62024CJ0203
UNIONIN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (kuudes jaosto)
4 päivänä syyskuuta 2025 (
*1
)
Ennakkoratkaisupyyntö – Sosiaaliturva – Siirtotyöläiset – Sovellettava lainsäädäntö – Asetus (EU) N:o 883/2004 – 13 artiklan 1 kohta – Asetus (EU) N:o 987/2009 – 14 artiklan 8 ja 10 kohta – Työntekijä, joka tavallisesti tekee palkkatyötä useissa jäsenvaltioissa – Alle 25:tä prosenttia toiminnasta harjoitetaan asuinjäsenvaltiossa – Toiminnan huomattavan osan käsite – Työaikaan ja/tai palkkaan liittyvät liittymäperusteet – Muiden olosuhteiden huomioon ottaminen – Arviointijakson pituus – Toimivaltaisten laitosten harkintavalta
Asiassa C‑203/24 [Hakamp] (
i
),
jossa on kyse SEUT 267 artiklaan perustuvasta ennakkoratkaisupyynnöstä, jonka Hoge Raad der Nederlanden (Alankomaiden ylin yleinen tuomioistuin) on esittänyt 15.3.2024 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut unionin tuomioistuimeen 15.3.2024, saadakseen ennakkoratkaisun asiassa
KN
vastaan
Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank,
UNIONIN TUOMIOISTUIN (kuudes jaosto),
toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja A. Kumin, ensimmäisen jaoston puheenjohtaja F. Biltgen (esittelevä tuomari) ja tuomari I. Ziemele,
julkisasiamies: A. Rantos,
kirjaaja: A. Calot Escobar,
ottaen huomioon kirjallisessa käsittelyssä esitetyn,
ottaen huomioon huomautukset, jotka sille ovat esittäneet:
KN, edustajanaan M. J. van Dam, advocaat,
Alankomaiden hallitus, asiamiehinään M. K. Bulterman ja M. H. S. Gijzen,
Tšekin hallitus, asiamiehinään J. Benešová, M. Smolek ja J. Vláčil,
Ranskan hallitus, asiamiehinään R. Bénard ja M. Guiresse,
Liechtensteinin ruhtinaskunta, asiamiehinään A. Entner-Koch ja R. Schobel,
Euroopan komissio, asiamiehinään B.-R. Killmann ja F. van Schaik,
päätettyään julkisasiamiestä kuultuaan ratkaista asian ilman ratkaisuehdotusta,
on antanut seuraavan
tuomion
1
Ennakkoratkaisupyyntö koskee sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta 29.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 883/2004 (EUVL 2004, L 166, s. 1), sellaisena kuin se on muutettuna 22.5.2012 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 465/2012 (EUVL 2012, L 149, s. 4) (jäljempänä asetus N:o 883/2004), 13 artiklan 1 kohdan tulkintaa sekä sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta annetun asetuksen (EY) N:o 883/2004 täytäntöönpanomenettelystä 16.9.2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 987/2009 (EUVL 2009, L 284, s. 1), sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 465/2012 (jäljempänä asetus N:o 987/2009), 14 artiklan 8 kohdan tulkintaa.
2
Tämä pyyntö on esitetty asiassa, jossa asianosaisina ovat palkkatyöntekijä KN ja Raad van Bestuur van de Sociale Verzekeringsbank (sosiaalivakuutuslaitoksen hallitus, Alankomaat) (jäljempänä SVB) ja joka koskee työntekijään sosiaaliturva-alalla sovellettavan lainsäädännön väliaikaista määrittämistä.
Asiaa koskevat oikeussäännöt
Unionin oikeus
Asetus N:o 883/2004
3
Asetuksen N:o 883/2004 johdanto-osan 1, 3 ja 45 perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
”1)
Kansallisten sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamissäännöt koskevat henkilöiden vapaata liikkuvuutta, ja niillä pitäisi myötävaikuttaa heidän elintasonsa ja työntekonsa edellytysten parantumiseen.
– –
3)
Sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä 14 päivänä kesäkuuta 1971 annettua neuvoston asetusta (ETY) N:o 1408/71 on useaan otteeseen muutettu ja ajantasaistettu, jotta otettaisiin huomioon paitsi kehitys yhteisön tasolla, kuten yhteisöjen tuomioistuimen tuomiot, myös kansallisen tason lainsäädäntömuutokset. Kyseiset tekijät ovat osaltaan tehneet yhteisön yhteensovittamissäännöistä monimutkaisia ja pitkiä. Sen vuoksi on keskeisen tärkeää korvata kyseiset säännöt ja samalla uudistaa ja yksinkertaistaa niitä, jotta saavutettaisiin henkilöiden vapaan liikkuvuuden tavoite.
– –
45)
Suunnitellun toiminnan tavoitetta eli yhteensovittamistoimenpiteitä sen takaamiseksi, että henkilöiden oikeutta vapaaseen liikkuvuuteen voidaan tosiasiallisesti käyttää, ei voida riittävällä tavalla saavuttaa jäsenvaltioiden toimin, vaan se voidaan kyseisen toimen laajuuden ja vaikutusten vuoksi saavuttaa paremmin yhteisön tasolla – –”
4
Kyseisen asetuksen 11 artiklassa säädetään seuraavaa:
”1.   Henkilöt, joihin tätä asetusta sovelletaan, ovat vain yhden jäsenvaltion lainsäädännön alaisia. Kyseinen lainsäädäntö määritetään tämän osaston mukaisesti.
– – ”
5
Mainitun asetuksen 13 artiklan, jonka otsikko on ”Työskentely kahdessa tai useammassa jäsenvaltiossa”, 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Palkkatyötä tavallisesti kahdessa tai useammassa jäsenvaltiossa tekevä henkilö on
a)
asuinjäsenvaltionsa lainsäädännön alainen, jos hän harjoittaa huomattavaa osaa toiminnastaan tässä jäsenvaltiossa, tai
b)
jos hän ei harjoita huomattavaa osaa toiminnastaan asuinjäsenvaltiossaan:
i)
sen jäsenvaltion lainsäädännön alainen, jossa yrityksen tai työnantajan kotipaikka tai liiketoimintapaikka sijaitsee, jos henkilö on yhden yrityksen tai työnantajan palveluksessa – –
– –”
Asetus N:o 987/2009
6
Asetuksen N:o 987/2009 johdanto-osan ensimmäisessä perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
”Asetuksella [N:o 883/2004] nykyaikaistetaan jäsenvaltioiden sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamista koskevia sääntöjä täsmentämällä niiden täytäntöönpanon vaatimat toimenpiteet ja menettelyt ja yksinkertaistamalla niitä kaikkien asiaan liittyvien tahojen eduksi. Asetukselle olisi vahvistettava täytäntöönpanosäännöt.”
7
Kyseisen asetuksen 14 artiklan, jonka otsikko on ”[Asetuksen N:o 883/2004] 12 ja 13 artiklan yksityiskohdat”, 8 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Sovellettaessa [asetuksen N:o 883/2004] 13 artiklan 1 ja 2 kohtaa ’huomattava osa palkkatyötä tekevän ja itsenäisen ammatinharjoittajan toiminnasta’ jossakin jäsenvaltiossa tarkoittaa, että määrällisesti huomattava osa palkkatyötä tekevän tai itsenäisen ammatinharjoittajan kaikesta toiminnasta tapahtuu siellä, vaikka kyseessä ei välttämättä ole suurin osa toiminnasta.
Määritettäessä, harjoitetaanko huomattavaa osaa toiminnasta tietyssä jäsenvaltiossa, otetaan huomioon seuraavat viitteelliset perusteet:
a)
palkkatyön osalta: työaika ja/tai palkka; sekä
b)
itsenäisen ammatinharjoittamisen osalta: liikevaihto, työaika, suoritettujen palvelujen lukumäärä ja/tai tulo.
Jos edellä mainituista perusteista täyttyy kokonaisarvioinnissa 25:tä prosenttia pienempi osuus, se on osoituksena siitä, että huomattavaa osaa toiminnasta ei harjoiteta kyseisessä jäsenvaltiossa.”
8
Mainitun asetuksen 14 artiklan 10 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Määritettäessä sovellettavaa lainsäädäntöä 8 ja 9 kohdan perusteella asianomaisten laitosten on otettava huomioon tilanne, jonka arvioidaan vallitsevan seuraavien 12 kalenterikuukauden aikana.”
9
Saman asetuksen 16 artiklan, jonka otsikko on ”[asetuksen N:o 883/2004] 13 artiklan soveltamista koskeva menettely”, 1–2 kohdassa säädetään seuraavaa:
”1.   Toimintaa kahdessa tai useammassa jäsenvaltiossa harjoittavan henkilön on ilmoitettava tästä asuinjäsenvaltionsa toimivaltaisen viranomaisen nimeämälle laitokselle.
2.   Henkilön asuinpaikan nimetyn laitoksen on viipymättä määritettävä asianomaiseen henkilöön sovellettava lainsäädäntö ottaen huomioon [asetuksen N:o 883/2004] 13 artiklan sekä [asetuksen N:o 987/2009] 14 artiklan. Määrittäminen on aluksi väliaikaista. Laitoksen on ilmoitettava väliaikaisesta määrittämisestään kunkin sellaisen jäsenvaltion nimetyille laitoksille, jossa toimintaa harjoitetaan.”
Euroopan talousalueen (ETA) sekakomitean päätökset
10
Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen (EYVL 1994, L 1, s. 3) liite VI (Sosiaaliturva) sisältää ETA:n sekakomitean 1.7.2011 antaman päätöksen N:o 76/2011 ETA-sopimuksen liitteen VI (Sosiaaliturva) ja pöytäkirjan 37 muuttamisesta (EUVL 2011, L 262, s. 33), joka tuli voimaan 1.6.2012, nojalla ”säädöksinä, joihin siinä viitataan”, asetukset N:o 883/2004 ja N:o 987/2009. Näitä asetuksia on sovellettu Liechtensteinissa 1.6.2012 alkaen.
Pääasia ja ennakkoratkaisukysymykset
11
KN asui vuonna 2016 Alankomaissa. Hän työskenteli 4.2.–31.12.2016 (jäljempänä riidanalainen ajanjakso) laivurina Alankomaissa rekisteröidyllä sisävesialuksella (jäljempänä alus), jonka omistaja ja toiminnanharjoittaja oli Alankomaihin rekisteröity ja sinne sijoittautunut meriliikennettä harjoittava yhtiö. KN työskenteli Belgiassa, Saksassa ja Alankomaissa. Aluksen laivapäiväkirjan mukaan se purjehti vuonna 2016 noin 22 prosenttia kokonaispurjehdusajastaan Alankomaissa. Riidanalaisena ajanjaksona KN oli Liechtensteiniin sijoittautuneen työnantajan henkilöstöluettelossa.
12
Kyseisestä laivapäiväkirjasta ilmenee myös, että alus oli jo purjehtinut Alankomaissa vuonna 2013 22 prosenttia ja vuonna 2014 24 prosenttia kokonaispurjehdusajastaan. Tänä aikana KN ei kuitenkaan työskennellyt Liechtensteiniin sijoittautuneen työnantajan palveluksessa eikä aluksella.
13
Liechtensteinin ruhtinaskunnan toimivaltainen laitos pyysi 25.7.2017 päivätyllä kirjeellä asetuksen N:o 987/2009 6 artiklan perusteella SVB:tä määrittämään väliaikaisesti lainsäädännön, jota sovelletaan KN:ään riidanalaisella ajanjaksolla.
14
SVB katsoi 8.11.2019 tekemässään päätöksessä, että Alankomaiden lainsäädäntö on riidanalaisella ajanjaksolla sovellettava lainsäädäntö, ja antoi todistuksen Alankomaiden sosiaaliturvajärjestelmän soveltamisesta (A1-todistus) kyseisellä ajanjaksolla.
15
KN teki oikaisuvaatimuksen, jonka SVB hylkäsi 6.3.2020 tekemällään päätöksellä sillä perusteella, että KN oli tehnyt riidanalaisella ajanjaksolla huomattavan osan palkkatyöstään Alankomaissa. Tähän johtopäätökseen päätyessään SVB otti huomioon paitsi aluksen, jolla KN työskenteli, laivapäiväkirjasta ilmenevän purjehdusajan, myös sen, että hän asui Alankomaissa, alus oli rekisteröity siellä ja sen omistaja ja toiminnanharjoittaja olivat sijoittautuneet sinne.
16
Kun KN:n kanne SVB:n päätöksestä hylättiin Rechtbank Midden-Nederlandissa (Keski-Alankomaiden alioikeus, Alankomaat), hän valitti Centrale Raad van Beroepiin (sosiaaliturva- ja virkamiesasioiden ylioikeus, Alankomaat) ja esitti asiakirjoja, joista ilmenee, että hänen työaikansa Alankomaissa rajoittui 18,5 prosenttiin hänen kokonaistyöajastaan riidanalaisella ajanjaksolla.
17
Centrale Raad van Beroep hylkäsi valituksen 19.5.2022 antamallaan tuomiolla ja totesi, että Alankomaiden sosiaaliturvalainsäädäntöä voidaan soveltaa riidanalaisella ajanjaksolla. Centrale Raad van Beroepin mukaan työntekijän, joka tekee alle 25 prosenttia palkkatyöstään asuinjäsenvaltiossaan, voidaan kuitenkin katsoa harjoittavan huomattavaa osaa toiminnastaan tässä valtiossa, jos tästä on riittävästi muita osoituksia.
18
Centrale Raad van Beroep totesi, että SVB on osoittanut riittävällä tavalla, että KN on tehnyt huomattavan osan palkkatyöstään asuinjäsenvaltiossaan, ja otti tältä osin huomioon, että alus, jolla hän työskenteli, on purjehtinut Alankomaissa myös vuonna 2013 22 prosenttia ja vuonna 2014 24 prosenttia kokonaispurjehdusajastaan, KN asui Alankomaissa, alus oli rekisteröity siellä ja sekä aluksen omistaja että toiminnanharjoittaja olivat sijoittautuneet sinne.
19
KN teki Centrale Raad van Beroepin tuomiosta kassaatiovalituksen Hoge Raad der Nederlandeniin (Alankomaiden ylin yleinen tuomioistuin), joka on ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin. Hän väittää, että Centrale Raad van Beroep on soveltanut virheellisesti asetuksen N:o 883/2004 13 artiklaa ja asetuksen N:o 987/2009 14 artiklan 8 kohtaa, kun se on ottanut huomioon olosuhteet, joilla ei ole merkitystä arvioitaessa paikkaa, jossa hän on tehnyt huomattavan osan palkkatyöstään. KN:n mukaan Centrale Raad van Beroep jätti lisäksi virheellisesti ottamatta huomioon sen, että työnantaja on sijoittautunut Liechtensteiniin ja että alukseen nouseminen ja siltä poistuminen tapahtuivat Belgiassa eivätkä Alankomaissa.
20
Tässä yhteydessä ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin esittää useita kysymyksiä.
21
Kyseinen tuomioistuin pyrkii ensinnäkin selvittämään, mitkä olosuhteet voivat olla merkityksellisiä, jotta voidaan katsoa, että työntekijät, jotka työskentelevät alle 25 prosenttia työajastaan asuinjäsenvaltiossaan, kuitenkin tekevät siellä huomattavan osan palkkatyöstään.
22
Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen mukaan ilmaisujen ”mede” (”myös”) ja ”indicatieve criteria” (”viitteelliset perusteet”) sekä substantiivin ”indicatie” (”osoitus”) käytöstä asetuksen N:o 987/2009 14 artiklan 8 kohdan hollanninkielisessä toisinnossa seuraa kiistattomasti, että jos työaika ja/tai palkka asuinjäsenvaltiossa muodostaa vähemmän kuin 25 prosenttia työntekijän eri jäsenvaltioissa harjoittamaan koko toimintaan sisältyvistä tekijöistä, on mahdollista ottaa huomioon muut olosuhteet osana työntekijän tilanteen kokonaisarviointia.
23
Asetuksen N:o 987/2009 14 artiklan 8 kohdassa ei kyseisen tuomioistuimen mukaan mainita, mitä nämä muut merkitykselliset olosuhteet voisivat olla, ja on myös vaikeaa määrittää, mikä merkitys olisi annettava kyseisen 8 kohdan viimeiselle alakohdalle, jonka mukaan 25:tä prosenttia pienempi osuus kyseisessä kohdassa mainituista liittymäperusteista on osoituksena siitä, että huomattavaa osaa toiminnasta ei harjoiteta asuinjäsenvaltiossa.
24
Asetuksen N:o 883/2004 13 artiklan 1 kohdan a alakohdan sanamuodon perusteella voidaan todeta, että käsitteen ”huomattava osa” täytyy liittyä kyseisen henkilön palkkatyöhön. Asetuksen N:o 987/2009 14 artiklan 8 kohdassa selvennetään, että on oltava kyse määrällisesti huomattavasta toiminnan osasta. Näin ollen ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin on taipuvainen päättelemään, että muiden olosuhteiden on liityttävä suoraan toiminnan harjoittamiseen, niiden on osoitettava, missä toimintaa harjoitetaan, ja niistä on voitava johtaa – siltä osin, mikä merkitys voidaan antaa asuinjäsenvaltiossa harjoitetulle toiminnalle asianomaisen henkilön kaikkeen toimintaan nähden – määrää koskevia päätelmiä.
25
Toiseksi ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen mukaan huomioon otettavien eri olosuhteiden ulkopuolelle on suljettava aluksen rekisteröintipaikka, aluksen omistajan ja toiminnanharjoittajan sijoittautumispaikka ja paikka, jossa työntekijä nousee alukseen ja/tai poistuu aluksesta, sekä tiedot purjehtimisen ajasta tai paikasta niinä vuosina, joina työntekijä ei ollut liechtensteinilaisen työnantajansa palveluksessa. Lisäksi ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen mukaan työntekijän kotipaikkaa ei voida pitää merkityksellisenä osoituksena, koska asetuksen N:o 883/2004 13 artiklan 1 kohta koskee nimenomaan tilannetta, jossa työntekijä harjoittaa osaa toiminnastaan asuinjäsenvaltiossaan. Myöskään työnantajan sijoittautumispaikalla ei ole yhteyttä toiminnan harjoittamiseen kyseisessä valtiossa.
26
Kolmanneksi ajanjaksosta, joka on otettava huomioon arvioitaessa, harjoittaako palkkatyöntekijä huomattavaa osaa toiminnastaan asuinjäsenvaltiossaan, ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pohtii, onko toiminta rajattava A1-todistuksessa tarkoitettuun ajanjaksoon vai voiko ajanjakso mahdollisesti olla pidempi, jotta se vastaa yhtä kalenterivuotta. Asetuksen N:o 987/2009 14 artiklan 10 kohdassa säädetään sellaisen tulevaisuuden tilanteen huomioon ottamisesta, jonka arvioidaan vallitsevan seuraavien 12 kalenterikuukauden aikana, kuitenkaan täsmentämättä, mistä hetkestä alkaen tämä määräaika lasketaan, eli päivä päivältä vai tietyn ajanjakson päättymisestä.
27
Asetus N:o 987/2009 ei sisällä säännöstä kyseistä ajanjaksoa edeltävän ajanjakson huomioon ottamisesta. Sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamista käsittelevän hallintotoimikunnan laatiman ja hyväksymän ja joulukuussa 2013 julkaistun Euroopan unionissa (EU), Euroopan talousalueella (ETA) ja Sveitsissä sovellettavaa lainsäädäntöä koskevan käytännön oppaan (jäljempänä käytännön opas) mukaan myös aiempaa toimintaa voi pitää luotettavana kyseisen työntekijän tulevan toiminnan mittarina.
28
Neljänneksi ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pohtii, millainen harkintavalta toimivaltaisella laitoksella on määrittää A1-todistuksen myöntämisen yhteydessä, harjoittaako työntekijä huomattavaa osaa toiminnastaan asuinjäsenvaltiossaan.
29
Tässä tilanteessa Hoge Raad der Nederlanden on päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”1)
Mitkä olosuhteet tai olosuhteiden lajit ovat merkityksellisiä määritettäessä [asetuksen N:o 987/2009] 14 artiklan 8 kohdan mukaisesti sitä, harjoittaako palkkatyötä tavallisesti kahdessa tai useammassa jäsenvaltiossa tekevä henkilö huomattavaa osaa toiminnastaan asuinvaltiossa, jos on todettu, että hän harjoittaa siellä toimintaa 22 prosenttia työajastaan? Onko tätä varten edellytettävä, että i) olosuhde on suorassa yhteydessä harjoitettavaan toimintaan, ii) olosuhde viittaa toiminnan harjoittamisen paikkaan ja iii) olosuhde on sellainen, että siitä on tehtävä määrälliset päätelmät, jotka koskevat painoarvoa, joka toiminnalle asuinvaltiossa voidaan antaa verrattuna asianomaisen henkilön toiminnan kokonaismäärään?
2)
Kun otetaan huomioon ensimmäiseen ennakkoratkaisukysymykseen annettava vastaus, onko tässä arvioinnissa otettava tai voidaanko siinä ottaa huomioon i) työntekijän asuinpaikka, ii) sisävesialuksen, jolla työntekijä harjoittaa toimintaa, rekisteröintipaikka, iii) sisävesialuksen omistajan ja toiminnanharjoittajan sijoittautumispaikka, iv) paikka, jossa alus purjehti muina ajanjaksoina, jolloin työntekijä ei harjoittanut toimintaa aluksella eikä myöskään ollut vielä työnantajan palveluksessa, v) työnantajan sijoittautumispaikka ja vi) paikka, jossa työntekijä nousee alukseen ja poistuu alukselta?
3)
Minkä ajanjakson osalta on arvioitava, harjoittaako työntekijä huomattavaa osaa toiminnastaan asuinvaltiossaan?
4)
Onko jäsenvaltion toimivaltaisella laitoksella sovellettavaa lainsäädäntöä määritettäessä [asetuksen N:o 883/2004] 13 artiklan 1 kohdan käsitteeseen ”huomattavaa osaa toiminnastaan” liittyvää harkintavaltaa, jota tuomioistuimen on lähtökohtaisesti kunnioitettava, ja jos on, miten laaja tämä harkintavalta on?”
Ennakkoratkaisukysymykset
Ensimmäinen ja toinen kysymys
30
Ensimmäisellä ja toisella kysymyksellään, joita on tarkasteltava yhdessä, ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee lähinnä, onko asetuksen N:o 987/2009 14 artiklan 8 kohtaa tulkittava siten, että toimivaltainen laitos voi arvioidakseen, harjoittaako palkkatyötä tavallisesti kahdessa tai useammassa jäsenvaltiossa tekevä henkilö huomattavaa osaa tästä toiminnasta asuinjäsenvaltiossaan, ottaa huomioon muita olosuhteita kuin tässä valtiossa täyttynyt työaika ja/tai saatu palkka.
31
Asetuksen N:o 987/2009 14 artiklan 8 kohdan sanamuodosta seuraa, että ”huomattava osa palkkatyötä tekevän ja itsenäisen ammatinharjoittajan toiminnasta” jossakin jäsenvaltiossa tarkoittaa, että määrällisesti huomattava osa palkkatyötä tekevän tai itsenäisen ammatinharjoittajan kaikesta toiminnasta tapahtuu siellä, vaikka kyseessä ei välttämättä ole suurin osa toiminnasta. Määritettäessä, harjoitetaanko huomattavaa osaa toiminnasta tietyssä jäsenvaltiossa, otetaan huomioon palkkatyön osalta työaika ja/tai palkka. Jos näistä perusteista täyttyy 25:tä prosenttia pienempi osuus, se on osoituksena siitä, että huomattavaa osaa toiminnasta ei harjoiteta kyseisessä jäsenvaltiossa (tuomio 19.5.2022, INAIL ja INPS, C‑33/21, EU:C:2022:402, 63 kohta).
32
Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen epäilykset johtuvat siitä, että asetuksen N:o 987/2009 14 artiklan 8 kohdan hollanninkielisessä versiossa on sana ”mede” (”myös”) yhdistettynä viitteellisiin perusteisiin, jotka on otettava huomioon määritettäessä, tehdäänkö huomattava osa kyseisen henkilön palkkatyöstä tietyssä jäsenvaltiossa. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin päättelee tästä, että voidaan hyväksyä muita perusteita kuin tässä säännöksessä luetellut työaika ja/tai palkka.
33
On kuitenkin todettava, että asetuksen N:o 987/2009 14 artiklan 8 kohdan muissa kieliversioissa, erityisesti saksan-, englannin-, ranskan- tai latviankielisessä versiossa, ei ole sanaa ”myös”.
34
Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan jossakin kieliversiossa käytettyä unionin oikeuden säännöksen sanamuotoa ei voida käyttää tämän säännöksen ainoana tulkintaperusteena eikä sille voida antaa etusijaa muihin kieliversioihin nähden. Tällainen lähestymistapa ei vastaisi unionin oikeuden yhtenäisen soveltamisen vaatimusta. Erikielisten versioiden poiketessa toisistaan kyseessä olevaa säännöstä on tulkittava sen lainsäädännön systematiikan ja tavoitteen mukaan, jonka osa säännös on (tuomio 25.3.2010, Helmut Müller, C‑451/08, EU:C:2010:168, 38 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen ja tuomio 21.3.2024, Cobult, C‑76/23, EU:C:2024:253, 25 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
35
Sen säännöstön asiayhteydestä, johon kyseinen säännös kuuluu, on todettava, että jo asetuksen N:o 987/2009 otsikosta ilmenee, että sillä on tarkoitus vahvistaa asetuksen N:o 883/2004 täytäntöönpanomenettely. Asetuksen N:o 987/2009 14 artiklan otsikko puolestaan on ”[Asetuksen N:o 883/2004] 12 ja 13 artiklan yksityiskohdat”, ja sen 8 kohdassa käytetään ilmaisua ”sovellettaessa [asetuksen N:o 883/2004] 13 artiklan 1 ja 2 kohtaa”.
36
Asetuksen N:o 987/2009 14 artiklan tulkinnassa on siis otettava huomioon asetuksen N:o 883/2004 12 ja 13 artikla.
37
Tältä osin on muistutettava, että asetuksen N:o 883/2004 II osaston, jonka otsikko on ”Sovellettava lainsäädäntö” ja johon kyseisen asetuksen 12 ja 13 artikla kuuluvat, säännökset muodostavat täydellisen ja yhtenäisen sellaisten lainvalintasääntöjen kokonaisuuden, joilla pyritään estämään paitsi useampien kansallisten lainsäädäntöjen samanaikainen soveltaminen ja tästä mahdollisesti aiheutuvat vaikeudet, myös se, että tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvat henkilöt jäisivät ilman sosiaaliturvan tarjoamaa suojaa siitä syystä, ettei heihin voitaisi soveltaa mitään lainsäädäntöä (ks. vastaavasti tuomio 16.11.2023, Zakład Ubezpieczeń Społecznych Oddział w Toruniu, C‑422/22, EU:C:2023:869, 50 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
38
Kuten asetuksen N:o 883/2004 johdanto-osan 1 ja 45 perustelukappaleesta ilmenee, asetuksella on tarkoitus varmistaa jäsenvaltioiden kansallisten sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittaminen sen takaamiseksi, että henkilöiden oikeutta vapaaseen liikkuvuuteen voidaan tosiasiallisesti käyttää, ja siten myötävaikuttaa unionin alueella liikkuvien henkilöiden elintason ja työnteon edellytysten parantumiseen samalla kun uudistetaan ja yksinkertaistetaan asetukseen N:o 1408/71 sisältyviä sääntöjä (ks. vastaavasti tuomio 16.7.2020, AFMB ym., C‑610/18, EU:C:2020:565, 63 kohta).
39
Tämä tavoite on pantu täytäntöön asetuksen N:o 883/2004 11 artiklan 1 kohdassa, jossa säädetään, että henkilöt, joihin kyseistä asetusta sovelletaan, ovat vain yhden jäsenvaltion lainsäädännön alaisia, ja että kyseinen lainsäädäntö määritetään mainitun asetuksen II osaston mukaisesti.
40
Lisäksi 11 artiklan 3 kohdan a alakohdassa vahvistetaan periaate, jonka mukaan jäsenvaltion alueella työskentelevä henkilö on kyseisen jäsenvaltion lainsäädännön alainen (ks. vastaavasti tuomio 16.7.2020, AFMB ym., C‑610/18, EU:C:2020:565, 42 kohta).
41
Tämä periaatteen muotoilussa on kuitenkin käytetty ilmaisua ”jollei [asetuksen N:o 883/2004] 12–16 artiklasta muuta johdu”, koska tietyissä erityistilanteissa mainitun periaatteen soveltaminen sellaisenaan saattaisi nimittäin sen sijaan, että vältettäisiin sekä työntekijälle että työnantajalle ja sosiaaliturvalaitoksille aiheutuvat hallinnolliset hankaluudet, päinvastoin luoda tällaisia hankaluuksia, joiden vuoksi kyseisen asetuksen soveltamisalaan kuuluvien henkilöiden olisi vaikeampi käyttää oikeuttaan vapaaseen liikkuvuuteen (ks. vastaavasti tuomio 16.7.2020, AFMB ym., C‑610/18, EU:C:2020:565, 43 kohta).
42
Näihin erityistilanteisiin kuuluu asetuksen N:o 883/2004 13 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun tavallisesti kahdessa tai useammassa jäsenvaltiossa työskentelevän henkilön tilanne.
43
Asetuksen N:o 883/2004 13 artiklan 1 kohdan a alakohdassa säädetään, että palkkatyötä tavallisesti kahdessa tai useammassa jäsenvaltiossa tekevä henkilö on asuinjäsenvaltionsa lainsäädännön alainen, jos hän harjoittaa huomattavaa osaa toiminnastaan tässä jäsenvaltiossa, kun taas saman säännöksen b alakohdassa todetaan, että palkkatyötä tavallisesti kahdessa tai useammassa jäsenvaltiossa tekevä henkilö on, jos hän ei harjoita huomattavaa osaa toiminnastaan asuinjäsenvaltiossaan, sen jäsenvaltion lainsäädännön alainen, jossa yrityksen tai työnantajan kotipaikka tai liiketoimintapaikka sijaitsee.
44
Asetuksen N:o 883/2004 13 artiklan 1 kohdan a ja b alakohdassa säädetyillä lainvalintasäännöillä varmistetaan, että henkilön tehdessä palkkatyötä kahdessa tai useammassa jäsenvaltiossa sovelletaan aina yhden ainoan jäsenvaltion lainsäädäntöä eli joko kyseisen henkilön asuinjäsenvaltion lainsäädäntöä, jos hän harjoittaa siellä huomattavaa osaa toiminnastaan, tai jos näin ei ole, sen jäsenvaltion lainsäädäntöä, johon hänen työnantajansa on sijoittautunut.
45
Näin ollen asetuksen N:o 883/2004 13 artiklan 1 kohdan a ja b alakohta palvelevat edellä 37 ja 38 kohdassa mainittua tavoitetta, kun niissä säädetään samalla, kun niissä yksinkertaistetaan aiemmassa säännöstössä asetettuja sääntöjä, säännöistä, joilla poiketaan saman asetuksen 11 artiklan 3 kohdan a alakohdassa säädetystä työskentelyjäsenvaltion säännöstä nimenomaan niiden vaikeuksien välttämiseksi, joita viimeksi mainitun säännön soveltamisesta voisi muuten aiheutua tilanteissa, joissa työskentely tapahtuu kahdessa tai useammassa jäsenvaltiossa (ks. vastaavasti tuomio 16.7.2020, AFMB ym., C‑610/18, EU:C:2020:565, 64 kohta).
46
Tästä näkökulmasta edellä 43 kohdassa mainituissa säännöksissä säädetyillä poikkeussäännöillä pyritään varmistamaan, että kahdessa tai useammassa jäsenvaltiossa työskentelevät työntekijät ovat edellä 39 kohdassa mainitun yhden ainoan jäsenvaltion säännön mukaisesti vain yhden jäsenvaltion lainsäädännön alaisia ja vahvistetaan tätä varten liittymäperusteet, joissa otetaan huomioon kyseisten työntekijöiden objektiivinen tilanne heidän liikkumisvapautensa edistämiseksi (ks. vastaavasti tuomio 16.7.2020, AFMB ym., C‑610/18, EU:C:2020:565, 65 kohta).
47
Asetuksen N:o 987/2009 14 artiklan 8 kohtaa on tulkittava näiden olosuhteiden valossa, kun siinä viitataan työaikaan ja/tai palkkaan sen määrittämiseksi, tekeekö työntekijä määrällisesti huomattavan osan työstään tietyssä jäsenvaltiossa.
48
Tässä yhteydessä on todettava yhtäältä, että asetuksen N:o 987/2009 14 artiklan 8 kohdan viimeisessä alakohdassa, jonka mukaan kyseisen työntekijän tilanteen kokonaisarvioinnissa on tarkistettava, täyttyykö 25 prosentin kynnysarvo, viitataan nimenomaisesti ”edellä mainittuihin” perusteisiin eli palkkatyön osalta työaikaa ja/tai palkkaa koskeviin perusteisiin eikä mihinkään muuhun perusteeseen.
49
Esitettyjen perusteiden tarkistaminen kyseisen työntekijän tilanteen kokonaisarvioinnissa ei merkitse sitä, että on sallittua lisätä muita perusteita, vaan että on otettava huomioon mainitun työntekijän palkkatyö kokonaisuudessaan.
50
Toisaalta tämän säännöksen sanamuoto ei juurikaan jätä epäilystä siitä, että jos 25 prosentin osuus työaikaa ja/tai palkkaa koskevista perusteista ei täyty, ei voida päätellä, että huomattava osa palkkatyöstä tehdään kyseisessä jäsenvaltiossa.
51
Hyväksymällä, että työntekijä, joka on tehnyt alle 25 prosenttia kaikesta palkkatyöstään asuinjäsenvaltion alueella, voi olla viimeksi mainitun jäsenvaltion lainsäädännön alainen asetuksen N:o 883/2004 13 artiklan 1 kohdan a alakohdan nojalla, ei ainoastaan jätettäisi huomiotta kyseisen asetuksen 12–14 artiklassa säädettyjen liittymien poikkeusluonnetta asuinjäsenvaltiota koskevat liittymät mukaan lukien, vaan myös luotaisiin epävarmuutta kyseisen asetuksen II osastossa vahvistettujen lainvalintasääntöjen soveltamiseen sen yksinkertaisuuden kustannuksella, joka näillä säännöillä on tarkoitus luoda sovellettaessa kyseisen työntekijän objektiiviseen tilanteeseen perustuvia liittymäperusteita.
52
Tulkintaa, jonka mukaan 25:tä prosenttia pienemmän osuuden täyttymistä työaikaa ja/tai palkkaa koskevista perusteista ei voida kompensoida ottamalla huomioon muita perusteita, tukevat vielä käytännön oppaan, joka ei luonteensa vuoksi ole oikeudellisesti sitova, selvennykset. Tämä opas on kuitenkin hyödyllinen väline asetusten N:o 883/2004 ja N:o 987/2009 tulkinnassa. Tämän asiakirjan siinä osassa, joka koskee toiminnan ”huomattavan osan” käsitettä, todetaan, että työaikaa ja/tai palkkaa koskevat perusteet on välttämättä otettava huomioon sen tarkistamiseksi, täyttyykö asetuksen N:o 987/2009 14 artiklan 8 kohdan viimeisessä alakohdassa tarkoitettu 25 prosentin kynnysarvo asuinjäsenvaltiossa, mikä olisi osoitus siitä, että kyseinen työntekijä harjoittaa huomattavaa osaa kaikesta toiminnastaan kyseisessä jäsenvaltiossa. Vaikka käytännön oppaassa todetaan, että myös muita perusteita voidaan ottaa huomioon, niitä kuitenkaan määrittelemättä, kaikista esitetyistä konkreettisista esimerkeistä ilmenee, että palkkatyön tekemisestä asuinjäsenvaltiossa siten, että se edustaa alle 25:tä prosenttia työajasta ja/tai palkasta, ei voida päätellä, että tämän valtion lainsäädäntöä sovelletaan.
53
Näin ollen on pääteltävä, että asetuksen N:o 987/2009 14 artiklan 8 kohtaa on tulkittava siten, että jotta henkilön voidaan katsoa tekevän huomattavan osan palkkatyöstään asuinjäsenvaltiossaan, on saavutettava 25 prosentin kynnysarvo työajan ja/tai palkan osalta kyseisessä jäsenvaltiossa, eikä muiden perusteiden huomioon ottaminen voi kompensoida edellä mainittujen perusteiden täyttymättä jäämistä.
54
Tästä seuraa, että pääasiassa kyseessä olevan kaltaisessa tapauksessa, jossa on selvää, että työntekijä on tehnyt 22 prosenttia palkkatyöstään asuinjäsenvaltiossaan, mikä alittaa asetuksen N:o 987/2009 14 artiklan 8 kohdan viimeisessä alakohdassa tarkoitetun 25 prosentin kynnysarvon, häneen ei voida soveltaa asetuksen N:o 883/2004 13 artiklan 1 kohdan a alakohdan lainvalintasääntöä, joten sovellettava lainsäädäntö on määritettävä sen asetuksen N:o 883/2004 13 artiklan 1 kohdan b alakohdan lainvalintasäännön mukaisesti, jossa säädetään, että työntekijä on sen jäsenvaltion lainsäädännön alainen, jossa yrityksen tai työnantajan kotipaikka tai liiketoimintapaikka sijaitsee.
55
Edellä esitetystä seuraa, että sen määrittämiseksi, tekeekö kyseinen työntekijä huomattavan osan palkkatyöstään asuinvaltiossaan, ei ole tarpeen ottaa huomioon muita perusteita.
56
Edellä esitetyn perusteella ensimmäiseen ja toiseen kysymykseen on vastattava, että asetuksen N:o 987/2009 14 artiklan 8 kohtaa on tulkittava siten, että arvioidakseen, harjoittaako palkkatyötä tavallisesti kahdessa tai useammassa jäsenvaltiossa tekevä henkilö huomattavaa osaa tästä toiminnastaan asuinjäsenvaltiossaan, toimivaltaisen laitoksen on kyseisen henkilön tilanteen kokonaisarvioinnissa tarkistettava, onko vähintään 25 prosenttia hänen työajastaan täyttynyt ja/tai palkastaan saatu kyseisessä valtiossa. Tässä yhteydessä ei ole tarpeen ottaa huomioon muita olosuhteita tai perusteita.
Kolmas kysymys
57
Kolmannella kysymyksellään ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee lähinnä, mikä ajanjakso on otettava huomioon arvioitaessa asetuksen N:o 987/2009 14 artiklan 8 kohdassa säädetyssä kokonaisarvioinnissa, tekeekö kyseinen työntekijä huomattavan osan palkkatyöstään asuinjäsenvaltiossaan.
58
Tältä osin asetuksen N:o 987/2009 14 artiklan 10 kohdassa säädetään, että asianomaisten laitosten on otettava huomioon tilanne, jonka arvioidaan vallitsevan seuraavien 12 kalenterikuukauden aikana.
59
Vaikka tässä säännöksessä ei täsmennetä huomioon otettavan 12 kuukauden ajanjakson alkamisajankohtaa, sen sanamuodosta ilmenee kuitenkin selvästi, että kyse on seuraavista 12 kuukaudesta, koska missään kyseisen asetuksen säännöksessä ei viitata kyseisen työntekijän aiempaan tilanteeseen.
60
Koska asetuksen N:o 987/2009 14 artiklan 10 kohdan, luettuna yhdessä kyseisen asetuksen 14 artiklan 8 kohdan kanssa, soveltaminen on varattu tilanteisiin, joissa työntekijä työskentelee kahdessa tai useammassa jäsenvaltiossa, on katsottava, että alkamisajankohtana on pidettävä työskentelyn alkamista kahdessa tai useammassa jäsenvaltiossa.
61
Edellä esitetyn perusteella kolmanteen kysymykseen on vastattava, että asetuksen N:o 987/2009 14 artiklan 8 ja 10 kohtaa on tulkittava siten, että arvioitaessa palkkatyötä tavallisesti kahdessa tai useammassa jäsenvaltiossa tekevän henkilön tilanteen kokonaisarvioinnissa sitä, harjoittaako kyseinen henkilö huomattavaa osaa toiminnastaan asuinjäsenvaltiossaan, on otettava huomioon hänen tilanteensa, jonka arvioidaan vallitsevan seuraavien 12 kalenterikuukauden aikana.
Neljäs kysymys
62
Neljännellä kysymyksellään ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee lähinnä, kuinka suuri harkintavalta jäsenvaltion toimivaltaisella laitoksella on sen määrittäessä, onko työntekijä tehnyt huomattavan osan palkkatyöstään asuinjäsenvaltiossaan asetuksen N:o 883/2004 13 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla.
63
Kolmanteen kysymykseen esitetty vastaus huomioon ottaen neljänteen kysymykseen ei ole tarpeen vastata.
Oikeudenkäyntikulut
64
Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely unionin tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta. Oikeudenkäyntikuluja, jotka ovat aiheutuneet muille kuin näille asianosaisille huomautusten esittämisestä unionin tuomioistuimelle, ei voida määrätä korvattaviksi.
Näillä perusteilla unionin tuomioistuin (kuudes jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:
1)
Sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta annetun asetuksen (EY) N:o 883/2004 täytäntöönpanomenettelystä 16.9.2009 annetun asetuksen N:o 987/2009, sellaisena kuin se on muutettuna 22.5.2012 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 465/2012, 14 artiklan 8 kohtaa
on tulkittava siten,
että arvioidakseen, harjoittaako palkkatyötä tavallisesti kahdessa tai useammassa jäsenvaltiossa tekevä henkilö huomattavaa osaa tästä toiminnastaan asuinjäsenvaltiossaan, toimivaltaisen laitoksen on kyseisen henkilön tilanteen kokonaisarvioinnissa tarkistettava, onko vähintään 25 prosenttia hänen työajastaan täyttynyt ja/tai palkastaan saatu kyseisessä valtiossa. Tässä yhteydessä ei ole tarpeen ottaa huomioon muita olosuhteita tai perusteita.
2)
Asetuksen N:o 987/2009, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 465/2012, 14 artiklan 8 ja 10 kohtaa
on tulkittava siten,
että arvioitaessa palkkatyötä tavallisesti kahdessa tai useammassa jäsenvaltiossa tekevän henkilön tilanteen kokonaisarvioinnissa sitä, harjoittaako kyseinen henkilö huomattavaa osaa toiminnastaan asuinjäsenvaltiossaan, on otettava huomioon hänen tilanteensa, jonka arvioidaan vallitsevan seuraavien 12 kalenterikuukauden aikana.
Allekirjoitukset
(
*1
)	Oikeudenkäyntikieli: hollanti.
(
i
)	Tämän asian nimi on kuvitteellinen nimi. Se ei vastaa asian minkään asianosaisen todellista nimeä.