62020CJ0556_RES
Vec C‑556/20
Schneider Electric SE a i.
proti
Premier ministre a Ministre de l’Économie, des Finances et de la Relance
[návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Conseil d’État (Francúzsko)]
Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 12. mája 2022
„Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Aproximácia právnych predpisov – Smernica 90/435/EHS – Spoločný systém zdaňovania uplatňovaný v prípade materských spoločností a dcérskych spoločností v rozličných členských štátoch – Článok 4 a článok 7 ods. 2 – Zamedzenie dvojitému hospodárskemu zdaneniu dividend“
Aproximácia právnych predpisov – Spoločný systém zdaňovania uplatňovaný v prípade materských spoločností a dcérskych spoločností v rozličných členských štátoch – Smernica 90/435 – Zamedzenie dvojitému hospodárskemu zdaneniu – Oslobodenie prijatých dividend od dane na strane materskej spoločnosti – Daňové opatrenie prijaté členským štátom materskej spoločnosti, ktoré stanovuje výber preddavkovej zrážkovej dane v prípade, že táto spoločnosť prerozdeľuje zisky, ktoré neboli zdanené daňou z príjmov právnických osôb v bežnej sadzbe dane – Zdanenie, ktoré prekračuje hranicu 5 % stanovenú v smernici 90/435 – Možnosť materskej spoločnosti mať prospech z daňového kreditu – Neexistencia vplyvu
(Smernica Rady 90/435, článok 4)
(pozri body 41 – 49, 52 – 54, 58 – 65, 88 a výrok)
Aproximácia právnych predpisov – Spoločný systém zdaňovania uplatňovaný v prípade materských spoločností a dcérskych spoločností v rozličných členských štátoch – Smernica 90/435 – Oslobodenie prijatých dividend od dane na strane materskej spoločnosti – Výnimka pre vnútroštátne alebo z dohôd vyplývajúce ustanovenia, ktorých účelom je zamedziť alebo obmedziť dvojité hospodárske zdanenie dividend – Daňové opatrenie prijaté členským štátom materskej spoločnosti, ktoré stanovuje výber preddavkovej zrážkovej dane v prípade, že táto spoločnosť prerozdeľuje zisky, ktoré neboli zdanené daňou z príjmov právnických osôb v bežnej sadzbe dane – Vylúčenie
(Smernica Rady 90/435, článok 7 ods. 2)
(pozri body 67 – 88 a výrok)
Zhrnutie
Spoločnosť Schneider Electric SE, ako aj ďalšie spoločnosti, ktoré všetky mali svoju daňovú rezidenciu vo Francúzsku, prerozdelili v rokoch 2000 až 2004 svojim akcionárom dividendy pochádzajúce od dcérskych spoločností so sídlami najmä v iných členských štátoch.
Z dôvodu tohto prerozdeľovania tieto spoločnosti podliehali preddavkovej zrážkovej dani z hnuteľného majetku uvedenej v komentároch orgánov štátnej správy. Keďže sa domnievali, že uvedené komentáre opakovali ustanovenia vnútroštátneho práva (
1
) nezlučiteľné so smernicou o materských a dcérskych spoločnostiach (
2
), podali na Conseil d’État (Štátna rada, Francúzsko) žalobu, ktorou sa domáhali ich zrušenia. Podľa vnútroštátnej právnej úpravy bola totiž preddavková zrážková daň z hnuteľného majetku splatná v prípade vyplácania zisku, ktoré viedlo k priznaniu daňového kreditu, pokiaľ tento zisk nebol zdanený daňou z príjmov právnických osôb v bežnej sadzbe na úrovni materskej spoločnosti. V tejto súvislosti Conseil d’État (Štátna rada) z rozsudku vo veci Accor (
3
) vyvodila záver, že spoločnosť prijímajúca dividendy má právo na daňový kredit umožňujúci zabezpečiť rovnaké daňové zaobchádzanie s dividendami pochádzajúcimi od spoločností so sídlom vo Francúzsku a dividendami pochádzajúcimi od spoločností so sídlom v inom členskom štáte, ktorý je možné započítať na preddavkovú zrážkovú daň z hnuteľného majetku.
Súdny dvor, na ktorý sa vyššie uvedený súd obrátil s návrhom na začatie prejudiciálneho konania, dospel k záveru, že smernica o materských a dcérskych spoločnostiach (
4
) bráni vnútroštátnej právnej úprave, ktorá stanovuje, že materská spoločnosť je povinná zaplatiť preddavkovú zrážkovú daň v prípade prerozdeľovania ziskov jej dcérskych spoločností v prospech svojich akcionárov, pokiaľ neboli tieto zisky zdanené daňou z príjmov právnických osôb v bežnej sadzbe dane, ak sumy dlžné na základe tejto preddavkovej zrážkovej dane presahujú prahovú hodnotu 5 % stanovenú v tejto smernici. Okrem toho sa na takúto preddavkovú zrážkovú daň nevzťahuje ustanovenie tejto smernice, podľa ktorého uvedená smernica nemá vplyv na uplatňovanie vnútroštátnych alebo zmluvných ustanovení smerujúcich k zamedzeniu alebo zmierneniu dvojitého hospodárskeho zdanenie dividend. (
5
)
Posúdenie Súdnym dvorom
Súdny dvor najprv poznamenal, že smernica o materských a dcérskych spoločnostiach smeruje k zabezpečeniu daňovej neutrality rozdeľovania zisku dcérskou spoločnosťou, ktorá má sídlo v členskom štáte, jej materskej spoločnosti so sídlom v inom členskom štáte. Na účely dosiahnutia tohto cieľa táto smernica smeruje k zamedzeniu dvojitému hospodárskemu zdaneniu tohto zisku, teda k zamedzeniu tomu, aby bol rozdeľovaný zisk zdanený prvýkrát v dcérskej spoločnosti a druhýkrát v materskej spoločnosti. (
6
) V tejto súvislosti Súdny dvor spresnil, že uvedená smernica zakazuje členským štátom zdaniť materskú spoločnosť na základe ziskov, ktoré dcérska spoločnosť rozdelila v prospech svojej materskej spoločnosti, pričom nerozlišuje, či k zdaneniu materskej spoločnosti dochádza na základe prijatia týchto ziskov, alebo ich prerozdelenia.
Súdny dvor okrem toho konštatoval, že zdanenie ziskov rozdelených dcérskou spoločnosťou v prospech svojej materskej spoločnosti členským štátom materskej spoločnosti na úrovni tejto spoločnosti pri ich prerozdelení, ktoré by viedlo k tomu, že tieto zisky podliehajú zdaneniu, ktoré v skutočnosti prekračuje hranicu 5 % stanovenú v smernici o materských a dcérskych spoločnostiach, (
7
) spôsobuje dvojité zdanenie na úrovni danej spoločnosti, ktoré uvedená smernica zakazuje. V tejto súvislosti Súdny dvor uviedol, že uplatnenie preddavkovej zrážkovej dane, ktorá zodpovedala zápočtu dane spojenému s dividendami vyplatenými materskou spoločnosťou svojim akcionárom, umožňovalo v rozpore so smernicou o materských a dcérskych spoločnostiach zdaniť uvedené dividendy vo výške prekračujúcej hornú hranicu 5 %.
Súdny dvor napokon vylúčil, že by účinky vnútroštátnej právnej úpravy, ktoré sú nezlučiteľné so smernicou o materských a dcérskych spoločnostiach, mohol napraviť daňový kredit priznaný s cieľom napraviť nezlučiteľnosť vnútroštátnej právnej úpravy s právom Únie v prospech materskej spoločnosti, ktorá prijala dividendy od dcérskej spoločnosti usadenej v inom členskom štáte, než je dotknutý členský štát. V takom prípade je totiž získanie daňového kreditu podmienené tým, že daňovník iniciuje správne a súdne konania a predloží dôkazy, zatiaľ čo táto smernica neumožňuje stanoviť takéto podmienky. Okrem toho zohľadnenie daňového kreditu vedie k tomu, že na dividendy sa uplatní metóda zápočtu, aj keď si členský štát zvolil metódu oslobodenia, a nevylučuje, že prebytok zrážkovej dane by mohol pretrvávať.
Pokiaľ ide o otázku, či sa na preddavkovú zrážkovú daň vzťahuje článok 7 ods. 2 smernice o materských a dcérskych spoločnostiach, Súdny dvor pripomenul, že toto ustanovenie umožňuje zachovať len uplatňovanie vnútroštátnych alebo zmluvných systémov, ktoré sú v súlade s cieľom tejto smernice a ktoré smerujú k zamedzeniu alebo zmierneniu dvojitého hospodárskeho zdanenia dividend. Vzhľadom na tento cieľ by sa daň mohla považovať za daň patriacu do pôsobnosti tohto ustanovenia v tom prípade, že by jej uplatnenie nerušilo vnútroštátne alebo zmluvné ustanovenia smerujúce k zamedzeniu alebo zmierneniu dvojitého hospodárskeho zdanenia dividend
V tejto súvislosti Súdny dvor poznamenal, že aj keby preddavková zrážková daň z hnuteľného majetku patrila do rámca vnútroštátnych ustanovení smerujúcich k zamedzeniu dvojitému hospodárskemu zdaneniu dividend na vnútroštátnej úrovni, uplatnenie uvedenej preddavkovej zrážkovej dane mohlo mať za následok dvojité hospodárske zdanenie ziskov, ktoré materská spoločnosť prijala od svojich dcérskych spoločností usadených v inom členskom štáte pri ich prerozdeľovaní. Súdny dvor dodal, že uplatnenie vnútroštátnej právnej úpravy, ktorá spôsobuje takéto dvojité zdanenie, nemôže byť v súlade s cieľom smernice o materských a dcérskych spoločnostiach, ani keď sú účinky tohto dvojitého zdanenia prípadne zmiernené následnou žiadosťou o vrátenie neoprávnene vyplatených súm, ktoré má formu daňového kreditu priznaného prostredníctvom judikatúry.
(
1
)	Podľa článku 223e francúzskeho code général des impôts (Všeobecný daňový zákonník) v znení uplatniteľnom na skutkový stav vo veci samej.
(
2
)	Smernica Rady z 23. júla 1990 o spoločnom systéme zdaňovania uplatňovanom v prípade materských spoločností a dcérskych spoločností v rozličných členských štátoch (90/435/EHS) (Ú. v. ES L 225, 1990, s. 6; Mim. vyd. 09/001, s. 147) (ďalej len „smernica o materských a dcérskych spoločnostiach“).
(
3
)	Rozsudok z 15. septembra 2011, Accor (C‑310/09, EU:C:2011:581).
(
4
)	Článok 4 ods. 1 smernice o materských a dcérskych spoločnostiach.
(
5
)	Článok 7 ods. 2 smernice o materských a dcérskych spoločnostiach.
(
6
)	Článok 4 ods. 1 prvá zarážka smernice o materských a dcérskych spoločnostiach.
(
7
)	Článok 4 ods. 2 smernice o materských a dcérskych spoločnostiach.