62004CJ0203_LV
Puses
Sprieduma pamatojums
Rezolutīvā daļa
Puses
Lieta C‑203/04
par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam,
ko Landgericht Frankfurt am Main [Frankfurktes pie Mainas Apgabaltiesa] (Vācija) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2004. gada 28. aprīlī un kas Tiesā reģistrēts 2004. gada 7. maijā, tiesvedībā
Gebrüder Stolle GmbH & Co. KG
pret
Heidegold Geflügelspezialitäten GmbH .
TIESA (trešā palāta)
šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs A. Ross [ A. Rosas ], tiesneši E. Borgs Bartets [ A. Borg Barthet ] (referents), A. La Pergola [ A. La Pergola ], U. Lehmuss [ U. Lõhmus ] un A. O’Kīfs [ A. Ó Caoimh ],
ģenerāladvokāts M. Pojarešs Maduru [ M. Poiares Maduro ],
sekretārs H. fon Holšteins [ H. von Holstein ], sekretāra palīgs,
ņemot vērā rakstveida procesu un tiesas sēdi 2005. gada 6. aprīlī,
ņemot vērā apsvērumus, ko sniedza:
– Gebrüder Stolle GmbH & Co. KG vārdā – P. Doičbains [ P. Deutschbein ], Rechtsanwalt,
– Heidegold Geflügelspezialitäten GmbH
vārdā – U. Brikmans [ U. Brückmann ], H. G. Kamans [ H.‑G. Kamann ] un T. Baijerlains [ T. Beyerlein ], Rechtsanwälte,
– Vācijas valdības vārdā – K. D. Kvasovskis [ C.‑D. Quassowski ] un A. Tīmane [ A. Tiemann ], pārstāvji,
– Grieķijas valdības vārdā – G. Kanelopuls [ G. Kanellopoulos ] un V. Kondolaims [ V. Kontolaimos ], kā arī I. Puli [ I. Pouli ], pārstāvji,
– Francijas valdības vārdā – Ž. de Bergess [ G. de Bergues ] un A. Kolomba [ A. Colomb ], pārstāvji,
– Eiropas Kopienu Komisijas vārdā – G. Brauns [ G. Braun ], pārstāvis,
ņemot vērā lēmumu, kas pieņemts pēc ģenerāladvokāta uzklausīšanas, izskatīt lietu bez ģenerāladvokāta secinājumiem,
pasludina šo spriedumu.
Spriedums
Sprieduma pamatojums
1. Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu attiecas uz to, kā interpretēt 10. panta 1. punktu Komisijas 1991. gada 5. jūnija Regulā (EEK) Nr. 1538/91, ar ko ievieš sīki izstrādātus noteikumus Regulas (EEK) Nr. 1906/90 par dažiem mājputnu gaļas tirdzniecības standartiem īstenošanai (OV L 143, 11. lpp.).
2. Šis lūgums tika iesniegts tiesvedībā starp uzņēmumu Gebrüder Stolle GmbH & Co. KG (turpmāk tekstā – “ Gebrüder Stolle ”) un sabiedrību Heidegold Geflügelspezialität GmbH (turpmāk tekstā – “ Heidegold ”) sakarā ar to, ka Heidegold
savu preču tirdzniecībai izmantoja etiķeti ar norādi “ Heidegold Deutsches Qualitäts-Geflügel aus kontrollierter Aufzucht ” ( Heidegold, kvalitatīva Vācijas mājputnu gaļa no kontrolētas saimniecības) (turpmāk tekstā – “apstrīdētā norāde”).
Atbilstošās tiesību normas
3. 10. pants Regulā Nr. 1538/91, ko groza Komisijas 2002. gada 22. jūlija Regula (EK) Nr. 1321/2002 (OV L 194, 17. lpp.), paredz:
“1. Lai norādītu turēšanas veidu [“Haltungsformen”], izņemot organisko vai bioloģisko lauksaimniecību, uz etiķetes Direktīvas 2000/13/EK 1. panta 3. punkta a) apakšpunkta nozīmē var lietot tikai tālāk minētos apzīmējumus un attiecīgos apzīmējums pārējās III pielikumā uzskaitītajās Kopienas valodās, ja ir ievēroti atbilstošie IV pielikumā precizētie nosacījumi:
a) “Baroti ar … % …”;
b) “Turēšana galvenokārt telpās” (“Audzēti kūtī”);
c) “Brīvā turēšana”;
d) “Tradicionālā brīvā turēšana”;
e) “Brīvā turēšana – pilnīgā brīvība”.
Šos apzīmējumus var papildināt ar norādījumiem par attiecīgā turēšanas veida īpašajām raksturīgajām pazīmēm [“jeweilige Haltungsform”].
Ja uz tādu pīļu un zosu gaļas etiķetes, kas turētas foie gras
ražošanai, ir norādīts “audzēšana brīvās turēšanas apstākļos” (c), d) un e) apakšpunkts), ir jānorāda arī “ foie gras
ražošanai”.
2. Kaušanas vecuma un nobarošanas laika ilgumu atļauts minēt tikai tajā gadījumā, ja izmanto 1. punktā minētos apzīmējumus mājputniem, kuri nav jaunāki par IV pielikuma b), c) vai d) punktā norādīto vecumu. Taču šis noteikums neattiecas uz cālēniem.
[..]”
4. Saskaņā ar tās pašas regulas preambulas septīto apsvērumu:
“tā kā etiķetēs neobligāti lietojamu norāžu skaitā ir norādes par dzesēšanas paņēmienu un īpašiem saimniecības veidiem [“Haltungsform”]; tā kā šāda lietošana patērētāju aizsardzības interesēs būtu jānosaka ar precīzi definētiem kritērijiem gan attiecībā uz saimniecības apstākļiem [“Aufzucht”], gan kvantitatīvajiem rādītājiem, nosakot tādus kritērijus kā kaušanas vecums vai nobarošanas laika ilgums, un noteiktu barības produktu sastāvdaļu saturu”.
5. Ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 20. marta Direktīvu 2000/13/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz pārtikas produktu marķēšanu, noformēšanu un reklāmu (OV L 109, 29. lpp.) tika atcelta Padomes 1978. gada 18. decembra Direktīva 79/112/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz pārtikas produktu marķēšanu, gala patērētājam pārdodamu pārtikas produktu noformējumu un reklāmu (JO 1979, L 33, 1. lpp.). Tās 1. panta 3. punkta a) apakšpunkts definē marķēšanas jēdzienu.
Pamata prāva un prejudiciālais jautājums
6. Heidegold
izmanto specializēto kautuvi mājlopu gaļas gala produktu ražošanai. Šo preču tirdzniecībai tā izmanto etiķeti ar apstrīdēto norādi.
7. Gebrüder Stolle, kas ir Heidegold
konkurējošais uzņēmums, uzskata, ka Heidegold
izmantotās etiķetes ir pretrunā Regulas Nr. 1538/91 10. panta 1. punktam un ka šai sabiedrībai tā ir nelikumīgi iegūta konkurences priekšrocība. Tādēļ Gebrüder Stolle to iesūdzēja Landgericht Frankfurt am Main . Tā vēlējās, lai tiktu aizliegts izmantot apstrīdēto norādi, pamatojoties uz Gesetz gegen den unlauteren Wettbewerb (likums pret nelabticīgo konkurenci) 1. pantu. Heidegold turpretī secina – tā kā nav pārkāpta Regula Nr. 1538/91, jēdziens “Aufzucht” nav vienāds ar jēdzienu “Haltung”. Līdz ar to apstrīdētā norāde nevar tikt uzskatīta par saimniecības veida norādi (“Haltungsform”).
8. Landgericht Frankfurt am Main nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādu prejudiciālu jautājumu:
“Vai Komisijas 1991. gada 5. jūnija Regulas (EEK) Nr. 1538/91 (par dažiem mājputnu gaļas tirdzniecības standartiem) 10. panta 1. punkts ir interpretējams tādējādi, ka marķējumā Direktīvas Nr. 79/112/EEK 1. panta 3. punkta a) apakšpunkta izpratnē norāde “kontrolētā saimniecība” ir uzskatāma par norādi uz saimniecības veidu Regulas (EEK) Nr. 1538/91 10. panta 1. punkta izpratnē?”
Par prejudiciālo jautājumu
9. Vispirms ir jāprecizē – kaut arī iesniedzējtiesa atsaucās uz 10. panta 1. punktu Regulā Nr. 1538/91, redakcijā ar atsauci uz Direktīvu 79/112, kas tostarp saistīta ar marķējumu, ir jāņem vērā tas, ka šī direktīva tika atcelta un aizvietota ar Direktīvu 2000/13. Tādējādi ir jāatsaucas uz 10. pantu Regulā Nr. 1538/91, ko groza Regula Nr. 1321/2002 (turpmāk tekstā – “Regula Nr. 1538/91”), atsaucoties uz Direktīvu 2000/13.
10. Kā apgalvo Heidegold, termini “Haltung” un “Aufzucht” Kopienu tiesībās dažreiz tiek izmantoti atšķirīgi. Tādējādi “saimniecības” definīcija 2. panta 8. punktā Padomes 1990. gada 15. oktobra Direktīvā 90/539/EEK par dzīvnieku veselības nosacījumiem, ar ko reglamentē mājputnu un inkubējamo olu tirdzniecību Kopienā un to ievešanu no trešām valstīm (OV L 303, 6. lpp.), ko groza Padomes 1993. gada 22. decembra Direktīva 93/120/EK (OV L 340, 35. lpp., turpmāk tekstā – “Direktīva 90/539”), nosaka atšķirību starp šiem diviem terminiem, jo par saimniecību šajā tiesību normā tiek uzskatīta “aprīkota teritorija [..], kuru izmanto vaislas vai produktīvo mājputnu audzēšanai [“Aufzucht”] vai turēšanai [“Haltung”]”. Tāpat Tiesa šos divus jēdzienus ir izmantojusi atšķirīgi 1998. gada 5. maija spriedumā lietā C‑157/96 National Farmers’ Union u.c. ( Recueil, I‑2211. lpp., 2. punkts), raksturojot uzņēmumus, ko pārstāv tirdzniecības arodbiedrība, kā “lauksaimniecības sabiedrības, kas specializējas liellopu audzēšanā [“Aufzucht”] pārdošanai, barošanā, turēšanā [“Haltung”], transportēšanā un saimniecībā”.
11. No iepriekš minētajiem piemēriem un Direktīvas 90/539 2. panta 9. punkta c) apakšpunkta teksta izriet, ka jēdziens “Aufzucht” attiecas drīzāk uz dzīvnieku augšanas periodu, bet jēdziens “Haltung”, kas ir vispārīgāks jēdziens, attiecas uz visiem dzīvnieku turēšanas procesiem.
12. Regulas Nr. 1538/91 preambulas septītā apsvēruma teksts nosaka, ka norādei par saimniecības veidu (“Haltungsform”) ir jāatbilst precīziem kritērijiem, kas attiecas uz saimniecības apstākļiem (“Aufzucht”).
13. Turklāt šīs regulas 10. panta teksts ietver ne tikai norādes, kas attiecas uz dzīvnieku turēšanas apstākļiem (“Turēšana galvenokārt telpās”, “Brīvā turēšana” u.c.) un kas atbilst saimniecības apstākļiem jēdziena “Haltungsformen” izpratnē, bet arī jēdzienus, kas attiecas uz dzīvnieku attīstību (“Baroti ar … % …”, minimālā pieļaujamā kaušanas vecuma noteikšana) un kas drīzāk attiecas uz jēdzienu “Aufzucht” atbilstoši lingvistiskajai atšķirībai, kura norādīta šā sprieduma 11. punktā.
14. Tas pats izriet no Regulas Nr. 1538/91 IV pielikuma noteikumiem, uz kuriem atsaucas šās regulas 10. panta 1. punkta pirmā daļa, kur tostarp ir ņemts vērā dzīvnieku kaušanas vecums, lai atšķirtu dažādus saimniecības veidus.
15. Līdz ar to kontekstā ar Regulu Nr. 1538/91 jēdzieniem “Aufzucht” un “Haltung” lielā mērā ir vienāda nozīme, tikai jēdziens “Haltung” ir plašāks nekā jēdziens “Aufzucht”, un saimniecības veidi (“Haltungsformen”) tāpat paredz saimniecības apstākļus (“Aufzucht”).
16. Šo secinājumu pastiprina šās regulas citu lingvistisko versiju analīze, no kuras izriet, ka preambulas septītā apsvēruma tekstā tiek lietots tas pats termins. Tādējādi no dažādu valodu, kurās šis teksts tika pieņemts, pārbaudes izriet, ka tas pats termins tiek izmantots franču (“mode d’élevage/conditions d’élevage”), spāņu (“sistemas particulares de cría/condiciones de cría”) un holandiešu valodā (“bijzondere houderijsystemen/houderijsystemen”) [et le grec???] .
17. Ņemot vērā visu iepriekš minēto, uz uzdoto jautājumu ir jāatbild, ka Regulas Nr. 1538/91 10. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka norāde “kontrolētā saimniecība” (“kontrollierte Aufzucht”) satur norādi uz saimniecības veidu (“Haltungsform”) un ka līdz ar to uzņēmums nedrīkst izmantot šo norādi to produktu marķējumā, kam piemērojama šī regula.
Par tiesāšanās izdevumiem
18. Attiecībā uz lietas dalībniekiem pamata lietā šī tiesvedība ir stadija procesā, kuru izskata iesniedzējtiesa, un tā lemj par tiesāšanās izdevumiem. Tiesāšanās izdevumi, kas radušies, iesniedzot apsvērumus Tiesai, kas nav minēto lietas dalībnieku tiesāšanās izdevumi, nav atlīdzināmi.
Rezolutīvā daļa
Ar šādu pamatojumu Tiesa (trešā palāta) nospriež:
10. panta 1. punkts Komisijas 1991. gada 5. jūnija Regulā (EEK) Nr. 1538/91, ar ko ievieš sīki izstrādātus noteikumus Regulas Nr. 1906/90 par dažiem mājputnu gaļas tirdzniecības standartiem īstenošanai, ko groza Komisijas 2002. gada 22. jūlija Regula (EK) Nr. 1321/2002, ir interpretējams tādējādi, ka norāde “kontrolētā saimniecība” (“kontrollierte Aufzucht”) satur norādi uz saimniecības veidu un ka līdz ar to šis pants aizliedz uzņēmumam izmantot minēto norādi to produktu marķējumā, kam piemērojama šī regula.