AZ ELSŐFOKÚ BÍRÓSÁG ÍTÉLETE
(negyedik tanács)
2007. március 15.
T‑402/03. sz. ügy
Georgios Katalagarianakis
kontra
az Európai Közösségek Bizottsága
„Tisztviselők – Kinevezés – A besorolási fokozatba és fizetési fokozatba sorolás felülvizsgálata – A Bíróság ítélkezési gyakorlatának alkalmazása – A személyzeti szabályzat 5. cikke, 31. cikkének (2) bekezdése, 32. cikkének második bekezdése, 45. és 62. cikke”
Tárgy: A felperes besorolásának felülvizsgálatáról és a kinevezése időpontjában az A6 besorolási fokozat első fizetési fokozatába
történő besorolásáról, besorolásának felülvizsgálatáról és 2000. április 1‑jével az A5 besorolási fokozat harmadik fizetési
fokozatába utólag való besorolásáról szóló határozat, valamint e határozat pénzügyi hatásainak kezdő időpontját 1995. október
5‑ében meghatározó bizottsági határozat megsemmisítése iránti kereset.
Határozat: Az Elsőfokú Bíróság a Bizottság 2003. április 14‑i határozatát megsemmisíti annyiban, amennyiben ezen határozat pénzügyi hatásainak
kezdetét 1995. október 5‑ében határozza meg. A Bizottság az 1993. május 1‑jétől kezdődő összes előléptetési időszakra nézve
köteles elvégezni a felperes és az A5 besorolási fokozatba sorolt többi tisztviselő érdemeinek összehasonlító vizsgálatát.
E vizsgálatot követően – amennyiben a Bizottságnak nincs lehetősége a felperest az indokoltnak tűnő besorolási fokozatba előléptetni –
a felek kötelesek megegyezésre törekedni a megfelelő kártérítés összegéről. A felek a jelen ítélet kihirdetésétől számított
három hónapon belül kötelesek tájékoztatni az Elsőfokú Bíróságot az általuk esetlegesen megkötött egyezség tartalmáról, amelynek
hiányában kötelesek az Elsőfokú Bíróságot tájékoztatni a keletkezett kárra vonatkozó összegszerű kérelmeikről. Az Elsőfokú
Bíróság a keresetet ezt meghaladó részében elutasítja. Az Elsőfokú Bíróság a költségekről jelenleg nem határoz.
Összefoglaló
1.      Tisztviselők – Sérelmet okozó határozat – Besorolási fokozatba és fizetési fokozatba soroló határozat – Legkésőbb a panasz
elutasításakor teljesítendő indokolási kötelezettség
(Személyzeti szabályzat, 25. cikk, második bekezdés, 31. cikk, (2) bekezdés, 32. cikk, második bekezdés és 90. cikk, (2) bekezdés)
2.      Tisztviselők – Felvétel – Besorolási fokozatba és fizetési fokozatba történő kinevezés
(Személyzeti szabályzat, 31. cikk, (2) bekezdés és 32. cikk, második bekezdés)
3.      Tisztviselők – Felvétel – Egyenlő bánásmód – Fizetési fokozatba való besorolás
(Személyzeti szabályzat, 5. cikk, (3) bekezdés, 31. cikk, (2) bekezdés és 32. cikk, második bekezdés)
4.      Tisztviselők – Felvétel – Besorolási fokozatba történő kinevezés
(Személyzeti szabályzat, 31. cikk, (2) bekezdés, 45. cikk, (1) bekezdés és 62. cikk első bekezdés)
5.      Tisztviselők – Az intézmények szerződésen kívüli felelőssége – Közszolgálati kötelességszegés
1.      A besorolási fokozatba és a fizetési fokozatba besoroló határozatot illetően az indokolás a panaszt elbíráló határozatban
is megfelelően megadható, és elegendő, ha az indokolás tartalmazza a személyzeti szabályzat által a besorolási eljárás jogszerűségéhez
előírt jogszabályi feltételek összessége teljesítésének ismertetését és az érintett tisztviselőre vonatkozó határozatot igazoló
egyedi és releváns indokot.
A kinevezésre jogosult hatóság nem köteles megjelölni az szakmai előmenetel
magasabb besorolási fokozatába újonnan felvett
tisztviselő besorolását meghatározó határozat ellen benyújtott panaszt elutasító határozatban, hogy milyen végzettség és különleges
szakmai tapasztalat szükséges a magasabb besorolási fokozat fizetési fokozatában eltöltött szolgálati idő beszámításához Ugyanis,
tekintettel egyrészt a besorolási fokozatba történő besorolás vonatkozásában rendelkezésére álló diszkrecionális jogkörre,
másrészt a szakmai előmeneteli rendszer magasabb besorolási fokozatába való átsoroláshoz megszerzendő végzettség és szakmai
tapasztalat különleges jellegének eseti értékelésére, az említett hatóság nem köteles általános jelleggel meghatározni a kérdéses
besorolási fokozat fizetési fokozatában eltöltött szolgálati idő beszámításához megkövetelt végzettséget és a szakmai tapasztalat
időtartamát.
(lásd a 39., 42. és 43. pontot)
Hivatkozás: az Elsőfokú Bíróság T‑133/02. sz., Chawdhry kontra Bizottság ügyben 2003. december 17‑én hozott ítéletének (EBHT‑KSZ 2003.,
I‑A‑329. o. és II‑1617. o.) 121. pontja; T‑55/03. sz., Brendel kontra Bizottság ügyben 2004. október 26‑án hozott ítéletének
(EBHT‑KSZ 2004., I‑A‑311. o. és II‑1437. o.) 120. pontja; T‑284/03. sz., Aycinena kontra Bizottság ügyben 2005. február 16‑án
hozott ítéletének (EBHT‑KSZ 2005., I‑A‑29. o. és II‑125. o.) 33. pontja; T‑145/04. sz., Righini kontra Bizottság ügyben 2005.
november 15‑én hozott ítéletének (EBHT‑KSZ 2005., I‑A‑349. o. és II‑1547. o.) 55. pontja.
2.      A személyzeti szabályzat 31. cikke és 32. cikkének második bekezdése által meghatározott keretben a kinevezésre jogosult hatóság
széles mérlegelési jogkörrel rendelkezik a tisztviselőként felvett személy korábbi szakmai tapasztalatának értékelése tekintetében
mind annak jellegét és időtartamát, mind a szakmai tapasztalat és a betöltendő állás követelményei között fennálló többé-kevésbé
szoros viszonyt illetően. Ebből következően az előmenetel magasabb besorolási fokozatába kinevezett tisztviselő fizetési fokozatba
való besorolásáról szóló határozat bírósági felülvizsgálata során a bíróság az említett hatóság értékelését nem helyettesítheti
a saját értékelésével.
Következésképpen, ha ez a hatóság figyelembe vette az újonnan felvett tisztviselő végzettségét és különleges szakmai tapasztalatát
annak érdekében, hogy már a felvételekor az előmeneteli rendszer magasabb besorolási fokozatába nevezze ki, ez a hatóság úgy
tekintheti, hogy az említett tisztviselő nem jogosult e besorolási fokozat fizetési fokozatában eltöltött szolgálati idő beszámítására,
mivel a végzettségét és szakmai tapasztalatát a besorolási fokozatba történő kinevezése során már figyelembe vették.
(lásd az 59. és 61. pontot)
Hivatkozás: a Bíróság 314/86. és 315/86. sz., De Szy‑Tarisse és Feyaerts kontra Bizottság egyesített ügyekben 1988. október
5‑én hozott ítéletének (EBHT 1988., 6013. o.) 26. pontja; az Elsőfokú Bíróság T‑2/90. sz., Ferreira de Freitas kontra Bizottság
ügyben 1991. február 7‑én hozott ítéletének (EBHT 1991., II‑103. o.) 56. pontja; a fent hivatkozott Aycinena kontra Bizottság
ügyben hozott ítélet 72. pontja.
3.      Mivel az előmenetelük során magasabb besorolási fokozatba felvett tisztviselők és a saját kategóriájukon belül a kezdő besorolási
fokozatba felvett tisztviselők nincsenek azonos ténybeli és jogi helyzetben, nem értékelhető az említett tisztviselők közötti
egyenlőtlen bánásmódként az a körülmény, hogy az előmeneteli rendszer alacsonyabb besorolási fokozatába felvett tisztviselők
esetében beszámítható a fizetési fokozatban eltöltött szolgálati idő, míg a magasabb besorolási fokozatba kinevezett tisztviselők
vonatkozásában ez pontosan a besorolási fokozatuk miatt kizárt.
(lásd a 71. pontot)
4.      A kinevezésre jogosult hatóság azáltal, hogy valamely tisztviselő felvétele során a besorolási fokozatának felülvizsgálata
alkalmával különbséget tett a besorolásnak a tisztviselő kinevezése időpontjában bekövetkező módosítása és az erről szóló
határozat pénzügyi hatásainak beállása között, amelynek kezdetét későbbi időpontban határozták meg, e hatóság a két időpont
közötti időszakra nézve önkényesen korlátozza az érintett díjazáshoz való jogát, amely a személyzeti szabályzatban biztosított
alanyi jog, és amelyet az említett személyzeti szabályzat 62. cikkének első bekezdése értelmében csak kifejezett rendelkezések
korlátozhatnak.
Ezenkívül ezzel a megkülönböztetéssel az említett hatóság figyelmen kívül hagyja a tisztviselő kinevezésének időpontjában
elvégzett eredeti besorolás felülvizsgálatára irányuló átsorolás iránti kérelem és az előléptetés közötti különbséget, amely
utóbbi a személyzeti szabályzat 45. cikke (1) bekezdésének megfelelően a tisztviselőt az előmenetele során a besorolási osztályának
magasabb besorolási fokozatába helyezi.
Ebben a vonatkozásban nincs jelentősége annak a körülménynek, hogy az eredeti besorolási határozatot nem támadták meg a keresetindítási
határidőn belül, mivel a C‑389/98. P. sz., Gevaert kontra Bizottság ügyben hozott ítélet végrehajtásaként hozott, a kinevezés
időpontjától magasabb besorolási fokozatba való átsorolásról szóló határozatnak az összes következményével együtt az eredeti
besorolási határozat helyébe kell lépnie.
(lásd a 80., 84., 85., 87., 88. és 90. pontot)
Hivatkozás: a Bíróság C‑389/98. P. sz., Gevaert kontra Bizottság ügyben 2001. január 11‑én hozott ítéletének (EBHT 2001.,
I‑65. o.) 39. pontja; az Elsőfokú Bíróság T‑214/00. sz., X kontra Bizottság ügyben 2001. június 27‑én hozott ítéletének (EBHT‑KSZ 2001.,
I‑A‑143. o. és II‑663. o.) 29. pontja.
5. Felelősséget megalapozó közszolgálati kötelezettségszegésnek minősül az a tény, hogy a kinevezésre jogosult hatóság a tisztviselőt
az előléptetése előtt többször kizárja az érdemek összehasonlító vizsgálatából, amely tisztviselő felvételekor csak késedelmesen
– a C‑389/98. P. sz., Gevaert kontra Bizottság ügyben hozott ítélet végrehajtásaként – vizsgálta felül a besorolási fokozatba
való besorolását, mivel ezáltal megfosztotta az érdekeltet annak az esélyétől, hogy pályázatát az érintett előléptetési időszakokban
figyelembe vegyék.
Azonban e kötelezettségszegés ellenére a felelősség csak akkor áll be ténylegesen, ha megállapítják a hivatkozott kár tényleges
bekövetkezését és mértékét. Ez utóbbi megállapításához a jelen esetben előzetesen el kell végezni az érdemek összehasonlító
vizsgálatát a felperes és azon előléptetési időszakban előléptetett tisztviselők között, amelyből a felperest jogellenesen
kizárták, ami lehetővé teszi annak megállapítását, hogy a felperest ténylegesen kimaradt‑e egy olyan előléptetésből, amelyre
jogszerű igénye volt, és ebben az esetben számszerűsíteni kell a kárt.
(lásd a 101–106. pontot)
Hivatkozás: az Elsőfokú Bíróság T‑99/95. sz., Stott kontra Bizottság ügyben 1996. december 12‑én hozott ítéletének (EBHT 1996.,
II‑2227. o.) 72. pontja.