62023CJ0572
ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA (tretia komora)
z 5. februára 2026 (
*1
)
„Odvolanie – Inštitucionálne právo – Členovia Európskeho parlamentu – Výsady a imunity – Rozhodnutie o zbavení poslaneckej imunity členov Parlamentu – Článok 41 ods. 1 Charty základných práv Európskej únie – Zásada riadnej správy vecí verejných – Výbor pre právne veci Parlamentu – Požiadavka nestrannosti spravodajcu“
Vo veci C‑572/23 P,
ktorej predmetom je odvolanie podľa článku 56 Štatútu Súdneho dvora Európskej únie, podané 15. septembra 2023,
Carles Puigdemont i Casamajó, bydliskom vo Waterloo (Belgicko),
Antoni Comín i Oliveres, bydliskom vo Waterloo,
Clara Ponsatí i Obiols, bydliskom vo Waterloo,
v zastúpení: P. Bekaert, S. Bekaert, advocaten, a G. Boye, abogado,
odvolatelia,
ďalší účastníci konania:
Európsky parlament, v zastúpení: N. Görlitz, N. Lorenz a J.‑C. Puffer, splnomocnení zástupcovia,
žalovaný v prvostupňovom konaní,
Španielske kráľovstvo, v zastúpení: A. Gavela Llopis, splnomocnená zástupkyňa,
vedľajší účastník konania v prvostupňovom konaní,
SÚDNY DVOR (tretia komora),
v zložení: predseda tretej komory C. Lycourgos, sudcovia O. Spineanu‑Matei (spravodajkyňa), S. Rodin, N. Piçarra a N. Fenger,
generálny advokát: M. Szpunar,
tajomník: A. Calot Escobar,
so zreteľom na písomnú časť konania,
po vypočutí návrhov generálneho advokáta na pojednávaní 4. septembra 2025,
vyhlásil tento
Rozsudok
1
Páni Carles Puigdemont i Casamajó, Antoni Comín i Oliveres a pani Clara Ponsatí i Obiols (ďalej len „odvolatelia“) sa svojím odvolaním domáhajú zrušenia rozsudku Všeobecného súdu Európskej únie z 5. júla 2023, Puigdemont i Casamajó a i./Parlament (T‑272/21, ďalej len napadnutý rozsudok, EU:T:2023:373), ktorým Všeobecný súd zamietol ich žalobu o neplatnosť rozhodnutí Európskeho parlamentu P9_TA(2021)0059, P9_TA(2021)0060 a P9_TA(2021)0061 z 9. marca 2021 o žiadosti o zbavenie ich imunity (ďalej len „sporné rozhodnutia“).
Právny rámec
Právo Únie
Protokol (č. 7)
2
Článok 9 Protokolu (č. 7) o výsadách a imunitách Európskej únie (ďalej len „protokol č. 7“) stanovuje:
„Členovia Európskeho parlamentu požívajú v priebehu zasadnutia:
a)
na území ich vlastného štátu imunitu priznanú členom ich parlamentu;
b)
na území ktoréhokoľvek iného členského štátu imunitu proti zadržaniu a právomoci súdov.
Imunita sa obdobne vzťahuje na členov Európskeho parlamentu počas ich cesty z miesta a do miesta jeho zasadnutia.
Imunita sa neuplatní, ak je člen Európskeho parlamentu pristihnutý pri páchaní trestného činu, a tiež nezabráni Európskemu parlamentu vo výkone jeho práva zbaviť imunity niektorého zo svojich členov.“
Rokovací poriadok
3
Rokovací poriadok Európskeho parlamentu uplatniteľný na deviate volebné obdobie (2019 – 2024) v znení pred zmenou vykonanou rozhodnutím Parlamentu zo 17. januára 2023 (ďalej len „rokovací poriadok“) v článku 5 nazvanom „Výsady a imunity“, stanovoval:
„1.   Poslanci požívajú výsady a imunity stanovené v protokole č. 7…
2.   Pri výkone svojich právomocí týkajúcich sa výsad a imunít Parlament koná v záujme zachovania svojej integrity ako demokratického zákonodarného zhromaždenia a zabezpečenia nezávislosti svojich poslancov pri výkone ich povinností. Poslanecká imunita nie je osobná výsada poslanca, ale záruka nezávislosti Parlamentu ako celku a jeho poslancov.
…“
4
Článok 6 rokovacieho poriadku s názvom „Zbavenie imunity“, stanovoval:
„1.   Každá žiadosť o zbavenie imunity sa posudzuje v súlade s článkami 7, 8 a 9 Protokolu č. 7… a v súlade so zásadami uvedenými v článku 5 ods. 2 tohto rokovacieho poriadku.
…“
5
Článok 9 rokovacieho poriadku s názvom „Imunitné konanie“, stanovuje:
„1.   Každá žiadosť o zbavenie poslanca imunity, ktorú predloží predsedovi Parlamentu príslušný orgán členského štátu, alebo každá žiadosť poslanca alebo bývalého poslanca o ochranu výsad a imunít, sa oznámi v pléne a postúpi gestorskému výboru.
…
13.   Výbor vypracuje zásady uplatňovania tohto článku.
…“
Oznámenie č. 11/2019
6
Bod 6 oznámenia poslancom o zásadách uplatniteľných na žiadosti o zbavenie imunity z 19. novembra 2019 (ďalej len „oznámenie č. 11/2019“), ktoré prijal Výbor Európskeho parlamentu pre právne veci (ďalej len „výbor JURI“), stanovuje:
„Výbor [JURI] vymenuje spravodajcu pre každú žiadosť o zbavenie imunity.“
7
Článok 7 oznámenia č. 11/2019 uvádza:
„Každá politická skupina vymenuje na tento účel poslanca, ktorý pôsobí ako stály spravodajca pre záležitosti týkajúce sa imunity a plní funkciu koordinátora, s cieľom zabezpečiť, aby sa prípadmi týkajúcimi sa imunity zaoberali skúsení poslanci. Politické skupiny sa postarajú o vymenovanie stálych spravodajcov, ktorí sú známi svojou príkladn[ou] čestnosťou.“
8
Podľa bodu 8 oznámenia č. 11/2019:
„V každom prípade týkajúcom sa imunity sa funkcia spravodajcu medzi politickými skupinami rovnomerne strieda. Spravodajca však nemôže patriť do tej istej politickej skupiny ani byť zvolený v tom istom členskom štáte ako poslanec, ktorého imunit[a] je predmetom konania.“
9
Podľa bodu 43 oznámenia č. 11/2019:
„Ak sa predmetné konanie netýka názorov alebo hlasovania poslanca pri výkone jeho funkcie, imunita by sa mala odňať, pokiaľ sa nepreukáže, že účelom trestného stíhania je narušiť politickú činnosť poslanca, a tým aj nezávislosť Parlamentu (fumus persecutionis).“
Okolnosti predchádzajúce sporu
10
Okolnosti predchádzajúce sporu sú uvedené v bodoch 2 až 19 napadnutého rozsudku a pre potreby tohto rozsudku ich možno zhrnúť takto.
11
Pán Puigdemont i Casamajó bol predsedom Generalitat de Cataluña (najvyšší orgán verejnej moci v Katalánsku, Španielsko) a pán Comín i Oliveres a pani Ponsatí i Obiols boli členmi Gobierno autonómico de Cataluña (autonómna vláda Katalánska, Španielsko) v čase prijatia Ley 19/2017 del Parlamento de Cataluña, reguladora del referéndum de autodeterminación (zákon parlamentu Katalánska č. 19/2017 o úprave referenda o sebaurčení) zo 6. septembra 2017 (DOGC č. 7449A zo 6. septembra 2017, s. 1) a Ley 20/2017 del Parlamento de Cataluña, de transitoriedad jurídica y fundacional de la República (zákon parlamentu Katalánska č. 20/2017 o právnej a ústavnej zmene Republiky) z 8. septembra 2017 (DOGC č. 7451A z 8. septembra 2017, s. 1), ako aj v čase konania referenda z 1. októbra 2017 o sebaurčení upraveného v prvom z týchto dvoch zákonov, ktorého účinnosť bola medzičasom pozastavená rozhodnutím Tribunal Constitucional (Ústavný súd, Španielsko).
12
V nadväznosti na prijatie týchto zákonov a uskutočnenie referenda Ministerio Fiscal (prokuratúra, Španielsko), Abogado del Estado (právny zástupca štátu, Španielsko) a politická strana VOX začali trestné stíhanie proti viacerým osobám vrátane odvolateľov, pričom sa domnievali, že tieto osoby sa dopustili skutkov kvalifikovaných okrem iného ako trestné činy násilia proti orgánu verejnej moci, rozvracania štátu a sprenevery verejných prostriedkov (ďalej len „predmetné trestné konanie“).
13
Dňa 21. marca 2018 Tribunal Supremo (Najvyšší súd, Španielsko) vydal uznesenie o vznesení obvinenia voči odvolateľom z údajných trestných činov násilia proti orgánu verejnej moci a sprenevery verejných prostriedkov. Uznesením z 9. júla 2018 Tribunal Supremo (Najvyšší súd) vyhlásil, že odvolatelia sa odmietli dostaviť sa na súd po svojom úteku zo Španielska a prerušil trestné konanie, až kým nebudú nájdení.
14
Odvolatelia kandidovali vo voľbách do Európskeho parlamentu, ktoré sa konali v Španielsku 26. mája 2019.
15
Dňa 14. októbra 2019 vyšetrujúci sudca trestného senátu Tribunal Supremo (Najvyšší súd) vydal proti pánovi Puigdemontovi i Casamajóvi vnútroštátny zatykač, európsky zatykač a medzinárodný zatykač, aby mohol byť súdený v rámci predmetného trestného konania. Ten istý sudca vydal 4. novembra 2019 podobné zatykače na pána Comína i Oliveresa a pani Ponsatíovú i Obiolsovú.
16
Parlament na plenárnom zasadnutí 13. januára 2020 v nadväznosti na rozsudok z 19. decembra 2019, Junqueras Vies (C‑502/19, EU:C:2019:1115), vzal na vedomie zvolenie pánov Puigdemonta i Casamajóa a Comína i Oliveresa za poslancov Parlamentu s účinnosťou od 2. júla 2019.
17
Dňa 13. januára 2020 predseda Tribunal Supremo (Najvyšší súd) oznámil Parlamentu žiadosť z 10. januára 2020 podanú predsedom trestného senátu tohto súdu, vyplývajúcu z uznesenia vyšetrujúceho sudcu tohto senátu z toho istého dňa, ktorej predmetom bolo zbavenie imunity pánov Puigdemonta i Casamajóa a Comína i Oliveresa.
18
Po vystúpení Spojeného kráľovstva Veľkej Británie a Severného Írska z Európskej únie 31. januára 2020 vzal Parlament 10. februára 2020 na vedomie zvolenie pani Ponsatíovej i Obiolsovej za poslankyňu s účinnosťou od 1. februára 2020.
19
Dňa 10. februára 2020 predseda Tribunal Supremo (Najvyšší súd) oznámil Parlamentu žiadosť zo 4. februára 2020 podanú predsedom trestného senátu tohto súdu, vyplývajúcu z uznesenia vyšetrujúceho sudcu tohto senátu z toho istého dňa, ktorej predmetom bolo zbavenie imunity pani Ponsatíovej i Obiolsovej.
20
Podpredseda Parlamentu informoval na plenárnej schôdzi o žiadostiach o zbavenie imunity uvedených v bodoch 17 a 19 tohto rozsudku a postúpil ich výboru JURI.
21
Výbor JURI prijal 23. februára 2021 správy A 9–0020/2021, A 9–0021/2021 a A 9–0022/2021 o týchto žiadostiach.
22
Spornými rozhodnutiami Parlament uvedeným žiadostiam vyhovel.
Konanie na Všeobecnom súde a napadnutý rozsudok
23
Návrhom podaným do kancelárie Všeobecného súdu 19. mája 2021 odvolatelia podali žalobu o zrušenie sporných rozhodnutí.
24
Samostatným podaním doručeným do kancelárie Všeobecného súdu 26. mája 2021 odvolatelia podali návrh na nariadenie predbežného opatrenia založený na článkoch 278 a 279 ZFEÚ s cieľom dosiahnuť odklad výkonu sporných rozhodnutí.
25
Uznesením z 2. júna 2021, Puigdemont i Casamajó a i./Parlament (T‑272/21 R), podpredseda Všeobecného súdu nariadil odklad výkonu sporných rozhodnutí až do dňa vydania uznesenia, ktorým sa končí konanie o nariadení predbežného opatrenia. Uznesením z 30. júla 2021, Puigdemont i Casamajó a i./Parlament (T‑272/21 R, EU:T:2021:497), podpredseda Všeobecného súdu zamietol návrh na nariadenie predbežného opatrenia uvedený v predchádzajúcom bode a zrušil uznesenie z 2. júna 2021.
26
Uznesením z 24. mája 2022, Puigdemont i Casamajó a i./Parlament a Španielsko [C‑629/21 P(R), EU:C:2022:413], podpredseda Súdneho dvora zrušil uznesenie z 30. júla 2021, Puigdemont i Casamajó a i./Parlament (T‑272/21 R, EU:T:2021:497), nariadil odklad výkonu sporných rozhodnutí a rozhodol, že o trovách prvostupňového konania sa rozhodne neskôr.
27
Na podporu svojich žalôb odvolatelia uviedli osem žalobných dôvodov.
28
Napadnutým rozsudkom Všeobecný súd zamietol túto žalobu po tom, čo zamietol:
–
po prvé prvý žalobný dôvod založený na nedostatočnom odôvodnení sporných rozhodnutí,
–
po druhé druhý žalobný dôvod založený na nedostatku právomoci vnútroštátneho orgánu, ktorý vydal a zaslal Parlamentu žiadosti o zbavenie odvolateľov imunity,
–
po tretie piaty žalobný dôvod založený na porušení zásad právnej istoty a lojálnej spolupráce, práva na účinnú súdnu ochranu a práva na obhajobu z dôvodu nejasnosti sporných rozhodnutí,
–
po štvrté šiesty žalobný dôvod v rozsahu, v akom bol založený na porušení článku 343 ZFEÚ, článku 9 protokolu č. 7 a článku 5 ods. 2 rokovacieho poriadku, ako aj niektorých základných práv odvolateľov,
–
po piate šiesty žalobný dôvod v rozsahu, v akom bol založený na nesprávnom skutkovom a právnom posúdení, ktorým je postihnuté preskúmanie koncepcie fumus persecutionis Parlamentom, a siedmy žalobný dôvod založený na porušení zásad riadnej správy vecí verejných a rovnosti zaobchádzania, ako aj na zjavne nesprávnom posúdení, ktorého sa Parlament dopustil pri skúmaní koncepcie fumus persecutionis,
–
po šieste ôsmy žalobný dôvod založený na porušení zásad riadnej správy vecí verejných a rovnosti zaobchádzania v rozsahu, v akom Parlament odmietol uplatniť ustanovenia článku 9 ods. 7 rokovacieho poriadku,
–
po siedme štvrtý žalobný dôvod založený v podstate na porušení práva byť vypočutý a
–
po ôsme tretí žalobný dôvod založený na porušení zásady nestrannosti.
Návrhy účastníkov konania v konaní o odvolaní
29
Odvolatelia vo svojom odvolaní navrhujú, aby Súdny dvor:
–
zrušil napadnutý rozsudok,
–
zrušil sporné rozhodnutia alebo subsidiárne vrátil vec Všeobecnému súdu a
–
uložil Parlamentu a Španielskemu kráľovstvu povinnosť nahradiť trovy konania alebo subsidiárne rozhodol, že o trovách konania sa rozhodne neskôr.
30
Parlament a Španielske kráľovstvo navrhujú, aby Súdny dvor:
–
zamietol odvolanie a
–
uložil odvolateľom povinnosť nahradiť trovy konania.
O odvolaní
31
Na podporu svojho odvolania odvolatelia uvádzajú desať odvolacích dôvodov založených:
–
po prvé na nesprávnom právnom posúdení, ktorého sa dopustil Všeobecný súd tým, že zamietol prvý žalobný dôvod smerujúci k zrušeniu z dôvodu, že sporné rozhodnutia neporušujú povinnosť odôvodnenia stanovenú v článku 296 ZFEÚ a článku 41 ods. 2 Charty základných práv Európskej únie (ďalej len „Charta“),
–
po druhé na nesprávnom právnom posúdení, ktorého sa dopustil Všeobecný súd tým, že zamietol druhý žalobný dôvod na zrušenie, keď rozhodol, že ani jemu ani Parlamentu neprináleží preskúmať zákonnosť žiadosti o zbavenie imunity, najmä jej prípustnosť, v súlade s rozsudkom z 19. decembra 2018, Berlusconi a Fininvest (C‑219/17, EU:C:2018:1023),
–
po tretie na nesprávnom právnom posúdení, ktorého sa dopustil Všeobecný súd tým, že konštatoval, že právo na nestranné a spravodlivé vybavenie ich vecí zo strany Parlamentu nebolo porušené,
–
po štvrté na nesprávnom právnom posúdení, ktorého sa dopustil Všeobecný súd tým, že rozhodol, že Parlament neporušil ich právo byť vypočutý zakotvené v článku 41 ods. 2 Charty,
–
po piate na nesprávnom právnom posúdení, ktorého sa dopustil Všeobecný súd tým, že zamietol piaty žalobný dôvod založený na porušení zásady právnej istoty vyplývajúcom z nedostatku jednoznačnosti sporných rozhodnutí,
–
po šieste na nesprávnom právnom posúdení, ktorého sa dopustil Všeobecný súd tým, že zamietol šiesty žalobný dôvod smerujúci k zrušeniu, založený na porušení imunít stanovených v článku 343 ZFEÚ a článku 9 protokolu č. 7 v spojení s článkom 6, článkom 39 ods. 2 a článkom 45 Charty, ako aj článkom 5 ods. 2 rokovacieho poriadku, a v rozsahu, v akom zamietol siedmy žalobný dôvod založený na porušení zásad riadnej správy vecí verejných a rovnosti zaobchádzania,
–
po siedme na nesprávnom právnom posúdení, ktorého sa dopustil Všeobecný súd skreslením dôkazov tým, že zamietol ôsmy žalobný dôvod smerujúci k zrušeniu, týkajúci sa skorších rozhodnutí Parlamentu, z ktorých vyplýva, že táto inštitúcia svojim poslancom neodníma imunitu v prípadoch, keď existuje riziko ich zatknutia bez odsúdenia, a v rámci svojho posúdenia uplatnenia článku 9 ods. 7 rokovacieho poriadku,
–
po ôsme na porušení článku 47 Charty v spojení s článkom 6 Európskeho dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd, podpísaného v Ríme 4. novembra 1950, a judikatúrou Európskeho súdu pre ľudské práva, ako aj článkom 296 ZFEÚ a článkami 36 a 53 Štatútu Súdneho dvora Európskej únie v rozsahu, v akom sa Všeobecný súd dopustil nesprávneho právneho posúdenia tým, že neposkytol primerané a dostatočné odôvodnenie napadnutého rozsudku,
–
po deviate na porušení článku 47 Charty, vykladaného s ohľadom na články 6 a 13 Európskeho dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd, v rozsahu, v akom Všeobecný súd odmietol prijať opatrenia na zabezpečenie priebehu konania a navrhované opatrenia na vykonanie dokazovania, a
–
po desiate na nesprávnom právnom posúdení, ktorého sa dopustil Všeobecný súd tým, že sa ex offo nezaoberal otázkou, či je potrebné ďalej rozhodovať o žalobe o neplatnosť, najmä vzhľadom na uznesenie vydané 12. januára 2023 vyšetrujúcim sudcom Tribunal Supremo (Najvyšší súd), ktoré je založené na porušení zásady právnej istoty.
32
Treba uviesť, že tretí odvolací dôvod sa delí na štyri časti.
33
V prvej časti tretieho odvolacieho dôvodu odvolatelia tvrdia, že Všeobecný súd sa v bodoch 234 až 238 napadnutého rozsudku dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď konštatoval, že vymenovanie jediného spravodajcu pre tri veci týkajúce sa zbavenia poslaneckej imunity nie je v rozpore ani s článkom 41 ods. 1 a článkom 39 ods. 2 Charty, ani s bodmi 6 a 8 oznámenia č. 11/2019.
34
V druhej časti tretieho odvolacieho dôvodu odvolatelia tvrdia, že Všeobecný súd sa v bodoch 239 až 257 napadnutého rozsudku dopustil nesprávneho právneho posúdenia a skreslil dôkazy, keď uviedol, že ich tvrdenie založené na nedostatku nestrannosti spravodajcu je nedôvodné, a porušil článok 41 ods. 1 a článok 39 ods. 2 Charty, ako aj zásady vyplývajúce z bodu 8 oznámenia č. 11/2019.
35
V tretej časti tretieho odvolacieho dôvodu odvolatelia tvrdia, že Všeobecný súd sa v bodoch 258 až 262 napadnutého rozsudku dopustil nesprávneho právneho posúdenia a skreslil dôkazy, keď uviedol, že ich tvrdenie založené na nedostatku nestrannosti predsedu výboru JURI je nedôvodné.
36
V štvrtej časti tretieho odvolacieho dôvodu odvolatelia tvrdia, že Všeobecný súd sa tým, že nesprávne vyložil štvrtú časť tretieho žalobného dôvodu žaloby o neplatnosť a zamietol ju, dopustil v bodoch 219 a 262 napadnutého rozsudku nesprávneho právneho posúdenia, ako aj nesprávneho odôvodnenia, porušenia práva na účinnú súdnu ochranu a práva na obhajobu a porušil svoju povinnosť odôvodnenia.
37
Súdny dvor považuje za vhodné preskúmať druhú časť tretieho odvolacieho dôvodu.
Argumentácia účastníkov konania
38
V úvode svojho tretieho odvolacieho dôvodu odvolatelia uvádzajú, že „politickú“ povahu sporných rozhodnutí, ako to kvalifikoval Všeobecný súd, možno chápať len v tom zmysle, že vyplýva z „politickej povahy“ Parlamentu, ktorá sa nijako neodlišuje od povahy Rady Európskej únie alebo Európskej komisie, ktoré sú politickými inštitúciami. Podľa odvolateľov bol teda Parlament v plnej miere povinný dodržiavať článok 41 ods. 1 a článok 39 ods. 2 Charty.
39
Druhá časť tretieho odvolacieho dôvodu sa delí na päť výhrad.
40
Prvou výhradou odvolatelia tvrdia, že Všeobecný súd sa v bodoch 244 až 246 napadnutého rozsudku dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď uviedol, že členstvo spravodajcu povereného preskúmaním žiadostí o zbavenie imunity v tej istej politickej skupine, do ktorej patria poslanci vnútroštátnej politickej strany, ktorá vzhľadom na to, že v predmetnom trestnom konaní podala návrh vo verejnom záujme, iniciovala trestné stíhanie v predmetnom trestnom konaní, nie je v rozpore s článkom 41 ods. 1 Charty v spojení s bodom 8 oznámenia č. 11/2019 (ďalej len „politická strana, ktorá dala podnet na začatie predmetného trestného konania“).
41
V tejto súvislosti odvolatelia pripomínajú, že požiadavka nestrannosti stanovená v článku 41 ods. 1 Charty zahŕňa subjektívnu nestrannosť a objektívnu nestrannosť.
42
Tvrdia, že vzhľadom na znenie bodu 8 oznámenia č. 11/2019 a na rozdiel od toho, čo uviedol Všeobecný súd v bode 244 napadnutého rozsudku, sám Parlament sa domnieval, že samotná príslušnosť k politickej skupine v rámci tejto inštitúcie má vplyv na posúdenie nestrannosti spravodajcu. Z tohto bodu 8 totiž jasne vyplýva, že Parlament sa domnieva, že príslušnosť spravodajcu k rovnakej politickej skupine, do ktorej patrí poslanec, ktorého sa týka žiadosť o zbavenie imunity, objektívne vyvoláva oprávnené pochybnosti, pokiaľ ide o nestrannosť tohto spravodajcu. Podľa odvolateľov to isté platí, na rozdiel od toho, čo uviedol Všeobecný súd v bodoch 245 a 246 napadnutého rozsudku, keď je spravodajca členom politickej skupiny, do ktorej patria poslanci politickej strany, ktorá dala podnet na začatie predmetného trestného konania.
43
Okrem toho sa Všeobecný súd v bode 246 napadnutého rozsudku dopustil nesprávneho právneho posúdenia a nesprávne vyložil pripomienky odvolateľov, keď konštatoval, že jediným dôvodom na odmietnutie možnosti byť spravodajcom členovi politickej skupiny, do ktorej patria poslanci tejto strany, je jeho politická príslušnosť. Podľa odvolateľov môže členov rôznych politických skupín spájať takáto príslušnosť. V dôsledku toho nemožno súhlasiť s tvrdením, že spravodajca nemôže byť členom tej istej politickej skupiny, do ktorej patria poslanci tejto strany, ani s tvrdením, podľa ktorého osoba nemôže byť spravodajcom len z toho dôvodu, že má podobnú politickú príslušnosť, ako táto skupina.
44
Druhou výhradou odvolatelia tvrdia, že Všeobecný súd v bodoch 247 až 251 napadnutého rozsudku odmietol uznať, že okolnosť, že spravodajca zorganizoval podujatie, ktoré sa konalo 6. marca 2019 v budove Parlamentu (ďalej len „podujatie zo 6. marca 2019“) a počas ktorého jeden účastník použil slogan „Puigdemont do väzenia!“, preukazuje jeho zaujatosť alebo prinajmenšom vyvoláva oprávnené pochybnosti o jeho nestrannosti. Podľa odvolateľov je v tejto súvislosti irelevantné, že tento spravodajca vyjadril svoju podporu tomuto kroku nie ústne, ako to zdôrazňuje Všeobecný súd v bode 250 napadnutého rozsudku, ale potleskom.
45
Po prvé tvrdia, že Všeobecný súd v bodoch 249 a 250 napadnutého rozsudku skreslil dôkazy, a teda sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia tým, že nezohľadnil skutočnosť, že spravodajca nielenže zorganizoval toto podujatie, ale bol tam prítomný pri rečníckom stole, a krok uvedený v predchádzajúcom bode výslovne odmenil potleskom.
46
Po druhé odvolatelia tvrdia, že Všeobecný súd v bode 251 napadnutého rozsudku tiež skreslil dôkazy, keď uviedol, že jedinou témou uvedeného podujatia bola vzhľadom na jeho názov „politická situácia v Katalánsku“, zatiaľ čo viac ako polovica prejavu rečníka sa týkala trestných konaní začatých v Španielsku, najmä proti nim.
47
Po tretie tvrdia, že Všeobecný súd sa v tomto bode 251 dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď naznačil, že nedostatok nestrannosti spravodajcu by bol relevantný len v prípade, ak by bol Parlament povinný určiť, či boli skutky, ktoré sú mu vytýkané, preukázané.
48
Treťou výhradou odvolatelia tvrdia, že Všeobecný súd v bodoch 253 a 254 napadnutého rozsudku porušil jednak článok 85 ods. 2 svojho rokovacieho poriadku, ako aj právo na účinnú súdnu ochranu a právo na obhajobu s ohľadom na článok 41 ods. 1 a článok 39 ods. 2 Charty, a jednak svoju povinnosť odôvodnenia tým, že zamietol ako neprípustný dôkaz pozostávajúci z rozhovoru spravodajcu uverejneného v bulharskom denníku z dôvodu, že odvolatelia neodôvodnili oneskorené predloženie tohto rozhovoru.
49
Štvrtou výhradou tvrdia, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď rozhodol, že skutočnosti uvedené v bode 255 napadnutého rozsudku, ktoré tento súd skreslil, ako aj ostatné skutočnosti uvedené vyššie, neumožňujú konštatovať nedostatok nestrannosti spravodajcu.
50
Piatou výhradou odvolatelia vytýkajú Všeobecnému súdu, že sa v bode 256 napadnutého rozsudku dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď uviedol, že odvolatelia neuviedli žiadny osobný záujem spravodajcu, ktorý by mohol ovplyvniť jeho nestrannosť. V každom prípade neexistencia objektívnej nestrannosti postačuje na konštatovanie, že v prejednávanej veci došlo k porušeniu článku 41 ods. 1 a článku 39 ods. 2 Charty.
51
Odvolatelia vo svojej replike trvajú na tom, že ich argumentácia týkajúca sa nedostatku nestrannosti spravodajcu nebola založená na existencii jednoduchého politického nesúhlasu voči nim, ale na celkom osobitnej situácii vyplývajúcej z priameho zapojenia politickej strany, ktorej členovia v Parlamente patrili do tej istej politickej skupiny ako spravodajca, do príslušného trestného konania.
52
Okrem toho, že ide o situáciu objektívne porovnateľnú so situáciou stanovenou v bode 8 oznámenia č. 11/2019, je zjavné, že konflikt záujmov vyplývajúci z príslušnosti spravodajcu k rovnakej politickej skupine ako poslanci tejto politickej strany zbavil tohto spravodajcu akejkoľvek zdanlivej nestrannosti.
53
Pokiaľ ide ďalej o podujatie zo 6. marca 2019, skreslené podanie skutkového stavu zo strany Všeobecného súdu, ktoré zašlo až tak ďaleko, že vynechalo skutočnú tému a povahu tohto podujatia, malo za cieľ vykresliť ho ako neutrálne.
54
Parlament spochybňuje argumentáciu odvolateľov uvedenú v druhej časti tretieho odvolacieho dôvodu.
55
Parlament vo svojom vyjadrení k odvolaniu v prvom rade spochybňuje tvrdenia odvolateľov spochybňujúce úvahy Všeobecného súdu týkajúce sa politickej povahy sporných rozhodnutí uvedené v bodoch 243 až 246 napadnutého rozsudku.
56
Na jednej strane sa domnieva, že argumentácia odvolateľov týkajúca sa bodu 244 napadnutého rozsudku je nedôvodná. Situáciu uvedenú v bode 8 oznámenia č. 11/2019 totiž nemožno porovnávať so situáciou, v ktorej spravodajca patrí do skupiny, ktorá politicky nesúhlasí s poslancom, ktorého sa týka žiadosť o zbavenie imunity. Parlament tvrdí, že – ako Všeobecný súd pripomenul v bodoch 225 a 226 napadnutého rozsudku – rozhodnutia o žiadostiach o zbavenie imunity majú politickú povahu a poslanci, ktorí sú členmi výboru JURI, nie sú zo svojej podstaty politicky neutrálni. V prípade, že by za spravodajcov mohli byť vymenovaní len politicky neutrálni členovia tohto výboru, uvedený výbor by sa stal nefunkčným. Vzhľadom na to, že odvolatelia upriamili pozornosť verejnosti na svoju vec, sa totiž možno domnievať, že všetci členovia tohto výboru zaujali vo vzťahu k nim a k ich veci politické stanovisko, a to buď pozitívne, alebo negatívne.
57
Na druhej strane považuje za neprijateľnú nepresnú argumentáciu odvolateľov týkajúcu sa bodu 246 napadnutého rozsudku, v ktorej tvrdia, že ich výhrada sa zakladala nielen na politickej príslušnosti, ale aj na ekonomických, finančných a strategických záujmoch, ktoré majú spoločné členovia politickej skupiny. Táto argumentácia je v každom prípade nedôvodná, pretože v prvostupňovom konaní sa odvolatelia uspokojili s tým, že spomenuli, že spravodajca bol členom politickej skupiny, do ktorej patria členovia politickej strany VOX.
58
V druhom rade Parlament spochybňuje tvrdenia spochybňujúce úvahy Všeobecného súdu týkajúce sa podujatia zo 6. marca 2019, uvedené v bodoch 247 až 251 napadnutého rozsudku.
59
Na úvod zdôrazňuje, že k tomuto podujatiu došlo v inom volebnom období ešte predtým, ako spravodajca mohol vedieť, že bude zvolený do Parlamentu vo voľbách v roku 2019, a v každom prípade dávno predtým, ako bol vymenovaný za spravodajcu pre predmetné žiadosti o zbavenie imunity.
60
Po prvé tvrdí, že argumentácia odvolateľov týkajúca sa bodov 249 a 250 napadnutého rozsudku, ktorou odvolatelia tvrdia, že Všeobecný súd skreslil dôkazy, je neprípustná, pretože odvolatelia v podstate požadujú nové posúdenie skutkového stavu. V každom prípade je táto argumentácia nedôvodná, pretože generálny tajomník politickej strany VOX, ako uviedol Všeobecný súd, zakončil svoj prejav slovami „Nech žije Španielsko, nech žije Európa a Puigdemont do väzenia“ a nič v zázname z podujatia zo 6. marca 2019 nenasvedčuje tomu, že spravodajca osobitne súhlasil s týmito poslednými tromi slovami prejavu. Tento záznam skôr ukazuje bežné zdvorilostné gesto voči rečníkovi po skončení prejavu.
61
Po druhé tvrdí, že úvaha Všeobecného súdu obsiahnutá v bode 250 napadnutého rozsudku, podľa ktorej spravodajca počas uvedeného podujatia nevystúpil, nie je irelevantná.
62
Po tretie argumentácia odvolateľov, podľa ktorej Všeobecný súd v bode 251 napadnutého rozsudku skreslil dôkazy, keď uviedol, že témou podujatia zo 6. marca 2019 bola jednoducho „politická situácia v Katalánsku“, vychádza z nesprávneho výkladu tohto rozsudku, pretože Všeobecný súd v žiadnom prípade nevylúčil, že táto téma sa vzťahuje aj na predmetné trestné konanie. Okrem toho Všeobecný súd podľa všetkého neznehodnotil záznam toho podujatia tým, že stručne predstavil jeho tému. V každom prípade je táto argumentácia neprípustná, pretože odvolatelia požadujú nové posúdenie skutkového stavu.
63
Po štvrté tvrdí, že tvrdenia odvolateľov spochybňujúce tretiu a štvrtú vetu bodu 251 napadnutého rozsudku sú irelevantné, pretože úvahy, ktoré sú v nich uvedené, boli uvedené subsidiárne. V každom prípade treba tieto tvrdenia odmietnuť. V prvom rade tvrdenie odvolateľov, podľa ktorého Všeobecný súd nezohľadnil relevantné kritériá na účely posúdenia koncepcie fumus persecutionis, spočíva na nesprávnom výklade napadnutého rozsudku. Všeobecný súd sa ďalej nedopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď v tejto tretej a štvrtej vete v podstate zdôraznil, že otázky, o ktorých sa diskutovalo na podujatí 6. marca 2019, sa netýkali otázok, o ktorých má rozhodnúť Parlament v rámci konania o zbavení imunity. Napokon Parlament tvrdí, že v rozsahu, v akom odvolatelia tvrdia, že spravodajca prostredníctvom svojho potlesku súhlasil s odkazom, podľa ktorého sporné rozhodnutia, európske zatykače a zápisy v Schengenskom informačnom systéme, posudzované ako celok, ich vystavovali vysokému riziku zatknutia, je toto tvrdenie neprípustné, pretože odvolatelia v podstate žiadajú Súdny dvor, aby vykonal skutkové zistenie. Toto tvrdenie je v každom prípade nedôvodné, pretože spravodajca tomuto odkazu netlieskal.
64
V treťom rade Parlament nesúhlasí s tvrdeniami odvolateľov spochybňujúcimi úvahy Všeobecného súdu týkajúcimi sa iných udalostí, tak ako sú uvedené v bodoch 252 až 255 napadnutého rozsudku. Na jednej strane nesúhlasí s tvrdením odvolateľov, ktorí tvrdia, že Všeobecný súd porušil článok 85 ods. 2 svojho rokovacieho poriadku a povinnosť odôvodnenia tým, že zamietol ako neprípustné ich tvrdenia založené na rozhovore so spravodajcom uverejnenom v bulharskom denníku. Na druhej strane spochybňuje tvrdenie odvolateľov, ktorí tvrdia, že Všeobecný súd sa tým, že konštatoval, že reakcie politickej strany VOX na prijatie sporných rozhodnutí nepreukázali nedostatok nestrannosti spravodajcu, dopustil nesprávneho právneho posúdenia a skreslil dôkazy.
65
V štvrtom rade Parlament spochybňuje tvrdenia odvolateľov spochybňujúce úvahy Všeobecného súdu o neexistencii konfliktu záujmov v súvislosti so spravodajcom, uvedené v bode 256 napadnutého rozsudku. Na jednej strane tvrdenie odvolateľov, podľa ktorého sa Všeobecný súd domnieval, že zaujatosť sa môže prejaviť len prostredníctvom vyhlásení, je založené na nesprávnom výklade tohto bodu 256. Na druhej strane, keďže tvrdenie odvolateľov týkajúce sa existencie osobného záujmu spravodajcu, ktorý by mohol ovplyvniť jeho nestrannosť, nie je podložené, je neprípustné. Tento odvolací dôvod je v každom prípade nedôvodný.
66
Parlament vo svojej duplike po prvé tvrdí, že hoci odvolatelia poukazujú na konanie iniciované politickou stranou VOX, ktoré proti nim bolo začaté pred španielskymi súdmi, nijako neuvádzajú, ako možno správanie tejto strany vytýkať politickej skupine, do ktorej patrí spravodajca. Vzhľadom na to, že v tejto skupine boli poslanci, ktorí podporovali záujmy odvolateľov, a iní, ktorí im odporovali, samotná skutočnosť, že spravodajca bol členom tejto skupiny, nepodporuje tvrdenie, že spravodajca nebol nestranný.
67
Po druhé Parlament tvrdí, že Všeobecný súd neskreslil tému podujatia zo 6. marca 2019. Zdôrazňuje, že hoci názov jeho záznamu, na ktorý odvolatelia odkazujú v prílohách k svojej žalobe v prvostupňovom konaní, bol „Katalánsko je Španielsko“, témou schôdze, v rámci ktorej vystúpil generálny tajomník politickej strany VOX, bola „Úloha národných štátov v Európskej únii a ochrana občianskych slobôd“. Parlament spresňuje, že európske zatykače, ktoré uviedol generálny tajomník tejto strany vo svojom vystúpení, neboli tie, ktoré boli vydané po tom, čo boli odvolatelia zvolení za poslancov.
68
Španielske kráľovstvo spochybňuje argumentáciu odvolateľov uvedenú v druhej časti tretieho odvolacieho dôvodu.
69
Španielske kráľovstvo na úvod zdôrazňuje, že v rámci konania o žiadosti o zbavenie imunity musí Parlament dodržiavať článok 39 a článok 41 ods. 1 Charty, čo bolo v prípade prijatia sporných rozhodnutí splnené.
70
Po prvé Španielske kráľovstvo tvrdí, že tvrdenia odvolateľov, ktoré sa týkajú údajného nesprávneho právneho posúdenia pri výklade bodu 8 oznámenia č. 11/2019 v spojení s článkom 41 Charty, nemôžu spochybniť dôvody uvedené v bodoch 245 a 246 napadnutého rozsudku, ktoré spočívajú v závere vyvodenom na základe bodov 242 až 244 tohto rozsudku, ktoré nie sú spochybnené. V týchto bodoch 242 až 244 Všeobecný súd vysvetlil, že samotná príslušnosť k politickej skupine nemá vplyv na nestrannosť osoby, ktorá je jej členom.
71
Po druhé Španielske kráľovstvo uvádza, že hoci odvolatelia poukazujú na skreslenie skutkových okolností Všeobecným súdom v bodoch 249 až 251 napadnutého rozsudku, ich tvrdenia nemôžu preukázať zjavné pochybenie, ktorého sa dopustil Všeobecný súd pri svojom posúdení tohto skutkového stavu.
72
Po tretie tvrdenie odvolateľov týkajúce sa údajného nesprávneho právneho posúdenia, ktorého sa dopustil Všeobecný súd na konci bodu 251 napadnutého rozsudku, sa týka úvahy uvedenej len na doplnenie.
73
Po štvrté argumentácia odvolateľov, ktorou vytýkajú Všeobecnému súdu, že sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď rozhodol, že dokument predložený v rámci ich repliky je neprípustný, nie je dostatočne presná a má byť zamietnutá.
Posúdenie Súdnym dvorom
– Úvodné pripomienky
74
Ako vyplýva z článku 343 prvej vety ZFEÚ, Únia požíva na území členských štátov výsady a imunity nevyhnutné na plnenie svojich úloh za podmienok stanovených v protokole č. 7.
75
Cieľom tohto protokolu je zabezpečiť inštitúciám Únie úplnú a účinnú ochranu pred prekážkami alebo rizikami narušenia ich riadnej činnosti a nezávislosti (pozri v tomto zmysle rozsudok z 19. decembra 2019, Junqueras Vies, C‑502/19, EU:C:2019:1115, bod 82).
76
V prípade Parlamentu tento cieľ znamená nielen to, že v súlade so zásadou zastupiteľskej demokracie, ktorá konkretizuje hodnotu demokracie uvedenú v článku 2 ZEÚ a vykonáva sa v článku 14 ods. 3 ZEÚ, zloženie tejto inštitúcie verne a úplne zodpovedá slobodne vyjadrenej voľbe uskutočnenej občanmi Únie, pokiaľ ide o osoby, ktoré ich majú zastupovať počas daného volebného obdobia, ale tiež to, že Parlament je v súlade so zásadou deľby právomocí pri výkone svojich činností chránený pred prekážkami alebo rizikami narušenia jeho riadneho fungovania. Práve z tohto dvojitého dôvodu je cieľom imunít stanovených v prospech členov Parlamentu zaistiť nezávislosť tejto inštitúcie (pozri v tomto zmysle rozsudok z 19. decembra 2019, Junqueras Vies, C‑502/19, EU:C:2019:1115, body 63, 83 a 84).
77
Tento cieľ imunít stanovených v prospech poslancov Parlamentu je tiež uvedený v článku 5 rokovacieho poriadku. Po tom, čo tento článok vo svojom odseku 1 spresnil, že poslanci požívajú výsady a imunity stanovené protokolom č. 7, tento článok v odseku 2 stanovuje, že Parlament sa pri výkone svojich právomocí týkajúcich sa výsad a imunít usiluje o zachovanie svojej integrity ako demokratického zákonodarného zhromaždenia a o zabezpečenie nezávislosti poslancov pri výkone ich povinností a že poslanecká imunita nie je osobnou výsadou poslanca, ale zárukou nezávislosti Parlamentu ako celku a jeho poslancov.
78
Podľa článku 9 tretieho odseku protokolu č. 7 má Parlament právo zbaviť svojho člena imunity. Konanie o zbavení imunity teda prebieha v rámci Parlamentu. Hoci toto konanie vedú politickí predstavitelia, toto konanie a rozhodnutie, ktorým Parlament rozhodne o zbavení imunity, nemajú politickú povahu, ako uviedol Všeobecný súd v bodoch 112, 225 a 242 napadnutého rozsudku, ale majú právnu povahu.
79
Je pravda, že vzhľadom na skutočnosť, že rozhodnutie o zbavení imunity patrí do právomoci Parlamentu, táto inštitúcia disponuje širokou mierou voľnej úvahy pri určovaní pravidiel uplatniteľných pri vybavovaní žiadostí o zbavenie imunity. Tieto pravidlá teda prijímajú a uplatňujú poslanci Parlamentu, ktorí patria k politickým skupinám vytvoreným v rámci Parlamentu.
80
V súlade s hodnotami právneho štátu a dodržiavaním ľudských práv uvedenými v článku 2 Zmluvy o EÚ je však je Parlament povinný pri posudzovaní žiadosti o zbavenie imunity dodržiavať právne pravidlá a zásady, ktoré sa vzťahujú na túto imunitu, ako aj Chartu, ktorej ustanovenia sa vzťahujú na Parlament ako jednu z inštitúcií Únie uvedených v článku 51 ods. 1 Charty. Vykonávanie mandátu príslušným poslancom, ktoré je základným atribútom členstva v Parlamente a vyplýva zo skutočnosti, že bol zvolený vo všeobecných, priamych, slobodných voľbách tajným hlasovaním podľa práva Únie (rozsudok z 19. decembra 2019, Junqueras Vies, C‑502/19, EU:C:2019:1115, bod 65), môže byť narušené rozhodnutím o zbavení imunity. Z toho vyplýva, že žiadosti o zbavenie imunity, ktoré môžu ovplyvniť tak mandát dotknutého poslanca, ako aj, ako bolo pripomenuté v bode 76 tohto rozsudku, riadne fungovanie Parlamentu ako celku, treba preskúmať z hľadiska práv dotknutej osoby a zásad zastupiteľskej demokracie a deľby moci, a nie z hľadiska politických orientácií.
81
Vzhľadom na vyššie uvedené úvahy treba preskúmať prvú a druhú výhradu odvolateľov, v ktorých v podstate Všeobecnému súdu vytýkajú, že v bodoch 244 až 246 napadnutého rozsudku a v bodoch 247 až 251 tohto rozsudku porušil článok 41 ods. 1 Charty, keď rozhodol, že ich tvrdenie založené na nedostatku nestrannosti spravodajcu povereného v rámci výboru JURI preskúmaním žiadostí o zbavenie imunity, ktoré sa ich týka, bolo nedôvodné.
– O prvej výhrade
82
V bode 244 napadnutého rozsudku Všeobecný súd v podstate konštatoval, že nestrannosť spravodajcu, ktorý vstupuje do fázy vyšetrovania žiadosti o zbavenie imunity vedeného parlamentným výborom, v zásade nemožno posudzovať z hľadiska jeho politickej ideológie ani z hľadiska porovnania jeho politickej ideológie s ideológiou poslanca, ktorého sa týka žiadosť o zbavenie imunity. V prvom rade spresnil, že členstvo tohto spravodajcu vo vnútroštátnej politickej strane alebo politickej skupine vytvorenej v Parlamente bez ohľadu na hodnoty a názory, ktoré tieto strany a skupiny zastávajú, a aj za predpokladu, že by tieto hodnoty a názory mohli nastoliť citlivé otázky, ktoré sú a priori nepriaznivé pre situáciu tohto poslanca, v zásade nemá vplyv na posúdenie nestrannosti spravodajcu. Na základe svojej judikatúry Všeobecný súd dospel k záveru, že rozdielnosť politickej ideológie medzi uvedeným spravodajcom a uvedeným poslancom nemôže sama osebe spochybniť zákonnosť postupu prijímania sporných rozhodnutí.
83
Ďalej v bode 245 tohto rozsudku Všeobecný súd dospel k záveru, že v prejednávanej veci príslušnosť spravodajcu k európskej politickej skupine Európskych konzervatívcov a reformistov v zásade nemá vplyv na posúdenie jeho nestrannosti.
84
Napokon v bode 246 uvedeného rozsudku Všeobecný súd spresnil, že je pravda, že táto politická skupina zahŕňa členov politickej strany VOX, ktorí sa vo vzťahu k odvolateľom nachádzajú vo veľmi osobitnej situácii, lebo predmetné trestné konanie sa začalo na ich podnet. Podľa Všeobecného súdu sa však táto osobitná situácia týkala poslancov, ktorí sú členmi politickej strany VOX, a v zásade sa nemôže vzťahovať na všetkých členov uvedenej politickej skupiny len z toho dôvodu, že majú rovnakú politickú príslušnosť, keďže patria do tej istej skupiny.
85
Ako Všeobecný súd zdôraznil v bodoch 225 a 226 napadnutého rozsudku, konanie, ktoré môže viesť k prijatiu rozhodnutia o zbavení imunity, musí byť zlučiteľné s právom na riadnu správu vecí verejných zakotveným v článku 41 ods. 1 Charty.
86
Toto ustanovenie Charty stanovuje, že každý má právo, aby inštitúcie, orgány, úrady a agentúry Únie vybavovali jeho záležitosti nestranne, spravodlivo a v primeranej lehote. Toto právo, ktoré je priznané každej osobe, je teda priznané aj každému poslancovi Parlamentu, ktorého sa týka žiadosť o zbavenie imunity.
87
Požiadavka nestrannosti obsahuje dve zložky, a to jednak subjektívnu nestrannosť, podľa ktorej žiadny z členov dotknutej inštitúcie, ktorá rozhoduje o veci, nesmie prejavovať osobnú zaujatosť, a jednak objektívnu nestrannosť, v súlade s ktorou táto inštitúcia musí poskytnúť dostatočné záruky na vylúčenie akýchkoľvek oprávnených pochybností, týkajúcich sa prípadnej zaujatosti (pozri v tomto zmysle rozsudok z 20. decembra 2017, Španielsko/Rada, C‑521/15, EU:C:2017:982, bod 91).
88
V rámci výkonu svojej širokej miery voľnej úvahy uvedenej v bode 79 tohto rozsudku môže Parlament prijať pravidlá, ktoré konkretizujú ochranu pred rizikom zaujatosti, ktorá je stanovená v článku 41 Charty.
89
V článku 6 rokovacieho poriadku tak stanovil, že každá žiadosť o zbavenie imunity sa posudzuje v súlade s protokolom č. 7, ako aj so zásadami uvedenými v článku 5 ods. 2 tohto rokovacieho poriadku.
90
Článok 9 uvedeného rokovacieho poriadku v odsekoch 1 a 13 spresňuje, že každá žiadosť o zbavenie poslanca imunity, ktorú predloží predsedovi Parlamentu príslušný orgán členského štátu, sa oznámi v pléne a postúpi gestorskému výboru, ktorý stanoví zásady uplatňovania tohto článku 9.
91
Výbor JURI, ktorý bol vymenovaný na vybavenie žiadostí o zbavenie imunity, tak prijal oznámenie č. 11/2019 uplatniteľné v čase skutkových okolností prejednávanej veci, v ktorom sa stanovujú pravidlá uplatniteľné na tieto žiadosti.
92
V tomto oznámení boli na jednej strane stanovené pravidlá týkajúce sa vecného preskúmania žiadosti o zbavenie imunity. V bode 43 tohto oznámenia tak bolo v podstate stanovené, že ak sa žiadosť týka zbavenia imunity podľa článku 9 tohto protokolu, poslanec by mal byť zbavený imunity, pokiaľ sa nepreukáže, že účelom trestného stíhania je narušiť politickú činnosť poslanca, a teda nezávislosť Parlamentu (fumus persecutionis).
93
Na druhej strane boli stanovené procesné pravidlá na vybavenie žiadostí o zbavenie imunity.
94
Po prvé podľa bodu 6 oznámenia č. 11/2019 výbor JURI vymenuje spravodajcu pre každú žiadosť o zbavenie imunity.
95
Ďalej bod 7 tohto oznámenia okrem iného stanovuje, že každá politická skupina určí na tento účel poslanca, ktorý pôsobí ako stály spravodajca pre otázky imunity a ktorý je známy svojou príkladnou čestnosťou.
96
Napokon podľa bodu 8 uvedeného oznámenia je funkcia spravodajcu v každom prípade týkajúcom sa imunity predmetom rovnakého striedania medzi politickými skupinami, pričom spravodajca nesmie patriť do tej istej politickej skupiny, do ktorej patrí poslanec, ktorého imunita je predmetom konania, ani byť zvolený v tom istom členskom štáte ako tento poslanec.
97
Z bodu 8 oznámenia č. 11/2019 vyplýva, že Parlament sa domnieval, že spravodajca z rovnakej politickej skupiny, do ktorej patrí poslanec, o ktorého imunitu ide, nemôže preskúmať žiadosť o zbavenie tejto imunity. Tento prístup je teda založený na úvahe, že vzhľadom na to, že tento spravodajca a tento poslanec patria do tej istej politickej skupiny, mohli by mať rovnakú príslušnosť, najmä politickú, takže by nebolo možné vylúčiť oprávnené pochybnosti o prípadnej zaujatosti uvedeného spravodajcu v prospech uvedeného poslanca v zmysle judikatúry pripomenutej v bode 87 tohto rozsudku. Parlament preto na základe svojej širokej miery voľnej úvahy usúdil, že na zaručenie nestrannosti spravodajcu, ako to vyžaduje článok 41 ods. 1 Charty, treba stanoviť pravidlo, ktoré zabráni tomu, aby tento spravodajca bol členom určitej politickej skupiny.
98
Dodržiavanie článku 41 ods. 1 Charty vyžaduje dôsledné uplatňovanie záruk zavedených dotknutou inštitúciou s cieľom predísť akýmkoľvek oprávneným pochybnostiam o nestrannosti a umožniť spravodlivé posúdenie žiadostí o zbavenie imunity.
99
Na účely takéhoto uplatnenia musí byť požiadavka nestrannosti konkretizovaná v bode 8 oznámenia č. 11/2019 tiež vykonaná takým spôsobom, aby sa spravodajca, ktorý patrí do inej politickej skupiny, ako je politická skupina poslanca, o ktorého imunitu ide, javil ako objektívne nestranný.
100
Vzhľadom na ciele imunít poskytovaných poslancom Parlamentu, pripomenuté v bodoch 75 až 77 tohto rozsudku, totiž táto požiadavka nestrannosti spravodajcu znamená, že tento poslanec nesmie mať oprávnené pochybnosti o tom, že spravodajca, ktorý má preskúmať uvedenú žiadosť, sa neriadi úvahami, ktoré by mu bránili objektívne plniť svoje úlohy pri príprave rozhodnutia Parlamentu o možnej existencii fumus persecutionis, ako sa uvádza v bode 92 tohto rozsudku.
101
Hoci nesúhlas takéhoto spravodajcu s politickými názormi poslanca, o ktorého imunitu ide, sám osebe neznamená, že tento spravodajca nie je nestranný, neplatí to pre príslušnosť spravodajcu k politickej skupine, ktorej členmi sú aj členovia politickej strany, ktorá dala podnet na začatie trestného konania vedeného proti tomuto poslancovi, na základe ktorého bola podaná žiadosť o zbavenie imunity, a ktorá má osobitný záujem na výsledku tohto konania.
102
Ako bolo uvedené v bode 97 tohto rozsudku, podľa pravidla uvedeného v bode 8 oznámenia č. 11/2019 môže mať príslušnosť spravodajcu k určitej politickej skupine vplyv na možnosť vymenovať ho za spravodajcu povereného preskúmaním konkrétnej žiadosti o zbavenie imunity. Nemožno sa domnievať, že požiadavka nestrannosti zavedená týmto pravidlom platí len v prípade príslušnosti spravodajcu k politickej skupine, z ktorej pochádza poslanec, ktorého sa takáto žiadosť týka, s vylúčením akejkoľvek situácie príslušnosti tohto spravodajcu do inej politickej skupiny.
103
Z toho vyplýva, že vzhľadom na to, že Parlament v bode 8 oznámenia č. 11/2019 stanovil pravidlo, podľa ktorého je v systéme striedania uplatňovanom pri menovaní spravodajcu vylúčený každý spravodajca, ktorý je členom politickej skupiny, do ktorej patrí poslanec, ktorého sa týka žiadosť o zbavenie imunity, táto inštitúcia musí na účely dodržania článku 41 ods. 1 Charty vylúčiť aj spravodajcu, ktorý je členom politickej skupiny, do ktorej patria poslanci politickej strany a na ktorej podnet sa začalo trestné konanie vedené proti tomuto poslancovi, ktorá podala túto žiadosť, a ktorá má osobitný záujem na výsledku tohto konania. Takýto spravodajca by totiž nemusel byť vnímaný ako nestranný v zmysle judikatúry pripomenutej v bode 87 tohto rozsudku.
104
V tejto súvislosti nemôže obstáť tvrdenie Parlamentu, podľa ktorého väzby medzi jeho členmi, ktorí pochádzajú z rôznych vnútroštátnych politických strán a spájajú sa s cieľom vytvoriť politickú skupinu v rámci Parlamentu, nie sú dostatočne úzke na to, aby mohli ovplyvniť objektívnu nestrannosť člena tejto politickej skupiny, ktorý má vykonávať funkciu spravodajcu povereného preskúmaním žiadosti o zbavenie imunity týkajúcej sa iného člena uvedenej skupiny. Toto tvrdenie je totiž v rozpore so skutočnosťou, že samotný Parlament sa prijatím bodu 8 oznámenia č. 11/2019 domnieval, že príslušnosť spravodajcu k tej istej politickej skupine, do ktorej patrí poslanec, ktorého imunita je predmetom sporu, je nezlučiteľná s objektívnou nestrannosťou tohto spravodajcu.
105
Ak je preto za spravodajcu povereného preskúmaním žiadosti o zbavenie imunity v rámci výboru JURI vymenovaný člen, ktorý patrí do politickej skupiny, do ktorej patria členovia politickej strany, na ktorej podnet sa začalo trestné konanie vedeného proti tomuto poslancovi, ktorá podala túto žiadosť, v situácii, aká je uvedená v bodoch 101 a 103 tohto rozsudku, takýto spravodajca neposkytuje dostatočné záruky umožňujúce vylúčiť akékoľvek oprávnené pochybnosti poslanca, ktorého sa uvedená žiadosť týka, pokiaľ ide o prípadnú zaujatosť voči nemu, a preto ho nemožno považovať za nestranného podľa štandardu, ktorý stanovil samotný Parlament pri výkone svojej širokej právomoci, ako sa uvádza v bode 97 tohto rozsudku. Takéto vymenovanie treba považovať za vykonané v rozpore s článkom 41 ods. 1 Charty.
106
Vzhľadom na všetky predchádzajúce úvahy treba konštatovať, že body 245 a 246 napadnutého rozsudku obsahujú nesprávne právne posúdenie v rozsahu, v akom Všeobecný súd rozhodol, že príslušnosť spravodajcu, vymenovaného na účely preskúmania žiadosti o zbavenie imunity poslanca, k tej istej politickej skupine, do ktorej patria členovia politickej strany, na ktorej podnet sa začalo trestné konanie vedené proti tomuto poslancovi, na základe ktorého bola podaná táto žiadosť, nemá vplyv na posúdenie nestrannosti tohto spravodajcu a v podstate na to, že člen tejto politickej skupiny mohol byť takto vymenovaný za spravodajcu.
107
V dôsledku toho treba vyhovieť prvej výhrade z druhej časti tretieho odvolacieho dôvodu.
– O druhej výhrade
108
V bode 249 napadnutého rozsudku Všeobecný súd uviedol, že je nesporné, že spravodajca v rámci svojej funkcie poslanca Parlamentu zorganizoval podujatie zo 6. marca 2019, na ktorom vystúpil generálny tajomník politickej strany VOX s prejavom na tému „Katalánsko je Španielsko“, ktorý zakončil svoj prejav slovami „Nech žije Španielsko, nech žije Európa a Puigdemont do väzenia“.
109
V bode 250 daného rozsudku Všeobecný súd poznamenal, že zo záznamu z tohto podujatia vyplýva, že spravodajca bol prítomný pri rečníkom stole spolu s dvoma ďalšími poslancami Parlamentu a týmto generálnym tajomníkom, ktorý ako jediný vystúpil ústne.
110
V bode 251 uvedeného rozsudku Všeobecný súd konštatoval, že organizovanie tohto podujatia možno považovať za prejav podpory spravodajcu myšlienkam obhajovaným politickou stranou VOX, ktoré sa týkajú najmä témy tohto podujatia, politickej situácie v Katalánsku, ako aj jeho nesúhlasu s politickými názormi odvolateľov.
111
Okrem toho Všeobecný súd v bode 251 napadnutého rozsudku konštatoval, že je síce pravda, že skutky vytýkané odvolateľom v predmetnom trestnom konaní súvisia s politickou situáciou v Katalánsku v rozsahu, v akom sa týkajú prijatia zákonov uvedených v bode 11 tohto rozsudku a konania referenda o sebaurčení, ktoré je spomenuté v tom istom bode, prejavenie názoru poslanca, budúceho spravodajcu pre veci týkajúce sa zbavenia odvolateľov imunity, na túto situáciu však nemôže z dôvodov uvedených v bodoch 244 a 246 napadnutého rozsudku stačiť na to, aby išlo o porušenie zásady nestrannosti.
112
Skutkové okolnosti konštatované Všeobecným súdom v bodoch 249 a 250 napadnutého rozsudku však boli relevantné pre posúdenie toho, či v prejednávanej veci konanie spravodajcu vymenovaného na účely preskúmania žiadostí o zbavenie imunity odvolateľov mohlo narušiť požiadavku nestrannosti, pretože by mohli byť vnímané ako prejav zaujatosti, a to na rozdiel od toho, čo tvrdí Parlament, aj keď k týmto skutočnostiam došlo predtým, ako tento spravodajca mohol vedieť, že bude zvolený vo voľbách v roku 2019, pred predložením týchto žiadostí Parlamentu a pred vymenovaním príslušného člena v rámci rovnomerného striedania medzi politickými skupinami za spravodajcu povereného preskúmaním týchto žiadostí. Na účely posúdenia možnosti vymenovať ho za spravodajcu na preskúmanie týchto žiadostí bolo totiž potrebné zohľadniť existenciu uvedených skutočností.
113
V tejto súvislosti treba uviesť, že v bode 251 daného rozsudku Všeobecný súd uviedol, že nie je dôležité, aby sa spravodajca vyjadril v prospech stanoviska politickej strany VOX k situácii v Katalánsku, keď na účely odôvodnenia svojho záveru o neexistencii porušenia zásady nestrannosti z dôvodu zorganizovania podujatia zo 6. marca 2019 odkázal na body 244 a 246 napadnutého rozsudku. Na jednej strane je však tento posledný bod poznačený nesprávnym právnym posúdením, ako bolo rozhodnuté v bode 106 tohto rozsudku. Na druhej strane tvrdenie Všeobecného súdu s odkazom na bod 244 daného rozsudku, podľa ktorého nie je dôležité, že sa spravodajca vyjadril v prospech tohto stanoviska, neodpovedá na argumentáciu odvolateľov, ktorá sa netýkala názoru budúceho spravodajcu na situáciu v Katalánsku, ale aktívnej podpory, ktorú poskytol tejto politickej strane, na ktorej podnet sa začalo predmetné trestné konanie.
114
Ako vyplýva z chronológie okolností predchádzajúcich sporu, na ktoré poukázal Všeobecný súd v rámci napadnutého rozsudku, najmä tých, ktoré sú zhrnuté v bodoch 11 až 13 tohto rozsudku, táto politická strana už v čase zorganizovania podujatia zo 6. marca 2019 dala podnet na začatie predmetného trestného konania. Zorganizovanie tohto podujatia osobou, ktorá bola neskôr vymenovaná za spravodajcu, teda mohlo naznačovať nielen podporu politickým názorom uvedenej strany na situáciu v Katalánsku, ale mohlo byť aj prejavom kladného postoja k trestnému stíhaniu odvolateľov. Všeobecný súd tým, že odmietol tento aspekt svojej analýzy, nezohľadnil skutočnosť, ktorá bola osobitne relevantná na účely posúdenia, či organizátor tohto podujatia mohol byť neskôr vymenovaný za spravodajcu v konaní o preskúmaní žiadostí o zbavenie imunity založených na tomto trestnom stíhaní bez toho, aby bola porušená požiadavka nestrannosti.
115
Z vyššie uvedených úvah vyplýva, že právna kvalifikácia skutkového stavu uvedená v bode 251 napadnutého rozsudku je nesprávna v rozsahu, v akom Všeobecný súd najmä na základe bodu 246 tohto rozsudku, ktorý je sám osebe postihnutý nesprávnym právnym posúdením, a bez náležitého zohľadnenia chronológie okolností predchádzajúcich sporu dospel k záveru, že zorganizovanie podujatia zo 6. marca 2019 osobou, ktorá bola neskôr vymenovaná za spravodajcu, neznamená, že táto osoba nie je spôsobilá na vymenovanie za spravodajcu, a preto nemôže predstavovať porušenie požiadavky nestrannosti v zmysle článku 41 ods. 1 Charty.
116
Za týchto podmienok treba vyhovieť aj druhej výhrade druhej časti tretieho odvolacieho dôvodu.
117
Vzhľadom na to, že nesprávne právne posúdenia konštatované v bodoch 106 a 115 tohto rozsudku môžu viesť k zrušeniu napadnutého rozsudku, treba odvolaniu vyhovieť bez toho, aby bolo potrebné preskúmať ostatné výhrady druhej časti tretieho odvolacieho dôvodu a ostatné odvolacie dôvody.
O žalobe na Všeobecnom súde
118
V súlade s článkom 61 prvým odsekom druhou vetou Štatútu Súdneho dvora Európskej únie môže tento súd v prípade zrušenia rozhodnutia Všeobecného súdu vydať konečný rozsudok sám, ak to stav konania dovoľuje.
119
V prejednávanej veci Súdny dvor zastáva názor, že je potrebné vydať konečné rozhodnutie v prejednávanej veci. Stav konania mu to dovoľuje, keďže žaloba o neplatnosť podaná odvolateľmi na Všeobecný súd sa zakladá na žalobných dôvodoch, ktoré boli predmetom kontradiktórnej diskusie pred Všeobecným súdom a ktorých preskúmanie si nevyžaduje prijatie žiadneho dodatočného opatrenia na zabezpečenie priebehu konania alebo preskúmanie spisu (pozri v tomto zmysle rozsudok z 8. septembra 2020, Komisia a Rada/Carreras Sequeros a i., C‑119/19 P a C‑126/19 P, EU:C:2020:676, bod 130).
120
Ako bolo uvedené v bode 28 tohto rozsudku, odvolatelia uviedli osem žalobných dôvodov na podporu svojej žaloby pred Všeobecným súdom.
121
Tretí žalobný dôvod tejto žaloby, rozdelený na tri časti, je založený na porušení práva odvolateľov na nestranné a spravodlivé posúdenie ich vecí v súlade s článkom 41 ods. 1 Charty v spojení s článkom 296 druhým odsekom ZFEÚ a článkom 41 ods. 2 písm. c) Charty.
122
V druhej časti tretieho žalobného dôvodu odvolatelia tvrdia, že Parlament porušil článok 41 ods. 1 a článok 39 ods. 2 Charty a porušil podstatnú formálnu náležitosť tým, že vymenoval zaujatého spravodajcu.
123
Prvou výhradou tvrdia, že nedostatok nestrannosti tohto spravodajcu vyplýva z jeho príslušnosti k politickej skupine, do ktorej patrili členovia Parlamentu patriaci k politickej strane VOX, ktorá je ich oponentom a ktorá dala podnet na začatie predmetného trestného konania.
124
V rámci druhej výhrady tvrdia, že tento nedostatok nestrannosti vyplýva zo skutočnosti, že uvedený spravodajca zorganizoval s touto politickou stranou podujatie zo 6. marca 2019, v rámci ktorého vyjadril svoju podporu sloganu „Puigdemont do väzenia“, pričom tento výrok odmenil potleskom.
125
Parlament podporovaný Španielskym kráľovstvom spochybňuje argumentáciu odvolateľov. Na jednej strane tvrdí, že žiadne pravidlo ani zásada nebránia tomu, aby spravodajca patril do politickej skupiny, do ktorej patria aj poslanci národnej strany, ktorej politické ciele sú v rozpore s cieľmi poslanca, ktorého sa žiadosť o zbavenie imunity týka. Uvádza, že takáto príslušnosť vyplýva z politickej povahy Parlamentu a rozhodnutí o takejto žiadosti, a zdôrazňuje rôznorodosť politických skupín, ktoré v ňom pôsobia. Na druhej strane tvrdí, že aj keby boli tvrdenia odvolateľov týkajúce sa správania dotknutého spravodajcu prípustné, tieto tvrdenia v žiadnom prípade nepostačujú na spochybnenie nestrannosti tohto spravodajcu.
126
V tejto súvislosti, ako bolo pripomenuté v bodoch 86 a 87 tohto rozsudku, právo na riadnu správu vecí verejných zakotvené v článku 41 ods. 1 Charty stanovuje, že každý má právo, aby inštitúcie, orgány, úrady a agentúry Únie vybavovali jeho záležitosti nestranne, spravodlivo a v primeranej lehote. Táto požiadavka nestrannosti zahŕňa subjektívnu nestrannosť a objektívnu nestrannosť.
127
Ako sa uvádza v bode 79 tohto rozsudku, Parlament disponuje širokou mierou voľnej úvahy, pokiaľ ide o vybavovanie žiadostí o zbavenie imunity, čo zahŕňa právomoc určiť procesné pravidlá uplatniteľné v prípade, že Parlament musí rozhodnúť o takýchto žiadostiach.
128
V rámci výkonu svojej širokej miery voľnej úvahy Parlament v rámci práce výboru JURI prijal oznámenie č. 11/2019, v ktorom sa stanovujú zásady uplatniteľné pri vybavovaní žiadosti o zbavenie imunity týmto výborom, vrátane tých, ktoré sú uvedené v bode 8 tohto oznámenia a upravujú vymenovanie spravodajcu v rámci rovnomerného striedania medzi politickými skupinami, ktorý má takúto žiadosť preskúmať.
129
V prejednávanej veci je nesporné, že spravodajca poverený preskúmaním žiadostí o zbavenie imunity odvolateľov bol členom politickej skupiny, do ktorej patrili členovia politickej strany, ktorá viedla predmetné trestné konanie.
130
Z dôvodov uvedených v bodoch 97 až 105 a 114 tohto rozsudku treba konštatovať, že tento spravodajca neposkytol dostatočné záruky na vylúčenie akýchkoľvek oprávnených pochybností zo strany odvolateľov, pokiaľ ide o jeho prípadnú nepriaznivú zaujatosť voči nim, a preto sa nemožno domnievať, že spĺňa požiadavku nestrannosti. Vymenovanie tohto spravodajcu sa preto musí považovať za vykonané v rozpore s článkom 41 ods. 1 Charty.
131
Z toho vyplýva, že toto vymenovanie predstavuje vadu v postupe prijímania správ v rámci výboru JURI. V dôsledku toho je samotné konanie o prijatí sporných rozhodnutí postihnuté formálnou vadou.
132
V tejto súvislosti z ustálenej judikatúry vyplýva, že nedodržanie procesných pravidiel týkajúcich sa prijatia aktu spôsobujúceho ujmu predstavuje porušenie podstatných formálnych náležitostí v zmysle článku 263 druhého odseku ZFEÚ, takže pokiaľ súd Únie konštatuje, že napadnutý akt nebol riadne prijatý, prináleží mu vyvodiť dôsledky z porušenia podstatnej formálnej náležitosti, a v dôsledku toho tento akt zrušiť (rozsudok zo 14. marca 2024, D & A Pharma/Komisia a EMA, C‑291/22 P, EU:C:2024:228, bod 158, ako aj citovaná judikatúra). Keďže v prejednávanej veci boli sporné rozhodnutia prijaté na základe stanovísk výboru JURI, ktoré sa mali považovať za neplatné, samotné tieto rozhodnutia sú neplatné.
133
V dôsledku toho treba vyhlásiť druhú časť tretieho žalobného dôvodu za dôvodnú a zrušiť sporné rozhodnutia v súlade s návrhmi, ktoré v tomto zmysle predložili Všeobecnému súdu odvolatelia, bez toho, aby bolo potrebné preskúmať ostatné časti tretieho žalobného dôvodu a ostatné žalobné dôvody.
O trovách
134
Podľa článku 184 ods. 2 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora ak je odvolanie dôvodné a Súdny dvor sám rozhodne s konečnou platnosťou vo veci samej, potom rozhodne aj o trovách konania.
135
Podľa článku 138 ods. 1 tohto rokovacieho poriadku uplatniteľného na konanie o odvolaní na základe jeho článku 184 ods. 1 účastník konania, ktorý vo veci nemal úspech, je povinný nahradiť trovy konania, ak to bolo v tomto zmysle navrhnuté.
136
Keďže v prejednávanej veci Parlament nemal úspech vo svojich dôvodoch tak v konaní pred Všeobecným súdom, ako aj v odvolacom konaní, treba mu uložiť povinnosť, aby v súlade s návrhmi odvolateľov znášal svoje vlastné trovy konania a nahradil trovy konania vynaložené odvolateľmi v súvislosti s týmito konaniami.
137
Okrem toho podľa článku 184 ods. 4 rokovacieho poriadku Súdneho dvora Súdny dvor môže rozhodnúť, že ak vedľajší účastník prvostupňového konania, ktorý sa zúčastnil na písomnej alebo ústnej časti odvolacieho konania, nepodal odvolanie, znáša svoje vlastné trovy konania. V prejednávanej veci treba rozhodnúť, že Španielske kráľovstvo ako vedľajší účastník prvostupňového konania, ktorý sa zúčastnil na písomnej časti konania v rámci odvolania, znáša svoje vlastné trovy konania.
Z týchto dôvodov Súdny dvor (tretia komora) rozhodol takto:
1.
Rozsudok Všeobecného súdu Európskej únie z 5. júla 2023, Puigdemont i Casamajó a i/Parlament (T‑272/21, EU:T:2023:373), sa zrušuje.
2.
Rozhodnutia P9_TA(2021)0059, P9_TA(2021)0060 a P9_TA(2021)0061 Európskeho parlamentu z 9. marca 2021 sa zrušujú.
3.
Európsky parlament znáša svoje vlastné trovy konania v konaní na Všeobecnom súde Európskej únie, ako aj v odvolacom konaní, a je povinný nahradiť trovy konania, ktoré vznikli pánom Carlesovi Puigdemontovi i Casamajóvi, Antoniovi Comínovi i Oliveresovi a pani Clare Ponsatíovej i Obiolsovej v rámci týchto dvoch konaní.
4.
Španielske kráľovstvo znáša svoje vlastné trovy konania tak v konaní na Všeobecnom súde Európskej únie, ako aj v odvolacom konaní.
Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: angličtina.