62024CJ0514
ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA (druhého senátu)
12. března 2026 (
*1
)
„Řízení o předběžné otázce – Sbližování právních předpisů – Odvětví telekomunikací – Směrnice (EU) 2018/1972 – Evropský kodex pro elektronické komunikace – Článek 105 odst. 4 první pododstavec – Právo koncových uživatelů ukončit smlouvu bez dodatečných nákladů v důsledku změn, které jednostranně navrhuje poskytovatel elektronických komunikací – Výjimky – Změny uložené přímo právem Unie nebo vnitrostátním právem“
Ve věci C‑514/24,
jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná na základě článku 267 SFEU rozhodnutím Kúria (Nejvyšší soud, Maďarsko) ze dne 26. června 2024, došlým Soudnímu dvoru dne 24. července 2024, v řízení
Magyar Telekom Nyrt.
proti
Nemzeti Média- és Hírközlési Hatóság Elnöke
SOUDNÍ DVŮR (druhý senát),
ve složení: K. Jürimäe, předsedkyně senátu, K. Lenaerts, předseda Soudního dvora vykonávající funkci soudce druhého senátu, F. Schalin, M. Gavalec (zpravodaj) a Z. Csehi, soudci,
generální advokát: M. Campos Sánchez-Bordona,
za soudní kancelář: I. Illéssy, rada,
s přihlédnutím k písemné části řízení a po jednání konaném dne 26. června 2025,
s ohledem na vyjádření, která předložili:
–
za Magyar Telekom Nyrt.: V. Brengel, Gy. V. Radics, ügyvédek, M. L. Keresztury a B. Modok,
–
za maďarskou vládu: D. Csoknyai a Z. Fehér, jako zmocněnci,
–
za Irsko: M. Browne, Chief State Solicitor, S. Finnegan a A. Joyce, jako zmocněnci, ve spolupráci s: B. Quigley, SC, a S. Brittain, BL,
–
za finskou vládu: M. Pere, jako zmocněnkyně,
–
za Evropskou komisi: V. Bottka, G. Conte a O. Gariazzo, jako zmocněnci,
po vyslechnutí stanoviska generálního advokáta na jednání konaném dne 18. září 2025,
vydává tento
Rozsudek
1
Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce se týká výkladu čl. 105 odst. 4 prvního pododstavce směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2018/1972 ze dne 11. prosince 2018, kterou se stanoví evropský kodex pro elektronické komunikace (Úř. věst. 2018, L 321, s. 36).
2
Tato žádost byla předložena v rámci sporu mezi společností Magyar Telekom Nyrt., poskytovatelkou služeb elektronických komunikací, a Nemzeti Média- és Hírközlési Hatóság Elnöke (předseda vnitrostátního orgánu pro komunikace a média, Maďarsko) (dále jen „předseda NMHH“) ve věci rozhodnutí, kterým tento předseda uložil zejména povinnost změnit smlouvy o předplatném uzavřené s koncovými uživateli, včetně tarifní varianty zvané „nulový tarif“.
Právní rámec
Unijní právo
Nařízení (EU) 2015/2120
3
Článek 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/2120 ze dne 25. listopadu 2015, kterým se stanoví opatření týkající se přístupu k otevřenému internetu a mění směrnice 2002/22/ES o univerzální službě a právech uživatelů týkajících se sítí a služeb elektronických komunikací a nařízení (EU) č. 531/2012 o roamingu ve veřejných mobilních komunikačních sítích v Unii (Úř. věst. 2015, L 310, s. 1), nadepsaný „Předmět a oblast působnosti“, v odstavci 1 stanoví:
„Toto nařízení stanoví společná pravidla pro zajištění rovného a nediskriminačního nakládání s provozem při poskytování služeb přístupu k internetu a zajištění souvisejících práv koncových uživatelů.“
4
Článek 3 tohoto nařízení, nadepsaný „Zajištění přístupu k otevřenému internetu“, v odstavcích 1 až 3 stanoví:
„1.   Koncoví uživatelé mají právo na přístup k informacím a obsahu a jejich šíření, využívání a poskytování aplikací a služeb a využívání koncového zařízení podle svého vlastního výběru bez ohledu na polohu koncového uživatele nebo poskytovatele či polohu, původ nebo určení dané informace, obsahu, aplikace nebo služby, a to prostřednictvím své služby přístupu k internetu.
[…]
2.   Dohody mezi poskytovateli služeb přístupu k internetu a koncovými uživateli o obchodních a technických podmínkách a vlastnostech služeb přístupu k internetu, jako je cena, objem dat nebo rychlost, a veškeré obchodní praktiky poskytovatelů služeb přístupu k internetu neomezují výkon práv koncových uživatelů stanovených v odstavci 1.
3.   Poskytovatelé služeb přístupu k internetu nakládají při poskytování služeb přístupu k internetu s veškerým provozem stejně, bez diskriminace, omezení nebo narušování a bez ohledu na odesílatele a příjemce, na obsah, ke kterému se přistupuje nebo který se šíří, na používané či poskytované aplikace nebo služby nebo na použité koncové zařízení.
První pododstavec nebrání poskytovatelům služeb přístupu k internetu v zavádění opatření přiměřeného řízení provozu. Aby mohla být tato opatření považována za přiměřená, musí být transparentní, nediskriminační a přiměřená, a nesmí být založena na obchodních cílech, nýbrž na objektivně odlišných požadavcích určitých kategorií provozu na technickou kvalitu služeb. Tato opatření nesmí sledovat konkrétní obsah a nesmí být uplatňována po dobu delší, než je nezbytné.
Poskytovatelé služeb přístupu k internetu nesmějí provádět opatření řízení provozu, která jdou nad rámec opatření stanovených v druhém pododstavci, a zejména nesmějí blokovat, zpomalovat, měnit, omezovat, narušovat, zhoršovat nebo diskriminovat konkrétní obsah, aplikace nebo služby nebo jejich konkrétní kategorie, s výjimkou případů, kdy je to nezbytné, a pouze na nezbytně nutnou dobu za účelem:
a)
dodržení unijních legislativních aktů či vnitrostátních právních předpisů, které jsou v souladu s právem Unie, jež se vztahují na poskytovatele služeb přístupu k internetu, nebo opatření provádějících v souladu s právem Unie tyto unijní legislativní akty či vnitrostátní právní předpisy, včetně rozhodnutí soudů nebo veřejných orgánů s příslušnou pravomocí;
b)
zachování integrity a bezpečnosti sítě, služeb poskytovaných prostřednictvím této sítě a koncových zařízení koncových uživatelů;
c)
zabránění hrozícímu přetížení sítě a zmírnění účinků výjimečného nebo dočasného přetížení sítě za předpokladu, že se s rovnocennými kategoriemi provozu nakládá stejně.“
Nařízení (EU) 2018/1971
5
Bod 5 odůvodnění nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2018/1971 ze dne 11. prosince 2018 o zřízení Sdružení evropských regulačních orgánů v oblasti elektronických komunikací (BEREC) a Agentury na podporu BEREC (Úřad BEREC), o změně nařízení (EU) 2015/2120 a o zrušení nařízení (ES) č. 1211/2009 (Úř. věst. 2018, L 321, s. 1) stanoví:
„[Sdružení evropských regulačních orgánů v oblasti elektronických komunikací (BEREC) a Agentura na podporu BEREC (Úřad BEREC)] byly zřízeny nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1211/2009 [ze dne 25. listopadu 2009 o zřízení Sdružení evropských regulačních orgánů v oblasti elektronických komunikací (BEREC) a Úřadu (Úř. věst. 2009, L 337, s. 1)]. BEREC nahradilo [skupinu evropských regulačních orgánů pro sítě a služby elektronických komunikací] a mělo přispívat k rozvoji a k lepšímu fungování vnitřního trhu sítí a služeb elektronických komunikací tím, že usilovalo o zajištění jednotného uplatňování předpisového rámce pro elektronické komunikace. BEREC funguje jako fórum pro spolupráci mezi vnitrostátními regulačními orgány a mezi těmito orgány a [Evropskou k]omisí při výkonu všech jejich povinností podle předpisového rámce Unie. BEREC bylo zřízeno proto, aby poskytovalo odborné znalosti a jednalo nezávisle a transparentně.“
6
Článek 3 nařízení 2018/1971, nadepsaný „Cíle BEREC“, v odstavci 2 stanoví:
„BEREC sleduje cíle stanovené v článku 3 směrnice (EU) 2018/1972. BEREC se zejména zaměřuje na zajištění jednotného uplatňování předpisového rámce pro elektronické komunikace v oblasti působnosti uvedené v odstavci 1 tohoto článku.“
7
Článek 4 uvedeného nařízení, nadepsaný „Regulační úkoly BEREC“, stanoví v odstavcích 1 a 4 toto:
„1.   BEREC má tyto regulační úkoly:
[…]
d)
vydávat pokyny k provádění předpisového rámce Unie pro elektronické komunikace, jak je uvedeno zejména v nařízeních [Evropského parlamentu a Rady] (EU) č. 531/2012 [ze dne 13. června 2012 o roamingu ve veřejných mobilních komunikačních sítích v Unii (Úř. věst. 2012, L 172, s. 10)] a [2015/2120] a ve směrnici [2018/1972], ohledně:
[…]
e)
vydávat ze své vlastní iniciativy nebo na žádost vnitrostátního regulačního orgánu, Evropského parlamentu, Rady [Evropské unie] nebo Komise jiné pokyny zajišťující jednotné uplatňování předpisového rámce pro elektronické komunikace a jednotných regulačních rozhodnutí ze strany vnitrostátních regulačních orgánů, zejména pokud jde o otázky regulace, které mají dopad na značný počet členských států nebo mají přeshraniční rozměr;
[…]
4.   Aniž je dotčen soulad s příslušným právem Unie, vnitrostátní regulační orgány a Komise v nejvyšší míře zohlední veškeré pokyny, stanoviska, doporučení, společné postoje a osvědčené postupy přijaté BEREC s cílem zajistit jednotné uplatňování předpisového rámce pro elektronické komunikace v oblasti působnosti uvedené v čl. 3 odst. 1.
Odchýlí-li se některý vnitrostátní regulační orgán od pokynů uvedených v odst. 1 písm. e), uvede k tomu důvody.“
Směrnice 2018/1972
8
Bod 275 odůvodnění směrnice 2018/1972 uvádí:
„Jakékoli změny smluvních podmínek navržené poskytovateli veřejně dostupných služeb elektronických komunikací jiných než interpersonálních komunikačních služeb nezávislých na číslech, jež nejsou ve prospěch koncových uživatelů, například v souvislosti s poplatky, sazbami, omezením objemu dat, rychlostí přenosu dat, pokrytím nebo zpracováním osobních údajů, by měly být považovány za oprávněný důvod k ukončení smlouvy ze strany koncového uživatele, aniž by mu vznikly jakékoli náklady, a to i v případě, že jsou tyto změny spojeny s určitými přínosy. Jakákoli změna smluvních podmínek ze strany poskytovatele by tudíž měla koncového uživatele opravňovat k ukončení smlouvy, ledaže je každá taková změna pro koncového uživatele sama o sobě přínosná nebo se jedná o změny čistě administrativní povahy (například změna adresy poskytovatele) a nemají na koncového uživatele žádný negativní dopad nebo jsou změny vyžadovány výlučně v důsledku legislativních či regulačních změn, jako jsou například nové požadavky na smluvní informace uložené unijními či vnitrostátními právními předpisy. O tom, zda je určitá změna pro uživatele pouze přínosná, by se mělo rozhodovat na základě objektivních kritérií. Právo na ukončení smlouvy by koncovému uživateli nemělo být přiznáno pouze za předpokladu, že je poskytovatel s to prokázat, že veškeré změny smlouvy jsou pro koncového uživatele pouze přínosné nebo že se jedná o změny čistě administrativní povahy, které nemají na koncového uživatele žádný negativní dopad.“
9
Článek 3 této směrnice, nadepsaný „Obecné cíle“, v odstavci 2 písm. d) stanoví:
„Vnitrostátní regulační a jiné příslušné orgány, jakož i BEREC, Komise a členské státy sledují v rámci této směrnice každý z těchto obecných cílů, které mají stejnou důležitost:
[…]
d)
prosazují zájmy občanů Unie tím, že zajišťují připojení a širokou dostupnost a využívání sítí s velmi vysokou kapacitou včetně pevných, mobilních a bezdrátových sítí a služeb elektronických komunikací; že na základě účinné hospodářské soutěže umožňují co největší prospěch, pokud jde o výběr, cenu a kvalitu, že zachovávají bezpečnost sítí a služeb; že zajišťují vysokou a jednotnou úroveň ochrany koncových uživatelů prostřednictvím potřebných odvětvových pravidel a že řeší potřeby určitých sociálních skupin, zejména koncových uživatelů se zdravotním postižením, starších koncových uživatelů nebo koncových uživatelů se zvláštními sociálními potřebami, například pokud jde o cenovou dostupnost a volbu a rovnocenný přístup pro koncové uživatele se zdravotním postižením.“
10
Článek 10 uvedené směrnice, nadepsaný „Účast vnitrostátních regulačních orgánů v BEREC“, stanoví:
„1.   Členské státy zajistí, aby cíle BEREC spočívající v podpoře větší koordinace a soudržnosti v oblasti regulace byly aktivně podporovány příslušnými vnitrostátními regulačními orgány.
2.   Členské státy zajistí, aby vnitrostátní regulační orgány při přijímání svých vlastních rozhodnutí pro své vnitrostátní trhy v nejvyšší míře zohlednily pokyny, stanoviska, doporučení, společné postoje, osvědčené postupy a metodiky přijaté BEREC.“
11
Článek 105 téže směrnice, nadepsaný „Délka trvání smluv a jejich ukončování“, v odstavci 4 stanoví:
„Koncoví uživatelé mají právo ukončit smlouvu, aniž by jim vznikly jakékoli další náklady, když jsou vyrozuměni o změnách smluvních podmínek navrhovaných poskytovatelem veřejně dostupných služeb elektronických komunikací jiných, než jsou interpersonální komunikační služby nezávislé na číslech, nejsou-li navrhované změny výhradně přínosné pro koncové uživatele, nejsou-li čistě správní povahy a s neutrálními dopady na koncového uživatele, nebo nejsou-li přímo uložené právem Unie či vnitrostátním právem.
Poskytovatelé vyrozumí koncové uživatele o veškerých změnách smluvních podmínek nejméně jeden měsíc předem a zároveň je informují o jejich právu ukončit smlouvu, aniž by jim vznikly jakékoli další náklady, jestliže s novými podmínkami nesouhlasí. Právo ukončit smlouvu je možné uplatnit do jednoho měsíce po oznámení. Členské státy mohou tuto lhůtu prodloužit až o tři měsíce. Členské státy zajistí, aby oznámení bylo provedeno jasným a srozumitelným způsobem na trvalém nosiči.“
Maďarské právo
12
Ustanovení § 132 az elektronikus hírközlésről szóló 2003. évi C. törvény (zákon č. C z roku 2003 o elektronických komunikacích) ve znění použitelném na spor v původním řízení (dále jen „zákon 2003/100“) v odstavcích 5 a 6 stanoví:
„5.   Předplatitel má právo smlouvu o předplatném ukončit s okamžitým účinkem a bez dalších právních důsledků do 45 dnů od obdržení oznámení o jednostranné změně smlouvy poskytovatelem veřejně dostupných služeb elektronických komunikací.
6.   Předplatitel nemá právo ukončit smlouvu o předplatném v souladu s odstavcem 5, pokud změna:
a)
vede ke změně smlouvy o předplatném nebo podmínek využívání služby, které jsou výlučně ve prospěch předplatitele;
b)
má čistě administrativní povahu a nemá nepříznivý dopad na předplatitele, nebo
c)
je striktně založena na změně právního předpisu nebo na správním či soudním rozhodnutí.“
Spor v původním řízení a předběžné otázky
13
Magyar Telekom je podnikem působícím v odvětví informačních a komunikačních technologií. Tento podnik nabízel koncovým uživatelům pro některé ze svých balíčků za přístup k internetu tarifní variantu zvanou „nulový tarif“, na jejímž základě nezahrnoval objem dat zahrnutých do těchto balíčků data spotřebovávaná při používání určitých aplikací nebo specifických služeb.
14
Rozhodnutím ze dne 6. září 2022 (dále jen „rozhodnutí NMHH“) NMHH konstatoval, že uvedený podnik nedodržuje ustanovení čl. 3 odst. 3 nařízení 2015/2120, neboť v rámci uplatňování této tarifní varianty neupravuje veškerý internetový provoz stejně a bez diskriminace. V tomto rozhodnutí NMHH nařídil společnosti Magyar Telekom, aby nejpozději do 15. listopadu 2022 přestala nabízet jakoukoli nabídku obsahující uvedenou tarifní variantu a do 31. března 2023 změnila smlouvy dotčených předplatitelů, včetně všeobecných podmínek a individuálních smluv o předplatném, s cílem odstranit veškeré odkazy na tutéž tarifní variantu.
15
V uvedeném rozhodnutí NMHH zdůraznil, že vzhledem k tomu, že nutnost změnit smlouvy dotčených předplatitelů vyplývá z neslučitelnosti praxe společnosti Magyar Telekom s tímto čl. 3 odst. 3, jednostranná změna těchto smluv v neprospěch těchto předplatitelů jim dává právo je ukončit v souladu s § 132 odst. 5 zákona 2003/100, jehož cílem je provést do maďarského práva čl. 105 odst. 4 první pododstavec směrnice 2018/1972. V tomto ohledu se nepoužije výjimka stanovená v § 132 odst. 6 písm. c) zákona 2003/100, jehož účelem je provést do maďarského práva třetí výjimku stanovenou v poslední části věty čl. 105 odst. 4 prvního pododstavce směrnice 2018/1972.
16
Rozhodnutím ze dne 27. října 2022 (dále jen „rozhodnutí předsedy NMHH“) předseda NMHH, k němuž společnost Magyar Telekom podala odvolání ve správním řízení, rozhodnutí NMHH potvrdil.
17
V tomto rozhodnutí ze dne 27. října 2022 předseda NMHH uvedl, že v rozsudcích ze dne 2. září 2021, Vodafone (C‑854/19, EU:C:2021:675), ze dne 2. září 2021, Vodafone (C‑5/20, EU:C:2021:676), a ze dne 2. září 2021, Telekom Deutschland (C‑34/20, EU:C:2021:677), Soudní dvůr rozhodl, že tarifní varianta zvaná „nulový tarif“ je neslučitelná s povinnostmi vyplývajícími z čl. 3 odst. 3 nařízení 2015/2120. Povinnost společnosti Magyar Telekom změnit platné individuální smlouvy o předplatném vyplývá z tohoto ustanovení, jehož správný výklad podal Soudní dvůr v těchto rozsudcích.
18
V uvedeném rozhodnutí předseda NMHH zdůraznil, že po vyhlášení těchto rozsudků byla společnost Magyar Telekom povinna sama přestat nabízet a využívat tuto tarifní variantu a že cílem rozhodnutí NMHH bylo zajistit, aby společnost Magyar Telekom uplatňovala nařízení 2015/2120 v souladu s uvedenými rozsudky, jejichž závěry byly začleněny do pokynů BEREC k provádění nařízení o otevřeném internetu ze dne 9. června 2022 [BoR (22) 81, dále jen „pokyny BEREC z roku 2022“].
19
Zatímco v předchozích pokynech BEREC k provádění evropských pravidel neutrality sítě vnitrostátními regulačními orgány ze dne 30. srpna 2016 [BoR (16) 127, dále jen „pokyny BEREC z roku 2016“] byla ustanovení nařízení 2015/2120 vykládána v tom smyslu, že povolují určité tarifní varianty zvané „nulové tarify“, po vyhlášení rozsudku ze dne 15. září 2020, Telenor Magyarország (C‑807/18 a C‑39/19, EU:C:2020:708), a na základě rozsudků uvedených v bodě 17 tohoto rozsudku přijalo BEREC pokyny BEREC z roku 2022, v nichž byla tato ustanovení vykládána tak, že takové tarifní varianty nepovolují.
20
Společnost Magyar Telekom v žalobě proti rozhodnutí předsedy NMHH podané k Fővárosi Törvényszék (soud hlavního města Budapešti, Maďarsko) uvedla, že nemá žádnou povinnost provést uvedené rozsudky, že její praxe byla vypracována na základě pokynů BEREC z roku 2016 a že nemá žádnou povinnost tyto smlouvy měnit na základě pokynů BEREC z roku 2022, které jsou určeny vnitrostátním regulačním orgánům. Podle názoru společnosti Magyar Telekom musí být toto rozhodnutí považováno za „vnitrostátní právo“ ve smyslu čl. 105 odst. 4 směrnice 2018/1972, které jí přímo ukládalo změnu uvedených smluv.
21
Fővárosi Törvényszék (soud hlavního města Budapešti) žalobu společnosti Magyar Telekom zamítl.
22
Tento soud připomněl, že § 132 odst. 6 písm. c) zákona 2003/100 stanoví výjimku, jejíž znění jasně odkazuje na změnu uloženou přímo pravidlem unijního nebo vnitrostátního práva, které se použije pouze na akty unijního práva, jak jsou definovány v článku 288 SFEU, jakož i na vnitrostátní legislativní akty. Rozhodnutí předsedy NMHH, které bylo přijato v jednotlivém případě, přitom není legislativním nebo regulačním aktem, jelikož bylo přijato správním orgánem při výkonu pravomocí týkajících se uplatňování práva, a tudíž se na toto rozhodnutí nemůže vztahovat výjimka stanovená v tomto ustanovení. Změny, ke kterým došlo ve výkladu nebo uplatňování práva, nemohou být postaveny na roveň legislativním nebo regulačním změnám.
23
V kasačním opravném prostředku podaném ke Kúria (Nejvyšší soud, Maďarsko), který je předkládajícím soudem, společnost Magyar Telekom tvrdí, že Fővárosi Törvényszék (soud hlavního města Budapešti) nesprávně vyložil vztah mezi bodem 275 odůvodnění a čl. 105 odst. 4 prvním pododstavcem směrnice 2018/1972, když měl za to, že výraz „regulační“ uvedený ve druhé větě tohoto bodu odůvodnění se nemůže vztahovat na rozhodnutí přijaté v rámci výkonu pravomocí týkajících se uplatňování práva.
24
Podle společnosti Magyar Telekom se výjimka z práva koncových uživatelů na ukončení smluv o předplatném z důvodu jednostranných změn těchto smluv dotyčným poskytovatelem uplatní nejen v případě, že jsou tyto změny uloženy přímo legislativními akty Unie nebo členského státu, ale i v případě, že jsou tyto změny uloženy právem Unie či vnitrostátním právem, chápaným v širším smyslu.
25
Předkládající soud má za to, že je nezbytné, aby od Soudního dvora získal upřesnění výkladu čl. 105 odst. 4 prvního pododstavce směrnice 2018/1972, aby mohl vydat rozsudek, vzhledem k tomu, že musí rozhodnout o otázce, zda mají koncoví uživatelé právo ukončit smlouvy bez dodatečných nákladů z důvodu změn smluvních podmínek navrhovaných společností Magyar Telekom, ačkoli toto ustanovení takové právo na ukončení bez dodatečných nákladů vylučuje, pokud jsou navrhované změny „uloženy přímo právem Unie či vnitrostátním právem“.
26
Tento soud připomíná, že podle mechanismu zavedeného směrnicí 2018/1972 je úkolem BEREC harmonizovat výklad ustanovení nařízení 2015/2120 na úrovni Evropské unie pro vnitrostátní regulační orgány. Pokyny BEREC z roku 2016 přitom u společnosti Magyar Telekom vyvolaly legitimní očekávání. Na základě těchto pokynů nebyla společnost Magyar Telekom schopna předvídat praxi, která měla být uplatňována podle rozsudků Soudního dvora uvedených v bodě 17 tohoto rozsudku a rozhodnutí NMHH s ní bylo v souladu poté, co byla tato praxe převzata do pokynů BEREC z roku 2022.
27
Podle názoru uvedeného soudu skutečnost, že rozsudky Soudního dvora jsou nutně následovány pokyny BEREC, které jsou následně nutně následovány rozhodnutími vnitrostátních regulačních orgánů, čímž jsou v souladu s výkladem ustanovení nařízení 2015/2120 provedeným Soudním dvorem, naznačuje, že takový proces se vyznačuje existencí „regulatorního prvku“, který nelze považovat za pouhé uplatnění práva.
28
Za těchto podmínek se Kúria (Nejvyšší soud) rozhodl přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžné otázky:
„1)
Lze rozsudek Soudního dvora považovat za přímo závazné ustanovení unijního práva, které přímo vyžaduje změnu smluvních podmínek, ve smyslu čl. 105 odst. 4 [2018/1972], anebo je třeba jej považovat za výklad práva, který nepředstavuje změnu dřívější právní úpravy z hlediska [tohoto] čl. 105 odst. 4 […]?
2)
Lze mít – zejména s ohledem na čl. 10 odst. 2 [směrnice 2018/1972] a čl. 4 odst. 4 nařízení [2018/1971] – za to, že [pokyny BEREC z roku 2022], které pokud jde o předmět sporu, nahrazují [pokyny BEREC z roku 2016], jsou součástí unijního práva nebo ustanovení unijního práva, která přímo vyžadují změnu smluvních podmínek, a představují tedy změnu právní úpravy, která odůvodňuje uplatnění výjimky stanovené v čl. 105 odst. 4 [směrnice 2018/1972], nebo se jedná pouze o výklad práva, zejména pokud provádějí rozsudek Soudního dvora, který nemění dřívější právní úpravu z hlediska [tohoto] čl. 105 odst. 4 […]?
3)
Pokud ani rozsudek Soudního dvora ani pokyny BEREC z roku 2022 neposkytují právní základ pro použití výjimky stanovené v čl. 105 odst. 4 [směrnice 2018/1972], lze mít za to, že za přímo ustanovení vnitrostátního práva, které přímo vyžaduje změnu smluvních podmínek, ve smyslu čl. 105 odst. 4 [směrnice 2018/1972] je možno považovat rozhodnutí vnitrostátního regulačního orgánu, které je založeno na pokynech BEREC z roku 2022 pozměněných na základě rozsudku Soudního dvora a ve vztahu k poskytovateli služeb elektronických komunikací uplatňuje pozměněné judikaturní kritérium týkající se čl. 3 odst. 3 nařízení [2015/2120], přičemž je upřesněno, že takto provedené ustanovení nařízení je stále stejné a během sporné doby nebylo změněno?“
K předběžným otázkám
29
Podstatou otázek předkládajícího soudu, které je třeba zkoumat společně, je, zda čl. 105 odst. 4 první pododstavec směrnice 2018/1972 musí být vykládán v tom smyslu, že koncový uživatel má právo ukončit bez dodatečných nákladů smlouvu, kterou uzavřel s poskytovatelem služeb elektronických komunikací, pokud tento poskytovatel navrhuje změnit tuto smlouvu za účelem uvedení uvedené smlouvy do souladu s výkladem ustanovení unijního práva upravujícího některé aspekty takové smlouvy, který přijal Soudní dvůr Evropské unie v rozsudku vydaném v řízení o předběžné otázce, nebo s pokyny BEREC přijatými v návaznosti na tento rozsudek, nebo s rozhodnutím přijatým vnitrostátním regulačním orgánem vůči tomuto poskytovateli, které zohledňuje uvedený rozsudek a pokyny.
30
Podle ustálené judikatury je třeba pro výklad ustanovení unijního práva vzít v úvahu nejen jeho znění, ale i jeho kontext a cíle sledované právní úpravou, jejíž je součástí (rozsudky ze dne 17. listopadu 1983, Merck, 292/82, EU:C:1983:335, bod 12, a ze dne 8. května 2025, Pielatak, C‑410/23, EU:C:2025:325, bod 54, jakož i citovaná judikatura).
31
Článek 105 odst. 4 první pododstavec směrnice 2018/1972 stanoví, že koncoví uživatelé mají právo ukončit smlouvu, aniž by jim vznikly jakékoli další náklady, když jsou vyrozuměni o změnách smluvních podmínek navrhovaných poskytovatelem veřejně dostupných služeb elektronických komunikací, nejsou-li navrhované změny výhradně přínosné pro koncové uživatele, nejsou-li čistě správní povahy a s neutrálními dopady na koncového uživatele, nebo nejsou-li přímo uložené právem Unie či vnitrostátním právem.
32
Podle bodu 275 odůvodnění této směrnice by jakákoli změna smluvních podmínek ze strany poskytovatele měla koncového uživatele opravňovat k ukončení smlouvy, ledaže je každá taková změna pro koncového uživatele sama o sobě přínosná nebo se jedná o změny čistě administrativní povahy (například změna adresy poskytovatele) a nemají na koncového uživatele žádný negativní dopad nebo jsou změny vyžadovány výlučně v důsledku legislativních či regulačních změn.
33
Ze znění čl. 105 odst. 4 prvního pododstavce uvedené směrnice ve spojení s tímto bodem odůvodnění vyplývá, že třetí výjimka stanovená v poslední části věty tohoto čl. 105 odst. 4 prvního pododstavce se použije v případě, že poskytovatel navrhuje změnu smluvních podmínek, pouze tehdy, že změny těchto smluvních podmínek jsou přímo a striktně vyžadovány vstupem v platnost nebo změnou unijního nebo vnitrostátního právního předpisu.
34
Obecná systematika čl. 105 odst. 4 prvního pododstavce směrnice 2018/1972 a účel této směrnice tento výklad podporují.
35
Tento čl. 105 odst. 4 první pododstavec totiž stanoví obecné pravidlo, podle kterého má změna smluvních podmínek navrhovaná poskytovatelem veřejně dostupných služeb elektronických komunikací za následek, že koncoví uživatelé mají právo ukončit smlouvu bez dodatečných nákladů. Toto obecné pravidlo je doplněno třemi výjimkami, které je třeba vykládat restriktivně.
36
Striktní výklad těchto výjimek je v souladu s obecným cílem spočívajícím v zajištění vysoké společné úrovně ochrany koncových uživatelů, který je uveden v čl. 3 odst. 2 písm. d) směrnice 2018/1972. Článek 105 odst. 4 první pododstavec této směrnice musí být chápán v tom smyslu, že pro účely uplatnění třetí výjimky stanovené v tomto ustanovení je nezbytné, aby změna smluvních podmínek navrhovaná dotyčným poskytovatelem byla přímo a striktně uložena změnou práva Unie či vnitrostátního práva tvořícího relevantní legislativní nebo regulační rámec.
37
V projednávané věci se otázky předkládajícího soudu týkají zaprvé toho, zda lze rozsudek vydaný Soudním dvorem Evropské unie v řízení o předběžné otázce považovat za změnu unijního práva ve smyslu předchozího bodu tohoto rozsudku.
38
V tomto ohledu je třeba připomenout, že výklad pravidla unijního práva, který Soudní dvůr podává při výkonu své pravomoci, kterou mu přiznává článek 267 SFEU, v případě potřeby objasňuje a upřesňuje význam a dosah tohoto pravidla tak, jak musí být nebo jak mělo být chápáno a používáno od okamžiku, kdy vstoupilo v platnost. Jinými slovy, rozsudek vydaný v řízení o předběžné otázce není konstitutivní, ale čistě deklaratorní, s tím důsledkem, že jeho účinky sahají v zásadě k datu, kdy vykládané pravidlo vstoupilo v platnost (rozsudky ze dne 12. února 2008, Kempter, C‑2/06, EU:C:2008:78, bod 35; ze dne 28. ledna 2015, Starjakob, C‑417/13, EU:C:2015:38, bod 63, a ze dne 10. března 2022, Grossmania, C‑177/20, EU:C:2022:175, bod 41).
39
Z toho vyplývá, že takto vykládané pravidlo musí být v zásadě uplatňováno správním orgánem v rámci jeho pravomocí a vnitrostátním soudem i na právní vztahy vzniklé a založené před vydáním rozsudku, jímž se rozhoduje o žádosti o výklad [v tomto smyslu viz rozsudky ze dne 12. února 2008, Kempter, C‑2/06, EU:C:2008:78, bod 36; ze dne 14. května 2020, Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság Dél-alföldi Regionális Igazgatóság, C‑924/19 PPU a C‑925/19 PPU, EU:C:2020:367, bod 186; ze dne 16. března 2023, Towercast, C‑449/21, EU:C:2023:207, bod 56, jakož i ze dne 20. dubna 2023, Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato (Commune de Ginosa), C‑348/22, EU:C:2023:301, bod 73].
40
Za těchto podmínek na takový rozsudek vydaný Soudním dvorem v rámci řízení o předběžné otázce, kterým se rozhoduje zejména o výkladu čl. 3 odst. 3 nařízení 2015/2120, jako jsou rozsudky ze dne 15. září 2020, Telenor Magyarország (C‑807/18 a C‑39/19, EU:C:2020:708), ze dne 2. září 2021, Vodafone (C‑854/19, EU:C:2021:675), ze dne 2. září 2021, Vodafone (C‑5/20, EU:C:2021:676), a ze dne 2. září 2021, Telekom Deutschland (C‑34/20, EU:C:2021:677), nelze nahlížet tak, že představuje změnu legislativního nebo regulačního aktu unijního práva, která by mohla poskytovateli služeb elektronických komunikací přímo uložit povinnost změnit smluvní podmínky smluv o předplatném, které tento poskytovatel uzavřel s koncovými uživateli.
41
Zadruhé, pokud jde o pokyny BEREC, je třeba uvést, že tyto pokyny nepředstavují ani právní nebo správní akty unijního práva, ani jejich změny.
42
Je pravda, že podle čl. 4 odst. 4 nařízení 2018/1971 vnitrostátní orgány a Komise „v nejvyšší míře zohlední veškeré pokyny, stanoviska, doporučení, společné postoje a osvědčené postupy přijaté BEREC“. Stejně tak podle čl. 10 odst. 2 směrnice 2018/1972 členské státy zajistí, aby vnitrostátní regulační orgány při přijímání vlastních rozhodnutí pro vnitrostátní trhy v nejvyšší míře zohlednily pokyny, stanoviska, doporučení, společné postoje, osvědčené postupy a metodiky přijaté BEREC.
43
Tyto akty však nejsou právně závazné a nespadají do rámce postupu tvorby unijní právní úpravy v oblasti elektronických komunikací. Jediným úkolem BEREC je fungovat jako fórum pro spolupráci mezi vnitrostátními regulačními orgány a mezi vnitrostátními regulačními orgány a Komisí s cílem zajistit jednotné uplatňování předpisového rámce pro elektronické komunikace, jak vyplývá z čl. 3 odst. 2 nařízení 2018/1971 ve spojení s bodem 5 odůvodnění tohoto nařízení (rozsudek ze dne 17. ledna 2023, Španělsko v. Komise, C‑632/20 P, EU:C:2023:28, bod 85).
44
Z toho vyplývá, že takové pokyny BEREC, jako jsou pokyny BEREC z roku 2022, které na rozdíl od pokynů BEREC z roku 2016 konstatují, že čl. 3 odst. 3 nařízení 2015/2120 neumožňuje tarifní varianty zvané „nulový tarif“, nelze považovat za pokyny, které poskytovateli služeb elektronických komunikací přímo ukládají povinnost změnit smluvní podmínky ve smyslu čl. 105 odst. 4 prvního pododstavce směrnice 2018/1972.
45
Zatřetí, pokud jde o otázku, zda tomu tak přesto je v případě rozhodnutí přijatého vnitrostátním regulačním orgánem, je třeba uvést, že předkládající soud v žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce upřesňuje, že spor v původním řízení se týká rozhodnutí, které předseda NMHH přijal v rámci svých pravomocí správního dohledu, aby jeho příjemce, poskytovatel služeb elektronických komunikací Magyar Telekom, splnil povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 3 odst. 3 nařízení 2015/2120, jak jej vykládá Soudní dvůr.
46
Takové rozhodnutí přitom nemá normativní povahu, neboť vnitrostátní regulační orgán se tím, že jej přijímá, omezuje na výklad a použití tohoto ustanovení, které je součástí unijní právní úpravy v oblasti elektronických komunikací, na konkrétní případ.
47
Z toho vyplývá, že rozhodnutí přijaté vnitrostátním regulačním orgánem v rámci jeho pravomocí správního dohledu ve vztahu k poskytovateli služeb elektronických komunikací za účelem splnění povinností, které pro něj vyplývají z ustanovení unijního práva, které spadá do právní úpravy v oblasti elektronických komunikací, nelze považovat za rozhodnutí, které tomuto poskytovateli přímo ukládá povinnost změnit smluvní podmínky ve smyslu čl. 105 odst. 4 prvního pododstavce směrnice 2018/1972.
48
Je ostatně třeba připomenout, že podle čl. 288 druhého pododstavce SFEU je nařízení „závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech“ a podle ustálené judikatury mají ustanovení nařízení – na základě tohoto ustanovení a z důvodu samotné povahy nařízení a jejich funkce v systému pramenů unijního práva – ve vnitrostátních právních řádech obecně bezprostřední účinek, aniž je třeba, aby vnitrostátní orgány přijaly prováděcí opatření (rozsudek ze dne 16. ledna 2024, Österreichische Datenschutzbehörde, C‑33/22, EU:C:2024:46, bod 60 a citovaná judikatura).
49
Je pravda, že některá z ustanovení nařízení mohou pro účely svého uplatnění vyžadovat přijetí prováděcích opatření členskými státy (rozsudek ze dne 15. června 2021, Facebook Ireland a další, C‑645/19, EU:C:2021:483, bod 110, jakož i citovaná judikatura). V projednávané věci však předkládající soud taková vnitrostátní prováděcí opatření v žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce nezmiňuje a v konečném důsledku z čl. 3 odst. 3 nařízení 2015/2120 nevyplývá, že by k uplatnění tohoto ustanovení bylo nezbytné taková vnitrostátní prováděcí opatření přijmout.
50
S ohledem na výše uvedené úvahy je třeba na položené otázky odpovědět tak, že čl. 105 odst. 4 první pododstavec směrnice 2018/1972 musí být vykládán v tom smyslu, že koncový uživatel má právo ukončit bez dodatečných nákladů smlouvu, kterou uzavřel s poskytovatelem služeb elektronických komunikací, pokud tento poskytovatel navrhuje tuto smlouvu změnit za účelem jejího uvedení do souladu s výkladem ustanovení unijního práva upravujícího některé aspekty takové smlouvy, který přijal Soudní dvůr Evropské unie v rozsudku vydaném v řízení o předběžné otázce, nebo s pokyny BEREC přijatými v návaznosti na tento rozsudek, nebo s rozhodnutím přijatým vnitrostátním regulačním orgánem vůči tomuto poskytovateli, které zohledňuje uvedený rozsudek a pokyny.
K nákladům řízení
51
Vzhledem k tomu, že řízení má, pokud jde o účastníky původního řízení, povahu incidenčního řízení ve vztahu ke sporu probíhajícímu před předkládajícím soudem, je k rozhodnutí o nákladech řízení příslušný uvedený soud. Výdaje vzniklé předložením jiných vyjádření Soudnímu dvoru než vyjádření uvedených účastníků řízení se nenahrazují.
Z těchto důvodů Soudní dvůr (druhý senát) rozhodl takto:
Článek 105 odst. 4 první pododstavec směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2018/1972 ze dne 11. prosince 2018, kterou se stanoví evropský kodex pro elektronické komunikace,
musí být vykládán v tom smyslu, že
koncový uživatel má právo ukončit bez dodatečných nákladů smlouvu, kterou uzavřel s poskytovatelem služeb elektronických komunikací, pokud tento poskytovatel navrhuje tuto smlouvu změnit za účelem jejího uvedení do souladu s výkladem ustanovení unijního práva upravujícího některé aspekty takové smlouvy, který přijal Soudní dvůr Evropské unie v rozsudku vydaném v řízení o předběžné otázce, nebo s pokyny BEREC přijatými v návaznosti na tento rozsudek, nebo s rozhodnutím přijatým vnitrostátním regulačním orgánem vůči tomuto poskytovateli, které zohledňuje uvedený rozsudek a pokyny.
Podpisy
(
*1
) – Jednací jazyk: maďarština.