62023CJ0239_RES
C‑239/23. sz. ügy
Karl und Georg Anwander GbR Güterverwaltung
kontra
Land Baden‑Württemberg
(a Verwaltungsgericht Sigmaringen [Németország] által benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem)
A Bíróság ítélete (második tanács), 2024. október 17.
„Előzetes döntéshozatal – Közös agrárpolitika (KAP) – Az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alap (EMVA) általi finanszírozás – 1305/2013/EU rendelet – A 31. és 32. cikk – Hátrányos természeti adottságokkal vagy egyéb sajátos hátrányokkal rendelkező területek számára teljesített kifizetések – Hegyvidéki területek – Kompenzációs támogatás – Ugyanazon tagállamnak a mezőgazdasági üzem székhelye szerinti régiójától eltérő régiójában található támogatható területek esetében e támogatás kifizetését kizáró nemzeti közigazgatási rendelkezések – A mezőgazdasági üzem székhelyét az említett kompenzációs támogatás nyújtásának feltételeként alkalmazó rendelkezések”
Mezőgazdaság – Közös agrárpolitika – Az EMVA általi finanszírozás – Vidékfejlesztési támogatás – Hátrányos természeti adottságokkal vagy egyéb sajátos hátrányokkal rendelkező területek számára teljesített kifizetések – A nyújtás feltétele – A tagállam azon régiójának területén kívül elhelyezkedő támogatható területek kizárása, amely a vidékfejlesztési programjában az ilyen kifizetést előírja – Megengedhetőség – A mezőgazdasági termelő üzemének székhelyéhez kapcsolódó feltétel – Megengedhetetlenség
(EUMSZ 40. cikk, (2) bekezdés; a 2017/2393 rendelettel módosított 1305/2013 európai parlamenti és tanácsi rendelet, 2. cikk, (1) bekezdés, második albekezdés, b) pont, 32. cikk, (3) bekezdés, 31., 32., 60., 65. és 66. cikk)
(lásd: 46–51., 57., 58., 60., 61., 63–65. pont és a rendelkező rész 1. pontja)
Mezőgazdaság – Közös agrárpolitika – Az EMVA általi finanszírozás – Vidékfejlesztési támogatás – Hátrányos természeti adottságokkal vagy egyéb sajátos hátrányokkal rendelkező területek számára teljesített kifizetések – Az uniós jog által a támogatás kifizetéséhez közvetlenül biztosított jog – Feltétel
(A 2017/2393 rendelettel módosított 1305/2013 európai parlamenti és tanácsi rendelet, 13. cikk, és 31. cikk, (1) bekezdés, első albekezdés, és (2) bekezdés)
(lásd: 68–73. pont és a rendelkező rész 2. pontja)
Mezőgazdaság – Közös agrárpolitika – Az EMVA általi finanszírozás – Vidékfejlesztési támogatás – Hátrányos természeti adottságokkal vagy egyéb sajátos hátrányokkal rendelkező területek számára teljesített kifizetések – A kifizetés kötelezettje
(A 2017/2393 rendelettel módosított 1305/2013 európai parlamenti és tanácsi rendelet, 2. cikk, (1) bekezdés, második albekezdés, b) pont, és 31. cikk, (1) bekezdés)
(lásd: 75–77. pont és a rendelkező rész 3. pontja)
Összefoglalás
A Verwaltungsgericht Sigmaringen (sigmaringeni közigazgatási bíróság, Németország) által előterjesztett előzetes döntéshozatal iránti kérelem alapján a Bíróság pontosítja az 1305/2013 rendelet (
1
) 31. cikkében előírt, a hegyvidéki területek és más, hátrányos természeti adottságokkal vagy egyéb sajátos hátrányokkal rendelkező területek javára történő kifizetések nyújtásának feltételeit.
A Karl und Georg GbR Anwander Güterverwaltung tejtermelő gazdaságot működtet Németországban, a Land Baden‑Württemberg (Baden‑Württemberg tartomány) és a Freistaat Bayern (Bajorország tartomány) közötti határ menti régióban. A gazdaságának székhelye Baden‑Württembergben található. E tartományban körülbelül 100 hektárral, Bajorországban pedig körülbelül 27 hektárral rendelkezik. Mindezek a területek hegyvidéki területen találhatók, és azokat e tartományok hatóságai a hegyvidéki területek uniós támogatására jogosult területekként sorolják be.
2019‑ben a társaság mindezen terület vonatkozásában támogatási kérelmet nyújtott be Baden‑Württemberg tartomány illetékes hatóságához. Ezt a kérelmet a Bajorországban található területek tekintetében elutasították, azzal az indokkal, hogy azok nem Baden‑Württembergben találhatók.
Miután az illetékes hatóság elutasította e részleges megtagadással szemben benyújtott panaszát, a társaság a kérdést előterjesztő bírósághoz fordult annak érdekében, hogy elérje a támogatás nyújtását a Bajorországban található területek vonatkozásában. Ebben az összefüggésben e bíróság azon mérlegelési mozgástér terjedelméről kérdezi a Bíróságot, amellyel a tagállamok és régióik rendelkeznek a hegyvidéki területek és más, hátrányos természeti adottságokkal vagy egyéb sajátos hátrányokkal rendelkező területek után járó kompenzációs támogatások nyújtása feltételeinek meghatározása tekintetében. Egyébiránt egyrészt arra keresi a választ, hogy az 1305/2013 rendelet közvetlenül biztosítja‑e az érintett mezőgazdasági termelők részére az ilyen támogatás kifizetéséhez való jogot, másrészt pedig, hogy mely hatósággal szemben érvényesíthető e kifizetéshez való jog.
A Bíróság álláspontja
Elsősorban, ami a kompenzációs támogatások nyújtásának feltételeit illeti a hegyvidéki területeken és más, hátrányos természeti adottságokkal vagy egyéb sajátos hátrányokkal rendelkező területeken található mezőgazdasági termelők részére, a Bíróság először is valamely tagállam régiójának azon lehetőségéről határoz, hogy az ilyen támogatás nyújtását a területén található támogatható területekre korlátozza.
E tekintetben hangsúlyozza, hogy az 1305/2013 rendelet 32. cikke alapján az érintett nemzeti vagy regionális programokban vannak kijelölve azok a hegyvidéki területek és egyéb területek, amelyek tekintetében egy mezőgazdasági termelő kompenzációs támogatásban részesülhet. Ebből következik, hogy amennyiben valamely tagállam több regionális program felállítása mellett döntött, az érintett régióinak kell kiválasztaniuk a vidékfejlesztési célkitűzések – köztük adott esetben az e rendelet 31. cikkében előírtak – eléréséhez szükséges intézkedéseket, és azokat a vonatkozó programjaikba beépíteniük. A különböző regionális programok ugyanis elkülönült és önálló jelleggel bírnak.
Így, amikor az érintett intézkedések regionális programozása mellett döntenek, az 1305/2013 rendelet rendszeréhez szorosan hozzátartozik, hogy a tagállamok régióit megillető mérlegelési mozgástér kizárólag a regionális programjaikban és ebben az esetben kizárólag az érintett regionális önkormányzat területére tekintettel gyakorolható. Hasonlóképpen, valamely tagállam régiója nem jelölhet ki támogatható területeket, és nem ítélheti oda a kompenzációs támogatások kifizetését az ilyen területekre a saját területén kívül, mivel e támogatások nyújtásának területi korlátozása szorosan hozzátartozik ugyanezen rendszerhez.
Másodszor, a Bíróság úgy ítéli meg, hogy e támogatás nyújtása mindazonáltal nem függhet a mezőgazdasági termelő üzemének székhelyétől. Az 1305/2013 rendelet 32. cikkében előírt, a kompenzációs támogatásra jogosult területek kijelölésére vonatkozó kritériumok ugyanis az érintett területek biofizikai vagy természeti jellemzőihez, vagyis a szóban forgó területek természeti tulajdonságaiból eredő objektív tényezőkhöz kapcsolódnak.
Márpedig egyrészt a mezőgazdasági termelő üzemének székhelye nem szerepel e kritériumok között, és semmilyen kapcsolatban nem áll valamely terület biofizikai vagy természeti jellemzőivel, amelyek hátrányokkal rendelkező területként való támogathatóságához vezetnek. Másrészt azáltal, hogy a vidékfejlesztési programjában egy további támogathatósági feltételt vezet be, a tagállam vagy valamely tagállam régiója a számára elismert mérlegelési mozgástér gyakorlása során eltér az 1305/2013 rendelet 31. és 32. cikkében taxatíve felsorolt feltételektől, amelyek egyrészt a támogatható területek kijelölésére, másrészt az aktív mezőgazdasági termelői státuszra vonatkoznak, és ezáltal ártanak e rendelkezések hatékony érvényesülésének, és sértik az EUMSZ 40. cikk (2) bekezdésében foglalt hátrányos megkülönböztetés tilalmának elvét.
Másodsorban, ami az 1305/2013 rendeletből közvetlenül következő ilyen támogatás kifizetéséhez való jog fennállását illeti, a Bíróság emlékeztet arra, hogy a tagállamok vagy régióik kétségtelenül megválaszthatják, hogy mit foglalnak bele vidékfejlesztési programjaikba, és mit nem. Ezenkívül az 1305/2013 rendelet 31. cikke értelmében vett kompenzációs támogatás kifizetése nem minősíthető olyan intézkedésnek, amelyet a tagállamoknak vagy régióiknak kötelezően be kell építeniük programjaikba.
Ugyanakkor, az 1307/2013 rendelet 31. cikke (1) bekezdése első albekezdésének és (2) bekezdésének szövegéből az következik, hogy amennyiben valamely tagállam vagy valamely tagállam régiója olyan hátrányokkal rendelkező területek javára ír elő kifizetéseket, amelyeket támogatható területként jelöltek ki, az 1305/2013 rendelet 9. cikke értelmében vett minden „aktív mezőgazdasági termelő” jogosult az ilyen támogatás kifizetésére.
Ezzel szemben, amennyiben az érintett vidékfejlesztési program nem rendelkezik ilyen területek javára történő kifizetésről, semmilyen kompenzációs támogatás kifizetésére való jogosultság nem keletkezhet az e területeken mezőgazdasági területeket művelő mezőgazdasági termelők javára.
Végezetül a támogatás érvényesíthetőségét illetően a Bíróság rámutat, hogy az aktív mezőgazdasági termelőnek a kompenzációs támogatás kifizetésére vonatkozó joga csak azzal a regionális önkormányzattal szemben érvényesíthető, amely vidékfejlesztési programjában úgy döntött, hogy a kompenzációs támogatás kifizetését csak a saját területén található támogatható területek tekintetében biztosítja.
(
1
)	A 2017. december 13‑i (EU) 2017/2393 európai parlamenti és tanácsi rendelettel (HL 2017. L 350., 15. o.) módosított, az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapból (EMVA) nyújtandó vidékfejlesztési támogatásról és az 1698/2005/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2013. december 17‑i 1305/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2013. L 347., 487. o., helyesbítés: HL 2016. L 130., 1. o.; a továbbiakban: 1305/2013 rendelet).