62020CC0347
MIŠLJENJE NEZAVISNE ODVJETNICE
JULIANE KOKOTT
od 9. rujna 2021. (
1
)
Predmet C‑347/20
SIA „Zinātnes parks”
protiv
Finanšu ministrija
(zahtjev za prethodnu odluku koji je uputila Administratīvā rajona tiesa (Općinski upravni sud, Latvija))
„Zahtjev za prethodnu odluku – Uredba (EU) br. 651/2014 – Pojam poduzetnika u teškoćama – Pojam temeljnog vlasničkog kapitala – Autonomno tumačenje – Direktiva 2013/34/EU – Irelevantnost nacionalnog registarskog prava – Zahtjevi u pogledu dokaza da podnositelj zahtjeva sada više nije poduzetnik u teškoćama – Transparentna i nediskriminirajuća odluka o odabiru između više podnositelja zahtjeva – Mogućnost da se odbiju dokumenti priloženi zahtjevu koji su nepravodobno podneseni”
I. Uvod
1.
Poduzetnik koji ima pravni oblik društva kapitala prijavljuje se za potporu iz sredstava fonda Unije u Latviji i podnosi odgovarajući zahtjev za potporu. Međutim, budući da je više od polovice vlasničkog kapitala izgubljeno zbog prenesenih gubitaka, taj je poduzetnik kao „poduzetnik u teškoćama” trebao biti isključen iz potpore. Stoga su članovi društva još prije podnošenja zahtjeva donijeli odluku o odgovarajućem povećanju kapitala. Nakon što je provedeno to povećanje kapitala, poduzetnika više ne bi trebalo smatrati poduzetnikom u teškoćama. U skladu s nacionalnim pravom, povećanje kapitala mora biti upisano u trgovački registar kako bi se smatralo da proizvodi pravne učinke. Međutim, taj je upis izvršen tek nakon što je istekao rok za podnošenje zahtjeva, ali prije nego što je donesena odluka o odbijanju.
2.
U zahtjevu za prethodnu odluku sada se postavljaju pitanja je li za ocjenu osnove za isključenje poduzetnika u teškoćama u smislu članka 2. točke 18. Uredbe (EU) br. 651/2014 (
2
) relevantno nacionalno registarsko pravo i od kojeg trenutka u ovom slučaju prestaje osnova za isključenje poduzetnika u teškoćama. Pritom se također postavlja pitanje o dokazivanju povećanja kapitala tijekom postupka odabira koje je odlučeno, ali koje još nije upisano. Naime, nacionalnim pravom u Latviji ne predviđa se mogućnost pojašnjavanja dostavljanjem dodatnih dokumenata nakon podnošenja zahtjeva za potporu.
II. Pravni okvir
A.
Pravo Unije
1. Uredba (EU) br. 1301/2013
3.
Člankom 3. stavkom 3. točkom (d) Uredbe br. 1301/2013 (u daljnjem tekstu: Uredba o EFRR‑u) (
3
) iz potpora se isključuju određene osobe:
„3.   EFRR ne podupire:
(d)
poduzeća s poteškoćama kako su definirana pravilima Unije o državnim potporama”.
2. Uredba (EU) br. 651/2014
4.
Uvodna izjava 14. Uredbe (EU) br. 651/2014 (u daljnjem tekstu: Uredba o općem skupnom izuzeću) glasi:
„(14)
Potpore dodijeljene poduzetnicima u teškoćama trebalo bi isključiti iz područja primjene ove Uredbe jer bi te potpore trebalo ocjenjivati u okviru Smjernica Zajednice o državnim potporama za sanaciju i restrukturiranje poduzeća u teškoćama od 1. listopada 2004. […] produljenih Komunikacijom Komisije o produljenju primjene Smjernica Zajednice o državnim potporama za sanaciju i restrukturiranje poduzeća u teškoćama od 1. listopada 2004. […] ili naknadnih smjernica koje su naslijedile te Smjernice kako bi se spriječilo izbjegavanje tih Smjernica, osim programa potpora za nadoknadu štete prouzročene određenim prirodnim katastrofama. Radi osiguranja pravne sigurnosti, treba uspostaviti jasne kriterije koji ne zahtijevaju ocjenu svih pojedinosti situacije pojedinog poduzetnika kako bi se utvrdilo smatra li se određeni poduzetnik poduzetnikom u teškoćama za potrebe ove Uredbe.”
5.
Člankom 2. („Definicije”) propisuje se:
„Za potrebe ove Uredbe primjenjuju se sljedeće definicije: […]
18.
‚poduzetnik u teškoćama’: znači poduzetnik za kojeg vrijedi najmanje jedna od sljedećih okolnosti:
(a)
U slučaju društva s ograničenom odgovornošću […], ako je više od polovice njegova vlasničkog kapitala izgubljeno zbog prenesenih gubitaka. To se događa kada se odbijanjem prenesenih gubitaka od pričuva (i svih drugih elemenata koji se općenito smatraju dijelom vlastitog kapitala društva) dobije negativan kumulativni iznos koji premašuje polovicu temeljnog vlasničkog kapitala. Za potrebe ove odredbe ‚društvo s ograničenom odgovornosti’ odnosi se posebno na dvije vrste društava navedene u Prilogu I. Direktivi 2013/34/EU […], a ‚vlasnički kapital’ obuhvaća, prema potrebi, sve premije na emitirane dionice; […]
(c)
ako se nad poduzetnikom provodi cjelokupni stečajni postupak ili on ispunjava kriterije u skladu s nacionalnim pravom da se nad njim provede cjelokupni stečajni postupak na zahtjev vjerovnika; […]”
3. Uredba (EU) br. 1303/2013
6.
Uredba (EU) br. 1303/2013 (
4
) u svojem članku 125. stavcima 1. i 3. uređuje zadatke upravljačkog tijela na sljedeći način:
„1.   Upravljačko tijelo odgovorno je za upravljanje operativnim programom u skladu s načelom dobrog financijskog upravljanja.
[…]
3.   U pogledu odabira operacija, upravljačko tijelo:
(a)
sastavlja i nakon odobrenja primjenjuje odgovarajuće postupke odabira i kriterije koji:
i.
osiguravaju doprinos operacija ostvarivanju specifičnih ciljeva i rezultata odgovarajućih prioriteta;
ii.
su nediskriminirajući i transparentni; […]”
4. Direktiva (EU) 2017/1132
7.
Direktiva (EU) 2017/1132 (
5
) o određenim aspektima prava društava u svojem članku 68. („Odluka glavne skupštine o povećanju temeljnog kapitala”) predviđa:
„1.   O svakom povećanju temeljnog kapitala odlučuje glavna skupština. I ta odluka i povećanje upisanog temeljnog kapitala objavljuju se na način utvrđen zakonodavstvom svake države članice, u skladu s člankom 16. […]”
8.
U članku 14. („Dokumenti i podaci koje trgovačka društva moraju objavljivati”) te direktive navodi se:
„Države članice poduzimaju mjere potrebne za osiguranje obveznog objavljivanja barem sljedećih dokumenata i podataka od strane trgovačkih društava: […]
(e)
najmanje jednom godišnje, iznosa upisanog temeljnog kapitala, ako se u aktu o osnivanju ili statutu spominje odobreni temeljni kapital, osim ako povećanje upisanog temeljnog kapitala iziskuje izmjenu statuta; […]”
9.
Člankom 16. stavcima 6. i 7. („Objavljivanje u registru”) Direktive propisuje se sljedeće:
„6.   Trgovačko društvo može se pozivati na dokumente i podatke protiv treće osobe tek nakon što su objavljeni u skladu sa stavkom 5., osim ako trgovačko društvo dokaže da su treće osobe znale za njih. […]
7.   […] Treće osobe mogu se, osim toga, uvijek pozivati na sve dokumente i podatke u vezi s kojima još nisu završene formalnosti objave, osim ako ih neobjavljivanje lišava učinaka.”
5. Direktiva 2013/34/EU
10.
Direktiva 2013/34/EU (
6
) odnosi se na usklađivanje odredbi o godišnjim financijskim izvještajima (u daljnjem tekstu: Direktiva o bilanci).
11.
U uvodnoj izjavi 9. te direktive pojašnjava se cilj godišnjih financijskih izvještaja:
„Godišnje financijske izvještaje trebalo bi sastavljati pažljivo i trebali bi istinito i točno prikazivati aktivu i pasivu poduzeća, njegovo financijsko stanje te dobit ili gubitak. […]”
12.
Člankom 4. stavkom 1. Direktive o bilanci pojašnjava se sadržaj godišnjih financijskih izvještaja:
„1.   Godišnji financijski izvještaji čine složenu cjelinu i za sva poduzeća obuhvaćaju, najmanje, bilancu, račun dobiti i gubitka i bilješke uz financijski izvještaj.”
13.
Prilog III. Direktivi o bilanci odnosi se na vodoravni obrazac za bilancu te se u prvoj podstavci kapitala, rezerve i pasive u dijelu A. naslovljenom „Kapital i rezerve” u pogledu upisanog kapitala navodi sljedeće:
„I. Upisani kapital ([o]sim ako nacionalno pravo propisuje da se pozvani kapital iskazuje u okviru ove pozicije; u tom slučaju iznosi upisanog kapitala i uplaćenog kapitala iskazuju se odvojeno).”
B.
Latvijsko pravo
14.
Provedba fondova Europske unije u Latviji uređuje se Eiropas Savienības struktūrfondu un Kohēzijas fonda 2014‑2020 gada plānošanas period vadības likumsom (Zakon o upravljanju strukturnim fondovima i Kohezijskim fondom Europske unije za programsko razdoblje od 2014. do 2020.) (
7
).
15.
Člankom 21. točkama 2. i 5. navedenog zakona, naslovljenim „Odabir projekata”, određuje se sljedeće:
„2.   Tijelo za vezu odabire projekte u skladu s metodama odabira i specifikacijama natječaja. Specifikacije sastavlja i, u dogovoru s nadležnim tijelom i upravljačkim tijelom, odobrava tijelo za vezu.
5.   Podnositelji pripremaju i podnose svoje projekte u skladu s odredbama specifikacija natječaja.
16.
Člankom 25. istog zakona, naslovljenim „Prihvaćanje, uvjetno prihvaćanje ili odbijanje projekata na javnim natječajima za odabir projekata”, njegovim stavkom 3. točkama 3. i 4. određuje se sljedeće:
„3.   Projekt se odbija ako je ispunjen barem jedan od sljedećih uvjeta: […]
(2)
Projekt ne ispunjava kriterije procjene, a ispravljanje nedostataka na koje se odnosi stavak 4. ovog članka utjecalo bi na osnovanost projekta. […]
4.   Odluka o uvjetnom prihvaćanju projekta donosi se ako podnositelj treba izvršiti određene radnje koje je odredilo tijelo za vezu kako bi projekt u potpunosti ispunjavao kriterije procjene i kako bi se projekt mogao pravilno provesti. Navedena odluka uključuje odgovarajuće uvjete, a njihovo se ispunjavanje provjerava uzimajući u obzir specifikacije natječaja. Ako neki od uvjeta utvrđenih navedenom odlukom nije ispunjen ili nije ispunjen u roku utvrđenom u odluci, projekt se smatra odbijenim.”
17.
U skladu s člankom 30. tog zakona, naslovljenim „Pojašnjenja u pogledu projekata”:
„Projekti se ne mogu pojašnjavati u razdoblju od njihova podnošenja do donošenja odluke o prihvaćanju, uvjetnom prihvaćanju ili odbijanju.”
18.
Mjera potpore o kojoj je riječ uređuje se Ministruom kabineta 2018. gada 25. septembra noteikumi Nr. 612 „Darbības programmas ‚Izaugsme un nodarbinātība’ 3.1.1. specifiskā atbalsta mērķa ‚Sekmēt MVK izveidi un attīstību, īpaši apstrādes rūpniecībā un RIS3 prioritārajās nozarēs’ 3.1.1.5. Pasākuma ‚Atbalsts ieguldījumiem ražošanas telpu un infrastruktūras izveidei vai rekonstrukcijai’ otrās projektu iesniegumu atlases kārtas īstenošanas noteikumi” (Uredba br. 612 Vijeća ministara od 25. rujna 2018. o pravilima provedbe druge faze odabira projekata za operativni program „Ulaganje za rast i radna mjesta”, specifični cilj 3.1.1. („Pridonijeti osnivanju i razvoju MSP‑ova, osobito u proizvodnom sektoru i prioritetnim sektorima RIS3”), mjera 3.1.1.5. („Investicijska potpora za stvaranje ili rekonstrukciju prostora i infrastruktura za proizvodnju”)).
19.
U skladu sa stavkom 15. te uredbe:
„Pravo na financiranje ne može se ostvariti ako: […]
15.3.
podnositelj ima status poduzetnika u teškoćama u smislu članka 2. točke 18. Uredbe Komisije br. 651/2014; […]”
20.
Praktični aspekti odabira projekata uređuju se, pak, specifikacijama natječaja koje je sastavila Agencija i njihovim prilozima (
8
).
21.
U odjeljku II. točki 6. priloga 5. specifikacije natječaja, naslovljenog „Metode primjene kriterija za procjenu projekata”, opisan je način ocjenjivanja je li podnositelj poduzetnik (gospodarski subjekt) u teškoćama:
„Bezuvjetno pozitivna’ ocjena dodjeljuje se ako podnositelj nije gospodarski subjekt u poteškoćama. Kvalifikacija kao poduzetnika u teškoćama u trenutku odluke o dodjeli potpore mora biti objektivno osnovana na temelju provjerljivih i pouzdanih podataka o podnositelju i s njim povezanim poduzetnicima:
(a)
Provjeravaju se podaci iz konačnog godišnjeg izvješća koje je javno dostupno.
(b)
Ako se podnese privremeno operativno izvješće koje je odobrio ovlašteni revizor, podaci iz navedenog izvješća upotrebljavaju se za utvrđivanje toga je li riječ o poduzetniku u teškoćama.
(c)
Ako podnositelj upućuje na podatke koji su javno dostupni (mogu se provjeriti) i navodi povećanje temeljnog kapitala utvrđenog zakonom nakon posljednjeg konačnog godišnjeg izvješća, takvi se podaci, priloženi privremenom operativnom izvješću koje je odobrio ovlašteni revizor, uzimaju u obzir. […]
Ocjena je ‚uvjetno pozitivna’ ako su podnesene informacije nepotpune ili nedovoljno konkretne. Podnositelj se poziva na pružanje pojašnjenja o podnesenim informacijama. Pojašnjenja se mogu odnositi isključivo na tehničke i aritmetičke aspekte te aspekte sastavljanja. […]
Ocjena je ‚negativna’ ako podnositelj ima neko od obilježja gospodarskih subjekata u teškoćama ili ne ispunjava uvjete za odluku o uvjetnom prihvaćanju ili, unatoč ispunjenju navedenih uvjeta, i dalje ne ispunjava propisane zahtjeve ili nije ispunio navedene uvjete u roku utvrđenom u odluci o uvjetnom prihvaćanju.”
22.
U Latviji je djelatnost trgovačkih društava uređena Komerclikumsom (Trgovački zakonik). Člankom 12. navedenog zakonika, naslovljenim „Objavljivanje u registru”, određuje se sljedeće:
„1.   Upisi u Trgovački registar proizvode učinke na treće osobe od trenutka njihove objave. […]
2.   Ako podaci koji moraju biti upisani u Trgovački registar nisu upisani ili, ako su upisani, ali nisu objavljeni, osoba u čiju bi korist trebali biti upisani ne može se pozivati na navedene podatke protiv treće osobe, osim ako su te treće osobe već znale za njih. […]”
23.
Člankom 196. Trgovačkog zakonika, naslovljenim „Odluke o promjeni temeljnog kapitala utvrđenog zakonom”, određuje se sljedeće:
„1.   Povećanje ili smanjenje temeljnog kapitala utvrđenog zakonom može se provesti samo odlukom glavne skupštine u kojoj su utvrđeni načini navedenog povećanja ili smanjenja. […]
3.   U slučaju odluke o promjeni temeljnog kapitala utvrđenog zakonom, istodobno je potrebna odgovarajuća izmjena statuta”.
24.
Člankom 202. navedenog zakonika, naslovljenim „Zahtjevi iz Trgovačkog registra u pogledu povećanja temeljnog kapitala utvrđenog zakonom”, njegovim stavkom 3. određuje se:
„Smatra se da je do povećanja temeljnog kapitala utvrđenog zakonom došlo na dan upisa novog iznosa kapitala u Trgovački registar.”
III. Glavni postupak
25.
Centrālā finanšu un līgumu aģentūra (Središnja agencija za financiranje i ugovaranje, u daljnjem tekstu: Agencija) objavila je 15. siječnja 2019. drugu fazu javnog natječaja za odabir projekata koji će dobiti potpore programa sufinanciranja „Ulaganje za rast i radna mjesta” Europskog fonda za regionalni razvoj (EFRR). Uzimajući u obzir uvedene izmjene, 30. travnja 2019. utvrđen je kao dan isteka roka za podnošenje projekta.
26.
SIA „Zinātnes Parks”, društvo s ograničenom odgovornošću (u daljnjem tekstu: tužitelj), Agenciji je podnio projekt 30. travnja 2019. Međutim, budući da je više od polovice vlasničkog kapitala izgubljeno zbog prenesenih gubitaka, taj je poduzetnik kao „poduzetnik u teškoćama” trebao biti isključen iz potpore. Stoga je tužitelj prijavi priložio odluku svoje glavne skupštine od 29. travnja 2019. o izmjeni statuta. U odluci se predviđalo povećanje temeljnog kapitala utvrđenog zakonom uplatom udjela temeljnog kapitala utvrđenog zakonom, uvećanog za premiju na emitirane dionice, koju je izvršio određeni član društva, u određenom roku.
27.
Tijekom razdoblja procjene vrijednosti projekta, tužitelj je Agenciju obavijestio da je povećanje temeljnog kapitala utvrđenog zakonom upisano u Trgovački registar 24. srpnja 2019. Tužitelj je u okviru žalbenog postupka dodatno dostavio privremeno operativno izvješće koje je odobrio ovlašteni revizor.
28.
Odlukom od 4. studenoga 2019., kojom je završen upravni postupak, Ministarstvo financija odbilo je tužiteljev projekt jer se na dan podnošenja njegove prijave on trebao smatrati „poduzetnikom u teškoćama” u smislu članka 2. točke 18. podtočke (a) Uredbe o općem skupnom izuzeću.
29.
U odluci je navedeno da se, unatoč odluci glavne skupštine društva, na temelju članka 202. stavka 3. Trgovačkog zakonika, ne smatra da je do povećanja temeljnog kapitala utvrđenog zakonom došlo tek nakon upisa novih društvenih udjela u Trgovački registar te da je taj upis obavljen nakon podnošenja projekta. Cilj je javnog natječaja osigurati ravnopravno nadmetanje podnositelja, tako da se projekti više ne mogu pojašnjavati nakon podnošenja. Osim toga, na temelju točke 7.17. specifikacije natječaja, za dokazivanje poboljšanja financijskog stanja projektu je potrebno izravno priložiti ne bilo kakav dokument, nego privremeno operativno izvješće koje je odobrio ovlašteni revizor kako bi Agencija mogla imati uvid u istinito i točno tužiteljevo financijsko stanje.
30.
Tužitelj je sudu koji je uputio zahtjev podnio tužbu i pritom tvrdio da se na dan podnošenja projekta nije trebao smatrati poduzetnikom u teškoćama, uzimajući u obzir odluku koju je donijela njegova glavna skupština i koju je podnio tijelu zajedno s navedenim projektom. Prema tužiteljevu mišljenju, informacije koje nisu pružene same po sebi ne utječu na njegovo financijsko stanje i stoga se mogu dostaviti tijekom razdoblja vrednovanja projekta.
31.
U okviru upravnog postupka stranke ne osporavaju da bi, u slučaju da se uzmu u obzir financijski podaci iz tužiteljeva posljednjeg financijskog izvješća za 2018., on imao status poduzetnika u teškoćama u smislu članka 2. točke 18. podtočke (a) Uredbe o općem skupnom izuzeću. Također je nesporno da je tužitelj povećanjem temeljnog kapitala utvrđenog zakonom i upisom odgovarajuće izmjene u Trgovački registar 24. srpnja 2019. ispravio taj nedostatak.
IV. Zahtjev za prethodnu odluku i postupak pred Sudom
32.
Administratīvā rajona tiesa (Općinski upravni sud, Latvija), kojoj je podnesena tužba, odlukom od 15. srpnja 2020. Sudu je uputila sljedeća prethodna pitanja:
1.
Treba li pojam „temeljni vlasnički kapital” iz članka 2. točke 18. podtočke (a) Uredbe br. 651/2014 u vezi s drugim odredbama prava Unije o djelatnostima društava tumačiti na način da se utvrđivanje temeljnog vlasničkog kapitala treba temeljiti isključivo na podacima koji su objavljeni na način utvrđen nacionalnim zakonodavstvom svake države članice, uzimajući u obzir da se, stoga, takvi podaci mogu smatrati učinkovitim tek od tog trenutka?
2.
Prilikom ocjene pojma „poduzetnik u teškoćama” iz članka 2. točke 18. Uredbe br. 651/2014, treba li pridati važnost zahtjevima, utvrđenim u okviru postupka odabira projekata za europske fondove, u pogledu toga koje je dokumente potrebno podnijeti kako bi se dokazalo financijsko stanje poduzetnika o kojem je riječ?
3.
U slučaju potvrdnog odgovora na drugo prethodno pitanje, je li nacionalni propis o odabiru projekata kojim se utvrđuje da se prijave za projekt ne mogu pojašnjavati nakon podnošenja u skladu s načelima transparentnosti i nediskriminacije iz članka 125. stavka 3. točke (a) podtočke ii. Uredbe br. 1303/2013?
33.
U postupku pred Sudom Latvija, Irska i Europska komisija podnijele su pisana očitovanja te su svi, uključujući tužitelja, sudjelovali na raspravi održanoj 14. srpnja 2021.
V. Pravna ocjena
A.
Prethodna pitanja
34.
Ovaj zahtjev za prethodnu odluku odnosi se na odbijeni zahtjev koji je tužitelj podnio za potporu na temelju programa sufinanciranja „Ulaganje za rast i radna mjesta” EFRR‑a.
35.
Svojim trima pitanjima sud koji je uputio zahtjev pita kako treba tumačiti pojam „poduzetnik u teškoćama” iz članka 2. točke 18. podtočke (a) Uredbe o općem skupnom izuzeću s obzirom na „temeljni vlasnički kapital” (odjeljak B.). Razlog tomu jest činjenica da se Uredbom o EFRR‑u u članku 3. stavku 3. točki (d) ti poduzetnici isključuju iz potpore. Sud koji je uputio zahtjev u drugom pitanju pita kako podnositelj zahtjeva može dokazati da nije poduzetnik u teškoćama. Konkretno, pita je li činjenica da se u nacionalnom pravu zahtijevaju određena izvješća u skladu s pravom Unije (odjeljak C.). Treće pitanje odnosi se na naknadni postupak odabira koji provodi upravljačko tijelo. Sud koji je uputio zahtjev u tom pogledu pita može li tijelo odbiti kao irelevantna naknadna pojašnjenja (upis u trgovački registar i naknadno privremeno izvješće ovlaštenog računovođe) nakon isteka roka za podnošenje zahtjeva, ali prije donošenja konačne odluke (odjeljak D.).
36.
Iako su sva tri pitanja povezana, ipak se odnose na različite aspekte (tumačenje pojma „poduzetnik u teškoćama”, dokazivanje tog pojma, isključenje dokaza koji se odnose na to da nije riječ o poduzetniku u teškoćama) postupka odabira korisnika potpore i stoga će se na ta pitanja zasebno odgovoriti.
B.
Tumačenje članka 2. točke 18. podtočke (a) Uredbe o općem skupnom izuzeću
37.
Glavni razlog za odbijanje zahtjeva za potporu jest to da je Agencija u trenutku podnošenja zahtjeva tužitelja kvalificirala kao „poduzetnika u teškoćama” u smislu članka 2. točke 18. podtočke (a) Uredbe o općem skupnom izuzeću. Prvim pitanjem sud koji je uputio zahtjev pita na koji način treba tumačiti taj pojam, osobito s obzirom na to da se upućuje na „temeljni vlasnički kapital”. Je li temeljni vlasnički kapital samo temeljni kapital upisan u skladu s nacionalnim pravom društava i registarskom pravu? Ili je riječ o pojmu prava Unije koji treba tumačiti autonomno i koji treba razmatrati neovisno o nacionalnim posebnostima dotične države članice?
38.
Ovo pitanje važno je osobito zato što države članice u svojem pravu društava slijede različite pristupe. Tako latvijsko pravo sadržava fikciju u skladu s kojom se smatra da je do povećanja temeljnog kapitala utvrđenog zakonom, o kojem su odlučili članovi društva, došlo na dan upisa novog iznosa kapitala u trgovački registar. Iz očitovanja Irske proizlazi da se u toj državi ne predviđa takav upis kako bi se promijenio temeljni kapital. Suprotno tomu, u Njemačkoj je potrebna odluka članova društva o izmjeni društvenog ugovora društva s ograničenom odgovornošću koju je ovjerio javni bilježnik. Izmjena pritom nema nikakav pravni učinak prije nego što se upiše u trgovački registar sjedišta društva.
39.
U ovom slučaju riječ je o latvijskom društvu koje u trenutku podnošenja zahtjeva za potporu nije ispunjavalo uvjete latvijskog registarskog prava. Irsko društvo može ispuniti zahtjeve irskog prava a da u tom pogledu nije potreban dokaz u upisu u registar. Njemačko društvo može barem dokazati upis u (njemački) trgovački registar, ali inače treba ispuniti strože zahtjeve (odluka članova društva koju je ovjerio javni bilježnik) od onih koje treba ispuniti latvijski konkurent.
40.
Ti primjeri već dokazuju da je pitanje o tumačenju pojmova iz uredbe Unije često usko povezano s pitanjem treba li te pojmove tumačiti autonomno, kako bi ih sva društva u svim državama članicama mogla primjenjivati u skladu s istim kriterijima, ili je relevantno tumačenje s obzirom na nacionalno pravo (države potpore ili države sjedišta društva koje podnosi zahtjev).
1. Autonomno tumačenje Uredbe o općem skupnom izuzeću
41.
Odgovor na to pitanje povezan je s tekstom te smislom i svrhom pojma „poduzetnik(a) u teškoćama”.
42.
Polazišna točka jest ustaljena sudska praksa Suda prema kojoj iz zahtjeva za ujednačenu primjenu prava Unije kao i načela jednakosti proizlazi da odredbu prava Unije koja ne sadržava izričito upućivanje na pravo država članica radi određivanja njezina smisla i dosega treba u pravilu autonomno i ujednačeno tumačiti u cijeloj Uniji, neovisno o kvalifikacijama koje se koriste u državama članicama i uzimajući u obzir ne samo njezin tekst već i kontekst i ciljeve propisa kojeg je dio (
9
).
43.
Situacija može biti drukčija ako se u pravu Unije upućuje na nacionalno pravo. Međutim, takvo upućivanje u ovom slučaju ne postoji u tekstu članka 2. točke 18. podtočke (a) Uredbe o općem skupnom izuzeću, u kojem se ni na koji način ne upućuje na nacionalno pravo društava odnosno registarsko pravo. Upravo suprotno: u toj se odredbi izričito upućuje na pravo Unije, odnosno na Direktivu o bilanci.
44.
Stoga u skladu s tekstom nije relevantan temeljni kapital, u pogledu kojeg se u nacionalnom pravu društava odnosno registarskom pravu (u državi potpore ili u državi sjedišta društva koje podnosi zahtjev) u određenom trenutku predmnijeva da proizvodi pravne učinke. Nezavisni odvjetnik M. Campos Sánchez‑Bordona čak navodi da je pravni pojam „poduzetnik u teškoćama”„izrazito neovisan i svojstven pravu Unije” (
10
).
45.
U prilog autonomnom tumačenju ide i usporedba s tekstom članka 2. točke 18. podtočke (c) Uredbe o općem skupnom izuzećuu kojem se izričito uzima u obzir ispunjava li poduzetnik kriterije u skladu s nacionalnim pravom da se nad njim provede cjelokupni stečajni postupak na zahtjev vjerovnika (
11
). Kad zakonodavac Unije u podtočki (c) izričito upućuje na nacionalno pravo, dok to ne čini u pogledu ocjene temeljnog vlasničkog kapitala u podtočki (a), valja pretpostaviti da on to, suprotno stajalištu Irske, čini namjerno.
46.
U prilog autonomnom tumačenju ide i to da se uvodnom izjavom 14. Uredbe o općem skupnom izuzeću pojašnjava da Uredbom treba uspostaviti jasne kriterije koji ne zahtijevaju ocjenu svih pojedinosti situacije pojedinog poduzetnika. Za upravljačko tijelo bilo bi gotovo nemoguće provjeriti učinkovitost povećanja kapitala u skladu s nacionalnim pravom pravnog poretka koji se primjenjuje na osnivački akt društva (odnosno ne nužno samo latvijsko pravo) a da ne provede detaljno ispitivanje. Kao što su to Irska i Latvija jednoglasno navele na raspravi, u tom pogledu nije relevantno pravo države koja dodjeljuje potporu (u ovom slučaju Latvija), nego pravo u okviru kojeg se utvrđuje osnivački akt društva.
47.
Izostanak upućivanja na nacionalno pravo uvjerljivo je i u pogledu sadržaja. Naime, u državama koje načelo javnosti primjenjuju preko službenog registra, upis ima drukčiju funkciju od odgovora na pitanje je li tužitelj „poduzetnik u teškoćama” u smislu prava o potporama. Nužnost upisa u državni registar obično ima za cilj provjeru registra i objavljivanje. Objavljivanje dovodi do toga da su izmijenjeni upisi obvezujući za treće strane. Provjerom registra želi se osigurati da se upisuju samo odluke članova društva koje su u skladu s pravilima.
48.
Suprotno tomu, nije uvjerljiv koncept „poduzetnika u teškoćama” iz prava Unije koji na raspravi zagovaraju Irska, Latvija i Komisija i u pogledu kojeg jedan uvjet (pojam upisanog kapitala) treba ipak odrediti s obzirom na različite nacionalne pravne poretke. Ako se pravom Unije iz potpore financirane sredstvima Unije svjesno isključuju određene osobe (u ovom slučaju poduzetnici u teškoćama), države članice ne mogu na temelju svojeg nacionalnog prava pomoću pojma temeljnog vlasničkog kapitala slobodno odrediti koje osobe treba smatrati poduzetnicima u teškoćama. Time bi se u protivnom dopustilo da svrha prava Unije (nedodjeljivanje potpore poduzetnicima u teškoćama) postane beskorisna.
49.
Ne slažem se s dvojbama koje je na raspravi osobito izrazila Irska i u skladu s kojima bi autonomno tumačenje pojma „poduzetnik u teškoćama” moglo dovesti do usklađivanja prava društava na mala vrata. U ovom slučaju nije riječ o pitanju treba li postupak za učinkovito povećanje kapitala provesti ujednačeno u svim državama članicama. Kao što su to jednoglasni naveli svi sudionici, pravom Unije u tom se pogledu zaista ne predviđaju nikakva pravila. U ovom je slučaju „samo” riječ o pitanju temelji li se dodjela sredstava Unije (potpora u okviru EFRR‑a poduzetnicima koji ispunjavaju kriterije) očito na pravu Unije ili na nacionalnom pravu.
2. Smisao i svrha pojma „poduzetnik u teškoćama”
50.
Kao što to proizlazi iz uvodne izjave 14. Uredbe o općem skupnom izuzeću, potpore dodijeljene poduzetnicima u teškoćama trebalo bi ocijeniti u okviru smjernica drukčijih od onih u okviru kojih se ocjenjuju poduzetnici koji nisu u teškoćama. Razlog tomu jest činjenica da poduzetnike potporom treba potaknuti na određeno djelovanje, odnosno na to da provedu potpomognuti projekt (
12
). Međutim, u pogledu manje solventnih poduzetnika (odnosno poduzetnika u teškoćama) postoji opasnost od toga da se potpora većim dijelom upotrijebi za spašavanje samog poduzetnika, nego za provedbu potpomognutog projekta (
13
). U svakom slučaju, u pogledu manje solventnih poduzetnika postoji povećana opasnost od toga da se ne ostvari svrha potpore. Slijedom toga, manje solventni poduzetnici u najboljem se slučaju mogu spasiti ili restrukturirati na temelju potpora, što ipak treba ocijeniti u okviru drugih kriterija i stoga u okviru drugih smjernica.
51.
Stoga se u članku 3. stavku 3. točki (d) Uredbe o EFRR‑u upućuje na članak 2. točku 18. podtočku (a) Uredbe o općem skupnom izuzeću. U tom se pak članku upućuje prije svega na stvarno imovinsko stanje. Taj članak definira poduzetnika u teškoćama kao poduzetnika koji je izgubio više od polovice vlasničkog kapitala zbog prenesenih gubitaka. Slijedom toga, treba ga kvalificirati kao poduzetnika koji nije osobito solventan. Stoga pojam temeljnog vlasničkog kapitala valja tumačiti s obzirom na poduzetnikovo stvarno gospodarsko stanje.
52.
S jedne strane, za upis u državni registar potrebno je određeno vrijeme. S druge strane, tim se upisom samo javno utvrđuje da je sada povećan temeljni kapital. To nije povezano s poduzetnikovim stvarnim gospodarskim stanjem. Naprotiv, moguće je da poduzetnik u međuvremenu potroši povećani iznos kapitala zbog novih gubitaka. Stoga upis u registar odnosno fikcija pravnih učinaka koji nastaju upisom nisu dovoljni za razgraničenje.
53.
Nije korisno ni upućivanje na Direktivu 2017/1132. Člankom 68. te direktive („Odluka glavne skupštine o povećanju temeljnog kapitala”) propisuje se da o svakom povećanju temeljnog kapitala odlučuje glavna skupština. I ta odluka i povećanje upisanog temeljnog kapitala objavljuju se na način utvrđen zakonodavstvom svake države članice i na njih se može pozivati protiv trećih osoba tek nakon što su objavljeni. Kao što navodi i Komisija, to ima za cilj zaštitu trećih osoba. Suprotno tomu, u okviru tih obveza objavljivanja ne navodi se ništa o stvarnom imovinskom stanju.
54.
Tomu valja dodati činjenicu da podnositelj zahtjeva ne može utjecati na trenutak upisa u registar. Taj je trenutak za njega na neki način neizvjestan. Međutim, člankom 125. Uredbe br. 1303/2013 zahtijevaju se kriteriji za odabir koji su nediskriminirajući i transparentni. Stoga se slučajna okolnost brze ili spore obrade upisa u registar koju izvršava određeni registarski sud teško može uskladiti već unutar jedne države članice, a još teže kad je riječ o više država članica. Uzimanje u obzir slučajnih događaja u ovom je slučaju više znak proizvoljnosti nego pravednosti.
3. Upućivanje na Direktivu o bilanci
55.
Stajalište da pojam temeljnog vlasničkog kapitala treba tumačiti s obzirom na poduzetnikovu stvarnu gospodarsku situaciju potvrđuje i činjenica da se u članku 2. točki 18. podtočki (a) Uredbe o općem skupnom izuzeću upućuje na Direktivu o bilanci.
56.
U računovodstvenom pravu kapital i rezerve koji društvu stoje na raspolaganju obično se dijele u različite kategorije, koje se u pravilu iskazuju na pasivnoj strani bilance. Budući da je i u ovom slučaju iskazivanje u bilanci poduzetnikova imovinskog stanja bilo različito u pojedinačnim državama članicama, u međuvremenu je donesena Direktiva o bilanci koja sadržava zahtjeve za sastavljanje godišnjih financijskih izvještaja. U skladu s uvodnom izjavom 9. te direktive, „godišnje financijske izvještaje trebalo bi sastavljati pažljivo i trebali bi istinito i točno prikazivati aktivu i pasivu poduzeća, njegovo financijsko stanje te dobit ili gubitak”. Na temelju članka 4. stavka 1. Direktive o bilanci, važan izvještaj koji se uključuje u godišnje financijske izvještaje jest bilanca poduzeća.
57.
Točno je da se u Prilogu III. Direktivi o bilanci, koji sadržava obrazac bilance, ne upotrebljava pojam temeljnog vlasničkog kapitala, nego se upotrebljava pojam upisanog kapitala kao prva podstavka kapitala i rezerve na pasivnoj strani. Pritom se u Prilogu III. u dijelu A. (i u pogledu aktive te u pogledu kapitala, rezerve i pasive) razgraničuju dio upisanog kapitala koji je pozvan, ali još neuplaćen, i već uplaćeni upisani kapital.
58.
U tim se odredbama, koje, kao što se navodi, trebaju prikazivati stvarno imovinsko stanje društva, ne provodi razgraničenje na temelju objave upisanog kapitala, nego na temelju toga je li on već uplaćen. To je razumljivo. Naime, odluka članova društva, u kojoj se određuje povećanje temeljnog kapitala, samo je obećanje o unošenju dodatnog kapitala radi poboljšanja imovinskog stanja društva. Povećani temeljni kapital stvarno je na raspolaganju tek nakon uplate.
59.
Stoga zaključno valja napomenuti da se u okviru računovodstvenog prava određenog pravom Unije razlikuje između upisanog kapitala koji još treba uplatiti i već uplaćenog kapitala. Pritom to pravo daje istinit i točan prikaz aktive i pasive društva, njegovo financijsko stanje te dobit ili gubitak. U tom pogledu nije relevantno objavljivanje u registru.
4. Zaključci
60.
Slijedom toga, pojam temeljnog vlasničkog kapitala treba tumačiti neovisno o nacionalnom registarskom pravu odnosno pravu društava. Taj se pojam može odnositi na obećani povećani temeljni kapital (odnosno relevantna je odluka članova društva) ili na uplatu obećanog povećanog temeljnog kapitala (odnosno relevantan je priljev povećanog iznosa kapitala).
61.
Što se tiče prethodno navedene svrhe da se u pravu o potporama razlikuje između poduzetnika u teškoćama i poduzetnika koji nisu u teškoćama, prednost ima potonja mogućnost. Opasnost od toga da se ne ostvari svrha potpore zbog financijskih poteškoća društva još postoji u slučaju pukog obećanja koje se odnosi na povećanje kapitala i isključuje se tek kad se ispuni obećanje, odnosno kad povećani kapital društvu stvarno stoji na raspolaganju. Kao što to Latvija pravilno ističe, odluka članova društva o povećanju kapitala dovodi „samo” do građanskopravne obveze i tek je početak za povećanje upisanog kapitala. To se pojašnjava i zasebnim prikazom u bilanci (vidjeti u tom pogledu točku 57. i sljedeće točke ovog mišljenja).
62.
Stoga smatram da se pojam temeljnog vlasničkog kapitala iz članka 2. točke 18. podtočke (a) Uredbe o općem skupnom izuzeću odnosi na uplaćeni upisani kapital u smislu Priloga III. Direktivi o bilanci.
63.
To tumačenje istodobno osigurava izjednačavanje interesa poduzetnikâ i država koje dodjeljuju potpore. S jedne strane, poduzetnici se ne isključuju iz potpore određenih projekata zbog trajanja postupka upisa u državni registar na koji oni ne mogu utjecati. S druge strane, poduzetnici u teškoćama ne mogu ispuniti kriterije za dodjelu potpore već na temelju pukog obećanja budućeg povećanja kapitala, nego tek kad povećani kapital društvu stvarno stoji na raspolaganju. Stoga je za ovaj slučaj odlučujuće pitanje je li odluka glavne skupštine društva od 29. travnja zaista provedena prije isteka roka za podnošenje zahtjeva 30. travnja. To može ocijeniti samo sud koji je uputio zahtjev.
C.
Dokaz da su ispunjeni kriteriji za dodjelu potpore (da nije riječ o poduzetniku u teškoćama)
64.
Od toga valja razlikovati pitanje o načinu na koji poduzetnik treba dokazati da ispunjava kriterije za dodjelu potpore, tako da nacionalna upravljačka tijela mogu provjeriti te dokaze.
65.
Latvijskim pravom u tom se pogledu propisuje da u načelu treba provjeriti posljednje objavljeno konačno godišnje izvješće (1) ako ne postoji privremeno izvješće koje je odobrio ovlašteni revizor (2). Ako podnositelj upućuje na podatke koji su javno dostupni (mogu se provjeriti) i navodi povećanje temeljnog kapitala utvrđenog zakonom nakon posljednjeg konačnog godišnjeg izvješća, takvi se podaci, priloženi privremenom operativnom izvješću koje je odobrio ovlašteni revizor, uzimaju u obzir (3).
66.
U konačnici, sud koji je uputio zahtjev sad pita jesu li ti dokumenti relevantni i mogu li ih zahtijevati nacionalna upravljačka tijela jer u trenutku podnošenja zahtjeva u svakom slučaju nije postojalo odgovarajuće privremeno izvješće. To je izvješće podneseno tek naknadno tijekom postupka.
67.
Kao što to proizlazi iz uvodne izjave 14. Uredbe o općem skupnom izuzeću i kao što to Komisija pravilno navodi u svojem očitovanju, trebalo bi biti lako utvrditi jesu li ispunjeni kriteriji za dodjelu potpore u skladu s tom uredbom. U toj se uvodnoj izjavi navodi: „[r]adi osiguranja pravne sigurnosti, treba uspostaviti jasne kriterije koji ne zahtijevaju ocjenu svih pojedinosti situacije pojedinog poduzetnika kako bi se utvrdilo smatra li se određeni poduzetnik poduzetnikom u teškoćama za potrebe ove Uredbe”.
68.
Taj cilj treba uzeti u obzir i prilikom primjene članka 125. Uredbe br. 1303/2013. U skladu s tom odredbom, nacionalna upravljačka tijela odgovorna su za upravljanje operativnim programom potpora u skladu s načelom dobrog financijskog upravljanja. Ta je odgovornost povezana s nadzorom uvjeta iz Uredbe o općem skupnom izuzeću (
14
). Upravljačko tijelo u tu svrhu može zahtijevati dokaze koji omogućuju da se utvrdi je li više od polovice temeljnog vlasničkog kapitala izgubljeno zbog prenesenih gubitaka a da pritom nije potrebna ocjena svih pojedinosti situacije pojedinog poduzetnika.
69.
Kao što se prethodno navodi, u tom su pogledu vrlo korisni godišnji financijski izvještaji, uključujući bilance poduzeća. Stoga se prvi kriterij u latvijskom pravu ne može osporavati.
70.
Budući da se ti dokumenti sastavljaju samo na kraju financijske godine, ali se gospodarsko stanje može poboljšati tijekom godine, korisna su i privremena izvješća koja sastavljaju neovisni stručnjaci. Stoga se ni u pogledu drugog kriterija u latvijskom pravu ne može istaknuti prigovor.
71.
Treći kriterij za ocjenu poduzetnikova gospodarskog stanja kojom se može upravljati također ne treba osporavati. Ako podnositelj upućuje na javno dostupne podatke kako bi dokazao povećanje kapitala tijekom godine, te podatke treba uzeti u obzir kao i odgovarajuće privremeno izvješće.
72.
Svim se navedenim kriterijima provodi cilj Uredbe o općem skupnom izuzeću (isključivanje poduzetnika u teškoćama koji u skladu s tom uredbom ne ispunjavaju kriterije za dodjelu potpore) s obzirom na odgovornost nacionalnih upravljačkih tijela koja je utvrđena u članku 125. Uredbe br. 1303/2013. To je u skladu s pravom Unije.
D.
Isključivanje mogućnosti naknadnog podnošenja dokumenata nakon isteka roka
73.
Trećim pitanjem sud koji je uputio zahtjev konačno pita je li isključivanje dokumenata i podataka koji su dostavljeni tek nakon što je podnesen zahtjev za potporu u skladu s članom 125. stavkom 3. točkom (a) Uredbe br. 1303/2013. Tom se odredbom zahtijeva da upravljačka tijela sastavljaju i nakon odobrenja primjenjuju odgovarajuće postupke odabira i kriterije koji osiguravaju doprinos operacija ostvarivanju specifičnih ciljeva i rezultata odgovarajućih prioriteta i koji su nediskriminirajući i transparentni.
74.
Međutim, kao što to Komisija pravilno ističe u svojem očitovanju, čini se da nacionalno pravo uopće ne isključuje mogućnost naknadnog podnošenja dokumenata. S jedne strane, člankom 25. Zakona o upravljanju strukturnim fondovima omogućuje se i uvjetno prihvaćanje projekta. S druge strane, u specifikacijama natječaja koje je sastavila Agencija polazi se od toga da se odluka o tome je li podnositelj zahtjeva poduzetnik u teškoćama donosi u trenutku odlučivanja o dodjeli potpore. Sud koji je uputio zahtjev treba donijeti odluku o pitanju primjenjuje li se stoga članak 30. Zakona o upravljanju strukturnim fondovima, kojim se nedopuštenim proglašavaju pojašnjenja u pogledu projekata dostavljena nakon podnošenja zahtjeva do donošenja odluke, i na ocjenu gospodarske situacije podnositelja zahtjeva.
75.
Pod pretpostavkom da se člankom 30. Zakona o upravljanju strukturnim fondovima isključuje mogućnost podnošenja takvih dokumenata, postavlja se pitanje je li to protivno pravu Unije. Naime, u ovom slučaju neuzimanje u obzir naknadno podnesenog privremenog izvješća dovodi od isključenja tužitelja iz skupine osoba koje ostvaruju pravo na potporu, s obzirom na to da ga je do provedbe povećanja kapitala trebalo smatrati poduzetnikom u teškoćama i stoga nije ispunjavao kriterije za dodjelu potpore u skladu s Uredbom o općem skupnom izuzeću.
76.
Međutim, činjenica da se određene potpore u skladu s Uredbom o općem skupnom izuzeću dopuštaju u smislu prava Unije ne znači da države članice trebaju i isplatiti te potpore (
15
). Isto vrijedi i u pogledu potpore u okviru EFRR‑a. Kao što to proizlazi iz uvodnih izjava 3. i 4., potpora se može, ali ne mora dodijeliti za određeni projekt. Kao što to Komisija pravilno navodi, države članice stoga mogu uvjetovati isplatu drugim određenim uvjetima, kao što je ispunjenje određenih rokova i formalnih uvjeta. To također obuhvaća mogućnost da se naknadno podneseni dokumenti ne uzmu u obzir.
77.
Budući da potpore iz fondova Unije nisu neograničene, upravljačka tijela naposljetku trebaju donijeti odluku o odabiru između više podnositelja zahtjeva za ista sredstva. Kao što to također pravilno navodi Latvija, za tu je odluku o odabiru vrlo važno načelo jednakog postupanja. Stoga se člankom 125. stavkom 3. točkom (a) podtočkom ii. Uredbe br. 1303/2013 propisuje da upravljačka tijela sastavljaju i nakon odobrenja primjenjuju odgovarajuće postupke odabira i kriterije koji su nediskriminirajući i transparentni.
78.
S obzirom na činjenicu da su podnositelji zahtjeva za potporu u okviru fonda Unije konkurenti u većem ili manjem opsegu, situacija se u potpunosti može usporediti sa situacijom u pravu javne nabave. Upravljačko tijelo i u okviru tog prava treba donijeti odluku o odabiru i nužno odbiti jedan dio podnositelja. Moguće je da je konkurentni položaj izraženiji u tom pravu i zahtijeva da se u postupku strogo primjenjuje jednako postupanje. Međutim, to ne mijenja ništa u pogledu činjenice da država ograničena sredstva (ugovor odnosno potpore) dodjeljuje samo pojedinim podnositeljima zahtjeva, pri čemu isključuje druge podnositelje zahtjeva. Stoga i u tom pogledu taj postupak odabira u skladu s člankom 18. stavkom 1. Direktive 2014/24 (
16
) treba biti transparentan i nediskriminirajuć.
79.
Kao što je to Komisija pravilno navela na raspravi, načelo relevantnog datuma, u okviru kojeg se uzimaju u obzir samo zahtjevi podneseni prije određenog trenutka koji je jednak za sve, jest transparentno i nediskriminirajuće. Isto vrijedi i za postupovnu odredbu kojom se zabranjuje naknadna dopuna već podnesenih zahtjeva nakon što istekne rok za podnošenje zahtjeva. Naime, time se štiti samo načelo relevantnog datuma i rasterećuje uprava u pogledu odluke o odabiru koju treba donijeti. Uprava treba uzeti u obzir samo informacije podnesene po isteku roka i ne treba još naknadno iznijeti dodatna razmatranja.
80.
To je u skladu s načelom jednakog postupanja. Tim se načelom sprečava da se najprije pogrešni ili nepotpuni zahtjevi podnesu unutar roka, ali se još naknadno dopune i isprave, čime se de facto produljuje rok za podnošenje zahtjeva. To bi stavilo u nepovoljan položaj podnositelje koji su na samom početku podnijeli točne i potpune zahtjeve. Ako je predmetnim podnositeljima zahtjeva bilo jasno koje je dokumente trebalo podnijeti do isteka roka za podnošenje zahtjeva te je podnositelj zahtjeva u načelu također mogao dostaviti te dokumente do tog roka, dvojbe u pogledu činjenice da se nisu uzeli u obzir naknadno podneseni dokumenti ne postoje ni s obzirom na načelo transparentnosti ni s obzirom na načelo jednakog postupanja.
81.
Sud je u pogledu isključivanja podnositelja u postupku nabave već odlučio da nije protivno Direktivi 2004/18 ako se sudionik postupka isključuje zato što u svojoj ponudi nije naveo određene podatke. Osobito, u mjeri u kojoj javni naručitelj smatra da taj propust nije čisto formalna nepravilnost, on ne smije dopustiti tom ponuditelju da na bilo koji način naknadno ispravi taj propust nakon isteka roka za podnošenje ponuda (
17
). Štoviše, članak 51. spomenute direktive, koji određuje da javni naručitelj može pozvati subjekte da nadopune ili pojasne potvrde i dokumente dostavljene sukladno člancima 45. do 50. iste direktive, ne može se tumačiti na način da mu dopušta prihvaćanje bilo kojeg ispravka propusta koji, prema izričitim odredbama ugovornih dokumenata, trebaju dovesti do isključenja subjekta (
18
).
82.
Prema mojem mišljenju, ta ideja u nešto blažoj verziji vrijedi i u pogledu odluke o odabiru između više zahtjeva za potporu, u svakom slučaju ako se, kao u ovoj situaciji, raspisuje javni natječaj za odabir projekata. Ako je iz postupovnih odredbi koje su bile dostupne tužitelju proizlazilo da je za podnositelja zahtjeva koji se u skladu sa starim godišnjim financijskim izvještajima smatrao poduzetnikom u teškoćama nužno potrebno privremeno operativno izvješće koje je odobrio ovlašteni revizor, tada se (
19
) podnošenje takvog privremenog izvješća tek nakon isteka roka za podnošenje zahtjeva može smatrati irelevantnim, a zahtjev treba odbiti. Sud u ovom slučaju ne treba odlučiti o tome je li potrebno da se taj zahtjev, kao u određenim okolnostima u okviru prava javne nabave (
20
), čak odbije (
21
).
83.
Međutim, sud koji je uputio zahtjev u konačnici treba ocijeniti jesu li ti uvjeti bili dovoljno transparentni za tužitelja. Stoga je točno da tekst Priloga 5. specifikacijama natječaja upućuje na to da je u tužiteljevu slučaju bilo potrebno odgovarajuće privremeno izvješće. Međutim, budući da je u tom regulatornom dokumentu riječ i o tome da se ocjena provodi na temelju tog privremenog izvješća prilikom odlučivanja o dodjeli potpore, to se također može tumačiti na način da te dokumente treba podnijeti barem do tog trenutka.
VI. Zaključak
84.
Stoga predlažem Sudu da na prethodna pitanja koja je uputila Administratīvā rajona tiesa (Općinski upravni sud, Latvija) odgovori na sljedeći način:
1.
Pojam temeljnog vlasničkog kapitala iz članka 2. točke 18. podtočke (a) Uredbe br. 651/2014 treba tumačiti autonomno u smislu prava Unije. Taj pojam obuhvaća uplaćeni upisani kapital u smislu Priloga III. Direktivi 2013/34. To ne ovisi o pitanju je li u skladu s nacionalnim pravom već izvršen upis u registar i je li taj upis potreban radi učinkovitosti povećanja kapitala.
2.
Kako bi dokazao da je ispunjen taj uvjet i ocijenio je li riječ o poduzetniku u teškoćama u smislu članka 2. točke 18. podtočke (a) Uredbe br. 651/2014, država članica može zahtijevati podnošenje aktualnog godišnjeg izvješća koje je javno dostupno ili privremenog izvješća koje je odobrio revizor.
3.
Isključivanje dokumenata i podataka koji su podneseni tek nakon podnošenja zahtjeva za potporu u skladu je s člankom 125. stavkom 3. točkom (a) Uredbe br. 1303/2013 ako je za sve podnositelje zahtjeva jasno da te dokumente treba podnijeti istodobno sa zahtjevom i da se ne mogu podnijeti naknadno.
(
1
)	Izvorni jezik: njemački
(
2
)	Uredba Komisije (EU) br. 651/2014 od 17. lipnja 2014. o ocjenjivanju određenih kategorija potpora spojivima s unutarnjim tržištem u primjeni članaka 107. i 108. Ugovora (SL 2014., L 187, str. 1. i ispravci SL 2016., L 115, str. 50. i SL 2016., L 292, str. 50.)
(
3
)	Uredba (EU) br. 1301/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. o Europskom fondu za regionalni razvoj i o posebnim odredbama o cilju „Ulaganje za rast i radna mjesta” te stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 1080/2006 (SL 2013., L 347, str. 289. i ispravak SL 2016., L 330, str. 10.)
(
4
)	Uredba (EU) br. 1303/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. o utvrđivanju zajedničkih odredbi o Europskom fondu za regionalni razvoj, Europskom socijalnom fondu, Kohezijskom fondu, Europskom poljoprivrednom fondu za ruralni razvoj i Europskom fondu za pomorstvo i ribarstvo i o utvrđivanju općih odredbi o Europskom fondu za regionalni razvoj, Europskom socijalnom fondu, Kohezijskom fondu i Europskom fondu za pomorstvo i ribarstvo te o stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EZ) br. 1083/2006 (SL 2013., L 347, str. 320. i ispravak SL 2016., L 200, str. 140.)
(
5
)	Direktiva (EU) 2017/1132 Europskog parlamenta i Vijeća od 14. lipnja 2017. o određenim aspektima prava društava (SL 2017., L 169, str. 46.)
(
6
)	Direktiva (EU) 2013/34 Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. o godišnjim financijskim izvještajima, konsolidiranim financijskim izvještajima i povezanim izvješćima za određene vrste poduzeća, o izmjeni Direktive 2006/43/EZ Europskog parlamenta i Vijeća i o stavljanju izvan snage direktiva Vijeća 78/660/EEZ i 83/349/EEZ (SL 2013., L 182, str. 19.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 3., str. 253.)
(
7
)	Svi latvijski zakoni, u svojim trenutačnim i nekadašnjim verzijama, dostupni su na https://likumi.lv/.
(
8
)	Specifikacija i njezini prilozi dostupni su na https://www.cfla.gov.lv/lv/es‑fondi-2014- 2020/izsludinatas‑atlases/3-1-1-5-k-2 (pristupljeno 9. srpnja 2020.).
(
9
)	Presude od 24. rujna 2020., NMI Technologietransfer (C‑516/19, EU:C:2020:754, t. 44.), od 5. veljače 2020., Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid (Stupanje pomoraca u službu u luci Rotterdam) (C‑341/18, EU:C:2020:76, t. 40. i navedena sudska praksa) i od 15. listopada 2015., Axa Belgium (C‑494/14, EU:C:2015:692, t. 21. i navedena sudska praksa) i mišljenje nezavisnog odvjetnika M. Camposa Sánchez‑Bordone u predmetu Nerea (C‑245/16, EU:C:2017:271, t. 49. i sljedeće) u pogledu pojma koji je relevantan u ovom slučaju.
(
10
)	Mišljenje nezavisnog odvjetnika M. Camposa Sánchez‑Bordone u predmetu Nerea (C‑245/16, EU:C:2017:271, t. 48.)
(
11
)	Vidjeti u tom pogledu detaljnije presudu od 6. srpnja 2017., Nerea (C‑245/16, EU:C:2017:521) i mišljenje nezavisnog odvjetnika M. Camposa Sánchez‑Bordone u predmetu Nerea (C‑245/16, EU:C:2017:271).
(
12
)	Što se tiče takozvanog poticajnog učinka, vidjeti detaljnije presudu od 5. ožujka 2019., Eesti Pagar (C‑349/17, EU:C:2019:172, t. 55. i sljedeće).
(
13
)	Vidjeti u tom smislu i mišljenje nezavisnog odvjetnika M. Camposa Sánchez‑Bordone u predmetu Nerea (C‑245/16, EU:C:2017:271, t. 67.).
(
14
)	Vidjeti u tom smislu i presudu od 5. ožujka 2019., Eesti Pagar (C‑349/17, EU:C:2019:172, t. 70.).
(
15
)	Vidjeti rješenja od 6. svibnja 2020., Blumar i dr. (C‑415/19 do C‑417/19, EU:C:2020:360, t. 23.) i od 30. svibnja 2018., Yanchev (C‑481/17, neobjavljeno, EU:C:2018:352, t. 22.) i mišljenje nezavisnog odvjetnika M. Camposa Sánchez‑Bordone u predmetu Nerea (C‑245/16, EU:C:2017:271, t. 74.).
(
16
)	Direktiva 2014/24/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. veljače 2014. o javnoj nabavi i o stavljanju izvan snage Direktive 2004/18/EZ (SL 2014., L 94, str. 65. i ispravci SL 2015., L 275, str. 68., SL 2016., L 311, str. 26. i SL 2020., L 406, str. 67.)
(
17
)	Presude od 2. lipnja 2016., Pizzo (C‑27/15, EU:C:2016:404, t. 49.), od 6. studenoga 2014., Cartiera dell’Adda i Cartiera di Cologno (C‑42/13, EU:C:2014:2345, t. 45.) i od 2. svibnja 2019., Lavorgna (C‑309/18, EU:C:2019:350, t. 28.)
(
18
)	Presuda od 6. studenoga 2014., Cartiera dell’Adda i Cartiera di Cologno (C‑42/13, EU:C:2014:2345, t. 46.), slično i u presudi od 2. lipnja 2016., Pizzo (C‑27/15, EU:C:2016:404, t. 50.)
(
19
)	Slično i u presudi od 28. listopada 2020., INAIL (C‑608/19, EU:C:2020:865, t. 46.), u skladu s kojom države članice nisu dužne dopustiti izmjenu zahtjeva za potporu, kako podnositelj zahtjeva ne bi prekoračio gornje granice.
(
20
)	Presuda od 6. studenoga 2014., Cartiera dell’Adda i Cartiera di Cologno (C‑42/13, EU:C:2014:2345, t. 45. i 46.), slično i u presudi od 2. lipnja 2016., Pizzo (C‑27/15, EU:C:2016:404, t. 49. i 50.), ali vidjeti i presudu od 2. svibnja 2019., Lavorgna (C‑309/18, EU:C:2019:350, t. 31.).
(
21
)	U svakom slučaju, u presudi od 28. listopada 2020., INAIL (C‑608/19, EU:C:2020:865, t. 42.) riječ je o mogućnosti država članica da poduzetnicima koji su podnijeli zahtjev za potporu daju pravo da svoj zahtjev za potporu smanje s obzirom na iznos.