62022CJ0255
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (második tanács)
2024. szeptember 26. (
*1
)
„Fellebbezés – Verseny – Közép‑ és kelet‑európai gázpiacok – EUMSZ 102. cikk – Az Európai Gazdasági Térségről (EGT) szóló megállapodás 54. cikke – Erőfölénnyel való visszaélés – Upstream gázellátás Közép‑ és Kelet‑Európában – Az 1/2003/EK rendelet 9. cikkének (1) bekezdése – A valamely vállalkozás által felajánlott egyedi kötelezettségvállalásokat kötelezővé tevő európai bizottsági határozat – Megsemmisítés iránti kereset – E kötelezettségvállalásoknak a kifogásközlésben azonosított versenyjogi aggályoknak való megfelelése – Az uniós bíróság általi felülvizsgálat jellege – Egyes eredeti aggályokkal kapcsolatos kötelezettségvállalások megkövetelésének a Bizottság általi mellőzése – A megfelelő ügyintézés elve – Az arányosság elve – Indokolási kötelezettség – Az európai uniós energiapolitika célkitűzései – EUMSZ 194. cikk – Az energiapolitikai szolidaritás elve”
A C‑255/22. P. sz. ügyben,
az Orlen S.A., korábban Polski Koncern Naftowy Orlen S.A., a Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo S.A. jogutódja (székhelye: Płock [Lengyelország], képviselik: K. Karasiewicz radca prawny, T. Kaźmierczak, K. Kicun és P. Moskwa adwokaci)
fellebbezőnek
az Európai Unió Bírósága alapokmányának 56. cikke alapján 2022. április 8‑án benyújtott fellebbezése tárgyában,
a többi fél az eljárásban:
az Európai Bizottság (képviselik: G. Meessen, I. Söderlund és J. Szczodrowski, meghatalmazotti minőségben)
alperes az elsőfokú eljárásban,
a Litván Köztársaság
a Lengyel Köztársaság (képviselik: B. Majczyna, K. Rudzińska és S. Żyrek, meghatalmazotti minőségben),
a Gazprom PJSC (székhelye: Moszkva [Oroszország]),
a Gazprom export LLC (székhelye: Szentpétervár [Oroszország])
(képviselik őket: E. Borovikov, J. Venit avocats, J. T. Hainz, J. Karenfort, W. Murzin Rechtsanwälte és N. Tuominen avocată),
az Overgas Inc. (székhelye: Szófia [Bulgária], képviselik: S. Cappellari, S. Gröss, N. Jacobi Rechtsanwälte és J. Sroczyński radca prawny)
beavatkozó felek az elsőfokú eljárásban,
A BÍRÓSÁG (második tanács),
tagjai: A. Prechal tanácselnök, F. Biltgen, N. Wahl (előadó), J. Passer és M. L. Arastey Sahún bírák,
főtanácsnok: A. Rantos,
hivatalvezető: M. Siekierzyńska tanácsos,
tekintettel az írásbeli szakaszra és a 2024. február 21‑i tárgyalásra,
a főtanácsnok indítványának a 2024. június 6‑i tárgyaláson történt meghallgatását követően,
meghozta a következő
Ítéletet
1
Fellebbezésével az Orlen S.A., korábban Polski Koncern Naftowy Orlen S.A., a Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo S.A. jogutódja az Európai Unió Törvényszéke 2022. február 2‑i Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo kontra Bizottság (A Gazprom kötelezettségvállalásai) ítéletének (T‑616/18, a továbbiakban: megtámadott ítélet, EU:T:2022:43) hatályon helyezését kéri, amellyel az elutasította az [EUMSZ] 102. cikk és az EGT‑Megállapodás 54. cikke alkalmazására vonatkozó eljárásban (AT.39816 – „közép‑ és kelet‑európai upstream gázellátás” ügy) 2018. május 24‑én hozott C(2018) 3106 final bizottsági határozat (a továbbiakban: vitatott határozat) megsemmisítése iránti keresetét.
I. A jogvita előzményei
2
A jogvita előzményeit a megtámadott ítélet 1–36. pontja az alábbiak szerint ismerteti:
„I. A jogvita előzményei és a kereset benyújtását követő fejlemények
1
A felperes, a Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo […] a PGNiG csoport anyavállalata, amely csoport a földgáz‑ és kőolajágazatban, elsősorban Lengyelországban működik. E csoport többek között gáz és nyersolaj feltárásával és kitermelésével, valamint gázimporttal, ‑értékesítéssel és ‑elosztással foglalkozik.
2
A felperes [vitatott határozat] megsemmisítését kéri, amellyel kötelezővé tették a Gazprom és a Gazprom Export LLC részvénytársaság (a továbbiakban együttesen: Gazprom) által felajánlott kötelezettségvállalásokat.
3
A [vitatott] határozat [az Európai] Bizottság által arra vonatkozóan lefolytatott közigazgatási eljárást zárta le, amely az erőfölénnyel való visszaélésnek az EUMSZ 102. cikkben előírt tilalmára tekintettel vizsgálta a Gazprom egyes közép‑ és kelet‑európai országok – így Bulgária, a Cseh Köztársaság, Észtország, Lettország, Litvánia, Magyarország, Lengyelország és Szlovákia (a továbbiakban együttesen: érintett KKE‑országok) – gázszektorát érintő bizonyos gyakorlatainak szabályszerűségét.
A. A [vitatott] határozat elfogadásához vezető közigazgatási eljárásról
4
2011 és 2015 között a Bizottság több intézkedést hozott annak érdekében, hogy megvizsgálja a közép‑ és kelet‑európai gázpiacok működését. Közelebbről, az [EUMSZ 101. és 102. cikkben] meghatározott versenyszabályok végrehajtásáról szóló, 2002. december 16‑i 1/2003/EK tanácsi rendelet (HL 2003. L 1., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 8. fejezet, 2. kötet, 205. o.) 18. és 20. cikke alapján információkéréseket küldött különböző piaci szereplőknek – köztük a Gazpromnak és egyes ügyfeleinek, így a felperesnek is –, és helyszíni vizsgálatokat folytatott többek között 2011‑ben a felperes telephelyén. Az e vizsgálattal kapcsolatos, és a jelen jogvita tárgyát képező közigazgatási eljárást »AT.39816 – ’közép‑ és kelet‑európai upstream gázellátás ügy’« szám alatt vették nyilvántartásba (a továbbiakban: AT.39816. sz. ügy).
5
Ebben az ügyben a Bizottság 2012. augusztus 31‑én indított hivatalosan eljárást az 1/2003 rendelet 11. cikkének (6) bekezdése és a Bizottság által az [EUMSZ 101. és 102. cikk] alapján folytatott eljárásokról szóló, 2004. április 7‑i 773/2004/EK bizottsági rendelet (HL 2004. L 123., 18. o.; magyar nyelvű különkiadás 8. fejezet, 3. kötet, 81. o.) 2. cikke alapján, az 1/2003 rendelet III. fejezete szerinti határozat elfogadása céljából.
6
2015. április 22‑én a Bizottság a 773/2004 rendelet 10. cikke alapján kifogásközlést küldött a Gazpromnak (a továbbiakban: kifogásközlés). [A kifogásközlésben] a Bizottság elöljáróban megállapította, hogy a Gazprom erőfölényben van az érintett KKE‑országok nagykereskedelmi gázellátásának upstream nemzeti piacain, továbbá hogy az EUMSZ 102. cikket megsértve visszaélt ezzel az erőfölénnyel azáltal, hogy versenyellenes stratégiát alkalmazott e piacok szegmentálása és elszigetelése, ezáltal pedig ezen országokban a gáz szabad áramlásának megakadályozása érdekében.
7
A Bizottság úgy ítélte meg, hogy a Gazprom e stratégiája a versenyellenes magatartások három olyan csoportját foglalja magában, amelyek befolyással voltak az érintett KKE‑országokban lévő ügyfeleire (a továbbiakban: érintett ügyfelek) és a velük kötött szerződéseire (a továbbiakban: érintett szerződések):
–
először is, álláspontja szerint a Gazprom területi korlátozásokat vezetett be az érintett KKE‑országok nagykereskedőivel, valamint egyes ipari ügyfeleivel kötött gázellátási szerződéseiben (a továbbiakban: területi korlátozásokra vonatkozó kifogások), amely korlátozások az ellátási területen kívüli exportot tiltó, illetve a szállított gáz adott területen belüli felhasználására kötelező szerződéses rendelkezésekből származtak; a Gazprom a határokon átnyúló gázáramlást akadályozó egyéb intézkedéseket is alkalmazott;
–
másodszor, e területi korlátozások lehetővé tették a Gazprom számára, hogy az érintett KKE‑országok közül ötben, nevezetesen Bulgáriában, Észtországban, Lettországban, Litvániában és Lengyelországban (a továbbiakban: az árképzési gyakorlat által érintett öt KKE‑ország) tisztességtelen árpolitikát folytasson, mivel olyan túlzott árakat szabott, amelyek jelentősen meghaladták a költségszintjét, illetve bizonyos, referenciaáraknak tekintett árakat (a továbbiakban: az árképzési gyakorlatra vonatkozó kifogások);
–
harmadszor, Bulgária és Lengyelország esetében a Gazprom az általa teljesített gázszállításokat annak rendelte alá, hogy a nagykereskedők részéről a gázszállítási infrastruktúrákra vonatkozó bizonyos biztosítékokat kapjon; e biztosítékok kiterjedtek egyrészt a bolgár nagykereskedő által a Déli Áramlat gázvezetékprojektbe történő beruházásokra, másrészt arra, hogy a lengyel nagykereskedőnek, vagyis a felperesnek el kellett fogadnia a Lengyelországon áthaladó fő gázvezetékek egyike, vagyis a Yamal gázvezeték lengyelországi szakaszának üzemeltetése felett a Gazprom által gyakorolt ellenőrzés megerősítését (a továbbiakban: Yamal kifogások).
8
2015. szeptember 29‑én a Gazprom válaszolt a kifogásközlésre, vitatva a Bizottság versenyjogi aggályait, majd a 773/2004 rendelet 12. cikkének megfelelően 2015. december 15‑én meghallgatták.
9
2017. február 14‑én a Gazprom – továbbra is vitatva a kifogásközlésben felvetett versenyjogi aggályokat – az 1/2003 rendelet 9. cikke alapján benyújtott egy hivatalos kötelezettségvállalási tervezetet (a továbbiakban: eredeti kötelezettségvállalások). Ezt a tervezetet informális kötelezettségvállalási javaslatok előzték meg.
10
2017. március 16‑án a Bizottság az érdekelt felek eredeti kötelezettségvállalásokkal kapcsolatos észrevételeinek beszerzése érdekében az 1/2003 rendelet 27. cikke (4) bekezdésének megfelelően közleményt tett közzé az Európai Unió Hivatalos Lapjában (HL 2017. C 81., 9. o.), amely tartalmazta az AT.39816. sz. ügy összefoglalóját, valamint az eredeti kötelezettségvállalások tartalmának lényegét. Ugyanezen rendelkezés értelmében az érdekelt felek számára az említett közlemény közzétételétől számított 7 hét állt rendelkezésre észrevételeik megtételére (a továbbiakban: piaci konzultáció). A Bizottsághoz 44 észrevétel érkezett az érdekelt felektől, köztük a felperestől, a lengyel kormánytól, az Urząd Regulacji Energetyki (lengyel energiaügyi szabályozó hivatal, a továbbiakban: lengyel hivatal) elnökétől és a Yamal gázvezeték lengyelországi szakaszának üzemeltetőjétől, a Gaz‑System S.A‑tól.
11
Miután a Gazprom megkapta az érdekelt felek eredeti kötelezettségvállalásokkal kapcsolatos észrevételeinek nem bizalmas változatait, 2018. március 15‑én módosított kötelezettségvállalás‑tervezetet terjesztett elő (a továbbiakban: végleges kötelezettségvállalások).
12
Az 1/2003 rendelet 14. cikkének megfelelően a Bizottság konzultált a versenykorlátozó magatartásokkal és erőfölénnyel foglalkozó tanácsadó bizottsággal (a továbbiakban: tanácsadó bizottság), és közölte vele az előzetes határozattervezetet. 2018. május 2‑án a tanácsadó bizottság kedvező véleményt adott ezen előzetes tervezetről. Egyébiránt, a meghallgatási tisztviselő egyes versenyjogi eljárásokban meglévő feladatáról és megbízatásáról szóló, 2011. október 13‑i 2011/695/EU [európai] bizottsági elnöki határozat (HL 2011. L 275., 29. o.) 16. cikkének megfelelően a meghallgatási tisztviselő 2018. május 2‑án elkészítette végleges jelentését.
13
2018. május 24‑én a Bizottság elfogadta a [vitatott] határozatot, amelyhez mellékelte a végleges kötelezettségvállalásokat. E határozatban jóváhagyta és kötelezővé tette az említett kötelezettségvállalásokat, és lezárta a közigazgatási eljárást, megállapítva, hogy a kifogásközlésben eredetileg azonosított, potenciálisan visszaélésszerű magatartások tekintetében már nem szükséges fellépnie.
B. A [vitatott] határozat
14
A [vitatott] határozatban a Bizottság először is ismertette a Gazprom magatartásának előzetes értékelését, azelőtt, hogy benyújtotta volna az eredeti kötelezettségvállalásokat, a piaci konzultáció eredményeit, valamint a végleges kötelezettségvállalásokat. Ezt követően bemutatta a végleges kötelezettségvállalások értékelését és azokat az indokokat, amelyek eloszlatták versenyjogi aggályait.
1. A szóban forgó magatartások előzetes értékeléséről
15
A [vitatott] határozat előzetes értékelést ismertető 4. szakaszában a Bizottság az upstream gázszolgáltatás nemzeti piacaiként határozta meg az érintett piacokat. E tekintetben azt is megállapította, hogy a Gazprom az érintett KKE‑országokon belül erőfölényben van a szóban forgó piacokon.
16
A Bizottság úgy ítélte meg, hogy a Gazprom az EUMSZ 102. cikket megsértve visszaélhetett erőfölényével azáltal, hogy olyan versenyellenes stratégiát alkalmazott, amely az érintett KKE‑országokban a gáz szabad áramlásának megakadályozására, és ezáltal ezen országok piacainak elszigetelésére irányult. Közelebbről úgy vélte, hogy e stratégia a versenyellenes magatartások három olyan csoportját foglalta magában, amelyeket lényegében a kifogásközlésben azonosított, és amelyekkel szemben a fenti 7. pontban kifejtett versenyjogi aggályokat fogalmazta meg.
17
Ami a Yamal kifogásokat illeti, noha a piaci konzultáció keretében néhány érdekelt fél sérelmezte az e kifogásokra megoldást nyújtó kötelezettségvállalások hiányát, a Bizottság a [vitatott] határozat (138) preambulumbekezdésében kifejtette, hogy miután további vizsgálatot folytatott, az előzetes versenyjogi aggályai nem nyertek megerősítést. Egyrészt jelezte, hogy a Yamal gázvezeték lengyel szakaszának a Gaz‑Systemet független rendszerüzemeltetőként (a továbbiakban: ISO) hitelesítő, 2015. május 19‑i határozatában (a továbbiakban: tanúsítási határozat) a lengyel hivatal többek között megállapította, hogy a Gaz‑System döntő ellenőrzést gyakorol az e szakaszra vonatkozó beruházási döntéseket és azok végrehajtását illetően. Ennélfogva sem a System Gazociągów Tranzytowych EuRoPol Gaz S.A. (a továbbiakban: EuRoPol) mint [e] gázvezeték tulajdonosa, sem pedig a Gazprom mint az Europol részvényese nem tudta megakadályozni ezeket a döntéseket. Másrészt a Bizottság rámutatott a lengyelországi gázágazatban tevékenykedő felek közötti kapcsolatok kormányközi jellegére, különösen a Yamal gázvezeték lengyel szakaszának megépítését és üzemeltetését illetően, és megállapította, hogy e körülmény nagymértékben meghatározhatta az érintett felek magatartását.
2. A végleges kötelezettségvállalások tartalmáról
18
A [vitatott] határozathoz csatolt végleges kötelezettségvállalásokat a Bizottság versenyjogi aggályainak eloszlatására figyelemmel alakították ki.
19
Ami először is a területi korlátozásokkal kapcsolatos aggályok eloszlatása érdekében tett kötelezettségvállalásokat illeti (a továbbiakban: területi korlátozásokra vonatkozó kötelezettségvállalások), a Gazprom először is lényegében arra vállalt kötelezettséget, hogy az érintett […] szerződésekből kiiktat minden olyan rendelkezést, amely közvetlenül vagy közvetve tiltja vagy akadályozza a [KKE‑országok] által alkotott régióban a gáz szabad áramlását.
20
Továbbá annak érdekében, hogy a gázáramlás egyrészt Bulgária és a balti államok, másrészt a többi érintett KKE‑ország között az előbbiek infrastrukturális elszigeteltsége ellenére is lehetséges legyen, a Gazprom vállalta, hogy megteszi a szükséges intézkedéseket ahhoz, hogy az érintett ügyfelek kérelmére a magyarországi, lengyelországi és szlovákiai szállítási pontokra leszállított szerződéses gázmennyiség egészét vagy egy részét egy másik, bulgáriai vagy balti államban lévő szállítási pontra szállítsa le. A piaci konzultációt követően a Gazprom a végleges kötelezettségvállalásokban többek között megerősítette a szállítási pontok módosítására vonatkozó javaslatát.
21
Ezenkívül a Gazprom – annak érdekében, hogy lehetővé tegye a bolgár rendszerüzemeltető számára a gázáramlás ellenőrzését Bulgáriában – különösen amellett kötelezte el magát, hogy intézkedéseket tesz a releváns gázellátási és ‑szállítási szerződések annak érdekében történő módosítására, hogy Bulgária más tagállamokkal, különösen Görögországgal történő összekapcsolására, valamint a gázelosztási módszer kiigazítására vonatkozóan szerződések jöhessenek létre.
22
Másodszor, ami [az árképzési gyakorlatra vonatkozó kifogások] eloszlatása érdekében tett kötelezettségvállalásokat illeti (a továbbiakban: az árképzési gyakorlatra vonatkozó kötelezettségvállalások), a Gazprom vállalta, hogy árfelülvizsgálati rendelkezéseket vezet be, illetve hogy adott esetben módosítja a bolgár, észt, lett, litván és lengyel ügyfeleivel fennálló szerződéseiben foglalt rendelkezéseket. Ezen új, illetve módosított árfelülvizsgálati rendelkezések többek között azt írják elő, hogy amennyiben a felek az új árat illetően 120 napon belül nem jutnak megállapodásra, bármelyik fél választottbírósághoz fordulhat, amelynek az e rendelkezésekben foglalt, a tarifákra vonatkozó iránymutatásokra kell támaszkodnia, és az Európai Unión belüli székhellyel kell rendelkeznie. A felülvizsgált árakat továbbá az árfelülvizsgálati kérelemről szóló értesítés időpontjától számított visszamenőleges hatállyal kell alkalmazni.
23
Harmadszor, ami az arra vonatkozó versenyjogi aggályokkal kapcsolatos kötelezettségvállalásokat illeti, hogy a bolgár nagykereskedő általi, adott áron történő gázszállítást a Déli Áramlat gázvezetékprojektbe történő beruházások biztosításától tette függővé, a Gazprom arra vállalt kötelezettséget, hogy az e projektben részt vevő bolgár partnerek számára lehetővé teszi a projektből való kilépést anélkül, hogy polgári jogi igényt nyújtana be, vagy hogy beszedné azt az árkülönbözetet, amit a projektben való részvételük ellenértékeként elengedett. Továbbá, tekintettel a gázvezetékprojekt bolgár szakaszának bejelentett leállítására, a Gazprom azt is vállalta, hogy e leállítással összefüggésben nem követel külön kártérítést.
3. A végleges kötelezettségvállalások értékeléséről és végrehajtásáról
24
A [vitatott] határozatban a Bizottság lényegében arra a következtetésre jutott, hogy a végleges kötelezettségvállalások – anélkül, hogy aránytalanok lennének – hatékonynak és szükségesnek bizonyultak a versenyjogi aggályok eloszlatásához, egyben jelezte, hogy e tekintetben figyelembe vette a gázpiacokon a kifogásközlés bejelentése óta bekövetkezett fejleményeket. Először is, különösen azt állapította meg, hogy a Gazprom már tett bizonyos intézkedéseket annak érdekében, hogy magatartását jobban összhangba hozza a versenyjogi szabályokkal, másodszor, hogy a gázinfrastruktúra helyzete javult egyes érintett KKE‑országokban, konkrétan Magyarországon, Lengyelországban és Szlovákiában, oly módon, hogy lehetővé vált a határokon átnyúló gázáramlás, annak ellenére, hogy a balti országok és Bulgária gázpiaca továbbra is el volt szigetelve az Unió gázpiacaitól, és, harmadszor, hogy a kőolaj árzuhanása következtében a hosszú távra számított gázárak egy része – a kőolajtermékek árához igazított képletek alapján – szintén csökkent.
25
Következésképpen a Bizottság úgy határozott, hogy az 1/2003 rendelet 9. cikke alapján kötelezővé teszi a végleges kötelezettségvállalásokat. Ami alkalmazásuk időtartamát illeti, a [vitatott] határozat azt írja elő, hogy azok az említett határozatnak a Gazprom részére történő kézbesítésétől számított nyolcéves időszakra alkalmazandók, a Déli Áramlat gázvezetékprojektre vonatkozó, a fenti 23. pontban hivatkozott kötelezettségvállalások kivételével, amelyek az ezen időpontot követő tizenöt éves időszakra kötelezőek.
26
A [vitatott] határozat rendelkező része a következőképpen szól:
»1. cikk
A mellékletben felsorolt kötelezettségvállalások a [Gazprom] esetében, valamint az általa közvetlenül vagy közvetve irányított bármely jogi személy számára nyolcéves időtartamra kötelezőek, kivéve a melléklet 21. pontjában meghatározott kötelezettségvállalásokat, amelyek a kötelezettségvállalásokban meghatározott időponttól kezdődően tizenöt éves időtartamra kötelezőek.
2. cikk
Ebből következően […] [a Bizottság] további eljárásának a jelen ügyben már nincs helye […].«
C. A panaszról
27
A [vitatott] határozat alapjául szolgáló, a Bizottság által indított közigazgatási eljárással párhuzamosan a felperes 2017. március 9‑én a 773/2004 rendelet 5. cikke szerinti panaszt nyújtott be, amelyben a Gazprom állítólagosan visszaélésszerű magatartását kifogásolta (a továbbiakban: panasz). E magatartások, amelyek nagyrészt átfedésben voltak a kifogásközlésben már kifejtett aggályokkal, magukban foglalták többek között azokat az állításokat, amelyek a Gazpromnak a Yamal gázvezeték lengyel szakaszához kapcsolódó visszaéléseire vonatkoztak.
28
2017. március 29‑én a Bizottság visszaigazolta a panasz kézhezvételét, amelyet ezt követően »AT.40497 – ’lengyel gázárak’ ügy« hivatkozással vettek nyilvántartásba (a továbbiakban: AT.40497. sz. ügy).
29
A felperesnek címzett 2017. március 31‑i levelében a Bizottság rámutatott, hogy a panaszban felhozott és az eredeti kötelezettségvállalásokkal érintett magatartások között átfedések vannak, és felhívta a felperest, hogy a 2017. március 16‑án indított piaci konzultáció keretében terjessze elő észrevételeit e kötelezettségvállalásokkal kapcsolatban. Az irányadó határidő meghosszabbítását követően a felperes 2017. május 19‑én benyújtotta észrevételeit.
30
2017. május 15‑én a Gazprom közölte a Bizottsággal a panasszal kapcsolatos észrevételeit.
31
A Bizottság a 773/2004 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének megfelelően a felperesnek címzett 2018. január 23‑i levelében (a továbbiakban: elutasító szándéknyilatkozat) jelezte, hogy a panasz elutasítását helyezi kilátásba, és felhívta, hogy az említett levél kézhezvételétől számított négy héten belül ismertesse álláspontját. A Bizottság megküldte továbbá a kifogásközlés nem bizalmas változatát, valamint a Gazpromnak a panaszra vonatkozó, a fenti 30. pontban hivatkozott észrevételeinek nem bizalmas változatát.
32
2018. március 2‑án a felperes az elutasító szándéknyilatkozatra válaszul észrevételeket nyújtott be. Azonkívül, hogy kifejezte elégedetlenségét az említett levélben foglalt megállapításokat illetően, a felperes kifogásolta a vizsgálat Bizottság általi lefolytatását, és megjegyezte, hogy a Bizottság megsértette az AT.39816. sz. ügyben panaszosként őt megillető jogait, különösen azzal, hogy többszöri kérelme ellenére a Bizottság közel egy éven keresztül nem biztosított számára hozzáférést a kifogásközléshez, és nem tette lehetővé, hogy észrevételeket tegyen e kifogásközléssel kapcsolatban.
33
2018. szeptember 5‑én, vagyis a [vitatott] határozat elfogadását követően a felperes a 2011/695 határozat 7. cikke (2) bekezdésének b) pontja alapján indokolással ellátott kérelmet küldött a meghallgatási tisztviselőnek, amelyben hozzáférést kért mindazon dokumentumokhoz, amelyekre a Bizottság az elutasító szándéknyilatkozatban kifejtett ideiglenes értékelését alapozta, többek között a kifogásközlés egy olyan változatához, amely kevesebb hiányzó információt tartalmazott. A meghallgatási tisztviselő 2018. szeptember 17‑én továbbította a Bizottság Versenypolitikai Főigazgatóságának a 2018. szeptember 5‑i levélben benyújtott hozzáférési kérelmeket. 2018. szeptember 25‑i levelében a Bizottság elutasította a felperes által a 2018. március 2‑i és szeptember 5‑i leveleiben megfogalmazott, dokumentumokhoz való hozzáférés iránti kérelmeket.
34
2019. január 24‑én a felperes levelet küldött a Bizottság versenypolitikáért felelős tagjának, amelyben az EUMSZ 265. cikk második bekezdése alapján felhívta a Bizottságot, hogy vagy a panaszt elutasító határozatot fogadja el, vagy pedig az AT.40497. sz. ügyben folytasson le eljárást. 2019. február 8‑án a Bizottság válaszolt erre a levélre, emlékeztetve arra, hogy e panasszal kapcsolatban már több levélváltásra is sor került közöttük. A Bizottság az AT.39816. sz. üggyel kapcsolatban azt is jelezte, hogy elfogadta a [vitatott] határozatot, amely többek között figyelembe vette a felperes által a piaci konzultáció keretében előterjesztett észrevételeket, az AT.40497. sz. üggyel kapcsolatban pedig jelezte, hogy elküldte az elutasító szándéknyilatkozatot, amelyre a felperes válaszolt, valamint azt, hogy véglegesíti a panaszra vonatkozó elemzését.
35
2019. április 17‑én a Bizottság elfogadta a panasz elutasításáról szóló C(2019) 3003 final határozatot (AT.40497 – »lengyel gázárak« ügy).
36
2019. június 25‑én a felperes keresetet nyújtott be a Törvényszékhez a panaszt elutasító e határozattal szemben, amelyet T‑399/19. ügyszám alatt vettek nyilvántartásba.”
II. A Törvényszékhez benyújtott kereset és a megtámadott ítélet
3
A Törvényszék Hivatalához 2018. október 15‑én benyújtott keresetlevelével a Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo keresetet indított a vitatott határozat megsemmisítése iránt.
4
A Törvényszék Hivatalához 2019. február 26‑án benyújtott beadványában a Gazprom kérte, hogy a Bizottság kérelmeinek támogatása végett beavatkozhasson. A Törvényszék Hivatalához 2019. február 25‑én, 27‑én, illetve 28‑án benyújtott beadványában az Overgas Inc., a Litván Köztársaság és a Lengyel Köztársaság kérte, hogy a Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo kérelmeinek támogatása végett beavatkozhasson.
5
2019. április 5‑i határozatával a Törvényszék első tanácsának elnöke a felek meghallgatását követően megengedte a Lengyel Köztársaság beavatkozását. 2019. május 17‑i végzéseivel a felek meghallgatását követően engedélyezte a Litván Köztársaság, a Gazprom és az Overgas beavatkozását.
6
Mivel 2019. október 4‑én módosult a Törvényszék tanácsainak összetétele, az előadó bírót a nyolcadik tanácsba osztották be, következésképpen a T‑616/18. sz. ügyet e tanács elé utalták.
7
A Törvényszék Hivatala 2019. december 17‑i leveleiben pervezető intézkedések keretében felhívta a Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwót, hogy nyújtson be több dokumentumot, és felhívta a Bizottságot, hogy írásban válaszoljon a kifogásközlés bizalmas változatában szereplő bizonyos információk bizalmas jellegére vonatkozó kérdésre.
8
Ugyanezen a napon hozott végzésében a Törvényszék arra kötelezte a Bizottságot – egyrészt az Európai Unió Bírósága alapokmánya 24. cikkének első bekezdése, másrészt a Törvényszék eljárási szabályzata 91. cikkének b) pontja és 92. cikkének (3) bekezdése alapján, e szabályzat 103. cikkének alkalmazására is figyelemmel –, hogy nyújtsa be a kifogásközlés bizalmas változatának teljes másolatát.
9
A felek az előírt határidőn belül megfelelően eleget tettek a 2019. december 17‑én elfogadott pervezető intézkedéseknek, valamint e végzésnek.
10
2020. június 8‑án a Törvényszék nyolcadik tanácsának javaslatára a Törvényszék úgy határozott, hogy a T‑616/18. sz. ügyet a kibővített nyolcadik tanács elé utalja. Mivel e kibővített tanács egyik tagja nem tudott részt venni az ügy elbírálásában, a 2020. június 15‑i határozattal a Törvényszék elnökét jelölték ki az említett kibővített tanács létszámának kiegészítése érdekében.
11
A kifogásközlés Bizottság által benyújtott bizalmas változatának teljes másolatát illetően a Törvényszék úgy határozott, hogy e dokumentumot a Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo képviselőinek tudomására hozza, feltéve hogy előzetesen titoktartási kötelezettségeket vállalnak annak érdekében, hogy e tekintetben észrevételeket tehessen. Miután e képviselők aláírták a titoktartási nyilatkozatokat, az említett iratot részükre kézbesítették, és a Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo 2020. december 8‑án benyújtotta észrevételeit.
12
A Törvényszék a 2021. május 18‑i és 19‑i tárgyaláson meghallgatta a felek szóbeli előterjesztéseit és a Törvényszék kérdéseire adott válaszaikat. Ez alkalommal a Törvényszék azt is jelezte, hogy tudomásul vette a Bizottság által a tárgyalásra készített jelentéssel kapcsolatban 2021. április 27‑én benyújtott észrevételeit.
13
Ezenkívül a Törvényszék által a kereset elfogadhatóságával kapcsolatban feltett kérdések keretében a Bizottság felülvizsgálta az ezen elfogadhatóságra vonatkozó álláspontját, és azt állította, hogy a Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo nem bizonyította a jelen ügyben az eljáráshoz fűződő érdekét, így a kereset elfogadhatatlan.
14
A Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo a Litván Köztársaság, a Lengyel Köztársaság, a Gazprom és az Overgas tekintetében bizalmas kezelés iránti kérelmeket terjesztett elő az eljárás különböző irataiban szereplő bizonyos információkra vonatkozóan. Ez utóbbiak nem emeltek kifogást e kérelmekkel szemben.
15
Keresetének alátámasztására a Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo hat jogalapra hivatkozott, amelyek lényegében a következőkön alapulnak:
–
az első jogalap az 1/2003 rendeletnek az EUMSZ 102. cikkel együttesen értelmezett 9. cikkének és az arányosság elvének a megsértésén alapul, amennyiben a Bizottság nyilvánvaló értékelési hibát követett el, amikor arra a következtetésre jutott, hogy a Yamal kifogások megalapozatlanok, és olyan kötelezettségvállalásokat fogadott el, amelyekben e kifogásokat egyáltalán nem vették figyelembe;
–
a második jogalap az 1/2003 rendeletnek az EUMSZ 102. cikkel együttesen értelmezett 9. cikkének és az arányosság elvének a megsértésén alapul, amennyiben a Bizottság annak ellenére fogadta el a végleges kötelezettségvállalásokat, hogy azok nem vették kellőképpen figyelembe az árképzési gyakorlatra vonatkozó kifogásokat;
–
a harmadik jogalap az 1/2003 rendeletnek az EUMSZ 102. cikkel együttesen értelmezett 9. cikkének és az arányosság elvének a megsértésén alapul, amennyiben a Bizottság annak ellenére fogadta el a végleges kötelezettségvállalásokat, hogy azok nem vették kellőképpen figyelembe a területi korlátozásokra vonatkozó kifogásokat;
–
a negyedik jogalap az EUMSZ 7. cikkel összefüggésben értelmezett EUMSZ 194. cikk (1) bekezdésének megsértésén alapul, amennyiben a [vitatott] határozat ellentétes az Unió energiapolitikájának célkitűzéseivel, és amennyiben a Bizottság nem vette figyelembe e határozatnak a gázellátás európai piacára gyakorolt negatív hatását;
–
az ötödik jogalap az EUMSZ 18. cikk (1) bekezdésének és az egyenlő bánásmód elvének a megsértésén alapul, amennyiben a Bizottság hátrányos megkülönböztetést alkalmazott a Gazprom nyugat‑európai tagállamokban működő ügyfelei és az érintett KKE‑országokbeli ügyfelei között; és
–
a hatodik jogalap hatáskörrel való visszaélésen és lényeges eljárási szabályok megsértésén alapul, amennyiben a Bizottság a [vitatott] határozatban figyelmen kívül hagyta az 1/2003 rendelet 9. cikkének célkitűzését, valamint a közigazgatási eljárás lefolytatásával kapcsolatos hatáskörének korlátait.
16
A megtámadott ítéletben a Törvényszék e jogalapok összességét, következésképpen pedig e keresetet teljes egészében elutasította.
III. A Bíróság előtti eljárás, valamint a fellebbezés és a csatlakozó fellebbezés feleinek kérelmei
17
Fellebbezésében az Orlen azt kéri, hogy a Bíróság:
–
helyezze hatályon kívül a megtámadott ítéletet;
–
semmisítse meg a vitatott határozatot;
–
másodlagosan, utalja vissza az ügyet a Törvényszék elé, hogy az a Bíróság ítéletének megfelelően hozzon határozatot az ügyben, és
–
a Bizottságot kötelezze a jelen eljárásban és a Törvényszék előtti eljárásban felmerült költségek viselésére.
18
A Bizottság azt kéri, hogy a Bíróság
–
utasítsa el a fellebbezést, és
–
kötelezze a fellebbezőt a költségek viselésére.
19
A Gazprom azt kéri, hogy a Bíróság:
–
utasítsa el a fellebbezést, és
–
kötelezze a fellebbezőt a költségek viselésére.
20
Az Overgas és a Lengyel Köztársaság azt kéri, hogy a Bíróság adjon helyt a fellebbezésnek.
21
Csatlakozó fellebbezésében az Overgas azt kéri, hogy a Bíróság:
–
helyezze hatályon kívül a megtámadott ítéletet, és
–
a Bizottságot kötelezze a költségek viselésére.
22
A Bizottság azt kéri, hogy a Bíróság
–
utasítsa el a csatlakozó fellebbezést, és
–
az Overgast kötelezze e fellebbezés költségeinek viselésére.
23
A Gazprom azt kéri, hogy a Bíróság:
–
utasítsa el a csatlakozó fellebbezést, és
–
az Overgast kötelezze e fellebbezés költségeinek viselésére.
24
Az Orlen azt kéri, hogy a Bíróság:
–
adjon helyt a csatlakozó fellebbezés első jogalapjának, és
–
helyezze hatályon kívül a megtámadott ítéletet.
IV. A fellebbezésről
25
Fellebbezésének alátámasztására az Orlen négy jogalapra hivatkozik, amelyek közül az elsőt az 1/2003 rendelet 9. cikkének megsértésére, a másodikat az e rendelet 9. cikkével összefüggésben értelmezett EUMSZ 194. cikk megsértésére, a harmadikat az említett rendelet 9. cikke (1) bekezdésének megsértésére, a negyediket pedig ugyanezen rendelet 9. cikke (2) bekezdésének megsértésére alapítja.
A. Az elfogadhatóságról
1.
A felek érvei
26
A Gazprom – anélkül azonban, hogy formálisan elfogadhatatlansági kifogást emelt volna – azt állítja, hogy a fellebbezés elfogadhatatlan.
27
Az Orlennek eszerint nem fűződik létrejött és fennálló érdeke a megtámadott ítélet hatályon kívül helyezéséhez, mivel az ilyen érdek nem vonatkozhat jövőbeli és hipotetikus helyzetre. Márpedig ezen ítélet esetleges hatályon kívül helyezése nem alkalmas arra, hogy számára kedvező legyen, mivel már 2019 novemberében arról tájékoztatta a Gazpromot, hogy nem áll szándékában meghosszabbítani a hosszú távú gázellátási szerződést a 2022‑es évet követően. Az Orlen megtette a szükséges lépéseket annak érdekében, hogy ez utóbbi év vége előtt véget vessen a Gazprommal fennálló kereskedelmi kapcsolatoknak. Ennélfogva az Orlen és a Lengyel Köztársaság már nem érdekelt a Gazprom gázellátása tekintetében, így még a fellebbezés legkedvezőbb kimenetele sem alkalmas arra, hogy az Orlen számára kedvező eredményt adjon.
28
A Gazprom ezenkívül úgy véli, hogy a kellő egyértelműség hiánya miatt a Bíróságnak mint elfogadhatatlanokat el kell utasítania a fellebbezés 154. és 161. pontjában kifejtett kifogásokat.
29
A Bizottság a maga részéről arra hivatkozik, hogy részben elfogadhatatlan az első fellebbezési jogalap első része, amennyiben az Orlen a Törvényszék által az összetett gazdasági ügyletekre vonatkozóan elvégzett jogszerűségi felülvizsgálatot anélkül vitatja, hogy nyilvánvaló mérlegelési hibák fennállására hivatkozott volna, valamint e fellebbezés harmadik jogalapjának második része, az abban szereplő állítások egyértelműségének hiánya miatt.
2.
A Bíróság álláspontja
30
Először is, a Bíróság állandó ítélkezési gyakorlatából az következik, hogy minden olyan természetes vagy jogi személynek, aki fellebbezést nyújt be, ugyanúgy, mint ha megsemmisítés iránti keresetet nyújt be, az eljáráshoz fűződő érdekkel kell rendelkeznie, amelynek fennállását egyrészt a fellebbezés vagy e kereset tárgyára, másrészt pedig a fellebbezés benyújtásának időpontjára tekintettel kell értékelni. Ezen alapvető követelmény be nem tartása eljárásgátló oknak minősül, amelyet az uniós bíróság bármikor hivatalból felhozhat (2022. szeptember 22‑iIMG kontra Bizottság ítélet, C‑619/20 P és C‑620/20 P, EU:C:2022:722, 81. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
31
Ezenkívül, ezen eljáráshoz fűződő érdeknek, akárcsak magának a jogvita tárgyának, egészen a bírósági határozat kihirdetéséig fenn kell állnia. Következésképpen, ezen érdeknek vagy e tárgynak az eljárás során történő megszűnése arra vezetheti az uniós bíróságot, hogy adott esetben hivatalból állapítsa meg, hogy már nincs szükség határozathozatalra (2022. szeptember 22‑iIMG kontra Bizottság ítélet, C‑619/20 P és C‑620/20 P, EU:C:2022:722, 82. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
32
Általában véve az eljáráshoz fűződő érdek fennállása és fennmaradása feltételezi, hogy a kereset vagy a fellebbezés az eredményénél fogva alkalmas arra, hogy az azt benyújtó természetes vagy jogi személy számára előnnyel járjon. E kérdést minden esetben konkrét módon kell értékelni (2022. szeptember 22‑iIMG kontra Bizottság ítélet, C‑619/20 P és C‑620/20 P, EU:C:2022:722, 83. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
33
A jelen ügyben a Gazprom azzal az indokkal vitatja a fellebbezés elfogadhatóságát, hogy az Orlennek nem fűződik létrejött és fennálló érdeke a megtámadott ítélet hatályon kívül helyezéséhez, tekintettel többek között arra, hogy szerződéses jogviszonyaik 2022. december 31‑én megszűntek. E tekintetben nem vitatott, hogy ezen időpontig, tehát szintén a fellebbezés benyújtását követően, 2022. április 8‑án szerződéses jogviszony állt fenn a Gazprom és a Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo között.
34
Mivel a 2022. április 8. és 2022. december 31. közötti időszakban a vitatott határozat joghatásokat váltott ki a lengyel gáz‑ és olajpiacra, amelyen az Orlen működik, amennyiben az Orlen jogelődje a Gazprom szerződéses partnere volt, az Orlen a Bíróság ítélkezési gyakorlatának megfelelően hivatkozhat az általa állított jogsértések következményeire és az általa állítólagosan elszenvedett kár jellegére (lásd ebben az értelemben: 2023. szeptember 7‑iVersobank kontra EKB ítélet, C‑803/21 P, EU:C:2023:630, 160. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat) e kár megtéríttetése érdekében.
35
Egyébiránt az Orlen a válaszában pontosította – anélkül, hogy ezt bárki vitatta volna –, hogy több választottbírósági eljárás van folyamatban a Gazprom és közte a Yamal gázvezetékre vonatkozó szerződés teljesítésével kapcsolatban, ideértve az árral kapcsolatos kérdéseket is. Ráadásul a fellebbezés benyújtását követően eljárás indult azzal kapcsolatban, hogy a Gazprom 2022. április 27‑től megszakította gázellátását.
36
A fentiekből következik, hogy a Gazprom tévesen vitatja, hogy az Orlennek létrejött és fennálló érdeke fűződött ahhoz, hogy a megtámadott ítélet hatályon kívül helyezését kérje.
37
Másodszor, az EUMSZ 256. cikk (1) bekezdésének második albekezdéséből, az Európai Unió Bírósága alapokmánya 58. cikkének első bekezdéséből, valamint a Bíróság eljárási szabályzata 168. cikke (1) bekezdésének d) pontjából és 169. cikkének (2) bekezdéséből az következik, hogy a fellebbezésben pontosan meg kell jelölni a hatályon kívül helyezni kért ítélet kifogásolt pontjait, valamint az e kérelmet konkrétan alátámasztó jogi érveket, ellenkező esetben a fellebbezés vagy az érintett jogalap elfogadhatatlannak minősül (2024. január 11‑iFoz kontra Tanács ítélet, C‑524/22 P, EU:C:2024:23, 26. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
38
A jelen ügyben, ellentétben a Bizottságnak a harmadik fellebbezési jogalap második részének nem kellően egyértelmű jellegére vonatkozó állításaival, valamint a Gazprom ugyanilyen természetű, az e fellebbezés 154. és 161. pontjában kifejtett kifogásokra vonatkozó állításaival, a fellebbezés a szóban forgó pontjaiban kellő pontossággal megjelöli a megtámadott ítélet kifogásolt elemeit, és kifejti azokat az indokokat, amelyek alapján azok a nyilvánvaló értékelési hiba fogalmára vonatkozó ítélkezési gyakorlat figyelmen kívül hagyására és az 1/2003 rendelet 9. cikke (2) bekezdése a) pontjának értelmezésével összefüggő téves jogalkalmazásra utalnak.
39
Ezen elfogadhatatlansági kifogásokat tehát el kell utasítani.
40
Ami a fellebbezés első jogalapja első részének az Orlen által az összetett gazdasági ügyletekre vonatkozó nyilvánvaló mérlegelési hiba fennállására való hivatkozásának hiánya kapcsán a Bizottság által hivatkozott elfogadhatatlanságot illeti, azt el kell utasítani. Az Orlen ugyanis ezt az első részt az 1/2003 rendelet 9. cikkének a Törvényszék általi megsértésére alapított jogalap keretében terjesztette elő. Ennek keretében hivatkozott arra – igaz, csak röviden utalva rá –, hogy a Törvényszéknek meg kellett volna vizsgálnia, hogy a Gazprom kötelezettségvállalásainak elfogadásával a Bizottság helyesen elemezte‑e azokat a kifogásközlés fényében, „vagyis nem követett‑e el nyilvánvaló hibát”. Ily módon az Orlen tökéletesen lehetővé tette a Bíróság számára, hogy azonosítsa az említett első rész terjedelmét, és határozzon a megtámadott ítéletben e tekintetben szereplő elemzés megalapozottságáról.
41
A fentiek összességéből következik, hogy a fellebbezés elfogadható.
B. Az ügy érdeméről
1.
Előzetes észrevételek
42
Az 1/2003 rendelet 9. cikkéből kitűnik, hogy a Bizottság, amikor olyan határozatot szándékozik elfogadni, amely a jogsértés megszüntetését írja elő, kötelezővé teheti az érintett vállalkozások által felajánlott kötelezettségvállalásokat, amennyiben azok eloszlatják azokat az aggályokat, amelyekről e vállalkozásokat az előzetes értékelésében tájékoztatta.
43
E cikk célja a felek által felajánlott és a Bizottság által megfelelőnek ítélt kötelezettségvállalásokat kötelezővé nyilvánító határozatok elfogadása révén az EUM‑Szerződésben foglalt versenyszabályok hatékony alkalmazásának biztosítása, annak érdekében, hogy a jogsértés hivatalos megállapítása révén történő intézkedés helyett gyors megoldást kínáljon a Bizottság által érzékelt, versennyel kapcsolatos problémákra. Konkrétabban, e cikk hátterében pergazdaságossági megfontolások állnak, amely cikk lehetővé teszi a vállalkozások számára, hogy a Bizottság említett aggályainak eloszlatására szerintük legmegfelelőbbnek és leginkább helyénvalónak tűnő megoldásokat felkínálva teljeskörűen részt vegyenek az eljárásban (lásd ebben az értelemben: 2010. június 29‑iBizottság kontra Alrosa ítélet, C‑441/07 P, EU:C:2010:377, 35. pont).
44
Bár az 1/2003 rendelet 7. cikkével ellentétben e rendelet 9. cikke nem utal kifejezetten az arányosság fogalmára, ennek ellenére az arányosság elve az uniós jog alapelveként az uniós intézmények valamennyi jogi aktusa tekintetében a jogszerűség kritériumának minősül, beleértve azon határozatokat is, amelyeket a Bizottság versenyhatósági minőségében fogad el (2010. június 29‑iBizottság kontra Alrosa ítélet, C‑441/07 P, EU:C:2010:377, 36. pont).
45
Mivel e rendelet 9. cikke csak arról rendelkezik, hogy az e rendelkezés alapján folytatott eljárás keretében – amint az az említett rendelet (13) preambulumbekezdéséből kiderül – a Bizottságot nem terheli az a kötelezettség, hogy minősítse, illetve megállapítsa a jogsértést, mivel szerepe arra korlátozódik, hogy az előzetes értékelése során megfogalmazott problémák tükrében és az általa elérendő célokra tekintettel vizsgálja meg és adott esetben fogadja el az érintett vállalkozások által felkínált kötelezettségvállalásokat. Az arányosság elvének a Bizottság által az említett 9. cikkel összefüggésben történő alkalmazása csak annak ellenőrzésére vonatkozik, hogy a kérdéses kötelezettségvállalások eloszlatják azon aggályokat, amelyeket az érintett vállalkozásokkal közölt, valamint arról, hogy e vállalkozások nem ajánlottak fel az ezen aggályok eloszlatására ugyanúgy alkalmas, kevésbé terhes kötelezettségvállalásokat (2010. június 29‑iBizottság kontra Alrosa ítélet, C‑441/07 P, EU:C:2010:377, 40. és 41. pont).
46
E vizsgálat lefolytatása során azonban a Bizottságnak figyelembe kell vennie a harmadik személyek érdekeit, mivel az a tény, hogy a valamely vállalkozás által felajánlott önálló kötelezettségvállalásokat a Bizottság kötelezővé nyilvánította, nem jelenti azt, hogy más vállalkozásoknak ne lenne lehetőségük e vállalkozással való kapcsolatukban esetleges jogaikat megvédeni (2010. június 29‑iBizottság kontra Alrosa ítélet, C‑441/07 P, EU:C:2010:377, 41. és 49. pont). Amikor a Bizottság a kötelezettségvállalásokat nem abból a szempontból vizsgálja, hogy azok megfelelnek‑e a versennyel kapcsolatos aggályainak, hanem a harmadik személyek érdekeire gyakorolt hatásukra tekintettel, az arányosság elve megköveteli, hogy azokat a jogokat, amelyeknek ez utóbbiakat megilletik, ne fosszák meg tartalmuktól (2020. december 9‑iGroupe Canal + kontra Bizottság ítélet, C‑132/19 P, EU:C:2020:1007, 106. pont).
47
A fenti megfontolásokból következik, hogy az 1/2003 rendelet 9. cikkének sajátos jellege miatt egyrészt, amint azt a főtanácsnok az indítványának 39. pontjában kifejtette, a Bizottságnak az előzetes értékelésében kifejtett aggályaira tekintettel a megfelelő kritérium az, hogy a kötelezettségvállalások elégségesek‑e ahhoz, hogy megfelelő választ adjanak ezekre az aggályokra anélkül, hogy a Bizottságnak magának a felajánlott kötelezettségvállalásoknál kevésbé szigorú vagy mérsékeltebb megoldásokat kellene keresnie, és másrészt ez utóbbiak bizottsági elemzésének bírósági felülvizsgálata kizárólag arra a kérdésre vonatkozik, hogy ezen intézmény nyilvánvaló mérlegelési hibát követett‑e el (lásd ebben az értelemben: 2010. június 29‑iBizottság kontra Alrosa ítélet, C‑441/07 P, EU:C:2010:377, 42. pont).
48
Következésképpen, amint arra a főtanácsnok az indítványának 97. pontjában rámutatott, az ilyen felülvizsgálat nem arra irányul, hogy a Bizottság elemzése minden szabálytalanságtól mentes legyen, mivel a Bizottság bizonyos mérlegelési mozgásteret kapott, feltéve, hogy a hiba nem lépi át a nyilvánvalóság küszöbét.
49
Egyébiránt eljárási szempontból hangsúlyozni kell, hogy az 1/2003 rendelet 9. cikke lehetővé teszi a Bizottság számára, hogy szabadon határozza meg az e cikk (1) bekezdésében említett „előzetes értékelésének” formáját. A gyakorlatban, amint azt a Bizottság a tárgyaláson megerősítette, ez az értékelés gyakran az azon vállalkozáshoz intézett kifogásközlésben nyilvánul meg, amelynek az e rendelet 7. cikke alapján az EUMSZ 101. vagy EUMSZ 102. cikkel ellentétes magatartásokat rónak fel. Amennyiben ez az eset áll fenn, amint az a jelen ügyben is történt, az ilyen eljárási aktusokra vonatkozó ítélkezési gyakorlatot kell alkalmazni, mivel az említett rendelet egyetlen rendelkezése sem igazolja, hogy a kifogásközlést eltérően kezeljék aszerint, hogy az ugyanezen rendelet 7. vagy 9. cikke alapján elfogadott határozat alapjául szolgál‑e, mivel ez utóbbi cikk nem írja elő különösen az előzetes értékelés felülvizsgálatának esetét.
50
E tekintetben az állandó ítélkezési gyakorlatból következik, hogy a kifogásközlés olyan eljárási és előkészítő dokumentum, amely a védelemhez való jog hatékony gyakorlásának biztosítása érdekében körülhatárolja a Bizottság által indított közigazgatási eljárás tárgyát, ezáltal megakadályozva utóbbit abban, hogy az érintett eljárást befejező határozatában más kifogásokat is figyelembe vegyen. E kifogásközlés tehát természetéből adódóan előzetes jellegű, és azt a Bizottság a felek által válaszul előterjesztett észrevételek és más ténymegállapítások alapján később elvégzett értékelés során módosíthatja. A Bizottságnak ugyanis a közigazgatási eljárás egészéből eredő bizonyítékokat figyelembe kell vennie azon kifogások figyelmen kívül hagyása céljából, amelyek megalapozatlanok, illetve az általa fenntartott kifogásokat alátámasztó érvelés mind ténybeli, mind jogi szempontból való kiigazítása vagy kiegészítése céljából (2021. január 28‑iQualcomm és Qualcomm Europe kontra Bizottság ítélet, C‑466/19 P, EU:C:2021:76, 66. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
51
Így a Bizottság az 1/2003 rendelet 9. cikke alapján hozott határozatában nem köteles kifejteni azokat az okokat, amelyek miatt elállt egy vagy több olyan kifogástól, amely bizonyos kezdeti aggályaival volt kapcsolatos, akár azon vállalkozással szemben, amelynek kötelezettségvállalásait kötelezővé teszik, és amely a kifogásközlés, valamint általánosabban az e 9. cikkben említett előzetes értékelés egyedüli címzettje, akár az érdekelt harmadik személyekkel szemben (lásd ebben az értelemben: 2021. január 28‑iQualcomm és Qualcomm Europe kontra Bizottság ítélet, C‑466/19 P, EU:C:2021:76, 67. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
52
Ez természetesen nem akadálya annak, hogy a Bizottság saját kezdeményezésére úgy ítélje meg, hogy hasznos iránymutatást adni e tekintetben annak érdekében, hogy lehetővé tegye e határozat jobb megértését.
2.
A Bizottság által az indokolás megváltoztatása iránt előterjesztett kérelemről
53
A megtámadott ítélet 83. pontjában a Törvényszék megállapította, „hogy a jelen ügy körülményei között, különösen pedig azért, mert nem került sor az előzetes értékelés felülvizsgálatára, az 1/2003 rendelet 9. cikke a Bizottságot – állításával ellentétben – arra kötelezte, hogy legyenek indokai arra vonatkozóan, hogy miért nincs olyan kötelezettségvállalás, amely megoldást nyújtana a Yamal kifogásokra”. Ezen ítélet 85. pontjában hozzátette, hogy „[a] jelen ügyben mindenesetre meg kell állapítani, hogy a Bizottság kifejtette azokat az okokat, amelyek miatt nem írt elő a Yamal kifogásokra megoldást nyújtó kötelezettségvállalást; ezen okokat a [vitatott] határozat (138) preambulumbekezdésében szereplő két indok formájában fogalmazza meg”, azaz a tanúsítási határozatra és a lengyelországi gázágazatbeli kapcsolatok kormányközi jellegére hivatkozott.
54
Válaszbeadványában a Bizottság hangsúlyozta, hogy ez az elemzés téves jogalkalmazásnak minősül, de jelezte, hogy az nem érinti a megtámadott ítélet rendelkező részét, és ennélfogva nem vezethet annak hatályon kívül helyezéséhez. Azt kérte tehát, hogy a Bíróság e tekintetben változtassa meg az indokolást.
55
E kérelemnek helyt kell adni, és a jelen ítélet 49–52. pontjában kifejtett megfontolások fényében meg kell állapítani, hogy a Törvényszék tévesen állapította meg, hogy az 1/2003 rendelet 9. cikkének (1) bekezdése értelmében vett előzetes értékelésnek minősülő kifogásközlésben szereplő egyes kifogásoktól való elállás esetén a Bizottságnak felülvizsgált előzetes értékelést kell küldenie.
56
Mindemellett e tévedés ugyanakkor nem érintette a megtámadott ítélet rendelkező részét, mivel a Törvényszék helyesen mutatott rá arra, hogy a Bizottság, amint arra a jelen ítélet 53. pontja emlékeztetett, a vitatott határozatban indokolta a Yamal kifogásoktól való elállást, amire jogosult volt.
57
Hozzá kell tenni, hogy az e kifogásoktól való elállás miatt az Orlen csak akkor vitathatja megalapozottan a vitatott határozat szabályszerűségét, ha bizonyítja, hogy e lemondás nyilvánvalóan elégtelenné tette a Gazprom által tett és a Bizottság által jóváhagyott kötelezettségvállalásokat.
3.
Az első jogalapról
58
A fellebbezésnek az 1/2003 rendelet 9. cikkének megsértésére alapított első jogalapja három részből áll.
a)
Az első jogalap első részéről
1) A felek érvei
59
Első jogalapjának első részében az Orlen azt állítja, hogy a Törvényszék megsértette az 1/2003 rendelet 9. cikkét, amennyiben úgy ítélte meg, hogy a Bizottság helyesen értékelte a Gazprom által felajánlott kötelezettségvállalások megfelelőségét, jóllehet e kötelezettségvállalások nem oszlatták el a Bizottság által a kifogásközlésben megfogalmazott aggályokat, és nem voltak előretekintőek, vagyis jellegüknél fogva nem voltak képesek megelőzni a hasonló jövőbeni jogsértéseket. A jelen ügyben a Törvényszéknek meg kellett volna vizsgálnia, hogy a Bizottság a kifogásközlésben azonosított versenyproblémák fényében elemezte‑e e kötelezettségvállalások megfelelőségét.
60
Az Orlen különösen úgy véli, hogy a megtámadott ítélet 208., 209. és 237. pontjában a Törvényszék az említett kötelezettségvállalások megfelelőségét a kifogásközléstől teljesen elválasztva elemezte.
61
Ily módon eljárva a Törvényszék megsértette a bizalomvédelem elvét, vagyis megsértette az Orlen abban fennálló bizalmát, hogy az ugyanazon kötelezettségvállalásokat kötelezővé tevő határozat, noha nem ugyanolyan jellegű, mint az 1/2003 rendelet 7. cikkén alapuló határozat, oszlassa el a Bizottság valamennyi aggályát, és vessen véget a Gazprom jogsértéseinek.
62
A Bizottság vitatja a fenti érvelést.
2) A Bíróság álláspontja
63
Az Orlen érvelésének nem lehet helyt adni.
64
Először is úgy tűnik, hogy legalábbis hallgatólagosan, annak kifogásolásával, hogy a Törvényszék a Gazprom által tett kötelezettségvállalások elégséges jellegének értékelése során nem vette teljes mértékben figyelembe a kifogásközlésben kifejtett kifogásokat, az Orlen ezek közé foglalja a Yamal kifogásokat, amelyekről a Bizottság a vitatott határozat elfogadása előtt lemondott, amint az a megtámadott ítéletnek a jelen ítélet 2. pontjában idézett 17. pontjából következik. Ez az érvelés tehát részben hatástalan.
65
Másodszor, amint azt a Bizottság helyesen megjegyezte, az Orlen az első jogalapjának első részében nem bizonyítja, hogy a Bizottság nyilvánvaló mérlegelési hibát követett volna el a Gazprom által a kifogásközlésben megfogalmazott aggályok orvoslása érdekében felajánlott kötelezettségvállalások megfelelő jellegének értékelése során, sem pedig azt, hogy a Törvényszék nem lépett fel ilyen nyilvánvaló értékelési hibával szemben. Az Orlen e tekintetben puszta állításokra szorítkozik. Márpedig, amint arra a jelen ítélet 47. és 48. pontja emlékeztet, az 1/2003 rendelet 9. cikke alapján elfogadott határozat bírósági felülvizsgálata kizárólag arra a kérdésre vonatkozik, hogy a Bizottság elkövetett‑e ilyen hibát, amit az azt állító félnek kell konkrétan bizonyítania.
66
Harmadszor, az Orlen azon kifogásai, amelyek a Gazprom által javasolt kötelezettségvállalások megfelelőségének értékelésére szolgáló, jövőre vonatkozó elemzés hiányára vonatkoznak, egyrészt nem teszik lehetővé az e tekintetben elkövetett nyilvánvaló mérlegelési hiba fennállásának megállapítását, másrészt pedig a Törvényszéknek az Orlen által meg nem kérdőjelezett ténymegállapításokból levont következtetéseire vonatkoznak, vagyis arra, hogy legalábbis néhány érintett szerződés esetében nem lehetett úgy tekinteni, hogy azok az árak meghatározására vagy felülvizsgálatára vonatkozó rendelkezésekben a versengő és egyértelműen meghatározott referenciaárakra való hivatkozásokat tartalmaznak. A Törvényszék ebből önállóan azt a következtetést vonta le, hogy az, hogy az árfelülvizsgálati rendelkezések nem tartalmaznak egyértelműen meghatározott, versengő és nyilvánosan elérhető referenciaárat, mint például a versengő gázkereskedelmi platformokon alkalmazott árak, egyike azon fő tényezőknek, amelyek tisztességtelen árakat eredményezhettek volna az árképzési gyakorlat által érintett öt KKE‑országban.
67
Negyedszer, a megtámadott ítélet és a vitatott határozat téves értelmezéséből ered az az állítás, amely szerint a Törvényszék jóváhagyta a Bizottság azon döntését, hogy lehetővé teszi a felajánlott kötelezettségvállalások utólagos korrekcióját. Először is, ezen ítélet 423. pontjában annak puszta említése, hogy az uniós intézmények vagy a földgázágazat nemzeti szabályozó hatóságai beavatkozhatnak ezen ágazat szabályozásának módosítása vagy adott esetben tiszteletben tartásának biztosítása érdekében, az Orlen állításaival ellentétben nem vonatkozik az ilyen kötelezettségvállalások korrekciójának lehetőségére. Másodszor pusztán az a tény, hogy a Bizottság emlékeztet arra, hogy a szóban forgó kötelezettségvállalások – amennyiben azokat az érintett vállalkozás nem tartja tiszteletben – az 1/2003 rendelet 9. cikkének (2) bekezdése alapján az eljárás újbóli megindításához vezethetnek, nem e kötelezettségvállalások utólagos kiegészítésére, hanem azok tiszteletben tartására irányuló szándékot tükröz.
68
Ötödször emlékeztetni kell arra, hogy az állandó ítélkezési gyakorlat szerint a bizalomvédelem elve az uniós jog egyik alapelve, és a gazdasági szereplők hivatkozhatnak arra azon az alapon, hogy bennük valamely intézmény határozott ígéreteket téve megalapozott várakozásokat keltett (2017. január 12‑iTimab Industries és CFPR kontra Bizottság ítélet, C‑411/15 P, EU:C:2017:11, 134. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
69
Márpedig valamely gazdasági szereplő nem támaszkodhat a kifogásközlés tartalmára – amelynek előkészítő és ideiglenes jellegére a jelen ítélet 50. pontja emlékeztetett, ideértve azt az esetet is, amikor az olyan előzetes értékelésnek minősül, amelynek elnevezése tükrözi a nem végleges jelleget – annak megállapítása érdekében, hogy a Bizottság pontos ígéreteket tett számára arra vonatkozóan, hogy az ilyen dokumentumokban szereplő valamennyi aggály megfelel a végleges határozatban szereplő kötelezettségvállalásoknak (lásd analógia útján: 2017. január 12‑iTimab Industries és CFPR kontra Bizottság ítélet, C‑411/15 P, EU:C:2017:11, 135. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
70
Az első jogalap első részét tehát el kell utasítani.
b)
Az első jogalap második részéről
1) A felek érvei
71
Első jogalapjának második részében az Orlen arra hivatkozik, hogy a Törvényszék számos alkalommal nyilvánvalóan elferdítette a tényeket, ami az 1/2003 rendelet 9. cikkének helytelen alkalmazásához vezetett, és tévesen állapította meg, hogy a Bizottság nem követett el nyilvánvaló mérlegelési hibát a Gazprom által felajánlott kötelezettségvállalások megfelelő jellegét illetően.
72
Így először is a Törvényszék tévesen állapította meg, hogy a Gazprom gyakorlata lényegében abban állt, hogy megakadályozza a gázimportot, holott magatartásai – amint azt a kifogásközlés kifejezetten leírja – valójában elsősorban annak megakadályozására irányultak, hogy az érintett KKE‑országok gazdasági szereplői újraexportálják a gázt, ami közvetlen hatással volt a gáz nagykereskedelmi piacának folyamatosságára. Ezáltal a Törvényszék elvétette a Gazprom által alkalmazott, a kifogásközlésben említett területi korlátozások kérdésének lényegét, amely korlátozások nem a gáz KKE‑országokba irányuló behozatalának, hanem az utóbbiak általi viszonteladásnak a megakadályozásában álltak. Ilyen elferdítés hiányában a Törvényszék köteles lett volna elismerni, hogy a Gazprom nem válaszolt megfelelően a kifogásközlésben a területi korlátozásokra vonatkozóan megfogalmazott kifogásokra.
73
Ezt követően tévesen állapította meg, hogy a Bizottság a kifogásközlésben a szerződésen kívüli eljárások négy formáját azonosította, és nem vette figyelembe a Gazprom részéről a megtorló intézkedésekkel való, különböző jellegű fenyegetést, ami alapján tévesen állapította meg, hogy mindazonáltal megfelelő volt a Gazprom kötelezettségvállalása, amely nem fedi le a Bizottságnak a kifogásközlésben megfogalmazott valamennyi aggályát.
74
Végül tévesen mutatott rá arra, hogy az, hogy a nemzeti bíróságok helyt adhatnak egy választottbírósági ítélet hatályon kívül helyezése iránti kérelemnek, amennyiben úgy ítélik meg, hogy az ilyen ítélet ellentétes az EUMSZ 102. cikkel vagy az 1/2003 rendelet 9. cikkén alapuló határozattal, arra késztetheti a választottbíróságokat, hogy megbizonyosodjanak arról, hogy ítéleteik tiszteletben tartják az EUM‑Szerződés rendelkezéseit, holott ez az állítás spekulatív és megalapozatlan.
75
A Bizottság vitatja a fenti érvelést.
2) A Bíróság álláspontja
76
Ismét meg kell jegyezni, hogy a Bizottság által az 1/2003 rendelet 9. cikkének (1) bekezdése alapján valamely vállalkozás kötelezettségvállalásait kötelezővé tevő határozat elfogadása során követett cél a versenyellenes magatartások fennállásával kapcsolatban a Bizottság által megfogalmazott aggályok eloszlatása és a pergazdaságosság érdekében e kötelezettségvállalásoknak köszönhetően az érintett piacon a verseny kielégítő működésének gyors elérése. Mindemellett a jelen ügyben nem kizárt, hogy a vitatott határozat elfogadását követően a Bizottság által jóváhagyott, a lengyel piacon – amelyen az Orlen a tevékenységét végzi – a teljes mértékben versengő gázellátási és ‑elosztási feltételek visszaállítására irányuló megoldások nem fejtették ki hatásukat, vagy nem feleltek meg egy konkrét gazdasági szereplő, a jelen esetben az Orlen szubjektív elvárásainak. Ebből azonban nem lehet arra következtetni, hogy e határozat olyan nyilvánvaló mérlegelési hibákat tartalmaz, amelyeket a Törvényszék elmulasztott szankcionálni.
77
Különösen, amint arra a Bizottság hivatkozik, a Törvényszék helyesen értékelte a Németországból Lengyelországba irányuló gázbehozatalt a szállítási pontok módosítására vonatkozó kötelezettség értékelése során, ami már említésre került a vitatott határozat (170) preambulumbekezdésében. Így nem vitatott, hogy a kifogásközlés elfogadása óta Lengyelország jelentős mértékben részesült a határokon átnyúló gázszállítási infrastruktúra javításának előnyeiből, mivel a behozatal a szállítási hely módosítása nélkül vált lehetségessé. Ennélfogva a Törvényszék nem alkalmazta tévesen a jogot a Lengyelországba irányuló gázimport kérdésének Bizottság általi értékelése során annak megállapításával összefüggésben, hogy megfelelő‑e a Gazprom arra vonatkozó kötelezettségvállalásának hiánya, hogy több, módosítható és Lengyelországot érintő szállítási pontot hoz létre.
78
Bár az Orlen arra hivatkozik, hogy a Törvényszék a Gazprom kötelezettségvállalásai megfelelő jellegének értékelését illetően elmulasztotta figyelembe venni az olyan aktusokat, mint a Gazprom által tett különféle megtorló fenyegetések, úgy tűnik, hogy ez az érv nélkülözi a ténybeli alapot, mivel a Törvényszék a megtámadott ítélet 95. pontjában különösen említett ilyen magatartásokat.
79
Végül a Törvényszék helyesen mutatott rá arra, hogy a választottbíróságok hajlamosak lesznek meggyőződni arról, hogy az elfogadott választottbírósági ítélet tiszteletben tartja az EUMSZ 102. cikket, mivel e megfontolás semmi esetre sem eredményezheti a megtámadott ítélet hatályon kívül helyezését.
80
Az első jogalap második részét tehát el kell utasítani.
c)
Az első jogalap harmadik részéről
81
Első jogalapjának harmadik részében az Orlen arra hivatkozik, hogy a Törvényszék nem vette figyelembe a Bizottság azon kötelezettségét, hogy az összetett gazdasági és műszaki kérdések értékelésére vonatkozó törvényes jogkörének gyakorlása keretében az EUM‑Szerződés rendelkezéseit, valamint az uniós jogrend alapvető elveit tiszteletben tartva járjon el. Az energiapolitikai szolidaritásnak az EUMSZ 194. cikken alapuló és az uniós jog általános elvének minősülő elve ezen alapelvek részét képezi. A Bizottságot e területen megillető diszkrecionális jogkört tehát korlátozza az őt terhelő azon kötelezettség, hogy az EUM‑Szerződés rendelkezéseivel és az uniós jog általános elveivel összhangban járjon el.
82
A Törvényszék azáltal, hogy korlátozta azokat a kritériumokat, amelyeket a Bizottságnak a szóban forgó kötelezettségvállalások vizsgálata során követnie kell, megsértette az 1/2003 rendelet 9. cikkének (1) bekezdését, mivel a Bizottság azáltal, hogy a 2010. június 29‑iBizottság kontra Alrosa ítéletből (C‑441/07 P, EU:C:2010:377) és a Törvényszék 2016. szeptember 15‑iMorningstar kontra Bizottság ítéletéből (T‑76/14, EU:T:2016:481) eredő iránymutatás túlzottan megszorító értelmezésére támaszkodott, nem csupán az energiapolitikai szolidaritás elvét hagyta figyelmen kívül, hanem azt is, hogy az ügy jellegéből fakadóan az energiaügy területére tartozik.
83
A Bizottság vitatja ezeket az érveket.
84
A Bíróság célszerűnek tartja, hogy az első jogalap harmadik részét a második jogalappal együtt vizsgálja meg.
4.
A második jogalapról
a)
A felek érvei
85
Az Orlen második jogalapja az 1/2003 rendelet 9. cikkével összefüggésben értelmezett EUMSZ 194. cikk megsértésére vonatkozik. A Törvényszék eszerint számos hibát követett el az EUMSZ 194. cikk értelmezése során.
86
A legújabb ítélkezési gyakorlatból, amelyet a 2021. július 15‑iNémetország kontra Bizottság ítélet (C‑848/19 P, EU:C:2021:598, 43., 44., 47., 50. és 51. pont) szemléltet, az következik, hogy a szolidaritás ezen utóbbi cikkben szereplő elve az Unió energiapolitikájának valamennyi célkitűzését alátámasztja, azokat csoportokba rendezi és koherenssé teszi, következésképpen az uniós intézmények – ideértve a Bizottságot is – által e politika keretében elfogadott jogi aktusokat ezen elv fényében kell értelmezni, és azok jogszerűségét anélkül kell értékelni, hogy annak alkalmazhatósága attól függne, hogy a Bizottság által indított eljárás során az energiaügy területére vonatkozó kérdésekre hivatkoznak‑e. Az említett elv nem hasonlítható az ellátás biztonsága biztosításának követelményéhez, illetve nem korlátozódhat arra.
87
Az EUMSZ 194. cikk helyes értelmezése tehát egy három szakaszból álló tesztben foglalható össze. Először is azt kell megvizsgálni, hogy az energia területére vonatkozó aktusról van‑e szó. Másodszor, függetlenül attól, hogy a felek hivatkoztak‑e az e területre vonatkozó kérdésekre, az uniós szerveknek meg kell vizsgálniuk, hogy ezen aktus elfogadása sérti‑e a különböző érintett szereplők érdekeit. Harmadszor meg kell vizsgálni, hogy az említett aktus elfogadása által nyújtott előnyök elsőbbséget élveznek‑e annak negatív hatásaival szemben.
88
A jelen ügyben vitathatatlan, hogy a vitatott határozat az energiaügy területére tartozik, mivel e határozattal a Bizottság arra kötelezte a Gazpromot, hogy módosítsa az érintett ügyfelekkel való együttműködésének módjait, következésképpen pedig e határozat hatást gyakorolt az uniós gázpiacra, valamint az annak keretében e határozat elfogadását követő legalább nyolc évben fennálló feltételekre. A Bizottság egyébként az ugyanezen határozat elfogadásához vezető eljárást úgy mutatta be, mint amely a nyitott és integrált gázpiac előmozdítását célzó intézkedések lényeges elemét képezi. Ugyanakkor a Törvényszék a Bizottsághoz hasonlóan teljes mértékben figyelmen kívül hagyta azt a tényt, hogy a vitatott határozat az energiaügy területére tartozik, tévesen sugallva többek között azt, hogy a Bizottságot a Gazprom kötelezettségvállalásainak vizsgálata keretében nem köti az energiapolitikai szolidaritás elve. Márpedig semmi nem teszi lehetővé annak megállapítását, hogy ezen elv alkalmazása kizárt vagy korlátozott lenne a Bizottság 1/2003 rendeleten alapuló fellépése keretében, ideértve annak 9. cikkét is, amennyiben ez az intézkedés az energiaügy területére tartozóként azonosítható.
89
Az Orlen szerint a Törvényszék megközelítése megfosztaná az EUMSZ 194. cikket a hatékony érvényesüléstől a Bizottság arra irányuló fellépése tekintetében, hogy egyszerre valósítsa meg a tág értelemben vett versenyjog célkitűzéseit és az Unió energiapiacának működéséhez kapcsolódó célkitűzéseket. E kötelezettségvállalások említett elv szempontjából történő elemzésének hiánya az 1/2003 rendelet 9. cikkének (1) bekezdését is megfosztja hatékony érvényesülésétől.
90
A Bizottság vitatja a fenti érvelést.
b)
A Bíróság álláspontja
91
Emlékeztetni kell arra, hogy a Bíróság ítélkezési gyakorlata szerint semmi nem enged arra következtetni, hogy az EUMSZ 194. cikk (1) bekezdésében szereplő szolidaritás elve önmagában nem válthat ki kötelező joghatást a tagállamokra és az uniós intézményekre nézve. Éppen ellenkezőleg, ez az elv, amint az magából e rendelkezés szövegéből és szerkezetéből következik, az Unió összes energiapolitikai célkitűzésének alapját képezi, azokat csoportokba rendezi, és koherenciát biztosít számukra (2021. július 15‑iNémetország kontra Lengyelország ítélet, C‑848/19 P, EU:C:2021:598, 43. pont).
92
Ebből többek között az következik, hogy az uniós intézmények – köztük a Bizottság – által az e politika alapján elfogadott jogi aktusokat az energiapolitikai szolidaritás elve tükrében kell értelmezni, jogszerűségüket pedig ezen elvre figyelemmel kell értékelni (2021. július 15‑iNémetország kontra Lengyelország ítélet, C‑848/19 P, EU:C:2021:598, 44. pont).
93
Ez az elv – az uniós jog általános elveihez hasonlóan – az uniós intézmények által elfogadott intézkedések jogszerűségének egyik értékelési kritériumát képezi (2021. július 15‑iNémetország kontra Lengyelország ítélet, C‑848/19 P, EU:C:2021:598, 45. pont).
94
Ily módon az energiapolitikai szolidaritás EUMSZ 194. cikkben említett elvét az uniós intézményeknek és a tagállamoknak is figyelembe kell venniük a belső piacnak – és különösen a földgáz belső piacának – a létrehozása, illetve működése során, és biztosítaniuk kell az Unióban az energiaellátás biztonságát, ami nemcsak a vészhelyzetek felmerülésekor e helyzetek kezelését, hanem a válsághelyzetek megelőzését célzó intézkedések elfogadását is magában foglalja. E célból értékelni kell a tagállamok és az Unió energiával kapcsolatos érdekeit érintő, és különösen az energiaellátás biztonságát érintő kockázatok fennállását (2021. július 15‑iNémetország kontra Lengyelország ítélet, C‑848/19 P, EU:C:2021:598, 69. pont).
95
A jelen ügyben először is a megtámadott ítélet 420. pontjában a Törvényszék hangsúlyozta, hogy az 1/2003 rendelet 9. cikkének (1) bekezdésén alapuló eljárás keretében vállalt kötelezettségek soha nem vezethetnek a Szerződés különös rendelkezéseivel ellentétes eredményre. Ebből következik, hogy a Törvényszék így helyesen állapította meg egyrészt azt, hogy a Bizottságnak e rendelkezés alapján eljárva meg kellett felelnie az EUM‑Szerződés rendelkezéseinek és az uniós jog általános elveinek megfelelő eljárásra vonatkozó kötelezettségnek, másrészt pedig azt, hogy az ő feladata annak vizsgálata, hogy az ezen eljárás keretében felajánlott kötelezettségvállalások önmagukban nem sértik‑e az EUM‑Szerződés rendelkezéseit, ideértve az EUMSZ 194. cikk (1) bekezdését is.
96
E kötelezettségek magukban foglalják, hogy – amint azt a főtanácsnok az indítványának 58. pontjában kifejtette – a Bizottság nem fogadhat el olyan kötelezettségvállalásokat, amelyek az EUMSZ 194. cikk megsértésére vezethetnek, és így veszélyeztethetik az energiapolitikai szolidaritás vagy az uniós energiaellátás biztonságának elve által követett célkitűzések elérését, még abban az esetben sem, ha e kötelezettségvállalások eloszlathatják a Bizottság érintett piacra vonatkozó versenyjogi aggályait. Mindazonáltal ez nem jelenti azt, hogy az 1/2003 rendelet szerinti eljárásban szabályozóként eljáró Bizottság hatáskörrel rendelkezne arra, hogy független és a vizsgálata során megállapított versenyjogi problémák orvoslásán túlmutató kötelezettségeket írjon elő azzal, hogy ezen az alapon szigorúbb kötelezettségvállalásokat követel meg.
97
Ezért a Törvényszék a megtámadott ítélet 422. pontjában téves jogalkalmazás nélkül tagadta meg, hogy az energiapolitikai szolidaritás elvének Bizottság általi alkalmazását a Gazprommal szemben felhozott kifogások körén túlmutató, a Bizottságnak betudható pozitív kötelezettségek előírásával, illetve szigorúbb kötelezettségek előírásával tegye egyenlővé.
98
Egyébiránt az Orlen nem jelöli meg, hogy a vitatott határozat mennyiben sérti az Unió energiapolitikájának konkrét célkitűzéseit.
99
E tekintetben az a tény, hogy a Bizottság a vitatott határozatban nem hivatkozott kifejezetten az energiapolitikai szolidaritás elvére, nem jelenti azt, hogy azt nem vette figyelembe, és hogy e határozat azt nem tartja tiszteletben.
100
Ellenkezőleg, a vitatott határozat egyértelműen arra utaló információkat tartalmaz, hogy a Bizottság e határozat elfogadásának időpontjában figyelembe vette az Unió energiapolitikájának célkitűzéseit, ügyelve többek között arra, hogy biztosítsa a gáz határokon átnyúló szabad mozgását, és alternatív gázellátást biztosítson az érintett KKE‑országok fogyasztói számára a szomszédos országokból, valamint biztosítsa, hogy az árak ne térjenek el a nyugat‑európai versenyindexektől, amikor a Gazprom kötelezettségvállalásainak megfelelőségét értékelte.
101
Az első jogalap harmadik részét tehát, következésképpen pedig az első jogalapot teljes egészében, valamint a második jogalapot el kell utasítani.
5.
A harmadik jogalapról
102
Az 1/2003 rendelet 9. cikke (1) bekezdésének megsértésére alapított harmadik jogalapjával az Orlen azt állítja, hogy a Törvényszék tévesen értelmezte a „nyilvánvaló értékelési hiba” fogalmát a Gazprom kötelezettségvállalásai megfelelő jellegének elemzésével kapcsolatos összetett gazdasági és technikai kérdések Bizottság általi értékelésének vizsgálata során. E fogalom a Bíróság ítélkezési gyakorlata szerint négy esetre utal, nevezetesen, a határozat kibocsátója elemzésének alapjául szolgáló releváns tények megfelelő értékelésének hiányára, a lényeges elemek utóbbi általi figyelmen kívül hagyására, arra a tényre, hogy ezt az elemzést nem releváns tényezőre alapozzák és a bizonyítékok szintje tiszteletben tartásának hiányára. E körülmények között a Törvényszéknek többek között azt kell értékelnie, hogy azok a bizonyítékok, amelyekre a Bizottság támaszkodott, kellően pontosak, megbízhatóak és koherensek‑e, hogy az összetett helyzet értékeléséhez figyelembe veendő releváns adatok összességét képezik‑e, alátámasztják‑e a Bizottság által belőlük levont következtetéseket, és végül, hogy minőségüknél fogva lehetővé teszik‑e a jövőre vonatkozó elemzés elvégzését.
103
Ez a jogalap két részből áll.
a)
A harmadik jogalap első részéről
1) A felek érvei
104
Harmadik jogalapjának első részében, amely arra vonatkozik, hogy a Törvényszék nem vette figyelembe, hogy a Bizottság hibái kumulatív hatást gyakoroltak a Gazprom kötelezettségvállalásainak megfelelő jellegére vonatkozó átfogó elemzésére, az Orlen többek között arra hivatkozik, hogy e halmozott hatás figyelembevételének szükségessége az uniós bíróságok állandó ítélkezési gyakorlatából következik. Márpedig a Törvényszék a megtámadott ítéletben tévesen állapította meg, hogy e hibákat egymástól függetlenül értékelhette, vagyis külön elemezhette volna a Bizottság valamennyi intézkedését és potenciális hibáját, lemondva ezen intézmény fellépésének átfogó értékeléséről. A Törvényszék az ilyen külön elemzések alapján állapította meg a nyilvánvaló értékelési hiba hiányát, miközben az említett hibák együttes figyelembevétele az ilyen nyilvánvaló hiba fennállásának elismeréséhez vezetett volna, mivel a Gazprom kötelezettségvállalásainak különböző elemei nem voltak elszigeteltek, és hatással voltak egymásra. A Gazpromnak az árképzési gyakorlatra és a területi korlátozásokra vonatkozó kötelezettségvállalásai ugyanis olyan összetett mechanizmusok, amelyek nagymértékben összefüggnek egymással.
105
A nyilvánvaló mérlegelési hiba felülvizsgálati kritériumainak ilyen téves alkalmazása különösen a Törvényszéknek a Yamal kifogások Bizottság általi elvetésére vonatkozó értékelésében érhető tetten.
106
Mindenesetre a vitatott határozatot a Törvényszéknek azért is meg kellett volna semmisítenie, mivel az nem ad választ a Bizottság által a versennyel kapcsolatban megfogalmazott valamennyi aggályra.
107
A Bizottság vitatja a fenti érvelést.
2) A Bíróság álláspontja
108
Először is, ami a Yamal kifogásoktól való elállásra és a Bizottság valamennyi kezdeti – e kifogásokat is magában foglaló – aggályaira adandó válasz hiányára vonatkozó érveket illeti, azokat a jelen ítélet 57. és 64. pontjára való hivatkozással el kell utasítani.
109
Másodszor, a Bizottság által az 1/2003 rendelet 9. cikke alapján elfogadott határozat megsemmisítését kérő felperesnek kell bizonyítania, hogy a Bizottság nyilvánvaló mérlegelési hibát követett el. Márpedig a jelen ügyben az Orlen megelégszik a hibák halmozásán alapuló elvont érveléssel, anélkül hogy bizonyítaná annak konkrét relevanciáját. E tekintetben a Bizottság kifejti, hogy az Orlen egyébként nem állította a Törvényszék előtt, hogy a Bizottságnak felrótt valamennyi hibát átfogóan kellett volna értékelni. A megtámadott ítélet 398. pontjából ugyanis kitűnik, hogy kizárólag az Overgas hozott fel ilyen érvet, amelyet a Törvényszék megvizsgált, majd helyesen elutasított.
110
Harmadszor, az Orlen állításával ellentétben sem a vitatott határozatból, sem a megtámadott ítéletből nem tűnik ki, hogy a Bizottság vagy a Törvényszék lemondott volna a Gazprom által vállalt kötelezettségek átfogó elemzésének elvégzéséről.
111
Így a Bizottság által a kötelezettségvállalások vizsgálata keretében elfogadott általános megközelítést tanúsítja a vitatott határozat (160)–(164) preambulumbekezdése. E tekintetben ezen intézmény azon döntése, hogy külön‑külön mutatja be az egyes kötelezettségvállalások arányosságát az általa megállapított aggályokhoz képest, nem elegendő ezen átfogó megközelítés megkérdőjelezéséhez.
112
Ami a Törvényszéket illeti, a megtámadott ítélet 195–202., illetve 310–319. pontjából kitűnik, hogy átfogóan értékelte mind az árképzési gyakorlatra, mind pedig a területi korlátozásokra vonatkozó kötelezettségvállalásokat. A megtámadott ítéletnek a jelen ítélet 109. pontjában már említett 398. pontja egy másik példája a nyilvánvaló mérlegelési hiba esetleges fennállásának értékeléséhez szükséges átfogó értékelésnek.
113
Negyedszer, el kell utasítani az Orlen azon állítását, amely szerint a Törvényszéknek meg kellett volna állapítania, hogy a Bizottság nyilvánvaló értékelési hibája a jelen ügyben általa elkövetett egyszerű hibák halmozódásából eredt. Ez csak akkor lehetne helytálló, ha a Törvényszék megállapította volna a Bizottság által elfogadott kötelezettségvállalások legalább egyikének nem megfelelő jellegét, amely így más kötelezettségvállalásokat is kétségbe vonhatott volna, és ha bizonyítást nyert volna, hogy azok kapcsolatban állnak egymással. Márpedig nem ez a helyzet.
114
Igaz ugyan, hogy a szállítási pontokra vonatkozó kötelezettségvállalások megfelelő jellegére vonatkozó elemzése keretében a Törvényszék e kötelezettségvállalásoknak a Bizottság általi értékelését érintő bizonyos szabálytalanságokat tárt fel, nem állapította meg, hogy e szabálytalanságok bármilyen hatással lennének e kötelezettségvállalások hatékonyságára. Amint arra a főtanácsnok az indítványának 96. pontjában rámutatott, a Törvényszéknek a Bizottság értékelésével kapcsolatos bíráló megfontolásai inkább a Bizottság által az elemzése keretében elfogadott módszertani megközelítésre, mintsem a kötelezettségvállalások elégtelenségére vonatkoznak.
115
Arra is emlékeztetni kell, hogy – amint az a jelen ítélet 48. pontjában kiemelésre került – a nyilvánvaló mérlegelési hiba nem állapítható meg a Bizottság által elkövetett egyszerű szabálytalanság vagy mulasztás alapján, mivel el kell érni bizonyos súlyossági küszöböt, amely megkérdőjelezheti a Bizottság által elvégzett elemzés megalapozottságát.
116
Ebből következik, hogy a harmadik jogalap első részét el kell utasítani.
b)
A harmadik jogalap második részéről
1) A felek érvei
117
Harmadik jogalapjának második részében, amely azon alapul, hogy a Gazprom kötelezettségvállalásainak jövőre vonatkozó jellegét az azokat alkotó különböző elemek megfelelőségének elemzése során nem vették figyelembe, az Orlen azt állítja, hogy a Bíróság ítélkezési gyakorlata szerint a versennyel kapcsolatos aggályok eloszlatására irányuló kötelezettségvállalásokat illetően (azaz: a Bizottság által az előzetes értékelésben azonosított versenyellenes magatartások megszüntetése, a piaci verseny helyreállítása, a jogsértések megismétlődésének elkerülése) a Bizottságnak különös óvatossággal kell kezelnie a helyzet kedvezőtlen alakulásával fenyegető eseteket. Ebben az összefüggésben a Törvényszéknek meg kell vizsgálnia, hogy a Bizottság helyesen végezte‑e el ezt az elemzést, egyszerre alapul véve az „alkalmazandó történeti tapasztalatot”, valamint „az összes feltétel teljesülése valószínűségének ellenőrzését, amelyeknek együttesen kell teljesülniük”.
118
A jelen ügyben a Törvényszék által elkövetett hiba első példája az árfelülvizsgálati záradéknak kizárólag a vitatott határozat elfogadásának időpontjában fennálló piaci helyzetre tekintettel, a jövőre mutató tényezőtől teljes mértékben elvonatkoztatva történő beillesztésére vonatkozó kötelezettségvállalás megfelelő jellegének elemzése.
119
A második példa arra, hogy a Törvényszék nem vizsgálta meg a Bizottság megfelelő jövőre vonatkozó elemzésének fennállását, az, hogy nem vizsgálták meg az árra vonatkozó kötelezettségvállalás céljának eléréséhez teljesítendő kumulatív feltételek számát, amelyet a vitatott határozat (135) preambulumbekezdése mond ki, és amely arra irányul, hogy a Gazprom ügyfelei számára egyértelmű szerződéses jogot biztosítsanak, amely gondoskodik arról, hogy a gázáraik a jövőben méltányosak és versenyképesek maradjanak.
120
Következésképpen a Törvényszék nem értékelte helyesen az elemzését alátámasztó releváns tényeket, és a fent említett hibák mindegyike közvetlen hatással volt a vitatott határozatra.
121
A Bizottság vitatja a fenti érvelést.
2) A Bíróság álláspontja
122
Az Orlen állításait cáfolja mind a vitatott határozat, mind a megtámadott ítélet tartalma.
123
Így az Orlen állításával ellentétben a Bizottság és a Törvényszék egyértelműen figyelembe vette a piac potenciális jövőbeli alakulását, amint az a megtámadott ítélet 158. pontjából kitűnik, és ezért ezen ítélet 155. pontjában a Törvényszék úgy ítélte meg, hogy elegendő, ha a végleges kötelezettségvállalások árfelülvizsgálati záradékot eredményeznek, nem pedig a meglévő rendelkezések által előírt árképletek azonnali módosítását.
124
Az Orlen tévesen értelmezi a megtámadott ítélet ez utóbbi pontját, amikor azt állítja, hogy a Törvényszék a Gazprom által javasolt árfelülvizsgálati záradék megfelelőségét csak a vitatott határozat elfogadásának időpontjában fennálló piaci helyzetre tekintettel értékelte. A Törvényszék az ítéletben csak azt erősítette meg, hogy a Bizottság az értékelése során helyesen vette figyelembe az e határozat elfogadásának időpontjában fennálló piaci helyzetet is. Egyébiránt a megtámadott ítélet 156–158. pontjából egyértelműen kitűnik, hogy a Törvényszék ténylegesen felülvizsgálta a Bizottság jövőre vonatkozó értékelésének pontosságát. E tekintetben azt a tényt, hogy az említett határozat elfogadásakor az árak versenyalapúak voltak, azzal összefüggésben kellett vizsgálni, hogy a Gazpromnak tízhetes határidőt biztosítottak arra, hogy valamennyi szerződést módosítsa, és azokban árfelülvizsgálati rendelkezést vezessen be.
125
Ráadásul a Törvényszék megfelelően értékelte azt is, hogy a kötelezettségvállalások által bevezetett árfelülvizsgálati rendelkezéseknek köszönhetően miként lehetett elkerülni egy olyan helyzet megismétlését, amelyben az árak túlzottak lettek volna.
126
Következésképpen a harmadik jogalap második részét, és ennélfogva e jogalapot el kell utasítani.
6.
A negyedik jogalapról
127
A negyedik jogalap az 1/2003 rendelet 9. cikke (2) bekezdésének megsértésén alapul.
128
Ez a jogalap két részből áll.
a)
A negyedik jogalap első részéről
1) A felek érvei
129
Negyedik jogalapjának első részében az Orlen azt állítja, hogy a Törvényszék az 1/2003 rendelet 9. cikkének (2) bekezdésében előírt azon lehetőséget, hogy újból megindítsák az eljárást, egy olyan kötelezettségvállalás megsértésére alapozta, amelynek tartalmát a vitatott határozat indokolása, nem pedig rendelkező része alapján értelmezte.
130
E 9. cikk (2) bekezdésének b) pontjából egyértelműen következik, hogy amennyiben az érintett vállalkozás nem teljesíti a Bizottság által elfogadott kötelezettségvállalásokat, a Bizottság újból megindíthatja az eljárást. Alapvető fontosságú tehát a szóban forgó kötelezettségvállalás tartalmának egyértelmű meghatározása.
131
E tekintetben a vitatott határozat rendelkező része értelmezésének nem az e rendelkező részben szereplő kötelezettségvállalások tartalmának kiegészítéséből kell állnia, amint azt a Törvényszék tette, hanem azok értelmezéséből, különösen az említett rendelkező rész szó szerinti értelmezésével kapcsolatos kétségek esetén. Ezt megerősíti az az ítélkezési gyakorlat, amelynek megfelelően főszabály szerint a keresetet a jogi aktus rendelkező része ellen, nem pedig annak indokolása ellen kell benyújtani, kivéve ha ez utóbbi tartalma befolyásolja a határozatnak az ezen aktus rendelkező részében szereplő lényegét, vagy annak szükséges alátámasztását képezi.
132
Márpedig a Törvényszék nem csupán az árképzési gyakorlatra vonatkozó, a vitatott határozat rendelkező részében szereplő kötelezettségvállalások tartalmát értelmezte a határozat indokolásának fényében, hanem egyrészt tévesen kiterjesztette e tartalmat olyan elemekre is, amelyek nyilvánvalóan nem szerepelnek e rendelkező részben, másrészt pedig e kibővített határozat alapján megállapította az eljárás újbóli megindításának lehetőségét, különösen abban az esetben, ha a választottbíróságok nem tartják tiszteletben a felülvizsgált árak meghatározását lehetővé tevő „platformárakra” vonatkozó adatokat. Mivel a Bizottság nem pontosította egyértelműen, hogy az eljárás újbóli megnyitásának indokai fényében mit ért a kötelezettségvállalás elmulasztása alatt, a Törvényszék nem alapíthatott erre jogszerűen a szóban forgó kötelezettségvállalás megfelelő jellege mellett szóló érvet.
133
Egyébiránt a Bizottság nem köteles újraindítani az eljárást, ha a Gazprom megsérti kötelezettségvállalásait, mivel e tekintetben széles mérlegelési jogkörrel rendelkezik. Következésképpen nem megalapozott az az érv, amely szerint az eljárásnak e kötelezettségvállalások megsértése esetén való újbóli megnyitásának a Bizottság rendelkezésére álló lehetősége e kötelezettségvállalások megfelelő jellegét bizonyítja.
134
A Bizottság vitatja a fenti érvelést.
2) A Bíróság álláspontja
135
Amint az a jelen ítélet 67. pontjában már említésre került, pusztán az a tény, hogy a kötelezettségvállalások az érintett vállalkozás általi be nem tartásuk esetén az eljárásnak az 1/2003 rendelet 9. cikkének (2) bekezdése alapján történő újbóli megindításához vezethetnek, nem e kötelezettségvállalások utólagos kiegészítésére, hanem azok tiszteletben tartására irányuló szándékot tükröz. A Törvényszék ugyanebben a szellemben hivatkozott arra a lehetőségre, hogy az 1/2003 rendelet 23. cikke (2) bekezdésének c) pontja alapján újból megindítsák az eljárást, és bírságot szabjanak ki abban az esetben, ha a Gazprom nem teljesíti kötelezettségvállalásait. Egy egyszerű emlékeztetésről van szó, amelynek célja, hogy a Gazprom ez utóbbiaknak eleget tegyen.
136
Egyébiránt teljesen logikus, hogy a Törvényszék a vitatott határozat rendelkező részének tartalmát annak indokolása fényében értelmezte. Az a tény, hogy e határozat indokolására hivatkoznak a rendelkező része helyes értelmezésének alátámasztása érdekében, nem téves jogalkalmazás, hanem szokásos értelmezési technika. Ezáltal – az Orlen állításával ellentétben – a Törvényszék nem egészítette ki e rendelkező részt olyan elemekkel, amelyek abban nem szerepeltek, hanem azt csupán ezen indokolás tartalmának fényében értelmezte. Közelebbről, a Törvényszék az Orlen állításaira válaszul annak kifejtésére szorítkozott, hogy mit kell érteni a végleges kötelezettségvállalások 19. pontjának iv. alpontjában leírt kötelezettségvállaláson, anélkül hogy ellentmondott volna e pont szövegének, vagy túlment volna e pont szövegén, és a tartalma és a célja alapján annak észszerű értelmezését végezte el.
137
A negyedik jogalap első részét tehát el kell utasítani.
b)
A negyedik jogalap második részéről
1) A felek érvei
138
Negyedik jogalapjának második részében az Orlen azt az érvet adja elő, amely szerint a Törvényszék az 1/2003 rendelet 9. cikke (2) bekezdésének a) pontjában előírt azon lehetőséget, hogy újból megindítsák az eljárást, olyan körülményekre hivatkozva alapította, amelyeken a vitatott határozat nem alapult, és amelyek semmilyen kapcsolatban nem álltak e határozat tárgyával.
139
E rendelkezés pontos értelmezése teszi lehetővé a Bizottság számára, hogy újból megindítsa az eljárást, ha az érintett határozat alapjául szolgáló valamely tényben jelentős változás következett be. Az említett rendelkezés tehát olyan tényekre vonatkozik, amelyek a bizottsági határozat elfogadásának időpontjában fennálltak, és amelyeket ennélfogva a Bizottság már megvizsgált. Márpedig a Törvényszék figyelmen kívül hagyta ezt az értelmezést, amikor azt különösen a körülmények két típusa tekintetében alkalmazta.
140
Egyrészt a Törvényszék úgy ítélte meg, hogy még ha a gáz és a kőolaj árának konvergenciája rövid időtartamú tény is, a konvergencia hiánya a jövőben a vitatott határozat elfogadásának időpontjában fennálló körülmények olyan megváltozásának minősül, amely felhatalmazza a Bizottságot arra, hogy ugyanezen rendelkezés alapján eljárjon.
141
Másrészt az Orlen arra hivatkozik, hogy a Törvényszék azt is megállapította, hogy figyelembe kell venni azt, hogy e határozat elfogadásának időpontjában nem álltak fenn bizonyos körülmények, mint például az Északi Áramlat 2 gázvezeték nem működőképes jellege, a Gazprom gázellátására vonatkozó korlátozások hiánya vagy a Gazprom által a gázellátásra vonatkozóan előírt új feltételek hiánya, mivel ha ilyen tények a jövőben megjelennek, azok az 1/2003 rendelet 9. cikke (2) bekezdésének a) pontja alapján az eljárás Bizottság általi újbóli megindítását vonhatják maguk után.
142
Következésképpen a Törvényszék úgy ítélte meg, hogy jövőbeli és terjedelmüket illetően meghatározatlan események, amelyek jellegüknél fogva nem minősülnek a vitatott határozat alapjául szolgáló tényeknek, igazolják az eljárás ilyen újbóli megnyitását, ami ellentétes e rendelkezés helyes értelmezésével.
143
A Bizottság vitatja a fenti érvelést.
2) A Bíróság álláspontja
144
Amint azt a Bizottság a válaszbeadványában megjegyezte, az 1/2003 rendelet 9. cikke (2) bekezdésének a) pontja azt mutatja, hogy az ezen intézmény által jóváhagyott kötelezettségvállalásoknak csak akkor van létjogosultsága, ha az elfogadásukhoz vezető körülmények nem változtak meg lényegesen, aminek hiányában az eljárást újból meg kell indítani annak érdekében, hogy az érintett kötelezettségvállalásokat az új körülményekhez igazítsák.
145
Először is, ellentétben azzal, amit az Orlen állít, a Törvényszék a megtámadott ítélet 426. pontjában annak felidézésére szorítkozott, hogy a Bizottság adott esetben élhetett az e rendelkezésben előírt azon lehetőséggel, hogy újból megindítsa az eljárást, ha az érintett határozat alapjául szolgáló valamely tényben jelentős változás következett be, különösen a gázpiacok változása esetén.
146
Másodszor, nem alkalmazta tévesen a jogot az említett rendelkezésben szereplő, „amennyiben a határozat alapjául szolgáló bármely tényben jelentős változás történt” fordulat értelmezése során. Különösen nem jelezte, hogy az Orlen félelmei által érintett valamennyi jövőbeli esemény, különösen az Északi Áramlat 2 gázvezeték vonatkozásában ilyen változásnak minősül.
147
A Törvényszék tehát nem terjesztette ki túlzott mértékben az 1/2003 rendelet 9. cikke (2) bekezdése b) pontjának hatályát.
148
Következésképpen a negyedik jogalap második részét el kell utasítani.
149
A fentiek összességéből következik, hogy e jogalapot, és ennélfogva a fellebbezést teljes egészében el kell utasítani.
V. A csatlakozó fellebbezésről
150
Csatlakozó fellebbezésében az Overgas a megtámadott ítélet hatályon kívül helyezését kéri.
A. A csatlakozó fellebbezés elfogadhatóságáról
1.
A felek érvei
151
A Gazprom arra hivatkozik, hogy az Overgasnak nem fűződik érdeke a csatlakozó fellebbezés benyújtásához. Ezenkívül a megtámadott ítélet nem érinti közvetlenül a felperest. Következésképpen e fellebbezés elfogadhatatlan.
152
Egyrészt a végleges kötelezettségvállalások nem sértik az Overgas gazdasági vagy jogi érdekeit. Még ha el is ismerné, hogy valószínűleg jobb kötelezettségvállalásokra lenne szükség, ez nem bizonyítja, hogy a végleges kötelezettségvállalások ez utóbbira nézve hátrányosak lennének.
153
Másrészt a végleges kötelezettségvállalások érvénytelenítése semmilyen előnyt nem biztosít az Overgas számára. Éppen ellenkezőleg, ha azokat érvényteleníteni kellett volna, nem lett volna biztos, hogy a Bizottság szigorúbb kötelezettségvállalásokat tett volna kötelezővé, vagy hogy a Gazprom kész lett volna azokat megtenni. Az állítólagosan „jobb” kötelezettségvállalások fennállásának egyszerű hipotetikus és elméleti lehetősége nem elegendő a csatlakozó fellebbezés elfogadhatóságának megállapításához.
154
Válaszában az Overgas arra hivatkozik, hogy a csatlakozó fellebbezés elfogadható, mivel őt az Európai Unió Bírósága alapokmánya 56. cikkének (2) bekezdése értelmében a vitatott határozat közvetlenül érinti. Egyértelmű gazdasági érdeke, hogy elérje, hogy a Bizottság hatékony jogi intézkedésekből álló, kedvezőbb határozatot fogadjon el. De iure ez az eredmény nem érhető el mindaddig, amíg a vitatott határozatot meg nem semmisítik.
155
Az Orlen szintén a csatlakozó fellebbezés elfogadhatóságának megállapítását kéri.
2.
A Bíróság álláspontja
156
Elegendő megállapítani, hogy az Overgasnak a csatlakozó fellebbezés benyújtásához fűződő érdeke bizonyított, még akkor is, ha a bulgáriai gázpiacon tevékenykedik, amely piac nem képezi közvetlenül a vitatott határozat által kötelezővé tett végleges kötelezettségvállalások tárgyát, mivel az Overgas beavatkozóként vett részt az elsőfokú eljárásban a Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo kérelmeinek támogatása végett, a Törvényszék pedig a megtámadott ítéletben elutasította ez utóbbi keresetét.
B. Az ügy érdeméről
157
Az Overgas a csatlakozó fellebbezés alátámasztása érdekében két jogalapra hivatkozik.
1.
Az első jogalapról
a)
A felek érvei
158
Első jogalapjával az Overgas azt állítja, hogy a Törvényszék megsértette az Európai Unió Bírósága alapokmánya 53. cikkének (1) bekezdésével összefüggésben értelmezett 40. cikkének (2) bekezdését, amennyiben megállapította, hogy az Overgas által a beavatkozási beadványában kifejtett érvek elfogadhatatlanok a bolgár gázrendszerre vonatkozó részükben.
159
A Törvényszék tévesen állapította meg, hogy ezek az érvek meghaladják a jogvita tárgyát. Nem a Törvényszék, hanem kizárólag a felperes, vagyis a jelen esetben a Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo feladata, hogy megsemmisítés iránti kereset keretében meghatározza a jogvita tárgyát. Márpedig a Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo tágan határozta meg a jogvita tárgyát, ideértve a területi korlátozásokat is. Ennélfogva a Bulgáriára vonatkozó kötelezettségvállalások beletartoznak. Ezenkívül a Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo által elfogadott megközelítés Törvényszék általi értelmezése, különösen ami a jogvita tárgyának lehetséges korlátozásait illeti, részben ellentmondásos, nagyrészt kétértelmű, és általánosságban összeegyeztethetetlen a Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo keresetlevelében kifejtett világos álláspontjával.
160
Ezen elemzés alátámasztására az Overgas azt állítja, hogy a Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo által első fokon előterjesztett jogalapok a vitatott határozat tartalmában feltárt számos olyan problémára és hibára vonatkoztak, amelyek tekintetében a lengyel piac, amelyről ez utóbbi társaság jobb ismeretekkel rendelkezett, csak az egyik példa volt a többi között, anélkül hogy ez azzal járt volna, hogy a bolgár gázpiacot kizárták volna a jogvita tárgyából.
161
Az Orlen úgy véli, hogy helyt kell adni az első jogalapnak és az Overgas arra irányuló kérelmének, hogy a Bíróság teljes egészében helyezze hatályon kívül a megtámadott ítéletet.
162
A Bizottság az első jogalap elutasítását kéri.
b)
A Bíróság álláspontja
163
Mindenekelőtt emlékeztetni kell arra, hogy a Bulgáriára vonatkozó kötelezettségvállalás keretében a Gazprom kötelezettséget vállalt arra, hogy módosítja a gázellátási és ‑szállítási szerződéseket annak érdekében, hogy megszüntesse a bolgár szállításirendszer‑üzemeltető szerződéses akadályait, és ezáltal összhangba hozza e rendszert a másodlagos uniós jog követelményeivel. E követelmények többek között a betáplálási rendszer megvalósítására, a szomszédos országok rendszerüzemeltetői közötti összekapcsolási megállapodások megkötésére, valamint a gázmennyiségeknek a rendszerösszekötő pontokon több rendszerhasználó közötti elosztására vonatkoznak. Ezek a követelmények megkönnyítik a határokon átnyúló gázkereskedelmet, elősegítik a versenyt, és biztosítják a belső piac integrációját.
164
Ezt követően a Törvényszékhez benyújtott keresetlevelében a Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo csak egyszer hivatkozott a Bulgáriára vonatkozó kötelezettségvállalásra, és nem terjesztett elő semmilyen jogalapot e kötelezettségvállalás megfelelőségére vonatkozóan. Éppen ellenkezőleg, arra hivatkozott, hogy a Gazpromnak javaslatot kellett volna tennie a Bulgáriára vonatkozó kötelezettségvállaláshoz, és hogy a Bizottságnak a KKE‑országok más gázpiacai tekintetében – beleértve Lengyelországot is – kötelezővé kellett volna tennie a Bulgáriára vonatkozóhoz hasonló kötelezettségvállalást. Így nem kétséges, hogy ez utóbbi kötelezettségvállalás meghaladta a Törvényszék elé terjesztett jogvita tárgyát.
165
Végül a megtámadott ítélet 409. pontjában a Törvényszék kétségkívül válaszolt a Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo azzal kapcsolatos jogalapjára, hogy a területi korlátozásokra vonatkozó kötelezettségvállalások összességükben nem megfelelőek, és e tekintetben megállapította, hogy a Bizottság nem követett el nyilvánvaló mérlegelési hibát. Mindazonáltal a Törvényszék az értékelésében figyelembe vette azt a tényt, hogy a Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo egyáltalán nem vitatta a Bulgáriára vonatkozó kötelezettségvállalás megfelelőségét.
166
Megállapítást nyert tehát, hogy a Bulgáriára vonatkozó kötelezettségvállalás nem tartozott a jogvita Törvényszék elé terjesztett keresetlevélben körülhatárolt tárgyának körébe, így a Törvényszék helyesen állapította meg, hogy az Overgas által beavatkozási beadványában kifejtett érvek elfogadhatatlanok a bolgár gázrendszerre vonatkozó részükben.
167
Az első jogalapot tehát el kell utasítani.
2.
A második jogalapról
a)
A felek érvei
168
Második jogalapjával az Overgas azt állítja, hogy a Törvényszék megsértette az Európai Unió Bírósága alapokmánya 53. cikkének (1) bekezdésével összefüggésben értelmezett 36. cikke alapján őt terhelő indokolási kötelezettséget.
169
A Törvényszék különösen nem határozta meg a szállítási pontokra vonatkozó kötelezettségvállalások hatályát korlátozó négy tényező kiszámításának módjait, sem azt, hogy milyen módon kell mérni e négy tényező halmozott hatásait, sem pedig az azon következtetés levonásához használt referenciapontot, amely szerint még e halmozott hatások sem eredményezték a Bizottság által e kötelezettségvállalások elfogadásának időpontjában elkövetett nyilvánvaló mérlegelési hibát. A Törvényszék semmilyen magyarázatot nem adott az általa e tekintetben alkalmazott módszerre, és még kevésbé arra vonatkozóan, hogy azt a jelen ügy körülményeire hogyan alkalmazta.
170
Az Orlen a második jogalappal kapcsolatban nem foglal állást. A Bizottság úgy véli, hogy az elfogadhatatlan, mivel túl pontatlan.
b)
A Bíróság álláspontja
171
Emlékeztetni kell arra, hogy a Törvényszékre háruló indokolási kötelezettség csak arra vonatkozik, hogy az indokolásból világosan és egyértelműen ki kell tűnnie a Törvényszék érvelésének, oly módon, hogy az érdekeltek megismerhessék a meghozott határozat indokait, a Bíróság pedig gyakorolhassa felülvizsgálati jogkörét (2017. július 26‑iStaatliche Porzellan‑Manufaktur Meissen kontra EUIPO ítélet, C‑471/16 P, EU:C:2017:602, 28. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat), de nem köteles olyan indokolást adni, amely kimerítő módon válaszol a jogvitában részt vevő felek által előadott összes érvre (lásd ebben az értelemben: 2021. március 4‑iLiaño Reig kontra ESZT ítélet, C‑947/19 P, EU:C:2021:172, 27. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
172
A jelen ügyben különösen a jelen ítélet 77. és 114. pontjából következik, hogy a Törvényszék felülvizsgálta és indokolta a Bizottság kötelezettségvállalások szállítási pontokra vonatkozó értékelésének elemzését. Az a körülmény, hogy a megtámadott ítélet érintett részei nem olyan részletesek, mint ahogy azt az Overgas kívánná, nem teszi lehetővé annak megállapítását, hogy a Törvényszék e tekintetben nem indokolta megfelelően ezt az ítéletet.
173
Ekképpen a második jogalapot, következésképpen pedig a csatlakozó fellebbezést teljes egészében el kell utasítani.
VI. A költségekről
174
A Bíróság eljárási szabályzata 184. cikkének (2) bekezdése értelmében, ha a fellebbezés megalapozatlan, a Bíróság határoz a költségekről.
175
E szabályzat 138. cikkének (1) bekezdése szerint, amely az említett szabályzat 184. cikkének (1) bekezdése értelmében a fellebbezési eljárásban is alkalmazandó, a Bíróság a pervesztes felet kötelezi a költségek viselésére, ha a pernyertes fél ezt kérte.
176
A jelen ügyben, mivel az Orlen a fellebbezést illetően pervesztes lett, a Bizottság és a Gazprom kérelmének megfelelően kötelezni kell a saját költségein felül a Bizottság és a Gazprom részéről e fellebbezés keretében felmerült költségek viselésére. Mivel az Overgas a csatlakozó fellebbezése tekintetében pervesztes lett, a Bizottság és a Gazprom kérelmének megfelelően kötelezni kell a saját költségein felül a Bizottság és a Gazprom részéről e csatlakozó fellebbezés keretében felmerült költségek viselésére.
177
Egyébiránt a Bíróság eljárási szabályzata 140. cikkének (1) bekezdése szerint, amely e szabályzat 184. cikkének (1) bekezdése értelmében a fellebbezési eljárásban is alkalmazandó, az eljárásba beavatkozó tagállamok és intézmények maguk viselik saját költségeiket. Az elsőfokú eljárásba beavatkozó Lengyel Köztársaság tehát maga viseli saját költségeit.
A fenti indokok alapján a Bíróság (második tanács) a következőképpen határozott:
1)
A Bíróság a fellebbezést és a csatlakozó fellebbezést elutasítja.
2)
A Bíróság az Orlen S.A.‑t kötelezi a saját költségein felül az Európai Bizottság, a Gazprom PJSC és a Gazprom export LLC részéről a fellebbezés keretében felmerült költségek viselésére.
3)
A Bíróság az Overgas Inc.‑et kötelezi a saját költségein felül az Európai Bizottság, a Gazprom PJSC és a Gazprom export LLC részéről a csatlakozó fellebbezés keretében felmerült költségek viselésére.
4)
A Lengyel Köztársaság maga viseli saját költségeit.
Aláírások
(
*1
)	Az eljárás nyelve: lengyel.