62013CC0569
STANOVISKO GENERÁLNÍ ADVOKÁTKY
ELEANOR SHARPSTON
přednesené dne 21. května 2015 (
1
)
Věc C‑569/13
Bricmate AB
proti
Tullverket
[žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Förvaltningsrätten i Malmö (Švédsko)]
„Platnost prováděcího nařízení Rady (EU) č. 917/2011, kterým se ukládá konečné antidumpingové clo a s konečnou platností vybírá prozatímní clo z dovozu keramických obkládaček pocházejících z Čínské lidové republiky“
1.
V roce 2011 Rada Evropské unie uložila antidumpingové clo na dovoz keramických obkládaček pocházejících z Čínské lidové republiky (dále jen „Čína“). Švédský dovozce těchto obkládaček napadl uložení tohoto cla na jím dovážené zboží. Tvrdí, že nařízení ukládající clo je postiženo vadami spočívajícími v nesprávném skutkovém zjištění, nesprávném posouzení a pochybeních na straně Evropské komise, pokud jde o správné provádění šetření, a zejména zohlednění některých konkrétních vyjádření učiněných dovozcem. Spor nyní projednává Förvaltningsrätten i Malmö (správní soud v Malmö), který předkládá žádost o rozhodnutí o předběžné otázce týkající se platnosti předmětného nařízení.
2.
Další otázky týkající se jiné námitky proti stejnému nařízení byly Soudnímu dvoru předloženy v rámci řízení o předběžné otázce ve věci C‑687/13, Fliesen-Zentrum Deutschland, ve které dnes rovněž přednesu své stanovisko.
Legislativní a procesní rámec
3.
Pravidla, kterými se řídí uložení antidumpingových cel, obsahuje nařízení č. 1225/2009 (dále jen „základní nařízení“) (
2
). Antidumpingové clo, které je předmětem původního řízení, bylo poprvé uloženo nařízením č. 258/2011 (dále jen „prozatímní nařízení“) (
3
) a poté s úpravami potvrzeno nařízením č. 917/2011 (dále jen „konečné nařízení“ nebo „napadené nařízení“) (
4
).
Základní nařízení
4.
Ustanovení čl. 1 odst. 1 základního nařízení stanoví zásadu, že antidumpingové clo může být uloženo na každý dumpingový výrobek, jehož propuštění do volného oběhu v Unii působí újmu. Článek 1 odst. 2 definuje dumpingový výrobek jako výrobek, jehož vývozní cena do Unie je nižší, než je v běžném obchodním styku srovnatelná cena obdobného výrobku určeného pro spotřebu v zemi vývozu.
5.
Článek 2 stanoví zásady a pravidla upravující stanovení dumpingu. Pro daný výrobek vyvážený ze třetí země se v zásadě stanoví běžná cena na domácím trhu a vývozní cena do Unie a mezi nimi je provedeno spravedlivé srovnání, které bere v úvahu různé činitele, které mohou ovlivňovat rozdíly mezi nimi. Pokud srovnání vážených průměrných hodnot ukáže, že běžná hodnota překračuje vývozní cenu, je částka, o kterou je vývozní cena překročena, dumpingovým rozpětím.
6.
Článek 3 („Zjištění újmy“) zejména stanoví:
„[…]
2.   Zjištění újmy se musí zakládat na skutečných důkazech a zahrnovat objektivní posouzení
(a)
jednak objemu dumpingového dovozu a jeho účinku na ceny obdobných výrobků na trhu [Unie];
(b)
jednak následného účinku tohoto dovozu na výrobní odvětví [Unie].
3.   V souvislosti s objemem dumpingového dovozu se posoudí, zda došlo k významnému zvýšení dumpingového dovozu v absolutních hodnotách nebo v poměru k výrobě nebo spotřebě v [Unii]. Pokud jde o účinek dumpingového dovozu na ceny, posoudí se, zda ve srovnání s cenou obdobného výrobku výrobního odvětví [Unie] existuje značné cenové podbízení ze strany dumpingového dovozu nebo zda tento dovoz jinak významnou měrou způsobil pokles cen nebo zabránil významnou měrou jejich růstu, ke kterému by jinak došlo. Žádné z uvedených kritérií nemusí být rozhodující.
[…]
5.   Posouzení účinků dumpingového dovozu na dotčené výrobní odvětví [Unie] zahrnuje posouzení všech relevantních hospodářských faktorů a ukazatelů, které ovlivňují stav daného výrobního odvětví, včetně skutečnosti, že výrobní odvětví dosud nepřekonalo účinky dřívějšího dumpingu nebo subvencování, rozsahu skutečného dumpingového rozpětí a skutečného a možného poklesu prodeje, zisku, výroby, podílu na trhu, produktivity, návratnosti investic nebo vytížení kapacit; faktorů ovlivňujících prodejní ceny v [Unii]; skutečných a možných nepříznivých účinků na pohyb peněžních prostředků, stav zásob, zaměstnanost, mzdy, hospodářský růst, schopnost opatřit si kapitál nebo investice. Tento výčet není vyčerpávající a žádný z uvedených ukazatelů nemusí být rozhodující.
6.   Ze všech relevantních důkazů předložených podle odstavce 2 musí vyplývat, že dumpingový dovoz působí újmu ve smyslu tohoto nařízení. K tomu zejména patří důkaz o tom, že objem, cena nebo objem i cena zjištěné podle odstavce 3 mají na výrobní odvětví Unie nepříznivé účinky ve smyslu odstavce 5 a že tyto účinky dosahují takových rozměrů, že mohou být označeny jako podstatné.
[…]“
7.
Článek 17 základního nařízení se týká výběru vzorků. Zejména v případech, kdy je počet žadatelů, vývozců nebo dovozců, typů výrobků nebo obchodů příliš velký, může být šetření omezeno na přiměřený počet stran, výrobků nebo obchodů, který se vybere jako statisticky reprezentativní vzorek na základě informací dostupných v době výběru (čl. 17 odst. 1). Nejvhodnější je výběr vzorku po projednání s dotčenými stranami a s jejich souhlasem, pokud se tyto strany přihlásí a poskytnou dostatek informací (čl. 17 odst. 2).
8.
Článek 20 je nadepsaný „Poskytování informací“. Článek 20 odst. 1 stanoví:
„Žadatelé, dovozci a vývozci a jejich zájmové svazy a zástupci země vývozu mohou požádat o poskytnutí informací o podrobnostech týkajících se nejdůležitějších skutečností a úvah, na jejichž základě byla přijata prozatímní opatření. O poskytnutí informací je nutno požádat písemně ihned po přijetí prozatímních opatření a informace se poskytnou písemně co nejdříve.“
Antidumpingové řízení a prozatímní nařízení
9.
Komise oznámila zahájení antidumpingového řízení ve věci dovozu keramických obkládaček pocházejících z Číny dne 19. června 2010 (
5
). Šetření dumpingu a újmy zahrnovalo období od 1. dubna 2009 do 31. března 2010 (dále jen „období šetření“ nebo „OŠ“). Kontrola skutečností významných pro posouzení újmy a příčinné souvislosti se týkala období od 1. ledna 2007 do 31. března 2010.
10.
Společnost Bricmate AB (dále jen „Bricmate“) reagovala na výzvu v oznámení, aby se zainteresované strany přihlásily a byla Komisí vybrána jako účastník řízení ve vzorku sedmi nespřízněných dovozců (nezávislí dovozci bez vazby na jakéhokoliv konkrétního vývozce). Společnost Bricmate odpověděla na dotazník, který jí byl zaslán, dne 10. září 2010. Kromě jiného uvedla, že obkládačky, které dovážela z Číny, byly obzvláště vysoké kvality, přestože nesly stejná kontrolní čísla výrobku (product control number, dále jen „PCN“) jako obkládačky nižší jakosti, se kterými je nebylo možné srovnávat, a že některé z nich byly k dostání v rozměrech nebo se vyráběly s využitím řezných technik, které nebyly u výrobců v Unii k dispozici.
11.
Komise přijala dne 16. března 2011 prozatímní nařízení, jehož čl. 1 odst. 1 ukládal prozatímní antidumpingové clo na dovoz „glazovaných a neglazovaných keramických dlaždic a obkládaček, obkládaček pro krby a stěny; glazovaných a neglazovaných keramických mozaikových kostek a podobných výrobků, též na podložce, v současnosti kódů KN 6907 10 00, 6907 90 20, 6907 90 80 (
6
), 6908 10 00, 6908 90 11, 6908 90 20, 6908 90 31, 6908 90 51, 6908 90 91, 6908 90 93 a 6908 90 99, a pocházejících z [Číny]“.
12.
Podle čl. 1 odst. 2 se sazba prozatímního antidumpingového cla, která se použije na čistou cenu s dodáním na hranice Unie před proclením pro dotčené výrobky vyráběné určitými vyjmenovanými společnostmi, pohybovala od 26,2 % do 36,6 %, přičemž se na výrobky vyráběné všemi ostatními společnostmi použila sazba 73 %.
13.
Body 27 až 32 odůvodnění prozatímního nařízení, nadepsané „Obdobný výrobek“, mají následující znění:
„(27)
Jedna strana tvrdila, že výrobky dovážené z Číny a výrobky vyráběné výrobním odvětvím Unie nejsou srovnatelné.
(28)
Připomíná se, že Komise založila svá cenová srovnání na typech výrobku rozlišených podle kontrolního čísla výrobku [PCN] na základě osmi vlastností.
(29)
Dotčená strana předložila své argumenty během slyšení před úředníkem pro slyšení. Uvedla, že nesrovnatelnost je způsobena různou technologií, materiálem, leštěním a návrhem, které se používají při výrobě obkládaček v Unii a v Číně. Technologicky vyspělé linky vyrábějí vysoce kvalitní obkládačky se sítotiskem a v několika barvách. Společnost vysvětlila, že pro sítotisk, válcový hlubotisk a inkoustový tisk existují různé technologie.
(30)
Navzdory žádostem o předložení podrobného vysvětlení všech těchto aspektů srovnatelnosti výrobku dotčená strana svá tvrzení nedoložila. Také argument lepší srovnatelnosti nebyl doložen žádným důkazem. Sama strana navíc uznala, že typy výrobku, které by byly po doplnění navrhovaných čtyř kritérií zahrnuty, by představovaly pouze 0,5 % trhu s obkládačkami. Jak je uvedeno ve zprávě úředníka pro slyšení, která shrnula postoj dotčené společnosti, bylo zbývajících 99,5 % výrobků stejného PCN obdobných.
(31)
Jak je uvedeno výše, strana nedoložila potřebu zavést další kritéria, ani jejich potenciální dopad na ceny. S ohledem na zanedbatelný podíl dotčených typů výrobku na trhu a výslovné uznání strany, že 99,5 % obkládaček dotčeného PCN je srovnatelných, musela být žádost o doplnění dalších kritérií do struktury PCN prozatímně zamítnuta.
(32)
Vyvozuje se závěr, že dotčený výrobek, výrobek vyráběný a prodávaný na domácím trhu v Číně a na domácím trhu v USA, které prozatímně sloužily jako srovnatelná země, jakož i výrobek vyráběný a prodávaný v Unii výrobci Unie mají stejné základní fyzické a technické vlastnosti a stejné základní užití. Předběžně se tedy považují za obdobný výrobek ve smyslu čl. 1 odst. 4 základního nařízení.“
14.
Body 68 až 111 odůvodnění prozatímního nařízení analyzovaly újmu způsobenou výrobnímu odvětví Unie, přičemž se došlo k závěru, že utrpělo podstatnou újmu ve smyslu čl. 3 odst. 5 základního nařízení.
15.
Podle bodů 71 a 72 odůvodnění se spotřeba v Unii mezi rokem 2007 a obdobím šetření snížila o 29 %, konkrétně (o 13 %) v letech 2007 až 2008 a (o 8 % v porovnání s rokem 2009) v období šetření. Spotřeba v Unii se zjišťovala sečtením objemu dovozu (na základě údajů z Eurostatu) a objemu prodeje realizovaného výrobci z Unie na trhu Unie (na základě ověřených údajů poskytnutých vnitrostátními a evropskými sdruženími výrobců). Následovala tabulka 1:
16.
Komise v bodě 73 odůvodnění uvedla:
„V následující tabulce je popsán vývoj objemů, podílů na trhu a průměrných cen dovozu z Číny. Uvedené množstevní a cenové tendence vycházejí z údajů Eurostatu.“
Následovala tabulka 2:
17.
Tabulka 11 v bodě 96 odůvodnění ukazovala vývoj jednotkových prodejních cen výrobního odvětví Unie:
18.
Na základě mimo jiné i těchto číselných údajů Komise analyzovala příčinnou souvislost podstatné újmy v bodech 112 až 136 odůvodnění. Body 113 až 116 odůvodnění, nadepsané „Dopad dovozu z Číny“, mají následující znění:
„(113)
Vzrůstající podíl čínských vyvážejících výrobců na trhu za posuzované období se časově shodoval s poklesem zisků výrobního odvětví Unie a podstatným navýšením jeho zásob.
(114)
Ve stejnou dobu došlo také ke snížení spotřeby v Unii. Zatímco však objem čínského dovozu v letech 2007–2009 klesl o devět procentních bodů souběžně se snižující se spotřebou (ačkoli ne stejným tempem – spotřeba klesla ve stejném období o 23 procentních bodů), čínský podíl na trhu od roku 2007 stabilně rostl. Navíc mezi rokem 2009 a obdobím šetření se navzdory dalšímu snížení spotřeby o šest procentních bodů čínský dovoz o šest procentních bodů zvýšil.
(115)
Cenový rozdíl (na základě průměrných údajů Eurostatu) mezi čínským dovozem a cenami výrobního odvětví Unie byl během celého posuzovaného období velmi znatelný. Skutečnost, že již v roce 2007 dosáhl tento rozdíl více než 40 %, naznačuje, že cenová strategie čínských vyvážejících výrobců začala ještě před hospodářskou krizí. Tento rozdíl se pak po hospodářské krizi zvýšil a v období šetření dosáhl 50 %.
(116)
Vzrůstající podíl čínského dovozu na trhu společně s klesajícími cenami a zvyšujícím se cenovým rozdílem mezi cenami v Unii a čínskými cenami se časově shodoval se zhoršováním situace výrobního odvětví Unie.“
19.
V bodech 117 až 134 odůvodnění Komise prošetřila další možné příčiny újmy a v bodech 135 a 136 odůvodnění konstatovala:
„(135)
Dospělo se tedy k závěru, že existuje příčinná souvislost mezi újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, a dumpingovým dovozem z Číny. Hospodářská krize a dovoz ze třetích zemí s výjimkou Číny sice měl na situaci výrobního odvětví Unie dopad, ale tento dopad nebyl takový, aby narušil příčinnou souvislost zjištěnou mezi dumpingovým dovozem z Číny a podstatnou újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie.
(136)
Na základě uvedené analýzy účinků všech známých činitelů na situaci výrobního odvětví Unie byl vyvozen předběžný závěr, že existuje příčinná souvislost mezi dumpingovými dovozy z ČLR a podstatnou újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie během období šetření.“
20.
V části nadepsané „Zájem dovozců“ Komise kromě jiného uvedla:
„(144)
Šetření […] ukázalo, že dovozci a uživatelé mohou přejít na výrobky nakupované ze třetích zemí nebo v rámci Unie. Tato změna může nastat celkem snadno, neboť výrobek, který je předmětem šetření, se vyrábí v několika zemích v Unii i mimo ni (Turecko, Spojené arabské emiráty, Egypt, jihovýchodní Asie, Brazílie a jiné).
(145)
Jeden dovozce prohlásil, že se v důsledku zahájení šetření pokusil změnit dodavatele, ale jeho snahy nebyly úspěšné. Na druhé straně jiný dovozce prohlásil, že tento proces již v době šetření probíhal a byl úspěšný. Třetí dovozce tvrdil, že by se tak rozšířilo jeho portfolio nečínských výrobců a že provedení by bylo snadné.
(146)
Vyvozuje se tedy předběžný závěr, že uložení opatření by nebránilo dovozcům v Unii nakupovat obdobné výrobky z jiných zdrojů. Kromě toho cílem antidumpingových cel není zablokovat konkrétní obchodní kanály, ale obnovit rovné podmínky a reagovat na nekalé obchodní praktiky.“
Procesní vývoj
21.
Společnost Bricmate předložila Komisi svoji odpověď na prozatímní nařízení dne 15. dubna 2011, ve které Komise vytýkala, že nepostupovala s řádnou péčí, nerespektovala právo společnosti Bricmate na obhajobu a nedodržela svoji povinnost uvést odůvodnění zejména tím, že neodpověděla na vyjádření společnosti Bricmate týkající se vývoje cen, srovnatelnosti výrobku a dostupnosti podobných výrobků na trhu Unie.
22.
Dne 1. července 2011 zaslala Komise společnosti Bricmate veřejně dostupný dokument (v podstatě návrh konečného nařízení), na jehož základě navrhla doporučit, aby Rada uložila konečná antidumpingová opatření. V bodě 77 tohoto dokumentu uvedla: „Pokud jde o nesrovnalosti ve statistických údajích, na které poukázaly dotčené zainteresované strany, bylo posouzeno, že tyto nesrovnalosti byly menšího významu a neměly žádný významný dopad na celková učiněná rozhodnutí. Není proto nezbytné a nemá význam použité údaje jakkoliv doplňovat.“
23.
Stejného dne Komise odpověděla na připomínky společnosti Bricmate ze dne 15. dubna 2011 a zamítla její stížnosti. Zejména společnost Bricmate ujistila, že její názory byly vzaty v potaz, a uvedla:
„Chybí srovnatelnost mezi výrobky z Číny a Unie. Výrobky vyráběné v Číně nejsou jinde k dostání. Malí dovozci je nebudou moci nakupovat.
Odpověď: Komise dospěla v prozatímním nařízení (body 27 až 32 odůvodnění) k závěru, že výrobky vyráběné v Číně jsou srovnatelné s výrobky, které se vyrábějí v Unii. Tvrzení Vašeho klienta bylo také zváženo. V této věci se odvoláváme na to, co již [bylo] podotknuto v bodech 144 až 145 odůvodnění prozatímního nařízení, tj. že se daný výrobek vyrábí ve velkém množství zemí, které dumping neuplatňují. Komise neobdržela žádný důkaz o budoucím nedostatečném zásobování v případě uložení opatření na keramické obkládačky z Číny.“
24.
Společnost Bricmate předložila další připomínky dne 11. července 2011, ve kterých si opět stěžovala, že její tvrzení nebyla vzata v potaz. Dne 15. července 2011 doplnila tyto připomínky tvrzením, že údaje z Eurostatu spíše ukazovaly růst než pokles průměrných cen dovozů keramických obkládaček z Číny.
25.
Komise odpověděla společnosti Bricmate na její připomínky dopisem ze dne 27. července 2011, kde její stížnosti opět zamítla. Zejména uvedla, že bod 145 odůvodnění prozatímního nařízení se týkal specificky společnosti Bricmate. V odpovědi ze dne 23. srpna 2011 společnost Bricmate trvala na svých stížnostech a obvinila Komisi z toho, že si vybírá údaje, které se jí hodí.
26.
Během této fáze procesu předložily Komisi podání dva další subjekty (ENMON GmbH, německý dovozce, a Foreign Trade Association, evropské sdružení hospodářských subjektů) – nikoliv však společnost Bricmate. Poukázaly v nich kromě jiného na to, že se určité statistiky z Eurostatu používané v prozatímním nařízení, které se týkají objemů a cen dovozů z Číny, zdají být nevěrohodnými. Společnost ENMON upozornila zejména na nesrovnalosti vztahující se k dovozům do Španělska v roce 2009.
Konečné nařízení
27.
Rada přijala dne 12. září 2011 konečné nařízení, jehož čl. 1 odst. 1 ukládal konečné antidumpingové clo na dovozy stejných výrobků jako prozatímní nařízení.
28.
Podle čl. 1 odst. 2 se sazba konečného cla pohybovala od 26,3 % do 36,5 % u výrobků vyráběných společnostmi uvedenými v seznamu, přičemž na výrobky vyráběné všemi ostatními společnostmi se použila sazba 69,7 %.
29.
Stanovení újmy se zkoumá v bodech 99 až 137 odůvodnění, které se zabývají mnoha námitkami vůči dané analýze a závěrům v prozatímním nařízení a zamítají je. Zejména v bodě 108 odůvodnění Rada uvedla:
„Pokud jde o vývoj čínských cen, průměrné dovozní ceny uvedené v 73. bodě odůvodnění prozatímního nařízení vycházely ze statistických údajů Eurostatu. Byly vzneseny dotazy týkající se přesnosti průměrných dovozních cen do některých členských států, avšak nebyly potvrzeny žádné změny úředních statistik. V každém případě se připomíná, že údaje Eurostatu byly použity pouze ke stanovení obecných trendů a že i kdyby čínské dovozní ceny měly být upraveny směrem nahoru, celkový obraz o újmě by zůstal nezměněn, tj. s vysokými rozpětími pro cenové podbízení a prodej pod cenou. V těchto souvislostech je třeba poznamenat, že pro výpočet rozpětí újmy a dumpingových rozpětí nebyly údaje Eurostatu použity. K určení úrovně rozpětí byly použity pouze ověřené údaje od navštívených společností. I kdyby tedy byly zjištěny nesrovnalosti ve statistických údajích, nemělo by to žádný dopad na úroveň rozpětí, která byla zveřejněna.“
30.
Podobným způsobem se prověřuje příčinná souvislost v bodech 138 až 169 odůvodnění, přičemž posledně jmenovaný bod odůvodnění obsahuje konečný závěr:
„Žádné z tvrzení, která předložily zúčastněné strany, neprokazuje, že dopad ostatních činitelů kromě dumpingového dovozu z Číny byl takový, aby narušil příčinnou souvislost mezi dumpingovým dovozem a zjištěnou újmou. Závěry uvedené v nařízení o prozatímním clu se potvrzují.“
31.
Část nadepsaná „Zájem dovozců“ obsahuje následující body odůvodnění:
„(173)
Po poskytnutí konečných informací se dvě strany vyjádřily proti závěru, že dovozci mohou snadno přejít z čínských dodávek k jiným zdrojům dodávek, a jako důvod uvedli zejména to, že kvalita a ceny nejsou srovnatelné.
(174)
S ohledem na toto tvrzení se připomíná, že velká část dovozu není cly dotčena, jelikož nepochází z Číny. Vlastnosti výrobku, jenž se ve srovnatelné kvalitě vyrábí na celém světě, naznačují, že jsou tyto výrobky nahraditelné, a že je tudíž možné využívat celou řadu alternativních zdrojů dodávek, a to i navzdory učiněným tvrzením. I v případě dovozců, kteří se spoléhají na čínský dovoz, jenž je podle zjištění šetření dumpingový a prodává se za podstatně nižší ceny, než jsou ceny výrobků pocházejících z Unie, bylo při šetření zjištěno, že dovozci mohou u svých prodejních cen uplatnit přirážky přesahující 30 %. To spolu se zjištěnou skutečností, že dovozci dosáhli zisku ve výši přibližně 5 % a mohou přenést přinejmenším část možných vyšších nákladů na své odběratele, naznačuje, že jim jejich postavení umožňuje vypořádat se s dopadem opatření.
(175)
Jak je uvedeno v 144. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, uložení opatření nebude dovozcům v Unii bránit v tom, aby zvýšili podíly dovozu výrobků z jiných nedumpingových zdrojů, které jsou dostupné v Unii i v ostatních třetích zemích.“
32.
Dne 15. září 2011 zaslala Komise společnosti Bricmate závěrečný dopis, kterým reagovala na připomínky ze dne 23. srpna 2011 a opět zamítla její stížnosti.
Řízení před Tribunálem
33.
Žaloba společnosti Bricmate na neplatnost konečného nařízení, která byla podána kanceláři Tribunálu dne 24. listopadu 2011, byla zamítnuta jako nepřípustná dne 21. ledna 2014 s odůvodněním, že žalobkyně není konečným nařízením osobně dotčena a že konečné nařízení vyžaduje přijetí prováděcích opatření, které je možné napadnout u vnitrostátních úřadů (
7
).
Vnitrostátní řízení, předběžné otázky a řízení před Soudním dvorem
34.
Po přijetí konečného nařízení uložil Tullverket (švédský celní úřad) antidumpingová cla na dovozy keramických obkládaček z Číny realizované společností Bricmate v sazbách specifikovaných pro tyto výrobky od příslušných čínských vývozců. Společnost Bricmate podala žalobu k Förvaltningsrätten i Malmö, kterou napadla 32 výměrů vydaných celním úřadem Tullverket od 31. října 2011 do 28. května 2012. Společnost Bricmate v tomto řízení předložila dva žalobní důvody, přičemž první byl rozdělen do dvou částí. (Pokud jde o podstatu těchto žalobních důvodů, viz níže bod 39 a mé následující posouzení této předběžné otázky).
35.
Soud, u něhož byla žaloba podána, rozhodl, že nemůže odmítnout argumenty společnosti Bricmate jako zjevně neopodstatněné. K rozhodnutí, zda by se antidumpingová cla uložená celním úřadem Tullverket měla zrušit, je nezbytné vědět, zda je konečné nařízení platné. Jedná se o záležitost, o které může rozhodovat pouze Soudní dvůr, proto musí být podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce. Vnitrostátní soud si byl navíc vědom toho, že společnost Bricmate podala žalobu k Tribunálu, jejíž přípustnost byla napadena Radou a Komisí. Förvaltningsrätten i Malmö proto s přihlédnutím k potřebě zajistit účinný přezkum věci a zabezpečit právo společnosti Bricmate na účinnou soudní ochranu, předložil žádost o rozhodnutí o následující předběžné otázce:
„Je [konečné nařízení] neplatné z kteréhokoliv z následujících důvodů:
1)
šetření orgánů Evropské unie obsahuje zjevně nesprávná skutková zjištění,
2)
šetření orgánů Evropské unie obsahuje zjevně nesprávná posouzení,
3)
Komise nesplnila povinnost postupovat s řádnou péčí a porušila čl. 3 odst. 2 a odst. 6 [základního nařízení],
4)
Komise porušila povinnosti podle čl. 20 odst. 1 [základního nařízení] a porušila právo obhajoby společnosti,
5)
Komise v rozporu s článkem 17 [základního nařízení] nezohlednila informace, které jí společnost poskytla, nebo
6)
Komise nesplnila povinnost uvést odůvodnění (podle článku 296 [TFEU])?“
36.
Společnost Bricmate, Rada a Komise předložily písemná vyjádření a přednesly ústní argumenty na jednání konaném dne 3. prosince 2014.
37.
Všechna tvrzení uvedená v předběžné otázce vycházejí ze žalobních důvodů společnosti Bricmate v původním řízení. V tomto ohledu odpovídají body 1 a 2 otázky první části prvního žalobního důvodu; bod 3 druhé části tohoto žalobního důvodu a body 4 až 6 druhému žalobnímu důvodu. Stejný přístup použiji i ve svém posouzení.
Posouzení
První část prvního žalobního důvodu v původním řízení (zjevně nesprávné skutkové zjištění a zjevně nesprávné posouzení; body 1 a 2 předběžné otázky)
Statistické údaje
38.
Argumenty společnosti Bricmate o platnosti napadeného nařízení jsou podloženy dvěma zjevnými chybami v použitých číselných údajích.
39.
Společnost Bricmate zaprvé tvrdí (což Komise ve svých písemných vyjádřeních potvrdila), že údaj 66023000 m2 pro dovozy Unie z Číny (
8
) během období šetření byl nadnesený. Komise uvádí, že to mělo být 64821000 m2; společnost Bricmate tvrdí, že to mělo být 58176269 m2, přestože nemohu najít žádný konkrétní důkaz v soudním spise, který by tento číselný údaj podpořil.
40.
Společnost Bricmate však poukazuje na další nesrovnalost v číselných údajích pro dovozy keramických obkládaček kódu KN 6907 90 99 (
9
) z Číny do Španělska v listopadu 2009, která se týká cen a objemů za kalendářní rok 2009 a za období šetření.
41.
Původní číselné údaje z Eurostatu za poslední čtvrtletí roku 2009, které byly téměř identické s údaji poskytnutými španělskými úřady, byly následující:
42.
Na základě (kromě jiného) těchto číselných údajů ukazovaly údaje z Eurostatu dovozy ve výši 10378191 m2 keramických obkládaček (všechny kódy KN) z Číny do Španělska v roce 2009 (10698368 m2 za období šetření) v ceně 24891014 eur (27658131 eur za období šetření), dosahující částky 2_40/m2 EUR (2_59/m2 EUR za období šetření, v obou případech zaokrouhleno na nejbližší setinu).
43.
Španělské úřady v korespondenci se společností Bricmate v říjnu a listopadu 2011 uznaly, že se jedná o chybu, ale prohlásily, že ji nelze v tak pozdní fázi oficiálně opravit. Orgány uvedly, že Komise ani Eurostat (který je součástí Komise) nemohou číselné údaje pozměnit bez oficiální opravy provedené španělskými úřady. Komise ale v písemných vyjádřeních odkazuje na prohlášení Eurostatu ze dne 27. ledna 2014, ve kterém se poukazuje na to, že správné číselné údaje pro kód KN 6907 90 99 byly 881773,77 m2 (
10
) namísto 7372603,49 m2 za kalendářní rok 2009 a 64940,30 m2 namísto 6565771,02 m2 (
11
) za měsíc listopad.
44.
Vzhledem k jasným uznáním v písemných vyjádřeních Komise budu dále vycházet z toho, že číselné údaje, o kterých společnost Bricmate tvrdí, že jsou chybné, skutečně chybné byly. Co se týče první chyby (dovozy pod kódem KN 6908 90 99 pro Unii jako celek), akceptuji opravený číselný údaj Komise a mám za to, že se vztahuje na dovozy jak za rok 2009, tak za období šetření. Co se týče druhé chyby (dovozy pod kódem KN 6907 90 99 do Španělska za listopad 2009), akceptuji opravený číselný údaj poskytnutý Eurostatem v lednu 2014, který se vztahuje jak na kalendářní rok 2009, tak na období šetření. Z tohoto důvodu je třeba číselné údaje v tabulce 1 a 2 v prozatímním nařízení (
12
) upravit.
45.
Provedla jsem tedy přepočet těchto číselných údajů. V mých výpočtech jsem v každé tabulce odečetla:
—
zaprvé 1202000 m2 od objemu dovozů za každé z daných dvou období, což je oprava akceptovaná Komisí, pokud jde o první chybu, a
—
zadruhé 6490830 m2 z objemu dovozů za rok 2009 a 6500831 m2 z objemu za období šetření, přičemž se jedná o množství nadsazená ve druhé chybě za kalendářní rok 2009 a listopad 2009 v uvedeném pořadí podle srovnání různých číselných údajů ve vyjádření Eurostatu ze dne 27. ledna 2014.
46.
Následně jsem odečetla celkem 7692830 m2 z objemu dovozů za rok 2009 a 7702831 m2 z objemu za období šetření.
47.
V důsledku toho jsem opravila číselné údaje v tabulce 2, odvozené z údajů o dovozu.
48.
Abych zjistila tržní podíl dovozů z Číny, vypočítala jsem procentní podíl opravené celkové spotřeby v tabulce 1, kterou tvoří dovozy z Číny.
49.
Cenu za metr čtvereční dovozů z Číny jsem vypočítala následovně. Zaprvé vzhledem k tomu, že společnost Bricmate nenapadla celkové náklady dovozů během zvažovaných období, zjistila jsem tyto celkové náklady vynásobením ceny za metr čtvereční v tabulce 2 objemem dovozů původně uvedeným v prozatímním nařízení. Poté jsem vydělila tyto celkové náklady opraveným objemem dovozů, abych získala správnou cenu za metr čtvereční.
50.
Nakonec jsem opravila to, co se jeví jako chyba v indexu pro vývoj cen mezi rokem 2007 a rokem 2008 (104 spíše než 105).
51.
Přepracované tabulky, které používají stejný formát (
13
) a stejný stupeň zaokrouhlení jako v originálech, jsou následující:
Tvrzení
52.
Společnost Bricmate tvrdí, že závěry konečného nařízení vycházely ze zjevně nesprávných skutkových zjištění (statistických chyb), které vedly ke zjevně nesprávnému posouzení. S použitím číselných údajů upravených podle svých výpočtů (
14
) prohlašuje, že v původním řízení:
(i)
objem dovozů z Číny do Unie poklesl o 15 %, a nikoliv o 3 % (body 73 a 74 odůvodnění prozatímního nařízení);
(ii)
spotřeba Unie poklesla o 30 %, a nikoliv o 29 % (bod 72 odůvodnění), což mělo významný dopad na výpočet tržních podílů;
(iii)
tržní podíl čínských dovozů se zvýšil o 1 %, a nikoliv o 1,7 %, a nikdy nedosáhl 6 %; mezi lety 2008 a 2009 došlo k poklesu tržního podílu, nikoliv ke stabilnímu růstu po celé období (body 73 a 74 odůvodnění);
(iv)
v průběhu období šetření nedošlo k poklesu tržního podílu výrobního odvětví Unie (bod 87 odůvodnění), naopak zůstával stabilní ve výši 89 %;
(v)
mezi rokem 2007 a obdobím šetření nedošlo k poklesu ceny dovozů z Číny o 3 % (tabulka 2 v bodě 73 odůvodnění), naopak se vytrvale zvyšovala úhrnně o 10 %;
(vi)
cenový rozdíl mezi dovozem z Číny a výrobním odvětvím Unie se nezvýšil ze 40 na 50 % (bod 115 odůvodnění), ale zůstával po celé období stejný na 42 %.
Společnost Bricmate má také výhrady proti tvrzené vzájemné souvislosti mezi zvýšením tržního podílu čínských vývozců a snížením zisků výrobního odvětví Unie (bod 113 odůvodnění prozatímního nařízení), kterou považuje za zjevně nesprávné posouzení. Zdůrazňuje, že:
(vii)
mezi roky 2008 a 2009 marže výrobního odvětví Unie klesla (podle číselných údajů Komise v tabulce 12 uvedené v prozatímním nařízení, což společnost Bricmate nezpochybňuje) z +0,6 % na –1,2 %, zatímco (podle opravených číselných údajů) tržní podíl dovozů z Číny poklesl z 5,3 % na 4,9 %;
(viii)
mezi rokem 2009 a koncem období šetření se marže výrobního odvětví Unie navýšila (opět podle číselných údajů Komise) na +0,4 % a tržní podíl dovozů z Číny vzrostl (podle opravených číselných údajů) na 5,8 %;
(ix)
mezi roky 2007 a 2009, kdy spotřeba v Unii klesla o 23 %, objem dovozů z Číny neklesl o 9 % (bod 114 odůvodnění prozatímního nařízení), ale (podle opravených číselných údajů) o 20 %, tedy úměrně poklesu spotřeby.
53.
Společnost Bricmate má za to, že kromě těchto pochybení je zjevně nesprávným posouzením také tvrzení v bodě 108 odůvodnění konečného nařízení (že „i kdyby čínské dovozní ceny měly být upraveny směrem nahoru, celkový obraz o újmě by zůstal nezměněn, tj. s vysokými rozpětími pro cenové podbízení a prodej pod cenou“), a to ze tří důvodů:
(i)
chyba v objemech dovozu ve statistických údajích Eurostatu neovlivnila pouze průměrnou cenu dovozů z Číny, ale také řadu jiných hospodářských ukazatelů;
(ii)
obraz o újmě (a tedy i příčinná vazba) se změnil;
(iii)
jakákoliv újma způsobená cenovým podbízením musí být posuzována zároveň s cenovou tendencí; posouzení související s újmou a příčinnou souvislostí vyžaduje analýzu příslušných ukazatelů v průběhu času, a nikoli pouhý statický obraz situace v průběhu období šetření (
15
).
54.
Společnost Bricmate má za to, že kdyby Rada měla k dispozici správné číselné údaje, nemohla by dojít k závěru, že dovozy z Číny jsou významnou příčinou újmy, na kterou si stěžuje výrobní odvětví Unie.
55.
Rada poukazuje na to, že společnost Bricmate nevznesla žádnou námitku ohledně přesnosti údajů z Eurostatu před tím, než reagovala na veřejně přístupný dokument dne 15. července 2011 (pokud jde o první pochybení) nebo před zahájením řízení u vnitrostátního soudu (pokud jde o nesrovnalosti v číselných údajích pro Španělsko). Ostatní dovozci sice na první problém upozornili, ale neposkytli dostatečné informace ohledně příslušného kódu KN pro to, aby se bylo možné údajným pochybením zabývat. Pokud jde o nesrovnalost v číselných údajích pro Španělsko v listopadu 2009, orgány musely vycházet z oficiálních údajů Eurostatu; tyto údaje nebyly opraveny, protože se Eurostat spoléhá na údaje shromažďované vnitrostátními orgány a údaje ze Španělska nebyla opravena; k prvnímu oficiálnímu potvrzení chyby došlo po přijetí konečného nařízení.
56.
Závěry by ovšem nebyly jiné, ani kdyby se použily údaje společnosti Bricmate. Zaprvé posouzení vychází z řady různých ukazatelů, z nichž ani jeden nemůže být rozhodující (čl. 3 odst. 3 a 5 základního nařízení). Když se všechny tyto ukazatele zváží společně, výsledek bude stále stejný, i když méně zjevný v případě úpravy údajů z Eurostatu: stále se bude v široké míře vyskytovat cenového podbízení; většina ukazatelů újmy a makroekonomických ukazatelů zůstane nedotčena, stejně tak zůstanou nedotčena ověřená mikroekonomická data od výrobců v Unie zařazených do vzorku; a posouzení újmy a dumpingových marží nevycházelo z údajů Eurostatu. V každém případě jsou opravy údajů z Eurostatu buď nevýznamné, nebo neovlivňují závěry týkající se tržního podílu nebo cenových rozdílů. Kromě toho provedly orgány dynamické posouzení všech faktorů újmy po celé dotčené období.
57.
Komise připouští, že číselné údaje o dovozech, na které poukazuje společnost Bricmate, byly chybné, ale tvrdí, že v době přijetí prozatímního nařízení a konečného nařízení nebyla jejich nesprávnost natolik zřejmá, aby se jednalo o zjevně nesprávné posouzení. Stejně jako Rada tvrdí, že posouzení vycházela z široké škály ukazatelů, nejenom z údajů Eurostatu, a že by se závěry nijak nelišily, i kdyby došlo k opravě těchto údajů.
Posouzení
58.
Konečné nařízení vycházelo z nesprávných skutkových zjištění do té míry, do jaké vycházelo z chybných údajů. Společnost Bricmate má za to, že tato nesprávná skutková zjištění byla závažná a zjevná, vedla ke zjevným nesprávným posouzením, která částečně ovlivnila závěry o újmě na výrobním odvětví Unie, a v podstatě také závěrům o příčinné souvislosti mezi dovozy z Číny a touto újmou a že tyto dva druhy pochybení při jejich společném zvážení jsou důvodem k prohlášení sporného nařízení neplatným.
59.
Podle ustálené judikatury disponují unijní orgány zejména v oblasti antidumpingových opatření z důvodu složitosti hospodářských, politických a právních situací, které musí zkoumat, širokou posuzovací pravomocí. „Soudní přezkum takového posouzení musí být proto omezen na ověření toho, zda byla dodržena procesní pravidla, zda skutková zjištění, na jejichž základě byla učiněna napadená volba, byla věcně správná, zda nedošlo ke zjevně nesprávnému posouzení těchto skutkových zjištění nebo zda nedošlo ke zneužití pravomoci.“ (
16
)
60.
Tento aspekt věci však nezahrnuje otázku neshody s procesními pravidly ani domněnku zneužití pravomocí. Nepřesnost určitých skutkových zjištění se uznává. Všechna údajná nesprávná posouzení vyplývají z této nepřesnosti, nikoliv z chybného posouzení skutečností, které byly původně uvedeny správně.
61.
V této souvislosti jsem toho názoru, že pouhá existence faktických chyb, jakkoliv jsou zjevné, by sama o sobě neměla znamenat automatickou neplatnost antidumpingového nařízení. Nezáleží na tom, jestli pochybení byla zjevná, ale zda by se kvůli jejich povaze stalo nejistým, že by Rada dospěla ke stejným závěrům, kdyby bývala měla k dispozici správné číselné údaje (
17
).
62.
Nicméně konstatuji, že chybné číselné údaje pro dovozy do Španělska ukazují objem v metrech čtverečních za listopad 2009 téměř stokrát vyšší než údaje za říjen a téměř sedmdesátkrát vyšší než údaje za prosinec, přestože objem v kilogramech a hodnota v eurech zůstávají za stejné období víceméně konstantní. Navíc údaje pro objem v kilogramech a hodnota v eurech jsou v průběhu daných tří měsíců koherentní a údaje pro objem v metrech čtverečních jsou koherentní za období od října do prosince. Domnívám se tedy, že mělo být pro každého, kdo se na tyto číselné údaje podíval, jasné, že existuje velká pravděpodobnost chyby a že bylo třeba je ověřit. V tomto ohledu Komise na jednání vysvětlila, že uvedená odchylka nebyla zjevná do doby, kdy byly vidět měsíční údaje o dovozech do Španělska pod každým kódem KN, že oddělení, které provádělo šetření dumpingu, neobdrželo takové podrobné číselné údaje, dokud nebylo v pozdní fázi šetření upozorněno na daný nesoulad, a že po jejich obdržení ověřilo, zda jakkoliv změnily dotčenou analýzu, jak je uvedeno v bodě 108 odůvodnění konečného nařízení.
63.
Za těchto okolností se nedomnívám, že by Komise měla být přespříliš kritizována za to, že pochybení nezjistila dříve.
64.
Další aspekt argumentu, který považuji za irelevantní, je skutečnost, že společnost Bricmate nezmínila nejvýznamnější statistické chyby do doby, kdy bylo antidumpingové šetření ukončeno. Toto je žádost vnitrostátního soudu o rozhodnutí o předběžné otázce a jedinou otázkou je, zda je sporné nařízení ve skutečnosti stiženo nějakou vadou. Neexistuje žádný procesní požadavek, podle kterého měly být orgány upozorněny na takovou vadu v určitém časovém limitu.
65.
Zaměřuji se proto na jádro otázky: do jaké míry je pravděpodobné, že by využití správných číselných údajů ovlivnilo posouzení dumpingu? Abych mohla na tuto otázku odpovědět, považuji za užitečné dát příslušné číselné údaje z tabulek 1, 2 a 11 uvedených v prozatímním nařízení (včetně jak nesporných, tak opravených údajů) do jediné tabulky, do které pro snadné porovnání přidám několik řádků nazvaných „index“ a „meziroční změna“, přičemž výchozí hodnotou indexu je vždy 100 za kalendářní rok 2007 (i když pokud jde o výraz „meziroční změna“, je nutné si uvědomit, že kalendářní rok 2009 a období šetření – 1. dubna 2009 až 31. března 2010 – se do značné míry překrývají):
66.
Na základě toho se domnívám, že tvrzení společnosti Bricmate uvedená v bodě 55 výše jsou částečně správná:
(i)
objem dovozů z Číny do Unie (d) klesl mezi rokem 2007 a obdobím šetření o 14 %, a nikoliv o 3 %, jak uvádí prozatímní nařízení (ani o 15 %, jak tvrdí společnost Bricmate);
(ii)
spotřeba Unie (c) klesla o 30 % za celé období, jak tvrdí Bricmate, a nikoli o 29 %, jak je uvedeno v prozatímním nařízení;
(iii)
společnost Bricmate správně uvádí, že se podíl dovozů z Číny na trhu (e) zvýšil o 1 %, a nikoli o 1,7 %, a nikdy nedosáhl 6 % spotřeby Unie a že mezi roky 2008 a 2009 došlo k poklesu podílu na trhu, nikoliv stabilnímu růstu za celé období;
(iv)
podíl výrobního odvětví Unie na trhu (b jako procentní podíl c) neklesl o 1 % (z 89 na 88 %) mezi 2007 a obdobím šetření, jak je uvedeno v prozatímním nařízení; nezůstal ale ani zcela stabilní ve výši 89 %, jak tvrdí společnost Bricmate, ale poklesl mírně o 0,15 %, z 89,03 % na 88,88 %;
(v)
ceny dovozů z Číny (f) v době mezi rokem 2007 a obdobím šetření neklesly o 3 %, ale vzrostly celkově o 9 % (nikoli o 10 %, jak tvrdila společnost Bricmate);
(vi)
cenový rozdíl mezi dovozy z Číny a výrobním odvětvím Unie (f v porovnání s g) setrvával na úrovni 42 %, jak uvedla společnost Bricmate, a nezvýšil se ze 40 % na 50 %, jak je uvedeno v prozatímním nařízení;
(vii)
mezi roky 2008 a 2009 (když zisková marže výrobního odvětví Unie klesla z +0,6 % na –1,2 %), tržní podíl dovozů z Číny (e) se nezvýšil z 5,3 % na 5,6 %, ale klesl na 4,9 %;
(viii)
mezi rokem 2009 a koncem období šetření (když se zisková marže výrobního odvětví Unie navýšila z –1,2 % na +0,4 %), tržní podíl dovozů z Číny (e) se zvýšil ze 4,9 na 5,8 %, nikoliv na 6,5 %;
(ix)
mezi roky 2007 a 2009 (zatímco spotřeba Unie klesla o 23 %), objem dovozů z Číny (d) neklesl o 9 %, jak bylo uvedeno v prozatímním nařízení, ale o 20 %, jak tvrdila společnost Bricmate.
67.
Jak Rada, tak Komise v podstatě tvrdí, že Komise skutečně prošetřila všechny nesrovnalosti (a já nevidím žádný důvod, proč toto vyjádření, které bylo také uvedeno ve veřejně přístupném dokumentu a konečném nařízení, zpochybňovat) a shledala je v případě, kdy se zváží společně se všemi ostatními hospodářskými ukazateli, které je při tom třeba zohlednit, nedostatečnými k tomu, aby ovlivnily posouzení újmy nebo příčinné souvislosti. Mají za to, že přestože některé trendy byly méně zřetelné, než bylo uvedeno v prozatímním nařízení, celkový obraz zůstal stejný a nadále opravňoval učinit závěry, ke kterým se dospělo.
68.
Mám za to, že k nesrovnalostem popsaným v bodech (ii) a (iv) výše není třeba přihlížet, protože jsou nepodstatné.
69.
Pokud jde o zbývající body, domnívám se, že:
(i)
skutečnost, že objem dovozů z Číny do Unie (d) poklesl o 14 % za celé období, musí být zvážena ve vztahu ke skutečnosti, že jak spotřeba v Unii (c), tak celkový dovoz (a) poklesly o něco více než dvojnásobek tohoto podílu (asi 29 % v obou případech);
(iii)
skutečnost, že se tržní podíl dovozů z Číny (e) celkově zvýšil pouze o 1 % spotřeby Unie a že nastal pokles tržního podílu mezi roky 2008 a 2009, musí být zvážena ve vztahu ke skutečnosti, že podíl na trhu byl stále o 21 % vyšší v období šetření než v roce 2007;
(v-vi)
skutečnost, že ceny dovozů z Číny (f) vzrostly o 9 % mezi rokem 2007 a obdobím šetření, musí být zvážena ve vztahu ke skutečnosti, že, jak uvádí samotná společnost Bricmate, cenový rozdíl mezi těmito dovozy a výrobním odvětvím Unie zůstal zhruba stabilní na značně vysoké úrovni okolo 42 %;
(vii)
skutečnost, že podíl dovozu z Číny na trhu (e) poklesl z 5,3 % na 4,9 % mezi roky 2008 a 2009, je ve shodě se všemi ostatními číselnými údaji, které ukazují, že trh se během tohoto období postupně zmenšoval, ale o ničem jiném to nesvědčí;
(viii)
skutečnost, že se podíl dovozu z Číny na trhu (e) zvyšoval ze 4,9 % na 5,8 % mezi rokem 2009 a koncem období šetření, je ve shodě se zotavením trhu během tohoto období, jak dokazují jiné údaje, ale o ničem jiném nesvědčí;
(ix)
pokles objemu dovozů z Číny (d) mezi roky 2007 a 2009 ve výši 20 % musí být zvážen nejenom ve vztahu k poklesu spotřeby v Unii o 23 % (e), ale také k poklesu výroby Unie prodávané v Unii, který dosáhl výše 22 % (b), a poklesu ve výši 29 % v celkových dovozech (a) ve stejném období.
70.
Za těchto okolností mohu souhlasit s Radou a Komisí, že statistické chyby nebyly takové povahy, aby zpochybnily závěry učiněné ve sporném nařízení. Dokonce i kdyby objem, cena a podíl dovozů z Číny na trhu sledovaly celkové trendy v Unii poněkud těsněji, než se jevilo z oficiálních statistik skutečně použitých v daných nařízeních, zůstávají jasné náznaky, že výrobní odvětví Unie utrpělo újmu z dovozů a že existovala příčinná souvislost mezi dovozy z Číny a touto újmou.
71.
Je pravda, že samotná újma nepostačuje k odůvodnění antidumpingových opatření. Podle čl. 3 odst. 6 základního nařízení musí být prokázáno, že zjištěný objem, cena nebo objem i cena mají na výrobní odvětví Unie nepříznivé účinky a že tyto účinky dosahují „podstatných“ rozměrů.
72.
Je však ustálenou judikaturou, že takové záležitosti spadají do široké posuzovací pravomoci orgánů při posouzení složitých hospodářských a politických situací, takže soudní přezkum je omezen na ověření, zda nedošlo k žádným zjevně nesprávným posouzením (
18
).
73.
V projednávaném případě konkrétně dovoz z Číny dosahoval cen, které byly o 60 % nižší než ceny výrobního odvětví Unie, a tímto dovozem se zvýšil jak jeho podíl prodeje na trhu Unie, tak jeho podíl na celkovém dovozu do Unie. Navíc faktické chyby, které jsem popsala v bodech 69 a 72 výše, se nejeví tak významné, aby naznačovaly, že orgány měly dojít na základě opravených číselných údajů k jiným závěrům, než k těm, ke kterým došly na základě chybných údajů. Konečně většina ukazatelů, které Komise zvažovala při posuzování újmy (například vývoj zaměstnanosti a produktivity za zvažované období nebo vzrůst zásob výrobního odvětví Unie), zůstává těmito faktickými chybami nedotčena.
74.
Podle mého názoru tedy není žádný důvod dojít k závěru, podle kterého úvahy orgánů týkající se existence a stupně dumpingu a existence a podstatné povahy újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie byly zjevně (nebo dokonce naprosto nezbytně) chybné, dokonce i když určitý počet podrobných faktů, ze kterých vycházely, obsahoval chyby.
75.
Stejné úvahy mě také vedou k odmítnutí dalších tvrzení společnosti Bricmate uvedených v bodě 53 výše, která se dovolávají nesprávného posouzení v bodě 108 odůvodnění konečného nařízení.
Druhá část prvního žalobního důvodu v původním řízení (nedodržení povinnosti postupovat s řádnou péčí a porušení čl. 3 odst. 2 a 6 základního nařízení; bod 3 předběžné otázky)
Tvrzení
76.
Společnost Bricmate v druhé části svého prvního žalobního důvodu tvrdila, že orgány nedostály povinnosti postupovat s řádnou péčí a porušily čl. 3 odst. 2 a 6 základního nařízení tím, že i když společnost Bricmate (a ostatní subjekty, které spolupracovaly při šetření) Komisi namítaly, že se statistické údaje z Eurostatu jeví nesprávnými, orgány tuto chybu nevyšetřily a neopravily.
77.
Společnost Bricmate tvrdí, že orgány nevyšetřily a neopravily uvedenou chybu – navzdory požadavkům čl. 3 odst. 2 a 6 základního nařízení. Bod 108 odůvodnění konečného nařízení ukazuje, že orgány v tomto ohledu nesplnily povinnosti. Společnost Bricmate se zde odvolává na ustálenou judikaturu v tom smyslu, že se unijní soudu musí ujistit, že orgány zohlednily všechny relevantní okolnosti a vyhodnotily skutečnosti s veškerou řádnou péčí (
19
).
78.
Společnost Bricmate také upozorňuje na to, jak snadné bylo chybu v číselných údajích o dovozech do Španělska uskutečněných v listopadu 2009 najít, a cituje rozsudek GLS: „Jak uvedl [generální advokát Bot] v bodech 101 a 102 svého stanoviska, Komise má povinnost i bez návrhu zkoumat všechny informace, které jsou k dispozici, jelikož její role při antidumpingovém šetření není rolí arbitra, jehož pravomoc se omezuje na řešení pouze s ohledem na informace a důkazy, které mu poskytly strany v rámci šetření. V tomto ohledu je třeba uvést, že základní nařízení ve svém čl. 6 odst. 3 a 4 opravňuje Komisi žádat členské státy, aby jí předaly informace a uskutečnily všechny nutné kontroly a inspekce.“ (
20
) Uvedená neplnění povinností jsou obzvláště závažná v projednávaném případě, protože několik subjektů upozornilo na odchylné číselné údaje a Eurostat je součástí Komise.
79.
Rada a Komise shodně prohlašují, že tvrzení společnosti Bricmate nejsou podložená. Číselné údaje byly pečlivě prošetřeny; Komise ověřila, zda závěry o újmě a příčinné souvislosti mohly být jiné, pokud by číselné údaje z Eurostatu byly opraveny (přestože ve skutečnosti nemohly být opraveny včas), a došla k názoru, že závěry nemohly být jiné. Ke všem závěrům se dospělo na základě objektivních skutečností jakožto celku, nejenom na základě číselných údajů z Eurostatu, které společnost Bricmate zpochybnila.
Posouzení
80.
Podle mého názoru musí druhou část žalobního důvodu potkat stejný osud jako část první.
81.
Pokud by mělo být konečné nařízení prohlášeno za neplatné, protože orgány na základě opravených číselných údajů nemohly dojít k závěrům, ke kterým nakonec došly, neexistoval by žádný pádný důvod pokračovat a zkoumat povinnost péče nebo dodržení čl. 3 odst. 2 a 6 základního nařízení.
82.
Číselné údaje jsem ale přezkoumala a vzala jsem v úvahu, že orgány mohly k těmto závěrům oprávněně dojít. Zdá se mi tedy, že tvrzení společnosti Bricmate o druhé části žalobního důvodu ztrácejí na významu. Přestože je nutné uznat, že chyba ve španělských statistických údajích za listopad 2009 měla být ze své povahy okamžitě zřejmá, zůstává skutečností, že ji španělské úřady včas neopravily a Komise nebyla oprávněna chybu opravit sama, ale že (v podstatné míře) skutečně zvážila, zda dané nesrovnalosti, na které byla upozorněna, mohly ovlivnit závěry, ke kterým se došlo.
Druhý žalobní důvod v původním řízení (nedodržení povinnosti uvést odpovídající odůvodnění, nedodržení povinnosti respektovat právo na obhajobu, nezohlednění článku 17 základního nařízení; body 4 a 6 předběžné otázky)
Tvrzení
83.
Společnost Bricmate v druhém žalobním důvodu v původním řízení tvrdila, že Komise nedodržela povinnost uvést odůvodnění, nerespektovala právo společnosti Bricmate na obhajobu a nezohlednila článek 17 základního nařízení tím, že nevzala v úvahu tvrzení společnosti Bricmate, která společnost Bricmate předložila v postavení vybraného nezávislého dovozce, týkající se rozdílů ve výrobních procesech čínských a evropských výrobců obkládaček a dodávek obkládaček na trh Unie.
84.
Společnost Bricmate zdůrazňuje, že jako jeden za subjektů vybraného vzorku vzájemně nezávislých dovozců specifikovala sedm druhů šířky obkládaček, které nemohla získat v Unii kvůli rozdílům v procesu řezání, a poukázala na to, že použitá PCN a výpočty újmy nebraly tyto rozdíly v úvahu. Oprava by měla za následek nižší rozsah újmy. Výrobní odvětví unie navíc nebylo schopné dodávat malé obkládačky. K této informaci však nebylo přihlédnuto a názory společnosti Bricmate se nepovažovaly za reprezentativní pro jiné dovozce, kteří nebyli vybráni do vzorku, a přešly se odkazem na jiné informace. Odkazuje na rozsudek Gul Ahmed (
21
), ve kterém se uvádí, že „v případech, kdy se výběr vzorku provádí v souladu s článkem 17 základního nařízení, musí unijní orgány v zásadě zvážit údaje týkající se vývozů všech podniků ve vzorku“; to samé by mělo platit v případech, kdy se výběr vzorku týká vzájemně nezávislých dovozců. Nepřihlédnutí k informacím společnosti Bricmate vedlo k neuvedení odpovídajícího odůvodnění.
85.
Komise navíc porušila čl. 20 odst. 1 základního nařízení tím, že opomenula společnost Bricmate informovat o „nejdůležitějších skutečnostech a úvahách“, na jejichž základě byla uložena prozatímní opatření. Komise odmítnutím tvrzení společnosti Bricmate, které se vztahovalo k nedostatku obkládaček v menších rozměrech, odkazem na jinou informaci nesplnila povinnost uvést odůvodnění a porušila právo společnosti Bricmate na obhajobu: neuvedla, o jaké další informace se jednalo, a odpověď byla doručena až 27. července 2011, kdy bylo příliš pozdě na to, aby společnost Bricmate získala více důkazů.
86.
Konečně Komise tvrzením, že neobdržela žádné údaje, které prokazují „závažné riziko nedostatečných dodávek“ obkládaček, ignorovala důkaz společnosti Bricmate ze dne 15. dubna 2011. Informace od všech dodavatelů ve vzorku by se měly brát v úvahu. Vzhledem k tomu, že společnost Bricmate byla zahrnuta do vzorku, měly by se její informace považovat za reprezentativní pro ostatní, do vzorku nezařazené malé a střední podniky. Tyto informace proto měly být považovány za důkaz, že antidumpingová opatření by vedla k závažnému nedostatku pro malé a střední podniky, které by nemohly získávat produkty z výrobního odvětví Unie nebo třetích zemí kvůli tomu, že není k dispozici určitý proces řezání a kvůli malým objemům objednávek. Komise proto porušila pravidla, kterými se řídí výběr v článku 17 základního nařízení, a dopustila se zjevně nesprávného posouzení.
87.
Zaprvé Rada tvrdí, že informace společnosti Bricmate nebyly ignorovány, ale Komise zjistila, že typy obkládaček, které nebyly v Unii k dispozici, byly dostupné v řadě jiných třetích zemí, než je Čína. Dále tvrdí, že společnost Bricmate obdržela odpověď a odkazovalo na ní jak prozatímní, tak konečné nařízení, a že byly zmíněny různé zdroje, dokonce i v usnesení Tribunálu (
22
). Čtyři další dovozci zařazení do vzorku uvedli, že jsou schopni změnit své zdroje dodávek.
88.
Zadruhé orgány pečlivě prošetřily nepodložená tvrzení společnosti Bricmate, která se týkala rozdílu ve výrobních postupech, a vysvětlily jak společnosti Bricmate, tak ve dvou uvedených nařízeních, proč se tato tvrzení považují za nepodložená. Komise odpověděla na všechny argumenty společnosti Bricmate v míře, v jaké byly relevantní pro dané šetření. Aby bylo porušeno právo společnosti Bricmate na obhajobu, muselo by zaprvé dojít k procesní nesrovnalosti a zadruhé by musela existovat možnost, že by kvůli takové nesrovnalosti mohlo správní řízení dospět k jinému výsledku (
23
).
89.
Zatřetí všechna tvrzení společnosti Bricmate byla během šetření přezkoumána a porovnána s tvrzeními ostatních dovozců ve vzorku a všem tvrzením byl přisouzen stejný význam.
90.
Komise uvádí, že vzala všechna tvrzení společnosti Bricmate v potaz, ale došla k odlišnému závěru. Podrobně odkazuje na různé dopisy a body odůvodnění, ve kterých na tato tvrzení reagovala, a zdůrazňuje, že Tribunál rozhodl, že tvrzení společnosti Bricmate o nezbytně závažných dopadech uložení antidumpingových cel, která se týkají pouze dovozů výrobků z Číny, na její hospodářskou činnost nebyla odůvodněná (
24
).
Posouzení
91.
Argumenty společnosti Bricmate se týkají toho, že Komise údajně nevzala v potaz její tvrzení – v podstatě prohlašuje, že určité typy obkládaček, které jsou definovány svojí kvalitou a způsobem řezání, nebylo možné získat z jiných než z čínských zdrojů. Podle mínění společnosti Bricmate bylo v přímém důsledku toho odůvodnění v konečném nařízení neadekvátní a Komise nevzala v souladu s článkem 17 základního nařízení odpovídajícím způsobem v potaz postavení společnosti Bricmate jako dovozce zařazeného do vzorku ani nezveřejnila podrobné informace, z nichž vycházely podstatné úvahy, na jejichž základě byla uložena antidumpingová opatření, v rozporu s čl. 20 odst. 1 stejného nařízení. Orgány v podstatě odpověděly, že tato vyjádření se brala v potaz, ale že závěry, ke kterým se dospělo po šetření, nebyly stejné jako závěry, ke kterým dospěla společnost Bricmate, a že na tato různá vyjádření byly poskytnuty odpovědi.
92.
Argumenty společnosti Bricmate mě nepřesvědčily vzhledem k tomu, že se týkají toho, zda její vyjádření byla vzata v potaz, nikoliv toho, zda zvážení těchto vyjádření byla adekvátní.
93.
Z korespondence a bodů odůvodnění, které jsem popsala v bodech 10, 13, 22 až 25 a 30 výše, se mi zdá, že nejprve Komise a poté Rada vzaly vyjádření společnosti Bricmate v potaz (zjevně společně s vyjádřeními podobné povahy od jedné nebo více ostatních zainteresovaných stran).
94.
Pokud by orgány (zejména Komise) musely v průběhu antidumpingových šetření odpovídat jednotlivě na každou podrobnou otázku vznesenou jednotlivými účastníky řízení, znamenalo by to pro ně nadměrnou zátěž. Podstatné je, aby se dotčené straně dostalo dostatečné odpovědi, která jí umožní pochopit, že dané otázky byly zváženy, byl vyvozen konkrétní závěr a že tento závěr vychází z konkrétních důvodů. Následně se může (pokud si přeje) pokusit zpochybnit přiměřenost způsobu, jakým byla jeho vyjádření zvážena.
95.
Mám za to, že tyto požadavky zde byly splněny.
Závěry
96.
Vzhledem k výše uvedeným úvahám zastávám názor, že by Soudní dvůr měl Förvaltningsrätten i Malmö odpovědět v tom smyslu, že prováděcí nařízení Rady (EU) č. 917/2011 ze dne 12. září 2011, kterým se ukládá konečné antidumpingové clo a s konečnou platností vybírá prozatímní clo z dovozu keramických obkládaček pocházejících z Čínské lidové republiky, není neplatné ani z jediného důvodu uvedeného v jeho žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce.
(
1
) – Původní jazyk: angličtina.
(
2
) – Nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (kodifikované znění) (Úř. věst. 2009, L 343, s. 51).
(
3
) – Nařízení Komise (EU) č. 258/2011 ze dne 16. března 2011 o uložení prozatímního antidumpingového cla na dovoz keramických obkládaček pocházejících z Čínské lidové republiky (Úř. věst. 2011, L 70, s. 5).
(
4
) – Prováděcí nařízení Rady (EU) č. 917/2011 ze dne 12. září 2011, kterým se ukládá konečné antidumpingové clo a s konečnou platností vybírá prozatímní clo z dovozu keramických obkládaček pocházejících z Čínské lidové republiky (Úř. věst. 2011, L 238, s. 1).
(
5
) – Úř. věst. 2010, C 160, s. 20 („oznámení o zahájení“). Řízení se týkalo všech keramických obkládaček dovážených pod kódovým označením 6907 a 6908 Kombinované nomenklatury („KN“) v příloze I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (Úř. věst. 1987, L 256, s. 1; Zvl. vyd. 02/02, s. 382) v platném znění.
(
6
) – Tento kód KN odpovídal v roce 2011 kódu 6907 90 99 v době šetření (viz bod 40 a násl. níže).
(
7
) – Usnesení ve věci Bricmate v Rada, T‑596/11, EU:T:2014:53. Další přímou žalobu proti konečnému nařízení Tribunál zamítl dne 22. května 2014 z jiných důvodů svým rozsudkem ve věci Guangdong Kito Ceramics a další v. Rada, T‑633/11, EU:T:2014:271.
(
8
) – Jak společnost Bricmate, tak Komise poukazují na chybu týkající se dovozů pod kódem KN 6908 90 99, který pravděpodobně ovlivnil číselné údaje pro všechny dovozy z Číny jak pro období šetření, tak pro rok 2009.
(
9
) – Viz poznámka pod čarou 6 výše.
(
10
) – Komise totiž uvádí údaj 881773,77 m2 ve švédské verzi svých vyjádření a údaj 888773,77 m2 ve francouzské verzi, přičemž předtím v obou verzích odkazovala na údaj 888773 m2. Vezmu údaj 881773,77 m2 z původního osvědčení španělských orgánů, který je připojen k vyjádřením Rady.
(
11
) – Tento údaj je patrně trochu upraven, porovnáme-li ho s údajem uvedeným předkládajícím soudem v bodě 41 výše.
(
12
) – Viz body 15 a 16 výše.
(
13
) – Kromě jiného jsem se při indikování vývoje mezi rokem 2009 a obdobím šetření jako „meziroční“ změny držela původních tabulek, ačkoliv se tato dvě období ve skutečnosti značně překrývají.
(
14
) – Výpočty společnosti Bricmate v příloze k jejím vyjádřením ukazují číselné údaje o dovozech, které jsou mírně nižší pro rok 2009 a mírně vyšší za období šetření než ty, které jsem vypočítala já.
(
15
) – Rozsudek ve věci Gul Ahmed Textile Mills v. Rada, T‑199/04, EU:T:2011:535, bod 77.
(
16
) – Z nedávné doby viz rozsudek ve věci Simon, Evers & Co, C‑21/13, EU:C:2014:2154, bod 29 a citovaná judikatura.
(
17
) – Obdobně viz rozsudek ve věci Aluminium Silicon Mill Products v. Rada, T‑107/04, EU:T:2007:85, bod 66.
(
18
) – Například viz rozsudky ve věci Hoesch Metals and Alloys, C‑373/08, EU:C:2010:68, body 61 a 62, a CHEMK a KF v. Rada, C‑13/12 P, EU:C:2013:780, body 60 až 63.
(
19
) – Rozsudek ve věci Shandong Reipu Biochemicals v Rada, T‑413/03, EU:T:2006:211, odstavce 63 až 65 a citovaná judikatura.
(
20
) – Rozsudek ve věci GLS, C‑338/10, EU:C:2012:158, bod 32 (zvýraznění provedeno společností Bricmate).
(
21
) – Rozsudek ve věci Gul Ahmed Textile Mills v Rada, T‑199/04, EU:T:2011:535, odstavec 77.
(
22
) – Usnesení ve věci Bricmate v. Rada, T‑596/11, EU:T:2014:53, body 49 až 51 (viz bod 35 výše).
(
23
) – Rozsudek ve věci Foshan Shunde Yongjian Housewares & Hardware v. Rada, C‑141/08 P, EU:C:2009:598, bod 81.
(
24
) – Usnesení ve věci Bricmate v. Rada, T‑596/11, EU:T:2014:53, bod 54.