62023CJ0629_RES
Byla C‑629/23
MTÜ Eesti Suurkiskjad
prieš
Keskkonnaamet
(Riigikohus prašymas priimti prejudicinį sprendimą)
2025 m. birželio 12 d. Teisingumo Teismo (penktoji kolegija) sprendimas
„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Natūralių buveinių ir laukinės faunos bei floros apsauga – Direktyva 92/43/EEB – 1 straipsnio i punkto pirma pastraipa – Rūšies apsaugos būklė – Sąvoka – 14 straipsnis – Valdymo priemonės – Ėmimas iš gamtos ir naudojimas, kuris nesuderinamas su šios rūšies apsaugos palankios būklės palaikymu ar atkūrimu – 1 straipsnio i punkto antra pastraipa – Atitinkamos rūšies apsaugos būklės palankaus pobūdžio vertinimas – Kumuliacinės sąlygos – Canis lupus (vilkas) – Priskyrimas prie Tarptautinės gamtos apsaugos sąjungos Raudonosios knygos kategorijos „Pažeidžiama“ – Gyvūnų rūšys, priklausančios populiacijai, kurios natūralaus paplitimo arealas peržengia valstybės narės teritorijos ribas – Atsižvelgimas į sąveiką su tos pačios rūšies populiacijomis, gyvenančiomis kaimyninėse valstybėse narėse arba trečiosiose šalyse – 2 straipsnio 3 dalis – Atsižvelgimas į ekonominius, socialinius ir kultūrinius reikalavimus ir regionines bei vietines charakteristikas“
Aplinka – Natūralių buveinių ir laukinės faunos bei floros apsauga – Direktyva 92/43 – Bendrijos svarbos gyvūnų rūšys – Valdymo priemonės – Valstybių narių diskrecija – Ribos – Rūšies palankios apsaugos būklės išlaikymas – Vertinimo kriterijai – Atsižvelgimas į vietos ir nacionalinį lygmenį ir tam tikrais atvejais į tarpvalstybinį lygmenį
(SESV 191 straipsnio 2 dalis, Direktyvos 92/43, iš dalies pakeistos Direktyva 2013/17, 15 konstatuojamoji dalis ir 1 straipsnio i punkto pirma pastraipa, 2 straipsnio 2 dalis, 11 straipsnis, 14 straipsnio 1 dalis, 16 straipsnis ir V priedo a punktas)
(žr. 37–48 punktus)
Aplinka – Natūralių buveinių ir laukinės faunos bei floros apsauga – Direktyva 92/43 – Apsaugos būklės stebėsenos pareiga – Palankios apsaugos būklės sąvoka – Būtinybė užtikrinti padėties tvarumą – Vertinimo kriterijai – Atsižvelgimas į tarpvalstybinį lygmenį
(Tarybos direktyvos 92/43, iš dalies pakeistos Direktyva 2013/17, 1 straipsnio i punkto antra pastraipa, 11 straipsnis ir 14 straipsnio 1 dalis)
(žr. 49–66 punktus ir rezoliucinės dalies 1 punktą)
Aplinka – Natūralių buveinių ir laukinės faunos bei floros apsauga – Direktyva 92/43 – Bendrijos svarbos gyvūnų rūšys – Valdymo priemonės – Rūšies palankios apsaugos būklės išlaikymas – Vertinimo kriterijai – Atsižvelgimas į ekonominius, socialinius ir kultūrinius reikalavimus bei regionines ir vietines charakteristikas – Ribos
(Tarybos direktyvos 92/43, iš dalies pakeistos Direktyva 2013/17, 1 straipsnio i punkto antra pastraipa, 2 straipsnio 2 dalis, 11 straipsnis, 14 straipsnio 1 dalis ir V priedo a punktas)
(žr. 67–71 punktus ir rezoliucinės dalies 2 punktą)
Santrauka
Gavęs Riigikohus (Aukščiausiasis Teismas, Estija) prašymą priimti prejudicinį sprendimą, Teisingumo Teismas priėmė sprendimą dėl kelių klausimų, susijusių su vilkų (Canis lupus) apsauga pagal Buveinių direktyvą, (
1
) visų pirma pagal jos 14 straipsnį (
2
), pagal kurį leidžiama imtis tokių priemonių, kaip medžioklės ribojimas, kuris iš principo leidžiamas Estijoje (
3
), jeigu toks ribojimas yra būtinas siekiant išlaikyti palankią atitinkamos rūšies apsaugos būklę.
2020 m. Estijos kompetentinga institucija nutarimu nustatė vilkų sumedžiojimo 2020–2021 m. medžioklės sezonais Estijoje kvotą. Pareiškėja pagrindinėje byloje, Estijos aplinkos apsaugos asociacija, ginčijo šio nutarimo teisėtumą ir teigė, kad prielaida, kuria grindžiamas šis nutarimas, pagal kurią vilkų apsaugos būklė Estijoje laikoma palankia, yra klaidinga.
Šiuo klausimu nėra ginčo dėl „palankios“ Baltijos vilkų populiacijos, sudarančios dalį šios gyvūnų rūšies Eurazijos populiacijos, kurios natūralus paplitimo arealas apima Estiją, Latviją, Lietuvą, šiaurės rytų Lenkiją ir kai kurias kaimynines trečiąsias šalis, apsaugos būklės. Vis dėlto atsižvelgiant į Tarptautinės gamtos apsaugos sąjungos (UICN) Estijos regiono populiacijos klasifikaciją, ieškovės pagrindinėje byloje teigimu, ši populiacija negali būti laikoma tokios apsaugos būklės.
Gavęs šios bylos šalies apeliacinį skundą dėl sprendimo atmesti jos skundą, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Buveinių direktyvos 1 straipsnio i punktas, kuriame apibrėžta rūšies apsaugos būklės sąvoka ir sąlygos, taikomos nustatant, ar rūšies apsaugos būklė yra palanki, turi būti aiškinamas taip, kad valstybės narės teritorijoje esančios gyvūnų rūšies populiacijos priskyrimas prie UICN Raudonosios knygos kategorijos „Pažeidžiama“ reiškia, kad šios rūšies apsaugos būklė šios valstybės narės teritorijoje negali būti laikoma „palankia“, kaip tai suprantama pagal šią nuostatą. Be to, šis teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar šis 1 straipsnio i punktas turi būti aiškinamas taip, kad, valstybei narei priėmus valdymo priemones pagal šios direktyvos 14 straipsnio 1 dalį, atsiranda pareiga užtikrinti palankią šios rūšies populiacijos, aptinkamos šios valstybės narės teritorijoje, apsaugos būklę, ar ji gali atsižvelgti į visos populiacijos, kurios natūralus paplitimo arealas peržengia šios valstybės narės teritorijos ribas, apsaugos būklę, ir, nelygu atvejis, – kiek ir kokiomis sąlygomis.
Šiomis aplinkybėmis prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui taip pat kyla klausimas, ar vertinant rūšies apsaugos būklę galima atsižvelgti į ekonominius, socialinius ir kultūrinius reikalavimus, taip pat į regionines ir vietines charakteristikas.
Teisingumo Teismo vertinimas
Pirma, Teisingumo Teismas pažymi, kad valstybių narių diskrecija nustatyti, ar būtina imtis tokių priemonių pagal Buveinių direktyvos 14 straipsnio 1 dalį, apribojama pareiga užtikrinti, kad rūšies egzempliorių ėmimas iš gamtos ir jų naudojimas būtų suderinamas su palankios šios rūšies apsaugos būklės palaikymu. Konkrečiai kalbant, kai gyvūnų rūšies apsaugos būklė yra nepalanki, kompetentingos institucijos turi imtis priemonių, kaip tai suprantama pagal minėtą nuostatą, siekdamos ją pagerinti taip, kad atitinkama populiacija ateityje nuolat išlaikytų palankią apsaugos būklę.
Palanki atitinkamų rūšių populiacijų apsaugos būklė jų natūralaus paplitimo areale turi egzistuoti ir pirmiausia ir būtinai būti vertinama vietos ir nacionaliniu lygmenimis. Iš tiesų, jei rūšies apsaugos būklė valstybėje narėje, kurios teritorijoje driekiasi jos natūralus paplitimo arealas, bent jau potencialiai nėra palanki, ji negali ten atlikti ekologinės funkcijos arba bent jau ne iki galo, net jei atitinkamos rūšies populiacija, esanti šioje valstybėje narėje, priklauso populiacijai, kurios apsaugos būklė yra palanki.
Atsižvelgiant į tai, kad tam tikros rūšies nacionalinė populiacija priskiriama prie IUCN Raudonosios knygos „pažeidžiamų“ rūšių kategorijos, savaime nereiškia, kad minėtos rūšies apsaugos būklė atitinkamos valstybės narės teritorijoje negali būti laikoma palankia, jeigu įvykdomos Buveinių direktyvos 1 straipsnio i punkto antroje pastraipoje numatytos kumuliacinės sąlygos.
Šiuo klausimu pažymėtina, kad gyvūnų rūšies populiacijos, visų pirma vilkai, taip pat aptinkamos kitose valstybėse narėse ar trečiosiose šalyse, esančiose šalia valstybės, ketinančios priimti valdymo priemones pagal Buveinių direktyvos 14 straipsnio 1 dalį, bus svarbios pastarajai valstybei narei atliekant patikrinimą, ar jos teritorijoje aptinkamos šios rūšies populiacijos apsaugos būklė yra palanki, ar ne. Jų svarba priklauso nuo to, ar tarp šių populiacijų yra sąveika, galinti daryti įtaką, kuri, veikdama rūšį, gali turėti ilgalaikį poveikį jos populiacijos paplitimui ir gausumui minėtoje teritorijoje.
Tuo atveju, jei dabartinė padėtis yra patenkinama, dar reikia įsitikinti, ar ši situacija yra ilgalaikė, kad būtų galima konstatuoti palankią rūšies apsaugos būklę.
Šiuo klausimu reikia atsižvelgti, be kita ko, į visus numatomus pokyčius, galinčius paveikti atitinkamoje valstybėje narėje esančios populiacijos sąveiką su kitomis populiacijomis, esančiomis tos pačios populiacijos dalimi. Antra, reikia atsižvelgti į atitinkamos rūšies teisinės apsaugos lygį kaimyninėse valstybėse narėse ir trečiosiose šalyse. Trečia, santykių su kaimyninėse valstybėse narėse ar trečiosiose šalyse esančiomis populiacijomis reikšmė bus dar didesnė, jei šios valstybės narės ir trečiosios šalys ne tik taikys panašias apsaugos sistemas, bet ir oficialiai bendradarbiaus su atitinkama valstybe nare tos rūšies apsaugos klausimu, taip pat su ja koordinuos, pavyzdžiui, savo apsaugos priemones taip, kad būtų optimizuota atitinkamų populiacijų sąveika.
Be to, siekiant užtikrinti, kad rūšies egzempliorių ėmimas gamtoje ir jų naudojimas būtų suderinami su palankios šios rūšies apsaugos būklės palaikymu, valstybei narei, kurios teritorijoje yra vilkų populiacija, priklausanti populiacijai, kurios natūralus paplitimo arealas peržengia jos teritorijos ribas, ketinančiai atsižvelgti į minėtoje teritorijoje esančių vilkų populiacijos ir kaimyninėse trečiosiose šalyse esančių vilkų populiacijos sąveiką, gali prireikti su pastarosiomis valstybėmis pasikeisti informacija apie tarpvalstybinį tos rūšies egzempliorių judėjimą ir apie valdymo priemones, kurių ši valstybė narė ar trečiosios šalys imasi ar ketina imtis dėl atitinkamose jų teritorijose esančių populiacijų. Iš tiesų, viena vertus, dėl tokio pasikeitimo informacija atitinkamos valstybės narės vertinimas, susijęs su jos populiacijos dydžiu, būtų tikslesnis. Kita vertus, gali prireikti informacijos apie atitinkamų valstybių narių ar trečiųjų šalių taikomas ar numatomas priimti valdymo priemones, kad ši valstybė narė galėtų įsitikinti, jog atitinkamos rūšies apsaugos būklė jos teritorijoje iš tikrųjų yra palanki. Galiausiai jai gali prireikti informacijos apie priemones, kurias taiko ar ketina taikyti kaimyninės trečiosios šalys, siekiant užtikrinti, kad priemonės, kurių ji ketina imtis dėl tos rūšies, būtų suderinamos su palankios šios rūšies apsaugos būklės palaikymu jos teritorijoje.
Antra, Teisingumo Teismas patikslino, kad Buveinių direktyvos 2 straipsnio 3 dalyje nurodytais ekonominiais, socialiniais ir kultūriniais reikalavimais, taip pat regioninėmis ir vietinėmis charakteristikomis, kurios, beje, nėra savarankiška nuo šia direktyva nustatytos bendros apsaugos sistemos leidžianti nukrypti nuostata, negalima remtis siekiant išvengti pareigos užtikrinti, kad rūšies individų paėmimas iš gamtos ir šių individų naudojimas būtų suderinamas su palankios šios rūšies apsaugos būklės palaikymu – ši pareiga apriboja valstybių narių diskreciją pagal minėtos direktyvos 14 straipsnį. Tik neperžengdamos šios diskrecijos ribų valstybės narės iš esmės gali atsižvelgti į šiuos reikalavimus ir ypatumus.
(
1
)	1992 m. gegužės 21 d. Tarybos direktyva 92/43/EEB dėl natūralių buveinių ir laukinės faunos bei floros apsaugos (OL L 206, 1992, p. 7; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 15 sk., 2 t., p. 102), su pakeitimais, padarytais 2013 m. gegužės 13 d. Tarybos direktyva 2013/17/ES (OL L 158, 2013, p. 193; toliau – Buveinių direktyva).
(
2
)	Žr. Buveinių direktyvos 14 straipsnio 1 dalį: „Jei, remdamosi 11 straipsnyje numatytais stebėjimais, valstybės narės mano, kad tai yra būtina, jos imasi priemonių užtikrinti, kad į V priedą įrašytų laukinių faunos ir floros rūšių egzempliorių ėmimas iš gamtos ir jų naudojimas nesutrukdytų palaikyti palankią šių rūšių apsaugos būklę“.
(
3
)	Kadangi Estijos vilkų populiacijos įtrauktos į Buveinių direktyvos V priedo a punktą, jos gali būti medžiojamos. Taigi šios populiacijos sudaro išimtį iš bendrosios taisyklės, pagal kurią vilkų medžioklė iš principo draudžiama pagal šios direktyvos 12 straipsnį, siejamą su jos IV priedo a punktu.