61992TO0115_DA
Dommens præmisser
Afgørelse
Dommens præmisser
Faktiske omstaendigheder
1 Ved staevning indleveret til Rettens Justitskontor den 31. december 1992 har sagsoegeren i medfoer af artikel 91 i vedtaegten for tjenestemaend i De Europaeiske Faellesskaber (herefter benaevnt "vedtaegten") anlagt sag med paastand om annullation af ansaettelsesmyndighedens afgoerelse af 13. august 1992, hvorved den forkastede den af sagsoegeren indgivne klage over afgoerelsen af 22. april 1992, ved hvilken ansaettelsesmyndigheden naegtede at ligestille sagsoegerens foraeldre med et barn, over for hvem der bestaar forsoergerpligt ° saaledes at sagsoegeren vil opnaa ret til det tilskud, der er naevnt i artikel 2 i vedtaegtens bilag VII ° samt om annullation af de hertil knyttede afgoerelser, som danner grundlag for den naevnte afgoerelse eller foelger heraf, navnlig det udtrykkelige afslag af 7. december 1992 paa sagsoegerens "replik" af 27. august 1992.
2 I saerskilt dokument registreret paa Rettens Justitskontor den 2. februar 1993 har Europa-Parlamentet paastaaet den af sagsoegeren anlagte sag afvist under henvisning til, at den ikke er anlagt inden for den i vedtaegtens artikel 91, stk. 3, omhandlede frist paa tre maaneder, som regnes fra datoen for meddelelsen af den afgoerelse, der er truffet som svar paa klagen.
3 Ved saerskilt dokument indleveret til Rettens Justitskontor den 19. februar 1993 har sagsoegeren indgivet en begaering om foreloebige forholdsregler, saaledes at udbetalingen af "underholdsydelsen til hendes foraeldre" under forbehold af en eventuel tilbagesoegning genoptages fra april 1992 eller subsidiaert fra maj 1992 eller mere subsidiaert fra august 1992.
4 Parlamentet har indgivet skriftlige bemaerkninger til begaeringen om foreloebige forholdsregler den 9. marts 1993.
5 Inden der tages stilling til begaeringen om foreloebige forholdsregler, skal der redegoeres for den sammenhaeng, hvori sagen indgaar, navnlig de vaesentligste faktiske omstaendigheder, der ligger til grund for sagen for Retten, saaledes som de fremgaar af de processkrifter, parterne har indgivet.
6 Ved skrivelse af 16. marts 1992 anmodede sagsoegeren om, at der paa ny blev truffet afgoerelse om, at begge hendes foraeldre ligestilles med et barn, over for hvem der bestaar forsoergerpligt. Sagsoegeren havde oppebaaret det heraf foelgende tilskud i perioderne fra den 1. april 1990 til den 31. marts 1991 og fra den 1. april 1991 til den 31. marts 1992.
7 Ved skrivelse af 22. april 1992 meddelte Parlamentets personaleafdeling sagsoegeren, at hun ikke opfyldte betingelserne i de almindelige gennemfoerelsesbestemmelser til artikel 2, stk. 4, i vedtaegtens bilag VII, idet det fremgik af sagens akter, at den "forsoergerbyrde", der skulle tages i betragtning, var mindre end 20% af hendes skattepligtige indkomst og saaledes ikke udgjorde en "betydelig udgift" i vedtaegtens forstand.
8 Den 12. maj 1992 indgav sagsoegeren en klage til ansaettelsesmyndigheden i henhold til vedtaegtens artikel 90 over den afgoerelse, der var blevet meddelt hende. Ved skrivelse af 13. august 1992 fra Parlamentets generalsekretaer afslog ansaettelsesmyndigheden klagen, idet man dog fandt en begaering om at faa udtrykkelige oplysninger om beregningen af "forsoergerbyrden" og af "den skattepligtige indkomst", hvortil afgoerelsen af 22. april 1992 henviste, for berettiget.
9 Efter at have modtaget de oplysninger, hun havde anmodet om, indgav sagsoegeren den 27. august 1992 en "replik" til ansaettelsesmyndigheden, hvori hun i det vaesentlige bestred de elementer, der var lagt til grund ved beregningen af "forsoergerbyrden" og af "den skattepligtige indkomst", og begaerede oejeblikkelig genoptagelse af udbetalingerne. Ved skrivelse af 7. december 1992 svarede Parlamentets generalsekretaer sagsoegeren, at han kunne henholde sig til den trufne afgoerelse, idet de indsigelser, der var fremsat i skrivelsen af 27. august 1992, allerede var udtrykkeligt besvaret i hans skrivelse af 13. august 1992.
Retlige bemaerkninger
10 I henhold til bestemmelserne i EOEF-traktatens artikel 185 og 186, jf. artikel 4 i Raadets beslutning af 24. oktober 1988 om oprettelse af De Europaeiske Faellesskaber Ret i Foerste Instans, kan Retten, hvis den skoenner, at forholdene kraever det, udsaette gennemfoerelsen af den anfaegtede retsakt eller foreskrive de noedvendige foreloebige forholdsregler.
11 Det fremgaar af artikel 104, stk. 2, i Rettens procesreglement, at begaeringer om foreloebige forholdsregler i henhold til EOEF-traktatens artikel 185 og 186 skal angive de omstaendigheder, der medfoerer uopsaettelighed, og de faktiske og retlige grunde til, at den begaerede foreloebige forholdsregel umiddelbart forekommer berettiget. De begaerede forholdsregler skal have foreloebig karakter i den forstand, at de ikke maa foregribe afgoerelsen i hovedsagen (jf. senest Rettens praesidents kendelse af 15.12.1992, sag T-96/92 R, CCE de la Société générale des Grandes Sources m.fl. mod Kommissionen, Sml. II, s. 2579).
Parternes argumenter
12 I begaeringen om foreloebige forholdsregler har sagsoegeren alene gjort gaeldende, at tilskuddet til en person, der ligestilles med et barn, over for hvem der bestaar forsoergerpligt, har karakter af en paatraengende udgift, som ikke kan opsaettes under hensyn til den paagaeldende ydelses karakter af forsoergelse. Sagsoegeren har i oevrigt anfoert, at det er godtgjort, at soegsmaalet forekommer velbegrundet, at der er en risiko forbundet med udsaettelse af betalingen, og at der bestaar en risiko for andre alvorlige og uoprettelige tab. Hertil kommer, at ansaettelsesmyndigheden i henhold til vedtaegtens artikel 85 let kan gennemfoere tilbagesoegning af uberettiget udbetalte beloeb for det tilfaelde, at hendes paastande maatte blive forkastet under hovedsagen.
13 Parlamentet har heroverfor indledningsvis anfoert, at det under hensyn til det fremskredne stade, hvortil proceduren om formalitetsindsigelsen er naaet i hovedsagen, boer undgaas, at sagsoegeren gennem en anmodning om foreloebige forholdsregler, som er indgivet efter, at der er nedlagt en afvisningspaastand, kan forpligte Retten til under behandlingen af begaeringen om foreloebige forholdsregler at foretage en undersoegelse af det, som man ved formalitetsindsigelsen anmoder Retten om ikke at undersoege, ogsaa selv om denne undersoegelse blot er foreloebig.
14 Sagsoegte har i oevrigt bestridt, at tilskuddet til personer ligestillet med et barn, over for hvem der bestaar forsoergerpligt, har karakter af forsoergelse, idet det goeres gaeldende, at det paagaeldende tillaeg er et familietillaeg efter vedtaegtens artikel 67, der i almindelighed udelukkende udbetales til den paagaeldende tjenestemand, og som kun kan have til formaal at bidrage til, at tjenestemanden i oekonomisk henseende kan overholde sine lovbestemte forsoergerforpligtelser over for tredjemand.
15 Parlamentet har endelig anfoert, at sagsoegeren paa ingen maade har godtgjort, hvorledes det tab, som hun paastaar at have lidt, eller som hun ville lide, skulle vaere alvorligt og uopretteligt. Parlamentet har i denne henseende gjort gaeldende, at sagsoegeren og hendes aegtefaelle raader over indtaegter, der er fuldt ud tilstraekkelige til, at de kan opfylde deres lovbestemte forsoergerforpligtelser.
Rettens bemaerkninger
16 Det bemaerkes indledningsvis, at spoergsmaalet om, hvorvidt en foreloebig forholdsregel er uopsaettelig i henhold til artikel 104, stk. 2, i Rettens procesreglement, skal vurderes ud fra, om det er noedvendigt at traeffe en foreloebig afgoerelse for at undgaa, at den part, der har indgivet begaeringen om den foreloebige forholdsregel, lider en alvorlig og uoprettelig skade.
17 I denne forbindelse bemaerkes, at et rent oekonomisk tab ifoelge fast retspraksis (jf. navnlig Rettens praesidents kendelse af 23.11.1990, sag T-45/90 R, Speybrouck mod Parlamentet, Sml. II, s. 705) i princippet ikke kan anses for uopretteligt og heller ikke vanskeligt afhjaelpeligt, da et saadant tab begrebsmaessigt kan vaere genstand for en senere oekonomisk erstatning. Det maa imidlertid ved paakendelsen af begaeringer om foreloebige forholdsregler i hvert enkelt tilfaelde vurderes, om det ° saafremt begaeringen om foreloebige forholdsregler ikke tages til foelge ° for sagsoegeren vil medfoere risiko for en skade, der ikke vil kunne afhjaelpes, selv om de anfaegtede retsakter annulleres under behandlingen af sagens realitet.
18 Det fremgaar af sagens akter, at sagsoegerens maanedlige nettoloen androg 126 356 BFR foer loenreguleringerne, der blev gennemfoert ved udgangen af 1992, og at hendes regelmaessige bidrag til foraeldrene udgjorde 37 000 BFR pr. maaned.
19 I artikel 1, litra b), andet led, i forordning (EOEF, Euratom, EKSF) nr. 3761/92 af 21. december 1992 om tilpasning med virkning fra den 1. juli 1992 af vederlag og pensioner til tjenestemaend og oevrige ansatte i De Europaeiske Faellesskaber samt af justeringskoefficienterne for disse vederlag og pensioner (EFT L 383, s. 1) er boernetilskuddet fastsat til 7 959 BFR. Det foelger heraf, at det tillaeg, som sagsoegeren kunne kraeve for det tilfaelde, at begge hendes foraeldre ligestilles med et barn, over for hvem der bestaar forsoergerpligt, ville andrage 15 918 BFR pr. maaned.
20 Under hensyn til det anfoerte, og idet sagsoegeren ikke har fremfoert andre omstaendigheder med henblik paa at godtgoere, at der foreligger uopsaettelighed, bemaerkes, at den yderligere oekonomiske byrde som foelge af afslaget paa hendes anmodning om tillaegget, som sagsoegeren maa baere, indtil Retten traeffer afgoerelse i hovedsagen, altsaa 15 918 BFR pr. maaned, ikke kan paafoere hende en alvorlig og uoprettelig skade, ogsaa selv om hendes mands indtaegter ikke tages i betragtning.
21 Herefter, og uden at det er noedvendigt at undersoege, om den af sagsoegeren anlagte hovedsag umiddelbart forekommer berettiget, maa det fastslaas, at de retlige betingelser for at traeffe bestemmelse om de begaerede foreloebige forholdsregler ikke er til stede, og at begaeringen derfor ikke kan tages til foelge.
Afgørelse
Af disse grunde
bestemmer
RETTENS PRAESIDENT
1) Begaeringen om foreloebige forholdsregler tages ikke til foelge.
2) Afgoerelsen om sagens omkostninger udsaettes.
Saaledes bestemt i Luxembourg den 23. marts 1993.