COMISIA/HOSMAN-CHEVALIER 
HOTĂRÂREA CURŢII (Camera a treia) 
21 iunie 2007 * 
În cauza C-424/05 P, 
având ca obiect un recurs formulat în temeiul articolului 56 din Statutul Curţii de 
Justiţie, introdus la 29 noiembrie 2005, 
Comisia Comunităţilor Europene, reprezentată de domnul H. Kraemer şi de 
doamna M. Velardo, în calitate de agenţi, cu domiciliul ales în Luxemburg, 
reclamantă, 
cealaltă parte în proces fiind: 
Sonja Hosman-Chevalier, reprezentată de J.-R. García-Gallardo Gil-Fournier, 
A. Sayagués Torres şi D. Domínguez Pérez, abogados, 
reclamantă în primă instanţă, 
* Limba de procedură: franceza. 
I - 5051
HOTĂRÂREA DIN 21.6.2007 — CAUZA C-424/05 P 
CURTEA (Camera a treia), 
compusă din domnul A. Rosas, preşedinte de cameră, domnii A. Tizzano, J. 
Malenovský (raportor), U. Lõhmus şi A. Ó Caoimh, judecători, 
avocat general: domnul P. Mengozzi, 
grefier: domnul B. Fülöp, administrator, 
având în vedere procedura scrisă şi în urma şedinţei din 13 septembrie 2006, 
după ascultarea concluziilor avocatului general în şedinţa din 15 martie 2007, 
pronunţă prezenta 
Hotărâre 
1 Prin recursul formulat, Comisia Comunităţilor Europene solicită anularea hotărârii 
Tribunalului de Primă Instanţă al Comunităţilor Europene din 13 septembrie 2005, 
Hosman-Chevalier/Comisia (T-72/04, Rec, p. II-3265, denumită în continuare 
„hotărârea atacată"), prin care s-au anulat Deciziile Comisiei din 8 aprilie şi din 29 
octombrie 2003 de refuz al acordării indemnizaţiei de expatriere, precum şi a 
indemnizaţiei de instalare doamnei Hosman-Chevalier. 
I - 5052
COMISIA/HOSMAN-CHEVALIER 
Cadrul juridic 
2 Articolul 69 din Statutul funcţionarilor Comunităţilor Europene (denumit în 
continuare „statutul"), în versiunea aplicabilă în speţă, prevede că indemnizaţia de 
expatriere este egală cu 16 % din totalul salariului de bază, al alocaţiei pentru 
locuinţă şi al alocaţiei pentru creşterea copilului la care are dreptul un funcţionar. 
3 Articolul 4 alineatul (1) din anexa VII la statut prevede că indemnizaţia de expatriere 
se acordă: 
„(a) funcţionarului: 
— care nu are şi nu a avut niciodată cetăţenia statului pe teritoriul căruia se află 
locul său de repartizare 
şi 
— care, în mod obişnuit, nu a locuit şi nu şi-a exercitat activitatea profesională 
principală pe teritoriul european al statului respectiv în perioada de cinci ani 
care se încheie cu şase luni înainte de angajarea sa în muncă. Pentru 
aplicarea prezentei dispoziţii, situaţiile ce rezultă din serviciile efectuate 
pentru un alt stat sau organizaţie internaţională nu se iau în considerare; 
I - 5053
HOTĂRÂREA DIN 21.6.2007 — CAUZA C-424/05 P 
(b) funcţionarului care are sau a avut cetăţenia statului pe teritoriul căruia este 
situat locul său de repartizare şi care, în perioada de 10 ani care se încheie la 
angajarea în muncă, a locuit în mod obişnuit în afara teritoriului european al 
statului respectiv pentru alte motive decât cele legate de exercitarea atribuţiilor 
în serviciul unui stat sau al unei organizaţii internaţionale. 
[...]" 
Istoricul cauzei 
4 Faptele aflate la originea litigiului au fost rezumate de către Tribunal la punctele 4-
10 din hotărârea atacată: 
„4. Reclamanta, cetăţean austriac, a studiat şi a lucrat în Austria până la 14 mai 
1995. Din 15 mai 1995 până la 17 martie 1996, aceasta a lucrat în Belgia pentru 
Verbindungsbüro des Landes Tyrol, Oficiul Landului Tyrol, situat la Bruxelles. 
5. Din 18 martie 1996 până la 15 noiembrie 2002, reclamanta a făcut parte din 
personalul Reprezentanţei Permanente a Republicii Austria pe lângă Uniunea 
Europeană la Bruxelles (denumită în continuare «Reprezentanţa Permanentă a 
Republicii Austria»). în această calitate, reclamanta şi-a exercitat activitatea mai 
I - 5054
COMISIA/HOSMAN-CHEVALIER 
întâi pentru Verbindungstelle der Bundesländer (denumit în continuare «VB»), 
oficiul de legătură al Länder şi ulterior pentru Österreichischer 
Gewerkschaftsbund (denumită în continuare «OGB»), federaţia sindicatelor 
austriece. 
6. La 16 noiembrie 2002, reclamanta a fost angajată în cadrul Comisiei, în calitate 
de funcţionar. Perioada de cinci ani menţionată la articolul 4 alineatul (1) litera 
(a) a doua liniuţă din anexa VII la statut, privind beneficiul indemnizaţiei de 
expatriere, denumită «perioada de referinţă», a fost stabilită între 16 mai 1997 şi 
15 mai 2002. 
7. Prin nota din 8 aprilie 2003, reclamanta a fost informată de către Direcţia 
Generală (DG) Personal şi Administraţie a Comisiei că nu i se putea acorda 
indemnizaţia de expatriere. 
8. La 7 iulie 2003, doamna Hosman-Chevalier a depus o reclamatie împotriva 
acestei note din 8 aprilie 2003, în temeiul articolului 90 alineatul (2) din statut. 
Prin e-mail, la 14 august 2003, şi prin fax, la 11 septembrie 2003, aceasta a 
transmis două completări la reclamaţia iniţială. 
9. Prin nota din 29 octombrie 2003, despre care reclamanta a luat cunoştinţă la 3 
noiembrie 2003, autoritatea împuternicită să facă numiri (denumită în 
continuare «AIPN») a respins reclamaţia doamnei Hosman-Chevalier. 
10. Rezultă din decizia amintită că acordarea indemnizaţiei de expatriere şi a 
indemnizaţiilor conexe a fost refuzată reclamantei în principal pentru motivul 
că activităţile profesionale pe care le exercitase la Bruxelles în perioada de 
I - 5055
HOTĂRÂREA DIN 21.6.2007 — CAUZA C-424/05 P 
referinţă nu puteau fi considerate «servicii efectuate pentru un alt stat» în 
sensul excepţiei prevăzute la articolul 4 alineatul (1) litera (a) din anexa VII la 
statut în opinia AIPN, deşi era adevărat că VB funcţiona în localurile 
Reprezentanţei Permanente a Republicii Austria, acesta constituia o entitate 
autonomă distinctă, instituită de către Länder, având misiunea de a apăra 
interesele acestora, şi nu pe acelea ale Bund (statul federal). Cu privire la OGB, 
documentele transmise de către reclamantă, şi mai cu seamă contractul său de 
muncă, nu menţionau niciun raport cu Republica Austria, motiv pentru care 
munca depusă pentru OGB nu putea, la rândul său, să fie asimilată unor servicii 
realizate pentru acest stat." 
Procedura în faţa Tribunalului şi hotărârea atacată 
5 Prin cererea introductivă depusă la grefa Tribunalului la 20 februarie 2004, doamna 
Hosman-Chevalier a solicitat anularea Deciziei Comisiei din 29 octombrie 2003 prin 
care i se refuza acordarea indemnizaţiei de expatriere, precum şi a indemnizaţiilor 
conexe. 
6 Prin hotărârea atacată, Tribunalul a apreciat că acţiunea avea ca obiect nu numai 
anularea Deciziei Comisiei din 29 octombrie 2003, ci şi anularea celei din 8 aprilie 
2003. Aceste decizii au fost anulate de către Tribunal. 
7 într-adevăr, Tribunalul a admis al doilea motiv invocat de către doamna Hosman-
Chevalier, întemeiat pe încălcarea articolului 4 alineatul (1) litera (a) din anexa VII la 
statut. 
I - 5056
COMISIA/HOSMAN-CHEVALIER 
8 Potrivit Tribunalului, aspectul relevant era acela de a stabili dacă serviciile pe care 
doamna Hosman-Chevalier avea datoria să le efectueze în cadrul Reprezentanţei 
Permanente a Republicii Austria în perioada de referinţă trebuiau considerate 
servicii efectuate pentru un stat, în sensul articolului 4 alineatul (1) litera (a) din 
anexa VII la statut. în plus, Tribunalul a precizat că noţiunea „stat", la care face 
referire acest articol, nu are în vedere decât statul în calitate de persoană juridică şi 
de subiect unitar de drept internaţional, precum şi organele de guvernământ ale 
acestuia. 
9 Mai întâi, Tribunalul a evidenţiat, la punctul 30 din hotărârea atacată, că nu se 
contesta faptul că serviciile prestate pentru autorităţi precum reprezentanţa 
permanentă a unui stat membru pe lângă Uniunea Europeană sau ambasadele unui 
stat trebuie considerate servicii efectuate pentru un stat, în sensul articolului 4 
alineatul (1) litera (a) din anexa VII la statut. 
10 La punctele 31-36 din hotărârea atacată, Tribunalul a indicat diferite elemente care 
l-au determinat să constate că doamna Hosman-Chevalier era membră a 
personalului Reprezentanţei Permanente a Republicii Austria, că se supunea 
autorităţii ierarhice a ambasadorului, reprezentantul permanent al Republicii 
Austria pe lângă Uniunea Europeană, şi că statutul său era similar cu acela al 
altor agenţi aflaţi la post în cadrul reprezentanţei amintite. 
11 Tribunalul a dedus de aici că serviciile pe care doamna Hosman-Chevalier le 
realizase pentru Reprezentanţa Permanentă a Republicii Austria în decursul întregii 
perioade de referinţă trebuiau să fie considerate ca fiind servicii efectuate pentru 
acest stat. 
I - 5057
HOTĂRÂREA DIN 21.6.2007 — CAUZA C-424/05 P 
12 La punctele 38-41 din hotărârea atacată, Tribunalul a înlăturat apoi argumentaţia 
Comisiei potrivit căreia doamna Hosman-Chevalier, în pofida faptului că lucra în 
cadrul Reprezentanţei Permanente a Republicii Austria, efectuase servicii nu pentru 
acest stat membru, ci pentru VB şi OGB, entităţi care nu aveau ca atribuţie apărarea 
intereselor statului. 
13 Dimpotrivă, la punctul 42 din hotărârea atacată, Tribunalul a recunoscut că era 
suficient ca o persoană să îşi fi exercitat activitatea profesională pentru o autoritate-
parte a statului în sensul amintit, precum o reprezentanţă permanentă, pentru ca 
aceasta să se încadreze pe deplin la excepţia prevăzută la articolul 4 alineatul (1) 
litera (a) din anexa VII la statut, oricare ar fi funcţiile particulare şi specifice 
exercitate de către aceasta în cadrul organului amintit Altfel, ar fi fost necesar să se 
efectueze o analiză detaliată a îndatoririlor şi a funcţiilor îndeplinite din punctul de 
vedere al dreptului intern, ceea ce ar fi fost contrar cerinţelor aplicării uniforme a 
dreptului comunitar şi principiului egalităţii. Iar aceasta cu atât mai mult cu cât 
revine în exclusivitate fiecărui stat membru competenţa de a-şi organiza serviciile în 
modalitatea pe care o consideră cea mai adecvată şi de a determina astfel obiectivele 
şi funcţiile pe care le atribuie funcţionarilor şi angajaţilor săi. 
14 Tribunalul a concluzionat că doamna Hosman-Chevalier îndeplinea condiţiile 
impuse la articolul 4 alineatul (1) litera (a) din anexa VII la statut, ceea ce îi acorda 
dreptul de a beneficia de indemnizaţia de expatriere. 
15 La punctul 51 din hotărârea atacată, Tribunalul a considerat că, întrucât 
indemnizaţia de instalare prevăzută la articolul 5 alineatul (1) din anexa VII la 
statut este datorată funcţionarului care îndeplineşte condiţiile pentru a beneficia de 
indemnizaţia de expatriere, doamna Hosman-Chevalier era îndrituită să solicite 
acordarea acestei indemnizaţii de instalare. Totuşi, Tribunalul nu a recunoscut 
dreptul reclamantei la diurnă pentru motivele detaliate la punctul 52 din hotărârea 
atacată. 
I - 5058
COMISIA/HOSMAN-CHEVALIER 
Procedura în faţa Curţii 
16 în cadrul prezentului recurs, Comisia solicită Curţii: 
— anularea hotărârii atacate şi trimiterea cauzei spre rejudecare Tribunalului; 
— obligarea doamnei Hosman-Chevalier la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv 
la suportarea propriilor cheltuieli efectuate în procedura în faţa Tribunalului. 
17 Doamna Hosman-Chevalier solicită Curţii: 
— respingerea recursului ca vădit inadmisibil sau, în subsidiar, ca nefondat; 
— obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate în faţa celor două 
instanţe. 
I - 5059
HOTĂRÂREA DIN 21.6.2007 — CAUZA C-424/05 P 
Cu privire la recurs 
Argumentaţia părţilor 
18 Prin unicul motiv invocat, Comisia reproşează Tribunalului că ar fi comis o eroare 
de drept în aplicarea prevederilor articolului 4 alineatul (1) litera (a) din anexa VII la 
statut, privitoare la acordarea indemnizaţiei de expatriere, interpretând în mod 
greşit noţiunea „servicii efectuate pentru un alt stat" la care se referă aceste 
dispoziţii. 
19 Dintr-o serie de elemente de fapt analizate la punctele 31-36 şi 42 din hotărârea 
atacată ar rezulta că Tribunalul a considerat, în mod eronat, că era suficient pentru a 
considera îndeplinită condiţia privitoare la serviciile efectuate pentru un stat, impusă 
prin dispoziţiile amintite, ca persoana interesată să fie integrată din punct de vedere 
funcţional şi/sau organizational în cadrul unei autorităţi a acestui stat, precum o 
reprezentanţă permanentă pe lângă Uniunea Europeană. 
20 Comisia consideră că, dimpotrivă, condiţia menţionată trebuie interpretată ca 
impunând existenţa unui raport juridic direct între persoana interesată şi statul 
respectiv, raport care nu poate fi dedus doar din integrarea persoanei în cauză în 
contextul amintit. 
21 în opinia Comisiei, derogarea prevăzută la articolul 4 alineatul (1) litera (a) a doua 
liniuţă a doua teză din anexa VII la statut, potrivit căreia funcţionarii vizaţi au 
dreptul la indemnizaţia de expatriere, este justificată în măsura în care nu se poate 
considera că aceştia din urmă au format legături durabile cu statul în care au fost 
repartizaţi (hotărârea din 2 mai 1985, De Angelis/Comisia, 246/83, Rec, p. 1253, 
I - 5060
COMISIA/HOSMAN-CHEVALIER 
punctul 13). Or, această ratio legis ar presupune tocmai ca persoana respectivă să 
deţină o legătură directă cu un alt stat sau cu o organizaţie internaţională, printr-un 
raport statutar şi/sau contractual într-adevăr, numai un asemenea raport ar putea 
implica dreptul celuilalt stat sau al organizaţiei internaţionale de a dispune ca 
această persoană să efectueze servicii, pentru o perioadă limitată, pe teritoriul 
statului în care este situat locul repartizării sale ulterioare (denumit în continuare 
„statul de repartizare") în calitate de funcţionar al Comunităţilor Europene. 
22 Comisia aminteşte că prevederea cuprinsă la articolul 4 alineatul (1) litera (a) a doua 
liniuţă a doua teză din anexa VII la statut constituie o excepţie de la condiţiile de 
acordare a indemnizaţiei de expatriere şi ar trebui, ca atare, să facă obiectul unei 
interpretări stricte. Mai mult, întrucât ar fi, în egală măsură, vorba despre un avantaj 
financiar, o asemenea interpretare s-ar impune (a se vedea hotărârea Curţii din 6 mai 
1982, BayWa şi alţii, 146/81, 192/81 şi 193/81, Rec, p. 1503, punctul 10, precum şi 
hotărârea Tribunalului din 8 martie 1990, Schwedler/Parlamentul European, 
T-41/89, Rec, p. II-79, punctul 23, confirmată în recurs prin hotărârea Curţii din 
28 noiembrie 1991, Schwedler/Parlamentul European, C-132/90 P, Rec, p. I-5745). 
23 Pe de altă parte, interpretarea dată de către Tribunal, la punctele 31-36 şi 42 din 
hotărârea atacată, articolului 4 alineatul (1) litera (a) a doua liniuţă a doua teză din 
anexa VII la statut s-ar îndepărta de propria jurisprudenţă, potrivit căreia ar fi 
necesară existenţa un raport juridic direct cu statul (a se vedea hotărârea 
Tribunalului din 30 iunie 2005, Olesen/Comisia, T-190/03, RecFP, p. I-A-181 şi 
11-805, punctele 49-51, şi hotărârile Tribunalului din 25 octombrie 2005, Salvador 
Garda/Comisia, T-205/02, RecFP, p. I-A-285 şi II-1311, punctul 55, Salazar Brier/ 
Comisia, T-83/03, RecFP, p. I-A-311 şi II-1407, punctul 45, Herrero Romeu/Comisia, 
T-298/02, Rec, p. II-4599, şi RecFP, p. I-A-295 şi II-1349, punctul 41, precum şi De 
Bustamante Tello/Consiliul, T-368/03, RecFP, p'. I-A-321 şi II-1439, punctul 42). 
24 Mai mult, potrivit jurisprudenţei Tribunalului, în privinţa condiţiei prevăzute de 
dispoziţia amintită, referitoare la „serviciile efectuate pentru [...] o organizaţie 
I - 5061
HOTĂRÂREA DIN 21.6.2007 — CAUZA C-424/05 P 
internaţională", un raport juridic direct cu organizaţia internaţională în cauză era de 
asemenea necesar (a se vedea hotărârea Tribunalului din 22 martie 1995, Lo 
Giudice/Parlamentul European, T-43/93, RecFP, p. I-A-57 şi 11-189, punctul 36, 
precum şi hotărârea Tribunalului din 11 septembrie 2002, Nevin/Comisia, T-127/00, 
RecFP, p. I-A-149 şi II-781, punctul 51). Or, ar fi lipsit de logică, chiar arbitrar, să se 
impună un asemenea raport juridic direct pentru un aspect al excepţiei, însă nu şi 
pentru celălalt. 
25 Tribunalul ar fi omis să cerceteze dacă exista un raport juridic direct între doamna 
Hosman-Chevalier şi Republica Austria. Or, în speţă, un asemenea raport nu exista, 
dat fiind că intimata a fost angajată succesiv, pe parcursul perioadei de referinţă, de 
către VB şi OGB. 
26 Doamna Hosman-Chevalier invocă inadmisibilitatea recursului, susţinând că, în 
realitate, Comisia tinde să obţină o nouă apreciere a faptelor de către Curte. 
27 Cu privire la fond, doamna Hosman-Chevalier susţine că, verificând existenţa unui 
raport juridic între persoana interesată şi stat, fără a pretinde ca acest raport să fie în 
mod necesar unul direct, demersul Tribunalului ar respecta normele dreptului 
comunitar. 
28 Din momentul în care activitatea desfăşurată pentru o reprezentanţă permanentă 
precum cea în cauză ar fi considerată activitate depusă pentru un stat, cerinţa 
raportului juridic dintre doamna Hosman-Chevalier şi stat ar fi îndeplinită. 
I - 5062
COMISIA/HOSMAN-CHEVALIER 
29 Cu privire la acest aspect, jurisprudenţa Tribunalului nu ar fi una formalistă, iar 
existenţa unui astfel de raport nu ar implica în mod strict sau exclusiv un raport 
„juridic" de subordonare. Acest raport ar putea fi stabilit în funcţie de circumstanţele 
specifice fiecărei cauze. Astfel, în speţă, întrucât rezultă din dosarul cauzei că 
doamna Hosman-Chevalier aparţinea personalului Reprezentanţei Permanente a 
Republicii Austria, nu era necesar să se cerceteze mai în profunzime, nici să se indice 
în mod explicit existenţa unui raport juridic sau de oricare altă natură. 
Aprecierea Curţii 
Cu privire la admisibilitate 
30 Se impune a fi amintit faptul că, în temeiul articolului 225 alineatul (1) CE şi al 
articolului 58 primul paragraf din Statutul Curţii de Justiţie, recursul poate fi 
întemeiat numai pe motive deduse din încălcarea normelor de drept, iar nu din 
modul de apreciere a faptelor. 
31 în conformitate cu aceste dispoziţii, Tribunalul este singura instanţă competentă, pe 
de o parte, să constate faptele, mai puţin în cazul în care inexactitatea vădită a 
constatărilor sale ar rezulta din înscrisurile de la dosar care i-au fost prezentate, şi, 
pe de altă parte, să aprecieze aceste fapte. Atunci când Tribunalul a constatat sau a 
apreciat faptele, Curtea este competentă să exercite, în temeiul articolului 225 CE, 
un control asupra calificării juridice a acestor fapte şi a consecinţelor de drept care 
au fost deduse din acestea de către Tribunal (a se vedea în special hotărârea din 16 
martie 2000, Parlamentul European/Bieber, C-284/98 P, Rec, p. I-1527, punctul 31, 
şi hotărârea din 27 noiembrie 2001, Z/Parlamentul European, C-270/99 P, Rec, 
p. I-9197, punctul 37). 
I - 5063
HOTĂRÂREA DIN 21.6.2007 — CAUZA C-424/05 P 
32 în speţă, se impune a se observa că nu este contestat de către Comisie faptul că 
doamna Hosman-Chevalier era membră a personalului Reprezentanţei Permanente 
a Republicii Austria în perioada de referinţă. în susţinerea recursului formulat, 
Comisia argumentează numai că acest fapt nu este de natură să permită intimatei să 
beneficieze de indemnizaţia de expatriere, întrucât nu există un raport juridic direct 
între aceasta din urmă şi Republica Austria. 
33 Astfel, contrar celor susţinute de către doamna Hosman-Chevalier, recursul declarat 
de către Comisie nu priveşte aprecierea faptelor, ci calificarea juridică a acestora. 
Cauza de inadmisibilitate invocată de către doamna Hosman-Chevalier trebuie, prin 
urmare, înlăturată. 
Cu privire la fond 
34 Se impune, pentru a răspunde motivului invocat de către Comisie, să se procedeze la 
evaluarea înţelesului noţiunii „servicii efectuate pentru un alt stat" în lumina 
ansamblului prevederilor articolului 4 alineatul (1) litera (a) din anexa VII la statut, 
care reglementează acordarea indemnizaţiei de expatriere şi în care este cuprinsă 
această noţiune. 
35 Este necesar a se aminti că, potrivit jurisprudenţei constante a Curţii, acordarea 
indemnizaţiei de expatriere are ca obiect compensarea cheltuielilor şi a 
dezavantajelor specifice rezultând din angajarea în cadrul Comunităţilor pentru 
funcţionarii care sunt obligaţi, ca urmare a acestui fapt, să îşi schimbe reşedinţa din 
statul de domiciliu în statul de repartizare şi să se integreze într-un mediu nou. 
Noţiunea de expatriere depinde de asemenea de situaţia subiectivă a funcţionarului, 
şi anume de gradul său de integrare în noul mediu, ce rezultă, spre exemplu, din 
I - 5064
COMISIA/HOSMAN-CHEVALIER 
reşedinţa sa obişnuită sau din exercitarea unei activităţi profesionale principale (a se 
vedea hotărârea din 10 octombrie 1989, Atala-Palmerini/Comisia, 201/88, Rec, 
p. 3109, punctul 9, şi hotărârea din 15 septembrie 1994, Magdalena Fernández/ 
Comisia, C-452/93 P,' Rec, p. I-4295, punctul 20). 
36 Acordarea indemnizaţiei de expatriere urmăreşte astfel remedierea inegalităţilor de 
fapt apărute între funcţionarii pe deplin integraţi în societatea din statul de 
repartizare şi cei care nu sunt integraţi. 
37 Din articolul 4 alineatul (1) litera (a) a doua liniuţă a doua teză din anexa VII la statut 
rezultă că legiuitorul comunitar a urmărit să arate că, în mod necesar, se află 
deopotrivă într-o situaţie de expatriere funcţionarul care, deşi a locuit sau a exercitat 
o activitate profesională pe teritoriul european al statului unde se situează locul său 
de repartizare în perioada de cinci ani care se încheie cu şase luni înainte de 
angajarea sa în muncă, a efectuat servicii pentru un alt stat sau o organizaţie 
internaţională. 
38 Legiuitorul comunitar a prezumat astfel că realizarea acestor servicii are drept 
consecinţă păstrarea unei legături specifice între persoana în cauză şi acest alt stat 
sau organizaţie internaţională, ce se opune creării unei legături durabile cu statul de 
repartizare şi, prin urmare, integrării suficiente a respectivei persoane în societatea 
din statul de repartizare (a se vedea în acest sens hotărârea din 15 ianuarie 1981, 
Vutera/Comisia, 1322/79, Rec, p. 127, punctul 8, şi hotărârea De Angelis/Comisia, 
citată anterior, punctul 13). 
39 în statul de repartizare a funcţionarului în cauză, celelalte state sunt reprezentate de 
ambasade sau misiuni diplomatice, precum şi de reprezentanţele permanente pe 
lângă organizaţiile internaţionale, astfel cum reiese din regulile de drept 
internaţional cutumiar, codificate mai cu seamă prin Convenţia de la Viena cu 
I - 5065
HOTĂRÂREA DIN 21.6.2007 — CAUZA C-424/05 P 
privire la relaţiile diplomatice din 18 aprilie 1961, precum şi prin Convenţia de la 
Viena cu privire la reprezentarea statelor în relaţiile lor cu organizaţiile 
internaţionale cu caracter universal din 14 martie 1975. 
40 Prin urmare, noţiunea „stat" vizată la articolul 4 alineatul (1) litera (a) a doua liniuţă 
a doua teză din anexa VII la statut include în mod necesar reprezentanţa 
permanentă a unui stat membru pe lângă Uniunea Europeană, fapt necontestat, de 
altfel, în cadrul prezentului recurs. 
41 Astfel, personalul unei asemenea reprezentanţe permanente, inclusiv personalul 
administrativ şi tehnic, trebuie considerat, în temeiul apartenenţei la structurile 
acestei reprezentanţe, în serviciul statului membru interesat şi, pe cale de 
consecinţă, într-o situaţie de „expatriere" în sensul articolului 4 alineatul (1) litera 
(a) a doua liniuţă din anexa VII la statut. 
42 Or, în speţă, astfel cum a constatat Tribunalul, doamna Hosman-Chevalier, deşi nu 
era angajată a administraţiei publice centrale austriece, era membră a personalului 
Reprezentanţei Permanente a Republicii Austria, se supunea autorităţii ierarhice a 
ambasadorului acesteia, iar statutul său era similar cu acela al celorlalţi funcţionari 
aflaţi la post în cadrul reprezentanţei menţionate. Rezultă totodată din hotărârea 
atacată că aceasta a beneficiat, în temeiul acestui statut, de diferite privilegii şi 
imunităţi, şi anume în special de scutirea de la taxele regionale asupra bunurilor 
imobile. în aceste condiţii, se va considera că aceasta a efectuat servicii pentru statul 
austriac. 
43 Statutul special al doamnei Hosman-Chevalier, astfel cum a fost acesta descris la 
punctul precedent, s-a aflat la originea legăturii sale specifice cu Republica Austria. 
I - 5066
COMISIA/HOSMAN-CHEVALIER 
Aceasta din urmă a reprezentat, prin ea însăşi, un obstacol în calea creării unei 
legături durabile cu statul de repartizare şi, prin urmare, a integrării sale suficiente în 
societatea acestui stat. 
44 Aşadar, prin prisma ratio legis a articolului 4 alineatul (1) litera (a) a doua liniuţă a 
doua teză din anexa VII la statut, în mod temeinic Tribunalul a considerat, la 
punctul 42 din hotărârea atacată, drept un motiv suficient pentru care doamna 
Hosman-Chevalier ar fi trebuit să beneficieze de indemnizaţia de expatriere faptul că 
aceasta a exercitat activitatea sa profesională pentru Reprezentanţa Permanentă a 
Republicii Austria, indiferent care ar fi fost funcţiile particulare şi specifice 
îndeplinite în cadrul organismului amintit. 
45 Pe cale de consecinţă, argumentul Comisiei potrivit căruia acordarea indemnizaţiei 
de expatriere ar fi supusă condiţiei existenţei unui raport juridic direct între 
persoana interesată şi statul în cauză este lipsit de orice temei. 
46 O astfel de interpretare respectă, în plus, autonomia de care trebuie să se bucure 
statele membre în organizarea internă a reprezentanţelor lor permanente. Astfel 
cum a indicat avocatul general la punctul 89 din concluziile sale, le revine statelor 
membre competenţa de a determina organismele care urmează să facă parte din 
reprezentanţa permanentă, precum şi interesele publice pe care trebuie să le 
promoveze diferitele organisme din cadrul acestei reprezentanţe în relaţiile cu 
instituţiile comunitare. 
47 Având în vedere ceea ce precedă, se impune a se constata că Tribunalul a considerat, 
la punctul 47 din hotărârea atacată, că este necesară anularea Deciziilor Comisiei din 
8 aprilie şi din 29 octombrie 2003 prin care se refuză acordarea indemnizaţiei de 
expatriere doamnei Hosman-Chevalier fără ca prin aceasta să comită o eroare de 
drept. 
I - 5067
HOTĂRÂREA DIN 21.6.2007 — CAUZA C-424/05 P 
48 Rezultă din ansamblul celor ce precedă că recursul formulat de către Comisie 
trebuie respins ca nefondat 
Cu privire la cheltuielile de judecată 
49 în temeiul articolului 69 alineatul (2) din Regulamentul de procedură, aplicabil 
procedurii de recurs în temeiul articolului 118 din acelaşi regulament, partea care 
cade în pretenţii este obligată, la cerere, la plata cheltuielilor de judecată. întrucât 
doamna Hosman-Chevalier a solicitat obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de 
judecată, iar Comisia a căzut în pretenţii cu privire la motivul invocat, se impune 
obligarea acesteia la plata cheltuielilor de judecată. 
Pentru aceste motive, Curtea (Camera a treia) declară şi hotărăşte: 
1) Respinge recursul· 
2) Obligă Comisia Comunităţilor Europene la plata cheltuielilor de judecată. 
Semnături 
I - 5068