Laikina versija
GENERALINIO ADVOKATO
A. BIONDI IŠVADA,
pateikta 2026 m. kovo 26 d.(1)
Byla C-505/24 P
Condor Flugdienst GmbH
prieš
Ryanair DAC,
Europos Komisiją
„ Apeliacinis skundas – Valstybės pagalba – Vokietijos oro transporto rinka – Pagalba, kurią Vokietijos Federacinė Respublika suteikė oro transporto bendrovei dėl COVID-19 pandemijos – Laikinoji valstybės pagalbos priemonių sistema – Condor Flugdienst GmbH rekapitalizavimas – Europos Komisijos sprendimas nepareikšti prieštaravimų – Ieškinys dėl panaikinimo – SESV 107 straipsnio 3 dalies c punktas – Gairių dėl valstybės pagalbos sunkumų patiriančioms ne finansų įmonėms sanuoti ir restruktūrizuoti
67 punktas – Naštos pasidalijimas “
I.      Įvadas
1.        Sanavimo ir restruktūrizavimo pagalba yra viena iš labiausiai rinką iškraipančių valstybės pagalbos pagal Sąjungos teisę formų. Kaip pripažįstama Gairių dėl valstybės pagalbos sunkumų patiriančioms ne
finansų įmonėms sanuoti ir restruktūrizuoti(2) 6 punkte, neefektyvių įmonių pasitraukimas iš rinkos yra normali ir pageidautina veikiančios rinkos ekonomikos ypatybė, leidžianti augti efektyvesniems ir techniškai pažangesniems konkurentams. Įsikišus į šį procesą, dėl sanavimo ir restruktūrizavimo pagalbos kyla pavojus, kad bus atidėti būtini rinkos koregavimai, ir gali reikšmingai sulėtėti ekonomikos augimas atitinkamuose sektoriuose, nes daromas neigiamas poveikis visai ekonomikai ir žalingas poveikis vidaus rinkai. Dėl tokių galimų didelių konkurencijos iškraipymų sanavimo ir restruktūrizavimo pagalba yra pateisinama tik labai siaurai apibrėžtomis aplinkybėmis.
2.        Sanavimo ir restruktūrizavimo gairėse, kuriose išdėstytos sąlygos, kuriomis sanavimo ir restruktūrizavimo pagalba gali būti laikoma suderinama su vidaus rinka pagal
SESV 107 straipsnio 3 dalies c punktą, aiškiai atskiriama sanavimo pagalba, kuria teikiama laikina parama, ir restruktūrizavimo pagalba, kurios tikslas – atkurti įmonės ilgalaikį gyvybingumą(3), kad ji galėtų konkuruoti rinkoje savo jėgomis, be nuolatinės valstybės paramos(4).
3.        Kalbant apie restruktūrizavimo pagalbą, pažymėtina, kad Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 3.5.2 skirsnyje nustatyti konkretūs reikalavimai, siekiant, kad pagalbos suma ir intensyvumas būtų apriboti tuo, kas yra griežtai būtina restruktūrizavimui atlikti. Šiuo tikslu turi būti užtikrintas reikšmingas „nuosavas indėlis“ į restruktūrizavimo išlaidas(5) ir tinkamas „naštos pasidalijimas“.
4.        Naštos pasidalijimas yra palyginti naujas reikalavimas valstybės pagalbos srities teisėje. Šis principas pirmą kartą buvo įtvirtintas 2009 m. valstybės pagalbos gairėse, skirtose bankų sektoriui(6), o 2013 m. Bankų komunikate jam buvo suteiktas dar didesnis dėmesys(7). Vėliau jis buvo įtrauktas į 2014 m. peržiūrėtas Sanavimo ir restruktūrizavimo gaires, kurios buvo priimtos kaip platesnės valstybės pagalbos modernizavimo programos dalis. Pastarųjų gairių 3.5.2.2 skirsnyje visų pirma reikalaujama, kad akcininkai ir, jei taikytina, subordinuotieji kreditoriai visiškai padengtų esamus nuostolius prieš suteikiant viešąsias lėšas(8). Naštos pasidalijimu užtikrinama, kad pagalba nebūtų naudojama siekiant apsaugoti investuotojus nuo praeities verslo sprendimų pasekmių, nes tai galėtų sukelti neatsakingo elgesio riziką ir susilpninti rinkos drausmę(9). Iš tiesų neatsakingo elgesio rizikos pavojus, kylantis tada, kai įmonės gali numatyti, kad susidūrusios su sunkumais jos greičiausiai bus gelbėjamos, ir imasi pernelyg rizikingų ir netvarių verslo strategijų, yra pagrindinė
problema, kuria grindžiama Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių sistema(10).
5.        Sanavimo ir restruktūrizavimo gairėse įtvirtintas tinkamo naštos pasidalijimo reikalavimas reiškia ne tik tai, kad prieš taikant bet kokią valstybės intervenciją turi būti visiškai padengti
praeities nuostoliai. Kaip nurodyta gairių 67 punkte, taip pat reikalaujama, kad valstybės pagalba, dėl kurios pagerėja gavėjo nuosavo kapitalo padėtis, „[būtų] teikiama tokiomis sąlygomis, pagal kurias valstybei suteikiama pagrįsta gavėjo vertės padidėjimo ateityje dalis, atsižvelgiant į valstybės suteikto nuosavo kapitalo sumą, palyginti su bendrovės nuosavu kapitalu, likusiu po nuostolių apskaitos“. Ginčas, kuris yra šio apeliacinio skundo esmė, susijęs su to konkretaus reikalavimo taikymu.
II.    Ginčo aplinkybės, ginčijamas sprendimas, skundžiamas sprendimas ir šalių reikalavimai
6.        2019–2021 m. laikotarpiu apeliantė Condor Flugdienst GmbH (toliau –
Condor) pasinaudojo keliomis valstybės pagalbos priemonėmis, kurias galima suskirstyti į dvi grupes: pagalbos priemones, skirtas jos finansiniams sunkumams, kilusiems dėl buvusios patronuojančiosios bendrovės Thomas Cook Group plc (toliau –
Thomas Cook) nemokumo, išspręsti ir pagalbos priemones, skirtas žalai, kurią ji patyrė dėl kelionių apribojimų, susijusių su COVID-19 pandemija, taikymo nuo 2020 m. kovo 17 d. iki gruodžio 31 d. (toliau – 2020 m. COVID-19 pagalbos priemonė) ir nuo 2021 m. sausio 1 d. iki gegužės 31 d. (toliau – 2021 m. COVID-19 pagalbos priemonė), atlyginti(11).
7.        2020 m. balandžio 26 d. sprendimu Europos Komisija patvirtino 2020 m. COVID-19 pagalbos priemonę, t. y. dvi paskolas, kurių bendra vertė siekė 550 mln. EUR (toliau – 2020 m. COVID-19 paskolos), su valstybės garantija pagal SESV 107 straipsnio 2 dalies b punktą(12).
8.        2021 m. birželio 9 d. Sprendimu Ryanair / Komisija (Condor; COVID-19)(13) Bendrasis Teismas panaikino tą sprendimą, remdamasis tuo, kad nepateikta
motyvų.
9.        2021 m. liepos 26 d. Komisija pirmiausia vėl patvirtino 2020 m. COVID-19 pagalbos priemonę. Vis dėlto, siekdama laikytis minėto sprendimo, ji savo sprendime, pirma, iš Condor patirtos žalos apskaičiavimo išskyrė išlaidas, kurias bendrovė patyrė dėl nemokumo procedūros pratęsimo. Antra, remdamasi Vokietijos valdžios institucijų pateiktais ex post duomenimis, ji nustatė, kad Condor gavo 91,745 mln. EUR per didelę kompensaciją, įskaitant palūkanas(14).
10.      Antra, Komisija patvirtinto 2021 m. COVID-19 pagalbos priemonę, t. y. 60 mln. EUR skolos, susidariusios dėl paskolų, suteiktų pagal 2020 m. COVID-19 pagalbos priemonę, dalinį panaikinimą, kuri taip pat yra suderinama su vidaus rinka pagal SESV 107 straipsnio 2 dalies b punktą(15).
11.      Galiausiai Komisija, remdamasi SESV 107 straipsnio 3 dalies c punktu ir Sanavimo ir restruktūrizavimo gairėmis, patvirtino pagalbos priemonę, skirtą Condor restruktūrizavimui ir veiklos tęstinumui paremti, kurią sudaro dvi dalys (toliau – nagrinėjama priemonė). Pirmoji dalis apėmė 2020 m. COVID-19 paskolų sąlygų pakeitimą ir dėl šių paskolų susidariusios 90 mln. EUR skolos dalinį panaikinimą. Antrąją dalį sudarė 20,2 mln. EUR skolos, atitinkančios palūkanas, kurias Condor turėjo padengti priėmus iš dalies pakeistą sprendimą dėl 2020 m. COVID-19 pagalbos priemonės, panaikinimas(16) (toliau – ginčijamas sprendimas). Abi dalys buvo finansinio paketo, dėl kurio derėjosi Vokietijos Federacinė Respublika, naujasis bendrovės Condor privatus akcininkas Attestor Limited (toliau – Attestor) ir Vokietijos valstybinis plėtros bankas Kreditanstalt für Wiederaufbau (toliau –
KfW), siekdami paremti Condor restruktūrizavimą ir veiklos tęstinumą (toliau – pirkimo sutartis), dalis.
12.      Ryanair DAC (toliau – Ryanair) pareiškė ieškinį dėl ginčijamo sprendimo panaikinimo; ji, be kita ko, teigė, kad buvo pažeistos jos, kaip suinteresuotosios šalies, procesinės teisės, nes Komisija nepradėjo SESV 108 straipsnio 2 dalyje numatytos procedūros, nepaisydama didelių sunkumų vertinant pagalbos suderinamumą(17). Skundžiamame sprendime Bendrasis Teismas atmetė daugumą Ryanair pateiktų teisinių pagrindų, išskyrus du šeštojo pagrindo argumentus, kuriuose buvo teigiama, kad Komisija nenustatė pagalbos proporcingumo. Bendrasis Teismas nusprendė, kad Ryanair pagal nustatytus teisinius reikalavimus įrodė, jog Komisija turėjo turėti abejonių, pateisinančių procedūros pagal SESV 108 straipsnį inicijavimą, pirma, dėl to, ar nagrinėjama priemonė atitiko Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 67 punkte nustatytą tinkamo naštos pasidalijimo reikalavimą, ir, antra, ar konkurencijos iškraipymų ribojimo priemonių taikymo sritis atitiko reikalavimus, visų pirma nustatytus tų gairių 3.6.2.2 punkte.
13.      Taigi Bendrasis Teismas panaikino ginčijamą sprendimą, neišnagrinėjęs likusių dviejų pagrindų, susijusių su nediskriminavimo, laisvo paslaugų teikimo ir laisvo įsisteigimo principų bei pareigos motyvuoti pažeidimu(18).
14.      Po Bendrojo Teismo sprendimo 2024 m. liepos 18 d. Condor pateikė apeliacinį skundą Teisingumo Teismui. 2025 m. lapkričio 20 d. posėdyje buvo išklausyti Condor, Ryanair, Vokietijos Federacinės Respublikos ir Komisijos atstovai.
15.      Savo apeliaciniame skunde Condor prašo Teisingumo Teismo panaikinti skundžiamą sprendimą, atmesti Ryanair ieškinį visa apimtimi ir priteisti iš Ryanair bylinėjimosi išlaidas, susijusias su procesais pirmojoje ir apeliacinėje instancijose.
16.      Komisija ir Vokietijos Federacinė Respublika teigia, kad Teisingumo Teismas turėtų patenkinti apeliacinį skundą, panaikinti skundžiamą sprendimą ir įpareigoti Ryanair padengti bylinėjimosi išlaidas.
17.      Ryanair tvirtina, kad Teisingumo Teismas turėtų atmesti apeliacinį skundą ir įpareigoti Condor padengti visas Ryanair išlaidas, patirtas šioje byloje.
III. Apeliacinis skundas
18.      Grįsdama savo apeliacinį skundą Condor nurodo tris pagrindus. Apeliacinio skundo pirmuoju pagrindu ji ginčija tai, kaip Bendrasis Teismas išaiškino Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 67 punkto taikymo sritį. Apeliacinio skundo antruoju pagrindu ji teigia, kad ginčijamas sprendimas bet kuriuo atveju atitinka 67 punktą ir kad Bendrasis Teismas iš esmės neįvertino to sprendimo turinio. Apeliacinio skundo trečiuoju pagrindu Condor tvirtina, kad tariamas Komisijos tyrimo trūkumas neturėjo įtakos ginčijamo sprendimo rezultatui.
19.      Teisingumo Teismo prašymu šioje išvadoje bus nagrinėjamas tik apeliacinio skundo antrasis pagrindas.
A.      Apeliacinio skundo antrasis pagrindas
20.      Apeliacinio skundo antruoju pagrindu
Condor, palaikoma Komisijos ir Vokietijos Federacinės Respublikos, ginčija skundžiamo sprendimo 207, 232 ir 233 punktus.
21.      Šiuose punktuose Bendrasis Teismas nusprendė, kad Komisija neįvertino, ar nagrinėjama priemonė atitiko Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 67 punkte nustatytus reikalavimus. Bendrasis Teismas pažymėjo, kad ginčijamame sprendime nėra nieko, kas leistų manyti, jog Komisija išnagrinėjo klausimą, ar nagrinėjama priemonė buvo suteikta tokiomis sąlygomis, kurios Vokietijos Federacinei Respublikai užtikrintų pagrįstą Condor vertės padidėjimo ateityje dalį(19). To sprendimo 232 punkte Bendrasis Teismas atmetė Condor argumentą, kad būsimas skolos dalies, likusios iš 2020 m. COVID-19 paskolų, grąžinimas galėtų būti laikomas suteikiančiu valstybei „pagrįstą Condor vertės padidėjimo ateityje dalį“, kaip tai suprantama pagal Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 67 punktą. Pirma, Bendrojo Teismo nuomone, šis argumentas papildė ginčijamo sprendimo motyvus. Antra, Bendrasis Teismas nusprendė, jog priėmus Condor argumentą kiltų pavojus, kad Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 67 punktas taptų beprasmis. Jis paaiškino, jog iš esmės dalinis skolos nurašymas reiškia, kad nenurašyta skolos dalis bus grąžinta. Todėl Condor argumentas iš esmės reiškė, kad dalinis skolos nurašymas de facto neįtraukiamas į Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 67 punkto taikymo sritį.
22.      Condor teigimu, Bendrasis Teismas suklydo manydamas, kad Komisijai turėjo kilti abejonių, ar nagrinėjama priemonė atitinka Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 67 punkte nustatytą reikalavimą. Condor tvirtina, kad ginčijamame sprendime yra pakankamai elementų, leidžiančių manyti, jog šis reikalavimas yra įvykdytas, net jeigu jame nėra aiškios nuorodos į 67 punktą.
23.      Pirmiausia norėčiau pažymėti, kad, remiantis suformuota jurisprudencija, vykdydami SESV 263 straipsnyje numatytą teisėtumo kontrolę Sąjungos teismai bet kuriuo atveju negali pakeisti ginčijamo akto autoriaus motyvų savo motyvais(20). Padaręs išvadą, kad Komisija nepatikrino, ar nagrinėjama priemonė atitiko Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 67 punktą, Bendrasis Teismas neturėjo atlikti tokio vertinimo, nustatydamas, ar, remiantis ginčijamame sprendime pateikta informacija, ta priemonė buvo suteikta sąlygomis, kurios Vokietijos Federacinei Respublikai užtikrintų pagrįstą Condor vertės padidėjimo ateityje dalį.
24.      Kaip teigia Condor, tiesa, kad Teisingumo Teismas 2023 m. rugsėjo 28 d. Sprendime Ryanair /
Komisija(21) nurodė, jog Bendrasis Teismas yra kompetentingas priminti jam užginčyto sprendimo turinį ir daryti išvadas remdamasis jame pateikta informacija. Vis dėlto tai nesuteikia Bendrajam Teismui teisės ir neįpareigoja jo savo iniciatyva atlikti vertinimo, kurio Komisija neatliko, ypač kai toks vertinimas reiškia diskrecijos teisės įgyvendinimą. Remiantis jurisprudencija, nustatymas, kad nagrinėjimas buvo nepakankamas arba neišsamus, rodo, kad vertinant nagrinėjamą priemonę kyla didelių sunkumų, o tai savaime kelia abejonių dėl sprendimo, kuriuo nebuvo pareikštas prieštaravimas, pavyzdžiui, dėl ginčijamo sprendimo, teisėtumo(22).
25.      Nors Condor turi teisę užginčyti Bendrojo Teismo išvadą, kad ginčijamame sprendime nebuvo įvertinta, ar laikomasi Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 67 punkto, ji negali kritikuoti Bendrojo Teismo už tai, kad jis neįvertino, ar, atsižvelgiant į ginčijamame sprendime pateiktus elementus, nagrinėjama priemonė atitiko tą punktą.
26.      Išsiaiškinęs šį klausimą, pereisiu prie dviejų skirtingų Condor pateiktų teiginių nagrinėjimo. Tada išnagrinėsiu konkrečius Komisijos ir Vokietijos Federacinės Respublikos argumentus, kuriais grindžiamas apeliacinio skundo antrasis pagrindas.
1.      Dėl apeliacinio skundo antrojo pagrindo pirmos dalies
27.      Apeliacinio skundo antrojo pagrindo pirmoje dalyje Condor tvirtina, kad atmesdamas argumentą, jog būsimas skolos dalies, likusios iš 2020 m. COVID-19 paskolų, grąžinimas galėtų būti laikomas suteikiančiu valstybei „pagrįstą Condor vertės padidėjimo ateityje dalį“, kaip tai suprantama pagal Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 67 punktą, Bendrasis Teismas akivaizdžiai iškraipė tiek Condor, tiek Komisijos teiginius. Bendrasis Teismas klydo manydamas, kad Condor „bylos nagrinėjimo metu papildė“ ginčijamo sprendimo motyvus(23). Tiek Komisija, tiek Condor savo atitinkamuose teiginiuose iš tikrųjų tvirtino, kad to sprendimo 126 konstatuojamoji dalis aiškiai rodo, kad
Attestor pasiūlyme pateiktos geriausios valstybės paskolų grąžinimo sąlygos ir kad į Attestor siūlomą finansinį paketą taip pat įtrauktas būsimas potencialus pelnas, kurį Condor galėtų gauti(24).
28.      Minėtoje to sprendimo 126 konstatuojamojoje dalyje, trumpai apibūdindama nagrinėjamos priemonės skirtingas sudedamąsias dalis, Komisija nurodė, kad pirkimo sutarties sąlygos ir 2020 m. COVID-19 paskolų restruktūrizavimas sudarė paketą, kuriuo siekta maksimaliai padidinti naudą bendrovei Attestor, taip pat optimizuoti paskolos grąžinimą, ir kad šios sąlygos buvo tarpusavyje susijusios. Taigi, nors bendra už restruktūrizuotą paskolą mokėtinų palūkanų suma yra mažesnė už pradinės paskolos palūkanas, „ji buvo dalis suderėto priemonių rinkinio, kuriuo siekta kuo labiau padidinti fondo Attestor ir Vokietijos Vyriausybės grąžą, todėl ji gali būti laikoma tinkamu atlygiu už pagalbą“.
29.      Nematau galimybių šią konstatuojamąją dalį laikyti atsakymu į klausimą, ar nagrinėjamos priemonės dalis, kurią Bendrasis Teismas laikė patenkančia į Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 67 punkto taikymo sritį, t. y. dalinis skolos nurašymas, atitiko tame punkte nustatytą reikalavimą. 126 konstatuojamojoje dalyje pateiktas vertinimas susijęs su sąlygomis, kuriomis būtų atlyginta ta skolos dalis, kuri nebuvo nurašyta. Ji labiau susijusi su gairių 54 punkte nustatytu reikalavimu, pagal kurį pagalba sunkumų patiriančioms įmonėms turėtų būti tinkamai atlyginta. Šioje konstatuojamojoje dalyje
nėra nieko, kas rodytų, kad Komisija vertino, ar nagrinėjamoje priemonėje numatytas dalinis skolos nurašymas suteikė Vokietijos Federacinei Respublikai pagrįstą naudos gavėjo vertės padidėjimo ateityje dalį.
30.      Bendrasis Teismas neiškraipė Condor argumento, grindžiamo ginčijamo sprendimo 126 konstatuojamąja dalimi. Jis tiesiog atmetė šį argumentą, nustatęs, jog ginčijamame sprendime, taigi ir 126 konstatuojamojoje dalyje, nėra nurodyta, kad Komisija būtų įvertinusi, ar nagrinėjama priemonė, dėl kurios, kaip buvo manoma, pagerėtų Condor nuosavo kapitalo pozicija, suteikė valstybei pagrįstą Condor vertės padidėjimo ateityje dalį, kaip reikalaujama Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 67 punkte. Taigi, mano nuomone, apeliacinio skundo antrojo pagrindo pirma dalis turi būti atmesta kaip nepagrįsta.
2.      Dėl apeliacinio skundo antrojo pagrindo antros dalies
31.      Apeliacinio skundo antrojo pagrindo antroje dalyje
Condor teigia, jog Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą konstatuodamas, kad geriausių viešųjų paskolų grąžinimo sąlygų užtikrinimas pasinaudojant Attestor pasiūlytu paketu turi būti laikomas suteikiančiu valstybei pagrįstą vertės padidėjimo ateityje dalį, kaip tai suprantama pagal Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 67 punktą. Šis paketas apėmė dalinį skolų nurašymą, taip pat restruktūrizuotų paskolų dalių
pelno dalijimosi mechanizmą, pagal kurį, jei bendrovė pasiektų gerų rezultatų, būtų grąžinta didesnė paskolos sumos dalis. Bendrojo Teismo argumentas, jog „iš esmės dalinis skolų nurašymas reiškia, kad ta skolos dalis, kuri nebuvo nurašyta, bus grąžinta“(25), neatsakė į Condor ir Komisijos argumentus, grindžiamus ginčijamo sprendimo 126 konstatuojamąja dalimi.
32.      Kaip jau pažymėjau šios išvados 29 punkte, ginčijamo sprendimo 126 konstatuojamojoje dalyje visiškai nesprendžiamas klausimas dėl skolos nurašymo atitikties Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 67 punktui. Vien nustačius, kad su Attestor suderintas finansinis paketas sudarė tinkamą atlygį už
pagalbą, Bendrasis Teismas negalėjo laikytis nuomonės, kad Komisija tinkamai įvertino šį reikalavimą ir be tolesnio tyrimo
teisingai padarė išvadą, kad ji suteikė Vokietijos Federacinei Respublikai pagrįstą Condor vertės padidėjimo ateityje dalį mainais už nagrinėjamoje priemonėje numatytą dalinį skolos nurašymą.
33.      Kalbant apie minėtame pakete numatytą pelno dalies mokėjimo mechanizmą, neginčijama, kad šis mechanizmas yra sąlyga, susijusi su likusios paskolos restruktūrizavimo dalies grąžinimu, todėl jis nėra svarbus siekiant nustatyti, ar dalinis skolos nurašymas, kuriam pritarė Vokietijos Federacinė Respublika, atitiko Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 67 punktą. Priešinga išvada, kaip pažymėjo Bendrasis Teismas skundžiamo sprendimo 232 punkte, reikštų, kad skolos dalinis nurašymas de facto būtų išbrauktas iš tų gairių 67 punkto taikymo srities.
34.      Vadinasi, Bendrasis Teismas nepadarė teisės klaidos ir atsakė į Condor bei Komisijos argumentus, grindžiamus ginčijamo sprendimo 126 konstatuojamąja dalimi. Sutikimas su šiuo argumentu reikštų ginčijamo sprendimo motyvų arba Komisijos atlikto vertinimo dėl Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių reikalavimų laikymosi spragų panaikinimą. Abu šie veiksmai yra draudžiami nagrinėjant Komisijos sprendimų teisėtumą pagal SESV 263 straipsnį.
35.      Taigi manau, kad apeliacinio skundo antrojo pagrindo antra dalis turi būti atmesta.
3.      Komisijos ir Vokietijos Federacinės Respublikos argumentai, pateikti apeliacinio skundo antrajam pagrindui pagrįsti
36.      Grįsdama Condor apeliacinio skundo antrąjį pagrindą Komisija teigia, kad vertinimas, rodantis, jog pagalba atitinka Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 67 punktą, pateiktas ginčijamo sprendimo 135 ir 136 konstatuojamosiose dalyse, kuriose ji nustatė, kad dėl esamo akcininko teisių visiško praradimo(26) ir Condor kreditorių reikalavimų beveik visiško praradimo(27) nagrinėjama priemonė apėmė tinkamą naštos pasidalijimą(28). Komisijos teigimu, Bendrasis Teismas neatsižvelgė nei į tą vertinimą, nei į jos pagrindinius argumentus, pateiktus šiuo klausimu atsiliepime į ieškinį ir triplike, dėl to klaidingai aiškino ginčijamą sprendimą(29) ir net nepateikė motyvų.
37.      Komisija taip pat teigia, kad Bendrasis Teismas neteisingai aiškino Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 67 punktą. Pasak jos, šių gairių 66 ir 67 punktais siekiama sumažinti neatsakingo elgesio rizikos pavojų esamiems investuotojams, užkertant kelią tam, kad restruktūrizavimo pagalba apsaugotų juos nuo pasekmių, kylančių dėl jų sprendimo investuoti į paramos gavėją. „Esami investuotojai“ yra esami akcininkai ir, tam tikru mastu, subordinuotieji kreditoriai. Bendrovė Attestor, kurios prisijungimas prie bendrovės Condor tapo įmanomas patvirtinus nagrinėjamą priemonę, neturėtų būti laikoma akcininke Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 67 punkto tikslais.  67 punkte reikalaujamas naštos pasidalijimas yra proporcingas „bendrovės nuosavam kapitalui, likusiam po nuostolių apskaitos“. Todėl tais atvejais, kai, kaip ir šioje byloje, esami akcininkai visiškai netenka teisių, o kreditoriai – beveik visų savo reikalavimų, bet kokia valstybei tenkanti būsimo restruktūrizavimo pelno dalis yra pagrįsta, įskaitant ir 0 % dalį. Vokietijos Federacinė Respublika savo atsakyme pateikia panašų argumentą.
38.      Šiuos reikalavimus Condor patvirtino savo atsakyme ir teismo posėdyje.
39.      Komisija ir Vokietijos Federacinė Respublika taip pat teigia, kad Bendrasis Teismas neatsižvelgė į Komisijos diskreciją, susijusią su sudėtingais ekonominiais ir (arba) socialiniais vertinimais. Visų pirma Vokietijos Federacinė Respublika kritikuoja Bendrąjį Teismą už tai, kad jis išplėtė savo teisminės kontrolės ribas dėl sprendimų, kuriais atsisakoma pareikšti prieštaravimus pagal Tarybos reglamento (ES) 2015/1589(30) 4 straipsnį. Vokietijos Federacinė Respublika priduria, kad siekiant atsakyti į klausimą, ar Komisija turėjo turėti abejonių dėl ginčijamos pagalbos suderinamumo su Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 67 punktu, nėra svarbu, ar ginčijamame sprendime aiškiai daroma nuoroda į gairių 67 punktą ir kokiu mastu. Tai būtų svarbu daugiausia tik sprendžiant, ar ginčijamame sprendime pateikti tinkami motyvai. Bendrasis Teismas supainiojo šiuos aspektus ir taip padarė teisės klaidą. Savo ruožtu Komisija teigia, kad Bendrasis Teismas neatsižvelgė į jos turimą diskreciją aiškinant Sanavimo ir restruktūrizavimo gaires.
40.      Teisingumo Teismo posėdyje Ryanair
pateikė nepriimtinumu grindžiamą prieštaravimą, nes, jos teigimu, Komisijos argumentas dėl 135 ir 136 konstatuojamųjų dalių turėjo būti pateiktas kaip priešpriešinio apeliacinio skundo dalis, nes tai yra pagrindas, kurio Condor nepateikė savo apeliaciniame skunde.
41.      Reikia priminti, kad pagal Teisingumo Teismo procedūros reglamento 172 ir 174 straipsnius Bendrojo Teismo nagrinėtos bylos šalys, turinčios suinteresuotumą, kad apeliacinis skundas būtų patenkintas arba atmestas, gali pateikti atsiliepimą į apeliacinį skundą, reikalaudamos visiškai arba iš dalies patenkinti arba atmesti apeliacinį skundą. Šios šalys taip pat gali, remdamosi Teisingumo Teismo procedūros reglamento 176 straipsniu ir 178 straipsnio 1 bei 3 dalimis, pateikti priešpriešinį apeliacinį skundą; šis skundas turi būti pateiktas atskirai nuo atsiliepimo ir juo siekiama visiškai arba iš dalies panaikinti Bendrojo Teismo sprendimą, remiantis teisiniais pagrindais ir argumentais, kurie skiriasi nuo tų, kuriais remiamasi atsiliepime. Remiantis Teisingumo Teismo jurisprudencija, iš šių nuostatų matyti, kad Procedūros reglamento 172 straipsnyje nurodytu atsiliepimu negali būti siekiama panaikinti Bendrojo Teismo sprendimą remiantis pagrindais, kurie skiriasi nuo nurodytųjų apeliaciniame skunde ir yra nuo jų nepriklausomi, nes tokie pagrindai gali būti nurodyti tik priešpriešiniame apeliaciniame skunde(31).
42.      Nagrinėjamoje byloje Komisijos pateiktas teiginys, kad Bendrasis Teismas neatsižvelgė į ginčijamo sprendimo 135 konstatuojamojoje dalyje pateiktą vertinimą, nėra susijęs su jokiu pagrindu, kurį Condor nurodė savo apeliaciniame skunde. Nors formaliai jis pateiktas palaikant apeliacinio skundo antrąjį pagrindą, juo nurodomas visiškai naujas Bendrojo Teismo motyvų užginčijimo pagrindas. Komisijos teigimu, atitikties Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 67 punktui vertinimas išdėstytas minėto sprendimo 135 konstatuojamojoje dalyje;
joje Komisija nustatė, kad nebeliko nuosavo kapitalo, kuris būtų leidęs Vokietijos Federacinei Respublikai gauti pagrįstą Condor vertės padidėjimo ateityje dalį. Priešingai, Condor savo apeliaciniame skunde teigė, kad Komisija 67 punktą aptarė ginčijamo sprendimo 126 konstatuojamojoje dalyje ir kad su Attestor suderintu finansiniu paketu Vokietijos Federacinei Respublikai suteikta tokia vertės padidėjimo dalis.
43.      Komisijos argumentas taip pat grindžiamas Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 67 punkto aiškinimu, kuris skiriasi nuo Condor palaikomo aiškinimo ir jam prieštarauja. Nors Condor savo apeliacinio skundo pirmuoju pagrindu aiškiai atmetė prielaidą, kad neatsakingo elgesio rizikos pavojus yra Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 67 punkto pagrindas, ir teigia, kad Bendrasis Teismas neteisėtai perkėlė šį pagrindą, kuriuo iš tikrųjų grindžiami 65 ir 66 punktai, į 67 punktą, Komisija tvirtina, kad būtent tokios rizikos mažinimas yra pastarojo punkto pagrindinis tikslas. Be to, Komisija teigia, kad Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 67 punktas netaikomas naujiems investuotojams, o Condor, savo apeliaciniame skunde tvirtindama, kad Attestor pasiūlytu finansiniu paketu suteiktas tinkamas atlygis už pagalbą, taip pat valstybei suteikta pagrįsta būsimo pelno, kurį Condor galėtų gauti, dalis, netiesiogiai pripažino, jog
gairių 67 punktas gali turėti įtakos naujiems investuotojams.
44.      Galiausiai, ir svarbiausia, ginčydamos Bendrojo Teismo išvadą, kad ginčijamame sprendime nebuvo įvertinta atitiktis Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 67 punktui, Condor savo apeliaciniame skunde ir Komisija savo atsiliepime nurodo skirtingas teisės klaidas. Komisija nurodo, kad buvo neteisingai išaiškinti gairių 67 punktas ir ginčijamo sprendimo 135 konstatuojamoji dalis, o Condor teigia, kad buvo iškreiptas jos argumentas dėl 126 konstatuojamosios dalies svarbos ir kad Bendrojo Teismo motyvai, kuriais atmestas šis argumentas, grindžiami sprendimo 126 konstatuojamąja dalimi,
buvo klaidingi ir netinkami arba kitaip nepakankami.
45.      Taigi manau, kad Komisija savo atsiliepime nurodė atskirą ir savarankišką teisinį pagrindą, kuris turėtų būti pripažintas nepriimtinu. Ta pati išvada taikoma analogiškam Vokietijos Federacinės Respublikos pateiktam pagrindui, taip pat Komisijos ir Vokietijos Federacinės Respublikos pagrindams, nurodytiems šios išvados 39 punkte. Šiuo aspektu norėčiau pažymėti, kad Condor teigė, jog Bendrasis Teismas nepaisė Komisijos diskrecijos ribų,
kiek tai susiję su apeliacinio skundo
pirmuoju pagrindu, siejamu
su klausimu, ar Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 67 punktas taikytinas skolos nurašymui, ir apeliacinio skundo trečiuoju pagrindu, siejamu
su priemonės tinkamumu konkurencijos iškraipymams riboti, tačiau ne apeliacinio skundo antruoju pagrindu.
46.      Priešingai, Komisijos teiginys, kad Bendrasis Teismas neatsižvelgė į jos pagrindinį argumentą, pateiktą atsiliepime į ieškinį ir triplike pirmosios instancijos teisme, susijusį su ginčijamo sprendimo 135 ir 136 konstatuojamosiomis dalimis, yra priimtinas.
47.      Teisingumo Teismas iš tiesų yra išaiškinęs, kad nagrinėjant apeliacinį skundą peržiūros tikslas, be kita ko, yra nustatyti, ar Bendrasis Teismas, laikydamasis reikiamų teisinių standartų, išnagrinėjo visus apelianto pateiktus argumentus, ir kad teiginys, jog Bendrasis Teismas neišnagrinėjo pirmosios instancijos teisme pateiktų argumentų, iš esmės reiškia teiginį dėl pareigos motyvuoti pažeidimo(32).
Motyvų
nebuvimas arba nepakankamas jų išdėstymas yra pagrindas, susijęs su viešosios tvarkos klausimu, kurį Teisingumo Teismas gali ir net privalo kelti savo iniciatyva(33).
48.      Vis dėlto, mano nuomone, šis pagrindas yra nepagrįstas.
49.      Savo teiginiui pagrįsti Komisija remiasi pirmosios instancijos teisme pateikto savo atsiliepimo į ieškinį 122 ir 123 punktais ir savo tripliko 94 ir 95 punktais.
50.      Tuose dviejose atsiliepimo į ieškinį punktuose, kuriose nagrinėjamas Ryanair šeštasis pagrindas, Komisija pateikė argumentą, kad reikalavimas pasidalyti naštą buvo įvykdytas. Konkrečiai kalbant, ji pirmiausia pažymi, kad Condor akcijos buvo perduotos patikos pagrindu, o ankstesnis Condor savininkas prarado visą savo akcijų vertę ir jokiu būdu nepasinaudojo nauda, gauta sėkmingai restruktūrizavus naudos gavėją. Antra, Komisija teigia, kad naudos gavėjo kreditoriai taip pat nurašė beveik visus savo kreditinius reikalavimus bankroto procedūros metu. Ginčijamo sprendimo 135 konstatuojamoji dalis, į kurią Komisijos atsiliepime atsižvelgiama tik vieną kartą, paminėta 164 išnašoje, siekiant pagrįsti šį argumentą. Nei nuoroda į ginčijamo sprendimo 135 konstatuojamąją dalį, nei Komisijos argumentu, pateiktu atsiliepimo į skundą 122 ir 123 punktuose, konkrečiai neatsižvelgiama į Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 67 punktą.
51.      Savo tripliko 94 ir 95 punktuose Komisija teigė, kad Ryanair nepateikė įrodymų, pagrindžiančių jos teiginį, kad į Condor pardavimo kainą nebūtų įtrauktas potencialus būsimas pelnas, kurį galėtų gauti paramos gavėjas, ir priminė, jog „naštos pasidalijimo tikslas yra užtikrinti, kad esami savininkai (ir subordinuotieji kreditoriai) nepagrįstai nepasipelnytų iš valstybės teikiamos kapitalo paramos, o, jei įmanoma, visiškai prisiimtų nuostolius“(34).
52.      Primenu, kad, remiantis jurisprudencija, Bendrasis Teismas neprivalo išsamiai vieną po kito išnagrinėti visų bylos šalių pateiktų argumentų. Dėl to Bendrojo Teismo motyvai gali būti numanomi, jeigu jie leidžia suinteresuotiesiems asmenims sužinoti priežastis, dėl kurių šis teismas atmetė jų argumentus, o Teisingumo Teismui – turėti pakankamai informacijos, kad galėtų vykdyti jam pavestą kontrolę(35).
53.      Nagrinėjamoje byloje vien nuoroda į ginčijamo sprendimo 135 konstatuojamąją dalį Komisijos rašytiniuose paaiškinimuose pirmosios instancijos teisme negali būti pagrįstai apibūdinta kaip „pagrindiniai argumentai“. Esant tokioms aplinkybėms, Bendrasis Teismas neprivalėjo daryti nieko daugiau nei paprasčiausiai konstatuoti, kad ginčijamame sprendime nebuvo įvertinta, ar laikomasi Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 67 punkto.
54.      Taip pat reikia pažymėti, kad Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 67 punkto aiškinimo, kurį Komisija pateikė savo atsiliepime į apeliacinį skundą (pagal kurį šis punktas netaikomas naujiems investuotojams ir leidžiama 0 % valstybės dalis, kai, atsižvelgus į nuostolius, bendrovėje nebelieka nuosavo kapitalo), nėra nei ginčijamame sprendime, nei Komisijos rašytiniuose paaiškinimuose Bendrajam Teismui. Atrodo, kad jis buvo suformuluotas tik šioje byloje. Iš tiesų atrodo, kad, užuot ginčijusi Bendrojo Teismo išvadas ar jo motyvavimo trūkumą, Komisija savo argumentacija siekia papildyti ginčijamo sprendimo motyvus, o tai neleidžiama ieškinio dėl panaikinimo nagrinėjimo Bendrajame Teisme etape, juo labiau apeliacinio skundo nagrinėjimo Teisingumo Teisme etape.
55.      Esant tokioms aplinkybėms, Bendrasis Teismas negali būti kritikuojamas už tai, kad nepateikė konkrečių motyvų, kuriais būtų atsižvelgta į argumentus, kurie jam nebuvo aiškiai išdėstyti ar išsamiai pagrįsti. Jis taip pat negali būti kritikuojamas už tai, kad sutelkė dėmesį į argumentą, jog Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 67 punktas netaikytinas skolos nurašymui, Komisijos išdėstytą
per pirmosios instancijos teismo procesą(36).
56.      Mano nuomone, iš visų aptartų aplinkybių išplaukia, kad Komisijos ir Vokietijos Federacinės Respublikos argumentai, kuriais grindžiamas apeliacinio skundo antrasis pagrindas, turėtų būti atmesti kaip iš dalies nepriimtini ir iš dalies nepagrįsti.
57.      Jeigu Teisingumo Teismas nesutiktų su mano pasiūlymu, toliau išdėstyti argumentai dėl teiginių, kurie, mano nuomone, turėtų būti pripažinti nepriimtinais, pagrįstumo.
58.      Pirmiausia norėčiau aptarti du Vokietijos Federacinės Respublikos ir Komisijos teiginius, nurodytus šios išvados 39 punkte.
59.      Vokietijos Federacinė Respublika kritikuoja skundžiamo Bendrojo Teismo sprendimo 35 punkte pateiktą teiginį, kad teisminė kontrolė dėl „abejonių“(37), ar nagrinėjama priemonė, kiek ji patenka į SESV 107 straipsnio 1 dalies taikymo sritį, yra suderinama su vidaus rinka, iš esmės viršys vertinimo, ar buvo padaryta akivaizdi vertinimo klaida, ribas. Vokietijos Federacinė Respublika teigia, kad toks požiūris lemia išsamesnę Komisijos sprendimo nepradėti oficialios tyrimo procedūros pagal Reglamento 2015/1589 4 straipsnį peržiūrą nei Komisijos sprendimo, priimto baigus tokią procedūrą, peržiūra.
60.      Primenu, kad pagalbos priemonių suderinamumo su vidaus rinka vertinimas pagal SESV 107 straipsnio 3 dalį priklauso išimtinei Komisijos kompetencijai(38); ji turi plačią diskreciją, įskaitant diskreciją atlikti susijusios priemonės preliminarų vertinimą, kurios įgyvendinimas apima sudėtingus ekonominius ir socialinius vertinimus. Atitinkamai pagal Teisingumo Teismo
suformuotą jurisprudenciją šių vertinimų peržiūra yra ribota(39).
61.      Vis dėlto reikėtų turėti omenyje, kad klausimas, ar preliminaraus nagrinėjimo etape kyla didelių sunkumų, pateisinančių sprendimą pradėti oficialią tyrimo procedūrą, skiriasi nuo esminio priemonės suderinamumo vertinimo. Kaip teisingai nurodė Bendrasis Teismas skundžiamo sprendimo 35 punkte, Reglamento 2015/1589 4 straipsnio 3 ir 4 dalyse apibrėžta sąvoka „abejonės“, pasireiškiančios kaip dideli sunkumai, su kuriais Komisija susiduria nagrinėdama, ar ginčijama priemonė yra pagalba ir ar ji suderinama su vidaus rinka, yra objektyvi(40). Sąjungos teismai turi turėti galimybę objektyviai nustatyti, lygindami sprendimo nepareikšti prieštaravimų motyvus su informacija, kuria Komisija disponavo jo priėmimo metu, ar ši institucija galėjo išspręsti visus susijusius klausimus nepradėdama oficialios tyrimo procedūros. Nors esminiai ekonominiai ar socialiniai vertinimai, kuriais grindžiama išvada, kad nėra būtina pradėti oficialią tyrimo procedūrą, yra peržiūrimi teismuose ribota apimtimi, klausimas, ar ta išvada atitinka teisinį „didelių sunkumų nebuvimo“ standartą, nėra peržiūrimas. Taigi manau, kad Vokietijos Federacijos Respublikos pateiktą reikalavimą reikėtų atmesti.
62.      Dėl Vokietijos Federacinės Respublikos teiginio, kad Bendrasis Teismas klaidingai supainiojo tinkamų sprendimo motyvų trūkumą ginčijamame sprendime ir didelių
sunkumų buvimą, reikia pasakyti, jog, kaip jau minėjau, remiantis jurisprudencija, išvada, kad tyrimas buvo nepakankamas arba neišsamus, kelia abejonių dėl sprendimo nepareikšti prieštaravimo teisėtumo, nes tai rodo, kad vertinant nagrinėjamą priemonę kilo didelių sunkumų(41). Todėl šis teiginys taip pat turėtų būti atmestas.
63.      Komisija teigia, kad gairės yra kitokio pobūdžio nei privalomi Sąjungos teisės aktai(42) ir kad neteisinga jas aiškinti taikant tuos pačius aiškinimo metodus. Kai, taikydama savo gaires, Komisija nustato, kad šių gairių formuluotė gali būti aiškinama įvairiai, ji turėtų išlaikyti savo diskreciją pasirinkti tą aiškinimą, kuris geriausiai atspindi jos valstybės pagalbos politiką. Atitinkamai Sąjungos teismų vykdoma teisminė kontrolė turėtų apsiriboti tuo, ar Komisijos aiškinimas yra klaidingas dėl akivaizdžios klaidos. Nustačius, kad Komisijos pateiktas tokių gairių aiškinimas yra bent jau įtikinamas, negalima laikyti, kad ji viršijo savo diskreciją.
64.      Nesutinku su šiuo argumentavimu. Teisinio dokumento aiškinimas, neatsižvelgiant į jo pobūdį, yra kita užduotis nei tikrinimas, ar jis buvo taikomas nuosekliai ir teisėtai. Aiškinimo procesas apima aiškinamo dalyko prasmės nustatymą, įskaitant atvejus, kai tai yra autoriaus turimos diskrecijos išraiška.
65.      Jei sutinkama, kad Sąjungos teismai turi teisę aiškinti Komisijos gaires dėl SESV 107 straipsnio 3 dalies taikymo (mano nuomone, taip ir yra), tokia užduotis turi būti vykdoma laikantis iš anksto nustatytų objektyvių kriterijų, net ir tada, kai reikia atkurti
autoriaus ketinimus. Šie kriterijai nustatyti jurisprudencijoje.
66.      Pagal Teisingumo Teismo suformuotą jurisprudenciją aiškinant Sąjungos teisės nuostatą reikia atsižvelgti ne tik į jos formuluotę, bet ir į kontekstą ir teisės akto, kuriame ji įtvirtinta, tikslus(43). Šia jurisprudencija buvo, mano nuomone, visiškai pagrįstai remiamasi aiškinant tiek Komisijos sprendimus(44), tiek gaires, būtent valstybės pagalbos srityje, įskaitant paties Teisingumo Teismo aiškinimus(45).
Vienodai taikytinais, kiek tai susiję su Komisijos gairėmis, turėtų būti laikomi ir kiti įtvirtinti Sąjungos teisės nuostatų aiškinimo principai. Tai apima principą, kad kai tokia nuostata gali būti aiškinama keliais būdais, pirmenybė turi būti teikiama tam aiškinimui, kuriuo užtikrinama, kad nuostata išliktų veiksminga(46).
67.      Priešingai, nei teigia Komisija, dėl dviprasmiškumo teismo išaiškinimo poreikis, net ir tokių dokumentų kaip Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių, didėja, o ne mažėja. Sąjungos teismų užduotis yra išspręsti bet kokį formuluočių neaiškumą ar nenuoseklumą, taikant sisteminį ir, svarbiausia, teleologinį aiškinimą. Pastaruoju atveju reikalaujama atsižvelgti ne tik į tokių dokumentų tikslą ir bendrą struktūrą, bet ir į tikslus, kurių siekiama pagal SESV 107 straipsnio 3 dalį ir apskritai pagal valstybės pagalbos taisykles, siekiant užtikrinti suderinamumą su šiais tikslais ir garantuoti jų veiksmingumą. Mano nuomone, pozicija, kad Komisija turi visišką diskreciją, kai gairių formuluotė gali būti aiškinama įvairiai, pasilikti prie savo pačios aiškinimo, jeigu jis yra įtikinamas, sumažintų teisminės peržiūros veiksmingumą ir pakenktų teisinio saugumo principui, nes Komisijai būtų suteikta galimybė pasinaudoti neapibrėžtumu, siekiant apeiti savo pačios nustatytas taisykles.
68.      Dabar pereisiu prie Komisijos ir Vokietijos Federacinės Respublikos pateiktų reikalavimų, išdėstytų šios išvados 36 ir 37 punktuose, pagrįstumo nagrinėjimo. Šie teiginiai grindžiami Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 67 punkto aiškinimu, kad šiame punkte nustatytas reikalavimas taikomas tik esamiems akcininkams arba subordinuotiesiems kreditoriams, o ne naujiems investuotojams ar pačiam paramos gavėjui.
69.      Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 67 punktas taikomas bet kuriai „valstybės pagalba[i], dėl kurios pagerėja gavėjo nuosavo kapitalo pozicija“ ir pagal jį reikalaujama, kad tokiais atvejais valstybei būtų suteikiama „pagrįsta gavėjo vertės padidėjimo ateityje dalis“, kuri nustatoma „atsižvelgiant į valstybės suteikto nuosavo kapitalo sumą, palyginti su bendrovės nuosavu kapitalu, likusiu po nuostolių apskaitos“ (išskirta mano). Galima teigti, kad Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 67 punktas skirtas taikyti tada, kai jau buvo pritaikyti tų gairių 66 punkte nustatyti naštos pasidalijimo reikalavimai ir yra likę teigiamo nuosavo kapitalo, kurio atžvilgiu galima atlikti tokį palyginimą. Taigi 67 punkto taikymas būtų papildomas žingsnis, priklausantis nuo to, ar liko nuosavo kapitalo po to, kai buvo įvykdyti 66 punkto reikalavimai. Vis dėlto nuoroda į „likusį nuosavą kapitalą“ toli gražu nėra vienareikšmė, ypač atsižvelgiant į tai, kad reikalavimas dėl „pagrįstos būsimo pelno dalies“ susijęs su kitu laiko momentu nei nuostolių padengimas ir taikomas tik tada, kai naudos gavėjo gyvybingumas yra atkurtas. Savaime ta nuoroda neleidžia daryti išvados, kad Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 67 punktas susijęs tik su esamais akcininkais ir subordinuotaisiais kreditoriais, o ne su investuotojais, dalyvaujančiais restruktūrizavimo plane kartu su valstybe.
70.      Kalbant apie kontekstinę analizę, reikia pažymėti, kad 67 punktas yra įtrauktas į Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 3.5.2.2 punktą, susijusį su naštos pasidalijimu, ir eina po 65 ir 66 punktų, kurie aiškiai suformuluoti taip, kad būtų taikomi esamiems investuotojams. Šiuose punktuose aiškiai nurodyta, kad esami akcininkai ir subordinuotieji kreditoriai prisiima pagrindinę atsakomybę padengti bet kokius nuostolius prieš suteikiant valstybės pagalbą. Vis dėlto 67 punkte prie 66 punkte nurodytų reikalavimų pridedamas ir savarankiškas kumuliacinis reikalavimas, kaip aiškiai matyti iš jo pradžios: „tinkamas naštos pasidalijimas taip pat reiškia“ (išskirta mano)(47). Be to, 65–67 punktai yra Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 3.5 skirsnio „Pagalbos proporcingumas / pagalba, kuri neviršija to, kas būtina“ dalis. To skirsnio 61 punkte nurodyta, kad restruktūrizavimo pagalbos suma ir intensyvumas turi apsiriboti tik tuo, kas yra būtina restruktūrizavimui atlikti, ir kad turi būti užtikrintas pakankamas nuosavo indėlio į restruktūrizavimo išlaidas ir naštos pasidalijimo lygis. Vadinasi, iš konteksto, kuriame jis pateikiamas, negalima daryti išvados, jog 67 punkte, kaip 65 ir 66 punktuose, akivaizdžiai apsiribojama esamais akcininkais ir subordinuotaisiais kreditoriais.
71.      Kalbant apie tikslus, kurių siekiama Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 67 punkte nustatytu reikalavimu, iš 65 punkto aiškiai matyti, kad naštos pasidalijimu pagal 3.5.2.2 punktą siekiama sumažinti neatsakingo elgesio riziką užtikrinant, kad esami investuotojai nepasinaudotų viešosiomis lėšomis, prisiimdami praeities rizikos pasekmes. Vis dėlto man atrodo aišku (be to, tai aiškiai nurodyta Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 11 punkte)(48), kad 67 punktas nėra išimtinai (ar net daugiausia) skirtas su neatsakingo elgesio rizika susijusiems klausimams
spręsti. Pirma, tai, kad jis yra proporcingumui skirtame gairių skirsnyje šalia nuostatos dėl nuosavo įnašo, rodo, kad naštos pasidalijimu siekiama papildomo ir bendro tikslo, būtent užtikrinti, kad valstybės pagalba apsiribotų tik tuo, kas yra būtina, taip sumažinant naštą mokesčių mokėtojams(49). Antra, 67 punkto argumentacija šiek tiek skiriasi nuo 66 punkte pateiktos argumentacijos. 67 punkte nenustatytos pareigos konkrečioms naudos gavėjo privačių akcininkų ar kreditorių kategorijoms, bet reglamentuojamos sąlygos, kuriomis turi būti suteikiama valstybės pagalba, dėl kurios pagerėja nuosavo kapitalo padėtis. Šiuo požiūriu atrodo, kad čia labiau kalbama apie nuosavo įnašo reikalavimą, o ne apie naštos pasidalijimo reikalavimą, ir kad šis punktas pirmiausia yra paskata riboti prašomos restruktūrizavimo pagalbos sumą(50). Taigi, mano nuomone, negalima visiškai atmesti galimybės, kad Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 67 punktas, kaip ir 62 punktas dėl nuosavo įnašo, ir skirtingai nuo 66 punkto, taip pat skirtas naujiems investuotojams, dalyvaujantiems restruktūrizavime ir gaunantiems naudos iš paramos gavėjo vertės padidėjimo ateityje, kuri bent iš dalies atsiranda dėl valstybės pagalbos. Kaip nurodo Vokietijos Federacinė Respublika, Attestor prisijungimas prie bendrovės Condor nebūtų buvęs įmanomas be pagalbos, kuri buvo suteikta pagal nagrinėjamą priemonę. Todėl pagrįsta tikėtis, kad Condor būsimas pelnas bus sąžiningai paskirstytas mokesčių mokėtojams.
72.      Vis dėlto Komisija ir Condor teigia, kad Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 67 punkto taikymo naujiems investuotojams išplėtimas galėtų atgrasyti privačius investuotojus dalyvauti restruktūrizavime, kai naudojamasi valstybės pagalba. Todėl, siekiant kompensuoti prarastas investicijas, reikėtų daugiau, o ne mažiau pagalbos, o tai prieštarautų proporcingumo principui. Siekiant išvengti tokios rizikos, Komisija, taikydama 67 punktą tokiomis aplinkybėmis, kaip nagrinėjamoje byloje, turi rasti pusiausvyrą tarp būtinybės suteikti valstybei pagrįstą naudos gavėjo vertės padidėjimo ateityje dalį ir būtinybės išvengti neproporcingo poveikio naujiems investuotojams.
73.      Kadangi ginčijamo sprendimo 135 konstatuojamojoje dalyje nėra jokios tokio pobūdžio analizės, esu linkęs daryti išvadą, kad jeigu Teisingumo Teismas manytų, jog Komisijos ir Vokietijos Federacinės Respublikos šiuo aspektu pateikti argumentai yra priimtini, jie turėtų būti atmesti iš esmės.
B.      Išvada dėl apeliacinio skundo antrojo pagrindo
74.      Mano nuomone, iš visų išdėstytų argumentų matyti, kad antrąjį pagrindą reikėtų atmesti.
IV.    Išvada
75.      Remdamasis išdėstytais motyvais siūlau Teisingumo Teismui atmesti apeliacinio skundo antrąjį pagrindą.
1      Originalo kalba: anglų.
2      OL C 249, 2014, p. 1; toliau – Sanavimo ir restruktūrizavimo gairės.
3      Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 26 ir 27 punktai.
4      Žr. Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 52 punktą.
5      Žr. Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 62–64 punktus. Toks įnašas turi būti padengiamas iš pagalbos gavėjo, jo akcininkų ar kreditorių arba verslo grupės, kuriai jis priklauso, nuosavų išteklių arba iš naujų investuotojų ir turi būti realus, faktinis, nesusijęs su pagalba ir pakankamas, t. y. turi sudaryti ne mažiau kaip 50 % restruktūrizavimo išlaidų įprastomis aplinkybėmis.
6      Komisijos komunikatas dėl finansų sektoriaus gyvybingumo atkūrimo ir restruktūrizavimo priemonių vertinimo pagal valstybės pagalbos taisykles dabartinės krizės sąlygomis (OL C 195, 2009, p. 9).
7      Komisijos komunikatas dėl valstybės pagalbos taisyklių taikymo nuo 2013 m. rugpjūčio 1 d. bankams skirtoms priemonėms finansų krizės sąlygomis paremti (toliau – Bankų komunikatas) (OL C 216, 2013, p. 1).
8      Remiantis Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 66 punktu, „[t]inkamas naštos pasidalijimas paprastai reiškia, kad senieji akcininkai ir, jei reikia, subordinuotieji kreditoriai privalo visiškai padengti nuostolius. Subordinuotieji kreditoriai turėtų prisidėti prie nuostolių padengimo atitinkamų priemonių pagrindinę sumą arba konvertuodami į nuosavą kapitalą, arba ją nurašydami. Todėl valstybės intervencija turėtų vykti tik po to, kai nuostoliai yra visiškai apskaityti ir priskirti esamiems akcininkams ir subordinuotosios skolos turėtojams. <…>“.
9      Žr. Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 65 punktą.
10      Žr. visų pirma Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 9 ir 11 punktus.
11      Žr. 2024 m. gegužės 8 d. Sprendimą Ryanair / Komisija (Condor; restruktūrizavimo pagalba) (T-28/22, EU:T:2024:301, 3–9 punktai) (toliau – skundžiamas sprendimas).
12      2020 m. balandžio 26 d. Sprendimas C(2020) 2795 final dėl valstybės pagalbos SA.56867 (2020/N, ex 2020/PN) – Vokietija – Žalos, kurią Condor patyrė dėl COVID-19 pandemijos, kompensavimas.
13      T-665/20, EU:T:2021:344.
14      2021 m. liepos 26 d. Sprendimas C(2021) 5731 final dėl valstybės pagalbos SA.63617 (2021/N) – Vokietija – COVID-19 – Žalos, kurią patyrė Condor, kompensavimas II.
15      2021 m. liepos 26 d. Sprendimas C(2021) 5731 final dėl valstybės pagalbos SA.63617 (2021/N) – Vokietija – COVID-19 – Žalos, kurią patyrė Condor, kompensavimas II.
16      2021 m. liepos 26 d. Sprendimas C(2021) 5729 final dėl valstybės pagalbos SA.63203 (2021/N) – Vokietija – Pagalba Condor restruktūrizavimui.
17      Condor ir Vokietijos Federacinė Respublika įstojo į bylą Bendrajame Teisme palaikyti Komisijos reikalavimų.
18      Po skundžiamo sprendimo priėmimo Komisija 2024 m. liepos 29 d. informavo Vokietijos Federacinę Respubliką apie savo sprendimą pradėti oficialią tyrimo procedūrą, siekdama priimti naują sprendimą dėl restruktūrizavimo pagalbos bendrovei Condor; žr. 2024 m. liepos 29 d. Sprendimą C(2024) 5322 final dėl valstybės pagalbos SA.63203 (2024/C) (ex 2021/N) – Vokietija – Restruktūrizavimo pagalba Condor (OL C, C/2024/5533). Vėliau, 2025 m. balandžio mėn., buvo priimtas sprendimas dėl pakartotinio patvirtinimo; žr. 2025 m. balandžio 28 d. Sprendimą C(2025) 2294 final dėl valstybės pagalbos SA.63203 (2024/C) (ex 2021/N), kurią Vokietija suteikė [Condor] (OL L, 2025/2178) (toliau – naujas sprendimas). Naujas sprendimas nebuvo apskųstas Bendrajame Teisme.
19      Žr. skundžiamo sprendimo 207 ir 232 punktus. To sprendimo 212 punkte Bendrasis Teismas padarė išvadą, kad nagrinėjama priemonė, kuri, be kita ko, buvo dalinio skolos nurašymo forma, turėjo būti pripažinta „valstybės pagalba, dėl kurios pagerėja gavėjo nuosavo kapitalo pozicija“, kaip tai suprantama pagal Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 67 punktą. Condor apeliacinio skundo pirmuoju pagrindu ginčija šią išvadą.
20      Žr., be kita ko, 2021 m. spalio 6 d. Sprendimą World Duty Free Group ir Ispanija / Komisija (C-51/19 P ir C-64/19 P, EU:C:2021:793) ir 2023 m. rugsėjo 28 d. Sprendimą Ryanair / Komisija (C-321/21 P, EU:C:2023:713).
21      C-321/21 P, EU:C:2023:713, 104 ir paskesni punktai.
22      Žr., be kita ko, 2021 m. rugsėjo 2 d. Sprendimą Komisija / Tempus Energy ir Tempus Energy Technology (C-57/19 P, EU:C:2021:663, 41 punktas) (toliau – Sprendimas Tempus).
23      Žr. skundžiamo sprendimo 232 punktą.
24      Savo atsiliepime į ieškinį Komisija, remdamasi 126 konstatuojamąja dalimi, teigė, kad naštos pasidalijimo reikalavimo buvo laikomasi, nes Attestor įsigijo Condor per konkursą, kuriame jos pasiūlymas buvo priimtas iš trijų pateiktų pasiūlymų, jai pasiūlius geriausias valstybės paskolų grąžinimo sąlygas. Remdamasi Komisijos teiginiais Teisingumo Teisme Condor savo įstojimo į bylą paaiškinime teigė, kad be Attestor pasiūlymo, į kurio kainą buvo įtrauktas galimas būsimas pelnas, galimybės grąžinti ankstesnes Vokietijos Federacinės Respublikos paskolas būtų buvusios daug mažesnės, jei apskritai būtų egzistavusios. Tokiomis aplinkybėmis, atsižvelgiant į visus nuostolius ir galimus nuostolius, ankstesnių paskolų grąžinimas galėtų būti laikomas Vokietijos Federacinės Respublikos pagrįsta būsimų Condor pajamų dalimi. Condor teigimu, šios aplinkybės atsispindėjo ginčijamo sprendimo 126 konstatuojamojoje dalyje. Nors šis argumentas buvo pagrindinis Condor įstojimo į bylą argumentas, Komisijos atsiliepime į ieškinį buvo paminėta tik viena nuoroda į ginčijamo sprendimo 126 konstatuojamąją dalį – jo 165 išnašoje.
25      Žr. skundžiamo sprendimo 232 punktą.
26      Ginčijamo sprendimo 19 ir paskesnės konstatuojamosios dalys ir 135 konstatuojamoji dalis.
27      Ginčijamo sprendimo 33 ir 132 bei paskesnės konstatuojamosios dalys.
28      Kaip nurodyta 135 konstatuojamojoje dalyje, „kalbant apie restruktūrizavimo naštos pasidalijimą tarp buvusių akcininkų ir subordinuotųjų kreditorių, akivaizdu, kad buvęs Condor kontrolinio akcijų paketo savininkas TCG yra likviduojamas, o Condor akcijos buvo perduotos patikos fondui (12 ir 19 konstatuojamosios dalys). TCG praranda visą savo akcijų paketą ir jokiu būdu nepasinaudos jokiais Condor sėkmingo restruktūrizavimo privalumais. Taip pat Condor kreditoriai bankroto procedūros metu nurašo beveik visus savo reikalavimus ir taip prisideda prie restruktūrizavimo plano. Nurašymo įnašas viršija restruktūrizavimo pagalbos sumą tiek dalinio nurašymo, tiek ir restruktūrizuotų KfW paskolų, suteiktų bendrovei Condor, tęstinumo atžvilgiu. Buvę Condor akcininkai ir kreditoriai iš esmės prisideda prie restruktūrizavimo, taip sumažindami valstybės pagalbos poreikį ir neatsakingo elgesio riziką“. Todėl Komisija 136 konstatuojamojoje dalyje padarė išvadą, kad pagalba apėmė tinkamą naštos pasidalijimą.
29      Ginčijamo akto klaidingas aiškinimas laikytinas teisės klaida ir yra priimtinas apeliacinio skundo kontekste; žr. 2022 m. kovo 10 d. Sprendimą Komisija / Freistaat Bayern ir kt. (C-167/19 P ir C-171/19 P, EU:C:2022:176, 47 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija) ir 2024 m. rugsėjo 10 d. Sprendimą Komisija / Airija ir kt. (C-465/20 P, EU:C:2024:724, 112 punktas).
30      2015 m. liepos 13 d. Reglamentas, nustatantis išsamias [SESV] 108 straipsnio taikymo taisykles (OL L 248, 2015, p. 9).
31      Žr. 2023 m. rugsėjo 14 d. Sprendimą Land Rheinland-Pfalz / Deutsche Lufthansa (C-466/21 P, EU:C:2023:666, 50 ir 51 punktai ir juose nurodyta jurisprudencija) ir 2025 m. rugpjūčio 1 d. Sprendimą Prancūzija ir Komisija / CWS Powder Coatings ir kt. (C-71/23 P ir C-82/23 P, EU:C:2025:601, 57 punktas).
32      Šiuo klausimu žr. 2023 m. rugsėjo 14 d. Sprendimą Land Rheinland-Pfalz / Deutsche Lufthansa (C-466/21 P, EU:C:2023:666, 93 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
33      Žr. 2023 m. kovo 9 d. Sprendimą Les Mousquetaires ir ITM Entreprises / Komisija (C-682/20 P, EU:C:2023:170, 39 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
34      Komisija aiškiai nurodė tik Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 65 ir 66 punktus. Remdamasi savo atsiliepimo į ieškinį 122 ir 123 punktais, ji pridūrė, kad Ryanair „neigė (jau nekalbant apie tai, kad neįrodė), jog esami Condor savininkai ar subordinuotieji kreditoriai būtų gavę nepagrįstą naudą“.
35      Žr. 2023 m. rugsėjo 14 d. Sprendimą Land Rheinland-Pfalz / Deutsche Lufthansa (C-466/21 P, EU:C:2023:666, 94 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
36      Šis argumentas, kurio nėra Komisijos rašytiniuose pareiškimuose pirmosios instancijos teisme, buvo pateiktas, kaip nurodyta Vokietijos Federacinės Respublikos atsakyme, 2023 m. rugsėjo 22 d. vykusiame Bendrojo Teismo posėdyje.
37      Sąvoka „abejonės“ vartojama Reglamento 2015/1589 4 straipsnio 3 ir 4 dalyse ir reiškia, kad Komisija, nagrinėdama atitinkamą priemonę, susidūrė su dideliais sunkumais.
38      Žr., be kita ko, 2016 m. liepos 19 d. Sprendimą Kotnik ir kt. (C-526/14, EU:C:2016:570, 37 punktas).
39      Šiuo aspektu šios diskrecijos įgyvendinimui taikoma teisminė kontrolė, skirta tik įvertinti, ar laikomasi procedūrinių ir motyvavimo taisyklių, patikrinti nurodytų faktinių aplinkybių tikslumą ir nustatyti, ar nebuvo padaryta teisės klaida, akivaizdi faktinių aplinkybių vertinimo klaida ar piktnaudžiauta įgaliojimais. Žr. 2024 m. spalio 4 d. Sprendimą E. Breuninger / Komisija (C-124/23 P, EU:C:2024:860, 30 punktas).
40      Žr., be kita ko, 2009 m. balandžio 2 d. Sprendimą Bouygues ir Bouygues Télécom / Komisija (C-431/07 P, EU:C:2009:223, 63 punktas).
41      Žr., be kita ko, Sprendimo Tempus 41 punktą.
42      Gerai žinoma, kad Komisija, naudodamasi savo diskrecija pagal SESV 107 straipsnio 3 dalį, gali priimti neprivalomo pobūdžio teisės aktus, siekdama paaiškinti, būtinai laikydamasi aukštesnės galios teisinių nuostatų (nesvarbu, ar tai būtų pirminė, ar antrinė Sąjungos teisė), kriterijus, kuriuos ji siūlo taikyti vertindama nacionalinių priemonių suderinamumą su vidaus rinka pagal valstybės pagalbos taisykles. Gairės yra savanoriškas Komisijos turimos diskrecijos apribojimas. Iš principo ji negali nukrypti nuo minėtų gairių, nes priešingu atveju jai gali būti paskirta sankcija už bendrųjų teisės principų, pavyzdžiui, vienodo požiūrio ar teisėtų lūkesčių apsaugos, pažeidimą (žr. 2016 m. liepos 19 d. Sprendimo Kotnik ir kt., C-526/14, EU:C:2016:570, 39, 40 ir 43 punktus). Jeigu gairėmis negalima nustatyti savarankiškų prievolių valstybėms narėms, jų nuostatos gali tapti privalomos Komisijos sprendimu, kuriuo jos taikomos (šiuo klausimu žr. 2023 m. spalio 12 d. Sprendimo Est Wind Power, C-11/22, EU:C:2023:765, 30–38 punktus ir generalinio advokato A. Rantos išvados byloje Est Wind Power, C-11/22, EU:C:2023:241, 28–32 punktus).
43      Žr., pavyzdžiui, 1983 m. lapkričio 17 d. Sprendimą Merck (292/82, EU:C:1983:335, 12 punktas), 2018 m. kovo 7 d. Sprendimą SNCF Mobilités / Komisija (C-127/16 P, EU:C:2018:165, 29 punktas) ir 2023 m. spalio 12 d. Sprendimą Est Wind Power (C-11/22, EU:C:2023:765, 46 punktas).
44      Šiuo klausimu žr. 2018 m. kovo 7 d. Sprendimą SNCF Mobilités / Komisija (C-127/16 P, EU:C:2018:165, 29 ir paskesni punktai) ir 2015 m. gruodžio 17 d. Sprendimą SNCF / Komisija (T-242/12, EU:T:2015:1003, 88 ir paskesni punktai).
45      Šiuo klausimu žr. 2023 m. spalio 12 d. Sprendimą Est Wind Power (C-11/22, EU:C:2023:765, 46 ir paskesni punktai).
46      Žr., be kita ko, 1988 m. rugsėjo 22 d. Sprendimą Land de Sarre ir kt. (187/87, EU:C:1988:439, 19 punktas), 2014 m. rugsėjo 10 d. Sprendimą Holger Forstmann Transporte (C-152/13, EU:C:2014:2184, 26 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija) ir 2000 m. birželio 15 d. Sprendimą Komisija / Vokietija (C-348/97, EU:C:2000:317, 53 punktas).
47      Kaip Bendrasis Teismas teisingai pažymėjo skundžiamo sprendimo 223 punkte.
48      Remiantis Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 11 punktu, „[t]erminas „naštos pasidalijimas“ įvestas, be kita ko, siekiant tinkamiau spręsti neatsakingo elgesio problemą“.
49      Pagal analogiją žr. 2016 m. liepos 19 d. Sprendimą Kotnik ir kt. (C-526/14, EU:C:2016:570, 55–58 punktai).
50      Šiuo klausimu žr. Soltész, U. ir Maier-Rigaud, F., „Rescue and restructuring aid“, Werner, P. ir Verouden, V. (red.), EU State Aid Control: Law and Economics, 2025, p. 553 ir 554.