62006CJ0074_BG
Страни по делото
Основания за решението
Диспозитив
Страни по делото
По дело C‑74/06
с предмет иск за установяване на неизпълнение на задължения, предявен на основание член 226 ЕО на 8 февруари 2006 г.,
Комисия на Европейските общности,
за която се явява г‑н D. Triantafyllou, в качеството на представител, със съдебен адрес в Люксембург,
ищец,
срещу
Република Гърция,
за която се явяват г‑н P. Mylonopoulos и г‑н K. Boskovits, в качеството на представители, със съдебен адрес в Люксембург,
ответник,
СЪДЪТ (четвърти състав),
състоящ се от: г‑н K. Lenaerts (докладчик), председател на състав, г‑н  E. Juhász, г‑н G. Arestis, г‑н J. Malenovský и г‑н T. von Danwitz, съдии,
генерален адвокат: г‑н P. Mengozzi,
секретар: г‑жа L. Hewlett, главен администратор,
предвид изложеното в писмената фаза на производството и в съдебното заседание от 18 април 2007 г.,
предвид решението, взето след изслушване на генералния адвокат, делото да бъде разгледано без представяне на заключение,
постанови настоящото
Решение
Основания за решението
1. С исковата си молба Комисията на Европейските общности иска от Съда да установи, че като при определяне на облагаемата стойност на внесените от друга държава-членка на гръцка територия употребявани превозни средства прилага единствено критерия за обезценяване, основан на възрастта на превозното средство, и като приема намаление на стойността в размер на 7 % за превозните средства, чиято възраст е между шест и дванадесет месеца, или в размер на 14 % за превозните средства, чиято възраст е една година — което не е гаранция, че дължимата такса няма да надвиши, дори само в някои случаи, размера на остатъка от таксата, включен в стойността на вече регистрирани на национална територия подобни употребявани превозни средства — когато основата за изчисляване на обезценяването не е публично известна и прегледът на превозните средства от експерти е обусловен от внасяне на такса от 300 EUR, Република Гърция не е изпълнила задълженията си по член 90 ЕО.
Национална правна уредба
2. Член 126, параграф 1, буква а) от Закон 2960/2001 относно националния митнически кодекс (FEK А’ 265), изменен със Закон 3156/2003 (FEK А’ 157, наричан по-нататък „Закон 2960/2001“), определя облагаемата стойност при таксата за регистрация на внесени употребявани превозни средства по следния начин:
„[…]
При частните употребявани превозни средства се взема предвид […] продажната цена на едро на съответното превозно средство към момента на пускането му в обращение на международния пазар, като тази цена е намалена поради изхабяване, дължащо се на обикновено използване или на друга причина, със следните проценти на обезценяване:
Между 6 и 12 месеца от датата на първото пускане в обращение на превозното средство, при условие че то е изминало повече от 6 000 km, обезценяване в размер на 7 %.
От 1 до 2 години включително			14 % Между 2 и 3 години включително		21 % Между 3 и 4 години включително		28 % Между 4 и 5 години включително		34 % Между 5 и 6 години включително		40 % Между 6 и 7 години включително		46 % Между 7 и 8 години включително		52 % Между 8 и 9 години включително		57 % Между 9 и 10 години включително		62 % Между 10 и 11 години включително		67 % Между 11 и 12 години включително		70 % Между 12 и 13 години включително		73 % Между 13 и 14 години включително		76 % Между 14 и 15 години включително		79 % Между 15 и 16 години включително		80 %.“
3. Член 126, параграф 5 от Закон 2960/2001 предвижда, че ако собственикът на частно употребявано превозно средство оспори размера на таксата за регистрация, изчислена на основата на определената в параграф 1, буква а) от този член изчислителна таблица за обезценяването, то облагаемата стойност се определя от комитет от експерти, действащ като комисия по жалбите, по такъв начин, че дължимата такса за регистрация да бъде равна на размера на остатъка от таксата, включен в стойността на превозно средство от същата марка, същия модел и със същата задвижваща система или поне на подобно или еднакво превозно средство, пуснато в обращение в Гърция през същата година, през която въпросното превозно средство за първи път е пуснато в обращение в друга държава — членка на Европейския съюз. Комисиите по жалбите, които преглеждат действителното състояние на превозните средства, са създадени в седалището на митническите териториални единици и са съставени от представител на митническата териториална единица, от представител на министерство на транспорта и съобщенията, както и от собственика на превозното средство или от негов пълномощник. За да може дадена комисия по жалбите да извърши експертиза на превозното средство, собственикът му трябва да внесе такса, чийто размер се определя на 300 EUR.
4. Наредба F.112/50 на държавния секретар на икономическите работи и на финансите от 27 януари 2004 година (FEK B’ 207) определя данните, които позволяват на предвидените в член 126, параграф 5 от Закон 2960/2001 комисии по жалбите да преценят действителното състояние на частните употребявани превозни средства. Член 2, букви б) и в) от наредбата гласи, че комисията по жалбите:
„б) анализира механичното състояние на превозното средство, като проверява каросерията, двигателя, акумулаторната батерия, електрическата система, състоянието на гумите и оценява тяхното съответно функциониране, докато що се отнася до външния вид на превозното средство, тя трябва да провери вида и състоянието на боята;
в) проверява общото състояние на превозното средство по отношение на използването и поддръжката му, качеството на вътрешната облицовка и по-общо на вътрешността на кабината, километража според брояча, състоянието на обезопасителните колани, както и качеството на инсталираните във въпросното превозно средство аксесоари, по-специално качеството на климатичната инсталация, радиото, компютъра, джантите от лека сплав, въздушните възглавници, оборудването против кражба, отварящия се покрив, автоматичните скорости, спирачните системи ABS, EBV, вида мощност на задвижването EDS, ASP, ESP и други аксесоари, които са съществени за определяне на търговската стойност на въпросното превозно средство.“
Досъдебна процедура
5. С Решение от 23 октомври 1997 г. по дело Комисия/Гърция (C‑375/95, Recueil, стр. I‑5981) Съдът е установил, че Република Гърция не е изпълнила задълженията си по член 95 от Договора за ЕО (понастоящем след изменението член 90 ЕО), тъй като във връзка с прилагането на специален данък върху потреблението и на еднократен допълнителен специален данък е определила облагаемата стойност на внесените употребявани автомобили, намалявайки цената на съответните нови автомобили с 5 % за година остаряване на въпросните превозни средства, като максималното намаление по принцип не може да надвишава 20 %.
6. За да се съобрази с въпросното съдебно решение, през 1999 г., 2001 г. и 2003 г. Република Гърция реформира системата си за облагане на засегнатите превозни средства, като заменя събирането на специален данък върху потреблението и на еднократен допълнителен специален данък със събиране на такса за регистрация, а така също преразглежда метода на изчисляване на облагаемата стойност на въпросните превозни средства. През 2003 г. се създават комисии по жалбите, за да разглеждат повдигнатите във връзка с прилагането на това законодателство спорове.
7. Въпреки това Комисията смята, че така както е изменено, гръцкото законодателство прилага изчислителна таблица, която се основава единствено на критерия за обезценяването на превозното средство (продължителността на използване към деня на облагане), който не отразява действителното обезценяване с необходимата точност, така че да се избегне всякакъв риск върху внесените употребявани превозни средства да бъде наложена такса, надвишаваща размера на остатъка от таксата, включен в стойността на вече регистрирани в Гърция подобни употребявани превозни средства. Комисията смята, че въпросната изчислителна таблица, която, макар и само в някои случаи, води до налагането на по-висока такса върху внесените превозни средства, противоречи на член 90 ЕО.
8. На 24 април 2004 г. е изпратено официално уведомително писмо от Комисията до Република Гърция, в което се критикува посоченото законодателство и което е последвано от допълнително официално уведомително писмо от 9 юли 2004 г., вземащо предвид създаването на комисиите по жалбите. След отговора на тази държава-членка, на 13 юли 2005 г. Комисията ѝ изпраща мотивирано становище. Тъй като не намира отговора на Република Гърция на това становище за задоволителен, Комисията решава да предяви настоящия иск.
По иска
Доводи на страните
9. Според Комисията Република Гърция не изпълнява задълженията си по член 90 ЕО, като при определяне на облагаемата стойност на внесените употребявани превозни средства прилага единствено критерия за обезценяване, основан на възрастта. Подобна система не изключвала, дори само в някои случаи, внесените стоки да бъдат облагани по-тежко от местните стоки.
10. Макар предвидената от гръцкото законодателство изчислителна таблица за обезценяване, така както е изменена през 2003 г., да се доближава повече до действителната стойност на употребяваните превозни средства, все пак не можело да се смята, че тя предлага необходимата степен на точност. Всъщност вземането предвид на обезценяване в размер на 7 % за превозните средства, чиято възраст е между 6 и 12 месеца, или в размер на 14 % за превозните средства, чиято възраст е една година, в почти всички случаи не представлявало реалистичен подход относно загубата в действителната стойност на превозното средство. Посочената изчислителна таблица трябвало да се основава на по-бързо обезценяване, което да обхваща всички превозни средства. От разглежданото законодателство обаче не следвало, че се вземат предвид други, различни от възрастта критерии като предложените от практиката на Съда.
11. Освен това гръцкото законодателство не съответствало на практиката на Съда, според която когато държава-членка прилага спрямо внесените от други държави-членки употребявани превозни средства система на облагане, в която действителното обезценяване на превозните средства се определя по общ и абстрактен начин въз основа на определени от националното право критерии, то член 90, първа алинея ЕО изисква тази система на облагане да бъде установена по начин, изключващ всяко дискриминационно действие, като се държи сметка за присъщите за дадена система разумни приближения.
12. От една страна, от съдебната практика следвало, че публичността на критериите, на които се основава предварително определеният метод на изчисляване на обезценяването на превозните средства, е необходима за да се разреши проблемът с липсата на прозрачност на разглежданата система на облагане. Гръцкото правителство обаче официално отказало да предостави на гръцкия съюз на търговците на едро и на вносителите на автомобили всякаква информация относно действащите облагаеми стойности. В това отношение не било достатъчно да се публикуват общите критерии, свързани с възрастта, а следвало също така да се направят публично достояние таблиците с фиксираните стойности, установени въз основа на посочените критерии. Всъщност липсата на публичност в това отношение водела до риска властите да определят произволно облагаемата стойност. Комисията смята освен това, че както за недвижимите имоти обективните стойности са определени по законодателен път, така би било уместно за превозните средства да се установи еквивалентна система. В това отношение Комисията изтъква публикуваните в списанията на автомобилните клубове цени, за да докаже възможността за съставяне на справочни таблици по отношение на стойността на употребяваните превозни средства.
13. Комисията добавя, че никога не е изисквала определяните от даден дистрибутор цени да бъдат съобщавани и че следователно напразно се изтъкват професионалната и административна тайна, които защитават продажните цени, както и теоретичната възможност частноправен субект да изисква съобщаването им от компетентните власти.
14. От друга страна, като се изказва благоприятно за създаването на комисиите по жалбите, Комисията изтъква на първо място, че доколкото основаният на таблица с единствен критерий метод на изчисляване на облагаемата стойност остане непроменен, процедурата пред комисиите няма да позволи да се запълнят празнотите в този метод на изчисляване и няма да допринесе за удовлетворяване на изискването, според което размерът на таксата не трябва да надвишава, дори само в някои случаи, размера на остатъка от таксата, включен в стойността на вече регистрирани в Гърция подобни превозни средства. Всъщност правото на обжалване пред комисиите по жалбите трябвало да бъде ограничено до случаите, в които е необходимо по изключение да се поправят второстепенни грешки по прилагането на правилно замислена система, а не да служи като заместник на система с недостатъци. На второ място, задължението за внасяне на такса в размер на 300 EUR можело да разубеди данъкоплатците да прибягват до процедурата по обжалване. По този начин поради липса на прозрачност на законодателната система, която определя размера на въпросната такса, и на таксата, която трябва да се внесе за започване на посочената процедура, последната на практика остава безрезултатна и безполезна, за което впрочем свидетелствал малкият брой подадени жалби.
15. Република Гърция оспорва, че системата, с която се облагат внесените употребявани превозни средства, представлява нарушение на член 90 ЕО.
16. На първо място, тази система на практика включвала по-голямата част от изискваните от съдебната практика критерии. Така при определяне на остаряването и следователно на обезценяването на превозното средство, възприето като критерий за определяне на облагаемата стойност на превозното средство, се държи сметка, от една страна, за изхабяването, дължащо се на обикновено използване или на друга причина, както и за броя на изминатите километри при превозните средства, чиято възраст е между шест и дванадесет месеца, а от друга страна — за вида на превозното средство, тъй като използваната като основа за изчисляване продажна цена на едро се определя чрез списъци с цени, предоставени на митническите власти от официалните дистрибутори на превозни средства и съставени съобразно работния обем на цилиндъра и модела.
17. Според Република Гърция позицията на Комисията се основава на изискването за множественост на критериите, без да се уточнява как те да се съчетаят подходящо, нито пък се държи сметка за факта, че няма законов критерий, който да съответства с абсолютна точност на действителното обезценяване на превозните средства. Освен това въпросното изискване би довело до прилагане на сложни системи за изчисляване, които могат да възпрепятстват вноса на употребявани превозни средства.
18. Република Гърция поддържа също така, че действащата система е благоприятствала вноса на употребявани превозни средства, увеличил се три пъти в периода между 2002 г. и 2005 г., което показвало, че тя представлява обективен и реалистичен подход спрямо амортизирането на въпросните превозни средства.
19. Що се отнася, на второ място, до твърдението за липса на публичност на критериите, въз основа на които се определя облагаемата стойност, Република Гърция изтъква най-напред, че фигуриращите в митническите документи данни са предмет на служебна тайна и съобщаването на трети лица на списъците с продажни цени на едро, представени от дистрибуторите на автомобили, противоречало на тази тайна, както и на търговската тайна. Освен това както критериите за обезценяването на частните употребявани превозни средства, така и данните, които позволяват на комисиите по жалбите да преценят тяхното действително състояние, били изцяло публикувани и достъпни за обществеността. Така преди освобождаването от митница на внесено превозно средство собственикът му можел да се обърне към министерството на финансите, за да се запознае с всички данни, които имат значение за определянето на облагаемата стойност на това превозно средство.
20. От друга страна, публикуваните в списанията цени на дребно били само указателни и следователно не можели да представляват надежден и достоверен източник. Въпреки това те можело да бъдат взети предвид от комисия по жалбите в хипотезата, когато собственик на превозно средство установи значително отклонение между тези цени и приетата при митническото освобождаване стойност.
21. Република Гърция оспорва уместността на предложението на Комисията за публикуване на таблици със справочни стойности, аналогични на фиксираните стойности за недвижимите имоти. Всъщност в последния случай въпросните стойности щели да отразяват не средна цена, определена от пазара, а законодателство, което се отнася до облагаеми стойности, съобразени с извършените от компетентните данъчни власти преценки. Освен това по този начин Комисията насърчавала тази държава-членка да направи публично достояние средната стойност на наложените от търговците на дребно пазарни цени, докато гръцката система се основава на пазарната цена на едро.
22. На трето място, относно възможността да се оспори пред комисиите по жалбите прилагането на предварително определения метод на изчисляване, Република Гърция отбелязва, че създаването на тези комисии, съчетано с прилагането на обективна таблица за изчисляване на обезценяването, има за цел да избегне във всички случаи налагането на такса за регистрация в нарушение на член 90 ЕО. По този начин гръцкото законодателство съответствало на съдебната практика, според която възможността за собственика на внесено превозно средство да оспори прилагането на фиксирана изчислителна таблица по отношение на неговото превозно средство, като докаже, че по този начин се стига до облагане, което е по-високо от остатъка от таксата, включен в стойността на вече регистрирани на национална територия подобни употребявани превозни средства, може да предотврати евентуално дискриминационно действие на система на облагане, основана на такава изчислителна таблица. Създаването на комисиите по жалбите отговаряло освен това на изискванията, формулирани от Комисията в предложението ѝ за директива относно таксите върху частните автомобили (СОМ(2005) 261 окончателен), и по-специално на предвидените в член 10, параграф 3 от предложението за директива изисквания по отношение на изчислителните таблици със стойности.
23. Най-накрая, що се отнася до наложената от публичните власти такса от 300 EUR в замяна на извършената от комисията по жалбите експертиза на превозното средство, то тя нямало да разубеди никой данъкоплатец да предяви жалба пред подобна комисия, за да защити претенциите си, с цел да се приеме по-голямо обезценяване на превозното му средство, ако действително имал причини да смята, че стойността на последното е била завишена от митническите власти. Малкият брой преписки пред комисиите по жалбите доказвал, че гръцкото законодателство позволява да се постигнат определените от практиката на Съда цели.
Съображения на Съда
24. В областта на облагането на внесените употребявани автомобили Съдът е постановил, че член 90 ЕО има за цел да гарантира пълен неутралитет на вътрешните данъци по отношение на конкуренцията между стоки, които вече са на националния пазар, и внесените стоки (вж. по-специално Решение от 29 април 2004 г. по дело Weigel, C‑387/01, Recueil, стр. I‑4981, точка 66, Решение от 5 октомври 2006 г. по дело Nádasdi и Németh, C‑290/05 и C‑333/05, Recueil, стр. I‑10115, точка 46, както и Решение от 18 януари 2007 г. по дело Brzeziński, C‑313/05, Recueil, стр. I‑513, точка 28).
25. От постоянната съдебна практика следва, че член 90, първа алинея ЕО е нарушен, когато данъкът, с който се облага внесената стока, и този, с който се облага подобната местна стока, се изчисляват по различен начин и съгласно различни правила, при което се стига, макар и само в определени случаи, до облагане на внесената стока с по-висок данък (вж. по-специално Решение по дело Комисия/Гърция, посочено по-горе, точка 20 и цитираната съдебна практика, Решение от 22 февруари 2001 г. по дело Gomes Valente, C‑393/98, Recueil, стр. I‑1327, точка 21, както и Решение от 19 септември 2002 г. по дело Tulliasiamies и Siilin, C‑101/00, Recueil, стр. I‑7487, точка 53).
26. Така Съдът е приел, че събирането от държава-членка на данък върху употребявани превозни средства с произход от друга държава-членка противоречи на член 90 ЕО, когато размерът на този данък, изчислен без да се взема предвид действителното обезценяване на превозното средство, надвишава размера на остатъка от данъка, включен в стойността на вече регистрираните на национална територия подобни употребявани превозни средства (Решение от 9 март 1995 г. по дело Nunes Tadeu, C‑345/93, Recueil, стр. I‑479, точка 20 и Решение по дело Gomes Valente, посочено по-горе, точка 23).
27. За прилагането на член 90 ЕО, и по-специално за сравнението между режима на облагане на внесените употребявани превозни средства и този на закупените на място употребявани превозни средства, които представляват подобни или конкурентни стоки, е необходимо да се вземат предвид не само данъчните ставки, но и данъчната основа и условията за събиране на разглеждания данък (вж. Решение от 22 март 1977 г. по дело Iannelli & Volpi, 74/76, Recueil, стр. 557, точка 21, Решение от 11 декември 1990 г. по дело Комисия/Дания, C‑47/88, Recueil, стр. I‑4509, точка 18 и Решение по дело Nunes Tadeu, посочено по-горе, точка 12).
28. По-специално държава-членка не може да събира данък върху внесените употребявани превозни средства, който се основава на стойност, по-висока от действителната стойност на превозното средство, като резултатът от това е по-тежко облагане за тези превозни средства в сравнение с облагането на достъпните на националния пазар подобни употребявани превозни средства (вж. в този смисъл Решение по дело Комисия/Дания, посочено по-горе, точка 22). Приетата от администрацията стойност на внесеното употребявано превозно средство като основа на облагане трябва точно да отразява стойността на вече регистрирано на национална територия подобно превозно средство (вж. също така Решение по дело Weigel, посочено по-горе, точка 71).
29. В това отношение Съдът е преценил, че отчитането на действителното обезценяване на превозните средства не трябва задължително да води до оценка или експертиза на всяко едно от тях. Всъщност за да избегне присъщата тежест на такава система, държава-членка може чрез фиксирани изчислителни таблици, определени със законова, подзаконова или административна разпоредба и изчислени на основата на критерии като възраст, километраж, общо състояние, начин на задвижване, марка или модел на превозното средство, да установи стойност на употребяваните превозни средства, която в голяма част от случаите би била много близка до тяхната действителна стойност (Решение по дело Gomes Valente, посочено по-горе, точка 24 и Решение по дело Weigel, посочено по-горе, точка 73).
30. Подобни изчислителни таблици трябва във всеки случай да отчитат, че обикновено годишното намаление на стойността на автомобилите е значително по-високо от 5 % и че това обезценяване не е линейно, по-специално през първите години, когато се проявява много по-силно, отколкото в следващите. Освен това обезценяването на превозно средство започва от закупуването му или от влизането му в употреба (вж. в този смисъл Решение по дело Комисия/Гърция, посочено по-горе, точка 22, както и Решение по дело Tulliasiamies и Siilin, посочено по-горе, точка 78).
31. От постоянната съдебна практика следва, че за да бъде съвместима с член 90 ЕО, система, с която се облагат внесените употребявани превозни средства и която взема предвид действителното обезценяване на превозните средства въз основа на общи критерии, трябва още да действа така, че да изключва всякакво дискриминационно действие, имайки предвид присъщите за всяка система от този вид разумни приближения (Решение по дело Gomes Valente, посочено по-горе, точка 26; в този смисъл вж. и Решение по дело Комисия/Гърция, посочено по-горе, точка 29 и Решение по дело Brzeziński, посочено по-горе, точка 40).
32. В конкретния случай следва най-напред да се отбележи, че гръцката система за събиране на такса за регистрацията на внесените превозни средства се основава на продажната цена на едро на превозното средство, съответстваща на разглежданото превозно средство към момента на пускането му в обращение на международния пазар. За да се отчете изхабяването, дължащо се на обикновено използване или на каквато и да било друга причина, тази цена се намалява чрез прилагане на процент на обезценяване, който е различен според възрастта на превозното средство. Километражът се взема предвид само що се отнася до превозните средства, чиято възраст е между шест и дванадесет месеца, така че само за изминалите повече от 6 000 km се прилага обезценяване в размер на 7 %.
33. Що се отнася, на първо място, до основата за изчисляване на облагаемата стойност, необходимо е да се има предвид, че ако властите на държава-членка могат, както твърди Комисията, да се позоват на справочник за цените, в който са посочени средните цени на употребяваните превозни средства на националния пазар, или на списък със средните текущи цени, използвани като справка в сектора (Решение по дело Gomes Valente, посочено по-горе, точка 25 и Решение по дело Weigel, посочено по-горе, точка 74), Република Гърция не може да бъде упрекната, че се основава на съответстващата продажната цена на едро на превозното средство към момента на пускане в обращение на международния пазар на внесеното превозно средство.
34. Съдът всъщност е отсъдил при преценката на съответствието на национална правна уредба с член 90 ЕО, че при определяне на облагаемата стойност на внесено употребявано превозно средство тя може да се основава на стойността на ново превозно средство, доколкото превозното средство, което служи като справка при изчисляването на дължимия данък, е подобно превозно средство, а това налага да се вземат предвид моделът, видът и други характеристики, като начина на задвижване или оборудването (вж. в този смисъл Решение по дело Tulliasiamies и Siilin, посочено по-горе, точки 73—76).
35. Установено е, че цените на едро на автомобилите се определят от автомобилните конструктори и се съдържат в официалните каталози, които те издават. Република Гърция е уточнила в хода на съдебното заседание, без да бъде опровергана от Комисията, че тези цени отчитат работния обем н а цилиндъра, както и модела на въпросното превозно средство, и включват някои технически характеристики като начина на задвижване, мощността на двигателя, броя цилиндри и броя врати на превозното средство.
36. Що се отнася, на второ място, до таблицата за изчисляване на обезценяването, както беше изложено в точка 30 от настоящото решение, обезценяването на превозно средство започва от закупуването му или от влизането му в употреба. Впрочем Съдът е отсъдил, че събирането на такса за регистрация на внесени употребявани превозни средства, чиято основа е най-малко 90 % от стойността на нов автомобил, представлява по принцип явен допълнителен данък върху тези превозни средства по отношение на остатъка от стойността на таксата за регистрация на предварително регистрираните употребявани превозни средства, закупени на националния пазар, независимо от тяхната възраст или състояние на използване (вж. в този смисъл Решение по дело Комисия/Дания, посочено по-горе, точка 20).
37. Както беше напомнено в точка 29 от настоящото решение, Съдът, без да ги посочи изчерпателно или окончателно, е споменал обективните критерии, които служат за основа при фиксирана изчислителна таблица. Така той е имал предвид възрастта на превозното средство, но и километража му, общото му състояние, начина на задвижване и неговата марка или модел.
38. В конкретния случай е безспорно, че гръцкото законодателство предвижда обезценяването да настъпи едва след период от шест месеца, и то ако превозното средство е изминало повече от 6 000 km. От това следва, от една страна, че Република Гърция прилага спрямо внесените от друга държава-членка употребявани превозни средства система на облагане, според която дължимата такса е равна на таксата, предвидена за подобно ново превозно средство през първите шест месеца, считано от първото пускане в обращение на посочените автомобили, независимо от изминатите километри. Същото важи за внесените употребявани автомобили, чиято възраст е от шест до дванадесет месеца и които са изминали по-малко от 6 000 km.
39. От друга страна, ако може да се приеме, че продажната цена на едро, която служи за основа при оценката на внесените употребявани автомобили, отчита вида на превозното средство, тоест работния обем на цилиндъра, модела и други технически характеристики като начина на задвижване, се налага изводът, че таблицата за изчисляване на обезценяването, която впоследствие се прилага за определяне на облагаемата стойност, се основава само на критерия за възраст на превозното средство. Всъщност споменаването на условието превозното средство да е изминало 6 000 km при възраст между шест и дванадесет месеца само по себе си не дава основание да се смята, че тази изчислителна таблица взема предвид километража на превозното средство, най-вече защото става въпрос за праг на използване, под който не се приема никакво обезценяване, ако възрастта на превозното средство е под една година.
40. Така по-специално при интензивно използване на превозното средство през първите години на движение изхабяването и следователно обезценяването са много по-значителни, отколкото ако това превозно средство е било предмет на така нареченото „обикновено“ използване. Тъй като обаче разглежданият закон не взема предвид километража при изчисляването на обезценяването на посоченото превозно средство, спрямо последното ще се приложи процентът на обезценяване, съответстващ на възрастта му. В този случай стойността на разглежданото превозно средство, която представлява основата на таксата за регистрация, ще бъде очевидно прекомерна, което ще доведе до събиране на такса, чийто размер, изчислен без да се вземе предвид действителното обезценяване на превозното средство, ще надвиши размера на остатъка от таксата, включен в стойността на подобни вече регистрирани на национална територия употребявани превозни средства.
41. Противно на поддържаното от Република Гърция, за да се избегне система на облагане, противоречаща на член 90 ЕО, не е достатъчно при такива случаи на интензивно използване на превозно средство собственикът му да има възможност да оспори прилагането на фиксирана изчислителна таблица.
42. Всъщност както следва от точка 29 от настоящото решение, макар държава-членка да може да избегне тежестта на система за оценка, основана на експертиза на всяко превозно средство, като прибегне до фиксирана изчислителна таблица, тази изчислителна таблица трябва да позволява да се определи стойност на употребяваните превозни средства, която по правило да бъде много близка до тяхната действителна стойност.
43. От предходното следва обаче, че като не отчита километража, приетата от разглежданото законодателство изчислителна таблица по правило не води до разумно приближаване до действителната стойност на внесените употребявани превозни средства.
44. В това отношение изтъкнатият от Република Гърция довод, според който увеличеният брой внесени частни употребявани превозни средства доказва липсата на възпиращо действие на разглежданото законодателство върху вноса, не може да бъде приет. Всъщност това увеличение не доказва, че разглежданата система на облагане позволява в съответствие с посочената в член 29 от настоящото решение съдебна практика да се определи стойност на употребяваните превозни средства, която по правило да бъде много близка до действителната им стойност.
45. От друга страна, независимо от хипотезата на превозни средства, предмет на интензивно използване през първите години на движение, Комисията изтъква, че начинът, по който са уредени някои аспекти на гръцката система на облагане, не гарантира липсата на всякакво дискриминационно действие.
46. В това отношение от една страна съвместимостта на такъв режим с член 90 ЕО предполага критериите, на които се основава предварително определеният метод на изчисляване на обезценяването на превозните средства, да бъдат публично достояние (Решение по дело Tulliasiamies и Siilin, посочено по-горе, точка 87).
47. В конкретния случай следва да се отбележи, че критериите за обезценяване на частните употребявани превозни средства са споменати в член 126, параграф 1 от Закон 2960/2001 и че данните, които позволяват на комисиите по жалбите да преценят действителното състояние на предоставените им превозни средства, са включени в член 2 от Наредба F.112/50 на държавния секретар на икономическите работи и на финансите от 27 януари 2004 г.
48. Освен това макар, както изтъква Република Гърция, съобщаването на трети лица на продажните цени на едро, представени на митническите власти от дистрибуторите на автомобили, да противоречи на служебната и на търговската тайна, то от отговорите на въпросите, поставени от Съда в хода на съдебното заседание, следва, че в съответствие с член 5, параграф 2 от Закон 2960/1999 за установяване на административнопроцесуалния кодекс, всяко лице с правен интерес може по свое искане да се запознае с конкретните документи, запазени от публичните служби и отнасящи се до преписка, която го засяга и която е висяща пред тези служби или е била разгледана от тях. Така дадено лице може да се обърне към компетентните власти, за да получи продажната цена на едро, която ще послужи за основа при определянето на стойността на въпросното превозно средство.
49. При положение че продажната цена на едро трябва да се счита за публично достояние, доводът на Комисията, целящ замяната ѝ с публикуваните в списанията на автомобилните клубове цени, не може да бъде приет. В това отношение, както отбелязва Република Гърция, без да бъде опровергана от Комисията, в случай че данъкоплатец, който установи съществена разлика между указателните продажни цени на дребно, публикувани в пресата, и стойността, приета при освобождаване на превозното средство от митниците, сезира комисия по жалбите, публикуваните в пресата цени ще бъдат взети предвид, така че в съответствие с гръцките законодателни разпоредби дължимата такса за регистрация да не бъде по-висока от размера на остатъка от таксата, включен в стойността на вече регистрираните на гръцка територия подобни превозни средства.
50. От друга страна, съответствието с член 90 ЕО на система за облагане на внесени употребявани превозни средства, която взема предвид действителното обезценяване на превозните средства на основата на общи критерии, предполага собственикът на такова превозно средство да има възможност да оспори прилагането на такъв предварително определен метод на изчисляване спрямо превозното средство, за да докаже, че така се стига до облагане, по-високо от размера на остатъка от таксата, включен в стойността на вече регистрираните на национална територия подобни употребявани превозни средства (Решение по дело Tulliasiamies и Siilin, посочено по-горе, точка 88).
51. Следва да се отбележи, че като създава комисиите по жалбите, гръцкият законодател е имал намерение да се съобрази с практиката на Съда.
52. Въпреки това според Комисията процедурата по обжалване не предоставя на практика възможност да се оспори прилагането на предварително определения метод на изчисляване, доколкото данъкоплатецът трябва да внесе такса в размер на 300 EUR — сума, която с оглед на дължимата такса може да препятства възможността за сезиране на комисия по жалбите.
53. Следва да се отбележи, че такава такса може да възпре собственика на превозното средство да сезира комисия по жалбите само ако представлява значителна част от размера на оспорената такса за регистрация.
54. В това отношение Република Гърция посочва в хода на съдебното заседание, че ставката на таксата за регистрация варира според работния обем на цилиндъра на въпросното превозно средство. Така таксата за регистрация е равна на 20 % от облагаемата основа за превозно средство с работен обем на цилиндъра 1 000—1 600 cm 3, на 30 % за превозно средство с работен обем на цилиндъра 1 601—1 800 cm 3, на 40 % за превозно средство с работен обем на цилиндъра 1 800—2 000 cm 3 и на 50 % за превозно средство с работен обем на цилиндъра повече от 2 000 cm 3 .
55. Освен това Република Гърция посочва, без да бъде опровергана от Комисията, че по-голяма част от вноса на употребявани превозни средства е на автомобили с големи работни обеми на цилиндъра (2 000 cm 3
и повече), чиято стойност е доста висока, и следователно за които размерът на таксата за регистрация е относително висок.
56. При тези обстоятелства изглежда, че размерът на въпросната такса не е значим спрямо този на оспорената такса за регистрация.
57. Освен това, както посочва Република Гърция в хода на съдебното заседание, без да бъде опровергана от Комисията, размерът на разглежданата такса общо взето е равен, даже често по-малък от цената на частна техническа експертиза.
58. Ето защо следва да се приеме, че Комисията не е доказала, че посочената такса може да възпре собственика да сезира комисия по жалбите, за да се увери, че таксата, приложена спрямо превозното му средство съгласно предвидената в гръцкото законодателство изчислителна таблица, не е по-висока от размера на остатъка от таксата, включен в стойността на вече регистрирано в Гърция подобно употребявано превозно средство.
59. При тези обстоятелства твърдението за нарушение на задълженията на Република Гърция по член 90 ЕО е доказано, доколкото системата за изчисляване на таксата за регистрация на внесените в тази държава-членка употребявани превозни средства се основава единствено на критерия за обезценяване, основан на възрастта на тези превозни средства — което не е гаранция, че стойността на посочените превозни средства се определя в размер, който по правило е много близък до действителната им стойност. Следователно този метод на облагане не изключва в някои случаи върху внесените употребявани превозни средства да се наложи такса, чийто размер е по-висок от остатъка от таксата, включен в стойността на вече регистрирани на гръцка територия подобни употребявани превозни средства.
60. За сметка на това неизпълнението на задълженията не е доказано по отношение на структурата на системата на облагане, която се изисква, когато тази система предвижда предварително определен метод на изчисляване на размера на таксата, а именно публичното достояние на критериите за изчисляване на таксата и възможност да се оспори прилагането на предварително определения метод на изчисляване, за да се избегне всяко дискриминационно действие.
61. Предвид всички изложени по-горе съображения, следва да се заключи, че като при определяне на облагаемата стойност на употребяваните превозни средства, внесени от друга държава-членка на гръцка територия, с цел установяване на таксата за регистрация прилага единствено критерия за обезценяването, основан на възрастта на тези превозни средства, и като приема намаление на стойността в размер на 7 % за превозните средства, чиято възраст е между шест и дванадесет месеца, или в размер на 14 % за превозните средства, чиято възраст е една година — което не е гаранция, че дължимата такса няма да надвиши, дори само в някои случаи, размера на остатъка от таксата, включен в стойността на вече регистрирани на национална територия подобни употребявани превозни средства — Република Гърция не е изпълнила задълженията си по член 90 ЕО.
62. Искът следва да се отхвърли в останалата му част.
По съдебните разноски
63. Съгласно член 69, параграф 2, първа алинея от Процедурния правилник загубилата делото страна се осъжда да заплати съдебните разноски, ако е направено такова искане. Съгласно параграф 3, първа алинея от посочения член Съдът може да разпредели съдебните разноски или да реши вс яка страна да понесе направените от нея съдебни разноски, ако всяка от страните е загубила по едно или няколко от предявените основания.
64. След като в конкретния случай Комисията и Република Гърция са загубили по няколко от предявените в исканията им основания, следва да понесат направените от тях съдебни разноски.
Диспозитив
По изложените съображения Съдът (четвърти състав) реши:
1) Като при определяне на облагаемата стойност на употребяваните превозни средства, внесени от друга държава-членка на гръцка територия, с цел установяване на таксата за регистрация прилага единствено критерия за обезценяването, основан на възрастта на тези превозни средства, и като приема намаление на стойността в размер на 7 % за превозните средства, чиято възраст е между шест и дванадесет месеца, или в размер на 14 % за превозните средства, чиято възраст е една година — което не е гаранция, че дължимата такса няма да надвиши, дори само в някои случаи, размера на остатъка от таксата, включен в стойността на вече регистрирани на национална територия подобни употребявани превозни средства — Република Гърция не е изпълнила задълженията си по член 90 ЕО.
2) Отхвърля иска в останалата му част.
3) Република Гърция и Комисията на Европейските общности понасят направените от тях съдебни разноски.