62007CC0369
ĢENERĀLADVOKĀTA PAOLO MENGOCI [PAOLO MENGOZZI]
SECINĀJUMI,
sniegti 2009. gada 5. februārī (
1
)
Lieta C-369/07
Eiropas Kopienu Komisija
pret
Grieķijas Republiku
“Valsts pienākumu neizpilde — Valsts atbalsts — Pasākumi Tiesas sprieduma izpildei — EKL 228. pants — Finansiālas sankcijas — Kavējuma nauda — Naudas sods”
I — Ievads
1.
Šīs tiesvedības priekšmets ir prasība, ko Komisija atbilstoši EKL 228. pantam ir cēlusi pret Grieķijas Republiku. Prasītāja iestāde kritizē šo dalībvalsti, ka tā nav izpildījusi 2005. gada 12. maija spriedumu (
2
) (turpmāk tekstā — “2005. gada spriedums”), kurā Tiesa ir konstatējusi, ka atbildētāja nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti ar Komisijas lēmumu (turpmāk tekstā — “2002. gada lēmums”) (
3
) attiecībā uz valsts atbalstu, ko Grieķija piešķīrusi sabiedrībai Olympic Airways (turpmāk tekstā — “OA”). Komisija lūdz Tiesai ne vien konstatēt valsts pienākumu neizpildi, bet arī piespriest atbildētājai samaksāt kavējuma naudu un naudas sodu.
II — Prāvas priekšvēsture
A — Komisijas veiktie pasākumi pirms 2002. gada lēmuma
2.
1994. gadā Komisija, pamatojoties uz EK līguma 92. panta 3. punkta c) apakšpunktu (jaunajā redakcijā — EKL 87. panta 3. punkta c) apakšpunkts), atļāva dažus atbalsta pasākumus par labu OA, kuri lielākoties saistīti ar sabiedrības pārstrukturēšanas un rekapitalizācijas plānu (
4
). Lai šis atbalsts būtu atbilstīgs, bija izvirzīts nosacījums, ka Grieķijai jāievēro dažas saistības.
3.
Uzskatīdama, ka dažas no minētajām saistībām nav ievērotas, Komisija 1996. gada 30. aprīlī nolēma sākt procedūru saskaņā ar EK līguma 93. panta 2. punktu (jaunajā redakcijā — EKL 88. panta 2. punkts) saistībā ar jau atļauto atbalstu, kā arī saistībā ar jaunu nepaziņotu atbalstu, par ko tā bija uzzinājusi. Šī procedūra beidzās ar Lēmumu 1999/332/EK (
5
), ar kuru Komisija no jauna apstiprināja 1994. gadā atļauto atbalstu ar grozījumiem, kurus kopš tā laika izdarījušas Grieķijas iestādes. Tāpat kā 1994. gadā šī atbalsta piešķiršana bija saistīta ar pārstrukturēšanas plānu, un tai bija izvirzīti īpaši nosacījumi.
4.
Ar vēlāko 2000. gada lēmumu Komisija atkal ļāva grozīt atļautos finanšu darījumus.
B — 2002. gada lēmums
5.
Saņēmusi sūdzības par atbalsta piešķiršanu OA, Komisija 2002. gada 6. martā sāka jaunu procedūru saskaņā ar EKL 88. panta 2. punktu un apstiprināja Lēmumu 2003/372, kurš it īpaši ir pamatots ar secinājumu, ka nav sasniegta lielākā daļa sabiedrības pārstrukturēšanas plāna mērķu, ka 1998. gada lēmumā par atbalsta atļaušanu izvirzītie nosacījumi nav pilnībā ievēroti un ka šis lēmums ir piemērots nelikumīgi. Komisija turklāt norādīja, ka pastāv jauns operatīvais atbalsts, kas galvenokārt radies tāpēc, ka Grieķijas valsts ir pieļāvusi, ka regulāri nav maksātas sociālās apdrošināšanas iemaksas, pievienotās vērtības nodoklis par degvielu un rezerves daļām, dažādu lidostu nomas maksa, lidostu nodokļi un pasažieru, kas izlido no jebkuras Grieķijas lidostas, izlidošanas nodeva, saukta “spatosimo”.
6.
Lēmuma rezolutīvās daļas 1.–3. pants ir formulēti šādi:
“1. pants
Pārstrukturēšanas atbalsts, ko Grieķija piešķīrusi Olympic Airways kā:
a)
sabiedrības aizdevuma garantijas pagarinājumu līdz 1994. gada 7. oktobrim, piemērojot Grieķijas likuma Nr. 96/75 6. pantu;
b)
jaunas aizdevumu garantijas par kopējo summu 378 miljoni ASV dolāru, kas piešķirtas aizdevumiem, par kuriem līgums bija jānoslēdz līdz 2001. gada 31. martam, jaunu lidmašīnu iegādei un ieguldījumiem, kas vajadzīgi OA pārcelšanai uz jauno Spatas [Spata] lidostu;
c)
sabiedrības parāda samazināšanu par 427 miljardiem Grieķijas drahmu;
d)
sabiedrības parāda kapitalizāciju par 64 miljardiem Grieķijas drahmu;
e)
ieguldījumus kapitālā 54 miljardu Grieķijas drahmu apmērā, kas samazināts līdz 40,8 miljardiem Grieķijas drahmu, trijās daļās, attiecīgi — 19, 14 un 7,8 miljardiem Grieķijas drahmu — 1995., 1998. un 1999. gadā,
ir uzskatāms par nesaderīgu ar kopējo tirgu Līguma 87. panta 1. punkta nozīmē [..].
2. pants
Valsts atbalsts, ko Grieķija piešķīra, pieļaujot, ka Olympic Aviation regulāri nemaksāja sociālās apdrošināšanas iemaksas, PVN par degvielu un rezerves daļām, dažādu lidostu nomas maksu, lidostu nodokļus Atēnu Starptautiskajai lidostai un citām lidostām, kā arī nodevu “spatosimo”, nav saderīgs ar kopējo tirgu.
3. pants
1.   Grieķijai ir jāveic pasākumi, kas vajadzīgi, lai atgūtu no saņēmējas sabiedrības 1. pantā minēto atbalstu 14 miljardu Grieķijas drahmu apmērā (41 miljons euro) (
6
), kas nav saderīgs ar Līgumu, kā arī 2. pantā minēto atbalstu, kas tai bija piešķirts nelikumīgi.
2.   Atbalsts jāatgūst nekavējoties un saskaņā ar valsts tiesībās paredzētajām procedūrām, ja vien tās nodrošina tūlītēju un efektīvu šī lēmuma izpildi. Atgūstamajā atbalsta summā jāiekļauj procenti, kas maksājami, sākot no atbalsta piešķiršanas dienas līdz tā atmaksas dienai. Procenti ir aprēķināmi pēc likmes, ko izmantoto līdzvērtīga reģionālā atbalsta aprēķināšanai.” [Neoficiāls tulkojums]
7.
2003. gada 24. februārīOA cēla Pirmās instances tiesā prasību atcelt šo lēmumu.
C — Notikumi pēc 2002. gada lēmuma
8.
2003. gada martā Grieķijas iestādes informēja Komisiju par savu nodomu privatizēt OA. Septembrī Komisija aicināja Grieķijas Republiku sniegt visu informāciju, kas nepieciešama, lai pārbaudītu OA pārstrukturēšanas un privatizācijas pasākumu saderīgumu ar EKL 87. pantu. Decembrī sāka darboties jauna sabiedrība — Olympic Airlines (turpmāk tekstā — “Jaunā OA”).
9.
2004. gada 16. martā Komisija paziņoja Grieķijas Republikai savu lēmumu sākt EKL 88. panta 2. punktā paredzēto procedūru., šīs procedūras beigās, Komisija pieņēma lēmumu, ar kuru apstiprināja, ka pastāv jauns atbalsts par labu OA un Jaunajai OA, kurš ir nelikumīgs un neatbilstošs (
7
) (turpmāk tekstā — “2005. gada lēmums”). Šo lēmumu Pirmās instances tiesā pārsūdzēja Grieķijas Republika, Jaunā OA un OA (
8
).
10.
2006. gada 4. oktobrī Komisija vērsās Tiesā atbilstoši EKL 88. panta 2. punktam, lai panāktu konstatējumu, ka Grieķijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas izriet no minētā lēmuma. Tiesa taisīja spriedumu, kurā konstatēja, ka Grieķija nav izpildījusi savus pienākumus (
9
).
D — 2005. gada spriedums
11.
2003. gada 25. septembrī, uzskatīdama par nepietiekamu pirmstiesas procedūras gaitā iegūto informāciju attiecībā uz 2002. gada lēmumā paredzētā atbalsta atgūšanas darbību norisi, Komisija cēla prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi saskaņā ar EKL 88. panta 2. punktu. Tā lūdza Tiesai atzīt, ka, “noteiktajā termiņā neveicot pasākumus, kas vajadzīgi, lai atgūtu piešķirto valsts atbalstu, kas atzīts par nelikumīgu un nesaderīgu ar kopējo tirgu, izņemot to, kas attiecas uz iemaksām valsts sociālās apdrošināšanas iestādei [..], atbilstoši [2002. gada] lēmuma 3. pantam, vai katrā ziņā nepaziņojot Komisijai par veiktajiem pasākumiem saskaņā ar minētā lēmuma 4. pantu, Grieķijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek minētā lēmuma 3. un 4. pants, kā arī EK līgums”.
12.
Attiecībā uz pienākumu atgūt summu EUR 41 miljona apmērā saskaņā ar minētā lēmuma 1. pantu Tiesa iepriekš konstatēja, ka “jaunajai sabiedrībai [Jaunajai OA] tika nodoti visi [OA] aktīvi, kas bija pilnīgi brīvi no parādiem”; tas “tika veikts tā, lai saskaņā ar valsts tiesībām padarītu nepiespējamu vecās sabiedrības [OA] parādu atgūšanu no jaunās sabiedrības [Jaunās OA]”, kas “kavēja efektīvu [2002. gada] lēmuma izpildi un atbalsta atgūšanu”, kas tādējādi “nopietni apdraudēja [minētā] lēmuma [..] mērķi — atjaunot faktisku konkurenci civilās aviācijas nozarē” (
10
). Tiesa piebilda, ka “Grieķijas iestāžu veiktajām darbībām, proti, pieņemtajam lēmumam piedzīt [..] [OA] EUR 41 miljona parādu, nebija konkrēta rezultāta, jo tā šo summu faktiski nesedza”  (
11
), un secināja, ka Grieķijas Republika nav izpildījusi pienākumu to atgūt.
13.
Attiecībā uz 2002. gada lēmuma 2. pantā norādīto summu atgūšanu Tiesa vispirms noraidīja Grieķijas Republikas argumentu, atbilstoši kuram minēto lēmumu šajā ziņā nevarēja izpildīt, jo trūka precīzas informācijas par atgūstamo summu. Šajā sakarā Tiesa atgādināja, ka “Kopienu tiesību normas neparedz, ka Komisijai, pieprasot atgūt atbalstu, kas atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu, būtu precīzi jānosaka atmaksājamā atbalsta summa”, jo “pietiek, ka Komisijas lēmums ietver norādes, kas ļauj tā adresātam pašam bez lielām grūtībām noteikt šo summu”  (
12
). Turklāt Tiesa norādīja, ka atlīdzināmās summas var “noteikt, lēmuma 2. pantu aplūkojot kopā ar tā 206.–208. punktā norādīto pamatojumu”  (
13
). Visbeidzot, Tiesa norādīja, ka Grieķijas iestāžu darbība ir “aprobežojusies ar zināmu daudzumu procesuālu un administratīvu pasākumu, vienošanos noslēgšanu par daļēju parādu samaksu, kā arī ieskaitu”; “nevar uzskatīt, ka šīs darbības, kas turklāt bija novēlotas [vai] nepietiekamas, bez saistoša spēka un nekādā gadījumā nenoveda pie tā, ka [OA] faktiski segtu parādu summu, atbilstu dalībvalsts pienākumam valsts atbalsta atgūšanas jomā” (
14
).
14.
Ar šādu pamatojumu Tiesa sprieduma rezolutīvajā daļā nosprieda, ka “noteiktajā termiņā neveicot pasākumus, kas vajadzīgi, lai atgūtu piešķirto valsts atbalstu, kas atzīts par nelikumīgu un nesaderīgu ar kopējo tirgu, izņemot to, kas attiecas uz iemaksām valsts sociālas apdrošināšanas iestādei, atbilstoši 3. pantam [2002. gada] lēmumā, Grieķijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek minētā [lēmuma] 3. pants”.
E — Pirmstiesas procedūra
15.
2005. gada 18. maija vēstulē Komisija aicināja Grieķijas Republiku informēt to par pasākumiem, kas veikti 2005. gada sprieduma izpildei.
16.
Grieķijas Republika atbildēja 2005. gada 2. jūnija vēstulē, kurā norādīja, ka atbalsts tiks atgūts, pirmkārt, izmantojot ieņēmumus no aktīvu pārdošanas un OA grupas akciju atsavināšanas un, otrkārt, atsaucoties uz likuma Nr. 3185/2003 27. pantu, pamatojoties uz kuru valstij bija automātiski akreditēti visi ienākumi no Jaunās OA pārdošanas un ienākumi no citām darbības nozarēm, izņemot ar lidojumiem saistīto darbību. Grieķijas iestādes turklāt paziņoja Komisijai, ka tad, ja ar OA līdzekļiem nepietiks, tās ir paredzējušas turpināt atgūšanas procedūru, likvidējot [minēto] sabiedrību. Ja arī šis pasākums izrādītos nepietiekams, tās, ņemot vērā Kopienu judikatūrā noteiktos ierobežojumus un nosacījumus, vērsīšoties pie Jaunās OA kā OA ar lidojumiem saistīto darbību pārņēmējas. Minētajā vēstulē Grieķijas Republika turklāt informēja Komisiju par atgūšanas procedūras norisi. Attiecībā uz 2002. gada lēmuma 1. pantā noteikto atbalstu tā atgādināja Komisijai, ka lēmumu par atgūšanu, kas pieņemts, noslēdzoties apstiprināšanas darbībām attiecībā uz kredīta un atbilstošo procentu apmēru, OA ir apstrīdējusi Atēnu Administratīvajā tiesā un ka minētā tiesa ir apturējusi tā piemērošanu līdz nolēmuma pieņemšanai attiecībā uz šo apstrīdēšanu. Saistībā ar atbalstu saskaņā ar 2002. gada lēmuma 2. pantu Grieķijas Republika darīja Komisijai zināmu, ka norisinās to summu apmēra noteikšanas, pārbaudes un piemērošanas procedūras, uz kurām attiecas atgūšana. Atgādinot 2005. gada sprieduma 41. punktu, Grieķijas iestādes precizēja, ka atbilstoši 2002. gada lēmuma 2. pantam un 206.–208. apsvērumam atgūstamās summas ir saistītas ar to, ka OA nav samaksājusi: i) PVN par degvielu attiecībā uz laika posmiem no 2001. gada janvāra līdz maijam un no 2001. gada novembra līdz decembrim (206. apsvērums); ii) PVN par rezerves daļām attiecībā uz laika posmiem no 2001. gada janvāra līdz maijam un no 2001. gada novembra līdz decembrim (206. apsvērums); iii) nomas maksu reģionālajām lidostām (206. apsvērums); iv) nodokļus Atēnu Starptautiskajai lidostai (207. apsvērums) un v) tā saukto “spatosimo” nodevu par laika posmu no 2000. gada decembra līdz 2002. gada februārim un par 1999. gada martu (208. apsvērums). Tika aprēķināts, ka kopējā summa, kas atgūstama no OA, ir apmēram EUR 111 miljoni, ieskaitot procentus.
17.
Pēc vēl vienas vēstuļu apmaiņas, 2005. gada 18. oktobrī Komisija nosūtīja Grieķijas Republikai brīdinājuma vēstuli saskaņā ar EKL 228. pantu.
18.
Grieķijas Republika atbildi sniedza 2005. gada 19. decembra vēstulē. Tā apstiprināja, ka novēlošanās, veicot 2002. gada lēmuma 1. pantā noteiktā atbalsta atgūšanas darbības, ir saistāma ar prasību, ko OA cēlusi attiecībā pret lēmumu par maksājuma uzdevumu, apliecināja, ka ir izmantojusi visus pasākumus, kas ir tās rīcībā atbilstoši Grieķijas tiesībām, un paziņoja, ka, pirms sākt jebkādas citas darbības, ir paredzējusi sagaidīt tiesvedības iznākumu. Attiecībā uz atbalstu saskaņā ar 2002. gada lēmuma 2. pantu tā apstiprināja, ka ir pārbaudījusi maksājamās summas un ir paziņojusi attiecīgos maksājuma rīkojumus. Vispārīgāk, Grieķijas iestādes norādīja, ka 2005. gada lēmuma pieņemšana ir aizkavējusi atgūšanas darbību pabeigšanu, jo tā traucēja noslēgt vienošanos par Jaunās OA pārdošanu, liedzot OA iegūt līdzekļus, kas nepieciešami maksājumu veikšanai (
15
).
19.
Uzskatīdama, ka nav saņēmusi nekādu informāciju par atbalsta faktisko atgūšanu, Komisija 2006. gada 10. aprīlī (
16
) sniedza Grieķijas Republikai argumentētu atzinumu, kurā secināja, ka, neveicot pasākumus, kas nepieciešami 2005. gada sprieduma izpildei, Grieķijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti ar EKL 228. panta 1. punktu, un aicināja to izpildīt šos pienākumus divu mēnešu laikā no argumentētā atzinuma saņemšanas brīža. Turklāt Komisija informēja Grieķijas iestādes, ka gadījumā, ja tā cels prasību Tiesā saskaņā ar EKL 228. pantu, tā lūgs piespriest Grieķijai samaksāt kavējuma naudu un naudas sodu; to apmēru [Komisija] neprecizēja.
20.
Grieķijas Republika atbildēja uz argumentēto atzinumu ar 2006. gada 9. jūnija vēstuli. Attiecībā uz atbalstu, kas noteikts 2002. gada lēmuma 1. pantā, tā apstiprināja, ka atgūšanas procedūra ir apturēta, gaidot Atēnu Administratīvās tiesas nolēmumu attiecībā uz OA iesniegto prasību. Lai novērstu turpmāku kavēšanos, tā lūdza Komisijas palīdzību un ierosināja paātrināt OA aktīvu atsavināšanas procedūras. Lai gan Grieķijas valdība principā nenoliedza iespēju gadījumā, ja nebūs cita risinājuma, likvidēt minēto sabiedrību, tā tomēr uzskatīja, ka tad, ja šo sabiedrību likvidētu vienīgi, lai nodrošinātu atbalsta atgūšanu, kā argumentētajā atzinumā bija ierosinājusi Komisija, tiktu pārkāptas tiesības, kas OA garantētas Konstitūcijā — tiesības uz tiesas aizsardzību —, un tas būtu pretrunā samērīguma principam.
21.
Attiecībā uz atbalstu, kas noteikts 2002. gada lēmuma 2. pantā, Grieķijas Republika vispirms lūdza Komisiju norādīt laika posmu, kāds OA būtu gadījumā, ja šī atbalsta atgūšana notiktu, izmantojot valsts tiesību noteikumu, kas ļauj dzēst parādus attiecībā pret valsts iestādēm, veicot regulārus maksājumus, kas atlikti uz laika posmu, kas ir, ilgākais, desmit gadi. Visbeidzot, Grieķijas Republika sniedza informāciju par to, kas sasniegts atbalsta atgūšanas procedūrā. Saistībā ar tā saukto “spatosimo” nodevu Grieķijas iestādes apgalvoja, ka sākotnēji atgūstamā summa, proti, EUR 60,9 miljoni, ir samazinājusies sakarā ar to, ka OA ir samaksājusi summas par 1999. gada martu un par laika posmu no 2000. gada decembra līdz 2001. gada maijam. Tās atkārtoti lūdza Komisijas sadarbību, paredzot noteikumus attiecībā uz atlikušo summu atmaksu. Attiecībā uz lidostu nomas maksu, kas maksājama (Civilās aviācijas pārvaldei, turpmāk tekstā — “DAC”), Grieķijas iestādes norādīja, ka parādi saistībā ar to, ka OA nav samaksājusi minēto nomas maksu, daļēji — aptuveni EUR 2,3 miljonu apmērā — ir ieskaitīti un daļēji ir dzēsti. Atlikums EUR 176082,17 apmērā, kas attiecas uz rēķinu, kurš izrakstīts OA, cik vien iespējams drīz tiks samaksāts.
22.
Grieķijas iestādes secināja, ka, tā kā atgūšanas procedūrā ir nonākts tālu, un ņemot vērā palīdzības lūgumu, ko Komisijai iesniegušas minētās iestādes, kā arī to, ka prasība atcelt 2002. gada lēmumu vēl tika izskatīta Pirmās instances tiesā, iespējamais Komisijas lēmums vērsties Tiesā ar prasību saskaņā ar EKL 228. pantu būtu pretrunā lojālas sadarbības principam, kas paredzēts EKL 10. pantā.
III — Tiesvedība Tiesā un lietas dalībnieku prasījumi
23.
Ar prasības pieteikumu, kas Tiesas kancelejā iesniegts 2007. gada 3. augustā, Komisija ir cēlusi prasību, kura tiek izskatīta šajā lietā, lūdzot Tiesai:
—
konstatēt, ka, neveicot pasākumus 2005. gada sprieduma izpildei, Grieķijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai bija uzlikti ar 2002. gada lēmumu un EKL 228. pantu;
—
piespriest Grieķijas Republikai samaksāt Komisijai kavējuma naudu EUR 53611 par kavējuma dienu attiecībā uz 2005. gada sprieduma izpildi, no dienas, kurā tiks pasludināts spriedums šajā lietā, līdz dienai, kad tiks izpildīts 2005. gada spriedums;
—
piespriest Grieķijas Republikai samaksāt Komisijai naudas sodu, kura apmēru aprēķina, reizinot dienas apmēru — EUR 10512 — ar pārkāpuma ilgumu dienās no 2005. gada sprieduma pasludināšanas dienas līdz dienai, kad tiks pasludināts spriedums šajā lietā;
—
piespriest Grieķijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
24.
Grieķijas Republika lūdz Tiesai prasību noraidīt un piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. Lietas dalībnieku pārstāvji tika uzklausīti tiesas sēdē, kas notika 2008. gada 11. novembrī.
IV — Analīze
A — Par norādīto pienākumu neizpildi
1) Ievada apsvērumi
25.
Iebildumu rakstā Grieķijas Republika informē Tiesu, ka ir pilnībā izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti ar 2002. gada lēmumu, un šajā nolūkā no 2007. gada augusta līdz oktobrim ir pilnībā atguvusi atbalstu saskaņā ar minētā lēmuma 1. un 2. pantu. Pamatojoties uz pastāvīgo judikatūru, datums, kas jāņem vērā, novērtējot pienākumu neizpildi, pamatojoties uz EKL 228. pantu, ir saskaņā ar šo normu izstrādātajā argumentētajā atzinumā noteiktā termiņa beigas (
17
), proti, šajā gadījumā divi mēneši pēc tā paziņošanas Grieķijas Republikai 2006. gada 10. aprīlī.
26.
Tādējādi ir jāsecina, ka atbildētāja dalībvalsts, laikus neveicot visus pasākumus, kas nepieciešami, lai izpildītu 2005. gada spriedumu, nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti ar EKL 228. pantu, un tāpēc ir jāatzīst, ka tā nav izpildījusi savus pienākumus.
27.
Taču, ņemot vērā, ka Komisija vienlaikus ar valsts pienākumu neizpildes atzīšanu ir lūgusi arī piespriest Grieķijas Republikai samaksāt kavējuma naudu, kā arī naudas sodu, turklāt ir jānoskaidro, vai norādītais pārkāpums ir turpinājies līdz brīdim, kad Tiesa ir pārbaudījusi lietas faktiskos apstākļus (
18
). Šāda pārbaude nozīmē, ka tiek ņemti vērā pasākumi, ko atbildētāja dalībvalsts veikusi pēc prasības celšanas, par kuriem Komisija ir varējusi paust nostāju tikai saistībā ar šo lietu.
28.
Konkrēti, procesuālajos rakstos, ko atbildētāja valdība iesniegusi rakstveida procesa laikā, un tās atbildēs uz rakstveida jautājumiem, kas uzdoti saskaņā ar Tiesas Reglamenta 54.a pantu, ir minēta virkne abpusēju OA un Grieķijas valsts parādu un prasījumu ieskaitu, izmantojot kurus ir atgūta lielākā daļa atbalsta summu, kas ar 2002. gada lēmumu atzītas par nesaderīgām ar kopējo tirgu.
29.
Šajā sakarā vēlos atgādināt, ka saskaņā ar pastāvīgo judikatūru, ja Kopienu tiesību normas nereglamentē nepamatoti izmaksāto summu atgūšanu, tad nelikumīgā atbalsta atgūšana principā ir jāveic saskaņā ar valsts tiesībās paredzētajiem noteikumiem (
19
). Šī judikatūra ir kodificēta 14. panta 3. punktā Padomes 1999. gada 22. marta Regulā (EK) Nr. 659[/1999], ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (
20
), kurā ir paredzēts, ka atgūšanu īsteno “tūlīt un saskaņā ar attiecīgās dalībvalsts likumos paredzētajām procedūrām, ja vien tās nodrošina tūlītēju un efektīvu Komisijas lēmuma izpildi”.
30.
Tātad dalībvalsts, kam, pamatojoties uz Komisijas lēmumu, ir pienākums atgūt nelikumīgu atbalstu, var brīvi izvēlēties tās tiesību sistēmā paredzētus noteikumus, ar kuriem šo pienākumu izpildīt, ar nosacījumu, ka izvēlētie pasākumi nav pretrunā Kopienu tiesību piemērojamībai un efektivitātei (
21
). No tā izriet, ka principā arī ieskaits, ja tas valsts tiesiskajā regulējumā ir paredzēts kā saistību izbeigšanas noteikums, var būt līdzeklis, ar kuru atgūt nelikumīgi piešķirto atbalstu. Šo secinājumu Komisija neapstrīd, taču tā izvirza iebildumus attiecībā uz Grieķijas Republikas iesniegto dokumentu pierādījuma spēku un nosacījumiem, ar kādiem varbūtējais ieskaits noticis.
31.
Šādos apstākļos ir jāatgādina, ka saskaņā ar Tiesas judikatūru Komisijai saistībā ar tiesvedību saskaņā ar EKL 228. pantu ir jāsniedz Tiesai ziņas, kas nepieciešamas, lai noteiktu, kādā apjomā dalībvalsts ir izpildījusi spriedumu, ar kuru atzīta tās pienākumu neizpilde (
22
). Ja Komisija ir sniegusi pietiekamas ziņas, no kurām izriet, ka pienākumu neizpilde turpinās, tad “attiecīgās dalībvalsts kompetencē ir pēc būtības un detalizēti apstrīdēt iesniegtos datus un to sekas”  (
23
).
32.
Turklāt dalībvalstīm saskaņā ar EKL 10. pantu ir pienākums sadarboties ar Komisiju, lai atvieglotu tās kompetencē esošo uzraudzības uzdevumu izpildi (
24
). Konkrēti, attiecībā uz tāda lēmuma izpildi, kurā prasīts atgūt nelikumīgu atbalstu, Tiesai jau ir bijusi iespēja apstiprināt, ka “dalībvalstij, kas [..] atgūšanu paredz citādā veidā, nevis naudas maksājuma veidā, ir pienākums sniegt Komisijai visu informāciju, kas ļauj tai pārbaudīt, vai izraudzītajā veidā šis lēmums tiek atbilstoši īstenots”. Pēc Tiesas uzskatiem, “atšķirībā no atgūšanas naudas maksājuma veidā, uz kuru pēc būtības attiecas Komisijas kontrole attiecībā uz šī lēmuma izpildi, citās sistēmās, ko dalībvalsts paredzējusi, lai izpildītu pienākumu nodrošināt nelikumīgā atbalsta atgūšanu, var būt nepieciešams izvērtēt sarežģītu informāciju”. “Lai varētu veikt šādu pārbaudi, Komisijai ir vajadzīga informācija, ko tā nevar iegūt bez ciešas sadarbības ar attiecīgo dalībvalsti. (
25
)”
33.
Tieši saistībā ar šiem principiem ir jāpārbauda dažādie pasākumi, ko Grieķijas Republika veikusi, lai izpildītu 2002. gada lēmumu.
2) Par atbalsta atgūšanu saskaņā ar 2002. gada lēmuma 1. pantu
a) Lietas dalībnieku argumenti
34.
Prasības pieteikumā Komisija apliecina, ka nav saņēmusi nevienu paziņojumu par atbalsta EUR 41 miljona apmērā faktisku atgūšanu saskaņā ar 2002. gada lēmuma 1. pantu.
35.
Savukārt Grieķijas Republika norāda, ka attiecīgais atbalsts ir atgūts, un min Grieķijas nodokļu iestādes 2007. gada 18. oktobra deklarāciju, kas pievienota iebildumu rakstam, kurā, cita starpā, ir apstiprināts, ka summu EUR 73363107 apmērā, kas sastāv no kapitāla un procentiem, kuri aprēķināti pēc Kopienu procentu likmes (
26
), OA ir atmaksājusi Grieķijas valstij . Atbildot uz rakstveida jautājumu, kas uzdots atbilstoši Reglamenta 54.a pantam, Grieķijas iestādes ir precizējušas, ka attiecīgās summas atgūšana ir notikusi, veicot ieskaitu ar summām, kuras piešķirtas OA ar dažiem 2006. un 2007. gada šķīrējtiesu nolēmumiem. No minēto iestāžu sniegtajām norādēm izriet, ka, pamatojoties uz Likumdošanas dekrēta Nr. 3560/1956 27. pantu, kurā pārņemti starp Grieķijas valsti un Aristoteli Onasi [Aristotele Onassis] noslēgtā “gaisa transporta nolīguma” noteikumi, strīdi starp OA un minēto valsti ir nodoti šķīrējtiesām. 2006. un 2007. gadā OA cēla pavisam septiņas prasības pret valsti: četras prasības, lai panāktu to zaudējumu atlīdzību, kas tai radušies sakarā ar Elliniko lidostas priekšlaicīgu slēgšanu un sakarā ar pienākumu pārcelties uz Spatas Starptautisko lidostu, un trīs prasības saistībā ar zaudējumiem, kas radušies tādēļ, ka tā laika posmā no 1993. līdz 1999. gadam, 2000. gadā un 2001. gadā bez atlīdzības sniegusi pakalpojumus vispārējās interesēs. Šo prasību rezultātā šķīrējtiesas ir piespriedušas valstij samaksāt OA apmēram EUR 846 miljonus kā atlīdzību par zaudējumiem, kas radušies sakarā ar pārcelšanos uz Spatas lidostu, un apmēram EUR 25 miljonus kā atlīdzību par kaitējumu, kas izriet no minētajai sabiedrībai uzliktā pienākuma sniegt pakalpojumus vispārējās interesēs. Konkrēti, summa EUR 41 miljona apmērā, kas OA jāmaksā saskaņā ar 2002. gada lēmuma 2. un 3. pantu, ir atlīdzināta ar maksājuma rīkojumu EUR 601289003,97 apmērā, kas izdots pēc šķīrējtiesas nolēmuma Nr. 57/2006 (
27
).
36.
Replikā Komisija uzsver, ka 2006. gada 16. jūlija vēstulē tā bija norādījusi Grieķijas Republikai uz iespēju, ka iepriekš minētajos šķīrējtiesu nolēmumos ir atbalsta elementi, un bija paudusi cerību, ka pirms jebkādu maksājumu veikšanas par tiem tiks formāli paziņots. Tomēr šāda paziņojuma nebija. Komisija arī atgādina, ka, atbildot uz dažām sūdzībām un informāciju, kas saņemta no Grieķijas, tā sāka procedūru saskaņā ar EKL 88. panta 2. punktu (
28
), kuras priekšmets, citu starpā, ir atlīdzība, ko šķīrējtiesas piešķīrušas OA. Attiecībā uz nolēmumiem Komisija apstiprina, — tās rīcībā nav pietiekamas informācijas, lai noteiktu, cik lielā mērā OA bija juridisks pienākums veikt lidojumus, kas rada zaudējumus, bet nevar izslēgt, ka kompensācija, kas šajā sakarā piešķirta OA [un] kas ir nelikumīgs atbalsts, ir pārvērtēta. Attiecībā uz to zaudējumu atlīdzību, kas radušies sakarā ar pārcelšanos uz Atēnu Starptautisko lidostu, Komisija atgādina, ka šis jautājums jau ir risināts tās 1998., 2000. un 2002. gada lēmumos, bet ka informācija, ko Grieķijas valdība sniegusi saistībā ar izskatāmo administratīvo procedūru, tai neļāva salīdzināt šajos lēmumos aplūkotās summas ar summām, kuras piešķirtas ar šķīrējtiesu nolēmumiem. Komisija izsaka bažas, ka minētie zaudējumi ir atlīdzināti divreiz. Vispārīgāk, Komisija uzskata, ka tā atbalsta atgūšana, kas ar 2002. gada lēmumu atzīts par nesaderīgu [ar kopējo tirgu], ja tā notikusi, ir bijusi iespējama tikai tādēļ, ka ir piešķirts jauns atbalsts. Tā uzsver, ka atzīt šādos apstākļos veiktu atgūšanu nozīmētu ļaut dalībvalstij, kas nav izpildījusi pienākumu atgūt atbalstu, kurš ar Komisijas lēmumu atzīts par nesaderīgu [ar kopējo tirgu], izvairīties no EKL 228. pantā paredzēto sankciju piemērošanas, piešķirot jaunu atbalstu, lai ļautu atmaksāt veco.
37.
Atbildē uz repliku un atbildē uz jautājumiem, kas uzdoti saskaņā ar Reglamenta 54.a pantu, Grieķijas Republika apgalvo, ka atlīdzība, kuru OA saņēmusi šķīrējtiesas ceļā, nav valsts atbalsts un ka procedūrai, ko Komisija sākusi 2007. gada decembrī, nav pamata. Attiecībā uz nolēmumu Nr. 57/2006, pamatojoties uz kuru ir izdots maksājuma rīkojums, kas izmantots, lai veiktu ieskaitu, Grieķijas Republika precizē, ka, nomaksājot atlīdzību, kura valstij bija jāmaksā OA, šķīrējtiesa ir paredzējusi atskaitīt EUR 146100000, kas atbilst summām, kuras jau samaksātas, atlīdzinot minētos zaudējumus pirms 2002. gada lēmuma pieņemšanas. Visbeidzot, Grieķijas valdība norāda, ka arī tad, ja Komisijai būtu jāpierāda, ka kaitējums, par kuru sūdzējusies OA, ir pārvērtēts, tas nekādi neietekmētu atgūšanas darbības spēkā esamību, jo kopumā tā atbalsta apmērs, kas vēl bija jāatmaksā OA un kas bija šīs sabiedrības senākais parāds valstij, bija daudz mazāks nekā šķīrējtiesas noteiktās atlīdzības apmērs.
b) Vērtējums
38.
Kā jau ir norādīts, saskaņā ar pastāvīgo judikatūru Komisijai saistībā ar tiesvedību saskaņā ar EKL 228. pantu ir jāsniedz Tiesai informācija, kas nepieciešama, lai noteiktu, kādā mērā dalībvalsts ir izpildījusi spriedumu, ar kuru atzīta tās pienākumu neizpilde. Ja Komisija ir sniegusi pietiekamu informāciju, no kuras izriet, ka pienākumu neizpilde turpinās, tad attiecīgās dalībvalsts kompetencē ir pēc būtības un detalizēti apstrīdēt iesniegtos datus un to sekas.
39.
Šajā lietā prasītāja apgalvo, ka tās rīcībā nav pietiekamas informācijas, lai pierādītu, ka šķīrējtiesu nolēmumos, par kuriem ir strīds, ir jauna informācija saistībā ar atbalstu par labu OA, bet pieņem, ka tā tas ir. Šajā sakarā procedūra saskaņā ar EKL 88. panta 2. punktu ir sākta un saskaņā ar Tiesai sniegto informāciju vēl joprojām norisinās (
29
). Savukārt Grieķijas Republika ir noskaidrojusi apstākļus, kuru rezultātā ir atgūts 2002. gada lēmuma 1. pantā noteiktais atbalsts, un ir iesniegusi Tiesai gan šķīrējtiesas nolēmumu, ar ko ir nomaksātas summas, kuras ņemtas vērā, lai veiktu ieskaitu — kas pieņemts, piemērojot ar likumu apstiprinātu šķīrējtiesas klauzulu —, gan maksājuma rīkojumu, kas izdots, izpildot šo nolēmumu. Visbeidzot, tā ir iesniegusi nodokļu iestādes izziņu, kurā ir apstiprināts, ka ieskaits ir noticis.
40.
Šajos apstākļos, lai gan saprotu Komisijas vilšanās iemeslus — tā par notikušo ieskaitu un tā īstenošanas noteikumiem tika informēta tikai šīs tiesvedības gaitā —, neuzskatu, ka atbildētājai dalībvalstij varētu uzlikt pienākumu šajā tiesvedībā sakarā ar pienākumu neizpildi pierādīt, ka ar attiecīgo nolēmumu nav pārvērtēti OA norādītie zaudējumi un ka tātad ar to šai sabiedrībai nav piešķirts jauns atbalsts.
41.
Bet, manuprāt, Tiesai saistībā ar tai iesniegtu prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi nav jāizvērtē, vai pasākumi, ko dalībvalsts ierosinājusi vai pieņēmusi, lai izpildītu ar Komisijas lēmumu uzliktu pienākumu atgūt atbalstu, ietver jaunus atbalsta elementus. Tā tas it īpaši ir apstākļos, kādi ir šajā lietā, kad pirmkārt, jautājums par atgūšanu, kas, iespējams, īstenota, piešķirot jaunu atbalstu, Tiesai ir uzdots pirmoreiz, neizskatot to pirmstiesas stadijas gaitā, kurā Komisija varēja iegūt un izskatīt nepieciešamos vērtējuma elementus, un, otrkārt, Komisija ir sākusi administratīvu procedūru, cita starpā, attiecībā uz atbalsta elementiem, kuru esamību prasītāja iestāde šajā lietā ir tikai pieņēmusi.
42.
Ar šādu pamatojumu ierosinu Tiesai atzīt, ka Komisija nav pierādījusi, ka Grieķijas Republikas pienākuma atgūt 2002. gada lēmuma 1. pantā minēto atbalstu neizpilde būtu ilgusi līdz brīdim, kad Tiesa izskatīja faktus.
3) Par 2002. gada lēmuma 2. pantā noteiktā atbalsta atgūšanu
a) Par atgūšanas pienākuma apjomu
43.
Kā ir norādīts iepriekš, 2005. gada spriedumā Tiesa no valsts pienākumu neizpildes, kas atzīta attiecībā uz Grieķijas Republiku, noteikti izslēdza pienākumu atgūt 2002. gada lēmuma 2. pantā minēto atbalstu, kurš izpaudies, nemaksājot sociālās apdrošināšanas iemaksas. Turklāt pēc prasības celšanas šajā lietā, 2007. gada 12. septembra spriedumā (
30
) Pirmās instances tiesa, lemjot par OA celto prasību, ir atcēlusi 2002. gada lēmuma 2. un 3. pantu “daļā, kurā tie attiecas uz pastāvīgas, pirmkārt, [OA] lidostas nodevu Atēnu starptautiskajai lidostai un, otrkārt, pievienotās vērtības nodokļa, ko Olympic Aviation ir parādā par degvielu un rezerves daļām, nemaksāšanas [pieļaušanu]”, un pārējā daļā prasību ir noraidījusi (
31
).
44.
No tā izriet, ka laikā, kad Tiesa izskatīja faktus, atmaksāšanas pienākums, kas Grieķijas Republikai joprojām ir saskaņā ar 2002. gada lēmuma 2. pantu kopā ar 3. pantu, attiecas — lietas dalībnieki to nav apstrīdējuši — uz elementiem, ko veido, pirmkārt, lidostu nomas maksas un, otrkārt, tā sauktās “spatosimo” nodevas nemaksāšana.
45.
Savukārt debates Tiesā notika par to, vai atgūšanas pienākumā ietilpst arī atbalsts, ko Komisija izskatījusi 2002. gada lēmuma 209. apsvērumā, kas izpaudies, “pieļaujot, ka regulāri nav maksāti lidostu nodokļi”. Grieķijas Republika uzskata, ka nav nekāda atmaksāšanas pienākuma, jo šis atbalsta elements nav minēts lēmuma rezolutīvajā daļā.
46.
Savukārt Komisija, nepaužot nostāju par atbildētājas izvirzītajiem argumentiem, replikas rakstā skaidri norādīja, ka uz aplūkotajā apsvērumā minēto summu attiecas atgūšanas rīkojums. Izvaicāta par to tiesas sēdē un divos dažādos rakstveida jautājumos, kas uzdoti saskaņā ar Reglamenta 54.a pantu, tā tomēr mainīja savu sākotnējo nostāju, apstiprinot, ka uz šo summu neattiecas atgūšana, jo tā pati nav valsts atbalsts, un ka tādēļ tā nav iekļauta 2002. gada lēmuma rezolutīvajā daļā. Atzīstu, ka doma, ko Komisija pauda beigās, man nav pilnībā skaidra un, vēl jo vairāk, tā, manuprāt, neatbilst 2002. gada lēmuma attiecīgajām daļām. 2002. gada lēmuma 2. pantā par nesaderīgu ar kopējo tirgu, citu starpā, ir atzīts atbalsts, “pieļaujot, ka [..] regulāri nemaksāja [..] lidostu nodokļus Atēnu Starptautiskajai lidostai un citām lidostām” (
32
). Norāde uz nodokļiem, kas OA jāmaksā citām lidostām, izņemot Atēnu Starptautisko lidostu, šķiet, ir atsauce uz Lēmuma 151.–153. un 209. apsvērumu, kuros ir analizēts nolīgums par ieskaitu starp valsti un OA, kas attiecas uz [OA] parādiem EUR 28,9 miljonu apmērā, kuri maksājami dažādām lidostām, saistībā ar lidostu nodokļu nesamaksāšanu par iekšzemes un starptautiskajiem lidojumiem, kas veikti laika posmā no 1994. gada novembra līdz 1998. gada decembrim (
33
). Turklāt šie apsvērumi ir vienīgie, kuros ir aplūkoti minētie nodokļi. Tādējādi šķiet, ka Lēmuma interpretācija drīzāk apstiprina Komisijas sākotnēji pausto domu, saskaņā ar kuru arī uz summu EUR 28,9 miljonu apmērā, kas minēta 209. apsvērumā, attiecas atgūšanas rīkojums saskaņā ar šī lēmuma 3. pantu.
47.
Katrā ziņā, neatkarīgi no jebkuriem apsvērumiem par Lēmuma interpretāciju, Tiesa, manuprāt, nevar neņemt vērā nostāju, ko Komisija paudusi beigās, atbilstoši kurai tā ir galīgi atteikusies apgalvot, ka atbildētāja nav atguvusi šīs summas, kas sākotnēji atzītas par valsts pienākumu neizpildes elementu, kurš apstrīdēts šajā lietā.
48.
Tādējādi, ņemot vērā iepriekš izklāstītos apsvērumus, atgūšanas pienākums, kāds brīdī, kad Tiesa izskatīja faktus, ir Grieķijas Republikai atbilstoši 2002. gada lēmuma 2. un 3. pantam, attiecas uz atbalsta elementiem, ko veido i) lidostu nomas maksas, kas maksājama dažādām reģionālajām lidostām, un ii) tā sauktās “spatosimo” nodevas nemaksāšana.
b) Par atgūšanas pienākuma izpildi
i) Par lidostu nomas maksu, kas maksājama dažādām reģionālajām lidostām
49.
2002. gada lēmuma 206. apsvērumā ir norādīts, ka OA nav samaksājusi lidostu nomas maksu par laika posmu no 1998. līdz 2001. gadam, pavisam EUR 2,46 miljonus. Atbildē uz argumentēto atzinumu Grieķijas Republika apgalvoja, ka OA parādi DAC saistībā ar to, ka tā nav samaksājusi minēto nomas maksu, daļēji — aptuveni EUR 2,3 miljonu apmērā — ir ieskaitīti un daļēji ir dzēsti un ka šajā sakarā vēl ir jāmaksā EUR 176082,17 saistībā ar rēķinu, ko OA ir apstrīdējusi, un EUR 478609,91, kas atbilst rēķinam, kurš izrakstīts Olympic Aviation, OA grupas sabiedrībai, [un] par kuru arī ir iesniegta sūdzība. Atbildē uz repliku Grieķijas valdība apgalvo, ka attiecībā uz OA parādiem sakarā ar lidostu nomas maksas nemaksāšanu DAC ir sākusi jaunu pārbaudi, kurā tika secināts, ka faktiski ir atmaksāti tikai EUR 1818027, nevis EUR 2,3 miljoni, kā norādīts iepriekš. Atšķirība ir saistīta ar faktu, ka Olympic Aviation sūdzība tika noraidīta.
— Par summas EUR 1818027 apmērā atmaksāšanu
50.
Grieķijas Republika apgalvo, ka šī summa ir atmaksāta 2006. gada jūnijā. Komisija apgalvo, pirmkārt, ka dokumentos, kuri pievienoti Grieķijas atbildei uz argumentēto atzinumu, nav sniegtas norādes par šīs summas atgūšanas noteikumiem un, otrkārt, ka ar izziņām, kas pirmoreiz sniegtas Tiesai, nevar pierādīt, ka tā būtu faktiski atmaksāta.
51.
Kad Tiesa iztaujāja Grieķijas Republiku par atgūšanas noteikumiem, Grieķijas Republika minēja, pirmkārt, informāciju, kas jau sniegta atbildē uz argumentēto atzinumu, no kuras izriet, ka četri rēķini par kopējo summu EUR 1087141,43, kurus izsniegusi DAC, ir atcelti ar šīs pārvaldes 2003. gada 3. decembra lēmumu kļūdu dēļ tarifos un aizstāti ar rēķinu par summu EUR 605072,63. Pielikumā atbildes vēstulei uz argumentēto atzinumu ir ietverts attiecīgais lēmums, kurā ir minēts 14 rēķinu kopums, to vidū četri norādītie, par kopējo summu EUR 2690281,91. Minētais lēmums attiecas uz summu, kas nav tā, ko Grieķijas iestādes norādījušas gan atbildē uz argumentēto atzinumu, gan atbildē uz Tiesas uzdotajiem rakstveida jautājumiem, un tajā nav precizēti iemesli, kādēļ DAC ir nācies atcelt un aizstāt attiecīgos rēķinus. Turklāt šī lēmuma 5. apsvērumā ir norādīts, ka visi atceltie rēķini attiecas uz platību īri vecajā Atēnu lidostā periodā pēc (
34
) laika posma, uz kuru norādīts 2002. gada lēmuma 206. apsvērumā (no 1998. līdz 2001. gadam). Visbeidzot, vēlos norādīt, ka pierādījumi, kas iesniegti, lai pierādītu, ka ir samaksāta summa EUR 605072,63 apmērā, kas atbilst jaunajam rēķinam, kurš izsniegts, aizstājot iepriekšējos rēķinus, sastāv no trim izziņām — vienas DAC izziņas, kas datēta ar, un divām izziņām, ko izdevušas nodokļu iestādes —, no kurām tomēr nevar secināt, kādi ir šīs samaksas noteikumi. Šajos apstākļos Komisija pamatoti apstrīd, ka šīs deklarācijas būtu piemērotas, lai pierādītu, ka atgūšana ir efektīva.
52.
Atbildētāja valdība, otrkārt, ir atsaukusies uz finanšu un ekonomikas ministra 2005. gada 8. februāra dekrētu, kas pievienots Grieķijas iestāžu atbildei uz argumentēto atzinumu, ar kuru ir noteikts OA un DAC abpusējo parādu un prasījumu ieskaits par kopējo summu EUR 1073371,93. Šis ieskaits attiecas arī uz OA parādiem, kas radušies, nesamaksājot trīs rēķinus saistībā ar lidostu nomas maksu par kopējo summu EUR 349081,73 (
35
). Papildus faktam, ka no tabulas, kas iekļauta atbildes uz argumentēto atzinumu 3.78. punktā, izriet, ka divi no trim attiecīgajiem rēķiniem (Rēķins Nr. 4082/01 un Rēķins Nr. 227/02) attiecas uz pakalpojumiem, kas sniegti OA no 2002. gada janvāra līdz aprīlim, proti, laika posmā pēc tā, uz kuru attiecas 2002. gada lēmuma 206. apsvērums, atbildētāja valdība nav sniegusi nekādas norādes par tiem DAC parādiem attiecībā pret OA, kuri būtu ieskaitīti, tāpat šo informāciju nevar iegūt arī no ministra dekrēta, kurā ir paredzēts ieskaits, vai no Tiesai iesniegtajām nodokļu iestāžu deklarācijām.
53.
Kā minēts iepriekš (
36
), Tiesa ir precizējusi, ka, ja dalībvalsts atgūst valsts atbalstu, izmantojot citu sistēmu, nevis naudas maksājumu, tai ir pienākums sniegt Komisijai visu informāciju, kas ļauj tai pārbaudīt, vai izraudzītajā veidā tiek atbilstoši izpildīts atgūšanas pienākums. Šajā lietā Komisija apgalvo, ka informācija, ko nosūtījusi Grieķijas Republika, neļauj noteikt Grieķijas valsts parādus attiecībā pret OA, kuri ir ieskaitīti.
54.
Kā ir ierosinājusi Komisija, uzskatu, ka gadījumā, ja dalībvalsts nolemj atgūt atbalstu, izmantojot ieskaitu, vismaz nosūtītajos dokumentos ir jābūt skaidri norādītam gan atbalsta saņēmēja parādu raksturam attiecībā pret valsti, kuri ņemti vērā, lai veiktu ieskaitu, gan summai un laika posmam, uz kuru šie parādi attiecas. Šī informācija ir jāsniedz Komisijai, iespējams, arī iesniedzot atbilstošos rēķinus. Taču, manuprāt, lai pierādītu, ka atgūšana ir pareizi veikta, izmantojot ieskaitu, nepietiek — kā pareizi apgalvojusi Komisija, — ar attiecīgās dalībvalsts iestāžu oficiālas deklarācijas iesniegšanu, no kuras var secināt vienīgi, ka parādi, kas saņēmējam uzņēmumam ir attiecībā pret valsti sakarā ar atbalsta piešķiršanu, ir ieskaitīti.
55.
Šajā lietā Grieķijas valdības nosūtītā informācija — kā apgalvo Komisija — nešķiet pietiekama, lai ļautu pārbaudīt, vai faktiski ir atgūta summa EUR 349081,73 apmērā, kas atbilst trim rēķiniem, kuri minēti šo secinājumu 51. punktā.
56.
Visbeidzot, piekrītu Komisijai, kura uzskata, ka atbildētājas dalībvalsts iesniegtie dokumenti nav pietiekami, lai pierādītu, ka ir atgūta summa EUR 1818027 apmērā, ko OA, iespējams, atmaksājusi 2006. gada jūnijā kā daļu no 2002. gada lēmuma 206. apsvērumā minētā atbalsta.
— Par EUR 176082,18 atmaksāšanu, kas atbilst DAC Rēķinam Nr. 3307/98
57.
Kā iebildumu rakstā ir apliecinājusi Grieķijas valdība, atlikums, kas vēl jāmaksā OA kā nesamaksātā lidostu nomas maksa, pēc iespējamās EUR 1818027 atmaksāšanas, kas analizēta iepriekš, bija EUR 654692 (EUR 176082,18 + EUR 478606,91). No šīs summas 2007. gada 31. augustā tika atmaksāti EUR 176082,18 un procenti, kas kopā veido EUR 352808,78. Atbildē uz rakstveida jautājumu, kas uzdots atbilstoši Reglamenta 54.a pantam, Grieķijas valdība ir precizējusi, ka šī summa ir ieskaitīta ar summām, kas OA kā kaitējuma atlīdzība piešķirtas ar iepriekš minēto šķīrējtiesas nolēmumu Nr. 57/2006. Tādējādi attiecībā uz pierādījumiem par atgūšanas pienākuma izpildi attiecībā uz minēto summu, ir spēkā šo secinājumu 40. un 41. punktā izklāstītie apsvērumi.
— Par EUR 478606,91 atmaksāšanu, kas atbilst DAC Rēķinam Nr. 4175/99, kurš izsniegts Olympic Aviation
58.
Ar šo rēķinu saistītā summa ar procentiem, kopā EUR 933289,41, ir atmaksāta 2007. gada 2. oktobrī, izmantojot OA un DAC abpusējo parādu un prasījumu ieskaitu. Kā pierādījumus Grieķijas valdība iebildumu rakstam ir pievienojusi Grieķijas finanšu un ekonomikas ministra dekrētu, ar kuru ir noteikts šis ieskaits, kā arī DAC vēstuli OA, kurai savukārt ir pievienots sīks pārskats par summām, uz kurām attiecas ieskaits. No šī pārskata izriet, ka OA prasījums pret DAC attiecās uz OA sniegto palīdzību DAC lidmašīnām laika posmā no līdz m. Iebildumu raksta pielikumā ir vēl divas DAC vēstules, kas adresētas OA: pirmā, kas datēta ar, kurā ir apliecināts, ka attiecībā uz lidostu nomas maksu, kas jāmaksā par laika posmu no 1998. līdz 2001. gadam, “visi OA parādi ir samaksāti, dzēsti, ieskaitīti vai paziņoti kompetentajai nodokļu administrācijai, lai tā tos pārbaudītu un atgūtu”; otrā, kas datēta ar, kurā ir apstiprināts, ka pie OA parādiem, kas ir ieskaitīti ar ministra dekrētu, bija arī minētais rēķins par EUR 478606,91 ar atbilstošajiem procentiem.
59.
Informācija, ko Grieķijas valdība sniegusi par attiecīgās summas atgūšanu, it īpaši informācija, kas iekļauta DAC2007. gada 17. oktobra vēstules pielikumā, noteikti ir sīkāka un, pretēji tam, ko ir apgalvojusi Komisija, tā ļauj pietiekami skaidri noteikt raksturu, apmēru un laika posmu, uz kuru attiecas OA parādi DAC, kas ņemti vērā, lai veiktu ieskaitu.
— Secinājumi par pienākuma atgūt 2002. gada lēmuma 206. apsvērumā minēto atbalstu izpildi
60.
Pamatojoties uz visu iepriekš izklāstīto vērtējumu, uzskatu, ka laikā, kad Tiesa izskatīja faktus, ir pierādīta tā pienākuma atgūt no OA 2002. gada lēmuma 206. apsvērumā minēto atbalstu neizpilde, kurš radies, regulāri nemaksājot lidostu nomas maksu, kas jāmaksā par laika posmu no 1998. līdz 2001. gadam par kopējo summu EUR 2,46 miljoni, izņemot summu EUR 176082,18, kas atbilst DAC Rēķinam Nr. 3307/98, un summu EUR 478606,91, kas atbilst DAC Rēķinam Nr. 4175/99 par pakalpojumiem, kuri sniegti par labu Olympic Aviation.
ii) Par tā sauktās “spatosimo” nodevas atmaksāšanu
61.
2002. gada lēmuma 208. apsvērumā ir minēts atbalsts, kas izpaudies, pieļaujot, ka OA regulāri nav maksājusi nodevu lidostu modernizācijai un attīstībai — tā saukto “spatosimo” nodevu — par laika posmu no 2000. gada decembra līdz 2002. gada februārim un par 1999. gada martu, par kopējo summu aptuveni EUR 60999156.
62.
Iebildumu rakstā Grieķijas Republika apliecina, ka vairākkārt ir informējusi Komisiju, ka daļa no nodevas summas, kas maksājama par attiecīgo laika posmu, ir samaksāta pirms 2002. gada lēmuma pieņemšanas. Šajā sakarā pierādījumi par kopējās summas EUR 22806158,87 samaksu ir aizsūtīti Komisijai pielikumā tālaika transporta ģenerālsekretāra vēstulei, kas datēta ar 2003. gada 26. jūniju; attiecīgie šīs vēstules fragmenti un atbilstošie pielikumi ir iesniegti Tiesā. Kā norādījusi Komisija, attiecīgo maksājumu apliecinošie dokumenti ir, pirmkārt, virkne kvīšu, ko izdevusi OA, — ne uz viena no tiem atbilstošajā ailē nav tās bankas zīmoga, kas būtu saņēmusi maksājumu (Trapeza tis Ellados), — un, otrkārt, apliecinājums par atbilstošajiem darījumiem OA kontā, kas ir nesalasāms. Šajos apstākļos piekrītu prasītājai iestādei, uzskatot, ka iesniegtie dokumenti nav piemēroti, lai pierādītu, ka attiecīgās summas ir faktiski samaksātas.
63.
Attiecībā uz DAC2007. gada 2. oktobra vēstuli OA, kas pievienota iebildumu rakstam, kurā ir apliecināts, ka OA ir veikusi maksājumu un par kopējo summu EUR 22806158,87 kā “spatosimo” maksājumu par 1999. gada martu un par laika posmu no 2000. gada decembra līdz 2001. gada maijam, neuzskatu, ka bez attiecīgiem apliecinošiem dokumentiem tā būtu drošs veiktā maksājuma pierādījums. Tāpat, manuprāt, ir ar iebildumu rakstam pievienoto izziņu par OA nodokļu situāciju, no kuras izriet, ka šai sabiedrībai nav nekādu maksājamu parādu attiecībā pret valsti.
64.
Attiecībā uz tās summas atlikumu EUR 38192997, kas maksājama kā “spatosimo” nodeva, pēc tam, kad bija samaksāti iepriekš minētie EUR 22806158,87, Grieķijas valdība, atbildot uz rakstveida jautājumiem, kas uzdoti atbilstoši Reglamenta 54.a pantam, precizēja, ka tas ir ieskaitīts kopā ar procentiem, kas bija maksājami 2007. gada 31. augustā, ar summām, kas valstij bija jāmaksā kā kaitējuma atlīdzība, pamatojoties uz iepriekš minēto šķīrējtiesas nolēmumu Nr. 57/2006. Tādējādi attiecībā uz pierādījumiem par atgūšanas pienākuma izpildi saistībā ar šo summu, ir spēkā 40. un 41. punktā izklāstītie apsvērumi.
c) Secinājumi par pienākuma atgūt 2002. gada lēmuma 2. pantā noteikto atbalstu izpildi
65.
Pamatojoties uz visu iepriekš izklāstīto vērtējumu, uzskatu par pierādītu, ka līdz tam, kad Tiesa izskatīja faktus, Grieķijas Republika pastāvīgi nepildīja ar 2002. gada lēmuma 2. pantu kopā ar 3. pantu tai uzlikto pienākumu: i) atgūt no OA 2002. gada lēmuma 206. apsvērumā minēto atbalstu, kurš radies, regulāri nemaksājot lidostu nomas maksu, kas jāmaksā par laika posmu no 1998. līdz 2001. gadam par kopējo summu EUR 2,46 miljonu apmērā, izņemot summu EUR 176082,18, kas atbilst DAC Rēķinam Nr. 3307/98, un summu EUR 478606,91, kas atbilst DAC Rēķinam Nr. 4175/99 par pakalpojumiem, kuri sniegti par labu Olympic Aviation, un ii) atgūt no OA 2002. gada lēmuma 208. apsvērumā minēto atbalstu, kas izpaudies, pieļaujot, ka regulāri nav maksāta tā sauktā “spatosimo” nodeva par kopējo summu EUR 60999156, izņemot summu EUR 38192997.
B — Par finansiālām sankcijām
66.
2005. gadā Komisija pieņēma jaunu paziņojumu par EKL 228. panta īstenošanu (turpmāk tekstā — “2005. gada paziņojums”) (
37
). Šī paziņojuma 10. punktā tā ir paskaidrojusi, ka nepieciešamība novērst, ka atbilstības novēlota panākšana no dalībvalstu puses nenoved ne pie kādām sankcijām un tādējādi neatbilstība netiek pienācīgi novērsta, ir likusi tai grozīt praksi, kāda tika īstenota, pamatojoties uz diviem iepriekšējiem paziņojumiem (
38
), un tagad sistemātiski prasībās atbilstoši EKL 228. pantam ietvert norādi gan par kavējuma naudu, gan naudas sodu. Šajā lietā atbilstoši minētajai pamatnostādnei Komisija ierosina Tiesai piemērot Grieķijas Republikai abas finansiālās sankcijas.
1) Par kavējuma naudu
a) Lietas dalībnieku argumenti
67.
Komisija uzskata, ka kavējuma nauda EUR 53611 apmērā par kavējuma dienu 2005. gada sprieduma izpildē, sākot no sprieduma pasludināšanas šajā lietā, pareizi atspoguļo norādītā pārkāpuma smagumu un ilgumu un tajā tiek ievērota vajadzība nodrošināt sodam piespiedu un preventīvu iedarbību. Saskaņā ar aprēķināšanas metodi, kas noteikta 2005. gada paziņojuma 14. punktā, šī summa ir noteikta, vienotu pamatsummu EUR 600 apmērā par dienu reizinot ar pārkāpuma smaguma koeficientu un ilguma koeficientu un iegūto rezultātu reizinot ar reizinātāju “n”, kurā ņemta vērā atbildētājas dalībvalsts maksātspēja, ko aprēķina, pamatojoties uz tās iekšzemes kopproduktu, un balsu skaits Padomē; šis Grieķijai noteiktais koeficients ir 4,38. Attiecībā uz pārkāpuma smagumu Komisija ir piemērojusi koeficientu 12 skalā no 1 līdz 20, ņemot vērā gan tās Kopienu tiesību normas svarīgumu, uz kuru attiecas pārkāpums, gan tā sekas attiecībā uz vispārējām un konkrētām interesēm. Attiecībā uz pārkāpuma ilgumu Komisija ņem vērā 17 mēnešu laika posmu, kas pagājis no 2005. gada sprieduma datuma (2005. gada 12. maijs) līdz dienai, kad nolemts vērsties Tiesā (), saskaņā ar 2005. gada paziņojuma 17. punktu piemērojot koeficientu 1,7. Komisija tomēr atstāj Tiesas ziņā, ka varētu tikt noteikts augstāks koeficients, kurā ņemts vērā laika posms, kurš pagājis no prasītājas iestādes lēmuma vērsties Tiesā līdz faktu pārbaudei Tiesā.
68.
Galvenokārt Grieķijas Republika apgalvo, ka Komisijas lūgums piespriest tai maksāt kavējuma naudu ir noraidāms tāpēc, ka tam nav priekšmeta, jo 2005. gada spriedums ir pilnībā izpildīts. Pakārtoti tā norāda, ka Komisijas ierosinātā summa ir nesamērīga, un tā ir jāsamazina, ņemot vērā trīs apstākļus. Pirmkārt, 2005. gada sprieduma izpilde ir notikusi ātri, neraugoties uz Komisijas sadarbības trūkumu un neskaidrību par dažiem 2002. gada lēmuma aspektiem. Otrkārt, Pirmās instances tiesa ir daļēji atcēlusi minēto lēmumu, tādējādi nevar pārmest, ka tā nebūtu izpildījusi kādu pienākumu saistībā ar atbalstu, uz kuru attiecas atcelšana. Treškārt, Komisijas noteiktais pārkāpuma smaguma koeficients ir nesamērīgs gan salīdzinājumā ar koeficientiem, kas piemēroti citos gadījumos, neraugoties uz attiecīgā pārkāpuma lielāku smagumu, gan attiecībā uz pienākumu neizpildes konkrētajām sekām attiecībā uz vispārējām un konkrētām interesēm. Saistībā ar pēdējo minēto apstākli Grieķijas valdība, cita starpā, uzsver, ka OA ir izbeigusi visas ar lidojumiem saistītās darbības un ka tādējādi attiecīgā atbalsta atgūšanas novēlošanās nav turpinājusi kropļot konkurenci gaisa transporta nozarē.
b) Vērtējums
69.
Saistībā ar pastāvīgo judikatūru iespējamā tādas kavējuma naudas uzlikšana saskaņā ar EKL 228. pantu, kuras piespiedu raksturu attiecībā pret šo pienākumu neizpildi Tiesa ir vairākkārt uzsvērusi (
39
), principā ir pamatota tikai tad, ja turpinās pienākumu neizpilde attiecībā uz agrāka Tiesas sprieduma neizpildi (
40
). Tā kā, pamatojoties uz iepriekš izklāstīto vērtējumu, ierosinu Tiesai atzīt, ka norādītā pienākumu neizpilde saistībā ar šo spriedumu daļēji vēl notiek; Komisijas lūgums noteikt atbildētājai dalībvalstij kavējuma naudu, manuprāt, ir apmierināms.
70.
Komisijas ierosinātais kavējuma naudas apmērs ir rezultāts, kas iegūts, piemērojot tās 2005. gada paziņojumā noteikto aprēķināšanas metodi. Šajā sakarā Tiesa ir vairākkārt uzsvērusi, ka pamatnostādnes, kas ietvertas Komisijas paziņojumos, Tiesai nav saistošas, bet gan palīdz nodrošināt šīs iestādes rīcības pārskatāmību, iepriekšēju rīcības paredzamību un tiesisko drošību (
41
). Tātad ierosinājumi, ko Komisijas paudusi, pamatojoties uz šīm pamatnostādnēm, Tiesai ir tikai derīga atsauce (
42
).
71.
Tā kā kavējuma nauda ir paredzēta, lai uz dalībvalsti, kas neievēro pienākumu izpildīt spriedumu par pienākumu neizpildi, izdarītu ekonomiska rakstura spiedienu, kas to mudina izbeigt konstatēto pienākumu neizpildi, lēmums par tās apmēru ir jāpieņem atkarībā no pārliecināšanas pakāpes, kāda nepieciešama, lai dalībvalsts mainītu savu rīcību (
43
). Tiesai, īstenojot rīcības brīvību, ir jānoteic minētā summa tādā apmērā, lai kavējuma nauda, pirmkārt, būtu piemērota apstākļiem un, otrkārt, būtu atbilstoša konstatētajai pienākuma neizpildei, kā arī attiecīgās dalībvalsts maksātspējai (
44
). No šāda viedokļa pamatkritēriji, kas principā jāņem vērā, lai nodrošinātu kavējuma naudas piespiedu raksturu attiecībā uz vienotu un efektīvu Kopienu tiesību piemērošanu, pēc Tiesas uzskatiem, ir pārkāpuma smaguma pakāpe, tā ilgums un attiecīgās dalībvalsts maksātspēja (
45
). Visbeidzot, šie kritēriji būtībā neatšķiras no kritērijiem, ko Komisija ņēmusi vērā paziņojumos par EKL 228. panta īstenošanu (
46
).
72.
Šajā lietā attiecībā, pirmkārt, uz pārkāpuma smagumu piekrītu Komisijai, principā uzskatot, ka augsta koeficienta piemērošana ir pamatota, ņemot vērā, cik svarīgas ir Līguma normas valsts atbalsta jomā, lai ieviestu sistēmu nodrošināšanai, ka konkurence iekšējā tirgū netiek kropļota; pienākums atgūt atbalstu, kas nav saderīgs ar kopējo tirgu, ir loģisks veids, kā piemērot šajās normās paredzēto aizliegumu. Turklāt jāatgādina, ka pēc 2002. gada lēmuma Komisija ir konstatējusi, ka OA ir piešķirts jauns atbalsts (2005. gada lēmums) un ka Tiesa 2008. gadā ir konstatējusi, ka Grieķija nav izpildījusi pienākumu atgūt arī šo atbalstu.
73.
Tomēr, nosakot koeficientu, kas jāpiemēro šajā lietā, manuprāt, ir jāņem vērā arī turpmāk norādītie elementi, kas mazina pārkāpumam raksturīgo smagumu. Vispirms, ir jāņem vērā apstāklis, ka tā atbalsta apmērs, attiecībā uz kuru vēl pastāv atgūšanas pienākums un par kuru nevar secināt, ka tas būtu izpildīts, noteikti ir mazāks, nekā, vērtējot pārkāpuma smagumu, uzskatījusi Komisija (
47
). Šajā nolūkā ir jāņem vērā ne vien 2002. gada lēmuma daļējā atcelšana, ko Pirmās instances tiesa pasludinājusi pēc [šīs] prasības celšanas, bet arī, pirmkārt, apstāklis, ka Komisija sākotnēji pārmeta atbildētājai dalībvalstij arī to, ka tā nav atguvusi atbalstu, kas norādīts minētā lēmuma 209. apsvērumā, un, otrkārt, — ja ievēro manis sniegto analīzi — tā pārkāpuma pazīmes, par kurām Komisija nav pierādījusi, ka tās turpinātu pastāvēt.
74.
Turklāt attiecībā uz 2005. gada sprieduma neizpildes sekām attiecībā pret vispārējām un konkrētām interesēm ir jānorāda, ka no lietas materiāliem neizriet, ka, ņemdama šīs sekas vērā, vērtējot pārkāpuma smagumu, Komisija būtu īpaši pārbaudījusi, kāda ietekme ir tam, ka 2003. gada decembrī OA cedēja ar lidojumiem saistītās darbības Jaunajai OA. Lai gan šī cesija tiešām var izraisīt, ka jaunajai sabiedrībai, kas veic attiecīgo darbību, tiek nodots atbalsts, ko saņēmusi OA, un tādējādi saglabājas konkurences izkropļojums gaisa pārvadājumu tirgū, Komisija tomēr šajā tiesvedībā ir vienīgi pārliecinoši norādījusi, ka šāda nodošana ir notikusi (
48
). Šajos apstākļos ir grūti pilnībā izvērtēt, kā attiecīgā pārkāpuma turpināšanās ir ietekmējusi uzņēmējus, kas darbojas šajā tirgū (
49
). Tomēr ir jāatgādina, ka 2005. gada spriedumā Tiesa ir atzinusi, ka attiecīgā nodošana “kavēja efektīvu [2002. gada] lēmuma izpildi un atbalsta atgūšanu, ko Grieķijas valsts bija piešķīrusi [OA] uzņēmējdarbībai,” un ka “tas nopietni apdraudēja [minētā] lēmuma mērķi — atjaunot faktisku konkurenci civilās aviācijas nozarē” (
50
).
75.
Visbeidzot, man nešķiet, ka vajadzētu piekrist Grieķijas Republikas argumentam par Komisijas sadarbības trūkumu atgūšanas pienākuma izpildes posmā. Lai gan atsevišķi elementi lietas materiālos ļauj manīt, ka saziņa starp atbildētāju dalībvalsti un prasītāju iestādi nav bijusi viegla, man nešķiet, ka viena vai otra no tām kopumā varētu būt vainojama tādā rīcībā, kas tiešām būtu pretrunā lojālas sadarbības pienākumam, kurš uzlikts ar EKL 10. pantu, kas dotu pamatu piemērot, attiecīgi, atbildību pastiprinošus vai atbildību mīkstinošus apstākļus.
76.
Pamatojoties uz iepriekš izklāstītajiem apsvērumiem, Komisijas ierosinātais pārkāpuma smaguma koeficients 12 (skalā no 1 līdz 20), šajā lietā šķiet pārāk augsts. Es savukārt uzskatu, ka visatbilstošāk attiecīgā pārkāpuma smaguma pakāpi atspoguļo koeficients 3.
77.
Savukārt attiecībā uz pārkāpuma ilgumu ir jāatgādina, ka judikatūrā jau ir bijusi iespēja skaidrot, ka attiecīgais koeficients ir jānoteic “laikā, kad Tiesa izvērtē faktus, nevis tad, kad Komisija vēršas Tiesā, un Tiesas rīcības brīvība turklāt nav ierobežota Komisijas ieteiktās skalas no 1 līdz 3 ietvaros”  (
51
). Šajā lietā no 2005. gada sprieduma pasludināšanas dienas ir pagājuši vairāk nekā trīsarpus gadi (
52
). Attiecībā uz līdzīgu laika posmu Tiesa nesen ir uzskatījusi par piemērotu ņemt vērā pārkāpuma ilguma koeficientu 2 (
53
). Uzskatu par atbilstošu piemērot minēto koeficientu šajā lietā.
78.
Visbeidzot, saistībā ar attiecīgās dalībvalsts maksātspēju Tiesa aprēķināšanas metodi, ko Komisija piedāvā savos paziņojumos, ir atzinusi par atbilstošu, jo tā “ļauj ņemt vērā šīs dalībvalsts maksātspēju, vienlaikus saglabājot pietiekamu atšķirību starp dažādām dalībvalstīm”  (
54
). 2005. gada paziņojumā Grieķijai noteiktais koeficients, ko uzskatu par pareizu piemērot šajā lietā, ir 4,38.
79.
Vienoto pamatsummu EUR 600 apmērā reizinot ar piedāvātajiem koeficientiem, kas ir 3 saistībā ar pārkāpuma smagumu, 2 saistībā ar tā ilgumu un 4,38 saistībā ar attiecīgās dalībvalsts maksātspēju, rezultātā iegūstama summa EUR 15768 apmērā par katru kavējuma dienu. Šī summa man šķiet adekvāta, ņemot vērā kavējuma naudas piespiedu mērķi.
2) Par naudas sodu
a) Lietas dalībnieku argumenti
80.
Naudas soda apmēra aprēķināšanai Komisija ierosina reizināt dienas apmēru EUR 200 ar koeficientiem 12 (pārkāpuma smagums) un 4,38, (dalībvalsts maksātspēja), kas jau ir piedāvāti kavējuma naudas aprēķināšanai. No šī aprēķina izrietošā summa EUR 10512 par dienu, pēc Komisijas uzskatiem, ir jāpiemēro par laika posmu no 2005. gada sprieduma pasludināšanas datuma līdz datumam, kad tiks taisīts spriedums šajā lietā.
81.
Grieķijas Republika galvenokārt norāda, ka tai nav uzliekams nekāds naudas sods, ņemot vērā, ka tā ir nodrošinājusi ātru un pilnīgu 2005. gada sprieduma izpildi. Pakārtoti, ja Tiesa nolemtu, ka šī izpilde nav notikusi, atbildētāja dalībvalsts uzskata, ka iespējamā EKL 228. pantā paredzēto finansiālo sankciju saskaitīšana nav pieļaujama, jo abiem sodiem ir viens mērķis. Grieķijas Republika arī uzsver, ka Tiesa ir kumulatīvi piemērojusi kavējuma naudu un naudas sodu tikai vienā lietā, kurā bija izņēmuma apstākļi, it īpaši attiecībā uz pārkāpuma ilgumu. Visbeidzot, Grieķijas valdība norāda, ka Komisijas ierosinātā summa ir nesamērīga. Argumenti, uz kuriem tā pamatojas, būtībā ir tādi paši kā argumenti, kas izmantoti, apstrīdot kavējuma naudas apmēru.
b) Vērtējums
82.
Doma, ko galvenokārt pauž Grieķijas Republika, ka nevienu EKL 228. pantā paredzēto sankciju nevar uzlikt, ja pienākumu neizpilde vairs neturpinās, ir apstrīdēta nesenā Tiesas spriedumā, kurā atbildētājai dalībvalstij ir piespriests samaksāt naudas sodu, kaut arī pasludināšanas dienā spriedums, kurā sākotnēji bija konstatēta pienākumu neizpilde, bija pareizi un pilnīgi izpildīts (
55
). No tā izriet, ka arī tad, ja Tiesa, pretēji tam, ko ierosinu es, secinātu, ka Grieķijas Republika ir pilnībā ievērojusi 2005. gada spriedumu, šāds secinājums nebūtu pietiekams, lai neuzliktu šai dalībvalstij naudas sodu.
83.
Attiecībā uz argumentiem, ko pakārtoti izvirzījusi atbildētāja valdība, man šķiet, ka vispirms ir jānoraida doma, ka EKL 228. pantā paredzēto finansiālo sankciju saskaitīšana nav pieļaujama, ņemot vērā to vienādo mērķi. Arī tad, ja vēlētos neievērot apstākli, ka Tiesa jau ir kumulatīvi piemērojusi kavējuma naudu un naudas sodu, šai domai, manuprāt, nevar piekrist, it īpaši ņemot vērā iepriekšējā punktā minēto spriedumu. Minētajā spriedumā, apstiprinādama tendenci, kas bija jūtama jau agrākajā judikatūrā, Tiesa ir skaidri nošķīrusi abus sodus pēc piemērošanas funkcijas un priekšnoteikumiem. Kavējuma naudas galvenā funkcija ir “mudināt dalībvalsti cik ātri vien iespējams izpildīt pienākumus, kuru neizpilde var turpināties, ja šāds pasākums netiek piemērots”  (
56
), un tāpēc priekšnoteikums tās piemērošanai ir pārkāpuma turpināšanās. Savukārt naudas soda funkcija drīzāk ir sodīt par pienākumu neizpildi sakarā ar tās izraisītajām sekām un ilgumu, kā arī novērst līdzīgu pārkāpumu atkārtošanos: tātad šis sods var attiekties arī uz pārkāpumu, kas jau ir izbeigts. Ņemot vērā atšķirīgo funkciju, iespējamā abu sodu saskaitīšana principā ir pieļaujama, jo tāds arī ir to uzlikšanas galīgais mērķis, proti, nodrošināt, ka dalībvalstis efektīvi piemēro Kopienu tiesības (
57
).
84.
Tāpat vēlos atgādināt, ka, pirmo reizi naudas sodu un kavējuma naudu piemērojot kumulatīvi, Tiesa ir precizējusi, ka tās uzdevums ir, “katrā ziņā ņemot vērā tajā izskatāmās lietas apstākļus, kā arī tāsprāt vajadzīgo pārliecināšanas un [prevencijas] līmeni, ir jānosaka finansiālās sankcijas, kas ir piemērotas, lai nodrošinātu pēc iespējas ātrāku tāda sprieduma izpildi, ar kuru iepriekš ir konstatēta pienākumu neizpilde, un lai novērstu tādu pašu Kopienu tiesību pārkāpumu atkārtošanos”  (
58
). Tādējādi Tiesa nolemj piemērot vienu vai otru sodu vai, iespējams, piemērot tos kumulatīvi, tikai atkarībā no apstākļiem konkrētajā gadījumā un vajadzīgās pārliecināšanas un prevencijas līmeņa; izvēloties iespējamos pasākumus, ko piemērot, tai nav jāņem vērā pārkāpuma īpašā smaguma pakāpe un pārkāpuma turpināšanās. Kavējuma naudu un naudas sodu kumulatīvi var piemērot, piemēram, īpaši gadījumā, ja tā sprieduma novēlota izpilde, ar kuru ir konstatēta valsts pienākumu neizpilde, ir tikai daļēja, un tātad kavējuma naudas piemērošana atbilst tāda pienākuma neizpildes aspektiem, kas vēl turpinās. Šādos gadījumos tas, ka dalībvalstij nekavējoties tiek piespriests samaksāt naudas sodu, ļauj sodīt to arī par prettiesisko rīcību, kas pēc tam ir izbeigta.
85.
Ņemot vērā šo apstākli, atgādinu, ka, pēc Tiesas uzskatiem, naudas soda uzlikšana nav automātiska, kā norāda Komisija 2005. gada paziņojumā, bet tajā katrā atsevišķā gadījumā “ir jāņem vērā visi atbilstošie apstākļi gan saistībā ar konstatētās pienākumu neizpildes īpatnībām, gan attiecīgo tādas dalībvalsts nostāju, uz kuru attiecas procedūra, kas uzsākta, pamatojoties uz EKL 228. pantu”  (
59
). Šajā sakarā vēlos norādīt, ka iepriekš minētajā spriedumā lietā Komisija/Francija Tiesa sevišķu uzmanību ir pievērsusi apstāklim, ka attiecībā pret atbildētāju dalībvalsti saskaņā ar EKL 226. pantu jau bija pasludināti dažādi spriedumi, kuros konstatēta pienākumu neizpilde tajā pašā jomā, ar kuru ir saistīts attiecīgais pārkāpums (
60
).
86.
Ņemot vērā iepriekš minētos kritērijus, uzskatu, ka šajā lietā naudas soda uzlikšana ir pamatota galvenokārt ar apsvērumiem par attiecīgā pārkāpuma smagumu, kas izklāstīti šo secinājumu 72. punktā, proti, ar pārkāpto normu svarīgumu un apstākli, ka attiecībā uz Grieķijas Republiku jau divreiz ir konstatēta pienākumu neizpilde sakarā ar to, ka tā nav atguvusi [ar kopējo tirgu] nesaderīgu atbalstu, kas piešķirts tam pašam saņēmējam.
87.
Attiecībā uz šī pārkāpuma ilgumu, kas sākas no 2005. gada sprieduma pasludināšanas, ir jāņem vērā, ka izpildes pasākumi, kuri, pēc Grieķijas iestāžu uzskatiem, nodrošināja, ka faktiski tika atgūta daļa attiecīgā atbalsta, tika veikti tikai laikā no 2007. gada augusta līdz oktobrim un ka daži pārkāpuma aspekti turpinās ilgāk nekā trīsarpus gadus kopš minētā sprieduma pasludināšanas. Manuprāt, izskatot lietas materiālus, šo novēlošanos nevar attaisnot, it īpaši ņemot vērā, ka vairums pasākumu, kas Komisijai paziņoti pirmstiesas stadijā, būtiski neatšķīrās no pasākumiem, kurus atbildētāja dalībvalsts jau bija veikusi pirms 2005. gada sprieduma pasludināšanas un par kuriem Tiesa jau bija atzinusi, ka tie ir nepietiekami, lai nodrošinātu atbalsta faktisku atgūšanu. Attiecībā uz grūtībām valsts iekšienē, kas Grieķijas Republikai radās, pildot tai uzliktos pienākumus, ir jāatgādina, pirmkārt, ka dalībvalsts, lai pamatotu Kopienu tiesībās paredzētu saistību neievērošanu, nevar aizbildināties ar iekšējās tiesību sistēmas normām, praksi vai situāciju (
61
) un, otrkārt, ka, pamatojoties uz pastāvīgo judikatūru, uz valsts procedūru piemērošanu, lai atgūtu atbalstu, kas atzīts par nesaderīgu [ar kopējo tirgu], Regulas Nr. 659/1999 14. panta 3. punkta nozīmē attiecas nosacījums, ka tās nodrošina tūlītēju un faktisku Komisijas lēmuma izpildi (
62
). Turklāt, kā uzsver Komisija, Tiesai jau ir bijusi iespēja precizēt, ka valsts procedūra, kas paredz, ka prasībai, kas celta par piešķirtā atbalsta atgūšanai izdotajiem maksājuma pieprasījumiem, ir apturoša iedarbība, nenodrošina “tūlītēju un faktisku” tā lēmuma izpildi, ar kuru ir prasīta atgūšana, un tādējādi neatbilst prasībām, kas ir izvirzītas iepriekš minētajā Regulas Nr. 659/1999 normā (
63
).
88.
Uzskatu, ka, nosakot naudas soda apmēru, turklāt ir jāņem vērā šo secinājumu 73. un 74. punktā izklāstītie apsvērumi tiktāl, ciktāl tie ir saistīti, attiecīgi, ar sākotnēji atgūstamā atbalsta kopējās summas samazināšanu un pārkāpuma turpināšanās seku vērtējumu.
89.
Ņemot vērā iepriekš minēto, manuprāt, naudas soda uzlikšana EUR 2 miljonu apmērā ir balstīta uz taisnīgu šīs lietas apstākļu izvērtējumu.
3) Par tiesāšanās izdevumiem
90.
Atbilstoši Reglamenta 69. panta 2. punktam lietas dalībniekam, kam spriedums ir nelabvēlīgs, piespriež atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ja to ir prasījis lietas dalībnieks, kuram spriedums ir labvēlīgs. Tā kā Komisija ir prasījusi piespriest Grieķijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus un tā kā pienākumu neizpilde ir konstatēta, jāpiespriež Grieķijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
V — Secinājumi
91.
Pamatojoties uz iepriekš izklāstītajiem apsvērumiem, ierosinu Tiesai šajā tiesvedībā nospriest šādi:
1)
neveicot un katrā ziņā argumentētajā atzinumā noteiktajā termiņā nedarot Komisijai zināmus visus pasākumus, kas vajadzīgi, lai izpildītu 2005. gada 12. maija spriedumu lietā C-415/03 Komisija/Grieķija attiecībā uz tāda atbalsta neatgūšanu, kurš atzīts par nelikumīgu un nesaderīgu ar kopējo tirgu, izņemot to, kas attiecas uz iemaksām valsts sociālas apdrošināšanas iestādei, atbilstoši 3. pantam Komisijas Lēmumā 2003/372/EK attiecībā uz valsts atbalstu, ko Grieķija piešķīrusi sabiedrībai Olympic Airways, Grieķijas Republika nav izpildījusi EKL 228. panta 1. punktā paredzētos pienākumus;
2)
piespriest Grieķijas Republikai samaksāt Eiropas Kopienu Komisijai, ieskaitot to kontā “Eiropas Kopienu pašu resursi”, kavējuma naudu EUR 15768 apmērā par dienu attiecībā uz pasākumu, kas vajadzīgi, lai izpildītu minēto spriedumu lietā Komisija/Grieķija, veikšanu un/vai paziņošanu Komisijai, no šī sprieduma pasludināšanas dienas līdz dienai, kad tiks izpildīts minētais spriedums lietā Komisija/Grieķija;
3)
piespriest Grieķijas Republikai samaksāt Eiropas Kopienu Komisijai, ieskaitot to kontā “Eiropas Kopienu pašu resursi”, naudas sodu EUR 2 miljonu apmērā;
4)
Grieķijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.
(
1
)	Oriģinālvaloda — itāļu.
(
2
)	Lieta C-415/03 Komisija/Grieķija (Krājums, I-3875. lpp.).
(
3
)	2003/372/EK (OV L 132, 1. lpp.).
(
4
)	1994. gada 7. oktobra Lēmums 94/696/EEK par Grieķijas valsts piešķirto atbalstu sabiedrībai Olympic Airways (OV L 273, 22. lpp.).
(
5
)	OV L 128, 1. lpp.
(
6
)	Atbilst rekapitalizācijas darbības otrajai daļai, kas apstiprināta 1998. gadā.
(
7
)	C(2005) 2706 par valsts atbalstu, ko Grieķija piešķīrusi Olympic Airways un Olympic Airlines.
(
8
)	Jautājums ir par lietu T-415/05 Grieķija/Komisija, lietu T-416/05 Olympic Airlines/Komisija un lietu T-423/05 Olympic Airways/Komisija, kas vēl tiek izskatītas.
(
9
)	Lieta C-419/06 Komisija/Grieķija (Krājumā nav publicēts).
(
10
)	33. un 34. punkts.
(
11
)	35. punkts.
(
12
)	39. punkts.
(
13
)	41. punkts.
(
14
)	44. punkts.
(
15
)	Grieķijas Republika apgalvo, ka Līguma par Jaunās OA pārdošanu noslēgšana saskaņā ar 2005. gada 5. augusta“Memorandum of understanding” [“Saprašanās memorandu”] starp Grieķijas valsti un Olympic Investors/York Capital, kas paziņots Komisijai, bija atkarīga no tā atbalsta apmēra noteikšanas, kurš 2005. gada lēmumā atzīts par nesaderīgu [ar kopējo tirgu], un ka sarunas ir bijušas nesekmīgas tieši tādēļ, ka attiecībā uz šo jautājumu Komisija nav sadarbojusies.
(
16
)	Kā norāda Grieķijas Republika, šīs valsts pastāvīgā pārstāvniecība argumentēto atzinumu saņēma 2006. gada 14. aprīlī.
(
17
)	Skat. 2005. gada 12. jūlija spriedumu lietā C-304/02 Komisija/Francija (Krājums, I-6263. lpp., 30. punkts) un spriedumu lietā C-177/04 Komisija/Francija (Krājums, I-2461. lpp., 20. punkts).
(
18
)	Skat. iepriekšējā zemsvītras piezīmē minētos 2005. gada 12. jūlija spriedumu lietā Komisija/Francija, 31. punkts, un spriedumu lietā Komisija/Francija, 21. punkts.
(
19
)	2002. gada 12. decembra spriedums lietā C-209/00 Komisija/Vācija (Recueil, I-11695. lpp., 32. punkts). Skat. arī spriedumu lietā C-24/95 Alcan Deutschland (Recueil, I-1591. lpp., 24. punkts), spriedumu lietā C-142/87 Beļģija/Komisija (Recueil, I-959. lpp., 61. punkts) un spriedumu lietā C-5/89 Komisija/Vācija (Recueil, I-3437. lpp., 12. punkts).
(
20
)	OV L 83, 1. lpp.
(
21
)	Iepriekš 19. zemsvītras piezīmē minētais 2002. gada 12. decembra spriedums lietā Komisija/Vācija, 34. punkts.
(
22
)	2000. gada 4. jūlija spriedums lietā C-387/97 Komisija/Grieķija (Recueil, I-5047. lpp., 73. punkts).
(
23
)	Šajā sakarā skat. 1988. gada 22. septembra spriedumu lietā 272/86 Komisija/Grieķija (Recueil, 4875. lpp., 21. punkts), spriedumu lietā C-365/97 Komisija/Itālija (Recueil, I-7773. lpp., 84.–87. punkts) un iepriekš 17. zemsvītras piezīmē minēto spriedumu lietā Komisija/Francija, 56. punkts.
(
24
)	1982. gada 25. maija spriedums lietā 96/81 Komisija/Nīderlande (Recueil, 1791. lpp., 7. punkts).
(
25
)	Iepriekš 21. zemsvītras piezīmē minētais 2002. gada 12. decembra spriedums lietā Komisija/Vācija, 40.–44. punkts.
(
26
)	Konkrēti, no kapitāla EUR 41085840 apmērā un procentiem EUR 32277267 apmērā 2007. gada 31. augustā.
(
27
)	Jāatgādina, ka prasība, uz ko attiecas šis šķīrējtiesas nolēmums, ir datēta ar 2006. gada 20. martu un ka Grieķijas Republika norāda, ka ir laikus informējusi Komisiju par tās iesniegšanu. Turklāt par šķīrējtiesu nolēmumiem Komisijai zināšanai, ir paziņots .
(
28
)	2007/2666/EK.
(
29
)	Turklāt nevar secināt nedz to, ka attiecīgie nolēmumi būtu formāli paziņoti saistībā ar šo procedūru, nosakot, ka maksājumi, kas jāveic, izpildot šos nolēmumus, tiek apturēti, nedz to, ka Komisija šajā sakarā būtu izdevusi apturēšanas rīkojumu; šajā gadījumā, iespējams, varētu apgalvot, ka nav iespējams piedzīt no OA summas, kas nomaksātas tai par labu, un tādējādi nav ievēroti nosacījumi, lai varētu veikt ieskaitu.
(
30
)	Lieta T-68/03 Olympiaki Aeroporia Ypiresies/Komisija (Krājums, II-2911. lpp.).
(
31
)	Rezolutīvās daļas 1) un 2) punkts.
(
32
)	Izcēlums mans.
(
33
)	151.–153. apsvērums ir iekļauti tajā Lēmuma daļā, kurā sniegts jaunā nelikumīgā atbalsta apraksts (5.2. punkts), kas īstenots tādā veidā, ka “Grieķija ir pieļāvusi nemaksāšanu vai novēlotu maksāšanu, vai jebkādu citu labvēlīgu attieksmi saskaņā ar Grieķijas nodokļu tiesībām un komerctiesībām” (5.2.2. punkts). 209. apsvērums ir ietverts Lēmuma daļā par atbalsta vērtēšanu (6. punkts), ar nosaukumu “Jaunais iespējamais atbalsts saistībā ar to, ka tiek pieļauts, ka netiek maksātas summas, kuras jāmaksā, vai ka tiek pieļauta jebkāda cita īpaša attieksme saskaņā ar Grieķijas tiesību aktiem nodokļu un komercdarbības jomā” (6.2.1.2. punkts). Šajā sakarā skat. arī iepriekš 30. zemsvītras piezīmē minēto spriedumu lietā Olympiaki Aeroporia Ypiresies/Komisija. Atgādinu, ka Atēnu Starptautiskā lidosta sāka darboties 2001. gada 28. martā; tātad attiecīgie nodokļi nevar attiekties uz šo lidostu.
(
34
)	No 2001. gada aprīļa līdz 2003. gada septembrim.
(
35
)	Jautājums ir par Rēķinu Nr. 3513/01 par summu EUR 116833,81, Rēķinu Nr. 4082/01 par summu EUR 116123,96 un Rēķinu Nr. 227/02 par summu EUR 116123,96.
(
36
)	Skat. šo secinājumu 32. punktu.
(
37
)	Komisijas 2005. gada 13. decembra paziņojums — EK līguma 228. panta īstenošana, SEC(2005) 1658.
(
38
)	Attiecīgi 1996. gada un 1997. gada paziņojumiem.
(
39
)	It īpaši skat. iepriekš 22. zemsvītras piezīmē minēto 2000. gada 4. jūlija spriedumu lietā Komisija/Grieķija, 90. un 92. punkts, un neseno spriedumu lietā C-121/07 Komisija/Francija (Krājums, I-9159. lpp., 27. punkts).
(
40
)	Šajā sakarā skat. it īpaši 2006. gada 18. jūlija spriedumu lietā C-119/04 Komisija/Itālija (Krājums, I-6885. lpp., 45. un 46. punkts) un iepriekš 39. zemsvītras piezīmē minēto spriedumu lietā Komisija/Francija, 27. punkts.
(
41
)	Šajā sakarā skat. iepriekš 17. zemsvītras piezīmē minētos 2005. gada 12. jūlija spriedumu lietā Komisija/Francija, 85. punkts, un spriedumu lietā Komisija/Francija, 70. punkts.
(
42
)	Skat. iepriekš 22. zemsvītras piezīmē minēto 2002. gada 4. jūlija spriedumu lietā Komisija/Grieķija, 89. punkts.
(
43
)	Šajā sakarā skat. iepriekš 17. zemsvītras piezīmē minētos 2005. gada 12. jūlija spriedumu lietā Komisija/Francija, 91. punkts, un spriedumu lietā Komisija/Francija, 59. un 60. punkts.
(
44
)	Skat. iepriekš 17. zemsvītras piezīmē minētos 2005. gada 12. jūlija spriedumu lietā Komisija/Francija, 103. punkts, un spriedumu lietā Komisija/Francija, 61. punkts.
(
45
)	Skat. 2008. gada 10. janvāra spriedumu lietā C-70/06 Komisija/Portugāle (Krājums, I-1. lpp., 39. punkts).
(
46
)	Skat. iepriekš 17. zemsvītras piezīmē minētos 2005. gada 12. jūlija spriedumu lietā Komisija/Francija, 104. punkts, un spriedumu lietā Komisija/Francija, 62. punkts.
(
47
)	Šajā sakarā nepiekrītu Komisijas argumentam, atbilstoši kuram atgūstamā atbalsta apmērs neietekmē pārkāpuma smagumu. Pirmkārt, no prasības [pieteikuma] izriet, ka pati Komisija ir ņēmusi vērā šo apmēru, nosakot pārkāpuma smaguma koeficientu, acīmredzami brīdī, kad izvērtēja pārkāpuma ietekmi uz vispārējām un konkrētām interesēm, un, otrkārt, minētā Komisijas 2005. gada paziņojuma 16.4. punktā “ar pārkāpumu saistītās naudas summas”, ir skaidri norādītas piemēra pēc [uzskaitīto] faktoru vidū, ko iestāde ņem vērā, lai novērtētu katra atsevišķa pārkāpuma ietekmi uz vispārējām un konkrētām interesēm.
(
48
)	Atgādinu, ka 2005. gada lēmumā Komisija ir secinājusi, ka Jaunā OA ir sabiedrība, kas stājusies sabiedrības OA vietā vismaz attiecībā uz valsts atbalsta atgūšanu pirms sadalīšanas [183. apsvērums]. Šo secinājumu Jaunā OA ir apstrīdējusi prasībā, kas celta pret minēto lēmumu, kurš ir priekšmets Pirmās instances tiesā izskatāmajā lietā T-416/05.
(
49
)	Šajā sakarā man nešķiet, ka būtu atbilstīga replikā ietvertā norāde uz apstākli, ka OA turpina sniegt lidlauka pakalpojumus, kas arī ir liberalizēti. Ar šo norādi Komisija, šķiet — nesniedzot pierādījumus — apgalvo, ka iespējamā konkurenci kropļojošā ietekme turpinās citā tirgū ārpus civilās aviācijas tirgus; turklāt [šajā nolūkā] vispirms ir jāpierāda, ka atbalsts, ko saņēmusi OA, nav pilnībā nodots Jaunajai OA.
(
50
)	34. punkts.
(
51
)	Skat. iepriekš 17. zemsvītras piezīmē minēto 2006. gada 14. marta spriedumu lietā Komisija/Francija, 71. punkts, un iepriekš 45. zemsvītras piezīmē minēto spriedumu lietā Komisija/Portugāle, 44. punkts. Tiesa nav precizējusi, kādu datumu vajadzētu ņemt vērā, nosakot “laiku, kad Tiesa izvērtē faktus”, taču no sprieduma lietā Komisija/Portugāle var secināt, ka jautājums nav par tiesas sēdes datumu. Vienkāršības un pārskatāmības nolūkos, manuprāt, ir vēlams attiecināt šo datumu drīzāk uz sprieduma pasludināšanas datumu, nevis apspriedes datumu, kura netiek publiskota.
(
52
)	Judikatūrā ir skaidri norādīts, ka, aprēķinot pārkāpuma ilgumu, sākotnējais termiņš sākas no tā sprieduma pasludināšanas dienas, kurā pirmo reizi ir atzīta pienākumu neizpilde (iepriekš 45. zemsvītras piezīmē minētais 2008. gada 10. janvāra spriedums lietā Komisija/Portugāle, 46. punkts). Tāpēc Grieķijas Republikas arguments, saskaņā ar kuru šo termiņu jāsāk skaitīt no brīža, kad beidzas termiņš, kas paredzēts argumentētajā atzinumā, kurš izdots atbilstoši EKL 228. pantā noteiktajai procedūrai, ir jānoraida.
(
53
)	Iepriekš 45. zemsvītras piezīmē minētais 2008. gada 10. janvāra spriedums lietā Komisija/Portugāle, 46. punkts.
(
54
)	Skat. iepriekš 22. zemsvītras piezīmē minēto 2002. gada 4. jūlija spriedumu lietā Komisija/Grieķija, 88. punkts, un iepriekš 17. zemsvītras piezīmē minēto spriedumu lietā Komisija/Francija, 109. punkts.
(
55
)	Iepriekš 39. zemsvītras piezīmē minētais 2008. gada 9. decembra spriedums lietā Komisija/Francija, 56. punkts.
(
56
)	58. punkts.
(
57
)	Iepriekš 39. zemsvītras piezīmē minētais 2008. gada 9. decembra spriedums lietā Komisija/Francija, 57. punkts.
(
58
)	Iepriekš 39. zemsvītras piezīmē minētais 2008. gada 9. decembra spriedums lietā Komisija/Francija, 59. punkts.
(
59
)	Iepriekš 39. zemsvītras piezīmē minētais 2008. gada 9. decembra spriedums lietā Komisija/Francija, 62. punkts.
(
60
)	Iepriekš 39. zemsvītras piezīmē minētais 2008. gada 9. decembra spriedums lietā Komisija/Francija, 66. punkts.
(
61
)	Skat. it īpaši 2006. gada 18. jūlija spriedumu lietā C-119/04 Komisija/Itālija (Krājums, I-6885. lpp., 25. punkts) un spriedumu lietā C-195/02 Komisija/Spānija (Krājums, I-7857. lpp., 82. punkts).
(
62
)	Skat. 1989. gada 2. februāra spriedumu lietā 94/87 Komisija/Vācija (Recueil, 175. lpp., 12. punkts), iepriekš 19. zemsvītras piezīmē minēto spriedumu lietā Alcan Deutschland, 24. punkts, un iepriekš 21. zemsvītras piezīmē minēto spriedumu lietā Komisija/Vācija, 32.-34. punkts.
(
63
)	2006. gada 5. oktobra spriedums lietā C-232/05 Komisija/Francija (Krājums, I-10071. lpp., 49. punkts).