Predmet C-21/23
ND
protiv
DR
(zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesgerichtshof)
Presuda Suda (veliko vijeće) od 4. listopada 2024.
„Zahtjev za prethodnu odluku – Zaštita osobnih podataka – Uredba (EU) 2016/679 – Poglavlje VIII. – Pravna sredstva – Prodaja lijekova koju ljekarnik izvršava na internetskoj platformi – Tužba koju je konkurent tog ljekarnika podnio pred građanskim sudovima na temelju zabrane nepoštenih poslovnih praksi zbog povrede obveza predviđenih tom uredbom koju je počinio taj ljekarnik – Aktivna procesna legitimacija – Članak 4. točka 15. i članak 9. stavci 1. i 2. – Direktiva 95/46/EZ – Članak 8. stavci 1. i 2. – Pojam ‚podaci koji se odnose na zdravlje’ – Uvjeti za obradu takvih podataka”
1.        Zaštita fizičkih osoba u vezi s obradom osobnih podataka – Uredba 2016/679 – Pravna sredstva – Netaksativnost – Nacionalni propis koji konkurentima navodnog počinitelja povrede obveza predviđenih uredbom omogućuje podnošenje tužbe građanskim sudovima na temelju zabrane nepoštene poslovne prakse – Dopuštenost
(Uredba 2016/679 Europskog parlamenta i Vijeća, čl. 77. do 80.)
(t. 53.-57., 60., 62.-73. i t. 1. izreke)
2.        Zaštita fizičkih osoba u vezi s obradom osobnih podataka – Uredba 2016/679 – Pojam podaci koji se odnose na zdravlje – Podaci koji se odnose na kupce ljekarnika koji na internetskoj platformi prodaje lijekove, a koji su prilikom narudžbe tih lijekova uneseni na internetsku platformu – Podaci o imenima tih kupaca, adresi dostave, kao i oni koji su potrebni za individualizaciju lijekova – Uključenost – Prodaja lijekova koji se ne izdaju na liječnički recept – Nepostojanje utjecaja
(Uredba 2016/679 Europskog parlamenta i Vijeća, čl. 4. t. 1. i 15. i čl. 9. st. 1.; Direktiva 95/46 Europskog parlamenta i Vijeća, čl. 8. st. 1.)
(t. 84., 88.-91. i t. 2. izreke)
3.        Zaštita fizičkih osoba u vezi s obradom osobnih podataka – Uredba 2016/679 – Obrada posebnih kategorija osobnih podataka – Zabrana – Odstupanja
(Uredba 2016/679 Europskog parlamenta i Vijeća, uv. izj. 53., čl. 9. st. 1. i 2.; Direktiva 95/46 Europskog parlamenta i Vijeća, čl. 8. st. 1. i 2.)
(t. 86., 87., 92., 93.)
Kratak prikaz
Povodom zahtjeva za prethodnu odluku koji je uputio Bundesgerichtshof (Savezni vrhovni sud, Njemačka), veliko vijeće Suda odlučilo je o prirodi i dosegu sustava pravnih lijekova u području zaštite podataka(1), kao i o pojmu „podaci koji se odnose na zdravlje”(2).
ND i DR dvije su fizičke osobe, a svaka od njih upravlja jednom ljekarnom u Njemačkoj. Osoba ND od 2017. na internetskoj platformi „Amazon-Marketplace” prodaje lijekove koji se izdaju isključivo u ljekarnama. Prilikom internetske narudžbe tih lijekova, kupci osobe ND trebaju unijeti podatke kao što su svoje ime, adresa za dostavu i podatke nužne za individualizaciju navedenih lijekova.
Pozivajući se na njemačko pravo u području nepoštenog tržišnog natjecanja(3), osoba DR podnijela je protiv osobe ND tužbu za prestanak povrede pred nacionalnim građanskim sudovima. Osoba DR tvrdila je da je prodaja lijekova koju je izvršavala osoba ND nepoštena jer se njome povređuju zakonske odredbe o pribavljanju prethodne privole od kupca za obradu njegovih podataka koji se odnose na zdravlje.
Nakon što su niži sudovi prihvatili tu tužbu, osoba ND podnijela je reviziju sudu koji je uputio zahtjev, koji je smatrao potrebnim uputiti Sudu zahtjev za prethodnu odluku.
Sud je u svojoj presudi zaključio da sustav pravnih lijekova uspostavljen OUZP-om nije taksativan, priznajući da se toj uredbi ne protivi to da države članice u nacionalnom pravu predvide mogućnost da konkurenti navodnog počinitelja povrede materijalnih odredbi navedene uredbe protiv njega podnesu tužbu na temelju zabrane nepoštenih poslovnih praksi. Usto, pojašnjava granice pojma „podaci koji se odnose na zdravlje”.
Ocjena Suda
Kao prvo, Sud ističe da, iako se u poglavlju VIII. OUZP-a izričito ne predviđa odstupajuća klauzula koja bi državama članicama izričito dopustila da predvide mogućnost da konkurent poduzetnika podnese tužbu, iz teksta i konteksta odredbi tog poglavlja VIII. ipak proizlazi da zakonodavac Unije nije želio isključiti tu mogućnost. To tumačenje potvrđuju ciljevi koji se nastoje postići OUZP-om.
Naime, s jedne strane, tužbom za prestanak povrede koju je konkurent podnio protiv poduzetnika na temelju zabrane nepoštenih poslovnih praksi, zbog navodne povrede materijalnih odredbi OUZP a, ni na koji se način ne dovodi u pitanje sustav pravnih sredstava koji se predviđa u toj uredbi, kao ni cilj da se osigura dosljedna razina zaštite pojedinaca širom Unije i spriječe razilaženja koja ometaju slobodno kretanje osobnih podataka na unutarnjem tržištu.
U tom kontekstu Sud pojašnjava da se takva tužba zaista može temeljiti, doduše podredno, na povredi istih odredbi OUZP-a kao što su one na kojima se može temeljiti pritužba ili pravni lijek koji su podnijeli ispitanici ili udruženje koje zastupa te ispitanike(4). Međutim, za razliku od pravnih sredstava predviđenih OUZP-om, tužbom za prestanak povrede koju je podnio konkurent ne nastoji se, kao takvom, postići cilj zaštite temeljnih sloboda i prava ispitanika u pogledu obrade njihovih osobnih podataka, nego se njome nastoji osigurati pošteno tržišno natjecanje u interesu, među ostalim, tog konkurenta.
Usto, mogućnost da konkurent podnese takvu tužbu pred građanskim sudovima na temelju zabrane nepoštenih poslovnih praksi dodaje se pravnim lijekovima utvrđenima u OUZP-u, koji su svi i dalje u potpunosti na raspolaganju te ih i ispitanici mogu podnijeti, kao i, prema potrebi, udruženja koja zastupaju te ispitanike. Konkretno, istodobno postojanje pravnih lijekova obuhvaćenih pravom o zaštiti podataka i pravom tržišnog natjecanja ne dovodi do rizika za ujednačenu primjenu navedene uredbe.
Nadalje, šira mogućnost da se osobe koje nisu isključivo ispitanici i tijela, organizacije i udruženja pozivaju na materijalne odredbe OUZP-a ne ugrožava postizanje cilja da se osigura dosljedna razina zaštite tih osoba širom Unije i spriječe razilaženja koja ometaju slobodno kretanje osobnih podataka na unutarnjem tržištu. Naime, čak i ako države članice ne predvide takvu mogućnost, to ipak ne dovodi do rascjepkanosti provedbe zaštite podataka u Uniji, s obzirom na to da se materijalne odredbe OUZP-a na isti način nalažu svim voditeljima obrade te se njihovo poštovanje osigurava pravnim sredstvima predviđenima tom uredbom.
S druge strane, kad je riječ o cilju osiguravanja učinkovite zaštite ispitanika u pogledu obrade njihovih osobnih podataka i korisnog učinka materijalnih odredbi OUZP-a, Sud utvrđuje da, iako se tužba za prestanak povrede koju je podnio konkurent navodnog počinitelja povrede zaštite osobnih podataka ne odnosi na taj cilj nego na cilj osiguravanja poštenog tržišnog natjecanja, njome se ipak nedvojbeno pridonosi poštovanju tih odredbi i stoga jačanju prava ispitanikâ i osiguranju njihove visoke razine zaštite. Uostalom, takva tužba za prestanak povrede koju je podnio konkurent može se pokazati, kao i tužba koju su podnijele udruge za zaštitu interesa potrošača, osobito učinkovitom za osiguranje takve zaštite, s obzirom na to da se njome omogućuje sprečavanje velikog broja povreda prava osoba na koje se odnosi obrada njihovih osobnih podataka(5).
Stoga, Sud utvrđuje da odredbe OUZP-a koje se odnose na sustav pravnih lijekova treba tumačiti na način da im se ne protive nacionalni propisi kojima se, pored ovlasti intervencije koje imaju nadzorna tijela nadležna za praćenje i provedbu te uredbe i mogućnosti pružanja pravne zaštite ispitanicima, konkurentima navodnog počinitelja povrede zaštite osobnih podataka priznaje aktivna procesna legitimacija kako bi zbog povreda navedene uredbe protiv njega podnijeli tužbu pred građanskim sudovima na temelju zabrane nepoštenih poslovnih praksi.
Kao drugo, kad je riječ o pojmu „podaci koji se odnose na zdravlje”, Sud utvrđuje da su tim pojmom obuhvaćeni podaci koje kupac unese na internetsku platformu prilikom narudžbe lijekova koji se izdaju isključivo u ljekarnama. Naime, ti podaci mogu otkriti, putem intelektualnog čina uspoređivanja ili zaključivanja, informacije o zdravstvenom stanju ispitanika(6), s obzirom na to da ta narudžba podrazumijeva uspostavu veze između lijeka, njegovih terapijskih indikacija ili primjena, i pojedinca čiji je identitet utvrđen ili se može utvrditi na temelju podataka kao što su ime te osobe ili adresa za dostavu.
Usto, Sud je presudio da u tom pogledu nije relevantno to što za prodaju naručenih lijekova nije potreban liječnički recept i da stoga oni mogu biti namijenjeni trećoj osobi, a ne kupcu koji izvršava narudžbu. Stoga, u slučaju kada korisnik internetske platforme unosi osobne podatke prilikom narudžbe lijekova koji se izdaju isključivo u ljekarnama i bez liječničkog recepta, obradu tih podataka koju provodi ljekarnik koji prodaje te lijekove na toj internetskoj platformi treba smatrati obradom podataka koji se odnose na zdravlje(7), s obzirom na to da ta obrada podataka omogućuje otkrivanje informacija o zdravstvenom stanju pojedinca, bilo da se te informacije odnose na tog korisnika ili na bilo koju drugu osobu u čije ime on izvršava narudžbu(8).
Naime, tumačenje tih odredbi koje bi dovelo do razlikovanja s obzirom na vrstu lijekova o kojima je riječ i tome izdaju li se na liječnički recept ne bi bilo u skladu s ciljem jamčenja visoke razine zaštite temeljnih prava i sloboda fizičkih osoba, osobito njihova prava na privatnost u pogledu obrade osobnih podataka koji se na njih odnose. Takvo bi tumačenje, štoviše, bilo protivno svrsi članka 8. stavka 1. Direktive 95/46 i članka 9. stavka 1. OUZP-a, koja se sastoji od osiguravanja pojačane zaštite od obrada koje, zbog posebne osjetljivosti odnosnih podataka, mogu predstavljati osobito teško miješanje u temeljna prava na privatnost i na zaštitu osobnih podataka(9). Prema tome, informacije koje ljekarnikovi kupci unose prilikom internetske narudžbe lijekova koji se izdaju isključivo u ljekarnama i bez liječničkog recepta predstavljaju podatke koji se odnose na zdravlje čak i ako je samo u određenoj mjeri vjerojatno, a ne potpuno sigurno, da su ti lijekovi namijenjeni tim kupcima.
Sud dodaje da se ne može isključiti da bi, čak i u slučaju da su takvi lijekovi namijenjeni osobama koje nisu kupci, bilo moguće identificirati te osobe i izvesti zaključke o njihovu zdravstvenom stanju. To bi mogao biti slučaj, primjerice, kada se predmetni lijekovi ne isporučuju u dom kupca koji ih je naručio, nego u dom druge osobe ili kada je, neovisno o adresi za dostavu, kupac u svojoj narudžbi ili komunikaciji povezanoj s tom narudžbom uputio na drugu osobu čiji se identitet može utvrditi, kao što je član njegove obitelji.
Naposljetku, Sud ističe da činjenica da su informacije o kojima je riječ podaci koji se odnose na zdravlje ne predstavlja prepreku tomu da ih se može obrađivati, osobito u kontekstu upravljanja uslugama i sustavima zdravstvene skrbi, ako je ispunjen jedan od uvjeta predviđenih u tom pogledu(10). S jedne strane, to može konkretno biti slučaj u kojem je ispitanik dao izričitu privolu za jednu ili više obrada osobnih podataka čije su mu određene značajke i svrhe predstavljene na točan, sveobuhvatan i lako razumljiv način. S druge strane, takva obrada može biti dopuštena ako je ta obrada nužna u svrhu pružanja zdravstvene skrbi na temelju prava Unije ili prava države članice ili u skladu s ugovorom sa zdravstvenim radnikom.
1      Poglavlje VIII. Uredbe (EU) 2016/679 Europskog parlamenta i Vijeća od 27. travnja 2016. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka i o slobodnom kretanju takvih podataka te o stavljanju izvan snage Direktive 95/46/EZ (Opća uredba o zaštiti podataka) (SL 2016., L 119., str. 1. i ispravci SL 2018., L 127, str. 2. i SL 2021., L 74, str. 35.; u daljnjem tekstu: OUZP)
2      Iz članka 8. stavka 1. Direktive 95/46/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 24. listopada 1995. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka i o slobodnom protoku takvih podataka (SL 1995., L 281, str. 31.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 7., str. 88.) i članka 9. stavka 1. OUZP-a
3      Gesetz gegen den unlauteren Wettbewerb (Zakon o suzbijanju nepoštenog tržišnog natjecanja) od 3. srpnja 2004. (BGBl. 2004. I, str. 1414.) u verziji koja se primjenjuje u glavnom postupku
4      Članci 77. do 80. OUZP-a
5      Vidjeti u tom smislu presudu od 28. travnja 2022., Meta Platforms Ireland (C 319/20, EU:C:2022:322, t. 74. i 75.).
6      U smislu članka 4. točke 1. OUZP-a
7      U smislu članka 8. stavka 1. Direktive 95/46 i članka 9. stavka 1. OUZP-a
8      Vidjeti u tom smislu presudu od 4. srpnja 2023., Meta Platforms i dr. (Opći uvjeti uporabe društvene mreže) (C-252/21, EU:C:2023:537, t. 73.).
9      Vidjeti presudu od 1. kolovoza 2022. Vyriausioji tarnybinės etikos komisija (C-184/20, EU:C:2022:601, t. 126. i navedena sudska praksa).
10       Uvjeti navedeni u članku 8. stavku 2. Direktive 95/46 i članku 9. stavku 2. OUZP-a.