Hotărârea Curții (Camera a treia) din 18 iulie 2013 – Comisia Europeană/Regatul Danemarcei
(Cauza C-261/11)1
(Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru – Libertatea de stabilire – Articolul 49 TFUE – Articolul 31 din Acordul privind SEE – Restricții – Legislație fiscală – Transferul activelor în alt stat membru – Impozitarea imediată a plusvalorilor latente)
Limba de procedură: daneza
Părțile
Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanţi: R. Lyal şi N. Fenger, agenţi)
Pârât: Regatul Danemarcei (reprezentanţi: C. Vang şi V. Pasternak Jørgensen, agenţi)
Intervenienţi în susținerea pârâtului: Republica Federală Germania (reprezentanţi: K. Petersen şi M. T. Henze, agenţi), Regatul Spaniei (reprezentant: A. Rubio González, agent), Regatul Ţărilor de Jos (reprezentanţi: C. Schillemans şi C. Wissels, precum şi M. J. Langer, agenţi), Republica Portugheză (reprezentant: L. Inez Fernandes, agent), Republica Finlanda (reprezentant: M. Pere, agent), Regatul Suediei (reprezentanţi: A. Falk şi U. Persson, agenţi)
Obiectul
Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru – Încălcarea articolului 49 TFUE și a articolului 31 din Acordul privind SEE – Dispoziții fiscale care prevăd impozitarea imediată, în momentul ieșirii activelor, pentru societățile care își transferă activele în alt stat membru, însă care nu prevăd o impozitare echivalentă a transferurilor de active pe teritoriul statului respectiv
Dispozitivul
Prin adoptarea și prin menținerea în vigoare a articolului 8 alineatul (4) din Legea privind impozitarea societăților pe acțiuni și a altor tipuri de societăți (lovbekendtgørelse nr. 1376 om indkomstbeskatning af aktieselskaber m.v.) din 7 decembrie 2010 referitoare la impozitarea imediată a veniturilor societăților pe acțiuni și, în consecință, a unui regim fiscal care prevede taxarea imediată a plusvalorilor latente aferente unui transfer de active, realizat de o societate cu sediul în Danemarca în alt stat membru al Uniunii Europene sau într-un stat terț care este parte la Acordul privind Spațiul Economic European din 2 mai 1992, Regatul Danemarcei nu și‑a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 49 TFUE și al articolului 31 din acordul menționat.
Obligă Regatul Danemarcei la plata cheltuielilor de judecată.
Republica Federală Germania, Regatul Spaniei, Regatul Ţărilor de Jos, Republica Portugheză, Republica Finlanda și Regatul Suediei suportă propriile cheltuieli de judecată.
____________
1     JO C 238, 13.8.2011.