62023CJ0393_RES
Asia C‑393/23
Athenian Brewery SA
ja
Heineken NV
vastaan
Macedonian Thrace Brewery SA
(Ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Hoge Raad der Nederlanden (Alankomaat))
Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 13.2.2025
(Ennakkoratkaisupyyntö – Yhteistyö siviili- ja kauppaoikeuden alalla – Tuomioistuimen toimivalta sekä tuomioiden tunnustaminen ja täytäntöönpano siviili- ja kauppaoikeuden alalla – Asetus (EU) N:o 1215/2012 – Erityinen toimivalta – 8 artiklan 1 alakohta – Useita vastaajia – Kanteiden välinen ”niin läheinen liittymä”, että niiden käsitteleminen ja ratkaiseminen yhdessä on toivottavaa – SEUT 102 artikla – Yrityksen käsite – Emo- ja tytäryhtiö – Rikkominen, johon tytäryhtiö on syyllistynyt – Emoyhtiön ratkaisevaa vaikutusvaltaa koskeva olettama – Yhteisvastuu – Kansallisen kilpailuviranomaisen päätös – Vahingonkorvauskanteet)
Oikeudellinen yhteistyö yksityisoikeudellisissa asioissa – Tuomioistuimen toimivalta ja tuomioiden täytäntöönpano siviili- ja kauppaoikeuden alalla – Asetus N:o 1215/2012 – Erityinen toimivalta – Useita vastaajia – Yhden kanssavastaajan kotipaikan tuomioistuimen toimivalta – Suppea tulkinta – Edellytys – Kanteiden liittyminen toisiinsa – Käsite
(Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 1215/2012 4 artikla ja 8 artiklan 1 alakohta)
(ks. 21–27 kohta)
Kilpailu – Unionin säännöt – Rikkominen – Vastuuseen joutuminen – Emoyhtiö ja tytäryhtiöt – Taloudellinen kokonaisuus – Arviointiperusteet – Olettama, jonka mukaan emoyhtiö käyttää ratkaisevaa vaikutusvaltaa kokonaan tai lähes kokonaan omistamissaan tytäryhtiöissä – Olettama on kumottavissa – Luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö, joka väittää kärsineensä vahinkoa siitä, että tytäryhtiö on osallistunut unionin oikeuden kilpailusääntöjen rikkomiseen – Emoyhtiöön kohdistettu vaatimus – Olettaman sovellettavuus
(SEUT 102 artikla; Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 1215/2012 8 artiklan 1 alakohta)
(ks. 37–40 kohta)
Oikeudellinen yhteistyö yksityisoikeudellisissa asioissa – Tuomioistuimen toimivalta ja tuomioiden täytäntöönpano siviili- ja kauppaoikeuden alalla – Asetus N:o 1215/2012 – Erityinen toimivalta – Useita vastaajia – Yhden kanssavastaajan kotipaikan tuomioistuimen toimivalta – 118091 Kansallisten tuomioistuinten suorittama kansainvälisen toimivaltansa tarkistaminen – Todisteiden esittämisen laajuus
(Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus N:o 1215/2012)
(ks. 41–47 kohta ja tuomiolauselma)
Tiivistelmä
Unionin tuomioistuin, jolle Hoge Raad der Nederlanden (Alankomaiden ylin tuomioistuin) on esittänyt ennakkoratkaisupyynnön, kehittää oikeuskäytäntöään, joka koskee asetuksen N:o 1215/2012 (
1
) 8 artiklan 1 alakohdassa säädettyä erityistä toimivaltaa koskevaa sääntöä, jonka mukaan on niin, että jos henkilöllä on kotipaikka jäsenvaltiossa, häntä vastaan voidaan nostaa kanne, jos asiassa on useampia vastaajia, sen paikkakunnan tuomioistuimessa, missä jollakin vastaajista on kotipaikka, edellyttäen, että kanteiden välillä on ”niin läheinen liittymä”, että niiden käsitteleminen ja ratkaiseminen yhdessä on toivottavaa, jotta kanteiden käsitteleminen eri oikeudenkäynneissä ei johtaisi ristiriitaisiin ratkaisuihin. Asiassa on kyse kanteista, joissa vaaditaan, että emoyhtiö, jonka kotipaikka on Alankomaissa ja sen tytäryhtiö, jonka kotipaikka on toisessa jäsenvaltiossa, velvoitetaan yhteisvastuullisesti korvaamaan vahinko, joka on aiheutunut siitä, että kyseinen tytäryhtiö on rikkonut kilpailusääntöjä, ja tämän vaatimuksen on esittänyt rikkomisen uhri emoyhtiön kotipaikan tuomioistuimessa. Unionin tuomioistuimelta tiedustellaan, voiko viimeksi mainittu tuomioistuin tällaisen läheisen liittymän olemassaolon arvioimiseksi ja kansainvälisen toimivaltansa toteamiseksi tukeutua kumottavissa olevaan olettamaan (
2
), jonka mukaan siinä erityisessä tapauksessa, että emoyhtiö omistaa suoraan tai välillisesti kilpailusääntöjen rikkomiseen syyllistyneen tytäryhtiönsä kokonaan tai lähes kokonaan, kyseisellä emoyhtiöllä on tosiasiallisesti ratkaiseva vaikutusvalta tytäryhtiön käyttäytymiseen ja sen voidaan katsoa olevan vastuussa rikkomisesta samassa määrin kuin mainitun tytäryhtiön (jäljempänä emoyhtiön ratkaisevaa vaikutusvaltaa ja vastuuta koskeva olettama).
Kreikkaan sijoittautuneet panimot Athenian Brewery SA (jäljempänä AB) ja Macedonian Thrace Brewery SA (jäljempänä MTB) harjoittavat toimintaansa Kreikan olutmarkkinoilla. AB kuuluu Heineken-konserniin, jonka Amsterdamiin (Alankomaat) sijoittautunut emoyhtiö Heineken NV määrittelee ryhmän strategian ja tavoitteet harjoittamatta kuitenkaan itse operatiivista toimintaa Kreikassa. Heineken omisti syyskuun 1998 ja 14.9.2014 välisenä aikana välillisesti noin 98,8 prosenttia AB:n osakkeista.
Kreikan kilpailuviranomainen totesi 19.9.2014 tekemässään päätöksessä, että AB oli käyttänyt väärin määräävää asemaansa Kreikan olutmarkkinoilla edellä mainittuna ajanjaksona ja että tätä käyttäytyminen oli yhtenä kokonaisuutena pidettävä jatkettu SEUT 102 artiklan ja kilpailun suojaamisesta annetun Kreikan lain rikkominen. Huolimatta MTB:n pyynnöstä sisällyttää Heineken tutkintaan, kilpailuviranomainen katsoi päätöksessään, ettei mikään viitannut Heinekenin välittömään osallisuuteen todettuihin rikkomisiin ja ettei erityisten olosuhteiden perusteella voida olettaa, että Heineken olisi käyttänyt ratkaisevaa vaikutusvaltaa AB:hen.
MTB nosti rechtbank Amsterdamissa (Amsterdamin alioikeus, Alankomaat) kanteen, jossa vaadittiin, että AB ja Heineken todetaan yhteisvastuullisiksi edeltävässä kohdassa mainitusta rikkomisesta ja että ne näin ollen velvoitetaan korvaamaan yhteisvastuullisesti MTB:lle tästä rikkomisesta aiheutunut vahinko kokonaisuudessaan.
Rechtbank Amsterdam katsoi olevansa toimivaltainen käsittelemään Heinekenia vastaan esitetyt vaatimukset asetuksen N:o 1215/2012 4 artiklan 1 kohdan nojalla, koska kyseisen yhtiön kotipaikka sijaitsee Amsterdamissa. Sitä vastoin se totesi, ettei sillä ollut toimivaltaa käsitellä AB:ta vastaan esitettyjä vaatimuksia, koska Heinekenia vastaan esitettyjen vaatimusten ja AB:tä vastaan esitettyjen vaatimusten välisen, asetuksen N:o 1215/2012 8 artiklan 1 alakohdassa tarkoitetun läheisen liittymän edellytys ei täyttynyt.
Muutoksenhakutuomioistuin kumosi rechtbank Amsterdamin ratkaisun ja palautti asian kyseiseen tuomioistuimeen uutta käsittelyä ja asiakysymyksen ratkaisua varten. Se katsoi lähinnä, että kyseiset yhtiöt olivat samassa tosiasiallisessa tilanteessa ja ettei voitu riittävällä varmuudella sulkea pois sitä, että ne muodostivat yhden ja saman yrityksen.
AB ja Heineken tekivät kassaatiovalituksen Alankomaiden ylimpään yleiseen tuomioistuimeen, joka on ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin. Kyseinen tuomioistuin pohtii lähinnä, onko pääasian olosuhteissa (
3
) asetuksen N:o 1215/2012 8 artiklan 1 alakohta esteenä sille, että emoyhtiön kotipaikan tuomioistuin, jossa kanteet on nostettu, tukeutuu kansainvälisen toimivaltansa osoittamiseksi emoyhtiön ratkaisevaa vaikutusvaltaa ja vastuuta koskevaan olettamaan.
Unionin tuomioistuimen arviointi asiasta
Unionin tuomioistuin muistuttaa aluksi, että edellä mainitussa säännöksessä säädetyllä erityisen toimivallan säännöllä poiketaan pääsäännön mukaisesta vastaajan kotipaikan tuomioistuimen toimivaltaisuudesta, joten sitä on tulkittava suppeasti.
Siten asetuksen N:o 1215/2012 8 artiklan 1 alakohtaa sovellettaessa on tarkistettava, liittyvätkö saman kantajan eri vastaajia vastaan nostamat kanteet toisiinsa siten, että niiden ratkaiseminen yhdessä on tarpeen, jotta vältettäisiin se, että kanteiden käsitteleminen eri oikeudenkäynneissä johtaisi ristiriitaisiin ratkaisuihin. Jotta ratkaisuja voitaisiin pitää tällaisina, riita-asioiden ratkaisujen välillä täytyy lisäksi olla ero, joka liittyy samaan tosiseikastoon ja samaan oikeudelliseen tilanteeseen (
4
).
Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on arvioitava tällaisen tilanteen olemassaoloa ottamalla huomioon kaikki sen käsiteltäväksi saatetun asian kannalta merkitykselliset seikat ja varmistuttava siitä, että vain sellaista kanssavastaajaa, jonka kotipaikka on asiaa käsittelevän tuomioistuimen toimivallan perusteena, vastaan esitettyjen kannevaatimusten tarkoituksena ei ole täyttää keinotekoisesti asetuksen N:o 1215/2012 8 artiklan 1 alakohdan soveltamista koskevia edellytyksiä.
Unionin tuomioistuin voi kuitenkin esittää ennakkoratkaisua pyytäneelle tuomioistuimelle ne unionin oikeuden tulkintaan liittyvät seikat, joista on hyötyä tässä arvioinnissa. Se on siten katsonut, että saman tosiseikaston ja saman oikeudellisen tilanteen olemassaoloa koskevan edellytyksen on katsottava täyttyvän, kun useampaa Euroopan komission päätöksellä todettuun unionin kilpailusääntöjen yhtenä kokonaisuutena pidettävään jatkuvaan rikkomiseen osallistunutta yritystä vastaan on nostettu kanteita, jotka perustuvat niiden osallistumiseen tähän rikkomiseen, huolimatta siitä, että pääasian vastaajat ovat osallistuneet kyseessä olevan kartellin täytäntöönpanoon sekä maantieteellisesti että ajallisesti eri tavalla (
5
).
Tällainen toteamus pätee myös sellaisiin kanteisiin, jotka perustuvat yhtiön osallistumiseen unionin oikeuden kilpailusääntöjen rikkomiseen ja jotka on esitetty tätä yhtiötä ja sen emoyhtiötä vastaan ja joiden yhteydessä niiden väitetään muodostavan yhdessä yhden ja saman yrityksen.
Kun on osoitettu, että emoyhtiö ja sen tytäryhtiö kuuluvat samaan taloudelliseen kokonaisuuteen ja muodostavat näin ollen yhden ainoan unionin oikeuden kilpailusäännöissä tarkoitetun yrityksen, se, että on olemassa tällainen rikkomiseen syyllistynyt taloudellinen kokonaisuus, on itsessään ratkaiseva peruste sille, että jompikumpi yrityksen muodostavista yhtiöistä on vastuussa yrityksen kilpailua rajoittavasta toiminnasta. Yrityksen ja taloudellisen kokonaisuuden käsitteet johtavat suoraan lain nojalla yhteisvastuuseen niiden yksiköiden välillä, jotka muodostavat taloudellisen kokonaisuuden rikkomishetkellä.
Tältä osin se, että – kuten nyt käsiteltävässä asiassa – emoyhtiön ja sen tytäryhtiön yhteisvastuuta unionin oikeuden kilpailusääntöjen rikkomisesta ei ole todettu komission lopullisessa päätöksessä, ei ole esteenä asetuksen N:o 1215/2012 8 artiklan 1 alakohdan soveltamiselle tällaisiin kanteisiin.
Nyt käsiteltävässä asiassa ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pohtii erityisesti sitä, mitä vaikutuksia edellä mainitun säännöksen mahdolliseen soveltamiseen on sillä, että yhtäältä kantaja vetoaa unionin oikeuden kilpailusääntöjen rikkomiseen osallistunutta yhtiötä ja yhtiötä, joka omistaa ensin mainitun yhtiön kokonaan tai lähes kokonaan, vastaan esittämiensä vaatimusten tueksi emoyhtiön ratkaisevaa vaikutusvaltaa ja vastuuta koskevaan olettamaan, ja toisaalta sillä, että jälkimmäinen yhtiö kiistää käyttäneensä ratkaisevaa vaikutusvaltaa tytäryhtiöönsä ja muodostaneensa tämän kanssa taloudellisen kokonaisuuden.
Unionin tuomioistuin toteaa, että tällainen olettama on kehitetty asiayhteydessä, jossa kyseessä olevat yritykset ovat riitauttaneet komission päätökset, joissa on todettu niiden osallistuneen unionin oikeuden kilpailusääntöjen rikkomiseen ja joissa niille on määrätty sakkoja asetuksen N:o 1/2003 (
6
) nojalla. Tässä yhteydessä unionin tuomioistuin on täsmentänyt, että riittää, että komissio osoittaa emoyhtiön omistavan tytäryhtiönsä kokonaan tai lähes kokonaan, jotta voidaan olettaa, että emoyhtiö käyttää tosiasiallisesti ratkaisevaa vaikutusvaltaa kyseisen tytäryhtiön liiketoimintapolitiikkaan. Tämän jälkeen voidaan katsoa, että emoyhtiö on yhteisvastuussa sen tytäryhtiölle määrätyn sakon maksamisesta, ellei emoyhtiö, jonka asiana on kumota tämä olettama, esitä riittäviä todisteita sen osoittamiseksi, että tytäryhtiö toimii itsenäisesti markkinoilla (
7
).
Unionin tuomioistuin korostaa, että tätä olettamaa voidaan soveltaa myös tapauksessa, jossa luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö, joka väittää kärsineensä vahinkoa yhtiön osallistumisesta unionin oikeuden kilpailusääntöjen rikkomiseen, on nostanut kanteen sellaista toista yhtiötä vastaan, joka omistaa ensin mainitun yhtiön kokonaan tai lähes kokonaan (
8
).
Unionin tuomioistuimen oikeuskäytännöstä ilmenee toiseksi, että tuomioistuin, jonka käsiteltäväksi asia on saatettu, ei kansainvälisen toimivallan tarkistusvaiheessa arvioi, onko kanne otettava tutkittavaksi tai onko se perusteltu, vaan se toteaa ainoastaan ne liittymät tuomioistuinvaltioon, jotka asetuksen N:o 1215/2012 8 artiklan 1 alakohdan nojalla ovat perusteena sen toimivallalle.
Näin ollen pääasian kaltaisessa tilanteessa tuomioistuin, jonka käsiteltäväksi asia on saatettu, voi tyytyä tarkistamaan, ettei ole ensi näkemältä poissuljettua, että emoyhtiöllä on ollut ratkaiseva vaikutusvalta tytäryhtiöön, jotta se voisi todeta olevansa toimivaltainen kansallisen oikeuden sallimissa rajoissa.
Näin on, jos kantaja vetoaa emoyhtiön ratkaisevaa vaikutusvaltaa ja vastuuta koskevaan olettamaan. Sen tarkistaminen, että emoyhtiötä vastaan nostettu kanne ei ole keinotekoinen, edellyttää kuitenkin, että vastaajat voivat vedota todisteisiin, jotka viittaavat joko siihen, että emoyhtiö ei suoraan tai välillisesti omista tytäryhtiötään kokonaan tai lähes kokonaan, tai siihen, että tämä olettama olisi kuitenkin kumottava.
Näin ollen asetuksen N:o 1215/2012 8 artiklan 1 alakohta ei ole esteenä sille, että sellaisten kanteiden osalta, joilla vaaditaan, että emoyhtiö ja sen tytäryhtiö velvoitetaan yhteisvastuullisesti korvaamaan vahinko, joka on aiheutunut siitä, että tytäryhtiö on rikkonut kilpailusääntöjä, emoyhtiön kotipaikan tuomioistuin, jossa kanteet on nostettu, tukeutuu kansainvälisen toimivaltansa osoittamiseksi emoyhtiön ratkaisevaa vaikutusvaltaa ja vastuuta koskevaan olettamaan, kunhan vastaajat eivät menetä edellä mainittua mahdollisuuttaan.
(
1
)	Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 12.12.2012 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1215/2012 (EUVL 2012, L 351, s. 1).
(
2
)	Unionin tuomioistuimen vakiintuneessa oikeuskäytännössä tunnustettu.
(
3
)	Ominaista näille olosuhteille on se, että Heineken ei ole itse toteuttanut liiketoimia Kreikan olutmarkkinoilla, että MTB:n sitä vastaan nostama kanne perustuu yksinomaan ratkaisevaan vaikutusvaltaan, joka sillä väitetään olevan AB:n käyttäytymiseen, ja että Heineken kiistää sillä olevan tällaista vaikutusvaltaa.
(
4
)	Tuomio 21.5.2015, CDC Hydrogen Peroxide (C‑352/13, EU:C:2015:335, 20 kohta).
(
5
)	Ks. em. tuomio CDC Hydrogen Peroxide (21 kohta).
(
6
)	[SEUT 101] ja [SEUT 102] artiklassa vahvistettujen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta 16.12.2002 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1/2003 (EYVL 2003, L 1, s. 1).
(
7
)	Tuomio 26.10.2017, Global Steel Wire ym. v. komissio (C‑457/16 P ja C‑459/16 P–C‑461/16 P, EU:C:2017:819, 84 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
(
8
)	Unionin oikeuden kilpailusäännöissä tarkoitetulla yrityksen käsitteellä ei voi olla eri ulottuvuutta siinä asiayhteydessä, jossa komissio määrää sakkoja asetuksen N:o 1/2003 23 artiklan 2 kohdan nojalla, kuin siinä asiayhteydessä, jossa on kyse unionin kilpailusääntöjen rikkomisesta johtuvista vahingonkorvauskanteista.