62005CJ0004_LT
Šalys
Sprendimo motyvai
Rezoliucinė dalis
Šalys
Byloje C‑4/05
dėl Verwaltungsgericht Aachen
(Vokietija) 2004 m. gruodžio 29 d. Sprendimu, kurį Teisingumo Teismas gavo 2005 m. sausio 6 d., pagal EB 234 straipsnį pateikto prašymo priimti prejudicinį sprendimą byloje
Hasan Güzeli
prieš
Oberbürgermeister der Stadt Aachen,
TEISINGUMO TEISMAS (pirmoji kolegija),
kurį sudaro kolegijos pirmininkas P. Jann, teisėjai K. Lenaerts ir K. Schiemann (pranešėjas),
generalinis advokatas L. A. Geelhoed,
posėdžio sekretorė K. Sztranc‑Sławiczek, administratorė,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį ir įvykus 2006 m. sausio 12 d. posėdžiui,
išnagrinėjęs pastabas, pateiktas:
– H. Güzeli, atstovaujamo Rechtsanwalt R. Hofmann,
– Vokietijos vyriausybės, atstovaujamos M. Lumma ir C. Schulze‑Bahr,
– Slovakijos vyriausybės, atstovaujamos R. Procházka,
– Europos Bendrijų Komisijos, atstovaujamos V. Kreuschitz ir G. Rozet,
susipažinęs su 2006 m. kovo 23 d. posėdyje pateikta generalinio advokato išvada,
priima šį
Sprendimą
Sprendimo motyvai
1. Prašymas priimti prejudicinį sprendimą buvo pateiktas dėl 1980 m. rugsėjo 19 d. Asociacijos tarybos sprendimo Nr. 1/80 dėl asociacijos plėtros (toliau – Sprendimas Nr. 1/80) 10 straipsnio 1dalies išaiškinimo. Asociacijos taryba buvo įsteigta susitarimu, įsteigiančiu Europos ekonominės bendrijos ir Turkijos asociaciją, kurį 1963 m. rugsėjo 12 d. Ankaroje pasirašė Turkijos Respublika ir Europos ekonominės bendrijos valstybės narės bei Bendrija ir kuris pastarosios vardu buvo sudarytas, aprobuotas ir patvirtintas 1963 m. gruodžio 23 d. Tarybos sprendimu 64/732/EEB (OL 217, 1964, p. 3685).
2. Šis prašymas pateiktas nagrinėjant bylą H. Güzeli, Turkijos pilietis prieš Oberbürgermeister der Stadt Aachen
(toliau – Oberbürgermeister ) dėl pastarojo atsisakymo pratęsti H. Güzeli leidimą gyventi.
Teisinis pagrindas
Bendrijos teisės aktai
3. Sprendimo Nr. 1/80 6 straipsnio 1 ir 2 dalys nustato:
__1. Išskyrus 7 straipsnyje, susijusiame su darbuotojo šeimos narių teise laisvai įsidarbinti, numatytus atvejus, darbuotojas turkas, teisėtai dirbantis valstybėje narėje, turi teisę:
– teisėtai išdirbęs vienerius metus, prašyti šioje valstybėje narėje atnaujinti jo leidimą dirbti pas tą patį darbdavį, jei pastarasis turi laisvą darbo vietą,
– teisėtai išdirbęs trejus metus ir, išskyrus atvejus, kai Bendrijos valstybių narių darbuotojams yra teikiama pirmenybė, šioje valstybėje narėje priimti kitą tos pačios profesijos savo pasirinkto darbdavio pasiūlymą įsidarbinti, pateiktą įprastomis sąlygoms ir įregistruotą šios valstybės narės įdarbinimo įstaigose,
– teisėtai išdirbęs ketverius metus, laisvai dirbti šioje valstybėje narėje bet kurį pasirinktą apmokamą samdomą darbą.
2. Metinės atostogos, nebuvimas darbe dėl motinystės, dėl nelaimingo atsitikimo darbe arba dėl trumpalaikės ligos įskaitomi į teisėto darbo laikotarpį. Kompetentingų valdžios institucijų tinkamai nustatytas priverstinio nedarbo laikotarpis ir nebuvimas darbe dėl ilgalaikės ligos, kurie nėra įskaitomi į teisėto darbo laikotarpį, nepažeidžia teisių, įgytų per ankstesnį darbo laikotarpį“ (Neoficialus vertimas).
4. Pagal Sprendimo Nr. 1/80 10 straipsnio 1 dalį:
__Bendrijos valstybės narės negali diskriminuoti dėl pilietybės darbuotojų turkų esančių jų darbo rinkoje Bendrijos darbuotojų atžvilgiu mokant darbo užmokestį ir užtikrinant darbo sąlygas.“
Nacionalinės teisės aktai
5. Pagal iki 2004 m. gruodžio 31 d. taikomo Vokietijos socialinio draudimo kodekso ( Sozialgesetzbuch ) trečios knygos 284 straipsnio 5 dalį, užsieniečiui išduodamas leidimas dirbti, tik jei jis turi Įstatymo dėl užsieniečių ( Ausländergesetz ) 5 straipsnyje numatytą leidimą apsigyventi.
6. Nuo 2005 m. sausio 1 d., įsigaliojus Įstatymui dėl imigracijos ( Zuwanderungsgesetz ), darbo leidimas daugiau nereikalingas. Dėl užsienio darbuotojo teisės įsidarbinti sprendžiama tiesiogiai pagal leidimą gyventi.
Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai
7. Iš prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad Turkijos pilietis H. Güzeli 1991 m. rugsėjo 13 d. atvyko į Vokietijos teritoriją.
8. 1997 m. kovo 7 d. jis vedė Vokietijos pilietę, o 1997 m. liepos 29 d. Oberbürgermeister
jam vieneriems metams išdavė leidimą gyventi. Be to, 1997 m. liepos 31 d. Acheno įdarbinimo tarnyba jam išdavė neterminuotą leidimą dirbti, galiojantį bet kokio pobūdžio profesinei veiklai.
9. 1998 m. birželio 19 d. H. Güzeli paprašė pratęsti jo leidimą gyventi. Nuo 1998 m. liepos 8 d. jis su žmona pradėjo gyventi skyrium ir 2002 m. išsiskyrė.
10. 1999 m. sausio 6 d. Oberbürgermeister
pratęsė H. Güzeli leidimą gyventi iš pradžių iki 1999 m. gruodžio 6 d., vėliau iki 2001 m. spalio 9 d., nurodydamas, kad H. Güzeli turi teisę pasinaudoti Sprendimo Nr. 1/80 6 straipsnio 1 dalies pirmoje įtraukoje numatytomis teisėmis. Leidime dirbti numatyta: „Draudžiama dirbti savarankiškai arba dirbti analogišką apmokamą darbą. Leidžiama dirbti tik padavėju Acheno kavinėje „Marmara“.
11. 2001 m. rugsėjo 25 d. H. Güzeli pateikė prašymą pratęsti jo leidimą gyventi.
12. Nuo 1997 m. spalio 1 d. iki gruodžio 31 d., nuo 1998 m. vasario 1 d. iki 1999 m. kovo 31 d. bei nuo 1999 m. birželio 1 d. iki 2000 m. kovo 31 d. Acheno kavinėje „Marmara“ jį buvo įdarbinusios įvairios šią įstaigą valdančios įmonės (toliau – kavinė „Marmara“). H. Güzeli joje dirbo padavėju.
13. Nuo 2000 m. balandžio 10 d. iki gruodžio 14 d. bei nuo 2001 m. kovo 1 d. iki lapkričio 30 d. H. Güzeli įvairiose Acheno vietose
dirbo sezoninį darbą Aachener Printen und Schokoladenfabrik Henry Lambertz GmbH & Co KG
įmonėje (toliau – įmonė Lambertz ). Tarp darbo laikotarpių jis gavo išmokas iš Acheno įdarbinimo tarnybos. Nė vienu laikotarpiu jis negavo socialinės paramos išmokų.
14. Nuo 2002 m. balandžio 2 d. ir dar kartą nuo 2002 m. lapkričio 23 d. iki 2003 m. gruodžio 5 d. bei nuo 2004 m. birželio 2 d. iki 2004 m. sezono pabaigos jis dirbo įmonėje Lambertz .
15. 2002 m. birželio 27 d. Amtsgericht Aachen
sprendimu H. Güzeli buvo du kartus nubaustas dėl Ausländergesetz
pažeidimo, nes dirbdamas įmonėje Lambertz
jis pažeidė jo leidime gyventi nustatytas sąlygas.
16. 2003 m. sausio 2 d. Oberbürgermeister
atmetė H. Güzeli prašymą pratęsti jo leidimą dirbti ir įspėjo, kad jis gali būti išsiųstas į Turkiją. H. Güzeli pateiktą skundą dėl šio sprendimo 2004 m. liepos 20 d. Sprendimu Kelno regiono valdžios institucija ( Bezirksregierung Köln ) atmetė. 2004 m. rugpjūčio 9 d. H. Güzeli pateikė ieškinį Verwaltungsgericht Aachen .
17. Šiomis aplinkybėmis Verwaltungsgericht Aachen
nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos klausimus:
__1.
Ar Sprendimo Nr. 1/80 10 straipsnio 1 dalyje numatytas diskriminacijos draudimas draudžia valstybei narei asmens darbo laikotarpiu atsisakyti leisti gyventi jos teritorijoje ieškovo situacijoje esančiam darbuotojui turkui, kuris, pasibaigus jo pirminiam leidimui dirbti, priklausė valstybės narės teisėtai darbo rinkai ir turėjo teisę neribotai dirbti?
Ar šiuo atžvilgiu svarbu tai, kad leidimas dirbti išduotas darbuotojui turkui migrantui:
– buvo suteiktas pagal nacionalinę teisę neterminuotai,
– buvo suteiktas pagal nacionalinę teisę nustatant sąlygą, kad pirminis leidimas gyventi galiotų, tačiau automatiškai nesibaigia pasibaigus leidimui gyventi ir galioja tol, kol užsienio pilietis neturi teisės bent jau laikinai gyventi šioje valstybėje narėje?
2. Ar atsižvelgiant į Sprendimo Nr. 1/80 10 straipsnio 1 dalį valstybė narė gali atsisakyti darbuotojui turkui suteikti teisę gyventi, jeigu pasibaigus paskutiniam jam išduotam leidimui gyventi jis dirba sezoninį darbą, tai yra jeigu jis laikotarpiais tarp dviejų darbo sutarčių nedirba?
3. Ar Vokietijos teisę leidimų dirbti išdavimo srityje reglamentuojančių teisės normų pakeitimas turi įtakos draudimui atsisakyti nagrinėjamam asmeniui suteikti teisę gyventi, kuri kyla iš Sprendimo Nr. 1/80 10 straipsnio 1 dalies?“
Dėl prejudicinių klausimų
18. Iš prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo sprendimo matyti, kad nacionalinis teismas iš karto atmetė hipotezę, jog Turkijos pilietis, esantis tokioje pačioje situacijoje kaip H. Güzeli, galėtų remtis Sprendimo Nr. 1/80 6 straipsnio 1 dalimi jam suteiktomis teisėmis. Šiuo pagrindu nacionalinis teismas kelia klausimą dėl to paties sprendimo 10 straipsnio 1 dalies taikymo.
19. Siekiant nacionaliniam teismui pateikti tinkamą atsakymą, svarbu pirmiausia patikrinti, ar teisingas teiginys, kad H. Güzeli teisė į jo leidimo gyventi pratęsimą negali būti pagrįsta Sprendimo Nr. 1/80 6 straipsnio 1 dalimi.
Dėl Sprendimo Nr. 1/80 6 straipsnio 1 dalies
20. Sprendimo Nr. 1/80 6 straipsnio 1 dalis išvardija pagrindines sąlygas, taikomas Turkijos piliečių, priklausančių teisėtai valstybės narės darbo rinkai, įsidarbinimui, išduodant ir pratęsiant leidimą dirbti.
21. Pirmoje šios nuostatos įtraukoje nustatoma vienerių metų teisėto darbo sąlyga tam, kad būtų galima atnaujinti darbuotojo turko leidimą dirbti pas tą patį darbdavį.
22. Tos pačios nuostatos antra įtrauka iš esmės leidžia darbuotojui turkui, teisėtai išdirbus trejus metus, priimti kitą tos pačios profesijos jo pasirinkto darbdavio pasiūlymą įsidarbinti.
23. Šios nuostatos trečia įtrauka leidžia darbuotojui turkui teisėtai išdirbus ketverius metus, laisvai pasirinkti bet kokį apmokamą darbą.
24. Teisingumo Teismas nuosekliai aiškino, kad Sprendimo Nr. 1/80 6 straipsnio 1 dalis turi tiesioginį poveikį valstybėse narėse, nes darbuotojai turkai, kurie įvykdo sąlygas, gali tiesiogiai remtis šios nuostatos trijų įtraukų jiems laipsniškai suteikiamomis teisėmis, atsižvelgiant į darbo priimančiojoje valstybėje narėje trukmę (žr. 1990 m. rugsėjo 20 d. Sprendimo Sevince, C‑192/89, Rink. p. I‑3461, 26 punktą ir 2002 m. lapkričio 19 d. Sprendimo Kurz, C‑188/00, Rink. p. I‑10691, 26 punktą).
25. Su darbu susijusios teisės, kurias ši nuostata suteikia darbuotojui turkui, būtinai apima iš jų kylančią šio asmens teisę gyventi, kitaip teisė įsidarbinti ir teisė dirbti pagal darbo sutartį netektų prasmės (minėto sprendimo Kurz
27 punktas).
26. Iš paties Sprendimo Nr. 1/80 6 straipsnio 1 dalies teksto matyti, kad ši nuostata reikalauja, jog suinteresuotasis asmuo būtų darbuotojas turkas valstybės narės teritorijoje, priklausytų priimančiosios valstybės narės teisėtai darbo rinkai ir būtų teisėtai išdirbęs tam tikrą laikotarpį (minėto sprendimo Kurz
28 punktas).
27. Taigi reikia išnagri nėti, ar suinteresuotasis asmuo 2001 m. spalio 9 d. jo leidimo gyventi pasibaigimo dieną, nuo kurios H. Güzeli siekia, kad būtų pratęstas šis leidimas (toliau – atitinkama diena), atitiko sąlygas, leidžiančias pasinaudoti šio 6 straipsnio 1 dalimi suteiktomis teisėmis.
28. Iš Teisingumo Teismui pateiktos bylos medžiagos matyti, kad atitinkamą dieną H. Güzeli dirbo įmonėje Lambertz . Šį darbą jis pradėjo dirbti 2000 m. balandžio 10 d., H. Güzeli nutraukus darbo santykius su pirmuoju darbdaviu – kavine „Marmara“, kurioje jis su pertraukomis dirbo nuo 1997 m. spalio 1 d. iki 2000 m. kovo 31 dieną.
29. Be to, reikia priminti, kad H. Güzeli leidime gyventi, kurį Vokietijos valdžios institucijos pratęsė iki 1999 m. gruodžio 6 d., vėliau dar kartą iki 2001 m. spalio 9 d., buvo nurodyta, kad jis galėjo naudotis iš Sprendimo Nr. 1/80 6 straipsnio 1 dalies pirmos įtraukos kylančiomis teisėmis. Šiuo klausimu H. Güzeli leidime gyventi nurodyta: „Draudžiama dirbti savarankiškai arba dirbti analogišką apmokamą darbą. Leidžiama dirbti tik padavėju Acheno kavinėje „Marmara“.
30. Vokietijos valdžios institucijos, leidime gyventi apribodamos H. Güzeli profesinę veiklą darbu kavinėje „Marmara“, nustatė teises, kurias H. Güzeli
šiuo etapu galėjo įgyti pagal Sprendimo Nr. 1/80 6 straipsnio 1 dalies nuostatas.
Kad galėtų priimti kito darbdavio pasiūlymą (dirbti tą patį darbą), H. Güzeli pagal šios nuostatos antrą įtrauką, trejus metus turėjo išdirbti pas savo pirmąjį darbdavį, kavinę „Marmarą“, o jis to nepadarė.
31. Taigi reikia išsiaiškinti, ar metus išdirbęs įmonėje Lambertz, H. Güzeli galėjo
remtis Sprendimo Nr. 1/80 6 straipsnio 1 dalies pirma įtrauka, reikalaudamas atnaujinti jo leidimą dirbti. Tam, kad ši nuostata suteiktų jam tokią teisę, H. Güzeli atitinkamą dieną turėjo priklausyti priimančiosios valstybės narės teisėtai darbo rinkai.
32. Pagal nusistovėjusią teismo praktiką, Sprendimo Nr. 1/80 6 straipsnio 1 dalyje numatyta sąvoka „teisėta darbo rinka“ turi būti suprantama kaip taikoma visiems darbuotojams, kurie laikėsi visų priimančiojoje valstybėje narėje galiojančių įstatymų ir teisės aktų dėl patekimo į jos teritoriją ir įsidarbinimo bei kurie turi teisę užsiimti profesine veikla šioje valstybėje (minėto sprendimo Kurz, 39 punktas).
33. Sprendimo Nr. 1/80 6 straipsnio 1 dalies trijose pirmose įtraukose išvardytoms teisėms taikoma vienintelė sąlyga, kad darbuotojas turkas laikytųsi priimančiosios valstybės narės teisės aktų, reglamentuojančių patekimą į jos teritoriją bei apmokamą darbą (2000 m. vasario 10 d. Sprendimo Nazli, C‑340/97, Rink. p. I‑957, 32 punktas).
34. Dėl šios sąlygos reikia pabrėžti, kad Sprendimo Nr. 1/80 6 straipsnio 1 dalies pirma įtrauka neturi būti suprantama taip, kad darbuotojas turkas gali remtis jam šia nuostata suteikiamomis teisėmis, kai jis dirba pagal darbo sutartį pas antrą darbdavį, jei jis neįvykdo šios nuostatos antroje įtraukoje nustatytų reikalavimų .
35. Vis dėlto iš prašymo priimti prejudicinį sprendimą bei iš pirmo klausimo teksto matyti, kad nacionalinis teismas mano, jog atitinkamą dieną H. Güzeli „priklausė < ... > priimančiosios valstybės narės darbo rinkai“.
36. Kadangi Teisingumo Teismas neturi kompetencijos pagal EB 234 straipsnį priimti prejudicinių sprendimų dėl vidaus teisės taisyklių aiškinimo (žr. 1996 m. rugsėjo 26 d. Sprendimo Allain, C‑341/94, Rink. p. I‑4631, 11 punktą), nacionalinis teismas turi padaryti reikalingas išvadas šiuo klausimu, siekiant nustatyti, ar atitinkamą dieną H. Güzeli laikėsi Vokietijos valdžios institucijų jo darbui pagal darbo sutartį nustatytų sąlygų, ypač atsižvelgiant į svarbą, kuri Vokietijos teisėje suteikiama jo leidime gyventi nurodytai sąlygai dėl darbo kavinėje „Marmara“. Nacionalinis teismas turės atsakyti, ar šiai sąlygai reikia teikti pirmenybę prieš 1997 m. liepos 31 d. H. Güzeli išduotą bet kokiai profesinei veiklai galiojantį leidimą dirbti.
37. Jeigu, atlikus įvertinimą, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pripažintų, kad atitinkamą dieną H. Güzeli nepriklausė teisėtai Vokietijos darbo rinkai, tai jis pagrįstai galėtų atsisakyti suteikti H. Güzeli galimybę pratęsti jo leidimą gyventi, remiantis Sprendimo Nr. 1/80 6 straipsnio 1 dalimi.
38. Tačiau jeigu šis teismas prieitų išvadą, kad H. Güzeli atitinkamą dieną priklausė šiai darbo rinkai, jis dėl darbo laikotarpių įmonėje Lambertz
turėtų teisę remtis Sprendimo Nr. 1/80 6 straipsnio 1 dalies pirma įtrauka jam suteiktomis teisėmis. Nacionalinis teismas turi patikrinti, ar šis darbas yra „teisėtas“ šio 6 straipsnio 1 dalies prasme. Šiuo atžvilgiu reikia priminti, kad sąvoka „teisėtas darbas“ yra Bendrijos teisės sąvoka, preziumuojanti stabilią ir saugią situaciją valstybės narės darbo rinkoje (žr. 1997 m. rugsėjo 30 d. Sprendimo Ertanir, C‑98/96, Rink. p. I‑5179, 59 punktą ir minėto sprendimo Sevince 30 punktą).
39. Iš Teisingumo Teismui pateiktos bylos medžiagos matyti, kad H. Güzeli buvo įdarbintas įmonėje Lambertz
kaip sezoninis darbuotojas, ir kad jis vykdė profesinę veiklą su pertraukomis (kalbant konkrečiai, nuo 2000 m. gruodžio 14 d. iki 2001 m. kovo 1 d.). Reikia išnagrinėti, ar ši aplinkybė gali turėti įtakos apskaičiuojant H. Güzeli teisėto darbo trukmę.
40. Siekiant apskaičiuoti teisėto darbo laikotarpius, nurodytus Sprendimo Nr. 1/80 6 straipsnio 1 dalies trijose įtraukose, to paties straipsnio 2 dalis numato darbuotojui iš Turkijos, kuris laikinai nutraukia savo veiklą, palankią sistemą, atsižvelgiant į šių nedarbo laikotarpių pobūdį ir trukmę.
41. Iš Sprendimo Nr. 1/80 6 straipsnio 2 dalies antro sakinio išplaukia, kad nedarbo laikotarpiai dėl ilgalaikės ligos ar priverstinio nedarbo (kai nedirbama ne dėl darbuotojo valios), neįskaitant jų į teisėto darbo laikotarpį, neturi poveikio teisėms, įgytoms ankstesnio darbo laikotarpiu.
42. Todėl šios nuostatos vienintelis tikslas – išvengti situacijos, kad darbuotojas iš Turkijos, kuris vėl pradeda dirbti po to, kai turėjo laikinai nutraukti savo profesinę veiklą dėl teisėtų priežasčių, nebūtų verčiamas, kaip ir atitinkamoje valstybėje narėje dar neįsidarbinęs Turkijos pilietis, iš naujo skaičiuoti Sprendimo Nr. 1/80 6 straipsnio 1 dalies pirmoje – trečioje įtraukose numatytų teisėto darbo laikotarpių (žr. šiuo klausimu 1997 m. sausio 23 d. Sprendimo Tetik, C‑171/95, Rink. p. I‑329, 39 punktą ir 2006 m. sausio 10 d. Sprendimo Sedef, C‑230/03, Rink. p. I‑157, 52 punktą).
43. Iš nutarties priimti prejudicinį sprendimą motyvų aišku, kad nacionalinis teismas savo argumentus grindžia teiginiu, jog Sprendimo Nr. 1/80 6 straipsnio 2 dalies antrame sakinyje nurodytos profesinės veiklos pertraukos neturi įtakos tik ankstesniems darbo laikotarpiams, atitinkantiems to paties sprendimo 6 straipsnio 1 dalies trijose įtraukose nustatytą sąlygą dėl trukmės. Nacionalinio teismo analizė grindžiama mintimi, kad H. Güzeli turėjo išdirbti bent jau metus (terminas numatytas Sprendimo Nr. 1/80 6 straipsnio 1 dalies pirmoje įtraukoje), kad jam būtų pripažinta „įgyta teisė“ to paties sprendimo 6 straipsnio 2 dalies antro sakinio prasme, kuriai laikina pertrauka neturėtų poveikio.
44. Toks aiškinimas atitinka Sprendimo Nr. 1/80 6 straipsnio 2 dalies antro sakinio tikslą, kuriuo siekiama užtikrinti darbuotojui turkui jau pasibaigusiais ankstesniais darbo laikotarpiais įgytas teises ir jų tęstinumą. Čia naudojama sąvoka „teisės“ reiškia, kad nekalbama apie bet kurios, kad ir minimalios, trukmės laikotarpius, o apie ankstesnio darbo laikotarpius, kurių trukmė yra pakankama, kad atsirastų teisė į darbą, kuri remiantis šios nuostatos logika, turi būti taikoma neatsižvelgiant į profesinės veiklos laikinas pertraukas dėl su darbuotoju turku nesusijusių priežasčių.
45. Šioje byloje, tuo momentu, kai H. Güzeli darbas įmonėje Lambertz
buvo nutrūkęs, jis dar nebuvo įgijęs tokios „teisės“, nes
buvo išdirbęs tik aštuonis mėnesius (nuo 2000 m. balandžio 10 d. iki gruodžio 14 d.), tai yra nepakankamą laikotarpį bet kokiai teisei pagal Sprendimo Nr. 1/80 6 straipsnio 1 dalį atsirasti.
46. Atsižvelgiant į šiuos svarstymus, reikia išnagrinėti pateiktus prejudicinius klausimus.
Dėl Sprendimo Nr. 1/80 10 straipsnio
47. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pateikia tris klausimus susijusius su Sprendimo Nr. 1/80 10 straipsnio 1 dalies aiškinimu.
48. Iš pačios Sprendimo Nr. 1/80 10 straipsnio 1 dalies formuluotės matyti, kad šioje nuostatoje numatytoms teisėms, kaip ir numatytoms to paties sprendimo 6 straipsnio 1 dalyje, įgyti taikoma darbuotojo turko priklausymo tam tikros valstybės narės teisėtai darbo rinkai sąlyga.
49. Dėl aplinkybės, kad darbuotojas turkas pakeitė darbdavį nepasibaigus Sprendimo Nr. 1/80 6 straipsnio 1 dalies antroje įtraukoje numatytam trejų metų laikotarpiui, svarbos reikia priminti, kaip buvo nurodyta šio sprendimo 36 punkte, kad nacionalinis teismas turi aiškinti nacionalinės teisės normas ir padaryti būtinas išvadas šiuo atžvilgiu.
50. Jeigu nacionaliniam teismui atlikus Vokietijos teisės nuostatų analizę pasirodytų, kad atitinkamą dieną H. Güzeli neįvykdė su jo priklausymu teisėtai darbo rinkai susijusios sąlygos, jis, siekdamas, kad jo leidimas gyventi būtų pratęstas, negalėtų remtis Sprendimo Nr. 1/80 10 straipsnio 1 dalimi.
51. Jeigu, priešingai, būtų nuspręsta, kad atitinkamą dieną H. Güzeli priklausė teisėtai darbo rinkai, reikėtų atsakyti, ar jis galėtų remtis Sprendimo Nr. 1/80 10 straipsnio 1 dalimi.
52. Šiuo atžvilgiu H. Güzeli savo Teisingumo Teismui pateiktose pastabose rėmėsi analogiškos Bendradarbiavimo susitarimo tarp Europos ekonominės bendrijos ir Maroko Karalystės, pasirašyto 1976 m. balandžio 27 d. Rabate, Bendrijos vardu patvirtinto 1978 m. rugsėjo 26 d. Tarybos sprendimu 2211/78/EEB (OL 1978, 264, p. 1). nuostatos aiškinimu, kurį Teisingumo Teismas pateikė 1999 m. kovo 2 d. Sprendime Eddline El-Yassini (C‑416/96, Rink. p. I‑1209, 62–64 punktai), kad valstybei narei iš principo nedraudžiama atsisakyti pratęsti Maroko piliečio, kuriam ši valstybė narė buvo suteikusi teisę atvykti į jos teritoriją ir joje užsiimti profesine veikla, leidimą gyventi, jei atitinkamam asmeniui išduoto leidimo apsigyventi galiojimui pasibaigus, nebėra pradinio pagrindo suteikti teisę gyventi; tačiau būtų kitaip, jeigu priimančioji valstybė narė būtų suteikusi darbuotojui migrantui iš Maroko konkrečias teises, susijusias su įsidarbinimu, kurios būtų taikomos plačiau nei tos pačios valstybės jam suteiktos teisės gyventi.
53. Taigi prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas turi nustatyti, ar tokia situacija susiklostė pagrindinėje byloje, ypač atsižvelgiant į tai, kad H. Güzeli pripažintas, pažeidus jo leidime gyventi nustatytas sąlygas .
54. Atsižvelgiant į tai kas pasakyta, prašymą dėl prejudicinio sprendimo pateikusiam teismui reikia atsakyti, kad Sprendimo Nr. 1/80 6 straipsnio 1 dalies pirma įtrauka turi būti aiškinama taip, kad darbuotojas turkas gali remtis šia nuostata jam suteikiamomis teisėmis, tik jeigu apmokamas darbas pas antrą darbdavį atitinka priimančiosios valstybės narės įstatymuose ir teisės aktuose nustatytas sąlygas dėl patekimo į jos teritoriją ir įsidarbinimo. Nacionalinis teismas turi išanalizuoti ir nustatyti, ar taip yra darbuotojo iš Turkijos, pakeitusio darbdavį iki to paties sprendimo 6 straipsnio 1 dalies antroje įtraukoje numatyto trejų metų termino pabaigos, atveju.
55. Sprendimo Nr. 1/80 6 straipsnio 2 dalies antras sakinys turi būti aiškinamas taip, jog juo siekiama užtikrinti, kad teisėto darbo pertraukos dėl priverstinio nedarbo ar ilgalaikės ligos neturėtų poveikio teisėms, kurias darbuotojas turkas jau įgijo pasibaigusiais ankstesniais darbo laikotarpiais, kurių trukmė nustatyta kiekvienoje iš šio straipsnio 1 dalies trijų įtraukų.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
56. Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.
Rezoliucinė dalis
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (pirmoji kolegija) nusprendžia:
1980 m. rugsėjo 19 d. EEB ir Turkijos asociacijos tarybos sprendimo Nr. 1/80 dėl asociacijos plėtros 6 straipsnio 1 dalies pirma įtrauka turi būti aiškinama taip, kad darbuotojas turkas gali remtis šia nuostata jam suteikiamomis teisėmis, tik jeigu apmokamas darbas pas antrą darbdavį atitinka priimančiosios valstybės narės įstatymuose ir teisės aktuose nustatytas sąlygas dėl patekimo į jos teritoriją ir įsidarbinimo. Nacionalinis teismas turi išanalizuoti ir nustatyti, ar taip yra darbuotojo turko, pakeitusio darbdavį iki to paties sprendimo 6 straipsnio 1 dalies antroje įtraukoje numatyto trejų metų termino pabaigos, atveju.
Sprendimo Nr. 1/80 6 straipsnio 2 dalies antras sakinys turi būti aiškinamas taip, kad juo siekiama užtikrinti, jog teisėto darbo pertraukos dėl priverstinio nedarbo ar ilgalaikės ligos neturėtų poveikio teisėms, kurias darbuotojas turkas jau įgijo pasibaigusiais ankstesniais darbo laikotarpiais, kurių trukmė nustatyta kiekvienoje iš šio straipsnio 1 dalies trijų įtraukų.