Kanne 11.5.2024 – Evroins inshurans grup v. EIOPA
(Asia T-247/24)
Oikeudenkäyntikieli: englanti
Asianosaiset
Kantaja: Evroins inshurans grup AD (Sofia, Bulgaria) (edustajat: asianajajat A. Morogai, H. Drăghici ja F. Giurgea)
Vastaaja: Euroopan vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen
Vaatimukset
Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta
kumoamaan  Euroopan valvontaviranomaisen valituslautakunnan 11.3.2024 tekemän päätöksen (BoA-D-2024-02) (jäljempänä riidanalainen päätös) ja siten Euroopan vakuutus- ja lisäeläkeviranomaisen 19.9.2023 tekemän päätöksen nro EIOPA-23-719 olla aloittamatta tutkintaa siitä, onko mahdollisesti rikottu Euroopan unionin lainsäädäntöä, kun kyse on Euroins România Asigurare-Reasigurare SA:n toimiluvan peruuttamisesta, tai vaihtoehtoisesti
määräämään Euroopan valvontaviranomaisen valituslautakunnan arvioimaan uudelleen Euroins Insurance Group AD:n päätöksestä nro EIOPA-23-719 tekemän valituksen ja
velvoittamaan Euroopan valvontaviranomaisen ja Euroopan vakuutus- ja lisäeläkeviranomaisen korvaamaan Euroinsille tästä oikeudenkäynnistä aiheutuvat kulut.
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Kanteensa tueksi kantaja vetoaa seuraaviin pääasiallisiin kanneperusteisiin.
Ensimmäisen kanneperusteen mukaan Euroopan valvontaviranomaisen valituslautakunta rikkoi Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EU) No 1094/20101, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2009/138/EY2 ja Euroopan valvontaviranomaisen valituslautakunnan menettelysääntöjä sekä EUT-sopimusta:
Euroopan valvontaviranomaisen valituslautakunta teki oikeudellisen virheen, kun se totesi, että päätös EIOPA-23-719 olla aloittamatta tutkintaa ei ole asetuksessa N:o 1094/2010 tarkoitettu ”päätös”
Euroopan valvontaviranomaisen valituslautakunta teki oikeudellisen virheen, kun se totesi, että päätös EIOPA-23-719 ei ole Euroopan unionin tuomioistuimen oikeuskäytännössä tarkoitettu ”päätös”
Euroopan valvontaviranomaisen valituslautakunta ei katsonut, että asianomainen toimivaltainen kansallinen valvontaviranomainen (jäljempänä toimivaltainen kansallinen viranomainen) on rikkonut direktiivin 2009/138 säännöksiä
riidanalaisessa päätöksessä ei käsitellä sitä, onko Euroopan vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen rikkonut EUT-sopimusta.
Toisen kanneperusteen mukaan riidanalainen päätös on annettu EU-oikeuden yleisten periaatteiden vastaisesti:
riidanalainen päätös annettiin yhdenvertaisen kohtelun periaatteen vastaisesti pääasiallisesti siksi, että Euroopan valvontaviranomaisen valituslautakunta ei arvioinut, oliko Euroopan vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen kohdellut kantajaa puolueellisesti tai syrjivästi
riidanalainen päätös tehtiin suhteellisuusperiaatteen vastaisesti, koska Euroopan valvontaviranomaisen valituslautakunta ei tarkistanut, noudatettiinko päätöksessä EIOPA-23-719 Euroopan unionin tuomioistuimen vakiintunutta oikeuskäytäntöä pääasiallisesti sen osalta, voitiinko tavoiteltu päämäärä saavuttaa mainitun päätöksen avulla
riidanalainen päätös annettiin luottamuksensuojan periaatteen vastaisesti, koska Euroopan valvontaviranomaisen valituslautakunta ei tarkistanut, olivatko Euroopan vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen ja toimivaltainen kansallinen viranomainen noudattaneet velvoitetta toimia johdonmukaisella, avoimella ja ennustettavalla tavalla
tehokkaan oikeussuojan periaate ei koske pelkästään unionin oikeuden täytäntöönpanoa vaan myös unionin oikeudessa vahvistettuja oikeuksia; oikeus saattaa asia Euroopan valvontaviranomaisen valituslautakunnan käsiteltäväksi ei kuitenkaan toteutunut tehokkaasti, koska kyseinen valituslautakunta kieltäytyi arvioimasta asianmukaisesti päätöksen nro  EIOPA-23-719 tosiasiallista luonnetta ja tarkistamasta sen todellisia vaikutuksia
riidanalaisessa päätöksessä ei käsitellä niiden perustelujen, joilla tutkinnan aloittamisesta kieltäytyminen oikeutettiin, puuttumista, mikä on perusteluvelvollisuuden periaatteen vastaista.
Kolmannen kanneperusteen mukaan riidanalainen päätös on Euroopan unionin perusoikeuskirjan (jäljempänä perusoikeuskirja) vastainen:
Perusoikeuskirjan 47 artiklan määräyksiä ei noudatettu, koska kantajan oikeus tehdä valitus päätöksestä nro EIOPA-23-719 Euroopan valvontaviranomaisen valituslautakunnalle oli luonteeltaan näennäinen, eikä siten toteutunut tehokkaasti, koska valituslautakunta ei arvioinut asianmukaisesti kantajan esittämiä tosiseikkoja ja todisteita.
Neljännen kanneperusteen mukaan antaessaan päätöksen nro EIOPA-23-719 Euroopan vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen ylitti toimivaltansa, sellaisena kuin siitä säädetään direktiivissä 2009/138 ja asetuksessa N:o 1094/2010:
kieltäytymällä aloittamasta toimivaltaiseen kansalliseen viranomaiseen kohdistuvan tutkinnan Euroopan vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen ylitti sille asetuksella N:o 1094/2010 annetun toimivallan ja lailliset valtuutensa; Euroopan vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen toimi vastoin sille annettua lakisääteistä tehtävää, joka on valvontakäytäntöjen lähentämisen varmistaminen Euroopan unionissa
Euroopan valvontaviranomaisen valituslautakunta ei tutkinut perusteellisesti kaikkia seikkoja, joiden vuoksi tutkinnan aloittaminen oli tarpeen.
____________
1 Euroopan valvontaviranomaisen (Euroopan vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen) perustamisesta sekä päätöksen N:o 716/2009/EY muuttamisesta ja komission päätöksen 2009/79/EY kumoamisesta 24.11.2010 tehy Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) No 1094/2010 (EUVL 2010 L 331, s. 48).
1 Vakuutus- ja jälleenvakuutustoiminnan aloittamisesta ja harjoittamisesta (Solvenssi II) (uudelleenlaadittu toisinto) 25.11.2009 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2009/138/EY (EUVL 2009 L 335, s. 1).