62004CJ0064_HU
Felek
Az ítélet indoklása
Rendelkező rész
Felek
A C‑64/04. sz. ügyben,
az EK 226. cikk alapján kötelezettségszegés megállapítása iránt a Bírósághoz 2004. február 13‑án
az Európai Közösségek Bizottsága
(képviselik: T. van Rijn és B. Doherty, meghatalmazotti minőségben, kézbesítési cím: Luxembourg)
felperesnek
Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királysága
(képviseli: M. Bethell, meghatalmazotti minőségben)
alperes ellen
benyújtott keresete tárgyában,
A BÍRÓSÁG (harmadik tanács),
tagjai: A. Rosas tanácselnök, A. Tizzano, A. Borg Barthet, J. Malenovský (előadó) és A. Ó Caoimh bírák,
főtanácsnok: J. Kokott,
hivatalvezető: R. Grass,
tekintettel az írásbeli szakaszra,
a főtanácsnok indítványának a 2006. július 13‑i tárgyaláson történt meghallgatását követően,
meghozta a következő
Ítéletet
Az ítélet indoklása
1. Keresetlevelében az Európai Közösségek Bizottsága annak megállapítását kéri a Bíróságtól, hogy Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királysága – mivel nem vonta vissza a Cleopatra és az Ocean Quest hajók halászati engedélyét azt követően, hogy e hajókat véglegesen átadták Argentínába – nem teljesítette a halászati engedélyekben feltüntetendő szükséges információk szabályozását megállapító közösségi rendszer létrehozásáról szóló, 1993. december 20‑i 3690/93/EK tanácsi rendelet (HL L 341., 93. o.; magyar nyelvű különkiadás 4. fejezet, 2. kötet, 137. o.) 5. cikkéből eredő kötelezettségeit.
Jogi háttér
2. Az Európai Gazdasági Közösség és az Argentin Köztársaság között a tengeri halászati ágazatban fennálló kapcsolatokról szóló megállapodást a Közösség nevében az 1993. szeptember 28‑i 3447/93/EGK tanácsi rendelettel hagyták jóvá (HL L 318., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 4. fejezet, 2. kötet, 93. o., a továbbiakban: halászati megállapodás). A halászati megállapodás kilencedik preambulumbekezdése előírja, hogy a felek „[m]eggyőződése, hogy a halászati ágazatban ez az újfajta együttműködés tartós hozzáférést biztosít az új halászati lehetőségekhez, hozzájárul az argentin flotta megújításához és átalakításhoz és a közösségi flotta szerkezeti átalakításához, és hosszú távon elősegíti az erőforrások ésszerű kiaknázását”.
3. A halászati megállapodás 5. cikkének (1) és (3) bekezdése a következőképpen rendelkezik:
„(1) A Felek kedvező feltételeket teremtenek Argentínában olyan vállalkozások letelepedéséhez, amelyek tőkéje a Közösség egy vagy több tagállamából származik, továbbá az argentin és közösségi hajótulajdonosok között a halászati ágazatban vegyes vállalatok, illetve közös vállalkozások létrehozásához, amelyek célja az argentin halászati erőforrások kiaknázása és adott esetben feldolgozása az I. jegyzőkönyvben és az I. és II. mellékletben megállapított feltételek szerint.
[…]
(3) Flottája szerkezetátalakítására irányuló politikájának részeként a Közösség elősegíti, hogy az Argentínában letelepült vagy letelepülni készülő vállalkozások közösségi hajókat vegyenek át. E célból, s halászati iparának technológiai felújítására vonatkozó politikája részeként Argentína lehetővé teszi az érvényes halászati engedélyek átruházását, és kiállítja az e megállapodás szerint megfelelő új engedélyeket.”
4. A halászat és akvakultúra közösségi rendszerének létrehozásáról szóló, 1992. december 20‑i 3760/92/EGK tanácsi rendelet (HL L 389., 1. o.) 5. cikke a következőket írta elő:
„(1) A Tanács a Szerződés 43. cikkében maghatározott eljárás szerint eljárva 1993. december 1‑ig olyan közösségi rendszert fogad el, amelyet legkésőbb 1995. január 1‑jétől kell alkalmazni, és amely meghatározza a tagállamok által kiadandó és nyilvántartandó halászati engedélyekben foglalt minimális információra vonatkozó szabályokat.
A közösségi rendszer hatálybalépésének időpontjától kezdve a tagállamok kötelesek a halászati engedélyek nemzeti rendszerét alkalmazni. Ellenkező rendelkezések hiányában valamennyi közösségi halászhajónak rendelkeznie kell a hajóhoz kötött halászati engedéllyel.
A fenti rendelkezések minden közösségi szinten esetlegesen létező vagy valamely jelenlegi, illetve jövőbeli nemzetközi egyezmény keretében szükséges külön rendszer sérelme nélkül alkalmazandók.
(2) Az engedélyezési rendszer minden olyan közösségi halászhajóra vonatkozik, amely a közösségi halászati övezetben, harmadik ország vizein vagy a nyílt tengeren üzemel. A nemzetközi egyezmények által előírt esetekben a minimális információra vonatkozó közösségi követelmények a harmadik országok olyan hajóira is alkalmazandók, amelyek a közösségi halászati övezetben halásznak [nem hivatalos fordítás].”
5. A 3760/92 rendelet 11. cikke a következőket írta elő:
„A Tanács – tekintettel az I. címre – első alkalommal legkésőbb 1994. január 1‑jén, a Szerződés 43. cikkében meghatározott eljárás szerint eljárva több évre vonatkozóan meghatározza a közösségi halászati ágazat szerkezetátalakításának a célkitűzéseit és részletes szabályait az erőforrások és azok kiaknázása közötti egyensúly tartós elérése érdekében. Az említett szerkezetátalakítás során minden egyes esetben figyelembe kell venni a lehetséges gazdasági és szociális következményeket, valamint a halászati régiók sajátosságát [nem hivatalos fordítás].”
6. A 3690/93 rendelet harmadik preambulumbekezdése szerint „a közösségi rendszernek szabályoznia kell az egyes tagállamok lobogója alatt hajózó halászhajók halászati engedélyében feltüntetendő információ minimumát [helyesen: minimális információt]”.
7. Az említett rendelet 1. cikke a következőképpen rendelkezik:
„(1) Létrejön a Közösség halászati engedélyezési rendszere, meghatározva a 3760/92/EGK rendelet 5. cikkében említett halászati engedélyek minimális információtartalmára vonatkozó szabályokat [helyesen: Létrejön a 3760/92/EGK rendelet 5. cikkében említett halászati engedélyekben feltüntetendő minimális információra vonatkozó szabályokat meghatározó közösségi rendszer].”
(2) Minden közösségi halászhajónak rendelkeznie kell halászati engedéllyel [helyesen: a hajóhoz kötődő halászati engedéllyel].
(3) Az engedélyt a hajón kell tartani.
(4) A halászhajónak tilos halat fogni, a fedélzeten tárolni, átrakodni vagy kirakodni, amennyiben nem kapott halászati engedélyt, illetve amennyiben halászati engedélyét visszavonták vagy felfüggesztették.”
8. A 3690/93 rendelet 3. cikke a következőképpen rendelkezik:
„A lobogó szerinti tagállam állítja ki és tartja nyilván a lobogója alatt hajózó halászhajó halászati engedélyét, a 3760/92/EGK rendelet 11. cikkében foglaltaknak megfelelően.”
9. A 3690/93 rendelet 5. cikkének szövege a következő:
„A lobogó szerinti tagállam ideiglenesen vagy véglegesen felfüggeszti azoknak a hajóknak a halászati engedélyét, amelyeket ideiglenesen kivontak a forgalomból, és visszavonja azoknak a hajóknak a halászati engedélyét, amelyek véglegesen felhagytak a halászati tevékenységgel. [helyesen: A lobogó szerinti tagállam ideiglenesen vagy véglegesen visszavonja azoknak a hajóknak a halászati engedélyét, amelyeket ideiglenesen kivontak a forgalomból, és visszavonja a végleges beszüntetési intézkedés tárgyát képező hajók halászati engedélyét.]”
10. A halászati és akvakultúra-ágazatnak nyújtott, valamint ezek termékeinek feldolgozásához és forgalmazásához nyújtott közösségi strukturális támogatásra vonatkozó feltételek és rendelkezések megállapításáról szóló, 1993. december 21‑i 3699/93/EK tanácsi rendelet (HL L 346., 1. o.) 8. cikkének (1) és (2) bekezdése szerint:
„(1) A tagállamok a halászati tevékenységeket érintően kiigazító intézkedéseket hoznak annak érdekében, hogy legalább az 5. cikkben előírt többéves orientációs programok célkitűzéseit megvalósítsák.
Amennyiben szükséges, a tagállamok intézkedéseket hoznak a hajók halászati tevékenységének végleges beszüntetése vagy korlátozása érdekében.
(2) A hajók halászati tevékenységének végleges beszüntetésére irányuló intézkedések többek közt a következőket foglalhatják magukban:
– leselejtezés,
– harmadik országba való végleges átadás, kivéve, ha az átadás sértheti a nemzetközi jogot, valamint a halászati erőforrások megőrzését és kezelését,
– a kérdéses hajó végleges átminősítése a halászattól eltérő egyéb célra a Közösség vizein.
[…]
A tagállamok gondoskodnak arról, hogy az ilyen intézkedések által érintett hajókat a halászhajók nyilvántartásából és a közösségi halászhajó-nyilvántartásból töröljék. A tagállamok azt is biztosítják, hogy a törölt hajókat a közösségi vizeken való halászat gyakorlásából véglegesen kizárják [nem hivatalos fordítás].”
11. A 3699/93 rendelet 9. cikkének (1) bekezdése a következőket írta elő:
„A tagállamok intézkedéseket fogadhatnak el a halászati tevékenységek átmeneti egyesülések és/vagy közös vállalkozások létrehozásának ösztönzése útján történő átszervezésének elősegítése érdekében [nem hivatalos fordítás]”.
12. A 3699/93 rendeletet a halászati és akvakultúra-ágazatnak nyújtott, valamint ezek termékeinek feldolgozásához és forgalmazásához nyújtott közösségi strukturális támogatásra vonatkozó feltételek és rendelkezések megállapításáról szóló, 1998. november 3‑i 2468/98/EK tanácsi rendelet (HL L 312., 19. o.) 20. cikkének első bekezdése hatályon kívül helyezte, mely rendelet 8. cikkének (1) és (2) bekezdése, valamint 9. cikkének (1) bekezdése a 3699/93 rendelet megfelelő rendelkezéseivel azonos rendelkezéseket tartalmaz.
A tényállás és a pert megelőző eljárás
13. Az Egyesült Királyság lobogója alatt közlekedő és ebben a tagállamban bejegyzett Cleopatra és Ocean Quest hajókat a halászati megállapodás keretében átadták Argentínába. Ez az átadás egy közösségi és argentin hajótulajdonosok között létrejövő közös vállalkozás megalapításának alkalmával történt. Az említett hajókat az Egyesült Királyság halászhajó-nyilvántartásából 1996 novemberében, illetve 1997 júliusában törölték, és bejegyezték az argentin halászhajó-nyilvántartásba.
14. A Bizottság megállapította, hogy a Cleopatra és az Ocean Quest hajók halászati engedélyeit más hajókra vonatkozóan használták.
15. 2001. április 19‑i levelével a Bizottság tájékoztatta az Egyesült Királyságot, hogy a halászati engedélyek újbóli használata ellentétes az illetékes nemzeti hatóságoknak a 3690/93 rendelet 5. cikke alapján fennálló, a halászati engedélyeknek a végleges beszüntetési intézkedés tárgyát képező hajóktól történő visszavonására vonatkozó kötelezettségével. Ez a levél ezenfelül felszólította az említett tagállamot, hogy az EK 226. cikk első bekezdése értelmében terjessze elő az észrevételeit a kifogásolt kötelezettségszegés tekintetében.
16. A Bizottság, válasz hiányában, 2003. január 16‑án indokolással ellátott véleményt intézett az Egyesült Királysághoz, melyben egyrészt megismételte a felszólító levelében kifejtett érvelést, másrészt felhívta az említett tagállamot arra, hogy az említett indokolással ellátott vélemény kézhezvételétől számított két hónapon belül tegyen eleget a kötelezettségeinek.
17. Az Egyesült Királyság az említett indokolással ellátott véleményre 2003. március 20‑án adott válaszában számos érvet terjesztett elő. Először is állítása szerint az Egyesült Királyság hatóságai úgy vélték, hogy a rájuk háruló egyetlen kötelezettség a Cleopatra és az Ocean Quest hajóknak a halászhajók nemzeti nyilvántartásából való törlése, nem pedig az azokra vonatkozó halászati engedélyek visszavonása. Előterjesztette továbbá, hogy a Bizottság a halászati engedélyek visszavonásának követelményét csak azt követően erősítette meg, hogy az említett hajók tulajdonosai kötelező erejű szerződést kötöttek a hajóknak harmadik személyek számára való átadásáról. Végül az Egyesült Királyság úgy vélte, hogy érthető volt az említett hatóságok hozzáállása és az eljárásokat azért vezették be, hogy a jövőben megakadályozzák a halászati engedélyek bármilyen hasonló átruházását.
18. Mivel e magyarázatot nem tartotta kielégítőnek, a Bizottság a jelen kereset benyújtása mellett döntött.
A keresetről
A felek érvei
19. A Bizottság szerint a 3690/93 rendelet 5. cikke értelmében a lobogó szerinti tagállam köteles visszavonni azoknak a hajóknak a halászati engedélyét, amelyek végleges beszüntetési intézkedés tárgyát képezik.
20. A Bizottság érvelése szerint a halászati engedély visszavonásának e kötelezettségét úgy kell értelmezni, hogy az ilyen visszavonás nyomán felszabaduló halászati kapacitás nem használható fel új engedély más hajók számára történő kiállítására, mivel az ilyen újbóli használat ellentétes lenne a 2468/98 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének első albekezdésével, mely szerint a tagállamok kötelesek a halászati tevékenységeket érintően kiigazító intézkedéseket hozni annak érdekében, hogy legalább a többéves orientációs programok célkitűzéseit megvalósítsák. Amennyiben a Közösség a véglegesen harmadik országba átadott hajókra vonatkozó engedélyek ilyen újbóli használatát engedélyezné, a halászati flotta csökkentésének célkitűzését nem érné el. Még abban az esetben sem más a helyzet, ha a végleges átadás közös vállalkozás alapításának keretében történt.
21. Az Egyesült Királyság megállapítja, hogy a 2468/98 rendelet 8. cikke nem szól a halászati engedélyekről. Ezenkívül, mivel ezt a rendeletet a jelen eljárás tényállásának időpontját követően fogadták el, annak – a tényállás időpontjában – semmilyen kihatása nem lehetett az Egyesült Királyságot terhelő kötelezettségekre.
22. Az Egyesült Királyság továbbá előterjeszti, hogy a 3690/93 rendelet 5. cikke alapján a halászati engedélyek visszavonási kötelezettsége csak attól az időponttól áll fenn, amikor a Bizottság jóváhagyja azt, hogy az érintett hajókat átengedjék egy közös vállalkozásnak, és ezt a határozatot vele közlik. Márpedig a jelen esetben a Cleopatra és az Ocean Quest hajók tulajdonosai állítólag eladták a hajókra vonatkozó engedélyeket mielőtt a Bizottság e hajóknak egy közös vállalkozás részére való átengedéséről szóló határozatát közölték volna az említett tagállammal. Mivel ezek a tulajdonosok már nem rendelkeztek az említett engedélyekkel, az Egyesült Királyság az említett 5. cikkből eredő semmilyen kötelezettségét nem sértette meg.
23. Az ebben az ügyben elkövetett valódi „tévedés” abban áll, hogy a Cleopatra és az Ocean Quest hajók tulajdonosai mind az e hajókra vonatkozó engedélyek eladásából, mind a Közösségtől pénzhez jutottak, jóllehet az ilyen eladásnak azzal a hatással kellett volna járnia, hogy megfosztja őket a közös vállalkozás alapításához kapcsolódó támogatásban való részesülés lehetőségétől. Ugyanakkor a Bizottság – annak ellenére, hogy tájékoztatták arról, hogy az engedélyek forgalomban maradtak – úgy határozott, hogy közösségi támogatást nyújt az említett tulajdonosoknak, ezáltal esetükben – az Egyesült Királyság esetével ellentétben – a „jóhiszeműség” vélelmével élt.
24. Egyébként valamely hajónak a halászati megállapodás keretében való átadása a 3690/93 rendelet 5. cikke értelmében a végleges beszüntetési intézkedéssel egyenértékű. Az Egyesült Királyság tehát olyan eljárást hozott létre, amely a hajó engedélyének „befagyasztásából” áll, amikor a közös vállalkozás alapítása iránti kérelmet megkapják az illetékes szolgálatok. Az engedély csak akkor nyerheti vissza teljes hatályát, ha a közös vállalkozás alapítása iránti kérelmet visszavonják, vagy ha a Bizottság nem hagyja jóvá a hajónak ilyen vállalat szám ára való átadását. Ebből következően az Egyesült Királyság érvelése szerint bizonyos, hogy a jövőben az engedély újbóli használatának egyetlen újabb esete sem következik be.
A Bíróság álláspontja
25. Előzetesen rá kell mutatni arra, hogy a jelen ügyben nem vitatott, hogy a Cleopatra és az Ocean Quest hajókat bejegyezték az argentin halászhajó-nyilvántartásba, és hogy ezt követően e hajókat véglegesen átadták Argentínába.
26. A Bizottság által a keresetlevelében foglalt kereseti kérelmekben előterjesztett kifogás – ahogyan azt a jelen ítélet 1. pontja tartalmazza – arra irányul, hogy a Bíróság állapítsa meg, hogy az Egyesült Királyság – mivel nem vonta vissza az említett hajók halászati engedélyét azt követően, hogy e hajókat véglegesen átadták Argentínába – nem teljesítette a 3690/93 rendelet 5. cikkéből eredő kötelezettségeit.
27. E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy a 3690/93 rendelet 5. cikkének rendelkezései szerint a végleges beszüntetési intézkedés tárgyát képező hajók halászati engedélyét visszavonják.
28. Így a Bizottság által hivatkozott kifogás érdemi vizsgálata előtt felmerülnek azok az előzetes kérdések, hogy először is pontosan miből áll a halászhajóra irányuló végleges beszüntetési intézkedés, és másodszor, hogy az ilyen hajónak a közös vállalkozás alapítása keretében Argentínába történő végleges átadása besorolható‑e a 3690/93 rendelet 5. cikke szerinti végleges beszüntetési intézkedések közé.
A végleges beszüntetési intézkedésekről
29. Először is a „végleges beszüntetési intézkedés” fogalma tekintetében meg kell állapítani, hogy sem a 3690/93 rendelet 5. cikke, sem a rendelet a maga teljességében nem ad útmutatást e fogalom meghatározására vonatkozóan. A fogalmat azonban meghatározza a 3699/93 rendelet, pontosabban e rendelet 8. cikkének (2) bekezdése, mely rendelkezés szerint a hajók halászati tevékenységének végleges beszüntetésére irányuló intézkedések többek közt magukban foglalhatják a leselejtezést, a harmadik országba való végleges átadást, kivéve ha az átadás sértheti a nemzetközi jogot, valamint a halászati erőforrások megőrzését és kezelését, valamint a kérdéses hajó végleges átminősítését a halászattól eltérő egyéb célra a Közösség vizein.
30. A 3690/93 rendelet és a 3699/93 rendelet alapvetően különbözik egymástól mind a tárgya, mind a célkitűzése tekintetében. A 3690/93 rendelet ugyanis – ahogy az különösen a harmadik preambulumbekezdéséből is kitűnik – a halászati engedélyben feltüntetendő minimális információra vonatkozó szabályokat állapítja meg, míg a 3699/93 rendelet a halászati és akvakultúra-ágazatnak nyújtott közösségi strukturális támogatásra vonatkozó feltételeket és rendelkezéseket határozza meg.
31. Ugyanakkor még ha e két rendelet célja el is tér, semmi nem ad alapot arra a következtetésre, hogy a „végleges beszüntetési intézkedés” fogalmának meghatározása kizárólag a 3699/93 rendeletre korlátozódik, és hogy ez a meghatározás nem alkalmazható más, a halászati politika területére vonatkozó másodlagos jogszabályok keretében.
32. Ezenfelül a 3699/93 rendeletet, amely meghatározza a végleges beszüntetési intézkedés fogalmát, a 3690/93 rendeletet követően fogadták el. Amint az e 3699/93 rendelet különböző nyelvű változataiból – és különösen a német, a spanyol, a francia és az olasz változatokból – kitűnik, a közösségi jogalkotó tehát az ügy teljes mértékű ismeretében ugyanazt a kifejezést választotta, mint amely a 3690/93 rendeletben már szerepelt.
33. Így semmi nem mond ellent annak, hogy az említett fogalom meghatározása, még ha a 3699/93 rendeletből származik is, alkalmazható legyen a 3690/93 rendeletnek a halászati engedély ideiglenes vagy végleges visszavonására vonatkozó 5. cikkének végrehajtása keretében.
34. A különböző, a 3699/93 rendelet 8. cikkének (2) bekezdésében felsorolt, a hajók halászati tevékenységének „végleges beszüntetésre irányuló intézkedések” között szerepel többek közt a „harmadik országba való végleges átadás”. Márpedig a jelen ügyben a Cleopatra és az Ocean Quest halászhajók átadása „harmadik országba”, nevezetesen az Argentin Köztársaságba történt.
35. Ezért másodszor felmerül a kérdés, hogy az ilyen hajónak a közös vállalkozás alapítása keretében Argentínába történő végleges átadása besorolható‑e a 3690/93 rendelet 5. cikke szerinti végleges beszüntetési intézkedések közé.
36. Az említett 8. cikk (2) bekezdésének szövege nem mond ellent semmilyen módon annak, hogy a „végleges beszüntetési intézkedés” fogalma alkalmazható a hajóknak a Közösség és valamely harmadik ország között kötött nemzetközi megállapodás alapján történő végleges átadására. Ellenkezőleg, az említett rendelkezés a második francia bekezdésében kifejezetten hivatkozik a nemzetközi jog, és következésképpen a nemzetközi megállapodások betartására.
37. Magával a halászati megállapodással semmilyen módon nem ellentétes, hogy a halászhajóknak a megállapodás rendelkezései alapján történő átadása a közösségi jog értelmében a halászati tevékenység „végleges beszüntetésére irányuló intézkedésnek” minősüljön.
38. Ebből következően a halászhajóknak a nemzetközi megállapodás alapján harmadik országba történő végleges átadása a halászati tevékenység beszüntetésére irányuló, a 3699/93 rendelet 8. cikkének (2) bekezdésében előírt intézkedések közé tartozik. Így a jelen ügyben a Cleopatra és az Ocean Quest hajóknak az Argentínába történő végleges átadását a halászati tevékenység „végleges beszüntetésére irányuló intézkedésnek” kell tekinteni az ezen intézkedésekre vonatkozóan a közösségi jogban előírt fogalommeghatározás értelmében.
A halászati engedélyek visszavonásáról és az új halászati engedélyek kiadásáról
39. Következésképpen felmerül a kérdés, hogy a jelen ügyben a véglegesen Argentínába átadott Cleopatra és Ocean Quest hajók halászati engedélyét az Egyesült Királyság illetékes hatóságai visszavonták‑e.
40. Az Egyesült Királyság állítása szerint a Cleopatra és az Ocean Quest hajók korábbi tulajdonosaira a halászati engedélyekkel ruházott jogokat harmadik személyeknek adták el, akik e jogokat más hajókhoz használták fel. Ebből következik, hogy az e hajókra vonatkozó engedélyeket visszavonták.
41. A Bizottság nem vitatja, hogy a Cleopatra és az Ocean Quest hajókra vonatkozó halászati engedélyeket visszavonták. Megállapítja azonban, hogy az e hajók átadása által felszabaduló halászati kapacitást más hajók vonatkozásában újból használták.
42. Ebben a tekintetben a Bizottság érvelése szerint a 3690/93 rendelet 5. cikkéből következik, hogy a hajók harmadik országba történő végleges átadása esetén a tagállam nem szorítkozhat az így átadott hajókra vonatkozó engedélyek visszavonására, hanem tartózkodnia is kell attól, hogy a nemzeti nyilvántartásban így felszabadult halászati kapacitásokat új engedélyek kiadására használja. A kapacitások ilyen használata ugyanis ellentétes a 2468/98 rendelet 8. cikkében foglalt célokkal, mely rendelkezés a közösségi flotta átszervezése közösségi politikájának keretébe illeszkedik.
43. Fontos ugyanis megállapítani egyrészt azt, hogy a 3690/93 rendelet 5. cikkének szövege önmagában nem tiltja, hogy a hajók harmadik országba való átadásának eredményeképpen felszabaduló halászati kapacitásokat új engedélyek kiadására használják, mivel e cikk csupán a lobogó szerinti tagállam azon kötelezettségét írja elő, hogy a végleges beszüntetési intézkedések tárgyát képező hajók halászati engedélyét visszavonja. A fentiekből azonban az következik, hogy a halászati engedélyek visszavonásának e kötelezettségét az Egyesült Királyság teljesítette.
44. Másrészt a 3699/93 rendelet 8. cikkére a Bizottság kérelmeiben hivatkozott egyetlen rendelkezés, a 3690/93 rendelet 5. cikke még a 2468/98 rendelettel módosított változatában sem hivatkozik. Az említett 8. cikk mindenesetre különösen azt írja elő, hogy a hajók halászati tevékenységének végleges beszüntetése iránti intézkedések mit foglalhatnak magukban, és arról rendelkezik, hogy a törölt hajókat ki kell zárni a közösségi vizeken való halászat gyakorlásából. E rendelkezés szövegéből azonban nem következik, hogy a hajók harmadik országba történő végleges átadása esetén a halászhajók nemzeti nyilvántartásában felszabaduló halászati kapacitást nem lehet új halászati engedélyek kiadására használni.
45. Még azon feltevés mellett is, hogy a közösségi jog más rendelkezései alapján a Bizottság jogosult volt eljárni az Egyesült Királyság ellen az EK 226. cikkben előírt eljárásnak megfelelően az új halászati engedélyek kiadásának rendszere miatt, ahogy azt a főtanácsnok indítványának 45. pontjában szintén megállapította, továbbra is igaz, hogy az ilyen rendelkezések megsértése nem képezi tárgyát a kifogásolt kötelezettségszegésnek (lásd a C‑6/04. sz., Bizottság kontra Egyesült Királyság ügyben 2005. október 20‑án hozott ítélet [EBHT 2005., I‑9017. o.] 58–60. pontját; a C‑255/04. sz., Bizottság kontra Franciaország ügyben 2006. június 15‑én hozott ítélet [EBHT 2006., I‑5251. o.] 24. pontját és a C‑34/04. sz., Bizottság kontra Hollandia ügyben 2007. február 15‑én hozott ítélet [EBHT 2007., I‑1387. o.] 53. pontját).
46. A fentiekből következően meg kell állapítani, hogy a Bizottság által a keresetének alátámasztására felhozott és a 3690/93 rendelet 5. cikkének megsértésre alapított kifogás megalapozatlan, és ennek alapján ezt a kifogást anélkül kell elutasítani, hogy meg kellene vizsgálni az Egyesült Királyság által az ellenkérelmében hivatkozott azon érvet, amely szerint – mivel a Cleopatra és az Ocean Quest hajóknak Argentínába történő végleges átadása azt megelőzően történt, hogy a Bizottság elfogadta volna ezen átadást jóváhagyó határozatát – a halászati engedélyek visszavonási kötelezettsége a 3690/93 rendelet 5. cikke alapján nem állhatott fenn.
47. E körülmények között a Bizottság keresetét el kell utasítani.
A költségekről
48. Az eljárási szabályzat 69. cikkének 2. §‑a alapján a Bíróság a pervesztes felet kötelezi a költségek viselésére, ha a pernyertes fél ezt kérte. A Bizottságot, mivel pervesztes lett, az Egyesült Királyság kérelmének megfelelően kötelezni kell a költségek viselésére.
Rendelkező rész
A fenti indokok alapján a Bíróság (harmadik tanács) a következőképpen határozott:
1) A keresetet elutasítja.
2) Az Európai Közösségek Bizottságát kötelezi a költségek viselésére.