61989CC0108_DA
Generaladvokatens forslag til afgørelse
Generaladvokatens forslag til afgørelse
++++
Hoeje Domstol .
1 . Der er i disse sager opstaaet det problem, om de belgiske antikumulationsregler er til hinder for, at der tildeles en belgisk foertidspension til to tidligere italienske vandrende arbejdstagere, der allerede oppebaerer italiensk invalidepension .
2 . Pian blev foedt den 9 . juni 1922 . Han arbejdede i Belgien som minearbejder fra 1947 til 1951 og havde derefter anden beskaeftigelse fra 1951 til 1971 . Efter at vaere vendt tilbage til Italien, hvor han havde yderligere beskaeftigelse, blev han den 1 . marts 1974 tildelt en italiensk invalidepension . Med virkning fra den 1 . marts 1978, da han havde naaet pensionsalderen for minearbejdere, nemlig 55 aar, blev han tildelt en belgisk alderspension paa grundlag af sine beskaeftigelsesperioder som minearbejder . Hans ansoegning af 4 . juni 1982 om en foertidspension paa grundlag af de oevrige forsikringsperioder, som han havde tilbagelagt i Belgien, blev imidlertid afvist af Office national des pensions ( herefter benaevnt "Office national ").
3 . Bianchin blev foedt den 20 . februar 1920 . Han arbejdede i Belgien fra 1955 til 1961, hvorefter han vendte tilbage til Italien, hvor han efter en ny beskaeftigelsesperiode fik tildelt invalidepension den 1 . januar 1975 . Den 25 . marts 1983 ansoegte han Office national om foertidspension paa grundlag af de i Belgien tilbagelagte forsikringsperioder . Hans ansoegning blev afvist ved afgoerelse af 23 . marts 1984 .
4 . Ved afvisningen af ansoegningerne om foertidspension henholdt Office national sig til artikel 25 i kongelig anordning nr . 50 af 24 . oktober 1967, om alders - og efterladtepension til arbejdstagere, og artikel 64 a, stk . 1, i kongelig anordning af 21 . december 1967, om den almindelige ordning om alders - og efterladtepension til arbejdstagere, der er udstedt til gennemfoerelse af artikel 25 i kongelig anordning nr . 50 . Ifoelge Office national fremgaar det af disse bestemmelser, at eksistensen af en italiensk invalidepension udelukker tildeling af en foertidspension .
5 . Pian indbragte Office nationals afgoerelse for tribunal du travail de Liège, der frifandt sagsoegte ved dom af 9 . maj 1985 . Samme domstol gav imidlertid Bianchin medhold den 11 . juni 1986 . Cour du travail de Liège, som behandler appelsagerne, har forelagt Domstolen foelgende spoergsmaal :
"1 ) Naar en vandrende arbejdstager i en medlemsstat har erhvervet ret til en personlig invalidepension, uden at faellesskabsforordningernekommer til anvendelse, og han i en anden medlemsstat har gjort krav paa en ydelse som foelge af udoevet beskaeftigelse, uden at faellesskabsforordningerne kommer til anvendelse, er det da foreneligt med Rom-Traktatens artikler 48 og 51, at den institution i denne anden medlemsstat, som tilkender alderspensionen, tager den invalidepension i betragtning, der er tilkendt af den foerste medlemsstat, ligesom den tager de invaliditetsydelser, der bevilges i medfoer af dens egen lovgivning, i betragtning, naar den anvender antikumulationsreglerne i sin egen lovgivning?
2 ) I bekraeftende fald : Hvordan skal den invalidepension, som ikke kan afloeses af en alderspension, og som er tilkendt af en anden medlemsstat, betragtes, naar en medlemsstats lovgivning indeholder forskellige regler for kumulation af den alderspension, den yder, og henholdsvis invaliditetsydelse og ydelse ved alderdom? Skal den betragtes som invaliditetsydelse eller som ydelse ved alderdom?
Skal der eventuelt sondres, alt efter om modtageren af invalidepensionen har eller ikke har naaet pensionsalderen eller har ret til en ydelse ved alderdom?
Skal der sondres efter, om alderspensionen kraeves udbetalt ved den normale pensionsalders indtraeden eller som foertidspension ( med et nedsat beloeb )?
3 ) Paa baggrund af det ovenfor under 1 og 2 anfoerte oenskes det oplyst, om pensionsalderen skal vaere
a ) den, der er fastsat i den lovgivning, som bestemmelsen om kumulation henhoerer under, eller
b ) den, der er fastsat i den lovgivning, som ydelsen, der ikke kan afloeses, er omfattet af, og for hvilken der er givet regler om kumulation?"
6 . Den nationale domstol spoerger med det foerste spoergsmaal i virkeligheden, om faellesskabsretten, saafremt retten til alderspension alene er erhvervet i henhold til én medlemsstats lovgivning, hjemler anvendelse af denne medlemsstats antikumulationsregler . Det andet og det tredje spoergsmaal tilsigter i det vaesentlige at faa opklaret, om faellesskabsretten, saafremt den tillader anvendelse af antikumulationsregler, ogsaa med henblik paa anvendelsen af disse tillader anvendelse af nationale bestemmelser om klassificering af ydelser, der er tilkendt i henhold til en anden medlemsstats lovgivning, og som vedroerer den alder, hvor der opstaar ret til alderspension .
7 . Selv om disse spoergsmaal er forelagt under henvisning til EOEF-Traktatens artikler 48 og 51, er det klart, at de skal besvares paa grundlag af den lovgivning, der er udstedt i medfoer af artikel 51, navnlig Raadets forordning ( EOEF ) nr . 1408/71 ( EFT 1971 II, s . 366; ajourfoert version : EFT 1983, L 230, s . 8 ).
8 . Ifoelge fast praksis gaelder der det, at oppebaerer en arbejdstager pension udelukkende i henhold til national lovgivning, er forordning nr . 1408/71 ikke til hinder for, at den nationale lovgivning i sin helhed finder anvendelse paa ham, herunder nationale antikumulationsregler ( jfr . dom af 2 . juli 1981, ONPTS mod Celestre, praemis 9, 116/80, 117/80, 119/80, 120/80 og 121/80, Sml . s . 1737; dom af 6 . oktober 1987, ONPTS mod Stefanutti, 197/85, Sml . s . 3855; dom af 18 . april 1989, Di Felice mod Inasti, 128/88, praemis 9, Sml . s . 923 ).
9 . Domstolen har imidlertid altid forsynet denne afgoerelse med et vaesentligt forbehold gaaende ud paa, at viser anvendelsen af national lovgivning alene sig at vaere mindre fordelagtig for arbejdstageren end anvendelsen af ordningen i artikel 46 i forordning nr . 1408/71, skal bestemmelserne i denne artikel anvendes ( jfr . dommene : Celestre, naevnt ovenfor, praemis 9; Stefanutti, naevnt ovenfor, praemis 11; Di Felice, naevnt ovenfor, praemis 9 ). Det paahviler derfor den nationale domstol at fastslaa, om det er anvendelsen af national lovgivning eller anvendelsen af bestemmelserne i artikel 46, der foerer til det mest fordelagtige resultat for Pian og Bianchin .
10 . Naar den nationale domstol anvender national lovgivning, har den klart befoejelse til at anvende denne lovgivning fuldt ud, herunder, som allerede anfoert, antikumulationsregler, men ogsaa bestemmelser om rubricering af ydelser, der er tildelt i henhold til udenlandsk lovgivning, eller betingelser vedroerende aldersgraenser for erhvervelse af ret til alderspension . Da disse spoergsmaal her er reguleret ved national lovgivning, opstaar der ikke noget problem med hensyn til faellesskabsretten .
11 . Jeg skal herefter gennemgaa anvendelsen af artikel 46 . Naar en persons ret til ydelser - som her - erhverves, uden at det er noedvendigt at paaberaabe sig forsikringsperioder, der er tilbagelagt i andre medlemsstater, skal der sondres mellem to vigtige etaper ved anvendelsen af artikel 46 . Den nationale domstol skal foerst i henhold til national lovgivning fastsaette "ydelsens stoerrelse ... paa grundlag af den samlede laengde af de forsikrings - eller bopaelsperioder, der skal tages i betragtning i henhold til den paagaeldende lovgivning" ( artikel 46, stk . 1, foerste punktum ). Den skal derefter foretage en beregning af det ydelsesbeloeb, der kunne udbetales i henhold til ordningen med sammenlaegning og forholdsmaessig beregning i artikel 46, stk . 2, litra a ) og b ). Kun det hoejeste ydelsesbeloeb, beregnet paa denne maade, skal tages i betragtning ( artikel 46, stk . 1, andet punktum ).
12 . Ved anvendelsen af belgisk lovgivning, under hensyntagen til artikel 46, stk . 1, foerste afsnit, kan den nationale domstol naturligvis undersoege, om betingelserne for ydelse af en alderspension eller foertidspension er opfyldt .
13 . Domstolen har imidlertid ved en fast praksis fastslaaet, at ved anvendelsen af bestemmelserne i artikel 46 fremgaar det af forordningens artikel 12, stk . 2, at de nationale antikumulationsregler ikke finder anvendelse, saafremt den paagaeldende oppebaerer ydelser af samme art ved invaliditet, alderdom eller doedsfald ( jfr . dommene : Celestre, praemis 12; Stefanutti, praemis 12 ). Naar ydelserne er af samme art, kan de nationale antikumulationsregler ikke anvendes selv i tilfaelde, hvor artikel 46, stk . 1, finder anvendelse . I dommen i Di Felice-sagen, som er afsagt efter forelaeggelsen af de foreliggende sager, har Domstolen i praemis 16 fastslaaet, at en foertidspension erhvervet i henhold til lovgivningen i en medlemsstat og en invalidepension, erhvervet i henhold til lovgivningen i en anden medlemsstat, skal anses for ydelser af samme art, jfr . artikel 12, stk . 2, i forordning nr . 1408/71 .
14 . Det foelger heraf, at ved beregningen af det ydelsesbeloeb, som Pian og Bianchin ville vaere berettigede til i henhold til artikel 46, stk . 1, foerste afsnit, skal den nationale domstol ikke laegge antikumulationsreglerne i artikel 25 i kongelig anordning nr . 50 af 24 . oktober 1967 og artikel 64, stk . 1, i kongelig anordning af 21 . december 1967 til grund . Det beloeb, der skal laegges til grund i henhold til naevnte bestemmelse, er derfor det beloeb, som de ville have haft krav paa i henhold til belgisk lovgivning, saafremt de ikke oppebar en italiensk invalidepension ( dom af 13 . marts 1986, Sinatra mod FNROM, 296/84, Sml . s . 1047; dommen i Celestre-sagen, praemis 12 ). Da kun belgisk lovgivning kommer i betragtning, og da det er udelukket at anvende nationale antikumulationsregler, opstaar de oevrige problemer, som den nationale domstol har forelagt, nemlig vedroerende den gaeldende pensionsalder og rubriceringen af udenlandske ydelser, ikke .
15 . Som allerede naevnt skal den nationale domstol derefter anvende artikel 46, stk . 2, litra a ) og b ), og laegge det hoejeste af de to beloeb til grund, der fremgaar henholdsvis ved anvendelsen af disse bestemmelser og bestemmelsen i artikel 46, stk . 1, foerste afsnit . Om noedvendigt skal det opnaaede beloeb nedsaettes i medfoer af artikel 46, stk . 3, som fastsaetter et loft for den ydelse, som en arbejdstager kan oppebaere i henhold til artikel 46, hvilket loft svarer til det hoejeste af de teoretiske ydelsesbeloeb, beregnet i henhold til artikel 46, stk . 2, litra a ). Artikel 46, stk . 3, finder anvendelse under udelukkelse af nationale antikumulationsregler ( jfr . dom af 5 . maj 1983, Raad van Arbeid mod Van der Bunt-Craig, praemis 15, 238/81, Sml . s . 1385; dommen i Di Felice-sagen, praemis 9 ).
16 . Endelig skal den nationale domstol sammenligne den ydelse, som ville komme til udbetaling i henhold til belgisk lovgivning i dens helhed, herunder antikumulationsregler, med den ydelse, som ville komme til udbetaling i henhold til bestemmelserne i artikel 46 . Saafremt sidstnaevnte er mere fordelagtig for Pian og Bianchin, er det denne ydelse, som de har krav paa . Eftersom anvendelsen af belgisk lovgivning i sin helhed, herunder antikumulationsreglerne, ville foere til, at de ikke har ret til en belgisk foertidspension, maa det forventes, at anvendelsen af artikel 46, der udelukker anvendelsen af saadanne regler, viser sig at vaere mere fordelagtig for dem .
17 . Jeg skal derfor sammenfattende foreslaa, at Domstolen besvarer de af den nationale ret forelagte spoergsmaal saaledes :
"1 ) Naar en person har ret til en pension i henhold til national lovgivning alene, er bestemmelserne i forordning ( EOEF ) nr . 1408/71 ikke til hinder for, at denne lovgivning anvendes paa ham fuldt ud, herunder de nationale antikumulationsregler og de nationale bestemmelser om rubricering af ydelser, som han oppebaerer i henhold til en anden medlemsstats lovgivning, eller som vedroerer den alder, hvor der opstaar ret til pension . Saafremt anvendelsen af denne nationale lovgivning imidlertid viser sig at vaere mindre fordelagtig for ham end anvendelsen af ordningen i artikel 46 i forordning ( EOEF ) nr . 1408/71, er det bestemmelserne i denne artikel, der skal anvendes . I sidstnaevnte tilfaelde finder artikel 46, stk . 3, anvendelse under udelukkelse af nationale antikumulationsregler .
2 ) En foertidspension, der er erhvervet i henhold til en medlemsstats lovgivning, og en invalidepension, der er erhvervet i henhold til en anden medlemsstats lovgivning, skal anses for ydelser af samme art, jfr . artikel 12, stk . 2, i forordning ( EOEF ) nr . 1408/71 . Foelgelig er det ved fastsaettelsen af det beloeb, der er omhandlet i artikel 46, stk . 1, foerste afsnit, i forordning ( EOEF ) nr . 1408/71, udelukket at anvende nationale antikumulationsregler ."
(*) Originalsprog : engelsk .