62008CC0109
ĢENERĀLADVOKĀTA ĪVA BOTA [YVES BOT],
SECINĀJUMI
sniegti 2009. gada 12. martā (
1
)
Lieta C-109/08
Eiropas Kopienu Komisija
pret
Grieķijas Republiku
“Valsts pienākumu neizpilde — EKL 28., 43. un 49. pants — Direktīva 98/34/EK — Tehniskie standarti un noteikumi — Valsts tiesiskais regulējums, kas piemērojams elektriskajām, elektromehāniskajām un elektroniskajām datorspēlēm — Tiesas spriedums, ar kuru konstatēta valsts pienākumu neizpilde — Neizpilde — EKL 228. pants — Finansiālas sankcijas”
1.
Šo prasību pret Grieķijas Republiku Eiropas Kopienu Komisija ir iesniegusi atbilstoši EKL 228. pantam.
2.
Komisija pārmet šai dalībvalstij, ka tā nav izpildījusi 2006. gada 26. oktobra spriedumu lietā Komisija/Grieķija (
2
). Minētajā spriedumā Tiesa ir konstatējusi, ka atbildētāja nav izpildījusi pienākumus, kas tai ir noteikti saskaņā ar EKL 28., 43. un 49. pantu, kā arī Direktīvas 98/34/EK (
3
) 8. pantu, valsts tiesiskajā regulējumā ieviešot aizliegumu visās sabiedriskās vai privātās telpās, izņemot kazino, uzstādīt un izmantot jebkādas elektriskas, elektromehāniskas un elektroniskas spēles, to skaitā jebkādas datorspēles, pretējā gadījumā par to paredzot kriminālsodu vai administratīvu sodu.
3.
Komisija lūdz Tiesu konstatēt pienākumu neizpildi, kā arī piespriest Grieķijas Republikai samaksāt kavējuma naudu un naudas sodu.
4.
Šajos secinājumos es apstiprināšu, ka Grieķijas Republika faktiski nav izpildījusi pienākumus, kas tai noteikti saskaņā ar EKL 228. pantu, un es iesaku Tiesai tai šajā sakarā piespriest samaksāt kavējuma naudu un naudas sodu.
I — Atbilstošās tiesību normas
A — Kopienu tiesiskais regulējums
1) EK līgums
5.
EKL 28. pantā ir aizliegts dalībvalstu starpā piemērot importa kvantitatīvos ierobežojumus, kā arī jebkuru citu pasākumu ar līdzvērtīgu iedarbību.
6.
EKL 43. panta pirmajā daļā ir aizliegti ierobežojumi kādas dalībvalsts pilsoņu brīvībai veikt uzņēmējdarbību citā dalībvalstī.
7.
Visbeidzot, EKL 49. panta pirmajā daļā ir aizliegti pakalpojumu sniegšanas brīvības ierobežojumi Kopienā tiem dalībvalstu pilsoņiem, kas veic uzņēmējdarbību kādā Kopienas valstī, bet sniedz pakalpojumus citas dalībvalsts personai.
2) Atvasinātās tiesības
8.
Direktīvas 98/34 mērķis ir nodrošināt lielāku pārskatāmību attiecībā uz dalībvalstu ierosmēm tehnisko standartu un noteikumu veidošanā. Nosakot dalībvalstīm pienākumu darīt Komisijai zināmu jebkuru tehnisko noteikumu projektu, šīs direktīvas mērķis ir likvidēt tirdzniecības šķēršļus, kas izriet no šāda veida tiesiskajiem regulējumiem.
9.
Minētās direktīvas 1. pantā ir noteikts:
“Šajā direktīvā piemēro šādus terminus:
[..]
11.
“Tehniskie noteikumi” — tehniski parametri un citas prasības vai noteikumi par pakalpojumiem, ietverot attiecīgus administratīvus noteikumus, kuru ievērošana ir obligāta, de jure vai de facto, tirdzniecības, pakalpojumu sniegšanas, pakalpojumu sniedzēja izveidošanas vai izmantošanas gadījumā kādā dalībvalstī vai lielā tās daļā, kā arī dalībvalstu normatīvie un administratīvie akti, izņemot 10. pantā minētos, kas aizliedz preces ražošanu, ievešanu, tirdzniecību vai izmantošanu vai kas aizliedz pakalpojumu sniegšanu vai izmantošanu, vai uzņēmumu kā pakalpojumu sniedzēju.
[..]”
10.
Direktīvas 98/34 8. panta 1. punkta pirmā daļa ir formulēta šādi:
“Saskaņā ar 10. pantu dalībvalstis nekavējoties dara Komisijai zināmu jebkuru tehnisko noteikumu projektu, izņemot gadījumus, ja tas pārņem visu starptautiskā vai Eiropas standarta tekstu. Šajā gadījumā pietiek ar informāciju par attiecīgo standartu; tās paziņo Komisijai pamatojumu šādu tehnisku noteikumu pieņemšanas vajadzībai, ja tas jau nav paskaidrots projektā.”
B — Valsts tiesiskais regulējums, kas ir piemērojams elektriskām, elektromehāniskām un elektroniskām spēlēm
11.
Likuma Nr. 3037/2002 (
4
) 1. pants ar virsrakstu “Spēļu kategorijas” ir formulēts šādi:
“Šajā likumā ir izmantoti šādi termini:
a)
“mehāniska spēle”: spēle, kuras darbībai spēlētājam jāizmanto arī fizisks spēks;
b)
“elektriska spēle”: spēle, kuras darbībai nepieciešami elektriski palīgmehānismi;
c)
“elektromehāniska spēle”: spēle, kuras darbībai nepieciešami gan elektriski palīgmehānismi, gan arī spēlētāja fiziskā spēka pielietošana;
d)
“elektroniska spēle”: spēle, kuras darbībai bez elektriskiem, elektroniskiem un citiem palīgmehānismiem nepieciešama arī programmatūras (datorprogrammas) esamība un izpilde;
e)
“iemaņu spēle izklaidei”: spēle, kuras iznākums ir atkarīgs vienīgi no spēlētāja prasmēm un prāta spējām un kas tiek spēlēta vienīgi izklaides nolūkā.
Saskaņā ar [konsolidētā] Karaļa dekrēta Nr. 29/1971 normām kāršu spēles tiek uzskatītas par “iemaņu spēlēm” un arī ietilpst kategorijā “iemaņu spēles izklaidei”.”
12.
Minētā likuma 2. panta 1. punktā ar virsrakstu “Spēļu izmantošanas vai uzstādīšanas aizliegums” ir paredzēts:
“1. panta b), c) un d) apakšpunktā minēto spēļu, tostarp datoru, izmantošana ir vispārēji aizliegta sabiedriskās telpās, tādās kā viesnīcas, kafejnīcas, visu veidu sanāksmju telpas, kas atzītas par tādām, kas tiek izmantotas publiski, un ikvienā citā sabiedriskā vai privātā telpā. Tāpat ir aizliegta šo spēļu uzstādīšana.”
13.
Šī paša likuma 3. pantā ar virsrakstu “Uzņēmumi, kas sniedz interneta pakalpojumus” ir noteikts:
“Datoru uzstādīšana un ekspluatācija uzņēmumos, kur tiek sniegti interneta pakalpojumi, nav pakļauta 2. pantā paredzētajam aizliegumam. Tomēr spēļu izmantošana neatkarīgi no paņēmiena šajos datoros ir aizliegta.
Interneta pakalpojumus sniedzoša uzņēmuma darbībai ir jāsaņem īpaša licence no pašvaldības, kurā uzņēmums atrodas, un, ja tas darbojas uz kuģa, no izbraukšanas ostas pārvaldes. Šo pasākumu piemērojot pirmo reizi, uzņēmumam šāda atļauja jāiegūst trīs mēnešu laikā no šī likuma stāšanās spēkā datuma.”
14.
Saskaņā ar likuma Nr. 3037/2002 4. pantu ar virsrakstu “Kriminālsodi”:
“1.   Par centru vai citu 2. panta 1. punktā minēto vietu, kurās tiek izmantotas vai ir uzstādītas spēles, kas aizliegtas saskaņā ar iepriekšējo pantu normām, izmantošanu vai vadīšanu soda ar brīvības atņemšanu vismaz uz trim mēnešiem un naudas sodu vismaz EUR 5000 apmērā. Atkārtotas pārkāpuma izdarīšanas gadījumā soda ar brīvības atņemšanu vismaz uz vienu gadu un naudas sodu no EUR 25000 līdz EUR 75000. Tiesa tāpat uzdod konfiscēt spēļu automātus.
[..]”
II — Prāvas rašanās
A — Spriedums lietā Komisija/Grieķija
15.
Iepriekš minētā sprieduma lietā Komisija/Grieķija rezolutīvās daļas 1. punktā Tiesa ir atzinusi un nospriedusi:
“Likuma Nr. 3037/2002 2. panta 1. punktā un 3. pantā aizliedzot visās sabiedriskās vai privātās telpās, izņemot kazino, uzstādīt un izmantot jebkādas elektriskās, elektromehāniskās un elektroniskās spēles, tostarp iemaņu spēles izklaidei un visas datorspēles, šī paša likuma 4. un 5. pantā paredzot krimināltiesiskas vai administratīvas sankcijas par šī aizlieguma neievērošanu, Grieķijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek EKL 28., 43. un 49. pants, kā arī [Direktīvas 98/34/EK] 8. pants.”
B — Pirmstiesas procedūra
16.
Uz 2006. gada 11. decembrī Komisijas uzdoto jautājumu par iepriekš minētā sprieduma lietā Komisija/Grieķija izpildi Grieķijas Republika atbildi sniedza vēstulē. Šajā vēstulē Grieķijas iestādes nav sniegušas nekādu konkrētu informāciju par grozījumiem attiecīgajā valsts tiesiskajā regulējumā, lai izpildītu Tiesas spriedumu. Šī dalībvalsts savukārt ir uzsvērusi, cik būtisks un sarežģīts ir jautājums, apgalvojot, ka kompetentās ministrijas sadarbojas, lai ieviestu pieņemamu tiesisko regulējumu, kas atbilst Kopienu tiesībām un samērīguma principam.
17.
Uzskatot, ka Grieķijas Republika nav veikusi pasākumus, kas vajadzīgi, lai izpildītu iepriekš minēto spriedumu lietā Komisija/Grieķija, Komisija 2007. gada 23. martā saskaņā ar EKL 228. panta 2. punktu nosūtīja šai dalībvalstij brīdinājuma vēstuli.
18.
Tā kā Grieķijas Republika uz šo vēstuli neatbildēja, Komisija 2007. gada 29. jūnijā nosūtīja šai dalībvalstij argumentētu atzinumu, aicinot to divu mēnešu laikā kopš šā atzinuma paziņošanas brīža veikt pasākumus, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu minētā sprieduma izpildi.
19.
Tā kā Grieķijas Republika nesniedza atbildi attiecībā uz šo atzinumu, ne arī paziņoja par kādiem likumdošanas pasākumiem, kas veikti minētā sprieduma izpildei, Komisija, šādos apstākļos uzskatot, ka Grieķijas Republika nav izpildījusi iepriekš minēto spriedumu lietā Komisija/Grieķija, 2008. gada 10. martā cēla šo prasību.
III — Tiesvedība Tiesā un tās laikā notikušās izmaiņas
20.
Savā prasības pieteikumā Komisija būtībā aicina Tiesu konstatēt, ka Grieķijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai ir noteikti EKL 228. panta 1. punktā.
21.
Tā lūdz Tiesu:
—
konstatēt, ka, neveicot nekādus pasākumus, lai izpildītu iepriekš minēto spriedumu lietā Komisija/Grieķija, Grieķijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai noteikti ar EKL 28., 43. un 49. pantu, kā arī Direktīvas 98/34 8. pantu;
—
piespriest Grieķijas Republikai samaksāt Komisijai kavējuma naudu EUR 31798,80 apmērā par katru nokavēto dienu iepriekš minētā sprieduma lietā izpildē, sākot no šī sprieduma pasludināšanas dienas līdz pilnīgai minētā sprieduma lietā Komisija/Grieķija izpildei;
—
piespriest Grieķijas Republikai samaksāt Komisijai naudas sodu EUR 9636 apmērā par katru nokavēto dienu iepriekš minētā sprieduma lietā Komisija/Grieķija izpildē, sākot no dienas, kad minētais spriedums tika pasludināts, līdz pilnīgai minētā sprieduma izpildei (attiecīgā gadījumā līdz sprieduma pasludināšanai šajā lietā) vai līdz dienai, kad tiks pasludināts spriedums šajā lietā (ja iepriekš minētais spriedums lietā Komisija/Grieķija līdz šim brīdim vēl nebūs pilnībā izpildīts), un
—
piespriest Grieķijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
22.
Savā iebildumu rakstā Grieķijas Republika lūdz Tiesu prasību noraidīt un piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
23.
No lietas materiāliem izriet, ka Grieķijas Republika savu atbildi uz argumentēto atzinumu nosūtīja 2008. gada 12. martā, proti, divas dienas pēc tam, kad Komisija iesniedza šo prasību. Tā norāda Komisijai, ka ir tikusi sasaukta likumdošanas komiteja, lai izstrādātu grozījumu likumprojektu.
24.
Turklāt no tiesas sēdē notikušajām debatēm izriet, ka 2008. gada maijā Grieķijas Republika atbilstoši Direktīvas 98/34 8. pantam bija nosūtījusi Komisijai pirmo grozījumu likumprojektu. Komisija savus apsvērumus argumentētajā atzinumā bija formulējusi 2008. gada 1. augustā, uz kuru Grieķijas Republika nebija sniegusi atbildi. Savukārt lietas dalībnieku sanāksme notika Atēnās 2008. gada decembrī.
25.
Grieķijas Republikas pārstāvis ir arī norādījis, ka jaunais grozījumu likumprojekts pirms tā nosūtīšanas Komisijai neilgā laikā būtu jāapstiprina valdībai, lai no jauna pārbaudītu tā noteikumus atbilstoši Direktīvas 98/34 8. pantam. Šīs procedūras beigās par šo projektu, lai tas tiktu pieņemts, būtu jābalso Parlamentam.
IV — Par pienākumu neizpildi
A — Lietas dalībnieku argumenti
26.
Komisija norāda, ka prasības iesniegšanas dienā Grieķijas Republika nebija darījusi zināmu nevienu likumdošanas pasākumu iepriekš minētā sprieduma lietā Komisija/Grieķija izpildei. Līdz ar to Komisija lūdz Tiesu konstatēt pienākumu neizpildi, kā arī piespriest Grieķijas Republikai samaksāt kavējuma naudu un naudas sodu.
27.
Grieķijas Republika neapstrīd pienākumu neizpildi. Tomēr tā apgalvo, ka Komisijas prasība ir jānoraida, jo iepriekš minētais spriedums lietā Komisija/Grieķija esot jāizpilda līdz šīs tiesvedības beigām. Grieķijas Republika katrā ziņā norāda, ka finansiālās sankcijas ir jāsamazina, lai ņemtu vērā, cik būtiskas ir sociālās un ekonomiskās problēmas, ar kurām ir pamatota attiecīgā valsts tiesiskā regulējuma pieņemšana.
B — Vērtējums
28.
EKL 228. pantā nav precizēts termiņš, kurā jānotiek sprieduma izpildei. Tomēr, kā Tiesa to nesen ir atgādinājusi 2008. gada 9. decembra spriedumā lietā Komisija/Francija (
5
), ar Kopienu tiesību tūlītēju un vienveidīgu piemērošanu saistītā interese prasa, lai šī izpilde notiktu tūlītēji un cik vien iespējams īsos termiņos (
6
).
29.
Tiesa uzskata, ka datums, kas jāņem vērā, novērtējot pienākumu neizpildi, pamatojoties uz EKL 228. pantu, ir saskaņā ar minēto normu izstrādātajā argumentētajā atzinumā noteiktā termiņa beigas (
7
).
30.
Šajā gadījumā ir acīmredzami, ka datumā, kad beidzās 2007. gada 29. jūnija argumentētajā atzinumā noteiktais divu mēnešu termiņš, kurā bija jānodrošina iepriekš minētā sprieduma lietā Komisija/Grieķija izpilde, grozot attiecīgo valsts tiesisko regulējumu atbilstoši EKL 28., 43. un 49. pantam, kā arī Direktīvas 98/34 8. pantam, bija ievērojami pārsniegts, jo kopš minētā sprieduma pasludināšanas bija pagājuši gandrīz desmit mēneši.
31.
Turklāt šķiet, ka šī termiņa beigās Grieķijas Republika nebija veikusi nevienu pasākumu minētā sprieduma izpildei. No tiesas sēdē notikušajām debatēm izriet, ka pirmais nozīmīgais pasākums, kas veikts, lai izpildītu iepriekš minēto spriedumu lietā Komisija/Grieķija, Komisijai tika darīts zināms tikai 2008. gada maijā.
32.
Šādos apstākļos ir jāsecina, kā turklāt to atzīst pati Grieķijas Republika, ka tā nav izpildījusi EKL 228. panta 1. punktā paredzētos pienākumus.
V — Par pienākumu neizpildes finansiālajām sankcijām
33.
Tā kā es konstatēju, ka Grieķijas Republika nav izpildījusi iepriekš minēto spriedumu lietā Komisija/Grieķija, Tiesa atbilstoši EKL 228. panta 2. punkta trešajai daļai var piespriest tai maksāt kavējuma naudu un/vai naudas sodu.
34.
Šīs procedūras mērķis ir mudināt dalībvalsti, kas nav izpildījusi spriedumu par pienākumu neizpildi, izpildīt to un tādējādi nodrošināt efektīvu Kopienu tiesību piemērošanu.
35.
Kavējuma naudai piemīt galvenokārt piespiedu raksturs. Tās mērķis ir izdarīt ekonomisku spiedienu uz dalībvalsti, kas nepilda pienākumu izpildīt spriedumu par pienākumu izpildi, lai mudinātu to cik vien iespējams īsā laikā izbeigt konstatēto pienākumu neizpildi. Tiesa līdz ar to piespriež dalībvalstij maksāt kavējuma naudu, ja tā joprojām nav izpildījusi spriedumu, kurā sākotnēji tika konstatēta tās pienākumu neizpilde.
36.
Naudas soda piespriešana vairāk pamatojas uz tādu seku vērtējumu, kuras attiecīgās dalībvalsts pienākumu neizpildes gadījumā tiek radītas privātām un sabiedrības interesēm, it īpaši, ja pienākumu neizpilde kopš sprieduma, kurā tā sākotnēji tika konstatēta, ir turpinājusies ilgu laiku pēc tam.
37.
Saskaņā ar pastāvīgo judikatūru Tiesa nosaka kavējuma naudu vai naudas sodu tādā apmērā, lai tas, pirmkārt, būtu pielāgots lietas apstākļiem un, otrkārt, būtu samērīgs ar konstatēto pienākumu neizpildi, kā arī attiecīgās dalībvalsts maksātspēju (
8
).
38.
Kā Tiesa to ir norādījusi 2005. gada 12. jūlija spriedumā lietā Komisija/Francija (
9
), šo divu veidu sodu vienlaicīga noteikšana nav izslēgta, ja pienākumu neizpilde ir turpinājusies ilgu laiku un paredz turpināties.
39.
Jebkurā gadījumā Tiesa novērtē iespēju noteikt finansiālas sankcijas un izvēlas lietas apstākļiem vispiemērotāko sodu. Šajā sakarā Tiesa vairākkārt ir atgādinājusi, ka tai nav saistoša finansiālo sankciju aprēķināšanas metode, ko Komisija ir noteikusi savā 2005. gada 13. decembra paziņojumā (
10
), jo tā ir tikai noderīgs atskaites punkts (
11
).
A — Par kavējuma naudas noteikšanu
1) Lietas dalībnieku argumenti
40.
Komisija ieteica Tiesai noteikt Grieķijas Republikai kavējuma naudu EUR 31798,80 apmērā par katru nokavēto dienu iepriekš minētā sprieduma lietā Komisija/Grieķija izpildē, sākot no sprieduma pasludināšanas šajā lietā līdz pirmā sprieduma pilnīgai izpildei.
41.
Šajā sakarā Komisija ir izmantojusi aprēķināšanas metodi, ko tā ir izklāstījusi savā 2005. gada paziņojumā. Šī par katru dienu maksājamā summa, kā to paredz minētā aprēķināšanas metode, tiek iegūta, EUR 600 pamatlikmi reizinot ar pārkāpuma smaguma koeficientu, kas šajā gadījumā skalā no 1 līdz 20 ir noteikts 11, ar pārkāpuma ilguma koeficientu, kas šajā gadījumā skalā no 1 līdz 3 ir noteikts 1,1, un ar reizinātāju “n”, kas ir katras dalībvalsts maksātspējas koeficients un kas attiecībā uz Grieķijas Republiku ir noteikts 4,38.
42.
Attiecībā uz pārkāpuma smagumu Komisija norāda, ka ar attiecīgo valsts tiesisko regulējumu ir pārkāptas trīs no četrām Līgumā paredzētajām pamatbrīvībām. Tā turklāt apgalvo, ka Grieķijas iestādes nav izpildījušas pienākumus, kas tām ir noteikti saskaņā ar Direktīvas 98/34 8. panta 1. punkta pirmo daļu, un ka tās turklāt nav pilnībā sadarbojušās ar Komisiju pirmstiesas procedūrā, kas uzsākta atbilstoši EKL 228. pantam. Komisija tādējādi piedāvā smaguma koeficientu 11 (skalā no 1 līdz 20).
43.
Grieķijas Republika apgalvo, ka šis smaguma koeficients ir ļoti augsts un ka tam nevajadzētu pārsniegt 4. Šajā sakarā atbildētāja norāda, ka pienākumu neizpilde ir ietekmējusi tikai nelielu darbības nozari, ka attiecīgais valsts tiesiskais regulējums tika piemērots bez diskriminācijas un ka tas turklāt bija vispiemērotākais risinājums, lai risinātu ekonomiskās un sociālās problēmas, ko radījusi nelabvēlīga un nekontrolēta spēļu izmantošana, un ka to pamatoja primāri vispārējo interešu apsvērumi. Visbeidzot Grieķijas Republika apgalvo, ka Komisijas piedāvātais smaguma koeficients ir pretrunā samērīguma principam. Tā šajā sakarā pamatojas uz salīdzinājumu, kas izdarīts, ņemot vērā tās situāciju un to situāciju, kādā atradās dalībvalstis, kas sodītas citās lietās atbilstoši EKL 226. pantam.
44.
Attiecībā uz pienākumu neizpildes ilgumu Komisija norāda, ka tā ir ilgusi 11 mēnešus kopš iepriekš minētā sprieduma lietā Komisija/Grieķija pasludināšanas līdz dienai, kad tā izlēmusi celt šo prasību.
45.
Grieķijas Republika norāda, ka šis koeficients ir jānosaka zemāks. Tā apgalvo, ka pienākumu neizpilde faktiski sākas trīs mēnešu termiņa beigās, kas noteikts 2006. gada 11. decembra vēstulē, kurā Komisija lūgusi Grieķijas iestādes sniegt informāciju par iepriekš minētā sprieduma lietā Komisija/Grieķija izpildi. Turklāt Grieķijas Republika atsaucas uz Francijas Republikas pieļautās pienākumu neizpildes ilgumu lietā, kurā taisīts iepriekš minētais spriedums Komisija/Francija, jo tā bija daudz ilgāka un tās ilguma koeficients bija 3 (
12
).
2) Vērtējums
46.
Ņemot vērā attiecīgās pienākumu neizpildes raksturu, kas turpinās vēl šobrīd, es domāju, ka kavējuma naudas samaksa ir šīs lietas apstākļiem vispiemērotākais līdzeklis.
47.
Kā jau es norādīju, kavējuma naudai ir jānodrošina cik vien iespējams ātra to spriedumu izpilde, kuros iepriekš ir konstatēta Kopienu tiesību neizpilde. Tās apmērs ir jānosaka atkarībā no pārliecināšanas pakāpes, kas nepieciešama, lai attiecīgā dalībvalsts mainītu savu rīcību (
13
).
48.
Īstenojot savu rīcības brīvību, Tiesai ir jānosaka tāds kavējuma naudas apmērs, lai tā būtu, pirmkārt, atbilstoša lietas apstākļiem un, otrkārt, samērīga ar konstatēto pienākuma neizpildi, kā arī attiecīgās dalībvalsts maksātspēju (
14
).
49.
Ļoti lielā mērā pamatojoties uz kritērijiem un matemātiskiem rādītājiem, ko Komisija izstrādājusi savā 2005. gada paziņojumā, Tiesa līdz ar to ņem vērā pārkāpuma smaguma pakāpi, tā ilgumu un attiecīgās dalībvalsts maksātspēju. Lai piemērotu šos kritērijus, Tiesa ņem vērā arī to, kā Tiesas sprieduma neizpilde ir ietekmējusi privātās un sabiedrības intereses, kā arī to, cik steidzami attiecīgajai dalībvalstij savi pienākumi ir jāizpilda (
15
).
50.
Pirmkārt, runājot par pārkāpuma smagumu un it īpaši par to, kā iepriekš minētā sprieduma lietā Komisija/Francija neizpilde ir ietekmējusi privātās un sabiedrības intereses, es domāju, ka ilgstoša Grieķijas Republikas pienākumu neizpilde ir īpaši smaga divu iemeslu dēļ.
51.
Pirmkārt, kā Tiesa to ir atzinusi minētajā spriedumā, ar attiecīgo valsts tiesisko regulējumu ir pārkāpts preču brīvas aprites princips, kā arī pakalpojumu sniegšanas brīvības princips un brīvības veikt uzņēmējdarbību Eiropas Savienībā princips, proti, trīs no četrām Līgumā garantētajām pamatbrīvībām.
52.
Šis tiesiskais regulējums izraisa to spēļu importa apjoma samazināšanos, kas tiek likumīgi ražotas un pārdotas citās dalībvalstīs. Šāds tiesiskais regulējums var arī apgrūtināt vai pat kavēt piedāvāt spēļu automātu izmantošanas pakalpojumus, ko nodrošina citās dalībvalstīs nodibināti pakalpojumu sniedzēji, un galu galā var atturēt šo valstu izcelsmes uzņēmējus dibināt uzņēmumu Grieķijā.
53.
Ir acīmredzams, ka, neizpildot iepriekš minēto spriedumu lietā Komisija/Grieķija, Grieķijas Republika būtiski apdraud sabiedrības intereses un katrā ziņā importētāju privātās intereses attiecīgā aizlieguma ļoti plašā rakstura dēļ.
54.
Otrkārt, pienākumu neizpilde, manuprāt, ir vēl jo smagāka tāpēc, ka Grieķijas Republika, kā tas izriet no tiesas sēdē notikušajām debatēm, nav apturējusi sava tiesiskā regulējuma piemērošanu, kā rezultātā uzņēmējiem tiek piemērotas finansiālas sankcijas un brīvības atņemšanas sodi.
55.
Visbeidzot, šī Direktīvas 98/34 8. pantā paredzētā īpašā pienākuma darīt Komisijai zināmus tehnisko noteikumu projektus neizpilde ir jāuzskata par smagu, jo šī īpašā pienākuma ievērošana bija obligāts nosacījums, lai pilnībā īstenotu minētajā direktīvā paredzētos mērķus.
56.
Ņemot vērā šos apstākļus, Komisijas noteiktais smaguma koeficients 11 (skalā no 1 līdz 20) man nešķiet tāds, saistībā ar kuru būtu pieļauta kļūda vērtējumā.
57.
Otrkārt, runājot par pārkāpuma ilguma koeficientu, esmu secinājis, ka Komisija šo koeficientu ir aprēķinājusi, pamatojoties uz 0,10 vienībām mēnesī, ņemot vērā dienu, kurā tika taisīts iepriekš minētais spriedums lietā Komisija/Grieķija, proti, 2006. gada 26. oktobri, un dienu, kurā saskaņā ar tās iesniegtajiem dokumentiem tā nolēma celt šo prasību, proti, .
58.
Saskaņā ar Tiesas judikatūru pārkāpuma smagums ir jānovērtē, ņemot vērā brīdi, kurā Tiesa novērtē faktus, nevis brīdi, kad tajā vēršas Komisija (
16
). Katrā ziņā es atgādinu, ka Tiesai nav saistoša šī Komisijas piedāvātā skala no 1 līdz 3 (
17
).
59.
Šajā lietā man ir jānorāda, ka Grieķijas Republikas pienākumu neizpilde turpinās 27 mēnešus, jo iepriekš minētais spriedums lietā Komisija/Grieķija tika taisīts 2006. gada 26. oktobrī un tiesas sēde šajā lietā notika . Kā Grieķijas Republikas pārstāvis to atzina tiesas sēdē, minēto spriedumu faktiski varēja izpildīt īsākā termiņā.
60.
Man šķiet, ka iepriekš minētā sprieduma lietā Komisija/Grieķija izpildei bija nepieciešams tikai ļoti konkrēts grozījums attiecīgajā valsts tiesiskajā regulējumā, jo galvenais uzdevums ir ierobežot šī tiesiskā regulējuma piemērošanas jomu, iekļaujot tajā tikai tādas izklaides spēles, ko var pārveidot par laimes spēlēm.
61.
Ņemot vērā šos apstākļus, es uzskatu, ka koeficients 1,1, kā šķiet, ir piemērots saistībā ar pārkāpuma ilgumu.
62.
Treškārt, attiecībā uz Komisijas priekšlikumu reizināt pamatsummu ar koeficientu, kas ir pamatots ar attiecīgās dalībvalsts iekšējo kopproduktu un tās rīcībā esošo balsu skaitu Eiropas Savienības Padomē, Tiesa ir atkārtoti atzinusi, ka šis priekšlikums ir piemērots risinājums, lai atspoguļotu šīs dalībvalsts maksātspēju, tajā pat laikā saglabājot saprātīgu atšķirību starp dažādām dalībvalstīm (
18
). Šajā gadījumā koeficients, kas Grieķijas Republikai ir noteikts 2005. gada paziņojumā, ir 4,38.
63.
Ņemot vērā šos apstākļus, iesaku Tiesai smaguma, ilguma un dalībvalsts maksātspējas koeficientus reizināt ar pamatsummu EUR 600 apmērā, kā to iesaka Komisija (
19
).
64.
Ņemot vērā iepriekš izklāstītos apsvērumus, pamatsummu EUR 600 apmērā reizinot ar koeficientiem, kas attiecībā uz pārkāpuma smagumu ir noteikts 11, attiecībā uz tā ilgumu — 1,1 un attiecībā uz Grieķijas Republikas maksātspēju — 4,38, šajā gadījumā tiek iegūta summa EUR 31798,80 apmērā par kavējuma dienu.
65.
Ceturtkārt, attiecībā uz kavējuma naudas periodiskumu es uzskatu, ka šī kavējuma nauda ir jānosaka par dienu, jo attiecīgā pienākumu neizpilde ir saistīta ar Tiesas sprieduma izpildi, kas ir saistīts ar grozījumu likumprojekta pieņemšanu (
20
).
66.
Ņemot vērā visus šos apstākļus, es iesaku Tiesai piespriest Grieķijas Republikai samaksāt Komisijai kavējuma naudu EUR 31798,80 apmērā, ieskaitot to kontā “Eiropas Kopienu pašu resursi”, par katru nokavēto dienu pasākumu veikšanā, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu iepriekš minētā sprieduma lietā Komisija/Grieķija pilnīgu izpildi, sākot no šī sprieduma pasludināšanas dienas līdz pilnīgai pirmā sprieduma izpildei.
B — Par naudas soda noteikšanu
1) Lietas dalībnieku argumenti
67.
Komisija piedāvā Tiesai noteikt Grieķijas Republikai naudas sodu EUR 9636 apmērā par katru nokavēto dienu iepriekš minētā sprieduma lietā Komisija/Grieķija izpildē, sākot no dienas, kad minētais spriedums tika taisīts, līdz dienai, kad minētais spriedums pilnībā tiks izpildīts, vai līdz dienai, kad tiks taisīts spriedums šajā lietā (ja iepriekš minētais spriedums lietā Komisija/Grieķija nav pilnībā ticis izpildīts līdz šim brīdim).
68.
Šī par katru dienu maksājamā summa tiek iegūta, pamatlikmi EUR 200 reizinot ar pārkāpuma smaguma koeficientu, kas šajā gadījumā skalā no 1 līdz 20 ir noteikts 11, un ar reizinātāju “n”, kas ir Grieķijas Republikas maksātspējas koeficients un kas ir noteikts 4,38.
69.
Komisija uzskatīja, ka kopējā kavējuma naudas summa, ko tā iesaka noteikt Grieķijas Republikai, ir EUR 3420780. Šī summa ir iegūta, reizinot naudas soda apmēru par katru dienu, proti, EUR 9636, ar to dienu skaitu, kas pagājušas no dienas, kad tika taisīts iepriekš minētais spriedums lietā Komisija/Grieķija, proti, 2006. gada 26. oktobra, līdz dienai, kad Komisija nolēma celt šo prasību, proti, , t.i., ar 355 dienām.
70.
Grieķijas Republika apgalvo, ka tai nevajagot piespriest maksāt naudas sodu, jo šī finansiālā sankcija ir sods par dalībvalsts rīcību pagātnē. Tā uzskata, ka Komisijas piedāvātais naudas soda apmērs ir nesamērīgs, ņemot vērā pārkāpuma smagumu, kā arī tā ilgumu, un pārmērīgi augsts, ņemot vērā spēļu tiesiskā regulējuma problemātisko raksturu Grieķijā.
2) Vērtējums
71.
Kā jau es norādīju, naudas soda mērķis ir sodīt dalībvalsti par tās pienākumu neizpildi, ņemot vērā šīs pienākumu neizpildes radītās sekas un tās ilgumu. Tā mērķis ir arī novērst līdzīgu Kopienu tiesību pārkāpumu atkārtošanos.
72.
Naudas sods netiek noteikts automātiski, un tā aprēķināšana nav atkarīga ne no precīzas matemātiskas formulas, ne no iepriekš noteiktu kritēriju saraksta, kā tas var būt gadījumā, kad Tiesa aprēķina kavējuma naudas apmēru.
73.
Judikatūrā tomēr ir atrodamas dažas norādes attiecībā uz kritērijiem vai attiecībā uz apstākļiem, kas ir jāņem vērā, lai aprēķinātu naudas soda apmēru.
74.
Savā iepriekš minētajā nesenajā 2008. gada 9. decembra spriedumā lietā Komisija/Francija Tiesa ir precizējusi, ka naudas soda noteikšanai “katrā lietā ir jāņem vērā visi atbilstošie apstākļi gan saistībā ar konstatētās pienākumu neizpildes īpatnībām, gan attiecīgās dalībvalsts nostāju” (
21
).
75.
Minētajā lietā, lai aprēķinātu Francijas Republikai noteikto naudas sodu, Tiesa ir ņēmusi vērā šādus apstākļus:
—
Francijas Republikas nostāju jautājumā par tās pienākumiem pret Kopienu, konkrēti, ģenētiski modificētu organismu jomā; šajā sakarā Tiesa ir norādījusi, ka šīs dalībvalsts šāda veida prettiesiskā rīcība atkārtojās šajā konkrētajā jomā;
—
pienākumu neizpildes ilgumu, skaitot no dienas, kad tika pasludināts spriedums, kurā konstatēta pienākumu neizpilde; šajā sakarā Tiesa ir pārbaudījusi, vai šis nokavējums varētu būt pamatots, un
—
pienākumu neizpildes smagumu; šajā sakarā Tiesa ir ņēmusi vērā prettiesiskās rīcības ietekmi uz pastāvošajām sabiedrības un privātām interesēm (
22
).
76.
Šajā lietā man šķiet, ka naudas soda noteikšana ir pamatota, galvenokārt ņemot vērā pārkāpuma smagumu.
77.
Kā jau es to norādīju, Grieķijas Republikas rīcība būtiski ietekmē sabiedrības intereses un katrā ziņā uzņēmēju privātas intereses, jo ar attiecīgo valsts tiesisko regulējumu ir pārkāptas trīs no četrām Līgumā garantētajām pamatbrīvībām. Šī pienākumu neizpilde, manuprāt, ir vēl jo vairāk smaga tāpēc, ka Grieķijas Republika nav apturējusi šī tiesiskā regulējuma piemērošanu, kā rezultātā uzņēmējiem tika un joprojām tiek piemērotas finansiālas sankcijas un brīvības atņemšanas sodi.
78.
Attiecībā uz pienākumu neizpildes ilgumu kopš iepriekš minētā sprieduma lietā Komisija/Grieķija pasludināšanas Grieķijas Republika ir atzinusi savu kavēšanos minētā sprieduma izpildē un ir norādījusi, ka minēto pienākumu izpildi faktiski varēja panākt ātrāk.
79.
Grieķijas iestāžu izteiktie argumenti par to, ka šī kavēšanās esot pamatota, ņemot vērā īpašo situāciju un satraukumu, ko Grieķijā radītu pilnīga spēļu liberalizācija, man nešķiet pieņemami, jo neviens no lietas materiālos iekļautajiem dokumentiem man nedod iespēju nošķirt īpašo situāciju, kādā atrodas Grieķijas Republika, salīdzinājumā ar pārējām dalībvalstīm. Turklāt man ir jāatgādina, ka atbilstoši pastāvīgajai judikatūrai dalībvalsts, lai pamatotu Kopienu tiesībās paredzētu saistību neievērošanu, nevar aizbildināties ar iekšējās tiesību sistēmas normām, praksi vai situāciju (
23
).
80.
Visbeidzot, runājot par Grieķijas Republikas nostāju, man šķiet, ka šīs dalībvalsts rīcība līdz ar šo tiesvedību saistītās pirmstiesas procedūras sākumam ir bijusi salīdzinoši pasīva. Tikai divas dienas pēc tam, kad Komisija bija iesniegusi šo prasību, proti, 2008. gada 12. martā, Grieķijas Republika norādīja, ka ir tikusi sasaukta likumdošanas komiteja, lai izstrādātu grozījumu likumprojektu.
81.
Ņemot vērā visus šos apstākļus, man šķiet, ka Grieķijas Republikai piespriestais naudas sods 2 miljonu euro apmērā ir pamatots ar taisnīgu šīs lietas apstākļu vērtējumu.
VI — Par tiesāšanās izdevumiem
82.
Saskaņā ar Reglamenta 69. panta 2. punkta pirmo daļu lietas dalībniekam, kuram spriedums nav labvēlīgs, piespriež atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ja to ir prasījis lietas dalībnieks, kuram spriedums ir labvēlīgs. Tā kā Komisija ir prasījusi piespriest Grieķijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus un tā kā šai dalībvalstij spriedums nav labvēlīgs, jāpiespriež Grieķijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
VII — Secinājumi
83.
Ņemot vērā iepriekš izklāstītos apsvērumus, es iesaku Tiesai:
—
atzīt, ka, negrozot Likuma Nr. 3037/2002 2. panta 1. punktu un 3. pantu, ar kuru ir noteikts aizliegums visās sabiedriskās vai privātās telpās, izņemot kazino, uzstādīt un izmantot jebkādas elektriskās, elektromehāniskās un elektroniskās spēles, tostarp jebkādas datorspēles, par tā neievērošanu paredzot kriminālsodu vai administratīvu sodu atbilstoši EKL 28., 43. un 49. pantam, kā arī 8. pantam Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 22. jūnija Direktīvā 98/34/EK, kas nosaka informācijas sniegšanas kārtību tehnisko standartu un noteikumu, un Informācijas sabiedrības pakalpojumu noteikumu sfērā, kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 98/48/EK, Grieķijas Republika nav veikusi visus pasākumus, lai izpildītu Tiesas spriedumu lietā C-65/05 Komisija/Grieķija, un šī iemesla dēļ nav izpildījusi pienākumus, kas tai noteikti saskaņā ar EKL 228. pantu;
—
piespriest Grieķijas Republikai samaksāt Eiropas Kopienu Komisijai kavējuma naudu EUR 31798,80, ieskaitot to kontā “Eiropas Kopienu pašu resursi”, par katru nokavēto dienu pasākumu veikšanā, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu iepriekš minētā sprieduma pilnīgu izpildi, sākot no šī sprieduma pasludināšanas dienas līdz pilnīgai iepriekš minētā sprieduma izpildei;
—
piespriest Grieķijas Republikai samaksāt Eiropas Kopienu Komisijai naudas sodu 2 miljonu euro apmērā, ieskaitot to kontā “Eiropas Kopienu pašu resursi”;
—
piespriest Grieķijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
(
1
)	Oriģinālvaloda — franču.
(
2
)	C-65/05 (Krājums, I-10341. lpp.).
(
3
)	Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 22. jūnija Direktīva, kas nosaka informācijas sniegšanas kārtību tehnisko standartu un noteikumu, un Informācijas sabiedrības pakalpojumu noteikumu sfērā (OV L 204, 37. lpp.), kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 98/48/EK (OV L 217, 18. lpp.; turpmāk tekstā — “Direktīva 98/34”).
(
4
)	FEK A’ 174/30.07.2002.
(
5
)	C-121/07 (Krājums, I-9159. lpp.).
(
6
)	21. punkts un tajā minētā judikatūra.
(
7
)	22. punkts un tajā minētā judikatūra.
(
8
)	Šajā sakarā skat. iepriekš minēto spriedumu lietā Komisija/Francija, 64. punkts un tajā minētā judikatūra.
(
9
)	C-304/02 (Krājums, I-6263. lpp.).
(
10
)	Komisijas paziņojums par EK līguma 228. panta īstenošanu (SEC(2005) 1658; turpmāk tekstā — “2005. gada paziņojums”).
(
11
)	Šajā sakarā skat. iepriekš minēto 2005. gada 12. jūlija spriedumu lietā Komisija/Francija, 103. punkts un tajā minētā judikatūra.
(
12
)	108. punkts.
(
13
)	Šajā sakarā skat. 2006. gada 14. marta spriedumu lietā C-177/04 Komisija/Francija (Krājums, I-2461. lpp., 60. punkts un tajā minētā judikatūra).
(
14
)	Turpat, 61. punkts un tajā minētā judikatūra.
(
15
)	Turpat, 62. punkts un tajā minētā judikatūra.
(
16
)	Turpat, 71. punkts.
(
17
)	Turpat.
(
18
)	Skat. it īpaši iepriekš minēto 2006. gada 14. marta spriedumu lietā Komisija/Francija, 75. punkts un tajā minētā judikatūra.
(
19
)	Skat. it īpaši 2008. gada 10. janvāra spriedumu lietā C-70/06 Komisija/Portugāle (Krājums, I-1. lpp., 50. punkts), kurā Tiesa ir apstiprinājusi, ka tiek izmantota pamatsumma EUR 600, kāda ir noteikta 2005. gada paziņojumā.
(
20
)	Turpat, 52. punkts un tajā minētā judikatūra.
(
21
)	62. punkts.
(
22
)	Skat. arī iepriekš minēto 2005. gada 12. jūlija spriedumu lietā Komisija/Francija, 114. punkts.
(
23
)	Šajā sakarā skat. iepriekš minēto 2008. gada 9. decembra spriedumu lietā Komisija/Francija, 72. punkts un tajā minētā judikatūra.