62018CJ0128_RES
Predmet C‑128/18
Dumitru-Tudor Dorobantu
(zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg)
Presuda Suda (veliko vijeće) od 15. listopada 2019.
„Zahtjev za prethodnu odluku – Policijska i pravosudna suradnja u kaznenim stvarima – Okvirna oduka 2002/584/PUP – Europski uhidbeni nalog – Razlozi za odbijanje izvršenja – Članak 4. Povelje Europske unije o temeljnim pravima – Zabrana nečovječnog ili ponižavajućeg postupanja – Uvjeti zadržavanja u državi članici izdavateljici naloga – Ocjena pravosudnog tijela izvršenja – Kriteriji”
Pravosudna suradnja u kaznenim stvarima – Okvirna odluka o europskom uhidbenom nalogu i postupcima predaje između država članica – Predaja osuđenih ili osumnjičenih osoba pravosudnim tijelima izdavanja – Članak 1. stavak 3. – Obveza poštovanja temeljnih prava i pravnih načela – Doseg – Granice
(Povelja Europske unije o temeljnim pravima, čl. 4.; Okvirna odluka Vijeća 2002/584, kako je izmijenjena Okvirnom odlukom 2009/299, čl. 1. st. 3.)
(t. 45.-49.)
Pravosudna suradnja u kaznenim stvarima – Okvirna odluka o europskom uhidbenom nalogu i postupcima predaje između država članica – Članak 15. stavak 2. – Predaja osuđenih ili osumnjičenih osoba pravosudnim tijelima izdavanja – Posljedice utvrđenja opasnosti od nečovječnog ili ponižavajućeg postupanja prema osobi protiv koje je izdan europski uhidbeni nalog
(Povelja Europske unije o temeljnim pravima, čl. 4.; Okvirna odluka Vijeća 2002/584, kako je izmijenjena Okvirnom odlukom 2009/299, čl. 15. st. 2.)
(t. 50.-57.)
Pravosudna suradnja u kaznenim stvarima – Okvirna odluka o europskom uhidbenom nalogu i postupcima predaje između država članica – Predaja osuđenih ili osumnjičenih osoba pravosudnim tijelima izdavanja – Obveza poštovanja temeljnih prava i pravnih načela – Uvjeti zadržavanja u državi članici izdavateljici naloga – Opasnost od nečovječnog ili ponižavajućeg postupanja – Ispitivanje od strane pravosudnog tijela izvršenja – Doseg
(Povelja Europske unije o temeljnim pravima, čl. 4.; Okvirna odluka Vijeća 2002/584, kako je izmijenjena Okvirnom odlukom 2009/299, čl. 1. st. 3.)
(t. 60.-69., 85. i izreka)
Pravosudna suradnja u kaznenim stvarima – Okvirna odluka o europskom uhidbenom nalogu i postupcima predaje između država članica – Predaja osuđenih ili osumnjičenih osoba pravosudnim tijelima izdavanja – Obveza poštovanja temeljnih prava i pravnih načela – Uvjeti zadržavanja u državi članici izdavateljici naloga – Opasnost od nečovječnog ili ponižavajućeg postupanja – Ispitivanje od strane pravosudnog tijela izvršenja – Osobni prostor kojim zatvorenik raspolaže –Načini izračunavanja
(Povelja Europske unije o temeljnim pravima, čl. 4.; Okvirna odluka Vijeća 2002/584, kako je izmijenjena Okvirnom odlukom 2009/299, čl. 1. st. 3.)
(t. 72.-77., 85. i izreka)
Temeljna prava – Povelja Europske unije o temeljnim pravima – Razina zaštite – Temeljna prava zajamčena pravom države članice – Europski uhidbeni nalog izdan radi izvršenja kazne – Mogućnost države da predaju podvrgne uvjetu koji proizlazi iz minimalnih zahtjeva koji su veći od onih predviđenih za njezin zatvorski sustav – Nepostojanje
(Povelja Europske unije o temeljnim pravima, čl. 53.; Okvirna odluka Vijeća 2002/584, kako je izmijenjena Okvirnom odlukom 2009/299, čl. 3., 4. i 4.a)
(t. 79.)
Pravosudna suradnja u kaznenim stvarima – Okvirna odluka o europskom uhidbenom nalogu i postupcima predaje između država članica – Predaja osuđenih ili osumnjičenih osoba pravosudnim tijelima izdavanja – Obveza poštovanja temeljnih prava i pravnih načela – Uvjeti zadržavanja u državi članici izdavateljici naloga – Opasnost od nečovječnog ili ponižavajućeg postupanja – Ispitivanje od strane pravosudnog tijela izvršenja – Postojanje, u državi članici izdavateljici naloga, mjera čiji je cilj ojačati nadzor uvjeta oduzimanja slobode – Mogućnost odbacivanja postojanja opasnosti od nečovječnog ili ponižavajućeg postupanja s obzirom na te mjere – Nepostojanje
(Povelja Europske unije o temeljnim pravima, čl. 4.; Okvirna odluka Vijeća 2002/584, kako je izmijenjena Okvirnom odlukom 2009/299, čl. 1. st. 3.)
(t. 80., 81., 85. i izreka)
Pravosudna suradnja u kaznenim stvarima – Okvirna odluka o europskom uhidbenom nalogu i postupcima predaje između država članica – Predaja osuđenih ili osumnjičenih osoba pravosudnim tijelima izdavanja – Obveza poštovanja temeljnih prava i pravnih načela – Uvjeti zadržavanja u državi članici izdavateljici naloga – Opasnost od nečovječnog ili ponižavajućeg postupanja – Mogućnost odvagivanja postojanja takve opasnosti s razmatranjima o učinkovitosti pravosudne suradnje u kaznenim stvarima kao i s načelima uzajamnog povjerenja i priznavanja – Nepostojanje
(Povelja Europske unije o temeljnim pravima, čl. 4.; Okvirna odluka Vijeća 2002/584, kako je izmijenjena Okvirnom odlukom 2009/299, uvodna izjava 6. i čl. 1. st. 2. i 3.)
(t. 82.-85. i izreka)
Kratak prikaz
Pravosudno tijelo izvršenja europskog uhidbenog naloga mora nadzirati poštuju li uvjeti oduzimanja slobode predmetnoj osobi u ustanovi u kojoj će ta osoba biti smještena zabranu nečovječnog ili ponižavajućeg postupanja
U presudi Dorobantu (C‑128/18), donesenoj 15. listopada 2019., Sud je, okupljen u velikom vijeću, s obzirom na zabranu mučenja i nečovječnog ili ponižavajućeg postupanja ili kazni iz članka 4. Povelje Europske unije o temeljnim pravima (u daljnjem tekstu: Povelja), tumačio odredbu Okvirne odluke o europskom uhidbenom nalogu (
1
) u skladu s kojom se tim instrumentom ne smije izmijeniti obveza poštovanja temeljnih prava i temeljnih pravnih načela poput onih sadržanih u članku 6. UEU-a.
Glavni postupak odnosi se na izvršenje u Njemačkoj europskog uhidbenog naloga koji je izdao rumunjski sud protiv jednog od rumunjskih državljana. Njemački sud, kao tijelo izvršenja tog europskog uhidbenog naloga, postavlja pitanje o kriterijima koje treba uzeti u obzir radi ocjene toga poštuju li uvjeti oduzimanja slobode tom državljaninu primjenjivi u slučaju predaje rumunjskim tijelima zahtjeve koji proizlaze iz članka 4. Povelje. Ovaj je predmet omogućio Sudu da pojasni sudsku praksu proizašlu, među ostalim, iz njegovih presuda u predmetima Aranyosi i Căldăraru (
2
) i Generalstaatsanwaltschaft (Uvjeti oduzimanja slobode u Mađarskoj) (
3
).
Kao prvo, Sud je odlučivao o intenzitetu i opsegu nadzora uvjeta oduzimanja slobode u državi članici izdavateljici naloga koji provodi pravosudno tijelo izvršenja. U tom je pogledu presudio da, kad to tijelo raspolaže objektivnim, vjerodostojnim, preciznim i valjano ažuriranim dokazima o postojanju sustavnih ili općih nedostataka uvjeta oduzimanja slobode u zatvorskim ustanovama u državi članici izdavateljici naloga, ono mora - kako bi ocijenilo postoje li ozbiljni i opravdani razlozi zbog kojih se može smatrati da će osoba protiv koje je izdan europski uhidbeni nalog nakon predaje toj državi članici biti izložena stvarnoj opasnosti od nečovječnog ili ponižavajućeg postupanja - voditi računa o svim relevantnim materijalnim aspektima uvjetâ oduzimanja slobode u zatvorskoj ustanovi u kojoj bi ta osoba konkretno bila smještena. S obzirom na apsolutnu prirodu zabrane nečovječnog ili ponižavajućeg postupanja, taj nadzor nije ograničen na očite nedostatke.
Osim toga, uzimajući u obzir, s jedne strane, konkretnu i preciznu prirodu takvog nadzora i, s druge strane, rokove koji su im dodijeljeni Okvirnom odlukom, pravosudno tijelo izvršenja ne može ispitati uvjete oduzimanja slobode koji postoje u svim zatvorskim ustanovama u državi članici izdavateljici naloga u kojima bi dotična osoba mogla biti smještena. Radi kontrole uvjeta oduzimanja slobode koji postoje u zatvorskoj ustanovi za koju je predviđeno da bi u njoj ta osoba bila konkretno smještena, ono mora od pravosudnog tijela koje izdaje uhidbeni nalog zatražiti informacije koje smatra potrebnima i mora se, načelno, pouzdati u osiguranja koja pruži potonje tijelo, u nedostatku konkretnih elemenata na temelju kojih bi se moglo zaključiti da su uvjeti oduzimanja slobode protivni članku 4. Povelje.
Među materijalnim aspektima koje pravosudno tijelo izvršenja mora ocijeniti nalaze se osobni prostor kojim u ćeliji te ustanove zatvorenik raspolaže, zdravstveni uvjeti i opseg slobode kretanja zatvorenika u navedenoj ustanovi.
Kao drugo, što se tiče, točnije, osobnog prostora kojim zatvorenik raspolaže, Sud je utvrdio da pravosudno tijelo izvršenja mora, u trenutačnom nedostatku minimalnih normi u tom pogledu u pravu Unije, uzeti u obzir minimalne zahtjeve koji proizlaze iz članka 3. Europske konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda (EKLJP) (
4
), u mjeri u kojoj pravo iz te odredbe odgovara pravu zajamčenom člankom 4. Povelje. Pozivajući se na sudsku praksu Europskog suda za ljudska prava, Sud je smatrao, među ostalim, da je činjenica da je osobni prostor kojim zatvorenik raspolaže manji od 3 m2 u zajedničkoj zatvorskoj prostoriji temelj za čvrstu predmnjevu povrede članka 3. EKLJP-a, koja se može oboriti samo ako su smanjenja tog osobnog prostora kratkotrajna, povremena i neznatna i ako su popraćena dovoljnom slobodom kretanja izvan zatvorske prostorije i primjerenim aktivnostima izvan nje te ako su opći uvjeti oduzimanja slobode u predmetnoj ustanovi pristojni. Sud je, osim toga, pojasnio da izračun raspoloživog prostora ne treba obuhvaćati prostor za sanitarni čvor, ali mora uključivati prostor koji zauzima namještaj, pri čemu zatvorenici moraju, međutim, zadržati mogućnost normalnog kretanja u zatvorskoj prostoriji.
Kao treće, Sud je presudio da pravosudna tijela izvršenja prilikom opće ocjene uvjeta u kojima je predviđeno oduzimanje slobode osobi protiv koje je izdan europski uhidbeni nalog mogu uzeti u obzir postojanje mjera nadzora, osobito a posteriori sudskog nadzora uvjeta oduzimanja slobode u državi članici izdavateljici naloga. Međutim, to tijelo ne može odbiti postojanje stvarne opasnosti od nečovječnog ili ponižavajućeg postupanja samo zbog toga što predmetna osoba u toj državi članici izdavateljici ima pravo na pravno sredstvo koje bi joj omogućilo da ospori uvjete oduzimanja slobode ili ako postoje zakonodavne ili strukturne mjere kojima je cilj ojačati nadzor uvjetâ oduzimanja slobode.
Naposljetku, kao četvrto, Sud je presudio da utvrđenje pravosudnog tijela izvršenja da postoje ozbiljni i opravdani razlozi zbog kojih se može smatrati da će predmetna osoba nakon predaje državi članici izdavateljici naloga biti izložena takvoj opasnosti zbog uvjetâ oduzimanja slobode koji prevladavaju u zatvorskoj ustanovi u kojoj bi konkretno bila smještena ne može se kompenzirati, u svrhu odlučivanja o takvoj predaji, s razmatranjima o učinkovitosti pravosudne suradnje u kaznenim stvarima i s načelima uzajamnog povjerenja i priznavanja. Naime, apsolutnoj prirodi zabrane nečovječnog ili ponižavajućeg postupanja protivi se to da se temeljno pravo da se ni prema kome tako ne postupa na ikoji način ograniči takvim razmatranjima. Stoga potreba jamstva da se prema predmetnoj osobi neće postupati nečovječno ili ponižavajuće iznimno opravdava ograničenje načela uzajamnog povjerenja i priznavanja.
(
1
)	Članak 1. stavak 3. Okvirne odluke Vijeća 2002/584/PUP od 13. lipnja 2002. o europskom uhidbenom nalogu i postupcima predaje između država članica (SL 2002., L 190, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 3., str. 83. i ispravak SL 2013., L 222, str. 14.), kako je izmijenjena Okvirnom odlukom Vijeća 2009/299/PUP od 26. veljače 2009. (SL 2009., L 81, str. 24.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 16., str. 169.)
(
2
)	Presuda Suda od 5. travnja 2016., Aranyosi i Căldăraru (C‑404/15 i C‑659/15 PPU, EU:C:2016:198)
(
3
)	Presuda Suda od 25. srpnja 2018., Generalstaatsanwaltschaft (Uvjeti oduzimanja slobode u Mađarskoj) (C‑220/18 PPU, EU:C:2018:589)
(
4
)	Konvencija potpisana u Rimu 4. studenoga 1950.