62009CJ0047_LV
Puses
Sprieduma pamatojums
Rezolutīvā daļa
Puses
Lieta C‑47/09
par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 226. pantam, ko 2009. gada 30. janvārī cēla
Eiropas Komisija, ko pārstāv F. Klotuša-Duvjesāra [ F. Clotuche-Duvieusart ] un D. Nardi [ D. Nardi ], pārstāvji, kas norādīja adresi Luksemburgā,
prasītāja,
pret
Itālijas Republiku, ko pārstāv Dž. Palmjēri [ G. Palmieri ], pārstāve, kurai palīdz P. Džentili [ P. Gentili ], avvocato dello Stato, kas norādīja adresi Luksemburgā,
atbildētāja.
TIESA (pirmā palāta)
šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs A. Ticano [ A. Tizzano ], tiesneši Ž. Ž. Kāzels [ J.‑J. Kasel ], M. Ilešičs [ M. Ilešič ], E. Levits un M. Bergere [ M. Berger ] (referente),
ģenerāladvokāts Ī. Bots [ Y. Bot ],
sekretāre L. Hjūleta [ L. Hewlett ], administratore,
ņemot vērā rakstveida procesu un 2010. gada 10. jūnija tiesas sēdi,
ņemot vērā pēc ģenerāladvokāta uzklausīšanas pieņemto lēmumu izskatīt lietu bez ģenerāladvokāta secinājumiem,
pasludina šo spriedumu.
Spriedums
Sprieduma pamatojums
1. Prasības pieteikumā Eiropas Kopienu Komisija lūdz Tiesu atzīt, ka Itālijas Republika, paredzot iespēju šokolādes produktu, kuri kā augu taukus satur vienīgi kakao sviestu, marķējumu papildināt ar īpašības vārdu “tīra” vai norādi “tīra šokolāde”, nav izpildījusi savus pienākumus, kas tai noteikti, pirmkārt, Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 23. jūnija Direktīvas 2000/36/EK par kakao un šokolādes produktiem, kas paredzēti lietošanai pārtikā (OV L 197, 19. lpp.), 3. panta 5. punktā un, otrkārt, Direktīvas 2000/36 3. pantā, lasot to kopsakarā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 20. marta Direktīvas 2000/13/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz pārtikas produktu marķēšanu, noformēšanu un reklāmu (OV L 109, 29. lpp.) 2. panta 1. punkta a) apakšpunktu.
Atbilstošās tiesību normas
Savienības tiesības
2. Kakao un šokolādes produktu marķējums tiek reglamentēts vienā “horizontālā” direktīvā, proti, Direktīvā 2000/13, un vienā “vertikālā” vai “nozares” direktīvā, proti, Direktīvā 2000/36, kura, salīdzinot ar Direktīvu 2000/13, ir lex specialis .
Direktīva 2000/36
3. Direktīvas 2000/36 mērķis ir, pirmkārt, paredzēt kopējas tiesību normas saistībā ar augu tauku, kas nav kakao sviests, pievienošanu kakao un šokolādes produktiem un, otrkārt, veikt komercnosaukumu saskaņošanu.
4. Saistībā ar augu tauku, kas nav kakao sviests, izmantošanu Direktīvas 2000/36 preambulas piektā, sestā, devītā un desmitā apsvēruma redakcija ir šāda:
“(5) Dažās dalībvalstīs ir atļauts līdz 5 % maksimumam pievienot šokolādes produktiem augu taukus, kas nav kakao sviests.
(6) Tādu augu tauku pievienošanu šokolādes produktiem līdz 5 % maksimumam, kuri nav kakao sviests, vajadzētu atļaut visās dalībvalstīs; šiem augu taukiem vajadzētu būt kakao sviesta ekvivalentiem un tāpēc definētiem saskaņā ar tehniskiem un zinātniskiem kritērijiem.
[..]
(9) Gadījumā, kad šokolādes produktiem tiek pievienoti augu tauki, kas nav kakao sviests, patērētāji jānodrošina ar pareizu, neitrālu un objektīvu informāciju kopā ar sastāvdaļu sarakstu.
(10) No otras puses, Direktīva 79/112/EEK neliedz šokolādes produktu marķēšanu, lai norādītu, ka augu tauki, kas nav kakao sviests, nav pievienoti, ar noteikumu, ka informācija ir pareiza, neitrāla, objektīva un nemaldina patērētāju.”
5. Runājot par komercnosaukumiem, Direktīvas 2000/36 septītais apsvērums ir formulēts šādi:
“Lai garantētu iekšējā tirgus vienotu būtību [vienveidīgumu], visiem šokolādes produktiem, uz ko attiecas šī direktīva, jānodrošina brīva aprite Kopienā ar pārdošanas nosaukumiem [komercnosaukumiem], kuri izklāstīti šīs direktīvas I pielikuma noteikumos.”
6. Minētās direktīvas 2. panta 1. un 2. punktā ir paredzēts:
“1. Augu taukus, kas nav kakao sviests un kas definēti II pielikumā un uzskaitīti tajā, var pievienot tiem šokolādes produktiem, kuri definēti I pielikuma A daļas 3., 4., 5., 6., 8. un 9. punktā. Šī pievienotā daļa nedrīkst pārsniegt 5 % no gala produkta, atņemot jebkuras citas izmantotās ēdamvielas kopējo svaru saskaņā ar I pielikuma B daļu, nesamazinot minimālo kakao sviesta vai kopējo sausā kakao saturu.
2. Šokolādes produktus, kuri saskaņā ar 1. punktu satur augu taukus, kas nav kakao sviests, var tirgot visās dalībvalstīs, ar noteikumu, ka to marķējumu, kā noteikts 3. pantā, papildina skaidri redzams un labi salasāms uzraksts: “satur augu taukus līdztekus kakao sviestam”. Šis uzraksts ir vienā redzamības laukā ar sastāvdaļu sarakstu, skaidri atdalīts no šā saraksta, vismaz tikpat lieliem burtiem un treknā drukā, un tam blakus norādīts pārdošanas nosaukums [komercnosaukums]; neskarot šo prasību, pārdošanas nosaukums [komercnosaukums] var atrasties vēl arī citur.”
7. Direktīvas 2000/36 3. pantā ir paredzēts:
“Direktīva 79/112/EEK attiecas uz produktiem, kas definēti I pielikumā, ievērojot šādus nosacījumus.
1) Pārdošanas nosaukumi [komercnosaukumi], kas uzskaitīti I pielikumā, attiecas tikai uz tajā minētajiem produktiem un jāizmanto tirdzniecībā, lai tos apzīmētu.
[..]
5) Pārdošanas nosaukumus [komercnosaukumus] “šokolāde”, “piena šokolāde” un “šokolādes glazūra”, kas aprakstīti I pielikumā, var papildināt informācija vai apraksts attiecībā uz kvalitātes kritērijiem, ar noteikumu, ka produkti satur:
– šokolādei – ne mazāk kā 43 % sausā kakao, ieskaitot ne mazāk kā 26 % kakao sviesta,
– piena šokolādei – ne mazāk kā 30 % kopējās kakao sausās masas un ne mazāk kā 18 % sausās piena masas, kas iegūts, daļēji vai pilnīgi dehidrējot pilnpienu, pienu ar daļēji vai pilnīgi pazeminātu tauku saturu, krējumu, vai no daļēji vai pilnīgi dehidrēta krējuma, sviesta vai piena taukiem, ieskaitot ne mazāk kā 4,5 % piena tauku,
– šokolādes glazūrai – ne mazāk kā 16 % kopējās beztauku kakao sausās masas.”
8. Direktīvas 2000/36 4. pantā ir paredzēts:
“I pielikumā definētajiem produktiem dalībvalstis nepieņem savus noteikumus, ko neparedz šī direktīva.”
Direktīva 2000/13
9. Padomes 1978. gada 18. decembra Direktīva 79/112/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz gala patērētājam paredzēto pārtikas produktu marķēšanu, noformēšanu un reklāmu (OV 1979, L 33, 1. lpp.) ir atcelta un aizstāta ar Direktīvu 2000/13. Uz atcelto direktīvu izdarītās atsauces tātad ir jāuztver kā tādas, kas izdarītas uz Direktīvu 2000/13.
10. Direktīvas 2000/13 2. panta 1. punktā ir paredzēts:
“1. Marķējums un izmantojamās metodes nedrīkst:
a) būt tādas, kas maldina pircēju, konkrēti:
i) par pārtikas produkta raksturīgajām pazīmēm un jo [it] īpaši tā raksturu, identitāti, īpašībām, sastāvu, daudzumu, derīgumu, izcelsmi vai pirmavotu, izgatavošanas vai ražošanas veidu;
ii) piedēvējot pārtikas produktam tādu iedarbību vai īpašības, kas tam nepiemīt;
iii) liekot saprast, ka pārtikas produktam piemīt īpašas pazīmes, kad īstenībā šādas pazīmes piemīt visiem līdzīgiem pārtikas produktiem;
b) ievērojot Kopienas noteikumus, ko piemēro dabiskajiem minerālūdeņiem un īpašam uzturam paredzētai pārtikai, piedēvēt jebkuram pārtikas produktam spējas novērst, ārstēt vai izārstēt kādu cilvēka slimību vai atsaukties uz šādām spējām.”
Valsts tiesības
11. 2002. gada 1. marta Likuma Nr. 39 par noteikumiem, kas pieņemti, lai izpildītu ar Itālijas dalību Eiropas Kopienās saistītos pienākumus – Kopienu Likums 2001 (2002. gada 26. marta GURI Nr. 72 papildu izdevums, turpmāk tekstā – “Likums Nr. 39/2002”) 28. panta 1. punktā ir paredzēts:
“Direktīvas 2000/36/EK par kakao un šokolādes produktiem, kas paredzēti lietošanai pārtikā, īstenošana
Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 23. jūnija Direktīvas 2000/36/EK par kakao un šokolādes produktiem, kas paredzēti lietošanai pārtikā, īstenošana atbilst šādiem principiem un galvenajiem kritērijiem:
a) ir jāgarantē, ka kakao un šokolādes produktu marķējums nodrošina ne tikai pārskatāmību, bet ka tas ietver arī atšķirīgu norādi atkarībā no tā, vai produkts ir ražots, pievienojot augu taukus, kas nav kakao sviests, vai izmantojot tikai kakao sviestu; pirmajā gadījumā marķējumā ir jāietver norāde “šokolāde”, turpretī otrajā gadījumā var tikt izmantota norāde “tīra šokolāde”;
b) ir jānosaka to tipveida produktu kvalitātes sertificēšanas mehānismi, kuros šokolādes ražošanai izmanto tikai kakao sviestu.”
12. 2003. gada 12. jūnija Dekrētlikuma Nr. 178 par Direktīvas 2000/36/EK par kakao un šokolādes produktiem, kas paredzēti lietošanai pārtikā, īstenošanu (2003. gada 18. jūlija GURI Nr. 165, turpmāk tekstā – “Dekrētlikums Nr. 178/2003”) 6. panta 1. punktā ir paredzēts:
“Norādes “tīra šokolāde” izmantošana
Šokolādes produkti, kas minēti I ielikuma 3., 4., 5., 6., 7., 8., 9. un 10. punktā un kas nesatur augu taukus, kas nav kakao sviests, izņemot pildījumu, ja tas nesastāv no kakao un šokolādes produktiem, marķējumā kā piebildi vārdam “šokolāde” var ietvert vārdu “tīra”, kas pievienots vai ietverts I pielikumā paredzētā komercnosaukumā, vai citā vietā marķējumā ietvert norādi “tīra šokolāde”.”
13. Minētā dekrētlikuma 7. panta 8. punktā ir paredzēts:
“Naudas sodi
Ikvienai personai, kas I pielikuma 3., 4., 5., 6., 7., 8., 9. un 10. punktā minēto tādu produktu marķējumā, kuri satur augu taukus, kas nav kakao sviests, izņemot pildījumu, kas nesastāv no kakao vai šokolādes produktiem, kā piebildi vārdam “šokolāde” izmanto vārdu “tīra”, nosaka administratīvu naudas sodu no EUR 3000 līdz EUR 8000.”
Pirmstiesas procedūra
14. Ar 2004. gada 22. marta vēstuli Komisija vērsa Itālijas iestāžu uzmanību uz Likuma Nr. 39/2002 un Dekrētlikuma Nr. 178/2003 nesaderību ar Direktīvu 2000/13 un Direktīvu 2000/36. Itālijas iestādes atbildēja ar Rūpniecības ministrijas 2004. gada 23. aprīļa notu.
15. Tā kā Komisiju šī atbilde neapmierināja, tā uzsāka EKL 226. pantā paredzēto procedūru sakarā ar valsts pienākumu neizpildi un līdz ar to 2004. gada 13. oktobrī nosūtīja Itālijas Republikai brīdinājuma vēstuli.
16. Nesaņemot no Itālijas iestādēm atbildi, ar 2005. gada 5. jūlija vēstuli Komisija nosūtīja argumentētu atzinumu, aicinot šo dalībvalsti divu mēnešu laikā pēc tā saņemšanas veikt vajadzīgos pasākumus, lai izpildītu šī atzinuma prasības.
17. Atbildot Itālijas iestādes ar 2005. gada 21. oktobra un 4. novembra vēstulēm norādīja, ka tā ir iecerējusi grozīt Dekrētlikuma Nr. 178/2003 6. un 7. pantu, un, pamatojoties uz to, lūdza izbeigt šo procedūru.
18. Konstatējot, ka, neraugoties uz turpmāko saraksti, situācija nemainās, Komisija nolēma celt šo prasību.
Par prasību
Lietas dalībnieku argumenti
19. Komisija norāda, ka, paredzot iespēju, piemērojot Likuma Nr. 39/2002 28. panta 1. punktu un Dekrētlikuma Nr. 178/2003 6. pantu, šokolādes produktu marķējumu, konkrētāk, šī dekrētlikuma I pielikumā paredzētos komercnosaukumus, papildināt ar īpašības vārdu “tīra” vai ar norādi “tīra šokolāde”, attiecībā uz produktiem, kuri nesatur augu taukus, kas nav kakao sviests, Itālijas tiesiskajā regulējumā ir paredzēts papildu komercnosaukums attiecībā uz šokolādes produktiem atkarībā no tā, vai tos var uzskatīt par “tīriem” vai tādiem, kas nav “tīri”. Šī nodalīšana būtībā nozīmējot Direktīvas 2000/36 3. panta 1. un 5. punkta pārkāpumu un tā esot pretrunā Tiesas judikatūrai, kurā ir atzīts šokolādes produktu, kuri satur līdz maksimāli 5 % noteiktu augu tauku, identiskais raksturs (2003. gada 16. janvāra spriedums lietā C‑14/00 Komisija/Itālija, Recueil, I‑513. lpp., 87. punkts).
20. Komisija atgādina, ka augu tauku, kas nav kakao sviests, izmantošana ir stigri reglamentēta. Šāda izmantošana ir ierobežota ne tikai ar sešām vielām, kuras ir izsmeļoša tāda saraksta priekšmets, kas ietverts Direktīvas 2000/36 II pielikumā, bet turklāt arī to pievienošana nedrīkst pārsniegt 5 % no gala produkta. Turklāt, kā tas ir prasīts šīs direktīvas preambulas devītajā apsvērumā, informācijai par augu tauku klātesamību ir jābūt pareizai, neitrālai un objektīvai, un tādai, kas nemaldina patērētāju. Līdz ar to minētās direktīvas 2. panta 2. punktā ir paredzēts, ka norādei “satur augu taukus līdztekus kakao sviestam” ir jāatrodas “blakus” komercnosaukumam, nevis jābūt ietvertai tajā. Kopienu likumdevējs esot paredzējis informēt patērētāju par to, vai šokolādes produkts satur vai nesatur augu taukus, kas nav kakao sviests, marķējumā, nevis izmantojot atšķirīgu komercnosaukumu.
21. Komisija norāda, ka Itālijas tiesiskajā regulējumā ieviestā nošķiršana no vi dusmēra patērētāja viedokļa ir divkārši maldinoša. Tā uzskata, ka īpašības vārda “tīra” izmantošana nav nedz pareiza, nedz neitrāla, nedz objektīva un tātad tā pati par sevi ir maldinoša.
22. Pirmām kārtām vārds “tīra” automātiski piešķirot negatīvu nozīmi produktam, uz kura šī norāde nav izvietota.
23. Turklāt fakts, ka ir izveidotas divas šokolādes produktu kategorijas, lai gan likumā ir paredzēta tikai viena, varot maldināt patērētāju, liekot tam domāt, ka pastāv divu kategoriju šokolāde.
24. Visbeidzot, norāde “tīra šokoāde” neesot pietiekami skaidra, lai patērētāju informētu par faktu, ka attiecīgā šokolāde satur tikai kakao sviestu un tai nav pievienoti citi augu tauki.
25. Itālijas Republika neapstrīd faktu, ka komercnosaukumi, kas minēti Direktīvas 2000/36 I pielikumā, ir obligāti un ir uzskaitīti izsmeļoši. Tomēr tā norāda, ka komercnosaukumi nav vienīgais, kas ir ietverts marķējumā. Esot acīmredzami, ka dalībvalstis marķējumā varot pievienot citas norādes, it īpaši ar mērķi parādīt patērētājiem, ka nav izmantoti nekādi citi augu tauki kā tikai kakao sviests. Tātad marķējumā esot iespējams ietvert visas norādes, kuras neizraisa sajaukšanu ar komercnosaukumu, kuram ir jāpaliek tādam, kāds minēts minētajā I pielikumā.
26. Itālijas likumdevējs neesot vēlējies ieviest nedz jaunu komercnosaukumu, nedz kvalitātes kritērija norādi, kura būtu pamatota nevis ar kakao saturu, kurš pārsniedz prasīto minimumu, bet tikai ar kakao sviesta izmantošanu. Īpašības vārdam “tīra” neesot kvalitātes nozīmes, bet tas esot tikai aprakstošs. Tādējādi tā mērķis esot tikai norādīt produkta sastāvu, nevis iepriekš spriest par [produkta] augsto vai zemo kvalitāti. Pēc Itālijas Republikas domām, Dekrētlikuma Nr. 178/2003 6. pantā tātad esot ievērots Direktīvas 2000/36 3. panta 1. un 5. punkts.
27. Itālijas Republika apgalvo, ka īpašības vārda “tīra” pievienošanas mērķis ir norādīt, ka izmantotie augu tauki ir tikai kakao sviests, izslēdzot jebkādu citu [augu tauku izmantošanu]. Šis mērķis paskaidrojot, kādā ziņā īpašības vārda “tīra” pievienošana produktu komercnosaukumam, kurš paliek nemainīgs, tajā neiejaucas. Šī iemesla dēļ nevarot apgalvot, ka tiek ieviests jauns komercnosaukums, kas nav paredzēts Direktīvas 2000/36 I pielikumā.
28. Itālijas Republika norāda, ka vārdu salikums “tīra šokolāde” ir tikai aprakstošs, jo ar to patērētājam tikai tiekot sniegta informācija – informācija, uz kuru patērētājam ir tiesības atbilstoši Direktīvas 2000/36 un Direktīvas 2000/13 preambulas desmitajam apsvērumam. Pamatojoties uz šo informāciju, patērētājs pēc tam brīvi izlemj, kura produkta iegādei tas dod priekšroku. Tādā kontekstā, kurā patērētājs ir pilnībā informēts, ka šokolādes produktu sastāvā var būt ietverti augu tauki, kas nav kakao sviests, šāda veida norādes tiekot uztvertas tikai kā informācija par to, vai ir vai nav pievienoti šie augu tauki.
Tiesas vērtējums
Par iebildumu, kas attiecas uz Direktīvas 2000/36 3. panta 1. punktā un Direktīvas 2000/13 2. panta 1. punkta a) apakšpunktā paredzēto pienākumu neizpildi
29. Runājot par valsts pienākumu neizpildi, kas izriet no Direktīvas 2000/36 3. panta 1. punkta un Direktīvas 2000/13 2. panta 1. punkta a) apakšpunkta, pirmām kārtām ir jāsecina, ka Direktīvas 2000/36 3. pantā, kā norādījusi Komisija, ir veikta pilnīga produktu komercnosaukumu saistībā ar kakao un šokolādes, kas paredzēta lietošanai pārtikā, produktiem saskaņošana, kuras mērķis ir nodrošināt vienveidību iekšējā tirgū. Direktīvas 2000/36 I pielikumā paredzētie produktu komercnosaukumi atbilstoši [šīs direktīvas] 3. panta 1. punktam vienlaicīgi ir gan saistoši, gan attiecas tikai uz minētajā pielikumā ietvertajiem produktiem. Uz kvalitāti norādošu īpašības vārdu pievienošana ir pakļauta Direktīvas 2000/36 3. panta 5. punktā norādīto īpašo priekšnosacījumu ievērošanai. Turklāt minētās direktīvas 4. pantā ir paredzēts, ka minētajā I pielikumā norādītajiem produktiem dalībvalstis nepieņem valsts tiesību noteikumus, kas nav paredzēti pašā Direktīvā 2000/36. No tā izriet, ka šīs direktīvas 3. pantā ir veikta pilnīga šokolādes produktu komercnosaukumu saskaņošana, kuras saistošo raksturu Itālijas Republika turklāt nekad nav apstrīdējusi.
30. Turklāt šādu interpretāciju apstiprina minētās direktīvas vēsture. Padomes 1973. gada 24. jūlija Direktīvā 73/241/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz kakao un šokolādes produktiem, kas paredzēti lietošanai pārtikā (OV L 228, 23. lpp.), tās preambulas septītajā apsvērumā ir norādīts, “ka augu tauku, kas nav kakao sviests, izmantošana šokolādes produktos dažās dalībvalstīs ir atļauta un ka šī atļauja ir plaši izmantota; ka tomēr nevar jau tagad pieņemt lēmumu par šo augu tauku izmantošanas iespēju un nosacījumu attiecināšanu uz visu Kopienu, jo šobrīd pieejamā saimnieciskā un tehniskā informācija neļauj pieņemt galīgu nostāju, un ka līdz ar to situācija būtu jāpārskata, ņemot vērā attīstību nākotnē”.
31. Tādējādi ar Direktīvu 73/241 Kopienu likumdevējs, ņemot vērā atšķirības starp dalībvalstu tiesiskajiem regulējumiem, tās pieņemšanas brīdī nespēja pieņemt galīgu nostāju jautājumā par sekām komercnosaukumu vai marķējuma jomā attiecībā uz augu tauku, kas nav kakao sviests, izmantošanu šokolādes produktos. Līdz ar to Eiropas Savienības Padome attiecībā uz augu tauku, kas nav kakao sviests, izmantošanu ieviesa tikai pagaidu tiesību normu, kuru atbilstoši minētās direktīvas 14. panta 2. punkta a) apakšpunktam bija paredzēts pārskatīt trīs gadu termiņā.
32. Kopienu likumdevējs Direktīvā 2000/36 ir paredzējis, ka aizvietojošo augu tauku pievienošana izraisa nevis atšķirīgu šo produktu komercnosaukumu izmantošanu, bet gan papildu informācijas klātesamību marķējumā. Runājot par šokolādes produktiem, kuriem ir pievienoti augu tauki, kas nav kakao sviests, Direktīvas 2000/36 2. pantā, lasot to, ņemot vērā tās preambulas devīto apsvērumu, – papildus tās sastāvdaļu sarakstam izmantojot formulējumu “satur augu taukus līdztekus kakao sviestam” – patērētājam tiek nodrošināta pareiza, neitrāla un objektīva informācija par attiecīgo produktu.
33. Šajā ziņā, tomēr neuzliekot pienākumu izmantot jebkādu īpašu norādi, Direktīvas 2000/36 preambulas desmitajā apsvērumā ir noteikts, ka marķējumā var tikt norādīts, ka nav pievienoti augi tauki, kas nav kakao sviests, ja vien šī informācija ir pareiza, neitrāla un objektīva un nemaldina patērētāju.
34. Runājot par Itālijas tiesiskā regulējuma ar Direktīvas 2000/36 normām, kā tās ir atgādinātas un kuru konteksts ir izskaidrots, saderības novērtējumu, jākonstatē, pirmkārt, ka Dekrētlikuma Nr. 178/2003 6. pantā ir paredzēts, ka noteikti šokolādes produkti, kuri nesatur augu taukus, kas nav kakao sviests, to marķējumā blakus vārdam “šokolāde” var ietvert vārdu “tīra”, kas pievienots vai iekļauts produkta komercnosaukumā. Tomēr, ja vārdu “piena” vai “baltā” vai arī “pildītā” pievienošana vārdam “šokolāde” ir uzskatāma par jaunu produkta komercnosaukumu, tas tā ir arī attiecībā uz vārda “tīra” pievienošanu.
35. Tomēr ir jākonstatē, ka Direktīvā 2000/36 nav paredzēts nedz produkta komercnosaukums “tīra šokolāde”, nedz arī šāda komercnosaukuma ieviešana ar valsts likumdevēja palīdzību.
36. Šādos apstākļos, pieļaujot šādus produktu komercnosaukumu grozījumus, Dekrētlikuma Nr. 178/2003 6. pants ir pretrunā saistošajai un izsmeļošajai Direktīvas 2000/36 3. panta 1. punktā ieviestajai un minētās direktīvas 4. pantā ierobežotajai komercnosaukumu sistēmai.
37. Otrkārt, jānorāda arī, ka Itālijas likumdevēja ieviestā divu komercnosaukumu sistēma, kā atzīmējusi Komisija, neatbilst arī Direktīvas 2000/13 2. panta 1. punkta a) apakšpunktā izvirzītajām prasībām, kurās ir paredzēts, ka patērētāja rīcībā ir jābūt pareizai, neitrālai un objektīvai informācijai, kura to nemaldina.
38. Pat ja Itālijas Republika pamatoti ir uzsvērusi patērētāja tiesības uz pareizu informāciju, tomēr, lai sasniegtu šo mērķi, tādu grozījumu komercnosaukumā kā izskatāmajā lietā aplūkotie izdarīšana nav piemērota metode.
39. Jāatgādina, ka Tiesa ir konstatējusi, ka augu tauku, kas nav kakao sviests, pievienošanas kakao un šokolādes produktiem, kuri atbilst Direktīvā 73/241, kas tagad aizstāta ar Direktīvu 2000/36, paredzētajam minimālajam saturam, rezultātā nevar tik būtiski tikt mainīts šo produktu raksturs, lai tie kļūtu par citiem produktiem (skat. 2003. gada 16. janvāra spriedumu lietā C‑12/00 Komisija/Spānija, Recueil, I‑459. lpp., 92. punkts, un iepriekš minēto spriedumu lietā Komisija/Itālija, 87. punkts).
40. No šīs judikatūras izriet, ka augu tauku, kas nav kakao sviests, izmantošana tādos apmēros, kādi paredzēti Direktīvas 2000/36 2. panta 1. punktā, pati par sevi neizraisa pietiekamas šo produktu izmaiņas, kas ļautu pamatot to komercnosaukumu nošķiršanu.
41. Turpretī neitrālas un objektīvas norādes, kas informē patērētāju par augu tauku, kas nav kakao sviests, neesamību produktā, ietveršana kādā citā marķējuma daļā var būt pietiekama, lai nodrošinātu pareizu informāciju patērētājam (šajā ziņā skat. iepriekš minētos spriedumus lietā Komisija/Spānija, 93. punkts, un lietā Komisija/Itālija, 88. punkts).
42. No tā izriet, ka pat tad, ja saskaņā ar Itālijas tiesisko regulējumu īpašības vārda “tīra” izmantošana nav obligāta, atļauja ieviest komercnosaukumus, kas atšķiras no tiem, kas paredzēti Direktīvā 2000/36, var izraisīt nošķiršanu starp attiecīgo produktu būtiskajām īpašībām.
43. Tādējādi tiktāl, ciktāl Dekrētlikuma Nr. 178/2003 6. pants ļauj saglabāt divas komercnosaukumu kategorijas, kuras būtībā aptver vienus un tos pašus produktus, tas var maldināt patērētājus, un līdz ar to var tikt pārkāptas [šo patērētāju] tiesības uz pareizu, neitrālu un objektīvu informāciju.
44. No iepriekš izklāstītā izriet, ka šajā 6. pantā nav ievērotas Direktīvas 2000/36 3. panta 1. punkta un Direktīvas 2000/13 2. panta 1. punkta a) apakšpunkta prasības. Līdz ar to pirmais iebildums ir pamatots.
Par iebildumu, kas attiecas uz Direktīvas 2000/36 3. panta 5. punktā paredzēto pienākumu neizpildi
45. Lai atbildētu uz šo Komisijas izvirzīto iebildumu, ir jākonstatē, ka Direktīvas 2000/36 3. pantā, kas ierobežots tās 4. pantā, kā tika atgādināts iepriekš šī sprieduma 29.–36. punktā, ir veikta pilnīga šokolādes produktu komercnosaukumu saskaņošana. Šīs saistošās un izsmeļošās sistēmas ietvaros kvalitāti norādošu īpašības vārdu pievienošana ir pakļauta minētās direktīvas 3. panta 5. punktā noteikto īpašo priekšnosacījumu izpildei.
46. Ir jākonstatē, ka, nebūt neievērojot šos nosacījumus, Dekrētlikuma Nr. 178/2003 6. pantā ir paredzēta iespēja, ka attiecībā uz noteiktiem šokolādes produktiem, kuri tostarp ir minēti Direktīvas 2000/36 3. panta 5. punktā, komercnosaukumos vārdam “šokolāde” tiek pievienots vai tas tiek apvienots ar vārdu “tīra”, ja vien šie produkti nesatur augu taukus, kas nav kakao sviests.
47. No tā izriet, ka, atļaujot ar šādu norādi, kas saistīta ar kvalitātes kritēriju, papildināt Direktīvas 2000/36 3. panta 5. punktā norādītos produktu komercnosaukumus, Dekrētlikuma Nr. 178/2003 6. pants nešķiet saderīgs ar šajā normā paredzētajām prasībām.
48. Līdz ar to otrais iebildums ir pieņemams.
49. Ņemot vērā iepriekš izklāstītos apsvērumus, jāsecina, ka Itālijas Republika, paredzot iespēju šokolādes produktu, kuri kā augu taukus satur vienīgi kakao sviestu, komercnosaukumu papildināt ar īpašības vārdu “tīra”, nav izpildījusi pienākumus, kas tai noteikti, pirmkārt, Direktīvas 2000/36 3. panta 5. punktā un, otrkārt, minētās direktīvas 3. panta 1. punktā, lasot to kopsakarā ar Direktīvas 2000/13 2. panta 1. punkta a) apakšpunktu.
Par tiesāšanās izdevumiem
50. Saskaņā ar Reglamenta 69. panta 2. punktu lietas dalībniekam, kuram spriedums ir nelabvēlīgs, piespriež atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ja to ir prasījis lietas dalībnieks, kuram spriedums ir labvēlīgs. Tā kā Komisija ir prasījusi piespriest Itālijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus un tā kā šai dalībvalstij spriedums ir nelabvēlīgs, jāpiespriež Itālijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
Rezolutīvā daļa
Ar šādu pamatojumu Tiesa (pirmā palāta) nospriež:
1) Itālijas Republika, paredzot iespēju šokolādes produktu, kuri kā augu taukus satur vienīgi kakao sviestu, komecnosaukumu papildināt ar īpašības vārdu “tīra”, nav izpildījusi pienākumus, kas tai noteikti, pirmkārt, Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 23. jūnija Direktīvas 2000/36/EK par kakao un šokolādes produktiem, kas paredzēti lietošanai pārtikā, 3. panta 5. punktā un, otrkārt, minētās direktīvas 3. panta 1. punktā, lasot to kopsakarā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 20. marta Direktīvas 2000/13/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz pārtikas produktu marķēšanu, noformēšanu un reklāmu 2. panta 1. punkta a) apakšpunktu;
2) piespriest Itālijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.