Privremena verzija
PRESUDA OPĆEG SUDA (drugo vijeće koje zasjeda u sastavu od pet sudaca)
20. svibnja 2026.(*)
„Zahtjev za prethodnu odluku – Oporezivanje – Trošarine – Članak 32. Direktive 2008/118/EZ – Članak 32. Direktive (EU) 2020/262 – Pojam „vlastita uporaba” – Kupnja i prijevoz proizvoda koje izvršava fizička osoba kako bi ih besplatno ustupila drugoj fizičkoj osobi
U spojenim predmetima T-685/24 [Jelgratz] i i T-686/24 [Buchgint(i)],
povodom zahtjeva za prethodnu odluku na temelju članka 267. UFEU-a, koji je uputio Finanzgericht Berlin-Brandenburg (Financijski sud u Berlin-Brandenburgu, Njemačka), odlukama od 17. srpnja 2024., koju je Sud zaprimio 5. prosinca 2024., u postupcima
A (T-685/24)
B (T-686/24)
protiv
Hauptzollamt
OPĆI SUD (drugo vijeće koje zasjeda u sastavu od pet sudaca),
u sastavu: S. Papasavvas, predsjednik, N. Półtorak, G. Hesse (izvjestitelj), D. Petrlík i I. Dimitrakopoulos, suci,
nezavisna odvjetnica: M. Brkan,
tajnik: V. Di Bucci,
uzimajući u obzir to da je Sud 6. siječnja 2025., na temelju članka 50.b trećeg stavka Statuta Suda Europske unije, proslijedio zahtjev za prethodnu odluku Općem sudu,
uzimajući u obzir to da je riječ o području iz članka 50.b prvog stavka točke (c) Statuta Suda Europske unije i da ne postoje neovisna pitanja tumačenja u smislu članka 50.b drugog stavka navedenog statuta,
uzimajući u obzir pisani dio postupka,
uzimajući u obzir očitovanja koja su podnijeli:
–        za njemačku vladu, J. Möller i N. Scheffel, u svojstvu agenata,
–        za švedsku vladu H. Eklinder, F.-L. Göransson, C. Meyer-Seitz i J. Olsson, u svojstvu agenata,
–        za Europsku komisiju, M. Björkland i B. Martenczuk, u svojstvu agenata,
saslušavši mišljenje nezavisne odvjetnice na raspravi održanoj 4. veljače 2026.,
donosi sljedeću
Presudu
1        Zahtjevi za prethodnu odluku odnose se na tumačenje članka 32. Direktive Vijeća 2008/118/EZ od 16. prosinca 2008. o općim aranžmanima za trošarine i o stavljanju izvan snage Direktive 92/12/EEZ
(SL 2009., L 9, str. 12.) (SL posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 2. str. 174.), te članka 32. Direktive Vijeća (EU) 2020/262 od 19. prosinca 2019. o općim aranžmanima za trošarine (SL 2020, L 58, str. 4.).
2        Zahtjevi su upućeni u okviru različitih sporova između osobe A i B, dvije fizičke osobe, s jedne strane, i Hauptzollamta (Glavni carinski ured, Njemačka), s druge strane, u vezi s oporezivanjem cigareta za prvonavedenu, te grijanog duhana za drugonavedenu, na ime njemačkog poreza na duhan.
Pravni okvir
Pravo Unije
Direktiva 2008/118
3        Uvodne izjave 8. i 31. Direktive 2008/118 glase:
„8.      Budući da je za pravilno djelovanje unutarnjeg tržišta još uvijek potrebno da su pojam trošarina i uvjeti za njezino obračunavanje jednaki u svim državama članicama, potrebno je na razini Zajednice jasno utvrditi, kada je trošarinska roba puštena u potrošnju i tko je osoba obvezna za plaćanja trošarine.
[...]
31.      Države članice trebale bi moći predvidjeti da roba koja je puštena u potrošnju nosi porezne oznake ili nacionalne identifikacijske markice. Primjena tih oznaka ili markica ne bi smjela ometati trgovinu unutar Zajednice.
Budući da uporaba tih oznaka ili markica ne bi trebala dovesti do dvostrukog oporezivanja, trebalo bi jasno utvrditi da iznos koji je plaćen ili zajamčen za dobivanje tih oznaka ili markica treba vratiti ili otpustiti država članica koja je izdala te markice ako je obveza obračuna trošarine nastala te je trošarina ubrana u drugoj državi članici.
Međutim, da bi se izbjegla bilo kakva zlouporaba, države članice koje su izdale takve oznake ili markice trebale bi moći povrat ili otpust uvjetovati predočenjem dokaza da su iste uklonjene ili uništene.”
4        Članak 7. stavak 1. Direktive 2008/118/EZ određivao je:
„Obveza obračunavanja trošarine nastaje puštanjem u potrošnju u državi članici.”
5        Članak 11. Direktive 2008/118 određivao je:
„[T]rošarine na trošarinsku robu koja je puštena u potrošnju, mogu na zahtjev ovlaštene osobe biti vraćene ili otpuštene od strane nadležnih tijela države članice u kojoj je ta roba puštena u potrošnju, u slučajevima koje je utvrdila država članica i u skladu s uvjetima koje utvrđuje ta država članica, a s ciljem sprečavanja bilo kakve utaje ili zlouporabe.
[...]”
6        Naslovljeno „Kretanje i oporezivanje trošarinske robe nakon puštanja u potrošnju”, Poglavlje V. Direktive 2020/262 obuhvaća njene članke 32. do 38.
Na temelju članka 32. koji se nalazio u odjeljku 1. naslovljenom
„Nabave od strane fizičkih osoba”:
„1.      Za trošarinsku robu koju nabavljaju fizičke osobe za vlastitu uporabu i same je prevoze iz jedne države članice u drugu, trošarina se obračunava samo u državi članici u kojoj je roba nabavljena.
2.      Da bi se utvrdilo je li trošarinska roba iz stavka 1. namijenjena za vlastitu uporabu fizičke osobe, države članice u obzir uzimaju najmanje sljedeće:
(a)      komercijalni status osobe koja drži trošarinsku robu i njegove razloge zadržavanja;
(b)      mjesto gdje se nalazi trošarinska roba ili, ako je primjereno, korištena vrsta prijevoza;
(c)      bilo koji dokument koji se odnosi na trošarinsku robu;
(d)      prirodu trošarinske robe;
(e)      količinu trošarinske robe.
3.      U svrhu primjene stavka 2. točke (e), države članice mogu utvrditi okvirne količine međutim samo u smislu smjernica. Te okvirne količine ne smiju biti niže od:
(a)      za duhanske proizvode:
–        cigarete: 800 komada,
[...]”
7        Članak 33., koji se nalazio u odjeljku 2., naslovljenom „Držanje u drugoj državi članici”, poglavlja V. Direktive 2008/118, određivao je, među ostalim:
„1.      Ne dovodeći u pitanje članak 36. stavak 1., kada se trošarinska roba koja je već puštena u potrošnju u jednoj državi članici drži u komercijalne svrhe u drugoj državi članici kako bi se isporučila ili u njoj koristila, obveza obračunavanja trošarine nastaje u toj drugoj državi članici.
U smislu ovog članka, „držanje u komercijalne svrhe” znači držanje trošarinske robe od strane osobe koja nije fizička osoba ili od strane fizičke osobe koja ih ne drži za vlastitu uporabu niti je prevozi sama, u skladu s člankom 32.
[...]”
8        Članak 34., koji se nalazio u odjeljku 2. poglavlja V. Direktive 2008/118, predviđao je:
„1.      U slučajevima iz članka 33. stavka 1., trošarinska se roba kreće između područja država članica uz primjenu pratećeg dokumenta koji sadrži sve bitne podatke iz dokumenta iz članka 21. stavka 1. [...]”
9        Sukladno članku 39. stavku 3. prvom podstavku Direktive 2008/118:
„Ne dovodeći u pitanje bilo kakve odredbe koje mogu utvrditi države članice kako bi osigurale pravilnu provedbu ovog članka i spriječile utaju, izbjegavanje ili zlouporabu, države članice osiguravaju da porezne oznake ili nacionalne identifikacijske markice iz stavka 1. ne predstavljaju ograničenje slobodnom kretanju trošarinske robe.”
10      U članku 48. stavku 1. Direktive 2008/118 navodilo se:
„Države članice donose i objavljuju zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s ovom Direktivom najkasnije do 1. siječnja 2010., koji se primjenjuju počevši od 1. travnja 2010. [...]
[...]”
Direktiva 2020/262
11      Direktiva 2008/95 stavljena je izvan snage, s učinkom od 13. veljače 2023., Direktivom 2020/262. Uvodne izjave 7. i 41. te direktive glase:
„7.      Budući da je za pravilno funkcioniranje unutarnjeg tržišta još potrebno da su pojam trošarina i uvjeti za njezino obračunavanje jednaki u svim državama članicama, potrebno je na razini Unije jasno utvrditi kada je trošarinska roba puštena u potrošnju i tko je odgovoran za plaćanje trošarine.
[...]
41.      Razine trošarina za duhanske proizvode i alkoholna pića koje države članice primjenjuju razlikuju se zbog niza razloga, poput fiskalne politike i politike javnog zdravlja, a u nekim su slučajevima znatne. U tom kontekstu, države članice trebale bi moći obuzdati rizike zbog kojih se olakšavaju porezna prijevara, izbjegavanje plaćanja poreza ili zlouporaba poreza te se ugrožava ili narušava javni poredak ili zaštita zdravlja i života ljudi. Države članice stoga bi trebale moći poduzeti odgovarajuće i proporcionalne mjere kako bi mogle utvrditi je li fizička osoba koja prevozi trošarinsku robu s državnog područja jedne države članice na državno područje druge države članice nabavila tu robu za vlastitu uporabu.”
12      U skladu s člankom 6. stavkom 2. Direktive 2020/262:
„Obveza obračuna trošarine nastaje u trenutku puštanja u potrošnju te u državi članici u kojoj je to puštanje nastupilo.”
13      Naslovljeno „Kretanje i oporezivanje trošarinske robe nakon puštanja u potrošnju”, Poglavlje V. Direktive 2020/262 obuhvaća njene članke 32. do 46. Članak 32. te direktive, koji se nalazi u odjeljku 1. navedenog Poglavlja V. naslovljenom
„Nabava koju obavljaju fizičke osobe” određuje:
„1.      Za trošarinsku robu koju nabavlja fizička osoba za vlastitu uporabu i sama je prevozi iz državnog područja jedne države članice u državno područje druge države članice trošarina se obračunava samo u državi članici u kojoj je trošarinska roba nabavljena.
„2.      Da bi se utvrdilo je li trošarinska roba iz stavka 1. namijenjena za vlastitu uporabu fizičke osobe, države članice u obzir uzimaju najmanje sljedeće:
(a)      komercijalni status osobe koja drži trošarinsku robu i njegove razloge zadržavanja;
(b)      mjesto gdje se nalazi trošarinska roba ili, ako je primjereno, korištena vrsta prijevoza;
(c)      bilo koji dokument koji se odnosi na trošarinsku robu;
(d)      prirodu trošarinske robe;
(e)      količinu trošarinske robe.
„3.      Za potrebe primjene stavka 2. točke (e) države članice mogu utvrditi okvirne količine, samo u obliku dokaza. Te okvirne količine ne smiju biti niže od:
(a)      za duhanske proizvode:
–        cigarete: 800 komada,
[...]
–        duhan za pušenje: 1,0 kilograma;
[...]”
14      U skladu s člankom 33. koji se nalazi u odjeljku 2. naslovljenom „Postupak u slučaju kretanja trošarinske robe koja je puštena u potrošnju na državnom području jedne države članice i premještena na državno područje druge države članice kako bi tamo bila dostavljena u komercijalne svrhe”, u poglavlju V. Direktive 2020/262:
„1.      Ako se trošarinska roba koja je puštena u potrošnju na državnom području jedne države članice premješta na državno područje druge države članice kako bi tamo bila dostavljena u komercijalne svrhe ili tamo upotrijebljena, ona podliježe trošarinama u državi članici odredišta.
[...]
2.      Za potrebe ovog članka, trošarinska roba smatra se „dostavljenom u komercijalne svrhe” ako je puštena u potrošnju na državnom području jedne države članice, premještena iz te države članice na državno područje druge države članice i dostavljena ili osobi koja nije fizička osoba ili fizičkoj osobi ako kretanje nije obuhvaćeno člankom 32. ili člankom 44. Međutim, trošarinska roba ne smatra se dostavljenom u komercijalne svrhe ako je ta fizička osoba prevozi za vlastitu uporabu kada se premješta iz državnog područja druge države članice.
[...]”
15      Članak 35., koji se nalazi u odjeljku 2. poglavlja V. Direktive 2020/262, predviđa:
„1.      Za kretanje trošarinske robe smatra se da je usklađeno sa zahtjevima iz ovog odjeljka samo ako se kretanje odvija uz primjenu pojednostavnjenog elektroničkog trošarinskog dokumenta, obrađenog u skladu s člankom 36.
[...]”
16      Člankom 54. Direktive 2020/262 predviđa se:
„Države članice dopuštaju primitak trošarinske robe prema formalnostima utvrđenima u člancima 33., 34. i 35. Direktive [2008/118]
do 31. prosinca 2023.
[...]”
17      Članak 55. stavak 1. te direktive propisuje:
„Države članice do 31. prosinca 2021. donose i objavljuju zakone i druge propise koji su potrebni radi usklađivanja s člancima 2., 3., 6., 12., 16. i 17., člancima od 19. do 22., člancima od 25. do 29., člancima od 33. do 46. i člancima 54. i 55. te člankom 57. One [Europskoj k]omisiji odmah dostavljaju tekst tih mjera.
Podložno članku 54., one primjenjuju te mjere od 13. veljače 2023.
[...]”
18      U skladu s člankom 57. Direktive 2020/262:
„Ova Direktiva stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Članci 1., 4. i 5., članci od 7. do 11., članci od 13. do 15., članci 18., 23. i 24., članci od 30. do 32., članci od 47. do 53., članak 56. i članak 58. primjenjuju se od 13. veljače 2023.”
Njemačko pravo
Zakon o porezu na duhan (TabStG)
19      U skladu s člankom 1. stavkom
1. Tabaksteuergesetza (Zakon o porezu na duhan) od 15. srpnja 2009. (BGBI. 2009. I, str. 1870.) (u daljnjem tekstu: TabStG), u verziji od 10. kolovoza 2021., koja se primjenjuje od 1. srpnja 2022.:
„Na duhanske proizvode, grijani duhan, duhan za vodenu lulu i zamjene za duhanske proizvode na poreznom području primjenjuje se porez na duhan. [...]”
20      U članku 1. stavku 2.a TabStG-a, u verziji od 10. kolovoza 2021., koja se primjenjuje od 1. siječnja 2022., navodi se da je grijani duhan
duhan za pušenje u obliku jedinica od kojih se svaki sastoji od pojedinačne porcije, koji je namijenjen za konzumaciju aerosola ili dima proizvedenog u aparatu.
21      Članak 22. TabStG-a, u verziji od 25. srpnja 2014., koja se primjenjivala od 31. srpnja 2014. do 12. veljače 2023., propisivao je:
„(1)      Duhanski proizvodi koje fizička osoba nabavlja za vlastitu uporabu u drugim državama članicama u kojima su pušteni u potrošnju te ih sama prevozi na porezno područje (privatne svrhe) oslobođeni su plaćanja poreza.
(2)      Prilikom ocjene pitanja jesu li duhanski proizvodi u skladu sa stavkom 1. namijenjeni za vlastitu uporabu valja uzeti u obzir sljedeće kriterije:
1.      komercijalni status osobe koja drži robu i razloge za zadržavanje duhanskih proizvoda;
„2.      mjesto gdje se nalaze duhanski proizvodi ili korištenu vrstu prijevoza;
„3.      dokumente o duhanskim proizvodima;
4.      prirodu ili količinu duhanskih proizvoda.
(3)      [...]
(4)      Bundesministerium der Finanzen (Savezno ministarstvo financija, Njemačka) ovlašćuje se da bez odobrenja Bundesrata (Savezno vijeće, Njemačka) radi zaštite poreznih prihoda pravnom uredbom propiše u slučaju koje se količine duhanskih proizvoda u skladu sa stavkom 1. polazi od oborive pretpostavke da ti proizvodi nisu namijenjeni za vlastitu uporabu fizičke osobe.”
22      Članak 22. TabStG-a, u verziji od 30. ožujka 2021., koja se primjenjivala od 31. srpnja 2014. do 13. veljače 2023., propisivao je:
„(1)      Duhanski proizvodi koje fizička osoba nabavlja za vlastitu uporabu u drugim državama članicama u kojima su pušteni u potrošnju te ih sama prevozi na porezno područje (privatne svrhe) oslobođeni su plaćanja poreza.
2.      Prilikom ocjene pitanja jesu li duhanski proizvodi u skladu sa stavkom 1. namijenjeni za vlastitu uporabu valja uzeti u obzir sljedeće kriterije:
„1.      komercijalni status osobe koja drži robu i razloge za zadržavanje duhanskih proizvoda;
„2.      mjesto gdje se nalaze duhanski proizvodi ili korištenu vrstu prijevoza;
„3.      dokumente o duhanskim proizvodima;
„4.      prirodu ili količinu duhanskih proizvoda.
3.      Bundesministerium der Finanzen (Savezno ministarstvo financija, Njemačka) ovlašćuje se da bez odobrenja Bundesrata (Savezno vijeće, Njemačka) radi zaštite poreznih prihoda pravnom uredbom propiše u slučaju koje se količine duhanskih proizvoda u skladu sa stavkom 1. polazi od oborive pretpostavke da ti proizvodi nisu namijenjeni za vlastitu uporabu fizičke osobe.
23      Članak 23. stavak 1. TabStG-a, u verziji od 15. srpnja 2009., koja se primjenjivala od 1. travnja 2010. do 12. veljače 2023., propisivao je:
„Ako su duhanski proizvodi koji su pušteni u potrošnju u drugoj državi članici uneseni na porezno područje protivno članku 17. stavku 1. u slučajevima koji nisu navedeni u članku 22. stavku 1. ili su onamo otpremljeni (komercijalne svrhe), obveza obračunavanja poreza nastaje kad se duhanski proizvodi prvi put drže u komercijalne svrhe. Obveznik poreza je osoba koja obavlja isporuku ili drži duhanske proizvode i primatelj čim dođe u posjed duhanskih proizvoda. [...]”
24      Člankom 23.f stavkom 1.
TabStG-a, u verziji od 30. ožujka 2021., koja se primjenjuje od 13. veljače 2023., predviđa se:
„Obveza plaćanja poreza nastaje podložno stavku 2.
[...]
4.      ako je prerađeni duhan pušten u potrošnju u drugoj državi članici unesen na porezno područje ili otpremljen na porezno područje protivno članku 17. stavku 1., u slučajevima koji nisu navedeni u članku 22. stavku 1. i članku 23. stavku 1.: ako se prvi put drže u poreznom području; u svim ostalim slučajevima: ako se drži prerađeni duhan pušten u potrošnju, a porez još nije naplaćen na poreznom području.”
Uredba o porezu na duhan (TabStV)
25      Članak 39. Tabaksteuerverordnunga (Uredba o porezu na duhan) od 5. listopada 2009. (BGBI. 2009 I, str. 3262.) (u daljnjem tekstu: TabStV), u verziji koja se primjenjivala od 1. srpnja 2021. do 28. listopada 2022., određivao je:
„1.      Ako se više od 800 cigareta, , u skladu s člankom 22. [TabStG-a], prevozi na porezno područje u privatne svrhe, polazi se od oborive pretpostavke da se duhanski proizvodi prevoze na porezno područje u komercijalne svrhe (članak 23. [TabStG-a],).
2.      Neovisno o unesenoj količini, prijenos duhanskih proizvoda ne smatra se vlastitom uporabom u skladu s člankom 22. [TabStG-a]
__čak ni ako je besplatan.”
26      U skladu s člankom 39. TabStV-a, u verziji koja se primjenjuje, kad je riječ o stavku 1., od 13. veljače 2023. i, kad je riječ o stavku 2., od 1. srpnja 2021.:
„(1)      Ako se više od 800 cigareta, 800 komada grijanog duhana, 200 cigara, 400 cigarilosa ili kilogram duhana za pušenje, u skladu s člankom 22. [TabStG-a],
prevozi na porezno područje u privatne svrhe, polazi se od oborive pretpostavke da se duhanski proizvodi isporučuju na porezno područje u komercijalne svrhe (članci 23. do 23.c [TabStG-a]).
(2)      Neovisno o unesenoj količini, prijenos duhanskih proizvoda ne smatra se vlastitom uporabom u skladu s člankom 22. [TabStG-a]
__čak ni ako je besplatan.”
Glavni postupak i prethodna pitanja
27      Osobe A i B, tužitelji u glavnim postupcima, dvije su fizičke osobe koje su njemački carinski službenici provjerili po dolasku u Poljsku dok su prevozili prerađeni duhan s poljskim poreznim žigom.
28      Osoba A je provjerena 6. kolovoza 2022. dok je prevozila 800 cigareta. Carinskim službenicima izjavio je da nije pušač i da te cigarete prevozi za poznanika . Predmetne cigarete zaplijenjene su te je osoba A bila dužna platiti njemački porez na duhan. Kasnije je tijekom žalbenog postupka pojasnio da je te cigarete nabavio kako bi ih poklonio svojem ocu koji boravi u Njemačkoj.
29      B je pak provjeren 27. travnja 2023., dok je prevozio 400 cigareta i 200 komada grijanog duhana. Na upit carinskih službenika naveo je da su cigarete namijenjene njegovoj osobnoj potrošnji, dok je grijani duhan namijenjen za potrošnju njegove kćeri. Mogao je zadržati svoje cigarete bez poreza. Međutim, grijani duhan namijenjen njegovoj kćeri zaplijenjen je i bio je dužan platiti njemački porez na duhan.
30      U oba slučaja Glavni carinski ured je smatrao da takvi proizvodi nisu oslobođeni od njemačkog poreza na duhan kada ih pojedinac nabavlja i potom unosi na porezno područje kako bi ih ponudio na tom području kao poklon, u skladu s člankom 39. stavkom 2. TabStV-a, koji se primjenjuje od 1. srpnja 2021.
31      Nakon neuspješnih žalbi, tužitelji u glavnim postupcima podnijeli su tužbu Finanzgerichtu Berlin-Brandenburg (Financijski sud u Berlin-Brandenburgu, Njemačka), sudu koji je uputio zahtjev, protiv njihova poreznog rješenja o njemačkom porezu na duhan i protiv zapljene predmetnih proizvoda.
32      U tom se kontekstu sud koji je uputio zahtjev pita može li postojati nabava prerađenog duhana za vlastitu uporabu u smislu članka 32. Direktive 2008/118, koji se primjenjuje na činjenice u glavnom postupku u predmetu T-685/24, i članka 32. Direktive 2020/262, koji se primjenjuje na činjenice u glavnom postupku u predmetu T-686/24, ako je taj duhan kupila fizička osoba radi poklanjanja drugoj osobi ili treba smatrati da svaka namjera prijenosa, čak i besplatnog, isključuje da ih fizička osoba nabavlja za vlastitu uporabu. Osim toga, sud koji je uputio zahtjev dvoji o kriterijima koje bi trebalo primijeniti kako bi se takvo stjecanje kvalificiralo kao dar ako bi se prihvatilo da taj dar može predstavljati vlastitu potrebu u smislu tih odredbi. U tom se pogledu pita može li se krug korisnika takvog dara po definiciji ograničiti na krug bliskih srodnika u pogledu kojih postoji obveza uzdržavanja ili treba uključivati i druge osobe kojima bi takav dar bio poklonjen.
33      U tim je okolnostima Finanzgericht Berlin-Brandenburg (Financijski sud za Berlin-Brandenburg) odlučio prekinuti postupak u predmetima T-685/24 i T-686/24, i uputiti Sudu sljedeća prethodna pitanja:
„1. Treba li [članak 32. Direktive 2020/262 i članak 32. Direktive 2020/262] tumačiti na način da [im] se protivi nacionalno tumačenje u skladu s kojim je, neovisno o unesenoj količini, ‚vlastita uporaba’ isključena u slučaju nabave prerađenih duhanskih proizvoda radi prijenosa drugoj osobi, čak i ako je taj prijenos besplatan?
2.      U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje:
Treba li [članak 32. Direktive 2020/262 i članak 32. Direktive 2020/262] tumačiti na način da su pojmom ‚vlastita uporaba’, uzimajući u obzir ostale kriterije, a osobito kriterij količine, obuhvaćeni darovi bliskim srodnicima, ali ne darovi drugim osobama?”
O prethodnim pitanjima
Prvo pitanje
34      Svojim prvim pitanjem sud koji je uputio zahtjev u biti pita treba li članak 32. Direktive 2008/118 i članak 32. Direktive 2020/262 tumačiti na način da pojam „vlastita uporaba” fizičke osobe iz tog članka ne obuhvaća situaciju u kojoj dotična fizička osoba nabavlja i prevozi trošarinsku robu kako bi je besplatno ustupila drugoj fizičkoj osobi, i to neovisno o količini te robe.
35      Uvodno valja podsjetiti na to da se, s jedne strane, u skladu s člankom 48. stavkom 1. Direktive 2008/118 i člankom 57. Direktive 2020/262, članak 32. Direktive 2008/118 primjenjivao od 1. travnja 2010. do 12. veljače 2023. Stoga se ratione temporis primjenjuje na činjenice iz glavnog postupka u predmetu T-685/24, s obzirom na to da je provjera na granici provedena 6. kolovoza 2022. S druge strane, člankom 32. Direktive 2020/262, koji se primjenjuje od 13. veljače 2023., uređuju se ratione temporis činjenice iz glavnog postupka u predmetu T-686/24, s obzirom na to da je provjera na granici provedena 27. travnja 2023.
36      Usto, treba podsjetiti da, prema ustaljenoj sudskoj praksi, iz zahtjeva za ujednačenu primjenu prava Europske nnije kao i načela jednakosti proizlazi da se izrazi odredbe prava Unije, koja ne sadržava nikakvo izravno upućivanje na pravo država članica radi utvrđenja njezina smisla i dosega, moraju u pravilu autonomno i ujednačeno tumačiti u cijeloj Uniji (vidjeti u tom smislu presudu od 10. lipnja 2021., Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs (Nedužni posrednik) (C-279/19, EU:C:2021:473, t. 23. i navedenu sudsku praksu).
37      Članak 32. Direktive 2008/118 i članak 32. Delegirane uredbe 2020/262 ne sadržavaju nikakvo izričito upućivanje na prava država članica radi određivanja smisla i dosega pojma „vlastita uporaba”. Za potrebe primjene tih direktiva taj pojam treba smatrati autonomnim pojmom prava Unije, koji treba tumačiti ujednačeno na području svih država članica.
38      Iako tekst članka 32. stavka 1. Direktive 2020/262 nije potpuno jednak tekstu članka 32. stavka 1. Direktive 2008/118, sadržaj tih odredbi u biti je istovjetan.
39      U skladu s navedenim odredbama, za trošarinsku robu koju nabavljaju fizičke osobe za vlastitu uporabu i same je prevoze iz jedne države članice u drugu, trošarina se obračunava samo u državi članici u kojoj je roba nabavljena.
40      Stoga, kako bi se primjenjivao članak 32. Direktive 2008/118 ili članak 32. Direktive 2020/262, moraju biti ispunjena tri uvjeta: robu koja podliježe trošarini mora nabaviti fizička osoba, mora ju nabaviti za vlastitu uporabu i njezin prijevoz treba obaviti sama ta fizička osoba iz jedne države članice u drugu (vidjeti po analogiji presudu od 23. studenog 2006., Joustra, C-5/05, EU:C:2006:733, t. 33. i navedenu sudsku praksu). U ovom slučaju, prvo pitanje koje je postavio sud koji je uputio zahtjev odnosi se samo na drugi od tih uvjeta, dok su druga dva, kako proizlazi iz zahtjeva za prethodnu odluku, ispunjena.
41      Prilikom tumačenja odredbe prava Unije valja uzeti u obzir njezin tekst, kontekst u kojem se nalazi i cilj koji se njome želi postići (presuda od 14. studenoga 2019., State Street Bank International, C-255/18, EU:C:2019:967, t. 34.; vidjeti u tom smislu i presudu od 27. svibnja 2019., PF (Glavni državni odvjetnik Litve), C-509/18, EU:C:2019:457, t. 28.).
42      Kad je riječ, kao prvo, o doslovnom tumačenju pojma „vlastita uporaba” u smislu članka 32. Direktive 2008/118 i članka 32. Direktive 2020/262, valja istaknuti da u određenim jezičnim verzijama tih odredbi, kao što su verzije na španjolskom (uso propio), na engleskom (own use), na hrvatskom (vlastita uporaba) na grčkom (tou chrisi), na talijanskom (uso personale), portugalskom (uso pessoal), slovačkom (vlastné použitie) i slovenskom (lastno uporabo) taj izraz jasno upućuje na osobnu ili vlastitu uporabu. Suprotno tomu, druge jezične verzije tih istih odredbi nisu tako jasne jer se ne može u potpunosti isključiti da one mogu sadržavati upućivanje na određene nabave proizvoda izvršene radi besplatnog prijenosa trećoj osobi. To je osobito slučaj s verzijama na francuskom (besoins propres) na nizozemskom (eigen behoeften), na češkom (vlastní potřebu) i, kao što to navodi sud koji je uputio zahtjev, na njemačkom (Eigenbedarf).
43      Stoga tekst članka 32. Direktive 2008/118 i članka 32. Direktive 2020/262 nije dovoljan da bi se otklonila dvosmislenost u pogledu tumačenja tih odredbi. U tom pogledu, iz ustaljene sudske prakse proizlazi da formulacija upotrijebljena u jednoj od jezičnih verzija neke odredbe prava Unije ne može služiti kao jedini temelj za tumačenje te odredbe niti imati prednost u odnosu na ostale jezične verzije. Naime, odredbe prava Unije moraju se tumačiti i primjenjivati ujednačeno s obzirom na verzije sastavljene na svim jezicima Europske unije. U slučaju neslaganja između različitih jezičnih verzija određenog teksta prava Unije, sporna odredba mora se tumačiti s obzirom na kontekst i ciljeve propisa kojeg je ona dio (vidjeti presudu od 18. rujna 2019., VIPA, C-222/18, EU:C:2019:751, t. 37. i navedenu sudsku praksu).
44      Kao drugo, kad je riječ o kontekstu u kojem se nalaze članak 32. Direktive 2008/118 i članak 32. Direktive 2020/262, valja podsjetiti na to da se tim direktivama utvrđuju pravila o držanju, kretanju i praćenju trošarinske robe, i to osobito kako bi se osiguralo da je obveza obračunavanja trošarine jednaka u svim državama članicama (vidjeti po analogiji presudu od 23. studenog 2006., Joustra, C-5/05, EU:C:2006:733, t. 27. i navedenu sudsku praksu).
45      U skladu s ciljem usklađivanja trenutka nastanka obveze obračunavanja trošarine, koji se navodi u uvodnoj izjavi 8. Direktive 2008/118 i uvodnoj izjavi 7. Direktive 2020/262, u njihovom članku 7. stavku 1. odnosno članku 6. stavku 2.
određuje se da obveza obračuna trošarine nastaje u trenutku puštanja u potrošnju te u državi članici u kojoj je to puštanje nastupilo.
46      Međutim, unatoč tim odredbama, nije isključeno da se trošarina zatim naplaćuje u drugoj državi članici. To je uostalom predmet poglavlja V. direktiva 2008/118 i 2020/262, kojim se uređuje kretanje i oporezivanje trošarinske robe nakon njezina puštanja u potrošnju.
47      Budući da je trošarina porez na potrošnju, a ne prodaju, vrijeme u kojem nastaje obveza obračunavanja mora biti vrlo usko povezano s potrošačem (vidjeti u tom smislu presudu od 2. lipnja 2016., Polihim-SS, C-355/14, EU:C:2016:403, t. 50. i 51.). U tu svrhu, člankom 33. Direktive 2008/118 i člankom 33. Direktive 2020/262 određuje se, među ostalim, da trošarinska roba podliježe trošarini u državi članici odredišta ako je puštena u potrošnju na državnom području jedne države članice i zatim premještena na državno područje druge države članice „radi uporabe”.
48      Suprotno tomu, kad je riječ o robi koju nabavlja i prevozi fizička osoba za vlastitu uporabu, trošarina se plaća u državi članici nabave trošarinske robe, u skladu s člankom 32. Direktive 2008/118 i člankom 32. Direktive 2020/262.
49      U općoj strukturi poglavlja V. navedenih direktiva, članak 32. Direktive 2008/118 i članak 32. Direktive 2020/262 iznimke su od općeg sustava oporezivanja iz članka 33. tih direktiva te ih stoga treba usko tumačiti. Takvo je tumačenje u skladu s jezičnim verzijama tih odredbi u kojima se upućuje na pojam osobne ili vlastite uporabe.
50      Kao treće, kad je riječ o ciljevima koji se nastoje postići direktivama 2008/118 i 2020/262, valja pojasniti da u strukturi tih direktiva trošarine predstavljaju porez na potrošnju koji države članice naplaćuju, među ostalim, u skladu sa zahtjevima proračunske politike, kao i zahtjevima zaštite javnog zdravlja, ograničavanjem potrošnje proizvoda koji predstavljaju zdravstvene rizike, kao što su duhan ili alkoholna pića. Takve zabrinutosti uzrok su utvrđenih razlika među razinama oporezivanja koje primjenjuju različite države članice. U tom kontekstu, cilj je direktiva 2008/118 i 2020/262 uspostaviti usklađeni opći sustav trošarina kako bi se osiguralo slobodno kretanje predmetne robe i na taj način dobro funkcioniranje unutarnjeg tržišta (presuda od 13. siječnja 2022, MONO, C-326/20, EU:C:2022:7, t. 28.).
51      Kao što to nezavisna odvjetnica naglašava u točki 40. svojeg mišljenja, među ciljevima koji se nastoje postići Direktivom 2008/118 nalazi se borba protiv utaje, izbjegavanja plaćanja poreza i mogućih zlouporaba, kao što to proizlazi iz uvodne izjave 31., članka 11. i članka 39. stavka 3. prvog podstavka te direktive (presuda od 9. lipnja 2022., IMPERIAL TOBACCO BULGARIA, C-55/21, EU:C:2022:459, t. 55.). To je također jedan od ciljeva Direktive 2020/262. U uvodnoj izjavi 41. te direktive u tom se pogledu pojašnjava da zbog stalnih, ponekad znatnih razlika u razinama trošarina koje primjenjuju države članice, osobito na duhanske proizvode, one moraju moći kontrolirati rizike povezane s utajom poreza, izbjegavanjem plaćanja poreza i zlouporabom poreza, kao i s rizicima koji ugrožavaju javni poredak ili zaštitu zdravlja i života ljudi.
52      Kako bi se postigao taj cilj, države članice moraju, kao što se to navodi u uvodnoj izjavi 41. Direktive 2020/262, moći obuzdati te rizike, među ostalim, prikladnim i proporcionalnim mjerama koje im omogućuju da utvrde je li fizička osoba nabavila trošarinsku robu iz jedne države članice u drugu za vlastitu uporabu.
53      U tom pogledu, iako je, u skladu s člankom 34. Direktive 2008/118 i člankom 35. Direktive 2020/262, kretanje trošarinske robe u komercijalne svrhe uvjetovano strogom digitalnom sljedivošću putem elektroničkih trošarinskih dokumenata, prijevoz te robe koji obavlja fizička osoba obilježen je oslobođenjem od svih administrativnih formalnosti. Kako bi se ublažilo to nepostojanje praćenja dokumentacije, u članku 32. stavku 2. Direktive 2008/118 i članku 32. stavku 2. Direktive 2020/262 navode se elementi koje države članice uzimaju u obzir kako bi utvrdile je li trošarinska roba, koju nabavlja i prevozi fizička osoba, namijenjena za vlastitu uporabu te fizičke osobe. Među tim elementima nalaze se količina prevezenih proizvoda (odnosno za cigarete 800 komada) i razlozi za držanje.
54      Iz toga slijedi da u okviru nenajavljenih provjera koje se, među ostalim, temelje na okvirnim pragovima predviđenima Direktivom 2008/118 i Direktivom 2020/262, postoji, s obzirom na nepostojanje praćenja dokumentacije i jednokratnu prirodu nadzora na unutarnjim granicama, strukturni rizik od prijevare zbog zlouporabe pojma „vlastita uporaba”.
55      To potvrđuje nedavna studija Komisije koju je nezavisna odvjetnica navela u točki 47. svojeg mišljenja i prema kojoj je, zbog male vjerojatnosti provjere fizičkih osoba tijekom njihova putovanja, utvrđena zlouporaba sustava predviđenog člankom 32. stavkom 1. Direktive 2008/118 i člankom 32. stavkom 1. Direktive 2020/262, osobito u pogledu količina duhana koje pojedinci premještaju iz država članica s niskim trošarinama u države članice s višim stopama trošarine.
56      Stoga bi široko tumačenje pojma „vlastita uporaba”, na način da obuhvaća besplatno ustupanje između pojedinaca, predstavljalo znatnu opasnost od izbjegavanja plaćanja poreza, s obzirom na to da određeni prijenosi mogu dovesti do izravne ili neizravne protučinidbe koju porezna uprava ne bi mogla provjeriti ili otkriti ili bi to mogla uz znatne poteškoće. Stoga bi široka definicija pojma „vlastita uporaba” stvorilo povoljnu okolinu za zloupotrebu sustava predviđenog člankom 32. Direktive 2008/118 i člankom 32. Direktive 2020/262, čime bi se ugrozili ciljevi navedeni u točki 52. ovog mišljenja.
57      Nasuprot tomu, usko tumačenje pojma „vlastita uporaba”, zajedno s carinskim nadzorom opetovanog prijevoza proizvoda koji obavlja fizička osoba, može učinkovito pridonijeti borbi protiv utaje poreza. Naime, u takvom slučaju carinska uprava može se boriti protiv zlouporaba oslanjajući se osobito na izjave fizičke osobe i ocjenjujući usklađenost ukupnih količina prevezenih tijekom određenog razdoblja s potrebama razumno predviđene osobne uporabe.
58      Stoga potreba za sprečavanjem i suzbijanjem utaje poreza i poreznih praksi utaja ili zlouporaba ide u prilog uskom tumačenju pojma „vlastita uporaba” iz članka 32. stavka 1. Direktive 2008/118 i članka 32. stavka 1. Direktive 2020/262, kojim se isključuje, među ostalim, situacija u kojoj pojedinac kupuje i prevozi trošarinsku robu kako bi je besplatno ustupio drugoj privatnoj osobi, i to neovisno o količini te robe koja je namijenjena ustupanju.
59      To vrijedi tim više jer bi široko tumačenje pojma „vlastita uporaba” koje bi obuhvaćalo i ustupanje drugim pojedincima moglo oslabiti porezne politike i politike javnog zdravlja država članica omogućujući krajnjem potrošaču da izbjegne porezno opterećenje namijenjeno odvraćanju od potrošnje predmetnih proizvoda. Naime, kao što to ističe nezavisna odvjetnica u točki 49. svojeg mišljenja, Sud je već presudio da su, kad je riječ o duhanskim proizvodima, trošarine važan i učinkovit instrument borbe protiv potrošnje tih proizvoda i stoga zaštite javnog zdravlja (vidjeti presudu od 29. lipnja 2017., Komisija/Portugal, C-126/15, EU:C:2017:504, t. 67. i navedenu sudsku praksu)
60      U tim okolnostima pojam „vlastita uporaba” treba tumačiti na način da je ograničen na nabavu i prijevoz trošarinske robe, poput prerađenog duhana, namijenjene isključivo osobnoj uporabi fizičke osobe koja ju je nabavila.
61      To se tumačenje ne može dovesti u pitanje sudskom praksom Suda, koju navodi sud koji je uputio zahtjev, koja se odnosi na pojam „osobne ili kućne stvari” u smislu članka 7. stavka 3. Uredbe Vijeća (EZ) br. 338/97 od 9. prosinca 1996. o zaštiti vrsta divlje faune i flore uređenjem trgovine njima (SL 1997., L 61, str. 1.) (SL posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 7., str. 59.), kako je izmijenjena Uredbom Komisije (EU) br. 1320/2014 od 1. prosinca 2014. (SL 2014., L 361, str. 1.).
62      Naime, u presudi od 12. svibnja 2021., Hauptzollamt B (Kavijar jesetrenih vrsta) (C-87/20, EU:C:2021:382), Sud je utvrdio da iz konteksta Uredbe br. 338/97 kao i iz njezinih ciljeva proizlazi da je mrtvi primjerak, dio primjeraka ili dobiveni proizvod, kao što je kavijar jesetrinih vrsta, ne može se smatrati „osobnim ili domaćim učinkom” ako je uvoznik imao komercijalnu svrhu, dok bi ta kvalifikacija bila dopuštena ako bi se kavijar držao osobno i u nekomercijalne svrhe, bez ikakve okolnosti da je namijenjen trećoj osobi.
63      Međutim, izraz „osobne ili kućne stvari” naveden u točki 62. ove presude ne odgovara izrazu „vlastita uporaba”, koji je naveden u članku 32. Direktive 2008/118 i članku 32. Direktive 2020/262. Usto, kao što to ističe nezavisna odvjetnica u točki 54. svojeg mišljenja, Uredbom br. 338/97 ne nastoji se postići cilj borbe protiv utaje, izbjegavanja plaćanja poreza i mogućih zlouporaba koji se nastoji postići direktivama 2008/118 i 2020/262, nego je njezin cilj osigurati najpotpuniju moguću zaštitu vrsta divlje faune i flore uređenjem trgovine njima, u skladu s ciljevima, načelima i odredbama Konvencije o međunarodnoj trgovini ugroženim vrstama divljih životinja i biljaka potpisane u Washingtonu 3. ožujka 1973. (Zbirka ugovora Ujedinjenih naroda, vol. 993, br. I-14537.)
(presuda od 12. svibnja 2021., Hauptzollamt B (Kavijar jesetrinih vrsta), C-87/20, EU:C:2021:382, t. 34.
64      S obzirom na prethodno navedeno, na prvo pitanje valja odgovoriti
da članak 32. Direktive 2008/118 i članak 32. Direktive 2020/262 treba tumačiti na način da pojam „vlastita uporaba” fizičke osobe ne obuhvaća situaciju u kojoj fizička osoba o kojoj je riječ nabavlja i prevozi trošarinsku robu kako bi je besplatno ustupio drugoj fizičkoj osobi, i to neovisno o količini te robe koja je namijenjena ustupu.
Drugo pitanje
65      Svojim drugim pitanjem sud koji je uputio zahtjev u biti pita treba li članak 32. Direktive 2008/118 i članak 32. Direktive 2020/262 tumačiti na način da se pojam „vlastita uporaba” primjenjuje na darove koji se nude bliskim srodnicima, ali ne i oni namijenjeni drugim osobama.
66      Međutim, budući da je to pitanje postavljeno samo u slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje, nije potrebno odgovoriti na njega.
Troškovi
67      Budući da ovaj postupak ima značaj prethodnog pitanja za stranke glavnog postupka pred sudom koji je uputio zahtjev, na tom je sudu da odluči o troškovima postupka. Troškovi podnošenja očitovanja Općem sudu, koji nisu troškovi spomenutih stranaka, ne nadoknađuju se.
Slijedom navedenog,
OPĆI SUD (drugo vijeće koje zasjeda u sastavu od pet sudaca)
odlučuje:
Članak 32. Direktive Vijeća 2008/118/EZ od 16. prosinca 2008. o općim aranžmanima za trošarine i o stavljanju izvan snage Direktive 92/12/EEZ
i članak 32. Direktive Vijeća (EU) 2020/262 od 19. prosinca 2019. o općim aranžmanima za trošarine treba tumačiti na način da pojam „vlastita uporaba" fizičke osobe ne obuhvaća situaciju u kojoj fizička osoba o kojoj je riječ nabavlja i prevozi trošarinsku robu kako bi je besplatno ustupio drugoj fizičkoj osobi, i to neovisno o količini te robe koja je namijenjena ustupu.
Papasavvas
Półtorak
Hesse
Petrlík
Dimitrakopoulos
Objavljeno na javnoj raspravi u Luxembourgu 20. svibnja 2026..
Potpisi
*Jezik postupka: njemački
iNaziv ovog predmeta je izmišljen. On ne odgovara stvarnom imenu nijedne stranke u postupku.