, pri čemer je pomembno le, da ne pride do posredovanja sistema.
e)      Cilji Direktive
61.      Ta ugotovitev izhaja tudi iz celostnega pregleda ciljev, ki jih zasleduje direktiva o notranjem trgu električne energije.(18)
1)      Liberalizacija notranjega trga električne energije
62.      Za široko razumevanje pojma neposrednega voda najprej govori dejstvo, da je cilj direktive o notranjem trgu električne energije celovita liberalizacija notranjega trga električne energije.(19)
63.      Pred liberalizacijo so v številnih državah članicah obstajali monopoli dobaviteljev električne energije. Z direktivami o notranjem trgu električne energije od sprejetja Direktive 96/92(20) se je začel skupni trg za oskrbo z električno energijo postopoma odpirati. S tem naj bi se dosegli ne le konkurenčne cene, visoki standardi za oskrbo z energijo in stabilnost omrežja, temveč tudi cilji trajnostnega razvoja. To je izraženo v uvodni izjavi 2 trenutno veljavne Direktive (EU) 2019/944.(21)
64.      Neposredni vodi so eden od gradnikov popolnoma odprtega notranjega trga električne energije. Če so zahteve za vode, ki so opredeljeni kot neposredni vodi, manjše, lahko več odjemalcev koristi oskrbo prek neposrednih vodov. Širše razumevanje pojma neposrednega voda torej spodbuja nadaljnjo liberalizacijo in integracijo tega trga.
65.      V skladu z uvodno izjavo 35 Direktive 96/92 „je potrebno predvideti izdajo energetskih dovoljenj za gradnjo in uporabo neposrednih vodov“. Sedanja različica direktive v uvodnih izjavah sicer ne vsebuje več takšnega izrecnega sklicevanja na vlogo neposrednih vodov za doseganje cilja celovite liberalizacije.
66.      Vendar je pomembna vloga neposrednih vodov pri oskrbi z energijo tudi brez izrecne omembe v uvodnih izjavah jasno razvidna iz člena 7(1) direktive o notranjem trgu električne energije. V skladu s tem členom države članice sprejmejo potrebne ukrepe, da vsem proizvajalcem in dobaviteljem električne energije omogočijo, da oskrbijo med drugim svoje odjemalce po neposrednih vodih, in da vsem odjemalcem omogočijo, da se oskrbijo po neposrednih vodih. Drugi odstavki člena 7 državam članicam sicer omogočajo, da v posebnih okoliščinah omejijo odobritev neposrednih vodov. Vendar to potrjuje, da je treba pojem neposrednega voda iz člena 2, točka 41, direktive o notranjem trgu električne energije načeloma razumeti v širšem smislu in da lahko države članice postavitev neposrednih vodov kvečjemu omejijo.
2)      Cilj ekološke preobrazbe
67.      V skladu s členom 1, drugi odstavek, direktive o notranjem trgu električne energije je poleg tega njen cilj zagotoviti nemoten prehod na trajnosten nizkoogljičen energetski sistem ob izkoriščanju prednosti celovitega trga. Trajnost je med drugim navedena kot cilj direktive tudi v uvodni izjavi 2.
68.      Čeprav neposredni vodi niso omejeni na oskrbo z energijo iz obnovljivih virov, lahko prispevajo k cilju trajnosti.
69.      Z neposrednimi vodi lahko namreč stranke uporabljajo izključno „zeleno“ električno energijo brez stranske poti prek javnega omrežja, v katerem se električna energija trenutno še ne pridobiva v celoti iz obnovljivih virov energije. Primer družbe Jelgavas autobusu parks v zadevi C-756/24, ki želi prek neposrednega voda dobavljati električno energijo iz elektrarne na biomaso, je dober primer za to.
3)      Navzkrižje ciljev z zagotavljanjem energije po dostopnih cenah
70.      Vendar je v skladu s členom 1, drugi odstavek, direktive o notranjem trgu električne energije cilj med drugim tudi porabnikom zagotoviti cenovno dostopne, pregledne cene in stroške za energijo ter visoko zanesljivost oskrbe ob izkoriščanju prednosti celovitega trga.
71.      Po mnenju Komisije je treba pojem neposrednega voda razlagati ozko, saj se za električno energijo, dobavljeno prek neposrednih vodov, ne plačujejo prispevki za stroške elektroenergetskega omrežja kot celote, medtem ko morajo odjemalci, ki se oskrbujejo prek omrežja, plačevati splošno omrežnino. Komisija s tem opozarja na utemeljen pomislek, da bi se cene energije lahko zvišale zlasti za gospodinjske odjemalce in mala podjetja, če bi se odjemalci (predvsem veliki industrijski odjemalci) lahko oskrbovali po neposrednih vodih tudi v primeru, ko je priključek na omrežje že vzpostavljen ali je mogoč. Gospodinjstva in mala podjetja namreč porabijo manj električne energije, zato se proizvajalcem in dobaviteljem za te odjemalce verjetno ne bi splačalo izgraditi neposrednih vodov. Hkrati pa bi se v primeru, da se veliki odjemalci energije odklopijo od omrežja in se oskrbujejo prek neposrednih vodov brez plačevanja omrežnin, za preostale omrežne odjemalce stroški vzdrževanja in obratovanja omrežja povečali.
72.      Čeprav se s temi pomisleki Komisije strinjam, ne vidim razloga, da bi se iz tega sklepalo, da je zakonodajalec ta problem želel rešiti z ozkim razumevanjem pojma neposrednega voda.
73.      Kot sem že pojasnila v točki 55 in nasl., samo okoliščina, da je vod opredeljen kot neposredni vod, še ne pomeni, da bo ta vod nujno odobren. V skladu z odstavki od (2) do (5) člena 7 direktive o notranjem trgu električne energije lahko namreč države članice zavrnejo izdajo energetskega dovoljenja za neposredni vod, če uporabijo objektivna in nediskriminatorna merila ter upoštevajo vrednostne usmeritve iz člena 7(1). V okviru polja proste presoje, ki ga imajo države članice, se lahko pri odločitvi o odobritvi upoštevajo morebitni negativni učinki na cene energije za gospodinjske odjemalce in male končne odjemalce (glej, kot je že navedeno v točki 58, zlasti člen 7(5) in člen 9(5)).(22) Poleg tega bi morale države članice v skladu z uvodno izjavo 58 direktive o trgu električne energije v splošnem sprejeti ukrepe, potrebne za zaščito ranljivih in energetsko revnih odjemalcev.
74.      Preverjanje, ali je zavrnitev dovoljenja za izgradnjo spornih vodov v obravnavanem primeru utemeljena z bojaznijo pred konkretnimi negativnimi učinki in ali temelji na objektivnih in nediskriminatornih merilih, je v pristojnosti predložitvenega sodišča.(23)
3.      Vmesni predlog
75.      Na podlagi zgornjih ugotovitev ugotavljam, da za opredelitev neposrednega voda ni odločilno, ali priključek na omrežje že obstaja oziroma ali je tak priključek tehnično mogoč ali ekonomsko smiseln. Za opredelitev voda kot neposrednega voda je pomembno le, ali je odjemalec od
proizvajalca(24) oskrbovan brez posredovanja sistema.
B.      Popolna ločitev od omrežja (drugo vprašanje v zadevi C-756/24)
76.      S svojim drugim vprašanjem v zadevi C-756/24 predložitveno sodišče sprašuje, ali se lahko odjemalec, ki je bil prej priključen na omrežje, z neposrednim vodom poveže s proizvajalcem, tudi če želi po izgradnji načrtovanega voda obdržati obstoječi priključek na omrežje kot rezervni priključek.
77.      Če je, kot je navedeno zgoraj, za neposredni vod odločilna značilnost, da je odjemalec od proizvajalca oskrbovan brez posredovanja sistema, ne more biti odločilno, ali obstaja rezervni priključek na omrežje oziroma ali se ta priključek po potrebi uporablja vzporedno z neposrednim vodom.
78.      To stališče potrjuje člen 4 direktive o notranjem trgu električne energije, ki odjemalcu zagotavlja svobodno izbiro dobavitelja. V skladu z njim morajo države članice zagotoviti, da imajo odjemalci možnosti hkrati imeti več pogodb o dobavi energije. V členu 7(3) je nadalje pojasnjeno, da gre lahko pri tem tudi za sočasno uporabo neposrednega voda in priključka na omrežje.
79.      Kot poudarja Avstrija, je (nadzorovana) možnost izmenjave električne energije med neposrednim vodom in omrežjem pomembna zlasti glede na odslej predvideno aktivno vlogo odjemalcev kot decentraliziranih akterjev v okviru uporabe obnovljivih virov energije, s katero se pogosto dopolnjuje omrežna oskrba.(25)
80.      Popolna ločitev odjemalca od omrežja ali odklop(26) zato nista potrebna za to, da si lahko zagotovi oskrbovanje po neposrednem vodu.
C.      O priključitvi več odjemalcev na isti vod (drugo vprašanje v zadevi C-722/24)
81.      V drugem delu svojega drugega vprašanja v zadevi C-722/24 predložitveno sodišče sprašuje, ali je lahko več odjemalcev priključenih
prek istega neposrednega voda ali pa se neposredni vod sme uporabljati le za oskrbo enega samega odjemalca.
82.      Menim, da se tudi vod, na katerega je priključenih več odjemalcev, lahko opredeli kot neposredni vod. V nasprotju s prvo vrsto iz člena 2, točka 41, direktive o notranjem trgu električne energije namreč zakonodajalec za drugo vrsto ni uvedel omejitve na izdvojenega odjemalca. Razlika v ubeseditvi obeh vrst jasno kaže, da pri drugi vrsti za odjemalce ne veljajo nobene dodatne zahteve.
83.      Argument za razlago, da se lahko po enem neposrednem vodu oskrbuje več odjemalcev, je tudi v točki 79 omenjeni cilj direktive o notranjem trgu električne energije, da se odjemalcem v okviru ekološke preobrazbe trga električne energije dodeli decentralizirana in komplementarna vloga.
84.      Tudi dejstvo, da so na obstoječi vod, na katerega želi družba Elektro bizness priključiti svoje odjemalce, ne le priključeni drugi odjemalci, temveč se po njem električna energija prenaša tudi v omrežje, ni nezdružljivo z opredelitvijo voda med družbo Elektro bizness in zadevnim odjemalcem kot neposrednega voda. V zvezi s tem zadostuje, da družba Elektro bizness tega odjemalca oskrbuje (tudi) neposredno (tj. brez posredovanja sistema) in da zaradi tehničnih ukrepov nenadzorovan prenos električne energije iz omrežja k temu odjemalcu ni mogoč.
D.      Pojem „mesto proizvodnje“ (prvo vprašanje v zadevi C-722/24)
85.      S prvim vprašanjem v zadevi C-722/24 predložitveno sodišče poleg tega sprašuje, ali vod, ki je v lasti proizvajalca, ki je priključen na elektrarno, ki prenaša proizvedeno električno energijo iz nje in ki sega preko meja lokacije elektrarne(27), spada pod pojem izdvojenega mesta proizvodnje v smislu prve vrste iz člena 2, točka 41, direktive o notranjem trgu električne energije. V zvezi s tem je treba ugotoviti, da predložitveno sodišče z izrazom „prenos proizvedene električne energije“ – nasprotno od tega, kar izhaja iz besedila vprašanja za predhodno odločanje – svojega vprašanja ne omejuje na „prenos“ električne energije v smislu člena 2, točka 34, te direktive, ampak v netehničnem smislu zajema vse oblike transporta električne energije.
86.      Poleg tega ni pomembno, ali vod pripada izdvojenemu mestu proizvodnje (prva vrsta) ali je pripisano proizvajalčevi lokaciji (druga vrsta). Kot ugotavljam v točki 39, v zvezi s tem namreč razmejitev med obema vrstama iz člena 2, točka 41, ni pomembna.
87.      Predložitvenega sodišča v bistvu ne zanima toliko, za katero vrsto iz nejasno ubesedenega člena 2, točka 41, naj bi šlo pri vodu, ki je predmet spora v zadevi C-722/24. Njegov namen je namreč pridobiti odgovor na splošno vprašanje, ali se lahko vod, ki odjemalca ne povezuje s proizvajalčevo lokacijo, temveč z obstoječim vodom, ki vodi do te lokacije, opredeli kot neposredni vod.
88.      Po mojem mnenju se pri tem ne sme upoštevati prostorska zamejitev proizvajalčeve lokacije, temveč funkcionalna povezava odjemalca in proizvajalca z neposrednim vodom. Z drugimi besedami, vod je neposredni vod, če se uporablja za neposredno oskrbo odjemalca s strani proizvajalca, bodisi s povezavo odjemalca s proizvajalčevo lokacijo bodisi z vodom, ki je povezan s to lokacijo, če splošno elektroenergetsko omrežje ni del povezave.
E.      Merilo izdvojenega odjemalca in izdvojenega mesta proizvodnje (prvo in drugo vprašanje v zadevi C-722/24 in tretje vprašanje v zadevi C-756/24)
89.      Kot pojasnjujem v točki 39, sta oba voda, katerih odobritev je predmet obeh sporov o glavni stvari, vsekakor zajeta z drugo vrsto iz člena 2, točka 41, direktive o notranjem trgu električne energije.
90.      Sporna voda pa nista prve vrste iz te določbe, ker v obeh sporih o glavni stvari obstajata povezavi z omrežjem.
91.      Jezikovne različice direktive o notranjem trgu električne energije sicer niso povsem enake v delu, ki se nanaša na lokacijo mesta proizvodnje ter odjemalca z zvezi s prvo vrsto iz člena 2, točka 41, vendar se večinoma sklicujejo na ločeno, neodvisno naravo te lokacije. Nekatere jezikovne različice, med drugim tudi latvijska, angleška in francoska(28), z uporabo izrazov „izolēts lietotājs“, „isolated customer“ oziroma „client isolé“ poudarjajo izolirano, odrezano oziroma izdvojeno lokacijo odjemalca oziroma mesta proizvodnje. V drugih jezikovnih različicah, kot so estonska, finska in poljska, se uporablja podoben izraz ločeno („eraldiasetseva tarbijaga“, „erilliseen asiakkaaseen“ in „wydzielonym odbiorcą“). Izraza „einzelner Kunde“ oziroma „enskild kund“, ki se uporabljata v nemški in švedski jezikovni različici, se prav tako lahko razumeta v smislu samostojno ali posamično.
92.      Gledano v celoti je torej razvidno, da kot trdi Avstrija, prva vrsta iz člena 2, točka 41, direktive o notranjem trgu električne energije zajema položaj tako imenovanih otočnih lokacij, ki niso priključene na omrežje. Ob pridržku preizkusa, ki ga mora opraviti predložitveno sodišče, sporna voda v sporih o glavni stvari zaradi obstoječih povezav z omrežjem zato ne sodita v področje uporabe te vrste.
V.      Predlog
93.      Na podlagi navedenega Sodišču predlagam, naj na vprašanja za predhodno odločanje, ki jih je postavilo Augstākā tiesa (Senāts) (vrhovno sodišče, Latvija), odgovori:
Člen 2, točka 41, v povezavi s členom 7 Direktive (EU) 2019/944 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. junija 2019 o skupnih pravilih notranjega trga električne energije in spremembi Direktive 2012/27/EU je treba razlagati tako, da
–        se vod lahko šteje za neposredni vod, če služi neposredni oskrbi odjemalca;
–        je za opredelitev neposrednega voda pomembno le, ali je odjemalec od proizvajalca ali dobavitelja oskrbovan brez posredovanja sistema;
–        je neposredni vod lahko vod, s katerim se proizvajalec, povezan z omrežjem, poveže z odjemalcem, priključenim na omrežje, če je odjemalec od proizvajalca po tem neposrednem vodu z električno energijo oskrbovan neposredno brez posredovanja sistema;
–        opredelitev pojma neposrednega voda lahko zajema tudi vod, ki se uporablja za oskrbo več odjemalcev z električno energijo.
1      Jezik izvirnika: nemščina.
2      Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta z dne 19. decembra 1996 o skupnih pravilih notranjega trga z električno energijo (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 12, zvezek 2, str. 3).
3      Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. junija 2019 o skupnih pravilih notranjega trga električne energije in spremembi Direktive 2012/27/EU (UL 2019, L 158, str. 125).
4      Pri podvojitvi pojmov „Elektrizitätsversorgungsunternehmen Versorger“, ki jo vsebuje nemška različica, se zdi, da gre za tipkarsko napako.
5      V zadevi C-722/24 se vprašanji za predhodno odločanje nanašata na razlago pojma „izdvojeno mesto proizvodnje“ oziroma „mesto proizvodnje“, ki se pojavi le v zvezi s prvo vrsto. Tretje vprašanje za predhodno odločanje v zadevi C-756/24 se nanaša na razlago pojma „izdvojeni odjemalec“, ki je prav tako uporabljen le v zvezi s prvo vrsto.
6      Moj poudarek.
7      V češki različici je na primer na drugem mestu uporabljen veznik „nebo“ („ali“).
8      Moj poudarek.
9      Latvijski zakon o trgu električne energije v zvezi s tem v členu 1, točka 29, odstopa od ubeseditve direktive, saj drugo vrsto voda opredeljuje kot vod, „ki povezuje izoliranega proizvajalca električne energije z dobaviteljem, ki dobavlja neposredno objektom, ki so v njegovi lasti ali posesti, povezanim podjetjem in svojim odjemalcem“. Kljub temu bi moralo biti mogoče to določbo razlagati v skladu z direktivo, in sicer tako, da lahko tudi proizvajalec neposredno oskrbuje svoje objekte, povezana podjetja in odjemalce. To izhaja zlasti iz člena 26 zakona o trgu električne energije, ki določa, da ima „proizvajalec […] pravico dobavljati električno energijo odjemalcem ali lastnim obratom prek neposrednega voda“.
10      Tako tudi sodba z dne 1. junija 1961, Simon/Sodišče (15/60, EU:C:1961:11, str. 261). Glej tudi sklepne predloge generalne pravobranilke V. Trstenjak v zadevi Quelle (C-404/06, EU:C:2007:682, točka 58).
11      Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2003 o skupnih pravilih za notranji trg z električno energijo in o razveljavitvi Direktive 96/92/ES (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 12, zvezek 2, str. 211).
12      V skladu s členom 2, točka 15, Direktive 2003/54 je bil neposredni daljnovod opredeljen kot „bodisi daljnovod, ki povezuje izdvojeno mesto proizvodnje z izdvojenim odjemalcem, bodisi daljnovod, ki povezuje proizvajalca električne energije in podjetje za dobavo električne energije zaradi neposredne oskrbe njihovih lastnih objektov, hčerinskih podjetij in upravičenih odjemalcev“.
13      Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. junija 2024 o skupnih pravilih notranjega trga plina iz obnovljivih virov, zemeljskega plina in vodika, spremembi Direktive (EU) 2023/1791 in razveljavitvi Direktive 2009/73/ES (UL L, 2024/1788).
14      Moj poudarek.
15      Moj poudarek.
16      Sodba z dne 28. novembra 2024, ENGIE Deutschland (C-293/23, EU:C:2024:992, točka 77).
17      Nemški zakonodajalec je s tem, ko je uvedel kategorijo „naprave za lastno porabo“, ki ni bila predvidena v direktivi, hkrati zožil pojem „distribucijskega sistema“ glede na pomen, predviden v direktivi. Upravljavci naprav za lastno porabo niso bili zavezani k izpolnjevanju obveznosti operaterjev distribucijskih sistemov, zaradi česar je obstajala nevarnost, da se bodo izognili vrednostnim usmeritvam iz direktive.
18      V skladu z ustaljeno sodno prakso Sodišča je treba v primeru, da je predpis prava Unije možno razlagati na več načinov, dati prednost tisti razlagi, s katero je mogoče ohraniti praktično učinkovitost predpisa; primerjaj sodbi z dne 22. septembra 1988, Saarland in drugi (187/87, EU:C:1988:439, točka 19), ter z dne 24. februarja 2000, Komisija/Francija (C-434/97, EU:C:2000:98, točka 21).
19      V tem smislu glej že moje sklepne predloge v zadevi Sabatauskas in drugi (C-239/07, EU:C:2008:344, točka 22).
20      V obdobju po tem sta veljali že omenjena Direktiva 2003/54 in Direktiva 2009/72/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o skupnih pravilih notranjega trga z električno energijo in o razveljavitvi Direktive 2003/54/ES (UL 2009, L 211, str. 55).
21      V skladu z njo naj bi bil cilj notranjega trga električne energije „z vzpostavitvijo konkurenčnih čezmejnih trgov električne energije zagotoviti resnične izbire vsem končnim odjemalcem Unije, bodisi državljanom bodisi podjetjem, novih poslovnih priložnosti, konkurenčne cene, učinkovite naložbene signale in višje standarde storitev ter prispevati k zanesljivosti oskrbe in trajnosti“. Glej tudi že uvodno izjavo 4 Direktive 96/92 ter uvodni izjavi 3 in 5 Direktive 2009/72.
22      Glej že moje sklepne predloge v zadevi Sabatauskas in drugi (C-239/07, EU:C:2008:344, točka 43). Glej tudi sodbo z dne 9. oktobra 2008, Sabatauskas in drugi (C-239/07, EU:C:2008:551, točka 48), ter sklepne predloge generalnega pravobranilca G. Pitruzzelle v zadevi Elektrorazpredelenie Yug (C-31/18, EU:C:2019:421, točka 43).
23      Sodba z dne 9. oktobra 2008, Sabatauskas in drugi (C-239/07, EU:C:2008:551, točka 48); sklepni predlogi generalnega pravobranilca G. Pitruzzelle v zadevi Elektrorazpredelenie Yug (C-31/18, EU:C:2019:421, točka 43).
24      Enako velja tudi za ostale konfiguracije iz člena 2, točka 41.
25      Glej npr. člen 15 („Aktivni odjemalci“) ali člen 16 („Energetske skupnosti državljanov“) ter uvodne izjave od 42 do 47 direktive o notranjem trgu električne energije.
26      Družba Jelgavas autobusu parks je regulativni
komisiji predložila izjavo, da bo med priključitvijo na načrtovani neposredni vod zagotovljena odklopitev od omrežja.
27      Predložitveno sodišče jo je opredelilo s poštnim naslovom.
28      Tako tudi v italijanski: „cliente isolato“, danski: „isoleret kunde“ in portugalski jezikovni različici: „cliente isolado“.