Väliaikainen versio
JULKISASIAMIEHEN RATKAISUEHDOTUS
ANDREA BIONDI
26 päivänä helmikuuta 2026 (1)
Asia C‑802/24
NV Reibel
vastaan
JSC VO Stankoimport
(Ennakkoratkaisupyyntö – Svea hovrätt (Svean hovioikeus, Ruotsi))
Ennakkoratkaisupyyntö – Rajoittavat toimenpiteet Ukrainan tilannetta epävakauttavien Venäjän toimien johdosta – Kaksikäyttötuotteiden vientikielto – Sopimuksen täyttämiseen vaikuttava vientiluvan epääminen – Ennakkomaksun palauttamisesta kieltäytyminen – Asian saattaminen välimiesoikeuden käsiteltäväksi – Muutetun asetuksen N:o 833/2014 11 artikla – Vaade, jota ei voida ottaa huomioon – Rajoittavia toimenpiteitä koskevien riita-asioiden välimiesmenettelykelpoisuus – Välitystuomioiden tuomioistuinvalvonta – Intensiteetti – Unionin oikeusjärjestyksen perusteet – Unionille uskottujen tehtävien toteuttamisen kannalta perustavanlaatuinen merkitys
Sisällys
I  Pääasia, ennakkoratkaisukysymykset ja asian käsittely unionin tuomioistuimessa
II  Asian tarkastelu
A  Muutettu asetus N:o 833/2014: mahdollisuus käyttää tuomioistuinten ulkopuolisia riitojenratkaisumekanismeja ja erityisesti välimiesmenettelyä
1.
Tarve keskittyä välimiesmenettelykelpoisuuden käsitteeseen tarkasteltaessa ensimmäistä ennakkoratkaisukysymystä
2.
Muutetun asetuksen N:o 833/2014 11 artiklan 1 kohdan sanamuodon mukainen, asiayhteyden mukainen ja teleologinen tulkinta
a)  Vaateiden täyttämättä jättämistä koskevan lausekkeen sanamuodon mukainen tulkinta
b)  Vaateiden täyttämättä jättämistä koskevan lausekkeen asiayhteyden mukainen tulkinta
c)  Vaateiden täyttämättä jättämistä koskevan lausekkeen teleologinen tulkinta
3.  Unionin oikeusjärjestyksen erityispiirteiden säilyttäminen
4.  Tarkastelun päätelmä
B  Muutettu asetus N:o 833/2014 ja unionin oikeusjärjestyksen perusteet
1.  Oikeusjärjestyksen perusteet sopimuspuolten vapaata tahtoa rajoittavana tekijänä
2.  Muutetun asetuksen N:o 833/2014 olennaisuus unionin oikeusjärjestyksen perusteiden kannalta ja kyseisen asetuksen 11 artiklan 1 kohdan sisällyttäminen unionin oikeusjärjestyksen perusteisiin
3.  Kansallisten tuomioistuinten harjoittaman välitystuomioiden valvonnan intensiteetti
C  Muutetun asetuksen N:o 833/2014 11 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu vaateen käsite
1.  Muutetun asetuksen N:o 833/2014 11 artiklan 1 kohdan tarkastelu
2.  Soveltaminen käsiteltävään asiaan
III  Ratkaisuehdotus
1.        Käsiteltävä ennakkoratkaisupyyntö tarjoaa unionin tuomioistuimelle tilaisuuden antaa uutta oikeuskäytäntöä unionin oikeuden ja tuomioistuinten ulkopuolisten riitojenratkaisumekanismien välisestä, toisinaan hankalaksi koetusta suhteesta. Ennakkoratkaisupyynnössä esiin tulevat kysymykset ovat erityisen merkittäviä, sillä ne esitetään Ukrainan tilannetta epävakauttavien toimien ja Ukrainaan kohdistuvan hyökkäyksen, joilla rikotaan räikeästi kansainvälistä oikeutta ja Yhdistyneiden kansakuntien peruskirjaa ja jotka ovat yksi vakavimmista unionin turvallisuuteen ja kansainväliseen järjestykseen kohdistuvista uhkista sitten toisen maailmansodan päättymisen, johdosta Venäjään
kohdistettujen rajoittavien toimenpiteiden erityisessä asiayhteydessä.
2.        Unionin oikeuden ja erityisesti välimiesmenettelyn suhdetta kuvataan usein vertauksella kahdesta öisellä merellä purjehtivasta laivasta,(2) jotka tuskin erottavat toisiaan
pimeässä mutta jotka pyrkivät jatkuvasti
liikkumaan riittävän etäällä toisistaan välttääkseen törmäyksen ja rajoittavat yhteydenpitonsa vain välttämättömään, eivätkä niiden reitit koskaan kohtaa, sillä ne kulkevat vastakkaisiin suuntiin.
3.        Liiallinen mustavalkoisuus kuitenkin kaventaa todellisuutta. Tähän todellisuuteen, johon liittyviä väärinkäsityksiä haluaisin oikaista, kuuluu nimittäin myös yhteisiä kosketuskohtia ja arvoja. Unionin oikeusjärjestys ei lähtökohtaisesti ole esteenä sille, että yksityiset, jotka kuuluvat kyseisen oikeusjärjestyksen piiriin siksi, että ne harjoittavat taloudellista toimintaa unionin alueella, sopivat niitä tällaisen toiminnan harjoittamisen yhteydessä mahdollisesti koskevien riitojen ratkaisemisesta välimiesmenettelyssä.(3) Välimiesmenettely on vakiinnuttanut asemansa asianosaisten tahdonilmaisun ja riitojen nopean ja tehokkaan ratkaisemisen välineenä.(4) Unionin tuomioistuimen oikeuskäytäntö perustuu puolestaan
kiinteästi välityssopimuksen merkityksen tunnustamiseen sopimuspuolten vapaata tahdonilmaisua ilmentävänä sopimuksena.(5) On lisättävä, että kaupan alan välimiesmenettely on nykyään
yksi harvoista tehokkaista kansainvälisen yhteistyön muodoista, koska sillä
pyritään varmistamaan yhtenäisten sääntöjen soveltaminen ja helpottamaan oikeudellista lainautumista (legal transplant) sekä sopimusten rajatylittävää täyttämistä.
4.        Unionin oikeuden ja välimiesmenettelyn välille voidaan luoda vastavuoroinen suhde etsimällä tarvittava tasapaino yhtäältä kyseisen riitojenratkaisukeinon tuoman joustavuuden ja toisaalta unionin oikeusjärjestyksen ja sen olennaisten erityispiirteiden loukkaamattomuuden suojaamisen välillä.
5.        Käsiteltävässä asiassa unionin tuomioistuimella on tilaisuus lausua myös
unionin oikeusjärjestyksen perusteiden rajaamisesta sopimuspuolten tahdonautonomiaa rajoittavana
tekijänä sekä välitystuomioihin kohdistuvan – ja tehokkaana pidetyn – tuomioistuinvalvonnan intensiteetin määrittämisestä.
I       Pääasia, ennakkoratkaisukysymykset ja asian käsittely unionin tuomioistuimessa
6.        NV Reibel on belgialainen yhtiö, joka toimii logistiikan ja kansainvälisen tavaraliikenteen alalla. Reibel ja JSC VO Stankoimport, joka on venäläinen yhtiö, joka tuo metallituotteita ja koneita Venäjälle, tekivät 8.12.2015 sopimuksen, jonka mukaan Reibelin oli määrä myydä ja toimittaa tavaroita ja suorittaa tiettyjä palveluja Stankoimportille. Sopimuksessa oli välityslauseke, jossa määrättiin, että kaikki riidat paitsi sellaiset, jotka kuuluvat kansallisten tuomioistuinten toimivaltaan, käsiteltäisiin välimiesmenettelyssä, ja että välimiesmenettelyssä sovellettaisiin Ruotsin lakia. Sopimuksessa määrättiin myös, ettei Venäjään kohdistuvia unionin pakotteita pidettäisi ylivoimaisena esteenä eivätkä tällaiset pakotteet vapauttaisi sopimuspuolia niiden sopimuksen mukaisista velvoitteista.
7.        Belgian viranomaisen 23.3.2017 tekemän päätöksen vuoksi tavaroita, jotka Reibelin oli määrä toimittaa, ei voitu viedä maasta, koska Belgian viranomainen katsoi, että ne oli tarkoitettu helikopterinosien valmistukseen, minkä vuoksi se oli luokitellut ne asetuksessa (EY) N:o 428/2009(6) tarkoitetuiksi kaksikäyttötuotteiksi, joiden myynti on kielletty asetuksella (EU) N:o 833/2014.(7) Reibel riitautti tämän päätöksen Conseil d’État’ssa (ylin hallintotuomioistuin, Belgia), joka hylkäsi kanteen.
8.        Stankoimport oli kuitenkin maksanut ennakkoon osan näistä tavaroista, joita ei siis koskaan toimitettu. Koska Reibel ei palauttanut tätä ennakkomaksua, Stankoimport purki sopimuksen ja pani vireille välimiesmenettelyn.
9.        Välimiesoikeus hyväksyi 5.12.2021 antamallaan välitystuomiolla Stankoimportin vaatimuksen Reibelille suoritetun ennakkomaksun palauttamisesta korkoineen ja velvoitti Reibelin maksamaan Stankoimportin oikeudenkäyntikulut tietyltä osalta. Välimiesoikeus hylkäsi muut vaatimukset, jotka koskivat
Reibelin velvoittamista maksamaan vahingonkorvausta sopimusrikkomuksesta ja muista vahingoista korkoineen. Välimiesoikeus katsoi, että
Stankoimportin vaatimus maksun palauttamisesta korkoineen ei ole muutetun asetuksen N:o 833/2014(8) 11 artiklassa tarkoitettu ”vaade”, jota ei voida ottaa huomioon, eikä kyseinen artikla koske vaatimusta sellaisen määrän palauttamisesta, joka on maksettu tavaroista, joita ei ole koskaan toimitettu. Välimiesoikeuden mukaan kyseisellä Stankoimportin vaatimuksella pyritään ainoastaan saattamaan sopimuspuolet asemaan, jossa ne olivat ennen sopimuksen tekemistä. Sitä vastoin välimiesoikeus katsoi, että 11 artiklaa sovelletaan muihin Stankoimportin vaatimuksiin, koska niillä pyritään hyötymään taloudellisesti siitä, ettei Reibel toteuttanut kiellettyä liiketointa.
10.      Reibel on nostanut kanteen Svea hovrättissä (Svean hovioikeus, Ruotsi), joka on ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin, ja vaatinut sitä kumoamaan välitystuomion. Ruotsin oikeuden mukaan riita-asia, josta osapuolet voivat tehdä sovinnon, saadaan sopimuksin määrätä yhden tai useamman välimiehen lopullisesti ratkaistavaksi.(9) Ruotsin oikeudessa myös säädetään, että välitystuomio on mitätön muun muassa, jos siinä on tutkittu kysymys, jota välimiehet eivät Ruotsin lain mukaan voi ratkaista tai jos välitystuomio tai tapa, jolla se on syntynyt, on ilmeisen
ristiriidassa Ruotsin oikeusjärjestyksen perusteiden kanssa.(10)
11.      Ruotsin oikeudessa myös säädetään, kuten asetuksessa N:o 833/2014 on edellytetty, pakotejärjestelmästä, jossa on annettu säännöt rangaistuksista, syytteistä, menettämisseuraamuksista ja pakkokeinoista, joita sovelletaan, jos kyseisen asetuksen mukaisia velvoitteita ei noudateta.(11)
12.      Ensinnäkin ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin haluaa selvittää välitysmenettelykelpoisuutta koskevat Ruotsin oikeuden säännökset huomioon ottaen, onko Reibelin ja Stankoimportin välisessä sopimuksessa kyseessä olevan kaltaisen liiketoimen, johon muutetun asetuksen N:o 833/2014 nojalla toteutetut toimenpiteet ovat vaikuttaneet, osapuolilla oikeus sopia asetuksen 11 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun kaltaisista vaateista. Kyse on siis vaateen täyttämättä jättämistä koskevan
lausekkeen mahdollisten siviilioikeudellisten vaikutusten määrittämisestä.(12) Kyseisen säännöksen, jonka syynä oli muun muassa unionin tuomioistuimen vahvistama ehdoton vaatimus(13) siitä, että rajoittavien toimenpiteiden kiertäminen estetään, laaja tulkinta voi tukea tulkintaa, jonka mukaan on säädettävä myös siviilioikeudellisista seuraamuksista, kuten pätemättömyysseuraamuksesta.
13.      Toiseksi ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pohtii, kuuluuko muutettu asetus N:o 833/2014 unionin oikeusjärjestyksen perusteisiin. Sen mukaan tämän kysymyksen selvittäminen on ratkaisevaa, koska Ruotsin oikeudesta ilmenee, että välitystuomio voidaan todeta pätemättömäksi, jos se on ilmeisen yhteensopimaton Ruotsin oikeusjärjestyksen perusteiden kanssa. Tämän ratkaisun täytyy koskea myös tilanteita, joissa se on ristiriidassa unionin oikeusjärjestyksen perusteiden kanssa.(14)
14.      Kolmanneksi ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pyytää unionin tuomioistuinta täsmentämään muutetun asetuksen N:o 833/2014 ulottuvuutta ja tulkintaa voidakseen määrittää, ovatko ennakkomaksun palauttamista koskeva vaatimus, joka liittyy sopimukseen, jonka täyttäminen on estetty kyseisellä asetuksella, ja palautettavalle
määrälle maksettavaa korkoa koskeva vaatimus kyseisen asetuksen 11 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja vaateita, joita ei saa ottaa huomioon.
15.      Tässä tilanteessa Svea hovrätt on päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimen kirjaamoon 20.11.2024 saapuneella välipäätöksellään seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”1)      Onko asetusta N:o 833/2014 tulkittava siten, että sopimuspuolet eivät voi tuomioistuimen ulkopuolella sopia sellaisista vaateista, joita asetuksen 11 artiklan 1 kohdan mukaan ei oteta huomioon, ja että sopimuspuolten 11 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuista vaateista tekemät sovinnot ovat siviilioikeudellisesti mitättömiä?
2)      Onko asetuksen N:o 833/2014 11 artiklaa tulkittava siten, että kansallisen tuomioistuimen, jonka tutkittavaksi on saatettu vaatimus sellaisen välitystuomion kumoamisesta tai mitättömäksi julistamisesta, jossa kyseistä artiklaa on sovellettu, on viran puolesta tutkittava, onko välimiesoikeus soveltanut lakia asetuksen N:o 833/2014 mukaisesti, ja onko kansallisen tuomioistuimen siinä tapauksessa julistettava välitystuomio mitättömäksi tai kumottava se kokonaan tai osittain, jos välimiesoikeus on soveltanut lakia tavalla, joka on ristiriidassa asetuksen kanssa?
3)      Onko asetuksen N:o 833/2014 11 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että artikla ei estä vaateen huomioon ottamista, jos vaade koskee
a)      sellaisen ennakkomaksun palauttamista, joka on maksettu tavaroista, joita ei asetuksen [N:o 833/2014] mukaisten toimenpiteiden takia koskaan toimitettu?
b)      edellä a kohdassa tarkoitetulle vaateelle maksettavaa korkoa?”
16.      Kirjallisia huomautuksia ovat esittäneet Stankoimport, Ruotsin, Belgian, Espanjan, Ranskan ja Puolan hallitukset sekä Euroopan komissio.
17.      Reibel, Stankoimport sekä Ruotsin, Viron, Espanjan, Ranskan, Alankomaiden ja Puolan hallitukset sekä komissio osallistuivat unionin tuomioistuimessa 28.10.2025 pidettyyn istuntoon.
II     Asian tarkastelu
18.      Aluksi on todettava, että ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen esittämät kysymykset on otettava käsiteltäväksi, toisin kuin Stankoimport väittää. Yhtäältä on nimittäin todettava, että yksinomaan kansallisen tuomioistuimen, jossa asia on vireillä ja joka vastaa annettavasta ratkaisusta, tehtävänä on kunkin asian erityispiirteiden perusteella harkita, onko ennakkoratkaisu tarpeen asian ratkaisemiseksi ja onko sen unionin tuomioistuimelle esittämillä kysymyksillä merkitystä asian kannalta.(15) Toisaalta käsiteltävässä asiassa unionin tuomioistuimelle esitetyt ennakkoratkaisukysymykset eroavat
selvästi tuomion Rosneft taustalla olleessa asiassa esitetyistä kysymyksistä.(16)
A       Muutettu asetus N:o 833/2014: mahdollisuus käyttää tuomioistuinten ulkopuolisia riitojenratkaisumekanismeja ja erityisesti välimiesmenettelyä
19.      Ensimmäisessä ennakkoratkaisukysymyksessään kansallinen tuomioistuin pyytää unionin tuomioistuinta määrittämään, onko asetuksen N:o 833/2014 mukaista, että osapuolet käyttävät tuomioistuinten ulkopuolista riitojenratkaisumekanismia myös vaateissa, joita kyseisen asetuksen 11 artiklan 1 kohdan mukaan ei voida ottaa huomioon. Jos näin ei ole, se kysyy, onko näistä vaateista kyseisen valtion tuomioistuinjärjestelmän ulkopuolella tehdyt sopimukset todettava pätemättömiksi.
20.      Unionin tuomioistuinta pyydetään näin määrittämään muutetun asetuksen N:o 833/2014 11 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen vaateiden täyttämistä koskevan kiellon ulottuvuus ja ratkaisemaan, meneekö tämä kielto niin pitkälle, että se estää täysin tuomioistuinten ulkopuolisten riitojenratkaisumenettelyjen käyttämisen.
21.      Jäljempänä esitetty päättely on kolmivaiheinen. Ensin selitetään, miksi ensimmäisen ennakkoratkaisukysymyksen tarkastelussa on keskityttävä kysymykseen riita-asioiden välimiesmenettelykelpoisuudesta. Sen jälkeen tulkitaan muutetun asetuksen N:o 833/2014 11 artiklan 1 kohtaa vakiintunutta tulkintatapaa noudattaen. Lopuksi varmistetaan, ettei ehdotetulla tulkinnalla vaaranneta unionin oikeusjärjestyksen erityispiirteitä ja itsenäisyyttä.(17)
1.     Tarve keskittyä välimiesmenettelykelpoisuuden käsitteeseen  tarkasteltaessa ensimmäistä ennakkoratkaisukysymystä
22.      Ensimmäisellä kysymyksellä halutaan selvittää, onko muutetun asetuksen N:o 833/2014 11 artiklan 1 kohdan mukaan sallittua käyttää tuomioistuinten ulkopuolista sovittelumenettelyä, kun kyse on vaateista, joita ei voida ottaa huomioon. Tämä kysymys näyttää kuitenkin liittyvän läheisesti kysymykseen tällaisten vaateiden välimiesmenettelykelpoisuudesta.
23.      Välimiesmenettelykelpoisuus on ”abstrakti, hankala, epämääräinen ja vaikeasti hahmotettava kysymys, johon liittyy paljon väärinymmärryksiä ja jopa nurinkurisuuksia”.(18) Tästä käsitteestä on jokseenkin yhtä monta määritelmää kuin on jäsenvaltioita.(19) Jäsenvaltiot voivat vapaasti määrittää, milloin välimiesmenettelyn käyttäminen on mahdollista, ja määritellä sen mukaan oman käsityksensä osapuolten vapaan tahdon rajoista. Välimiesmenettelykelpoisuutta sanotaan objektiiviseksi silloin, kun sillä tarkoitetaan, että asia on mahdollista saattaa ratkaistavaksi välimiesmenettelyssä. Välimiesmenettelykelpoisuus voi myös olla subjektiivinen, jolloin sillä tarkoitetaan, että asianomaisen osapuolen on mahdollista tehdä välityssopimus.(20)
24.      New Yorkissa 10.6.1958 allekirjoitetussa ulkomaisten välitystuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta tehdyssä yleissopimuksessa (jäljempänä New Yorkin yleissopimus),(21) joka ei sido unionia mutta jonka osapuolia kaikki jäsenvaltiot ovat,(22) määrätään välimiesmenettelykelpoisuudesta, että ”jokaisen sopimusvaltion on tunnustettava päteväksi kirjallinen sopimus, missä sopimuspuolet sitoutuvat alistamaan välitysmenettelyyn kaikki tai tietyt riitakysymyksensä, jotka ovat aiheutuneet tai voivat aiheutua niiden välisestä tietystä sopimuksesta tai muusta oikeussuhteesta ja joiden kohde on välitysmenettelytietä ratkaistavissa”.(23) Kyseisessä yleissopimuksessa välitysmenettelykelpoisuus määritellään negatiivisesti, sillä sen mukaan ”välitystuomion tunnustaminen ja täytäntöönpano voidaan – – evätä, mikäli sen maan asianomainen viranomainen, missä tunnustamista ja täytäntöönpanoa pyydetään, toteaa[,] ettei riitakysymyksen kohdetta tämän maan lain mukaan voida alistaa välitysmenettelyyn”.(24)
25.      Ruotsin oikeudessa riita-asian välimiesmenettelykelpoisuus määräytyy sen mukaan, onko asianosaisilla oikeus sopia asiasta tuomioistuinjärjestelmän ulkopuolella. Jos näin on, asia on välimiesmenettelykelpoinen; muussa tapauksessa asiaa ei voida ratkaista välimiesmenettelytietä. Jos siis muutetun asetuksen N:o 833/2014 11 artiklan 1 kohtaa olisi tulkittava siten, että se on esteenä tuomioistuinten ulkopuoliselle sovittelulle,(25) tämä vaikuttaisi sovellettavan kansallisen oikeuden mukaan myös Reibelin ja Stankoimportin välisen riita-asian välimiesmenettelykelpoisuuteen. Ruotsin oikeuden mukaan ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen olisi todettava Reibelin ja Stankoimportin väliseen sopimukseen sisältyvä välityslauseke pätemättömäksi, eikä välitystuomiota, jolla ei tällöin olisi mitään oikeudellista perustaa, tarvitsisi valvoa tuomioistuimessa.
26.      Vastaaminen ensimmäiseen ennakkoratkaisukysymykseen, sellaisena kuin se on muotoiltu tällä hetkellä, asettaisi unionin tuomioistuimen vaikeaan tilanteeseen, koska
”vaateiden sovittelu tuomioistuimen ulkopuolella” on liian laaja
käsite. Tuomioistuimen ulkopuolisen sovittelun muotoja on useita, ja kullakin niistä on omat erilaiset toimintasääntönsä ja takeensa. Pääasia koskee hyvin konkreettista kysymystä turvautumisesta välimiesmenettelyyn, joka ei ole mikä tahansa riitojenratkaisukeino ja jolla on tiettyjä erityispiirteitä, jotka tarkastelussa
on olennaisen tärkeää ottaa huomioon. Unionin tuomioistuimen unionin oikeudesta esittämästä tulkinnasta on jo ollut seurauksena se, että asian ei ole katsottu olevan välimiesmenettelykelpoinen.(26)
27.      Tämän vuoksi ehdotan, että ensimmäisessä ennakkoratkaisukysymyksessä keskitytään siihen, voivatko sopimuspuolet muutetun asetuksen N:o 833/2014 11 artiklan 1 kohdan mukaan
käyttää välimiesmenettelyä vaateissa, joita kyseisen säännöksen mukaan ei oteta huomioon.
2.     Muutetun asetuksen N:o 833/2014 11 artiklan 1 kohdan sanamuodon mukainen, asiayhteyden mukainen ja teleologinen tulkinta
28.      Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan
sekä unionin oikeuden yhtenäinen soveltaminen että yhdenvertaisuusperiaate edellyttävät, että unionin oikeuden sellaisen säännöksen sanamuotoa, joka ei sisällä nimenomaista viittausta jäsenvaltioiden oikeuteen säännöksen sisällön ja ulottuvuuden määrittämiseksi, on tavallisesti tulkittava koko unionissa itsenäisesti ja yhtenäisesti ottaen huomioon paitsi säännöksen sanamuoto myös asiayhteys ja sillä säännöstöllä tavoitellut päämäärät, jonka osa säännös on.(27)
a)     Vaateiden täyttämättä jättämistä koskevan lausekkeen sanamuodon mukainen tulkinta
29.      Ensinnäkin muutetun asetuksen N:o 833/2014 11 artiklan 1 kohdan tekstistä on todettava, että siinä vahvistetaan vaateiden täyttämättä jättämistä koskeva lauseke (”no claims clause”), jollainen usein
sisällytetään rajoittavien toimenpiteiden käyttöön ottamiseksi annettuihin unionin säädöksiin. Kyseisen säännöksen soveltamisalaan kuuluvat muun muassa korvausvaateet tai muut tämänkaltaiset vaateet,(28) joita venäläiset henkilöt, yhteisöt tai elimet(29) ovat esittäneet sillä perusteella, että muutetussa asetuksessa N:o 833/2014 säädetyt rajoittavat toimenpiteet ovat vaikuttaneet johonkin niiden tekemään sopimukseen tai liiketoimeen.
30.      Asetuksen N:o 833/2014 11 artiklan 1 kohta koskee sitä, joka vastaanottaa vaateen ja joka on velvollinen jättämään sen huomiotta. Kuten Ranskan hallitus korostaa, vaateen huomiotta jättäminen tarkoittaa, ettei sitä saa täyttää.
31.      Kyseisen artiklan sanamuodon tarkastelusta ilmenee, että siitä puuttuvat kaikki viittaukset elimeen – sanan laajassa merkityksessä –, jonka käsiteltäväksi artiklassa tarkoitettu ”vaade” saatetaan. Tätä toteamusta tukee maininta siitä, että vaadetta ei saa ottaa huomioon, esitettiin se missä muodossa tahansa.
32.      Sanamuodon tarkastelusta ilmenee myös, että vaateiden esittämistä itsessään ei ole kielletty.(30) Se, että johonkin sopimukseen sisältyy määräys tuomioistuinten ulkopuolisen sovittelumenettelyn, kuten välimiesmenettelyn, käyttämisestä, ei myöskään vaikuta mitenkään kyseisen menettelyn lopputulokseen eli siihen, miten vaade mahdollisesti ratkaistaan.
33.      Se, että muutetun asetuksen N:o 833/2014 11 artiklan 2 kohdassa viitataan ”vaateen täytäntöönpanoa koskeviin menettelyihin” ja täsmennetään, että todistustaakka sen osoittamiseksi, että vaateen täyttäminen ei ole kiellettyä, kuuluu sille henkilölle, joka vaatii vaateen täytäntöönpanoa, ei mielestäni viittaa siihen, että vaade on välttämättä pitänyt esittää tuomioistuinmenettelyssä. Toki kyseisessä säännöksessä käytetään sanastoa, jolla perinteisesti kuvataan sitä, mitä tuomioistuimissa tapahtuu. Tämä ei kuitenkaan voi olla määräävää, koska ”menettely” ja ”todisteet” liitetään tunnusmerkillisinä myös tuomioistuinten ulkopuolisiin riidanratkaisukeinoihin. Kyseisen säännöksen taustalla on väistämättä se oletus, että siitä, kuuluuko jokin tietty vaade sen 1 kohdassa säädetyn kiellon alaan, voidaan keskustella tarvitsematta rajata tätä keskustelua ainoastaan tuomioistuimiin.(31)
34.      Muutetun asetuksen N:o 833/2014 11 artiklan 1 kohdan sanamuodon mukaisesta tulkinnasta ei siis ilmene, että siinä kielletään
sen soveltamisalaan kuuluvia henkilöitä saattamasta tuomioistuinten ulkopuolisten elinten ratkaistavaksi tai sovittelumenettelyyn sellaisia vaateita, jotka liittyvät sellaiseen sopimukseen tai liiketoimeen, johon ne väittävät kyseisellä asetuksella käyttöön otettujen toimenpiteiden vaikuttaneen.
b)     Vaateiden täyttämättä jättämistä koskevan lausekkeen asiayhteyden mukainen tulkinta
35.      Muutetun asetuksen N:o 833/2014 11 artiklan 1 kohdan asiayhteyden tarkastelussa tulee esiin kaksi keskeistä seikkaa. Yhtäältä osapuolten vapaalle tahdolle hakeutua valtion tuomioistuinlaitoksen ulkopuoliseen riitojenratkaisumenettelyyn on asetettu tiettyjä rajaehtoja. Toisaalta asiayhteydestä ilmenee, että unionin lainsäätäjä ei ole puuttunut mitenkään sopimusten sisältöön siltä osin kuin on kyse välimiesmenettelyn käyttämisestä.
36.      Ensinnäkin muutetun asetuksen N:o 833/2014 12 artiklassa kielletään selvästi tietoinen ja tarkoituksellinen osallistuminen kyseisessä asetuksessa säädettyjen kieltojen, myös 2 artiklassa mainitun kiellon, kiertämiseen. Tähän kieltoon on liitetty tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia seuraamuksia koskeva järjestelmä, joka jäsenvaltioiden on otettava käyttöön kyseisen asetuksen 8 artiklan 1 kohdan mukaisesti.
37.      Toisaalta muutetun asetuksen N:o 833/2014 13 artiklassa vahvistetaan laaja soveltamisala, koska kyseistä asetusta sovelletaan paitsi unionin alueella myös unionin alueella tai muualla olevaan jäsenvaltion kansalaiseen, unionin alueella tai sen ulkopuolella olevaan oikeushenkilöön, yhteisöön tai elimeen, joka on perustettu tai muodostettu jonkin jäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti, sekä oikeushenkilöön, yhteisöön tai muuhun elimeen, jonka harjoittama liiketoiminta tapahtuu kokonaan tai osittain unionin alueella.(32)
38.      Toiseksi asiayhteyden tarkastelusta ilmenee, että muutetussa asetuksessa N:o 833/2014
unionin lainsäätäjä ei ole säätänyt velvollisuudesta muuttaa jo voimassa olevia sopimuksia siten, että niistä poistetaan kaikki välityslausekkeet. Se ei myöskään ole edellyttänyt, että kyseisen asetuksen voimaantulon jälkeen tehtyihin sopimuksiin ei sisälly lausekkeita, joissa määrätään välimiesmenettelyn tai laajemmin ottaen tuomioistuinten ulkopuolisten riitojenratkaisumenettelyjen käyttämisestä.
39.      Antaessaan 12 g artiklan 1 kohdan, joka lisättiin asetukseen N:o 833/2014 vuonna 2023,(33) unionin lainsäätäjä on kuitenkin puuttunut suoraan sopimusten sisältöön säätämällä viejien velvollisuudesta kieltää sopimuksella jälleenvienti Venäjälle ja jälleenvienti Venäjällä käytettäviksi 20.3.2024 lukien.(34)
40.      Vaikka muutetun asetuksen N:o 833/2014 11 artiklan 1 kohdan sanamuodon ja asiayhteyden mukaisesta tarkastelusta ilmenee, että osapuolen näyttää hyvinkin olevan sallittua esittää välimiesoikeudessa vaade, jota ei voida ottaa huomioon, on kuitenkin
vielä varmistettava, ettei tällä tulkinnalla vaaranneta kyseisen säännöksen tarkoitusta.
c)     Vaateiden täyttämättä jättämistä koskevan lausekkeen teleologinen tulkinta
41.      Muutetun asetuksen N:o 833/2014 11 artiklan 1 kohdan tarkoituksena on välttää se, että toimijat, joihin rajoittavat toimenpiteet kohdistetaan tai joihin ne vaikuttavat, ”voisivat saada korvausta [näiden toimenpiteiden] haittavaikutuksista, sekä suojella talouden toimijoita vaatimuksilta, joita niiden – – vastapuolet voisivat esittää sellaisten sopimusten perusteella, joiden täytäntöönpanoon mainitut toimenpiteet ovat vaikuttaneet, tai sopimuksiin liittyen”.(35)
42.      Tämä tarkoitus voidaan saavuttaa vain, jos noudatetaan yksiselitteisesti sitä periaatetta, että välimiesoikeudet
voivat ottaa ”vaateet” käsiteltäväksi, mutta ne
eivät saa
ottaa niitä huomioon. Tämä on tärkeä
täsmennys, kun otetaan huomioon muutetun asetuksen N:o 833/2014 laajempi
tarkoitus, joka on ”niiden
kustannusten lisääminen, joita Venäjälle Ukrainan alueellista koskemattomuutta, suvereniteettia ja itsenäisyyttä heikentävistä toimista
aiheutuu, sekä konfliktin rauhanomaisen ratkaisun edistäminen”.(36)
43.      Vaikuttaa siis siltä, että ”no claims clausella” tavoiteltu päämäärä voidaan saavuttaa myös siinä tapauksessa, että käytetään välimiesmenettelyä, edellyttäen, että kaikista unionin toimijoiden laiminlyönneistä, jotka johtavat muutetun asetuksen N:o 833/2014 11 artiklan 1 kohdan kiellon rikkomiseen, tai avunannosta tällaisiin laiminlyönteihin määrätään tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia seuraamuksia.(37)
3.     Unionin oikeusjärjestyksen erityispiirteiden säilyttäminen
44.      Unionin tuomioistuin on jo todennut, että ”perussopimuksilla käyttöön otettu oikeusjärjestys ei kuitenkaan lähtökohtaisesti ole esteenä sille, että yksityiset, jotka kuuluvat kyseisen oikeusjärjestyksen piiriin siksi, että ne harjoittavat taloudellista toimintaa unionin alueella, sopivat niitä tällaisen toiminnan harjoittamisen yhteydessä mahdollisesti koskevien riitojen ratkaisemisesta välimiesmenettelyssä”.(38) Lähtökohtaisesti yksityiset voivat käyttää välimiesmenettelyä.(39) Yksityisillä on näin ollen mahdollisuus tehdä sopimus, jossa selkein ja täsmällisin ilmaisuin saatetaan kaikki kyseessä olevaa yksityistä koskevat oikeusriidat tai osa niistä välityselimen ratkaistaviksi sen kansallisen tuomioistuimen sijaan, joka tavallisesti olisi toimivaltainen ratkaisemaan asian välityslausekkeen puuttuessa.(40)
45.      Unionin päätös toteuttaa rajoittavia toimenpiteitä yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan alalla tavoittelemiensa päämäärien saavuttamiseksi ei muutetun asetuksen N:o 833/2014 nykytilassa(41) ole vaikuttanut kielteisesti mahdollisuuteen käyttää välimiesmenettelyä.
46.      On kuitenkin tarpeen muistuttaa unionin oikeudessa
välimiesmenettelylle
asetetuista odotuksista.
47.      Sen lisäksi, että unionin oikeus sitoo välimiesoikeuksia, joiden käsiteltäväksi muutetun asetuksen N:o 833/2014 11 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu vaade
voidaan saattaa,(42) nämä välimiesoikeudet
takaavat omalla tasollaan
sen, että unionin oikeutta sovelletaan ja noudatetaan asianmukaisesti.(43) Vaikka ne eivät kuulu valtion tuomioistuinjärjestelmään eivätkä siten osallistu unionin tuomioistuimen kanssa käytävään vuoropuheluun, ne eivät kuitenkaan jää unionin oikeuden
ulkopuolelle.
48.      Välimiesoikeuksien on siis hoidettava tehtäväänsä vastuullisesti. Niiden on huolehdittava siitä, että yhtäältä osapuolten ”oikeus tahdonautonomiaan” ja toisaalta jäsenvaltion intressi vaalia ja suojella oikeusjärjestyksensä perusteisiin kuuluvia perusarvoja ovat oikeudenmukaisessa tasapainossa keskenään. Välimiesoikeuksien on näin ollen pohdittava, miten ne voivat antaa ratkaisun, joka ei todennäköisesti tulisi riitautetuksi välimiesmenettelyn kotipaikan tuomioistuimissa oikeusjärjestyksen perusteisiin liittyvistä syistä. Unionin määräämien rajoittavien toimenpiteiden asiayhteydessä välimiesoikeuksien on pidettävä erityisen valppaasti silmällä järjestelyjä, joita voitaisiin käyttää kyseisten toimenpiteiden kiertämiseksi, kuten lainvalintalausekkeita tai suostumussopimuksia, joiden tarkoituksena voi olla kiertää rajoittavilla toimenpiteillä määrättyjä kieltoja. Näin ollen välimiehen mahdollisuutta soveltaa lakia joustavasti rajoittaa hänen velvollisuutensa
soveltaa näitä välimiesmenettelyn paikan (lex arbitri) oikeusjärjestyksen perusteisiin liittyviä syitä.
49.      Jos valittu välimiesoikeus
sijaitsee unionissa, sen on noudatettava sijaintijäsenvaltionsa oikeusjärjestyksen perusteita, joihin sisältyvät unionin oikeusjärjestyksen perusteet – kuten jäljempänä toista ennakkoratkaisukysymystä tarkasteltaessa osoitan –, ja sen antamaan välitystuomioon voidaan kohdistaa tuomioistuinvalvontaa.(44) Pääasiassa tilanne on tällainen.
50.      Vaikka tämä ei ole käsiteltävän asian ratkaisun kannalta
välttämätöntä,
on täsmennettävä, että jos valittu välimiesoikeus sijaitsee unionin ulkopuolella, tämä valinta voi – olettaen, että siitä on sovittu vapaaehtoisesti –, altistaa unionin toimijan muutetussa asetuksessa N:o 833/2014 säädettyjen toimenpiteiden kiertämisestä määrättäville seuraamuksille, mikäli se on johtanut asetuksen 11 artiklan 1 kohdassa asetetun kiellon rikkomiseen.
51.      Toiseksi ei ole poissuljettua, että unionin oikeusjärjestyksen perusteilla voi olla ekstraterritoriaalisia vaikutuksia, jotka johtuvat muutetun asetuksen N:o 833/2014 13 artiklan e alakohdasta, jossa säädetään, että kyseistä asetusta sovelletaan oikeushenkilöön, yhteisöön tai muuhun elimeen, jonka harjoittama liiketoiminta tapahtuu kokonaan tai osittain unionin alueella.
52.      Kolmanneksi, koska välitystuomiot eivät ole sellaisinaan täytäntöönpanokelpoisia, jossakin unionissa sijaitsevassa tuomioistuimessa olisi pantava vireille ulkomaisen välitystuomion tunnustamista ja täytäntöönpanoa koskeva menettely. Tässä tilanteessa
tuomio tunnustetaan ja pannaan täytäntöön vain sillä edellytyksellä, että se on kyseisen jäsenvaltion – ja näin myös unionin – oikeusjärjestyksen perusteiden mukainen.
53.      Joka tapauksessa sellaisen välitystuomion, jolla rikotaan muutetun asetuksen N:o 833/2014 11 artiklan 1 kohdan kieltoa, tarkoituksellisen täytäntöönpanon
pitäisi johtaa seuraamusten määräämiseen kyseistä unionin toimijaa vastaan sen vuoksi, että se on osallistunut mainitussa asetuksessa säädettyjen rajoittavien toimenpiteiden kiertämiseen.(45)
4.     Tarkastelun päätelmä
54.      Edellä esitetyn perusteella muutetun asetuksen N:o 833/2014 11 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että se ei ole esteenä sille, että sopimuksen molemmat sopimuspuolet saattaa välimiesmenettelyyn vaateen, jota ei kyseisen säännöksen tarkoituksessa voida ottaa huomioon, koska ensinnäkään välimiesmenettelyn aikana tai sen päätyttyä ei missään tapauksessa voida täyttää vaadetta, joka olisi kyseisen säännöksen vastainen, ja koska toiseksi välitystuomion on aina voitava olla sellaisen tuomioistuinvalvonnan kohteena, jolla taataan unionin oikeusjärjestyksen perusteiden noudattaminen.
B       Muutettu asetus N:o 833/2014 ja unionin oikeusjärjestyksen perusteet
1.     Oikeusjärjestyksen perusteet sopimuspuolten vapaata tahtoa rajoittavana tekijänä
55.      Pääasiassa on kyse välitystuomiosta, jossa välimiesoikeus lausui muun muassa siitä, kuuluuko Stankoimportin vaatimus muutetun asetuksen N:o 833/2014 11 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin on saanut käsiteltäväkseen kanteen, jossa Reibel vaatii tämän välitystuomion kumoamista. Kansallisen oikeuden mukaan tuomio on kumottava, jos sillä loukataan oikeusjärjestyksen perusteita.
56.      Viimeaikaisesta oikeuskäytännöstä ilmenee unionin tuomioistuimen myöntävän, että välimiesmenettelyn tehokkuudesta, joka on turvattava, seuraa, että välitystuomioiden valvonta on luonteeltaan erityistä.(46) Jos kuitenkin välitysmekanismia on tarkoitus soveltaa koko unionin alueella ja erityisesti sellaisten riitojen yhteydessä, jotka liittyvät taloudellisen toiminnan harjoittamiseen unionissa, kyseistä mekanismia on välttämättä sovellettava siten, että varmistetaan sen yhteensopivuus unionin tuomioistuinrakenteen taustalla olevien periaatteiden kanssa ja unionin oikeusjärjestyksen perusteiden tosiasiallinen noudattaminen.(47)
57.      Vaikka vaatimus välitystuomioiden oikeusjärjestyksen perusteiden mukaisuutta koskevasta tuomioistuinvalvonnasta näyttää aikaisemmin olleen pitkälti
riippuvainen kunkin jäsenvaltion kansallisesta oikeudesta,(48) johon jäsenvaltioiden kansainväliset velvoitteet ovat tuoneet oman lisänsä,(49) siitä on nyttemmin tullut itsenäinen vaatimus Euroopan unionin perusoikeuskirjan (jäljempänä perusoikeuskirja) 47 artiklan, SEU 19 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan ja viimeaikaisen oikeuskäytännön nojalla.(50)
58.      Vaikka välitystuomioiden tuomioistuinvalvonta on mukautettua, se ei sen vuoksi kuitenkaan ole vähemmän tehokasta.(51) Tällä tavoin
rajattuna välimiesmenettelytietä eivät voi valita ne, joiden tarkoituksena on ”poiketa sellaisista unionin primaarioikeuden tai johdetun oikeuden periaatteista ja oikeussäännöistä, jotka ovat olennaisia perussopimuksilla luodun oikeusjärjestyksen kannalta tai joilla on perustavanlaatuinen merkitys unionille uskottujen tehtävien täyttämisessä”, koska nämä periaatteet ja oikeussäännöt kuuluvat unionin oikeusjärjestyksen perusteisiin.(52) Tämä
tuomioistuinvalvonta, jossa sovelletaan oikeusjärjestyksen perusteita koskevaa varausta, on näin ollen
perustavan tärkeää unionin oikeusjärjestyksen perusteiden erityispiirteiden säilyttämiseksi samalla, kun siinä otetaan huomioon välimiesmenettelyn erityisyys.
59.      Unionin oikeusjärjestyksen perusteet rajoittavat siis jo itsessään osapuolten vapaata tahtoa: yksityiset
ovat velvollisia noudattamaan niitä.(53) Kuten unionin tuomioistuin on todennut, unionin oikeusjärjestyksen perusteiden noudattaminen
”täydentää olennaisella tavalla keskinäisessä riippuvuussuhteessa olevien periaatteiden, sääntöjen ja oikeussuhteiden jäsenneltyä verkostoa, joka sitoo vastavuoroisesti yhtäältä unionia ja sen jäsenvaltioita sekä toisaalta jäsenvaltioita niiden keskinäisissä suhteissa”.(54)
2.     Muutetun asetuksen N:o 833/2014 olennaisuus unionin oikeusjärjestyksen perusteiden kannalta ja kyseisen asetuksen 11 artiklan 1 kohdan sisällyttäminen unionin oikeusjärjestyksen perusteisiin
60.      Niin unionin kuin jäsenvaltioidenkin oikeusjärjestysten perusteet on muuttuva käsite. Unionin tuomioistuin ei ole selvästi
määritellyt, millä edellytyksillä jonkin tietyn periaatteen tai oikeussäännön voidaan katsoa kuuluvan näihin perusteisiin. Unionin tuomioistuimen oikeuskäytännöstä kuitenkin ilmenee, että tällaisen periaatteen tai oikeussäännön merkityksen on oltava sellainen, että sen loukkaaminen olisi kyseiselle oikeusjärjestykselle siinä määrin
kestämätöntä, ettei sitä voitaisi hyväksyä.(55)
61.      Unionin oikeusjärjestyksen perusteisiin kuuluvat näin
perusoikeuskirjan 11 artiklan,(56) SEUT 101 ja SEUT 102 artiklan,(57) työntekijöiden vapaata liikkuvuutta, palvelujen tarjoamisen vapautta ja pääomien vapaata liikkuvuutta koskevien unionin sääntöjen(58) sekä direktiivin 93/13/ETY(59) 6 artiklan 1 kohdan kaltaiset oikeussäännöt.
62.      Unionin oikeusjärjestyksen perusteet voidaan määritellä myös negatiivisesti. Unionin tuomioistuin on katsonut, että tuomiossa, jonka tunnustamista pyydetään, ensimmäisen direktiivin 89/104/ETY(60) säännösten soveltamisessa tehtyä oikeudellista virhettä ei ole pidettävä sellaisen oikeussäännön rikkomisena, joka on unionin oikeusjärjestyksessä olennaisen tärkeä.(61)
63.      Kun otetaan huomioon unionin tuomioistuimen äskettäin mainitsemat edellytykset,(62) mielestäni ei ole epäilystäkään, että muutettu asetus N:o 833/2014 on luonteeltaan olennainen ja/tai että sillä on unionille annettujen tehtävien toteuttamisen kannalta perustavanlaatuinen merkitys.
64.      Muistutan, että SEU 3 artiklassa näiden tehtävien joukossa mainitaan rauhan edistäminen, joka on ensimmäinen tässä määräyksessä luetelluista päämääristä.(63) Kyseisen artiklan 5 kohdassa määrätään, että unioni vaalii ja puolustaa arvojaan ja etujaan kansainvälisissä suhteissaan ja että se edistää osaltaan rauhaa, turvallisuutta, kansojen välistä keskinäistä kunnioitusta, ihmisoikeuksien suojelua sekä kansainvälisen oikeuden kehittämistä, etenkin Yhdistyneiden kansakuntien peruskirjan periaatteiden kunnioittamista.
65.      SEU 21 artiklassa muistutetaan, että unioni on kansainvälisellä tasolla sitoutunut edistämään demokratiaa, oikeusvaltiota, ihmisoikeuksia, ihmisarvon kunnioittamista ja Yhdistyneiden kansakuntien peruskirjan periaatteiden ja kansainvälisen oikeuden noudattamista.(64) Unionin yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan alalla toteuttamaa politiikkaa ja toimintaa ohjaa pyrkimys
turvata unionin omat arvot ja perusedut,
lujittaa ja tukea demokratiaa, oikeusvaltiota, ihmisoikeuksia ja kansainvälisen oikeuden periaatteita sekä
säilyttää rauha, estää konfliktit ja lujittaa kansainvälistä turvallisuutta.(65)
66.      Muutetulla asetuksella N:o 833/2014, joka perustuu SEUT 215 artiklaan,
pyritään osaltaan edistämään näitä tavoitteita, sillä siinä säädetyt rajoittavat toimenpiteet perustuvat yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan alalla tehtyyn päätökseen keskeyttää taloudelliset suhteet
Venäjään tai vähentää niitä. Kyseisen asetuksen johdanto-osan toisesta perustelukappaleesta ilmenee, että näillä toimenpiteillä on tarkoitus ”lisätä niitä kustannuksia, joita Venäjälle Ukrainan alueellista koskemattomuutta, suvereniteettia ja itsenäisyyttä heikentävistä toimista
aiheutuu, sekä edistää konfliktin rauhanomaista ratkaisua”. Unionin tuomioistuin on jo vahvistanut, että nämä tavoitteet ovat ensisijaisen tärkeitä ja että ne ovat osa rauhan ja kansainvälisen turvallisuuden ylläpitämistä koskevaa laajempaa tavoitetta edellä mainittujen SEU 21 artiklassa unionin ulkoiselle toiminnalle asetettujen tavoitteiden mukaisesti.(66)
67.      Koska vakiintuneesta oikeuskäytännöstä ilmenee, että toimilla, joissa määrätään rajoittavista toimenpiteistä, ja erityisesti muutetulla asetuksella N:o 833/2014 tavoiteltujen päämäärien tärkeys voi oikeuttaa huomattavatkin kielteiset seuraukset tietyille toimijoille,(67) nämä seuraukset voivat nähdäkseni ilmetä myös yksityisten sopimusvapauden rajoituksena,(68) joka on väistämätön seuraus siitä, että myös Venäjään kohdistetut rajoittavat toimenpiteet
sisältyvät unionin oikeusjärjestyksen perusteisiin.
68.      On myös huomattava, että unionin tuomioistuin on aina toiminut valikoivasti ja vahvistanut oikeusjärjestyksen perusteiksi pääosin yksittäisiä periaatteita tai säännöksiä. Se on
esimerkiksi todennut, että direktiivi 93/13 on toimenpide, joka on välttämätön unionille annettujen tehtävien täyttämiseksi, ja että viime kädessä kansallisten tuomioistuinten on varmistettava, onko välitystuomio kyseisen direktiivin
6 artiklan 1 kohdan mukainen.(69)
69.      Näin ollen mielestäni on välttämätöntä ja oikeusjärjestyksen perusteisiin kuuluvien oikeussääntöjen erityisen luonteen kannalta riittävää todeta, että muutetun asetuksen N:o 833/2014 11 artiklan 1 kohta kuuluu unionin oikeusjärjestyksen perusteisiin. Tällä tavoin
varmistetaan, että oikeusjärjestyksen perusteet kiteytyvät unionin oikeuden keskeisiin säännöksiin niin, ettei heikennetä kohtuuttomasti välimiesmenettelyn kaltaisten mekanismien toimintaa ja että samalla
säilytetään unionin oikeudesta johtuvien oikeuksien riittävä suoja.
70.      Tällä lähestymistavalla voidaan myös varmistaa, että unionin oikeusjärjestyksen perusteet muodostuvat
tosiasiallisesti oikeussäännöistä, joilla on välitön oikeusvaikutus ja joista seuraa yksityisille oikeuksia, joita kansallisten tuomioistuinten on suojeltava.(70)
71.      Asetuksen N:o 833/2014 11 artiklan 1 kohdalla nimittäin pyritään takaamaan se, ettei unionin toimijoille aiheudu vahingollisia seurauksia siitä, että niiden oikeusasema muuttuu Venäjään kohdistuvien rajoittavien
toimenpiteiden voimaantulon jälkeen. Toisin sanoen sellainen venäläisen yhteisön sopimuspuoli, joka ei voi enää täyttää sopimusvelvoitteitaan muutetussa asetuksessa N:o 833/2014 säädettyjen toimenpiteiden vuoksi, voi vedota kyseisestä säännöksestä johtuvaan oikeuteensa olla täyttämättä tämän yhteisön vaateita, ja kansallisten tuomioistuinten tehtävä on suojella tätä oikeutta. Kaikista muutetun asetuksen N:o 833/2014 säännöksistä ei kuitenkaan seuraa oikeuksia yksityisille.(71) Sen vuoksi on mielestäni riittävää pitäytyä unionin lainsäätäjän vuonna 2025 esittämään toteamukseen siitä, että ”vaateiden huomiotta jättämistä koskevan lausekkeen tehokas täytäntöönpano [kuuluu] unionin ja jäsenvaltioiden oikeusjärjestyksen perusteisiin”.(72)
3.     Kansallisten tuomioistuinten harjoittaman välitystuomioiden valvonnan intensiteetti
72.      Välitystuomioiden valvontaa
voidaan mukauttaa niin, että välitysmekanismit saavat toimia niille ominaisissa joustavissa puitteissa. Tuomioistuinvalvonnan on siitä huolimatta oltava tehokasta.(73) Tästä seuraa, että jäsenvaltioilla on velvollisuus saavuttaa tietty tulos, mutta ne voivat vapaasti valita keinot, joilla se saavutetaan.
73.      Unionin tuomioistuin on jo selvästi ilmaissut tuomiossa
Royal Football Club Seraing,(74) mitä
se odottaa tällaiselta valvonnalta. Vaikka unionin tuomioistuimen kyseisessä tuomiossa tarkastelema välitysmekanismi oli hyvin erityyppinen kuin pääasiassa kyseessä oleva mekanismi,(75)en näe, että sellaisille yksityisille, joilla on unionin oikeudesta johtuvia ja oikeusjärjestyksen perusteisiin kuuluvia oikeuksia, annettava tehokas oikeussuoja voisi vaihdella tapauskohtaisesti.
74.      Näin ollen yhtäältä ”jäsenvaltioiden tuomioistuinten, joiden on harjoitettava tällaista valvontaa, on silloin, kun – kuten nyt käsiteltävässä asiassa – tällaisessa välitystuomiossa tulkitaan tai sovelletaan unionin oikeusjärjestyksen perusteisiin kuuluvia periaatteita tai oikeussääntöjä, joilla annetaan yksityisille oikeuksia tai vapauksia, voitava valvoa sitä, miten näitä periaatteita tai oikeussääntöjä on tulkittu, tähän tulkintaan liittyviä oikeudellisia seurauksia siltä osin kuin on kyse niiden soveltamisesta kulloinkin käsiteltävään asiaan ja välityselimen toteamille ja arvioimille tosiseikoille kyseisen tulkinnan valossa annettua oikeudellista luonnehdintaa”.(76) Tuomioistuinvalvonta kohdistuu siis ainoastaan niihin oikeussääntöihin, jotka muodostavat unionin oikeusjärjestyksen perusteet. Muiden oikeussääntöjen osalta
välimiesoikeuksien oletetaan kantavan toiminnastaan täyden vastuun.(77)
75.      Toisaalta ”nämä tuomioistuimet eivät voi tyytyä mahdollisesti vain toteamaan, että tällainen välitystuomio on kokonaan tai osittain ristiriidassa unionin oikeusjärjestyksen perusteisiin kuuluvien periaatteiden tai oikeussääntöjen kanssa. – – Niiden on päinvastoin voitava toimivaltansa puitteissa ja sovellettavien kansallisten säännösten mukaisesti myös tehdä kaikki tällaisen yhteensopimattomuuden toteamisesta johdettavat oikeudelliset päätelmät. Muussa tapauksessa tuomioistuinvalvonta ei olisi tehokasta, koska se voisi antaa tämän yhteensopimattomuuden jatkua”.(78) On täsmennettävä, että unionin oikeusjärjestyksen perusteiden noudattamista ja sitä ensisijaisuutta, joka niille on annettava, ei voitaisi varmistaa, jos tällainen yhteensopimattomuus jatkuisi.(79)
76.      Unionin oikeusjärjestyksen ytimeen keskittyvän tuomioistuinvalvonnan tehokkuus
edellyttää kansallisilta tuomioistuimilta myös sitä, että ne tutkivat tarvittaessa viran puolesta(80) kysymyksen välitystuomioiden yhteensopivuudesta unionin oikeusjärjestyksen perusteiden kanssa.(81)
77.      On huomautettava, että pääasiassa näyttää siltä, että Ruotsin oikeudessa on varmistettu välitystuomioiden tehokas valvonta, koska tästä valvonnasta vastaavien ruotsalaisten tuomioistuinten on julistettava välitystuomio mitättömäksi, jos kyseinen välitystuomio tai tapa, jolla se on annettu, on ilmeisen yhteensopimaton Ruotsin oikeusjärjestyksen perusteiden, johon unionin oikeusjärjestyksen perusteet kuuluvat, kanssa.(82)
78.      Edellä esitetystä päättelystä ilmenee, että muutetun asetuksen N:o 833/2014 11 artiklan 1 kohta kuuluu unionin oikeusjärjestyksen perusteisiin. Kansallisen tuomioistuimen, jonka käsiteltäväksi välitystuomion kumoamisvaatimus on saatettu, on varmistettava tarvittaessa viran puolesta, että välimiesoikeus on soveltanut 11 artiklan 1 kohtaa tavalla, joka on yhteensopiva kyseisen säännöksen kanssa. Jos tämä tapa todetaan yhteensopimattomaksi kyseisen säännöksen kanssa, kansallisen tuomioistuimen on tehtävä tästä kaikki johtopäätökset, jotka kansallinen oikeuden nojalla on tehtävä, ja hyväksyttävä unionin oikeusjärjestyksen perusteiden loukkaamiseen perustuva
välitystuomion kumoamisvaatimus, jotta tämä yhteensopimattomuus unionin oikeusjärjestyksen kanssa voidaan poistaa.
C       Muutetun asetuksen N:o 833/2014 11 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu vaateen käsite
79.      Pääasiassa kyseessä olevassa välitystuomiossa määrättiin palauttamaan Stankoimportille ennakkomaksu, jonka se oli maksanut Reibelille tavaratoimituksesta, jolle ei lopulta saatu vientilupaa, ja maksamaan palautettavalle määrälle korkoa. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin, joka vastaa välitystuomion valvonnasta, pyytää unionin tuomioistuinta määrittämään, onko
Stankoimportin vaatimus ennakkomaksun palauttamisesta
korkoineen muutetun asetuksen N:o 833/2014 11 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu ”vaade”, jota ei saa ottaa huomioon.
80.      Jotta tähän kysymykseen voitaisiin vastata, on ensin tarkasteltava uudelleen kyseistä säännöstä
ja sen jälkeen tehtävä siitä päätelmät Stankoimportin välimiesoikeudessa esittämän vaatimuksen luonnehtimiseksi.
1.     Muutetun asetuksen N:o 833/2014 11 artiklan 1 kohdan tarkastelu
81.      Vaateen käsitteen tulkitseminen edellyttää samaa analyyttistä lähestymistapaa, joka mainittiin edellä tämän ratkaisuehdotuksen 28 kohdassa.
82.      Kun siis otetaan huomioon kyseisen artiklan sanamuoto, asiayhteys ja tarkoitus sekä muutetulla asetuksella N:o 833/2014 käyttöön otettu järjestelmä kokonaisuutena, olen sitä mieltä, että Stankoimportin esittämä palautusvaatimus kuuluu käsitteeseen ”vaade”, jota ei voida ottaa huomioon.
83.      Ensinnäkin muutetun asetuksen N:o 833/2014 11 artiklan 1 kohta on muotoiltu hyvin väljästi:(83) se koskee vaateita, jotka voivat liittyä missä tahansa muodossa oleviin ”sopimuksiin” tai ”liiketoimiin” edellyttäen, että kyseisen asetuksen nojalla määrätyt toimenpiteet ovat vaikuttaneet suoraan tai välillisesti taikka kokonaan tai osittain kyseisten sopimusten tai liiketoimien suorittamiseen.(84) Siinä esitetään tällaisista vaateista
ainoastaan esimerkinomainen luettelo. Koska tämä luettelo alkaa ilmauksella ”mukaan lukien”, se ei ole tyhjentävä. Siihen sisältyvät muun muassa mutta eivät ainoastaan korvausvaateet tai muut tämänkaltaiset vaateet, kuten korvausvaatimukset tai vakuuteen perustuvat vaatimukset.(85) Muutetun asetuksen N:o 833/2014 11 artiklan 1 kohta käsittää
lopulta paitsi luonnollisten henkilöiden ja oikeushenkilöiden, joita rajoittavat toimenpiteet koskevat erikseen, myös kaikkien muiden venäläisten henkilöiden, yhteisöjen tai elinten esittämät vaateet.
84.      Toiseksi asiayhteyden ja systematiikan kannalta tarkasteltuna vaateen täyttämättä jättämistä koskevalla lausekkeella
pyritään estämään seuraukset, joita
aiheutuu siitä, että asetus N:o 833/2014 on etusijalla kaikkiin sen kanssa yhteensopimattomiin sopimusmääräyksiin nähden heti tultuaan voimaan.(86) Muutetun asetuksen N:o 833/2014 11 artiklan 1 kohdasta ilmenee, että silloin, kun vaade liittyy sopimukseen tai liiketoimeen, jonka suorittamiseen tämän asetuksen nojalla määrätyt toimenpiteet ovat vaikuttaneet, se jätetään täyttämättä automaattisesti riippumatta siitä, johtaisiko vaateen huomioon ottaminen muiden kyseisessä asetuksessa säädettyjen toimenpiteiden rikkomiseen, eli kiellettyyn liiketoimeen. Muutetun asetuksen N:o 833/2014 11 artikla on siis itsenäinen säännös, joka sisältää kaikki sen soveltamiseksi tarvittavat edellytykset.
85.      Kolmanneksi ”no claims clausella”
tavoitellusta päämäärästä on muistutettava, että unionin toimeen sisällytettiin ensimmäisen kerran tällainen lauseke asetuksella (ETY) N:o 3541/92.(87) Kyseisen asetuksen johdanto-osasta ilmeni, että Irakin vastaisen kauppasulun vuoksi ”yhteisön ja kolmansien maiden taloudelliset toimijat ovat vaarassa joutua Irakin esittämien vaatimusten kohteeksi – –
[O]n tarpeen suojella taloudellisia toimijoita pysyvästi tällaisilta vaatimuksilta ja estää Irakia saamasta korvausta kauppasulun haittavaikutuksista”.(88) Rajoittavien toimenpiteiden yhteydessä, ja kuten edellä jo totesin,(89) vaateen täyttämättä jättämistä koskevalla lausekkeella
pyritään suojelemaan ”kestämättömässä tilanteessa” olevia unionin taloudellisia toimijoita(90) vaatimuksilta, joita niiden vastapuolet voisivat esittää sellaisten sopimusten tai liiketoimien perusteella, joiden suorittamiseen mainitut toimenpiteet ovat vaikuttaneet.(91)
86.      Ottaessaan kantaa kysymykseen asetuksen N:o 833/2014 11 artiklan pätevyydestä(92) suhteellisuusperiaatteen, elinkeinovapauden ja omaisuudensuojan kannalta unionin tuomioistuin totesi, että ”[asetuksella N:o 833/2014]
tavoiteltujen päämäärien, joita ovat Ukrainan alueellisen koskemattomuuden, suvereniteetin ja itsenäisyyden suojeleminen sekä konfliktin rauhanomaisen ratkaisun edistäminen Ukrainassa ja jotka ovat osa – – rauhan ja kansainvälisen turvallisuuden ylläpitämistä koskevaa laajempaa tavoitetta SEU 21 artiklassa unionin ulkoiselle toiminnalle asetettujen tavoitteiden mukaisesti, tärkeys voi oikeuttaa huomattavatkin kielteiset seuraukset tietyille toimijoille. Kun otetaan huomioon erityisesti neuvoston vastauksena Ukrainan konfliktiin toteuttamien rajoittavien toimenpiteiden muuttuminen asteittain ankarimmiksi, – –
elinkeinovapauteen ja omaisuudensuojaan puuttumista ei siis voida pitää suhteettomana”.(93)
87.      Se, että pääasiassa kyseessä olevan vaateen on esittänyt henkilö, joka kuuluu muutetun asetuksen N:o 833/2014 11 artiklan 1 kohdan b alakohdan soveltamisalaan, ei mielestäni ole omiaan muuttamaan tätä päätelmää.(94)
88.      Unionin tuomioistuimen oikeuskäytännöstä nimittäin ilmenee, että
edellä mainituista huomattavistakin kielteisistä seurauksista joutuvat kärsimään
myös toimijat, jotka eivät ole millään tavalla vastuussa tilanteesta, joka on johtanut kyseisten toimenpiteiden toteuttamiseen, mutta joiden omaisuudensuojaan vaikutukset erityisesti kohdistuvat.(95)
89.      Mahdollisesta vaikutuksesta Stankoimportin omaisuudensuojaan on joka tapauksessa todettava, että se, että kyseisellä yhtiöllä on saatavia Reibelilta, voitaisiin hyvin todeta ratkaisulla, jonka
täytäntöönpanoa lykätään,(96) tai saatavan turvaamiseksi annettavalla vahvistustuomiolla. Koska rajoittavat toimenpiteet ovat luonteeltaan väliaikaisia ja ne voidaan peruuttaa,(97) tällä tavoin vahvistettu saatava olisi maksettava heti, kun kyseiset toimenpiteet päättyvät.
2.     Soveltaminen käsiteltävään asiaan
90.      Mielestäni Stankoimportin esittämä vaatimus, joka koskee maksetun ennakon palauttamista, kuuluu muutetun asetuksen N:o 833/2014 11 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuihin vaateisiin, joita ei saa ottaa huomioon. Accessorium sequitur principale ‑periaatteen mukaan sama pätee korkovaatimukseen.
91.      Ensinnäkin vaatimuksen on esittänyt
Stankoimport, joka on venäläinen toimija.
92.      Toiseksi vaatimus on kiistatta esitetty
Stankoimportin ja
Reibelin välisen tavarantoimitussopimuksen vuoksi, ja se liittyy tähän
sopimukseen.
93.      Kolmanneksi sopimusta ei voitu täyttää muutetun asetuksen N:o 833/2014 2 artiklasta johtuvan kaksikäyttötuotteiden vientikiellon vuoksi.(98) Kyseisellä asetuksella käyttöön otetut toimenpiteet näyttävät siis ainakin osittain vaikuttaneen suoraan sopimuksen täyttämiseen.(99) Saattaessaan asian välimiesoikeuden käsiteltäväksi
Stankoimport on väistämättä pyrkinyt vetoamaan siihen, että toimitus jäi tulematta
ja että Reibel näin ollen laiminlöi sopimusvelvoitteitaan, saadakseen maksamansa ennakkomaksun palautetuksi.
94.      Edellä esitetyn perusteella muutetun asetuksen N:o 833/2014 11 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että se estää ottamasta huomioon vaateen, joka koskee sellaisen ennakkomaksun palauttamista korkoineen, joka on maksettu tavaroista, joiden toimittaminen on estetty kyseisen asetuksen perusteella.
III  Ratkaisuehdotus
95.      Edellä esitetyistä syistä ehdotan, että unionin tuomioistuin vastaa Svea hovrättin esittämiin ennakkoratkaisukysymyksiin seuraavasti:
Rajoittavista toimenpiteistä Ukrainan tilannetta epävakauttavien Venäjän toimien johdosta 31.7.2014 annetun neuvoston asetuksen (EU) N:o 833/2014, sellaisena kuin sitä sovelletaan pääasiassa kyseessä olevaan välitystuomioon, 11 artiklan 1 kohtaa
on tulkittava siten, että
–        se ei ole esteenä sille, että sopimuksen molemmat sopimuspuolet saattavat välimiesmenettelyyn vaateen, jota ei kyseisen säännöksen tarkoituksessa voida ottaa huomioon, koska ensinnäkään välimiesmenettelyn aikana tai sen päätyttyä ei missään tapauksessa voida täyttää vaadetta, joka olisi kyseisen säännöksen vastainen, ja koska toiseksi välitystuomion on aina voitava olla sellaisen tuomioistuinvalvonnan kohteena, jolla taataan unionin oikeusjärjestyksen perusteiden noudattaminen;
–        se
kuuluu unionin oikeusjärjestyksen perusteisiin. Kansallisen tuomioistuimen, joka käsittelee välitystuomiosta nostettua kumoamiskannetta, on siis varmistettava tarvittaessa viran puolesta, että välimiesoikeus on soveltanut 11 artiklan 1 kohtaa tavalla, joka on yhteensopiva kyseisen säännöksen kanssa. Jos tämä tapa todetaan yhteensopimattomaksi kyseisen säännöksen kanssa, kansallisen tuomioistuimen on tehtävä tästä kaikki johtopäätökset, jotka kansallinen oikeuden nojalla on tehtävä, ja hyväksyttävä unionin oikeusjärjestyksen perusteiden loukkaamiseen perustuva
välitystuomion kumoamisvaatimus, jotta tämä yhteensopimattomuus unionin oikeusjärjestyksen kanssa voidaan poistaa;
–        se estää ottamasta huomioon vaateen, joka koskee sellaisen ennakkomaksun palauttamista korkoineen, joka on maksettu tavaroista, joiden toimittaminen on estetty asetuksen N:o 833/2014 perusteella.
1      Alkuperäinen kieli: ranska.
2      Kuten Henry Wadsworth Longfellow’n tunnetussa runossa The Theologian’s tale; Elizabeth.
3      Ks. tuomio 1.8.2025, Royal Football Club Seraing (C‑600/23, EU:C:2025:617, 78 kohta).
4      Kuluttajariitojen vaihtoehtoisesta riidanratkaisusta sekä asetuksen (EY) N:o 2006/2004 ja direktiivin 2009/22/EY muuttamisesta 21.5.2013 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2013/11/EU (EUVL 2013, L 165, s. 63).
5      Tuomio 22.2.2024, Mytilinaios v. DEI ja komissio ja komissio v. DEI (C‑701/21 P ja C‑739/21 P, EU:C:2024:146, 105 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
6      Kaksikäyttötuotteiden vientiä, siirtoa, välitystä ja kauttakulkua koskevan yhteisön valvontajärjestelmän perustamisesta 5.5.2009 annettu neuvoston asetus (EUVL 2009, L 134, s. 1).
7      Rajoittavista toimenpiteistä Ukrainan tilannetta epävakauttavien Venäjän toimien johdosta 31.7.2014 annettu neuvoston asetus (EUVL 2014, L 229, s. 1), johon viitataan tässä sellaisena kuin se on muutettuna rajoittavista toimenpiteistä Ukrainan tilannetta epävakauttavien Venäjän toimien johdosta annetun asetuksen (EU) N:o 833/2014 muuttamisesta ja asetuksen (EU) N:o 833/2014 muuttamisesta annetun asetuksen (EU) N:o 960/2014 muuttamisesta 4.12.2014 annetulla neuvoston asetuksella (EU) N:o 1290/2014 (EUVL 2014, L 349, s. 30). Ks. erityisesti näin muutetun asetuksen N:o 833/2014 1 artiklan a alakohta ja 2 artikla.
8      Jollei toisin mainita, jäljempänä tässä tarkastelussa viitataan ”muutettuun asetukseen N:o 833/2014” sellaisena kuin sitä sovellettiin pääasiassa kyseessä olevan välitystuomion antamisajankohtana eli sellaisena kuin se on muutettuna
jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten yhteystiedot ja Euroopan komissiolle ilmoittamista varten tarkoitetun osoitteen sisältävien, eräiden rajoittavista toimenpiteistä annettujen asetusten liitteiden muuttamisesta ja korvaamisesta yhdellä ainoalla luettelolla 5.7.2019 annetulla komission asetuksella (EU) 2019/1163 (EUVL 2019, L 182, s. 33).
”1.       Vaateita, jotka liittyvät sopimukseen tai liiketoimeen, jonka suorittamiseen tämän asetuksen nojalla määrätyt toimenpiteet ovat vaikuttaneet suoraan tai välillisesti taikka kokonaan tai osittain, ei oteta huomioon, mukaan lukien korvausvaateet tai muut tämänkaltaiset vaateet, kuten korvausvaatimukset tai vakuuteen perustuvat vaatimukset, erityisesti joukkolainan, vakuuden tai korvauksen, etenkin missä tahansa muodossa olevan rahallisen vakuuden tai rahallisen korvauksen, pidentämistä tai maksamista koskevat vaateet, jos vaateen esittävät:
a) edellä 5 artiklan 1 kohdan b ja c alakohdassa sekä 2 kohdan c ja d alakohdassa tarkoitetut tai liitteessä III, IV, V ja VI luetellut yhteisöt;
b) muu venäläinen henkilö, yhteisö tai elin;
c) henkilö, yhteisö tai elin, joka toimii tämän kohdan a tai b alakohdassa tarkoitetun henkilön, yhteisön tai elimen välityksellä tai puolesta.
2.       Kaikissa vaateen täytäntöönpanoa koskevissa menettelyissä todistustaakka sen osoittamiseksi, että vaateen täyttäminen ei ole kiellettyä 1 kohdan nojalla, kuuluu sille henkilölle, joka vaatii vaateen täytäntöönpanoa.
3.       Tämä artikla ei vaikuta 1 kohdassa tarkoitettujen henkilöiden, yhteisöjen ja elinten oikeuteen saattaa sopimusvelvoitteiden täyttämättä jättämisen lainmukaisuus oikeuden tutkittavaksi tämän asetuksen mukaisesti.”
9      Laki (1999:116) välimiesmenettelystä (Lag (1999:116) om skiljeförarande, jäljempänä välimiesmenettelylaki), 1 §:n 1 momentti.
10      Välimiesmenettelylain 33 §:n 1 momentin mukaan.
11      Laki (1996:95) tietyistä kansainvälisistä pakotteista (Lagen (1996:95) om vissa internationella sanktioner).
12      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa, että unionin tuomioistuimessa on vireillä Ukrainan alueellista koskemattomuutta, suvereniteettia ja itsenäisyyttä heikentävien tai uhkaavien toimien johdosta määrättävistä rajoittavista toimenpiteistä 17.3.2014 annettua neuvoston asetusta (EU) N:o 269/2014 (EUVL 2014, L 78, s. 6) koskeva ennakkoratkaisupyyntö, jossa on tullut esiin hyvin samankaltaisia kysymyksiä, nimittäin asia Čiekuri-Shishki (C‑480/24, EU:C:2025:672).
13      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tukeutuu tässä 11.11.2021 annettuun tuomioon Bank Sepah (C‑340/20, EU:C:2021:903, 56 kohta) ja 13.9.2018 annettuun tuomioon Rosneft ym. v. neuvosto (T‑715/14, EU:T:2018:544, 206 kohta).
14      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin vetoaa tässä 26.10.2006 annettuun tuomioon Mostaza Claro (C‑168/05, EU:C:2006:675, 35 kohta).
15      Ks. mm. tuomio 30.10.2025, Attal et Associés (C‑321/24, EU:C:2025:836, 19 kohta).
16      Tuomio 28.3.2017, Rosneft (C‑72/15, EU:C:2017:236). On muistutettava, että nämä kysymykset koskivat unionin tuomioistuimen toimivaltaa lausua yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan alalla annetun päätöksen pätevyydestä sekä tiettyjen kyseisen päätöksen ja asetuksen N:o 833/2014 säännösten, kuten 11 artiklan, pätevyydestä sekä tiettyjen kyseisen asetuksen säännösten tulkintaa. Unionin tuomioistuin siis tutki asetuksen N:o 833/2014 11 artiklan pätevyyden suhteellisuusperiaatteen sekä yritysten elinkeinovapauteen ja omaisuudensuojaan puuttumisen kannalta (ks. tuomion 143–151 kohta).
17      Ks. tuomio 6.3.2018, Achmea (C‑284/16, EU:C:2018:158, 35 kohta).
18      Jarrosson, C., ”L’arbitrabilité: présentation méthodologique”, Revue de jurisprudence commerciale, 1996, nro 1, s. 1.
19      Välimiesmenettelykelpoisuus ei ole jäsenvaltioissa yhtenäinen käsite. Ranskassa, Espanjassa ja Italiassa välimiesmenettelykelpoisia ovat siirrettävissä oleviin oikeuksiin liittyvät riita-asiat (ks. Ranskan siviililain (code civil) 2059 §; 23.12.2003 annetun Espanjan välimiesmenettelylain 60/2003 (Ley 60/2003 de Arbitraje) 2 §:n 1 momentti ja Italian siviiliprosessilain (Codice di procedura civile) 806 §). Saksassa välimiesmenettelykelpoisuus määräytyy sen mukaan, ovatko oikeudet, joihin vedotaan, luonteeltaan varallisuusoikeudellisia (Saksan siviiliprosessilain (Zivilprozessordnung) 1030 §:n 1 momentti). Puolan oikeudessa säädetään vastaavasta periaatteesta (ks. Puolan siviiliprosessilain (Kodeks postępowania cywilnego) 1157 §).
20      Ravillon, L, ”Que reste-t-il du concept d’inarbitrabilité?”, julkaisussa Manciaux, S. ja Loquin, E. (toim.), L’ordre public et l’arbitrage, Actes du colloque des 15 et 16 mars 2013, CREDIMIn pitämän symposiumin asiakirjat, LexisNexis 2014, s. 57.
21      Recueil des traités des Nations unies, osa 330, s. 3.
22      Ks. tuomio 1.8.2025, Royal Football Club Seraing (C‑600/23, EU:C:2025:617, 116 kohta).
23      New Yorkin yleissopimuksen II artiklan 1 kappale.
24      New Yorkin yleissopimuksen V artiklan 2 kappaleen a kohta.
25      Välimiesmenettelyä laajempi käsite.
26      Ks. tuomio 6.3.2018, Achmea (C‑284/16, EU:C:2018:158, 60 kohta).
27      Ks. tuoreena esimerkkinä tuomio 15.1.2026, Wunner (C‑77/24, EU:C:2026:1, 35 kohta).
28      Muutetun asetuksen N:o 833/2014 11 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun käsitteen ”vaateet” tulkinnasta ks. jäljempänä kolmannesta ennakkoratkaisukysymyksestä esittämäni analyysi.
29      Ks. muutetun asetuksen N:o 833/2014 11 artiklan 1 kohdan b alakohta.
30      Tämä päätelmä vaikuttaa olevan yhdenmukainen
asetuksessa N:o 269/2014 vaateen käsitteestä esitetyn määritelmän kanssa, sillä se käsittää ”minkä tahansa vaateen riippumatta siitä, perustuuko vaade oikeudelliseen menettelyyn” (ks. asetuksen N:o 269/2014 1 artiklan a alakohta), vaikkakin on pidettävä valitettavana, ettei muutettuun asetukseen N:o 833/2014 sisälly vastaavaa säännöstä.
31      Toisin kuin käy ilmi muutetun asetuksen N:o 833/2014 11 artiklan 3 kohdasta, jossa viitataan nimenomaisesti oikeuteen saattaa sopimusvelvoitteiden täyttämättä jättämisen lainmukaisuus
oikeuden tutkittavaksi.
32      Ks. vastaavasti muutetun asetuksen N:o 833/2014 13 artiklan a alakohta ja c–e alakohta.
33      Ks. rajoittavista toimenpiteistä Ukrainan tilannetta epävakauttavien Venäjän toimien johdosta annetun asetuksen (EU) N:o 833/2014 muuttamisesta 18.12.2023 annetun neuvoston asetuksen (EU) 2023/2878 (EUVL L, 2023/2878) johdanto-osan 23 perustelukappale ja 1 artiklan 28 kohta.
34      On mielenkiintoista, että muutetun asetuksen N:o 833/2014 12 g artiklassa asetetun velvollisuuden yhteydessä viejät määrätään varmistamaan, ”että kolmannessa maassa olevan vastapuolen kanssa tehty sopimus sisältää riittävät oikeussuojakeinot siltä varalta, että 1 kohdan mukaisesti asetettua sopimusvelvoitetta rikotaan” (ks. muutetun asetuksen N:o 833/2014 12 g artiklan 3 kohta). Myös jos vastapuoli rikkoo sopimusvelvoitteita, viejien on ilmoitettava asiasta toimivaltaiselle kansalliselle viranomaiselle (ks. 12 g artiklan 4 kohta).
35      Libyan hallintoon kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä ks. julkisasiamies Mengozzin ratkaisuehdotus SH (C‑168/17, EU:C:2018:798, 50 kohta).
36      Ks. asetuksen N:o 833/2014 alkuperäisen version johdanto-osan toinen perustelukappale.
37      Kuten muutetun asetuksen N:o 833/2014 8 artiklan 1 kohdassa säädetään.
38      Tuomio 1.8.2025, Royal Football Club Seraing (C‑600/23, EU:C:2025:617, 78 kohta).
39      Ks. tuomio 1.8.2025, Royal Football Club Seraing (C‑600/23, EU:C:2025:617, 80 kohta).
40      Ks. analogisesti tuomio 1.8.2025, Royal Football Club Seraing (C‑600/23, EU:C:2025:617, 81 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
41      Kun unionin lainsäätäjä antoi rajoittavista toimenpiteistä Ukrainan tilannetta epävakauttavien Venäjän toimien johdosta annetun asetuksen (EU) N:o 833/2014 muuttamisesta 18.7.2025 annetun neuvoston asetuksen (EU) 2025/1494 (EUVL L, 2025/1494), se lisäsi asetuksen N:o 833/2014 11 artiklaan uuden alakohdan ottaakseen kantaa kysymykseen välimiesoikeuden ratkaisujen tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta jäsenvaltioissa, mutta vain rajoittaviin toimenpiteisiin liittyviä investointeja koskevien välimiesmenettelyjen kannalta (ks. asetuksen 2025/1494 johdanto-osan 22 perustelukappale ja näin muutetun asetuksen N:o 833/2014 11 artiklan 2 a kohta). Lisäksi on todettava – vaikkei tällä olekaan merkitystä käsiteltävän asian kannalta –, että asetuksessa N:o 833/2014 säädetään poikkeuksesta kieltoon osallistua suoraan tai välillisesti liiketoimiin luetteloon merkityn venäläisen oikeushenkilön, yhteisön tai elimen tai
sellaisen oikeushenkilön, yhteisön tai elimen kanssa, joka on luetteloon merkityn oikeushenkilön, yhteisön tai elimen omistuksessa tai toimii sen puolesta, ja tämä poikkeus koskee liiketoimia, jotka ovat ehdottoman välttämättömiä sen varmistamiseksi, että jäsenvaltiossa voidaan käyttää oikeudellisia tai hallinnollisia menettelyjä tai välimiesmenettelyjä, sekä jäsenvaltiossa annetun tuomion tai välitystuomion tunnustamiseksi tai panemiseksi täytäntöön, ja jos tällaiset liiketoimet ovat asetuksen N:o 833/2014 ja asetuksen N:o 269/2014 tavoitteiden mukaisia (ks. asetuksen N:o 833/2014 5 aa artiklan 3 kohdan g alakohta, joka lisättiin rajoittavista toimenpiteistä Ukrainan tilannetta epävakauttavien Venäjän toimien johdosta annetun asetuksen (EU) N:o 833/2014 muuttamisesta 21.7.2022 annetulla neuvoston asetuksella (EU) 2022/1269 (EUVL 2022, L 193, s. 1)).
42      On täsmennettävä, ettei sopimuspuolten väliseen sovintoratkaisuun pyrittäessä suinkaan vältytä unionin oikeuden soveltamiselta, mikä johtuu muutetun asetuksen N:o 833/2014 12 artiklan vaikutuksesta: Reibel on kaikissa tapauksissa ja sovitusta sovittelumuodosta riippumatta velvollinen jättämään täyttämättä muutetun asetuksen N:o 833/2014 11 artiklan 1 kohdassa kielletyn vaateen, ja se voi tehdä sen myös vapaaehtoisesti.
43      Kohtuullisen valppaan unionin toimijan olisi varmistettava, että välimiesoikeus sijaitsee unionin alueella. Muutetun asetuksen N:o 833/2014 13 artiklan e alakohta voi kuitenkin olla perustana myös välimiesoikeuden, joka ei sijaitse unionin alueella, velvollisuudelle varmistaa, että unionin oikeutta noudatetaan. Käsiteltävässä asiassa tämä kysymys ei kuitenkaan tule esiin, koska välimies on ruotsalainen.
44      Myös tämän valvonnan intensiteetti määritetään toisen ennakkoratkaisukysymyksen tarkastelun yhteydessä.
45      Tältä osin unionin taloudellisia toimijoita on varoitettava olemaan
allekirjoittamatta
Reibelin ja Stankoimportin välisessä sopimuksessa kyseessä olevan kaltaista lauseketta, jonka sisältö selostettiin edellä tämän ratkaisuehdotuksen 6 kohdassa.
46      Ks. tuomio 1.8.2025, Royal Football Club Seraing (C‑600/23, EU:C:2025:617, 84 kohta).
47      Ks. tuomio 1.8.2025, Royal Football Club Seraing (C‑600/23, EU:C:2025:617, 82 kohta).
48      Ks. tuomio 1.6.1999, Eco Swiss (C‑126/97, EU:C:1999:269, 37 kohta) ja tuomio 26.10.2006, Mostaza Claro (C‑168/05, EU:C:2006:675, 35 kohta).
49      Näistä merkittävimpiin kuuluu
New Yorkin yleissopimus, jossa määrätään välitystuomioiden oikeusjärjestyksen perusteiden mukaisuutta koskevasta tuomioistuinvalvonnasta. Ks. New Yorkin yleissopimuksen V artikla sekä tuomio 1.8.2025, Royal Football Club Seraing (C‑600/23, EU:C:2025:617, 116 kohta).
50      Ks. tuomio 1.8.2025, Royal Football Club Seraing (C‑600/23, EU:C:2025:617, 83 kohta). Tästä itsenäisyydestä tuomio 21.12.2023 annetulla tuomiolla International Skating Union v. komissio (C‑124/21 P, EU:C:2023:1012, 193 kohta).
51      Unionin tuomioistuin määrittää 1.8.2025 antamansa tuomion Royal Football Club Seraing (C‑600/23, EU:C:2025:617) 86 kohdassa, miten laaja sen ulottuvuus on.
52      Tuomio 1.8.2025, Royal Football Club Seraing (C‑600/23, EU:C:2025:617, 87 kohta).
53      Ks. tuomio 1.8.2025, Royal Football Club Seraing (C‑600/23, EU:C:2025:617, 87 kohta).
54      Ks. tuomio 1.8.2025, Royal Football Club Seraing (C‑600/23, EU:C:2025:617, 87 kohta).
55      Julkisasiamies Ćapetan mukaan on toisin sanoen niin, että ”tarve tutkia, onko välitystuomio oikeusjärjestyksen perusteiden mukainen, on olemassa, koska näihin sääntöihin voi liittyä sellaista yleistä etua, ettei niiden soveltamista voida sulkea pois asianosaisten tahdon perusteella” (julkisasiamiehen ratkaisuehdotus Royal Football Club Seraing (C‑600/23, EU:C:2025:24, 72 kohta)).
56      Ks. tuomio 4.10.2024, Real Madrid Club de Fútbol (C‑633/22, EU:C:2024:843, 66 ja 67 kohta).
57      Ks. tuomio 21.12.2023, International Skating Union v. komissio (C‑124/21 P, EU:C:2023:1012, 192 ja 193 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
58      Tuomio 1.8.2025, Royal Football Club Seraing (C‑600/23, EU:C:2025:617, 89 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
59      Kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista 5.4.1993 annettu neuvoston direktiivi (EYVL 1993, L 95, s. 29). Ks. tuomio 26.10.2006, Mostaza Claro (C‑168/05, EU:C:2006:675, 36–38 kohta). Ks. myös tuomio 6.10.2009, Asturcom Telecomunicaciones (C‑40/08, EU:C:2009:615, 51 ja 52 kohta).
60      Jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä 21.12.1988 annettu ensimmäinen neuvoston direktiivi (EYVL 1989, L 40, s. 1).
61      Ks. tuomio 16.7.2015, Diageo Brands (C‑681/13, EU:C:2015:471, 52 kohta).
62      Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 58 kohta.
63      Ks. SEU 3 artiklan 1 kohta.
64      Ks. SEU 21 artiklan 1 kohta.
65      Ks. SEU 21 artiklan 2 kohdan a, b ja c alakohta.
66      Ks. tuomio 28.3.2017, Rosneft (C‑72/15, EU:C:2017:236, 115 ja 150 kohta) ja tuomio 17.9.2020, Rosneft ym. v. neuvosto (C‑732/18 P, EU:C:2020:727, 115 kohta).
67      Ks. tuomio 28.3.2017, Rosneft (C‑72/15, EU:C:2017:236, 150 kohta).
68      Unionin oikeusjärjestyksessä oikeusjärjestyksen perusteiden noudattaminen ei ole suinkaan ainoa sopimuspuolten vapaan tahdon rajoitus. Ks. tuomio 6.6.2000, Angonese (C‑281/98, EU:C:2000:296, 34 kohta), tuomio 20.9.2001, Courage ja Crehan (C‑453/99, EU:C:2001:465, 24 kohta) tai tuomio 11.12.2007, International Transport Workers’ Federation ja Finnish Seamen’s Union (C‑438/05, EU:C:2007:772, 33 ja 34 kohta).
69      Ks. tuomio 6.10.2009, Asturcom Telecomunicaciones (C‑40/08, EU:C:2009:615, 51 ja 53 kohta).
70      Ks. analogisesti tuomio 1.8.2025, Royal Football Club Seraing (C‑600/23, EU:C:2025:617, 88 ja 89 kohta).
71      Ks. saman asetuksen 1, 6, 7, 9 tai 14 artikla verrattuna muutetun asetuksen N:o 833/2014 11 artiklaan.
72      Ks. asetuksen 2025/1494 johdanto-osan 22 perustelukappale.
73      Ks. tuomio 1.8.2025, Royal Football Club Seraing (C‑600/23, EU:C:2025:617, 95 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
74      Tuomio 1.8.2025 (C‑600/23, EU:C:2025:617).
75      Yksityiset velvoitettiin yksipuolisesti kyseisen mekanismin käyttämiseen. Ks. tuomio 1.8.2025, Royal Football Club Seraing (C‑600/23, EU:C:2025:617,
92 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen sekä 93, 96 ja 106 kohta).
76      Tuomio 1.8.2025, Royal Football Club Seraing (C‑600/23, EU:C:2025:617, 101 kohta).
77      Viittaan tässä tämän ratkaisuehdotuksen 47 ja 48 kohtaan.
78      Tuomio 1.8.2025, Royal Football Club Seraing (C‑600/23, EU:C:2025:617, 102 ja 103 kohta).
79      Kansalliset tuomioistuimet voivat pyytää unionin tuomioistuimelta ohjeistusta tällaisen yhteensopimattomuuden yksilöimiseksi ennakkoratkaisumenettelyssä, joka on ”olennainen osa perussopimuksilla käyttöön otettua järjestelmää, jonka tarkoituksena on mahdollistaa se, että kansalliset tuomioistuimet voivat varmistaa yksityisille unionin oikeuden perusteella kuuluvien oikeuksien tehokkaan oikeussuojan” (tuomio 1.8.2025, Royal Football Club Seraing (C‑600/23, EU:C:2025:617, 77 kohta)).
80      Ks. analogisesti tuomio 14.9.2023, Tuk Tuk Travel (C‑83/22, EU:C:2023:664, 45 kohta).
81      Ks. vastaavasti tuomio 1.8.2025, Royal Football Club Seraing (C‑600/23, EU:C:2025:617, 115 kohta).
82      Yhteensopimattomuuden ”ilmeisyyttä” ei kuitenkaan pidä tulkita liian suppeasti, kun otetaan huomioon edellä tämän ratkaisuehdotuksen 75 kohdassa mainittu vaatimus sekä
tavoite poistaa kaikenlainen yhteensopimattomuus unionin oikeusjärjestyksen perusteiden kanssa. Unionin oikeudessa yksityisille annettujen oikeuksien tehokkuus vaikuttaa olevan ristiriidassa sen kanssa, että ainoastaan ilmeisiin yhteensopimattomuuksiin puututtaisiin.
83      Kuten myös komissio korostaa työasiakirjassaan ”Commission consolidated FAQs on the implementation of Council Regulation no 833/2014 and Council Regulation no 269/2014”, päivitetty viimeksi 23.1.2026 (ks. kyseisen asiakirjan alaviite 87, s. 420).
84      Kursivointi tässä.
85      Joukkolainan, vakuuden tai korvauksen, etenkin missä tahansa muodossa olevan rahallisen vakuuden tai rahallisen korvauksen, pidentämistä tai maksamista koskevat vaateet.
86      Ks. asiakirja ”Mesures restrictives (sanctions) – Mise à jour des meilleures pratiques de l’UE en ce qui concerne la mise en œuvre effective de mesures restrictives” (neuvoston asiakirja 10572/22, 27.6.2022), 33 kohta. Ks. myös julkisasiamies Norkusin ratkaisuehdotus Čiekuri-Shishki (C‑480/24, EU:C:2025:672, 68 kohta).
87      Kiellosta täyttää sellaisia sopimuksia ja toimia koskevia Irakista tulevia vaatimuksia, joiden täytäntöönpanoon on vaikuttanut Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvoston päätöslauselma 661 (1990) ja siihen liittyvät päätöslauselmat, 7.12.1992 annettu neuvoston asetus (EYVL 1992, L 361, s. 1).
88      Asetuksen N:o 3541/92 johdanto-osan neljäs ja viides perustelukappale.
89      Ks. edellä tämän ratkaisuehdotuksen 41 kohta.
90      Julkisasiamies Norkusin ratkaisuehdotuksessa Čiekuri-Shishki (C‑480/24, EU:C:2025:672, 70 kohta) käyttämä ilmaus.
91      Tilanteessa, jossa vaateen täyttämättä jättämistä koskevaa lauseketta sovelletaan asetuksen N:o 833/2014 11 artiklan 1 kohdan a ja c alakohdassa tarkoitettujen henkilöiden ja yhteisöjen esittämiin vaateisiin, sen tarkoituksena on myös välttää se, että kyseiset henkilöt voisivat saada korvausta niihin kohdistettujen
toimenpiteiden haittavaikutuksista (ks. analogisesti julkisasiamies Mengozzin ratkaisuehdotus SH (C‑168/17, EU:C:2018:798, 50 kohta)).
92      Unionin tuomioistuin lausui tuolloin asetuksesta N:o 833/2014 sellaisena kuin se oli muutettuna asetuksella N:o 1290/2014 (ks. edellä tämän ratkaisuehdotuksen alaviite 7).
93      Tuomio 28.3.2017, Rosneft (C‑72/15, EU:C:2017:236, 150 kohta).
94      28.3.2017 annetussa tuomiossa Rosneft (C‑72/15, EU:C:2017:236) pääasian kantajana oli yhteisö, jota osa asetuksella N:o 833/2014, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 1290/2014, säädetyistä rajoituksista koski nimenomaisesti ja joka kuului kyseisen asetuksen 11 artiklan 1 kohdan a alakohdan soveltamisalaan.
95      Ks. tuomio 11.11.2021, Bank Sepah (C‑340/20, EU:C:2021:903, 66 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
96      Ks. vastaavasti julkisasiamies Norkusin ratkaisuehdotus Čiekuri-Shishki (C‑480/24, EU:C:2025:672, 61 kohta ja sitä seuraavat kohdat).
97      Ks. tuomio 13.3.2025, Shuvalov v. neuvosto (C‑271/24 P, EU:C:2025:180, 78 kohta) ja tuomio 5.2.2026, VEB.RF v. neuvosto (C‑572/24 P, EU:C:2026:74, 138 kohta).
98      On muistutettava, että Belgian viranomaiset luokittelivat kyseiset tavarat asetuksessa N:o 428/2009 tarkoitetuiksi kaksikäyttötuotteiksi (ks. edellä tämän ratkaisuehdotuksen 7 kohta).
99      Pitää paikkansa, että sopimus tehtiin vuonna 2015, jolloin kaksikäyttötuotteiden myynti- ja vientikielto oli jo voimassa. Muutetun asetuksen N:o 833/2014 11 artiklan 1 kohdassa asetettu
vaateen täyttämättä jättämistä
koskeva vaatimus ei kuitenkaan rajoitu ainoastaan vaateisiin, jotka koskevat asetuksen voimaantulohetkellä voimassa olleita sopimuksia, mikä tietenkin suojaa paremmin unionin toimijoiden etuja.