61988CC0116_DA
Generaladvokatens forslag til afgørelse
Generaladvokatens forslag til afgørelse
++++
Hoeje Domstol .
1 . Domstolen skal traeffe afgoerelse i to sager, der er anlagt af Hecq, og som har stor lighed med de sager, som samme sagsoeger tidligere har anlagt, og blev paadoemt ved dommene af 23 . marts 1988 ( sag 19/87 ) og af 14 . december 1988 ( sag 280/87 ).
2 . Med hensyn til de faktiske omstaendigheder og anbringenderne i forbindelse med disse nye soegsmaal skal jeg henvise til retsmoederapporten . Jeg omtaler dem kun i det foelgende, saafremt det paa de enkelte punkter er noedvendigt for forstaaelsen af min argumentation .
3 . Fra den 6 . februar til den 4 . maj 1987 var Hecq fravaerende fra sit arbejde af helbredsgrunde . Under denne periode overdrog Bjoern Petersen, chefen for tjenestegrenen "Bygninger", andre tjenestemaend ansvaret for de bygninger, som Hecq tidligere havde foert tilsyn med . Ved en notits af 22 . april 1987 meddelte Bjoern Petersen Hecq foelgende med henblik paa Hecq' s forventede tilbagekomst den 27 . april 1987 :
"Jeg har besluttet, at De i forbindelse med Deres genoptagelse af tjenesten overtager den opgave i enkeltheder at gennemgaa bygningen i Overijse . Rapporten herom, som De bedes aflevere til mig senest den 18 . maj, skal indeholde en udtoemmende gennemgang af bygningen for hver faggruppe for sig, og De bedes foreslaa eventuelle foranstaltninger med henblik paa at forbedre bygningens drift . Der boer naturligvis saettes tal paa alle saadanne forslag, saaledes at deres budgetmaessige virkning kan bedoemmes ."
4 . Det blev oplyst i retsmoedet, at Hecq, der foerst genoptog tjenesten den 4 . maj 1987, allerede foer denne dato tog telefonisk kontakt med den tilsynsfoerende for fritidscentret i Overijse . Den 29 . april 1987 sendte denne Hecq en notits paa to sider, hvori han angav "de arbejder, der endnu skal foretages vedroerende bygningen" ( staevningens bilag 4 ). Det angivne blev suppleret ved notitser af 6 . maj og 1 . juni 1987, der vedroerte forhold af mindre betydning .
5 . Det staar fast, at Hecq ikke har givet sin chef den udtoemmende oversigt med taloverslag vedroerende de arbejder, som han var blevet bedt om .
6 . Den 13 . juli 1987 indgav Hecq derimod en klage over afgoerelsen af 22 . april 1987 . Kommissionen afviste klagen den 25 . november 1987, og Hecq anlagde herefter den sag, der her verserer som sag C-116/88, og hvorunder han paastaar annullation dels af afvisningen af klagen, dels af den afgoerelse, som klagen vedroerer .
7 . Ved afgoerelse af 31 . juli 1987, der foreligger som formel afgoerelse af 16 . september 1987, blev sagsoegeren herefter placeret i Luxembourg med nye opgaver . Hecq mente, at der forelaa en tilsloeret disciplinaer foranstaltning i forhold til ham og indgav den 28 . oktober 1987 en klage, som Kommissionen afviste den 27 . maj 1988 . Sagsoegeren anlagde herefter den sag, der verserer som sag C-149/88, og hvorunder han paastaar annullation af afgoerelsen af 31 . juli 1987 saavel som af afvisningen af klagen over denne afgoerelse .
8 . Med hensyn til dette sidste punkt i de to soegsmaal skal jeg bemaerke, at det bl.a . fremgaar af dommen i Vainker-sagen ( 1 ), at paastande om annullation af klageafvisninger er indeholdt i paastande om annullation af akter, der haevdes at indeholde et klagepunkt, saaledes i sagen her dels afgoerelsen om at give sagsoegeren til opgave at foretage en naermere gennemgang af bygningen i Overijse, dels afgoerelsen om at placere ham i DG IX-E-2 i Luxembourg .
Sag C-116/88
1 . Formalitetsspoergsmaalet
9 . Kommissionen har foerst paastaaet sagen afvist og har til stoette herfor anfoert to anbringender .
10 . a ) Den har for det foerste anfoert, at soegsmaalet vedroerende afgoerelsen om at give Hecq til opgave at foretage en naermere gennemgang af Overijse-bygningen er blevet genstandsloest, da denne afgoerelse havde udtoemt enhver virkning laenge foer sagsanlaegget . Hecq blev saaledes flyttet til Luxembourg med virkning fra den 1 . november 1987, mens sagen foerst blev anlagt den 14 . april 1988 . Sagen maa derfor afvises paa grund af manglende aktuel interesse .
11 . Det maa faktisk erkendes, at en eventuel annullation af afgoerelsen af 22 . april 1987 ikke ville goere det muligt for Hecq at faa de opgaver tilbage, som han havde foer den naevnte dato, idet han i mellemtiden er blevet udnaevnt i en anden stilling i Luxembourg .
12 . Afgoerelsen af 22 . april 1987 har dog en endelig karakter og kan dermed efter omstaendighederne kraenke en interesse, der stadig er aktuel for Hecq .
13 . Notitsen af 22 . april 1987 var nemlig ikke - hvilket man ellers kunne have troet ud fra dens ordlyd alene - en rent midlertidig foranstaltning, der forbeholdt Hecq den mulighed at faa sin gamle stilling tilbage, naar hans opgave i Overijse var afsluttet . Kommissionen anerkender tvaertimod i en fodnote paa side 6 a i svarskriftet, at afgoerelsen klart var en egentlig omplaceringsforanstaltning, idet Hecq herved blev frataget sine gamle opgaver og foreloebig kun fik tildelt en rent midlertidig opgave .
14 . Denne fratagelse af de gamle arbejdsopgaver kan efter omstaendighederne vaere problematisk efter vedtaegten, saafremt de nye opgaver, selv om de er midlertidige, som helhed er paa et lavere niveau end de opgaver, der normalt paahviler en tjenestemand i loenklasse B 3 . Eftersom sagsoegeren ikke loeste den nye opgave, som han havde faaet, er det, for at han kan sikre sit omdoemme og sine karrieremuligheder, af interesse for ham at faa afgjort spoergsmaalet om den omhandlede beslutnings eventuelle ulovlighed .
15 . b ) Kommissionen har subsidiaert anfoert, at sagen endvidere skal afvises, fordi afgoerelsen ikke kan indeholde et klagepunkt i forhold til sagsoegeren . Der er blot tale om en "foranstaltning til forbedring af tjenestegrenenes organisation, der ikke beroerer vedkommende tjenestemands rettigheder i henhold til vedtaegtens artikler 5 og 7" ( 2 ).
16 . Det er imidlertid netop dette, som sagsoegeren bestrider med en argumentation, der vedroerer realiteten . Jeg mener herefter, at der ikke er grundlag for uden videre at foreslaa sag C-116/88 afvist, men at det tvaertimod er noedvendigt at tage stilling til sagens realitet .
2 . Anbringendet om tilsidesaettelse af tjenestemandsvedtaegtens artikel 5, stk . 4, og artikel 7, stk . 1
17 . Sagsoegeren har for det foerste anfoert, at Kommissionen tildelte ham arbejdsopgaver, der ikke var i overensstemmelse med hans loenklasse og stilling . Den tilsidesatte herved navnlig vedtaegtens artikel 5, stk . 4, og artikel 7, stk . 1 .
18 . Sagsoegeren har til stoette for dette anbringende anfoert to argumenter, der er indbyrdes modstridende .
19 . Han har foerst gjort gaeldende, at for saa vidt som hans opgave vedroerende Overijse-bygningen kun omfattede fagomraadet "varme og sanitet", laa den klart under, hvad der kan forventes af en overassistent i loenklasse B 3/B 2 .
20 . Jeg skal hertil blot bemaerke, at gennemgangen ikke udelukkende omfattede omraaderne "varme og sanitet ". Hecq blev saaledes ikke "degraderet ".
21 . Hecq har dernaest gjort gaeldende, at hvis meningen var, at gennemgangen skulle omfatte alle faggrupperne i Overijse-bygningen, laa hans opgave klart over, hvad man med rimelighed kan forvente af en overassistent i loenklasse B 3 .
22 . Jeg har imidlertid allerede naevnt i det foregaaende, at Hecq havde mulighed for at samarbejde med bygningens tilsynsfoerende, der havde sendt ham en laengere liste over arbejder, der skulle udfoeres . Hecq skulle saaledes blot sammen med den tilsynsfoerende gennemgaa de problemer, som den tilsynsfoerende havde angivet, overveje problemerne og tage kontakt med potentielle leverandoerer, entreprenoerer og haandvaerkere med henblik paa saa praecist som muligt at anslaa den forventede udgift til de arbejder, der fandtes noedvendige . Han kunne i forbindelse med sine talangivelser have gjort opmaerksom paa, at han ikke er specialist inden for alle beroerte omraader, og at hans vurdering af omkostningerne blev afgivet med ethvert forbehold .
23 . I den af Kommissionen fastlagte stillingsbetegnelse for en teknisk overassistent i B 3/B 2 angives det bl.a ., at en tjenestemand paa dette niveau
"kan paalaegges udfoerelsen af vanskelige og komplicerede arbejdsopgaver i henhold til almindelige retningslinjer ".
De opgaver, som Hecq fik tildelt, var i overensstemmelse med denne definition, og hvis de var blevet udfoert under de netop naevnte omstaendigheder, havde de ikke ligget over kvalifikationsniveauet for en teknisk overassistent i loenklasse B 3 .
24 . Det maa i oevrigt antages, at Hecq, naar henses til omfanget af den opgave, som han havde faaet tildelt i Overijse, var ansvarlig for en "sektion inden for en administrativ enhed" i den ovennaevnte stillingsbeskrivelses forstand .
25 . Det maa herefter konkluderes, at Hecq ikke i Overijse blev placeret i en stilling, der ikke svarede til hans loenklasse ( vedtaegtens artikel 7, stk . 1 ) eller ikke svarede til beskrivelsen af de arbejdsopgaver og funktioner, der hoerer til stillingen som teknisk overassistent i loenklasse B 3/B 2 ( vedtaegtens artikel 5, stk . 4 ).
26 . Tjenesteinstruksen af 22 . april 1987 kraenkede saaledes ikke princippet om aekvivalens mellem loenklasse og stilling .
3 . Anbringendet om tilsidesaettelse af vedtaegtens artikel 25, jfr . artikel 7, stk . 1
27 . Det hedder i vedtaegtens artikle 25, stk . 2 :
"enhver afgoerelse, der indebaerer et klagepunkt, skal begrundes ".
Det er i Domstolens faste praksis fastslaaet,
"at en foranstaltning vedroerende intern organisation, som ikke kan skade de paagaeldendes tjenesteretlige stilling eller kraenke princippet om et passende forhold mellem tjenestemaendenes loenklasse og det arbejde, de saettes til at udfoere, ikke kan anses for en akt, der indeholder et klagepunkt, jfr . vedtaegtens artikel 25, der som saadan skal begrundes af den administrative myndighed" ( 3 ).
28 . Dette er forholdet i sagen her, og anbringendet om tilsidesaettelse af artikel 25 kan derfor ikke tiltraedes .
29 . Sagsoegeren har imidlertid endvidere gjort gaeldende, at selv om foranstaltningen ikke kraevedes "begrundet udadtil", skulle den imidlertid hvile paa en "indre begrundelse", der er i overensstemmelse med vedtaegten . Den skulle med andre ord vaere baseret paa tjenestlige synspunkter, som artikel 7, stk . 1, udtrykkeligt angiver som det eneste gyldige hensyn ved enhver afgoerelse om indplacering eller forflyttelse . Der forelaa i sagen her en urigtig begrundelse samt misbrug af befoejelser .
30 . Efter min mening maa man her henholde sig til skrivelsen af 22 . december 1987, hvorved Kommissionen afviste Hecqs klage .
31 . I skrivelsen anfoeres foelgende argumenter til stoette for den anfaegtede afgoerelse :
- under sagsoegerens lange fravaersperiode var chefen for tjenestegrenen "Bygninger" af hensyn til tjenestegrenens gode funktion noedt til at overlade de bygninger, som Hecq havde staaet for, til andre tjenestemaend, da disse bygninger ikke kunne vaere uden tilsynsfoerende i saa lang tid;
- paa det tidspunkt, da Hecq vendte tilbage, var det af tjenstlige hensyn noedvendigt at give foersteprioritet til gennemfoerelsen af en undersoegelse af Overijse-bygningen;
- de opgaver, som Hecq fik med henblik herpaa, var i overensstemmelse med hans loenklasse;
- den omhandlede afgoerelse blev truffet i tjenestens interesse, og administrationen har og boer altid have et vidt skoen her .
32 . Det eneste punkt, hvor denne begrundelse herefter stadig kan diskuteres, vedroerer spoergsmaalet om at give foersteprioritet til gennemfoerelsen af en undersoegelse af bygningen i Overijse . Sagsoegeren har imidlertid ikke kunnet paavise, at Kommissionen her har skoennet aabenbart fejl . Den omstaendighed, at Kommissionen - efter at sagsoegeren havde afvist at gennemfoere undersoegelsen - foerst langt senere indgik en kontrakt med et arkitektkontor, er ikke afgoerende . Det fremgaar nemlig af kontrakten, som Kommissionen har fremlagt i sagen, at den omfattede meget mere end den opgave, som sagsoegeren havde faaet .
33 . Personalegeneraldirektoerens afgoerelse blev saaledes truffet paa grundlag af retligt anerkendte hensyn, og den er ikke behaeftet med aabenbar vildfarelse . Det er herefter ikke noedvendigt at undersoege de yderligere grunde, som Kommissionen har fremfoert under skriftvekslingen .
4 . Anbringendet om tilsidesaettelse af det almindelige princip om god forvaltningsskik og af bistandspligten
34 . Sagsoegeren kritiserer, at administrationen traf afgoerelsen af 22 . april 1987 uden at tage hans personlige interesser i betragtning . Endvidere blev afgoerelsen truffet, uden at han forinden fik lejlighed til at udtale sig . Hecqs argumentation og Kommissionens bemaerkninger hertil er naermere refereret i retsmoederapporten .
35 . Efter min mening er foelgende synspunkter afgoerende ved bedoemmelsen af dette anbringende .
36 . Domstolen har i dom af 29 . oktober 1981, Arning mod Kommissionen ( 125/80, Sml . s . 2539, jfr . s . 2555 ), udtalt, at
"selv om det saaledes er korrekt, at myndigheden, naar den traeffer afgoerelse om en tjenestemands forhold, ikke alene skal tage hensyn til tjenestens interesse, men ligeledes til den paagaeldende tjenestemands interesse, kan denne betragtning ikke forhindre myndigheden i at foretage en reorganisation af tjenesten, hvis den anser dette for noedvendigt ".
Denne argumentation maa saa meget mere vaere relevant, naar der blot er tale om en midlertidig tjenesteinstruks om udfoerelse af en opgave, der laa inden for de opgaver, som man kan paalaegge en teknisk overassistent i loenklasse B 3 at udgoere .
37 . Det ses i oevrigt ikke, hvorledes den anfaegtede foranstaltning skulle have kraenket Hecqs personlige interesse . Hecq havde vaeret fravaerende fra den 6 . februar, og der forelaa ikke naermere om udsigterne til fuld helbredelse ( 4 ). Det maatte herefter forekomme rimeligt, at man "i forbindelse med genoptagelsen af tjenesten", og i betragtning af, at chefen for tjenestegrenen ville vaere fravaerende fra den 24 . april til den 18 . maj, blot tildelte ham en midlertidig opgave, der principielt skulle ophoere den 11 . maj 1987 .
38 . I oevrigt bemaerkes, som udtalt af Domstolen i praemis 20 i den foerste Hecq-dom ( dom af 23 . marts 1988, 19/87, Sml . s . 1681 ), at
"(( det )) foelger ... af Domstolens faste praksis, at Faellesskabets institutioners administration, selv om vedtaegten indeholder praecise garantier for tjenestemaendenes vedtaegtsmaessige rettigheder, ikke er forpligtet til at indhente udtalelse fra hver enkelt tjenestemand, hvis forhold i tjenesten kan blive beroert af reorganiseringsforanstaltninger ".
39 . Endvidere har Domstolen i den anden Hecq-dom ( dom af 14 . december 1988, 280/87, Sml . s . 6433 ) fastslaaet, at naar en akt ikke indeholder et klagepuntk, paahviler det ikke administrationen forinden at hoere den paagaeldende tjenestemand ( praemis 11 ).
40 . Konklusionen bliver saaledes, at intet af sagsoegerens anbringender kan laegges til grund, og det giver sig heraf, at jeg maa foreslaa Domstolen i det hele at frifinde Kommissionen i sag C-116/88 .
41 . Med hensyn til omkostningsspoergsmaalet har Kommissionen begaeret, at Domstolen erklaerer sagen for unoedvendigt anlagt, da det efter Kommissionens opfattelse er klart, at sagsoegeren ikke kan forbedre sin stilling ved at faa den omtvistede beslutning annulleret .
42 . Sagsoegeren har understreget, at denne sag ikke ligner noget af de tilfaelde, hvor Domstolen har anset et soegsmaal for anlagt af ond vilje eller unoedvendigt . Soegsmaalet er saaledes hverken behaeftet med en aabenbar afvisningsmangel eller aabenbart ubegrundet . Sagsoegeren har ikke benyttet utilboerlige anbringender under sagen, der heller ikke er nogen aabenbar forhalingsmanoevre .
43 . Efter min mening taler en raekke forhold for at tage Kommissionens begaering til foelge . Der er for det foerste det forhold, at den anfaegtede foranstaltning blot var rent midlertidig . Selv om sagsoegeren herved blev frataget den tidligere stilling, er det klart, at paa tidspunktet for sagsanlaegget kunne administrationen kun efter annullation af afgoerelsen af 16 . september 1987 om forflyttelse af Hecq til Luxembourg blive forpligtet til paa ny at give ham en stilling i Bruxelles, der svarede til hans loenklasse . Jeg skal endvidere bemaerke, at den argumentation, hvormed sagsoegeren forsoeger at paavise, at afgoerelsen om midlertidigt at placere ham i Overijse var ugyldig, er saerdeles skroebelig .
44 . Man kunne endelig ogsaa tage hensyn til, at sagen her er anlagt efter den sag, som den samme sagsoeger anlagde i sag 280/87, der allerede var baseret paa stort set samme - og lige saa svage - argumenter, og hvori Domstolen frifandt Kommissionen .
45 . Af disse grunde kunne man saaledes dengang have overvejet at understrege, at en kaede af soegsmaal, der, selv om de er grundloese ( 5 ), alligevel paadrager sagsoegte besvaer og omkostninger for at opnaa frifindelse, udgoer et misbrug .
46 . Det maa paa den anden side erkendes, at det er Domstolens praksis at haeve sagsomkostningerne, naar sagsoegtes afvisningspaastand ikke er taget til foelge . Denne praksis er blevet kritiseret af Conseil des barreaux de la Communauté européenne ( Raadet for Advokaterne i Det Europaeiske Faellesskab ), der gaar ind for, at Domstolen alene tager hensyn til afgoerelsen af realitetsanbringenderne . Saa laenge Domstolen ikke ved en plenumafgoerelse har truffet en ny principiel afgoerelse vedroerende dette spoergsmaal, mener jeg imidlertid, at den hidtidige praksis boer opretholdes, og at det i et saadant tilfaelde boer bestemmes, at hver part baerer sine egne omkostninger .
Sag C-149/88
47 . Ved en notits af 31 . juli 1987, der foreligger som formel afgoerelse af 16 . september 1987, besluttede generaldirektoeren for personale og administration "i tjenestens interesse" at overfoere B 3/B 2-stillingen og dennes indehaver André Hecq til Direktorat IX-E "Personale og Administration i Luxembourg og De Generelle Tjenester", Kontor 2 "Administration", med virkning fra den 1 . november 1987 .
48 . For saa vidt angaar de samtaler, der gik forud for denne afgoerelse, og den valgmulighed, som Hecq fik, tillader jeg mig at henvise til retsmoederapporten .
49 . Opgaven, som Hecq fik i Luxembourg, blev beskrevet som foelger :
"Tilsyn, med placering direkte under hr . Vial, hr . Collovald og chefen for Kontor IX-E-2, med de tekniske installationer i Cube-bygningen, der for nyligt er udvidet og ombygget .
Da der er tale om en bygning, der skal benyttes af tjenestegrenene i direktorat 'Sikkerhedskontrol inden for Euratom' i DG XVII, et direktorat, der omfatter adskillige laboratorier og raader over specialudstyr, herunder et omfattede edb-udstyr, er det hensigtsmaessigt med en tjenestemand i kategori BT under hensyn til arten, omfanget og niveauet af det tekniske normal - og specialudstyr i bygningen .
Naevnte tjenestemand skal vurdere, hvilke foranstaltninger der kraeves med henblik paa driften af omtalte udstyr, underrette de kompetente tjenestegrene og/eller foretage de uopsaettelige foranstaltninger, der er noedvendige af hensyn til sikkerheden i naevnte bygning ."
50 . Ved en notits af 2 . maj 1988, det vil sige foer naervaerende sag blev anlagt, fik Hecq endvidere overdraget
- den loebende drift og vedligeholdelse af Centre polyvalent de l' enfance;
- at udarbejde et udkast til specifikationer med henblik paa indkaldelsen af tilbud vedroerende nye vedligeholdelseskontrakter for elevatorerne i Jean Monnet-bygningen .
51 . Senere fik Hecq endvidere ansvaret for opvarmningen i Jean Monnet-bygningen . Den 12 . oktober 1988 blev han anmodet om at overtage de samme opgaver som i Cube - og Centre Polyvalent de l' enfance-bygningerne, for saa vidt angaar Kommissionens nye bygning i Luxembourg, Wagner-centret .
52 . Det blev endelig under retsmoedet oplyst, at Hecq paa et ikke naermere oplyst tidspunkt overtog nogle nye fagforeningshverv, som kraever hans tilstedevaerelse i Bruxelles to dage ugentligt, og som saaledes er til hinder for, at han kontinuerligt kan kontrollere, at de tekniske installationer i de bygninger, han er ansvarlig for, fungerer korrekt .
53 . Hecq har anfoert fem anbringender til stoette for sin paastand om annullation af afgoerelsen af 16 . september 1987 om forflyttelse .
1 . Anbringendet om tilsidesaettelse af tjenestemandsvedtaegtens artikel 5, stk . 4, og artikel 7, stk . 1
54 . Sagsoegeren har i foerste raekke anfoert, at opgaven med pasning af de tekniske installationer i Cube-bygningen ikke svarer til hans loenklasse og stilling . Han mener saaledes, at hans funktion i den forbindelse blot er at vaere "budbringer mellem basis og sin chef ". Han er totalt uden beslutningskompetence . Hertil anfoerer Kommissionen imidlertid, at dette kun gjaldt i den foerste fase med hans nye opgaver, idet Cube-bygningen, som han er ansvarlig for, netop var blevet ombygget, og de udfoerte arbejder og de installerede anlaeg endnu var omfattet af garantien, det vil sige at kun personalet fra de virksomheder, der havde foretaget installationerne, maatte foretage justeringer m.v . Jeg finder denne argumentation overbevisende .
55 . Sagsoegeren har endvidere anfoert, at han tidligere var leder af en sektion inden for en administrativ enhed, hvilket han ikke laengere er i den nuvaerende situation . Det maa imidlertid i denne forbindelse understreges, at stillingsbeskrivelsen for en overassistent i loenklasse B 3/B 2 ikke indebaerer, at en overassistent noedvendigvis er leder for et teknikerhold, hvilket sagsoegeren aabenbart mener . Det fremgaar faktisk klart af den tidligere naevnte dom i sag 19/87, at det ikke forholder sig saadan . Domstolen fastslog her, at sagsoegeren som eneansvarlig for visse bygningers tilstand kunne betragtes som leder af en administrativ enhed .
56 . Det kan ganske vist vaere tvivlsomt, om forholdet er det samme, saafremt en tjenestemand i loenklasse B 3 kun er ansvarlig for én enkelt bygning . Det fremgaar imidlertid, at Cube-bygningen har saerlig mange tekniske installationer, som kraever tilsyn ved driften . Sidst, men ikke mindst, blev Hecqs arbejdsopgaver, allerede foer naervaerende sag blev anlagt, klart udvidet, og han har senere faaet tildelt yderligere nye opgaver . Det maa herefter antages, at han fortsat er ansvarlig for en sektion inden for en administrativ enhed i Hecq I-dommens betydning .
57 . Det foerste anbringende maa foelgelig forkastes .
2 . Anbringendet om utilstraekkelig eller urigtig begrundelse af den anfaegtede akt
58 . Sagsoegeren har gjort gaeldende, at afgoerelsen om at flytte ham til Luxembourg indebaerer en tilsidesaettelse af vedtaegtens artikel 25, da den ikke er begrundet, selv om den er en akt, der indeholder et klagepunkt .
59 . Det fremgaar imidlertid, som jeg allerede tidligere har anfoert, at afgoerelsen udtrykkeligt henviser til "tjenestens interesse ". Den indeholder dermed en begrundelse .
60 . Det staar herefter tilbage at undersoege, om denne begrundelse - som haevdet af sagsoegeren - er utilstraekkelig, eller om den er urigtig, idet afgoerelsen i virkeligheden er baseret paa andre hensyn . I saa fald foreligger der ogsaa en tilsidesaettelse af vedtaegtens artikel 7, stk . 1, hvorefter enhver ansaettelse eller forflyttelse alene skal ske ud fra tjenstlige synspunkter .
61 . Kommissionen har som hovedbegrundelse for afgoerelsen henvist til, at det var noedvendigt at forbedre det meget ringe klima i den tjenestegren, hvor Hecq arbejdede, og har som et yderligere moment naevnt hensynet til gennemfoerelse af mobilitetspolitikken . Kommissionen har endvidere anfoert, at eftersom den omtvistede afgoerelse hverken kraenkede sagsoegerens tjenesteretlige stilling eller princippet om overensstemmelse mellem loenklasse og stilling, kunne den ikke indeholde et klagepunkt og skulle foelgelig ikke begrundes mere udfoerligt .
62 . Der boer her efter min mening sondres mellem en midlertidig tjenesteinstruks som i sag C-116/88 og den endelige omplacering af en tjenestemand . Jeg mener ikke, at det er noedvendigt at begrunde tjenesteinstruksen . Ved en omplacering ( flytning af en tjenestemand sammen med stillingen ) eller ved en forflyttelse ( udnaevnelse af en tjenestemand i en anden stilling, der forinden er opslaaet ledig ) - disse to begreber kan betragtes som det samme i forbindelse med den foelgende argumentation - maa begrundelsen derimod ikke blot bestaa i en henvisning til tjenestens interesse . Administrationen formodes jo altid at handle paa dette grundlag, og tjenestemanden har yderligere krav paa at faa at vide, hvorfor tjenstlige hensyn gjorde det noedvendigt at flytte ham mod hans vilje . Domstolen har da ogsaa fastslaaet, at
"en afgoerelse om forflyttelse truffet mod den paagaeldendes vilje er en akt, der indeholder et klagepunkt i henhold til vedtaegtens artikel 25 og skal derfor begrundes" ( 6 ).
Det maa imidlertid understreges, at der foer afgoerelsen i sagen her fandt samtaler sted, hvorunder generaldirektoeren for personale og administration forklarede sagsoegeren situationen og grundene til, at han skulle traeffe dette valg . Man maa herefter anvende Domstolens praksis, hvorefter en afgoerelse er tilstraekkeligt begrundet, naar
"den akt, der goeres til genstand for et soegsmaal, er udstedt i en sammenhaeng, som tjenestemanden har kendskab til, og som giver ham mulighed for at forstaa raekkevidden af en foranstaltning, der beroerer ham personligt" ( 7 ).
63 . Med hensyn til sagsoegerens anbringende om, at den trufne foranstaltning ikke var begrundet i noget tjenstligt hensyn, bemaerkes, at det efter Domstolens praksis helt klart kan vaere i tjenestens interesse at forflytte en tjenestemand, hvis klimaet i hans tjenestegren ikke goer det muligt for enhver at udfoere sine arbejdsopgaver normalt . I den tidligere naevnte Kley-sag fandt Domstolen saaledes, at omplaceringen var i tjenestens interesse, idet tjenestemanden var uenig i de projekter, som man anmodede ham om at gennemfoere .
64 . I Scuppa-sagen fastslog Domstolen, at det var i tjenestens interesse at omplacere en tjenestemand, der ikke kunne enes med sin foresatte ( 8 ).
65 . Endelig udtalte Domstolen i sagen fru V . mod Kommissionen, at
"det ... var i tjenestens interesse at bringe en situation i forvaltningen, som var blevet uholdbar for alle de beroerte, til ophoer . Forflyttelsen maa derfor betragtes som en foranstaltning, som var paakraevet af generelle hensyn" ( 9 ).
66 . Det fremgaar klart af sagen, at situationen var meget spaendt i den tjenestegren, hvor Hecq arbejdede . Domstolen bemaerkede allerede i praemisserne 17 og 18 i den foerste Hecq-dom, at arbejdsklimaet inden for sektionen var forringet . Efter den foerste omplacering klagede Hecq derefter over at vaere ansvarlig for et for stort antal bygninger, dog anlagde han sag, da man fratog ham en af disse bygninger . Dette bidrog med sikkerhed ikke til at forbedre hans forhold til sine foresatte . Han gjorde senere, tilsyneladende med rette, opmaerksom paa visse usaedvanlige eller ligefrem forskriftsstridige forhold i forbindelse med sager, som hans afdeling behandlede, hvilket beklageligvis maatte foere til nye spaendninger . Han fik til opgave at gennemgaa fritidscentret i Overijse, men han afleverede aldrig den redegoerelse, som han var blevet bedt om at udarbejde .
67 . Det maa paa baggrund af dette begivenhedsforloeb fastslaas, at administrationen ikke med urette skoennede, at det var i tjenestens, saavel som i Hecqs interesse, at han blev flyttet fra den afdeling, som han indtil da havde hoert til ( jfr . skrivelsen af 27 . maj 1988, hvorved sagsoegerens klage blev afvist ).
68 . Det er herefter ikke noedvendigt at tage stilling til de andre argumenter, som Kommissionen har fremfoert .
3 . Anbringendet om tilsidesaettelse af det almindelige princip om god forvaltningsskik og af administrationens bistandspligt over for institutionens tjenestemaend
69 . Ligesom i sag C-116/88 stoettes anbringendet vedroerende den naevnte tilsidesaettelse i sag C-149/88 paa en paastand om, at den anfaegtede afgoerelse blev truffet uden hensyn til sagsoegerens interesser . Han burde have haft lov til at blive inden for sin tjenestegren for at undgaa, at foranstaltningen blev fortolket som en skjult sanktion .
70 . Det maa imidlertid her anfoeres, at da generaldirektoeren traf den omtvistede afgoerelse, fremhaevede han saerligt, at der ikke var tale om en skjult disciplinaer foranstaltning, og dette kunne sagsoegeren goere almindeligt bekendt .
71 . Det forekommer mig i oevrigt at vaere en urimelig paastand, at ene og alene for at undgaa, at foranstaltningen, der som paavist var fuldt ud begrundet i tjenstlige hensyn, skulle blive fejlfortolket som en skjult sanktion, burde Kommissionen ikke have truffet den!
72 . Det maa endvidere understreges, at Kommissionen klart forsoegte at tage hensyn til sagsoegerens interesse i at forblive i Bruxelles-omraadet, idet den gav ham mulighed for at overtage en stilling i Zaventem . Hecq goer imidlertid gaeldende, at valget ikke var "reelt", da den tilbudte stilling ikke havde relation til hans speciale . Ved "mobilitetspolitikken", som Kommissionen anvender for sit personale, skal der imidlertid i videst muligt omfang ske aendringer af arbejdsopgaverne, hvilket sagsoegeren erkender . Hans argumentation her er i oevrigt ikke den mest logiske : han anfoerer, at "mobilitetspolitikken" indebaerer aendrede arbejdsopgaver, og kritiserer paa dette grundlag, at den stilling, som man havde tilbudt ham i Luxembourg, ikke betoed aendrede arbejdsopgaver, og at denne omplacering derfor ikke kunne begrundes med henvisning til den naevnte politik, men samtidig bestrider han, at han fik et reelt valg, netop fordi en af de foreslaaede stillinger indebar en anden slags arbejde end det, som han altid havde udfoert .
73 . Sagsoegerens anbringender finder heller ingen stoette i Domstolens praksis, idet Domstolen har fastslaaet :
"Vedtaegten for tjenestemaend hjemler ikke disse nogen ret til en bestemt stilling, men tillaegger tvaertimod ansaettelsesmyndigheden befoejelse til i tjenestens interesse at indsaette tjenestemaendene i de forskellige stillinger, der svarer til deres loenklasse" ( 10 ).
74 . Domstolen har endvidere fastslaaet, at med forbehold af, at opgaverne svarer til tjenestemandens loenklasse og stilling,
"har en tjenestemand pligt til at acceptere enhver placering i overensstemmelse med tjenestens krav i hele Faellesskabet og paa ethvert arbejdssted i den institution, i hvilken han har tiltraadt tjenesten" ( 11 ).
75 . Det er i oevrigt ubestridt, at Hecq havde adgang til at meddele generaldirektoeren sin opfattelse med hensyn til de to stillinger, der var paa tale med henblik paa hans placering .
76 . Det maa herefter konkluderes, at ogsaa dette anbringende boer forkastes .
4 . Anbringendet om, at der foreligger en skjult disciplinaer sanktion
77 . Sagsoegeren har endvidere anfoert, at den anfaegtede foranstaltning med sikkerhed er en skjult sanktion, og at den derfor er i strid med vedtaegtens artikel 86, stk . 3, og med princippet "non bis in idem ". Dette anbringende maa imidlertid afvises, da den omhandlede foranstaltning som paavist var begrundet i tjenestens interesse .
5 . Anbringendet om kraenkelse af forenings - og fagforeningsfriheden
78 . Sagsoegeren, der i maj 1987 var blevet valgt som medlem af Union Syndicales eksekutivkomité, har gjort gaeldende, at han paa grund af sin forflyttelse til Luxembourg ikke laengere kan varetage sit fagforeningsmandat tilfredsstillende . Kommissionen har dermed efter hans opfattelse tilsidesat vedtaegtens artikel 24a, hvorefter
"tjenestemaendene har foreningsfrihed; de kan isaer vaere medlemmer af fagforeninger eller andre faglige sammenslutninger af europaeiske tjenestemaend ".
79 . Den omstaendighed, at Hecq overtog endnu et hverv for en anden faglig sammenslutning efter at vaere overflyttet til Luxembourg, beviser klart - hvis det ellers er noedvendigt - at hans rettigheder i henhold til artikel 24a paa ingen maade blev beroert af hans forflyttelse . Det er i oevrigt meget tvivlsomt, om en tjenestemand har ret til at kraeve, at han skal kunne udoeve sin fagforeningsmaessige virksomhed paa et arbejdssted, som han alene bestemmer .
80 . Sagsoegeren har endelig tillige gjort gaeldende, at der er sket en tilsidesaettelse af artikel 13 i aftalen af 20 . september 1974 vedroerende forholdet mellem Kommissionen og fagforeningerne samt andre faglige sammenslutninger, hvori det fastslaas :
"... medlemskab af en fagforening eller af en faglig sammenslutning, deltagelse i fagforeningsvirksomhed eller udoevelse af et fagforeningshverv maa ikke under nogen omstaendigheder eller af nogen grund skade de paagaeldendes tjenstlige stilling eller karriereforloeb ".
81 . Da sagsoegeren ikke har foert det mindste bevis for, at hans forflyttelse blev besluttet paa grund af hans virke for fagforeningen, kan dette anbringende afvises, uden at det overhovedet er noedvendigt at tage stilling til Kommissionens anbringende om, at Domstolen ikke kan foretage en legalitetsproevelse af Kommissionens foranstaltninger i henhold til naevnte aftale .
Forslag til afgoerelse
82 . Af alle de anfoerte grunde foreslaar jeg, at Domstolen frifinder Kommissionen i de soegsmaal, der er anlagt i sagerne C-116/88 og C-149/88, og i henhold til artikel 70 i Domstolens procesreglement bestemmer, at hver part baerer sine egne omkostninger .
(*) Originalsprog : fransk .
( 1 ) Dom af 17 . januar 1989, Vainker mod Parlamentet, praemisserne 7-9 ( 293/87, Sml . s . 23 ).
( 2 ) Kommissionen citerer her dom af 11 . juli 1968, Labeyrie ( 16/67, Sml . 1965-1968, s . 519 ), og dom af 12 . juli 1979, List ( 124/78, Sml . s . 2510 ).
( 3 ) Jfr . navnlig dom af 17 . maj 1984, Albertini og Montagnani mod Kommissionen, praemis 46 ( 338/82, Sml . s . 2145 ).
( 4 ) Den anfaegtede notits af 22 . april 1987 er her oplysende, for saa vidt som der heri tales om sagsoegerens "forventede tilbagekomst" den 27 . april 1987, og sagsoegeren foerst vendte tilbage den 4 . maj 1987 .
( 5 ) Jfr . analogt dom af 9 . marts 1978, Herpels mod Kommissionen ( 54/77, Sml . s . 585, jfr . s . 600 ).
( 6 ) Jfr . dom af 27 . juni 1973, Kley mod Kommissionen ( 35/72, Sml . s . 679 ).
( 7 ) Jfr . den naevnte dom i Kley-sagen og tillige domme af 1 . maj 1983, Seton ( 36/81, 37/81 og 218/81, Sml . s . 1789 ), og af 29 . oktober 1981, Arning ( 125/80, Sml . s . 2553 ).
( 8 ) Domstolens dom af 10 . juli 1975, Scuppa mod Kommissionen ( 4/74 og 30/74, Sml . s . 919 ).
( 9 ) Domstolens dom af 14 . juni 1979, fru V . mod Kommissionen ( 18/78, Sml . s . 2093 ).
( 10 ) Jfr . dom af 6 . maj 1969, Huybrechts mod Kommissionen ( 21/68, Sml . s . 85 ).
( 11 ) Dom af 23 . januar 1986, Rasmussen mod Kommissionen ( 173/84, Sml . s . 204 ); dom af 24 . februar 1981, Carbognani og Coda Zabetta mod Kommissionen ( 161/80 og 162/80, Sml . s . 543, jfr . s . 564 ).