62023CJ0562
TEISINGUMO TEISMO (šeštoji kolegija) SPRENDIMAS
2025 m. vasario 27 d. (
*1
)
„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Elektroninių ryšių tinklų ir paslaugų leidimas – Suderintas radijo spektras – Individualios naudojimo teisės ribotam laikotarpiui – Šių teisių pratęsimas – Direktyva 2002/20/EB – 5 straipsnio 2 dalis – Direktyva 2002/20, iš dalies pakeista Direktyva 2009/140/EB – 5 straipsnio 2 dalis – Europos elektroninių ryšių kodeksas – Direktyva (ES) 2018/1972 – 49 straipsnio 1 ir 2 dalys – Taikymas laiko atžvilgiu“
Byloje C-562/23
dėl Upravno sodišče (administracinis teismas, Slovėnija) 2023 m. rugpjūčio 24 d. nutartimi, kurią Teisingumo Teismas gavo 2023 m. rugsėjo 11 d., pagal SESV 267 straipsnį pateikto prašymo priimti prejudicinį sprendimą byloje
T - 2 družba za ustvarjanje, razvoj in trženje elektronskih komunikacij in opreme d.o.o.
prieš
Agencija za komunikacijska omrežja in storitve Republike Slovenije
TEISINGUMO TEISMAS (šeštoji kolegija),
kurį sudaro šeštosios kolegijos teisėjo pareigas einantis Teisingumo Teismo pirmininko pavaduotojas T. von Danwitz (pranešėjas), teisėjai A. Kumin ir I. Ziemele,
generalinis advokatas P. Pikamäe,
kancleris A. Calot Escobar,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį,
išnagrinėjęs pastabas, pateiktas:
–
Slovėnijos vyriausybės, atstovaujamos V. Klemenc,
–
Ispanijos vyriausybės, atstovaujamos L. Aguilera Ruiz,
–
Lenkijos vyriausybės, atstovaujamos B. Majczyna,
–
Europos Komisijos, atstovaujamos O. Gariazzo, L. Malferrari ir B. Rous Demiri,
atsižvelgęs į sprendimą, priimtą susipažinus su generalinio advokato nuomone, nagrinėti bylą be išvados,
priima šį
Sprendimą
1
Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl 2002 m. kovo 7 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2002/20/EB dėl elektroninių ryšių tinklų ir paslaugų leidimo (Leidimų direktyva) (OL L 108, 2002, p. 21; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 13 sk., 29 t., p. 337) 5 straipsnio 2 dalies, Direktyvos 2002/20, iš dalies pakeistos 2009 m. lapkričio 25 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2009/140/EB (OL L 337, 2009, p. 37; toliau – iš dalies pakeista Direktyva 2002/20) 5 straipsnio 2 dalies ketvirtos pastraipos ir 2018 m. gruodžio 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos (ES) 2018/1972, kuria nustatomas Europos elektroninių ryšių kodeksas (OL L 321, 2018, p. 36), 49 straipsnio 1 ir 2 dalių išaiškinimo.
2
Šis prašymas pateiktas nagrinėjant pagal Slovėnijos teisę įsteigtos bendrovės T - 2 družba za ustvarjanje, razvoj in trženje elektronskih komunikacij in opreme d.o.o. (toliau – T-2) ir Agencija za komunikacijska omrežja in storitve Republike Slovenije (Slovėnijos Respublikos ryšių tinklų ir paslaugų agentūra, toliau – agentūra) ginčą dėl pastarosios atsisakymo pratęsti sprendimo, kuriuo ji suteikė T-2 individualias radijo spektro naudojimo teises, galiojimą.
Teisinis pagrindas
Sąjungos teisė
Direktyva 2002/20
3
Direktyvos 2002/20 5 straipsnio „Radijo dažnių ir numerių naudojimo teisės“ 2 dalies antroje pastraipoje buvo nustatyta:
„<…> Kai valstybės narės suteikia naudojimo teises ribotam laikui, to laiko trukmė turi atitikti paslaugos pobūdį.“
4
Iš dalies pakeistos Direktyvos 2002/20 5 straipsnio „Radijo dažnių ir numerių naudojimo teisės“ 2 dalies ketvirtoje pastraipoje buvo numatyta:
„Jeigu valstybės narės suteikia naudojimo teises ribotam laikui, teisių galiojimo trukmė pritaikoma pagal atitinkamą paslaugą, atsižvelgiant į siekiamą tikslą, taip pat deramai atsižvelgiant į būtinybę skirti pakankamai laiko investicijų amortizacijai.“
5
Direktyvą 2002/20 panaikino ir pakeitė Direktyva 2018/1972.
Direktyva 2018/1972
6
Direktyvos 2018/1972 1, 131 ir 323 konstatuojamosiose dalyse nustatyta:
„(1)
<…> direktyvos <…> 2002/20/EB <…> buvo iš esmės keičiamos. Kadangi tas direktyvas reikia keisti dar kartą, dėl aiškumo tos direktyvos turėtų būti išdėstytos nauja redakcija;
<…>
(131)
veiksmingą radijo spektro valdymą galima užtikrinti sudarius palankesnes sąlygas toliau efektyviai naudoti jau paskirtą radijo spektrą. Kad teisių turėtojams būtų užtikrintas teisinis tikrumas, turėtų būti apsvarstyta galimybė naudojimo teises atnaujinti per deramą laikotarpį iki susijusių teisių galiojimo pabaigos, pavyzdžiui, kai jos buvo suteiktos 15 ar daugiau metų, likus bent dvejiems metams iki tų teisių galiojimo pabaigos, nebent teisių suteikimo metu atnaujinimo galimybė buvo aiškiai nenumatyta. <…>
<…>
(323)
kadangi šios direktyvos tikslo, t. y. nustatyti elektroninių ryšių tinklų, elektroninių ryšių paslaugų, susijusių priemonių ir susijusių paslaugų, sąlygų, kuriomis išduodami tinklų ir paslaugų, radijo spektro <…> naudojimo leidimai <…> suderintą ir paprastesnę reguliavimo sistemą, valstybės narės negali deramai pasiekti ir dėl šių veiksmų masto bei poveikio tų tikslų būtų geriau siekti [Europos] Sąjungos lygmeniu, <…> [Europos] Sąjunga gali patvirtinti priemones. <…>“
7
Direktyvos 2018/1972 1 straipsnio „Dalykas, taikymo sritis ir tikslai“ 1 dalyje numatyta:
„Ši direktyva nustato suderintą elektroninių ryšių tinklų, elektroninių ryšių paslaugų, susijusių priemonių ir susijusių paslaugų reguliavimo sistemą ir tam tikrus galinių įrenginių aspektus. Ji nustato nacionalinių reguliavimo institucijų ir, kai taikytina, kitų kompetentingų institucijų užduotis ir procedūras, siekiant užtikrinti, kad reguliavimo sistema būtų suderintai taikoma visoje Sąjungoje.“
8
Šios direktyvos 2 straipsnyje „Terminų apibrėžtys“ nurodyta:
„Šioje direktyvoje vartojamų terminų apibrėžtys:
<…>
25)
suderintas radijo spektras – radijo spektras, su kurio prieinamumu ir veiksmingu naudojimu susijusios suderintosios sąlygos nustatytos techninėmis įgyvendinimo priemonėmis pagal [2002 m. kovo 7 d. Europos Parlamento ir Tarybos] [s]prendimo Nr. 676/2002/EB [dėl radijo spektro politikos teisinio reguliavimo pagrindų Europos bendrijoje (Sprendimas dėl radijo spektro) (OL L 108, 2002, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 13 sk., 29 t., p. 337)] 4 straipsnį;
<…>“
9
Direktyvos 2018/1972 47 straipsnio „Su individualiomis radijo spektro naudojimo teisėmis siejamos sąlygos“ 1 dalyje nustatyta:
„Kompetentingos institucijos pagal 13 straipsnio 1 dalį nustato tokias individualių radijo spektro naudojimo teisių sąlygas, kuriomis užtikrinama, kad radijo spektras būtų naudojamas optimaliai ir kuo efektyviau ir veiksmingiau. Prieš suteikdamos ar atnaujindamos tokias teises jos aiškiai nustato visas tokias sąlygas, įskaitant reikalaujamą naudojimo lygį ir galimybę įvykdyti tą reikalavimą prekiaujant ar nuomojant, kad būtų užtikrintas tų sąlygų vykdymas pagal 30 straipsnį. Su radijo spektro naudojimo teisėmis siejamomis atnaujinimo sąlygomis negali būti suteikiami nepagrįsti pranašumai esamiems tų teisių turėtojams.
<…>
Kompetentingos institucijos laiku ir skaidriai konsultuojasi su suinteresuotosiomis šalimis ir jas laiku informuoja apie su individualiomis naudojimo teisėmis siejamas sąlygas, prieš nustatydamos tas sąlygas. Jos iš anksto nustato tų sąlygų laikymosi vertinimo kriterijus ir apie tai skaidriai informuoja suinteresuotąsias šalis.“
10
Šios direktyvos 49 straipsnio „Teisių galiojimo trukmė“ 1 ir 2 dalyse numatyta:
„1.   Jeigu valstybės narės leidžia naudoti radijo spektrą pagal individualias naudojimo teises ribotam laikotarpiui, jos užtikrina, kad naudojimo teisė būtų suteikta laikotarpiui, kuris yra tinkamas atsižvelgiant į siekiamus tikslus pagal 55 straipsnio 2 dalį, taip pat deramai atsižvelgiant į poreikį užtikrinti konkurenciją ir visų pirma veiksmingą ir ekonomišką radijo spektro naudojimą ir skatinti inovacijas ir veiksmingas investicijas, be kita ko, skiriant pakankamai laiko investicijų amortizacijai.
2.   Kai valstybės narės suteikia individualias radijo spektro naudojimo teises, dėl kurių vadovaujantis Sprendimu Nr. 676/2002/EB buvo nustatytos suderintos sąlygos, kad jį būtų galima ribotą laiką naudoti belaidžio plačiajuosčio elektroninio ryšio paslaugoms (toliau – belaidžio plačiajuosčio ryšio paslaugos), jos bent 20 metų laikotarpiu teisių turėtojams užtikrina reguliavimo nuspėjamumą investavimo į infrastruktūrą, kuri priklauso nuo tokio radijo spektro naudojimo, sąlygų atžvilgiu, atsižvelgdamos į 1 dalyje nurodytus reikalavimus. Kai tinkama, šis straipsnis gali būti keičiamas atsižvelgiant į su tomis naudojimo teisėmis siejamas sąlygas pagal 18 straipsnį.
Tuo tikslu valstybės narės užtikrina, kad tokios teisės galiotų bent 15 metų, ir prireikus tam, kad būtų laikomasi pirmos pastraipos, įtraukia nuostatą dėl tinkamo pratęsimo laikantis šioje dalyje nustatytų sąlygų.
Prieš suteikdamos naudojimo teises valstybės narės visas suinteresuotąsias šalis skaidriai informuoja apie bendruosius naudojimo teisių [galiojimo] laikotarpio pratęsimo kriterijus; šis informavimas yra viena iš pagal 55 straipsnio 3 ir 6 dalis nustatytų sąlygų. Tokie bendrieji kriterijai yra susiję su:
a)
poreikiu užtikrinti veiksmingą ir ekonomišką atitinkamo radijo spektro naudojimą, tikslais, kurių siekiama pagal 45 straipsnio 2 dalies a ir b punktus, arba poreikiu siekti bendrojo intereso tikslų, susijusių su gyvybės apsaugos užtikrinimu, viešąja tvarka, visuomenės saugumu ar gynyba[;] ir
b)
poreikiu užtikrinti, kad nebūtų iškraipoma konkurencija.
Ne vėliau kaip likus dvejiems metams iki pradinio naudojimo asmeninių teisių laikotarpio [individualių naudojimo teisių pradinio laikotarpio] pabaigos kompetentinga institucija atlieka objektyvų ir į ateitį orientuotą tų naudojimo teisių termino pratęsimui nustatytų bendrųjų kriterijų įvertinimą atsižvelgdama į 45 straipsnio 2 dalies c punktą. Jeigu ta kompetentinga institucija nėra pradėjusi vykdymo užtikrinimo veiksmų dėl to, kad nesilaikoma naudojimo teisių sąlygų pagal 30 straipsnį, ji pratęsia naudojimo teisių terminą išskyrus atvejus, kai toks pratęsimas neatitiktų bendrųjų kriterijų, nustatytų šios dalies trečios pastraipos a arba b punkte.
Remdamasi tuo įvertinimu kompetentinga institucija praneša teisių turėtojui, ar naudojimo teisių [galiojimo] terminas pratęsiamas.
Jeigu toks pratęsimas nesuteikiamas, kompetentinga institucija naudojimo teisių suteikimo tai konkrečiai radijo spektro juostai tikslu taiko 48 straipsnį.
Visos pagal šią dalį taikomos priemonės turi būti proporcingos, nediskriminuojančios, skaidrios ir pagrįstos.
Nukrypstant nuo 23 straipsnio, suinteresuotosios šalys gali ne trumpesnį nei trijų mėnesių laikotarpį pateikti pastabų dėl priemonės projekto pagal šios dalies trečią ir ketvirtą pastraip[as].
Šia dalimi nedaromas poveikis 19 straipsnio [susijusio su teisių apribojimu ar panaikinimu] ir 30 straipsnio [susijusio su bendrojo leidimo ar radijo spektro ir numeracijos išteklių naudojimo teisių sąlygų laikymusi ir specifinių įpareigojimų laikymusi] taikymui.
Valstybės narės, nustatydamos mokesčius už naudojimo teises, atsižvelgia į mechanizmą, numatytą pagal šią dalį.“
11
Direktyvos 2018/1972 124 straipsnio „Perkėlimas į nacionalinę teisę“ 1 dalyje nustatyta:
„Valstybės narės ne vėliau kaip 2020 m. gruodžio 21 d. priima ir paskelbia įstatymus ir kitus teisės aktus, būtinus, kad būtų laikomasi šios direktyvos. <…>
Valstybės narės taiko tas nuostatas nuo 2020 m. gruodžio 21 d.
Valstybės narės, tvirtindamos tas nuostatas, daro jose nuorodą į šią direktyvą <…>“
12
Šios direktyvos 125 straipsnyje „Panaikinimas“ nurodyta:
„Direktyvos <…> [2002/20] <…>, nurodytos XII priedo A dalyje, panaikinamos nuo 2020 m. gruodžio 21 d. <…>
<…>“
13
Direktyvos 2018/1972 126 straipsnyje „Įsigaliojimas“ numatyta:
„Ši direktyva įsigalioja trečią dieną po jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.“
Sprendimas Nr. 676/2002
14
Sprendimo Nr. 676/2002 1 straipsnio „Tikslas ir taikymo sritis“ 1 dalyje nustatyta:
„Šio sprendimo tikslas yra nustatyti Bendrijoje politiką ir jos teisinius pagrindus, kad būtų galima koordinuoti politinius požiūrius ir, jeigu reikalinga, suderintąsias sąlygas, nusakančius radijo spektro prieinamumą ir jo veiksmingą naudojimą, kai to reikia kuriant ir palaikant Bendrijos vidaus rinką tokiose jos politikos srityse kaip elektroniniai ryšiai, transportas ir moksliniai tyrimai bei technologijų plėtra.“
15
To sprendimo 2 straipsnyje „Apibrėžimai“ nurodyta:
„Šiame sprendime „radijo spektras“ apima radijo bangas, kurių dažnis nuo 9 kHz iki 3000G Hz; radijo bangos yra elektromagnetinės bangos, sklindančios erdvėje be dirbtinio kreipiklio.“
Slovėnijos teisė
16
Ustava Republike Slovenije (Slovėnijos Respublikos Konstitucija) 155 straipsnyje nustatyta:
„Įstatymai, kitos nuostatos ir bendrieji aktai negali būti taikomi atgaline data. Tik įstatyme gali būti nustatyta, kad kai kurios jo nuostatos galioja atgaline data, jei to reikalauja viešasis interesas ir jei tai nepažeidžia įgytų teisių.“
17
Zakon o elektronskih
komunikacijah (Elektroninių ryšių įstatymas) (Uradni list RS, Nr. 43/04, toliau – Zekom) 50 straipsnio 1 dalyje buvo nustatyta:
„Sprendimą dėl radijo dažnių suteikimo agentūra priima apibrėžtam laikotarpiui, t. y. ne ilgesniam kaip 15 metų laikotarpiui, išskyrus atvejus, kai radijo dažniai skiriami naudoti oreivystės arba jūreivystės judriojo ryšio paslaugoms.“
18
Zekom 51 straipsnyje buvo numatyta:
„Sprendimo suteikti radijo dažnius galiojimo laikotarpis gali būti pratęstas jų turėtojo prašymu, jeigu baigiantis sprendimo galiojimui įvykdytos visos naudojimosi šiais radijo dažniais sąlygos.“
19
Zakon o elektronskih komunikacijah (ZEKom-1) (Elektroninių ryšių įstatymas (ZEKom-1), Uradni list RS, Nr. 109/12; toliau – ZEKom-1), kuris pakeitė Zekom ir buvo taikomas nuo 2013 m. sausio 15 d. iki 2022 m. lapkričio 9 d., 53 straipsnio 1 dalyje buvo nustatyta:
„Sprendimą dėl radijo spektro teisių suteikimo agentūra priima apibrėžtam laikotarpiui, atsižvelgdama į atitinkamą laikotarpį, reikalingą investicijoms amortizuoti, tačiau ne ilgesnį kaip 15 metų, išskyrus atvejus, kai radijo spektras skirtas naudoti oreivystės arba jūreivystės judriojo ryšio paslaugoms.“
20
Zekom-1 54 straipsnio 1 dalyje buvo nurodyta:
„Sprendimo suteikti radijo dažnius, išskyrus sprendimus suteikti radijo dažnius siekiant teikti viešąsias paslaugas galutiniams naudotojams, galiojimas jų turėtojo prašymu gali būti pratęstas, jeigu, baigiantis sprendimo galiojimui, laikomasi visų šių radijo dažnių naudojimo sąlygų, su sąlyga, kad laikomasi šio įstatymo 194, 195, 196 ir 197 straipsniuose nurodytų tikslų.“
21
Pagal Zekom-1 240 straipsnį Zekom pagrindu priimti sprendimai galėjo būti pakeisti, panaikinti arba nustoti galios Zekom-1 numatytomis sąlygomis ir tvarka.
22
Pagal Zakon o elektronskih komunikacijah (ZEKom-2) (Elektroninių ryšių įstatymas (ZEKom-2), Uradni list RS, Nr. 130/22; toliau – ZEKom-2), kuriuo buvo pakeistas Zekom-1 ir į Slovėnijos teisę perkelta nuo 2022 m. lapkričio 10 d. taikytina Direktyva 2018/1972, 307 straipsnio 1 dalį sprendimai, priimti remiantis Zekom-1 ir susiję su terminais, kurie šio įstatymo įsigaliojimo metu dar nebuvo pasibaigę, yra iš dalies pakeičiami ar panaikinami arba nustoja galios ZEKom-2 nustatytomis sąlygomis ir tvarka.
Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai
23
2006 m. rugsėjo 21 d. Sprendimu agentūra suteikė T-2 individualias radijo dažnių naudojimo teises penkiolikai metų, kad būtų užtikrintas viešųjų ryšių paslaugų teikimas galutiniams vartotojams. Skelbime apie pirkimą, kuriuo remiantis buvo priimtas tas sprendimas, nebuvo numatyta galimybės pratęsti šį laikotarpį.
24
2021 m. rugpjūčio 20 d. T-2, remdamasi, be kita ko, Direktyvos 2018/1972 49 straipsniu, dėl dalies šių radijo dažnių paprašė pratęsti sprendimo galiojimą penkeriems metams.
25
2021 m. spalio 1 d. agentūra atmetė šį prašymą, motyvuodama tuo, kad pagal Zekom-1 minėto sprendimo galiojimo laikotarpis negali būti ilgesnis nei 15 metų, be to, toks pratęsimas taip pat negali būti suteiktas remiantis Direktyvos 2018/1972 49 straipsniu.
26
Dėl šios nuostatos agentūra paaiškino, kad individualių radijo spektro naudojimo teisių galiojimo laikotarpio pratęsimas pagal Direktyvos 2018/1972 49 straipsnio 2 dalies antrą pastraipą pirmą kartą buvo numatytas šioje direktyvoje, siekiant užtikrinti reguliavimo nuspėjamumą 20 metų, todėl šis tikslas negalėjo būti žinomas 2006 m., kai agentūra suteikė naudojimo teises T-2.
27
T-2 apskundė sprendimą atmesti jos prašymą Upravno sodišče (administracinis teismas, Slovėnija).
28
Tame teisme T-2 teigia, kad Zekom-1 prieštarauja Direktyvai 2018/1972 ir kad šios 49 straipsnio 2 dalis veikia tiesiogiai. Ši nuostata taikoma individualioms radijo dažnių naudojimo teisėms, kurios buvo suteiktos iki šios direktyvos priėmimo ir kurių galiojimas jos įsigaliojimo dieną nebuvo pasibaigęs. Darytina išvada, kad agentūra privalėjo atlikti individualių naudojimo teisių, kurios 2006 m. buvo suteiktos T-2, atnaujinimo procedūrą ne vėliau kaip likus dvejiems metams iki jų galiojimo pabaigos ir kad nuo 2020 m. gruodžio 21 d. (t. y. dienos, kai baigėsi minėtos direktyvos perkėlimo į nacionalinę teisę terminas) agentūra privalėjo sudaryti sąlygas, kad individualios naudojimo teisės, suteiktos trumpesniam nei 20 metų laikotarpiui, galiotų 20 metų.
29
Atsikirsdama agentūra teigia, kad Direktyvos 2018/1972 49 straipsnio 2 dalyje nenumatyta individualių naudojimo teisių, suteiktų prieš priimant šią direktyvą, galiojimo laikotarpio automatinio pratęsimo, bet valstybėms narėms paliekama diskrecija šiuo klausimu. Be to, 2006 m. suteikiant pagrindinėje byloje aptariamas naudojimo teises, šioje nuostatoje numatytos individualių naudojimo teisių galiojimo laikotarpio pratęsimo sąlygos, visų pirma būtinybė užtikrinti reguliavimo nuspėjamumą 20 metų laikotarpiu, negalėjo būti žinomos.
30
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas savo ruožtu pažymi, kad minėtos direktyvos 124 straipsnyje nenumatyta šioms teisėms taikytinos pereinamojo laikotarpio tvarkos ir nepanašu, kad tos pačios direktyvos 49 straipsnio 1 ir 2 dalys būtų taikomos atgaline data, nes šioje nuostatoje numatyta, kad individualių naudojimo teisių galiojimo laikotarpio pratęsimo bendrieji kriterijai turi būti žinomi dar prieš suteikiant šias teises.
31
Dėl nacionalinės teisės prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pažymi, kad 2022 m. rugsėjo 28 d. priimtame Zekom-2 numatyta Direktyvos 2018/1972 įgyvendinimo pereinamojo laikotarpio tvarka nuo jos įsigaliojimo dienos, t. y. 2022 m. lapkričio 10 d., taikoma tik tą dieną galiojusioms teisėms, nesuteikiant galimybės jų taikyti atgaline data.
32
Tas teismas priduria, kad nors pagal Zekom naudojimo teisių suteikimo T-2 dieną buvo galima pratęsti galiojimo laikotarpį, joms pasibaigus, t. y. 2021 m. rugsėjo 21 d., to padaryti nebebuvo galima, nes pagal Zekom-1 tokių teisių galiojimo nebuvo galima pratęsti, jeigu viršijamas penkiolikos metų laikotarpis.
33
Šiomis aplinkybėmis prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas mano, kad ginčo pagrindinėje byloje baigtis priklauso nuo to, ar individualių radijo spektro naudojimo teisių, suteiktų T-2 prieš įsigaliojant Direktyvai 2018/1972, galiojimo laikotarpis turi būti pratęstas penkeriems metams pagal šios direktyvos 49 straipsnio 1 ir 2 dalis ir ar ši nuostata pagrindinėje byloje veikia tiesiogiai, nes ji nebuvo perkelta į Slovėnijos teisę iki minėtoje direktyvoje nustatyto termino. Jei atsakymas būtų teigiamas, tas teismas mano, kad Teisingumo Teismas turi paaiškinti bendrus minėtoje nuostatoje numatytų teisių galiojimo laikotarpio pratęsimo kriterijus.
34
Be to, jeigu Teisingumo Teismas nuspręstų, kad Direktyvos 2018/1972 49 straipsnio 1 ir 2 dalys netaikomos individualių naudojimo teisių, suteiktų iki šios direktyvos įsigaliojimo dienos, galiojimo laikotarpio pratęsimui, kiltų klausimas, ar reikia tiesiogiai taikyti Direktyvos 2002/20 5 straipsnio 2 dalį arba iš dalies pakeistos Direktyvos 2002/20 5 straipsnio 2 dalį, ir, jei taip, kokie yra kriterijai, leidžiantys įvertinti individualių naudojimo teisių suteikimo laikotarpio tinkamumą ir pareigą pratęsti jų galiojimo laikotarpį pagal šias nuostatas.
35
Šiomis aplinkybėmis Upravno sodišče (administracinis teismas) nutarė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
„1.
Ar [Direktyvos 2018/1972] 49 straipsnio 1 ir 2 dalys yra aiškios, besąlygiškos ir pakankamai tikslios, kad privatūs asmenys galėtų jomis remtis per nacionalinėse administracinėse institucijose ir teismuose vykstančius procesus?
2.
Ar [Direktyvos 2018/1972] 49 straipsnio 1 ir 2 dalys turi būti taikomos ir tų individualių radijo spektro naudojimo teisių, kurios buvo suteiktos prieš įsigaliojant šiai direktyvai, galiojimo pratęsimui ir kokie bendrieji kriterijai taikomi tokiu atveju siekiant nustatyti, ar individualios teisės galiojimas turi būti pratęstas?
3.
Jeigu atsakymas į antrąjį klausimą būtų neigiamas, ar, siekiant įvertinti tinkamą individualių radijo spektro naudojimo teisių, suteiktų galiojant [Direktyvai 2002/20], galiojimo laikotarpį, taigi ir galimybę pratęsti jų galiojimą, reikia taikyti [šios direktyvos] 5 straipsnio 2 dalyje arba [iš dalies pakeistos Direktyvos 2002/20] 5 straipsnio 2 dalies ketvirtoje pastraipoje išdėstytą nuostatą ir ar šios nuostatos yra pakankamai aiškios, besąlygiškos ir tikslios, kad jomis remiantis būtų galima įvertinti, ar individualios radijo spektro naudojimo teisės galiojimo laikotarpis yra tinkamas?
4.
Jeigu atsakymas į trečiąjį klausimą būtų teigiamas, kokius kriterijus reikėtų taikyti vertinant individualios radijo spektro naudojimo teisės galiojimo laikotarpio tinkamumą ir pareigą jį pratęsti?
5.
Jeigu atsakymas į pirmąjį, antrąjį ar trečiąjį klausimą būtų teigiamas, ar priimant sprendimą dėl pratęsimo reikia atsižvelgti į tai, kad galimybė pratęsti šios teisės galiojimą viršijant 15 metų laikotarpį buvo aiškiai atmesta pagal nacionalinės teisės normas, galiojusias tada, kai minėta naudojimo teisė nustojo galioti?“
Dėl prejudicinių klausimų
Dėl antrojo klausimo
36
Antruoju klausimu, kurį reikia nagrinėti pirmiausia, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Direktyvos 2018/1972 49 straipsnio 1 ir 2 dalys taikomos pratęsiant individualias radijo spektro naudojimo teises, kurios suteiktos iki šios direktyvos įsigaliojimo dienos, tačiau kurių galiojimas baigiasi po tos dienos. Prireikus jis prašo Teisingumo Teismo paaiškinti tokio galiojimo pratęsimo pagal šią nuostatą sąlygas.
37
Pirmiausia reikia priminti, kad Direktyva 2018/1972 nustatomas Elektroninių ryšių kodeksas. Iš šios direktyvos 1 ir 323 konstatuojamųjų dalių, taip pat 1 straipsnio 1 dalies matyti, kad šia direktyva nauja redakcija išdėstomos kelios direktyvos, įskaitant Direktyvą 2002/20, ir nustatoma suderinta ir supaprastinta elektroninių ryšių tinklų, elektroninių ryšių paslaugų ir susijusių priemonių bei paslaugų reguliavimo sistema. Ta direktyva ne tik kodifikuojami Sąjungos teisės aktai, kuriuos ji iš dalies keičia ar pakeičia, bet ir daromi iki jos priėmimo galiojusios reguliavimo sistemos daliniai pakeitimai, siekiant atsižvelgti į technologijų ir rinkos pokyčius (šiuo klausimu žr. 2024 m. kovo 14 d. Sprendimo Komisija / Lenkija (Europos elektroninių ryšių kodeksas), C-452/22, EU:C:2024:232, 84 punktą ir 2024 m. kovo 14 d. Sprendimo Komisija / Slovėnija(Europos elektroninių ryšių kodeksas), C-457/22, EU:C:2024:237, 74 punktą).
38
Pagal Direktyvos 2018/1972 124 straipsnio 1 dalį valstybės narės ne vėliau kaip 2020 m. gruodžio 21 d. priima ir paskelbia įstatymus ir kitus teisės aktus, būtinus, kad būtų laikomasi šios direktyvos, ir šias nuostatas taiko nuo tos dienos. Vis dėlto minėtoje direktyvoje nėra pereinamojo laikotarpio nuostatų dėl minėtą dieną egzistavusių individualių radijo spektro naudojimo teisių.
39
Šiomis aplinkybėmis reikia priminti, kad, remiantis suformuota jurisprudencija, nauja teisės norma taikoma nuo akto, kuriame ji įtvirtinta, įsigaliojimo dienos ir, nors netaikoma teisinėms situacijoms, kurių atsirado ir kurios galutinai susidarė iki tos dienos, ji nedelsiant taikoma situacijos, susiklosčiusios galiojant ankstesniam įstatymui, būsimoms pasekmėms ir naujoms teisinėms situacijoms. Laikantis teisės aktų negaliojimo atgaline data principo, kitaip yra tik tuo atveju, jei nauja teisės norma buvo priimta kartu su specialiomis nuostatomis, kuriomis nustatytos konkrečios jos taikymo ratione temporis sąlygos (2020 m. gegužės 15 d. Sprendimo Azienda Municipale Ambiente, C-15/19, EU:C:2020:371, 57 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
40
Be to, procesinės teisės normos paprastai laikomos taikytinomis nuo jų įsigaliojimo dienos, skirtingai nei materialinės teisės normos, kurios paprastai aiškinamos kaip taikytinos iki jų įsigaliojimo susidariusioms situacijoms, tik jeigu iš šių normų teksto, tikslo ar struktūros aiškiai matyti, kad turi būti pripažintas toks jų poveikis (2021 m. birželio 15 d. Sprendimo Facebook Ireland ir kt., C-645/19, EU:C:2021:4837, 100 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
41
Siekiant nustatyti, ar Direktyvos 2018/1972 49 straipsnio 1 ir 2 dalys taikomos pratęsiant individualių naudojimo teisių, kaip antai suteiktų T-2, galiojimo laikotarpį, pirmiausia reikia priminti, kad šių teisių suteikimo dieną, t. y. 2006 m. rugsėjo 21 d., Direktyvos 2002/20 5 straipsnio 2 dalyje buvo numatyta, kad, „[k]ai valstybės narės suteikia naudojimo teises ribotam laikui, to laiko trukmė turi atitikti paslaugos pobūdį“. Direktyvos 2002/20, iš dalies pakeistos Direktyva 2009/140, 5 straipsnio 2 dalyje ši formuluotė buvo pakartota priduriant, kad galiojimo laikotarpis prie atitinkamos paslaugos pritaikomas „atsižvelgiant į siekiamą tikslą, taip pat deramai atsižvelgiant į būtinybę skirti pakankamai laiko investicijų amortizacijai“. Taigi šiose taisyklėse nebuvo nustatyta nei tikslaus individualių naudojimo teisių galiojimo laikotarpio, nei jo pratęsimo sąlygų.
42
Dėl šio 49 straipsnio 1 ir 2 dalių reikia pažymėti, kad jos susijusios atitinkamai su individualiomis radijo spektro naudojimo teisėmis ir naudojimo teisėmis, dėl kurių pagal Sprendimą Nr. 676/2002 techninėmis įgyvendinimo priemonėmis buvo nustatytos suderintos sąlygos, kad jį būtų galima naudoti belaidžio plačiajuosčio elektroninio ryšio paslaugoms. Nagrinėjamu atveju iš Teisingumo Teismo turimos bylos medžiagos matyti, kad pagrindinėje byloje nagrinėjamos teisės patenka tik į minėtos 2 dalies taikymo sritį, tačiau tai turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas.
43
Šios nuostatos pirmoje pastraipoje numatyta, kad valstybės narės „bent 20 metų laikotarpiu teisių turėtojams užtikrina reguliavimo nuspėjamumą“ investavimo į infrastruktūrą sąlygų atžvilgiu, atsižvelgdamos į šio straipsnio 1 dalyje nurodytus reikalavimus, o antroje pastraipoje – kad „[t]uo tikslu valstybės narės užtikrina, kad tokios teisės galiotų bent 15 metų, ir prireikus tam, kad būtų laikomasi pirmos pastraipos, įtraukia nuostatą dėl tinkamo pratęsimo laikantis šioje dalyje nustatytų sąlygų“.
44
Taigi minėta nuostata yra materialinės teisės norma, kuri, remiantis šio sprendimo 39 punkte priminta jurisprudencija, teisinėms situacijoms, kurių atsirado ir kurios galutinai susidarė iki jos įsigaliojimo, taikoma tik jeigu iš jos teksto, tikslo ar struktūros aiškiai matyti, kad turi būti pripažintas toks jos poveikis.
45
Pirma, naudojimo teisių suteikimas T-2 penkiolikai metų yra atsiradusi ir galutinai susidariusi teisinė situacija, nes sprendime dėl suteikimo nebuvo numatyta jokio pratęsimo pasibaigus šiam laikotarpiui ir toks pratęsimas taip pat nebuvo numatytas ir Direktyvoje 2002/20 ar iš dalies pakeistoje Direktyvoje 2002/20, kurios buvo taikomos iki Direktyvos 2018/1972 įsigaliojimo dienos. Iš Teisingumo Teismo turimos bylos medžiagos matyti, kad 2020 m. gruodžio 17 d., t. y. prieš pasibaigiant Direktyvos 2018/1972 perkėlimo į nacionalinę teisę terminui, agentūra paskelbė konkursą dėl pagrindinėje byloje nagrinėjamų teisių suteikimo, kuriam pasibaigus jos buvo suteiktos ne T-2, o kitai įmonei. Be to, iš bylos medžiagos nematyti, kad T-2 būtų įgijusi teises į teisių galiojimo laikotarpio pratęsimą ar būtų gavusi garantijų, kurios suteiktų jai teisėtų lūkesčių šiuo klausimu, o tai turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas.
46
Antra, iš Direktyvos 2018/1972 49 straipsnio 2 dalies teksto matyti, kad ši nuostata netaikoma atgaline data. Jos trečioje pastraipoje numatyta, kad bendrieji individualių naudojimo teisių galiojimo trukmės pratęsimo kriterijai turi būti pateikti suinteresuotosioms šalims „prieš suteik[iant] [tokias teises]“. Be to, jo ketvirtoje pastraipoje nustatyta, kad „[n]e vėliau kaip likus dvejiems metams iki [individualių naudojimo teisių pradinio] laikotarpio pabaigos kompetentinga institucija atlieka objektyvų ir į ateitį orientuotą <…> [šių] kriterijų įvertinimą“, ir pridurta, kad individualios naudojimo teisės galiojimo pratęsimas priklauso nuo jų laikymosi.
47
Šios direktyvos 47 straipsnio 1 dalies, reglamentuojančios su individualiomis radijo spektro naudojimo teisėmis siejamas sąlygas, tekstas patvirtina šią išvadą. Šios nuostatos pirmoje pastraipoje numatyta, kad kompetentingos institucijos aiškiai nustato visas šias sąlygas „[p]rieš“ suteikdamos ar atnaujindamos šias teises, o trečioje pastraipoje – kad kompetentingos institucijos „laiku ir skaidriai“ konsultuojasi su suinteresuotosiomis šalimis ir jas informuoja apie su minėtomis teisėmis siejamas sąlygas „prieš nustatydamos tas sąlygas“.
48
Nesant aiškių nuorodų, Direktyvos 2018/1972 49 straipsnio 2 dalies pirmoje pastraipoje numatyto naudojimo teisių galiojimo tikslas, t. y. užtikrinti reguliavimo nuspėjamumą bent 20 metų nuo individualių naudojimo teisių suteikimo, atsižvelgiant į investicijas į infrastruktūrą, kurią reikia sukurti, taip pat negali pagrįsti aiškinimo atgaline data, juo labiau kad iš dalies pakeistos Direktyvos 2002/20, kuri buvo taikoma įsigaliojant šiai direktyvai, 5 straipsnio 2 dalyje nurodyta tik „būtinyb[ė] skirti pakankamai laiko investicijų amortizacijai“.
49
Galiausiai reikia pridurti, kad Direktyvoje 2018/1972 nurodyti terminai, kurių gali būti sunku laikytis per atnaujinimo procedūrą, taikomą, kaip pagrindinėje byloje, teisėms, jau suteiktoms iki šios direktyvos įsigaliojimo dienos. Pagal minėtos direktyvos 131 konstatuojamąją dalį galimybė naudojimo teises atnaujinti per deramą laikotarpį turėtų būti apsvarstyta iki susijusių teisių galiojimo pabaigos, pavyzdžiui, kai jos buvo suteiktos 15 ar daugiau metų, likus bent dvejiems metams iki tų teisių galiojimo pabaigos, nebent teisių suteikimo metu atnaujinimo galimybės nebuvo aiškiai numatyta.
50
Taigi, kadangi Direktyvos 2018/1972 49 straipsnio 2 dalis ratione temporis netaikoma tokiai teisinei situacijai, kaip nagrinėjama pagrindinėje byloje, atsiradusiai ir galutinai susiklosčiusiai iki šios direktyvos įsigaliojimo dienos, šio straipsnio 1 dalies nuostatos, į kurias daroma nuoroda pirmojoje nuostatoje, taip pat netaikomos šiai teisinei situacijai.
51
Vadinasi, nereikia nagrinėti sąlygų, kuriomis individualių naudojimo teisių, kaip antai suteiktų T-2 iki minėtos direktyvos įsigaliojimo dienos, galiojimo laikotarpis gali būti pratęstas taikant šias nuostatas.
52
Atsižvelgiant į visa tai, kas išdėstyta, į antrąjį klausimą reikia atsakyti, kad Direktyvos 2018/1972 49 straipsnio 1 ir 2 dalys netaikomos pratęsiant individualias radijo spektro naudojimo teises, kurioms taikoma ši 2 dalis ir kurios suteiktos iki šios direktyvos įsigaliojimo dienos, tačiau kurių galiojimas baigiasi po tos dienos.
Dėl pirmojo ir trečiojo–penktojo klausimų
53
Pirmuoju ir trečiuoju–penktuoju klausimais prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės prašo tuo atveju, jeigu į antrąjį klausimą būtų atsakyta teigiamai, paaiškinti, ar Direktyvos 2018/1972 49 straipsnio 1 ir 2 dalys veikia tiesiogiai. Jeigu į antrąjį klausimą būtų atsakyta neigiamai, tas teismas klausia Teisingumo Teismo, ar pagrindinėje byloje reikia tiesiogiai taikyti Direktyvos 2002/20 5 straipsnio 2 dalį arba iš dalies pakeistos Direktyvos 2002/20 5 straipsnio 2 dalį, siekiant įvertinti individualių radijo spektro naudojimo teisių galiojimo laikotarpio tinkamumą ir prireikus šio vertinimo kriterijus. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas taip pat prašo Teisingumo Teismo vienu ar kitu atveju paaiškinti, ar reikia atsižvelgti į tai, kad pagal baigiantis teisių galiojimui taikytinus nacionalinės teisės aktus nebuvo galima pratęsti galiojimo viršijant 15 metų laikotarpį.
54
Atsižvelgiant į atsakymą į antrąjį klausimą, nereikia priimti sprendimo dėl to, ar Direktyvos 2018/1972 49 straipsnio 1 ir 2 dalys veikia tiesiogiai.
55
Nesvarbu, ar Direktyvos 2002/20 5 straipsnio 2 dalis arba iš dalies pakeistos Direktyvos 2002/20 5 straipsnio 2 dalis gali būti tiesiogiai taikomos pagrindinėje byloje, nes yra aišku, kad šios nuostatos į Slovėnijos teisę buvo perkeltos teisingai.
56
Taigi taip pat nereikia paaiškinti, ar nagrinėjant šiuos klausimus yra svarbi aplinkybė, kad pagal nacionalinės teisės aktus, taikytinus baigiantis teisių galiojimui, buvo draudžiama pratęsti galiojimą viršijant 15 metų laikotarpį.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
57
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (šeštoji kolegija) nusprendžia:
2018 m. gruodžio 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos (ES) 2018/1972, kuria nustatomas Europos elektroninių ryšių kodeksas, 49 straipsnio 1 ir 2 dalys netaikomos pratęsiant individualias radijo spektro naudojimo teises, kurioms taikoma ši 2 dalis ir kurios suteiktos iki šios direktyvos įsigaliojimo dienos, tačiau kurių galiojimas baigiasi po tos dienos.
Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: slovėnų.