62006CC0265
VERICA TRSTENJAK
FŐTANÁCSNOK INDÍTVÁNYA
Az ismertetés napja: 2007. december 13. (
1
)
C-265/06. sz. ügy
Az Európai Közösségek Bizottsága
kontra
Portugál Köztársaság
„Tagállami kötelezettségszegés — Áruk szabad mozgása — EK 28. és EK 30. cikk — Az EGT-Megállapodás 11. és 13. cikke — Behozatalra vonatkozó mennyiségi korlátozások — Azonos hatású intézkedések — Gépjárművek — Színes fóliaréteg ragasztása az üvegezésre”
I – Bevezetés
1.
Az Európai Közösségek Bizottsága az EK 226. cikk alapján annak megállapítása iránt nyújtott be keresetet, hogy a Portugál Köztársaság – mivel a személy- vagy tehergépjárművek üvegezésére színes fóliaréteg ragasztását megtiltó nemzeti jogi rendelkezéseket bocsátott ki – nem teljesítette az EK 28. cikkből és az EK 30. cikkből, valamint az 1992. május 2-i Európai Gazdasági Térségről szóló Megállapodás (
2
) (a továbbiakban: EGT-Megállapodás) 11. és 13. cikkéből eredő kötelezettségeit.
II – Jogi háttér
A – A közösségi szabályozás
1. Elsődleges közösségi jog
2.
Az EK 28. cikk szerint a tagállamok között tilos a behozatalra vonatkozó minden mennyiségi korlátozás és azzal azonos hatású intézkedés.
3.
Az EK 30. cikk szerint a tagállamok közötti behozatalra és kivitelre vonatkozó tilalmakat vagy korlátozásokat a közbiztonság, az emberek egészségének és életének védelme indokolhatja, amennyiben azok nem önkényes megkülönböztetés vagy a tagállamok közötti kereskedelem rejtett korlátozásának eszközei.
2. A 2001/92/EK irányelv és a 92/22/EGK irányelv
4.
A 2001/92/EK bizottsági irányelv (
3
) (a továbbiakban: 2001/92 irányelv) célja, hogy a műszaki fejlődéshez igazítsa a gépjárművek és pótkocsijaik biztonsági üvegezéséről és az üvegezésre használt anyagokról szóló 92/22/EGK tanácsi irányelvet és a gépjárművek és pótkocsijaik típusjóváhagyására vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló 70/156/EGK tanácsi irányelvet.
5.
A 92/22/EGK irányelv (
4
) (a továbbiakban: 92/22 irányelv) célja, hogy egységes típusengedélyezési eljárást vezessen be azokra a biztonsági üvegekre és az üvegezéshez használt anyagokra vonatkozóan, amelyek a gépjárművekbe és pótkocsijaikba szélvédőként, egyéb üvegként vagy válaszfalként történő beépítés céljára szolgálnak.
6.
A 2001/92 irányelv által módosított 92/22 irányelv hatálya olyan üvegekre terjed ki, melyek rendeltetése a napfény hatásai elleni védelem (színezett üvegezés), nem terjed ki azonban a színes fóliarétegekre, melyeket személy- vagy tehergépjárművekre üzembe helyezésük után ragasztanak fel.
7.
A 2001/92 irányelv (3) preambulumbekezdése és II.B. melléklete az ENSZ Európai Gazdasági Bizottsága 43. rendeletének az Európai Közösség által elfogadott utolsó változatában (
5
) (a továbbiakban: 43. rendelet) előírt általános és különös követelményekre, vizsgálatokra és műszaki előírásokra utal, melyek szerint a biztonsági üvegezéseknek legalább 70%-os mértékű normál fényáteresztési képességgel kell rendelkezniük, míg a szélvédők fényáteresztési mértéke nem lehet kevesebb 75%-nál (
6
).
8.
A hátsó üvegezésre azonban nem vonatkozik minimális fényáteresztési érték. Ez annyit jelent, hogy a gépjármű felszerelhető nagyon gyenge fényáteresztési értékkel rendelkező színezett vagy színes fóliával ellátott hátsó ablakkal – a hátsó szélvédőt is beleértve –, amennyiben a gépjármű két külső visszapillantó tükörrel van felszerelve.
B – Nemzeti jog
9.
A 2001/92 irányelvet a 2003. március 11-i 40/2003 törvényrendelet (
7
) (a továbbiakban: 40/2003 törvényrendelet) ültette át a portugál jogba.
10.
A 40/2003 törvényrendelet 2. cikkének (1) bekezdése így rendelkezik: „A jogszabályban meghatározott öntapadós matricák, valamint az áruszállításra használt gépjárművek sárvédőjére ragasztott nem fényvisszaverő átlátszatlan filmréteg kivételével tilos a személy- vagy áruszállításra használt gépjárművek üvegezésére színes fóliaréteget ragasztani”.
11.
A 40/2003 törvényrendelet 5. cikke előírja, hogy e jogszabály hatályba lépésétől a Direcção-Geral de Viação (közlekedési hatóság) köteles megtagadni a közösségi és nemzeti típusjóváhagyás kiadását minden olyan gépjárműmodell esetén, amelyek a 40/2003 törvényrendelet biztonsági üvegezésre vonatkozó rendelkezéseit figyelmen kívül hagyják.
III – A pert megelőző eljárás
12.
2004. április 1-jén a Bizottság felszólító levelet küldött a portugál kormánynak, amelyben megállapította, hogy a Portugál Köztársaság – mivel a 40/2003 törvényrendelet 2. cikkének hatályba léptetésével megtiltotta a személy- vagy áruszállításra használt gépjárművek üvegezésére színes fóliaréteg ragasztását, anélkül, hogy a hivatkozott törvényrendelet szövegének tervezetét a Bizottsággal közölte volna – nem teljesítette az EK 28. cikkből és az EK 30. cikkből, az EGT-Megállapodás 11. és 13. cikkéből, valamint a 98/34/EK irányelv (
8
) (a továbbiakban: 98/34 irányelv) 8. cikkéből eredő kötelezettségeit.
13.
A portugál kormány 2004. június 28-i levelében akként válaszolt, hogy a kifogásolt tilalom a belső biztonság – így különösen a közrend és a közúti biztonság – védelmében hozott intézkedés, mely az EK 30. cikk szerint megengedett.
14.
2004. december 22-i levelével a Bizottság indokolással ellátott véleményt küldött a portugál kormánynak. Ebben a Bizottság kifejezésre juttatta azon meggyőződését, hogy a Portugál Köztársaság – mivel a 40/2003 törvényrendelet 2. cikkében foglalt tilalom egy másik tagállamban vagy az EGT-Megállapodás szerződő államában jogszerűen előállított és forgalmazott színes fóliák Portugáliában történő forgalmazását akadályozza – nem teljesítette az EK 28. cikkből és az EK 30. cikkből, valamint az EGT-Megállapodás 11. és 13. cikkből eredő kötelezettségeit. Ezen kívül a Bizottság ismételten kifogásolta a 98/34 irányelv 8. cikkében foglalt közlési kötelezettség megsértését.
15.
A Bizottság felszólította továbbá a Portugál Köztársaságot, hogy a kézhezvételtől számított két hónapon belül tegye meg a szükséges intézkedéseket annak érdekében, hogy az indokolással ellátott véleménynek megfeleljen.
16.
2005. július 22-i levelében a portugál kormány válaszul közölte, hogy hatályon kívül kívánja helyezni a 40/2003 törvényrendelet 2. cikkét. Bejelentette továbbá, hogy egy technikai szabálytervezet kidolgozása van folyamatban, amely előreláthatólag a nyári szünet végét követő két hónapon belül elkészül, és a 98/34 irányelvnek megfelelően a Bizottsággal történő közlésre kész lesz.
17.
Miután 2005. december 21-én közölték a Bizottsággal a színes fóliarétegek gépjárművek üvegezésére történő ragasztására vonatkozó technikai szabályok megállapításáról szóló rendelet tervezetét (
9
), a Bizottság úgy határozott, hogy a 98/34 irányelv 8. cikkének megsértésére vonatkozó kifogásától eláll.
18.
A Bizottság ezzel szemben keresetében továbbra is fenntartotta a 40/2003 törvényrendelet 2. cikkében foglalt – a színes fóliarétegek személy- vagy tehergépjárművek üvegezésére történő ragasztására vonatkozó – tilalomnak az EK 28. cikkel és az EGT-Megállapodás 11. cikkével való összeegyeztethetetlenségére vonatkozó kifogását, mivel tudomása szerint a Portugál Köztársaság a vitatott nemzeti rendelkezést ez idáig nem helyezte hatályon kívül.
IV – A Bíróság előtti eljárás és a felek kérelmei
19.
A Bizottság a Bíróság Hivatalához 2006. június 16-án benyújtott keresetlevelével kéri
1)
annak megállapítását, hogy a Portugál Köztársaság – mivel a 2003. március 11-i 40/2003 törvényrendelet 2. cikkének (1) bekezdésében megtiltotta a gépjárművek üvegezésére színes fóliaréteg ragasztását, és mivel ez a tilalom egy másik tagállamban vagy az EGT-Megállapodás szerződő államában jogszerűen előállított és/vagy forgalmazott színes fóliák Portugáliában történő forgalmazását akadályozza – nem teljesítette az EK 28. cikkből és az EK 30. cikkből, valamint az EGT-Megállapodás 11. és 13. cikkéből eredő kötelezettségeit;
2)
a Portugál Köztársaság kötelezését a költségek viselésére.
20.
A portugál kormány 2006. szeptember 11-én benyújtott ellenkérelmében kéri
1)
az annak megállapítására irányuló keresetet, hogy a Portugál Köztársaság – mivel a 2003. március 11-i 40/2003 törvényrendelet 2. cikkének (1) bekezdésében megtiltotta a gépjárművek üvegezésére színes fóliaréteg ragasztását és mivel ez a tilalom egy másik tagállamban vagy az EGT-Megállapodás szerződő államában jogszerűen előállított és/vagy forgalmazott színes fóliák Portugáliában történő forgalmazását akadályozza – nem teljesítette az EK 28. cikkből és az EK 30. cikkből, valamint az EGT-Megállapodás 11. és 13. cikkéből eredő kötelezettségeit, mint okafogyottat elutasítani, mivel a Portugál Köztársaság elhatározta, hogy a színes fóliáknak a gépjárművek üvegezésére történő felragasztását általában megengedi;
2)
a Bizottság kötelezését a költségek viselésére.
21.
A Bizottság válaszának 2006. november 21-i és a portugál kormány viszontválaszának 2007. február 5-i benyújtásával az eljárás írásbeli szakasza befejeződött.
22.
A Bíróság előkészítő intézkedés keretében két kérdést intézett a felekhez, akik azokat megválaszolták.
23.
A 2007. november 7-i tárgyaláson a Bizottság és a portugál kormány képviselői előadták álláspontjaikat.
V – A felek fontosabb érvei
24.
A Bizottság azon az állásponton van, hogy a színes fóliarétegeknek a gépjárművek üvegezésére történő ragasztását megtiltó vitatott portugál szabályozás az EK 28. cikkbe és az EGT-Megállapodás 11. cikkébe ütköző, a behozatalra vonatkozó mennyiségi korlátozással azonos hatású intézkedés, mivel ez a tilalom megakadályozza egy másik tagállamban vagy az EGT-Megállapodás szerződő államában jogszerűen gyártott és/vagy forgalmazott színes fóliarétegek Portugáliában történő forgalmazását. Várható ugyanis, hogy a potenciális érdeklődők – kereskedők vagy magánszemélyek – annak tudatában, hogy nem ragaszthatják e fóliákat a gépjármű üvegezésére, meg sem veszik azokat.
25.
A bizottság figyelembe veszi, hogy közösségi szintű harmonizációs előírások hiányában a tagállamok dönthetnek arról, hogy a területükön a közúti közlekedés biztonságának védelmét milyen szinten kívánják biztosítani. Kötelesek azonban bizonyítani, hogy az általuk alkotott szabályok az elérni kívánt célhoz mérten szükségesek és arányosak, amennyiben azok alkalmasak – közvetlenül vagy közvetve – a tagállamok közötti kereskedelem tényleges vagy potenciális akadályozására.
26.
A Bizottság álláspontja szerint a Portugál Köztársaság elmulasztotta azoknak a szükséges információknak – például tanulmányok, jelentések vagy statisztikák – a rendelkezésre bocsátását, amelyek adott esetben arra engednek következtetni, hogy az áruk szabad mozgásának a vitatotthoz hasonló korlátozása az EK 30. cikkben és az EGT-Megállapodás 11. cikkében felsorolt okokból, vagy a közérdeken alapuló kényszerítő okok által igazolt, és hogy a színes fóliarétegek használata – annak színétől és jellemzőitől függetlenül – különösen fényáteresztő képessége miatt a közbiztonságra és/vagy a közúti biztonságra veszélyt jelentene.
27.
A portugál kormány nem vitatja a keresetlevélben előterjesztett tényeket. Ezzel szemben nem ért egyet bizonyos tényeknek a Bizottság általi értékelésével. Igazoltnak tartja a vitatott tilalmat, mivel az EK 30. cikk szerint a tagállamok jogosultak a közrend és közbiztonság, valamint a közúti közlekedés biztonságának biztosításához szükséges szabályok megalkotására.
28.
A 40/2003 törvényrendelet 2. cikkének (1) bekezdésében foglalt tilalom célja az volt, hogy biztosítsa a gépjárművek belsejében tartózkodó személyek és az ott található áruk megfigyelésének és azonosításának lehetőségét. E cél elérése érdekében szükséges volt megtiltani a személygépjárművek, illetve a tehergépjárművek személyek szállítására használt terei optikai jellemzőinek megváltoztatását.
29.
A portugál kormány a vitatott tilalmat a közbiztonság megőrzéséhez szükséges intézkedésnek tekinti. Előadja, hogy a gépjárművek utasainak és a gépjárművekben található áruk egyértelmű vizuális felismerhetősége lényeges a bűnmegelőzési és bűnözés elleni harc, valamint a közúti biztonság szempontjából, mivel megkönnyíti az ülések helyes elfoglalásának és a biztonsági övek szabályszerű használatának ellenőrzését. Nem léteznek olyan kevésbé korlátozó eszközök, amelyek biztosíthatnák a közúti biztonság és a közbiztonság célkitűzéseinek megvalósítását.
VI – Jogi értékelés
A – Bevezető megjegyzések
30.
A 92/22 irányelv preambulumbekezdéseiben foglaltak értelmében e közösségi norma kibocsátása azon intézkedések közé tartozik, amelyek a teljes harmonizációs eljárás alkalmazásával az Európai Közösség belső piacát 1992. december 31-ig terjedően fokozatosan kialakítani hivatottak. E jogalkotói kezdeményezésnek az volt a célja, hogy a harmonizált alkatrész-típusjóváhagyási eljárás bevezetésével és a biztonsági üvegezésre vonatkozó tagállami szabályok ezzel párhuzamos közelítésével megszüntessék azokat a meglévő különbségeket, amelyek a kereskedelem korlátozásához vezethetnének.
31.
Az EGK-alkatrész-típusjóváhagyási megjelölésnek (illetve a 2001/92 irányelv által bevezetett terminológia szerint „EK alkatrész-típusjóváhagyási jel”) minden, az engedélyezett típusnak megfelelő biztonsági üvegen történő elhelyezésével ezeknek az üvegezéseknek a többi tagállamban történő műszaki felügyelete a továbbiakban már nem lenne igazolt. A belső piac kialakításának célja mellett azonban – az ezeknek az üvegezéseknek a használatából fakadó sokféle kockázatra tekintettel – figyelembe kellene venni a közúti közlekedés biztonságának követelményeit is.
32.
A 40/2003 törvényrendelet 5. cikke arra utasítja a portugál közlekedési hatóságot, hogy tagadja meg az EK-típusjóváhagyás kiadását minden olyan gépjárműmodell esetén, amelyek a 40/2003 törvényrendelet biztonsági üvegezésre vonatkozó rendelkezéseit figyelmen kívül hagyják. Nem vitatottan ebbe a körbe tartozik a színes fóliarétegek személy- vagy tehergépjárművek üvegezésére történő ragasztására vonatkozó, a 40/2003 törvényrendelet 2. cikkének (1) bekezdése szerinti tilalom megsértése.
33.
Annak tükrében, hogy az EK-típusjóváhagyás megadása a 92/22 irányelv rendelkezései szerint történik, kézenfekvő lenne ezt a közösségi normát a szóban forgó ügyben egy esetleges kötelezettségszegés megítélése során mérceként használni. Ez ellen szól azonban, hogy ennek az irányelvnek a hatálya – mint azt bevezetésként említettük – kiterjed ugyan a színezett üvegezésekre, a színes fóliarétegekre azonban nem. Az ezt a területet érintő nemzeti intézkedések tehát közösségi szinten nem harmonizáltak. Közös vagy harmonizált előírások hiányában a tagállamok kötelesek biztosítani a Szerződésből fakadó alapvető szabadságokat, melyek közé – mint a legalapvetőbb elvek egyike – az áruk szabad mozgása is tartozik (
10
).
34.
Az e területen történő harmonizáció hiányában az anyagi jogi háttér – melyek alapján a jogvita tárgyát képező portugál rendelkezéseknek a közösségi joggal való összeegyeztethetőségét a Bíróságnak meg kell ítélnie – kiterjed az EK-Szerződés és az EGT-Megállapodás áruk szabad mozgására vonatkozó elsődleges jogi rendelkezéseire (
11
).
35.
A bizonyítási teher eljárásjogi megoszlására tekintettel utalni kell arra, hogy az EK 226. cikk szerinti kötelezettségszegés megállapítására irányuló eljárás keretében a Bizottság köteles bizonyítani, hogy fennáll az ilyen jogsértés. Ezzel szemben az alperes tagállam feladata, hogy tényekkel alátámasztva és részletesen védekezzen az előterjesztett adatokkal és az azokból levonható következtetésekkel szemben (
12
).
B – Az áruk szabad mozgásának korlátozása
36.
Az áruk szabad mozgását különösen az Európai Közösség tagállamai közötti behozatalra vonatkozó mennyiségi korlátozások és azzal azonos hatású intézkedések EK 28. cikk szerinti tilalma biztosítja. Az EGT-Megállapodás 11. cikke normatív kinyilatkoztatása a közösségi jog e rendelkezésével azonos tartalmú (
13
).
37.
A Bíróság állandó ítélkezési gyakorlata szerint a mennyiségi korlátozásokkal azonos hatású intézkedések EK 28. cikk szerinti tilalma minden olyan tagállami szabályra kiterjed, amely közvetlenül vagy közvetve, ténylegesen vagy potenciálisan akadályozhatja a Közösségen belüli kereskedelmet (
14
). Így még ha egy nemzeti intézkedés nem a tagállamok közötti kereskedelem szabályozására irányul is, a döntő kérdés, hogy az milyen hatást gyakorol a Közösségen belüli kereskedelemre, függetlenül attól, hogy ez a hatás tényleges vagy potenciális (
15
).
38.
A Bíróság elé terjesztett valamennyi tény értékelése után szempontunkból nem lehet kétséges, hogy a 40/2003 törvényrendelet 2. cikkének (1) bekezdésében foglalt vitatott tilalom e definíció értelmében vett azonos hatású intézkedést képez. Egy ilyen tilalom ugyanis – még ha különbségtétel nélkül alkalmazandó is, így nincs hátrányosan megkülönböztető jellege – mind irányultságát tekintve azt célozza, mind pedig hatását tekintve arra alkalmas, hogy egy másik tagállamban vagy az EGT-Megállapodás szerződő államában jogszerűen gyártott és/vagy forgalmazott színes fóliarétegek kereskedelmét Portugáliában akadályozza vagy teljesen lehetetlenné tegye.
39.
A portugál kormány elismeri, hogy egy ilyen tilalomnak az a hatása, hogy a kérdéses színes fóliarétegek kereskedelmét Portugáliában akadályozza, illetve kedvezőtlenebbé teszi a 40/2003 törvényrendelet hatályba lépését megelőző időszakhoz képest. Ezért e szabályozás korlátozó jellege nem vitatott.
40.
A 40/2003 törvényrendelet 2. cikkének (1) bekezdésében előírthoz hasonló átfogó tilalom ténylegesen alkalmas arra, hogy a potenciális vásárlókat ne csupán az ilyen színes fóliarétegek használatától, hanem már azok megszerzésétől is visszatartsa. Mint azt ugyanis a Bizottság joggal kifejti, életszerű megközelítésben várható, hogy a potenciális érdeklődők – köztük kereskedők és magánfelhasználók – annak tudatában, hogy nem ragaszthatják a fóliákat a gépjármű üvegezésére, elállnak az ilyen fóliák megvásárlásától (
16
).
41.
Ez annál is inkább igaz, mivel a felek előadásainak értékelése alapján a kérdéses fóliák célnak megfelelő egyéb felhasználásának lehetősége – például a lakóterek nagy üvegfelületein, télikertekben vagy üvegházakban – nem jöhet szóba. A Bizottság által adott felvilágosítás szerint ezek a fóliák mind alapanyag-összetételükben, mind pedig ipari előállításuk módját tekintve különböznek a lakóterekben vagy általában az épületeken használt védőfóliáktól. A fóliarétegek mindkét fajtája eltérő műszaki jellemzőkkel rendelkezik formájuk, színük és fényáteresztési képességük tekintetében, aminek következtében semmiképpen sem tekinthetőek egymással felcserélhetőnek. Ezt a megállapítást semmiképp sem cáfolja meg a portugál kormány azon érve, mely szerint a gyártó feladata a fóliák felhasználási céljának konkrét esetben történő meghatározása. Hiszen éppen az előre látható felhasználási cél meghatározása során fog a gyártó rendszerint olyan lényeges szempontokat figyelembe venni, mint az esztétika, az időjárási viszonyok, valamint a felületi szerkezet sajátosságai, és ezért a terméket úgy kell előállítania és gyártania, hogy a kívánt tulajdonságokkal rendelkezzen. Ennek megfelelően a vitatott tilalom alkalmas arra, hogy számos értékesítési piactól zárja el a gyártókat és kereskedőket.
42.
El kell utasítani a portugál kormány azon kifogását, mely szerint a portugál államnak az e tilalomról való utólagos lemondása következtében többé nem áll fenn az ilyen színes fóliarétegek portugáliai forgalmazásának megakadályozására alkalmas jogszabályi korlátozás. Igaz ugyan, hogy a Portugál Köztársaság kezdetben kész volt eleget tenni a Bizottság indokolással ellátott véleményében felállított – e tilalom feloldására vonatkozó – követelménynek, amikor úgy határozott, hogy a színes fóliarétegek gépjárművek üvegezésére történő ragasztása technikai szabályainak megállapításáról szóló rendelettervezetet (
17
) – amely immár megengedte az ilyen színes fóliarétegek típusjóváhagyásának kiadását – törvényrendelet-tervezetté változtatta át (
18
). A portugál kormány előadása szerint a jogi forma megváltoztatása ugyanis biztosítaná, hogy ez a jogi aktus a portugál jogrenden belül egy törvény rangját kapja meg, miáltal a 40/2003 törvényrendelet 2. cikkének (1) bekezdésében foglalt tilalom feloldása egyértelműen és formailag is megvalósul. Mint azt maga is elismeri, e terv megvalósítását mindaddig szüneteltetik, amíg a Bizottság a vitatott jogszabályi rendelkezés szövegtervezetével kapcsolatban állásfoglalást nem ad.
43.
E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy az állandó ítélkezési gyakorlat értelmében a kötelezettségszegés megtörténtét a tagállamnak az indokolással ellátott véleményben foglalt határidő végén fennálló helyzete alapján kell megítélni, és hogy a későbbi változásokat a Bíróság nem veheti figyelembe (
19
). Ez azonban nem zárja ki, hogy amennyiben a releváns nemzeti rendelkezések alapvetően megváltoztak az indokolással ellátott véleményben foglaltak teljesítésére meghatározott határidő lejártának időpontja, valamint a kötelezettségszegés megállapítása iránti kereset benyújtásának időpontja között, ez a fejlődés nagymértékben csökkentheti a Bíróság által hozandó ítélet hasznosságát, így ilyen helyzetben helyénvalóbb lenne, ha a Bizottság nem keresettel élne, hanem újabb indokolással ellátott véleményt adna ki, pontosítva azon kifogásokat, amelyeket a megváltozott körülményekre tekintettel fenn kíván tartani (
20
). A szóban forgó esetben azonban a jogi helyzet ilyen alapvető utólagos változása egyértelműen nem következett be, mivel a Portugál Köztársaság a 40/2003 törvényrendelet 2. cikkének (1) bekezdésében felállított tilalmat – mint azt eredetileg ígérte – nem helyezte törvényrendelet kibocsátásával hatályon kívül, hanem azt hatályában továbbra is fenntartotta (
21
).
44.
A Portugál Köztársaságnak a vitatott tilalom bejelentett feloldásával kapcsolatos halogató magatartása és a portugál kormánynak a jogalkotási eljárás jelenlegi állására vonatkozó részben ellentmondásos perbeli nyilatkozatai tükrében az a véleményem, hogy a jelenlegi portugál jogi helyzet nem tesz eleget a jogbiztonság és egyértelműség követelményeinek.
45.
Az állandó ítélkezési gyakorlat szerint a közösségi jog teljes körű alkalmazásának biztosítása céljából a tagállamok nem csupán nemzeti jogukat kötelesek a közösségi joggal összehangolni, hanem ezen túlmenően olyan pontos, világos és átlátható helyzetet kell teremteniük, hogy a magánszemélyek valamennyi jogukat megismerhessék, és azokra nemzeti bíróságaik előtt hivatkozhassanak (
22
). Mint azt a C-319/06. sz. Bizottság kontra Luxemburg ügyre vonatkozó indítványomban (
23
) már kifejtettem, különösen akkor kell ennek az alapelvnek érvényesülnie, ha a tagállami jog az egyénekre kötelezettségeket ró, és azok megsértését szankcióval fenyegeti. A szóban forgó esetben megállapítható, hogy a 40/2003 törvényrendelet 5. cikke alapján a portugál közlekedési hatóság köteles e jogszabály megsértése esetén az EK-típusjóváhagyás megadását megtagadni. Ezen túlmenően a színes fóliarétegek használatára vonatkozó tilalom megszegését rendőrségi, illetve rendészeti szankciókkal fenyegetik (
24
). A 40/2003 törvényrendelet 2. cikkének (2) bekezdése erre az esetre 30-tól 150 euróig terjedő összegű pénzbüntetést ír elő, miközben a (3) bekezdés szerint a gondatlan elkövetés ugyancsak büntetendő.
C – Igazolhatóság
46.
Vizsgálni kell azonban, hogy ez a szabályozás – a közösségen belüli kereskedelemre gyakorolt korlátozó hatása ellenére – igazolható-e az EK 30. cikkben felsorolt valamely közérdeken alapuló okkal vagy – a Bíróság ítélkezési gyakorlatában meghatározott – feltétlenül érvényesítendő követelménnyel, valamint adott esetben egy ilyen korlátozás alkalmas-e az elérni kívánt cél megvalósítására, és nem haladja-e meg az e cél eléréséhez szükséges mértéket (
25
).
47.
A jelen ügyben a portugál kormány arra hivatkozik, hogy a szóban forgó – a 40/2003 törvényrendelet 2. cikkének (1) bekezdésében foglalt – tilalmat a belső közrend és a közúti biztonság igazolja. A tilalmat ugyanis annak biztosítása céljából állították fel, hogy a gépjármű belsejébe kívülről történő belátás feltételei adottak legyenek. Ezért e tilalomnak nem az volt a célja, hogy az üvegezés fényáteresztési képességének megőrzésével megfelelően tiszta kilátást biztosítson a gépjármű vezetőjének, hanem hogy lehetővé tegye az illetékes hatóságok számára a közlekedési szabályok betartásának közvetlen ellenőrzését a gépjárművek és utasaik puszta szemrevételezésével. A portugál kormány előadja, hogy a járművek utasainak és a gépjárművekben található áruk egyértelmű vizuális felismerhetősége lényeges a bűnmegelőzés és bűnözés elleni harc, valamint a közúti biztonság szempontjából, mivel megkönnyíti az ülések helyes elfoglalásának és a biztonsági övek szabályszerű használatának ellenőrzését.
48.
A portugál kormány tehát két különböző igazoló okra hivatkozik, egyrészt a bűnmegelőzés és bűnözés elleni harc szükségességére, másrészt a közúti közlekedés biztonságának követelményeire, melyeket – még ha a közrend és közbiztonság területéből erednek is (
26
) – rendszertani okokból egymástól függetlenül kell vizsgálni.
1. A bűnmegelőzés és bűnözés elleni harc szükségessége
49.
A hatékony bűnüldözéshez fűződő állami érdek a közrend és közbiztonság területére sorolható, miközben mindkét fogalom az EK 30. cikkben és az EGT-Megállapodás 13. cikkében kifejezetten felsorolt igazoló ok.
50.
A közrend és közbiztonság védelme az alapvető szabadságokat korlátozó tagállami intézkedések igazolására szolgáló okként a Bíróság ítélkezési gyakorlatában túlnyomórészt a munkavállalók szabad mozgásának (
27
), a letelepedés szabadságának, a szolgáltatásnyújtás szabadságának, a Közösség és harmadik államok közötti társulás jogának (
28
) keretében, valamint – ha ritkábban is – az áruk szabad mozgásával összefüggésben került elismerésre (
29
). Az áruk szabad mozgásának korlátozását az EK 30. cikk szerint a közrend érdekében igazoló legitim célok közé tartozik például a lopott gépjárművekkel kapcsolatban kötött ügyletek felderítésének és üldözésének szükségessége (
30
), a forgalomból kivont ezüstérmék állami beolvasztás céljából történő visszatartása (
31
) és az exporttámogatásokkal kapcsolatos csalások leküzdése (
32
).
51.
A tagállamok lényegében továbbra is alapvetően nemzeti szükségleteik szerint szabadon határozhatják meg, hogy mit követel meg a közrend és a közbiztonság. Ennek során azonban mindig figyelembe kell venni, hogy a közrend és a közbiztonság fogalma a közösségi jog önálló fogalmai, melyek az alapvető szabadságok hatályát szintén meghatározzák, és ezért autonóm módon – nem pedig például egy vagy több nemzeti jogrendre támaszkodva – kell definiálni őket (
33
). A tagállami jogrendekben meghatározott fogalmak jelentéséhez való visszanyúlás mindenekelőtt akkor tilos, ha olyan fogalmakról van szó, amelyek megengedik a tagállamoknak az alapvető szabadságok vagy más individuális jogok korlátozását. Ezért elhibázott lenne a nemzeti rendészeti jog közbiztonság és közrend fogalmával anélkül párhuzamot vonni, hogy figyelembe vennék a közösségi jog sajátosságait, valamint a Szerződés céljait (
34
). Megítélésem szerint nincs olyan érdemi ok, amely indokolná egyrészről a bűnmegelőzés keretében – a rendőrségi veszélyelhárítás részeként – hozott rendőrségi intézkedések, másrészt – a bűnüldözés részeként foganatosított – megtorló intézkedések közötti, a nemzeti jog szerinti hagyományos különbségtételnek a közösségi jogra történő olyan alkalmazását, mely alapján a portugál kormány által említett rendőrségi bűnmegelőzési intézkedéseket is – főként, ha azok olyan általánosak és differenciálatlanok, mint a szóban forgó esetben – az EK 30. cikk és az EGT-Megállapodás 13. cikke szerinti közrend fogalma alá kellene besorolni.
52.
A közrend és közbiztonság fogalmai a Bíróság általi értelmezés tárgyát képezik (
35
), és annak tartalmát a tagállamok nem határozhatják meg egyoldalúan és a Közösség intézményei által végzett vizsgálat nélkül. Mint az alapvető szabadságok alóli kivételek szűken értelmezendőek. Ez nem zárja ki, hogy különleges körülmények ne igazolhatnák a közrend és közbiztonság fogalmaira való hivatkozást, ezért adott körülmények között meg kell hagyni a tagállamoknak az őket a Szerződés szabta határokon belül megillető mérlegelési mozgásteret (
36
).
53.
Az állandó ítélkezési gyakorlat szerint a nemzeti hatóságnak a közrend fogalmára történő hivatkozása minden esetben azt feltételezi, hogy – a társadalmi rend bármely jogsértés által megvalósított megzavarásán túl – a közrend olyan valóságos és kellően súlyos veszélyeztetése álljon fenn, amely sérti a társadalom valamely alapvető érdekét (
37
). A szóban forgó ügyben azonban a portugál kormány semmi olyat nem adott elő, ami a portugál közrend esetleges súlyos veszélyeztetésére utalhatna. Következésképpen nem hivatkozhat az EK 30. cikkre és az EGT-Megállapodás 13. cikkére a 40/2003 törvényrendelet 2. cikkének (1) bekezdésében foglalt tilalomnak a bűnmegelőzési és bűnözés elleni harc alapján történő igazolása érdekében.
2. A közúti közlekedés biztonságának követelményei
54.
Amennyiben a portugál kormány arra hivatkozik, hogy a szóban forgó tilalom megalkotásának célja a gépjárművezetők biztonságának biztosítása volt, úgy meg kell állapítanunk, hogy ezt az okot nem említi kifejezetten sem az EK 30. cikk, sem az EGT-Megállapodás 13. cikke. Ugyanakkor a közúti biztonság nem vitatottan a közösségi jog által elérni kívánt célok egyike (
38
). Az állandó ítélkezési gyakorlat szintén elismeri olyan közérdeken alapuló kényszerítő oknak, amely indokolhatja az áruk szabad mozgásának akadályozását (
39
).
55.
Ezenkívül az EK 30. cikkben és az EGT-Megállapodás 13. cikkében említett igazoló ok az emberek egészségének és életének védelme is. Itt olyan jogtárgyakról van szó, melyek védelme a teljes Közösségre kiterjedő balesetmegelőzés középpontjában áll (
40
). Mivel a közúti közlekedés biztonságának fogalma többek között mind az egészség védelmét, mind pedig az emberek életének védelmét – a közúti közlekedés adottságaival összefüggésben – magában foglalja, a továbbiakban az e jogtárgyak közötti speciális viszonyból kell kiindulni, ezért a jogi vizsgálatot a közúti közlekedés biztonságának mércéje alapján kell elsősorban elvégezni.
56.
A gépjárművek biztonsági üvegezésének és szélvédőinek nagyobb fényáteresztési mértéke megkönnyíti a rendőri ellenőrzés elvégzését, és hozzájárul a közúti közlekedés biztonságához azáltal, hogy a közúti forgalom puszta megfigyelésével lehetővé teszi annak vizsgálatát, hogy az utasok megengedett maximális számát nem lépik-e túl, és/vagy a biztonsági öv kötelező használatára vonatkozó jogszabályi kötelezettséget betartják-e (
41
). Ennyiben a színes fóliarétegeknek a gépjárművek üvegezésére történő ragasztására vonatkozó tilalom bizonyára alkalmas a közúti biztonság céljának elérésére.
57.
Mégis arra a végkövetkeztetésre jutok, hogy a 40/2003 törvényrendelet 2. cikkének (1) bekezdésében foglalt vitatott tilalomnak a közösségi joggal való összeegyeztethetősége az arányosság elvének megsértése miatt nem állja ki a jogi vizsgálat próbáját.
D – Arányosság
58.
Egyrészről vitathatatlan, hogy harmonizációs szabályok hiányában a tagállamokra tartozik – a Szerződés szabta kereteken belül – annak a szintnek a meghatározása, amelyen az emberek egészségének és életének védelmét biztosítani kívánják (
42
). Szintén vitathatatlan, hogy az ilyen kimondottan fontos jogtárgyak – mint a fent nevezett „egészség” és „élet”, vagy éppen a „közúti közlekedés biztonsága” – hatékony védelme többféle preventív védelmi intézkedést feltételez a nemzeti hatóságok részéről, ezért alapvetően a tagállamok mérlegelési jogkörébe tartozik annak meghatározása, hogy a végrehajtandó ellenőrzések mennyire legyenek szigorúak (
43
).
59.
Másrészről ez mit sem változtat azon, hogy az áruk szabad mozgásának elve alóli kivétel az EK 30. cikk vagy a közérdeken alapuló kényszerítő ok alapján csak akkor indokolt, ha a nemzeti hatóságok bebizonyítják, hogy az említett kivétel szükséges az e cikkben felsorolt valamely cél vagy célok eléréséhez, és hogy az megfelel az arányosság elvének (
44
). Ezenkívül e vonatkozásban elengedhetetlennek tartom az arra való utalást, hogy a tagállamnak azokhoz az érvekhez, amelyekre a korlátozás igazolása érdekében hivatkozhat, a tagállam által hozott korlátozó intézkedés megfelelőségének és arányosságának vizsgálatát alátámasztó alkalmas bizonyítékokat vagy elemzést, valamint az érvelését alátámasztó konkrét bizonyítékokat is csatolnia kell (
45
).
60.
A Portugál Köztársaság elmulasztotta a Bíróság rendelkezésére bocsátani azokat a megfelelő információkat – például tanulmányokat, jelentéseket vagy statisztikákat –, amelyek adott esetben arra engednek következtetni, hogy az áruk szabad mozgásának a vitatotthoz hasonló korlátozása az EK 30. cikkben és az EGT-Megállapodás 11. cikkében felsorolt okokból vagy a közérdeken alapuló kényszerítő körülmény által igazolt, és hogy a színes fóliaréteg használata – annak színétől és jellemzőitől függetlenül – különösen fényáteresztő képessége miatt a közúti biztonságra veszélyt jelentene.
61.
A közúti biztonság ilyen veszélyeztetésének bizonyítása annál is inkább szükséges lett volna, mert a Portugál Köztársaság a színezett üvegek használatát nem tiltja, jóllehet – a vitatott színes fóliákkal összehasonlítható módon – ezek sem biztosítanak 100%-os látást. A lényegében azonos tényállások eltérő kezelése szigorú követelményeket állít az áruk szabad mozgását korlátozó intézkedés igazolása elé. Következésképpen a Portugál Köztársaság nem tett eleget tényállítási és bizonyítási kötelezettségének sem a pert megelőző eljárásban, sem a Bíróság előtti eljárásban.
62.
A kérdéses fóliákra vonatkozó abszolút tilalom ettől eltekintve is aránytalan intézkedésnek tűnik a közúti biztonság biztosításához, hiszen – mint azt a Bizottság helytállóan kifejti – a tagállamok a 2001/92 irányelv alapján legalábbis megkövetelhetik, hogy a minimális fényáteresztési mérték a B-oszlop üvegezésénél legalább 70%, a szélvédőnél legalább 75% legyen. A 43. rendelet ugyanis joghatással bír a közösségi jogrenden belül, és ezáltal valamennyi tagállam jogrendjén belül is. Egyrészt a 43. rendelet az Európai Közösségnek az 1958. március 20-i felülvizsgált megállapodáshoz való csatlakozásáról szóló, 1997. november 27-i 97/836/EK tanácsi határozattal (
46
) – 1998. március 24-i hatállyal – a közösségi jogba átvételre került. Az EK 300. cikk (7) bekezdése alapján a felülvizsgált megállapodás és a 43. rendelet kötelezőek a Közösségre és a tagállamokra. Ezenkívül a 2001/92 irányelv (3) preambulumbekezdése és II.B. melléklete utal a 43. rendeletre, amely az üvegezések jellemzőire és beépítésére vonatkozó különböző műszaki előírásokat – köztük az előbb említett minimális fényáteresztési mértékeket – tartalmaz, ezért ezeket a műszaki előírásokat a 92/22 irányelv szerinti típus-jóváhagyási vizsgálat keretében megfelelően figyelembe kell venni.
63.
Annak tükrében, hogy e minimális fényáteresztési mértékeknek az egész Közösségre kiterjedő bevezetését a közúti biztonság megteremtésén való fáradozás (
47
) motiválta, e cél eléréséhez teljesen elegendő lett volna azt megkövetelni, hogy a kérdéses fóliák előírásoknak megfelelő használata során – vagyis a gépjárművek üvegezésére történő ragasztást követően – ne lépjék túl ezeket a határértékeket. Ez végeredményben a jelenleg hatályos tilalmat oly módon szűkítené le, hogy minden olyan fóliaréteg felhasználása tilos marad, amely az elégtelen fényáteresztési képesség miatt nem tudja biztosítani az előírt határértékek betartását. Ezen kívül e tilalomnak egy további térbeli korlátozása lenne még célszerű, méghozzá mindazokra az üvegezésekre, amelyek a közúti forgalom rendőrségi ellenőrzését ténylegesen lehetővé teszik. Ez mind a gépjármű elülső szélvédőjét, mind pedig az utasülések mentén elhelyezkedő üvegezéseket érintené, a hátsó szélvédőt azonban nem. Ezáltal nem csak a közúti közlekedés résztvevőinek puszta megfigyeléssel történő rendőrségi ellenőrzése lenne biztosítva, hanem egy ilyen intézkedés – a vitatott tilalomtól eltérően – a szabad mozgásra is alig hatna ki. A kérdéses fóliák használatára vonatkozó – a 40/2003 törvényrendelet 2. cikkének (1) bekezdése szerinti – abszolút tilalommal a portugál szabályozás egyértelműen meghaladja a kitűzött cél eléréséhez szükséges mértéket. Következésképpen e tagállami intézkedés a közúti biztonság megőrzése szempontjából nem tekinthető se szükségesnek, se arányosnak.
64.
Ezt a portugál kormány nyilvánvalóan nem is tagadja komolyan, amikor viszonválaszában előadja, hogy nem lehetetlen más megoldásokat – esetleg nem normatív szempontokat – figyelembe venni. Ugyanígy adós maradt azon tézisének bizonyításával, hogy ezek az alternatív megoldások nem alkalmasak a közúti biztonság megőrzésére.
65.
A 40/2003 törvényrendelet 2. cikkének (1) bekezdésében foglalt nemzeti szabályozás az arányosság elvének megsértése miatt nem igazolható a közúti biztonsággal összefüggő okokkal. Ezért ezt a szabályozást az EK 28. cikkel és az EGT-Megállapodás 11. cikkével összeegyeztethetetlennek kell tekinteni.
66.
Ezért végeredményben arra a következtetésre jutok, hogy a Portugál Köztársaság – mivel a 2003. március 11-i 40/2003 törvényrendelet 2. cikkének (1) bekezdésében megtiltotta a gépjárművek üvegezésére színes fóliaréteg ragasztását, és mivel ez a tilalom egy másik tagállamban vagy az EGT-Megállapodás szerződő államában jogszerűen előállított és/vagy forgalmazott színes fóliák Portugáliában történő forgalmazását akadályozza – nem teljesítette az EK 28. cikkből és az EK 30. cikkből, valamint az EGT-Megállapodás 11. és 13. cikkéből eredő kötelezettségeit.
VII – A költségekről
67.
Az eljárási szabályzat 69. cikkének 2. §-a alapján a Bíróság a pervesztes felet kötelezi a költségek viselésére. A Portugál Köztársaságot, mivel pervesztes lett, kötelezni kell a költségek viselésére.
VIII – Végkövetkeztetések
68.
A fenti indokok alapján javasolom, hogy a Bíróság
1.
állapítsa meg, hogy a Portugál Köztársaság – mivel a 2003. március 11-i 40/2003 törvényrendelet 2. cikkének (1) bekezdésében megtiltotta a gépjárművek üvegezésére színes fóliaréteg ragasztását, és mivel ez a tilalom egy másik tagállamban vagy az EGT-Megállapodás szerződő államában jogszerűen előállított és/vagy forgalmazott színes fóliák Portugáliában történő forgalmazását akadályozza – nem teljesítette az EK 28. cikkből és az EK 30. cikkből, valamint az EGT-Megállapodás 11. és 13. cikkéből eredő kötelezettségeit,
2.
kötelezze a Portugál Köztársaságot a költségek viselésére.
(
1
)	Eredeti nyelv: német.
(
2
)	HL 1994. L 1., 3. o.
(
3
)	A gépjárművek és pótkocsijaik biztonsági üvegezéséről és az üvegezésre használt anyagokról szóló 92/22/EGK tanácsi irányelvnek, valamint a gépjárművek és pótkocsijaik típusjóváhagyására vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló 70/156/EGK tanácsi irányelvnek a műszaki fejlődéshez történő hozzáigazításáról szóló, 2001. október 30-i 2001/92/EK bizottsági irányelv (HL L 291., 24. o.; magyar nyelvű különkiadás 7. fejezet, 6. kötet, 3. o.).
(
4
)	A gépjárművek és pótkocsijaik biztonsági üvegezéséről és az üvegezésre használt anyagokról szóló, 1992. március 31-i 92/22/EGK tanácsi irányelv (HL L 129., 11. o.; magyar nyelvű különkiadás 7. fejezet, 1. kötet, 377. o.).
(
5
)	Az 50-es évek vége óta harmonizálják nemzetközi szinten a gépjárművekre vonatkozó műszaki előírásokat a gépjármű- és járműalkatrész-kereskedelem korlátainak a fogyasztók javára történő megszüntetése érdekében. Ennek jogi alapja az ENSZ Európai Gazdasági Bizottságának (EGB) égisze alatt 1958. március 20-án kötött, és 1995. október 16-i hatállyal módosított megállapodás. A módosított megállapodás („a kerekes járművekre és az azokba szerelhető vagy azokon használható berendezésekre és tartozékokra vonatkozó egységes műszaki előírások elfogadásáról, valamint az ezen előírások alapján kibocsátott jóváhagyások kölcsönös elismerésének feltételeiről, 2., javított változat”) hatálya alá jelenleg az Európai Közösséggel együtt 47 szerződő állam tartozik (ezzel kapcsolatban lásd Sündermann, B., „Internationale Harmonisierung der technischen Vorschriften für Kraftfahrzeuge und Übernahme in deutsches Recht”, Straßenverkehrsrecht – Zeitschrift für die Praxis des Verkehrsjuristen, 2006, 49., 50. o.). E módosított megállapodás alapján hozták meg a 43. rendeletet, amely a biztonsági üvegekre és a biztonsági üvegek járművekbe szerelésére vonatkozó egységes előírásokat fekteti le. A rendelet hatályára vonatkozó rendelkezések szerint e rendelet azokra a biztonsági üvegekre vonatkozik, amelyeket a gépjárművekbe és pótkocsijaikba szélvédőként, egyéb üvegként vagy válaszfalként építenek be, valamint ezek beépítésére; azonban a világító- és fényjelzőberendezésekre és műszerfalakra, valamint speciális golyóálló üvegekre nem alkalmazható. Szintén nem vonatkozik a rendelet a kettős üvegezésekre.
(
6
)	A biztonsági üvegekre és a biztonsági üvegek járművekbe szerelésére vonatkozó egységes előírásokról szóló 43. rendelet, 21. melléklet, 4. pont „Az M. és N. osztályba tartozó járművekre vonatkozó különleges szabályok” (lásd a 4.1.1., 4.2.1.1., 4.2.2.1. pontot).
(
7
)	Decreto-Lei n 40/2003, Diário da Republica – I., A. Sorozat, 59. sz., 2003. március 11.
(
8
)	A műszaki szabványok és szabályok terén történő információszolgáltatási eljárás megállapításáról szóló, 1998. június 22-i 98/34/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL L 204., 37. o.; magyar nyelvű különkiadás 13. fejezet, 20. kötet, 337. o.)
(
9
)	A színes fóliarétegek gépjárművek üvegezésére történő ragasztása technikai szabályainak megállapításáról szóló rendelettervezetet (Projecto de decreto regulamentar que establece condições técnicas para a afixação de películas coloridas nos vidros dos veículos automóveis).
(
10
)	Az EK 3. cikk (1) bekezdésének c) pontja szerint a Közösség tevékenysége olyan belső piacot foglal magában, amelyet különösen az áruk tagállamok közötti szabad mozgását gátló akadályok eltörlése jellemez. Továbbá az EK 14. cikk (2) cikke előírja, hogy „[a] belső piac egy olyan, belső határok nélküli térség, amelyben e szerződés rendelkezéseivel összhangban biztosított az áruk […] szabad mozgása”. E rendelkezések különösen az EK 28. és azt követő cikkekben szerepelnek. Ebben az értelemben lásd a C-265/95. sz., Bizottság kontra Franciaország ügyben 1997. december 9-én hozott ítélet (EBHT 1997., I-6959. o.) 24. és azt követő pontjait. Az EGT-Megállapodásnak az a célja – 1. cikkének (1) bekezdése szerint –, „hogy előmozdítsa a Szerződő Felek közötti kereskedelmi és gazdasági kapcsolatok egyenlő versenyfeltételek melletti folyamatos és kiegyensúlyozott erősödését és az azonos szabályok betartását, egy homogén Európai Gazdasági Térség létrehozása érdekében”. Az 1. cikk (2) bekezdésének a) pontja szerint a kitűzött célok megvalósítása érdekében a társulás magában foglalja többek között az áruk szabad mozgását is. Ezt a területet a megállapodásban foglalt rendelkezéseknek megfelelően a 8. cikk és az azt követő cikkek szabályozzák. Ebben az értelemben lásd az EFTA-Bíróság által az E-1/94. sz. Restamark-ügyben 1994. december 16-án hozott ítélet (1994–1995 EFTA Court Report, 14.) 46. és azt követő pontjait.
(
11
)	Ez a contrario következik a Bíróság ítélkezési gyakorlatából, mely szerint amennyiben valamely tárgykör közösségi szinten teljes harmonizáció tárgyát képezte, minden arra vonatkozó nemzeti intézkedést a harmonizációs intézkedés szempontjából és nem az elsődleges jog szempontjából kell értelmezni. Lásd a C-37/92. sz. Vanacker és Lesage ügyben 1993. október 12-én hozott ítélet (EBHT 1993., I-4947. o.) 9. pontját, a C-324/99. sz. DaimlerChrysler-ügyben 2001. december 13-án hozott ítélet (EBHT 2001., I-9897. o.) 32. pontját, a C-322/01. sz. Deutscher Apothekerverban ügyben 2003. december 11-én hozott ítélet (EBHT 2003., I-14887. o.) 64. pontját és a C-309/02. sz. Radlberger Getränke és Spitz ügyben 2004. december 14-én hozott ítélet (EBHT 2004., I-11763. o.) 53. pontját. Ebben az értelemben lásd még Dubois, L./Blumann, C., Droit matériel de l’Union européenne, 4. kiadás, Párizs 2006., 430. pont, 275. o., miszerint a harmonizációs norma korlátozza a tagállamok EK 30. cikk szerinti jogait. Míg a teljes harmonizáció megtiltja a tagállamok számára az áruk szabad mozgásának korlátozását, addig a részleges harmonizáció bizonyos mozgásteret biztosít számukra a harmonizált jog által meghatározott határokon belül.
(
12
)	A 272/86. sz., Bizottság kontra Görögország ügyben 1988. szeptember 22-én hozott ítélet (EBHT 1988., 4875. o.) 21. pontja.
(
13
)	Lásd az EFTA-Bíróság által az E-1/94. sz. Restamark-ügyben 1994. december 16-án hozott ítélet (1994–1995 EFTA Court Report, 14.) 46. pontját és az E-6/96. sz. Tore Willemsen-ügyben 1997. június 27-én hozott ítélet (1997 EFTA Court Report, 3.) 43. pontját, melyek szerint az EGT-Megállapodás 11. cikke tartalmilag azonos az EK 28. cikkével. Lásd még a Bíróság C-143/06. sz. Ludwigs-Apotheke ügyben 2007. november 8-án hozott ítéletének (EBHT 2007., I-9623. o.) 43. pontját, mely szerint „a megállapodás az áruk szabad mozgásának korlátozására vonatkozó, annak 11. és 13. cikkében kifejtett szabályai lényegében azonosak az EK 28. és az EK 30. cikk által megállapított szabályokkal”.
(
14
)	Lásd a 8/74. sz. Dassonville-ügyben 1974. július 11-én hozott ítélet (EBHT 1974., 837. o.) 5. pontját, a C-267/91. és C-268/91. sz. Keck és Mithouard egyesített ügyekben 1993. november 24-én hozott ítélet (EBHT 1993., I-6097. o.) 11. pontját, a C-217/99. sz., Bizottság kontra Belgium ügyben 2000. november 16-án hozott ítélet (EBHT 2000., I-10251. o.) 16. pontját, a C-420/01. sz., Bizottság kontra Olaszország ügyben 2003. június 19-én hozott ítélet (EBHT 2003., I-6445. o.) 25. pontját, a C-192/01. sz., Bizottság kontra Dánia ügyben 2003. szeptember 23-án hozott ítélet (EBHT 2003., I-9693. o.) 39. pontját, a C-41/02. sz., Bizottság kontra Hollandia ügyben 2004. december 2-án hozott ítélet (EBHT 2004., I-11375. o.) 39. pontját, a C-147/04. sz. De Groot en Slot Allium és Bejo Zaden ügyben 2006. január 10-én hozott ítélet (EBHT 2006., I-245. o.) 71. pontját, a C-65/05. sz., Bizottság kontra Görögország ügyben 2006. október 26-án hozott ítélet (EBHT 2006., I-10341. o.) 27. pontját, a C-54/05. sz., Bizottság kontra Finnország ügyben 2007. március 15-én hozott ítélet (EBHT 2007., I-2473. o.) 30. pontját és a C-297/05. sz., Bizottság kontra Hollandia ügyben 2007. szeptember 20-án hozott ítélet (EBHT 2007., I-7467. o.) 53. pontját.
(
15
)	Lásd Mazák főtanácsnoknak a C-254/05. sz., Bizottság kontra Belgium ügyre (2007. június 7-én hozott ítélet, EBHT 2007., I-4269. o.) vonatkozó 2007. február 8-i indítványának 39. pontját.
(
16
)	Lásd a Bizottság keresetének 20. pontját.
(
17
)	A színes fóliarétegek gépjárművek üvegezésére történő ragasztása technikai szabályainak megállapításáról szóló rendelettervezetet (Projecto de decreto regulamentar que establece condições técnicas para a afixação de películas coloridas nos vidros dos veículos automóveis).
(
18
)	A Portugál Köztársaság Európai Unió melletti állandó képviselete által 2005. december 21-i levelében a Bizottságnak megküldött rendelettervezet (a keresetlevél VI. Melléklete) preambulumbekezdéseiből kiderül, hogy a Bizottság nézete szerint a Portugál Köztársaság az áruk szabad mozgásának az EK-Szerződésbe ütköző korlátozását vezette be. Ott olvasható továbbá, hogy a Portugál Köztársaság kész a Bizottság követelésének oly módon eleget tenni, hogy a színes fóliarétegeknek a gépjárművek üvegezésére történő ragasztására vonatkozó technikai minimumszabályokat bocsát ki, amelyekben mind a közúti közlekedés biztonságának követelményeit, mind pedig az áruk szabad mozgásának alapelvét figyelembe veszi. A tervezet 8. cikkének (1) bekezdése úgy rendelkezik, hogy az e szabályozás rendelkezéseinek megfelelő fóliarétegeknek megadják a nemzeti típusjóváhagyást. A 8. cikk (1) bekezdése szerint a más tagállamok által kiadott jóváhagyásokat egyenértékűnek ismerik el. A 9. cikk előírja, hogy ezeken a fóliákon látható módon fel kell tüntetni a megfelelő alkatrész-típusjóváhagyási jelet.
(
19
)	A Bizottság kontra Belgium ügyben 2007. június 7-én hozott ítélet (hivatkozva a 15. lábjegyzetben) 39. pontja, a C-119/04. sz., Bizottság kontra Olaszország ügyben 2006. július 18-án hozott ítélet (EBHT 2006., I-6885. o.) 27. pontja, a C-211/02. sz., Bizottság kontra Luxemburg ügyben 2003. március 6-án hozott ítélet (EBHT 2003., I-2429. o.) 6. és 28. pontja, a C-29/01. sz., Bizottság kontra Spanyolország ügyben 2002. március 7-én hozott ítélet (EBHT 2002., I-2503. o.) 11. pontja, a C-147/00. sz., Bizottság kontra Franciaország ügyben 2001. március 15-én hozott ítélet (EBHT 2001., I-2387. o.) 26. pontja, a C-119/00. sz., Bizottság kontra Luxemburg ügyben 2001. június 21-én hozott ítélet (EBHT 2001., I-4795. o.) 14. pontja, a C-384/99. sz., Bizottság kontra Belgium ügyben 2000. november 30-án hozott ítélet (EBHT 2000., I-10633. o.) 16. pontja, a C-60/96. sz., Bizottság kontra Franciaország ügyben 1997. július 3-án hozott ítélet (EBHT 1997., I-3827. o.) 15. pontja, a C-289/94. sz., Bizottság kontra Olaszország ügyben 1996. szeptember 17-én hozott ítélet (EBHT 1996., I-4405. o.) 20. pontja és a C-302/95. sz., Bizottság kontra Olaszország ügyben 1996. december 12-én hozott ítélet (EBHT 1996., I-6765. o.) 13. pontja.
(
20
)	A C-177/03. sz., Bizottság kontra Franciaország ügyben 2004. december 9-én hozott ítélet (EBHT 2004., I-11671. o.) 21. pontja, a C-203/03. sz., Bizottság kontra Ausztria ügyben 2005. február 1-jén hozott ítélet (EBHT 2005., I-935. o.) 27–32. pontja.
(
21
)	Ezen mit sem változtat az a körülmény, hogy a portugál kormány – mint azt a szóbeli szakaszban előadta – 2007. október 31-én megszavazott egy törvénytervezetet, amely a 40/2003 törvényrendelet 2. cikke (1) bekezdésének hatályon kívül helyezését írja elő. Ez a törvény a portugál kormány adatai szerint csak a Portugál Köztársaság hivatalos lapjában történő közzétételével fog hatályba lépni.
(
22
)	Az irányelvekre vonatkozóan ebben az értelemben lásd a C-360/87. sz., Bizottság kontra Olaszország ügyben 1991. február 28-án hozott ítélet (EBHT 1991., I-791. o.) 12. pontját, és a C-220/94. sz., Bizottság kontra Luxemburg ügyben 1995. június 15-én hozott ítélet (EBHT 1995., I-1589. o.) 10. pontját. Lásd továbbá a C-162/99. sz., Bizottság kontra Olaszország ügyben 2001. január 18-án hozott ítélet (EBHT 2001., I-541. o.) 22–25. pontját, a C-478/01. sz., Bizottság kontra Luxemburg ügyben 2003. március 6-án hozott ítélet (EBHT 2003., I-2351. o.) 20. pontját, és a C-275/03. sz., Bizottság kontra Portugália ügyben 2004. október 14-én hozott ítélet 33. pontját.
(
23
)	Lásd a folyamatban lévő C-319/06. sz., Bizottság kontra Luxemburg ügyre vonatkozó 2007. szeptember 13-i indítványom 75. pontját.
(
24
)	Mint azt Lanord Farinelli, M., „La norme technique: une source du droit légitime”, Revue française de droit administratif, 2005, 4. sz., 740. és azt követő oldalak, helytállóan bemutatja, egy műszaki norma célja az emberek viselkedésének irányítása, anélkül azonban, hogy ezt a viselkedést maga a norma ki tudná kényszeríteni. Ez utóbbi csak akkor lehetséges, ha egy jogi normába való inkorporálásával jogilag kötelező jelleget kap, és ez a jogi norma jogsértés esetére szankciókat ír elő. Ezek a szankciók lehetnek közigazgatási, polgári vagy akár büntetőjogi jellegűek.
(
25
)	Még ha a kérdéses tilalom az EK 28. cikk hatálya alá tartozik is, az állandó ítélkezési gyakorlat szerint az ilyen mennyiségi korlátozásokkal azonos hatású intézkedést jelentő nemzeti szabályozást csak az EK 30. cikkben felsorolt valamely közérdeken alapuló kényszerítő ok, illetve feltétlenül érvényesítendő követelmény indokolhat (ebben az értelemben lásd a Bizottság kontra Olaszország ügyben 2003. június 19-én hozott ítélet [hivatkozva a 14. lábjegyzetben] 14. pontját és a C-270/02. sz., Bizottság kontra Olaszország ügyben 2004. február 5-én hozott ítélet [EBHT 2004., I-1559. o.] 21. pontját). Bármelyik esetben a nemzeti szabályozás alkalmas kell, hogy legyen az általa elérni kívánt cél megvalósítására, és nem haladhatja meg az e cél eléréséhez szükséges mértéket (lásd többek között a C-388/00. és C-429/00. sz. Radiosistemi egyesített ügyekben 2002. június 20-án hozott ítélet [EBHT 2002., I-5845. o.] 40–42. pontját, a C-14/02. sz. ATRAL-ügyben 2003. május 8-án hozott ítélet [EBHT 2003., I-4431. o.] 64. pontját, a C-40/04. sz. Yonemoto-ügyben 2005. szeptember 8-án hozott ítélet [EBHT 2005., I-7755. o.] 55. pontját és a C-432/03. sz., Bizottság kontra Portugália ügyben 2005. november 10-én hozott ítélet [EBHT 2005., I-9665. o.] 42. pontját).
(
26
)	Leible, S./Grabitz/Hilf, Das Recht der Europäischen Union, I. kötet, EK-Szerződés 30. cikk, 12. és 15. pontja szerint a tagállamokat különös mértékben széles mérlegelési jog illeti meg a közrend és közbiztonság fogalmai tartalmának megállapítása során. A közbiztonságnak az áruk mozgásából eredő befolyásolása rendszerint az élet és egészség veszélyeztetéséhez is vezet, és könnyen besorolható e fogalomba. Ugyanez vonatkozik a közúti biztonság veszélyeztetésére is (lásd a 406/85. sz. Goffette-ügyben 1987. június 11-én hozott ítéletet [EBHT 1987., 2525. o.], melyben a közúti biztonságot még a közérdeken alapuló specifikus kényszerítő okként történő elismerése előtt az EK 30. cikk alá sorolták be).
(
27
)	A Bíróság mindig hangsúlyozta, hogy a személyek szabad mozgásának alapelvétől való eltérést szolgáló közrendi kivételt megszorítóan kell értelmezni, és annak tartalmát a tagállamok nem határozhatják meg egyoldalúan (a 36/75. sz. Rutili-ügyben 1975. október 28-án hozott ítélet [EBHT 1975., 1219. o.] 27. pontja, a 30/77. sz. Bouchereau-ügyben 1977. október 27-én hozott ítélet [EBHT 1977., 1999. o.] 33. pontja, a C-441/02. sz., Bizottság kontra Németország ügyben 2006. április 27-én hozott ítélet [EBHT 2006., I-3449. o.] 34. pontja és a C-50/06. sz., Bizottság kontra Hollandia ügyben 2007. június 7-én hozott ítélet [EBHT 2007., I-4383. o.] 42. pontja).
(
28
)	Így például az 1/80 EGK-Törökország társulási tanácsi határozat 14. cikke (1) bekezdésében foglalt közrend fogalmával kapcsolatban. Az állandó ítélkezési gyakorlat szerint az EK 39–41. cikk keretében érvényesülő alapelveket a lehető legszélesebb körben alkalmazni kell az 1/80 határozat által előírt jogokkal rendelkező török munkavállalókra. Ebből következik, hogy az 1/80 határozat 14. cikke (1) bekezdésében foglalt közrendi kivétel hatályának meghatározása során ugyanennek a kivételnek a Közösség valamely tagállamának állampolgárságával rendelkező munkavállalók szabad mozgásával kapcsolatos értelmezését kell alapul venni. Ez az értelmezés annál is inkább indokolt, mert az említett rendelkezés szövege szinte teljesen azonos az EK 39. cikk (3) bekezdésének szövegével. Lásd a C-349/06. sz. Polat-ügyben 2007. október 4-én hozott ítéletet (EBHT 2007., I-8167. o.), a C-502/04. sz. Torun-ügyben 2006. február 16-án hozott ítéletet (EBHT 2006., I-1563. o.), a C-340/97. sz. Nazli-ügyben 2000. február 10-én hozott ítélet (EBHT 2000., I-957. o.) 56. pontját és a C-467/02. sz. Cetinkaya-ügyben 2004. november 11-én hozott ítélet (EBHT 2004., I-10895. o.) 43. pontját.
(
29
)	A közrend közösségi jogi fogalmával kapcsolatban lásd a még folyamatban lévő C-319/06. sz., Bizottság kontra Luxemburg ügyre vonatkozó 2007. szeptember 13-i indítványom 40–44. pontjait. A C-36/02. sz. Omega-ügyben 2004. október 14-én hozott ítéletében (EBHT 2004., I-9609. o., 26. pont) a Bíróság valamely tevékenység emberi méltóságot sértő jellege miatt a közrend védelmében meghozott, e gazdasági tevékenységre vonatkozó nemzeti tilalom igazolhatóságát csak a Szerződésnek a szolgáltatásnyújtás szabadságára és az ehhez tartozó kivételekre (EK 55. cikk az EK 46. cikk [1] bekezdésével összefüggésben) vonatkozó rendelkezései alapján vizsgálta, jóllehet az áruk szabad mozgását is alapvetően relevánsnak tartotta. Müller-Graff, P.-C., – Kommentar zum Vertrag über die Europäische Union und zur Dründung der Europäischen Gemeinschaft (Szerkesztő: Angela Bardenhewer-Rating és mások), 6. kiadás, Baden-Baden 2003–2004, EK 30. cikk, 49. pont – nézete szerint a közrend fogalmát, többnyire a közbiztonság fogalmával kapcsolatban, „átfogó jellegű” fogalomnak kell tekinteni. Erre a védendő érdekre ezért csak olyan esetekben lehet hivatkozni, amelyekre az EK 30. cikkben felsorolt más jogtárgy nem vonatkozik. A szerző szerint eddigi gyakorlatukban a tagállamok tartózkodtak attól, hogy a kereskedelem korlátozásának igazolása érdekében a közrend zavaraira hivatkozzanak. Fischer, P./Köck, H./Karollus, M. – Europarecht, 4. kiadás, Bécs 2002, 756. o., 1579. pont – szintén arra utalnak, hogy a közrendnek az EK 30. cikk hatálya alatti alkalmazása viszonylag ritka.
(
30
)	A 154/85. sz., Bizottság kontra Olaszország ügyben 1987. június 17-én hozott ítélet (EBHT 1987., 2717. o.) 13. és azt követő pontjai és a C-239/90. sz. Boscher-ügyben 1991. április 30-án hozott ítélet (EBHT 1991., I-2023. o.) 23. pontja.
(
31
)	A 7/78. sz. Thompson-ügyben 1978. november 23-án hozott ítélet (EBHT 1978., 2247. o.) 32. és 34. pontja.
(
32
)	A C-426/92. sz. Deutsches Milch-kontor ügyben 1994. június 22-én hozott ítélet (EBHT 1994., I-2757. o.) 44. pontja.
(
33
)	A C-296/95. sz. EMU Tabac-ügyben 1998. április 2-án hozott ítélet (EBHT 1998., I-1605. o.) 30. pontja, az 53/81. sz. Levin-ügyben 1982. március 23-án hozott ítélet (EBHT 1982., 1035. o.) 10–12. pontja és a 64/81. sz. Corman-ügyben 1982. január 14-én hozott ítélet (EBHT 1982., 13. o.) 8. pontja. A közösségi jog fogalmai nem határozhatóak meg a tagállami jogszabályokra való utalással. A tagállami jogrend fogalmi meghatározásainak alkalmazása különösen akkor kizárt, ha a tagállamoknak az alapvető szabadságok vagy más individuális jogok korlátozását megengedő fogalmakról van szó (lásd Schütz, H.-J_/Bruha, T./König, D., Casebook Europarecht, München 2004, 451. és azt követő oldal).
(
34
)	Bröhmer, J., – in Calliess/Ruffert (kiadó), Kommentar zu EUV/EGV, 3. kiadás, 2007, 46. cikk, 4. pont, 801. o. – nézete szerint a tagállamok rendészeti joga szerinti közbiztonság és közrend fogalmából levonható párhuzamok csak feltételesen nyújthatnak segítséget a közösségi jogi „közbiztonság és közrend” fogalmainak meghatározásához. Piska, C., – Kommentar zu EU- und EG-Vertrag, Bécs 2003, 3. füzet, EK 30. cikk, 26. pont – szerint a közrend közösségi jogi fogalmának nincs a nemzeti jog értelmében vett rendészeti jogi jellege.
(
35
)	Lásd a Rutili-ügyben hozott ítélet (hivatkozva a 27. lábjegyzetben) 27. pontját, a Bouchereau-ügyben hozott ítélet (hivatkozva a 27. lábjegyzetben) 33. pontját, a C-482/01. és C-493/01. sz. Orfanopoulos és Oliveri egyesített ügyekben 2004. április 29-én hozott ítélet (EBHT 2004., I-5257. o.) 64. és 65. pontját, a C-503/03. sz., Bizottság kontra Spanyolország ügyben 2006. január 31-én hozott ítélet (EBHT 2006., I-1097. o.) 45. pontját, a Bizottság kontra Németország ügyben hozott ítélet (hivatkozva a 27. lábjegyzetben) 34. pontját és a Bizottság kontra Hollandia ügyben hozott ítélet (hivatkozva a 27. lábjegyzetben) 42. pontját.
(
36
)	Lásd a 41/74. sz. Van Duyn-ügyben 1974. december 14-én hozott ítélet (EBHT 1974., 1337. o.) 18. és 19. pontját.
(
37
)	A Rutili-ügyben hozott ítélet (hivatkozva a 27. lábjegyzetben) 28. pontja, a Bouchereau-ügyben hozott ítélet (hivatkozva a 27. lábjegyzetben) 35. pontja, a C-54/99. sz. Scientology-ügyben 2000. március 14-én hozott ítélet (EBHT 2000., I-1335. o.) 17. pontja, a C-355/98. sz., Bizottság kontra Belgium ügyben 2000. március 9-én hozott ítélet (EBHT 2000., I-1221. o.) 28. pontja, a C-348/96. sz. Calfa-ügyben 1999. január 19-én hozott ítélet (EBHT 1999., I-11. o.) 21. és 23. pontja, az Orfanopoulos és Oliveri egyesített ügyekben hozott ítélet (hivatkozva a 35. lábjegyzetben) 66. pontja, a Bizottság kontra Spanyolország ügyben hozott ítélet (hivatkozva a 35. lábjegyzetben) 46. pontja, a Bizottság kontra Németország ügyben (hivatkozva a 27. lábjegyzetben) 35. pontja és a Bizottság kontra Hollandia ügyben (hivatkozva a 27. lábjegyzetben) 43. pontja.
(
38
)	A több mint 40000 halottal és 1,7 millió sérülttel járó évi 1,3 millió közlekedési baleset tükrében a közúti biztonságnak az Európai Unióban történő javítása különös jelentőséggel bír. Ennek kapcsán az európai közlekedési politikáról szóló, 2001. szeptember 12-én megjelent Fehér Könyvben (COM[2001] 370 végl.) a Bizottság javasolta, hogy az Európai Unió tűzze ki célul a közúti balesetben elhunytak számának felére történő csökkentését 2010-ig. Valamennyi tagállam a közúti biztonságnak ugyanazokkal a problémáival néz szembe, nevezetesen a túl nagy sebesség, alkoholfogyasztás, a biztonsági öv használatának elmulasztása, elégtelen ütközésvédelem, ún. fekete foltok, a vezetési és pihenőidők be nem tartása az árufuvarozói és személyszállítási ágazatban, és a rossz látási viszonyok. Az EK 71. cikk (1) bekezdésének c) pontja speciális felhatalmazást tartalmaz a közlekedés biztonságát javító intézkedések meghatározására. Ezek szoros kapcsolatban állnak a műszaki normák közelítésével, és ezáltal a versenyfeltételek harmonizációjával. A Közösség egy sor erre vonatkozó szabályt hozott. Ezek többek között a gépjárművek engedélyezését, a kormányművek, fékberendezések típusjóváhagyását, motorteljesítményeket vagy a veszélyes anyagokat szállító gépjárművek jellemzőit érintik. Továbbá károsanyag-kibocsátási értékekről, az üzemanyag-fogyasztás és szén-dioxid-kibocsátás számításáról, a megengedhető zajszintről vagy bizonyos járművek méretéről és súlyáról van bennük szó. Ezen a területen van a közösségi szintű jogközelítés súlypontja. Egy további értelemben ide tartozik a közúti biztonsággal összefüggésben az európai jogosítvány jogi háttere. Az egész Közösségben szabályozott továbbá a biztonsági öv kötelező használata meghatározott járművekben, és a környezetvédelmi politika által inspirált intézkedések, mint az ólommentes benzin kötelező értékesítése. A nyári időszámítás egész Európára kiterjedő szabályozása is közlekedéspolitikai indokokon alapul (ezzel kapcsolatban lásd Oppermann, T., Europarecht, 3. kiadás, 22. §, 21. pont, 470. o.).
(
39
)	Lásd többek között a Bizottság kontra Finnország ügyben hozott ítélet (hivatkozva a 14. lábjegyzetben) 40. pontját, a C-55/93. sz. Van Schaik-ügyben 1994. október 5-én hozott ítélet (EBHT 1994., I-4837. o.) 19. pontját, a C-314/98. sz. Snellers-ügyben 2000. október 12-én hozott ítélet (EBHT 2000., I-8633. o.) 55. pontját és a C-451/99. sz. Cura Anlagen-ügyben 2002. március 21-én hozott ítélet (EBHT 2002., I-3193. o.) 59. pontját. Lásd Léger főtanácsnoknak a még folyamatban lévő C-110/05. sz. Bizottság kontra Olaszország ügyre vonatkozó 2006. október 5-i indítványának 44. pontját.
(
40
)	Lásd még Léger főtanácsnok fent hivatkozott, a még folyamatban lévő C-110/05. sz. Bizottság kontra Olaszország ügyre vonatkozó 2006. október 5-i indítványának 46. pontját.
(
41
)	A biztonsági öv kötelező használatát az egész Közösségre kiterjedően szabályozza a 2003. április 8-i 2003/20/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvvel (HL L 115., 63. o.; magyar nyelvű különkiadás 7. fejezet, 7. kötet, 277. o.) módosított, a 3,5 tonnánál könnyebb járművekben a biztonsági öv kötelező használatára vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 1991. december 16-i 91/671/EGK tanácsi irányelv (HL L 373., 26. o.; magyar nyelvű különkiadás 7. fejezet, 1. kötet, 353. o.).
(
42
)	A C-293/94. sz. Brandsma-ügyben 1996. június 27-én hozott ítélet (EBHT 1996., I-3159. o.) 11. pontja, a Bizottság kontra Portugália ügyben hozott ítélet (hivatkozva a 25. lábjegyzetben) 44. pontja és a Bizottság kontra Belgium ügyben 2007. június 7-én hozott ítélet (hivatkozva a 15. lábjegyzetben) 35. pontja.
(
43
)	A Deutscher Apothekeverband ügyben hozott ítélet (hivatkozva a 11. lábjegyzetben) 103. pontja és a Bizottság kontra Portugália ügyben hozott ítélet (hivatkozva a 25. lábjegyzetben) 44. pontja.
(
44
)	A Bíróság 227/82. sz. Van Bennekom-ügyben 1983. november 30-án hozott ítéletének (EBHT 1983., 3883. o.) 40. pontja, a C-358/95. sz. Morellato-ügyben 1997. március 13-án hozott ítéletének (EBHT 1997., I-1431. o.) 14. pontja, a C-14/02. sz. ATRAL-ügyben 2003. május 8-án hozott ítéletének (EBHT 2003., I-4431. o.) 67. pontja és a Bizottság kontra Olaszország ügyben 2004. február 5-én hozott ítéletének (hivatkozva a 25. lábjegyzetben) 22. pontja. A közegészség védelmében az áruk szabad mozgását korlátozó, a szerződő államok által hozott intézkedések arányosságának az EGT-Megállapodás által létrehozott jogrenden belüli jelentőségével kapcsolatban lásd az EFTA-Bíróság által az E-6/96. sz., Tore Wilhelmsen AS kontra Oslo kommune ügyben 1997. június 27-én hozott ítélet (1997 EFTA Court Report, 53.) 79., 87., 91., 92. pontját és az E-4/04. sz., Pedicel kontra Sosial-og helsendirektoratet ügyben 2005. február 25-én hozott ítélet (2005 EFTA Court Report, 1.) 55. és 56. pontját.
(
45
)	A C-42/02. sz. Lindman-ügyben 2003. november 13-án hozott ítélet (EBHT 2003., I-13519. o.) 25. pontja; a C-8/02. sz. Leichtle-ügyben 2004. március 18-án hozott ítélet (EBHT 2004., I-2641. o.) 45. pontja; a C-147/03. sz., Bizottság kontra Ausztria ügyben 2005. július 7-én hozott ítélet (EBHT 2005., I-5969. o.) 63. pontja; a C-137/04. sz. Rockler-ügyben 2006. február 16-án hozott ítélet (EBHT 2006., I-1441. o.) 25. pontja; a C-185/04. sz. Öberg-ügyben 2006. december 16-án hozott ítélet (EBHT 2006., I-1453. o.) 22. pontja és a Bizottság kontra Belgium ügyben 2007. június 7-én hozott ítélet (hivatkozva a 15. lábjegyzetben) 36. pontja. Kingreen, T. – in Calliess/Ruffert (szerk.), Kommentar zu EUV/EGV, 3. kiadás, 2007., EK 28–30. cikk, 199. pont – szerint a tagállamok az emberek egészségének és életének védelme során nem támaszkodhatnak csupán sejtésekre és állításokra. Az állítások megalapozására vonatkozó kötelezettség foka mint az arányosság elvének kifejeződése különösen a konkrét esetben fenyegető veszély intenzitásától és bekövetkezésének valószínűségétől függ. Bár nem szükséges, hogy a kár már bekövetkezzen, hiszen a hatékony védelem gyakran preventív intézkedéseket feltételez. Fennáll azonban a rendszerint a szükségesség keretében vizsgálandó kötelezettség arra vonatkozóan, hogy a beavatkozás szükségességét tudományos eredményekre vagy európai/nemzetközi standardokra történő hivatkozással igazolhatóan bizonyítsák.
(
46
)	A Európai Közösségnek az ENSZ Európai Gazdasági Bizottságának a kerekes járművekre és az azokba szerelhető, illetve az azokon használható berendezésekre és tartozékokra vonatkozó egységes műszaki előírások elfogadásáról, valamint az ezen előírások alapján kibocsátott jóváhagyások kölcsönös elismerésének feltételeiről szóló megállapodásához (1958. évi felülvizsgált megállapodás) való csatlakozásáról szóló, 1997. november 27-i 97/836/EK tanácsi határozat (HL L 346., 78. o.; magyar nyelvű különkiadás: 11. fejezet, 27. kötet, 52. o.). E határozat II. melléklete úgy rendelkezik, hogy a kerekes járművek, a berendezések és a tartozékok tekintetében a felülvizsgált megállapodáshoz való csatlakozása időpontjában az Európai Közösség csatlakozását a jegyzékben felsorolt ENSZ/EGB előírásoknak a megjelölt módosítás-sorozattal együtt történő, a csatlakozás időpontjában hatályos állapotuk szerinti elismerésére és jóváhagyására kívánja korlátozni. E jegyzékben van felsorolva a 43. ENSZ/EGB előírás a „biztonsági üvegek”-ről. Sündermann, B., – hivatkozást lásd fent az 5. lábjegyzetben, 51., 54. o. – szerint az EK 300. cikk (7) bekezdése alapján – az 1. cikk (4) bekezdésével (új rendelkezések esetén) és az 1. cikk (7) bekezdésével (az 1958. évi felülvizsgált megállapodás, 2., javított változat hatályos rendelkezései esetén) összefüggésben – nincs szükség az e rendelkezéseket, illetve ezek módosításait a nemzeti jogba átültető további jogi aktusokra. Ezért a megállapodás és a 43. ENSZ/EGB előírás mind a Közösségre, mind annak tagállamaira nézve kötelező.
(
47
)	A gépjárművekre vonatkozó műszaki előírások harmonizációja az ENSZ Európai Gazdasági Bizottságának (ENSZ/EGB) égisze alatt és közösségi szinten lényegében három célt kíván elérni: a közúti biztonságot, a környezetvédelmet és a gépjármű-kereskedelem piacára való bejutás biztosítását a kereskedelem műszaki jellegű korlátainak leépítésével. Lásd Sündermann, B., hivatkozást lásd fent az 5. lábjegyzetben, 49., 50., 55. o.; Oppermann, T., hivatkozást lásd fent a 38. lábjegyzetben, 22. §, 21. pont, 470. o. és 18. §, 43. pont, 388. o.; Langner, D. „Technische Vorschriften und Normen”, in: Dauses (szerk.), Handbuch des EU-Wirtschaftsrechts, VI. fejezet, 1., 4., 118. pont.