62003CC0335_HU
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
I – Bevezetés
1. A jelen ügyben a Portugál Köztársaság kéri az Európai Mezőgazdasági Orientációs és Garanciaalap (EMOGA) Garanciarészlege alapján a tagállamoknál felmerült egyes kiadások közösségi finanszírozásból történő kizárásáról szóló [nem hivatalos fordítás], 2003. május 15‑i 2003/364/EK bizottsági határozat(2) megsemmisítését. A kereset tárgya az, hogy a Bizottság megtagadta egy összesen 2 446 684,20 euró nagyságú összegnek a Portugál Köztársaság részére történő megtérítését.
II – Jogi háttér
2. A jogi hátteret a közös agrárpolitika finanszírozása és az EMOGA számláinak jóváhagyása tekintetében már többször kimerítően tárgyalták főtanácsnoki indítványok és ítéletek. E jogi háttér átfogó bemutatása tekintetében utalok többek között Jacobs főtanácsnok 2004. január 22‑i indítványára és a Bíróság Németország kontra Bizottság ügyben hozott ítéletére(3) .
III – A tényállás és a pert megelőző eljárás
3. 2000. szeptember 18. és 22. között a Bizottság különböző ellenőrzéseket végzett Portugáliában annak megállapítása érdekében, hogy az alkalmazandó közösségi rendelkezéseket betartják‑e. Ezekre az ellenőrzésekre különböző állattartó gazdaságokban került sor Alentejoban.
4. Az ellenőrzések alapján a Bizottság 2001. március 20‑i levelében tájékoztatta a portugál hatóságokat, hogy az 1663/95(4) rendelet 8. cikkének (1) bekezdése alapján vizsgálatot indított, mivel a marhahúságazatban nem tartották be maradéktalanul a 805/68(5), a 3886/92(6), a 3508/92(7) és a 3887/92(8), valamint a 1254/1999(9) és a 2342/1999(10) rendeletek rendelkezéseit.
5. A Bizottság a következő megállapítások alapján jutott erre az eredményre. Először is a helyszíni ellenőrzések százalékos aránya a birtokon tartási időszakban 4,4% volt, míg a közösségi jog a 3887/92 rendelet(11) 6. cikkében minimum 5%‑os arányt ír elő az ellenőrzések tekintetében az érintett időszakban. Ezen túl a portugál termelők különböző azonosító jeleket használtak. Így hagyományos narancssárga füljelzőket, régi fém füljelzőket, sárga füljelzőket és a Bizottság (IDEA) programjának zöld füljelzőit használták, amely elektronikus azonosítási rendszerrel végzi az állatok nyilvántartását és követését a Közösségben. Emellett egyes állatokat égetett billoggal és/vagy tetoválással jelöltek meg a hastáblán. Jelentős számú állatot nem a hatóságilag kiosztott füljelzővel jelöltek meg, hanem a termelők által kézzel írott jelzőkkel.
6. 2001. május 28‑i levelükkel a portugál hatóságok vitatták a megállapított szabálytalanságokat. Először is, az érintett évben igenis elvégezték az ellenőrzések minimum 5%‑át. Másodszor, a portugál kormány pontosította az alkalmazott füljelzők különbözőségére vonatkozó megállapításokat. A régi fém füljelzőket azoknál az állatoknál alkalmazták, amelyeket 1998 szeptembere vagy októbere előtt jelöltek meg, és a jelzőket azóta nem cserélték le. A sárga füljelzőket egyes termelők használják saját adminisztrációjuk érdekében. A hastáblán égetett billoggal és/vagy tetoválással megjelölt állatok harci bikák. A harci bikák esetében az azonosítóknak nagy távolságról is olvashatónak kell lenniük. A kézzel írott jelzőket akkor használják, ha az eredeti füljelzők elvesztek; ezek azonban megegyeznek a hivatalos azonosítószámmal.
7. A Bizottság erre 2001. október 31‑i levelével kétoldalú megbeszélésre hívta fel a portugál hatóságokat. A Bizottság hozzátette, hogy a Portugália által az 1999‑es gazdasági évre vonatkozóan az anyatehénre vonatkozó támogatás tekintetében bejelentett kiadásokra 2%‑os átalánykorrekció, és a Portugália által ugyanazon évre vonatkozóan a marhahústermelőknek adott különleges támogatás tekintetében bejelentett kiadásokra 5%‑os átalánykorrekció alkalmazását tervezi.
8. A kétoldalú megbeszélésekre 2001. november 21‑én Brüsszelben került sor. A Bizottság 2002. február 20‑án hivatalos közleménnyel megküldte a Portugál Köztársaságnak a kétoldalú megbeszélésekre vonatkozó következtetéseit. Azután 2002. május 30‑i levelében formálisan is közölte a portugál hatóságokkal következtetéseit, hivatkozva a 94/442/EK határozatra(12) . A portugál hatóságok erre kérelmezték az egyeztető eljárás megindítását. Ez az eljárás mindazonáltal nem vezetett a felek álláspontjának közeledéséhez. Ezt követően a Bizottság 2003. május 15‑én kibocsátotta a megtámadott határozatot.
9. A 2003/364/EK határozattal a Bizottság a tagállamok egyes kiadásait kizárta az alapok általi finanszírozásból. Amint a 2003/364/EK határozat 1. cikkéből és e határozat mellékleteiből kiderül, az 1999‑es pénzügyi évben a Portugál Köztársaság tekintetében a következő kiadásokat zárták ki a finanszírozásból:
– 909 773,86 euró az anyatehénre vonatkozó támogatásra, beleértve a póttámogatást,
– 1 087 047,53 euró a marhahúsra vonatkozó különleges támogatásra,
– 376 870,71 euró a külterjes állattartásra vonatkozó támogatásra,
– 72 992,11 euró közvetlen kifizetésekre a Poseima‑termelőknek.
10. A Portugál Köztársaság keresetlevelével, amely 2003. július 31‑én érkezett a Hivatalba, az EK 230. cikk (1) bekezdése szerint keresetet indított a megtámadott határozat megsemmisítése és az alperesnek a költségek viselésére történő kötelezése iránt. A Bizottság kéri a kereset elutasítását és a felperes kötelezését a költségek viselésére.
IV – A kereset
11. A felperes keresetét három jogalapra alapozza: jogi tévedés a 3887/92 rendelet 6. cikke (5) bekezdése szerinti jogi rendszer alkalmazása során, a tényállás téves értékelése a portugál hatóságok által az 1999‑es gazdasági évre vonatkozóan az anyatehén-állomány megtartása érdekében adott támogatás tekintetében bejelentett kiadásokkal összefüggésben, és az EK 253. cikkben említett indokolási kötelezettség megsértése.
A – Az első jogalapról: jogi tévedés a 3887/92 rendelet 6. cikke (5) bekezdése szerinti jogi rendszer alkalmazása során
A felek észrevételei
12. A portugál kormány azt állítja, hogy a kérdéses évben a 3887/92 rendelet 6. cikkének (5) bekezdésében az ellenőrzések tekintetében előírt minimum százalékos arányt teljesítette. A 3887/92 rendelet 6. cikkének (5) bekezdésében ugyanis az „állatokra vonatkozó minimum-ellenőrzésekről” van szó. Ezért az állattenyésztési támogatási kérelmeket és a megfelelő ellenőrzéseket a termelés egyedisége fényében kell értelmezni, más szóval, minden állattenyésztési támogatási programot összességében kell szemügyre venni. Ezért a 3887/92 rendelet 6. cikkének (5) bekezdéséből nem az következik, hogy – mint azt a Bizottság állítja – minden szabályozást külön kell ellenőrizni.
13. A portugál hatóságok egy olyan megoldás mellett döntöttek, amelynek keretében a gazdaságok egy közös egységes kérelmet nyújtanak be az EMOGA Garanciarészlegében rendelkezésre álló különböző állattenyésztési támogatási programokra, amelyek keretében az ellenőrzéseket végzik. Ennek keretében a kérdéses évben a gazdaságban lévő állatok birtokon tartási időszaka alatt a kérelmeknek a rendeletben előírt minimumaránya a helyszínen ellenőrzésre került.
14. A 3887/92 rendelet 6. cikkének (5) bekezdése, a tényállás idején hatályos változatában, nem tett különbséget a különböző támogatási programok között az állattenyésztési támogatási kérelmek 5%‑ának a birtokon tartási időszak alatt a gazdaságon történő ellenőrzésére vonatkozó kötelezettség tekintetében, így tehát a portugál hatóságok magatartása – a Bizottság véleményével ellentétben – összhangban volt az említett rendelkezésekkel. A portugál kormány utal még a 6. cikk (5) bekezdésének az 1678/98/EGK rendelet(13) szerint módosított változatára, amely így szól: „[a] helyszíni ellenőrzéseket a jelen rendelet alapján a közösségi jogszabályban előírt bármely más vizsgálathoz kapcsolódóan el lehet végezni.[nem hivatalos fordítás].”(14)
15. A portugál kormány kifejti, hogy az egységes állattenyésztési támogatási kérelmek ellenőrzésének aránya magasabb volt 5%‑nál. Jóllehet a marhahúságazatra vonatkozó támogatási programok ellenőrzésének százalékos aránya az állatok birtokon tartási időszakában 4,4% volt, mégis a marhahúságazatra vonatkozó támogatási program, az anyatehén-állomány megtartására vonatkozó támogatási program és a juh- és kecskehústermelőkre vonatkozó támogatási program ellenőrzései százalékos aránya átlagának alapulvételével 6,3%‑os ellenőrzési arányt értek el.
16. A portugál kormány utal továbbá a 3887/92 rendelet 6. cikke (5) bekezdésének a később a 2801/99 rendelettel(15) megállapított új változatára. Ez a rendelkezés a következőképpen szól: „[…]Az állattenyésztési támogatások tekintetében végzett helyszíni ellenőrzések minden olyan állatra kiterjednek, amelyet egy támogatási program keretében kell ellenőrizni. Az állatok minimum‑ellenőrzésének legalább 50%‑át a birtokon tartási időszak alatt kell elvégezni. […] Adott esetben a helyszíni ellenőrzéseket a jelen rendelet alapján más közösségi programok keretében előírt más ellenőrzéshez kapcsolódóan is el lehet végezni.[nem hivatalos fordítás]” A 3887/92 rendelet 6. cikke (5) bekezdésének ez az új változata egyértelműen különbséget tesz a különböző támogatási programok között, de ez a rendelkezés csak 2000. január 1‑jén lépett hatályba.
17. A portugál kormány szerint a Bizottság tehát azzal, hogy a jelen esetben a 3887/92 rendelet 6. cikke (5) bekezdésének nem a tényállás időpontjában hatályos változatát, hanem a 2801/99 rendelet által később megállapított változatát alkalmazta, visszaható hatállyal alkalmazott újító szabályozást, amivel a tagállamokban közös, általános jogelveket sértett meg.
18. A Bizottság azon az állásponton van, hogy a portugál kormány a 3887/92 rendelet 6. cikke (3) és (5) bekezdéseinek mind a rendelkezések szelleme, mind azok betűje szerint helytelen értelmet tulajdonít. A portugál kormány álláspontja teljesen ellentétben áll a követett céllal. A 3887/92 rendelet 6. cikkének (1) bekezdése így szól: „a közigazgatási és a helyszíni ellenőrzéseket úgy végzik el, hogy biztosítsák a segélyek és támogatások nyújtási feltételei betartásának hatékony vizsgálatát.” Ha a portugál kormány álláspontját követnénk, elég lenne az anyatehén-állomány megőrzésének támogatási programjára vonatkozó támogatási kérelmek 10%‑át, és a juh- és kecskehústermelők támogatási programjára vonatkozó támogatási kérelmek 10%‑át ellenőrizni. Ezzel 6,66%‑os százalékos ellenőrzési arány lenne elérhető, anélkül, hogy egyetlen, a marhahúságazatra vonatkozó támogatási program szerinti támogatási kérelmet ellenőriztek volna.
19. Egy ilyen szabályozás teljesen ellentétben állna a 3508/92 rendelet 7. cikkével, amely kifejezetten meghatározza: „[a]z integrált ellenőrzési rendszernek az összes benyújtott támogatási kérelemre vonatkoznia kell, különösen az adminisztratív ellenőrzések, a helyszíni ellenőrzések és, adott esetben, a légi vagy műholdas távérzékeléssel történő vizsgálatok tekintetében.”
Értékelés
20. A 3887/92 rendelet 6. cikkének (3) bekezdése a következőképpen szól: „[a] helyszíni ellenőrzések legalább a kérelmek reprezentatív mintáját lefedik […] az állattenyésztési támogatási kérelmek vagy a részesedési nyilatkozatok legalább 10%‑át […]” Ezen cikk (5) bekezdése meghatározza: „[a]z állatok minimum‑ellenőrzésének legalább 50%‑át a birtokon tartási időszak alatt kell elvégezni[…]” Ezekből a rendelkezésekből következik, hogy az állatok minimum‑ellenőrzésének a birtokon tartási időszak alatt 5%‑osnak kell lennie.
21. A felek az „állatok minimum‑ellenőrzése” kifejezés jelentése tekintetében nem értenek egyet. A portugál kormány azon a véleményen van, hogy minden állattenyésztési támogatási program ellenőrzését összességében kell figyelembe venni. Ezért a 3887/92 rendelet 6. cikkének (3) és (5) bekezdésében előírt 5%‑os minimumarány teljesítése tekintetében az ellenőrzések átlaga az irányadó. A Bizottság más értelmezést képvisel. Véleménye szerint az 5%‑os minimumkövetelményt minden támogatási program esetében külön-külön kell teljesíteni.
22. Azon a véleményen vagyok, hogy az „állatok minimum‑ellenőrzése” kifejezést úgy kell értelmezni, hogy minden támogatási program esetén külön-külön el kell érni a 3887/92 rendelet 6. cikkének (3) és (5) bekezdésében előírt minimumarányt. Ha a portugál kormány érvelését követnénk, úgy ezen rendelkezés hatékony érvényesülése komolyan sérülne. A 3887/92 rendelet 6. cikke (3) és (5) bekezdésének minden egyéb értelmezése arra vezetne, hogy a portugál kormány megelégedhetne azzal, hogy csak az anyatehén-állomány megtartására vonatkozó támogatási program szerinti támogatási kérelmeket és a juh- és kecskehústermelőkre vonatkozó támogatási program szerinti támogatási kérelmeket ellenőrizze. Így előállhatna az a helyzet, hogy egyetlen támogatási kérelmet sem volna szükséges ellenőrizni a marhahúságazatra vonatkozó támogatási program szerint. A 3887/92 rendelet 6. cikke (3) és (5) bekezdésének ilyen értelmezése ezért nem fogadható el.
23. Abból, hogy a marhahúságazatra vonatkozó támogatási program esetén az ellenőrzési arány az állatok birtokon tartási ideje alatt 4,4% volt, összefüggésben azzal, hogy a 3887/92 rendelet 6. cikke (3) és (5) bekezdésnek csupán egyfajta értelmezés tulajdonítható, arra kell következtetni, hogy a portugál kormány az ellenőrzések 3887/92 rendeletben előírt 5%‑os minimumkövetelményét nem teljesítette.
24. A portugál kormány első jogalapja ezért megítélésem szerint nem megalapozott.
B – A második jogalapról: a tényállás téves értékelése a portugál hatóságok által az 1999‑es gazdasági évre vonatkozóan az anyatehén-állomány megtartása érdekében adott támogatás tekintetében bejelentett kiadásokkal összefüggésben
A felek érvei
25. A portugál kormány második jogalapja három részt ölel fel. Az első rész arra az időpontra vonatkozik, amikor a szabálytalanságokat megállapították. A második rész a megállapítások helytállóságával foglalkozik, és a harmadik rész a mintavétel reprezentativitására vonatkozik.
26. Az első rész vonatkozásában a portugál kormány azon a véleményen van, hogy az állatok azonosításánál előforduló állítólagos szabálytalanságok, amelyeket a Bizottság az Alentejo régióban lévő gazdaságokban 2000 szeptemberében végzett vizsgálatai során állapított meg, nem szolgálhattak volna alapul az 1999‑es gazdasági évre vonatkozó kiadások átalánykorrekciójának foganatosításához. A Bizottság 2000. szeptember 18. és 22. között egy sor ellenőrzést végzett Portugáliában, ezért ezek eredményeit a 2000‑es gazdasági évre, és nem az 1999‑es gazdasági évre vonatkozóan kellene figyelembe venni.
27. A Bizottság ellenkérelmében utal az 1995. május 22‑i 1287/95/EK tanácsi rendelettel(16) módosított, a közös agrárpolitika finanszírozásáról szóló 729/70 tanácsi rendelet (HL L 94., 13. o.) 5. cikke (2) bekezdésének c) pontjára, amely így szól: „[a] finanszírozás megtagadása nem vonatkozhat […] kiadások[ra], amelyek több mint huszonnégy hónappal azelőtt merültek fel, hogy a Bizottság az említett vizsgálatok eredményét írásban közölte az érintett tagállammal […][nem hivatalos fordítás].”
28. A portugál hatóságok ezt vitatják, és utalnak arra, hogy a Bizottság nem tesz különbséget két különálló kérdés között. Az első kérdés azt a határidőt érinti, amelyen belül a Bizottság által végzett vizsgálatok eredményeinek következményeit közölni kell, a második kérdés pedig azt a pénzügyi évet érinti, amelyre a vizsgálatok vonatkoztak.
29. A jogalap második részével a portugál kormány vitatja a Bizottság által kifogásolt szabálytalanságok helytállóságát. Portugália, csakúgy mint korábban, teljesíti a szarvasmarhák azonosítási rendszerének feltételeit(17), a kézzel írott azonosítószámok esetén is. Az ilyen számok használata csak átmeneti intézkedés. Ezt a köztes megoldást annak érdekében alkalmazzák, hogy az állatokat hivatalos azonosítóval lássák el addig az időpontig, amíg az illetékes hatóság felhelyezi a pótfüljelzőt. A kézzel írt azonosítószámok az érintett állatok marhalevelein szereplő, hivatalos azonosítószámmal megegyeznek, így tehát az állatok azonosítása tekintetében nem merülhetnek fel problémák.
30. A Bizottság vitatja ezt, és utal az összefoglaló jelentésre, amelyben az állatok azonosításával kapcsolatos hiányosságok fel vannak sorolva. A helyi ellenőrök gond nélkül elismerik a kézzel írt azonosítószámokat. Egy ilyen gyakorlat nincs összhangban a 3887/92 rendelet(18) 6. cikkének (1) bekezdésével, amely meghatározza: „[a] közigazgatási és a helyszíni ellenőrzéseket úgy végzik el, hogy biztosítsák a segélyek és támogatások nyújtási feltételei betartásának hatékony vizsgálatát.”
31. A jogalap harmadik részével azt kifogásolja a portugál kormány, hogy a Bizottság a jelentős tényeket azért ítélte meg tévesen, mert konkrét körülményeket nem vett figyelembe. A pénzügyi korrekció alkalmazásának indokaként a Bizottság előadta, hogy egyes állatok a termelő által felhelyezett füljelzőket viseltek, és a termelő által használt azonosítószámmal voltak ellátva, amely különbözött az illetékes hatóságok által kiadott számtól. Ez a gyakorlat – állítja a Bizottság – növeli annak veszélyét, hogy több támogatást fizetnek egy és ugyanazon állat után. A portugál kormány véleménye szerint a Bizottságnak azokat a körülményeket is figyelembe kellett volna vennie, amelyek között ezt a gyakorlatot alkalmazzák. Mindössze ugyanazon régió hat termelőjéről volt szó. Ez a régió olyan jellegzetességekkel bír, amelyek különböznek az ország többi részétől. Alentejoban a szarvasmarhatartás külterjes, így a termelők számára nehezebb az állatok ellenőrzése. A mintavétel ezért nem reprezentatív.
32. A Bizottság rámutat, hogy a közösségi szabályokat egy régió különös jellegzetességeitől függetlenül mindig be kell tartani.
Értékelés
33. A második jogalap első részével a portugál kormány arra kérdez rá, hogy melyik évre kell alkalmazni az átalánykorrekciót. Meglátása szerint az elvégzett ellenőrzések eredményeit a 2000‑es, és nem az 1999‑es gazdasági év tekintetében kellett volna figyelembe venni.
34. A 729/70 rendelet 5. cikke (2) bekezdésének c) pontja a portugál kormány érveivel ellentétben feljogosítja a Bizottságot, hogy megtagadja azon kiadások finanszírozását, amelyek több mint huszonnégy hónappal azelőtt merültek fel, hogy a Bizottság vizsgálatai eredményét írásban közölte az érintett tagállammal. Ezért veheti figyelembe a Bizottság az elvégzett ellenőrzések eredményeit az 1999‑es gazdasági évre.
35. Továbbá a portugál kormány keresetlevelében és válaszában nem vitatta, hogy több állat is csak kézzel írt azonosítószámmal volt megjelölve. Ez sérti a 820/97 rendelet 4. cikkének (1) bekezdését. Ez a rendelkezés előírja: „[m]inden, egy adott gazdaságban található állatot, amely 1998. január 1‑je után született, vagy amelyet ez után az időpont után kívánnak Közösségen belüli kereskedelmi forgalomba hozni, az illetékes hatóság által jóváhagyott füljelzővel kell megjelölni, mindkét fülén.” A portugál kormány által előadott igazolást, miszerint a kézzel írt azonosítószám csak köztes megoldás, nem tartom meggyőző bizonyítéknak arra nézve, hogy az állatok azonosítása megfelelően van biztosítva.
36. A portugál kormány kifejti továbbá, hogy az Alentejo régióban megállapított hiányosságok csak abban a régióban fordulnak elő, és más régiókban nem valószínűsíthetők.
37. Az állandó ítélkezési gyakorlat szerint a Bizottságnak a mezőgazdasági piacok közös szervezése szabályainak megsértése esetében nem a nemzeti hatóságok által végrehajtott ellenőrzések elégtelenségét vagy az általuk átadott számok szabálytalanságát köteles kimerítően bizonyítani, hanem arra a komoly és ésszerű aggályra kell bizonyítékot szolgáltatnia, amelyet ezen ellenőrzések vagy e számok tekintetében érez. A Bizottságon nyugvó bizonyítási teher e könnyítésének az a magyarázata, hogy az állam van leginkább abban a helyzetben, hogy az EMOGA végső elszámolásához szükséges adatokat összegyűjtse és megvizsgálja, és következésképpen az állam feladata az ellenőrzései valóságára vonatkozó részletesebb és teljes bizonyíték szolgáltatása és adott esetben a Bizottság állításai pontatlanságának bizonyítása(19) .
38. A mezőgazdasági piacok közös szervezésére vonatkozó szabályok megsértéséért a tagállamok maguk a felelősek, mint ahogy az a 729/70 rendelet 8. cikkének (1) bekezdéséből következik, amely a tagállamokra terheli azt az általános kötelezettséget, hogy meghozzák az ahhoz szükséges intézkedéseket, hogy megbizonyosodjanak arról, hogy az EMOGA által finanszírozott intézkedéseket valóban és szabályszerűen végrehajtották, hogy megakadályozzák és nyomon kövessék a szabálytalanságokat, és hogy visszafizettessék a szabálytalanságok vagy mulasztások következtében elvesztett összegeket.
39. Egy meghatározott régió adatainak más régiókra való átvitele ezért nem alapvetően tilos. Mindazonáltal ezt mindig tényekkel kell igazolni.
40. Ehhez utalni kell arra is, hogy a portugál kormány a Bizottságnak az állatok nem elégséges azonosítására vonatkozó megállapításait nem lényegileg vitatta. A hivatkozott ítélkezési gyakorlat szerint a portugál kormány kötelessége lett volna bizonyítani, hogy a Bizottság kételyei megalapozatlanok voltak, azzal, hogy ellenőrzései és számai helyességének kimerítő és teljes bizonyítékát mutatja be. Az arra való puszta utalás, hogy a helyzet minden régióban más, nem elégséges.
41. Mindezek alapján a felperes érvelése az anyatehén-állomány megtartására vonatkozó támogatás keretében bizonyos kiadások megtagadása vonatkozásában meglátásom szerint nem helytálló.
C – A harmadik jogalapról: az EK 253. cikk szerinti indokolási kötelezettség megsértése
42. A portugál kormány azt kifogásolja, hogy a Bizottság határozatában nem adta meg, hogy a portugál hatóságok melyik magatartását tekinti a közösségi jogot sértőnek, és mely jogi normákat sértette meg a portugál hatóságok magatartása. Ezért a határozat nem teljesíti az indokolási kötelezettség minimumkövetelményeit. Ezek a minimumkövetelmények még szigorúbbak, ha olyan határozatokról van szó, amelyek szankciókat alkalmaznak, vagy amelyek a címzett(ek)re különösen pénzügyi szempontból hátrányos következményekkel lennének, mint a jelen ügyben is. Ilyen helyzetekben az indokolási kötelezettség tiszteletben tartása elengedhetetlen az elfogadott aktus hátrányos következményeit viselő személy vagy szervezet védekezési jogának biztosításához.
43. A Portugál Köztársaság és a Bizottság közötti terjedelmes levélváltás a Bizottság véleménye szerint alátámasztja, hogy a Portugál Köztársaság kifogása megalapozatlan. A megtámadott határozat emellett tartalmazza a jogalapokat és az indokokat is. A hetedik preambulumbekezdés továbbá így szól: „[a]z e határozat hatálya alá tartozó ügyek tekintetében a Bizottság a közösségi szabályokkal való össze nem egyeztethetőség miatt kizárandó összegeket az arra vonatkozó összefoglaló jelentések keretében a tagállamok tudomására hozta.[nem hivatalos fordítás]” Az összefoglaló jelentés tartalmazza az átalánykorrekció foganatosítása tekintetében a Bizottság indokainak részletes kifejtését.
Értékelés
44. A portugál kormánynak a nem megfelelő indokolást kifogásoló, harmadik jogalapja szintén nem fogadható el. A Bíróság már megállapította: „[a] számlák elszámolására vonatkozó határozatok kidolgozásának különleges összefüggésében, valamely határozat indokolását akkor kell megfelelőnek tekinteni, ha a címzett államot szorosan bevonták a határozat kidolgozásának folyamatába, és ismerte azokat az indokokat, amelyek miatt a Bizottság úgy vélte, hogy a vitatott összeget az EMOGA nem számolhatja el.”(20)
45. A portugál hatóságokat szorosan bevonták a megtámadott határozat kidolgozásának folyamatába. Kibocsátásának indokai mind a Bizottság leveleiben, mind az összefoglaló jelentésben fel vannak sorolva, és azokat az egyeztetési eljárás keretében is kifejtették a portugál kormánynak. Az utolsó jogalapot ezért meglátásom szerint el kell utasítani.
V – Végkövetkeztetések
46. Mindezek alapján indítványozom a Bíróságnak, hogy
1. a keresetet utasítsa el;
2. a Portugál Köztársaságot kötelezze a költségek viselésére.
(1) .
(2)
–	HL L 124., 45. o.
(3)
–	Jacobs főtanácsnoknak a C‑332/01. sz., Görögország kontra Bizottság ügyben 2004. január 22‑én tett indítványa (EBHT 2004., I‑0000. o.) 4–9. és 18–22. pontja; a C‑344/01. sz., Németország kontra Bizottság ügyben 2004. március 4‑én hozott ítélet (EBHT 2004., I‑0000. o.) 2–14. pontja.
(4)
–	A 729/70/EGK tanácsi rendeletnek az EMOGA Garanciarészlege számla-elszámolási eljárása tekintetében történő alkalmazására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 1995. július 7‑i 1663/95/EK bizottsági rendelet (HL L 158., 6. o.; magyar nyelvű különkiadás 3. fejezet, 18. kötet, 31. o.).
(5)
–	Az 1996. november 18‑i 2222/96/EK tanácsi rendelettel (HL L 296., 50. o.) módosított, a marha- és borjúhús piacának közös szervezéséről szóló, 1968. június 27‑i 805/68/EGK tanácsi rendelet (HL L 148., 24. o.).
(6)
–	Az 1996. december 2‑i 2311/96/EK bizottsági rendelettel (HL L 313., 9. o.) módosított, a 805/68/EGK tanácsi rendeletben előírt jövedelemtámogatási programok alkalmazására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról, valamint az 1244/82/EGK és a 714/89/EGK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 1992. december 23‑i 3886/92/EGK bizottsági rendelet (HL L 391., 20. o.).
(7)
–	Az egyes közösségi támogatási programok integrált igazgatási és ellenőrzési rendszerének létrehozásáról szóló, 1992. november 27‑i 3508/92/EGK tanácsi rendelet (HL L 355., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 3. fejezet, 13. kötet, 223. o.).
(8)
–	Az egyes közösségi támogatási programok integrált igazgatási és ellenőrzési rendszerének létrehozásáról szóló, 1992. december 23‑i 3887/92/EGK bizottsági rendelet (HL L 391., 36. o.).
(9)
–	A marha- és borjúhús piacának közös szervezéséről szóló, 1999. május 17‑i 1254/1999/EK tanácsi rendelet (HL L 160., 21. o.; magyar nyelvű különkiadás 3. fejezet, 25. kötet, 339. o.).
(10)
–	A marha- és borjúhús piacának közös szervezéséről szóló 1254/1999/EK tanácsi rendeletnek a jövedelemtámogatási programok tekintetében történő alkalmazására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 1999. október 28‑i 2342/1999/EK bizottsági rendelet (HL L 281., 30. o.; magyar nyelvű különkiadás 3. fejezet, 26. kötet, 396. o.).
(11)
–	Hivatkozás a 8. lábjegyzetben.
(12)
–	HL L 182., 45. o.; magyar nyelvű különkiadás 3. fejezet, 16. kötet, 268. o.
(13)
–	Az egyes közösségi támogatási programokra vonatkozó integrált igazgatási és ellenőrzési rendszer alkalmazására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló 3887/92/EGK rendelet módosításáról szóló, 1998. július 29‑i 1678/98/EK bizottsági rendelet (HL L 212., 23. o.).
(14)
–	E rendelkezés – a módosított változatban – az 1999. január 1‑jén vagy azt követően benyújtott támogatási kérelmekre alkalmazandó.
(15)
–	Az egyes közösségi támogatási programokra vonatkozó integrált igazgatási és ellenőrzési rendszer alkalmazására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló 3887/92/EGK rendelet módosításáról szóló, 1999. december 21‑i 2801/1999/EK bizottsági rendelet (HL L 340., 29. o.).
(16)
–	HL L 125., 1. o.
(17)
–	A 820/97/EK tanácsi rendeletnek a szarvasmarhafélék azonosítási és nyilvántartási rendszerének keretében létrehozott füljelzők, állomány-nyilvántartások és marhalevelek tekintetében történő végrehajtására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 1997. december 29‑i 2629/97/EK bizottsági rendelet (HL L 354., 19. o.; magyar nyelvű különkiadás 3. fejezet, 22. kötet, 201. o).
(18)
–	Hivatkozás a 8. lábjegyzetben.
(19)
–	A C‑377/99. sz., Németország kontra Bizottság ügyben 2002. szeptember 19‑én hozott ítélet (EBHT 2002., I‑7421. o.) 95. pontja, a C‑278/98. sz., Hollandia kontra Bizottság ügyben 2001. március 6‑án hozott ítélet (EBHT 2001., I‑1501. o.) 39–41. pontja és a C‑329/00. sz., Spanyolország kontra Bizottság ügyben 2003. június 19‑én hozott ítélet (EBHT 2003., I‑6103. o.) 68. pontja.
(20)
–	Vö. többek között a C‑27/94. sz., Hollandia kontra Bizottság ügyben 1998. október 1‑jén hozott ítélet (EBHT 1998., I‑5581. o.) 36. pontját és Mischo főtanácsnoknak a C‑133/99. sz., Hollandia kontra Bizottság ügyben 2002. június 6‑án hozott ítélethez tett indítványa (EBHT 2002., I‑4943. o.) 125–127. pontját.