MNENJE 1/91 SODIŠČA EVROPSKIH SKUPNOSTIz dne 14. decembra 1991„Predlog
sporazuma med Skupnostjo in državami Evropskega združenja za prosto
trgovino o ustanovitvi Evropskega gospodarskega prostora“Komisija
Evropskih skupnosti je Sodišču Evropskih skupnosti predložila predlog
za izdajo mnenja, ki ga je sodno tajništvo prejelo 14. avgusta 1991, na
podlagi člena 228(1), druga alinea, Pogodbe o ustanovitvi EGS, ki
določa:„Svet, Komisija ali država članica
lahko od Sodišča pridobi predhodno mnenje, ali je načrtovani sporazum
združljiv z določbami te pogodbe. Kadar je mnenje Sodišča odklonilno,
lahko sporazum začne veljati le v skladu s členom 236.“I – Utemeljitev predloga za izdajo mnenjaS
tem predlogom je Komisija prosila Sodišče za mnenje o združljivosti
predloga sporazuma o ustanovitvi Evropskega gospodarskega prostora (v
nadaljevanju: Sporazum in EGP) z določbami Pogodbe EGS, zlasti pa glede
sodnega mehanizma, ki se bo vzpostavil s tem sporazumom. Gre za sporazum
o pridružitvi, ki ga bo Skupnost sklenila na podlagi člena 238 Pogodbe.Sporazum
je predmet pogajanj med Komisijo, ki v skladu s pooblastilom Sveta z
dne 18. marca 1990 zastopa Skupnost na podlagi odločbe Sveta, in
državami Evropskega združenja za prosto trgovino ter kneževino
Lihtenštajn, ki je 1. marca 1991 uradno prosila za članstvo v Evropsko
združenje za prosto trgovino (v nadaljevanju: države EFTE).Besedilo Sporazuma (katerega določbe niso bile dokončne) je bilo priloženo predlogu.Sodišče
izdaja mnenje na podlagi angleške verzije besedila Sporazuma. Komisija
je besedilo pred parafiranjem posredovala skupaj z dopisom z dne
30. oktobra 1992.Kot utemeljitev
predloga za izdajo mnenja je Komisija navedla, da Sporazum predvideva
sistem sodnega nadzora pri reševanju sporov med pogodbenimi strankami,
kot tudi znotraj držav EFTE, in v postopkih za okrepitev sodne
homogenosti znotraj EGP. Kljub prepričanju, da ta sistem daje Skupnosti
nedvomna zagotovila, je v skrbi za zagotavljanje pravne varnosti
Komisija smotrno presodila, da se posvetuje s Sodiščem ES skladno s
členom 228 Pogodbe, in sicer o nekaterih posebnih točkah predvidenega
sistema.II – PostopekSkladno
s členom 107(1) Poslovnika Sodišča je bil predlog Komisije vročen Svetu
in državam članicam. Komisija in vlade Združenega kraljestva,
Kraljevine Belgije in Kraljevine Španije so predložile pisna stališča.Sodišče
je pozvalo Komisijo, Svet in vlade držav članic, naj posredujejo
odgovore na nekatera vprašanja, ki so jim bila postavljena v pisni
obliki. Vsi so bili prisotni na obravnavi, ki je potekala 26. novembra
1991 na sedežu Sodišča in med katero so odgovarjali na ta vprašanja.Generalni pravobranilci so se 3. decembra 1991 opredelili na nejavni seji, skladno s členom 108(2) Poslovnika Sodišča.III – Analiza sporazumaDejansko stanjeOd
leta 1973 so bili gospodarski odnosi med Skupnostjo in državami EFTE
ter Lihtenštajnom urejeni z dvostranskimi sporazumi o prosti trgovini.
Januarja 1989 je predsednik Komisije predlagal Evropskemu parlamentu
izboljšanje in okrepitev odnosov med Skupnostjo in EFTO. Ta predlog je
bil ugodno sprejet v državah EFTE, sledili so pogovori, ki so se
zaključili z odločitvijo o začetku formalnih pogajanj. V ta namen je
Svet dovolil Komisiji, „kot edinemu sogovorniku, začetek pogajanj med
Skupnostjo in državami EFTE ter Lihtenštajnom za sklenitev sporazuma o
ustanovitvi Evropskega gospodarskega prostora“. Pogajanja so se uradno
začela 1. julija 1990.Vsebina sporazumaSporazum
je sestavljen iz devetih delov in preambule: 1. cilji in načela; 2.
prosti pretok blaga; 3. prosti pretok oseb, storitev in kapitala; 4.
pravila o konkurenci in druga skupna pravila; 5. horizontalne določbe v
zvezi s štirimi svoboščinami (na področju socialne politike, varstva
potrošnikov, okolja, statistike in prava podjetij); 6. sodelovanje zunaj
štirih svoboščin; 7. institucionalne določbe; 8. finančni mehanizem in
9. splošne in končne določbe. Edina uvodna izjava sporazuma je:„Ob
upoštevanju cilja ustanoviti dinamičen in homogen Evropski gospodarski
prostor, ki bo temeljil na skupnih pravilih in enakih pogojih konkurence
ter v katerem bodo zagotovljena ustrezna sredstva za njegovo
uveljavitev, prav tako na sodni ravni, in ki se bo uresničeval na
podlagi enakosti in vzajemnosti ter splošnega ravnotežja ugodnosti,
pravic in obveznosti pogodbenic.“Člen 1(1) Sporazuma določa, da:„Cilj
tega sporazuma o pridružitvi je z enakimi pogoji konkurence in
spoštovanjem istih pravil spodbujati stalno in uravnoteženo krepitev
trgovinskih in ekonomskih odnosov med pogodbenicami, da bi ustvarili
homogen Evropski gospodarski prostor, v nadaljnjem besedilu EGP.“Člen 6 Sporazuma določa:„
Ne glede na prihodnji razvoj sodne prakse se določbe tega sporazuma,
kolikor so po vsebini enake ustreznim pravilom Pogodbe o ustanovitvi
Evropske gospodarske skupnosti in Pogodbe o ustanovitvi Evropske
skupnosti za premog in jeklo ter aktov, sprejetih za uporabo teh dveh
pogodb, pri njihovem izvajanju in uporabi razlagajo v skladu z
ustreznimi odločitvami Sodišča Evropskih skupnosti, sprejetimi pred
podpisom tega sporazuma.“Člen 7 Sporazuma določa, da:„Pravni
akti, navedeni ali vsebovani v prilogah tega sporazuma ali v sklepih
Skupnega odbora EGP, so za pogodbenice zavezujoči in so ali postanejo
del njihovega notranjega pravnega reda, in sicer:(a)      pravni
akt, ki ustreza uredbi EGS, postane kot tak del notranjega pravnega
reda pogodbenic;(b)      pravni
akt, ki ustreza direktivi EGS, prepušča organom pogodbenic, da izberejo
obliko in način izvajanja.“Protokol 35 z naslovom „Protokol o izvršitvi predpisov EGP“, katerega člen 1 se nanaša na člen 7 Sporazuma, določa:„Ob
upoštevanju, da je namen tega Sporazuma vzpostaviti homogen Evropski
gospodarski prostor na temelju skupnih pravil, brez zahteve od katere
koli pogodbene stranke po prenosu zakonodajne oblasti na katero koli
institucijo Evropskega gospodarskega prostora_in ob upoštevanju, da bo to zagotovljeno z nacionalnimi postopki.Člen 1Pogodbene
stranke upoštevajo, da je pri izvršitvi dela akta, ki odgovarja
direktivi EGS in ki je jasen, natančen in brezpogojen, treba uporabljati
člen 7(a) Sporazuma.Člen 2Ob
morebitnih neskladnostih med veljavnimi predpisi EGP in drugimi
zakonskimi določili se pogodbene stranke obvežejo po potrebi vpeljati
zakonsko določilo, ki bo omogočilo, da v tem primeru prevladajo predpisi
EGP.“Del VII z naslovom „Institucionalne
določbe“ (členi od 89 do 120) je sestavljen iz štirih poglavij. Poglavje
1 z naslovom „Struktura pridružitve“ obsega pet oddelkov, od katerih
oddelek 1 zadeva Svet EGP. Svet EGP, ki ga sestavljajo člani Sveta
Evropskih skupnosti in člani Komisije ES ter po en član vlade vsake od
držav EFTE, je odgovoren za dajanje politične spodbude za izvajanje tega
sporazuma in določanje splošnih smernic. Oddelek 2 zadeva Skupni odbor,
ki ga sestavljajo predstavniki pogodbenic, in zagotavlja učinkovito
izvajanje in delovanje tega sporazuma. Oddelek 3 z naslovom „Sodišča
EGP“ vključuje ta določila:„Člen 951.
Ustanovi se neodvisno Sodišče EGP, ki je funkcionalno integrirano v
Sodišče Evropskih skupnosti. Sodišče EGP opravlja funkcije, ki izhajajo
iz člena 96. Vsaka država EFTE imenuje enega sodnika za to Sodišče. 2. Na občni seji1(1) Sodišče sestavlja 5 sodnikov Sodišča ES in po sistemu rotacije trije sodniki, ki jih imenujejo države EFTE.3. Na zahtevo Sodišča Svet EGP lahko dovoli ustanovitev senatov, ki jih sestavljajo trije ali pet sodnikov.2(2)      4.
Predsedstvo Sodišča izmenično prevzameta eden od sodnikov Sodišča
Evropskih skupnosti in eden od sodnikov, ki ga imenujejo države EFTE.Člen 961. Sodišče EGP je pristojno za:(a)      reševanje sporov med pogodbenimi strankami;(b)       tožbe, ki se nanašajo na nadzorni postopek za države Efte;(c)      pritožbe na sklepe Nadzornega odbora EFTE na področju konkurence.2. Sodišče EGP odloča na predlog:(a)      Skupnega
odbora EGP ali pogodbenih strank v primerih reševanja sporov, skladno s
členom 117;(b)      fizične
ali pravne osebe ali Nadzornega odbora EFTE o pritožbah na odločbe
Sodišča prve stopnje EGP, ki so izdane na konkurenčnem področju, skladno
s členom 102;(c)      Komisije
Evropskih skupnosti ali Nadzornega odbora EFTE o sporih glede
pristojnosti, ki nastanejo na podlagi določil Dela IV Poglavja 1.3.
Poleg tega Sodišče EGP lahko odloča na podlagi določil ločenega
sporazuma med državami EFTE, ustanoviteljicami Nadzornega odbora EFTE,
na predlog:(a)      Nazornega
odbora EFTE v okviru nadzornega postopka iz člena 116 glede izpolnitve
obveznosti držav EFTE;(b)      države članice EFTE ali fizične ali pravne osebe v tožbah proti Nadzornemu odboru EFTE.Člen 97Pogodbene
stranke in nadzorna organa, to sta Komisija Evropskih skupnosti in
Nadzorni odbor EFTE, sprejmejo ustrezne ukrepe za izvršitev sodb Sodišča
EGP. Člen 98 Sodišče EGP ima neomejeno pristojnost glede kazni, ki jih nalaga Nadzorni odbor EFTE.Člen 99Tožbe,
ki so predložene Sodišču EGP, nimajo odložilnega učinka. Sodišče EGP
lahko vendarle odredi zaustavitev uporabe izpodbijanega akta, če
okoliščine to zahtevajo.Člen 100Sodišče EGP lahko sprejme kateri koli ustrezen začasni ukrep v zadevah, o katerih odloča v skladu s členom 96(2) (b) ali (3).Člen 1011.
Ustanovi se neodvisno Sodišče prve stopnje EGP, ki je povezano s
Sodiščem EGP. To zagotavlja pravni nadzor nad odločitvami Nadzornega
odbora EFTE v zvezi s konkurenčnimi pravili, ki veljajo za podjetja.
Vsaka država članica EFTE imenuje enega sodnika za to sodišče. 2.
Sodišče prve stopnje EGP sestavljajo trije sodniki, ki jih imenujejo
države EFTE, in po sistemu rotacije dva sodnika Sodišča prve stopnje
Evropskih skupnosti.3. Predsedstvo Sodišča
izmenično prevzameta eden od sodnikov, ki jih imenujejo države EFTE, in
eden od sodnikov Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti.Člen 102Sodišče
prve stopnje EGP odloča na prvi stopnji o tožbah fizičnih ali pravnih
osebe na odločbo Nadzornega odbora EFTE glede izvršitve konkurenčnih
pravil za podjetja, če je ta odločba naslovljena na to osebo ali če ga
zadeva neposredno in posamično.Poleg tega ima Sodišče prve stopnje EGP enake pristojnosti kot Sodišče EGP po členih 98 in 100.Sodišče
prve stopnje EGP je tudi pristojno za sprejetje sodb v zvezi s tožbami
zoper Nadzorni odbor EFTE skladno z določbami, ki morajo biti
opredeljene v ločenem sporazumu med državami ustanoviteljicami
Nadzornega odbora EFTE.Člen 1031.
Statuta Sodišča EGP in Sodišča prve stopnje EGP, zlasti pa Poslovnik
obeh sodišč, imenovanje sodnikov in predsednikov in njihov mandat se
določijo v Protokolu 33.3(3)2. Sodišče EGP in Sodišče prve stopnje EGP sprejmeta svoj Poslovnik, ki ga potrdi Svet EGP.Člen 1041.
Za zagotovitev čim enotnejše razlage tega sporazuma, ob polnem
spoštovanju neodvisnosti sodišč, Sodišče EGP, Sodišče prve stopnje EGP,
Sodišče ES, Sodišče prve stopnje ES in sodišča držav EFTE pri razlagi in
uporabi tega sporazuma ali Pogodbe o ustanovitvi Evropske gospodarske
skupnosti in Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti za premog in
jeklo, v njuni dopolnjeni ali spremenjeni različici, ter aktov,
sprejetih na njuni podlagi, kolikor se nanašajo na določbe, ki so po
vsebini enake določbam tega sporazuma, upoštevajo načela, ki so bila
vzpostavljena s sprejetjem katere koli upoštevne odločitve drugih
Sodišč. Skupni odbor EGP vzpostavi sistem izmenjave informacij o sodbah sodišč, izrečenih na zadnji stopnji. Ta sistem obsega:(a)      pošiljanje
sodb, ki jih izdajo ta sodišča o razlagi in uporabi tega sporazuma ali
Pogodbe o ustanovitvi Evropske gospodarske skupnosti in Pogodbe o
ustanovitvi Evropske skupnosti za premog in jeklo, v njuni dopolnjeni
ali spremenjeni različici, ter aktov, sprejetih na njuni podlagi,
kolikor se nanašajo na določbe, ki so po vsebini enake določbam tega
sporazuma, sodnemu tajniku Sodišča EGP;(b)      klasifikacijo
teh sodb, ki jo opravi sodni tajnik Sodišča EGP, po potrebi tudi
pripravo in objavo prevodov in povzetkov;(c)      pošiljanje
ustreznih dokumentov pristojnim državnim organom, ki jih imenuje vsaka
pogodbenica, za kar je zadolžen sodni tajnik EGP.2.
Protokol 34 vsebuje določbe o možnosti, da država EFTE sodišču dovoli,
da zaprosi Sodišče Evropskih skupnosti za odločanje o razlagi Protokola
EGP.4(4)Člen 105Odločbe
Nadzornega odbora EFTE in Komisije ES po tem sporazumu, ki nalagajo
denarno obveznost osebam, so izvršilni naslov; to ne velja za države.
Isto velja za ustrezne sodbe po tem sporazumu, ki jih izdajo Sodišče
EGP, Sodišče prve stopnje EGP, Sodišče Evropskih skupnosti, Sodišče prve
stopnje Evropskih skupnosti. Izvršbo
urejajo pravila pravdnega postopka, ki veljajo v državi, na ozemlju
katere se izvršba opravi. Vsaka pogodbenica v ta namen določi organ o
katerem obvesti druge pogodbenice, Nadzorni odbor EFTE, Komisijo ES,
Sodišče EGP, Sodišče prve stopnje EGP, Sodišče Evropskih skupnosti,
Sodišče prve stopnje Evropskih skupnosti.Ko
so te formalnosti na predlog posamezne stranke izpolnjene, lahko ta
preide v izvršbo po pravu države, na ozemlju katere naj bi se izvršba
opravila, tako, da se zadeva predloži neposredno pristojnemu organu.Izvršba
se lahko odloži le z odločbo Sodišča EGP ali Sodišča prve stopnje EGP.
Vendar so za nadzor nad pravilnostjo izvršilnih dejanj pristojna sodišča
držav.Protokol 34, na katerega napotuje
člen 104(2) z naslovom „Protokol o možnostih, da sodišča držav EFTE
zaprosijo Sodišče Evropskih skupnosti za odločanje o razlagi pravil EGP,
ki ustrezajo predpisom Evropske skupnosti, določa:‚Člen 1Če
se v zadevi, ki jo obravnava sodišče države EFTE, postavi vprašanje o
razlagi določb tega Sporazuma, ki so po vsebini enake določbam Pogodbe o
ustanovitvi ES, vključno s spremembami in dopolnitvami, ali aktov,
sprejetih na njuni podlagi, sodišče lahko po potrebi prosi Sodišče
Evropskih skupnosti za odločanje o tem vprašanju. Člen 2Država
EFTE, ki namerava uporabiti ta protokol, obvesti depozitarja in
Sodišče ES o obsegu in načinih uporabe Protokola na njegovih
sodiščih. Člen 3Depozitar obvesti pogodbenice o katerem koli obvestilu v zvezi s členom 2.Oddelka
4 in 5 prvega poglavja dela VII sporazuma zadevajo parlamentarno
sodelovanje oziroma sodelovanje med gospodarskimi in socialnimi
partnerji.Drugo poglavje je namenjeno postopku odločanja. Tretje poglavje z naslovom „Nadzorni postopek in reševanje sporov“ obsega te določbe:‚Člen 1161.
Države EFTE ustanovijo neodvisni nadzorni organ (Nadzorni organ EFTE)
ter uvedejo postopke, podobne tistim, ki obstajajo v Skupnosti, vključno
s postopki za zagotavljanje izpolnjevanja obveznosti po tem sporazumu
in za nadzor zakonitosti aktov Nadzornega organa EFTE glede konkurence.Izpolnjevanje
obveznosti po tem sporazumu spremlja po eni strani Nadzorni odbor EFTE
in po drugi Komisija ES, ki ravna v skladu s Pogodbo o ustanovitvi
Evropske gospodarske skupnosti, Pogodbo o ustanovitvi Evropske skupnosti
za premog in jeklo in tem sporazumom.2.
Nadzorni odbor EFTE in Komisija ES sodelujeta, si izmenjujeta
informacije in se med seboj posvetujeta o vprašanjih nadzorne politike
in posameznih primerih, da bi zagotovila enotni nadzor v celotnem EGP.3. Komisija ES in Nadzorni organ EFTA sprejemata pritožbe v zvezi z uporabo tega sporazuma.5(5) Medsebojno se obveščata o prejetih pritožbah.4.
Vsak organ pregleda vse pritožbe, ki spadajo v njegovo pristojnost, in
posreduje drugemu organu tiste, ki spadajo v pristojnost tega.5.
V primeru spora med tema organoma glede ukrepov, ki jih je treba
sprejeti v zvezi s pritožbo, ali glede rezultatov pregleda lahko kateri
koli od njiju zadevo predloži Skupnemu odboru EGP, ki jo obravnava v
skladu s členom 117.Člen 1171.
Skupni odbor EGP ali katera koli druga pogodbena stranka lahko Sodišču
EGP predloži spor, ki se nanaša na razlago ali uporabo tega sporazuma, v
skladu z naslednjimi določbami.2. Skupni
odbor EGP mora imeti na voljo vse informacije, ki bi lahko bile koristne
za podrobno preiskavo stanja, da bi našli sprejemljivo rešitev za
pogodbenice. 3. Vsaka pogodbenica lahko
predloži sporno zadevo Sodišču EGP. Vendar je treba vsako zadevo najprej
predložiti Skupnemu odboru EGP. Če ta ni rešena po dveh zaporednih
sestankih odbora, potem lahko odbor ali pogodbena stranka zadevo
predloži Sodišču EGP. Komisija ES zadevo predloži Sodišču EGP v imenu
Skupnosti.“IV – Povzetek pisnih stališč, ki so jih predložile institucije in vladeSplošne ugotovitveKomisija
poudarja, da se sporazum bistveno razlikuje od sporazumov o
pridružitvi, ki jih je doslej sklenila Skupnost. Sporazum ne bo samo
prevzel obstoječega pravnega reda Skupnosti z dnem njenega podpisa,
temveč tudi pravo Skupnosti, ki bo veljalo na področjih, ki jih pokriva
sporazum. Glede vsebine sporazuma Komisija poudarja, da odnosi med
Skupnostjo in državami EFTE temeljijo neposredno na Pogodbi EGS in
aktih, ki so jih sprejele posamezne institucije Skupnosti na njeni
podlagi. Postopek odločanja, ki ga predvideva sporazum, izraža na eni
strani interes za razširitev obstoječega in bodočega pravnega reda
Skupnosti na EGP ob ohranitvi neodvisnosti odločanja Skupnosti in na
drugi strani spoštovanje želje samostojnih držav, ki ne nameravajo niti
prenesti pristojnosti niti dati zakonodajne moči organom sporazuma. Namen
sporazuma je ustanoviti homogeni gospodarski prostor, v katerem se bo
čim enotneje uporabljal pravni red, ki je vsebinsko enak z veljavnim
pravnim redom znotraj EGS. Po ugotovitvi,
da je sistem sodstva po tem sporazumu namenjen doseganju treh ciljev, in
sicer reševanju sporov med pogodbenimi strankami, reševanju sporov
znotraj držav EFTE in okrepitvi pravne homogenosti znotraj EGP, Komisija
pojasnjuje, da bodo vse te različne funkcije opravljali bodisi Sodišče
Evropskega gospodarskega prostora (v nadaljevanju „sodišče EGP“), ki je
neodvisno, a funkcionalno integrirano v Sodišče ES, Sodišče prve stopnje
EGP, ki je neodvisno, vendar priključeno Sodišču EGP, ali samo Sodišče
ES. Sestava Sodišča EGP in Sodišča prve stopnje EGP omogoča sodnikom
Sodišča ES, ki so prisotni v teh dveh instancah, da izkoristijo svoje
bogate izkušnje, na eni strani iz prava Skupnosti v Skupnosti in na
drugi strani njegovega prenosa v EGP, s čimer se zagotavlja enotnost pri
uporabi tega prava. Sodišče EGP pri
reševanju sporov med pogodbenimi strankami odloča bodisi na predlog
Skupnega odbora ali na neposredni predlog pogodbene stranke, če Skupni
odbor spora ne razreši po dveh zaporednih sestankih.Glede
sporov znotraj EFTE se lahko razlikujeta dve vrsti sporov. V prvi vrsti
so to spori med Nadzornim odborom in državami članicami EFTE, in sicer
postopki o kršitvah, ki jih lahko uvede Nadzorni odbor EFTE zoper države
članice EFTE zaradi neizpolnitve obveznosti, ki jim jih nalaga
sporazum, in tožbe glede odločitev tega organa na področju državnih
pomoči. O teh vprašanjih odloča sodišče EGP. V drugi vrsti so to zadeve s
področja konkurence, za katere je Sodišče prve stopnje EGP pristojno za
sojenje na prvi stopnji, pri čemer pa Sodišče EGP odloča o pritožbah na
odločitve tega sodišča.Glede okrepitve
pravne homogenosti sporazum predvideva tri posebne postopke. Prvi v
glavnem ustreza postopku, ki je določen s Protokolom 2 o enotni razlagi
konvencije o pristojnosti sodišč in izvršitvi odločb na civilnem in
gospodarskem področju (Konvencija iz Lugana). Drugi postopek določa
možnost udeležbe držav EFTE v postopkih predhodnega odločanja pred
Sodiščem Evropskih skupnosti. Tretji postopek daje sodnim oblastem v
državah EFTE možnost, da katero koli vprašanje o razlagi sporazuma
predložijo Sodišču ES v predhodno odločanje.Po
mnenju Komisije predviden sistem sodstva odpravlja določene ovire. Ta
namreč preprečuje, da bi bila katera koli sodna oblast, razen Sodišča
ES, pristojna za razlago sporazuma v predhodnem odločanju, da Sodišče
EGP ne bi uporabljalo sporazuma v nasprotju s pravom Skupnosti in sodno
prakso Sodišča Evropskih skupnosti, da se konkurenčna pravila ne bi
uporabljala nepravilno, da gospodarski subjekti ne bi izkoriščali
sodnega nadzorstva s postopki predhodnega odločanja in da države EFTE ne
bi bile podrejene tujim sodnikom. Komisija želi pridobiti mnenje Sodišča ES v zvezi s štirimi točkami:1.      združljivost
udeležbe sodnikov Sodišča ES na Sodišču EGP z določbami mnenja Sodišča
Evropskih skupnosti z dne 26. aprila 1977 (o predlogu sporazuma o
ustanovitvi Evropskega sklada za ustavitev notranje navigacije, Mnenje
1/76, ECR 741);2.      združljivost
razširjene pravice držav EFTE do intervencije v skupnostnih zadevah, ki
jih obravnava Sodišče ES;3.      možnosti,
da sodne oblasti v državah članice EFTE predložijo Sodišču ES vprašanja
o razlagi sporazuma, brez spremembe Pogodbe EGS;4.      ali člen 238 Pogodbe EGS omogoča tako sestavo sodišč, kot je predvidena v sporazumu.Udeležba članov Sodišča ES pri drugih sodiščihKomisija
se sprašuje, ali je treba upoštevati, glede na Mnenje 1/76, da se
sodniki Sodišča ES ne morejo udeležiti sej drugega sodišča, oziroma ali
je treba šteti, da določbe tega mnenja niso upoštevne v tem primeru.
Komisija pri tem pojasnjuje, da se Sporazum razlikuje od sporazuma, ki
je bil predmet Mnenja 1/76. Po eni strani Sodišče EGP nima pooblastil,
ki so bile podeljene Sodišču Evropskega sklada za ustavitev notranje
navigacije, in sicer odločanje o razlagi sporazuma v postopku
predhodnega odločanja, in po drugi strani sta Sodišče EGP in Sodišče
prve stopnje EGP kljub sodni neodvisnosti funkcionalno integrirana v
Sodišče ES. Po mnenju španske vlade
je odgovor na postavljeno vprašanje lahko samo nikalen iz več razlogov.
Cilj določb člena 167 Pogodbe EGS ter členov 2, 4 in 16 Statuta Sodišča
ES je v prvi vrsti zagotoviti, da Sodišče lahko opravlja funkcije, ki so
mu poverjene, in sicer popolnoma nepristransko spoštovanje prava pri
razlagi in uporabi pogodb, ter izogibati se kakršnemu koli pritisku ali
prejšnjemu mnenju. Drugič, v Mnenju 1/76 je
Sodišče ES ugotovilo, da sporazum o Evropskem skladu za ustavitev
notranje navigacije ni združljiv s Pogodbo EGS, z utemeljitvijo, da
Sodišče po tem sporazumu sestavljajo šest članov Sodišča ES, ki kot
člani tega sodišča odločajo o vprašanjih, o katerih naj bi ponovno
odločali kot člani Sodišča ES, tako da je s tem popolna
nepristranskost, s katero naj bi Sodišče delovalo, kompromitirana. V tem
primeru se ta položaj lahko ponovi. Lahko si predstavljajmo, da sodniki
Sodišča ES razlagajo in uporabljajo predpise Skupnosti kot člani
Sodišča EGP, ki jih morajo pozneje ponovno razlagati ali uporabiti kot
člani Sodišča ES. Španska vlada meni, da po tej predpostavki sodnik, ki
se je udeležil obravnave Sodišča EGP, ne more več odločati s potrebno
nepristranskostjo. Če bi se skladno z členom 16 Statuta vzdržal pri
odločanju, bi se lahko zgodilo, kot je bilo omenjeno v zgoraj navedem
mnenju, da Sodišče ES ne bi bilo sklepčno, kot zahteva člen 17 Statuta.Španska
vlada dodaja tri pojasnitve. Najprej navaja, da čeprav Sodišče EGP ni
pristojno za predhodno odločanje o razlagi sporazuma, drugače velja za
Sodišče ES, ki bo v skladu z njegovo sodno prakso vedno pristojno
za razlago katerega koli sporazuma, sklenjenega med Skupnostjo in
državami EFTE. Iz tega razloga določbe prej navedenega Mnenja 1/76 niso
niti prizadete niti spremenjene v svojem bistvu.Končno,
španska vlada navaja, da se ne strinja z oceno Komisije, po kateri se
Mnenje 1/76 ne more uporabiti v obravnavanem primeru, zato ker sta
Sodišče EGP in Sodišče prve stopnje EGP funkcionalno integrirani v
Sodišče ES. Člen 7 o institucionalnih določbah sporazuma določa, da je
Sodišče EGP neodvisen organ in da v ničemer ni podrejeno Sodišču ES. Španska
vlada na koncu ugotavlja, da člen 104 o institucionalnih določbah
predloga sporazuma ne odgovarja na vprašanje o tem, v katerem primeru
sodba Sodišča EGP obvezuje Sodišče ES, če ta preiskuje določeno točko, o
kateri se je Sodišče EGP že izreklo.Belgijska vlada
soglaša z analizo Komisije o upoševnosti Mnenja 1/76 v tej zadevi. V
nasprotju s tem, kar je bilo predvideno za Sodišče Evropskega sklada za
imobilizacijo notranje navigacije, Sodišče EGP ne bo pristojno za
odločanje v predhodnem postopku. Poleg tega bo Sodišče EGP funkcionalno
integrirano v Sodišče ES, vendar bo ohranilo neodvisnost. Prisotnost
sodnikov Sodišča ES ne spreminja pravne narave Sodišča EGP. Glede
pomanjkanja pristojnosti za odločanje v predhodnem postopku belgijska
vlada ugotavlja, da se morata Sodišče ES in Sodišče EGP izreči o
istih predpisih prava Skupnosti. Po mnenju vlade Združenega kraljestva
v skladu s Pogodbo EGS in Mnenjem 1/76 sodniki Sodišča ES zasedajo na
Sodišču EGP. Razlaga Sodišča ES v zvezi s tem mnenjem je bila pogojena z
dejstvom, da bi se odločanje o razlagi sporazuma na Sodišču Evropskega
sklada izvajalo vzporedno z odločanjem na Sodišču ES. Člen
16, prvi odstavek, Statuta Sodišča ES, da sodniki ne smejo sodelovati
pri odločanju o posamezni zadevi, pri kateri so predhodno sodelovali kot
zastopniki, svetovalci ali odvetniki z nezmožnostjo sodnika, ustreza
nezmožnosti biti hkrati sodnik in stranka v isti zadevi. To ne zadeva
položaja sodnika, ki zaporedno zaseda v različnih zadevah, ki se
nanašajo na podobna oziroma ista vprašanja, kot kadar npr. Sodišče ES
predhodno odloča o pravnih vprašanjih, ki so podobna ali identična
vprašanjem, o katerih se je izreklo v okviru postopka o neizpolnitvi
obveznosti, skladno s členom 169 Pogodbe EGS. Sodišče ES se lahko vedno
oddalji od svoje sodne prakse z drugačno odločitvijo o pravnem
vprašanju, ker ni vezano na svoje prejšnje odločitve.Po
preučitvi sporazuma in povezanih instrumentov, ki so predmet Mnenja
1/76, vlada Združenega kraljestva zaključuje, da je v tej zadevi mogoče,
da bi na sodnike Sodišča ES vplivale prejšnje odločitve Sodišča sklada.
S tem bi bil pravni red Skupnosti posredno kompromitiran, na primer
zaradi vpliva uporabe načel javnega mednarodnega prava, ki so bila
prenešena v kontekst pravnega reda Skupnosti. Zaradi te nevarnosti se je
Sodišče Evropskih skupnosti odločilo za odklonilno Mnenje 1/76 o
udeležbi njegovih sodnikov pri Sodišču Sklada. Poleg
tega Združeno kraljestvo ugotavlja, da se temeljne težave predloga za
izdajo Mnenja 1/91 bistveno razlikujejo od tistih v Mnenju 1/76. Za
predpise v zvezi s Skladom za imobilizacijo je bila težava v tem, da bi
sodniki Sodišča ES, ki bi bili v sestavi pri Sodišču Sklada, morali
opraviti dve nezdružljivi nalogi. Na eni strani jim je bilo naloženo,
naj kot člani Sodišča ES ohranijo pravni red Skupnosti pri razlagi
nekaterih aktov, ki jih sprejemajo posamezne institucije, na drugi
strani pa, naj kot sodniki Sodišča Sklada nadzorujejo delovanje pravnega
sistema, ki temelji na načelih javnega mednarodnega prava, ki so
različna od načel pravnega reda Skupnosti. Po mnenju Združenega
kraljestva Sporazum v tem delu ne predstavlja nobenih težav, če
upoštevamo, da so sodniki Sodišča ES in sodniki Sodišča EGP dolžni
uporabljati iste predpise in načela ter s tem ohraniti pravni red
Skupnosti. Glede sestave Sodišča EGP vlada
Združenega kraljestva ugotavlja, da bo v njegovi sestavi pet od
trinajstih članov Sodišča ES. Glede na to, da sedem sodnikov sestavlja
občno sejo, bi bilo mogoče sklicati občno sejo, na kateri ne bi
sodeloval nobeden od sodnikov, ki so odločali glede prejšnje sodbe
Sodišča EGP. Če bi udeležba petih sodnikov Sodišča ES pri dejavnostih
Sodišča EGP povzročila administrativne težave, člen 165 Pogodbe EGS
predvideva mehanizem za premostitev te težave, ki bi začel veljati s
sprejetjem sporazuma. Razširjena pravica do intervencijePo mnenju Komisije
Sodišče ES že dovoljuje intervencijo tretje države na podlagi člena 37
Statuta. Toda v tem primeru gre za bolj specifično pravico, s katero bi
se zahtevalo obveščanje držav članic EFTE o vprašanjih za predhodno
odločanje, tako kot to velja za države članice. Zato se Komisija
sprašuje, ali ne bi bilo treba spremeniti člen 20 Statuta. Po mnenju španske vlade
mora biti odgovor na to vprašanje pritrdilen. Člen 20 Statuta je dovolj
jasen. Ta izrecno predvideva, da lahko izključno prejemniki obvestil,
ki so natančno določeni, predložijo pisna stališča v postopku
predhodnega odločanja in sodelujejo pri obravnavi. Čeprav se Sodišče ES
še nikoli ni izreklo o možnosti, da bi v postopku predhodnega odločanja
tretja država predložila svoja stališča o določeni zadevi, je vendarle
podal ozko razlago seznama zainteresiranih oseb, navedenih v členu 20
Statuta.Po mnenju španske vlade je z omembo
člena 37 Statuta Komisija zamenjala dve vrsti postopkov, ki se pomembno
razlikujeta. Dejansko, ob intervenciji v podporo stališčem ene od
strank različne stranke zagovarjajo različne trditve, in sicer tožeča
stranka, tožena stranka in tretja stranka, ki se pojavi a posteriori.
Slednja je po španski proceduralni terminologiji kvalificirana kot
„coadyuvante“. Ta se omejuje le na intervencijo v podporo eni od glavnih
strank. Zato je treba upoštevati, da člen 37 dovoljuje intervencijo
oseb, ki niso države članice in institucije Skupnosti pod dvema
pogojema: izkazati morajo interes za rešitev spora in v sporu si ne
smejo med seboj nasprotovati države članice, institucije Skupnosti in
države Skupnosti z institucijami Skupnosti. Iz tega izhaja, da se
spoštovanje teh dveh pogojev zahteva za intervencijo tretje države, ki
jo dovoljuje Sodišče ES skladno z sklepom z dne 23. avgusta 1983 v
zadevi Chris International Foods proti Komisiji, 91/82 in 200/82,
Recueil, str. 417). Španska vlada
zaključuje, da bi moral biti člen 20 Statuta spremenjen, če je zaželeno,
da bi lahko vse države EFTE predložile svoja mnenja v postopku
predhodnega odločanja in da bi bil člen 37 omejen le na intervencijo v
okviru neposredne tožbe v podporo stališčem ene od glavnih strank.
Intervencija je različno od sodelovanja v postopku predhodnega
odločanja, tako da niti široka razlaga člena 37 v nobenem primeru ne bi
mogla spremeniti jasne in natančne vsebine člana 20. Belgijska vlada
ugotavlja, da je sprememba člena 37 nujna, če želimo omogočiti
intervencijo držav EFTE v treh vrstah sporov, v katerih je izključena
intervencija pravne osebe. Da bi se državam EFTA, ki niso stranke v
sporu, dovolila predložitev stališč v okviru postopka predhodnega
odločanja, je treba spremeniti člen 20. Vlada Združenega kraljestva
meni, da predviden postopek za intervencijo držav članic EFTE v sporih,
ki se obravnavajo pred Sodiščem ES, zahteva spremembo člena 37. Ne bi
bilo zadostno, da bi se v sporazumu predvidila pravica do intervencije
teh držav, ker ta sporazum sam po sebi ne spreminja Statuta. Primernejša
bi bila uporaba člena 188, drugi odstavek, Pogodbe EGS. Ta določba
predvideva, da Svet lahko na zahtevo Sodišča ter po posvetovanju z
Evropskim parlamentom in Komisijo spremeni določbe naslova III statuta.
Vlada Združenega kraljestva prav tako meni, da je treba spremeniti člen
20, da bi se državam članicam EFTE omogočile možnosti predložitve
stališč v postopku predhodnega odločanja. Poleg tega je treba spremeniti
člene 17, 18 in 39 statuta.Vprašanja za predhodno odločanje, ki jih predložijo sodišča držav EFTEPo mnenju španske vlade
mora biti odgovor na tretje vprašanje nikalen. Predlog za sprejetje
predhodne odločbe je instrument sodelovanja med Sodiščem ES in
nacionalnimi sodišči. Neposredna posledica te oblike sodelovanja med
sodišči je, da imajo izključno sodni organi držav članic pravico
predložiti vprašanja za predhodno odločanje Sodišču ES, skladno s členom
117 Pogodbe EGS. Da bi sodišča držav članic EFTE lahko tudi predložila
vprašanja za predhodno odločanja Sodišču ES, je treba spremeniti člen
177 Pogodbe EGS in dodati besedilu „sodišče države članice“ sklicevanje
na sodišča tretje države, s katero je Skupnost sklenila mednarodni
sporazum. Belgijska vlada meni, da
je treba spremeniti člen 177, da bodo sodišča držav članic EFTE lahko
predložila vprašanja za predhodno odločanje Sodišču ES.Vlada Združenega kraljestva
ugotavlja najprej, da člen 177 zadeva tudi sodstvo države članice, ki
ima sedež na čezmorskih ozemljih, v skladu s četrtim delom Pogodbe EGS
(glej sodbo z dne 12. decembra 1990 v zadevi Kaefer in Procacci,
C-100/89 in C-101/89, Recueil, str. I-4647). Čeprav to določilo velja stricto sensu
le za sodišča v državah članicah, je Sodišče ES presodilo, da druga
alinea tega določila velja za sodno oblast, ki ni del sodnega sistema
države članice, če je na ozemlju države članice, če se pravni red
Skupnosti uporablja v omejenem obsegu za to ozemlje in če je v ta namen
predvidena ustrezna določba v pravnem redu Skupnosti (glej sodbo z dne
3. julija 1991 v zadevi Barr in Montrose, C-355/89, Recueil, str.
I-3479). Združeno kraljestvo dalje
ugotavlja, da člen 177 omogoča Sodišču ES, da v postopku predhodnega
odločanja odloča o razlagi mednarodnih sporazumov, ki jih je sprejela
Skupnost. Sodišče ES lahko v predhodnem postopku odloča o razlagi
sporazumov, sklenjenih na podlagi člena 238 Pogodbe EGS. Gre torej
hkrati za mednarodni sporazum, sklenjen na podlagi te pogodbe, in akt,
ki so ga sprejele institucije. Torej ni razlogov, da Sodišče ES ne bi v
postopku predhodnega odločanja odločalo o razlagi sporazuma. Prej
navedene sodbe Sodišča ES govorijo v prid združljivosti predlaganih
določb s Pogodbo EGS. Člen 238 Pogodbe EGSKomisija
se sprašuje, ali člen 238 omogoča organizacijo sodstva v obliki, ki jo
bo uvedel sporazum. V nasprotnem primeru bi bilo treba spremeniti to
določbo Pogodbe tako, da posebni postopki, ki so v njej navedeni,
vključujejo uvedbo sistema sodstva, ki je funkcionalno integriran v
Sodišče ES in zagotavlja specifičnost in integriteto prava Skupnosti.Po mnenju španske vlade
člen 238 daje zadostno podlago za sklenitev sporazuma o pridružitvi med
Skupnostjo in zvezo držav ali mednarodno organizacijo, kot je EFTA.
Drugače pa je, če vsebina takega sporazuma ni združljiva s Pogodbo. V
tem primeru je nezdružljivost posledica predvidenega sodnega mehanizma.
Zato je treba spremeniti Pogodbo pred sklenitvijo sporazuma. Belgijska vlada
ugotavlja, da člen 238 ne omogoča vzpostavitve predvidenega sodnega
mehanizma brez predhodne spremembe Pogodbe. Načeloma ni ovir za
spremembo člena 238 Pogodbe. Vsekakor pa bi bilo v tem primeru modro, da
bi se sprememba razširila na druge upoštevne člene Pogodbe in na člene
statuta Sodišča ES za zagotovitev maksimalne koherence in pravne
varnosti. Po mnenju vlade Združenega kraljestva
določila o skupnih dejanjih in posebnih postopkih, ki so navedeni v
členu 238, omogočajo vključitev sodnih postopkov v sporazumih, ki so
predvideni v teh določilih. Ti postopki lahko celo povečujejo dobro
delovanje teh sporazumov. Tako je zlasti, kar zadeva določila o sodnem
reševanju morebitnih sporov, ker strankam omogočajo pravilno izvršitev
sporazuma. Stališče Sodišča ESI1.        V
tem mnenju se je skladno s predlogom Komisije Sodišče ES omejilo le na
ugotovitev združljivosti sistema sodnega nadzorstva, ki ga namerava
vzpostaviti sporazum, s Pogodbo EGS. Druga določila sporazuma, zlasti
tista, ki se nanašajo na odločitveni postopek in razdelitev pristojnosti
na področju konkurence, niso obravnavana v tem mnenju.2.        Sporazum
bo sklenjen na eni strani med državami, ki so članice Evropskega
združenja za prosto trgovino, in na drugi strani z Evropsko skupnostjo
in njenimi državami članicami. Kar zadeva Skupnost, bo sporazum sklenil
Svet po pridobitvi pritrdilnega mnenja Evropskega parlamenta, na podlagi
člena 238 Pogodbe EGS. 3.        Sporazum
predvideva ustanovitev Evropskega gospodarskega prostora, ki zajema
ozemlja držav članic Skupnosti in držav članic EFTE. Iz preambule
izhaja, da pogodbene stranke nameravajo vzpostaviti dinamičen in homogen
Evropski gospodarski prostor, ki temelji na skupnih pravilih in enakih
pogojih konkurence, ter predvidevajo ustrezna sredstva za njegovo
vzpostavitev, tudi na področju sodstva. Skladno s členom 1 sporazuma je
njegov cilj z enakimi pogoji konkurence in s spoštovanjem istih pravil
spodbujati stalno in uravnoteženo krepitev trgovinskih in ekonomskih
odnosov med pogodbenicami.4.        Pravila,
ki veljajo v odnosih med državami članicami EGP, se nanašajo na prosti
pretok blaga, oseb, storitev in kapitala in na konkurenco. Ta pravila v
osnovi ustrezajo odgovarjajočim določilom Pogodbe o ustanovitvi Evropske
gospodarske skupnosti in Evropske skupnosti za premog in jeklo ter
drugim aktom, ki so bili sprejeti za uveljavitev teh pogodb. Kot je
Komisija navedla v svojem predlogu, pogodbene stranke nameravajo
razširiti na EGP pravo Skupnosti, ki bo veljalo na področjih, ki jih
pokriva sporazum, kolikor bo nastajal, se razvijal ali spreminjal.II5.        Cilj
homogenosti pri razlagi in uveljavitvi prava v EGP bo, kot je določeno v
členu 1 sporazuma, zagotovljen z uporabo določb, ki so po vsebini enaka
odgovarjajočim določbam prava Skupnosti, in z vzpostavitvijo sodnega
sistema.6.        Sporazum
ustanavlja sodišče, Sodišče EGP, ki mu je priključeno Sodišče prve
stopnje. Pristojnosti Sodišča EGP so opredeljene v členu 96(1) tega
sporazuma. Namen teh pristojnostih je reševati spore med pogodbenicami,
opravljati dejanja v okviru nadzornega postopka nad državami EFTE in na
području konkurence pritožbe na odločitve Nadzornega organa.7.        Sistem sodstva predvideva tudi naslednje mehanizme.8.        Člen
6 sporazuma določa, da se določbe sporazuma pri njihovem izvajanju in
uporabi razlagajo v skladu z ustreznimi odločitvami Sodišča Evropskih
skupnosti, sprejetimi pred podpisom tega sporazuma in v skladu s Pogodbo
EGS, Pogodbo ESPJ in akti, sprejetimi za uporabo teh dveh pogodb.9.        Člen
104(1) sporazuma določa, da za zagotovitev čim enotnejše razlage tega
sporazuma Sodišče EGP, Sodišče prve stopnje EGP, Sodišče ES, Sodišče
prve stopnje ES in sodišča držav EFTE pri razlagi in uporabi tega
sporazuma ali Pogodbe EGS in Pogodbe o ESPJ, v njuni dopolnjeni ali
spremenjeni različici, ter aktov, sprejetih na njuni podlagi, kolikor se
nanašajo na določbe, ki so po vsebini enake določbam tega sporazuma,
upoštevajo načela, ki so bila vzpostavljena s sprejetjem katere koli
upoštevne odločitve drugih Sodišč.10.      Člen
95 sporazuma določa, da Sodišče EGP sestavlja osem sodnikov, od katerih
jih je pet s Sodišča ES. Na zahtevo Sodišča Svet EGP lahko dovoli
ustanovitev senatov, ki jih sestavljajo trije ali pet sodnikov. Z
upoštevanjem narave predloženih sporov se v statutu Sodišča EGP določi
uravnoteženo in ustrezno število sodnikov Sodišča ES in EFTE. Člen 101
predvideva, da Sodišče prve stopnje EGP sestavlja pet sodnikov, od
katerih tri imenujejo države EFTE in dva sodnika Sodišča prve stopnje
ES.11.      Protokol
34, ki je predviden v členu 104(2), vsebuje določbe o možnosti, da
država EFTE sodišču dovoli, da prosi Sodišče Evropskih skupnosti za
odločanje o razlagi pravila sporazuma.12.      Končno
pripomba k Protokolu 34 predvideva pravico do intervencije držav EFTE v
zadevah, ki so predložene Sodišču ES.III13.      Pred
preučitvijo vprašanj, ki so bila postavljena v predlogu Komisije za
izdajo mnenja, je treba primerjati cilje in kontekst sporazuma na eni
strani ter prava Skupnosti na drugi strani.14.      Enakost
izrazov med določbami sporazuma in odgovarjajočimi skupnostnimi
določbami ne pomeni, da jih je nujno treba razlagati enako. Mednarodno
pogodbo je dejansko treba razlagati, ne samo na podlagi izrazov, iz
katerih je sestavljena, temveč tudi ob upoštevanju njenih ciljev. Člen
31 Dunajske konvencije o pravu pogodb z dne 23. maja 1969 določa v ta
namen, da je treba pogodbo razlagati v dobri veri glede na pomen, ki ga
je navadno treba predpisati njenim izrazom v njihovem kontekstu in v
luči njenega predmeta in cilja.15.      Glede
primerjave ciljev določb sporazuma z določbami prava Skupnosti je treba
ugotoviti, da je cilj sporazuma uveljaviti sistem proste trgovine in
konkurence v trgovinskih in ekonomskih odnosih med pogodbenicami. 16.      Kar
zadeva Skupnost, se je sistem proste trgovine in konkurence, ki ga
namerava sporazum razširiti na celotnem ozemlju pogodbenic, razvil in
vključil v pravni red Skupnosti, katerega cilji presegajo cilje
sporazuma. 17.      Iz
členov 2, 8A in 102A Pogodbe EGS dejansko izhaja, da je njen namen
doseči ekonomsko integracijo z vzpostavitvijo skupnega trga in ekonomske
in monetarne unije. Člen 1 Enotnega evropskega akta med drugim določa,
da je cilj vseh pogodb Skupnosti ta, da skupaj povečujejo dejanski
napredek evropske enotnosti.18.      Iz
navedenega izhaja, da so določbe Pogodbe EGS, ki urejajo prosti promet
in konkurenco, ki v osnovi nikakor niso dokončne, le sredstva za
doseganje teh ciljev.19.      Kontekst,
v katerem je opisan cilj sporazuma, se razlikuje tudi od konteksta, v
katerem se zasledujejo skupnostni cilji. 20.      Območje
EGP mora biti dejansko uresničeno na podlagi mednarodne pogodbe, ki v
bistvu ustvarja le pravice in dolžnosti med pogodbenicami in ki ne
predvideva kakršnega koli prenosa suverenih pravic v korist meddržavnih
organov, ki jih ustanavlja.21.      Nasprotno,
Pogodba EGS je, čeprav sklenjena v obliki mednarodnega sporazuma,
ustanovna listina pravne skupnosti. Glede na ustaljeno sodno prakso
Sodišča ES so pogodbe Skupnosti ustvarile nov pravni red, v dobro
katerega so države omejile, na čedalje bolj razširjenih področjih, svoje
suverene pravice in katerega subjekti so ne samo države članice, temveč
tudi njihovi državljani (glej predvsem sodbo z dne 5. februarja 1963 v
zadevi Van Gend en Loos, 26/62, Receuil, str. 1). Bistveni značilnosti
tako ustvarjenega pravnega reda Skupnosti sta predvsem njegova
primarnost pred pravom držav članic ter neposredni učinek vrste določb,
ki zadevajo njihove državljane in njih same. 22.      Iz
teh ugotovitev izhaja, da homogenost pravnih pravil na celotnem območju
EGP ni zagotovljena z vsebinsko ali redakcijsko enakostjo določb prava
Skupnosti in odgovarjajočih določb sporazuma.23.      Zato
je treba preučiti, ali sporazum predvideva druga sredstva za
zagotovitev te homogenosti.24.      Člen
6 zasleduje ta cilj in predvideva, da se določbe sporazuma razlagajo v
skladu z ustreznimi odločitvami Sodišča Evropskih skupnosti glede
odgovarjajočih pravil prava Skupnosti.25.      Vsekakor pa ta mehanizem razlage ne zagotavlja želene pravne homogenosti iz dveh razlogov.26.      Ta
člen sprva zadeva le sodno prakso Sodišča ES pred datumom podpisa
sporazuma. Glede na to, da se bo ta sodna praksa razvijala, bo težko
razlikovati novo sodno prakso od stare, se pravi preteklost od
prihodnosti. 27.      Dalje,
čeprav člen 6 sporazuma ne določa natančno, ali predvideva upoštevanje
sodne prakse sodišča Skupnosti v celoti, zlasti pa sodno prakso na
področju neposrednega učinka in primarnosti prava Skupnosti, iz
protokola 35 sporazuma izhaja, da se brez priznanja načel neposrednega
učinka in primarnosti, ki jih ta sodna praksa nalaga, pogodbenenice
obvezujejo le vpeljati v svoj pravni red zakonsko določbo, ki bo
omogočila prevlado določb sporazuma nad nasprotujočimi si zakonskimi
določbami.28.      Iz
tega izhaja, da se spoštovanje sodne prakse, ki jo nalaga člen 6
sporazuma, ne razširja na pomembne dele te sodne prakse, ki niso
združljivi z značilnostmi sporazuma. Zato člen 6 kot tak ne more
zagotoviti cilja homogenosti prava na celotnem območju EGP niti v
preteklost niti v prihodnosti.29.      Iz
teh ugotovitev izhaja, da cilj homogenosti pri razlagi in uporabi prava
na območju EGP trči ob obstoječe razlike med cilji in kontekstom
sporazuma in tistimi iz prava Skupnosti.IV30.      Glede
na navedeno nasprotje je treba preučiti, ali predviden sistem sodstva
povzroči dvom o avtonomiji prava Skupnosti pri doseganju njegovih
lastnih ciljev. 31.      Ta
preučitev bo najprej namenjena razlagi pojma pogodbenica, ki ga je
moralo Sodišče EGP uporabljati pri opravljanju svojih pristojnosti, ter
posledicam, ki jih ima njegova sodna praksa na razlago prava Skupnosti.32.      Glede
prve točke je treba opozoriti, da je skladno s členom 96(1)(a)
sporazuma Sodišče EGP pristojno za reševanje sporov med pogodbenimi
strankami in da skladno s členom 117(1) sporazuma lahko Skupni odbor EGP
ali katera koli druga pogodbena stranka Sodišču EGP predloži take
spore. 33.      Člen
2(c) sporazuma opredeljuje pojem pogodbenice. V zvezi s Skupnostjo in
državami članicami ES pomeni Skupnost in države članice ES ali Skupnost
ali države članice ES. Vsakokratni pomen, ki se v posameznem primeru
pripiše temu izrazu, se ugotovi iz ustreznih določb tega sporazuma in iz
pristojnosti Skupnosti oziroma držav članic ES, kakršne izhajajo iz
Pogodbe EGS in Pogodbe ESPJ34.      Tako
je lahko Sodišče EGP pozvano, ker lahko sprejme odločitev o razlagi ali
uporabi ene ali več določb sporazuma, naj razloži pojem „pogodbenice“ v
smislu člana 2(c) sporazuma, z namenom določiti, če se v smislu sporne
določbe izraz „pogodbenica“ nanaša na Skupnost, ali Skupnost in države
članice, ali samo na države članice. Sodišče EGP bo tako odločalo o
pristojnostih Skupnosti oziroma njenih držav članic na področjih, ki jih
urejajo določbe sporazuma. 35.      Iz
tega izhaja, da pristojnost, ki je poverjena Sodišču EGP skladno s
členom 2(c), členom 96(1)(a) in členom 117(1) sporazuma, lahko škodi
ureditvi pristojnosti, določenih s pogodbami, in dalje avtonomiji
pravnega sistema Skupnosti, katerega spoštovanje zagotavlja Sodišče ES
skladno s členom 164 Pogodbe EGS. Ta izključna pristojnost Sodišča ES je
potrjena v členu 219 Pogodbe EGS, po katerem se države članice
obvezujejo, da bodo spore glede razlage ali uporabe te pogodbe reševale
le na načine, določene v tej pogodbi. Člen 87 Pogodbe ESPJ vsebuje
določbo v tem smislu. 36.      Podelitev te pristojnosti Sodišču EGP v tem primeru ni združljiva s pravom Skupnosti.37.      Glede
druge točke je uvodoma treba ugotoviti, da mednarodni sporazumi,
sprejeti po postopku iz člena 228 Pogodbe, obvezujejo institucije
Skupnosti in njene države članice ter da v skladu z ustaljeno sodno
prakso Sodišča ES določbe teh sporazumov in akti njihovih organov
postanejo sestavni del pravnega reda Skupnosti z dnem njihove
veljavnosti. 38.      V
ta namen je treba pojasniti, da je sporazum akt, ki ga sprejema ena od
institucij Skupnosti, v smislu člena 117, prvi pododstavek, točka b,
sporazuma in da je s tem Sodišče ES pristojno predhodno odločati o
njegovi razlagi. Sodišče ES je prav tako pristojno za odločanje o tem
sporazumu, če države članice Skupnosti ne izpolnjujejo obveznosti, ki so
z njim povezane.39.      Torej,
če mednarodni sporazum predvideva lastni sistem sodstva, ki obsega
pristojno sodišče za reševanje sporov med pogodbenimi strankami tega
sporazuma in za razlago določb njegovih določb, odločbe tega sodišča
obvezujejo institucije Skupnosti, vključno s Sodiščem ES. Te odločbe so
tudi obvezujoče, kadar mora sodišče predhodno odločati ali v okviru
neposredne tožbe o razlagi mednarodnega sporazuma kot integralnem delu
pravnega reda Skupnosti. 40.      Mednarodni
sporazum, ki predvideva ta sistem sodstva, je načeloma skladen s pravom
Skupnosti. Pristojnost Skupnosti na področju mednarodnih odnosov in
njena sposobnost za sklenitev mednarodnih sporazumov obvezno vključuje
možnost podreditve odločbam sodnih oblasti, ustanovljenih s temi
sporazumi, v zvezi z razlago in uporabo njihovih določb. 41.      Vendar
zadevni sporazum prevzema bistveni del pravil, vključno s pravili
izvedbenega prava, ki urejajo ekonomske in trgovinske odnose znotraj
Skupnosti in so večinoma temeljne določbe pravnega reda Skupnosti. 42.      Tako
je učinek sporazuma vključiti v pravni red Skupnosti večji obseg
pravnih pravil, ki so povezana s skupino pravil Skupnosti z enako
vsebino. 43.      Poleg
tega so, v sami preambuli in členu 1 sporazuma, pogodbenenice izrazile
namero zagotavljati enotno uporabo določb sporazuma na njihovem celotnem
ozemlju. Torej je cilj enotne in enake uveljavitve konkurenčnih
pogojev, ki je zasledovan in izražen v členu 6 in členu 104(1)
sporazuma, nujno usmerjen v razlago tako določb sporazuma kot
odgovarjajočih določb pravnega reda Skupnosti.44.      Čeprav
člen 6 sporazuma obvezuje Sodišče EGP razlagati določbe sporazuma v
luči upoštevne sodne prakse Sodišča ES v skladu z ustreznimi odločitvami
Sodišča ES, sprejetimi pred podpisom tega sporazuma, Sodišče EGP ni več
podrejeno tej obvezi za odločitve, ki jih bo sprejelo Sodišče ES po tem
datumu. 45.      Iz
tega razloga cilj sporazuma, ki želi zagotoviti homogenosti prava na
celotnem območju EGP, zahteva ne samo razlage pravil samega sporazuma,
temveč tudi razlago odgovarjajočih pravil prava Skupnosti. 46.      Iz
tega izhaja, da ob pogojevanju bodoče razlage pravil skupnosti na
področju prostega prometa in konkurence mehanizem sodstva, ki ga
predvideva sporazum, krši člen 164 Pogodbe EGS in na splošno same
temelje Skupnosti.V47.      Nevarnost,
ki jo sistem sodstva v sporazumu pomeni za avtonomijo pravnega reda
Skupnosti, ni nikakor zmanjšana z dejstvom, da je namen členov 95 in 101
vzpostaviti povezane organe med Sodiščem EGP in Sodiščem ES s tem, ko
predvideva, da sodniki Sodišča ES zasedajo na Sodišču EGP in v njegovih
senatih in da sodniki Sodišča prve stopnje ES zasedajo na Sodišču prve
stopnje EGP. 48.      Nasprotno,
obstaja bojazen, da uporaba teh določb povečuje splošne težave, ki
izhajajo iz sistema sodstva, predvidenega s sporazumom. 49.      V
tem pogledu je treba pripomniti, da mora Sodišče EGP zagotoviti dobro
delovanje režima proste trgovine in konkurence v okviru mednarodne
pogodbe, ki obvezuje izključno pogodbene stranke. 50.      Obratno
mora Sodišče ES zagotavljati spoštovanje posebnega pravnega reda in
prispevati k njegovemu razvoju, z namenom dosegati cilje, ki so navedeni
zlasti v členih 2, 8A in 102A Pogodbe EGS, in med državami članicami
oblikovati Evropsko unijo, kot izhaja iz slavnostne deklaracije iz
Stuttgarta z dne 19. junija 1983 (točka 2.5), ki je navedena v prvi
uvodni izjavi Enotnega evropskega akta. V tem okviru sta prosta trgovina
in konkurenca le sredstvi za doseganje teh ciljev.51.      Iz
tega razloga bodo sodniki Sodišča ES, člani Sodišča EGP, morali
uporabljati in razlagati iste določbe, glede na to, ali zasedajo na
Sodišču ES ali na Sodišču EGP, vendar po načinih, metodah in konceptih,
ki so različni, zaradi upoštevanja narave posamezne pogodbe in njenih
ciljev. 52.      V
teh razmerah bo za te sodnike zelo težavno oziroma nemogoče pri
zasedanju Sodišča ES obravnavati v polnem duhu nepristranskosti
vprašanja, o katerih so že odločali v okviru Sodišča EGP.53.      Ker
pa sistem sodstva po tem sporazumu vendarle ni skladen s
Pogodbo EGS, ni treba podrobneje preučiti tega vprašanja niti
vprašanja o tem, ali ta sistem ne bo v temelju povzročal resnih zadržkov
glede zaupanja v sposobnost Sodišča ES za opravljanje svojih nalog v
polni nepristranskosti.VI54.      Preučiti
je treba, ali je mehanizem, ki ga predvideva člen 102(2) sporazuma za
razlago njenih določb, združljiv s pravom Skupnosti.55.      V
skladu z členom 104(2) sporazuma so v Protokolu 34 predvidene določbe,
ki omogočajo možnost, da država EFTE sodišču dovoli, da zaprosi Sodišče
Evropskih skupnosti za odločanje o razlagi pravila sporazuma.56.      Po
členu 1 tega protokola, če se v zadevi, ki jo obravnava sodišče države
EFTE, postavi vprašanje o razlagi določb tega Sporazuma, ki so po
vsebini enake določbam pogodb Skupnosti, sodišče lahko po potrebi
zaprosi Sodišče Evropskih skupnosti za odločanje o tem vprašanju.57.      Člen
2 Protokola 34 določa, da država EFTE, ki namerava uporabiti ta
protokol, obvesti depozitarja in Sodišče ES o obsegu in načinih uporabe
Protokola pri njenih sodiščih.58.      Iz
tega izhaja, da je značilnost tega postopka ta, da državam EFTE
prepušča možnost svojim sodiščem dovoliti ali ne, da postavljajo
vprašanja Sodišču ES, za sodišča, ki odločajo na zadnji stopnji v teh
državah pa ne predvideva nobene zahteve. Po drugi strani niti ni
zagotovila, da bodo odgovori, ki jih tako posreduje Sodišče ES, imeli
obvezujoči učinek za oblasti, ki so jih zahtevale. Ta postopek se
temeljno razlikuje od postopka, ki je predviden v členu 177 Pogodbe EGS.59.      Res
je, da nobena določba Pogodbe EGS ne nasprotuje, da se z mednarodnim
sporazumom zaupa Sodišču ES pristojnost za razlago določb takega
sporazuma zaradi njene uveljavitve v tretji državi.60.      Noben
načelni ugovor ne more biti podan zoper svobodo, ki državam EFTE
omogoča, da svojim sodiščem dovolijo ali ne postavljati vprašanja
Sodišču ES, razen odsotnost obveznosti za nekatera sodišča, da
predložijo zadevo Sodišču ES.61.      Zato
ni mogoče dopustiti, da bi odgovori, ki jih Sodišče ES posreduje
sodiščem v državah EFTE, imeli zgolj posvetovalni učinek in bi bili brez
zavezujočega učinka. Tak položaj spreminja vlogo Sodišča ES, kot je
bila vzpostavljena v Pogodbi EGS, in sicer vlogo sodišča, katerega sodbe
so zavezujoče. Tudi v posebnem primeru člena 228 je mnenje Sodišča ES
podprto z zavezujočim učinkom, ki je natančno določen v tem členu.62.      Poleg
tega je treba ugotoviti, da morajo razlago sporazuma, ki jo posreduje
Sodišče ES v odgovor na vprašanja sodišč držav EFTE, prav tako
upoštevati sodišča v državah članicah Skupnosti, kadar odločajo v zvezi z
uporabo sporazuma. Vendar lahko nezavezujoči učinek teh odgovorov za
sodišča EFTE povzroči pri sodiščih v državah članicah Skupnosti
negotovost glede njihove pravne vrednosti.63.      Med
drugim ni mogoče izključiti, da bodo sodišča v državah članicah menila,
da nezavezujoči učinek za razlage, ki jih izdaja Sodišče ES, skladno s
Protokolom 34, obsega tudi njegove sodbe, ki so sprejete na podlagi
člena 177 Pogodbe EGS. 64.      Predlagan
mehanizem škodi pravni varnosti, ki je nujna za dobro delovanje
postopka predhodnega odločanja. 65.      Iz
navedenih ugotovitev izhaja, da člen 104(2) sporazuma in njegov
Protokol 34 nista združljiva s pravom Skupnosti, kolikor ne zagotavljata
zavezujočega učinka za odgovore, ki jih bo Sodišče ES izdajalo skladno s
tem protokolom. VII66.      Dalje
je treba presoditi pravico do intervencije, ki je za države EFTE
predvidena v zadevah, ki jih obravnava Sodišče ES. Pripis k Protokolu 34
predvideva, morata biti člena 20 in 37 Protokola o statuta Sodišča ES
spremenjena, da bi bila taka pravica do intervencije dopustna. 67.      V
tem pogledu zadošča ugotovitev, da sta ta člena navedena v III. naslovu
Protokola o statutu Sodišča ES in da v skladu s členom člena 188, drugi
pododstavek, Pogodbe EGS Svet lahko na zahtevo Sodišča ter po
posvetovanju z Evropskim parlamentom in Komisijo soglasno spremeni
določbe statuta.68.      Iz
tega izhaja, da dodelitev pravice do intervencije državam EFTE v
zadevah, ki se obravnavajo pred Sodiščem ES, ne zahteva spremembe
Pogodbe EGS v smislu njenega člena 236.VIII69.      Zadnje
vprašanje Komisije je bilo postavljeno z namenom vedeti, ali
člen 238 Pogodbe EGS, ki se nanaša na sklenitev sporazuma o
pridružitvi med Skupnostjo in tretjo državo, zvezo držav ali mednarodno
organizacijo, dovoljuje vzpostavitev sistema sodstva, kot je predviden v
sporazumu. V tem pogledu je Komisija napovedala, da se v primeru
odklonilnega mnenja Sodišča ES ta določba lahko spremeni tako, da se
omogoči uvedba takega sistema. 70.      Kot
je že bilo ugotovljeno v točki 40, mednarodni sporazum, ki predvideva
sistem sodstva, vključno s sodiščem, pristojnim za razlago njegovih
določb, načeloma ni nezdružljiv s pravom Skupnosti, njegova pravna
utemeljitev pa je podana v členu 238 Pogodbe EGS. 71.      Kljub
temu pa člen 238 Pogodbe EGS ne daje nobene podlage za vzpostavitev
sistema sodstva, ki škoduje členu 164 Pogodbe in na splošno samim
temeljem Skupnosti.72.      Iz
teh razlogov taka sprememba te določbe v smislu, kot jo navaja
Komisija, ne more odpraviti nezdružljivosti sistema sodstva v sporazumu s
pravom Skupnosti.DueSlynnJolietpredsednikpredsednik senatapredsednik senataSchockweilerGrévisseKapteynpredsednik senatapredsednik senatapredsednik senataManciniKakourisMoitinho de Almeida sodniksodniksodnikRodríguez Iglesias       Díez de Velascosodnik       sodnikZuleeg       Murraysodnik       sodnikObjavljeno v Luxembourgu, 14. decembra 1991.Sodni tajnikJ.-G. Giraud11
–      Vsi spori med pogodbenicami ali
primeri, ki jih Skupni odbor EGP predlaga Sodišču EGP, se rešujejo na
plenarni seji.22
–      V Poslovniku Sodišča EGP je treba
predvideti ustrezno ravnotežje med sodniki Sodišča ES in EFTE glede na
vrsto primera.33 – Predpisi morajo vsebovati določbe glede kvalifikacij sodnikov.44 – V francoščini „s'exprime“.55 – Dogovorjenimi zapisniki bodo zagotovili, da izraz „uporaba“ vključuje tudi izvršitev Sporazuma.