62021TJ0195_RES
T‑195/21. sz. ügy
Oleksandr Viktorovych Klymenko
kontra
az Európai Unió Tanácsa
A Törvényszék ítélete (ötödik tanács), 2021. december 21.
„Közös kül– és biztonságpolitika – Az ukrajnai helyzetre tekintettel hozott korlátozó intézkedések – A pénzeszközök befagyasztása – Azon személyek, szervezetek és szervek jegyzéke, akikre, illetve amelyekre a pénzeszközök és gazdasági erőforrások befagyasztása alkalmazandó – A felperes nevének a jegyzéken való további szerepeltetése – A Tanács annak ellenőrzésére vonatkozó kötelezettsége, hogy a valamely harmadik állam hatóságának a határozatát a védelemhez való jog és a hatékony bírói jogvédelemhez való jog tiszteletben tartásával hozták”
Európai Unió – Az intézmények jogi aktusai jogszerűségének bírósági felülvizsgálata – Az ukrajnai helyzetre tekintettel hozott korlátozó intézkedések – Állami pénzeszközök hűtlen kezelésében közreműködő személyek, valamint a hozzájuk kapcsolódó természetes és jogi személyek, szervezetek és szervek pénzeszközeinek befagyasztása – A felülvizsgálat terjedelme
(EUMSZ 275. cikk, második bekezdés; az Európai Unió Alapjogi Chartája, 47. és 48. cikk; [KKBP] 2021/394 tanácsi határozat; 2021/391 tanácsi rendelet)
(lásd: 65–67. pont)
Közös kül‑ és biztonságpolitika – Az ukrajnai helyzetre tekintettel hozott korlátozó intézkedések – Pénzeszközök befagyasztására vonatkozó határozat – Harmadik állam hatóságai által állami pénzeszközök hűtlen kezelése vagy közhivatalt ellátó személy által elkövetett hivatali visszaélés miatt folytatott bírósági eljárás alapján történő elfogadás vagy fenntartás – Megengedhetőség – Feltétel – A védelemhez való jog és a hatékony bírói jogvédelemhez való jog tiszteletben tartása mellett elfogadott nemzeti határozat – A Tanácsot terhelő ellenőrzési kötelezettség – Indokolási kötelezettség – Terjedelem – Olyan harmadik állam, amely csatlakozott az emberi jogok európai egyezményéhez – Hatás hiánya – A korlátozó intézkedéseknek a jog érvényesülésének és az emberi jogoknak a helyreállítására irányuló célkitűzése
(EUSZ 21. cikk, (2) bekezdés, b) pont; a [KKBP] 2021/394 határozattal módosított 2014/119/KKBP határozat, (2) preambulumbekezdés és melléklet; 208/2014 tanácsi rendelet, I. melléklet, és 2021/391 tanácsi rendelet)
(lásd: 69–74. pont)
Intézmények jogi aktusai – Indokolás – Kötelezettség – Terjedelem – A határozat megalapozottságától elkülönülő, lényeges eljárási szabály
(EUMSZ 296. cikk)
(lásd: 77. pont)
Közös kül‑ és biztonságpolitika – Az ukrajnai helyzetre tekintettel hozott korlátozó intézkedések – Pénzeszközök befagyasztására vonatkozó határozat – Harmadik állam hatóságai által állami pénzeszközök hűtlen kezelése vagy közhivatalt ellátó személy által elkövetett hivatali visszaélés miatt folytatott bírósági eljárás alapján történő elfogadás vagy fenntartás – Feltételek – A védelemhez való jog és a hatékony bírói jogvédelemhez való jog tiszteletben tartása mellett elfogadott nemzeti határozat – Az Unió illetékes hatóságának azon kötelezettsége, hogy vitatás esetén bizonyítsa az érintett személyekkel vagy szervezetekkel szemben figyelembe vett indokok megalapozottságát– Az említett jogok tiszteletben tartásának ellenőrzésére vonatkozó, a Tanácsot terhelő kötelezettség – Megsértés
(A [KKBP] 2021/394 határozattal módosított 2014/119/KKBP határozat, melléklet; 208/2014 tanácsi rendelet, I. melléklet, és 2021/391 tanácsi rendelet)
(lásd: 79–87., 89–96., 100. pont)
Közös kül‑ és biztonságpolitika – Az ukrajnai helyzetre tekintettel hozott korlátozó intézkedések – Pénzeszközök befagyasztására vonatkozó határozat – Harmadik állam hatóságának a pénzeszközök befagyasztására vonatkozó nemzeti határozata alapján történő elfogadás vagy fenntartás – Megengedhetőség – Feltétel – A védelemhez való jog és a hatékony bírói jogvédelemhez való jog tiszteletben tartása mellett elfogadott nemzeti határozat – A Tanácsot terhelő ellenőrzési kötelezettség – Az ellenőrzés bizonyítéka – Bizonyítási teher
(A [KKBP] 2021/394 határozattal módosított 2014/119/KKBP határozat, melléklet; 208/2014 tanácsi rendelet, és 2021/391 tanácsi rendelet)
(lásd: 97., 98. pont)
Európai uniós jog – Elvek – A hatékony bírói jogvédelemhez való jog – Észszerű határidő betartása – Az ukrajnai helyzetre tekintettel hozott korlátozó intézkedések – A korlátozó intézkedések elfogadásáról szóló határozat alapjául szolgáló, harmadik országban folytatott bírósági eljárás – A Tanács ellenőrzési kötelezettsége – Terjedelem
(Az Európai Unió Alapjogi Chartája, 47. cikk, és 52. cikk, (3) bekezdés)
(lásd: 101–108. pont)
Összefoglalás
Kijevben (Ukrajna) a Függetlenség terén 2014 februárjában lezajlott tüntetések megtorlását követően az Európai Unió Tanácsa 2014. március 5‑én elfogadta a 2014/119/KKBP határozatot, (
1
) valamint a 208/2014 rendeletet. (
2
) E jogi aktusok célja többek között az állami vagyon hűtlen kezeléséért felelősként azonosított személyek pénzeszközeinek befagyasztása. A felperest 2014. április 14‑én azon az alapon vették fel az ezen intézkedésekkel érintett személyek és szervezetek jegyzékébe, hogy vele szemben Ukrajnában előzetes nyomozást folytattak az állami vagyon hűtlen kezelésével és Ukrajnából való illegális kivitelével összefüggő bűncselekmények miatt. A Tanács ezután ezt a felvételt több alkalommal, (
3
) azon az alapon hosszabbította meg, hogy a felperessel szemben az ukrán hatóságok az állami vagyon vagy egyéb pénzeszközök hűtlen kezelése miatt büntetőeljárásokat folytattak.
A 2021/394 határozat (
4
) és a 2021/391 rendelet (
5
) elfogadását követően – amelyekkel a Tanács oly módon hosszabbította meg a felperes nevének a vitatott jegyzékbe való felvételét, hogy vele szemben ugyanazokat az indokokat tartotta fenn – a felperes keresetet indított e két jogi aktus megsemmisítése iránt.
A Törvényszék ítéletében a felperest érintő részeikben megsemmisíti ezt a két jogi aktust, és emlékeztet arra, hogy amikor valamely harmadik állam határozatait veszi alapul korlátozó intézkedések elfogadásához, a Tanács feladata meggyőződni arról, hogy az említett határozatoknak a szóban forgó harmadik állam hatóságai általi meghozatala során tiszteletben tartották az Európai Unió Alapjogi Chartájában (a továbbiakban: Charta) elismert alapvető jogokat, és különösen az ezen intézkedésekkel érintett személy védelemhez való jogát és hatékony bírói jogvédelemhez való jogát.
A Törvényszék álláspontja
A Törvényszék mindenekelőtt emlékeztet arra, hogy az uniós bíróságoknak az említett alapvető jogokra tekintettel kell vizsgálniuk valamennyi uniós jogi aktus jogszerűségét. Az uniós bíróságnak meg kell győződnie többek között arról, hogy a megtámadott jogi aktus kellően biztos ténybeli alappal rendelkezik. E tekintetben, még ha a Tanács alapíthatja is a korlátozó intézkedések elfogadását vagy fenntartását valamely harmadik állam az állami pénzeszközök hűtlen kezelésével kapcsolatos bűncselekmények miatti büntetőeljárás megindítására és lefolytatására vonatkozó határozatára, ellenőriznie kell, hogy az ilyen határozatot a védelemhez való jog és a hatékony bírói jogvédelemhez való jog tiszteletben tartásával hozták meg. E kötelezettség annál is inkább elengedhetetlennek tűnik, hogy a Tanács a határozatokat az ukrajnai helyzetre tekintettel Ukrajnában a jog érvényesülésének és az emberi jogok tiszteletben tartásának helyreállítását és támogatását célzó politika keretében fogadta el.
Egyébiránt jóllehet az a körülmény, hogy a harmadik állam azon államok közé tartozik, amelyek csatlakoztak az emberi jogok és alapvető szabadságok védelméről szóló európai egyezményhez (a továbbiakban: EJEE), maga után vonja az EJEE‑ben biztosított alapvető jogoknak az Emberi Jogok Európai Bírósága általi felülvizsgálatát, ez a körülmény nem teheti feleslegessé a Tanácsra háruló ellenőrzés követelményét.
A jelen ügyben a Törvényszék először is a Kijevben a petscherski kerületi bíróság nyomozási bírájának 2017. március 1‑jei és 2018. október 5‑i határozatait illetően, amelyek a Törvényszék által a Klymenko kontra Tanács (T‑295/19) és Klymenko kontra Tanács (T‑258/20) ügyekben hozott ítéletek tárgyát képezték, azt állapítja meg, hogy e határozatok önmagukban nem bizonyíthatják, hogy az ukrán hatóságoknak a büntetőeljárások lefolytatására vonatkozó azon határozatát, amelyen lényegében a korlátozó intézkedések fenntartása alapul, a védelemhez való jog és a hatékony bírói jogvédelemhez való jog tiszteletben tartásával hozták. Ezeket ugyanis több mint két és fél, illetve négy évvel a megtámadott jogi aktusok elfogadása előtt hozták. A Törvényszék ezt követően megjegyzi, hogy mivel eljárási jellegűek, csak járulékosak a felperes nevének a jegyzékbe való felvételét, valamint az ott történő további szerepeltetését igazoló büntetőeljárásokhoz képest. Végezetül, e tekintetben nem elegendő a Tanács által az ukrán hatóságok azon ismétlődő állásfoglalásaira való egyszerű utalás, miszerint a felperes alapvető jogait tiszteletben tartották, valamint pusztán annak lehetősége sem, hogy a felperes a jogai megsértésére az ukrán bíróságok előtt hivatkozzon.
A Törvényszék másodsorban úgy véli, hogy a Tanács azt sem bizonyítja, hogy többek között a büntetőeljárások keretében az iratanyagok védelem általi megismerésének folyamatával, valamint az ezen eljárásokra vonatkozó bírósági határozatokkal kapcsolatban rendelkezésére álló információk alapján mennyiben vélhette úgy, hogy garantálták a szóban forgó jogok védelmét. Megállapítja ugyanis, hogy a Tanács megelégedett a legfőbb ügyész hivatalának szűkszavú magyarázataival, holott az ukrajnai büntetőeljárások még mindig az előzetes nyomozás szakaszában voltak, és a 2011 és 2014 között állítólagosan elkövetett cselekményekre vonatkozó, szóban forgó ügyek az érdemüket illetően nem kerültek még bíróság elé. E tekintetben a Törvényszék az EJEE‑re (
6
) és a Chartára (
7
) hivatkozik, amelyekből az következik, hogy a hatékony bírói jogvédelemhez való jog elve magában foglalja többek között az észszerű időn belüli határozathozatalhoz való jogot. A Törvényszék rámutat, hogy az Emberi Jogok Európai Bírósága már megállapította, hogy ennek az elvnek a megsértése különösen akkor állapítható meg, ha a büntetőeljárás nyomozati szakaszát az inaktivitásnak több olyan szakasza jellemzi, amely az e nyomozás tekintetében hatáskörrel rendelkező hatóságoknak tudható be, vagy ha az előzetes nyomozások nem haladnak előre. Ezzel kapcsolatban ha valamely személlyel szemben több éve alkalmaznak korlátozó intézkedéseket, mégpedig az érintett harmadik államban folytatott ugyanazon büntetőeljárás fennállása miatt, a Tanács a megtámadott jogi aktusok elfogadását megelőzően köteles megbizonyosodni e személy észszerű időn belüli határozathozatalhoz való jogának a tiszteletben tartásáról. A felperes pénzeszközei befagyasztásának biztosítási jellegére és a Bíróság ezzel kapcsolatos ítélkezési gyakorlatára (
8
) tekintettel ugyanis a Tanács feladata elkerülni, hogy ezt az intézkedést csak azért hosszabbítsák meg feleslegesen, a felperes jogainak és szabadságainak kárára, mert az annak alapjául szolgáló, még mindig az előzetes nyomozás szakaszában lévő büntetőeljárást lényegében határozatlan ideig még nem zárták le. Ennélfogva a Tanácsnak legalábbis meg kellett volna jelölnie azokat az okokat, amelyek miatt a legfőbb ügyész hivatala és a felperes által szolgáltatott információk önálló és mélyreható elemzése alapján úgy tekinthette, hogy e jogokat tiszteletben tartották azon kérdést illetően, hogy a felperes ügyét észszerű időn belül tárgyalták‑e.
A Törvényszék megállapítja, hogy nem került bizonyításra, hogy a Tanács meggyőződött a felperes védelemhez való jogának és hatékony bírói jogvédelemhez való jogának az ukrán hatóságok általi, azon büntetőeljárásokban való tiszteletben tartásáról, amelyekre a Tanács a határozatát alapította, következésképpen megsemmisíti a 2021/394 határozatot és a 2021/391 rendeletet, amennyiben azok a felperesre vonatkoznak.
(
1
)	Az ukrajnai helyzetre tekintettel egyes személyekkel, szervezetekkel és szervekkel szembeni korlátozó intézkedések meghozataláról szóló, 2014. március 5–i 2014/119/KKBP tanácsi határozat (HL 2014. L 66., 26. o.; helyesbítés: HL 2014. L 70., 35. o.).
(
2
)	Az ukrajnai helyzetre tekintettel egyes személyekkel, szervezetekkel és szervekkel szembeni korlátozó intézkedések meghozataláról szóló, 2014. március 5–i 208/2014/EU tanácsi rendelet (HL 2014. L 66., 1. o.; helyesbítések: HL 2014. L 70., 36. o.; HL 2014. L 305., 117. o.).
(
3
)	Lásd: 2016. június 10–iKlymenko kontra Tanács végzés (T–494/14, EU:T:2016:360); 2017. november 8–iKlymenko kontra Tanács ítélet (T–245/15, nem tették közzé, EU:T:2017:792); 2019. július 11–iKlymenko kontra Tanács ítélet (T–274/18, EU:T:2019:509); 2019. szeptember 26–iKlymenko kontra Tanács ítélet (C–11/18 P, nem tették közzé, EU:C:2019:786); 2020. június 25‑iKlymenko kontra Tanács ítélet (T‑295/19, EU:T:2020:287); 2021. február 3‑iKlymenko kontra Tanács ítélet (T‑258/20, EU:T:2021:52).
(
4
)	Az ukrajnai helyzetre tekintettel egyes személyekkel, szervezetekkel és szervekkel szembeni korlátozó intézkedések meghozataláról szóló 2014/119/KKBP határozat módosításáról szóló, 2021. március 4–i (KKBP) 2021/394 tanácsi határozat (HL 2021. L 77., 29. o.).
(
5
)	Az ukrajnai helyzetre tekintettel egyes személyekkel, szervezetekkel és szervekkel szembeni korlátozó intézkedések meghozataláról szóló 208/2014/EU rendelet végrehajtásáról szóló, 2021. március 4–i (EU) 2021/391 tanácsi végrehajtási rendelet (HL 2021. L 77., 2. o.).
(
6
)	Az EJEE 6. cikkének (1) bekezdése.
(
7
)	A Charta 47. cikke.
(
8
)	Lásd ebben az értelemben: 2018. december 19–iAzarov kontra Tanács ítélet (C–530/17 P, EU:C:2018:1031).