Predbežné znenie
NÁVRHY
GENERÁLNEJ
ADVOKÁTKY
TAMARA
ĆAPETA
prednesené
16. apríla
2026(1)
Vec C‑555/24 P
Magistrats européens pour la démocratie et les libertés (Medel),
International Association of Judges,
Association of European Administrative Judges,
Stichting Rechters voor Rechters
proti
Rade Európskej únie
„ Odvolanie – Mechanizmus
na
podporu
obnovy a odolnosti – Nariadenie
(EÚ)
2021/241 – Vykonávacie
rozhodnutie
Rady o schválení
posúdenia
plánu
obnovy a odolnosti
Poľska – Míľniky – Právny
štát – Nezávislosť
súdnictva – Žaloba o neplatnosť – Združenie
zastupujúce
sudcov – Aktívna
legitimácia – Článok 263
štvrtý
odsek
ZFEÚ – Priama
dotknutosť – Osobná
dotknutosť – Združenie
konajúce v mene
svojich
členov – Združenie
konajúce
vo
vlastnom
mene – Účinná
súdna
ochrana “
Obsah
I.
Úvod
II.
Kontext
A.
Mechanizmus na podporu obnovy a odolnosti
B.
Udalosti vedúce ku konaniu na Všeobecnom súde
1.
Sporné rozhodnutie
2.
Ďalšie udalosti
III.
Konanie na Všeobecnom súde a napadnuté uznesenie
IV.
Konanie na Súdnom dvore
V.
Analýza
A.
O prípustnosti tvrdení týkajúcich sa míľnikov F2G a F3G
1.
O prvom odvolacom dôvode (priama dotknutosť poľských sudcov dotknutých rozhodnutiami disciplinárneho senátu)
a)
Zhrnutie hlavných argumentov účastníkov konania
b)
Posúdenie
1)
O prvej podmienke priamej dotknutosti
2)
O druhej podmienke priamej dotknutosti
2.
O prvej časti druhého odvolacieho dôvodu (priama dotknutosť poľských sudcov, na ktorých sa nevzťahovali rozhodnutia disciplinárneho senátu)
a)
Zhrnutie hlavných argumentov účastníkov konania
b)
Posúdenie
B.
O prípustnosti tvrdení týkajúcich sa míľnika F1G
1.
O druhej časti druhého odvolacieho dôvodu (priama dotknutosť všetkých poľských sudcov a sudcov ostatných členských štátov a EHP)
a)
Všetci poľskí sudcovia
b)
Sudcovia ostatných členských štátov a EHP
2.
O treťom odvolacom dôvode (aktívna legitimácia združení v ich vlastnom mene za okolností prejednávanej veci)
a)
Zhrnutie hlavných argumentov účastníkov konania
b)
Posúdenie
C.
O aktívnej legitimácii združení v ich vlastnom mene
1.
O argumentoch založených na nefunkčnom súdnom systéme v Poľsku
2.
O dôležitosti združení pre participatívnu demokraciu
3.
O argumentoch založených na aktívnej legitimácii privilegovaných žalobcov
4.
O relevantnosti rozsudku KlimaSeniorinnen
5.
Čo predstavuje vlastné záujmy združení?
6.
Čo je priama dotknutosť a osobná dotknutosť združenia?
VI.
Dôsledky
A.
O aktívnej legitimácii združení konajúcich v mene svojich členov
B.
O aktívnej legitimácii združení konajúcich vo vlastnom mene
VII.
O trovách
VIII.
Návrh
I.      Úvod
1.        Kedy
môže
združenie
zastupujúce
kolektívne
záujmy
podať
žalobu
priamo
na
súdy
Únie?
2.        Práve
táto
otázka
je
jadrom
prejednávaného
odvolania.
3.        Štyri
združenia
zastupujúce
sudcov
podali
na
Všeobecný
súd
žaloby o neplatnosť,
ktorými
napadli
rozhodnutie
Rady
Európskej
únie o schválení
plánu
obnovy a odolnosti
Poľskej
republiky,
ktorý
zahŕňa
míľniky
vyžadujúce
určité
zmeny
súdneho
systému
daného
členského
štátu.
4.        Všeobecný
súd tieto
žaloby
zamietol z dôvodu,
že
dané
združenia
nemajú
aktívnu
legitimáciu
na
ich
podanie
podľa
práva
Únie.
II.    Kontext
A.      Mechanizmus na podporu obnovy a odolnosti
5.        Zatiaľ
čo
prejednávané
odvolanie
sa
týka
iba
otázky
aktívnej
legitimácie
na
podanie
žaloby o neplatnosť, a teda
jej
prípustnosti,
vec
sama
sa
týka
financovania z prostriedkov
Únie v rámci
jedného z jej
finančných
nástrojov,
konkrétne
mechanizmu
na
podporu
obnovy a odolnosti
(ďalej
len
„RRF“). V záujme
pochopenia a riešenia
prejednávanej
veci
je
potrebné
stručné
vysvetlenie
tohto
nástroja.
6.        RRF,
zriadený
nariadením
(EÚ)
2021/241
(ďalej
len
„nariadenie o RRF“)(2),
je
hlavný
nástroj
financovania
programu
Next Generation EU,(3) ktorý
bol
schválený v nadväznosti
na
pandémiu
ochorenia
COVID‑19.(4) RRF
predstavuje
dočasný
nástroj
financovania
používaný
iba
vo
viacročnom
rámci
na
roky
2021 – 2027.(5) Z RRF
sa
financujú
reformy a investície v členských
štátoch
do
31. decembra
2026.(6) Jednou z noviniek,
ktoré
prináša,
je,
že
sa
financuje z prostriedkov,
ktoré
si
Európska
komisia v mene
Únie
požičala
na
kapitálových
trhoch.
Dlh
Únie,
ktorý
týmto
spôsobom
vznikol,
sa
má
splatiť
do
roku
2058 z vlastných
zdrojov
Únie.
7.        Výdavky v rámci
RRF
predstavujú
granty a úvery(7) poskytované
členským
štátom
na
základe
ich
plánov
obnovy a odolnosti.(8) To
znamená,
že
reformy a investície,
ktoré
sa
majú
financovať,
vyberajú a navrhujú
členské
štáty v závislosti
od
svojich
konkrétnych
potrieb.
Tieto
reformy a investície
však
musia
sledovať
jeden
zo
šiestich
cieľov
patriacich
do
pôsobnosti
nariadenia o RRF.
Podľa
jeho
článku 3
sú
to:
1. zelená
transformácia;
2. digitálna
transformácia;
3. inteligentný,
udržateľný a inkluzívny
rast;
4. sociálna a územná
súdržnosť;
5. zdravie a hospodárska,
sociálna a inštitucionálna
odolnosť a 6. politiky
pre
budúcu
generáciu,
deti a mládež,
ako
sú
vzdelávanie a zručnosti. Z tohto
zoznamu
jasne
vyplýva,
že
financovanie z RRF
sa
nezameriava
len
na
obnovu
po
pandémii
ochorenia
COVID‑19.
8.        RRF
je
navyše
nástroj
založený
na
výkonnosti,(9) z ktorého
sa
prostriedky
členským
štátom
vyplácajú
výlučne
na
základe
pokroku
pri
realizácii
reforiem a investícií
uvedených v ich
plánoch
obnovy a odolnosti.(10) Členské
štáty
na
tento
účel
navrhujú
míľniky a ciele,(11) ktorých
dosiahnutie
vedie k vyplateniu
finančných
prostriedkov.(12)
9.        Niektoré
míľniky,
ktoré
musia
byť
dosiahnuté,
lebo
inak
nemožno
uskutočniť
žiadnu
platbu z RRF,
sa
bežne
označujú
ako
supermíľniky. V tejto
veci
ide o tri
takéto
supermíľniky,
ktoré
sa
týkajú
justičného
systému v Poľsku.
10.      Na
výdavky z RRF
sa
teda
rovnako
ako v prípade
iných
finančných
rámcov
Únie
vzťahuje
podmienenosť
vrátane
podmienenosti
právnym
štátom.(13) To
vo
všeobecnosti
znamená,
že s platbou z rozpočtu
Únie
sa
spájajú
podmienky,
ktoré
sledujú
politické
ciele
Únie
nad
rámec
primárneho
účelu
výdavkov.(14)
11.      Postup
poskytovania
finančnej
podpory
podľa
nariadenia o RRF
možno
zhrnúť
takto.
12.      Po
prvé
členský
štát,
ktorý
chce
získať
finančnú
podporu z RRF,
predloží
Komisii
plán
obnovy a odolnosti.(15) V tomto
pláne
sa
uvádzajú
viaceré
prvky, a to
okrem
iného
vrátane
vysvetlenia,
ako
prispeje k riešeniu
výziev
uvedených v odporúčaniach
Rady
pre
danú
krajinu v kontexte
európskeho
semestra,(16) ako
aj
predpokladaných
míľnikov a cieľov a orientačného
harmonogramu
vykonávania
reforiem a implementácie
investícií a ich
účinného
monitorovania.(17)
13.      Po
druhé
Komisia
konajúca v úzkej
spolupráci s členským
štátom
plán
obnovy a odolnosti
posúdi
(do
dvoch
mesiacov) v súlade s kritériami
stanovenými v nariadení o RRF(18) a predloží
návrh
vykonávacieho
rozhodnutia
Rady.(19)
14.      Článok 20
ods. 2
nariadenia o RRF v tejto
súvislosti
stanovuje:
„Ak
Komisia
posúdi
kladne
plán
obnovy a odolnosti, v návrhu
Komisie
na
vykonávacie
rozhodnutie
Rady
sa
stanovia
reformy a investičné
projekty,
ktoré
má
členský
štát
vykonávať,
vrátane
míľnikov a cieľov, a finančné
príspevky
vypočítané v súlade s článkom 11.“(20)
15.      Na
základe
článku 20
ods. 5 písm. e)
nariadenia o RRF
sa v návrhu
Komisie
predloženom
Rade
musia
stanoviť
aj
opatrenia
potrebné
na
ochranu
finančných
záujmov
Únie.
16.      Toto
ustanovenie
odkazuje
na
článok 22
nariadenia o RRF,
podľa
ktorého
členské
štáty
pri
vykonávaní
RRF
ako
prijímatelia
alebo
subjekty
požičiavajúce
si
finančné
prostriedky
musia
prijať
všetky
primerané
opatrenia
na
ochranu
finančných
záujmov
Únie a na
zabezpečenie
toho,
aby
využívanie
finančných
prostriedkov v súvislosti s opatreniami
podporovanými
týmto
mechanizmom
bolo v súlade s uplatniteľným
právom
Únie a vnútroštátnym
právom.
Na
tento
účel
musia
zabezpečiť
účinný a efektívny
systém
vnútornej
kontroly.(21)
17.      Po
tretie
Rada
na
návrh
Komisie
prostredníctvom
vykonávacieho
rozhodnutia
schváli
(do
štyroch
týždňov)
posúdenie
plánu
obnovy a odolnosti,
ktorý
predložil
členský
štát.(22)
18.      Po
štvrté
po
splnení
príslušných
míľnikov a cieľov
môže
dotknutý
členský
štát
Komisii
predložiť
riadne
odôvodnenú
žiadosť o platbu.(23)
19.      Keď
Komisia
po
získaní
stanoviska
Hospodárskeho a finančného
výboru(24) vykoná
kladné
posúdenie,
prijme
rozhodnutie
povoľujúce
vyplatenie
finančných
prostriedkov.(25) Ak
naopak
Komisia
dospeje k záveru,
že
míľniky a ciele
neboli
uspokojivo
splnené,
platba
celého
finančného
príspevku
alebo
jeho
časti
sa
pozastaví.(26)
20.      Žaloba o neplatnosť v tomto
odvolacom
konaní
sa
týka
vykonávacieho
rozhodnutia
Rady a predchádza
teda
krokom
zameraným
na
povolenie
samotného
vyplatenia
finančných
prostriedkov.
B.      Udalosti vedúce ku konaniu na Všeobecnom súde
21.      Dňa 3. mája 2021 Poľsko
predložilo
Komisii
svoj
plán
obnovy a odolnosti.(27)
22.      Dňa 1. júna 2022 Komisia
vydala
kladné
posúdenie
plánu
obnovy a odolnosti
Poľska.
23.      Dňa 17. júna 2022 Rada
na
návrh
Komisie(28) prijala
vykonávacie
rozhodnutie o schválení
posúdenia
plánu
obnovy a odolnosti
Poľska
(ďalej
len
„sporné
rozhodnutie“).(29)
1.      Sporné rozhodnutie
24.      Rada
týmto
rozhodnutím
určeným
Poľsku(30) schválila
plán
obnovy a odolnosti
navrhnutý
týmto
členským
štátom
vrátane
príslušných
míľnikov a cieľov.(31) V tomto
rozhodnutí
sa
stanovuje
výška
nenávratných
grantov
dostupných
Poľsku,(32) ako
aj
dostupná
výška
úverov.(33)
25.      V preambule
tohto
rozhodnutia
sa
uvádza,
že
cieľom
plánu
obnovy a odolnosti
Poľska
je
okrem
iného
riešiť
výzvy
uvedené v odporúčaní
pre
danú
krajinu v kontexte
európskeho
semestra
týkajúce
sa
investičného
prostredia a najmä
poľského
justičného
systému.(34)
26.      V súlade s odôvodnením 45
daného
rozhodnutia
sa s cieľom
chrániť
finančné
záujmy
Únie
„stanovujú…
míľniky
pre
reformu
posilňujúcu
nezávislosť a nestrannosť
súdov,
reformu
na
nápravu
situácie
sudcov,
ktorých
sa
dotkli
rozhodnutia
disciplinárnej
komory
najvyššieho
súdu v disciplinárnych
veciach a vo
veciach
týkajúcich
sa
imunity
sudcov, s cieľom
ich
opätovného
vymenovania v nadväznosti
na
kladný
výsledok
súdneho
preskúmania
novou
komorou,
ktoré
sa
má
bezodkladne
vykonať, a pre
reformu,
ktorou
sa
zabezpečí
účinný
audit a kontrola
plánu
obnovy a odolnosti
Poľska
vrátane
ochrany
finančných
záujmov
Únie“.
Poľsko
by
malo
splniť
uvedené
míľniky
pred
predložením
prvej
žiadosti o platbu,
pričom
pred
ich
splnením
sa
nemôže
uskutočniť
žiadna
platba.
27.      Odôvodnenie 45
tohto
rozhodnutia
navyše
uvádza,
že
požiadavkou
splnenia
týchto
míľnikov
„nie
je
dotknutá
povinnosť
Poľska,
aby
si
vždy
plnilo
svoje
povinnosti
vyplývajúce z práva
Únie,
najmä
článku 19
ods. 1
Zmluvy o Európskej
únii
(ďalej
len
‚Zmluva o EÚ‘),
kľúčového
prvku
acquis Únie,
ako
ho
vykladá
Súdny
dvor
Európskej
únie“.
28.      Odôvodnenie 50
daného
rozhodnutia
okrem
toho
objasňuje,
že
„týmto
rozhodnutím,
ktorým
sa
schvaľuje
kladné
posúdenie
plánu
obnovy a odolnosti
Poľska
Komisiou,
hlavne
pokiaľ
ide o príslušné
míľniky
týkajúce
sa
reformy
súdnictva,
nie
sú
dotknuté
žiadne
prebiehajúce
ani
budúce
konania o nesplnení
povinnosti
ani
všeobecnejšie
povinnosť
Poľska
riadiť
sa
právom
Únie,
najmä
rozsudkami
Súdneho
dvora
Európskej
únie“.
29.      Míľniky
týkajúce
sa
justičného
systému
sa
stanovujú v prílohe
ako
míľniky
F1G,
F2G a F3G. V tejto
prílohe
sa
vysvetľuje,
že
„hlavným
cieľom
reforiem
je
zvýšiť
úroveň
súdnej
ochrany a zlepšiť
investičné
prostredie v Poľsku,
ako
aj
podporiť
systém
vnútornej
kontroly
uvedený v článku 22
[nariadenia o RRF]
posilnením
záruk
nezávislosti a nestrannosti
súdov.
Reforma
povedie k posilneniu
nezávislosti a nestrannosti
súdov a sudcov
zriadených
zákonom v súlade s článkom 19
[ZEÚ] a príslušným
acquis EÚ. V súlade s článkom 24
ods. 3
[nariadenia o RRF]
sa
akákoľvek
iná
reforma
vykoná
bez
oslabenia
tohto
výsledku a negatívneho
vplyvu
na
ďalej
uvedené
prvky“(35).
30.      Míľnik
F1G
sa
týka
reformy
„F1.1
Reforma
na
posilnenie
nezávislosti a nestrannosti
súdov“.
Opisuje
sa
takto:
„Reforma
musí:
a)      vo
všetkých
veciach
týkajúcich
sa
sudcov
vrátane
disciplinárnej
právomoci a zbavenia
sudcovskej
imunity
určiť
rozsah
právomoci
komory
najvyššieho
súdu,
ktorá
nie
je
existujúcou
disciplinárnou
komorou a ktorá
spĺňa
požiadavky
vyplývajúce z článku 19
ods. 1 ZEÚ.
Tým
sa
zabezpečí,
aby
uvedené
prípady
preskúmal
nezávislý a nestranný
súd
zriadený
zákonom,
pričom
sa
vymedzí
diskrečná
právomoc
určiť
disciplinárny
súd s právomocou
rozhodovať v prvom
stupni
vo
veciach
týkajúcich
sa
sudcov
všeobecných
súdov,
b)      objasniť
rozsah
disciplinárnej
zodpovednosti
sudcov
tým,
že
sa
zabezpečí,
aby
nebolo
obmedzené
právo
poľských
súdov
predkladať
Súdnemu
dvoru
Európskej
únie
návrhy
na
začatie
prejudiciálneho
konania.
Takáto
žiadosť
nie
je
dôvodom
na
začatie
disciplinárneho
konania
proti
sudcovi,
c)      hoci
sudcovia
môžu
byť
naďalej
zodpovední
za
odborné
pochybenie
vrátane
zjavného a hrubého
porušenia
zákona,
určiť,
že
obsah
súdnych
rozhodnutí
nie
je
kvalifikovaný
ako
disciplinárny
priestupok,
d)      zabezpečiť,
aby
príslušný
súd
mohol
začať
overovanie v rámci
súdneho
konania,
či
sudca
spĺňa
požiadavky
nezávislosti,
nestrannosti a ‚zákonného
ustanovenia‘
podľa
článku 19 ZEÚ,
ak v tejto
súvislosti
vzniknú
vážne
pochybnosti;
zároveň
zabezpečiť,
aby
takéto
overovanie
nebolo
kvalifikované
ako
disciplinárny
priestupok,
e)      posilniť
procesné
záruky a právomoci
strán v disciplinárnych
konaniach
týkajúcich
sa
sudcov
prostredníctvom
(i) zabezpečenia
toho,
aby
sa
disciplinárne
konania
proti
sudcom
všeobecných
súdov
preskúmali v primeranej
lehote,
(ii) presnejšej
úpravy
miestnej
príslušnosti
súdov,
ktoré
skúmajú
disciplinárne
veci, s cieľom
zabezpečiť,
aby
príslušný
súd
mohol
byť
priamo
určený v súlade s legislatívnym
aktom
a
(iii) zabezpečenia,
aby
sa
vymenovanie
obhajcu v disciplinárnom
konaní
týkajúcom
sa
sudcu
uskutočnilo v primeranej
lehote,
ako
aj
poskytnúť
čas
na
vecnú
prípravu
obhajcu
na
vykonávanie
jeho
funkcií v danom
konaní.
Súd
zároveň
preruší
priebeh
konania v prípade
riadne
odôvodnenej
neprítomnosti
obvineného
sudcu
alebo
jeho
obhajcu.
Reforma
nadobudne
účinnosť
do
konca
druhého
štvrťroka
2022.“
31.      Míľnik F2G sa
týka
reformy
„F1.2
Reforma
na
nápravu
situácie
sudcov
dotknutých
rozhodnutiami
disciplinárnej
komory
najvyššieho
súdu v disciplinárnych
veciach a vo
veciach
súdnej
imunity“.
Opisuje
sa
takto:
„Reformou
sa
zabezpečí,
aby
sudcovia
dotknutí
rozhodnutiami
disciplinárnej
komory
najvyššieho
súdu
mali
prístup k preskúmaniu
svojich
prípadov.
Takéto
prípady, o ktorých
už
rozhodla
disciplinárna
komora,
preskúma
súd,
ktorý
spĺňa
požiadavky
článku 19
ods. 1 ZEÚ, v súlade s pravidlami,
ktoré
sa
prijmú
na
základe
uvedenej
reformy. V legislatívnom
akte
sa
stanoví,
že
prvé
pojednávanie
súdu,
ktorý
má
rozhodnúť v týchto
veciach,
sa
uskutoční
do
troch
mesiacov
od
prijatia
návrhu
sudcu
žiadajúceho o preskúmanie a že
vo
veciach
sa
rozhodne
do
dvanástich
mesiacov
od
prijatia
takéhoto
návrhu.
Veci,
ktoré v súčasnosti
prebiehajú
pred
disciplinárnou
komorou,
sa
postúpia
na
ďalšie
posúdenie
súdu, v súlade s pravidlami
stanovenými v rámci
uvedeného
konania.
Reforma
nadobudne
účinnosť
do
konca
druhého
štvrťroka
2022.
Obe
reformy
uvedené
vyššie s dátumom
ukončenia
2. štvrťroka
2022
musia
byť
splnené
pred
predložením
prvej
žiadosti o platbu
Komisii a musia
byť
podmienkou
každej
platby
podľa
článku 24
nariadenia o Mechanizme
na
podporu
obnovy a odolnosti.“
32.      Míľnik F3G sa
týka
reformy
„F1.2
Reforma
na
nápravu
situácie
sudcov
dotknutých
rozhodnutiami
disciplinárnej
komory
najvyššieho
súdu v disciplinárnych
veciach a vo
veciach
súdnej
imunity“.
Opisuje
sa
takto:
„Vo
všetkých
prípadoch
preskúmania
začatých v súlade s míľnikom
F2G
sa
rozhodne s výnimkou
riadne
odôvodnených
výnimočných
okolností.“
33.      Tento
míľnik
sa
musí
splniť
do
štvrtého
štvrťroka
2023.
2.      Ďalšie udalosti
34.      Dňa 15. decembra 2023 Poľsko
predložilo
žiadosť o platbu
prvej
splátky
grantu a úverovej
podpory z RRF.
35.      Dňa 29. februára 2024 Komisia
vydala
kladné
predbežné
posúdenie,
pričom
konštatovala,
že
Poľsko
uspokojivo
splnilo
míľniky
F1G a F2G.(36) Toto
posúdenie
bolo
založené
najmä
na
ustanoveniach
poľského
právneho
predpisu
prijatého
9. júna
2022
(ďalej
len
„zákon z 9. júna
2022“),(37) teda
krátko
predtým,
ako
Rada
17. júna
2022
prijala
sporné
rozhodnutie.
36.      Dňa 5. apríla 2024 Komisia
prijala
vykonávacie
rozhodnutie,
ktorým
povolila
vyplatenie a potvrdila,
že
míľniky
F1G a F2G
boli
uspokojivo
splnené.(38)
37.      Neskôr,
konkrétne
27. decembra
2024,
Poľsko
požiadalo o platbu
ďalších
splátok.
Komisia v nadväznosti
na
kladné
predbežné
posúdenie, v rámci
ktorého
sa
konštatovalo,
že
Poľsko
uspokojivo
splnilo
míľnik
F3G,(39) prijala 19. novembra
2025
vykonávacie
rozhodnutie,
ktorým
povolila
vyplatenie
týchto
splátok.(40)
III. Konanie na Všeobecnom súde a napadnuté uznesenie
38.      Štyri
združenia
zastupujúce
sudcov
medzitým
28. augusta
2022
podali
žaloby,
ktorými
sa
domáhali
zrušenia
sporného
rozhodnutia v celom
rozsahu,
pričom
predložili
päť
žalobných
dôvodov.(41)
39.      Podľa
spisu
na
Všeobecnom
súde
je
prvé
združenie s názvom
Magistrats européens pour la
démocratie et
les
libertés (Medel)
združením
založeným
vo
Francúzsku,
ktorého
členmi
sú
združenia
sudcov a prokurátorov.
Hoci
je
členstvo v ňom
obmedzené
na
tieto
združenia,
za
jeho
člena
sa
ipso facto považuje
každý
individuálny
člen
členského
združenia. K jeho
členom
patrí
poľské
súdne
združenie
Iustitia,
ktorého
členmi
sú
viacerí
poľskí
sudcovia,
proti
ktorým
sa
viedlo
disciplinárne
konanie.(42) K cieľom
združenia
Medel patrí
okrem
iného
ochrana
nezávislosti
súdnictva a rešpektovanie
právneho
štátu.
40.      Druhé
združenie s názvom
International
Association
of
Judges (IAJ)
je
medzinárodné
združenie
založené v Rakúsku,
ktorého
členmi
sú
vnútroštátne
združenia
alebo
reprezentatívne
skupiny
sudcov z piatich
kontinentov.
Hoci
je
členstvo v ňom
obmedzené
na
jedno
reprezentatívne
združenie
na
krajinu,
za
jeho
člena
sa
ipso facto považuje
každý
individuálny
člen
členského
združenia. K jeho
členom
rovnako
ako v prípade
združenia
Medel patrí
poľské
súdne
združenie
Iustitia,
ktorého
členmi
sú
viacerí
poľskí
sudcovia,
proti
ktorým
sa
viedlo
disciplinárne
konanie.
Hlavným
cieľom
združenia
IAJ
je
chrániť
nezávislosť
súdnictva.
41.      Tretie
združenie s názvom
Association
of
European Administrative Judges (AEAJ)
je
združenie
založené v Nemecku,
ktorého
členmi
sú
vnútroštátne
združenia
správnych
sudcov
zastupujúce
správnych
sudcov v celej
Európe
vrátane
Poľska,
ako
aj
jednotlivci,
ktorí
sú
správnymi
sudcami z krajín,
kde
nie
je
členom
žiadne
vnútroštátne
združenie. K jeho
cieľom
patrí
okrem
iného
presadzovanie
právnej
nápravy
pre
jednotlivcov
vo
vzťahu k orgánom
verejnej
moci v Európe a podpora
slobody a spravodlivosti.
42.      Štvrté
združenie s názvom
Rechters voor Rechters (Judges for Judges)
je
nadácia
založená v Holandsku.
Založili
ju
sudcovia
na
podporu
iných
sudcov,
najmä
tých,
ktorí
zažili
zásah
do
svojej
nezávislosti.
Chráni
záujmy
poľských
sudcov
vrátane
tých,
proti
ktorým
sa
viedlo
disciplinárne
konanie.
43.      Hlavným
bodom
ich
žalôb
bolo,
že
Rada
nesprávne
schválila
posúdenie
plánu
obnovy a odolnosti
Poľska,
lebo
míľniky
F1G,
F2G a F3G
sú
vo
viacerých
smeroch v rozpore s právom
Únie. V tejto
súvislosti
tvrdili,
že
míľniky
F2G a F3G
sú v rozpore s judikatúrou
Súdneho
dvora(43) týkajúcou
sa
disciplinárneho
senátu
Najvyššieho
súdu
Poľska
(ďalej
len
„disciplinárny
senát“), a teda
zhoršujú
postavenie
poľských
sudcov,
ktorým
boli
uložené
nezákonné
sankcie, a ďalej
narúšajú
nezávislosť
súdnictva,
zatiaľ
čo
míľnik
F1G
nie
je
dostatočný
na
zabezpečenie
účinnej
súdnej
ochrany v Poľsku a nespĺňa
teda
príslušné
štandardy
požadované
právom
Únie.
44.      Poľsku,
Maďarsku a Komisii
sa
povolilo
vstúpiť
do
konania
ako
vedľajším
účastníkom
na
podporu
Rady.
45.      Všeobecný
súd
zasadajúci
vo
veľkej
komore
uznesením
zo
4. júna
2024,
Medel a i./Rada
(ďalej
len
„napadnuté
uznesenie“)(44), v skrátenom
konaní(45) zamietol
žaloby
ako
neprípustné,
pričom
rozhodol,
že
uvedené
štyri
združenia
nemajú
aktívnu
legitimáciu
na
podanie
žalôb
podľa
článku 263
štvrtého
odseku
ZFEÚ.(46)
46.      Všeobecný
súd
na
úvod v bode 40
napadnutého
uznesenia
podotkol,
že
„v súlade s ustálenou
judikatúrou
sa
žaloby o neplatnosť
podané
zduženiami
považujú
za
prípustné v troch
typoch
situácií:
po
prvé,
ak
právne
ustanovenie
výslovne
priznáva
profesijným
združeniam
viacero
oprávnení
procesného
charakteru,
po
druhé,
ak
združenie
zastupuje
záujmy
svojich
členov,
ktorí
by
boli
sami
aktívne
legitimovaní, a po
tretie,
ak
je
združenie
individualizované z dôvodu
ovplyvnenia
jeho
vlastných
záujmov
ako
združenia
najmä
preto,
lebo
jeho
postavenie
vyjednávača
bolo
dotknuté
aktom,
ktorého
zrušenie
sa
navrhuje“(47).
47.      Všeobecný
súd
potom
posudzoval
prípustnosť
žalôb
podaných
týmito
štyrmi
združeniami
ako
žalôb
podaných
združeniami
konajúcimi
vo
vlastnom
mene a konajúcimi v mene
svojich
členov.
Tento
súd
zrejme
zastával
názor,
že
prvá a tretia
situácia
opísaná v predchádzajúcom
bode
sa
týka
združení
konajúcich
vo
vlastnom
mene a druhá
situácia
sa
týka
združení
konajúcich v mene
svojich
členov.
48.      Po
prvé
Všeobecný
súd
konštatoval,
že v rozsahu, v akom
žalobcovia
konajú
vo
vlastnom
mene,
sú
žaloby
neprípustné.
Pokiaľ
ide o prvú
situáciu,
Všeobecný
súd
dospel k záveru,
že
neexistujú
žiadne
právne
ustanovenia,
ktoré
by
žalobcom
priznávali
oprávnenia
procesného
charakteru v kontexte
RRF
(body 42
až
45
napadnutého
uznesenia).
Pokiaľ
ide o tretiu
situáciu,
Všeobecný
súd
konštatoval,
že
žalobcovia
ovplyvnenie
svojich
vlastných
záujmov
ako
združení
nepreukázali,
keďže
skutočnosť,
že
okrem
iného
boli
partnermi
inštitúcií
Únie v kontexte
právneho
štátu
alebo
mali
postavenie
pozorovateľa v orgánoch
Rady
Európy,
nie
je
dostatočná
(body 46
až
51
napadnutého
uznesenia).
49.      Po
druhé
Všeobecný
súd
konštatoval,
že
žaloby
sú v súlade s druhou
situáciou
neprípustné
aj v rozsahu, v akom
žalobcovia
konajú v mene
svojich
členov.(48) Začal
podmienkou
priamej
dotknutosti a rozdelil
svoje
posúdenie
na
tri
skupiny
sudcov
(body 59 a 60
napadnutého
uznesenia).
50.      Podľa
názoru
Všeobecného
súdu
mali
míľniky
F1G,
F2G a F3G
povahu
rozpočtovej
podmienenosti,
keďže
ich
dosiahnutie
bolo
podmienkou
financovania v rámci
RRF.
Rada
sa
stanovením
týchto
míľnikov
nesnažila
nahradiť
pravidlá
týkajúce
sa
hodnoty
právneho
štátu
alebo
účinnej
súdnej
ochrany
ani
povoliť
Poľsku
nerešpektovanie
rozsudkov
Súdneho
dvora
(body 65
až
80
napadnutého
uznesenia).
51.      Všeobecný
súd
so
zreteľom
na
uvedené
konštatoval,
že
míľniky
F2G a F3G
sa
právnej
situácie
poľských
sudcov
dotknutých
rozhodnutiami
disciplinárneho
senátu
priamo
netýkajú
(body 81
až
93
napadnutého
uznesenia).
Ďalej
argumentoval,
že
vzhľadom
na
to,
že
míľniky
F2G a F3G
priamo
neovplyvňujú
právnu
situáciu
poľských
sudcov
dotknutých
rozhodnutiami
disciplinárneho
senátu,
to
isté
platí
aj
pre
poľských
sudcov,
ktorí
nie
sú
takýmito
rozhodnutiami
dotknutí
(bod 96
napadnutého
uznesenia).
52.      V súvislosti s míľnikom
F1G
Všeobecný
súd
konštatoval,
že
nie sú priamo dotknutí všetci
poľskí
sudcovia a sudcovia
ostatných
členských
štátov a Európskeho
hospodárskeho
priestoru
(EHP).
Žalobcovia
sa v tejto
súvislosti
obmedzovali
na
tvrdenia
všeobecnej
povahy
týkajúce
sa
toho,
čo
podľa
nich
mal
tento
míľnik
obsahovať,
no
nespresňovali
konkrétne
prvky,
ktoré
by
priamo
ovplyvňovali
poľských
sudcov.
Neexistencia
pravidiel v spornom
rozhodnutí,
ktoré
žalobcovia
považovali
za
nevyhnutné, v každom
prípade
nepredstavovala
priamy
zásah
do
práv
poľských
sudcov,
ktorý
by
priamo
ovplyvnil
ich
právnu
situáciu
(body 97
až
101
napadnutého
uznesenia).
53.      Všeobecný
súd
rovnako
zastával
názor,
že
hoci
nedostatky v právnom
poriadku
jedného
členského
štátu
môžu
mať
vplyv
na
výkon
súdnej
moci v iných
štátoch,
neznamená
to,
že
sporné
rozhodnutie
môže
priamo
ovplyvniť
právnu
situáciu
sudcov
iných
členských
štátov a EHP.
Riziko
možného
účinku
rozptýlenia
medzi
členskými
štátmi v rozsahu, v akom
sa
zákonodarca
jedného
členského
štátu
inšpiruje
reformami v iných
členských
štátoch,
takisto
nepreukazuje,
že
sporné
rozhodnutie
priamo
ovplyvňuje
situáciu
týchto
sudcov
(body 102
až
107
napadnutého
uznesenia).
54.      Po
tretie
Všeobecný
súd
zamietol
argumenty
žalobcov,
ktoré
opísal
ako
výzvu
na
zmiernenie
podmienok
prípustnosti v prejednávanej
veci.
Keďže
žalobcovia
nemohli
tvrdiť,
že
sú
sporným
rozhodnutím
priamo
dotknutí,
pre
Všeobecný
súd
by
to
znamenalo
vylúčenie
podmienky
priamej
dotknutosti
uvedenej v článku 263 ZFEÚ v rozpore s judikatúrou
Súdneho
dvora.
Systémové
nedostatky
poľského
súdneho
systému
nemohli
odôvodniť
odchýlku
od
tejto
podmienky.
Všeobecný
súd
však
zdôraznil,
že
jeho
konštatovaniami
nie
je
dotknutá
povinnosť
Poľska
odstrániť
porušenia
práva
Únie
konštatované
Súdnym
dvorom
vo
vzťahu k právnemu
štátu,
že
článok 263 ZFEÚ členským
štátom a inštitúciám
Únie
umožňuje
podať
žalobu
proti
opatreniam
Únie a že
Komisii
ako
strážkyni
Zmlúv
prináleží
konať s cieľom
zabezpečiť,
aby
Poľsko
dodržiavalo
článok 19
ods. 1
druhý
pododsek
ZEÚ
(body 113
až
118
napadnutého
uznesenia).
IV.    Konanie na Súdnom dvore
55.      Uvedené
štyri
združenia
ako
odvolatelia v rámci
svojho
odvolania
podaného
14. augusta
2024
navrhujú,
aby
Súdny
dvor
zrušil
napadnuté
uznesenie,
vyhlásil
žaloby
za
prípustné a vrátil
vec
Všeobecnému
súdu
na
rozhodnutie
vo
veci
samej.
Takisto
navrhujú,
aby
Súdny
dvor
uložil
Rade
povinnosť
nahradiť
trovy
konania.
56.      Uznesením
predsedu
Súdneho
dvora
zo
4. februára
2025(49) boli
zamietnuté
návrhy
na
vstup
vedľajších
účastníkov
do
konania
na
podporu
návrhov
odvolateľov,
ktoré
predložili
združenia
RECLAIM a The Good Lobby
spolu s nadáciou
Fundación Hay Derecho.
57.      Rada
vo
svojom
vyjadrení k odvolaniu
predloženom
14. novembra
2025
navrhuje,
aby
Súdny
dvor
odvolanie
zamietol a uložil
odvolateľom
povinnosť
nahradiť
trovy
konania.
58.      Poľsko
vo
svojom
vyjadrení
vedľajšieho
účastníka
konania
predloženom
12. novembra
2025
navrhuje,
aby
Súdny
dvor
odvolanie
zamietol a uložil
odvolateľom
povinnosť
nahradiť
trovy
konania.
59.      Maďarsko
vo
svojom
vyjadrení
vedľajšieho
účastníka
konania
predloženom
14. novembra
2025
navrhuje,
aby
Súdny
dvor
odvolanie
zamietol.
60.      Komisia
vo
svojom
vyjadrení
vedľajšej
účastníčky
konania
predloženom
7. novembra
2025
navrhuje,
aby
Súdny
dvor
odvolanie
zamietol a uložil
odvolateľom
povinnosť
nahradiť
trovy
konania.
61.      Odvolatelia
takisto
25. februára
2025
predložili
repliku,
zatiaľ
čo
Rada a Komisia
predložili
svoje
dupliky 4. apríla
2025 a Poľsko a Maďarsko
predložili
svoje
dupliky 7. apríla
2025.
62.      Pojednávanie,
na
ktorom
odvolatelia,
Rada,
Poľsko,
Maďarsko a Komisia
predniesli
svoje
ústne
pripomienky,
sa
konalo
2. decembra
2025.
V.      Analýza
63.      Hlavnou
otázkou
nastolenou v tomto
odvolaní
je
otázka,
či
sa
Všeobecný
súd
dopustil
pochybenia,
keď
zamietol
žaloby o neplatnosť
štyroch
združení,
ktoré
podali
odvolanie,
na
základe
neexistencie
aktívnej
legitimácie
podľa
článku 263
štvrtého
odseku
ZFEÚ.
64.      Z judikatúry
Súdneho
dvora
možno
vyvodiť,
že
združenia
môžu
podať
žalobu o neplatnosť v mene
svojich
členov
alebo
vo
vlastnom
mene.(50)
65.      Prejednávaná
vec
dáva
Súdnemu
dvoru
príležitosť
objasniť
rozdiely v požiadavkách
spojených s aktívnou
legitimáciou
vo
vzťahu k týmto
dvom
rôznym
procesným
možnostiam
združení.
Dôležité
je,
že
Súdny
dvor
sa
žiada o výklad
požiadaviek
priamej a osobnej
dotknutosti v situáciách,
keď
združenia
konajú
vo
vlastnom
mene,
čo
je
otázka,
ktorá
sa v judikatúre
zatiaľ
dostatočne
nevysvetlila.
66.      Tri
odvolacie
dôvody
združení,
ktoré
podali
odvolanie,
sledujú
tieto
dve
procesné
možnosti. V rámci
prvých
dvoch
odvolacích
dôvodov
tvrdia,
že
keď
Všeobecný
súd
konštatoval,
že
rôzne
kategórie
sudcov,
ktorí
sú
členmi
týchto
združení,
nemajú
aktívnu
legitimáciu,
dopustil
sa
pochybenia.
Tretí
odvolací
dôvod
sa
týka
aktívnej
legitimácie
združení,
ktoré
podali
odvolanie, v ich
vlastnom
mene.
67.      Zároveň
je
na
úvod
dôležité
podotknúť,
že – ako
vyplýva z bodu 43
vyššie – tvrdenia
týkajúce
sa
míľnika
F1G a tvrdenia
týkajúce
sa
míľnikov
F2G a F3G
majú
rozdielnu
povahu.
68.      Vo
vzťahu k druhým
dvom
míľnikom
odvolatelia v prvostupňovom
konaní v podstate
tvrdili,
že
požiadavka
zavedenia
konania o preskúmaní
disciplinárnych
rozhodnutí
vydaných
disciplinárnym
senátom
je v rozpore s právom
Únie v zmysle
výkladu
Súdneho
dvora,
keďže
takéto
rozhodnutia
by
sa
mali
považovať
za
ničotné
per
se bez
potreby
takéhoto
konania.
69.      Vo
vzťahu k míľniku
F1G
odvolatelia
tvrdili,
že
nie
je
dostatočný
na
zabezpečenie
nezávislosti
súdnictva v Poľsku.(51) Dôvodom,
prečo
podľa
odvolateľov
sporné
rozhodnutie
nezabezpečilo
systém
vnútornej
kontroly
potrebný
na
ochranu
finančných
záujmov
Únie,
čo
je v rozpore s článkom 20
ods. 5 písm. e) a článkom 22
nariadenia o RRF,
teda
nie
je
konflikt
medzi
existujúcimi
požiadavkami,
ale
ich
nedostatočnosť.
70.      Rozdiel v povahe
týchto
tvrdení
je
relevantný
na
účely
posúdenia
splnenia
podmienky
priamej
dotknutosti
ako
jednej z požiadaviek
spojených s aktívnou
legitimáciou,
keďže
toto
posúdenie
je
založené
na
účinkoch,
ktoré
má
napadnutý
akt
na
postavenie
žalobcu.
71.      Moja
analýza
má
preto
nasledujúcu
štruktúru. V časti A
budem
posudzovať
prípustnosť
tvrdení
týkajúcich
sa
míľnikov
F2G a F3G.
Relevantnými
odvolacím
dôvodmi
sú v tejto
súvislosti
prvý
odvolací
dôvod a prvá
časť
druhého
odvolacieho
dôvodu.
Zameriavajú
sa
na
zamietnutie
tvrdení
združení,
ktoré
podali
odvolanie,
zo
strany
Všeobecného
súdu
na
základe
neexistencie
priamej
dotknutosti
dvoch
rôznych
skupín
poľských
sudcov,
ktorí
sú
členmi
týchto
združení.
Týkajú
sa
teda
aktívnej
legitimácie
združení,
ktoré
podali
odvolanie, v mene
ich
členov.
72.      V časti B
budem
posudzovať
prípustnosť
tvrdení
týkajúcich
sa
míľnika
F1G.
Relevantnými
odvolacími
dôvodmi
sú v tejto
súvislosti
druhá
časť
druhého
odvolacieho
dôvodu a tretí
odvolací
dôvod.
Na
jednej
strane
sa
zameriavajú
na
zamietnutie
tvrdení
združení,
ktoré
podali
odvolanie,
zo
strany
Všeobecného
súdu
na
základe
neexistencie
priamej
dotknutosti
všetkých
poľských
sudov a sudcov
ostatných
členských
štátov a EHP a týkajú
sa
teda
aktívnej
legitimácie
združení,
ktoré
podali
odvolanie, v mene
ich
členov.
Na
druhej
strane
sa
zameriavajú
aj
na
zamietnutie
tvrdení
združení,
ktoré
podali
odvolanie,
zo
strany
Všeobecného
súdu
na
základe
neexistencie
aktívnej
legitimácie v ich
vlastnom
mene.
73.      V časti C
budem
posudzovať
otázky,
ktoré
Všeobecný
súd
ponechal
nezodpovedané v súvislosti s aktívnou
legitimáciou
združení v ich
vlastnom
mene,
na
účely
vyriešenia
otázky
aktívnej
legitimácie v prejednávanej
veci.
A.      O prípustnosti tvrdení týkajúcich sa míľnikov F2G a F3G
1.      O prvom odvolacom dôvode (priama dotknutosť poľských sudcov dotknutých rozhodnutiami disciplinárneho senátu)
a)      Zhrnutie hlavných argumentov účastníkov konania
74.      Odvolatelia v rámci
prvého
odvolacieho
dôvodu
tvrdia,
že
keď
Všeobecný
súd v bodoch 65
až
93
napadnutého
uznesenia
konštatoval,
že
míľniky
F2G a F3G
sa
právnej
situácie
poľských
sudcov
dotknutých
rozhodnutiami
disciplinárneho
senátu
priamo
netýkajú,
dopustil
sa
nesprávneho
právneho
posúdenia.
75.      Tento
odvolací
dôvod
je
rozdelený
na
tri
časti,
ktorými
sa
budem
zaoberať
spoločne.
Po
prvé
odvolatelia
tvrdia,
že
keď
sa
Všeobecný
súd
nezameral
na
účinky
týchto
míľnikov
na
ich
členov a namiesto
toho
sa
sústredil
na
ich
účel,
dopustil
sa
pochybenia.
Po
druhé
odvolatelia
Všeobecnému
súdu
vytýkajú,
že
sa
dopustil
pochybenia,
keď
určil,
že
účel
týchto
míľnikov
sa
jednoducho
týka
rozpočtovej
podmienenosti.
Po
tretie
odvolatelia
tvrdia,
že
Všeobecný
súd
sa
dopustil
pochybenia
pri
výklade a uplatnení
požiadavky
priamej
súvislosti
na
účely
priamej
dotknutosti.
76.      Rada s podporou
Poľska,
Maďarska a Komisie
uvádza,
že
Všeobecný
súd
správne
konštatoval,
že
míľniky
F2G a F3G
sú
len
rozpočtovými
podmienkami,
ktoré
má
splniť
členský
štát, a nevytvárajú
žiadnu
priamu
súvislosť
medzi
požiadavkou
konania o preskúmaní a poľskými
sudcami
dotknutými
rozhodnutiami
disciplinárneho
senátu.
Konštatovanie
Všeobecného
súdu,
že
tieto
míľniky
sa
odvolateľov
ako
zástupcov
týchto
sudcov
priamo
netýkajú,
bolo
teda
správne.
b)      Posúdenie
77.      V rámci
prvého
odvolacieho
dôvodu
sa
Súdny
dvor
žiada o určenie,
či
poľskí
sudcovia
dotknutí
rozhodnutiami
disciplinárneho
senátu
sú
priamo
dotknutí
míľnikmi
F2G a F3G.
78.      Ako
správne
podotkol
Všeobecný
súd,(52) podľa
ustálenej
judikatúry
platí,
že
na
to,
aby
bola
osoba
priamo
dotknutá
opatrením
Únie,
musia
byť
splnené
dve
kumulatívne
podmienky:
„po
prvé,
aby
sporné
opatrenie
priamo
ovplyvňovalo
právne
postavenie
tejto
osoby, a po
druhé,
aby
neponechávalo
žiadny
priestor
na
voľnú
úvahu
jeho
adresátom
povereným
jeho
uplatňovaním,
keďže
má
čisto
automatický
charakter a vyplýva
zo
samotnej
právnej
úpravy
Únie
bez
uplatnenia
iných
sprostredkujúcich
ustanovení“(53).
1)      O prvej podmienke priamej dotknutosti
79.      Pokiaľ
ide o prvú
podmienku
priamej
dotknutosti,
vyžaduje,
aby
sa v dôsledku
napadnutého
opatrenia
zmenilo
právne
postavenie
žalobcu.
Inak
povedané,
medzi
opatrením a právnym
postavením
žalobcu
musí
existovať
priama
súvislosť.(54)
80.      Odvolatelia
tvrdia,
že
Všeobecný
súd
pri
posudzovaní
existencie
tejto
súvislosti
nesprávne
ignoroval
účinky
míľnikov
F2G a F3G
na
poľských
sudcov,
ktorým
boli
uložené
disciplinárne
sankcie, a do
úvahy
nesprávne
vzal
iba
účel
týchto
míľnikov.
81.      Ako
Všeobecný
súd
podotkol v bode 64
napadnutého
uznesenia,(55) judikatúra
Súdneho
dvora
vysvetľuje,
čo
sa
má
vziať
do
úvahy
na
účely
konštatovania,
či
existuje
priama
súvislosť
medzi
napadnutým
opatrením a právnym
postavením
žalobcu. V tejto
súvislosti
„treba
posúdiť,
či
napadnutý
akt
je
prameňom
podstatnej
zmeny
právneho
postavenia
dotknutej
fyzickej
alebo
právnickej
osoby,
pričom
treba
vychádzať z podstaty
tohto
aktu a posúdiť
jeho
účinky
vzhľadom
na
objektívne
kritériá,
akými
je
obsah
uvedeného
aktu, a prípadne
zohľadniť
kontext, v akom
bol
tento
akt
prijatý,
ako
aj
právomoci
inštitúcie,
orgánu,
úradu
alebo
agentúry,
ktorá
je
jeho
autorom“(56).
82.      Pri
určovaní
účinkov,
ktoré
majú
míľniky
na
postavenie
poľských
sudcov
dotknutých
rozhodnutiami
disciplinárneho
senátu,
sú
teda
relevantné
obsah,
kontext a účel
daných
míľnikov.
83.      Preto
platí,
že
aj
keď
je
tvrdenie
odvolateľov,
že
Súdny
dvor
sa
musí
sústrediť
na
účinky
aktu,
správne,
Všeobecný
súd
sa
zohľadnením
obsahu,
kontextu a účelu
daného
aktu
pochybenia
nedopustil,
lebo
sú
to
faktory,
ktoré
sa
majú
vziať
do
úvahy
pri
určovaní
jeho
účinkov
na
odvolateľov.
84.      Keď
však
Všeobecný
súd
vzal
do
úvahy
účel
míľnika
F2G,
zastával
názor,
že
medzi
jeho
obsahom a právnou
situáciou
dotknutých
sudcov
neexistuje
priama
súvislosť. V tejto
súvislosti
poukázal
na
paralelu s rozsudkom
Nord Stream
2,
pričom
uviedol,
že v danej
veci:
„Súdny
dvor
mohol
dospieť k záveru,
že
medzi
napadnutým
aktom,
ktorým
bola
smernica, a jeho
účinkami
existuje
priama
súvislosť,
lebo
na
základe
dotknutých
ustanovení
sa
na
odvolateľku
stali
uplatniteľnými
osobitné
povinnosti.“(57)
85.      Všeobecný
súd
potom
vysvetlil,
že v prejednávanej
veci
sa
Poľsku
neuložila
žiadna
osobitná
povinnosť(58) a že
„aj
po
prijatí
[sporného
rozhodnutia
sa]
situácia
sudcov
dotknutých
rozhodnutiami
disciplinárneho
senátu
naďalej
riadila
príslušnými
ustanoveniami
poľského
práva“(59).
86.      Všeobecný
súd
podľa
môjho
názoru
nesprávne
vyložil
judikatúru
Súdneho
dvora. V rámci
míľnika
F2G
sa
Poľsku
uložila
osobitná
povinnosť
zaviesť
konanie o preskúmaní
rovnako,
ako
smernica
stanovuje
povinnosť
členských
štátov
zameranú
na
výsledok.
Toto
konanie o preskúmaní
má
priamy
vplyv
na
právne
postavenie
dotknutých
sudcov.
87.      Odvolatelia
tvrdia,
že
potreba
začať
takéto
konanie o preskúmaní
mení
právne
postavenie
týchto
sudcov,
keďže
relevantné
rozsudky
Súdneho
dvora(60) majú
za
následok
neexistenciu
týchto
disciplinárnych
sankcií.
Ak
je
ich
argument
správny,
čo
je
otázka,
ktorá
sa
má
vyriešiť v rozhodnutí
vo
veci
samej, a na
účely
zrušenia
disciplinárnych
sankcií
by
sa
trvalo
na
akomkoľvek
konaní o preskúmaní,
skutočne
by
sa
tým
zhoršilo
právne
postavenie
poľských
sudcov,
ktorým
sa
tieto
sankcie
uložili.
88.      Konštatovanie
Všeobecného
súdu v bode 89
napadnutého
uznesenia,
že
situácia
týchto
sudcov
sa
bude
naďalej
riadiť
poľským
právom,
je
irelevantné,
lebo
zavedenie
konania o preskúmaní,
ktoré
priamo
ovplyvňuje
ich
právne
postavenie,
vyžaduje
samotný
míľnik
F2G.
89.      Práve
konštatovania
Súdneho
dvora v rozsudku
Nord Stream
2
vedú k záveru,
že
napriek
skutočnosti,
že
míľnik
F2G
vyžaduje,
aby
Poľsko
zaviedlo
konanie o preskúmaní, a že
sankcionovaní
sudcovia
budú
musieť
využiť
toto
konanie
na
základe
poľského
práva,
prameňom
zmeny
postavenia
sudcov
je
samotný
míľnik,
lebo
vyžaduje
zavedenie
konania o preskúmaní
podobne,
ako
smernice
stanovujú
povinnosť
zameranú
na
výsledok.
90.      Súhlasím
teda s odvolateľmi,
že
Všeobecný
súd
na
základe
judikatúry
Súdneho
dvora
vyvodil
nesprávne
závery.
91.      Argumenty
predložené
Radou s podporou
Poľska,
Maďarska a Komisie,
podľa
ktorých
sa
Poľsku
ponecháva
výber
formy a konkrétnych
pravidiel
konania o preskúmaní,
sú
takisto
irelevantné.
Relevantná
je
požiadavka
zaviesť
konanie o preskúmaní v akejkoľvek
forme.
Práve
táto
požiadavka
priamo
súvisí s právnym
postavením
dotknutých
sudcov.
92.      Preto
zastávam
názor,
že
keď
Všeobecný
súd v bode 88
napadnutého
uznesenia
konštatoval,
že
prvá
podmienka
priamej
dotknutosti
nie
je
splnená,
dopustil
sa
pochybenia.
2)      O druhej podmienke priamej dotknutosti
93.      Zložitejšia
otázka,
ktorú
Všeobecný
súd
nezodpovedal,(61) sa
týka
druhej
podmienky
priamej
dotknutosti,
ktorá v podstate
vyžaduje,
aby
sa
pri
vykonávaní
napadnutého
opatrenia
neponechával
žiadny
priestor
na
voľnú
úvahu,
ak
je
takéto
vykonávanie
potrebné
(pozri
bod 78
vyššie).
94.      Rovnako
ako v prípade
prvej
podmienky
Súdny
dvor
takisto
konštatoval,
že
„otázk[u],
či
akt
ponecháva
adresátom
povereným
jeho
uplatňovaním
priestor
na
voľnú
úvahu,
treba
preskúmať s ohľadom na samotnú
podstatu
takého
aktu“(62).
95.      Povaha
míľnikov
je
teda
takisto
relevantná v rozsahu, v akom
určuje
mieru
voľnej
úvahy,
ktorou
disponuje
Poľsko v súvislosti
so
zavedením
konania o preskúmaní.
96.      Vo
všeobecnosti
platí,
že
ak
si
opatrenie
Únie
vyžaduje
vykonávacie
opatrenia,
priama
súvislosť
medzi
napadnutým
opatrením a právnym
postavením
osoby,
ktorá
ho
napáda,
neexistuje,
ak
sa
vykonávajúcemu
orgánu
ponechá
možnosť
opatrenie
nevykonať
alebo
zmeniť
jeho
účinky
na
osobu,
ktorá
ho
napáda.
97.      Pri
posúdení z hľadiska
osoby,
ktorej
právne
postavenie
môže
napadnuté
opatrenie
zmeniť,
teda
záleží
na
tom,
že
subjekt
poverený
vykonaním
tohto
opatrenia
(v tomto
prípade
Poľsko)
nemôže
zmeniť
jeho
účinky
na
osobu,
ktorá
ho
napáda.(63)
98.      Míľnik
F2G v prejednávanej
veci
si
vyžaduje
vykonávacie
opatrenia.
Tieto
opatrenia
má
prijať
Poľsko.
Relevantná
je
teda
otázka,
či
sa
Poľsko
mohlo
rozhodnúť,
že
konanie o preskúmaní
nezavedie.
99.      V tejto
súvislosti
sa
stáva
relevantnou
povaha
míľnikov.
Rada s podporou
Poľska,
Maďarska a Komisie
tvrdí,
že
konštatovanie
Všeobecného
súdu,
že
míľnik
F2G
nevytvára
Poľsku
právnu
povinnosť
zaviesť
konanie o preskúmaní,
je
správne.
Zavedenie
tohto
konania
je
naopak
len
rozpočtovou
podmienkou
toho,
aby
Poľsko
získalo
platbu z RRF.
Títo
účastníci
konania
dodávajú,
že
kvalifikácia
týchto
míľnikov
ako
supermíľnikov ich
právnu
povahu
nemení,
lebo
ich
nesplnenie
znamená
len
to,
že
nemožno
získať
finančné
prostriedky.
100. Odvolatelia
naopak
zdôrazňujú,
že
možnosť
Poľska
tieto
míľniky
neuplatniť
je
čisto
hypotetická.
101. Podľa
môjho
názoru
je
na
jednej
strane
pravda,
že
Poľsko
nie
je
povinné
žiadať o vyplatenie
finančných
prostriedkov z RRF.(64) V tomto
zmysle
by
sa
míľniky
mohli
chápať
iba
ako
výdavkové
podmienky a Poľsko
by
sa
mohlo
rozhodnúť,
že
finančné
prostriedky
dostupné v rámci
RRF
nepoužije.(65) V takom
prípade
by
Poľsko
požiadavkou
zaviesť
konanie o preskúmaní
skutočne
„viazané“
nebolo.
102. Na
druhej
strane
však
Súdny
dvor
prijal,
že
na
účely
konštatovania
priamej
dotknutosti
možno
napadnutý
akt
charakterizovať
ako
akt,
ktorý
neponecháva
žiadny
priestor
na
voľnú
úvahu,
„ak
možnosť
adresátov
nevykonať
napadnutý
akt
Únie
je
čisto
hypotetická,
pričom
ich
vôľa
vyvodiť
následky v súlade s týmto
aktom
je
nepochybná“(66).
103. Rozsudok
Bock/Komisia(67) sa
napríklad
týkal
žaloby o neplatnosť
podanej
nemeckou
spoločnosťou
proti
rozhodnutiu
Komisie,
ktorým
sa
Nemecku
povolilo
vylúčiť
zo
zaobchádzania
Únie
niektoré
výrobky s pôvodom v tretích
krajinách,
ktoré
však
už
boli v obehu v členských
štátoch
(v tomto
prípade
išlo o huby z Číny).
Komisia
tvrdila,
že
povolenie
udelené
Nemecku
sa
žalobkyne
priamo
netýka,
lebo
daný
členský
štát
sa
môže
rozhodnúť,
či
ho
využije.
Súdny
dvor
konštatoval,
že
nemecké
orgány
už
napriek
tomu
žalobkyňu
informovali,
že
jej
žiadosť
zamietnu,
hneď
ako
im
Komisia
udelí
povolenie, a dané
povolenie
si
vyžiadali s konkrétnym
odkazom
na
žiadosti,
ktoré
im
už v tom
čase
boli
predložené.
Súdny
dvor
dospel k záveru,
že
rozhodnutie
sa
žalobkyne
priamo
týka.
104. Ďalším
známym
príkladom
je
rozsudok
Piraiki‑Patraiki a i./Komisia(68),
ktorý
sa
týkal
žaloby o neplatnosť
podanej
istými
gréckymi
spoločnosťami
proti
rozhodnutiu
Komisie,
ktorým
sa
Francúzsku
povolilo
prijať
ochranné
opatrenia
obmedzujúce
dovoz
bavlnenej
priadze z Grécka.
Komisia a Francúzsko
tvrdili,
že
žalobkyne
nie
sú
týmto
rozhodnutím
priamo
dotknuté,
lebo
len
Francúzsku
sa ním povoľuje,
aby
zaviedlo
systém
kvót
na
dovoz, a tomuto
členskému
štátu
sa
preto
ponecháva
možnosť
využiť
ho
alebo
nie.
Samotným
rozhodnutím
sa
teda
systém
obmedzujúci
dovoz
nezaviedol,
ale
na
to,
aby
malo
praktický
účinok,
sa
vyžadovali
vykonávacie
opatrenia
zo
strany
francúzskych
orgánov.
Súdny
dvor
však
zastával
názor,
že
táto
skutočnosť
sama
osebe
priamej
dotknutosti
žalobkýň
týmto
rozhodnutím
nebráni,
lebo
Francúzsko
ešte
predtým,
ako
mu
to
Komisia
povolila,
uplatňovalo
veľmi
reštriktívny
systém
licencií
na
dovoz
bavlnenej
priadze
gréckeho
pôvodu a práve
ono
požiadalo o povolenie
prísnejších
opatrení.
Za
týchto
okolností
bola
možnosť,
že
sa
Francúzsko
rozhodne
povolenie
udelené
Komisiou
nevyužiť,
čisto
hypotetická,
keďže
vôľa
francúzskych
orgánov
uplatňovať
toto
rozhodnutie
bola
nepochybná.(69)
105. Hoci
sa
tieto
príklady
týkajú
obchodných
vecí,
vyplýva z nich,
že
aj
keď z formálneho
hľadiska
adresát
má
možnosť
rozhodnúť
sa,
či
napadnuté
opatrenie
vykoná,
je
možné,
že
jeho
voľná
úvaha
neexistuje,
keďže
je
za
okolností
konkrétnej
veci
čisto
hypotetická.
Takýto
záver
si,
pravdaže,
vyžaduje
individuálne
preskúmanie
každého
prípadu.(70)
106. V záujme
rozhodnutia,
či
voľnú
úvahu
Poľska
možno
chápať
ako
čisto
hypotetickú,
je v prejednávanej
veci
potrebné
zohľadniť
povahu
postupu
odsúhlasenia
míľnikov a cieľov
podľa
nariadenia o RRF.
107. Ako
som
vysvetlila v bodoch 5
až
20
vyššie, z postupu
podľa
nariadenia o RRF
vyplýva,
že
Poľsko
navrhlo
míľniky
Komisii,
Komisia
ich
považovala
za
prijateľné a navrhla
ich
Rade,
ktorá
ich
napokon
takisto
prijala.(71) Ako
teda
správne
podotýkajú
odvolatelia,
vzhľadom
na
to,
že
míľniky
navrhlo
Poľsko,
zrejme
neexistuje
žiadny
dôvod,
prečo
by
ich
nesplnilo.
108. Dôležité
je,
že
keď
bolo
sporné
rozhodnutie
prijaté,
Poľsko
už
reformu
požadovanú v rámci
míľnika
F2G
vykonalo
na
základe
zákona z 9. júna
2022
(pozri
bod 35
vyššie).
Vykonávacie
rozhodnutie
Rady
teda v skutočnosti
schválilo
voľbu,
ktorú
už
Poľsko
vykonalo.
Ak
je
takáto
voľba
právne
vadná,
ako
tvrdia
odvolatelia,
je
zrejme
potrebné
umožniť
napadnutie
jej
schválenia
inštitúciami
Únie
na
súdoch
Únie.(72)
109. Ak
teda
budem
parafrázovať, čo povedal
generálny
advokát
Dutheillet de
Lamothe,
za
okolností
prejednávanej
veci
by
konštatovanie,
že
míľnik
F2G
ponechával
Poľsku
priestor
na
to,
aby
ho
neuplatňovalo,
podľa
môjho
názoru
predstavovalo
prílišný
formalizmus.(73)
110. Všeobecný
súd
napokon
uviedol,
že
pri
posudzovaní
priamej
dotknutosti
sudcov
dotknutých
rozhodnutiami
disciplinárneho
senátu
je
relevantný
iba
míľnik
F2G,
keďže
míľnik
F3G
len
stanovuje
lehotu,
počas
ktorej
sa
majú
uskutočniť
konania o preskúmaní.(74)
111. S týmto
konštatovaním
musím
takisto
nesúhlasiť,
lebo
umožnenie
vyriešenia
právnej
situácie
týchto
sudcov
do
konca
roka
2023
na
základe
míľnika
F3G
takisto
priamo
ovplyvňuje
ich
právne
postavenie.
Ako
tvrdia
odvolatelia,
tento
míľnik
konkretizuje
míľnik
F2G a posilňuje
jeho
účinky
na
sudcov,
ktorým
boli
uložené
disciplinárne
sankcie,
takže
sa
ich
priamo
týka.
112. Možno
zhrnúť,
že
súhlasím s odvolateľmi,
že
Všeobecný
súd
nesprávne
uplatnil
judikatúru a nevykonal
náležité
posúdenie
účinkov
míľnikov
F2G a F3G v spornom
rozhodnutí
na
právnu
situáciu
poľských
sudcov
dotknutých
rozhodnutiami
disciplinárneho
senátu.
Míľniky
F2G a F3G
majú
priamu
súvislosť s konkrétnou
právnou
situáciou
týchto
sudcov,
ktorá
je
spôsobilá
zmeniť
túto
situáciu, a možnosť
Poľska
tieto
míľniky
nesplniť
je
len
hypotetická.
Keď
teda
Všeobecný
súd
konštatoval,
že
míľniky
F2G a F3G
sa
týchto
sudcov
priamo
netýkajú, a zamietol
žaloby o neplatnosť
podané
združeniami,
ktoré
ich
zastupujú,
ako
neprípustné,
dopustil
sa
pochybenia.
2.      O prvej časti druhého odvolacieho dôvodu (priama dotknutosť poľských sudcov, na ktorých sa nevzťahovali rozhodnutia disciplinárneho senátu)
a)      Zhrnutie hlavných argumentov účastníkov konania
113. Odvolatelia v rámci
prvej
časti
druhého
odvolacieho
dôvodu
tvrdia,
že
keď
Všeobecný
súd v bodoch 95 a 96
napadnutého
uznesenia
konštatoval,
že
míľniky
F2G a F3G
nemenia
právnu
situáciu
poľských
sudcov,
na
ktorých
sa
nevzťahovali
rozhodnutia
disciplinárneho
senátu,
dopustil
sa
nesprávneho
právneho
posúdenia.
114. Odvolatelia v súvislosti s míľnikmi
F2G a F3G
tvrdia,
že
je
podstatný
rozdiel v účinkoch
medzi
poľskými
sudcami
dotknutými
rozhodnutiami
disciplinárneho
senátu a poľskými
sudcami,
ktorí
zostávajú
vo
funkcii a musia
naďalej
plniť
svoje
povinnosti
bez
ostatných
sudcov.
Všeobecný
súd
sa
teda
nezaoberal
ich
argumentmi
týkajúcimi
sa
odstrašujúceho
účinku
na
týchto
sudcov a ich
zvýšeného
pracovného
zaťaženia.
115. Rada s podporou
Poľska,
Maďarska a Komisie
tvrdí,
že
členské
štáty
nemajú
povinnosť
míľniky
splniť,
čo
sa v závislosti
od
kategórie
sudcov
nemení,
takže
sporné
rozhodnutie
nemôže
mať
na
týchto
sudcov
právne
účinky.
b)      Posúdenie
116. Pokiaľ
ide o priamu
dotknutosť
poľských
sudcov
iných
ako
tí,
ktorí
sú
dotknutí
rozhodnutiami
disciplinárneho
senátu,
míľnikmi
F2G a F3G,
môžem
súhlasiť s odvolateľmi,
že
Všeobecný
súd
nezohľadnil
ich
argumenty,
podľa
ktorých
sú
títo
sudcovia
dotknutí
iným
spôsobom
než
sudcovia,
na
ktorých
sa
zameriaval
prvý
odvolací
dôvod.
Všeobecný
súd z tohto
dôvodu
neposúdil,
či
medzi
míľnikmi
F2G a F3G a týmito
inými
poľskými
sudcami
existuje
priama
súvislosť.
117. Aj
keby
Všeobecný
súd
tým,
že v prvostupňovom
konaní
nereagoval
na
argumenty
odvolateľov,
pochybil,
však
zastávam
názor,
že
medzi
míľnikmi
F2G a F3G a právnym
postavením
týchto
iných
poľských
sudcov
priama
súvislosť
neexistuje.
Odvolatelia
podľa
môjho
názoru
nepreukázali,
že
by
vznikol
odstrašujúci
účinok,
ktorý
by
mal
priamy
vplyv
na
právne
postavenie
týchto
sudcov.
Pokiaľ
ide o možné
vyššie
pracovné
zaťaženie
niektorých
poľských
sudcov,
ktoré
by
podľa
môjho
chápania
bolo
dôsledkom
pozastavenia
výkonu
funkcie
sankcionovaných
sudcov
do
konca
konania o preskúmaní,
odvolatelia
jednak
toto
zvýšenie
nepreukázali a jednak
nebolo
možné
povedať,
že
ovplyvňuje
právne
postavenie
týchto
sudcov.(75)
118. Zastávam
preto
názor,
že
konštatovanie
Všeobecného
súdu,
že
míľniky
F2G a F3G
sa
poľských
sudcov,
ktorým
disciplinárny
senát
neuložil
disciplinárne
sankcie,
priamo
netýkajú,
je
správne.
B.      O prípustnosti tvrdení týkajúcich sa míľnika F1G
119. Odvolacie
dôvody,
ktorými
som
sa
zaoberala
doteraz,
sa
týkali
míľnikov
F2G a F3G.
Ostatné
odvolacie
dôvody
sa
týkajú
míľnika
F1G.
120. Pripomínam,
že v rámci
míľnika
F1G
sa
od
Poľska
vyžadovalo,
aby
vykonalo
reformy s cieľom
posilniť
nezávislosť a nestrannosť
súdov.
Odvolatelia v prvostupňovom
konaní z vecného
hľadiska
tvrdili,
že
konkrétne
reformy
vyžadované v rámci
míľnika
F1G
sú
nedostatočné
na
dosiahnutie
tohto
cieľa
tak,
ako
je
potrebné
na
ochranu
finančných
záujmov
Únie.
121. Všeobecný
súd
tieto
tvrdenia
zamietol
na
základe
neexistencie
priamej
dotknutosti
združení,
ktoré
podali
odvolanie,
konajúcich v mene
svojich
členov a druhá
časť
druhého
odvolacieho
dôvodu
smeruje
proti
tomuto
zamietnutiu.
Budem
ju
analyzovať v časti 1.
Všeobecný
súd
takisto
zamietol
tvrdenia
týkajúce
sa
nedostatočnosti
míľnika
F1G,
ktoré
uviedli
združenia,
ktoré
podali
odvolanie,
vo
vlastnom
mene, a odvolatelia
toto
zamietnutie
napadli v treťom
odvolacom
dôvode,
ktorý
budem
posudzovať v časti 2.
1.      O druhej časti druhého odvolacieho dôvodu (priama dotknutosť všetkých poľských sudcov a sudcov ostatných členských štátov a EHP)
122. Odvolatelia v rámci
druhej
časti
druhého
odvolacieho
dôvodu
tvrdia,
že
keď
Všeobecný
súd v bodoch 97
až
107
napadnutého
uznesenia
nepriznal
odvolateľom
aktívnu
legitimáciu
na
napadnutie
nedostatočnosti
míľnika
F1G v mene
svojich
členov,
dopustil
sa
nesprávneho
právneho
posúdenia.
123. Táto
časť
daného
odvolacieho
dôvodu
sa
týka
samostatne
združení,
ktoré
podali
odvolanie,
konajúcich v mene
všetkých
poľských
sudov
na
jednej
strane a sudcov
ostatných
členských
štátov a EHP
na
druhej
strane.
Začnem
tvrdením
týkajúcim
sa
všetkých
poľských
sudcov.
a)      Všetci poľskí sudcovia
124. Odvolatelia
tvrdia,
že
nedostatočnosťou
míľnika
F1G
sú
priamo
dotknutí
všetci
poľskí
sudcovia.
Všeobecný
súd
nesprávne
rozhodol,
že
ich
argumenty
sú
len
všeobecnými
tvrdeniami o nedostatočnosti,
na
základe
ktorých
priamu
dotknutosť
konštatovať
nemožno.
Tieto
argumenty
naopak
podrobne
uvádzajú
požiadavky
vyplývajúce z judikatúry
Súdneho
dvora a nedostatky v súdnej
ochrane.
125. Všeobecný
súd v bode 100
napadnutého
uznesenia
konštatoval,
že
odvolatelia
sa
obmedzujú
na
tvrdenia
všeobecnej
povahy a nespresňujú
konkrétne
prvky v samotnom
texte
tohto
míľnika,
ktoré
by
priamo
ovplyvňovali
poľských
sudcov.
126. Odvolatelia v prvostupňovom
konaní
tvrdili,
že
míľnik
F1G
priamo
ovplyvňuje
právnu
situáciu
poľských
sudcov,
lebo v dôsledku
jeho
nedostatočnosti
na
účely
obnovy
účinnej
súdnej
ochrany v Poľsku
budú
títo
sudcovia
nútení
rozhodovať
vo
veciach
za
profesionálne
nemysliteľných
okolností,
keď
budú
naďalej
podliehať
nezákonným
tlakom a obmedzovaniu
ich
nezávislosti a nestrannosti.
Poľskí
sudcovia
by
boli
nútení
vykonávať
svoje
funkcie
za
podmienok
vyvolávajúcich
pochybnosti,
pokiaľ
ide o ich
schopnosť
podať
návrh
na
začatie
prejudiciálneho
konania,
uplatňovať v plnom
rozsahu
právo
Únie a prijímať
rozhodnutia,
ktoré
sú v rozpore
so
záujmami
vlády
alebo
vládnucej
politickej
strany.(76)
127. Hoci
to
môže
byť
pravda,
Súdnemu
dvoru
to
neumožňuje
dospieť k záveru o tom,
či a akým
spôsobom
by
tieto
nedostatky
boli
prameňom
zmien v individuálnom
právnom
postavení
všetkých
alebo
niektorých
poľských
sudcov,
ktorí
sú
členmi
združení,
ktoré
podali
odvolanie,
čo
predstavuje
test
vytvorený v judikatúre
na
účely
konštatovania
priamej
dotknutosti
fyzických a právnických
osôb
(pozri
bod 81
vyššie).
Inak
povedané,
nie
je
jasné,
akým
spôsobom
by
ovplyvnili
konkrétne
práva a povinnosti
niektorých
alebo
všetkých
poľských
sudcov.
128. Preto
zastávam
názor,
že
keď
Všeobecný
súd
zamietol
tvrdenia
odvolateľov
na
základe
skutočnosti,
že
poľskí
sudcovia
nedostatočnosťou
míľnika
F1G
priamo
dotknutí
nie
sú,
pochybenia
sa
nedopustil.
b)      Sudcovia ostatných členských štátov a EHP
129. Odvolatelia
tvrdia,
že
Všeobecný
súd
neodôvodnil
zamietnutie
ich
argumentu,
že
nedostatočnosť
míľnika
F1G
priamo
ovplyvňuje
právnu
situáciu
všetkých
sudcov
členských
štátov a EHP,
lebo
zasahuje
do
ich
každodennej
práce,
ako
je
uznávanie a vykonávanie
rozsudkov
poľských
sudcov,
ako
aj v dôsledku
účinku
rozptýlenia z jedného
právneho
poriadku
do
iných.
130. Aj
keď
zhoršenie
týkajúce
sa
právneho
štátu v jednom
členskom
štáte
podľa
môjho
názoru
môže
mať
istý
vplyv
na
cezhraničnú
justičnú
spoluprácu,
nerozumiem,
ako
možno
preukázať
priamu
súvislosť
medzi
nedostatočnými
opatreniami a ich
účinkom
na
práva a povinnosti
sudcov
ostatných
členských
štátov a EHP.
131. Všeobecný
súd
sa
teda
ani v tomto
smere
pochybenia
nedopustil.
2.      O treťom odvolacom dôvode (aktívna legitimácia združení v ich vlastnom mene za okolností prejednávanej veci)
a)      Zhrnutie hlavných argumentov účastníkov konania
132. Odvolatelia v rámci
tretieho
odvolacieho
dôvodu
tvrdia,
že
keď
im
Všeobecný
súd v bodoch 41
až
51 a 110
až
119
napadnutého
uznesenia
nepriznal
aktívnu
legitimáciu v ich
vlastnom
mene
podľa
súčasných
pravidiel,
dopustil
sa
nesprávneho
právneho
posúdenia.
133. Odvolatelia v tejto
súvislosti
rozdeľujú
svoje
argumenty
do
troch
skupín.
Po
prvé
tvrdia,
že
Všeobecný
súd
nesprávne
vykladal
článok 263
štvrtý
odsek
ZFEÚ,
lebo v rámci
tohto
výkladu
sa
mala
zohľadniť
nefunkčnosť
súdneho
systému v Poľsku.
Po
druhé
odvolatelia
uvádzajú,
že
Všeobecný
súd
mal
článok 263
štvrtý
odsek
ZFEÚ
pri
jeho
uplatňovaní
na
združenia
konajúce
vo
vlastnom
mene
vykladať
so
zreteľom
na
rozsudok
Európskeho
súdu
pre
ľudské
práva
(ESĽP)
KlimaSeniorinnen(77).
Po
tretie
Všeobecný
súd
podľa
odvolateľov
nesprávne
konštatoval,
že
privilegovaná
aktívna
legitimácia
členských
štátov a inštitúcií
Únie
odôvodňuje
odopretie
aktívnej
legitimácie
odvolateľom.
134. Rada s podporou
Poľska,
Maďarska a Komisie
tvrdí,
že
konštatovanie
Všeobecného
súdu,
že
odvolatelia
nemajú
aktívnu
legitimáciu a že
nedostatky
poľského
justičného
systému
neodôvodňujú
neuplatnenie
požiadaviek
priamej a osobnej
dotknutosti
stanovených v Zmluvách,
bolo
správne.
Maďarsko a Komisia
dodávajú,
že
tvrdenia
odvolateľov
týkajúce
sa
neexistencie
účinného
postupu
na
poľských
súdoch
sú
nepodložené. V súvislosti s rozsudkom
KlimaSeniorinnen títo
účastníci
konania
uvádzajú,
že
je
založený
na
špecifických
faktoroch
týkajúcich
sa
zmeny
klímy a na
prejednávanú
vec
ho
uplatniť
nemožno.
135. Rada
predovšetkým
na
pojednávaní
zdôraznila,
že
podmienky
stanovené v článku 263
štvrtom
odseku
ZFEÚ
sú
samy
osebe
kľúčovým
prvkom
právneho
štátu a sú
súčasťou
uceleného
systému
prostriedkov
nápravy
podľa
Zmlúv,
ktorý
je
základným
kameňom
systému
súdnej
ochrany
Únie.
Pri
uplatnení
mierneho
prístupu k aktívnej
legitimácii
hrozí
neistota a uznanie
aktívnej
legitimácie
odvolateľov v prejednávanej
veci
by
de
facto viedlo k zavedeniu
actio popularis.
136. Odvolatelia
odpovedali,
že
Súdny
dvor
nežiadajú o zavedenie
actio popularis,
ale o výklad
článku 263
štvrtého
odseku
ZFEÚ
pri
uplatňovaní
na
združenia
konajúce
vo
vlastnom
mene
so
zreteľom
na
zásadu
účinnej
súdnej
ochrany
zakotvenú v článku 19
ods. 1 ZEÚ a článku 47
Charty.
b)      Posúdenie
137. Odvolatelia v rámci
svojho
tretieho
odvolacieho
dôvodu
tvrdia,
že
ich
žaloby
mali
byť
prijaté
ako
prípustné
na
základe
„tretieho
typu
situácie“, v prípade
ktorého
združenia
môžu
mať
aktívnu
legitimáciu
vo
vlastnom
mene.
Subsidiárne
uvádzajú,
že
„tri
typy
situácií“,
ktoré
Všeobecný
súd
pripomenul v bode 40
napadnutého
uznesenia,
nepredstavujú
vyčerpávajúci
zoznam a že
Všeobecný
súd
mal
ich
žaloby
pripustiť
mimo
týchto
situácií.
138. Ako
vyplýva z bodu 46
vyššie,
Všeobecný
súd
začal
svoje
posúdenie
konštatovaním,
že
podľa
ustálenej
judikatúry
môžu
združenia
podať
priamu
žalobu v troch
typoch
situácií.
139. Zastávam
názor – ako
som
uviedla v bode 64
vyššie –,
že
združenia
môžu
mať
aktívnu
legitimáciu
buď v mene
svojich
členov,
alebo
vo
vlastnom
mene.
Tieto
tri
situácie
sú
len
opisom
situácií
doteraz
uznaných v judikatúre, v ktorej
sa
konštatovalo,
že
združenia
majú
aktívnu
legitimáciu
na
podanie
žaloby o neplatnosť.(78) Nepredstavujú
vyčerpávajúci
zoznam.(79)
140. Súdny
dvor
na
rozdiel
od
Všeobecného
súdu
ako
akceptovaný
výklad
článku 263
štvrtého
odseku
ZFEÚ
vo
vzťahu k združeniam
tri
typy
situácií
neuvádza.
Na
tieto
situácie
odkazoval
iba
pri
posudzovaní
konštatovaní
Všeobecného
súdu v odvolacom
konaní.(80)
141. Vo
vzťahu k „tretiemu
typu
situácií“
Všeobecný
súd v bodoch 46
až
50
napadnutého
uznesenia
posudzoval,
či
bola v prejednávanej
veci
dotknutá
pozícia
odvolateľov
ako
vyjednávačov, a dospel k záveru,
že
nebola.(81) Je
pravda,
že v doterajšej
judikatúre
súdy
Únie
vykladali
situáciu
umožňujúcu
aktívnu
legitimáciu
združenia v jeho
vlastnom
mene
reštriktívne
na
základe
jeho
vyjednávacej
pozície. V skutočnosti v rámci
judikatúry
Súdneho
dvora
existujú
iba
dve
veci, v ktorých
sa
uznala
aktívna
legitimácia
na
základe
vyjednávacej
pozície,(82) a výklad
týchto
dvoch
vecí
bol v neskorších
rozsudkoch, v ktorých
sa
aktívna
legitimácia
vyjednávača
neuznala,
zúžený.(83) V tomto
zmysle
sa
Všeobecný
súd
pri
uplatňovaní
existujúcej
judikatúry
pochybenia
nedopustil.
142. Všeobecný
súd
však
nevykladal
zvyšnú
časť
„tretieho
typu
situácií“, v rámci
ktorej
možno
aktívnu
legitimáciu
priznať
združeniam v iných
situáciách, v ktorých
obhajujú
vlastné
záujmy, a nie
iba v tých, v ktorých
sú
vyjednávačmi.(84) Rovnako
neposudzoval
tvrdenie,
že
odvolatelia
by
mohli
mať
aktívnu
legitimáciu
mimo
týchto
„troch
typov
situácií“.
143. Všeobecný
súd v bode 116
napadnutého
uznesenia
dospel k záveru,
že
odvolatelia
nemôžu
tvrdiť,
že
sú
priamo
dotknutí,
pričom
odkazoval
na
svoje
konštatovania
týkajúce
sa
aktívnej
legitimácie
týchto
združení v mene
ich
členov.
Všeobecný
súd
teda
vôbec
nezvážil,
ako
by
sa
mala
požiadavka
priamej
dotknutosti
vykladať v prípade,
keď
ide o aktívnu
legitimáciu
združení v ich
vlastnom
mene.
144. Zastávam
preto
názor,
že
Všeobecný
súd
neposúdil
tvrdenie
odvolateľov,
že
požiadavky
priamej a osobnej
dotknutosti
združení
podávajúcich
žaloby
vo
vlastnom
mene
by
sa
mali
vykladať
so
zreteľom
na
zásadu
účinnej
súdnej
ochrany.
145. Tento
nedostatok
odôvodnenia
vo
vzťahu k argumentom
odvolateľov
je
podľa
môjho
názoru
dostatočný
na
to,
aby
sa
tretí
odvolací
dôvod
prijal a aby
sa
napadnuté
uznesenie
zrušilo
ako
nedostatočne
odôvodnené
vo
vzťahu k aktívnej
legitimácii
združení v ich
vlastnom
mene.
146. Na
účely
vyriešenia
otázky
aktívnej
legitimácie v prejednávanej
veci
však
považujem
za
potrebné
predložiť
Súdnemu
dvoru
analýzu
otázok,
ktoré v napadnutom
uznesení
neboli
zodpovedané.
C.      O aktívnej legitimácii združení v ich vlastnom mene
147. Odvolatelia
predložili
viaceré
argumenty v prospech
výkladu
článku 263
štvrtého
odseku
ZFEÚ v tom
zmysle,
že v prejednávanej
veci
im
priznáva
aktívnu
legitimáciu v ich
vlastnom
mene.
Najprv
posúdim
argumenty
týkajúce
sa
nefunkčného
súdneho
systému v Poľsku a potom
sa
budem
zaoberať
inými
argumentmi
všeobecnejšej
povahy.
1.      O argumentoch založených na nefunkčnom súdnom systéme v Poľsku
148. Odvolatelia
tvrdia,
že
výklad
článku 263
štvrtého
odseku
ZFEÚ
podaný
Súdnym
dvorom
je
založený
na
predpoklade,
že v celej
Únii
sa
rešpektuje a dodržiava
právny
štát a že
vo
vnútroštátnych
súdnych
systémoch
existujú
účinné
prostriedky
nápravy.
To
už
podľa
nich
neplatí v Poľsku,
čo
odôvodňuje
rozšírenie
požiadaviek
spojených s aktívnou
legitimáciou,
na
základe
ktorých
združenia
môžu
podať
priamu
žalobu
vo
vlastnom
mene.
149. V tejto
súvislosti
je
pravda,
že z výkladu,
podľa
ktorého
je
Únia
založená
na
ucelenom
systéme
právnych
prostriedkov
nápravy,
vyplýva,
že
osoby,
ktoré
sa
domnievajú,
že
ich
práva
podľa
práva
Únie
boli
porušené,
sa
môžu v zásade
obrátiť
na
súd a požiadať o ich
ochranu.(85) Ak
priamy
prístup k súdom
Únie
neexistuje,
musia
existovať
spôsoby,
ako
podať
žalobu
na
vnútroštátny
súd, ktorý
potom
môže
alebo
musí
položiť
otázky
týkajúce
sa
práva
Únie
Súdnemu
dvoru.(86) Funkčné
súdne
systémy v členských
štátoch,
ktoré
zaručujú
nezávislosť
súdnictva,
sú v tomto
zmysle
nevyhnutnou
súčasťou
takéhoto
systému.
150. Argumentácia
odvolateľov
teda
spočíva v tom,
že
ak v dôsledku
systémových
problémov
nemožno
použiť
vnútroštátne
prostriedky,
musia
sa
sprístupniť
prostriedky
Únie,
lebo
inak
by
došlo k porušeniu
práva
na
účinnú
súdnu
ochranu.
151.  Existujú
dva
dôvody,
ktoré
hovoria v prospech
zamietnutia
tejto
argumentácie,
pričom
jeden
je
právny a druhý
skutkový.
152. Právny
argument,
ktorý
uviedla
aj
Rada
na
pojednávaní a ktorý
pri
viacerých
príležitostiach
zdôraznil
Súdny
dvor,
je,
že
Súdny
dvor
nemôže
zmeniť
požiadavky
priamej a osobnej
dotknutosti
stanovené v článku 263
štvrtom
odseku
ZFEÚ
dokonca
ani v záujme
účinnej
súdnej
ochrany. O zmene
systému
súdnej
ochrany
stanoveného v Zmluvách
môžu
rozhodnúť
iba
členské
štáty.(87)
153. Skutkový
argument
sa
týka
súdneho
systému v Poľsku.
Aj
keď
vo
fungovaní
poľského
súdnictva
existujú
závažné
problémy,
tento
systém
zrejme
nie
je
nefunkčný
do
takej
miery,
že
veci
týkajúce
sa
použitia
finančných
prostriedkov z RRF
by
sa v Poľsku
nemohli
dostať
na
príslušné
súdy a následne v prípade
potreby
aj
na
Súdny
dvor.(88) Je
preto
prehnané
konštatovať,
že
„ucelený
systém
právnych
prostriedkov
nápravy“
sa
na
poľský
súdny
systém
nemôže
spoľahnúť.(89) To
však
neznamená,
že
nie
sú
potrebné
zlepšenia.
Reformy
vrátane
tých v rámci
RRF
prispievajú k zlepšovaniu
nezávislosti
súdnictva,
aj
keď
to
podľa
odvolateľov
nie
je
dostatočné.
Ako
sa
navyše
zhodli
všetci
účastníci
tohto
konania,
Poľsko
je
povinné
vykonať
všetky
rozsudky, v ktorých
Súdny
dvor
konštatoval
konkrétne
problémy
týkajúce
sa
právneho
štátu v danom
členskom
štáte, a míľniky
nemohli
túto
povinnosť
nijako
ovplyvniť.
154. Preto
si
nemyslím,
že
oslabená
nezávislosť
súdnictva v Poľsku
je
dostatočná
na
odôvodnenie
zmien v systéme
právnej
ochrany
podľa
Zmlúv
na
účely
prejednávanej
veci.
Tento
argument
odvolateľov
by
sa
mal
zamietnuť.
155. To
však
neznamená,
že v rámci
existujúceho
systému
súdnej
ochrany v Únii
nemožno
aktívnu
legitimáciu
združení
konajúcich
vo
vlastnom
mene
vrátane
združení
sudcov
vykladať
spôsobom,
ktorý
by
im
umožňoval
prístup k súdom
Únie
na
účely
obhajoby
vlastných
záujmov.
156. Konštatovanie
Súdneho
dvora,
že
Zmluvy
nemožno
zmeniť
prostredníctvom
súdnej
praxe,
neznamená,
že
požiadavky
spojené s aktívnou
legitimáciou
nemožno
vykladať
so
zreteľom
na
základné
zásady
vrátane
zásady
účinnej
súdnej
ochrany; v skutočnosti
sa
týmto
spôsobom
vykladať
musia(90).(91) Ďalej
budem
preto
posudzovať,
ako
možno
pojmy
„priama
dotknutosť“ a „osobná
dotknutosť“
vykladať
vo
vzťahu k združeniam
konajúcim
vo
vlastnom
mene,
pričom
zohľadním
argumenty
predložené
účastníkmi
konania.
2.      O dôležitosti združení pre participatívnu demokraciu
157. Odvolatelia
zdôrazňujú
dôležitosť
združení,
obzvlášť
združení
sudcov,
pre
ochranu
nezávislosti
súdnictva, a teda
pre
ochranu
alebo
obnovu
právneho
štátu v členských
štátoch.
158. Dôležitosť
týchto
združení
existujúcich
na
účely
ochrany
nezávislosti
súdnictva
sa
uznáva v rôznych
európskych
materiáloch(92) a odbornej
literatúre,
ktorá
osobitne
zdôrazňuje
úlohu
združení v prípadoch
týkajúcich
sa
reorganizácie
justičného
systému v Poľsku.(93)
159. Uznanie
dôležitosti
združení,
najmä
združení
sudcov,
pri
ochrane
nezávislosti
súdnictva a právneho
štátu
však
samo
osebe
nepredstavuje
dostatočný
dôvod
na
to,
aby
sa
týmto
združeniam
umožnilo
podávať
priame
žaloby
na
súdy
Únie.
160. Súdny
dvor v kontexte
prístupu
združení
sudcov k vnútroštátnym
súdom
potom,
ako
uznal
ich
dôležitosť,
konštatoval,
že
právo
Únie
vrátane
článku 19
ods. 1 ZEÚ a článku 47
Charty
členským
štátom
neukladá
povinnosť
zabezpečiť
procesné
prostriedky,
ktoré
by
združeniam
sudcov
umožnili
podávať
žaloby
na
vnútroštátne
súdy.(94) To
isté
možno
uplatniť
na
vytvorenie
nových
prostriedkov
pre
združenia
sudcov
na
súdoch
Únie.(95)
161. Na
úrovni
Únie
sa
cenná
úloha
združení
uznáva v Zmluvách v hlave II
ZEÚ,
kde
sa
nachádzajú
ustanovenia o demokratických
zásadách.
Zatiaľ
čo
článok 10
ods. 1 ZEÚ stanovuje,
že
fungovanie
Únie
je
založené
na
zastupiteľskej
demokracii,
článok 11
ods. 1 ZEÚ takisto
uznáva
význam
participatívnej demokracie.
Stanovuje,
že
„inštitúcie
dávajú
primeraným
spôsobom
občanom a reprezentatívnym
združeniam
možnosť
verejne
vyjadrovať a vymieňať
si
názory
na
všetky
oblasti
činnosti
Únie“(96).
162. Participatívna demokracia
sa v zásade
spolieha
na
združenia
ako
na
účastníkov
politických
diskusií o riadnej
organizácii
alebo
regulácii
spoločnosti.
Zdôrazňuje
teda
ich
úlohu v demokratickom
politickom
procese.
Subjekty
zapojené
do
politického
procesu
sa
usilujú
dosiahnuť
prijatie
riešenia,
ktoré
považujú
za
najvhodnejšie.
Súdy
však
nie
sú
inštitúcie,
pred
ktorými
sa
majú
riešiť
takéto
politické
otázky.
163. Znamená
to,
že
združenia
by
mali
mať
prístup
iba k politickým
procesom?
164. Myslím
si,
že
ak
je
akt
prijatý
ako
výsledok
politického
procesu
Únie
podľa
názoru
združenia
právne
neplatný,
neexistuje
žiadny
dôvod,
prečo
by
nemalo
mať
prístup k súdom
Únie,
aby
mohlo
obhajovať
vlastné
záujmy
prostredníctvom
právnych
tvrdení
týkajúcich
sa
neplatnosti
takéhoto
aktu,
ktorý
sa
ho
priamo a osobne
týka.
Uvedené
by
takisto
mohlo
predstavovať
jeden
zo
spôsobov
realizácie
participatívnej demokracie
na
úrovni
Únie.
Je
však
dôležité,
aby
argumenty
na
týchto
súdoch
neboli
politické v tom
zmysle,
že
určité
riešenie
je
„nesprávne“,
ale
právne v tom
zmysle,
že
určité
riešenie
je
„v rozpore s právnymi
predpismi“.
165. Inak
povedané,
predloženie
veci,
ktorá
sa
týka
ochrany
kolektívnych
záujmov,
súdom
Únie
by
nemalo
byť
pokračovaním
politického
súboja
právnymi
prostriedkami,
lebo
súdy
nie
sú
oprávnené
na
politické
rozhodovanie.
166. Tvrdenie,
ako
je
tvrdenie v prejednávanej
veci
týkajúce
sa
míľnika
F1G,
podľa
ktorého
inštitúcia
dostatočne
neregulovala
určité
otázky,
bude
právnym
tvrdením
len v prípade,
že
právo
ukladá
danej
inštitúcii
dostatočne
jasnú
povinnosť.
To,
či
je
to
tak,
je
však
otázkou
dôvodnosti a nie
prístupu k súdom
Únie.
167. V prejednávanej
veci
zrejme
združenia,
ktoré
podali
odvolanie,
predkladajú
súdom
Únie
právne
argumenty,
pričom
tvrdia,
že
Rada
si
nesplnila
právne
povinnosti
podľa
článku 20
ods. 5 písm. e) a článku 22
nariadenia o RRF.
Ak
Súdny
dvor
skonštatuje,
že
takáto
právna
povinnosť
neexistuje,
žalobu
zamietne
ako
nedôvodnú.
Ochrana
súdov
Únie
pred
možnými
politickými
otázkami
na
úrovni
prístupu k nim
nie
je
potrebná.
168. Inak
povedané,
ak
sa
akt,
ktorý
je z právneho
hľadiska
potenciálne
neplatný,
priamo
týka
kolektívneho
záujmu
zastupovaného
združením,
ktorý
možno
individualizovať,
keďže
takýto
kolektívny
záujem
je
jeho
vlastným
záujmom,
neexistuje
žiadny
dôvod,
prečo
by
sa
tomuto
združeniu
mal
odoprieť
prístup k súdom
Únie.
169. Keď
sa
navyše
združeniam
umožní
prístup k súdom
Únie s cieľom
chrániť
kolektívne
záujmy,
neznamená
to
zavedenie
actio popularis do
práva
Únie,
lebo
takýto
prístup
je
stále
podmienený
priamou a osobnou
dotknutosťou združenia,
ktoré
žalobu
podalo.
3.      O argumentoch založených na aktívnej legitimácii privilegovaných žalobcov
170. Odvolatelia
kritizujú
bod 118
napadnutého
uznesenia,
pričom
tvrdia,
že
možnosť
priznať
združeniam
aktívnu
legitimáciu v ich
vlastnom
mene v záujme
ochrany
kolektívnych
záujmov
nie
je
vylúčená
skutočnosťou,
že
článok 263
druhý
pododsek
ZFEÚ
priznáva
privilegovaným
žalobcom
možnosť
podať
na
Súdny
dvor
žalobu
vo
všeobecnom
záujme.
171. Všeobecný
súd v danom
bode
napadnutého
uznesenia
zrejme
naznačil,
že
zmiernenie
podmienok
aktívnej
legitimácie
nie
je
potrebné,
lebo
privilegovaní
žalobcovia,
konkrétne
členské
štáty a inštitúcie
Únie,
majú
možnosť
podať
priamu
žalobu
proti
opatreniam
Únie
vždy,
keď
to
považujú
za
nevyhnutné.
172. Podľa
môjho
názoru
je
takáto
možnosť z hľadiska
výkladu
požiadaviek
spojených s aktívnou
legitimáciou
združení
irelevantná.
173. Po
prvé
aktívna
legitimácia
privilegovaných
žalobcov
nemá
nič
spoločné
so
samostatnou
otázkou
týkajúcou
sa
podmienok,
za
ktorých
majú
neprivilegovaní
žalobcovia
aktívnu
legitimáciu
podľa
článku 263
štvrtého
odseku
ZFEÚ.
Toto
ustanovenie
nespája
aktívnu
legitimáciu
neprivilegovaných
žalobcov s aktívnou
legitimáciou
žiadnych
iných
kategórií
žalobcov.
174. Po
druhé
okolnosti
prejednávanej
veci
preukazujú,
že
procesný
prostriedok
dostupný
privilegovaným
žalobcom
často
nemôže
nahradiť
ten,
ktorý
sa
poskytuje
neprivilegovaným
žalobcom.
Neexistuje
žiadny
dôvod,
prečo
by
Rada
alebo
Komisia
napádala
na
Súdnom
dvore
vlastné
rozhodnutie.
Takisto
je
pomerne
nepravdepodobné,
že
by
Poľsko
napadlo
míľniky,
ktoré
samo
navrhlo.
Hoci
by
žalobu
napádajúcu
míľniky
mohol
podať
Európsky
parlament(97) alebo
iné
členské
štáty,(98) samo
osebe
to
nezmenšuje
úlohu,
ktorú
popri
privilegovaných
žalobcoch
môžu
zohrávať
združenia
pri
začatí
súdneho
preskúmania
zlučiteľnosti
aktov
Únie
so
zásadami
právneho
štátu,
ako
tvrdia
odvolatelia.
175. Aj
keď
bola
teda
argumentácia
Všeobecného
súdu v bode 118
napadnutého
uznesenia
zrejme
uvedená
iba v záujme
úplnosti,
súhlasím s odvolateľmi,
že
je
nesprávna.
4.      O relevantnosti rozsudku KlimaSeniorinnen
176. V rozsudku
KlimaSeniorinnen sa
podľa
názoru
odvolateľov
stanovil
nový
štandard
ochrany
procesných
práv
združení v súdnom
konaní,
ktorého
účelom
je
ochrana
práv
pred
hrozbami
vyplývajúcimi z vývoja
so
zásadným
spoločenským
významom,
ktorý
sa v danej
veci
týkal
zmeny
klímy,
ale
ktorý
možno
uplatniť
aj
na
právny
štát a združenia,
ako
sú
odvolatelia,
ktoré
zastupujú
záujmy
súdnictva a zároveň
je
ich
cieľom
podpora
právneho
štátu.
Uvádzajú,
že
na
základe
článku 52
ods. 3
Charty
by
sa
mal
podobný
prístup
uplatniť
vo
vzťahu k výkladu
článku 263
štvrtého
odseku
ZFEÚ.
177. V rozpore s argumentmi
odvolateľov
zastávam
názor,
že
je
náročné
nachádzať
paralely
medzi
rozsudkom
KlimaSeniorinnen a požiadavkami
spojenými s aktívnou
legitimáciou
podľa
článku 263
štvrtého
odseku
ZFEÚ.
178. Po
prvé,
ako
sa
uvádza v neskoršej
judikatúre
ESĽP,(99) tento
rozsudok
sa
zrejme v zásade
obmedzuje
na
kontext
zmeny
klímy.
179. Po
druhé
sa
daný
rozsudok
zaoberal
postavením
poškodeného
podľa
článku 34
Európskeho
dohovoru o ľudských
právach
(EDĽP),
čo
nie
je
rovnaká
otázka
ako
podmienky
aktívnej
legitimácie
podľa
článku 263
štvrtého
odseku
ZFEÚ.(100)
180. V tejto
súvislosti
je
potrebné
pamätať
na
skutočnosť,
že
úloha
ESĽP a funkcia,
ktorú
plnia
súdy
Únie
pri
súdnom
preskúmaní
aktov
Únie
na
základe
článku 263 ZFEÚ,
nie
sú
rovnaké.
Zatiaľ
čo
úlohou
ESĽP
je
chrániť
individuálne
práva,
úloha
súdneho
preskúmania
podľa
článku 263 ZFEÚ je
objektívna.
Jeho
cieľom
je
zabezpečiť,
aby
inštitúcie a orgány
Únie
dodržiavali
právne
predpisy,
ktorými
sú
viazané, a chrániť
tak
právny
poriadok
Únie.(101) Pravidlá
upravujúce
prístup k ESĽP a k súdom
Únie
sa
teda
legitímne
môžu
líšiť.
181. Tvrdenia
odvolateľov,
že
Súdny
dvor
je
na
základe
článku 52
ods. 3
Charty
povinný
rešpektovať
judikatúru
ESĽP
týkajúcu
sa
aktívnej
legitimácie
združení,
preto
nepovažujem
za
presvedčivé.
Tieto
dve
konania
sa
líšia a článok 52
ods. 3
Charty
sa v žiadnom
prípade
netýka
prijatia
konaní
podľa
EDĽP,
ale
naopak
toho,
aby
sa
rešpektoval
minimálne
zmysel a rozsah
práv
zaručených
týmto
dohovorom.
Rozsudok
KlimaSeniorinnen je v tejto
súvislosti
na
účely
určenia,
či
by
sa
mala
združeniam,
ktoré
podali
odvolanie,
priznať
aktívna
legitimácia,
skutočne
irelevantný,
ako
tvrdila
Rada s podporou
Poľska,
Maďarska a Komisie.
182. Príslušná
logika,
ktorá
ESĽP
motivovala
rozšíriť
aktívnu
legitimáciu
združení
vo
veciach
týkajúcich
sa
klímy,
by
sa
však
mohla
zohľadniť
pri
výklade
podmienok
podľa
článku 263
štvrtého
odseku
ZFEÚ s cieľom
odpovedať
na
otázku,
kedy
má
združenie
aktívnu
legitimáciu
vo
vlastnom
mene.
183. Aj
keď
sa
daný
rozsudok
chápe
ako
rozsudok
rozširujúci
prístup
združení k ESĽP,
zároveň – ako
podotýkajú
komentáre(102) – sa
ním
sťažuje
získanie
prístupu v prípade
jednotlivcov.
Rozsudok
KlimaSeniorinnen vnímam v tom
zmysle,
že
ESĽP v skutočnosti
stanovil
veľmi
vysoké
štandardy,
pokiaľ
ide o individuálnu
aktívnu
legitimáciu
na
napadnutie
všeobecných
právnych
predpisov v oblasti
klímy,
ktoré
boli
motivované
skutočnosťou,
že
potenciálnym
poškodeným
zmenou
klímy
je
každý
jednotlivec,
čo
inak
postačuje
na
konštatovanie
postavenia
poškodeného, a teda
aj
aktívnej
legitimácie
na
ESĽP.
To
by v skutočnosti
umožnilo
začať
konanie
na
ESĽP
každému
jednotlivcovi.
Uvedené
by
však
samo
osebe
nebolo v rozpore s logikou
actio popularis,
lebo
títo
jednotlivci
by
obhajovali
vlastné
práva a zároveň
aj
všeobecné
záujmy. Z tohto
dôvodu
zrejme
ESĽP
spojil
postavenie
potenciálneho
poškodeného s ďalšími
podmienkami a požadoval
preukázanie
konkrétnej
úrovne a závažnosti
rizika
nepriaznivých
dôsledkov,
ktoré
jednotlivca
odlišujú
od
všetkých
ostatných.(103) ESĽP
tak
istým
spôsobom
zaviedol
požiadavku
podobnú
požiadavke
osobnej
dotknutosti
podľa
článku 263
štvrtého
odseku
ZFEÚ v zmysle
výkladu
Súdneho
dvora.
Aby
ESĽP
úplne
neodoprel
prístup k sebe, v ďalšom
kroku
rozšíril
prístup
združení,
ktoré
zastupujú
rovnaké
kolektívne
záujmy, a oddelil
ich
právo
na
podanie
sťažnosti
od
aktívnej
legitimácie
jednotlivcov,
ktorých
práva
obhajujú.(104)
184. V tomto
zmysle
by
dôvod
rozšírenia
prístupu
združení k ESĽP
mohol
byť
relevantný
pri
riešení
dôvodov
umožnenia
prístupu
združení
chrániacich
kolektívne
záujmy k súdom
Únie v situácii,
keď
jednotlivec v dôsledku
vysokej
latky
nastavenej
požiadavkou
osobnej
dotknutosti
nemá
prístup k súdom
Únie,
aby
mohol
obhajovať
kolektívne
záujmy,
aj
keď
sa
ho
zároveň
priamo
týkajú.
185. V tejto
súvislosti
kritika,
ktorú
uviedol
generálny
advokát
Jacobs vo
svojich
návrhoch
vo
veci
UPA(105) a podľa
ktorej
vedie
osobná
dotknutosť v zmysle, v akom
ju
vykladá
Súdny
dvor, k tomu,
že
čím
je
vyriešenie
potenciálnej
nezákonnosti
opatrenia
Únie
dôležitejšie
(lebo
ujma
môže
byť
väčšia),
tým
existuje
menšia
šanca,
že
subjekty
dotknuté
týmto
opatrením
budú
mať
aktívnu
legitimáciu
na
jeho
napadnutie,
je
podľa
môjho
názoru
naďalej
oprávnená.
Aj
keď
Súdny
dvor
jeho
návrh
na
zmenu
výkladu
požiadavky
osobnej
dotknutosti
neprijal,(106) umožnenie
prístupu
združení k súdom
Únie v ich
vlastnom
mene
môže
tento
nelogický
dôsledok
súčasného
výkladu
požiadaviek
spojených s aktívnou
legitimáciou
vyvážiť
bez
toho,
aby
bolo
potrebné
daný
výklad
meniť.
5.      Čo predstavuje vlastné záujmy združení?
186. Z vyššie
uvedených
úvah
vyplýva,
že
môžu
existovať
dôvody,
prečo
by
sa
mali
podmienky
prístupu
združení k súdom
Únie s cieľom
chrániť
vlastné
záujmy
vykladať
spôsobom,
ktorý
sa
líši
od
výkladu
rovnakých
podmienok
pri
ich
uplatnení
na
ich
členov.
187. Je
preto
potrebné
rozlišovať,
čo
predstavuje
vlastné
záujmy
združenia a ako
vykladať
priamu a osobnú
dotknutosť v tomto
svetle.
188. Vo
veci
Carvalho(107) združenie
Sáminuorra na
Súdnom
dvore
tvrdilo,
že
by
sa
mu
mala
priznať
aktívna
legitimácia,
lebo
podalo
„žalobu
kolektívu
obhajujúceho
kolektívne
dobro“.
Keďže
však
bol
tento
argument
prvýkrát
nastolený v odvolacom
konaní,
Súdny
dvor
ho
zohľadniť
nemohol. Súdny
dvor
preto
neodpovedal,
či
sa
„kolektívne
dobro“
chápe
ako
„vlastný
záujem“
združenia.
189. Združenia v zásade
existujú s cieľom
obhajovať
istý
kolektívny
záujem,
teda
záujem,
ktorý
má
spoločný
väčšia
skupina
individuálnych
subjektov.(108) Tento
záujem
môže
byť
rôzneho
typu:
môže
ísť
napríklad o obchodné
alebo
komerčné
záujmy
(ktoré
sa
vo
veciach
na
súdoch
Únie
riešia
najčastejšie),
záujmy
rôznych
účastníkov
trhu
(ako
sú
zamestnávatelia a zamestnanci)
alebo
záujmy
konkrétneho
povolania
(lekárov,
stavebných
robotníkov,
profesionálnych
vodičov
atď.).
Vlastné
záujmy
týchto
združení
zodpovedajú
záujmom
ich
členov.
Združenia,
ktoré
obhajujú
takéto
kolektívne
záujmy,
by
bez
svojich
členov
ani
neboli
založené.
190. Združenia
by
takisto
mohli
existovať s cieľom
obhajovať
záujmy,
ktoré
chápu
ako
všeobecné
spoločenské
záujmy.
Napadajú
mi
napríklad
organizácie
zamerané
na
demokratické
voľby,
ochranu
niektorých
ľudských
práv,
ako
je
rovnosť
alebo
sloboda
prejavu,
či
organizácie,
ktoré
chránia
životné
prostredie
alebo
niektoré
jeho
aspekty,
ako
je
biodiverzita
alebo
zmena
klímy.
Takéto
združenia
by
mali
dôvod
na
existenciu
aj v prípade,
že
by
nemali
žiadnych
členov.
Štyri
združenia v prejednávanej
veci
by
sa
dali
zaradiť
do
tejto
skupiny,
lebo
chránia
spoločenský
záujem
na
existencii
nezávislých
justičných
systémov.
191. Záujmy
chránené
združeniami
patriacimi
do
tejto
skupiny – aj
keď
sa
takisto
týkajú
ich
členov – nie
sú
len
súhrnom
týchto
individuálnych
záujmov.
Predstavujú
aj
vlastné
záujmy
týchto
združení,
ktoré
sa
môžu
rozhodnúť
sledovať
spôsobom
iným
ako
ich
členovia.
Tieto
záujmy
sú
zároveň
dôvodom
ich
existencie a v tomto
zmysle
tvoria
ich
identitu,
ktorá
nielenže
umožňuje
odlíšenie
jedného
združenia
od
iného,
ale
aj
odlíšenie
združenia
od
jeho
členov.
192. Vlastné
záujmy
združenia
možno v zásade
určiť
na
základe
jeho
stanov
alebo
iného
zakladajúceho
aktu a minulých
činností
daného
združenia,
ktoré
môžu
slúžiť
na
preukázanie,
že
skutočne
existuje s cieľom
sledovať
istý
druh
záujmu.(109)
193. Existuje
judikatúra,
ktorá
združeniam
odoprela
možnosť
obhajovať
kolektívne
záujmy
svojich
členov
na
súdoch
Únie,
ak
by
takýto
prístup
nemali
samotní
členovia.(110) Súdny
dvor
teda
konštatoval,
že
združenie,
ktoré
zastupuje
kategóriu
fyzických
alebo
právnických
osôb,
nemôže
„byť
osobne
dotknuté
opatrením,
ktoré
má
vplyv
na
všeobecné
záujmy
tejto
kategórie“(111).
Súdny
dvor
sa
zrejme
obával,
že
keby
sa
združeniu
priznala
aktívna
legitimácia
aj
napriek
tomu,
že
jeho
členovia
ju
mať
nemohli,
„predstavovalo
by
to
odchýlku
od
systému
Zmluvy“ a „viedlo
by
to k tomu,
že
by
sa
pod
jednu
právnickú
osobu
zoskupovali
záujmy
riadne
priradené
členom
danej
kategórie“,
ktorí
však
nemôžu
podať
priamu
žalobu
na
Súdny
dvor
vo
vlastnom
mene.(112) Túto
judikatúru
možno
uplatniť
na
kategóriu
združení,
ktorých
záujmy
zodpovedajú
súhrnu
záujmov
ich
členov a ktoré
preto
nemajú
„vlastné
záujmy“,
ktoré
by
obhajovali.
194. Ak
má
však
združenie
záujem,
ktorý
je
viac
než
len
súhrnom
záujmov
jeho
členov,
takže
tento
záujem
možno
uznať
ako
jeho
vlastný,
systém
zavedený
Zmluvami
by
sa
neobchádzal,
ak
by
dané
združenie
malo
prístup k súdom
Únie
vo
vlastnom
mene
na
ochranu
vlastných
záujmov,
aj
keď
jeho
členovia
by
takýto
prístup
nemali.
195. Združenia v prejednávanej
veci
chránia
záujmy
sudcov
nie
ako
povolania,
ale
ako
nevyhnutnej
súčasti
liberálnej
demokratickej
spoločnosti,
ktorá
si
vyžaduje
nezávislých
sudcov
na
zabezpečenie
právneho
štátu.
Tieto
záujmy
sú
alebo
by
mali
byť
záujmami
každého
sudcu,
ale
sú
aj
záujmami
občanov,
ktorí
sú
účastníkmi
súdneho
konania,
alebo
spoločností
či
iných
účastníkov
trhu,
ktorí
chcú
obhajovať
svoje
práva
na
súdoch.
Vlastné
záujmy
štyroch
združení,
ktoré
podali
odvolanie, v tomto
zmysle
presahujú
záujmy
ich
členov.
Ide o samostatné,
individuálne
záujmy
týchto
združení.
Sú
dôvodom
ich
existencie;
inak
povedané,
predstavujú
ich
identitu.
196. Judikatúru
uznávajúcu,
že
združenia
môžu
mať
aktívnu
legitimáciu
na
súdoch
Únie
vo
vlastnom
mene,
chápem v tom
zmysle,
že
sa
týka
takých
záujmov,
ktoré
tvoria
„identitu“
týchto
združení.
Podobne
generálny
advokát
Emiliou nedávno
uviedol,
že
združeniu
by
sa
mala
priznať
aktívna
legitimácia,
ak
„napadnuté
opatrenie
môže
mať
značný
vplyv
na
[jeho
hlavnú
činnosť]
vymedzenú v jeho
stanovách“(113).
197. Požiadavky
priamej a osobnej
dotknutosti v zmysle
článku 263
štvrtého
odseku
ZFEÚ
by
sa
teda
podľa
môjho
názoru
mohli
posudzovať
vo
vzťahu k identite
združenia.
Takéto
posúdenie
si
vyžaduje,
aby
sa
združenie
vnímalo
oddelene
od
osôb,
ktorých
kolektívne
záujmy
zastupuje.
6.      Čo je priama dotknutosť a osobná dotknutosť združenia?
198. Pokiaľ
ide o aktívnu
legitimáciu
združení,
ktoré
podali
odvolanie,
konajúcich
vo
vlastnom
mene,
nie
je
úplne
jasné,
či
im
Všeobecný
súd
odoprel
priamu
dotknutosť,
osobnú
dotknutosť
alebo
obe.(114)
199. Toto
zlievanie
daných
dvoch
požiadaviek
by
sa
nemalo
akceptovať.
Výklad
článku 263
štvrtého
odseku
ZFEÚ
si
vyžaduje,
aby
sa
týmto
požiadavkám
pripísal
rozdielny
význam.(115)
200. Inak
povedané,
Súdny
dvor
by
mal
podať
samostatný
výklad
priamej
dotknutosti a osobnej
dotknutosti
združení
konajúcich
vo
vlastnom
mene.
201. Pri
výklade
týchto
dvoch
požiadaviek
vo
vzťahu k združeniam
navyše
Súdny
dvor
musí
prihliadať
na
účel,
na
ktorý
Zmluva o FEÚ
umožňuje
jednotlivcom
priamy
prístup s cieľom
napadnúť
opatrenia
Únie
na
súdoch
Únie a ktorým
nie
je
len
ochrana
ich
práv
na
základe
práva
Únie,
ale
aj
všeobecný
záujem
na
zachovávaní
zákonnosti v právnom
poriadku
Únie
prostredníctvom
súdneho
preskúmania
aktov
Únie.
Druhý
uvedený
účel
je
zrejme
presne
tým
dôvodom,
prečo
združenia,
ako
sú
tie v prejednávanej
veci,
chcú
podávať
žaloby o neplatnosť
na
súdy
Únie.
202. Napriek
tomu
musím
podotknúť,
že
článok 263 ZFEÚ delí
žalobcov
do
dvoch
hlavných
kategórií – na
privilegovaných
žalobcov
(podľa
druhého
odseku) a neprivilegovaných
žalobcov
(podľa
štvrtého
odseku).
Je
jasné,
že
združenia
privilegovanými
žalobcami
nie
sú a žalobu
môžu
podať
iba
za
podmienok
stanovených v štvrtom
odseku.
Ako
uviedol
generálny
advokát
Cosmas,
Súdny
dvor
nemôže
vytvoriť
tretiu
kategóriu
extra
legem.(116)
203. Znamená
to,
že
Súdny
dvor
nemôže
uznať
rozdiel v povahe
jednotlivcov
alebo
spoločností
na
jednej
strane a združení
konajúcich
vo
vlastnom
mene
na
druhej
strane,
ktorý
by
mohol
odôvodniť
odlišný
výklad
pojmov
„priama
dotknutosť“ a „osobná
dotknutosť“ v článku 263
štvrtom
odseku
ZFEÚ
bez
toho,
aby
sa
od
týchto
požiadaviek
upustilo?
204. Výklad
týchto
pojmov v judikatúre
bol
spojený
so
žalobcami
chrániacimi
svoje
individuálne
záujmy,
zvyčajne s jednotlivcami
alebo
so
spoločnosťami.
Ako
som
však
už
uviedla,
„individuálne“
záujmy
združenia
sú
zo
svojej
povahy
kolektívne.
Ako
by
sa
teda
tieto
pojmy
mohli
chápať
pri
uplatnení
na
„kolektív
obhajujúci
kolektívne
dobro“?
205. Otázku,
či
napadnutý
akt
ovplyvňuje
záujem
združenia
priamo
(priama
dotknutosť), a otázku
individuálnej
odlišnosti
združenia
od
ostatných
subjektov
vo
vzťahu k predmetu
žaloby
(osobná
dotknutosť)
možno
zodpovedať
jedine
tak,
že
sa
zohľadní
jeho
vlastný
záujem,
ktorý
je
kolektívny.
206. So
zreteľom
na
uvedené
navrhujem,
aby
Súdny
dvor
priamu
dotknutosť
takisto
vykladal
na
základe
dvoch
podmienok.
207. Po
prvé
ide o požiadavku
priamej
súvislosti.
Keď
sa
uplatňuje
na
jednotlivcov,
priama
súvislosť
si v súlade s judikatúrou
vyžaduje
preukázanie,
že
napadnutý
akt
je
priamym
prameňom
zmeny
právneho
postavenia
daného
jednotlivca.
Keby
sa
však
táto
zvyčajná
schéma
priamej
dotknutosti
uplatňovala
na
združenia
rovnako
ako
na
individuálnych
žalobcov,
združenia
by
aktívnu
legitimáciu
nemohli
preukázať
prakticky
nikdy s výnimkou
napadnutia
opatrení,
ktoré
ovplyvňujú
právne
postavenie
združení
ako
takých.
Akty
ovplyvňujúce
kolektívne
záujmy,
ktoré
obhajujú,
by
neovplyvňovali
ich
právne
postavenie. S cieľom
umožniť
účinnú
súdnu
ochranu
združení v záujme
ochrany
ich
vlastných
záujmov
preto
treba
pojem
„priama
dotknutosť“
prispôsobiť
ich
osobitnej
povahe
ochrany
kolektívnych
záujmov.
V záujme
splnenia
požiadavky
priamej
súvislosti
vo
vzťahu k združeniu
by
teda
mohlo
ísť o test
toho,
či
je
napadnutý
akt
priamym
prameňom
účinkov
na
kolektívne
záujmy,
ktoré
dané
združenie
obhajuje.
208. Pokiaľ
ide o druhú
podmienku,
rovnako
ako v prípade
jednotlivcov
napadnutý
akt
nesmie
adresátovi
poverenému
jeho
vykonaním
ponechávať
žiadny
priestor
na
voľnú
úvahu,
ak
takýto
sprostredkovateľ
existuje.
209. Pokiaľ
ide o osobnú
dotknutosť
združenia,
mohlo
by
ísť o test
toho,
či
ho
hlavné
záujmy a činnosti
odlišujú
od
iných
združení a od
jeho
členov
vo
vzťahu k napadnutému
opatreniu. V tejto
súvislosti
nezáleží
na
tom,
že
dotknuté
združenie
nie
je
jediné,
ktoré
chráni
predmetné
kolektívne
záujmy;
stačí,
že
je
identifikovateľné
prostredníctvom
kolektívnych
záujmov, o ktoré
ide v danej
veci.
210. Pravidlo
podľa
rozsudku
Plaumann(117) vyžaduje,
aby
boli
žalobcovia
individualizovaní
rovnako
ako
adresát
aktu. V súvislosti s kolektívnym
záujmom,
ktorý
je
jadrom
ich
identity,
by
samotné
združenia
neboli
priamym
ani
vedľajším
„cieľom“
normotvorcu
alebo
regulačného
orgánu.
Opatrenie,
ktoré
napádajú,
by
sa
vždy
„uplat[ňovalo]
na
základe
objektívnej
právnej
alebo
skutkovej
situácie
definovanej
dotknutým
aktom“ a združenie
by
pravdepodobne
nikdy
nemohlo
byť – ako
napríklad
konkrétny
akcionár – osobne
dotknuté
„v závislosti
od
kritérií
vlastných
členom
tejto
skupiny“(118).
211. Ak
teda
združenia
majú
mať
aktívnu
legitimáciu
vo
vlastnom
mene,
musí
byť
možná
ich
individualizácia
na
základe
ich
individuálnych
záujmov,
ktoré
sú v skutočnosti
kolektívnymi
záujmami a ktoré
sú
dotknuté
objektívne
určenými
situáciami.
Združenie
napríklad
môže
byť
osobne
dotknuté
míľnikmi
týkajúcimi
sa
nezávislosti
súdnictva v Poľsku,
ak
existuje v záujme
ochrany
nezávislosti
súdnictva v Poľsku,
ale
nie v prípade,
ak
je
jeho
hlavnou
činnosťou
ochrana
životného
prostredia
alebo
dobrých
životných
podmienok
zvierat.
212. Takýto
výklad
priamej a osobnej
dotknutosti
by
podľa
môjho
názoru
Zmluvy
nezmenil,
keďže
Súdny
dvor
zatiaľ
tieto
pojmy
vo
vzťahu k združeniam
konajúcim
vo
vlastnom
mene
neobjasnil.
Znenie
Zmlúv
ponecháva
dostatok
priestoru
na
takýto
výklad.
213. Práve
na
tomto
základe v ďalšej
časti
posúdim,
či
by
sa
združenia,
ktoré
podali
odvolanie,
mali
za
okolností
prejednávanej
veci
považovať
za
priamo a osobne
dotknuté.
VI.    Dôsledky
214. Prvý a tretí
odvolací
dôvod
je
dôvodný.
Bod 1
výroku
napadnutého
uznesenia
by
sa
mal
preto
zrušiť.
215. V súlade s článkom 61
prvým
odsekom
Štatútu
Súdneho
dvora
Európskej
únie
Súdny
dvor
môže v prípade
zrušenia
rozhodnutia
Všeobecného
súdu
buď
vrátiť
vec
na
rozhodnutie
Všeobecného
súdu,
alebo
vydať
konečný
rozsudok
vo
veci
sám,
ak
to
stav
konania
dovoľuje.
216. V prejednávanej
veci
zastávam
názor,
že
hoci
Súdny
dvor
nemôže v tomto
štádiu
konania
rozhodnúť o dôvodnosti
žalôb
podaných
na
Všeobecný
súd,
má k dispozícii
informácie
potrebné
na
konečné
rozhodnutie o prípustnosti
týchto
žalôb.(119)
A.      O aktívnej legitimácii združení konajúcich v mene svojich členov
217. To,
či
má
združenie
aktívnu
legitimáciu
na
podanie
žaloby o neplatnosť
na
súdy
Únie v mene
svojich
členov,
závisí
od
toho,
či
sú
všetci
alebo
niektorí
jeho
členovia
priamo a osobne
dotknutí a mohli
by
teda
podať
žalobu
sami.
218. V prejednávanej
veci
možno
tvrdenia
združení,
ktoré
podali
odvolanie, v podstate
rozdeliť
do
dvoch
rôznych
skupín,
pričom
jedna
sa
týka
nezákonnosti
míľnikov
F2G a F3G v rozpore s účinkami,
ktoré
vyplývajú z rozsudkov
Súdneho
dvora
týkajúcich
sa
disciplinárneho
senátu, a druhá
smeruje
proti
míľniku
F1G a týka
sa
nedostatočnosti
tohto
míľnika
na
účely
obnovy
nezávislosti
súdnictva v Poľsku.
Je
preto
potrebné
samostatne
posúdiť
aktívnu
legitimáciu
týchto
združení
na
predloženie
každého z týchto
druhov
tvrdení.
219. Pokiaľ
ide o tvrdenie
týkajúce
sa
zrušenia
míľnikov
F2G a F3G, v rámci
reakcie
na
prvý
odvolací
dôvod
som
dospela k záveru,
že
poľskí
sudcovia
dotknutí
rozhodnutiami
disciplinárneho
senátu
sú
týmito
míľnikmi
dotknutí
priamo.
Zostáva
posúdiť,
či
sú
títo
sudcovia
dotknutí
osobne.
220. Poľskí
sudcovia,
ktorým
boli
uložené
disciplinárne
sankcie,
očividne
podmienky
pravidla
podľa
rozsudku
Plaumann spĺňajú.(120) Patria
do
uzavretej
skupiny,
ktorú v čase
prijatia
míľnikov
F2G a F3G
bolo
možné
identifikovať, a tieto
míľniky
sa v skutočnosti
zameriavali
na
týchto
sudcov.(121)
221. Keďže
je
táto
skupina
členov
priamo a osobne
dotknutá
míľnikmi
F2G a F3G,
združenia,
ktoré
ich
zastupujú,
sú
takisto
oprávnené
podať
žalobu
napádajúcu
tieto
míľniky v ich
mene.
222. Z vyjadrení v prvostupňovom
konaní
vyplýva,
že
tri
zo
štyroch
združení
(všetky
okrem
AEAJ(122))
majú
medzi
členmi
poľských
sudcov
dotknutých
rozhodnutiami
disciplinárneho
senátu.
Aj
keď
však
AEAJ
zrejme
takýchto
členov
nemá,
podľa
judikatúry
platí,
že
keďže
ide o tú
istú
žalobu,
nie
je
potrebné
posudzovať,
či
sú
na
podanie
žaloby
oprávnení
ostatní
žalobcovia.(123)
223. Vo
vzťahu k druhému
odvolaciemu
dôvodu
som
dospela k záveru,
že
poľskí
sudcovia,
ktorí
nie
sú
dotknutí
rozhodnutiami
disciplinárneho
senátu,
míľnikmi
F2G a F3G
priamo
dotknutí
nie
sú.
Združenia,
ktoré
podali
odvolanie,
teda
nemôžu
preukázať
aktívnu
legitimáciu
ako
ich
zástupcovia,
pričom
nie
je
potrebné
posudzovať
ich
osobnú
dotknutosť
ani
to,
či
sporné
rozhodnutie
predstavuje
regulačný
akt,
ktorý
nevyžaduje
vykonávacie
opatrenia.
224. Pokiaľ
ide o tvrdenie
týkajúce
sa
nedostatočnosti
míľnika
F1G,
dospela
som k záveru,
že
všetci
poľskí
sudcovia a sudcovia
ostatných
členských
štátov a EHP
nedostatočnosťou
tohto
míľnika
priamo
dotknutí
nie
sú.
Združenia,
ktoré
podali
odvolanie,
teda
nemôžu
preukázať
aktívnu
legitimáciu
ako
ich
zástupcovia,
pričom
nie
je
potrebné
posudzovať
ich
osobnú
dotknutosť
ani
to,
či
sporné
rozhodnutie
predstavuje
regulačný
akt,
ktorý
nevyžaduje
vykonávacie
opatrenia.
225. Konštatujem,
že
združenia,
ktoré
podali
odvolanie,
majú
aktívnu
legitimáciu v mene
svojich
členov
vo
vzťahu k míľnikom
F2G a F3G,
ale
nie
vo
vzťahu k míľniku
F1G.
B.      O aktívnej legitimácii združení konajúcich vo vlastnom mene
226. Zostáva
určiť,
či
združenia,
ktoré
podali
odvolanie,
majú
aktívnu
legitimáciu
na
podanie
žaloby
na
základe
nedostatočnosti
míľnika
F1G
vo
vlastnom
mene.
227. Ako
som
navrhla v bodoch 205
až
212
vyššie,
pri
preskúmaní
priamej a osobnej
dotknutosti
združení v ich
vlastnom
mene
by
sa
malo
vziať
do
úvahy
to,
či
je
napadnutý
akt
prepojený s identitou
združenia
chápanou
ako
jeho
kolektívny
záujem.
228. Hlavnou
činnosťou
združení,
ktoré
podali
odvolanie,
je
obhajoba
kolektívneho
záujmu
týkajúceho
sa
nezávislosti
súdnictva a právneho
štátu, a to
aj v Poľsku.(124)
229. Na
to,
aby
sa
konštatovala
priama
dotknutosť,
musí
byť
napadnutý
akt
priamym
prameňom
účinkov
na
kolektívne
záujmy,
ktoré
združenie
obhajuje, a nesmie
adresátovi
poverenému
jeho
vykonaním
ponechať
žiadny
priestor
na
voľnú
úvahu.
230. Pokiaľ
ide o prvú
podmienku,
míľnik
F1G
sa
týka
posilnenia
nezávislosti a nestrannosti
súdov v Poľsku.
Práve
to
je
kolektívny
záujem,
ktorý
predstavuje
hlavnú
činnosť
združení,
ktoré
podali
odvolanie.
Tento
míľnik
je
teda
priamym
prameňom
účinkov
na
kolektívny
záujem
týchto
združení.
231. Pokiaľ
ide o druhú
podmienku
priamej
dotknutosti,
vo
vzťahu k míľnikom
F2G a F3G
som
dospela k záveru,
že
možnosť
Poľska
neuplatniť
tieto
míľniky
je
iba
hypotetická.
Nevidím
žiadny
dôvod,
prečo
by
sa
tieto
závery
neuplatňovali
na
míľnik
F1G.
232. Okrem
toho
si
musím
položiť
otázku,
či
je z hľadiska
rozhodnutia o splnení
podmienky
priamej
dotknutosti
relevantné,
že
hlavným
účelom
míľnikov
týkajúcich
sa
justičného
systému
je
ochrana
finančných
záujmov
Únie
tak,
že
sa
vyžaduje
dostatočná
úroveň
fungovania
nezávislého
súdnictva
na
zaručenie
správneho
vynakladania
finančných
prostriedkov
poskytnutých z RRF. Inak
povedané,
je
relevantné,
že
ich
účelom
vo
všeobecnosti
nie
je
obnoviť
nezávislosť
súdnictva v Poľsku s cieľom
zabezpečiť
rešpektovanie
hodnoty
právneho
štátu a článku 19
ods. 1 ZEÚ v Poľsku?
233. Skutočnosť,
že
míľniky
sú
prijaté s cieľom
chrániť
finančné
záujmy
Únie,
podľa
môjho
názoru
môže
byť
relevantná
na
účely
rozhodnutia
vo
veci
samej,(125) ale
nie
je
relevantná
na
účely
konštatovania
priamej
dotknutosti
združení,
ktoré
podali
odvolanie, v prípade
ktorej
postačuje
konštatovanie
priamej
súvislosti
medzi
obsahom
míľnikov a ich
kolektívnymi
záujmami.
234. Pokiaľ
ide o osobnú
dotknutosť,
združenia,
ktoré
podali
odvolanie,
spĺňajú
aj
túto
požiadavku.
Ich
hlavné
záujmy
tieto
združenia
vo
vzťahu k míľniku
F1G
odlišujú
od
iných
združení
vrátane
tých,
ktorých
hlavným
záujmom
je
ochrana
právneho
štátu
vo
všeobecnosti,
ale
nezameriavajú
sa
špecificky
na
Poľsko.
235. Zastávam
preto
názor,
že
združenia,
ktoré
podali
odvolanie,
sú
na
účely
podania
žaloby s cieľom
napadnúť
míľnik
F1G z dôvodu,
že
je
nedostatočný
na
obnovu
nezávislosti
súdnictva v Poľsku,
priamo a osobne
dotknuté.
236. Na
základe
uvedeného
navrhujem,
aby
Súdny
dvor
konštatoval,
že
žaloby
združení,
ktoré
podali
odvolanie,
sú
prípustné, a vrátil
vec
Všeobecnému
súdu
na
rozhodnutie
vo
veci
samej.
VII. O trovách
237. Keďže
na
základe
mojej
analýzy
je
potrebné
vrátiť
vec
Všeobecnému
súdu
na
rozhodnutie
vo
veci
samej, o trovách
konania
sa
musí
rozhodnúť
neskôr v súlade s článkom 137
Rokovacieho
poriadku
Súdneho
dvora
uplatniteľného
na
odvolacie
konanie
na
základe
článku 184
ods. 1
uvedeného
poriadku.
VIII. Návrh
238. Vzhľadom
na
vyššie
uvedené
navrhujem,
aby
Súdny
dvor:
–        konštatoval,
že
prvý a tretí
odvolací
dôvod
je
dôvodný,
–        zrušil
uznesenie
zo
4. júna
2024,
Medel a i./Rada
(T‑530/22
až T‑533/22,
EU:T:2024:363),
–        vyhlásil
prejednávané
žaloby o neplatnosť
za
prípustné,
–        vrátil
vec
Všeobecnému
súdu
na
rozhodnutie
vo
veci
samej,
–        rozhodol,
že o trovách
konania
sa
rozhodne
neskôr.
1      Jazyk
prednesu:
angličtina.
2       Nariadenie
Európskeho
parlamentu a Rady z 12. februára
2021,
ktorým
sa
zriaďuje
Mechanizmus
na
podporu
obnovy a odolnosti
(Ú. v. EÚ L 57,
2021,
s. 17).
3       Pokiaľ
ide o ďalšie
informácie,
pozri
webové
sídlo
Európskej
komisie,
dostupné
na:
https://reforms‑investments.ec.europa.eu/recovery‑and‑resilience‑facility‑1_sk.
4       Pokiaľ
ide o prehľad
jeho
inštitucionálneho a právneho
kontextu,
pozri
de
WITTE,
B.:
The European Union’s COVID‑19
recovery plan:
The legal engineering of
an economic policy shift.
In:
Common Market Law Review.
Vol. 58,
2021,
s. 635.
5       Za
zmienku
stojí,
že v dôsledku
aktuálnej
geopolitickej
situácie
by
sa
nové
nástroje
financovania
mohli
použiť
aj v nadchádzajúcom
viacročnom
rámci
na
roky
2028 – 2034. V tejto
súvislosti
sa v Rade
dosiahla
dohoda
týkajúca
sa
získania
až
150 miliárd
eur
na
kapitálových
trhoch v rámci
Nástroja
bezpečnostnej
akcie
pre
Európu
(SAFE) s cieľom
financovať
zvýšené
investície
členských
štátov v oblasti
obrany.
Pozri v tejto
súvislosti
https://defence‑industry‑space.ec.europa.eu/eu‑defence‑industry/safe‑security‑action‑europe_sk.
6       Pozri
článok 24
ods. 1 a odôvodnenie 53
nariadenia o RRF.
7      Plánuje
sa
vyplatenie
až
338 miliárd
eur
vo
forme
grantov a až
385,8 miliardy
eur
vo
forme
úverov.
8      Pozri
článok 4
ods. 2 a odôvodnenie 30
nariadenia o RRF.
9      Pozri
napríklad
RUBIO, E. a i.:
The tools for protecting the EU
budget from breaches of
the rule
of
law:
the Conditionality Regulation in
context.
Tematická
sekcia
Európskeho
parlamentu
pre
rozpočtové
veci,
Generálne
riaditeľstvo
pre
vnútorné
politiky,
apríl
2023,
s. 50;
ZEITLIN,
J.,
BOKHORST,
D.,
EIHMANIS,
E.:
National
recovery and
resilience plans.
In:
FABBRINI,
F.,
PETIT, C. A. (eds.):
Research Handbook on
Post‑Pandemic EU
Economic Governance and
NGEU
Law.
Cheltenham:
Edward
Elgar Publishing,
2024,
s. 144.
10      Pozri v tejto
súvislosti
odôvodnenia 51 a 52
nariadenia o RRF.
11      V súlade s vymedzením v článku 2
bode 4
nariadenia o RRF
sú
míľniky a ciele
„miery
pokroku
pri
vykonávaní
reformy
alebo
implementácii
investície,
pričom
míľniky
predstavujú
kvalitatívne
výsledky a ciele
kvantitatívne
výsledky“.
12      Pozri
napríklad
oznámenie
Komisie
Európskemu
parlamentu a Rade s názvom
Mechanizmus
na
podporu
obnovy a odolnosti:
dva
roky
vykonávania – Jedinečný
nástroj a ústredný
prvok
zelenej a digitálnej
transformácie
EÚ,
COM(2023) 99
final,
21. februára
2023.
13      Pozri
návrhy,
ktoré
predniesol
generálny
advokát
Campos Sánchez‑Bordona vo
veci
Maďarsko/Parlament a Rada
(C‑156/21,
EU:C:2021:974,
body 96
až
115), v ktorých
sa
opisujú
mechanizmy
finančnej
podmienenosti v práve
Únie.
Pozri
tiež
moje
návrhy
vo
veci
Parlament/Komisia
(C‑225/24,
EU:C:2026:88,
najmä
body 5
až
29).
14      Pozri
napríklad
VIŢĂ,
V.:
Revisiting the Dominant Discourse on
Conditionality in
the EU:
The Case of
EU
Spending Conditionality.
In:
Cambridge Yearbook of
European Legal Studies.
Vol. 19,
2017,
s. 116.
15      Pozri
článok 18 a odôvodnenie 39
nariadenia o RRF.
16      Pozri
článok 18
ods. 4 písm. b) a odôvodnenie 32
nariadenia o RRF.
Európsky
semester
je
súčasťou
rámca
správy
hospodárskych
záležitostí
Únie.
Ide o každoročný
postup, v rámci
ktorého
sa
koordinujú
hospodárske a sociálne
politiky
Únie a členské
štáty
zosúlaďujú
svoje
rozpočtové a hospodárske
politiky s cieľmi a pravidlami
dohodnutými
na
úrovni
Únie.
17      Pozri
článok 18
ods. 4 písm. i) a p)
nariadenia o RRF.
18      Pozri
článok 19
ods. 3 a odôvodnenie 41
nariadenia o RRF,
ako
aj
prílohu V k nemu.
19      Pozri
článok 19
ods. 1
nariadenia o RRF.
20      Kurzívou
zvýraznila
generálna
advokátka.
21      Pozri
článok 22
ods. 1 a odôvodnenie 54
nariadenia o RRF.
22      Pozri
článok 20
ods. 1 a 7 a odôvodnenie 45
nariadenia o RRF.
23      Pozri
článok 24
ods. 2
nariadenia o RRF.
24      Pozri
článok 24
ods. 4
nariadenia o RRF.
25      Pozri
článok 24
ods. 5
nariadenia o RRF.
26      Takéto
pozastavenie
sa
môže
zrušiť
len
vtedy,
ak
dotknutý
členský
štát
prijme
potrebné
opatrenia
na
zabezpečenie
uspokojivého
splnenia
míľnikov a cieľov
stanovených
vo
vykonávacom
rozhodnutí
Rady.
Pozri
článok 24
ods. 6 a odôvodnenia 52 a 53
nariadenia o RRF.
27      Na
stránke
venovanej
Poľsku
na
webovom
sídle
Komisie,
ktorá
je
dostupná
na
adrese
https://reforms‑investments.ec.europa.eu/polands‑recovery‑and‑resilience‑plan_sk,
sa
nachádza
odkaz
na
plán
obnovy a odolnosti
Poľska z júna
2022.
Podľa
dokumentu
Komisie
bolo
súčasťou
plánu
obnovy a odolnosti
Poľska
celkovo
49 reforiem a 53 investičných
projektov s 283 míľnikmi a cieľmi.
Pozri
pracovný
dokument
útvarov
Komisie s názvom
Analysis of
the recovery and
resilience plan of
Poland accompanying the proposal for a Council implementing decision on
the approval of
the assessment of
the recovery and
resilience plan for Poland,
SWD(2022)
161
final,
1. júna
2022,
s. 61.
28      Pozri
COM(2022) 268
final,
1. júna
2022.
29      Pozri
dokument
Rady
9728/22
zo
14. júna
2022.
Toto
rozhodnutie
bolo
následne
zmenené
vykonávacím
rozhodnutím
Rady z 8. decembra
2023,
ktorým
sa
míľniky
F1G,
F2G a F3G
nezmenili.
Pozri
dokument
Rady
15835/1/23
REV
1
zo
7. decembra
2023, a pokiaľ
ide o prílohu,
dokument
Rady
15835/23
ADD
1 z 24. novembra
2023.
Konečné
znenia
prijaté
17. júna
2022 a 8. decembra
2023
zrejme
nie
sú
verejne
dostupné.
30      Pozri
článok 4
sporného
rozhodnutia.
31      Pozri
článok 1
sporného
rozhodnutia.
32      Pozri
článok 2
sporného
rozhodnutia. V jeho
odseku 3
sa
objasňuje,
že
uvoľnenie
splátok
je
podmienené
rozhodnutím
Komisie,
že
Poľsko
uspokojivo
splnilo
príslušné
míľniky a ciele
určené v súvislosti s realizáciou
plánu
obnovy a odolnosti.
33      Pozri
článok 3
sporného
rozhodnutia.
34      Pozri
odôvodnenia 2,
9 a 19
sporného
rozhodnutia.
Rada v tejto
súvislosti v kontexte
európskeho
semestra v roku
2020
vydala
Poľsku
odporúčanie
pre
danú
krajinu,
aby
okrem
iného
posilnilo
investičné
prostredie, a to
najmä
zaručením
nezávislosti
súdnictva.
Pozri
odporúčanie
Rady z 20. júla
2020,
ktoré
sa
týka
národného
programu
reforiem
Poľska
na
rok
2020 a ktorým
sa
predkladá
stanovisko
Rady
ku
konvergenčnému
programu
Poľska
na
rok
2020
(Ú. v. EÚ C 282,
2020,
s. 135)
(bod 4).
Tento
bod
sa
zopakoval v neskorších
odporúčaniach
Rady,
ako
je
odporúčanie
vydané
12. júla
2022
(Ú. v. EÚ C 334,
2022,
s. 171)
(bod 5).
35      Pozri
dokument
Rady
9728/22
ADD
1 z 13. júna
2022
(oddiel 1,
zložka F,
s. 199).
Konečné
znenie
prijaté
17. júna
2022
zrejme
nie
je
verejne
dostupné.
36      Pozri
Komisia:
Positive preliminary assessment of
the satisfactory fulfilment of
milestones and
targets related to
the first payment request submitted by
Poland on
15
December
2023,
transmitted to
the Economic and
Financial Committee by
the European Commission.
29. februára
2024,
s. 79 – 96.
37      Tento
zákon
nadobudol
účinnosť
15. júla
2022.
38      Pozri
vykonávacie
rozhodnutie
Komisie z 5. apríla
2024 o povolení
vyplatenia
prvej
splátky
nenávratnej
podpory a prvej
splátky
úverovej
podpory
Poľsku, C(2024) 2369,
5. apríla
2024,
odôvodnenia 27 a 28.
39      Pozri
Komisia:
Positive preliminary assessment of
the satisfactory fulfilment of
milestones and
targets related to
the third payment request submitted by
Poland on
27
December
2024,
transmitted to
the Economic and
Financial Committee by
the European Commission.
29. októbra
2025,
s. 66 – 68.
Komisia
uviedla,
že
na
základe
informácií
predložených
Poľskom
sa
začalo
sedem
konaní o preskúmaní,
pričom v piatich z nich
bolo
rozhodnuté,
jedno
bolo
ukončené a v jednom
sa
ešte
nerozhodlo z dôvodu
riadne
odôvodnených
výnimočných
okolností.
40      Pozri
vykonávacie
rozhodnutie
Komisie z 19. novembra
2025 o povolení
vyplatenia
štvrtej a piatej
splátky
nenávratnej
podpory a štvrtej a piatej
splátky
úverovej
podpory
Poľsku, C(2025) 7998
final,
19. novembra
2025,
odôvodnenie 33.
41      Týmito
žalobami
sa
domáhali
zrušenia
sporného
rozhodnutia v celom
rozsahu z dôvodu,
že
míľniky
týkajúce
sa
justičného
systému
neboli
od
tohto
rozhodnutia
oddeliteľné, a predložili
päť
žalobných
dôvodov,
ktoré
sa
týkali:
1. skutočnosti,
že
sa
náležite
neprihliadlo
na
rozsudky
Súdneho
dvora, a porušenia
článku 2 a článku 13
ods. 2 ZEÚ a/alebo
nedostatku
právomoci;
2. porušenia
článku 2 a článku 19
ods. 1 ZEÚ vykladaných v súlade s článkom 47
Charty
základných
práv
Európskej
únie
(ďalej
len
„Charta“);
3. neúčinnosti
kontrol
pri
neexistencii
účinnej
súdnej
ochrany;
4. nesprávneho
právneho
posúdenia/zjavne
nesprávneho
posúdenia
pri
uplatnení
článku 19
ods. 3
nariadenia o RRF a 5. nedostatku
odôvodnenia.
42      Poľský
sudca,
proti
ktorému
sa
viedlo
disciplinárne
konanie,
je
aj
jedným z členov
výboru
združenia
Medel.
43      V tejto
súvislosti
odkazovali
najmä
na
rozsudky z 19. novembra
2019, A. K. a i. (Nezávislosť
disciplinárneho
senátu
Najvyššieho
súdu)
(C‑585/18, C‑624/18 a C‑625/18,
EU:C:2019:982); z 15. júla
2021,
Komisia/Poľsko
(Disciplinárny
režim
sudcov)
(C‑791/19,
EU:C:2021:596);
zo
6. októbra
2021, W. Ż.  (Senát
Najvyššieho
súdu
pre
mimoriadne
preskúmanie a veci
verejné – Vymenovanie)
(C‑487/19,
EU:C:2021:798), a z 5. júna
2023,
Komisia/Poľsko
(Nezávislosť a súkromný
život
sudcov)
(C‑204/21,
EU:C:2023:442).
44      T‑530/22
až T‑533/22,
EU:T:2024:363.
45      Všeobecný
súd
rozhodol,
že
žaloby
prejedná v skrátenom
konaní,
rozhodnutím z 19. decembra
2022.
46      Rada
vzniesla
námietku
neprípustnosti,
ale
Všeobecný
súd
uznesením z 31. marca 2023
rozhodol o spojení
tejto
námietky s vecou
samou.
Pozri
bod 35
napadnutého
uznesenia.
47      Pričom
vychádzal
zo
svojho
uznesenia z 8. mája
2019,
Carvalho a i./Parlament a Rada
(T‑330/18,
EU:T:2019:324,
bod 51 a citovaná
judikatúra).
48      Všeobecný
súd v tejto
súvislosti v bodoch 54
až
57
napadnutého
uznesenia
rozhodol,
že
žalobcovia
môžu
mať
aktívnu
legitimáciu
na
podanie
žaloby v druhej
situácii
bez
ohľadu
na
skutočnosť,
že
traja
zo
žalobcov
sú
združenia
zastupujúce
sudcov
na
medzinárodnej
úrovni,
ktorých
členmi
sú
spravidla
vnútroštátne
profesijné
združenia
vrátane
poľských
združení
sudcov, a že
štvrtý
žalobca
je
nadácia,
ktorá
nemá
členov,
ale
koná v mene
sudcov,
ktorých
záujmy
obhajuje.
Všeobecný
súd
na
základe
toho
považoval
za
potrebné
preskúmať
aktívnu
legitimáciu
sudcov
ako
členov
združení,
ktoré
sú
zasa
členmi
žalobcov.
Keďže
tieto
body
napadnutého
uznesenia v konaní
na
Súdnom
dvore
spochybnené
neboli,
ďalej
ich
skúmať
nebudem.
49      Pozri
uznesenie
predsedu
Súdneho
dvora
zo
4. februára
2025,
Medel a i./Rada
(C‑555/24 P,
EU:C:2025:73).
50      Pozri
napríklad
rozsudky z 22. júna
2006,
Belgicko a Forum 187/Komisia
(C‑182/03 a C‑217/03,
EU:C:2006:416,
bod 56); z 13. marca 2018,
European Union Copper Task Force/Komisia
(C‑384/16 P,
EU:C:2018:176,
body 87 a 88), a z 20. júna
2024,
Euranimi/Komisia
(C‑252/23 P,
EU:C:2024:538,
bod 31);
návrhy,
ktoré
predniesol
generálny
advokát
Léger v spojených
veciach
Belgicko a Forum 187/Komisia
(C‑182/03 a C‑217/03,
EU:C:2006:89,
bod 153).
51      Odvolatelia v niektorých
prípadoch
ako
na
nedostatočný
odkazujú
iba
na
míľnik
F1G a v niektorých
prípadoch
na
všetky
tri
míľniky
spoločne. V rámci
tohto
tvrdenia
ide v podstate o nedostatočnosť
míľnikov
týkajúcich
sa
justičného
systému
Poľska
na
náležitú
obnovu
nezávislosti
súdnictva v danom
členskom
štáte. V záujme
zjednodušenia
uvádzam,
že
toto
tvrdenie
sa
týka
míľnika
F1G.
52      Pozri
bod 62
napadnutého
uznesenia.
53      Napríklad
nedávny
rozsudok z 10. februára
2026,
WhatsApp
Ireland/EDPB
(C‑97/23 P,
EU:C:2026:81,
bod 94 a citovaná
judikatúra).
54      Pozri
napríklad
rozsudky z 12. júla
2022,
Nord Stream
2/Parlament a Rada
(C‑348/20 P,
ďalej
len
„rozsudok
Nord Stream
2“,
EU:C:2022:548,
bod 105), a z 10. februára
2026,
WhatsApp
Ireland/EDPB
(C‑97/23 P,
EU:C:2026:81,
bod 98).
55      Všeobecný
súd v tejto
súvislosti
odkázal
na
body 63 a 75
rozsudku
Nord Stream
2.
56      Rozsudok z 10. februára
2026,
WhatsApp
Ireland/EDPB
(C‑97/23 P,
EU:C:2026:81,
bod 97).
57      Bod 86
napadnutého
uznesenia.
58      Pozri
bod 87
napadnutého
uznesenia.
59      Bod 89
napadnutého
uznesenia.
60      Pozri
poznámku
pod
čiarou 43
vyššie.
61      Všeobecný
súd
pravdepodobne
posúdenie
druhej
podmienky
priamej
dotknutosti
nepovažoval
za
potrebné,
keďže
konštatoval,
že
prvá
podmienka
splnená
nie
je.
Viaceré
tvrdenia
týkajúce
sa
povahy
financovania z RRF
však
naznačujú,
že
Poľsko
podľa
názoru
Všeobecného
súdu
nebolo
povinné
konanie o preskúmaní
zaviesť.
Pozri v tejto
súvislosti
bod 72
napadnutého
uznesenia, v ktorom
Všeobecný
súd
vysvetlil,
že
míľniky
sa
obmedzujú
na
proces
uvoľnenia
finančných
prostriedkov, a jeho
bod 74, v ktorom
konštatoval,
že
míľniky
majú
povahu
rozpočtovej
podmienenosti,
čím
naznačil,
že
Poľsko
je
nimi
viazané
iba v prípade,
že
chce
získať
finančné
prostriedky z RRF.
62      Rozsudok
Nord Stream
2
(bod 95).
63      Pozri
napríklad
rozsudok z 10. februára
2026,
WhatsApp
Ireland/EDPB
(C‑97/23 P,
EU:C:2026:81,
bod 101).
64      Rada a Komisia v tejto
súvislosti
tvrdili,
že
prax
pri
vykonávaní
RRF
je
taká,
že
nie
všetky
štáty
predložili
žiadosť o platbu z tohto
mechanizmu.
To
by
však
mohlo
mať
rôzne
dôvody.
Mohlo
by
ísť
napríklad o to,
že
nesplnili
niektoré
míľniky
alebo – obzvlášť
pokiaľ
ide o úvery,
nie
granty v rámci
RRF – im
boli
ponúknuté
lepšie
podmienky
na
trhu.
65      Pokiaľ
ide o možné
porovnanie
rozpočtovej
podmienenosti v Únii s nástrojmi
používanými v iných
federálnych
systémoch,
obzvlášť v Spojených
štátoch a Kanade,
pozri
napríklad
VIŢĂ,
V.:
The Rise of
Spending Conditionality in
the EU: What Can EU
Learn from the U.S. Conditional Spending Doctrine and
Policies?
EUI
Department
of
Law Research Paper No
2017/16;
BARAGGIA,
A.:
La
Condizionalità come Strumento di
Governo negli Stati
Compositi:
Una Comparazione tra Stati
Uniti,
Canada e Unione Europea.
Torino: G. Giappichelli Editore,
2023.
66      Pozri
napríklad
rozsudky z 5. mája
1998,
Compagnie Continentale
(France)/Komisia
(C‑391/96 P,
EU:C:1998:194,
bod 42), a z 10. septembra
2009,
Komisia/Ente per
le Ville vesuviane a Ente per
le Ville vesuviane/Komisia
(C‑445/07 P a C‑455/07 P,
EU:C:2009:529,
bod 46), a rozsudok
Nord Stream
2
(bod 44)
(kurzívou
zvýraznila
generálna
advokátka).
67      Pozri
rozsudok z 23. novembra
1971
(62/70,
EU:C:1971:108,
body 6
až
8).
68      Pozri
rozsudok
zo
17. januára
1985
(11/82,
EU:C:1985:18,
body 7
až
10).
69      Pokiaľ
ide o ďalší
príklad,
pozri
rozsudok z 5. mája
1998,
Dreyfus/Komisia
(C‑386/96 P,
EU:C:1998:193,
body 44
až
54).
70      Pozri
napríklad
rozsudky z 10. septembra
2009,
Komisia/Ente per
le Ville vesuviane a Ente per
le Ville vesuviane/Komisia
(C‑445/07 P a C‑455/07 P,
EU:C:2009:529,
body 58
až
60), a zo
4. decembra
2019,
PGNiG Supply & Trading/Komisia
(C‑117/18 P,
EU:C:2019:1042,
bod 50).
71      Ako
sa
podotýka v literatúre,
autorstvo
plánov
obnovy a odolnosti
nie
je
celkom
jasné.
Pozri
napríklad
DAWSON, M.:
Europe’s expanding coordination space.
In:
European Law Open.
Vol. 3,
2024,
s. 746,
najmä
s. 759;
DERMINE,
P.:
The planning method:
An inquiry into the constitutional ramifications of a new
EU
governance technique.
In:
Common Market Law Review.
Vol. 61,
2024,
s. 959,
najmä
s. 978 – 982.
72      V tejto
súvislosti
je
takisto
možné
nájsť
analógiu s judikatúrou v kontexte
zmiešaných
konaní,
najmä s rozsudkom z 18. júna
2024,
Komisia/SRB
(C‑551/22 P,
EU:C:2024:520,
najmä
body 83
až
88), a s mojimi
návrhmi v danej
veci
(C‑551/22 P,
EU:C:2023:846,
najmä
body 33
až
71),
hoci
daná
vec
sa
zameriavala
na
pojem
„napadnuteľný
akt“ a nie
na
priamu
dotknutosť.
Súdny
dvor v danom
rozsudku
konštatoval,
že v rámci
jednotného
mechanizmu
riešenia
krízových
situácií v kontexte
bankovej
únie
schválenie
rozhodnutia
Jednotnej
rady
pre
riešenie
krízových
situácií
(SRB) o riešení
krízovej
situácie
Komisiou
odzrkadľuje
jej
súhlas s jeho
obsahom a formou,
takže
opatrenie
na
riešenie
krízovej
situácie
je
definitívne
stanovené a vyvoláva
záväzné
právne
účinky
na
základe
rozhodnutia
Komisie o schválení a nie
rozhodnutia
SRB.
73      Pozri
návrhy,
ktoré
predniesol
generálny
advokát
Dutheillet de
Lamothe vo
veci
Bock/Komisia
(62/70,
EU:C:1971:95,
Zb. 1971,
s. 911,
najmä
s. 915).
74      Pozri
bod 82
napadnutého
uznesenia.
75      Pozri
napríklad
rozsudok z 21. októbra
2021,
Lípidos Santiga/Komisia
(C‑402/20 P,
EU:C:2021:872,
bod 45).
76      Pozri v tejto
súvislosti
body 63 a 64
žaloby
združenia
Medel v prvostupňovom
konaní. V časti
tejto
žaloby, v ktorej
sa
stanovujú
žalobné
dôvody, a najmä v jej
bodoch 169 a 190
odvolatelia
poukázali
na
viaceré
nedostatky,
no
nešpecifikovali,
ktoré
konkrétne
požiadavky
by
sa
mali v rámci
míľnika
F1G
Poľsku
stanoviť.
77      Rozsudok ESĽP,
9. apríla
2024,
Verein KlimaSeniorinnen Schweiz a i. v. Švajčiarsko
(CE:ECHR:2024:0409JUD005360020;
ďalej
len
„rozsudok
KlimaSeniorinnen“).
78      Pokiaľ
ide
o prvú
situáciu,
Súdny
dvor
konštatoval
prvýkrát v rozsudku
zo
4. októbra
1983,
Fediol/Komisia
(191/82,
EU:C:1983:259,
body 28 a 29),
že
združenie, v danom
prípade
priemyselné
združenie,
má
aktívnu
legitimáciu
na
základe
procesných
práv
priznaných
sekundárnym
právom
Únie;
pozri
tiež
napríklad
uznesenie z 8. decembra
2006,
Polyelectrolyte Producers Group/Komisia a Rada
(C‑368/05 P,
EU:C:2006:771,
bod 58).
Pokiaľ
ide o druhú
situáciu,
Súdny
dvor
vo
viacerých
veciach
akceptoval,
že
združenie
má
aktívnu
legitimáciu,
ak
by
mali
aktívnu
legitimáciu
členovia,
ktorých
zastupuje.
Pozri
napríklad
rozsudky z 22. decembra
2008,
British
Aggregates/Komisia
(C‑487/06 P,
EU:C:2008:757,
bod 39), a z 21. septembra
2023,
China Chamber of
Commerce for Import
and
Export
of
Machinery and
Electronic Products a i./Komisia
(C‑478/21 P,
EU:C:2023:685,
body 80
až
86).
Pokiaľ
ide o tretiu
situáciu,
prvou
vecou, v ktorej
Súdny
dvor
uznal
aktívnu
legitimáciu
združenia z dôvodu,
že
bola
dotknutá
jeho
vyjednávacia
pozícia,
bol
rozsudok z 2. februára
1988,
Kwekerij van
der
Kooy a i./Komisia
(67/85,
68/85 a 70/85,
EU:C:1988:38,
body 21
až
24);
pozri
tiež
rozsudok z 24. marca 1993,
CIRFS a i./Komisia
(C‑313/90,
EU:C:1993:111,
body 29 a 30).
79      Konštatovania
Všeobecného
súdu v súvislosti s týmito
tromi
typmi
situácií
sú
rôzne,
konštatoval
napríklad
to,
že
žaloby o neplatnosť
podané
združeniami
sú
prípustné v „aspoň
troch
typoch
situácií“
[pozri
napríklad
uznesenie z 30. septembra
1997,
Federolio/Komisia
(T‑122/96,
EU:T:1997:142,
bod 61)]
alebo v „troch
dobre
vymedzených
situáciách“
[pozri
napríklad
rozsudok z 15. septembra
2016,
Molinos Río de
la
Plata a i./Rada
(T‑112/14
až T‑116/14 a T‑119/14,
EU:T:2016:509,
bod 33)].
Pozri v tejto
súvislosti
BRUNO,
W.:
Strategic Litigation before the CJEU:
A
Procedural Law Approach,
doctoral thesis.
University of
Luxembourg,
2026,
s. 334.
80      Pozri
napríklad
rozsudky z 25. júla
2002,
Unión de
Pequeños Agricultores/Rada
(C‑50/00 P,
ďalej
len
„rozsudok
UPA“,
EU:C:2002:462,
bod 8), a z 25. marca 2021,
Carvalho a i./Parlament a Rada
(C‑565/19 P,
ďalej
len
„rozsudok
Carvalho“,
EU:C:2021:252,
bod 85).
81      Všeobecný
súd v bodoch 42
až
45
napadnutého
uznesenia
konštatoval,
že
prvá
situácia v prejednávanej
veci
nie
je
relevantná.
82      Pozri
rozsudky z 2. februára
1988,
Kwekerij van
der
Kooy a i./Komisia
(67/85,
68/85 a 70/85,
EU:C:1988:38,
body 21
až
24), a z 24. marca 1993,
CIRFS a i./Komisia
(C‑313/90,
EU:C:1993:111,
body 29 a 30).
83      Pozri
napríklad
rozsudky z 23. mája
2000,
Comité d’entreprise de
la
Société
française de
production a i./Komisia
(C‑106/98 P,
EU:C:2000:277,
bod 45); z 9. júla
2009,
3F/Komisia
(C‑319/07 P,
EU:C:2009:435,
body 87 a 92), a z 26. septembra
2024,
ATPN/Komisia
(C‑340/23 P,
EU:C:2024:806,
bod 40), v ktorých
Súdny
dvor
konštatoval,
že
dve
veci, v ktorých
uznal
vyjednávaciu
pozíciu
združenia,
sa
týkali
osobitných
situácií, v ktorých
žalobca
zastával
jasne
vymedzenú
pozíciu
vyjednávača
úzko
prepojenú
so
samotným
predmetom
rozhodnutia,
čo
ho
stavalo
do
skutkovej
situácie,
ktorá
ho
odlišovala
od
všetkých
ostatných
osôb.
84      Komisia
na
pojednávaní
takisto
vyjadrila
názor,
že
prípad,
keď
je
dotknutá
vyjednávacia
pozícia,
je
len
príkladom
tretej
situácie,
čo
znamená,
že
tretia
situácia
by
sa
mohla
vyvinúť a mohli
by
existovať
aj
iné
príklady.
85      Uvedené
je
zrejmé
od
vydania
rozsudku z 23. apríla
1986,
Les
Verts/Parlament
(294/83,
EU:C:1986:166,
bod 23);
pozri
napríklad
aktuálnejší
rozsudok
zo
14. júla
2022,
Taliansko a Comune di
Milano/Rada
(Sídlo
Európskej
agentúry
pre
lieky)
(C‑59/18 a C‑182/18,
EU:C:2022:567,
bod 59).
86      Pozri
rozsudok
UPA
(body 40
až
42) a rozsudok z 1. apríla
2004,
Komisia/Jégo‑Quéré (C‑263/02 P,
EU:C:2004:210,
body 30
až
32).
87      Pozri v tejto
súvislosti
rozsudok
UPA
(bod 44).
Pozri
tiež
napríklad
rozsudok z 1. apríla
2004,
Komisia/Jégo‑Quéré (C‑263/02 P,
EU:C:2004:210,
bod 36), a rozsudok
Carvalho (body 69 a 78).
88      Podľa
štatistík
Súdneho
dvora
poľské
súdy v roku
2022,
keď
bola
Všeobecnému
súdu
predložená
prejednávaná
vec,
podali
na
Súdny
dvor
39 návrhov
na
začatie
prejudiciálneho
konania. V roku
2023
sa
ich
počet
zvýšil
na
48 a v roku
2024
bolo
návrhov
47.
Pozri
Súdne
štatistiky
Súdneho
dvora – 2022,
s. 5;
Súdne
štatistiky
Súdneho
dvora – 2023,
s. 11, a Súdne
štatistiky
Súdneho
dvora – 2024,
s. 10,
dostupné
na:
https://curia.europa.eu/site/jcms/d2_5146/sk/cour‑de‑justice.
89      V prípade
závažnej a pretrvávajúcej
neschopnosti
zabezpečiť
nezávislosť
súdnictva
by
sa
vyžadovalo
začatie
postupu
podľa
článku 7
ods. 1 ZEÚ,
čo
je
postup,
ktorý
bol
vo
vzťahu k Poľsku
zastavený
29. mája
2024,
keď
Komisia
vzala
späť
svoj
odôvodnený
návrh.
90      Pozri
napríklad
rozsudky
zo
17. júla
2008,
Athinaïki Techniki/Komisia
(C‑521/06 P,
EU:C:2008:422,
bod 45); z 22. júna
2021,
Venezuela/Rada
(Opatrenia,
ktoré
sa
dotkli
tretieho
štátu)
(C‑872/19 P,
EU:C:2021:507,
body 48
až
50), a zo
4. októbra
2024,
Komisia a Rada/Front
Polisario (C‑778/21 P a C‑798/21 P,
EU:C:2024:833,
bod 117).
91      Generálny
advokát
Bobek
výstižne
vyjadril
takéto
stanovisko
vo
svojich
návrhoch
vo
veci
SatCen/KF
(C‑14/19 P,
EU:C:2020:220,
bod 69),
kde
uviedol:
„Jednoducho
povedané,
článok 47
Charty
neumožňuje
Súdnemu
dvoru
prepisovať
Zmluvy,
ale
vyžaduje
si,
aby
Súdny
dvor
vykladal
existujúce
ustanovenia
takým
spôsobom,
aby
mohli
dosiahnuť
svoj
plný
potenciál v poskytovaní
súdnej
ochrany
každému,
koho
sa
dotknú
akty
inštitúcií
alebo
orgánov
Únie.“
Pozri
tiež
moje
návrhy v spojených
veciach
KS a KD/Rada a i. a Komisia/KS a i. (C‑29/22 P a C‑44/22 P,
EU:C:2023:901,
bod 100).
92      Pozri v tejto
súvislosti
stanovisko
Poradného
výboru
európskych
sudcov
(CCJE)
č. 23 k úlohe
združení
sudcov
pri
podpore
nezávislosti
súdnictva,
6. novembra
2020.
93      Pozri
napríklad
BOJARSKI,
L.:
Civil
Society
Organizations for and
with the Courts and
Judges – Struggle for the Rule
of
Law and
Judicial Independence:
The Case of
Poland 1976‑2020.
In:
German Law Journal.
Vol. 22,
2021,
s. 1344;
GRABOWSKA‑MOROZ,
B.,
ŚNIADACH,
O.:
The
Role
of
Civil
Society
in
Protecting Judicial Independence in
Times of
Rule
of
Law Backsliding in
Poland.
In:
Utrecht Law Review.
Vol. 17,
2021,
s. 56.
94      Pozri v tejto
súvislosti
rozsudok z 8. mája
2024,
Asociaţia „Forumul Judecătorilor din România“
(Združenia
sudcov a prokurátorov)
(C‑53/23,
EU:C:2024:388,
najmä
body 43,
44,
60 a 64).
95      Musím
však
podotknúť,
že
ak
sa
týmto
združeniam
bráni
predložiť
isté
druhy
vecí
vnútroštátnym
súdom
aj
súdom
Únie,
môže
to
viesť k porušeniu
ich
práva
na
účinnú
súdnu
ochranu.
96      Kurzívou
zvýraznila
generálna
advokátka.
97      Parlament
skutočne
podal
žalobu o neplatnosť
proti
Komisii v kontexte
iného
finančného
rámca,
aj
keď
proti
rozhodnutiu,
ktorým
sa
konštatovalo,
že
boli
splnené
podmienky
na
vyplatenie
finančných
prostriedkov.
Pozri
moje
návrhy
vo
veci
Parlament/Komisia
(C‑225/24,
EU:C:2026:88),
ktorá
sa v súčasnosti
prejednáva
na
Súdnom
dvore.
98      Podotýkam,
že v prejednávanej
veci
do
konania
ako
vedľajší
účastník
na
podporu
odvolateľov
nevstúpil
žiadny
členský
štát.
99      Pozri v tejto
súvislosti
rozsudok ESĽP,
30. januára
2025,
Cannavacciuolo a i. v. Taliansko
(CE:ECHR:2025:0130JUD005156714,
body 220
až
222)
(kde
sa
rozhodlo,
že
združenia
nemajú
aktívnu
legitimáciu
vo
veci
týkajúcej
sa
javu
znečistenia
spôsobeného
nezákonným
ukladaním
odpadu,
keďže
rozsudok
KlimaSeniorinnen sa
obmedzoval
na
zmenu
klímy a v danom
konaní
sa
nevyskytovali
žiadne
špecifické
faktory).
100      Pozri v tejto
súvislosti
rozsudok z 15. júla
2025,
ECB a Komisia/Corneli (C‑777/22 P a C‑789/22 P,
EU:C:2025:580,
bod 73)
(kde
sa
konštatuje,
že
istá
judikatúra
ESĽP,
ktorá
sa
týkala
kritérií
umožňujúcich
dovolávať
sa
postavenia
poškodeného v zmysle
článku 34
EDĽP,
bola
„irelevantn[á]“
na
účely
posúdenia,
či
bola
žalobkyňa v danom
konaní
priamo
dotknutá
spornými
rozhodnutiami).
101      Pokiaľ
ide o rozdiel
medzi
pojmami
ochrany
subjektívnych
práv a objektívneho
právneho
poriadku,
obzvlášť v nemeckom
správnom
práve,
pozri
HOHNERLEIN,
J.:
Who is afraid of
actio popularis?:
On
Separating Rights and
Remedies in
the ECtHR’s Climate Judgment.
In:
Verfassungsblog.
26. apríla
2024.
102      Pozri
napríklad
LETSAS,
G.:
The European Court’s Legitimacy After KlimaSeniorinnen.
In:
European Convention on
Human Rights Law Review.
Vol. 5,
2024,
s. 444,
najmä
s. 448 – 453;
ROCHA,
A.,
FRAGOSO
MARTINS,
P.:
Standing for the environment?
Locus standi of
associations before the ECtHR and
the CJEU.
In:
European Human Rights Law Review.
Vol. 5,
2025,
s. 591,
najmä
s. 593 a 594.
Pozri
tiež
ECKES,
C.:
Strategic Climate Litigation before National
Courts:
Can European Union Law Be Used As
A
Shield?
In:
German Law Journal.
Vol. 25,
2024,
s. 1022.
103      Pozri
rozsudok
KlimaSeniorinnen (body 486
až
488).
104      ESĽP
týmto
spôsobom
takisto
vyslal
správu,
že
si
nemyslí,
že
rozhodovanie o (ne)dostatočnosti
právnych
predpisov v oblasti
klímy
by
nemalo
byť
otázkou
súdov.
Iba
zmenil
organizáciu
toho,
ako
mu
tieto
otázky
možno
predkladať.
Otázka,
do
akej
miery
by
sudcovia
legitímne
mohli
vytvárať
klimatické
právo,
však
týmto
rozsudkom
nebola
uzavretá,
ale
práve
naopak – viedol k ďalším
otázkam v tejto
súvislosti.
Pozri
napríklad
KINGSTON,
S.:
A
Story
Part
Told:
The Role
of
Courts in
Climate Governance.
In:
Yearbook of
International
Environmental Law.
Vol. 35,
2025,
s. 1.
105      Pozri
návrhy,
ktoré
predniesol
generálny
advokát
Jacobs vo
veci
Unión de
Pequeños Agricultores/Rada
(C‑50/00 P,
EU:C:2002:197,
bod 59).
106      Pozri
rozsudok
UPA
(najmä
body 45 a 46).
107      Pozri
rozsudok
Carvalho (bod 91).
108      Možno
povedať,
že
niektoré
združenia
obhajujú
všeobecné
záujmy,
konkrétne
záujmy,
ktoré
má
spoločné
celá
populácia.
Akékoľvek
záujmy
sa
však
zdráham
nazvať
všeobecnými,
lebo
dokonca
aj
niektoré
záujmy,
ktoré
sa
zvyčajne
považujú
za
všeobecné,
ako
je
čisté
životné
prostredie
alebo
zvrátenie
zmeny
klímy,
nemajú
vždy
spoločné
všetci,
obzvlášť
nie
spoločnosti,
ktorých
obchodné
príležitosti
by
mohli
byť
týmito
cieľmi
obmedzené.
Preto
radšej
hovorím o kolektívnych
záujmoch
bez
ohľadu
na
počet
individuálnych
subjektov,
ktoré
ich
majú
spoločné.
109      ESĽP v rozsudku
KlimaSeniorinnen rozpracoval
niektoré
faktory,
ktoré
určia
aktívnu
legitimáciu
združení v danom
kontexte,
konkrétne
združenie
musí
byť:
1. v dotknutej
jurisdikcii
založené v súlade s právnymi
predpismi
alebo
tam
mať
aktívnu
legitimáciu;
2. schopné
preukázať,
že
sleduje
špecifický
účel v oblasti
ochrany
ľudských
práv
svojich
členov
alebo
iných
dotknutých
jednotlivcov v danej
jurisdikcii,
ktorý
sa
obmedzuje
na
kolektívne
kroky
na
ochranu
týchto
práv
pred
hrozbami
vyplývajúcimi
zo
zmeny
klímy
alebo
takéto
kroky
zahŕňa, a 3. skutočne
reprezentatívne a spôsobilé
konať v mene
členov
alebo
iných
dotknutých
jednotlivcov v danej
jurisdikcii,
proti
ktorým
smerujú
konkrétne
hrozby
alebo
nepriaznivé
dôsledky
zmeny
klímy a ktorí
sú
chránení
podľa
EDĽP.
Pozri
rozsudok
KlimaSeniorinnen (bod 502).
Pokiaľ
ide o uplatnenie
týchto
kritérií,
pozri
rozsudok ESĽP,
28. októbra
2025,
Greenpeace
Nordic a i. v. Nórsko
(CE:ECHR:2025:1028JUD003406821,
body 308
až
312).
110      Pozri
napríklad
rozsudky
zo
14. decembra
1962,
Confédération nationale des
producteurs de
fruits et
légumes a i./Rada
(16/62 a 17/62,
EU:C:1962:47,
Zb. 1962,
s. 471,
najmä
s. 479);
zo
14. decembra
1962,
Fédération nationale de
la
boucherie en gros
et
du commerce en gros
des
viandes a i./Rada
(19/62
až
22/62,
EU:C:1962:48,
Zb. 1962,
s. 491,
najmä
s. 499); z 18. marca 1975,
Union syndicale – Service
public européen a i./Rada
(72/74,
EU:C:1975:43,
bod 17), a z 2. apríla
1998,
Greenpeace
Council a i./Komisia
(C‑321/95 P,
EU:C:1998:153,
bod 14).
111      Rozsudky
zo
14. decembra
1962,
Confédération nationale des
producteurs de
fruits et
légumes a i./Rada
(16/62 a 17/62,
EU:C:1962:47,
Zb. 1962,
s. 471,
najmä
s. 479), a zo
14. decembra
1962,
Fédération nationale de
la
boucherie en gros
et
du commerce en gros
des
viandes a i./Rada
(19/62
až
22/62,
EU:C:1962:48,
Zb. 1962,
s. 491,
najmä
s. 499).
112      Rozsudky
zo
14. decembra
1962,
Confédération nationale des
producteurs de
fruits et
légumes a i./Rada
(16/62 a 17/62,
EU:C:1962:47,
Zb. 1962,
s. 471,
najmä
s. 480), a zo
14. decembra
1962,
Fédération nationale de
la
boucherie en gros
et
du commerce en gros
des
viandes a i./Rada
(19/62
až
22/62,
EU:C:1962:48,
Zb. 1962,
s. 491,
najmä
s. 499).
113      Návrhy,
ktoré
predniesol
generálny
advokát
Emiliou vo
veci
Nicoventures Trading a i./Komisia
(C‑731/23 P,
EU:C:2025:435,
bod 120).
114      Pozri
bod 51
napadnutého
uznesenia.
115      Súdny
dvor
teda
vo
veci
Jégo‑Quéré konštatoval,
že
výklad
osobnej
dotknutosti
podaný
Všeobecným
súdom
by
túto
požiadavku
stanovenú v článku 263
štvrtom
odseku
ZFEÚ
(pôvodne
článok 230 ES)
pripravil o všetok
význam.
Pozri
rozsudok z 1. apríla
2004,
Komisia/Jégo‑Quéré (C‑263/02 P,
EU:C:2004:210,
bod 38).
116      Návrhy,
ktoré
predniesol
generálny
advokát
Cosmas vo
veci
Greenpeace
Council a i./Komisia
(C‑321/95 P,
EU:C:1997:421,
bod 118).
117      Ako
konzistentne
konštatuje
Súdny
dvor,
podľa
ustálenej
judikatúry
platí,
že
subjekty
iné
ako
osoby,
ktorým
je
rozhodnutie
určené,
môžu
tvrdiť,
že
sa
ich
rozhodnutie
osobne
týka v zmysle
článku 263
štvrtého
odseku
ZFEÚ
iba
vtedy,
keď
sa
ich
opatrenie,
ktorého
zrušenie
sa
požaduje,
dotýka
na
základe
ich
určitých
osobitných
vlastností
alebo
na
základe
okolnosti,
ktorá
ich
charakterizuje
vo
vzťahu k akejkoľvek
inej
osobe a tým
ich
individualizuje
obdobným
spôsobom
ako
osobu,
ktorej
je
rozhodnutie
určené.
Pozri
rozsudok z 15. júla
1963,
Plaumann/Komisia
(25/62,
EU:C:1963:17,
Zb.
1963,
s. 95,
najmä
s. 107),
ktorý
bol
potvrdený
pri
mnohých
príležitostiach,
najaktuálnejšie v rozsudku z 18. decembra
2025,
Nicoventures Trading a i./Komisia
(C‑731/23 P,
EU:C:2025:982,
bod 57).
118      Pozri v tejto
súvislosti
rozsudok z 15. júla
2025,
ECB a Komisia/Corneli (C‑777/22 P a C‑789/22 P,
EU:C:2025:580,
body 75 a 76).
119      V konaní
na
Všeobecnom
súde
bola
prípustnosť
žalôb
predmetom
písomnej
komunikácie
medzi
účastníkmi
konania,
ktorá
zahŕňala
námietku
neprípustnosti
Rady,
vyjadrenie
žalobcov k tejto
námietke,
písomné
otázky,
ktoré
žalobcom
položil
Všeobecný
súd
16. júna
2023,
vyjadrenia
Poľska,
Maďarska a Komisie
ako
vedľajších
účastníkov
konania a vyjadrenia
žalobcov k týmto
vyjadreniam.
120      Pozri
poznámku
pod
čiarou 117
vyššie.
121      Pozri v tejto
súvislosti
napríklad
rozsudok z 18. decembra
2025,
Nicoventures Trading a i./Komisia
(C‑731/23 P,
EU:C:2025:982,
body 59 a 60).
122      Pozri
najmä
body 44
až
48 a 53
žaloby
podanej
združením
AEAJ v prvostupňovom
konaní,
ako
aj
odpovede
žalobcov
na
otázky 3 a 4
Všeobecného
súdu
predložené
16. januára
2023.
123      Pozri
napríklad
rozsudky z 24. marca 1993,
CIRFS a i./Komisia
(C‑313/90,
EU:C:1993:111,
bod 31), a z 9. júna
2011,
Comitato „Venezia vuole vivere“ a i./Komisia
(C‑71/09 P, C‑73/09 P a C‑76/09 P,
EU:C:2011:368,
body 36 a 37);
pozri
tiež
rozsudok
zo
7. mája
2009,
NVV a i./Komisia
(T‑151/05,
EU:T:2009:144,
body 45
až
48).
124      Pozri
body 39
až
42,
190 a 195
vyššie.
125      Súdny
dvor
potvrdil,
že v záujme
rešpektovania
zásady
prenesenia
právomocí
možno
podmienenosť
právnym
štátom
stanoviť
iba v prípade,
ak
sa
dostatočne
priamym
spôsobom
týka
ochrany
finančných
záujmov
Únie.
Pozri
rozsudky
zo
16. februára
2022,
Maďarsko/Parlament a Rada
(C‑156/21,
EU:C:2022:97,
body 144 a 145), a zo
16. februára
2022,
Poľsko/Parlament a Rada
(C‑157/21,
EU:C:2022:98,
body 162 a 163).