62002CC0422_LT
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
1. Šis apeliacinis skundas susijęs su nediskriminavimo principo, įtvirtinto Tarybos reglamento (EB) Nr. 384/96 dėl apsaugos nuo importo dempingo kaina iš Europos Bendrijos narėmis nesančių valstybių (toliau – bazinis reglamentas)(2) 9 straipsnio 5 dalyje, taikymu. Jame keliamas klausimas, kaip šis principas taikomas, kai tos pačios rūšies produktų importas iš dviejų skirtingų šalių grupių vienu metu yra atskirų antidempingo tyrimų objektas: pirminis tyrimas vienos šalių grupės atžvilgiu ir peržiūra dėl priemonės pratęsimo(3) kitos grupės atžvilgiu. Jei atlikus pirminį tyrimą nebuvo nustatyti muitai, kokios apimties yra Bendrijos valdžios institucijų pareiga sustabdyti muitų, kurie peržiūrimi dėl priemonės pratęsimo, nustatymą? Konkrečiai kalbant, kiek tokia pareiga taikoma atgaline data?
Susiję antidempingo teisės aktai
2. Pagal bazinį reglamentą, kuris iš dalies buvo priimtas pritaikyti praktiką prie naujų 1994 m. Antidempingo kodekso, patvirtinto per Urugvajaus daugiašalių prekybos derybų raundą(4), pagrindu atsiradusių tarptautinių įsipareigojimų, Komisija, pasitarusi su Patariamuoju komitetu, kuriame atstovaujamos valstybės narės, atlieka dempingo tyrimus ir gali nustatyti laikinus muitus, o Taryba yra atsakinga už galutinių muitų nustatymą. 5 straipsnis numato tyrimo, kuris pagal 6 straipsnį turi būti vykdomas Bendrijos pramonės skundo pagrindu, inicijavimą.
3. 7 straipsnio 1 dalis nustato: „Jeigu preliminariai nustatomas dempingo faktas bei jo sąlygota žala Bendrijos pramonei ir jeigu ginant Bendrijos interesus būtina užkirsti kelią tokiai žalai, gali būti nuspręsta pradėti taikyti laikinuosius muitus < … > “. Pagal 7 straipsnio 3 dalį laikinuosius muitus reikia užtikrinti garantija.
4. Pagal 9 straipsnio 4 dalį: „Jeigu galiausiai per tyrimą nustatytos faktinės aplinkybės rodo, kad yra dempingas ir jo sukelta žala ir dėl Bendrijos interesų būtina (įsikišti) < … >, Taryba, paprasta dauguma pritarusi su Patariamuoju komitetu pasikonsultavusios Komisijos pateiktam pasiūlymui, nustato galutinį antidempingo muitą“.
5. 9 straipsnio 5 dalis nustato: „Kiekvienu atveju tinkamo dydžio antidempingo muitas (nustatomas) nediskriminaciniu pagrindu produktui, importuojamam dempingo kaina iš visų šaltinių ir darančiam žalą < … > “.
6. 9 straipsnio 5 dalies formuluotė labai panaši į Antidempingo kodekso 9 straipsnio 2 dalį: „Kai dėl kokios nors prekės įvedamas antidempingo muitas, kiekvienu atveju jis yra kitokio dydžio ir renkamas nediskriminuojant tokios prekės importo iš visų šaltinių, iš kurių buvo įvežama prekė dempingo kaina ir kėlė žalą < … > “.
7. Pastaroji nuostata, kaip teigia šios bylos apeliantas, savo ruožtu yra didžiausio palankumo režimo išlygos, esančios Bendrojo susitarimo dėl muitų tarifų ir prekybos („GATT 1947“) I straipsnyje, išraiška, pagal kurią „Muito mokesčių ir kitų rinkliavų, taikomų importuojant ar eksportuojant < ... > atžvilgiu, pranašumas, palankumas, lengvatos arba atleidimas nuo mokesčių, kuriuos Susitariančioji Šalis suteiktų prekei, kurios kilmės valstybė ji pati, arba kuri skirta kitai valstybei, iš karto ir besąlygiškai yra suteikiami tokiai pačiai prekei, kilusiai iš visų kitų Susitariančiųjų Šalių teritorijų arba skirtai joms.“
8. Bazinio reglamento 11 straipsnis susijęs su taikomų priemonių trukme, peržiūromis ir muitų grąžinimais. 11 straipsnio 2 dalies pirmoji ir antroji pastraipos nustato:
„Galutinė antidempingo priemonė baigia galioti, praėjus penkeriems metams nuo sprendimo ją taikyti įsigaliojimo dienos arba penkeriems metams nuo paskutinės dempingą ir jo žalą nagrinėjusios peržiūros užbaigimo dienos, jeigu peržiūros metu nebuvo nustatyta, kad priemonei baigus galioti bus labai tikėtina, jog dempingas ir žala tęsis arba pasikartos. Peržiūra dėl priemonės pratęsimo pradedama Komisijos arba Bendrijos gamintojų iniciatyva ir galioja iki peržiūros pabaigos.
Peržiūra dėl priemonės pratęsimo pradedama, jeigu prašyme pateikiama pakankamų įrodymų, kad priemonei nustojus galioti bus labai tikėtina, jog dempingas ir žala tęsis arba pasikartos < … > “
9. Bet kuriuo metu, praėjus bent vieneriems metams nuo galutinio muito įvedimo pagal bazinio reglamento 11 straipsnio 3 dalį iš esmės tam, kad nustatytų, ar vis dar būtina ir pakankama toliau taikyti muitą, ar atitinkamos aplinkybės gerokai pasikeitė, Komisija taip pat gali atlikti tarpinę peržiūrą.
10. Pagal 11 straipsnio 5 dalį: „Atitinkamos šio reglamento nuostatos dėl tyrimo tvarkos ir atlikimo, išskyrus trukmę ribojančias nuostatas, taikomos bet kuriai pagal šio straipsnio 2, 3 ir 4 dalyse atliekamai peržiūrai < … > “.
Nagrinėjama antidempingo procedūra
11. Ši byla susijusi su produktų, vadinamų dideliais aliuminio elektrolitiniais kondensatoriais („DAEK“), importu nors atrodo pripažįstama, kad terminas „didelis“ šiuo atveju netinkamas. Kondensatoriai yra elektroninės sudedamosios dalys, kurios gali kaupti ir vėliau išleisti elektros energiją, naudojamą elektros grandinėse faktiškai visų rūšių elektros įrenginiuose, kompiuteriuose, telekomunikacijose, instrumentuose, pramonės ir karo įrenginiuose, variklinėse transporto priemonėse ir kitose vartojimo prekėse. Nagrinėjami DAEK būtent naudojami energijos tiekimo grandinėse ilgalaikio naudojimo elektros prietaisuose, kaip antai televizoriai, vaizdo grotuvai ir asmeniniai kompiuteriai.
12. Tam tikriems iš Japonijos importuojamiems DAEK buvo nustatytas galutinis antidempingo muitas, įsigalioję nuo 1992 m. gruodžio 4 dienos(5) . Šis muitas pagal bazinio reglamento 11 straipsnio 2 dalį turėjo baigti galioti 1997 m. gruodžio 4 dieną. 1994 m. birželio 19 d. taip pat buvo nustatytas galutinis muitas tam tikroms iš Korėjos ir Taivano importuojamoms tos pačios grupės prekėms(6) . Vėliau, 1997 m. lapkričio 27 d. Komisija pranešė apie iš Jungtinių Valstijų ir Tailando importuojamų DAEK tyrimo pradžią(7) .
13. 1997 m. gruodžio 3 d., paskutinę dieną, kai muitas už iš Japonijos importuojamas prekes turėjo būti mokamas pagal Reglamentą (EB) Nr. 3482/92, Komisija pranešė tiek apie peržiūros dėl muito pratęsimo pradžią pagal Bendrijos gamintojų prašymą, tiek apie tarpinės peržiūros savo iniciatyva pradžią(8) . Todėl pagal bazinio reglamento 11 straipsnio 2 dalį muitas liko galioti iki peržiūros dėl priemonės pratęsimo pabaigos. Apie tarpinę priemonių peržiūrą dėl importuojamų prekių iš Korėjos ir Taivano buvo paskelbta 1998 m. balandžio 7 dieną.(9)
14. Atlikusi tyrimą dėl importuojamų DAEK iš Jungtinių Valstijų ir Tailando, Komisija nusprendė, kad dempinguojamos importuojamos prekės padarė materialinę žalą Bendrijos pramonei ir kad tenkinant Bendrijos interesus reikėjo nustatyti antidempingo muitus. Todėl tam tikroms importuojamoms prekėms ji įvedė laikiną muitą šešiems mėnesiams, skaičiuojamiems nuo 1998 m. rugpjūčio 28 dienos(10) . Bazinio reglamento 7 straipsnio 3 dalies pagrindu šis muitas nebuvo renkamas, bet buvo užtikrintas garantija.
15. Komisija Tarybai pasiūlė įvesti galutines antidempingo priemones šiam importui. Taryba nepriėmė šio pasiūlymo per penkiolikos mėnesių terminą, numatytą bazinio reglamento 6 straipsnio 9 dalyje. Todėl importuojamoms prekėms iš Jungtinių Valstijų ir Tailando jokios galutinės priemonės nebuvo įvestos, o laikina priemonė nustojo galiojusi 1999 m. vasario 28 dieną. Laikinas antidempingo muitas už šį importą niekada nebuvo galutinai išieškotas.
16. Komisija, peržiūrėjusi priemones, taikomas importuojamoms prekėms iš Japonijos, Korėjos ir Taivano, panašiai nusprendė, kad Bendrijos pramonei buvo daroma nuolatinė ir reali žala ir kad tenkinant Bendrijos interesus reikia atnaujinti antidempingo priemonių taikymą šio importo atžvilgiu. Tačiau kadangi joks muitas nebuvo nustatytas importuojamoms prekėms iš Jungtinių Valstijų ir Tailando, Komisija Tarybai pasiūlė nutraukti priemonių taikymą importui iš Japonijos, Korėjos ir Taivano. Taryba pritarė šiam pasiūlymui Reglamentu (EB) Nr. 173/2000 (toliau – ginčijamas reglamentas)(11) .
17. Pagal 3 straipsnio antrą dalį ginčijamas reglamentas turėjo būti taikomas atgaline data nuo 1999 m. vasario 28 d., t. y. nuo tos dienos, kai nustojo galioti laikinieji muitai importuojamoms prekėms iš Jungtinių Valstijų ir Tailando.
18. Muitų panaikinimo ir galiojimo atgaline data priežastys paaiškintos 132–139 konstatuojamosiose dalyse. Būtent 133–135 konstatuojamosios dalys skamba taip:
„133)	Naujas tyrimas dėl Jungtinių Amerikos Valstijų ir Tailando ir dvi peržiūros didžiąja dalimi buvo atliekamos vienu metu. Kaip nurodyta pirmiau, peržiūros iš esmės baigėsi tokiomis pačiomis išvadomis kaip ir naujoji procedūra to paties produkto iš Jungtinių Amerikos Valstijų ir Tailando atžvilgiu. Šios išvados iš principo pateisina galutinių priemonių importui iš Japonijos, Korėjos Respublikos ir Taivano pakeitimą.
Vis dėlto bazinio reglamento 9 straipsnio 5 dalis teigia, kad antidempingo mokesčiai įvedami nediskriminaciniu pagrindu produktui, importuojamam dempingo kaina iš visų šaltinių ir darančiam žalą.
134) Iš to darytina išvada, kad, nesant priemonių prieš Jungtines Amerikos Valstijas ir Tailandą, po tyrimo bet kokių priemonių dėl importo iš Japonijos, Korėjos Respublikos ir Taivano įvedimas būtų diskriminuojantis šių trijų valstybių atžvilgiu.
135) Atsižvelgiant į tai, kas pasakyta, ir tam, kad būtų užtikrintas sąžiningas traktavimas ir būtų laikomasi nediskriminavimo principo, nustatyto bazinio reglamento 9 straipsnio 5 dalyje, yra būtina panaikinti procedūras, susijusias su DAEK importu iš Japonijos, Korėjos Respublikos ir Taivano, neįvedant antidempingo priemonių.“ (Neoficialus vertimas)
19. Vienas Japonijos eksportuotojas įrodinėjo, kad siekiant išvengti diskriminacijos, muitai iš Japonijos importuojamiems produktams turi būti panaikinti atgaline data nuo 1997 m. gruodžio 3 d., kai peržiūra buvo pradėta; kol ši peržiūra nebuvo baigta, iš Japonijos importuojamiems produktams vis dar buvo taikomas antidempingo muitas, nors jokie muitai nebuvo renkami už importuojamus produktus iš Jungtinių Valstijų ir Tailando.
20. Taryba vis dėlto nusprendė, kad galiojimas atgaline data turi prasidėti nuo 1998 m. vasario 28 d. dėl 137 ir 138 konstatuojamosiose dalyse nurodytų priežasčių:
„137)	< ... > nuo 1997 m. gruodžio mėn. iki 1999 m. vasario 28 d. importas iš Jungtinių Amerikos Valstijų ir Tailando buvo tiriamas taip pat, kaip ir importas iš Japonijos. Priemonių prieš Japoniją buvimas ir tų pačių priemonių prieš Jungtines Amerikos Valstijas ir Tailandą nebuvimas minėtu laikotarpiu priklausė tik nuo to, kad procedūra Jungtinių Amerikos Valstijų ir Tailando atžvilgiu buvo skirtingoje stadijoje, t. y. pirminis tyrimas buvo minėtų šalių atžvilgiu, o Japonijos atžvilgiu galiojančios priemonės buvo įvestos Reglamentu (EEB) Nr. 3482/92. Tokiomis aplinkybėmis nebuvo diskriminacijos, nes kiekvienos iš procedūrų situacija buvo skirtinga.
138) Nepaisant to, pripažintina, kad nuo 1999 m. vasario 28 d., atsižvelgiant į tai kas išdėstyta konstatuojamosios dalies 132–135 punktuose, importas iš Japonijos turi būti vykdomas tomis pačiomis sąlygomis kaip ir iš Jungtinių Amerikos Valstijų ir Tailando. Tas pats galioja ir Korėjos Respublikai bei Taivanui. Tyrimas dėl Jungtinių Amerikos Valstijų ir Tailando 1999 m. vasario 28 d. turėjo baigtis arba priemonių nustatymu, arba procedūros panaikinimu. Šiame tyrime padarius tas pačias išvadas kaip ir tyrime dėl Jungtinių Amerikos Valstijų ir Tailando, taip pat turi baigtis ir ši procedūra.“ (Neoficialus vertimas)
Procesas pirmojoje instancijoje
21. Europe Chemi-Con (Deutschland) GmbH
(toliau – Nippon Chemi-Con ) yra Japonijos DAEK gamintojai, Nippon Chemi-Con Corporation
priklausanti dukterinė bendrovė, kuri jos sąskaita veikia kaip vienintelė platintoja ir importuotoja Europos Bendrijoje. Nippon Chemi-Con
buvo viena iš eksportuotojų, paminėtų Reglamente (EEB) Nr. 3482/92, ir, atrodo sutariama, kad būtent ji iki ginčijamo reglamento priėmimo įrodinėjo, jog iš Japonijos importuojamiems produktams muitai turi būti panaikinti atgaline data nuo 1997 m. gruodžio 3 dienos.
22. 2000 m. balandžio 14 d. Europe Chemi-Con
Pirmosios Instancijos Teismui pateikė ieškinį dėl „ginčijamo reglamento 3 straipsnio antrosios pastraipos tiek, kiek šio reglamento galiojimas atgaline data nebuvo nustatytas nuo 1997 m. gruodžio 4 d.(12) panaikinimo“. Ji nurodė du ieškinio pagrindus, atitinkamai grindžiamus „akivaizdžia faktinių aplinkybių vertinimo klaida“ ir „nepakankama motyvacija“.
23. 2002 m. rugsėjo 12 d. sprendimu šis ieškinys buvo atmestas(13) .
24. Pirmosios Instancijos Teismas nagrinėjo pirmąjį ieškinio pagrindą skundžiamo sprendimo 48–60 punktuose. Pirmiausia 48 punkte jis nurodė:
„ < ... > ieškovė iš esmės tvirtina esant teisės klaidą dėl vienodo požiūrio principo taikymo ginčijamame reglamente, o ne akivaizdžią klaidą Tarybai vertinant aplinkybes, nes ji klaidingai manė, jog diskriminacija atsirado tik nuo 1999 m. vasario 28 d., o ne nuo 1997 m. gruodžio 4 d. Ieškovės požiūriu, Taryba pirmenybę turėjo teikti vienodo požiūrio principui, kuris yra vienas iš pagrindinių Bendrijos teisės principų ir įtvirtintas bazinio reglamento 9 straipsnio 5 dalyje, o ne bazinio reglamento 11 straipsnio 2 dalies, kuri sąlygojo diskriminacijos atsiradimą, taikymui.“
25. 52 punkte jis nurodė, jog „tam, kad būtų nustatytas institucijos vykdomos diskriminacijos faktas, reikia, kad institucija tapačias situacijas traktuotų skirtingai, vienų ekonominių subjektų padėtį apsunkindama kitų subjektų atžvilgiu, o šis skirtingas traktavimas nebūtų pateisinamas esminiais objektyviais skirtumais“(14) .
26. Šiuo klausimu Pirmosios instancijos teismas 53–56 punktuose pažymėjo, kad importo iš Japonijos peržiūra ir importo iš Jungtinių Amerikos Valstijų bei Tailando pirminis tyrimas buvo atliekami pagal skirtingas bazinio reglamento nuostatas, kurios sąlygojo skirtingus antidempingo muitų surinkimo rezultatus. Pirmoji buvo atliekama pagal 11 straipsnio 2 dalį, pagal kurią antidempingo muitas lieka galioti iki peržiūros rezultatų gavimo, o antrasis buvo pirminis tyrimas, todėl jei procedūra buvo nutraukta nenustačius galutinio muito, laikinieji muitai galutinai nėra renkami(15) .
27. Todėl Pirmosios Instancijos Teismas savo sprendimo 57 punkte nurodė, kad net jei tyrimų apimtis ir rezultatai buvo panašūs, egzistuojantis skirtumas surenkant antidempingo muitus už importuojamas prekes iš Japonijos ir importuojamas prekes iš Jungtinių Amerikos Valstijų bei Tailando yra pagrįstas bazinio reglamento nuostatomis, todėl negali būti laikomas vienodo požiūrio principo pažeidimu. Pagrįsdamas šį teiginį Pirmosios Instancijos Teismas nurodė Sermes sprendimą(16) .
28. Be to, Taryba neprivalėjo netaikyti bazinio reglamento 11 straipsnio 2 dalies pagal to paties reglamento 9 straipsnio 5 dalį, kuri susijusi tik su antidempingo muito „įvedimu“. Nagrinėjamu atveju nuo 1997 m. gruodžio 4 d. iki 1999 m. vasario 28 d. antidempingo muitai buvo renkami remiantis 11 straipsnio 2 dalimi, „kuri yra specialioji norma“, neatsižvelgiant į pirminės tyrimo procedūros dėl importo iš Jungtinių Amerikos Valstijų ir Tailando inicijavimą (skundžiamo sprendimo 58 punktas).
29. 65–69 punktuose Pirmosios Instancijos Teismas atmetė ieškovo antrą ieškinio pagrindą dėl nepakankamos motyvacijos.
Apeliacinis skundas
30. 2002 m. lapkričio 22 d. Europe Chemi-Con
pateikė apeliacinį skundą nurodydama tris jo pagrindus, susijusius su pirmojo ieškinio pagrindo atmetimu, kurie gali būti apibendrinti taip:
i) skundžiamo sprendimo 48 punkte Pirmosios Instancijos Teismas klaidingai perkvalifikavo ieškinio pagrindą, iš pradžių pagrįstą „akivaizdžia faktinių aplinkybių vertinimo klaida“, į tvirtinimą apie neteisingą vienodo požiūrio principo taikymą, o ne į tvirtinimą apie neteisingą nediskriminavimo principo taikymą;
ii) 58 punkte Pirmosios Instancijos Teismas klaidingai nusprendė, kad bazinio reglamento 9 straipsnio 5 dalis susijusi tik su pirminiu antidempingo muitų įvedimu, o ne su vėlesniu jų taikymu, ir kad tai nėra privaloma norma, kuri taikoma Tarybos nuožiūra; 9 straipsnio 5 dalis nėra tik Bendrijos teisės vienodo požiūrio principo išraiška, bet specialioji norma, kuri turi būti aiškinama atsižvelgiant į Antidempingo kodeksą, vadinasi, ir į GATT didžiausio palankumo režimo normą; toks aiškinimas turi būti pilnai taikomas visose situacijose, kai yra renkamas antidempingo muitas, neatsižvelgiant į konkretų procedūros ieškinio pagrindą ar stadiją; galiausiai bazinio reglamento 11 straipsnio 2 dalis nėra lex specialis, kuri nepatektų į 9 straipsnio 5 dalies taikymo sritį;
iii) net jei ši byla turėtų būti nagrinėjama atsižvelgiant į vienodo požiūrio, o ne į nediskriminavimo principą, Pirmosios Instancijos Teismas klydo savo sprendimo 57 punkte nuspręsdamas, kad šis principas nebuvo pažeistas, nes dvi vertinamų muitų rūšys buvo nustatytos remiantis skirtingu ieškinio pagrindu; šiuo atžvilgiu Pirmosios instancijos teismo argumentavimas yra dviprasmiškas; bet kuriuo atveju nagrinėjamos situacijos buvo panašios, o ieškinio pagrindo skirtumai jokiu būdu nėra panašūs į skirtumus, nagrinėtus Sermes
byloje.
31. Todėl apeliantė reikalauja, kad skundžiamas sprendimas būtų panaikintas, o pirmojoje instancijoje pateiktas ieškinys patenkintas, arba byla būtų grąžinta Pirmosios Instancijos Teismui priimti galutinį sprendimą. Abiem atvejais ji prašo priteisti iš Tarybos atlyginti ir pirmojoje instancijoje, ir nagrinėjant apeliacinį skundą patirtas bylinėjimosi išlaidas.
32. Taryba ir Komisija, kuri įstojo į bylą Tarybos pusėje pirmojoje instancijoje, pateikė atsiliepimus į apeliacinį skundą, kuriuose Teisingumo Teismo prašo atmesti apeliacinį skundą ir įpareigoti apeliantę atlyginti bylinėjimosi išlaidas.
33. Posėdžio nebuvo reikalaujama ir jis neįvyko.
Apeliacinio skundo vertinimas
34. Kaip pastebėjo ir Taryba, ir Komisija, apeliacinio Europe Chemi-Con
skundo trys pagrindai iš esmės yra susiję ir sutampantys bei iškelia vienintelį, nors turintį du aspektus, pagrindinį klausimą dėl esmės. Atsižvelgdamas į šį sutapimą, argumentus aš svarstysiu šiek tiek skirtinga tvarka, nei jie buvo pateikti apeliaciniame skunde.
35. Prieš pradėdamas nagrinėti pagrindinį klausimą dėl esmės trumpai panagrinėsiu tris kitus aspektus.
Vienodo požiūrio ar nediskriminavimo principas?
36. Pirmiausia dėl pirmojo apeliacinio skundo pagrindo; „vienodas požiūris“ ir „nediskriminavimas“ paprasčiausiai yra du vieno Bendrijos teisės principo, gausioje Teisingumo Teismo praktikoje šiuo klausimu išreikšto kaip draudimas skirtingai traktuoti vienodas situacijas arba vienodai traktuoti skirtingas situacijas, tai darant be objektyvaus pagrindo, apibūdinimai.
37. Atrodo, kad Europe Chemi‑Con
iš tikrųjų tvirtina, jog Pirmosios Instancijos Teismas pirmą ieškinio pagrindą turėjo aiškinti ne kaip susijusį su bendruoju Bendrijos teisės principu, kad ir koks būtų jo pavadinimas, o su specialiu diskriminacijos draudimu antidempingo procedūrose, įtvirtintu bazinio reglamento 9 straipsnio 5 dalyje, kuriam gali būti taikomi specialūs aiškinimo ir taikymo reikalavimai.
38. Tačiau aišku, kad Pirmosios Instancijos Teismas savo vertinime atsižvelgė ir į 9 straipsnio 5 dalį, ir į vienodo požiūrio ar nediskriminavimo principą. Todėl Europe Chemi‑Con
skundas dėl jo pirmojo ieškinio pagrindo kvalifikavimo yra nepagrįstas. Klausimas, į kurį turi būti atsakyta, yra toks: ar, kaip tvirtina Europe Chemi‑Con
savo likusiuose reikalavimuose, Pirmosios Instancijos Teismas klaidingai nusprendė, kad nebuvo pažeista nė viena iš šių normų. Todėl pirmasis apeliacinio skundo pagrindas turi būti atmestas.
Privalomas bazinio reglamento 9 straipsnio 5 dalies pobūdis
39. Toliau Europe Chemi-Con
savo apeliacinio skundo antrojo pagrindo trečioje dalyje tvirtina, kad bazinio reglamento 9 straipsnio 5 dalis yra privaloma norma, ir Taryba, priešingai nei patvirtino Pirmosios Instancijos Teismas, neturi diskrecijos ją taikyti.
40. Tačiau skundžiamo sprendimo 58 punkte apie tai, kad 9 straipsnio 5 dalis yra diskrecinė norma, nieko nesakoma. Priešingai, Pirmosios Instancijos Teismas tvirtina, kad ji netaikoma, kai vienai situacijai 11 straipsnio 2 dalis taikoma, o kitai ne. Dar kartą kyla klausimas, ar šis aiškinimas yra teisingas.
Motyvacijos dviprasmiškumas
41. Trečia, pirmoje savo apeliacinio skundo trečiojo pagrindo dalyje Europe Chemi-Con
teigia, kad iš kartu skaitomų 52–57 skundžiamo sprendimo punktų nėra aišku, ar, Pirmosios Instancijos Teismo manymu: a) šios dvi nagrinėjamos situacijos nebuvo panašios, todėl vienodo požiūrio principas negalėjo būti taikomas, ar b) kad jos buvo panašios, tačiau skirtinga traktuotė buvo pateisinama esminių objektyvių skirtumų.
42. Kaip pripažįsta pati apeliantė, bet kuris aiškinimas veda prie tos pačios išvados, kad, kaip Pirmosios Instancijos Teismas ir nusprendė, vienodo požiūrio principo pažeidimo nebuvo. Dėl to motyvacija negali būti laikoma neadekvačia.
Pagrindinis klausimas dėl esmės
43. Iš esmės Europe Chemi-Con
ginčija skundžiamą sprendimą dėl to, kad nuspręsdamas, jog šiuo atveju Taryba teisingai pasielgė nuo 1999 m. vasario 28 d. panaikindama antidempingo mokesčius DAEK iš Japonijos, ir kad ji neprivalėjo to padaryti nuo 1997 m. gruodžio 4 d., Pirmosios Instancijos Teismas padarė teisės klaidą.
44. Pirma, apeliantė teigia, kad, toks sprendimas nėra suderinamas su tinkamu bazinio reglamento 9 straipsnio 5 dalies aiškinimu ir taikymu; antra, jis nesuderinamas su bendruoju vienodo požiūrio (arba nediskriminavimo) Bendrijos teisės principu.
45. 9 straipsnio 5 dalis neabejotinai įtvirtina vienodo požiūrio principą ir nenumato nieko, kas galėtų jį apriboti arba nuo jo nukrypti. Tačiau vienas iš pagrindinių Europe Chemi‑Con
teiginių yra tas, kad 9 straipsnio 5 dalis numato daugiau, nei šis bendrasis principas. Tas straipsnis šioje byloje gali turėti savarankiškos reikšmės, jei paaiškėtų, kad nebuvo pažeistas bendrasis principas, tačiau šioje nuostatoje yra kitų specialių reikalavimų, kurių nebuvo laikytasi.
46. Todėl šį klausimą aš nagrinėsiu atsižvelgdamas į vienodo požiūrio principą, prireikus pateikdamas galimus papildomus paaiškinimus dėl šio principo išraiškos bazinio reglamento 9 straipsnio 5 dalyje.
47. 12–20 punktuose išdėstytos faktinės aplinkybės nėra ginčijamos.
48. Skundžiamo sprendimo 54 ir 56 punktuose Pirmosios Instancijos Teismas pažymėjo, kad pirminis tyrimas (Jungtinės Valstijos ir Tailandas) buvo atliekamas pagal bazinio reglamento 5 straipsnį, todėl jei procedūra yra užbaigiama šioje stadijoje, jokie muitai – nei laikini, nei galutiniai – nėra renkami, o peržiūrai dėl priemonės pratęsimo (būtent Japonija) buvo taikoma 11 straipsnio 2 dalis, pagal kurią muitai privalo galioti iki peržiūros pabaigos.
49. 57 punkte, kurį Europe Chemi-Con
ginčija savo apeliacinio skundo trečiojo pagrindo 2 dalyje, Pirmosios Instancijos Teismas nusprendė, kad „net jei tyrimai buvo atliekami tuo pačiu metu dėl tokių pačių produktų importo iš skirtingų šalių tuo pačiu tyrimo laikotarpiu, ir jei buvo padarytos tokios pačios išvados dėl dempingo, žalos ir Bendrijos intereso, traktavimo skirtumas < ... > yra pagrįstas bazinio reglamento nuostatomis, todėl negali būti laikomas vienodo požiūrio principo pažeidimu“. Pagrįsdamas šią išvadą jis nurodė Sermes (17) sprendimo 45–48 punktus.
50. Sermes
byloje antidempingo muitai buvo įvesti tam tikroms prekėms, importuotoms būtent iš tuometinės Vokietijos Demokratinės Respublikos. Pagal prie EEB sutarties pridėtą Protokolą dėl Vokietijos vidaus prekybos ir susijusių problemų Vokietijos Federacinė Respublika buvo atleista nuo Bendrijos teisės normų taikymo Vokietijos vidaus prekybos atžvilgiu; nors Vokietijos Demokratinė Respublika nebuvo Bendrijos narė, ji Vokietijos Federacinės Respublikos atžvilgiu nebuvo laikoma ne valstybe nare. Todėl iš pirmosios į pastarąją importuojamiems produktams muitas nebuvo taikomas. Sermes, tų pačių prekių importuotojas į Prancūziją, kurioje jos buvo apmokestintos muitu, iškėlė klausimą dėl vienodo požiūrio principo pažeidimo. Tačiau Teisingumo Teismas nusprendė, kad „ Sermes
nurodytas traktavimo skirtumas yra pagrįstas šio Protokolo, kuris yra neatsiejama Sutarties dalis, nuostatomis, todėl negali būti laikomas diskriminaciniu“.
51. Europe Chemi-Con
atkreipia dėmesį į daugelį šioje byloje nagrinėjamų dviejų tyrimų panašių bruožų, pripažintų ir ginčijamame reglamente, ir skundžiamame sprendime, ir teigia, kad Sermes
bylos, vienintelės, kurioje teisinio pagrindo skirtumai buvo traktuoti kaip pakankamai esminis objektyvus pateisinimas netaikyti vienodo požiūrio reikalavimo, argumentai yra pagrįsti faktine aplinkybe, jog atitinkamas protokolas buvo pirminė Bendrijos teisė, turinti viršenybę bazinio reglamento atžvilgiu; to negalima taikyti šiai situacijai, kur normos yra hierarchiškai lygios.
52. Tačiau Taryba ir Komisija mano, kad Sermes
byloje lemiamas elementas buvo skirtingas teisinis pagrindas ir kad ryšys tarp skirtingų teisinių pagrindų teisės normų hierarchijoje nebuvo svarbus. Šioje byloje esminį dviejų tyrimų skirtumą sudaro skirtingas teisinis pagrindas, skirtinga procedūros stadija ir faktinė aplinkybė, kad vienu atveju muitas jau buvo įvestas ir surinktas, o kitu – ne.
53. Aš negaliu sutikti su Tarybos ir Komisijos siūlomu Sermes
sprendimo aiškinimu, kuriam, atrodo, pritaria ir Pirmosios Instancijos Teismas.
54. Pirma, sprendime Sermes
Teisingumo Teismo priimta formuluotė aiškiai rodo, kad savo sprendimą jis grindė teisinio pagrindo, kuris buvo ne tik skirtingas, bet ir neatsiejama Sutarties dalis, egzistavimu.
55. Antra, Teisingumo Teismas šio sprendimo niekada necitavo kaip pagrindžiančios Teisingumo Teismo praktikos, kad tais atvejais, kai dviem situacijoms taikytinos skirtingos teisės normos, jos dėl to būtinai yra objektyviai skirtingos, ir vienodo požiūrio principas netaikomas; Teisingumo Teismas taip pat niekada neparėmė teiginio, kuris formą iškeltų turinio atžvilgiu.
56. Žinoma, jei tokia bendrąja prasme šis teiginys būtų teisingas, Bendrijos įstatymų leidėjui jis leistų priimti skirtingas teisės normas, reglamentuojančias nepamatuotai išskirtas situacijas, o Teisingumo Teismas negalėtų jų įvertinti, remdamasis vienodo požiūrio principo pagrindu. To negali būti.
57. Priešingai, kai dvi situacijos traktuojamos skirtingai skirtingų Bendrijos teisės normų pagrindu, Teisingumo Teismas turi turėti galimybę patikrinti, ar situacijų skirtumai pateisina skirtingų teisės normų taikymą. Faktinė aplinkybė, kad yra taikomos skirtingos teisės normos, savaime yra traktavimo dalis, o ne objektyvi situacija, kuri gali reikalauti arba vienodo požiūrio, arba pateisinti skirtingą traktavimą.
58. Nagrinėjant Sermes
bylą dėl aiškių istorinių ir politinių priežasčių santykiai tarp Vokietijos Demokratinės Respublikos ir Vokietijos Federacinės Respublikos buvo objektyviai skirtingi nuo santykių tarp Vokietijos Demokratinės Respublikos ir kitų Bendrijos valstybių narių.
59. Be to, priešingai nei teigia Taryba ir Komisija, nepakanka paprasčiausiai nurodyti, kad du tyrimai buvo skirtingose procedūros stadijose. Skirtingos antidempingo procedūros stadijos vis dėlto gali turėti pakankamai svarbių bendrų bruožų, kad sprendžiant, ar nustatyti muitus, ar ne, būtų taikomas vienodo požiūrio principas.
60. Skundžiamame sprendime Pirmosios Instancijos Teismas nevertino, ar pagal bazinio reglamento 5 straipsnį atliekamas pradinis tyrimas ir peržiūra dėl priemonės pratęsimo, atliekama pagal to paties reglamento 11 straipsnio 2 dalį, buvo objektyviai skirtingi, o sprendimą, kad negalėjo būti vienodo požiūrio principo pažeidimo, paprasčiausiai grindė teisinio pagrindo skirtingumu.
61. Aš manau, kad šitaip Pirmosios instancijos teismas padarė teisės klaidą. Dėl to Europe Chemi‑Con
trečiojo teisinio pagrindo antra dalis yra priimtina, ir skundžiamas sprendimas turėtų būti panaikintas tiek, kiek jis atmetė pirmąjį ieškovės reikalavimą.
62. Atsižvelgiant į šią išvadą nėra būtina vertinti, ar, kaip nurodyta Europe Chemi-Con
antrojo apeliacinio skundo pagrindo pirmoje ir antroje dalyse, Pirmosios Instancijos Teismas taip pat neteisingai aiškino ar taikė bazinio reglamento 9 straipsnio 5 dalį. Tačiau galima pateikti šias trumpas pastabas.
63. Savo sprendimo 58 punkte Pirmosios Instancijos Teismas nurodė, kad „Taryba neturi pareigos netaikyti bazinio reglamento 11 straipsnio 2 dalies, remdamasi to paties reglamento 9 straipsnio 5 dalimi. Pastaroji nuostata susijusi tik su antidempingo muito įvedimu. Šioje byloje antidempingo muitas, kurį ieškovė turėjo mokėti nuo 1997 m. gruodžio 4 d. iki 1999 m. vasario 28 d., buvo įvestas Reglamentu Nr. 3482/92 bei renkamas remiantis bazinio reglamento 11 straipsnio 2 dalimi, kuri yra specialioji norma. Taip pat, neatsižvelgdama į pirminės tyrimo procedūros dėl importo iš Jungtinių Amerikos Valstijų ir Tailando pradžią, ieškovė privalėjo ir toliau mokėti antidempingo muitą pagal bazinio reglamento 11 straipsnio 2 dalį“.
64. Europe Chemi-Con
šiuo klausimu teigia, kad 9 straipsnio 5 dalis „yra susijusi tik su antidempingo muitų įvedimu“ ir kad 11 straipsnio 2 dalis „yra specialioji norma“, o tai reiškia, jog 9 straipsnio 5 dalyje įtvirtintas diskriminacijos draudimas jos atžvilgiu netaikytinas.
65. Šiuo klausimu šalys dalį savo argumentų skyrė skirtumui tarp muitų įvedimo ir rinkimo. Tačiau visi jų nuomonių skirtumai yra labiau numanomi nei realūs. Panašu, kad visi – apeli antė, Taryba ir Komisija sutaria: kad ir koks būtų teisingas Antidempingo kodekso(18) 9 straipsnio 2 dalies aiškinimas, bazinio reglamento 9 straipsnio 5 dalis taikoma ne tik pradiniam sprendimui įvesti muitus, bet ir jų tolesniam įvedimui (sąlygojančiam tolesnį jų rinkimą) pagal 11 straipsnio 2 dalį. Akivaizdu, kad tokį požiūrį rodo sprendimas užbaigti procedūrą dėl importo iš Japonijos, kuris, kaip nurodyta ginčijamo reglamento 135 ir 138 konstatuojamosiose dalyse, galiojo atgaline data nuo 1999 m. vasario 28 dienos. Bazinio reglamento struktūroje ar formuluotėse aš taip pat negaliu rasti nieko, kas sąlygotų kitokį aiškinimą, kuris bet kuriuo atveju atrodytų nesuderinamas su vienodo požiūrio principui įtvirtinti skirta norma.
66. Nėra visiškai aišku, kaip savo sprendimo 58 punkte Pirmosios Instancijos Teismas aiškino bazinį reglamentą, tačiau tiek, kiek ketino pasakyti, kad 9 straipsnio 5 dalis netaikytina tolesniam muitų įvedimui pagal 11 straipsnio 2 dalį, jis, mano manymu, padarė teisės klaidą.
Ieškinys dėl panaikinimo
67. Jeigu skundžiamas sprendimas būtų panaikintas, Teisingumo Teismas pagal savo Statuto 61 straipsnį galėtų pats priimti galutinį sprendimą dėl pirmojoje instancijoje pateikto ieškinio, jei toje bylos stadijoje tai galima daryti. Šioje byloje svarstymų buvo pakankamai.
68. Nėra ginčo, kad ginčijamą reglamentą reikėjo taikyti atgaline data. Vienintelis klausimas, kurį reikia išspręsti, yra momentas, nuo kurio šis taikymas atgaline data turėjo prasidėti.
69. Ginčijamu reglamentu buvo nuspręsta, kad tai turėtų būti 1999 m. vasario 28 d. iš esmės dėl to, kad nuo šio momento nebuvo įvesti antidempingo muitai iš Jungtinių Valstijų ir Tailando importuojamiems produktams, todėl jie negalėjo būti įvesti ir iš Japonijos importuojamiems produktams.
70. Mano manymu, tokie šioje byloje Tarybos ir Komisijos kartojami samprotavimai nėra įtikinami.
71. Faktiškai ši data neparodo muitų iš Jungtinių Valstijų ir Tailando importuojamiems produktams neįvedimo laikotarpio pradžios. Priešingai, kaip galutinė data, kada Taryba šiems produktams galėjo įvesti galutinius muitus, ji turėjo dvigubą reikšmę: nebuvo nustatyti tolesni galutiniai muitai ir nebebuvo renkami anksčiau nustatyti laikinieji muitai.
72. Todėl praktiškai importuojamų produktų iš šių valstybių situacija 1999 m. vasario 28 d. jokiu būdu nepasikeitė. Ir prieš šią datą, ir po jos nebuvo įvestas joks muitas. Nepasikeitė ir iš Japonijos importuojamų produktų situacija. Kol tęsėsi peržiūra, tiek prieš šią datą, tiek po jos muitai buvo ir toliau įvedami pagal bazinio reglamento 11 straipsnio 2 dalį ir atrodo, kad išvada, jog jie turi būti atnaujinti, buvo padaryta vėliau(19) .
73. Kadangi tinkamos ginčijamo reglamento įsigaliojimo datos nustatymas priklauso nuo vienodo požiūrio principo taikymo, data, kada faktiškai nė viena iš lyginamų situacijų nepasikeitė, nėra tinkama.
74. Tačiau 1997 m. gruodžio 4 d., kurią siūlo Europe Chemi‑Con, šio principo kontekste yra tinkama. Tuo momentu iš Japonijos importuojamų produktų situacija iš tiesų pasikeitė. Įvesti galutiniai muitai buvo renkami ne pirminių išvadų dėl dempingo, žalos ir Bendrijos intereso pagrindu, o normos, kuri besąlygiškai preziumuoja, kad šie faktoriai ir toliau egzistuoja iki peržiūros pabaigos, pagrindu.
75. Be to, panašia prielaida pagrįsti laikinieji muitai, tuo pačiu metu įvesti iš Jungtinių Valstijų ir Tailando importuojamiems produktams. Abiem atvejais nuo 1997 m. gruodžio 4 d. buvo pradėtas ir tęsėsi tyrimas. Abiejų tyrimų atveju Komisija dėl tokių pačių gaminių padarė tą pačią išvadą. Atrodo pagrįsta, kad dėl muitų įvedimo abi situacijos būtų traktuojamos taip pat, ir jei muitai šiuo laikotarpiu nebuvo renkami už iš Jungtinių Valstijų ir Tailando importuojamus produktus, jie neturėjo būti renkami ir už iš Japonijos importuojamus produktus.
76. Dėl to aš manau, kad reglamentas turėjo būti taikomas nuo 1997 m. gruodžio 4 dienos.
77. Tačiau taikymas atgaline data gali būti susijęs tik su apeliante. Skundžiamo sprendimo 30 punkte, kuris nebuvo ginčijamas, esančioje išvadoje dėl priimtinumo Pirmosios Instancijos Teismas pažymėjo, kad Europe Chemi‑Con
siekė ginčijamo reglamento 3 straipsnio antrosios pastraipos panaikinimo „tiek, kiek ši norma susijusi su ja“. O sprendime Nachi Europe (20) Teisingumo Teismas patvirtino, kad „kai antidempingo muitus nustatantis reglamentas įveda skirtingus muitus tam tikroms bendrovėms, bendrovė yra individualiai susijusi tik su tokiomis nuostatomis, kurios jai įveda konkrečius muitus ir nustato jų dydį, o ne su tomis nuostatomis, kurios įveda antidempingo muitus kitoms bendrovėms; ir tos bendrovės pareikštas ieškinys bus priimtinas tik tiek, kiek juo siekiama panaikinti tas reglamento nuostatas, kurios išimtinai susijusios su ja“.
78. Atitinkamai Teisingumo Teismo sprendimas šioje byloje gali būti susijęs su ginčijamu reglamentu tiek, kiek jis daro poveikį Europe Chemi‑Con
jos patronuojančios bendrovės Nippon Chemi‑Con
Japonijoje pagamintų DAEK importui.
Išvada
79. Todėl manau, kad Teisingumo Teismas turėtų:
1) panaikinti Pirmosios Instancijos Teismo sprendimą byloje T‑89/00 tiek, kiek juo buvo atmestas pirmasis ieškovės kaltinimas;
2) panaikinti 2000 m. sausio 24 d. Tarybos reglamento Nr. 173/2000 3 straipsnio antrąją pastraipą tiek, kiek ji susijusi su Europe Chemi‑Con
importuotais ir Nippon Chemi‑Con
Japonijoje pagamintais DAEK, ir tiek, kiek ji nenumato, kad reglamentas šiuo klausimu taikomas nuo 1997 m. gruodžio 4 dienos;
3) nurodyti Tarybai padengti bylinėjimosi išlaidas ir pirmojoje, ir apeliacinėje instancijose, išskyrus Komisiją, kuri turi pati padengti savo bylinėjimosi išlaidas.
(1) .
(2)
–	1995 m. gruodžio 22 d. Reglamentas (OL L 56, 1996, p. 1).
(3)
–	Anglų kalboje žinoma kaip „sunset review“ (saulėlydžio peržiūra).
(4)
–	Daugiašalių prekybos derybų Urugvajaus raundas (1986–1994), 1 Priedas, 1A Priedas, 1994 m. Susitarimas dėl Bendrojo susitarimo dėl muitų tarifų ir prekybos VI straipsnio įgyvendinimo (PPO‑GATT) (OL, L 336, 1994, p. 103); žr. bazinio reglamento 3–5 konstatuojamąsias dalis.
(5)
–	1992 m. lapkričio 30 d. Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 3482/92, įvedantis galutinį antidempingo muitą iš Japonijos importuojamiems tam tikriems dideliems aliuminio elektrolitiniams kondensatoriams ir galutinai surenkantis laikiną antidempingo muitą (OL L 353, p. 1).
(6)
–	1994 m. birželio 13 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1384/94,							įvedantis galutinį antidempingo muitą iš Korėjos Respublikos ir Taivano importuojamiems tam tikriems dideliems aliuminio elektrolitiniams kondensatoriams (OL L 152, p. 1).
(7)
–	OL C 363, 1997, p. 2.
(8)
–	OL C 365, 1997, p. 5.
(9)
–	OL C 107, 1998, p. 4.
(10)
–	1998 m. rugpjūčio 27 d. Komisijos reglamentas (EB) Nr. 1845/98, įvedantis laikiną antidempingo muitą iš Jungtinių Valstijų ir Tailando (OL L 240, p. 4).
(11)
–	2000 m. sausio 24 d. Reglamentas, panaikinantis antidempingo procedūras dėl iš Japonijos, Korėjos Respublikos ir Taivanio importuojamų tam tikrų didelių aliuminio elektrolitinių kondensatorių (OL L 22, p. 1).
(12)
–	Nežymus neatitikimas tarp šio teiginio ir ankstesnio Nippon Chemi-Con
teiginio, kad taikymas atgaline data turėtų prasidėti nuo gruodžio 3 d., gali paprasčiausiai būti nulemtas faktinės aplinkybės, jog buvo galvojama apie „gruodžio 3 d. vidurnaktį“. Bet kuriuo atveju yra aišku, kad šioje byloje reikalaujama taikymo atgaline tvarka nuo 1997 m. gruodžio 4 d., pirmosios dienos, kurią muitai buvo renkami bazinio reglamento 11 straipsnio 2 dalies pagrindu, o ne Reglamento Nr. 3482/92 pagrindu.
(13)
–	2002 m. rugsėjo 12 d. Sprendimas Europe Chemi-Con (Deutschland) prieš Tarybą
(T‑89/00, Rink. p. II‑3651).
(14)
–	Cituodamas 2001 m. rugsėjo 20 d. Sprendimo Banks
(C‑390/98, Rink., p. I‑6117) 35 punktą.
(15)
–	Kai galutiniai muitai nėra įvedami, atrodo, jog Bendrijos praktika yra tokia, kad laikini muitai nėra renkami, nors panašu, kad tokio teisinio reikalavimo nėra.
(16)
–	1990 m. liepos 11 d. Sprendimas Sermes
(C‑323/88, Rink. p. I‑3027, 45–48 punktai).
(17)
–	Nurodytas 16 išnašoje.
(18)
–	Taryba pateikė 1995 m. liepos 4 d. GATT Grupės pranešimą (ADP/137 EC – Antidempingo muitų įvedimas medvilnės verpalų importui iš Brazilijos), kuriame (būtent 557 ir 558 punktuose) teigiama, kad 9 straipsnio 2 dalis (faktiškai tapačiai suformuluota jo „pirmtakė“ 1979 m. Antidempingo kodekso 8 straipsnio 2 dalis) taikoma tik rinkimo stadijoje, bet ne sprendimams įvesti muitus.
(19)
–	Žr. 1999 m. gegužės 21 d. informacinį pranešimą, pridėtą kaip IX priedas prie pirmojoje instancijoje pateikto ieškinio.
(20)
–	2001 m. vasario 15 d. Sprendimas Nachi Europe
(C‑239/99, Rink. p. I‑1197, 22 punktas).