62018CC0395
MANUEL CAMPOS SÁNCHEZ‑BORDONA
FŐTANÁCSNOK INDÍTVÁNYA
Az ismertetés napja: 2019. július 11. (
1
)
C‑395/18. sz. ügy
Tim SpA – Direzione e coordinamento Vivendi SA
kontra
Consip SpA,
Ministero dell’Economia e delle Finanze,
az E‑VIA SpA
részvételével
(a Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio [Lazio tartomány közigazgatási bírósága, Olaszország] által benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem)
„Előzetes döntéshozatal – 2014/24/EU irányelv – Közbeszerzés – Fakultatív kizárási okok – A gazdasági szereplőnek a közbeszerzési eljárásban való részvételből az általa megjelölt alvállalkozó jogsértése miatti kizárása – A 18. cikk (2) bekezdése szerinti környezetvédelmi, szociális és munkajogi kötelezettségek megszegése – Az ajánlattevő kizárása – 71. cikk – Az 57. cikk (4) bekezdésének a) pontja”
1.
Egy olasz ajánlatkérő szerv (Consip SpA) (
2
) közbeszerzési eljárást indított bizonyos szolgáltatások nyújtására irányuló közbeszerzési szerződés megkötése érdekében, az ajánlattételhez szükséges dokumentációban lehetővé téve alvállalkozók igénybevételét. E lehetőség igénybevételéhez az ajánlattevőknek ajánlataikban fel kellett tüntetniük, hogy a szolgáltatás valamely része keretében alvállalkozót kívánnak igénybe venni, valamint meg kellett nevezniük három alvállalkozót.
2.
Az egyik ajánlattevő (Tim SpA) ajánlatában rögzítette, hogy a szerződés tárgyát képező egyes szolgáltatásokra alvállalkozást kíván igénybe venni, és feltüntette három alvállalkozó nevét. Figyelemmel arra, hogy ez utóbbiak egyikét fakultatív kizárási ok érintette (megszegte a szociális és munkajogi rendelkezéseket), az ajánlatkérő kizárta az eljárásból az ajánlattevőt.
3.
A kérdést előterjesztő bíróság lényegében azt kívánja megtudni, hogy a 2014/24/EU irányelv (
3
) feljogosítja‑e az ajánlatkérő szervet arra, hogy az ajánlatában megjelölt alvállalkozót érintő okokból zárjon ki egy ajánlattevőt a közbeszerzési eljárásból.
I. Jogi háttér
A.
Az uniós jog. A 2014/24 irányelv
4.
A (101) preambulumbekezdés szerint:
„Biztosítani kell továbbá az ajánlatkérő szervek számára annak lehetőségét, hogy kizárják a megbízhatatlannak bizonyult gazdasági szereplőket, például akik megsértették a környezetvédelmi vagy a szociális kötelezettségeiket […]
[…]
A fakultatív kizárási okok alkalmazásakor az ajánlatkérő szerveknek különös figyelmet kell fordítaniuk az arányosság elvére. A kisebb szabálytalanságoknak csak kivételes esetekben szabad a gazdasági szereplő kizárásához vezetnie. A kisebb szabálytalanságok ismétlődő előfordulása ugyanakkor kétségekre adhat okot a gazdasági szereplő megbízhatóságát illetően, és így indokolttá teheti a kizárást.”
5.
A (105) preambulumbekezdés szerint:
„Fontos mindazon vonatkozó környezetvédelmi, szociális és munkajogi követelményeknek az alvállalkozók általi betartása, amelyeket az uniós jog, a nemzeti jog, a kollektív szerződések, illetve az ezen irányelvben felsorolt nemzetközi környezetvédelmi, szociális és munkajogi rendelkezések írnak elő – feltéve, hogy e szabályok és azok alkalmazása összhangban van az uniós joggal […]
[…]
Egyértelművé kell tenni azt is, hogy az azon vonatkozó környezetvédelmi, szociális és munkajogi kötelezettségek betartatásával kapcsolatos feltételek, amelyeket az uniós jog, a nemzeti jog, a kollektív szerződések, illetve az ezen irányelvben felsorolt környezetvédelmi, szociális és munkajogi rendelkezések írnak elő – feltéve, hogy e szabályok és azok alkalmazása összhangban van az uniós joggal –, mindazon esetekben alkalmazandók, ha a tagállam nemzeti joga az alvállalkozók és a fővállalkozó közös felelősségét előíró mechanizmus alkalmazását írja elő. Kifejezetten le kell továbbá szögezni, hogy a tagállamok számára lehetővé kell tenni, hogy e tekintetben tovább is lépjenek, például azáltal, ha kiterjesztik az átláthatósági kötelezettségeket, lehetővé teszik az alvállalkozóknak való közvetlen fizetésteljesítést, vagy az ajánlatkérő szervek számára lehetővé teszik vagy előírják annak ellenőrzését, hogy az alvállalkozó nincs olyan helyzetben, amely a gazdasági szereplők kizárását vonja maga után. Az ilyen intézkedések alvállalkozókra való alkalmazása esetén biztosítani kell a fővállalkozókra vonatkozó rendelkezésekkel való összhangot annak érdekében, hogy a kötelező érvényű kizárási okok fennállása kiegészüljön egy olyan követelménnyel, melynek értelmében a fővállalkozónak az érintett alvállalkozót más alvállalkozóra kell cserélnie. Amennyiben az említett ellenőrzés során nem kötelező kizárási okok fennállására derül fény, egyértelművé kell tenni, hogy az ajánlatkérő szervek megkövetelhetik az említett cserét. Ugyanakkor egyértelműen le kell szögezni azt is, hogy az ajánlatkérő szervek kötelesek is lehetnek az érintett alvállalkozó lecserélését előírni, amennyiben a fővállalkozó kizárása ugyanezen esetekben kötelezővé lenne.
Egyértelműen rendelkezni kell arról is, hogy a tagállamoknak nemzeti joguk keretében továbbra is jogában áll szigorúbb felelősségi szabályokat megállapítani, vagy az alvállalkozóknak való közvetlen fizetésteljesítésekre vonatkozó nemzeti jogi rendelkezéseikben további szabályokat megállapítani.”
6.
A 18. cikk („A közbeszerzés alapelvei”) értelmében:
„(1)   Az ajánlatkérő szervek a gazdasági szereplőket egyenlő és megkülönböztetésmentes bánásmódban részesítik, továbbá átlátható és arányos módon járnak el.
[…]
(2)   A tagállamok megfelelő intézkedéseket hoznak annak érdekében, hogy a gazdasági szereplők a közbeszerzési szerződések teljesítése során betartsák a vonatkozó környezetvédelmi, szociális és munkajogi követelményeket, amelyeket az uniós jog, a nemzeti jog, a kollektív szerződések, illetve a X. mellékletben felsorolt környezetvédelmi, szociális és munkajogi rendelkezések írnak elő.”
7.
Az 57. cikk („Kizárási okok”) az alábbiakat rögzíti:
„[…]
(4)   Az ajánlatkérő szerv kizárhat gazdasági szereplőt a közbeszerzési eljárásban való részvételből, illetve a tagállamok kötelezhetik az ajánlatkérő szervet a gazdasági szereplő kizárására a következő esetek bármelyikében:
a)
ha az ajánlatkérő szerv megfelelően bizonyítani tudja a 18. cikk (2) bekezdésében említett alkalmazandó kötelezettségek megszegését;
[…]”.
8.
A 71. cikk („Alvállalkozás”) az alábbiakat írja elő:
„(1)   A 18. cikk (2) bekezdésében említett kötelezettségeknek az alvállalkozók általi betartását a feladat‑ és hatáskörükön belül eljáró illetékes nemzeti hatóságok megfelelő intézkedései biztosítják.
(2)   A közbeszerzési dokumentumokban az ajánlatkérő szerv kérheti az ajánlattevőtől, illetve a tagállam kötelezheti az ajánlatkérő szervet arra, hogy kérje az ajánlattevőtől, hogy ajánlatában jelölje meg, ha van a szerződésnek olyan része, amelyre vonatkozóan harmadik személlyel alvállalkozói szerződést kíván kötni, és jelölje meg a javasolt alvállalkozókat.
[…]
(4)   A (1)–(3) bekezdés nem érinti a fővállalkozó felelősségének kérdését.
[…]
(6)   A 18. cikk (2) bekezdésében említett kötelezettségek megszegésének elkerülése érdekében megfelelő intézkedéseket lehet hozni, például:
a)
amennyiben egy tagállam nemzeti joga az alvállalkozók és a fővállalkozó közös felelősségét előíró mechanizmusról rendelkezik, a szóban forgó tagállamnak biztosítania kell, hogy a vonatkozó szabályokat a 18. cikk (2) bekezdésében említett feltételekkel összhangban alkalmazzák;
b)
Az ajánlatkérő szervek az 59., 60. és 61. cikkel összhangban ellenőrizhetik, vagy a tagállamok kötelezhetik az ajánlatkérő szerveket arra, hogy ellenőrizzék, hogy az alvállalkozók esetében fennállnak‑e az 57. cikk szerinti kizárási okok. Ilyen esetekben az ajánlatkérő szervnek köteleznie kell a gazdasági szereplőt, hogy lépjen azon alvállalkozó helyébe, amelynek esetében az ellenőrzés azt derítette ki, hogy kötelező kizárási okok állnak fenn. Az ajánlatkérő szerv előírhatja, vagy a tagállamok kötelezhetik az ajánlatkérő szervet arra, hogy előírja a gazdasági szereplőnek, hogy lépjen azon alvállalkozó helyébe, amelynek esetében az ellenőrzés azt derítette ki, hogy nem kötelező kizárási okok állnak fenn.
(7)   A tagállamok a nemzeti jogban szigorúbb felelősségi szabályokat is előírhatnak, illetve a nemzeti jogban részletesebb szabályozást is bevezethetnek az alvállalkozóknak teljesített közvetlen kifizetésekre, például azzal, hogy előírják, hogy az alvállalkozóknak az általuk benyújtandó, közvetlen kifizetés iránti kérelem nélkül is lehet közvetlen kifizetéseket teljesíteni.
(8)   Azon tagállamok, amelyek úgy döntöttek, hogy előírják a (3), (5) vagy (6) bekezdés szerinti intézkedéseket, törvényi, rendeleti vagy közigazgatási rendelkezések útján és az uniós jogra tekintettel pontosítják az említett intézkedések végrehajtási feltételeit. Ennek során a tagállamok korlátozhatják az intézkedések alkalmazási körét, például bizonyos szerződéstípusok, az ajánlatkérő szervek vagy gazdasági szereplők egyes típusai vagy bizonyos összegek tekintetében.”
B.
Az olasz jog. Az 50/2016. sz. felhatalmazáson alapuló törvényerejű rendelet (
4
)
9.
A 80. cikk (5) bekezdése értelmében:
„Az ajánlatkérő az alábbi körülmények fennállása esetén kizárja a közbeszerzési eljárásból a gazdasági szereplőt, a 105. cikk (6) bekezdése szerinti esetekben akkor is, ha az adott körülmény a gazdasági szereplő alvállalkozójára vonatkozik:
[…]
i)
a gazdasági szereplő nem nyújtja be az 1999. március 12‑i 68. sz. törvény 17. cikke szerinti igazolást, vagy nem nyilatkozik az említett követelmény teljesítéséről[ (
5
)];
[…]”.
10.
A 105. cikk az alábbiakat írja elő:
„[…]
(6)   Kötelező három alvállalkozót megjelölni, amennyiben az építési beruházásra, szolgáltatásnyújtásra vagy árubeszerzésre irányuló közbeszerzési szerződés összege eléri vagy meghaladja a 35. cikk szerinti értékhatárokat, és ahhoz nem szükséges különös szakértelem. Ebben az esetben az eljárást megindító hirdetményben vagy tájékoztatóban elő kell írni az említett kötelezettséget. Az ajánlatkérő a hirdetményben vagy a tájékoztatóban olyan további eseteket is előírhat, amelyekben a 35. cikk szerinti értékhatárok alatt is kötelező megjelölni három alvállalkozót.
[…]
(12)   A nyertes ajánlattevő köteles helyettesíteni azokat az alvállalkozókat, akikkel kapcsolatban az erre irányuló ellenőrzés a 80. cikk szerinti kizárási okok fennállását állapította meg.
[…]”
II. A jogvita tényállása és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
11.
A Consip 2016. július 29‑én„az RGS, a DT és a DAG részlegek adatfeldolgozó központjainak összekapcsolását szolgáló WDM‑rendszer szállításának odaítélésére” irányuló közbeszerzési hirdetményt tett közzé. (
6
) A szerződés héa nélküli becsült értéke 1420785,60 euró volt.
12.
Az ajánlattételhez szükséges dokumentáció 11. pontja lehetővé tette alvállalkozók igénybevételét. Ehhez az ajánlattevőknek ajánlataikban fel kellett tüntetniük, hogy élni kívánnak ezzel a lehetőséggel, valamint meg kellett nevezniük három alvállalkozót.
13.
Benyújtott ajánlatában a Tim megjelölte azt a három alvállalkozót, akiket igénybe kívánt venni a szerződés odaítélése esetén. Mindegyikük tekintetében csatolta az egységes európai közbeszerzési dokumentumot (EEKD).
14.
Az ajánlatkérő az alvállalkozókra vonatkozó feltételek ellenőrzése során megállapította, hogy egyikük (a Maticmind, Spa társaság) nem tartotta be a fogyatékos személyek munkához való jogát biztosító szabályokat a Milánó önkormányzata által 2017. április 5‑én kibocsátott igazolás szerint.
15.
Következésképpen a Consip a CCP 80. cikke (5) bekezdésének i) pontja alapján kizárta a Timet a közbeszerzési eljárásból.
16.
A Tim megtámadta a döntést a kérdést előterjesztő bíróságnál, lényegében arra hivatkozva, hogy:
–
A kizárás méltánytalan és aránytalan volt, mert a 2014/24 irányelv értelmében az alvállalkozóra vonatkozó kizárási ok csak ez utóbbi helyettesítését vonhatja maga után.
–
A szerződés teljesítéséhez továbbra is igénybe vehette volna a másik két, semmilyen kizárási okkal nem érintett alvállalkozót.
–
A szerződés teljesítéséhez nem volt elengedhetetlen alvállalkozó igénybevétele, hiszen a Tim maga is rendelkezett a szolgáltatások teljesítéséhez szükséges minden követelménnyel.
17.
A kérdést előterjesztő bíróság szerint a Tim kizárása megfelel a CCP 80. cikke (5) bekezdésének. Ugyanakkor a CCP 105. cikke (6) és (12) bekezdésének szövege különbséget tesz abban, hogy mit kell tenni egy alvállalkozót érintő kizárási ok megállapítása esetén:
–
Ha a közbeszerzési eljárás folyamán kerül megállapításra, hogy a három alvállalkozó egyikére kizárási ok vonatkozik, annak következménye az ajánlattevő kizárása (a CCP 80. cikkének (5) bekezdése).
–
Ha ennek megállapítására a szerződéskötést követően kerül sor, az ajánlatkérőnek fel kell kérnie a nyertes ajánlattevőt az alvállalkozó helyettesítésére (a CCP 105. cikkének (12) bekezdése).
18.
Az alapügyben eljáró bíróság e bánásmódbeli különbséget illetően azt a kérdést teszi fel, hogy az ajánlattevő kizárása az ügy körülményei között összeegyeztethető‑e a 2014/24 irányelv 71. cikkének (6) bekezdésében foglaltakkal, és tiszteletben tartja‑e az arányosság elvét.
19.
E körülmények között a Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Lazio tartomány közigazgatási bírósága, Olaszország) előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjeszti a Bíróság elé:
„1)
Ellentétes‑e a 2014/24/EU irányelv 57. cikkével és 71. cikkének (6) bekezdésével a 2016. évi 50. sz. felhatalmazáson alapuló törvényerejű rendelet 80. cikkének (5) bekezdéséhez hasonló olyan nemzeti szabályozás, amely ahelyett, hogy az ajánlattevőt a megjelölt alvállalkozó helyettesítésére kötelezné, az ajánlattevő gazdasági szereplő kizárását írja elő arra az esetre, ha a közbeszerzési eljárás során kizárási okot állapítanak meg az ajánlatban megjelölt három alvállalkozó valamelyikével szemben?
2)
Másodlagosan, ha a Bíróság álláspontja szerint az ajánlattevő kizárása a tagállamok számára megengedett lehetőségek közé tartozik, ellentétes‑e az arányosság EU‑Szerződés 5. cikkében rögzített, a 2014/24/EU irányelv (101) preambulumbekezdésében hivatkozott és a Bíróság által az európai uniós jog általános jogelvének minősített elvével a 2016. évi 50. sz. felhatalmazáson alapuló törvényerejű rendelet 80. cikkének (5) bekezdéséhez hasonló olyan nemzeti szabályozás, amely előírja, hogy ha a közbeszerzési eljárás során valamely megjelölt alvállalkozóval kapcsolatban kizárási okot állapítanak meg, akkor minden esetben ki kell zárni az ajánlattevő gazdasági szereplőt, abban az esetben is, ha vannak más, az alvállalkozás útján nyújtandó szolgáltatások teljesítéséhez szükséges követelményeknek megfelelő és ki nem zárt alvállalkozók, vagy pedig az ajánlattevő gazdasági szereplő úgy nyilatkozik, hogy lemond az alvállalkozó igénybevételéről, mivel maga is megfelel a szolgáltatások nyújtásához szükséges követelményeknek?”
III. A Bíróság előtti eljárás
20.
Az előzetes döntéshozatalra utaló végzés 2018. június 14‑én érkezett a Bírósághoz.
21.
Az eljárási szabályzat 101. cikkének megfelelően a Bíróság bizonyos kérdésekben felvilágosítást kért a kérdést előterjesztő bíróságtól a közbeszerzési eljárásra vonatkozóan. 2019. március 26‑i válaszában a kérdést előterjesztő bíróság kifejtette, hogy:
–
A Tim köteles volt ajánlatában három alvállalkozót megjelölni, amennyiben alvállalkozót kívánt igénybe venni. Megtehette volna, ennek alternatívájaként, hogy nem jelöl meg egyet sem, lemondva ezzel az alvállalkozó igénybevételének lehetőségéről.
–
A Tim nem lett volna köteles a megjelölt három alvállalkozó vagy azok valamelyikének igénybevételére, amennyiben a szerződést odaítélték volna neki. Lemondhatott volna az alvállalkozók igénybevételéről és teljesíthette volna ő maga a szerződést.
–
Ajánlata összeállításakor a Tim nem volt köteles ellenőrizni, hogy a megjelölt alvállalkozók tekintetében fennáll‑e a 2014/24 irányelv 57. cikke (4) bekezdésének a) pontjában foglalt fakultatív kizárási ok, ugyanis kizárólag az alvállalkozók képviselője által kiállított EEKD benyújtását kérték tőle.
22.
A Tim, a Consip, az osztrák kormány és az Európai Bizottság írásbeli észrevételeket nyújtott be. Az osztrák kormány kivételével valamennyien részt vettek a 2019. május 2‑án tartott tárgyaláson.
IV. Értékelés
A.
Kérdésfelvetés
23.
Az olasz szabályozás úgy tekinti, hogy az alvállalkozó által elkövetett jogsértések kihatással lehetnek arra az ajánlattevőre, amely őt az ajánlatában megjelölte, és ez utóbbinak a közbeszerzési eljárásból való kizárását eredményezhetik.
24.
Mindazonáltal ugyanez a szabályozás eltérő bánásmódot társít két körülményhez:
–
Ha az alvállalkozó jogsértésére a szerződés odaítélése után derül fény, a nyertes ajánlattevőnek helyettesítenie kell őt.
–
Ezzel szemben, ha a jogsértést az ajánlattevők kiválasztása során tárják fel, akkor az eredmény radikálisabb, mert az ajánlattevő kizárását vonja maga után.
25.
A kérdést előterjesztő bíróság e kettős bánásmódnak a 2014/24 irányelvvel való összeegyeztethetőségét vonja kétségbe. Kérdéseinek megválaszolásához véleményem szerint elsősorban azt kell elemezni, hogy az irányelv 57. cikke megengedi‑e az alvállalkozó jogsértésének az ajánlattevőre vonatkozó kizárási okok közötti kezelését, azután pedig azt kell megvizsgálni, hogy az irányelv 71. cikkének az alvállalkozásra vonatkozó szabályai lehetővé teszik‑e ezt a kizárást.
26.
A Tim kizárásához vezető ok mindkét esetben a szociális és munkajogi kötelezettségek (alvállalkozó általi) megszegése. Konkrétan, a fogyatékos személyek foglalkoztatására vonatkozó nemzeti szabályok be nem tartása.
27.
A 2014/24 irányelv 18. cikkének (2) bekezdése a tagállamokat (
7
) a megfelelő intézkedések meghozatalára kötelezi annak biztosítása érdekében, hogy a gazdasági szereplők a közbeszerzési szerződések teljesítése során betartsák (egyebek mellett) a rájuk vonatkozó szociális és munkajogi kötelezettségeket, ahogy azokat a nemzeti jog előírja.
28.
E kötelezettség mind a fő nyertes ajánlattevőkre (fővállalkozókra), mind az alvállalkozókra kiterjed, mivel mindkettő gazdasági szereplőnek minősül. Az uniós jogalkotó ezzel a közbeszerzéseket más, általános érdekű közcélokat szolgáló eszközzé kívánta alakítani, amint ez a 2014/24 irányelv 57. és 71. cikkében megmutatkozik.
29.
Különösképpen „[a]z említett […] szociális és munkajogi rendelkezések betartásának ellenőrzését a közbeszerzési eljárás megfelelő szakaszaiban kell elvégezni, vagyis a résztvevők kiválasztására és a szerződések odaítélésére vonatkozó általános elvek alkalmazásakor, a kizárási kritériumok alkalmazásakor […]”. (
8
)
B.
A 2014/24 irányelv 57. cikke (4) bekezdése a) pontjának értelmezéséről
30.
Az uniós jogalkotó összeköti a 2014/24 irányelv 18. cikkének (2) bekezdését az 57. cikke (4) bekezdésének a) pontja szerinti fakultatív kizárási okkal. Ez utóbbi kifejezetten utal az előbbi szabály értelmében alkalmazandó kötelezettségek megszegésére.
31.
A kérdés az, hogy az alvállalkozó magatartása indokolhatja‑e az ajánlattevő (fakultatív) kizárását, vagy épp ellenkezőleg ilyen kizárás csak magának az ajánlattevőnek tulajdonítható tények alapján alkalmazható.
32.
Ha megvizsgáljuk a 2014/24 irányelv 57. cikke (4) bekezdése a) pontjának megfogalmazását, megállapíthatjuk, hogy az szándékoltan általános. Személytelen kifejezést alkalmaz („kötelezettségek megszegését”) (
9
) a szociális és munkajogi kötelezettségek megszegésére történő utaláshoz, az elkövetők említése nélkül. A szabály így szó szerinti értelemben ellentétben áll más előírásokkal, amelyek megnevezik a kizáráshoz vezető magatartások esetleges elkövetőit.
33.
Ez a nyelvtani konstrukció tehát lehetővé teszi, hogy a kötelezettségszegésért (és következésképpen a kizárási okért) felelős személy az alvállalkozó is lehessen, hiszen amikor a közbeszerzési szerződés keretei között ő maga is munkavállalókat alkalmaz, a nemzeti szociális és munkajogi rendelkezések hatálya alatt áll.
34.
A rendszertani értelmezés szempontját figyelembe véve az alvállalkozó kötelezettségszegésének az ajánlattevőre a kiválasztás kezdeti szakaszában való kiterjesztése összhangban áll a 2014/24 irányelv (40) preambulumbekezdésével, amelynek értelmében: „[a]z említett környezeti, szociális és munkajogi rendelkezések betartásának ellenőrzését a közbeszerzési eljárás megfelelő szakaszaiban kell elvégezni”. (
10
)
35.
E szempontot alkalmazva, a 2014/24 irányelv 57. cikkének (5) bekezdése megerősíti, hogy bármely gazdasági szereplő (így az ajánlattevő is) kizárható „az eljárás előtt vagy során elkövetett cselekményei vagy mulasztásai következtében”. Az ellenőrzés ajánlattevő általi elmulasztása akkor, amikor ajánlatában olyan alvállalkozót jelöl meg, aki az eljárást megelőzően megsértette a 18. cikk (2) bekezdésében foglalt kötelezettségeket, legalább gondatlan mulasztásra utal.
36.
Végül, a 2014/24 irányelv 71. cikke (6) bekezdésének a) pontja, a 18. cikke (2) bekezdésének alkalmazásával kapcsolatban kifejezetten megemlíti „az alvállalkozók és a fővállalkozó közös felelősségét” mint a tagállamok által használható mechanizmusok egyikét.
37.
A 2014/24 irányelv (105) preambulumbekezdése megszilárdítja mind az előbbi, mind pedig az utóbbi ezen felelősségét, amikor felhatalmazza a tagállamokat „az alvállalkozók és a fővállalkozó közös felelősségét előíró mechanizmus” bevezetésére. Mint az köztudott, a kötelezettségek teljesítésének követelésére és a nemteljesítés következményeinek levonására irányuló kereset bármelyik egyetemlegesen kötelezettel szemben egyaránt megindítható, a köztük fennálló belső jogviszonytól függetlenül.
38.
A 2014/24 irányelv 57. cikke (4) bekezdése a) pontjának célja megerősíti e megközelítés megalapozottságát, amely szerintem a leginkább megfelelő, figyelemmel az uniós jogalkotó szociális és foglalkoztatási jogok megvédésére irányuló kétségtelen szándékára, azok védelmének a közbeszerzések területén történő megerősítése útján is.
39.
Ebbe az irányba mutat az a szándék is, hogy tisztességes verseny legyen az ajánlattevők között. Ez a verseny torzulna, ha míg a többiek figyelembe veszik a szabályokat, egy ajánlattevő annak tudatában nyújtja be az ajánlatát, hogy annak egy alapvető eleme (az alvállalkozó, akire a szerződés egy lényeges részét kívánja rábízni) egy jogtalan költségelőnyt biztosító helyzetből indul, egészen pontosan a szociális tárgyú kötelezettségek be nem tartása miatt. Ez a tény hatással van magának az ajánlattevőnek a hitelességére, aki ezt a tisztességtelen előnyt próbálja kihasználni.
40.
E feltevés alapján logikus, hogy az ajánlattevő szerződéskötésre való alkalmasságára hatással lehet az alvállalkozó jogsértése. Mivel ő az, aki szabadon dönt alvállalkozók igénybevételéről, kiválasztja és megjelöli az alvállalkozókat, akik a szerződés teljesítésében részt fognak venni, semmi akadálya, hogy a felelőssége (bár csak culpa in eligendo, azaz a teljesítés során igénybe vett segédekért való felelősség formájában) kiterjesztésre kerüljön az előbbieknek az említett szerződés keretei között tanúsított magatartására.
41.
Ráadásul az alvállalkozóknak a közbeszerzések keretében történő igénybevétele kedvez a felelősség elkerülésére irányuló mesterkedéseknek és a fővállalkozó bérköltségei megalapozatlan csökkentésének, amelyek már az eljárás kezdeti (ajánlattételi) szakaszában is megjelenhetnek.
42.
Tény, hogy az uniós jog a közbeszerzések általános felépítésében nagy jelentőséget tulajdonít a letelepedés szabadságának és a szolgáltatásnyújtás szabadságának, ugyanúgy mint a gazdasági szereplők közötti verseny támogatásának. Ez a célkitűzés a közbeszerzési eljárásoknak a lehető legszélesebbre nyitására irányul, aminek akadályát képezheti a fakultatív kizárási okok eltúlzott alkalmazása.
43.
A fakultatív kizárási okok mindazonáltal lehetővé teszik a tagállamok számára, hogy általános érdekű célokat elégítsenek ki és minden esetben biztosítani próbálják az ajánlattevő megbízhatóságának, gondosságának, szakmai tisztességének és komolyságának garanciáit. (
11
)
44.
Amint azt a Delta Antrepriză de Construcţii şi Montaj 93 ügyre vonatkozó indítványomban (
12
) rögzítettem, a 2014/24 irányelv a megbízhatóságot a kapcsolat kulcsfontosságú elemévé emeli. A (101) preambulumbekezdés első albekezdése szerint az ajánlatkérő szervek kizárhatják „a megbízhatatlannak bizonyult gazdasági szereplőket”. A megbízhatóság kelléke így áthatja a személyes kizárási okokat úgy az ajánlattevőre, mint a többi gazdasági szereplőre vonatkozóan, akiket alvállalkozói minőségben az előbbi a szerződés teljesítésében is alkalmazni kíván.
45.
A 2014/24 irányelv 57. cikke (4) bekezdésének a) pontja sem marad mentes e befolyástól. Épp ellenkezőleg, a (101) preambulumbekezdés a gazdasági szereplő megbízhatóságának hiányát legelőször egészen pontosan „a környezetvédelmi vagy a szociális kötelezettségeik, beleértve a fogyatékossággal élő személyek számára való akadálymentességre vonatkozó szabályok[…]” megsértése okán említi.
46.
A Bíróság ítélkezési gyakorlata széles mérlegelési jogkörrel ruházza fel a tagállamokat a fakultatív kizárási okok kialakítása terén. (
13
) A 2014/24 irányelv 57. cikkének (7) bekezdése mindazonáltal rögzíti, hogy a tagállamok ezen okok alkalmazásának feltételeit „az uniós jogot is figyelembe véve” határozzák meg.
47.
Jogosnak tartom, ha ezt a széles mérlegelési jogkört egy tagállam arra használja fel, hogy megengedje az ajánlatkérő szerveknek, hogy a hivatkozott 57. cikk (4) bekezdésének a) pontja szerinti kizárási ok alapján akkor is megakadályozzák az ajánlattevő részvételét, ha a szociális és munkajogi kötelezettségek megszegése az általa megjelölt alvállalkozónak tudható be.
48.
Ez a kizárási lehetőség ugyanakkor nem automatikusan működik, hanem a konkrét körülményektől függ, összhangban a közbeszerzések alapelveivel, köztük az arányosság elvével. (
14
)
49.
Az arányosság elvének megfelelően ahhoz, hogy az alvállalkozó hiányosságai olyan mértékben érintsék az ajánlattevőt, hogy az az eljárásból való kizárásához vezessen, általánosságban az szükséges, hogy az előbbi jogsértései miatt az utóbbi érdemtelenné váljon az ajánlatkérő szerv bizalmára. Ezzel a szemponttal a későbbiekben foglalkozom.
C.
A 2014/24 irányelv 71. cikkének értelmezéséről
50.
A 2014/24 irányelv 71. cikkének (1) bekezdése arra kötelezi az illetékes hatóságokat, hogy biztosítsák „a 18. cikk (2) bekezdésében említett kötelezettségeknek az alvállalkozók általi betartását” (azaz többek között a szociális és munkajogi rendelkezések betartását).
51.
Ugyanennek a 71. cikknek a (6) bekezdése felhatalmazza a tagállamokat arra, hogy „a 18. cikk (2) bekezdésében említett kötelezettségek [alvállalkozók általi] megszegésének elkerülése érdekében megfelelő intézkedéseket” hozzanak.
52.
Egyes beavatkozó felek (
15
) amellett foglaltak állást, hogy a 2014/24 irányelv 71. cikke nem érvényes az ajánlattevők kiválasztásának szakaszában, csak a szerződés teljesítése során. Állításuk alátámasztására az irányelv (105) preambulumbekezdésére hivatkoznak, amely csak a fővállalkozót és az alvállalkozót említi, nem pedig az ajánlattevőket.
53.
Nem gondolom, hogy ez a terminológiai észrevétel perdöntő lenne. A 2014/24 irányelv 71. cikke valójában a „fővállalkozó” kifejezésen túl (ami alatt „azt a gazdasági szereplőt [kell érteni], akinek a szerződés odaítélésre került”) használja az „alvállalkozó”, az „ajánlattevő” (aki ajánlatot nyújtott be) és a „gazdasági szereplő” fogalmát is. Ez utóbbi a legszélesebb kategória, amely magában foglal bármilyen céget, amely a termékeit vagy szolgáltatásait kínálja a piacon, (
16
) ideértve értelemszerűen az alvállalkozókat is.
54.
A (105) preambulumbekezdést a 2014/24 irányelv 71. cikkében az ajánlattevőre, a fővállalkozóra és a gazdasági szereplőkre tett kifejezett utalásokkal összhangban kell olvasni. Következésképpen semmi akadálya nincsen annak, hogy ezt a szabályt alkalmazzák úgy a szerződés odaítélése előtti szakaszban (azaz az ajánlattevőkre), mint az azt követő szakaszban (azaz a szerződő felekre), annak érdekében, hogy mindegyikük vonatkozásában kihasson az alvállalkozókkal fennálló kapcsolatra.
55.
A 2014/24 irányelv 71. cikke (6) bekezdésének b) pontja, amely kifejezetten az alvállalkozónak a 18. cikk (2) bekezdésében foglalt kötelezettségek megszegése miatti kizárásáról rendelkezik, konkrétan „gazdasági szereplőről” beszél, így a hatása kiterjed a kiválasztás és a szerződés teljesítésének szakaszára is.
56.
Logikus, hogy így legyen, mivel a 2014/24 irányelvben központi szerepet játszik az a tájékoztatás, amelyet a gazdasági szereplő az ajánlatkérő számára ad az alvállalkozóknak a szerződéshez való kapcsolódásáról. E körben hivatkozom arra, amit a Delta Antrepriză de Construcţii şi Montaj 93 ügyre vonatkozó indítványomban (
17
) kifejtettem.
57.
A jogalkotónak ez a szándékát a 2014/24 irányelv 71. cikkének (2) és (5) bekezdése fogalmazza meg, amely rendelkezések az ajánlattevőnek és a fővállalkozónak az ajánlatkérő irányában fennálló előzetes (a kiválasztás szakaszára vonatkozó), illetve operatív (a szerződés odaítélése utáni) tájékoztatási kötelezettségéről szólnak az alvállalkozók igénybevétele tekintetében.
58.
A 71. cikk (6) bekezdésének b) pontja ezzel a tájékoztatási kötelezettséggel kapcsolódik össze, amikor felruházza az ajánlatkérő szerveket azzal a joggal, hogy a 2014/24 irányelv 59., 60. és 61. cikkében foglalt mechanizmusokat alkalmazzák annak megállapítására, hogy valamely alvállalkozóra nézve fennállnak‑e az 57. cikk szerinti kizárási okok.
59.
A 71. cikkben foglalt, az 57. cikkre való hivatkozás mind a kötelező, mind pedig a fakultatív kizárási okokra irányadó a 18. cikk (2) bekezdésében foglalt kötelezettségek megszegésével összefüggésben. A következmények azonban eltérőek:
–
Ha az alvállalkozóval kapcsolatban kötelező kizárási ok (
18
) merül fel, a gazdasági szereplőt kötelezni kell annak helyettesítésére.
–
Ha nem kötelező kizárási okról (
19
) van szó, az ajánlatkérő szerv kötelezheti a gazdasági szereplőt alvállalkozó helyettesítésére. Ez, ahogy nyomban kifejtem, egy további elfogadható intézkedés az alkalmatlan alvállalkozók jelenlétével szembeni fellépésre.
60.
E tekintetben két szabályozási elem emelkedik ki:
–
Egyrészt, a 2014/24 irányelv 71. cikkének (6) bekezdésében alkalmazott nyitott megoldás („[a] 18. cikk (2) bekezdésében említett kötelezettségek megszegésének elkerülése érdekében megfelelő intézkedéseket lehet hozni, például: […]”).
–
Másrészt, a tagállamok arra vonatkozó jogosultságának elismerése, hogy „szigorúbb felelősségi szabályokat” (a 71. cikk (7) bekezdése) határozzanak meg.
61.
A két elem együttes jelenléte véleményem szerint alátámasztja azt, amit a 2014/24 irányelv 57. cikke (4) bekezdése a) pontjának értelmezéséből is le lehet vonni, azaz a tagállamok felhatalmazását arra, hogy e feltételekkel megteremtsék azoknak az ajánlattevőknek a közvetlen felelősségét, akik az irányelv 18. cikkének (2) bekezdésében foglaltakat megszegő alvállalkozókat jelöltek meg.
62.
A 2014/24 irányelv 71. cikke (6) bekezdésének megfogalmazása valójában nyitva hagyja a kaput egyéb nemzeti intézkedések bevezetése előtt. Az uniós jogalkotó csupán kijelentő módban ismerteti ezen intézkedések némelyikét a szociális és munkajogi kötelezettségek megszegésével szembeni fellépés érdekében, mint például a (kötelező vagy fakultatív) kizárási okkal érintett alvállalkozó helyettesítése, de nem zárja ki további intézkedések lehetőségét. A 71. cikk (8) bekezdése értelmében ez utóbbiak végrehajtásának feltételeit a tagállamoknak kell részletesen meghatározniuk.
63.
Ugyanez a megközelítés tűnik ki a 71. cikk (7) bekezdéséből, amikor megengedi, hogy a tagállamok szabályozásukban „szigorúbb felelősségi szabályok” bevezetéséről döntsenek az alvállalkozók igénybevétele terén. E bekezdés olvasatából véleményem szerint kitűnik, hogy ezek a szabályok nem korlátozódnak „az alvállalkozóknak teljesített közvetlen kifizetésekre” (amire a szöveg kiterjeszti „a részletesebb szabályozás” kifejezést), hanem ennél általánosabb hatállyal rendelkezhetnek.
64.
Még egyértelműbben levonható ez a következtetés a 2014/24 irányelv (105) preambulumbekezdéséből, amely rámutat, hogy „a tagállamoknak nemzeti joguk keretében továbbra is jogában áll szigorúbb felelősségi szabályokat megállapítani, vagy az alvállalkozóknak való közvetlen fizetésteljesítésekre vonatkozó nemzeti jogi rendelkezéseikben további szabályokat megállapítani”. Az elhatárolásból kitűnik, hogy két különböző (lehetséges) beavatkozás van.
65.
A tagállamok ezen felhatalmazása nem kizárólag a fővállalkozó és az alvállalkozók kapcsolatára vetíthető ki, hanem kiterjeszthető az ajánlatkérő és azon ajánlattevő viszonyára, amely az ajánlatában kizárási okkal érintett alvállalkozó szolgáltatásainak igénybevételét javasolta Egyetemleges felelősségüket illetően hivatkozom az előbbiekben mondottakra.
66.
Mivel a 2014/24 irányelv 57. cikke a kizárási okokat sajátos módon szabályozza, az erre való utalással a 71. cikk (6) és (7) bekezdése megerősíti annak lehetőségét, hogy az ajánlattevőket figyelmen kívül hagyják a 18. cikk (2) bekezdéséből eredő kötelezettségeket nem teljesítő alvállalkozók jogsértései okán. Az ajánlattevők kizárása benne foglaltatik az 57. cikkben, ugyanakkor fenntartom, hogy az alvállalkozás 71. cikkben foglalt szabályozása alátámasztja ezt a lehetőséget.
D.
Az alvállalkozó kötelezettségszegésén alapuló kizárás olasz rendszeréről, összefüggésben a jogvita tényállásával
67.
A CCP 80. cikke (5) bekezdésének és 105. cikke (12) bekezdésének együttes alkalmazása annak az ajánlattevőnek az automatikus kizárását vonja maga után, aki ajánlatában szabad elhatározásából olyan alvállalkozót jelölt meg, aki megszegte a fogyatékos személyek foglalkoztatására vonatkozó szociális és munkajogi rendelkezéseket, amennyiben ezt a szerződéskötést megelőző szakaszban állapítják meg.
68.
Lehetséges, hogy ez a kategorikus jogkövetkezmény nem egyeztethető össze az arányosság elvével. A Bíróság a 2004/18 irányelvvel (
20
) összefüggésben állást foglalt a fakultatív kizárási okokról, elutasítva azok automatikus alkalmazását. A Forposta és ABC Direct Contact ítéletből (
21
) az következik, hogy az automatizmus túllépheti a tagállamokra a 2004/18 irányelv 45. cikkének (2) bekezdésében (jelenleg a 2014/24 irányelv 57. cikkének (7) bekezdésében) ruházott mérlegelési jogkört.
69.
Az említett ítélet szerint „az érintett gazdasági szereplő magatartásával kapcsolatban konkrét és egyedi mérlegelést” kell lefolytatni. (
22
) A Bíróság, mivel ennek a követelménynek nem felelt meg, az uniós joggal összeegyeztethetetlennek nyilvánított egy olyan nemzeti szabályozást, amely szerint „az ajánlatkérő […] köteles e gazdasági szereplőt automatikusan kizárni a közbeszerzési […] eljárásból, anélkül hogy az ajánlatkérőnek lehetőséget biztosítana arra, hogy esetről esetre mérlegelje az említett gazdasági szereplő által a korábbi közbeszerzési szerződés teljesítése keretében tanúsított, állítólag felróható magatartás súlyosságát […]”.
70.
Ugyanakkor a Bíróság a Connexxion Taxi Services ügyben nem követte az előző ítéletekben felállított ítélkezési gyakorlatot. Szemben azzal, hogy mindaddig az ajánlattevő által elkövetett jogsértést az arányosság elvének szempontjából volt szükséges értékelni, az átláthatóság és az egyenlőség elvének tiszteletben tartása mellett, ez utóbbiakat helyezte előtérbe. Arra a következtetésre jutott, hogy ezek az elvek irányadók egy olyan ügyben, amelyben a „közbeszerzés ajánlati felhívásának feltételei szerint a súlyos szakmai kötelességszegést elkövető ajánlattevőt mindenképpen ki kellett volna zárni, tekintet nélkül arra, hogy e szankció arányos‑e, vagy sem”. (
23
)
71.
A vizsgálat vezérlő elve tehát eltérni látszik attól függően, hogy az automatikus kizárás csak a törvényben szerepel (amely esetben megengedett az arányossági kontroll, még ha ezt a nemzeti jogszabály nem is rögzíti), vagy azt az ajánlattételhez szükséges dokumentáció kategorikusan alkalmazni rendeli.
72.
Sem az előzetes döntéshozatalra utaló határozatból, sem az utólagos felvilágosításból (
24
) nem következik, hogy az automatikus kizárás szerepelt volna a közbeszerzési dokumentumokban. A nemzeti bíróságra tartozik annak tisztázása, hogy az ajánlattételhez szükséges dokumentáció 11. vagy bármely más pontja tartalmazza‑e ezt a kötelező előírást. Ha így lenne, akkor az átláthatóság és az ajánlattevőkkel szembeni egyenlő bánásmód elvének alkalmazása kerül előtérbe a Connexxion Taxi Services ítélet (
25
) értelmében. Így elkerülhető, hogy az ajánlattételhez szükséges dokumentáció előírásainak megfelelő ajánlattevőt mellőzzék az azokat megszegő javára.
73.
Ellenkező esetben az arányosság elvéből fakadó követelményeket kell számításba venni. Újfent a kérdést előterjesztő bíróságnak kell értékelnie az összes felmerülő tényezőt, jelen esetben annak tisztázása érdekében, hogy az ajánlattevő kizárása a magatartása súlyának megfelelő szankció‑e.
74.
E tényezők között kerülhet értékelésre az, amire a kérdést előterjesztő bíróság felvilágosítást tartalmazó beadványában hivatkozik, vagyis, hogy a kizárt ajánlattevő nem volt köteles ellenőrizni, hogy az alvállalkozó tekintetében kiállított EEKD megfelel‑e a valóságnak, ez pedig a saját gondatlansága tekintetében enyhítő körülmény lehet. Ez utóbbi ugyanakkor továbbra is fennáll, még ha kisebb mértékben is, hiszen semmi nem akadályozta meg az ajánlattevőt abban (ahogy tette később az ajánlatkérő), hogy előzetesen, más módon ellenőrizze az alvállalkozó kötelezettségszegését.
75.
Az, hogy a három alvállalkozó megjelölése során a jogsértő mellett két másik, hibátlan gazdasági szereplőt mutatott be, még nem elegendő az ajánlattevő felelősségének enyhítéséhez. E gyakorlat elfogadása kedvezne az olyan csalásnak, amelynek során megjelölnek egy jogsértő alvállalkozót (amely, mint már említésre került, általában kisebb bérköltségekkel, illetve szociális kiadásokkal működik), amelynek igénybe veszik a szolgáltatásait, ha fel nem fedik a szabálytalan helyzetét, a másik kettő pedig pusztán kísérőként jelenik meg mellette.
76.
Az sem enyhíti az ajánlattevő felelősségét, hogy a szerződéses szolgáltatásokat ő maga, alvállalkozó igénybe vétele nélkül is teljesíteni tudná. Mivel szabadon dönthetett arról, hogy kívánja‑e alkalmazni az alvállalkozás mechanizmusát, és ajánlatában jelezte az ajánlatkérő felé, hogy szándékában áll élni ezzel a lehetőséggel és megjelölni a három alvállalkozót, felelős volt azért, hogy hármójuk között egy olyan se legyen, aki megsértette a fogyatékos személyek foglalkoztatására vonatkozó nemzeti szabályokat.
V. Végkövetkeztetés
77.
A fent kifejtettek alapján azt javaslom, hogy a Bíróság a következő választ adja a Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Lazio tartomány regionális közigazgatási bírósága, Olaszország) számára:
„1)
A közbeszerzésről és a 2004/18/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2014. február 26‑i 2014/24/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv 57. cikke (4) bekezdésének a) pontjával főszabály szerint nem ellentétes az olyan ajánlattevő kizárása, amely ajánlatában olyan gazdasági szereplő alvállalkozóként való igénybevételének szándékát fejezte ki, amely megszegte a nemzeti jog értelmében alkalmazandó munkajogi és szociális kötelezettségeket.
2)
A kizárásról való döntés során az ajánlatkérő szervnek lehetőséget kell biztosítani arra, hogy minden egyes esetben mérlegelje ennek az intézkedésnek az arányosságát, minden körülményt értékelve az ajánlattevő megbízhatóságának megállapítása érdekében, kivéve, ha az ajánlattételhez szükséges dokumentáció kötelező jelleggel előírja a kizárást, a szóban forgó szankció arányosságára tekintet nélkül.”
(
1
)	Eredeti nyelv: spanyol.
(
2
)	A Consip egy részvénytársaság, amelynek alaptőkéje teljes egészében az olasz gazdasági és pénzügyminisztérium tulajdonában áll. Kizárólag a közigazgatási szolgáltatások területén tevékenykedik.
(
3
)	A közbeszerzésről és a 2004/18/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2014. február 26‑i 2014/24/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2014. L 94., 65. o.; helyesbítés: HL 2015. L 275., 68. o.).
(
4
)	Decreto legislativo 18 aprile 2016, n. 50. Attuazione delle direttive 2014/23/UE, 2014/24/UE e 2014/25/UE sull’aggiudicazione dei contratti di concessione, sugli appalti pubblici e sulle procedure d’appalto degli enti erogatori nei settori dell’acqua, dell’energia, dei trasporti e dei servizi postali, nonchè per il riordino della disciplina vigente in materia di contratti pubblici relativi a lavori, servizi e forniture: Codice dei contratti pubblici (Supplemento ordinario n.o 10 alla GURI n.o 91, de 19 de aprile 2016) (a koncessziós szerződésekről, a közbeszerzésről, valamint a vízügyi, energiaipari, közlekedési és postai szolgáltatási ágazatban működő ajánlatkérők beszerzéseiről szóló 2014/23/EU, 2014/24/EU és 2014/25/EU irányelv végrehajtásáról és az építési beruházásra, a szolgáltatásnyújtásra és az árubeszerzésre irányuló közbeszerzési szerződésekre vonatkozó hatályos szabályozás átalakításáról szóló, 2016. április 18‑i 50. sz. törvényerejű rendelet: közbeszerzési törvény [a GURI 2016. április 19‑i 91. számának 10. sz. rendes melléklete] a továbbiakban: CCP).
(
5
)	Az 1999. évi 68. sz. törvény 17. cikke alapján úgy a köz‑, mint a magáncégek, amelyek közbeszerzési eljárásokban vesznek részt, vagy koncessziós vagy szerződéses kapcsolatban állnak a közigazgatási szervekkel, kötelesek benyújtani előzetesen és a kizárás terhe alatt egy, a törvényes képviselőjüktől származó nyilatkozatot, amely kinyilvánítja, hogy betartják a fogyatékos személyek munkához való jogát biztosító szabályokat.
(
6
)	A közbeszerzés tárgyát többek között fenntartással és támogatással kiegészített összekapcsolási szolgáltatások, fenntartással és támogatással kiegészített, választható sávszélesség‑bővítési szolgáltatások, valamint választható áthelyezési szolgáltatások képezték.
(
7
)	A 18. cikk (2) bekezdése ugyan csak a tagállamokra vonatkozik, a 2014/24 irányelv (37) preambulumbekezdése az ajánlatkérő szerveket is bevonja: „a környezeti, szociális és munkaügyi követelményeknek a közbeszerzési eljárásokba való megfelelő beépítése érdekében különösen fontos az, hogy a tagállamok és az ajánlatkérő szervek megtegyék a megfelelő lépéseket annak biztosítására, hogy teljesüljenek […] a környezeti, szociális és munkajogi kötelezettségek […]”.
(
8
)	2014/24 irányelv (40) preambulumbekezdése.
(
9
)	Az általam megvizsgált nyelvi változatokban a jelentés azonos: peut démontrer, par tout moyen approprié, un manquement aux obligations, franciául; can demonstrate by any appropriate means a violation of applicable obligations, angolul; dimostrare con qualunque mezzo adeguato la violazione degli obblighi applicabili, olaszul; puder demonstrar, por qualquer meio adequado, o incumprimento das obrigações aplicáveis, portugálul; kann auf geeignete Weise Verstöße gegen geltenden Verpflichtungen, németül.
(
10
)	Az Európai Bizottságnak a Tanács és az Európai Parlament számára előterjesztett irányelv‑javaslata (COM/2011/0896 végleges 2011/0438 (COD)) még a beszerzési lánc résztvevőire is hivatkozott (55. cikk). Az alkalmazott nyitott megfogalmazás még szélesebb hatályú szabályt eredményezett.
(
11
)	2014. július 10‑iConsorzio Stabile Libor Lavori Pubblici ítélet (C‑358/12, EU:C:2014:2063) 29., 31. és 32. pont.
(
12
)	C‑267/18, EU:C:2019:393.
(
13
)	2017. december 20‑iImpresa di Costruzioni Ing. E. Mantovani és Guerrato ítélet (C‑178/16, EU:C:2017:1000), 31. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat.
(
14
)	A 2014/24 irányelv 18. cikkének (1) bekezdése szerint „[a]z ajánlatkérő szervek a gazdasági szereplőket egyenlő és megkülönböztetésmentes bánásmódban részesítik, továbbá átlátható és arányos módon járnak el”.
(
15
)	A Consip és az osztrák kormány.
(
16
)	Az irányelv 2. cikke (1) bekezdésének 10. pontja a „gazdasági szereplőt” a következőképpen definiálja: „bármely természetes vagy jogi személy, vagy közjogi intézmény, illetve ilyen személyek és/vagy szervek csoportja, beleértve vállalkozások ideiglenes szövetségeit is, aki, illetve amely a piacon építési beruházások és/vagy építmények kivitelezését, áru leszállítását vagy szolgáltatások nyújtását kínálja”. Az „ajánlattevőt” úgy határozza meg mint „ajánlatot benyújtó gazdasági szereplő” (a 2. cikk (1) bekezdésének 11. pontja).
(
17
)	C‑267/18, EU:C:2019:393.
(
18
)	Ilyen, ha megszegték a szociális és munkajogi kötelezettségeket, és ezt jogerős ítélet állapítja meg, továbbá e kötelezettségszegés az 57. cikk (1) bekezdése szerinti okok közé sorolható.
(
19
)	Az 57. cikk (4) bekezdésének a) pontja szerinti kizárási ok, amely kifejezetten a 18. cikk (2) bekezdésében foglalt kötelezettségek megszegésre vonatkozik.
(
20
)	Az építési beruházásra, az árubeszerzésre és a szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződések odaítélési eljárásainak összehangolásáról szóló, 2004. március 31‑i 2004/18/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2004. L 134., 114. o.; magyar nyelvű különkiadás 6. fejezet, 7. kötet, 132. o.; helyesbítés: HL 2014. L 339., 14. o.).
(
21
)	2012. december 13‑i ítélet (C‑465/11, EU:C:2012:801), 35. pont.
(
22
)	2012. december 13‑iForposta és ABC Direct Contact ítélet (C‑465/11, EU:C:2012:801), 31. pont.
(
23
)	2016. december 14‑iConnexxion Taxi Services ítélet (C‑171/15, EU:C:2016:948), rendelkező rész.
(
24
)	Ezen indítvány 21. pontjában részletezve.
(
25
)	2016. december 14‑i ítélet (C‑171/15, EU:C:2016:948).