ORDONANȚA TRIBUNALULUI FUNCȚIEI PUBLICE (Camera a doua)
17 iulie 2007
Cauza F‑141/06
Marc Hartwig
împotriva
Parlamentului European și a Comisiei Comunităților Europene
„Funcție publică — Funcționari — Incidente de procedură — Excepție de inadmisibilitate”
Obiectul: Acțiune formulată în temeiul articolelor 236 CE și 152 EA, prin care domnul Hartwig solicită anularea deciziei Parlamentului
European din 27 martie 2006 și a deciziei Comisiei din 12 aprilie 2006, în măsura în care acestea stabilesc încadrarea sa
în gradul B*3
Decizia: Respinge acțiunea ca inadmisibilă în măsura în care este îndreptată împotriva Parlamentului European. Parlamentul European
suportă propriile cheltuieli de judecată. Reclamantul și Comisia suportă propriile cheltuieli de judecată aferente procedurii
privind excepția de inadmisibilitate. Amână pronunțarea cu privire la cheltuielile de judecată pentru restul capetelor de
cerere.
Sumarul ordonanței
Funcționari — Acțiuni — Reclamație administrativă prealabilă — Condiții de formă
[Statutul funcționarilor, art. 90 alin. (2)]
Dat fiind că reclamația administrativă formulată de un funcționar nu trebuie să prezinte o anumită formă, constituie reclamație
în sensul articolului 90 alineatul (2) din statut un act introdus pe cale electronică și care exprimă cu claritate și precizie
voința autorului său de a ataca o decizie luată în privința sa.
Se consideră că o reclamație este introdusă atunci când aceasta este primită de instituția destinatară. Aceasta nu este situația
unei reclamații trimise la o adresă electronică inexactă, chiar dacă reclamația ar putea ajunge la serverul general al instituției,
fără ca expeditorul să primească mesajul de eroare.
Astfel, un funcționar diligent care înțelege să adreseze reclamația sa pe cale electronică trebuie să se asigure cu privire
la exactitatea adresei destinatarului și la corecta primire a documentului, de exemplu telefonând acestui destinatar sau solicitându‑i
un document care să dovedească primirea mesajului electronic. Această precauție elementară se impune cu atât mai mult cu cât
nu este cert că tehnicile de comunicare, precum cele folosite la ora actuală în cadrul instituțiilor, permit garantarea, în
special atunci când cuvintele care precedă semnul @ sunt eronate sau inexacte, a unei redistribuiri sistematice a documentului
în cauză către destinatarul său sau, cel puțin, trimiterea unui mesaj de eroare expeditorului sub forma unui răspuns automat
(„autoreply”).
(a se vedea punctele 26-30 și 32)
Trimitere la:
Curte: 31 mai 1988, Rousseau/Curtea de Conturi, 167/86, Rec., p. 2705, punctul 8; 14 iulie 1988, Aldinger și Virgili/Parlamentul
European, 23/87 și 24/87, Rec., p. 4395, punctul 13
Tribunalul de Primă Instanță: 25 septembrie 1991, Lacroix/Comisia, T‑54/90, Rec., p. II‑749, punctele 28 și 29; 16 februarie
2005, Reggimenti/Parlamentul european, T‑354/03, RecFP, p. I‑A‑33 și II‑147, punctul 43
Tribunalul Funcției Publice: 15 mai 2006, Schmit/Comisia, F‑3/05, RecFP, p. I‑A‑1‑9 și II‑A‑1‑33, punctul 28