62024CJ0043
TIESAS SPRIEDUMS (otrā palāta)
2026. gada 12. martā (
*1
)
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Savienības pilsonība – LESD 21. panta 1. punkts – Tiesības brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā – Šķēršļi – Pieprasījums grozīt datus par dzimumu civilstāvokļa reģistros – Direktīva 2004/38/EK – 4. panta 3. punkts – Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 7. pants – Tiesības uz privātās un ģimenes dzīves neaizskaramību – Dalībvalsts tiesas pienākums ievērot šīs valsts konstitucionālās tiesas judikatūru – Atbilstīga interpretācija
Lietā C‑43/24 [Shipova] (
i
)
par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši LESD 267. pantam, ko Varhoven kasatsionen sad (Augstākā kasācijas tiesa, Bulgārija) iesniegusi ar 2024. gada 18. janvāra lēmumu un kas Tiesā reģistrēts 2024. gada 23. janvārī, tiesvedībā
K. M. H.
pret
Obshtina Stara Zagora,
TIESA (otrā palāta)
šādā sastāvā: palātas priekšsēdētāja K. Jirimēe [K. Jürimäe] (referente), Tiesas priekšsēdētājs K. Lēnartss [K. Lenaerts], kas pilda otrās palātas tiesneša pienākumus, tiesneši F. Šalīns [F. Schalin], M. Gavalecs [M. Gavalec] un Z. Čehi [Z. Csehi],
ģenerāladvokāts: Ž. Rišārs Delatūrs [J. Richard de la Tour],
sekretāre: R. Stefanova-Kamiševa [R. Stefanova‑Kamisheva], administratore,
ņemot vērā rakstveida procesu un 2025. gada 22. maija tiesas sēdi,
ņemot vērā apsvērumus, ko snieguši:
–
K. M. H. vārdā – D. I. Lyubenova, advokat, un A. Schuster, avvocato,
–
Bulgārijas valdības vārdā – T. Mitova un R. Stoyanov, pārstāvji,
–
Igaunijas valdības vārdā – A. Kriisa, pārstāve,
–
Ungārijas valdības vārdā – Zs. Biró‑Tóth un M. Z. Fehér, pārstāvji,
–
Nīderlandes valdības vārdā – M. K. Bulterman, A. Hanje un P. P. Huurnink, pārstāves,
–
Portugāles valdības vārdā – P. Barros da Costa, A. Pimenta, J. Ramos un Â. Seiça Neves, pārstāvji,
–
Eiropas Komisijas vārdā – E. Montaguti un I. Zaloguin, pārstāvji,
noklausījusies ģenerāladvokāta secinājumus 2025. gada 4. septembra tiesas sēdē,
pasludina šo spriedumu.
Spriedums
1
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir par to, kā interpretēt LES 9. pantu, LESD 8., 10. un 21. pantu, kā arī Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (turpmāk tekstā – “Harta”) 7. pantu.
2
Šis lūgums iesniegts tiesvedībā starp K. M. H. un Obshtina Stara Zagora (Staras Zagoras pašvaldība, Bulgārija) par lūgumu atzīt, ka K. M. H. ir sieviešu dzimuma persona, uzdodot mainīt viņas vārdu, tēvavārdu un uzvārdu, un iekļaut šīs izmaiņas viņas dzimšanas apliecībā.
Atbilstošās tiesību normas
Savienības tiesības
Līgums par ES
3
LES 9. pantā ir noteikts:
“Visās darbībās [Eiropas] Savienība ievēro pilsoņu vienlīdzības principu, pret ikvienu paužot vienlīdzīgu attieksmi savās iestādēs un struktūrās. Ikviena persona, kam ir kādas dalībvalsts pilsonība, ir Savienības pilsonis. Savienības pilsonība papildina, nevis aizstāj valsts pilsonību.”
LESD
4
Saskaņā ar LESD 8. pantu:
“Veicot savas darbības, Savienība tiecas novērst nevienlīdzību starp sievietēm un vīriešiem un sekmēt vienlīdzību.”
5
LESD 21. panta 1. punktā paredzēts:
“Ikvienam Savienības pilsonim ir tiesības brīvi pārvietoties un dzīvot dalībvalstīs, ievērojot Līgumos noteiktos ierobežojumus un nosacījumus, kā arī to īstenošanai paredzētos pasākumus.”
Harta
6
Hartas 7. pantā “Privātās un ģimenes dzīves neaizskaramība” paredzēts:
“Ikvienai personai ir tiesības uz savas privātās un ģimenes dzīves, dzīvokļa un saziņas neaizskaramību.”
7
Hartas 52. panta “Tiesību un principu piemērošana un interpretēšana” 3. punktā paredzēts:
“Ciktāl Hartā ir ietvertas tiesības, kuras atbilst Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijā[, kas parakstīta Romā 1950. gada 4. novembrī (turpmāk tekstā – “ECPAK”),] garantētajām tiesībām, šo tiesību nozīme un apjoms ir tāds pats kā minētajā Konvencijā noteiktajām tiesībām. Šis noteikums neliedz Savienības tiesībās paredzēt plašāku aizsardzību.”
Direktīva 2004/38/EK
8
Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2004/38/EK (2004. gada 29. aprīlis) par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1612/68 un atceļ Direktīvas 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK (OV 2004, L 158, 77. lpp.), 4. panta 3. punktā noteikts:
“Dalībvalstis saskaņā ar saviem tiesību aktiem izsniedz saviem valstspiederīgajiem personas apliecību vai pasi, kurā norādīta to valstiskā piederība, un atjauno šos dokumentus.”
Bulgārijas tiesības
Civilstāvokļa reģistrācijas likums
9
1999. gada 27. jūlijaZakon za grazhdanskata registratsia (Civilstāvokļa reģistrācijas likums; 1999. gada 27. jūlijaDV Nr. 67) 9. panta 1. punktā noteikts:
“Bulgārijas Republikas teritorijā dzimuša Bulgārijas pilsoņa personvārdu veido vārds, tēvavārds un uzvārds. Personvārda trīs daļas tiek ierakstītas dzimšanas apliecībā.”
10
Saskaņā ar Civilstāvokļa reģistrācijas likuma 45. panta 1. punkta 6.–8. apakšpunktu dzimšanas apliecībā norāda jaundzimušā uzvārdu, bērna personas identifikācijas numuru (tikai Bulgārijas pilsoņiem), kā arī dzimumu un pilsonību.
Bulgārijas personu apliecinošo dokumentu likums
11
Zakon za bulgarskite lichni dokumenti (Bulgārijas personu apliecinošo dokumentu likums; 1998. gada 11. augustaDV Nr. 93), redakcijā, kas piemērojama pamatlietā (turpmāk tekstā – “Bulgārijas personu apliecinošo dokumentu likums”), 9. panta 1. punktā paredzēts:
“Ja mainās personvārds, personas identifikācijas numurs (personas numurs/ārvalstnieka personas numurs), dzimums, valstspiederība vai ir būtiskas un paliekošas izmaiņas izskatā, personai ir jāpieprasa jauni Bulgārijas personu apliecinoši dokumenti ne vēlāk kā 30 dienu laikā.”
12
Bulgārijas personu apliecinošo dokumentu likuma 13. panta 1. punktā ir uzskaitīti personu apliecinošu dokumentu veidi. It īpaši runa ir par personas apliecību, pasi un vadītāja apliecību.
Pamatlieta un prejudiciālie jautājumi
13
K. M. H. ir dzimusi 1990. gada 7. augustā Bulgārijā. Šīs dalībvalsts civilstāvokļa aktu reģistrā viņa ir reģistrēta kā vīriešu dzimuma persona ar personvārdu, kuru veido vārds, tēvavārds un uzvārds, kas atbilst šim dzimumam. Viņai ir piešķirts arī personas identifikācijas numurs un izsniegts personu apliecinošs dokuments, kurā viņa ir identificēta kā vīrietis.
14
Atbilstoši Varhoven kasatsionen sad (Augstākā kasācijas tiesa, Bulgārija), kas ir iesniedzējtiesa, konstatēto faktu aprakstam K. M. H. kopš bērnības vienmēr ir jutusies kā sieviete attiecībā uz izskatu, uzvedību, uztveri, emocijām un izturēšanās veidu.
15
2014. gada decembrī K. M. H. konsultējās ar psihologu, kurš secināja, ka viņai ir dzimuma disforija, kā arī sociālā un attiecību disforija. Pēc endokrinoloģijas un androloģijas speciālista konsultācijas K. M. H. uzsāka hormonālo terapiju Itālijā, kur viņa pašlaik dzīvo, un nodibināja stabilas ģimenes attiecības ar Itālijas pilsoni.
16
Saskaroties ar neērtībām un problēmām, ko ikdienā, it īpaši darba meklēšanā, rada neatbilstība starp viņas izskatu un uzvedību, no vienas puses, un dzimumu, kas norādīts viņas personu apliecinošajos dokumentos, no otras puses, 2017. gadā K. M. H. lūdza Rayonen sad Stara Zagora (Staras Zagoras rajona tiesa, Bulgārija), atzīt, ka viņa ir sieviešu dzimuma persona, izdodot rīkojumu par viņas personvārda maiņu no K. M. H. (vīriešu vārds, tēvavārds un uzvārds) uz K. M. H. (sieviešu vārds, tēvavārds un uzvārds) un norādīt šo maiņu viņas dzimšanas apliecībā.
17
Neraugoties uz medicīniskajiem atzinumiem un tiesu ekspertīzi, kas apstiprina K. M. H. prasīto dzimumidentitāti, viņas pieteikums tika noraidīts, pamatojoties uz to, ka Bulgārijas tiesību aktos neesot paredzēta iespēja ar psiholoģisku pamatojumu grozīt civilstāvokļa aktā konstatētos faktus. Okrazhen sad Stara Zagora (Staras Zagoras apgabaltiesa, Bulgārija) šo noraidošo lēmumu apelācijas instancē atstāja negrozītu. Šī tiesa uzskata, ka šajos tiesību aktos ir paredzēts, ka dzimums piedzimšanas brīdī tiek reģistrēts, pamatojoties uz primārajām seksuālajām pazīmēm. Ieraksta par dzimumu maiņa esot pieļaujama tikai tad, ja tā ir nepieciešama fizisku izmaiņu dēļ.
18
Izskatot kasācijas sūdzību, Varhoven kasatsionen sad (Augstākā kasācijas tiesa, Bulgārija) nosprieda, ka, lai gan šajā jomā nav valsts tiesiskā regulējuma, privātās un ģimenes dzīves neaizskaramības princips uzliek tiesām pienākumu katrā atsevišķā gadījumā izvērtēt, vai ir izpildīti personas dzimumidentitātes maiņas materiālie nosacījumi, kuriem ir pakārtotas šīs personas dzimšanas apliecībā ierakstīto civilstāvokļa datu juridiskās izmaiņas, lai panāktu nepieciešamo taisnīgo līdzsvaru starp sabiedrības interesēm un minētās personas interesēm, ņemot vērā ECPAK 8. pantu. Tad lieta tika nodota atpakaļ Okrazhen sad Stara Zagora (Staras Zagoras apgabaltiesa), lai tā iegūtu jaunus pierādījumus par K. M. H. medicīnisko situāciju.
19
Ar 2019. gada 21. novembra nolēmumu Okrazhen sad Stara Zagora (Staras Zagoras apgabaltiesa) vēlreiz noraidīja K. M. H. pieteikumu, pamatojoties uz to, ka Bulgārijas tiesību aktos neesot paredzēta ieraksta par dzimuma maiņu procedūra, pamatojoties uz attiecīgās personas pašnoteikšanos.
20
Par šo lēmumu K. M. H. iesniedza sūdzību Varhoven kasatsionen sad (Augstākā kasācijas tiesa), kas ir iesniedzējtiesa.
21
Šī tiesa norāda, ka tai ir saistošs Varhoven kasatsionen sad (Augstākā kasācijas tiesa) Civillietu palātu plēnuma 2023. gada 20. februāra interpretējošais nolēmums Nr. 2/20 (turpmāk tekstā – “interpretējošais lēmums”). No šī lēmuma izrietot, ka Bulgārijā spēkā esošajās materiālajās tiesībās nav paredzēta iespēja mainīt datus par dzimumu, personvārdu un personas identifikācijas numuru, kas ietverti personas, kura apgalvo, ka ir transpersona, civilstāvokļa reģistrāciju apliecinošos dokumentos. Saskaņā ar minēto lēmumu Savienības tiesības neliekot izdarīt citādu secinājumu, jo personu civilstāvokļa noteikumi ir dalībvalstu kompetencē. Šis pats nolēmums it īpaši esot balstīts uz Konstitutsionen sad (Konstitucionālā tiesa, Bulgārija) 2021. gada 26. oktobra spriedumu, kurā pēdējā minētā tiesa uzskatīja, ka termins “dzimums” Bulgārijas Konstitūcijas izpratnē jāsaprot kā tāds, kas attiecas tikai uz tā bioloģisko dimensiju morālu un/vai reliģisku noteikumu un principu dēļ, kuriem ir jāprevalē pār transpersonu interesēm.
22
Tomēr iesniedzējtiesa pauž šaubas par interpretējošajā lēmumā sniegto interpretāciju, vispirms ņemot vērā ECPAK 8. pantu un LES 9. pantu. Tiešām, valsts tiesību, kas aizliedz diskrimināciju dzimuma dēļ, piemērošanas jomas ierobežošana, to attiecinot tikai uz interseksuāļiem, būtu šāda diskriminācija šo pantu izpratnē. Tas varētu būt arī Bulgārijas transpersonu tiesību uz taisnīgu tiesu pārkāpums, jo tādos pašos vai līdzīgos gadījumos citās ES dalībvalstīs attieksme būtu atšķirīga.
23
Turpinājumā šī tiesa jautā, vai aizliegums grozīt dzimšanas apliecībā ietvertos datus nepārkāpj LESD 8. un 21. pantā noteiktos Savienības pilsoņu vienlīdzības un brīvas pārvietošanās principus, kas ir nostiprināti Hartas 7. pantā, ja attiecīgās personas nevar pierādīt savu identitāti ar saviem personu apliecinošajiem dokumentiem.
24
Visbeidzot minētā tiesa uzskata, ka Tiesai ir jāizvērtē, vai Konstitutsionen sad (Konstitucionālā tiesa) veikta Bulgārijas Konstitūcijas saistoša interpretācija, saskaņā ar kuru termins “dzimums” jāsaprot tikai tā bioloģiskajā nozīmē, atbilst Savienības tiesību prasībām un var būt juridisks šķērslis dzimumidentitātes ņemšanai vērā civilstāvokļa aktos.
25
Šādos apstākļos Varhoven kasatsionen sad (Augstākā kasācijas tiesa) nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādus prejudiciālus jautājumus:
“1)
Vai Savienības pilsoņu vienlīdzības un brīvas pārvietošanās principi, kas nostiprināti LES 9. pantā un LESD 8. un 21. pantā un apstiprināti [Hartas] 7. pantā un [ECPAK] 8. pantā, nepieļauj dalībvalsts tiesisko regulējumu, kas izslēdz jebkādu iespēju grozīt ierakstu par dzimumu, vārdu, uzvārdu un personas identifikācijas numuru pieteicēja, kurš apgalvo, ka ir [transpersona], civilstāvokļa aktu reģistrāciju apliecinošos dokumentos?
2)
Vai LES 9. pantā un LESD 8. un 21. pantā nostiprinātie Savienības pilsoņu vienlīdzības un brīvas pārvietošanās principi, kā arī LESD 10. pantā noteiktais diskriminācijas dzimuma, rases, etniskās izcelsmes, reliģijas vai pārliecības, invaliditātes, vecuma vai dzimumorientācijas dēļ aizliegums, kurš ir apstiprināts [Hartas] 7. pantā un [ECPAK] 8. pantā, kā arī efektīvas tiesību aizsardzības princips nepieļauj valsts judikatūru (šajā lietā [interpretējošs] lēmums), saskaņā ar kuru [..] Savienības dalībvalsts teritorijā piemērojamās objektīvās materiālās tiesības neparedz iespēju grozīt ziņas par dzimumu, vārdu, uzvārdu un identifikācijas numuru pieteicēja, kurš apgalvo, ka ir [transpersona], civilstāvokļa aktu reģistrāciju apliecinošos dokumentos, tādējādi radot viņam citādu situāciju, nekā viņam būtu citā dalībvalstī, kuras judikatūra ir pretēja?
Vai ir pieļaujama valsts judikatūra, kas neatļauj dzimumidentitātes maiņu, pamatojoties uz reliģiskajām vērtībām un morāles normām, ja vien tas nav nepieciešams medicīnisku iemeslu dēļ konkrētu – interseksuālu – personu gadījumā?
Vai ir pieļaujama valsts judikatūra, kas atļauj dzimuma maiņu, pamatojoties uz reliģiskajām vērtībām un morāles normām, tikai konkrētos gadījumos un konkrētām (interseksuālām) personām medicīnisku iemeslu dēļ, bet ne citos gadījumos, kad dzimumidentitāte tiek mainīta citu, atšķirīgu medicīnisku iemeslu dēļ?
3)
Vai Tiesas judikatūrā (saskaņā ar spriedumiem, 2018. gada 5. jūnijs, Coman u.c., C‑673/16, EU:C:2018:385, kā arī 2021. gada 14. decembris, Stolichna obshtina, rayon Pancharevo, C‑490/20, EU:C:2021:1008) atzītais [..] Savienības dalībvalstu pienākums saistībā ar Direktīvas 2004/38/ES un LESD 21. panta 1. punkta piemērošanu atzīt citā dalībvalstī reģistrētu personas civilstāvokli atbilstoši šīs valsts tiesībām ir piemērojams arī attiecībā uz dzimumu kā civilstāvokļa aktu reģistra ieraksta būtisku elementu, un vai tad, ja citā dalībvalstī ir reģistrēta personas, kura ir arī Bulgārijas valstspiederīgā, dzimuma maiņa, [šīs izmaiņas] ir jāreģistrē attiecīgajos Bulgārijas [..] reģistros?
4)
Vai, ņemot vērā no Hartas un ECPAK izrietošās tiesības uz taisnīgu tiesu, ir pieļaujama juridiski saistoša Konstitūcijas interpretācija, kas sniegta Konstitutsionen sad (Konstitucionālā tiesa) spriedumā, saskaņā ar kuru jēdziens “dzimums” ir jāsaprot tikai bioloģiskā nozīmē? Vai šāda interpretācija ir saderīga ar Savienības tiesību prasībām, un vai tā var būt juridisks šķērslis dzimuma maiņas reģistrēšanai [civilstāvokļa aktos]?”
Par prejudiciālajiem jautājumiem
Par pieņemamību
26
Ir skaidrs, ka dalībvalsts valstspiederīgais, kurš savā Savienības pilsoņa statusā ir īstenojis brīvību pārvietoties un uzturēties citā dalībvalstī, kura nav viņa izcelsmes dalībvalsts, var atsaukties uz tiesībām, kas saistītas ar šo statusu un paredzētas it īpaši LESD 21. panta 1. punktā, tostarp vajadzības gadījumā attiecībā pret savu izcelsmes dalībvalsti (spriedumi, 2007. gada 23. oktobris, Morgan un Bucher, C‑11/06 un C‑12/06, EU:C:2007:626, 22. punkts, kā arī 2018. gada 5. jūnijs, Coman u.c., C‑673/16, EU:C:2018:385, 31. punkts, kā arī 2024. gada 4. oktobris, Mirin, C‑4/23, EU:C:2024:845, 41. punkts).
27
Šajā gadījumā no lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu izriet, ka K. M. H. ir izmantojusi savas LESD 21. panta 1. punktā nostiprinātās tiesības brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstī, kas nav viņas izcelsmes valsts, jo viņa uzturas Itālijā, kur viņa ir izveidojusi stabilas ģimenes attiecības.
28
Šādos apstākļos atbilde uz pirmo un otro jautājumu, kuri tostarp attiecas uz šī 21. panta interpretāciju, ir nepieciešama iesniedzējtiesai, lai atrisinātu tajā izskatāmo strīdu. Tādējādi šie jautājumi jāatzīst par pieņemamiem. Tas pats attiecas uz ceturto jautājumu, ciktāl tajā ir runa par sekām, kas izriet no iespējamas valsts tiesību, kā tās interpretējusi Konstitucionālā tiesa, nesaderības ar Tiesas sniegto minētā 21. panta interpretāciju.
29
Savukārt, ciktāl iesniedzējtiesas uzdotais trešais jautājums ir balstīts uz pieņēmumu, ka attiecīgās personas dzimuma maiņa ir konstatēta citā dalībvalstī, kas nav šīs personas izcelsmes dalībvalsts, šim jautājumam, šķiet, nav saistības ar iesniedzējtiesas veikto pamatlietas faktu aprakstu.
30
Saskaņā ar pastāvīgo judikatūru lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu pamatojums nav konsultatīvu viedokļu sniegšana par vispārīgiem vai hipotētiskiem jautājumiem, bet gan nepieciešamība faktiski atrisināt strīdu, kas saistīts ar Savienības tiesībām (skat. spriedumus, 1981. gada 16. decembris, Foglia, 244/80, EU:C:1981:302, 18. punkts; 2013. gada 26. februāris, Åkerberg Fransson, C‑617/10, EU:C:2013:105, 42. punkts, un 2022. gada 1. decembris, DELID, C‑409/21, EU:C:2022:946, 37. punkts). No tā izriet, ka trešais jautājums ir nepieņemams.
Par pirmo un otro jautājumu
Ievada apsvērumi
31
Vispirms jāatgādina, ka saskaņā ar pastāvīgo judikatūru ar LESD 267. pantu iedibinātajā sadarbības starp valstu tiesām un Tiesu procedūrā Tiesai ir jāsniedz valsts tiesai noderīga atbilde, kas ļautu izlemt tās izskatīšanā esošo lietu. No šāda viedokļa raugoties, Tiesai var nākties ņemt vērā tādas Savienības tiesību normas, uz kurām valsts tiesa jautājuma izklāstā nav atsaukusies (skat. spriedumus, 1986. gada 20. marts, Tisier, 35/85, EU:C:1986:143, 9. punkts, un 2024. gada 22. februāris, Direcţia pentru Evidenţa Persoanelor şi Administrarea Bazelor de Date, C‑491/21, EU:C:2024:143, 23. punkts). Apstāklis, ka iesniedzējtiesa jautājumos formāli ir minējusi noteiktas Savienības tiesību normas, neliedz Tiesai sniegt valsts tiesai visus interpretācijas elementus, kas var būt noderīgi pamatlietas izspriešanai, no visiem šīs tiesas norādītajiem elementiem, it īpaši no iesniedzējtiesas nolēmuma pamatojuma, izdalot tos Savienības tiesību elementus, kuriem nepieciešama interpretācija, ņemot vērā pamatlietas priekšmetu (skat. spriedumus, 1978. gada 29. novembris, Redmond, 83/78, EU:C:1978:214, 26. punkts, kā arī 2025. gada 1. augusts, Alace un Canpelli, C‑758/24 un C‑759/24, EU:C:2025:591, 45. punkts).
32
No šāda viedokļa raugoties, jānorāda, ka ar pirmo un otro jautājumu, kuri jāizskata kopā, iesniedzējtiesa vaicā Tiesai par LES 9. panta, LESD 8., 10. un 21. panta, kā arī Hartas 7. panta interpretāciju.
33
Kā konstatēts šī sprieduma 27. punktā, pamatlietā nav strīda par to, ka K. M. H. kā Savienības pilsone saskaņā ar LESD 21. pantu ir izmantojusi savas tiesības brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstī, kas nav viņas izcelsmes dalībvalsts. Tātad viņa var atsaukties uz tiesībām, kuras piešķir šis pants, atbilstoši tā 1. punktam ievērojot ierobežojumus un nosacījumus, ko paredz Līgumi un to piemērošanai pieņemtie tiesību akti. Šādi ierobežojumi un nosacījumi ir paredzēti Direktīvā 2004/38, kuras mērķis tostarp ir noteikt šo tiesību īstenošanas nosacījumus, kā arī ierobežojumus (spriedums, 2024. gada 22. februāris, Direcţia pentru Evidenţa Persoanelor şi Administrarea Bazelor de Date, C‑491/21, EU:C:2024:143, 27. punkts).
34
Šajā ziņā jānorāda, ka šīs direktīvas 4. panta 3. punktā dalībvalstīm ir noteikts pienākums, rīkojoties saskaņā ar to tiesību aktiem, izsniegt saviem valstspiederīgajiem personas apliecību vai pasi, kurā norādīta viņu pilsonība, lai viņi varētu īstenot tiesības brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2024. gada 22. februāris, Direcţia pentru Evidenţa Persoanelor şi Administrarea Bazelor de Date, C‑491/21, EU:C:2024:143, 35. punkts).
35
Taču izmaiņas datos par dzimumu, ko K. M. H. lūdz pamatlietā, saskaņā ar Bulgārijas personu apliecinošu dokumentu likuma 9. panta 1. punktu kopsakarā ar tā 13. panta 1. punktu radītu K. M. H. pienākumu pieprasīt jaunus Bulgārijas personu apliecinošus dokumentus.
36
Šādos apstākļos, nelemjot par LES 9. panta, kā arī LESD 8. un 10. panta interpretāciju, jāuzskata, ka ar pirmo un otro jautājumu iesniedzējtiesa būtībā vaicā, vai LESD 21. pants un Direktīvas 2004/38 4. panta 3. punkts, ievērojot Hartas 7. pantu, jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj tādu dalībvalsts tiesisko regulējumu, kurā nav atļauts mainīt tādus datus par dzimumu kā šīs dalībvalsts pilsoņa, kurš ir izmantojis savas tiesības brīvi pārvietoties un uzturēties citā dalībvalstī, dzimums, uzvārds, tēvavārds, vārds un personas identifikācijas numurs, kas ierakstīti šīs dalībvalsts civilstāvokļa reģistros.
Par lietas būtību
37
Saskaņā ar pašlaik spēkā esošajām Savienības tiesībām personu stāvoklis, uz kuru attiecas noteikumi par personas uzvārda, tēvavārda, vārda vai dzimumidentitātes maiņu, ir jautājums, kas ietilpst dalībvalstu kompetencē. Savienības tiesības neietekmē šo kompetenci. Tomēr, īstenojot šo kompetenci, dalībvalstīm tostarp ir jāievēro Savienības tiesības un it īpaši LESD tiesību normas, kuras attiecas uz katra Savienības pilsoņa brīvību pārvietoties un uzturēties Savienības dalībvalstīs (šajā nozīmē skat. spriedumus, 2018. gada 26. jūnijs, MB (Dzimuma maiņa un vecuma pensija), C‑451/16, EU:C:2018:492, 29. punkts, 2021. gada 14. decembris, Stolichna obshtina, rayon Pancharevo, C‑490/20, EU:C:2021:1008, 52. punkts, un 2024. gada 4. oktobris, Mirin, C‑4/23, EU:C:2024:845, 53. punkts).
38
LESD 21. pantā nostiprināto tiesību brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā īstenošanu var kavēt dalībvalsts atteikums atzīt dzimumidentitātes maiņu, kas veikta, piemērojot šim nolūkam paredzētās procedūras dalībvalstī, kurā attiecīgais Savienības pilsonis ir izmantojis šīs tiesības, neatkarīgi no tā, vai šī maiņa ir vai nav saistīta ar uzvārda vai vārda maiņu. Proti, tāpat kā uzvārds vai vārds, arī dzimums definē personas identitāti un personisko statusu. Tāpēc atteikums grozīt un atzīt dzimumidentitāti, ko kādas dalībvalsts pilsonis ir likumīgi ieguvis citā dalībvalstī, var radīt viņam nopietnas administratīva, profesionāla un privāta rakstura neērtības (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2024. gada 4. oktobris, Mirin, C‑4/23, EU:C:2024:845, 55. punkts).
39
Savienības pilsonim, kurš ir izmantojis savas tiesības brīvi pārvietoties un uzturēties citā dalībvalstī un kurš, uzturoties šajā citā dalībvalstī, ir mainījis savu vārdu un dzimumidentitāti, pastāv konkrēts risks, ka, tā kā viņam ir divi atšķirīgi vārdi un divas atšķirīgas dzimumidentitātes, būs jākliedē šaubas par savu identitāti, kā arī par viņa uzrādīto personu apliecinošo dokumentu autentiskumu vai tajos ietverto datu patiesumu, un tas ir apstāklis, kas var kavēt no LESD 21. panta izrietošo tiesību īstenošanu (šajā nozīmē skat. spriedumus, 2008. gada 14. oktobris, Grunkin un Paul, C‑353/06, EU:C:2008:559, 28. punkts; 2010. gada 22. decembris, Sayn-Wittgenstein, C‑208/09, EU:C:2010:806, 69. un 70. punkts, kā arī 2024. gada 4. oktobris, Mirin, C‑4/23, EU:C:2024:845, 56. punkts un tajā minētā judikatūra).
40
Atšķirībā no iepriekšējā punktā minētās situācijas K. M. H. nav uzņēmējas dalībvalsts, kuras teritorijā viņa dzīvo, proti, Itālijas Republikas, dokumentu, kuros būtu ietverti dati par viņas dzimumidentitāti, kas atšķirtos no tās dalībvalsts, kuras pilsone viņa ir, proti, Bulgārijas Republikas, civilstāvokļa aktu reģistra dokumentiem.
41
Tomēr, kā ģenerāladvokāts ir uzsvēris secinājumu 60. punktā, nav strīda par to, ka K. M. H. ir jākliedē šaubas, ko rada neatbilstība starp, pirmkārt, viņas dzimuma norādi vienīgajā viņas rīcībā esošajā personas apliecībā un, otrkārt, dzimumidentitāti, ar kuru viņa dzīvo.
42
No viņas rakstveida apsvērumiem izriet, ka tas, ka viņas personas apliecībā vai viņai izsniegtajos ceļošanas dokumentos, ir minēta vīrieša identitāte, viņai rada ievērojamas neērtības ikreiz, kad viņai ir jāidentificējas aviosabiedrībā, viesnīcas personālam, kā arī kārtības spēkiem, it īpaši robežas šķērsošanas gadījumā.
43
Turklāt Tiesa šajā ziņā jau vairākkārt ir nospriedusi, ka daudzās ikdienas dzīves darbībās gan publiskajā, gan privātajā sfērā jāiesniedz pierādījumi par savu identitāti, kas parasti tiek sniegti, izmantojot pasi vai personas apliecību (šajā nozīmē skat. spriedumus, 2010. gada 22. decembris, Sayn‑Wittgenstein, C‑208/09, EU:C:2010:806, 61. punkts; 2011. gada 12. maijs, Runevič‑Vardyn un Wardyn, C‑391/09, EU:C:2011:291, 73. punkts, kā arī 2016. gada 2. jūnijs, Bogendorff von Wolffersdorff, C‑438/14, EU:C:2016:401, 43. punkts).
44
Tādējādi neatbilstība starp personas izskatu un datiem par dzimumu, kas ietverti tās personas apliecībā vai pasē, var likt šai personai kliedēt šaubas par tās identitāti, kā arī par tās uzrādītā personu apliecinoša dokumenta autentiskumu vai tajā ietverto datu patiesumu, un tas var kavēt no LESD 21. panta izrietošo tiesību īstenošanu.
45
Ja tas tā ir, saskaņā ar pastāvīgo judikatūru tāds personu brīvas pārvietošanās ierobežojums kā pamatlietā var tikt attaisnots, ja tas ir pamatots ar objektīviem vispārējo interešu apsvērumiem un ja tas ir samērīgs ar attiecīgo valsts tiesību aktu leģitīmo mērķi (spriedumi, 2010. gada 22. decembris, Sayn‑Wittgenstein, C‑208/09, EU:C:2010:806, 81. punkts; 2018. gada 5. jūnijs, Coman u.c., C‑673/16, EU:C:2018:385, 41. punkts, kā arī 2025. gada 25. novembris, Wojewoda Mazowiecki, C‑713/23, EU:C:2025:917, 55. punkts).
46
Šajā gadījumā Bulgārijas valdība ir vienīgi apgalvojusi, ka dzimumidentitātes juridiskā atzīšana ietilpst dalībvalstu ekskluzīvajā kompetencē. Savukārt iesniedzējtiesa ir norādījusi uz valsts judikatūru, kurā vienīgi uz dzimuma atzīšanu tā bioloģiskajā nozīmē, kā arī uz morāles vai reliģiskiem noteikumiem un principiem ir atsauce kā uz rīcības regulatoriem.
47
Šajā ziņā, lai gan tādu personu apliecinošu dokumentu kā personas apliecība vai pase izgatavošana ir ekskluzīvā tās dalībvalsts iestāžu kompetencē, kuras pilsonis ir attiecīgā persona, šie dokumenti tomēr jāizsniedz saskaņā ar Direktīvas 2004/38 4. panta 3. punktu, lai šī persona varētu īstenot tiesības brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2024. gada 22. februāris, Direcţia pentru Evidenţa Persoanelor şi Administrarea Bazelor de Date, C‑491/21, EU:C:2024:143, 35. punkts).
48
Turklāt, ja kāds dalībvalsts veikts pasākums, kas ierobežo LESD garantētu pamatbrīvību, ir attaisnojams ar Savienības tiesībās atzītu primāru vispārējo interešu apsvērumu, šāds pasākums jāuzskata par Savienības tiesību īstenošanu Hartas 51. panta 1. punkta izpratnē un tāpēc tam jāatbilst pēdējā minētajā normā nostiprinātajām pamattiesībām un it īpaši tās 7. pantā paredzētajai privātās un ģimenes dzīves neaizskaramībai (skat. spriedumu, 2025. gada 25. novembris, Wojewoda Mazowiecki, C‑713/23, EU:C:2025:917, 55. un 63. punkts, kā arī tajos minētā judikatūra).
49
Kā izriet no Paskaidrojumiem attiecībā uz Pamattiesību hartu (OV 2007, C 303, 17. lpp.), saskaņā ar Hartas 52. panta 3. punktu tās 7. pantā garantētajām tiesībām ir tāda pati nozīme un apjoms kā ECPAK 8. pantā garantētajām tiesībām, jo šī pēdējā minētā tiesību norma ir minimālās aizsardzības slieksnis (šajā nozīmē skat. spriedumus, 2021. gada 14. decembris, Stolichna obshtina, rayon Pancharevo, C‑490/20, EU:C:2021:1008, 60. punkts; 2024. gada 4. oktobris, Mirin, C‑4/23, EU:C:2024:845, 63. punkts un 2025. gada 25. novembris, Wojewoda Mazowiecki, C‑713/23, EU:C:2025:917, 64. punkts).
50
Saskaņā ar Eiropas Cilvēktiesību tiesas judikatūru ECPAK 8. pants aizsargā personas dzimumidentitāti kā konstitutīvu elementu un vienu no tās privātās dzīves intīmākajiem aspektiem. Tādējādi šis 8. pants ietver ikvienas personas tiesības noteikt savas cilvēka identitātes elementus, un tas ietver transpersonu tiesības uz pašrealizāciju un fizisko un morālo neaizskaramību, kā arī uz viņu dzimumidentitātes respektēšanu un atzīšanu. Šajā nolūkā minētajā 8. pantā valstīm tostarp ir noteikti pozitīvi pienākumi, kas nozīmē, ka jāievieš efektīvas un pieejamas procedūras, kuras garantē personu tiesību uz dzimumidentitāti efektīvu ievērošanu, jo personas dzimumidentitātes atzīšana nevar būt atkarīga no ķirurģiskas iejaukšanās, ko šī persona nevēlas. Turklāt, ņemot vērā šo tiesību īpašo nozīmi, dalībvalstīm šajā jomā ir tikai ierobežota rīcības brīvība (šajā nozīmē skat. spriedumus, 2024. gada 4. oktobris, Mirin, C‑4/23, EU:C:2024:845, 64. un 65. punkts, kā arī tajos minētā Eiropas Cilvēktiesību tiesas judikatūra, un 2025. gada 13. marts, Deldits, C‑247/23, EU:C:2025:172, 47. un 48. punkts, kā arī tajos minētā Eiropas Cilvēktiesību tiesas judikatūra).
51
Tādējādi no Eiropas Cilvēktiesību tiesas judikatūras izriet, ka saskaņā ar ECPAK 8. pantu valstīm jāparedz skaidra un paredzama dzimumidentitātes juridiskās atzīšanas procedūra, kas ļauj ātri, pārredzami un pieejamā veidā oficiālos dokumentos mainīt ierakstu par dzimumu un līdz ar to arī vārdu, tēvavārdu un uzvārdu vai personas ciparu kodu (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2024. gada 4. oktobris, Mirin, C‑4/23, EU:C:2024:845, 66. punkts un tajā minētā Eiropas Cilvēktiesību tiesas judikatūra).
52
Šajā gadījumā, kā ģenerāladvokāts konstatējis secinājumu 91. un 92. punktā, no Eiropas Cilvēktiesību tiesas judikatūras – it īpaši no 2020. gada 9. jūlija sprieduma Y.T. pret Bulgāriju (CE:ECHR:2020:0709JUD004170116), kura tvērumu šajā jautājumā neietekmēja 2024. gada 4. jūlija spriedums Y.T. pret Bulgāriju (CE:ECHR:2024:0704JUD004170116, 42. un 43. punkts) un Eiropas Cilvēktiesību tiesas 2022. gada 27. septembra spriedums P.H. pret Bulgāriju (CE:ECHR:2022:0927JUD004650920), – izriet, ka pamatlietā aplūkotais Bulgārijas tiesiskais regulējums jāuzskata par nesaderīgu ar ECPAK 8. pantu.
53
Katrā ziņā šajā saistībā arī jāatgādina, ka valsts tiesiskais regulējums, kas liedz transpersonai tās dzimumidentitātes neatzīšanas dēļ izpildīt nosacījumu, kas nepieciešams, lai izmantotu ar Savienības tiesībām aizsargātas tiesības, principā jāuzskata par nesaderīgu ar šīm tiesībām (šajā nozīmē skat. spriedumus, 2004. gada 7. janvāris, K. B., C‑117/01, EU:C:2004:7, 30.–34. punkts; 2006. gada 27. aprīlis, Richards, C‑423/04, EU:C:2006:256, 31. punkts, un 2024. gada 4. oktobris, Vámos, C‑4/23, EU:C:2024:845, 60. punkts).
54
Ja tiktu pieļauta diskriminācija atšķirības dēļ starp bioloģisko dzimumu un dzimumidentitāti, attiecībā uz transpersonu netiktu ievērota cieņa un brīvība, uz kuru tai ir tiesības un kura Tiesai ir jāaizsargā (šajā nozīmē skat. spriedumu, 1996. gada 30. aprīlis, P./S., C‑13/94, EU:C:1996:170, 22. punkts).
55
No tā izriet, ka dalībvalsts tiesiskais regulējums, kas neļauj mainīt datus par viena no valstspiederīgajiem, kurš izmantojis savas tiesības brīvi pārvietoties un uzturēties citas dalībvalsts teritorijā, dzimumu, ir pretrunā arī pamattiesībām, kuras transpersonām ir garantētas Hartas 7. pantā. Nevar uzskatīt, ka šis tiesiskais regulējums ļautu šīm personām lietderīgi izmantot tiesības, kas tām piešķirtas ar LESD 21. pantu.
56
Ņemot vērā iepriekš minētos apsvērumus, uz pirmo un otro jautājumu jāatbild, ka LESD 21. pants un Direktīvas 2004/38 4. panta 3. punkts, ievērojot Hartas 7. pantu, jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj tādu dalībvalsts tiesisko regulējumu, kurā nav atļauts mainīt tādus datus kā datus par šīs dalībvalsts pilsoņa, kurš izmantojis savas tiesības brīvi pārvietoties un uzturēties citā dalībvalstī, dzimumu, uzvārdu, tēvavārdu, vārdu un personas identifikācijas numuru, kas ierakstīti šīs dalībvalsts civilstāvokļa reģistros.
Par ceturto jautājumu
57
Ar ceturto jautājumu iesniedzējtiesa būtībā vaicā, vai Savienības tiesības jāinterpretē tādējādi, ka tām ir pretrunā tas, ka dalībvalsts tiesai ir saistoša šīs dalībvalsts konstitucionālās tiesas sniegtā valsts tiesiskā regulējuma interpretācija, kas var būt juridisks šķērslis izmaiņu datos par dzimumu ierakstīšanai minētās dalībvalsts civilstāvokļa aktu reģistros pretēji Tiesas sniegtajai Savienības tiesību interpretācijai.
58
Vispirms jānorāda, ka valsts tiesai, kas ir izmantojusi tai LESD 267. panta otrajā daļā piešķirto iespēju, vajadzības gadījumā ir jānoraida valsts augstākas instances tiesas vērtējumi, ja tā, ņemot vērā Tiesas sniegto interpretāciju, uzskata, ka tie neatbilst Savienības tiesībām, vajadzības gadījumā nepiemērojot valsts tiesību normu, kurā tai ir noteikts pienākums ievērot šīs augstākas instances tiesas nolēmumus (skat. spiedumus, 1974. gada 16. janvāris, Rheinmühlen‑Düsseldorf, 166/73, EU:C:1974:3, 4. un 5. punkts; 2010. gada 5. oktobris, Elchinov, C‑173/09, EU:C:2010:581, 30. un 31. punkts; 2022. gada 22. februāris, RS (Konstitucionālās tiesas spriedumu iedarbība), C‑430/21, EU:C:2022:99, 75. punkts, kā arī 2024. gada 26. septembris, Energotehnica, C‑792/22, EU:C:2024:788, 61. punkts).
59
Šis pienākums ir piemērojams, ja vispārējās jurisdikcijas tiesai ir saistošs valsts konstitucionālās tiesas nolēmums, kuru tā uzskata par nesaderīgu ar Savienības tiesībām (šajā nozīmē skat. spriedumus, 2013. gada 15. janvāris, Križan u.c., C‑416/10, EU:C:2013:8, 70. un 71. punkts; 2022. gada 22. februāris, RS (Konstitucionālās tiesas spriedumu iedarbība), C‑430/21, EU:C:2022:99, 76. punkts, kā arī 2024. gada 26. septembris, Energotehnica, C‑792/22, EU:C:2024:788, 62. punkts).
60
Proti, minētais pienākums ir saistošs, jo no pastāvīgās judikatūras izriet, ka nevar pieļaut, ka valsts tiesību normas, pat ja tās ir konstitucionāla rakstura, apdraudētu Savienības tiesību vienotību un efektivitāti (šajā nozīmē skat. spriedumus, 1970. gada 17. decembris, Internationale Handelsgesellschaft, 11/70, EU:C:1970:114, 3. punkts; 2010. gada 8. septembris, Winner Wetten, C‑409/06, EU:C:2010:503, 61. punkts, kā arī 2013. gada 15. janvāris, Križan u.c., C‑416/10, EU:C:2013:8, 70. punkts).
61
Turklāt, kā ģenerāladvokāts būtībā ir uzsvēris secinājumu 95. punktā, pamatlietā aplūkotās Bulgārijas tiesību normas, šķiet, ir interpretējamas atbilstoši Tiesas šī sprieduma 56. punktā izvēlētajam risinājumam. Proti, no iepriekš minētā Eiropas Cilvēktiesību tiesas 2020. gada 9. jūlija sprieduma Y.T. pret Bulgāriju (CE:ECHR:2020:0709JUD004170116, 24.–30. punkts) un2022. gada 27. septembra sprieduma P.H. pret Bulgāriju (CE:ECHR:2022:0927JUD004650920, 6. punkts) izriet, ka pirms interpretējošā nolēmuma pasludināšanas Bulgārijas tiesības tika interpretētas tādējādi, ka tās ļauj atzīt juridisku dzimuma maiņu.
62
Šajā aspektā arī jāatgādina, ka atbilstīgas interpretācijas prasība ietver valsts tiesu pienākumu vajadzības gadījumā grozīt iedibināto judikatūru, ja tā ir balstīta uz valsts tiesību interpretāciju, kas nav saderīga ar Savienības tiesībām, pat ja šo judikatūru ir pieņēmusi augstākas instances tiesa. Tādējādi iesniedzējtiesa pamatlietā nevar pamatoti uzskatīt, ka tai nav iespējams attiecīgas valsts tiesību normas interpretēt atbilstoši Savienības tiesībām tikai tādēļ vien, ka attiecīgās dalībvalsts konstitucionālā tiesa šīs tiesību normas turpmāk pastāvīgi interpretē nesaderīgi ar šīm tiesībām (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2016. gada 19. aprīlis, DI, C‑441/14, EU:C:2016:278, 33. un 34. punkts).
63
Visbeidzot, jāprecizē, ka gan LESD 21. panta 1. punkts, gan Hartas 7. pants ir pašpietiekami un nav jāprecizē ar Savienības vai valsts tiesību normām, lai privātpersonām radītu tiesības, uz kurām kā tādām šīs personas var atsaukties. Tādējādi, ja iesniedzējtiesa konstatētu, ka tās valsts tiesības nav iespējams interpretēt atbilstīgi Savienības tiesībām, tai atbilstoši savai kompetencei būtu jānodrošina tiesiskā aizsardzība, kas indivīdiem izriet no šīm tiesību normām, un jāgarantē to pilnīga iedarbība, vajadzības gadījumā nepiemērojot attiecīgās valsts tiesību normas (spriedums, 2025. gada 25. novembris, Wojewoda Mazowiecki, C‑713/23, EU:C:2025:917, 76. punkts).
64
Ņemot vērā iepriekš minētos apsvērumus, uz ceturto jautājumu jāatbild, ka Savienības tiesības jāinterpretē tādējādi, ka tām ir pretrunā tas, ka dalībvalsts tiesai ir saistoša šīs dalībvalsts konstitucionālās tiesas sniegtā valsts tiesiskā regulējuma interpretācija, kas var būt juridisks šķērslis izmaiņu datos par dzimumu ierakstīšanai minētās dalībvalsts civilstāvokļa aktu reģistros pretēji Tiesas sniegtajai Savienības tiesību interpretācijai.
Par tiesāšanās izdevumiem
65
Attiecībā uz pamatlietas pusēm šī tiesvedība izriet no tiesvedības, kas notiek iesniedzējtiesā, tāpēc tā lemj par tiesāšanās izdevumiem. Izdevumi, kas radušies, iesniedzot apsvērumus Tiesai, un kas nav minēto pušu izdevumi, nav atlīdzināmi.
Ar šādu pamatojumu Tiesa (otrā palāta) nospriež:
1)
LESD 21. pants un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2004/38/EK (2004. gada 29. aprīlis) par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1612/68 un atceļ Direktīvas 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK, 4. panta 3. punkts, ievērojot Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 7. pantu,
jāinterpretē tādējādi, ka
tie nepieļauj tādu dalībvalsts tiesisko regulējumu, kurā nav atļauts mainīt tādus datus kā datus par šīs dalībvalsts pilsoņa, kurš ir izmantojis savas tiesības brīvi pārvietoties un uzturēties citā dalībvalstī, dzimumu, uzvārdu, tēvavārdu, vārdu un personas identifikācijas numuru, kas ierakstīti šīs dalībvalsts civilstāvokļa reģistros.
2)
Savienības tiesības jāinterpretē tādējādi, ka tām ir pretrunā tas, ka dalībvalsts tiesai ir saistoša šīs dalībvalsts konstitucionālās tiesas sniegtā valsts tiesiskā regulējuma interpretācija, kas var būt juridisks šķērslis izmaiņu datos par dzimumu ierakstīšanai minētās dalībvalsts civilstāvokļa aktu reģistros pretēji Tiesas sniegtajai Savienības tiesību interpretācijai.
[Paraksti]
(
*1
)	Tiesvedības valoda – bulgāru.
(
i
)	Šīs lietas nosaukums ir izdomāts. Tas neatbilst neviena lietas dalībnieka reālajam personvārdam vai nosaukumam.