62024CJ0127
DOMSTOLENS DOM (Første Afdeling)
30. april 2026 (
*1
)
»Præjudiciel forelæggelse – intellektuel ejendomsret – ophavsret og beslægtede rettigheder – direktiv 2001/29/EF – artikel 3, stk. 1 – overføring til almenheden – begreb – viderespredning af et signal ved anvendelse af et kabelnet, som tilhører et plejehjem – særlig teknisk fremgangsmåde – ny almenhed«
I sag C-127/24,
angående en anmodning om præjudiciel afgørelse i henhold til artikel 267 TEUF, indgivet af Bundesgerichtshof (forbundsdomstol, Tyskland) ved afgørelse af 8. februar 2024, indgået til Domstolen den 15. februar 2024, i sagen
Gesellschaft für musikalische Aufführungs- und mechanische Vervielfältigungsrechte eV (GEMA)
mod
VHC 2 Seniorenresidenz und Pflegeheim gGmbH,
har
DOMSTOLEN (Første Afdeling),
sammensat af afdelingsformanden, F. Biltgen, Domstolens vicepræsident, T. von Danwitz, som fungerende dommer i Første Afdeling, og dommer I. Ziemele (refererende dommer),
generaladvokat: M. Szpunar,
justitssekretær: fuldmægtig R. Șereș,
på grundlag af den skriftlige forhandling og efter retsmødet den 2. april 2025,
efter at der er afgivet indlæg af:
–
Gesellschaft für musikalische Aufführungs- und mechanische Vervielfältigungsrechte eV (GEMA) ved Rechtsanwalt T. Winter,
–
VHC 2 Seniorenresidenz und Pflegeheim gGmbH ved Rechtsanwälte A. Conrad, R. Grzybowska, T. Schubert og W. Spoerr,
–
den franske regering ved R. Bénard, P. Boccanfuso, B. Dourthe, B. Fodda og E. Timmermans, som befuldmægtigede,
–
Europa-Kommissionen ved J. Samnadda og G. von Rintelen, som befuldmægtigede,
og efter at generaladvokaten har fremsat forslag til afgørelse i retsmødet den 4. september 2025,
afsagt følgende
Dom
1
Anmodningen om præjudiciel afgørelse vedrører fortolkningen af artikel 3, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/29/EF af 22. maj 2001 om harmonisering af visse aspekter af ophavsret og beslægtede rettigheder i informationssamfundet (EFT 2001, L 167, s. 10).
2
Anmodningen er blevet indgivet i forbindelse med en tvist mellem Gesellschaft für musikalische Aufführungs- und mechanische Vervielfältigungsrechte eV (GEMA), der er et kollektivt forvaltningsselskab for ophavsrettigheder, og VHC 2 Seniorenresidenz und Pflegeheim gGmbH (herefter »VHC 2«) vedrørende en angivelig forpligtelse til at være i besiddelse af en licens til viderespredning af radio- og TV-udsendelser på et plejehjem.
Retsforskrifter
EU-retten
3
4., 9., 10. og 23. betragtning til direktiv 2001/29 har følgende ordlyd:
»(4)
En harmoniseret retlig ramme for ophavsret og beslægtede rettigheder vil i kraft af den øgede retssikkerhed samtidig med overholdelsen af et højt beskyttelsesniveau for de intellektuelle ejendomsrettigheder medføre betydelige investeringer i kreativ og innovativ virksomhed [...] og føre til vækst og øget konkurrenceevne for den europæiske industri [...]
[...]
(9)
Udgangspunktet for en harmonisering af ophavsret og beslægtede rettigheder bør være et højt beskyttelsesniveau, da sådanne rettigheder er af afgørende betydning for den intellektuelle skabelsesproces. En sådan beskyttelse bidrager til at bevare og udvikle kreativiteten til gavn for ophavsmænd, kunstnere, producenter, forbrugere, kulturen, industrien og almenheden generelt. Intellektuel ejendomsret er derfor blevet anerkendt som en integrerende del af ejendomsretten.
(10)
Hvis ophavsmænd og kunstnere skal kunne fortsætte deres kreative og kunstneriske arbejde, er det nødvendigt, at de modtager et passende vederlag for anvendelsen af deres værker, og det samme gælder producenterne, der skal kunne finansiere dette arbejde. De investeringer, der er nødvendige for at fremstille varer som f.eks. fonogrammer, film eller multimedieprodukter og tjenesteydelser som f.eks. bestillingstjenester, er meget betydelige. En passende retlig beskyttelse af intellektuelle ejendomsrettigheder er nødvendig for at sikre et sådant vederlag og muliggøre et tilfredsstillende afkast af investeringerne.
[...]
(23)
Dette direktiv bør medføre en yderligere harmonisering af ophavsmænds ret til overføring til almenheden. Denne ret skal opfattes bredt som omfattende enhver overføring til den del af almenheden, som ikke befinder sig på det sted, hvorfra overføringen finder sted. Denne ret omfatter enhver sådan form for trådbunden eller trådløs transmission eller retransmission af et værk til almenheden, herunder udsendelse i radio og fjernsyn. Denne ret bør dog ikke omfatte andre handlinger.«
4
Dette direktivs artikel 3 med overskriften »Retten til overføring af værker til almenheden og retten til tilrådighedsstillelse for almenheden af andre frembringelser« bestemmer følgende i stk. 1 og 3:
»1.   Medlemsstaterne tillægger ophavsmænd eneret til at tillade eller forbyde trådbunden eller trådløs overføring til almenheden af deres værker, herunder tilrådighedsstillelse af deres værker på en sådan måde, at almenheden får adgang til dem på et individuelt valgt sted og tidspunkt.
[...]
3.   Rettighederne efter stk. 1 og 2 udtømmes ikke af en overføring til almenheden eller tilrådighedsstillelse for almenheden i henhold til denne artikel.«
Tysk ret
5
I henhold til § 15, stk. 2, nr. 3, i Gesetz über Urheberrecht und verwandte Schutzrechte – Urheberrechtsgesetz (lov om ophavsret og beslægtede rettigheder) af 9. september 1965 (BGBl. 1965 I, s. 1273) i den affattelse, der finder anvendelse på tvisten i hovedsagen (herefter »UrhG«), omfatter ophavsmandens eneret til at overføre sit værk til almenheden som omhandlet i UrhG’s § 15, stk. 2, første punktum, en senderet, der i henhold til UrhG’s § 20 indebærer en ret til at stille værket til rådighed for almenheden gennem radiofoni såsom lyd- og fjernsynsradiofoni, satellittransmission, kabelradiofoni eller andre tekniske midler.
6
I henhold til UrhG’s § 20b, stk. 1, første punktum, omfatter senderetten en ret til viderespredning pr. kabel, dvs. en ret til at udsende et værk i forbindelse med et program, som viderespredes samtidigt, uforandret og fuldstændigt gennem kabel- eller mikrobølgesystemer.
7
UrhG’s § 15, stk. 3, første punktum, bestemmer, at overføringen er til almenheden, når den henvender sig til flere medlemmer af almenheden. UrhG’s § 15, stk. 3, andet punktum, fastsætter, at til almenheden hører enhver person, der ikke gennem personlige relationer er knyttet til den person, der udnytter værket, eller til andre personer, der modtager værket eller får adgang til det i ikke-fysisk form.
Tvisten i hovedsagen og de præjudicielle spørgsmål
8
GEMA er en organisation til kollektiv forvaltning af ophavsrettigheder på musikområdet.
9
VHC 2 driver et plejehjem, hvor der permanent bor 89 plejekrævende ældre, som her modtager omfattende service. Denne institution har 88 enkeltværelser og 3 dobbeltværelser, der er opdelt i 4 boligområder, og derudover forskellige fællesarealer såsom spisesale og opholdsstuer.
10
VHC 2 modtager via en satellitmodtager, som tilhører plejehjemmet, radio- og TV-udsendelser og viderespreder dem samtidigt, uforandret og fuldstændigt gennem sit kabelnet til de eksisterende tilslutninger på beboernes værelser og i plejelokalerne.
11
Da GEMA var af den opfattelse, at denne viderespredning af radio- og TV-udsendelser krævede en licens, anlagde organisationen sag mod VHC 2 med påstand om, at udsendelsen af de musikværker, der indgår i GEMA’s repertoire, skulle bringes til ophør. Landgericht Frankenthal (den regionale ret i første instans i Frankenthal, Tyskland) gav sagsøgeren medhold.
12
Oberlandesgericht Zweibrücken (den regionale appeldomstol i Zweibrücken, Tyskland) ophævede denne dom og frifandt VHC 2 i det af GEMA anlagte søgsmål med den begrundelse, at den viderespredning, som VHC 2 havde foretaget, ikke udgjorde en »overføring til almenheden«. Denne domstol fastslog i det væsentlige, at selv om der var tale om en overføring, var den ikke rettet mod almenheden, eftersom den var begrænset til en snæver kreds af beboere i den omhandlede bolig, der udgjorde en strukturelt meget homogen gruppe bestående af personer, der var fastboende og ikke varierede meget i antal. Ifølge denne domstol var den omhandlede overføring således begrænset til bestemte personer, der tilhørte en lukket gruppe.
13
Bundesgerichtshof (forbundsdomstol, Tyskland), som er den forelæggende ret, for hvilken GEMA har iværksat revisionsanke, ønsker for det første oplyst, om beboerne på et plejehjem som det, der drives af VHC 2, udgør et ubestemt antal potentielle modtagere som omhandlet i den forstand, hvori dette udtryk er anvendt i Domstolens praksis vedrørende begrebet »overføring til almenheden« som omhandlet i artikel 3, stk. 1, i direktiv 2001/29, eller om de, således som Oberlandesgericht Zweibrücken (den regionale appeldomstol i Zweibrücken) har fastslået, udgør en lukket og begrænset gruppe af bestemte personer.
14
Selv om overføringen i det foreliggende tilfælde foretages efter en særlig teknisk fremgangsmåde, er den forelæggende ret for det andet i tvivl om, hvorvidt det generelt er relevant at tage hensyn til den fremgangsmåde, der er anvendt i forbindelse med udsendelsen med henblik på at kunne kvalificere en handling som »overføring til almenheden«. Det fremgår nemlig af dom af 16. marts 2017, AKM (C-138/16, EU:C:2017:218, præmis 26-30), at Domstolen ikke tog hensyn til fremgangsmåden for den omhandlede udsendelse, der adskilte sig fra den oprindelige overføring, der var omhandlet i den sag, der gav anledning til denne dom – dvs. som i det foreliggende tilfælde en samtidig, uforandret og fuldstændig viderespredning af radio- og TV-udsendelser – men lagde vægt på forekomsten af en »ny almenhed« som et afgørende kriterium for, at der var tale om en »overføring til almenheden«.
15
På samme måde henholdte Domstolen i dom af 7. december 2006, SGAE (C-306/05, EU:C:2006:764, præmis 37-47), af 4 oktober 2011, Football Association Premier League m.fl. (C-403/08 og C-429/08, EU:C:2011:631, præmis 197-199), af 27. februar 2014, OSA (C-351/12, EU:C:2014:110, præmis 27-33), og af 31. maj 2016, Reha Training (C-117/15, EU:C:2016:379, præmis 57), sig udelukkende til dette sidstnævnte kriterium uden at tage hensyn til den anvendte tekniske fremgangsmåde.
16
Den forelæggende ret har anført, at denne praksis fra Domstolen ifølge en fortolkning af dette kriterium i retslitteraturen antyder, at anvendelsen af en særlig teknisk fremgangsmåde kun kan begrunde, at der foreligger en overføring til almenheden i de tilfælde, hvor en viderespredning af indhold, der oprindeligt er modtaget via antenne, satellit eller kabel, sker via internettet.
17
For det tredje ønsker den forelæggende ret oplyst, om en viderespredning som den i hovedsagen omhandlede opfylder betingelsen vedrørende kriteriet om en »ny almenhed«. Den er ligeledes i tvivl om, hvilken eventuel betydning det i denne henseende har, at beboerne på det omhandlede plejehjem uafhængigt af denne videresendelse selv har mulighed for at modtage radio- og TV-udsendelser via antenne på deres værelser, og at rettighedshaverne allerede har modtaget et vederlag for den oprindelige udsendelse.
18
Under disse omstændigheder har Bundesgerichtshof (forbundsdomstol) besluttet at udsætte sagen og forelægge Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål:
»1)
Udgør beboerne på et kommercielt drevet plejehjem, som på deres værelser råder over tilslutninger til fjernsyn og radio, som operatøren af plejehjemmet gennem sit kabelnet samtidigt, uforandret og fuldstændigt [viderespreder] radioudsendelser til, som denne har modtaget via sin egen satellitmodtager, »et ubestemt antal potentielle modtagere« i henhold til definitionen af »overføring til almenheden« som omhandlet i artikel 3, stk. 1, i direktiv [2001/29]?
2)
Har den definition, som [Domstolen] hidtil har anvendt, og hvorefter kvalificering som »overføring til almenheden« som omhandlet i artikel 3, stk. 1, i direktiv [2001/29] kræver, at »et beskyttet værk overføres ved anvendelsen af en særlig teknisk fremgangsmåde, der adskiller sig fra den, der hidtil har været anvendt, eller [skal] være rettet mod en »ny almenhed«, dvs. mod et publikum, som indehaverne af ophavsrettigheden ikke havde taget i betragtning, da de tillod den første overføring til almenheden af deres værk«, fortsat almen gyldighed, eller har den tekniske fremgangsmåde, der anvendes, kun betydning i tilfælde, hvor der sker en videre overføring til det åbne internet af indhold, som først er blevet modtaget jord-, satellit- eller kabelbaseret?
3)
Er der tale om [en] »[ny almenhed]« i henhold til definitionen af »overføring til almenheden« som omhandlet i artikel 3, stk. 1, i direktiv [2001/29], når operatøren af et plejehjem, som handler erhvervsmæssigt, gennem sit kabelnet samtidigt, uforandret og fuldstændigt [viderespreder] radio- og fjernsynsudsendelser, som denne har modtaget via sin egen satellitmodtager, til de eksisterende tilslutninger for [TV] og radio i beboernes værelser? Har det betydning for denne bedømmelse, om beboerne uafhængigt af kabeloverføringen har mulighed for at modtage [radio- og TV-udsendelserne] på deres værelser via jordantenne? Har det endvidere betydning for denne bedømmelse, om rettighedshaverne allerede modtager et vederlag for deres tilladelse til den oprindelige udsendelse?«
Om de præjudicielle spørgsmål
Det andet og det tredje spørgsmål
19
Med det andet og det tredje spørgsmål, som skal behandles samlet og først, ønsker den forelæggende ret nærmere bestemt oplyst, om artikel 3, stk. 1, i direktiv 2001/29 skal fortolkes således, at begrebet »overføring til almenheden« som omhandlet i denne bestemmelse omfatter en samtidig, uforandret og fuldstændig viderespredning foretaget af operatøren af et plejehjem af radio- og TV-udsendelser, der modtages via en satellitmodtager, som er forbundet med de eksisterende tilslutninger for TV og radio i beboernes værelser ved hjælp af det kabelnet, der er installeret på hjemmet.
20
Den forelæggende ret ønsker navnlig oplyst, om en sådan viderespredning er omfattet af dette begreb, enten i form af en overføring, der foretages ved anvendelse af en »særlig teknisk fremgangsmåde«, eller som en overføring, der er rettet mod en »ny almenhed«.
21
Det skal i denne henseende bemærkes, at artikel 3, stk. 1, i direktiv 2001/29 bestemmer, at medlemsstaterne tillægger ophavsmænd eneret til at tillade eller forbyde trådbunden eller trådløs overføring til almenheden af deres værker, herunder tilrådighedsstillelse af deres værker på en sådan måde, at almenheden får adgang til dem på et individuelt valgt sted og tidspunkt.
22
Som Domstolen gentagne gange har fastslået, har ophavsmænd i henhold til denne bestemmelse en præventiv ret, som gør det muligt for dem at komme imellem eventuelle brugere af deres værk og den overføring til almenheden, som disse brugere kunne tænkes at foretage, og dette ved at forbyde denne overføring (dom af 15.3.2012, SCF, C-135/10, EU:C:2012:140, præmis 75, og af 20.6.2024, GEMA, C-135/23, EU:C:2024:526, præmis 17).
23
Hvad angår indholdet af begrebet »overføring til almenheden« som omhandlet i artikel 3, stk. 1, i direktiv 2001/29 skal det, således som det er fremhævet i 23. betragtning til dette direktiv, opfattes bredt som omfattende enhver overføring til den del af almenheden, som ikke befinder sig på det sted, hvorfra overføringen finder sted, og omfatter enhver sådan form for trådbunden eller trådløs transmission eller retransmission af et værk til almenheden, herunder udsendelse i radio og TV. Det fremgår nemlig af 4., 9. og 10. betragtning til dette direktiv, at det primære formål med direktivet er at indføre et højt beskyttelsesniveau for ophavsmænd, således at disse kan modtage et passende vederlag for anvendelsen af deres værker, bl.a. i tilfælde af en overføring til almenheden (jf. i denne retning dom af 7.12.2006, SGAE, C-306/05, EU:C:2006:764, præmis 36, og af 11.4.2024, Citadines, C-723/22, EU:C:2024:289, præmis 38 og den deri nævnte retspraksis).
24
I denne henseende bemærkes, at i overensstemmelse med fast retspraksis omfatter begrebet »overføring til almenheden« som omhandlet i artikel 3, stk. 1, to kumulative kriterier, nemlig en overføring af et værk og overføringen heraf til en almenhed, og indebærer en individualiseret vurdering (dom af 22.6.2021, YouTube og Cyando, C-682/18 og C-683/18, EU:C:2021:503, præmis 66, og af 20.6.2024, GEMA, C-135/23, EU:C:2024:526, præmis 21).
25
Ved en sådan vurdering skal der tages hensyn til flere supplerende kriterier, som ikke er selvstændige, men indbyrdes forbundne i forhold til hinanden. Eftersom disse kriterier i forskellige konkrete situationer kan være til stede i stærkt varierende omfang, skal de anvendes såvel individuelt som i forhold til deres samspil med hinanden (dom af 31.5.2016, Reha Training, C-117/15, EU:C:2016:379, præmis 35, og af 20.6.2024, GEMA, C-135/23, EU:C:2024:526, præmis 22).
26
Hvad angår disse kriterier følger det af fast retspraksis, at for at kunne kvalificeres som »overføring til almenheden« skal et beskyttet værk navnlig overføres ved anvendelse af en særlig teknisk fremgangsmåde, der adskiller sig fra den, der hidtil har været anvendt, eller være rettet mod en »ny almenhed«, dvs. mod et publikum, som indehaverne af ophavsrettigheden ikke havde taget i betragtning, da de tillod den første overføring til almenheden af deres værk (dom af 8.9.2016, GS Media, C-160/15, EU:C:2016:644, præmis 37, og af 20.6.2024, GEMA, C-135/23, EU:C:2024:526, præmis 43).
27
I det foreliggende tilfælde skal det for det første bemærkes, at som det fremgår af anmodningen om præjudiciel afgørelse, hviler den forelæggende rets spørgsmål på den forudsætning, at en viderespredning af udsendelser som de i hovedsagen omhandlede foretages ved anvendelse af en særlig teknisk fremgangsmåde, der adskiller sig fra den, der blev anvendt i forbindelse med den oprindelige overføring.
28
Det skal imidlertid bemærkes, at Domstolen for at fastslå, om dette kriterium er relevant med henblik på kvalificere en operatørs handling som en »overføring til almenheden« som omhandlet i artikel 3, stk. 1, i direktiv 2001/29 bl.a. støttede sig på dette direktivs artikel 3, stk. 3, hvorefter tilladelsen til at medtage beskyttede værker i en overføring til almenheden ikke udtømmer retten til at tillade eller forbyde andre overføringer til almenheden af disse værker (jf. i denne retning dom af 7.3.2013, ITV Broadcasting m.fl., C-607/11, EU:C:2013:147, præmis 23).
29
Domstolen udledte heraf, at EU-lovgiver ved at regulere de situationer, hvori et givent værk anvendes til mange forskellige formål, har ønsket, at hver transmission eller retransmission af et værk, der gør brug af en særlig teknisk fremgangsmåde, principielt skal tillades individuelt af ophavsmanden til det omhandlede værk (jf. i denne retning dom af 7.3.2013, ITV Broadcasting m.fl., C-607/11, EU:C:2013:147, præmis 24).
30
På dette grundlag har Domstolen fastslået, at der skal sondres mellem på den ene side de tilfælde, hvori en operatør ved en bevidst handling giver adgang til en radio- og TV-udsendelse, der indeholder beskyttede værker, for en ny almenhed, som de berørte ophavsmænd ikke havde taget hensyn til, da de tillod den pågældende radio- og TV-udsendelse, og på den anden side de tilfælde, hvor der foretages to transmissioner under særlige tekniske forhold efter en forskellig form for transmission, og hvor hver enkelt er rettet mod et publikum (jf. i denne retning dom af 7.3.2013, ITV Broadcasting m.fl., C-607/11, EU:C:2013:147, præmis 38 og 39).
31
Det fremgår således af Domstolens retspraksis, herunder navnlig dom af 7. marts 2013, ITV Broadcasting m.fl. (C-607/11, EU:C:2013:147), at det kun er, hvis anvendelsen af en given teknisk fremgangsmåde indebærer, at der foretages en ny transmission eller retransmission af udsendelser, uafhængigt af den oprindelige overføring, at en sådan handling kan anses for at være foretaget ved anvendelse af en »særlig teknisk fremgangsmåde« som omhandlet i den retspraksis, der er nævnt i nærværende doms præmis 26.
32
Som det også fremgår af Domstolens retspraksis, er dette navnlig tilfældet i forbindelse med viderespredning via internettet af en jordbaseret TV-udsendelse (jf. i denne retning dom af 7.3.2013, ITV Broadcasting m.fl., C-607/11, EU:C:2013:147, præmis 26, og af 29.11.2017, VCAST, C-265/16, EU:C:2017:913, præmis 14, 46 og 48). Derimod har Domstolen fastslået, at et tilfælde som det, der gav anledning til dom af 7. december 2006, SGAE (C-306/05, EU:C:2006:764), nemlig spredning af et signal ved hjælp af fjernsynsapparater til gæster, der er installeret på værelser på et hotel, ikke svarer til et sådant tilfælde, men til det første tilfælde, som er omhandlet i denne doms præmis 30 (jf. i denne retning dom af 7.3.2013, ITV Broadcasting m.fl., C-607/11, EU:C:2013:147, præmis 37 og 38).
33
Som generaladvokaten har anført i punkt 20 i forslaget til afgørelse, svarer dette sidstnævnte tilfælde til det i hovedsagen omhandlede, hvor operatøren af et plejehjem, således som det fremgår af anmodningen om præjudiciel afgørelse, i lighed med en ejer af et hotel ved hjælp af det kabelsystem, der er installeret i hans plejehjem, viderespreder det signal, han modtager via sin parabolantenne til de forskellige områder i plejehjemmet.
34
Det følger heraf, at en viderespredning af udsendelser som den i hovedsagen omhandlede ikke kan anses for at være foretaget ved anvendelse af en »særlig teknisk fremgangsmåde« som omhandlet i den retspraksis, der er nævnt i denne doms præmis 26.
35
I overensstemmelse med denne retspraksis skal det for det andet undersøges, om den omhandlede viderespredning er rettet mod en »ny almenhed«, der adskiller sig fra det publikum, som de oprindelige udsendelser er rettet til.
36
Det skal i denne henseende bemærkes, at ophavsmanden, når han giver tilladelse til udsendelse af sit værk, kun regner med de direkte brugere, dvs. de indehavere af fjernsynsapparater, som modtager programmerne individuelt eller i privat, evt. familiemæssig, sammenhæng (jf. i denne retning dom af 712.2006, SGAE, C-306/05, EU:C:2006:764, præmis 41, og af 4.10.2011, Football Association Premier League m.fl., C-403/08 og C-429/08, EU:C:2011:631, præmis 198).
37
Domstolen har således fastslået, at gæsterne i et hotel eller i en restauration, patienterne på en kurbadeanstalt eller et rehabiliteringscenter og lejerne af lejligheder i en ejendom, der bruges til korttidsudlejning, bl.a. til indkvartering for turister, udgør en sådan ny almenhed (jf. i denne retning bl.a. dom af 7.12.2006, SGAE, C-306/05, EU:C:2006:764, præmis 42, af 4.10.2011, Football Association Premier League m.fl., C-403/08 og C-429/08, EU:C:2011:631, præmis 199, af 27.2.2014, OSA, C-351/12, EU:C:2014:110, præmis 32, af 31.5.2016, Reha Training, C-117/15, EU:C:2016:379, præmis 61, og af 20.6.2024, GEMA, C-135/23, EU:C:2024:526, præmis 44).
38
Under sådanne omstændigheder har Domstolen nemlig i det væsentlige fastslået, at modtagerne af overføringen udgør en »ny almenhed« i den udstrækning, de principielt udelukkende nyder godt af det beskyttede værk som følge af en handling foretaget af operatøren af det pågældende etablissement, der med fuldt kendskab til konsekvenserne af sin handling giver dem adgang til dette værk, når de befinder sig inden for overføringens dækningsområde.
39
Domstolen har derimod fastslået, at dette ikke er tilfældet for så vidt angår lejere af lejligheder i en ejendom, der udlejes til beboelse, idet disse ikke kan anses for at udgøre en »ny almenhed« som omhandlet i den retspraksis, der er nævnt i denne doms præmis 26 (jf. i denne retning dom af 20.6.2024, GEMA, C-135/23, EU:C:2024:526, præmis 45).
40
Denne situation kan sammenlignes med den i hovedsagen omhandlede, hvor beboerne på et plejehjem, således som det fremgår af anmodningen om præjudiciel afgørelse, bor der permanent. Det må derfor fastslås, at sådanne beboere ikke udgør en sådan »ny almenhed«.
41
Denne konklusion drages ikke i tvivl af argumentet om, at operatøren af et plejehjem, til forskel fra ejeren af en bolig, som udlejes af vedkommende, leverer flere tjenesteydelser til beboerne med henvisning til, at de sidstnævnte har en mindre grad af selvstændighed. Som generaladvokaten i det væsentlige har anført i punkt 37-39 i forslaget til afgørelse, er modtagerne af den pågældende viderespredning af de omhandlede udsendelser i begge tilfælde nemlig i deres egenskab af indehavere af modtagerapparater, der modtager de pågældende programmer i privat sammenhæng, en del af den almenhed, som indehaverne af ophavsrettighederne henvendte sig til, da de gav tilladelse til den oprindelige overføring til almenheden af deres værker i form af radio- og TV-udsendelser.
42
Det skal følgelig fastslås, at operatøren af et sådant plejehjem ikke foretager en »overføring til almenheden« som omhandlet i artikel 3, stk. 1, i direktiv 2001/29, når vedkommende via et kabelsystem viderespreder radio- og TV-udsendelser, der modtages via parabolantenne, til værelserne på et plejehjem.
43
I denne henseende er den omstændighed, som den forelæggende ret har henvist til, hvorefter en sådan operatørs virksomhed har karakter af vinding for øje, ikke afgørende. Selv om det forhold, at en overføring sker med vinding for øje, ikke er uden relevans, er et sådant forhold ikke nødvendigvis en ufravigelig betingelse, som er afgørende for, om der foreligger en overføring til almenheden (jf. i denne retning dom af 20.6.2024, GEMA, C-135/23, EU:C:2024:526, præmis 24 og den deri nævnte retspraksis).
44
Endelig skal det tilføjes, at en sådan fortolkning ikke er i strid med formålene med direktiv 2001/29, som der er henvist til i denne doms præmis 23. Som generaladvokaten i det væsentlige har anført i punkt 35 i forslaget til afgørelse, ville en anerkendelse af, at der under omstændigheder som dem, der er omhandlet i hovedsagen, foreligger en »overføring til almenheden« som omhandlet i artikel 3, stk. 1, i direktiv 2001/29, føre til, at indehaverne af ophavsretten fik et uretmæssigt vederlag, selv om der, således som det udtrykkeligt fremgår af tiende betragtning til direktiv 2001/29, i medfør af dette direktiv kun bør sikres dem et passende vederlag for anvendelsen af deres værker (jf. i denne retning dom af 4.10.2011, Football Association Premier League m.fl., C-403/08 og C-429/08, EU:C:2011:631, præmis 108).
45
Henset til ovenstående betragtninger skal det andet og det tredje spørgsmål besvares med, at artikel 3, stk. 1, i direktiv 2001/29 skal fortolkes således, at begrebet »overføring til almenheden« som omhandlet i denne bestemmelse ikke omfatter en samtidig, uforandret og fuldstændig viderespredning foretaget af operatøren af et plejehjem af radio- og TV-udsendelser, der modtages via en satellitmodtager, som er forbundet med de eksisterende tilslutninger for TV og radio i beboernes værelser ved hjælp af det kabelnet, der er installeret på hjemmet.
Det første spørgsmål
46
Henset til svaret på det andet og det tredje spørgsmål er det ufornødent at besvare det første spørgsmål.
Sagsomkostninger
47
Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgør et led i den sag, der verserer for den forelæggende ret, tilkommer det denne at træffe afgørelse om sagsomkostningerne. Bortset fra nævnte parters udgifter kan de udgifter, som er afholdt i forbindelse med afgivelse af indlæg for Domstolen, ikke erstattes.
På grundlag af disse præmisser kender Domstolen (Første Afdeling) for ret:
Artikel 3, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/29/EF af 22. maj 2001 om harmonisering af visse aspekter af ophavsret og beslægtede rettigheder i informationssamfundet
skal fortolkes således, at
begrebet »overføring til almenheden« som omhandlet i denne bestemmelse ikke omfatter en samtidig, uforandret og fuldstændig viderespredning foretaget af operatøren af et plejehjem af radio- og TV-udsendelser, der modtages via en satellitmodtager, som er forbundet med de eksisterende tilslutninger for TV og radio i beboernes værelser ved hjælp af det kabelnet, der er installeret på hjemmet.
Underskrifter
(
*1
) – Processprog: tysk.