62024CJ0283
ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA (pátého senátu)
3. dubna 2025 (
*1
)
„Řízení o předběžné otázce – Azylová politika – Mezinárodní ochrana – Směrnice 2013/32/EU – Článek 46 odst. 3. – Požadavek na úplné a ex nunc posouzení – Článek 47 Listiny základních práv Evropské unie – Právo na účinný opravný prostředek – Rozsah pravomocí soudu prvního stupně – Vnitrostátní právní úprava, která nestanoví pravomoc nařídit lékařskou prohlídku žadatele o mezinárodní ochranu“
Ve věci C‑283/24 [Barouk] (
i
),
jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná na základě článku 267 SFEU rozhodnutím Dioikitiko Dikastirio Diethnous Prostasias (Správní soud pro mezinárodní ochranu, Kypr) ze dne 29. března 2024, došlým Soudnímu dvoru dne 23. dubna 2024, v řízení
B. F.
proti
Kypriaki Dimokratia,
SOUDNÍ DVŮR (pátý senát),
ve složení: M. L. Arastey Sahún, předsedkyně senátu, D. Gratsias, E. Regan, J. Passer a B. Smulders (zpravodaj), soudci,
generální advokát: J. Richard de la Tour,
za soudní kancelář: A. Calot Escobar, vedoucí,
s přihlédnutím k písemné části řízení,
s ohledem na vyjádření, která předložili:
–
za kyperskou vládu: F. Sotiriou a E. Symeonidou, jako zmocněnkyně,
–
za Evropskou komisi: M. Debieuvre a A. Katsimerou, jako zmocněnkyně,
s přihlédnutím k rozhodnutí, přijatému po vyslechnutí generálního advokáta, rozhodnout věc bez stanoviska,
vydává tento
Rozsudek
1
Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce se týká výkladu čl. 46 odst. 1 a 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/32/EU ze dne 26. června 2013 o společných řízeních pro přiznávání a odnímání statusu mezinárodní ochrany (Úř. věst. 2013, L 180, s. 60) ve spojení s článkem 47 Listiny základních práv Evropské unie (dále jen „Listina“) a ve spojení s čl. 4 odst. 1 a čl. 4 odst. 3 písm. c) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/95/EU ze dne 13. prosince 2011 o normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli požívat mezinárodní ochrany, o jednotném statusu pro uprchlíky nebo osoby, které mají nárok na doplňkovou ochranu, a o obsahu poskytnuté ochrany (Úř. věst. 2011, L 337, s. 9), jakož i s čl. 4 odst. 3 SEU.
2
Tato žádost byla předložena v rámci sporu mezi B. F. a Kypriaki Dimokratia (Kyperská republika), zastoupenou Ypiresia Asylou (Kyperský azylový úřad, Kypr) (dále jen „azylový úřad“), jehož předmětem je rozhodnutí azylového úřadu o zamítnutí žádosti B. F. o mezinárodní ochranu a nařízení jeho navrácení do země původu.
Právní rámec
Unijní právo
Směrnice 2011/95
3
Článek 4 směrnice 2011/95 stanoví:
„1.   Členské státy mohou pokládat za povinnost žadatele předložit co nejdříve všechny náležitosti potřebné k doložení žádosti o mezinárodní ochranu. Povinností členského státu je posoudit významné náležitosti žádosti ve spolupráci se žadatelem.
[…]
3.   Posouzení žádosti o mezinárodní ochranu se provádí jednotlivě a jsou při něm zohledněny
[…]
c)
konkrétní postavení a osobní situace žadatele, včetně takových faktorů jako jsou původ, pohlaví a věk, aby na základě osobní situace žadatele bylo možno posoudit, zda by jednání, kterým žadatel byl nebo mohl být vystaven, mohla být považována za pronásledování nebo vážnou újmu;
[…]“
Směrnice 2013/32
4
Body 18, 50 a 60 odůvodnění směrnice 2013/32 uvádějí:
„(18)
Je v zájmu členských států i žadatelů o mezinárodní ochranu, aby bylo rozhodnutí o žádosti o mezinárodní ochranu přijato co možná nejdříve, aniž by tím bylo dotčeno provedení přiměřeného a úplného posouzení.
[…]
(50)
Skutečnost, že proti rozhodnutí o žádosti o mezinárodní ochranu, rozhodnutí o zamítnutí znovuotevření posuzování žádosti po jeho přerušení a rozhodnutí o odnětí postavení uprchlíka nebo statusu doplňkové ochrany musí být k dispozici účinné opravné prostředky k soudu, odráží jednu ze základních zásad práva Unie.
[…]
(60)
Tato směrnice respektuje základní práva a ctí zásady uznané v Listině. Cílem této směrnice je zejména zajistit plné respektování lidské důstojnosti a podpořit uplatňování článků 1, 4, 18, 19, 21, 23, 24 a 47 Listiny a v souladu s tím musí být prováděna.“
5
Článek 2 písm. f) této směrnice stanoví:
„Pro účely této směrnice se rozumí:
[…]
f)
‚rozhodujícím orgánem‘ kvazisoudní nebo správní orgán členského státu příslušný k posuzování žádostí o mezinárodní ochranu a příslušný k přijímání rozhodnutí v prvním stupni v těchto případech[.]“
6
Článek 18 téže směrnice, nadepsaný „Lékařská prohlídka“, stanoví:
„1.   Členské státy stanoví, že má být se souhlasem žadatele provedena jeho lékařská prohlídka ohledně známek, které by mohly vycházet z pronásledování nebo vážné újmy v minulosti, pokud to rozhodující orgán považuje za vhodné pro posouzení žádosti o mezinárodní ochranu podle článku 4 směrnice 2011/95/EU. Alternativně mohou členské státy stanovit, že takovou lékařskou prohlídku si zajistí žadatel.
Lékařské prohlídky podle prvního pododstavce provedou kvalifikovaní zdravotníci a jejich výsledky se co nejdříve předloží rozhodujícímu orgánu. Členské státy mohou určit zdravotníky, kteří mohou tyto lékařské prohlídky provádět. Odmítnutí lékařské prohlídky ze strany žadatele nebrání rozhodujícímu orgánu, aby přijal rozhodnutí ohledně žádosti o mezinárodní ochranu.
Lékařské prohlídky prováděné v souladu s tímto odstavcem se hradí z veřejných prostředků.
2.   Není-li provedena lékařská prohlídka podle odstavce 1, členské státy informují žadatele, že si mohou z vlastní iniciativy a na vlastní náklady zajistit lékařskou prohlídku ohledně známek, které by mohly vycházet z pronásledování nebo vážné újmy v minulosti.
3.   Výsledky lékařských prohlídek uvedených v odstavcích 1 a 2 společně s ostatními aspekty žádosti vyhodnotí rozhodující orgán.“
7
Článek 46 směrnice 2013/32, nadepsaný „Právo na účinný opravný prostředek“, stanoví:
„1.   Členské státy zajistí, aby měl žadatel o mezinárodní ochranu právo na účinný opravný prostředek před soudem proti:
a)
rozhodnutí o jeho žádosti o mezinárodní ochranu, včetně rozhodnutí:
i)
o tom, že je žádost nedůvodná, pokud jde o postavení uprchlíka nebo statusu [status] doplňkové ochrany,
[…]
[…]
3.   Členské státy pro dosažení souladu s odstavcem 1 zajistí, aby účinný opravný prostředek obsahoval úplné a ex nunc posouzení jak skutkové, tak právní stránky, včetně případného posouzení potřeby mezinárodní ochrany podle směrnice 2011/95/EU, a to alespoň v řízeních o opravném prostředku u soudu prvního stupně.
4.   Členské státy stanoví přiměřené lhůty a další nezbytná pravidla, aby mohl žadatel využít svého práva na účinný opravný prostředek podle odstavce 1. […]
[…]“
Kyperské právo
8
Článek 15 Peri Prosfygon Nomos (zákon o uprchlících), ve znění použitelném na spor v původním řízení (dále jen „zákon o uprchlících“), nadepsaný „Lékařská prohlídka a psychologické vyšetření žadatele“, stanoví:
„(1)   Pokud to příslušný úředník [azylového úřadu] považuje za vhodné pro účely posouzení žádosti […] a se souhlasem žadatele, provede lékař prohlídku nebo psychologické vyšetření žadatele zahrnující:
a)
známky, které by mohly pramenit z pronásledování nebo vážné újmy v minulosti; a
b)
příznaky a známky mučení nebo jiných vážných forem fyzického nebo psychického násilí, včetně sexuálního násilí.
(2)   Lékařskou prohlídku podle odstavce 1 provedou na náklady veřejných rozpočtů kvalifikovaní zdravotníci a její výsledky musí být co nejdříve sděleny [azylovému úřadu].
(3)   Odmítnutí žadatele podrobit se lékařské prohlídce nebo psychologickému vyšetření nebrání tomu, aby vedoucí [azylového úřadu] rozhodl o žádosti rozhodnutím.
(4)   Výsledky lékařských prohlídek nebo psychologických vyšetření provedených podle odstavce 1 nebo 8 vyhodnotí vedoucí [azylového úřadu] spolu s ostatními údaji žádosti.
(5)   Existují-li známky vážné újmy, provede příslušný zaměstnanec [azylového úřadu] pohovor s žadatelem po poradě s příslušným lékařem a ve spolupráci s ním.
[…]
(8)   Není-li provedena lékařská prohlídka či psychologické vyšetření podle odstavce 1, [azylový úřad] informuje žadatele, že si mohou z vlastní iniciativy a na vlastní náklady zajistit lékařskou prohlídku či psychologické vyšetření ohledně známek, které by mohly pramenit z pronásledování nebo vážné újmy v minulosti.“
9
Článek 7 Peri tis Litourgias Dioikitikou Dikastiriou Diethnous Prostasias Diadikastikoi Kanonismoi tou 2019 (jednací řád z roku 2019 o fungování Správního soudu pro mezinárodní ochranu), ve znění použitelném na spor v původním řízení, stanoví:
„[Správní soud pro mezinárodní ochranu] může upravit řízení a případně nařídit opatření týkající se shromažďování písemných, ústních výpovědí nebo jiných důkazů, pohovorů s žadatelem o azyl nebo mezinárodní ochranu, jakož i dalších řízení v souladu se zákonem […] o uprchlících, jakož i s pokyny Evropského podpůrného úřadu pro otázky azylu (EASO), jak tento soud považuje za vhodné a spravedlivé za okolností projednávané věci.“
Spor v původním řízení a předběžné otázky
10
B. F., libanonský státní příslušník, podal dne 4. září 2018 na Kypru žádost o mezinárodní ochranu.
11
Na podporu své žádosti zejména uvedl, že byl obětí mučení ze strany tajných a vojenských služeb v Libanonu mimo jiné z důvodu jeho politického aktivismu a účasti ve vojenském křídle jedné z libanonských politických stran a že je nadále vystaven výhrůžkám a pokusům o atentát, takže je přesvědčen, že v případě návratu do Libanonu bude zatčen na letišti v této zemi a odsouzen k trestu odnětí svobody nebo trestu smrti.
12
Rozhodnutím ze dne 7. února 2022 mu azylový úřad odmítl přiznat postavení uprchlíka z důvodu neexistence oprávněných obav z pronásledování nebo nebezpečí vážné újmy v případě návratu do Libanonu. V tomto ohledu měl tento orgán za to, že prohlášení učiněná B. F. během několika pohovorů byla nesoudržná, vzájemně si odporující a neurčitá.
13
Dioikitiko Dikastirio Diethnous Prostasias (Správní soud pro mezinárodní ochranu, Kypr), k němuž B. F. podal žalobu proti tomuto rozhodnutí a jenž je předkládajícím soudem, rovněž tvrdí, že dospěl k závěru, že tvrzení B. F. o politickém, náboženském a rasovém pronásledování, kterému byl údajně vystaven ze strany libanonských tajných služeb, mimo jiné jako člen libanonské politické strany, postrádají soudržnost, logiku a věrohodnost.
14
Podle předkládajícího soudu je však při individuálním posuzování žádosti o mezinárodní ochranu třeba zohlednit zranitelnost žadatele, jelikož tato zranitelnost může ovlivnit zejména soudržnost jeho prohlášení učiněných na podporu jeho žádosti o mezinárodní ochranu, a tudíž i posouzení jeho věrohodnosti.
15
Azylový úřad přitom neprovedl lékařskou prohlídku ani psychologické vyšetření dotyčné osoby týkající se známek, které by mohly pramenit z pronásledování nebo vážné újmy v minulosti, nebo příznaků a známek mučení nebo jiných vážných aktů fyzického či psychického násilí.
16
Vzhledem k absenci lékařské prohlídky dotyčné osoby má tudíž předkládající soud za to, že nemůže posoudit věrohodnost žadatele, což však podle jeho názoru představuje nedílnou součást úplného a ex nunc posouzení žádosti o mezinárodní ochranu, které musí provést soud prvního stupně podle čl. 46 odst. 3 směrnice 2013/32.
17
Předkládající soud přitom tvrdí, že na základě vnitrostátního práva nemá pravomoc nařídit takovou lékařskou prohlídku, což potvrzuje nedávná judikatura Anotato Dikastirio Kyprou (Nejvyšší soud Kypru), podle níž má podle vnitrostátního práva pravomoc nařídit žadateli o azyl, aby se podrobil lékařské prohlídce, pouze azylový úřad. Předkládající soud tedy může tomuto úřadu položit pouze otázky týkající se důvodů, proč se taková prohlídka neuskutečnila, a případně napadené rozhodnutí zrušit, pokud má za to, že došlo k porušení článku 15 zákona o uprchlících.
18
Tento soud si tudíž klade otázku, zda může z čl. 46 odst. 3 směrnice 2013/32 vyvodit pravomoc nařídit lékařskou prohlídku, jelikož mu toto ustanovení ve spojení s právem na účinnou právní ochranu zakotveným v článku 47 Listiny ukládá povinnost provést „úplné a ex nunc posouzení“ žádosti o mezinárodní ochranu.
19
Předkládající soud si zejména klade otázku, zda v případě, že by měl za to, že je pro účely posouzení žádosti o mezinárodní ochranu nezbytná lékařská prohlídka, je možno se s ohledem na přímý účinek čl. 46 odst. 3 směrnice 2013/32, jak je zakotven v judikatuře Soudního dvora, domnívat, že má sám pravomoc nařídit takovou prohlídku, nebo přinejmenším pravomoc nařídit rozhodujícímu orgánu, aby provedl lékařskou prohlídku a sdělil mu její výsledky.
20
Za předpokladu, že by bylo připuštěno, že prostředky, které má předkládající soud k dispozici k provedení posouzení stanoveného v čl. 46 odst. 3 této směrnice, patří do procesní autonomie členských států, se kromě toho táže, zda v případě, že použitelná vnitrostátní právní úprava nesplňuje požadavky vyplývající ze zásady efektivity, může od rozhodujícího orgánu požadovat, aby uplatněním mechanismu podle článku 18 směrnice 2013/32 provedl lékařskou prohlídku dotyčné osoby a sdělil mu její výsledky.
21
Konečně si předkládající soud klade otázku, zda jsou i s ohledem na povinnost provést rychlé posouzení žádostí o azyl splněny záruky stanovené v čl. 46 odst. 3 směrnice 2013/32 a článku 47 Listiny, pokud v případě, že se při soudním posouzení žádosti o azyl vyskytne zdravotní otázka, nemá vnitrostátní soud pravomoc nařídit lékařskou prohlídku, ačkoli má za to, že taková prohlídka je nutná, ale může zrušit rozhodnutí rozhodujícího orgánu o zamítnutí žádosti o mezinárodní ochranu z důvodu, že tento orgán nepodrobil žadatele o mezinárodní ochranu lékařské prohlídce.
22
Za těchto podmínek se Dioikitiko Dikastirio Diethnous Prostasias (Správní soud pro mezinárodní ochranu) rozhodl přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžné otázky:
„1)
Musí být čl. 46 odst. 1 a 3 směrnice [2013/32] s přihlédnutím k článku 47 [Listiny] a ve spojení s povinností individuálního posouzení podle čl. 4 odst. 3 písm. c) směrnice [2011/95], povinností spolupráce podle čl. 4 odst. 1 směrnice [2011/95] a povinností loajální spolupráce podle čl. 4 odst. 3 SEU, vykládán v tom smyslu, že v případě neexistence vnitrostátního ustanovení, které [výslovně stanoví] možnost, aby vnitrostátní soud […] podrobil žadatele [o azyl] lékařským prohlídkám, může tento soud odvodit přímo z uvedeného článku [46] pravomoc nařídit, aby se [tento] žadatel podrobil [takovým prohlídkám], pokud to považuje za nezbytné pro úplné a ex nunc posouzení žádosti o mezinárodní ochranu?
2)
Musí být čl. 46 odst. 1 a 3 směrnice [2013/32] s přihlédnutím k článku 47 [Listiny] a ve spojení s povinností individuálního posouzení podle čl. 4 odst. 3 písm. c) směrnice [2011/95], povinností spolupráce podle čl. 4 odst. 1 směrnice [2011/95] a povinností loajální spolupráce podle čl. 4 odst. 3 SEU, vykládán v tom smyslu, že v případě neexistence vnitrostátního ustanovení, které [výslovně stanoví] možnost, aby vnitrostátní soud […] podrobil žadatele [o azyl] lékařským prohlídkám, a v důsledku toho i v případě neexistence výslovného zákonného ustanovení týkajícího se mechanismu, jenž by měl vnitrostátní soud k dispozici pro podrobení dotyčné osoby lékařským prohlídkám, tento soud odvozuje přímo z uvedeného článku 46 svou pravomoc postoupit věc rozhodujícímu orgánu, který je vždy účastníkem řízení, které před ním probíhá, aby tento orgán mohl analogicky aktivovat mechanismus uvedený v článku 18 směrnice [2013/32], aby vnitrostátnímu soudu poskytl výsledek lékařské prohlídky žadatele?
3)
Musí být čl. 46 odst. 1 směrnice [2013/32] s přihlédnutím k článku 47 [Listiny] vykládán v tom smyslu, že způsob provedení úplného a ex nunc posouzení žádosti o mezinárodní ochranu je ponechán na procesní autonomii členských států? Je-li odpověď kladná, musí být čl. 46 odst. 1 a 3 směrnice [2013/32] s přihlédnutím k článku 47 [Listiny] a ve spojení s povinností spolupráce podle čl. 4 odst. 1 směrnice [2011/95] a povinností loajální spolupráce podle čl. 4 odst. 3 SEU, vykládán v tom smyslu, že v případě neexistence vnitrostátního ustanovení, které [výslovně stanoví] možnost, aby vnitrostátní soud […] podrobil žadatele [o azyl] lékařským prohlídkám, a v důsledku toho i v případě neexistence výslovného zákonného ustanovení týkajícího se mechanismu, jenž by měl vnitrostátní soud k dispozici pro podrobení dotyčné osoby lékařským prohlídkám, tento soud má pravomoc postoupit věc rozhodujícímu orgánu, který je vždy účastníkem řízení, které před ním probíhá, aby tento orgán mohl analogicky aktivovat mechanismus uvedený v článku 18 směrnice [2013/32], aby vnitrostátnímu soudu poskytl výsledek lékařské prohlídky žadatele, pokud má za to, že vnitrostátní opatření nedodržují zásadu efektivity?
4)
Musí být čl. 46 odst. 1 směrnice [2013/32] s přihlédnutím k článku 47 Listiny vykládán v tom smyslu, že v případech, kdy je zjištěn nedostatek vhodných mechanismů pro provedení individuálního, úplného a ex nunc posouzení podle čl. 46 odst. 3 směrnice [2013/32], jsou záruky stanovené v těchto [ustanoveních] splněny, pokud má vnitrostátní soud pravomoc zrušit rozhodnutí o zamítnutí žádosti o mezinárodní ochranu?“
K předběžným otázkám
23
Podstatou čtyř otázek předkládajícího soudu, které je třeba zkoumat společně, je, zda musí být čl. 46 odst. 3 směrnice 2013/32 ve spojení s článkem 47 Listiny a čl. 4 odst. 3 SEU vykládán v tom smyslu, že ke splnění požadavku úplného a ex nunc posouzení stanoveného v tomto čl. 46 odst. 3 musí mít vnitrostátní soud prvního stupně rozhodující o opravném prostředku proti rozhodnutí rozhodujícího orgánu o zamítnutí žádosti o mezinárodní ochranu pravomoc nařídit lékařskou prohlídku žadatele o mezinárodní ochranu, má-li za to, že provedení této prohlídky je nezbytné nebo relevantní pro účely posouzení uvedené žádosti, nebo stačí, že má tento soud pravomoc takové rozhodnutí zrušit z důvodu, že tento orgán nepodrobil tohoto žadatele lékařské prohlídce, a vrátit věc uvedenému orgánu, aby následně tuto prohlídku nařídil v rámci nového řízení.
24
Článek 46 směrnice 2013/32 se v souladu se svým nadpisem týká práva žadatelů o mezinárodní ochranu na účinný opravný prostředek. V odstavci 1 tento článek 46 přiznává těmto žadatelům takové právo na účinný opravný prostředek před soudem proti rozhodnutím týkajícím se jejich žádosti. Odstavec 3 uvedeného článku 46 vymezuje rozsah tohoto práva a upřesňuje, že členské státy vázané touto směrnicí musí zajistit, aby soud, u něhož je rozhodnutí o předmětné žádosti o mezinárodní ochranu napadeno, provedl „úplné a ex nunc posouzení jak skutkové, tak právní stránky, včetně případného posouzení potřeby mezinárodní ochrany podle směrnice [2011/95]“.
25
Kromě toho je třeba připomenout, že z judikatury Soudního dvora vyplývá, že vlastnosti opravného prostředku upraveného v článku 46 směrnice 2013/32 musí být určeny v souladu s článkem 47 Listiny, který je potvrzením zásady účinné soudní ochrany. Tento článek Listiny je přitom sám o sobě dostačující a nemusí být upřesněn ustanoveními unijního nebo vnitrostátního práva k tomu, aby bylo jednotlivcům přiznáno právo uplatnitelné jako takové. Nemůže tomu tedy být jinak v případě čl. 46 odst. 3 této směrnice ve spojení s článkem 47 Listiny (rozsudek ze dne 4. října 2024, Ministerstvo vnitra České republiky, Odbor azylové a migrační politiky, C‑406/22, EU:C:2024:841, bod 86 a citovaná judikatura).
26
Z tohoto hlediska, pokud jde o rozsah práva na účinný opravný prostředek, jak je definován v tomto čl. 46 odst. 3, Soudní dvůr rozhodl, že slova „zajistí, aby účinný opravný prostředek obsahoval úplné a ex nunc posouzení jak skutkové, tak právní stránky“, obsažená v tomto ustanovení, musí být vykládána v tom smyslu, že členské státy jsou povinny na základě tohoto ustanovení upravit vnitrostátní právo tak, aby soud při rozhodování o opravných prostředcích uvedených v tomto ustanovení posoudil všechny skutkové a právní okolnosti, které mu umožní provést aktualizované posouzení daného případu (rozsudek ze dne 4. října 2024, Ministerstvo vnitra České republiky, Odbor azylové a migrační politiky, C‑406/22, EU:C:2024:841, bod 87 a citovaná judikatura).
27
V tomto ohledu výraz „ex nunc“ zdůrazňuje povinnost soudu provést posouzení, které případně zohlední nové skutečnosti, jež nastaly po přijetí rozhodnutí, které je předmětem opravného prostředku. Takové posouzení totiž umožňuje vyřídit žádost o mezinárodní ochranu úplně, aniž je nutné vrátit věc rozhodujícímu orgánu. Proto pravomoc soudu zohlednit nové skutečnosti, o kterých tento orgán nerozhodl, odpovídá cíli směrnice 2013/32, kterým je zejména, jak vyplývá zejména z bodu 18 jejího odůvodnění, aby žádosti o mezinárodní ochranu byly vyřízeny „co možná nejdříve, aniž by tím bylo dotčeno provedení přiměřeného a úplného posouzení“ (rozsudek ze dne 4. října 2024, Ministerstvo vnitra České republiky, Odbor azylové a migrační politiky, C‑406/22, EU:C:2024:841, body 78 a 88, jakož i citovaná judikatura).
28
Přídavné jméno „úplné“, které je uvedeno v čl. 46 odst. 3 této směrnice, potvrzuje, že soud je povinen posoudit jak skutečnosti, jež rozhodující orgán zohlednil nebo měl zohlednit, tak skutečnosti, které nastaly po přijetí rozhodnutí tímto orgánem (rozsudek ze dne 4. října 2024, Ministerstvo vnitra České republiky, Odbor azylové a migrační politiky, C‑406/22, EU:C:2024:841, bod 89 a citovaná judikatura).
29
V projednávané věci předkládající soud zaprvé zdůrazňuje, že podle použitelného vnitrostátního práva nemá sám pravomoc podrobit žadatele o mezinárodní ochranu lékařské prohlídce nebo tuto prohlídku nařídit rozhodujícímu orgánu, i když má za to, že v projednávané věci je taková prohlídka nezbytná pro posouzení žádosti o mezinárodní ochranu, kdežto azylový úřad, který je „rozhodujícím orgánem“ ve smyslu čl. 2 písm. f), pokud jde o směrnici 2013/32, má takovou pravomoc podle článku 15 zákona o uprchlících, jehož cílem je provést článek 18 této směrnice.
30
Zadruhé tento soud zdůrazňuje, že podle použitelného vnitrostátního práva má naproti tomu pravomoc zrušit rozhodnutí azylového úřadu o zamítnutí udělení mezinárodní ochrany, pokud má za to, že s ohledem na konkrétní okolnosti projednávané věci měl tento úřad nařídit lékařskou prohlídku žadatele o mezinárodní ochranu v souladu s uvedeným článkem 15 a že takové zrušení uvedenému úřadu umožní, aby v rámci nového správního řízení následně přijal rozhodnutí, které výsledky takové prohlídky zohlední.
31
S ohledem na judikaturu připomenutou v bodech 25 až 28 tohoto rozsudku je třeba zaprvé konstatovat, že vnitrostátní právní úprava, která neumožňuje soudu prvního stupně nařídit lékařskou prohlídku s výhradou souhlasu žadatele, třebaže má za to, že taková prohlídka je nezbytná nebo relevantní pro posouzení opodstatněnosti žádosti o mezinárodní ochranu, nesplňuje požadavek úplného a ex nunc posouzení stanoveného v čl. 46 odst. 3 směrnice 2013/32.
32
Neumožnit za takových okolností takovému soudu nařídit lékařskou prohlídku žadatele o mezinárodní ochranu se totiž jeví být v rozporu s povinností uloženou členským státům na základě čl. 46 odst. 3 směrnice 2013/32 upravit vnitrostátní právo tak, aby při vyřizování uvedených opravných prostředků soud posoudil všechny skutkové a právní okolnosti, které mu umožní provést aktualizované posouzení daného případu ve smyslu judikatury uvedené v bodě 26 tohoto rozsudku.
33
Vzhledem k tomu, že příslušný soud nebude moci získat informace o zdravotním stavu žadatele o mezinárodní ochranu pro účely posouzení jeho žádosti o mezinárodní ochranu, nebude moci toto posouzení zohlednit všechny skutkové okolnosti, které by tomuto soudu umožnily provést aktualizované posouzení daného případu. Lékařská prohlídka žadatele může zejména umožnit ověření, zda příznaky nemoci, kterou případně tento žadatel trpí, mohou být vysvětleny pronásledováním nebo vážnou újmou v minulosti, zejména v zemi původu, a proto by měly být zohledněny při posuzování skutečných potřeb mezinárodní ochrany uvedeného žadatele [v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 29. června 2023, International Protection Appeals Tribunal a další (Atentát v Pákistánu), C‑756/21, EU:C:2023:523, bod 61].
34
Zadruhé je nutno konstatovat, že vnitrostátní právní úprava, která pouze stanoví, že soud prvního stupně má možnost zrušit rozhodnutí rozhodujícího orgánu o zamítnutí žádosti o mezinárodní ochranu z důvodu, že tento orgán měl podrobit žadatele lékařské prohlídce, nesplňuje požadavek úplného a ex nunc posouzení ve smyslu čl. 46 odst. 3 směrnice 2013/32, a to i přesto, že v důsledku toho je umožněno nové posouzení této žádosti tímto orgánem s ohledem na výsledky lékařské prohlídky žadatele o mezinárodní ochranu.
35
Stačí totiž uvést, že taková vnitrostátní právní úprava tím, že předpokládá, že je na uvedeném orgánu, aby přijal nové rozhodnutí s přihlédnutím k výsledkům lékařské prohlídky, nezaručuje dodržení zásady vyplývající z judikatury Soudního dvora uvedené v bodě 27 tohoto rozsudku, podle níž je na samotném soudu, aby zajistil, že žádost o mezinárodní ochranu bude vyřízena úplně, aniž je nutno vrátit věc rozhodujícímu orgánu, a ohrožuje tak cíl urychleného vyřízení žádostí o mezinárodní ochranu, který je uveden ve směrnici 2013/32 a jehož význam Soudní dvůr zdůraznil v této judikatuře
36
Zatřetí je třeba uvést, že jediným ustanovením směrnice 2013/32, které stanoví pravidla pro lékařskou prohlídku, je článek 18 této směrnice. Jak však vyplývá ze samotného znění tohoto článku 18, a zejména odstavce 1, jeho ustanovení se jako taková použijí pouze v rámci posuzování žádosti o mezinárodní ochranu rozhodujícím orgánem, a nikoli v rámci opravného prostředku k soudu směřujícímu proti rozhodnutí přijatému takovým orgánem.
37
Jak přitom vyplývá z ustálené judikatury Soudního dvora, při neexistenci unijních pravidel v dané oblasti přísluší vnitrostátnímu právnímu řádu každého členského státu, aby na základě zásady procesní autonomie upravil procesní podmínky týkající se takové prohlídky, avšak za podmínky, že nejsou méně příznivé než ty, kterými se řídí obdobné situace ve vnitrostátním právu (zásada rovnocennosti), a v praxi neznemožňují nebo nadměrně neztěžují výkon práva žadatele o mezinárodní ochranu na účinný opravný prostředek ve smyslu čl. 46 odst. 3 směrnice 2013/32 (zásada efektivity) [obdobně viz rozsudek ze dne 19. března 2020, Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal (Tompa), C‑564/18, EU:C:2020:218, bod 63 a citovaná judikatura].
38
V tomto ohledu musí mít dotyčný soud v každém případě možnost nařídit lékařskou prohlídku, pokud existují konkrétní indicie o tom, že zdravotní problémy žadatele o mezinárodní ochranu mohou být způsobeny traumatickou událostí, ke které došlo zejména v zemi jeho původu, a obecně, pokud se podle posouzení tohoto soudu ukáže provedení takové prohlídky jako nezbytné nebo relevantní pro posouzení skutečných potřeb mezinárodní ochrany uvedeného žadatele. Kromě toho podmínky využití lékařské prohlídky musí být v souladu se základními právy zaručenými Listinou, jako je právo na respektování lidské důstojnosti zaručené v článku 1 Listiny a právo na respektování soukromého a rodinného života zaručené jejím článkem 7 [v tomto smyslu viz rozsudky ze dne 25. ledna 2018, F, C‑473/16, EU:C:2018:36, bod 35, jakož i ze dne 29. června 2023, International Protection Appeals Tribunal a další (Atentát v Pákistánu), C‑756/21, EU:C:2023:523, bod 61].
39
Dále je třeba upřesnit, že není nezbytné, aby se soud, který nařídil lékařskou prohlídku dotyčného žadatele, mohl sám obrátit na kvalifikovaného zdravotníka, aby provedl tuto prohlídku a předal mu výsledky, jelikož tento soud může rovněž nařídit rozhodujícímu orgánu, aby přijal nezbytná opatření za účelem podrobení tohoto žadatele nařízené lékařské prohlídce a aby mu v krátké lhůtě předal výsledky této prohlídky. V obou případech by si totiž soud mohl opatřit informace, které považuje za relevantní nebo nezbytné k provedení aktualizovaného posouzení daného případu, při dodržení cíle urychleného vyřízení sledovaného směrnicí 2013/32, jak byl připomenut v bodě 27 tohoto rozsudku.
40
Začtvrté, i když je třeba mít za to, že vnitrostátní právní úprava dotčená ve věci v původním řízení není v souladu s požadavkem úplného a ex nunc posouzení stanoveného v čl. 46 odst. 3 směrnice 2013/32, jelikož nestanoví možnost soudu nařídit lékařskou prohlídku žadatele o mezinárodní ochranu, je třeba připomenout, že je na předkládajícím soudu, aby tuto právní úpravu vykládal v co největším možném rozsahu v souladu s tímto požadavkem (viz zejména rozsudek ze dne 20. prosince 2017, Protect Natur-, Arten- und Landschaftsschutz Umweltorganisation, C‑664/15, EU:C:2017:987, bod 54 a citovaná judikatura).
41
Nicméně pokud by takový konformní výklad nebyl možný, Soudní dvůr již zdůraznil požadavek, aby příslušný soud za účelem uplatnění unijního práva vyloučil použití ustanovení vnitrostátních právních předpisů představujících případně překážku plného účinku unijních norem majících přímý účinek, jako je čl. 46 odst. 3 směrnice 2013/32 ve spojení s článkem 47 Listiny (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 29. července 2019, Torubarov, C‑556/17, EU:C:2019:626, bod 73 a citovaná judikatura).
42
Je tudíž třeba mít za to, že z přímého účinku, který mají jak článek 47 Listiny, tak čl. 46 odst. 3 směrnice 2013/32, vyplývá, že s cílem zaručit žadateli o mezinárodní ochranu účinnou soudní ochranu ve smyslu uvedeného článku 47 a v souladu se zásadou loajální spolupráce zakotvenou v čl. 4 odst. 3 SEU musí mít vnitrostátní soud, kterému byl předložen opravný prostředek proti rozhodnutí o zamítnutí žádosti o mezinárodní ochranu, možnost nařídit lékařskou prohlídku tohoto žadatele, pokud je taková prohlídka nezbytná pro účely posouzení této žádosti.
43
S ohledem na všechny výše uvedené úvahy je třeba na položené otázky odpovědět tak, že čl. 46 odst. 3 směrnice 2013/32 s přihlédnutím k článku 47 Listiny a ve spojení s čl. 4 odst. 3 SEU musí být vykládán v tom smyslu, že ke splnění požadavku úplného a ex nunc posouzení stanoveného v tomto čl. 46 odst. 3 musí mít vnitrostátní soud prvního stupně rozhodující o opravném prostředku proti rozhodnutí rozhodujícího orgánu o zamítnutí žádosti o mezinárodní ochranu pravomoc nařídit lékařskou prohlídku žadatele o mezinárodní ochranu, má-li za to, že provedení této prohlídky je nezbytné nebo relevantní pro účely posouzení této žádosti.
K nákladům řízení
44
Vzhledem k tomu, že řízení má, pokud jde o účastníky původního řízení, povahu incidenčního řízení ve vztahu ke sporu probíhajícímu před předkládajícím soudem, je k rozhodnutí o nákladech řízení příslušný uvedený soud. Výdaje vzniklé předložením jiných vyjádření Soudnímu dvoru než vyjádření uvedených účastníků řízení se nenahrazují.
Z těchto důvodů Soudní dvůr (pátý senát) rozhodl takto:
Článek 46 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/32/EU ze dne 26. června 2013 o společných řízeních pro přiznávání a odnímání statusu mezinárodní ochrany, s přihlédnutím k článku 47 Listiny základních práv Evropské unie a ve spojení s čl. 4 odst. 3 SEU
musí být vykládán v tom smyslu, že
ke splnění požadavku úplného a ex nunc posouzení stanoveného v tomto čl. 46 odst. 3 musí mít vnitrostátní soud prvního stupně rozhodující o opravném prostředku proti rozhodnutí rozhodujícího orgánu o zamítnutí žádosti o mezinárodní ochranu pravomoc nařídit lékařskou prohlídku žadatele o mezinárodní ochranu, má-li za to, že provedení této prohlídky je nezbytné nebo relevantní pro účely posouzení této žádosti.
Podpisy
(
*1
) – Jednací jazyk: řečtina.
(
i
) – Název projednávané věci je fiktivní. Neodpovídá skutečnému jménu žádné ze zúčastněných stran.