62023CJ0398
ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA (ôsma komora)
z 28. novembra 2024 (
*1
)
„Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Priestor slobody, bezpečnosti a spravodlivosti – Justičná spolupráca v trestných veciach – Trestné činy a tresty v oblasti nezákonného obchodu s drogami a v oblasti boja proti organizovanému zločinu – Rámcové rozhodnutie 2004/757/SVV – Články 4 a 5 – Rámcové rozhodnutie 2008/841/SVV – Články 3 a 4 – Vnútroštátna právna úprava, ktorou sa nevykonáva právo Únie – Článok 51 ods. 1 Charty základných práv Európskej únie – Právo na informácie v trestnom konaní – Smernica 2012/13/EÚ – Články 1 a 6 – Právo na informácie o obvinení – Účinná súdna ochrana – Článok 47 prvý odsek a článok 52 ods. 1 Charty základných práv – Trestné konanie proti viacerým osobám – Dohoda o vine a treste uzavretá medzi jedným z obvinených a prokurátorom – Súhlas spoluobvinených“
Vo veci C‑398/23,
ktorej predmetom je návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 267 ZFEÚ, podaný rozhodnutím Sofijsky gradsky săd (Krajský súd Sofia-mesto, Bulharsko) z 29. júna 2023 a doručený Súdnemu dvoru 29. júna 2023, ktorý súvisí s trestným konaním proti:
PT,
za účasti:
Sofijska gradska prokuratura,
SÚDNY DVOR (ôsma komora),
v zložení: predseda deviatej komory N. Jääskinen, vykonávajúci funkciu predsedu ôsmej komory, sudcovia M. Gavalec a N. Piçarra (spravodajca),
generálny advokát: P. Pikamäe,
tajomník: A. Calot Escobar,
so zreteľom na písomnú časť konania,
so zreteľom na pripomienky, ktoré predložili:
–
Európska komisia, v zastúpení: M. Wasmeier a I. Zaloguin, splnomocnení zástupcovia,
so zreteľom na rozhodnutie prijaté po vypočutí generálneho advokáta, že vec bude prejednaná bez jeho návrhov,
vyhlásil tento
Rozsudok
1
Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu článku 4 ods. 1 a článku 5 rámcového rozhodnutia Rady 2004/757/SVV z 25. októbra 2004, ktorým sa stanovujú minimálne ustanovenia o znakoch skutkových podstát trestných činov a trestov v oblasti nezákonného obchodu s drogami (Ú. v. EÚ L 335, 2004, s. 8), článku 4 rámcového rozhodnutia Rady 2008/841/SVV z 24. októbra 2008 o boji proti organizovanému zločinu (Ú. v. EÚ L 300, 2008, s. 42), článku 6 ods. 1 a 3 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2012/13/EÚ z 22. mája 2012 o práve na informácie v trestnom konaní (Ú. v. EÚ L 142, 2012, s. 1), ako aj článku 20, článku 47 prvého odseku, článku 48 ods. 2 a článku 52 ods. 1 Charty základných práv Európskej únie (ďalej len „Charta“).
2
Tento návrh bol podaný v rámci trestného konania začatého proti PT a ďalším osobám obvineným z riadenia a/alebo účasti na činnostiach organizovanej zločineckej skupiny.
Právny rámec
Právo Únie
Charta
3
Článok 47 prvý pododsek Charty znie:
„Každý, koho práva a slobody zaručené právom Únie sú porušené, má za podmienok ustanovených v tomto článku právo na účinný prostriedok nápravy pred súdom.“
4
Článok 52 ods. 1 Charty znie:
„Akékoľvek obmedzenie výkonu práv a slobôd uznaných v tejto charte musí byť ustanovené zákonom a rešpektovať podstatu týchto práv a slobôd. Za predpokladu dodržiavania zásady proporcionality možno tieto práva a slobody obmedziť len vtedy, ak je to nevyhnutné a skutočne to zodpovedá cieľom všeobecného záujmu, ktoré sú uznané [Európskou ú]niou, alebo ak je to potrebné na ochranu práv a slobôd iných.“
Rámcové rozhodnutie 2004/757
5
Článok 4 smernice 2004/757, nazvaný „Tresty“, v odseku 1 stanovuje:
„Každý členský štát prijme nevyhnutné opatrenia, ktorými zabezpečí, aby sa za trestné činy vymedzené v článkoch 2 a 3 ukladali účinné, primerané a odradzujúce tresty.
Každý členský štát prijme nevyhnutné opatrenia, ktorými zabezpečí, aby sa za trestné činy vymedzené v článku 2 ukladali tresty s hornou hranicou najmenej 1 až 3 roky odňatia slobody.“
6
Článok 5 tohto rámcového rozhodnutia s názvom „Poľahčujúce [Osobitné – neoficiálny preklad] okolnosti“ stanovuje:
„Bez ohľadu na článok 4 môže každý členský štát prijať nevyhnutné opatrenia, ktorými zabezpečí možnosť zníženia trestov uvedených v článku 4, ak páchateľ:
a)
sa zriekne trestnej činnosti týkajúcej sa obchodu s drogami a prekurzormi a
b)
poskytne správnym alebo súdnym orgánom informácie, ktoré by nemohli získať iným spôsobom, a tým im pomôže:
i)
predísť alebo zmierniť následky trestného činu,
ii)
odhaliť alebo postaviť pred súd ostatných páchateľov,
iii)
získať dôkazy alebo
iv)
predísť ďalším trestným činom uvedeným v článkoch 2 a 3.“
Rámcové rozhodnutie 2008/841
7
Článok 3 smernice 2008/841, nazvaný „Tresty“, v odseku 1 písm. a) stanovuje:
„Každý členský štát prijme opatrenia potrebné na zabezpečenie toho, aby:
a)
pre trestný čin uvedený v článku 2 písm. a) bola horná hranica sadzby trestu odňatia slobody najmenej v rozsahu od dvoch do piatich rokov alebo;…“
8
Článok 4 tohto rámcového rozhodnutia s názvom „Poľahčujúce [Osobitné – neoficiálny preklad] okolnosti“ stanovuje:
„Každý členský štát môže prijať opatrenia potrebné na zabezpečenie toho, aby sa tresty uvedené v článku 3 mohli znížiť alebo aby páchateľ mohol byť oslobodený od trestu, ak napríklad:
a)
ukončí svoju trestnú činnosť a
b)
poskytne správnym alebo súdnym orgánom informácie, ktoré by nemohli získať iným spôsobom, a tým im pomôže:
i)
zabrániť následkom trestného činu, ukončiť ich alebo zmierniť;
ii)
odhaliť alebo postaviť pred súd ostatných páchateľov,
iii)
nájsť dôkazy;
iv)
zbaviť zločineckú organizáciu nelegálnych zdrojov alebo výnosov z jej trestnej činnosti alebo
v)
zabrániť spáchaniu ďalších trestných činov uvedených v článku 2.“
Smernica 2012/13
9
Odôvodnenia 14 a 41 smernice 2012/13 uvádzajú:
„(14)
Táto smernica… [u]stanovuj[e]… minimálne spoločné normy, ktoré sa majú vzťahovať na oblasť poskytovania informácií o právach a obvineniach osobám podozrivým alebo obvineným zo spáchania trestného činu s cieľom zlepšiť vzájomnú dôveru medzi členskými štátmi. Táto smernica vychádza z práv ustanovených v charte, a najmä v jej článkoch 6, 47 a 48, pričom sa vychádza aj z článkov 5 a 6 [Európskeho dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd, podpísaného v Ríme 4. novembra 1950,] v zmysle ich výkladu Európskym súdom pre ľudské práva. …
…
(41)
Táto smernica rešpektuje základné práva a dodržiava zásady, ktoré boli uznané najmä v charte. Cieľom tejto smernice je najmä podpora práva na slobodu, práva na spravodlivý proces a práva na obhajobu. Podľa toho by sa mala aj implementovať.“
10
Článok 1 tejto smernice s názvom „Predmet úpravy“ znie:
„Touto smernicou sa stanovujú pravidlá týkajúce sa práva na informácie podozrivých alebo obvinených osôb o ich právach v trestnom konaní a o obvinení vznesenom voči nim. …“
11
Článok 6 uvedenej smernice, nazvaný „Právo na informácie o obvinení“, v odsekoch 1 a 3 stanovuje:
„1.   Členské štáty zabezpečia, aby podozrivým alebo obvineným osobám boli poskytnuté informácie o trestnom čine, zo spáchania ktorého sú podozrivé alebo obvinené. Tieto informácie sa poskytnú bezodkladne v takom rozsahu, aký je potrebný [bezodkladne a dostatočne podrobne – neoficiálny preklad] na zaručenie spravodlivého konania a účinné uplatnenie práva na obhajobu.
…
3.   Členské štáty zabezpečia, aby sa najneskôr pri podaní obžaloby súdu [najneskôr v okamihu, keď sa súd vyjadruje k dôvodnosti obžaloby – neoficiálny preklad] poskytli podrobné informácie o obvinení vrátane povahy a právnej kvalifikácie predmetného trestného činu, ako aj povahy predpokladanej účasti obvinenej osoby na spáchaní tohto činu.“
Bulharské právo
12
Článok 381 Nakazatelno‑procesualen kodex (Trestný poriadok), v znení uplatniteľnom v konaní vo veci samej (ďalej len „NPK“), s názvom „Dohoda o vine a treste v prípravnom konaní“ stanovuje:
„1.   Na konci vyšetrovania sa na návrh prokurátora alebo obhajcu môže medzi účastníkmi dosiahnuť dohoda o vine a treste. …
…
5.   Dohoda musí byť uzavretá písomne a obsahovať súhlas týkajúci sa týchto záležitostí:
(1)
Bol skutok spáchaný, spáchala ho obvinená osoba a bol spáchaný zavinene, predstavuje skutok trestný čin a aká je jeho právna kvalifikácia?
(2)
Aký by mal byť druh trestu a aká by mala byť jeho výška?
…
6.   Dohodu podpisuje prokurátor a obhajca. Obvinená osoba podpíše dohodu, ak s ňou súhlasí, po tom, ako vyhlási, že sa vzdáva práva na prejednanie veci v riadnom konaní.
7.   Ak konanie smeruje proti viacerým osobám alebo sa týka viacerých trestných činov, dohodu môžu uzavrieť len niektoré z týchto osôb alebo len vo vzťahu k niektorým z týchto trestných činov.
…“
13
Článok 383 NPK s názvom „Dôsledky dohody o vine a treste“ v odseku 1 stanovuje:
„Dohoda schválená súdom má účinky právoplatného odsúdenia.“
14
Podľa článku 384 NPK s názvom „Dohoda o vine a treste v súdnom konaní“:
„1.   Za podmienok a v súlade s postupmi stanovenými v tomto oddiele môže súd prvej inštancie schváliť dohodu o vine a treste dohodnutú po začatí súdneho konania, ale pred ukončením fázy súdneho vyšetrovania.
…
3.   V takýchto prípadoch sa dohoda [o vine a treste] schvaľuje až po získaní súhlasu všetkých účastníkov [konania].“
15
Článok 384a NPK s názvom „Rozhodnutie o dohode uzavretej s niektorým z obvinených alebo o jednom z trestných činov“ stanovuje:
„1.   Ak sa po začatí súdneho konania, ale pred ukončením fázy súdneho vyšetrovania dosiahne dohoda s jedným z obvinených alebo pre jeden z trestných činov, súd konanie preruší.
2.   O dosiahnutej dohode rozhodne… iné rozhodovacie zloženie.
3.   Rozhodovacie zloženie uvedené v odseku 1 pokračuje v prejednávaní veci po tom, čo bolo rozhodnuté o dohode.“
Spor vo veci samej a prejudiciálne otázky
16
Dňa 25. marca 2020 Specializirana prokuratura (Špecializovaná prokuratúra, Bulharsko) začala pred Specializiran nakazatelen săd (Špecializovaný trestný súd, Bulharsko), trestné konanie proti 41 osobám, vrátane SD a PT, z dôvodu riadenia a/alebo účasti na činnostiach zločineckej skupiny, ktorej cieľom bola distribúcia drog na účely zisku. PT je stíhaný za účasť na činnostiach tejto organizovanej zločineckej skupiny a za držbu omamných látok na účely distribúcie na základe relevantných ustanovení Nakazatelen kodex (Trestný zákon).
17
Dňa 19. augusta 2020 bola vec vrátená Specializirana prokuratura (Špecializovaná prokuratúra) s cieľom napraviť procesné vady obžaloby.
18
Dňa 26. augusta 2020 v prípravnej fáze konania prokurátor a obhajca SD uzavreli dohodu, na základe ktorej sa SD uloží miernejší trest, než je trest stanovený zákonom, keďže SD uznal svoju vinu za obvinenia, ktoré boli voči nemu vznesené. Táto dohoda o vine a treste bola schválená 1. septembra 2020 iným rozhodovacím zložením, než je rozhodovacie zloženie, ktoré o veci pôvodne rozhodovalo.
19
Dňa 28. augusta 2020 Specializirana prokuratura (Špecializovaná prokuratúra) predložila opravenú verziu obžaloby a začala sa súdna časť konania.
20
Dňa 17. novembra 2020 prokurátor a obhajca PT uzavreli dohodu o vine a treste, podľa ktorej sa tomuto obvinenému, ktorý uznal svoju vinu za obvinenia, ktoré sa ho týkajú, uloží trest odňatia slobody v trvaní troch rokov s podmienečným odkladom na päť rokov.
21
Dňa 21. januára 2021 rozhodovacie zloženie určené podľa článku 384a NPK na účely rozhodnutia o tejto dohode odmietlo schváliť túto dohodu z dôvodu, že niektorí z obvinených neudelili svoj súhlas, ktorý sa vyžaduje podľa článku 384 ods. 3 NPK.
22
Dňa 10. mája 2022 prokurátor a obhajca PT uzavreli novú dohodu o vine a treste veci s rovnakým obsahom a požiadali rozhodovacie zloženie, ktorému bola vec predložená, aby o tejto dohode rozhodol bez vyžiadania súhlasu spoluobvinených.
23
Dňa 18. mája 2022 rozhodovacie zloženie určené podľa článku 384a NPK odmietlo schváliť dohodu o vine a treste uvedenú v predchádzajúcom bode z dôvodu, že toto schválenie si v súlade s článkom 384 ods. 3 NPK vyžaduje súhlas ďalších 39 spoluobvinených.
24
V dôsledku tohto odmietnutia prokurátor, PT a jeho obhajca v ten istý deň potvrdili, že chcú uzavrieť dohodu o vine a treste a že túto dohodu schváli súd, ktorému boli predložené všetky dôkazy, bez toho, aby si vyžiadali súhlas spoluobvinených.
25
Rozhodnutím z 28. júna 2022 Specializiran nakazatelen săd (Špecializovaný trestný súd) podal na Súdny dvor návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý je predmetom rozsudku z dnešného dňa, PT (Dohoda uzavretá medzi prokurátorom a páchateľom) (C‑432/22), na účely posúdenia zlučiteľnosti nielen článku 384 ods. 3 NPK, ale aj článku 384a tohto poriadku s právom Únie v rozsahu, v akom tento posledný uvedený článok vyžaduje, aby dohodu o vine a treste schválilo rozhodovacie zloženie ad hoc.
26
Sofijski gradski săd (Krajský súd Sofia-mesto, Bulharsko), ktorý je právnym nástupcom Specializiran nakazatelen săd (Špecializovaný trestný súd) a ktorý je vnútroštátnym súdom v prejednávanej veci, na úvod spresňuje, že má v úmysle položiť otázku o zlučiteľnosti článku 384 ods. 3 NPK nielen s článkom 4 ods. 1 a článkom 5 rámcového rozhodnutia 2004/757, ako aj s článkom 4 rámcového rozhodnutia 2008/841, ale aj s článkom 20 Charty, ako ho vyložil Súdny dvor vo svojom rozsudku zo 6. júna 2023, O. G. (Európsky zatykač proti štátnemu príslušníkovi tretej krajiny) (C‑700/21, EU:C:2023:444), a s článkom 6 ods. 3 smernice 2012/13, keďže tento článok 384 ods. 3 vyžaduje súhlas spoluobvinených, ak sa uzavrie dohoda o vine a treste v priebehu súdnej fázy trestného konania začatého proti viacerým osobám, ale nie v prípravnej fáze takéhoto konania.
27
Okrem toho sa vnútroštátny súd domnieva, že dohoda o vine a treste je „právnou cestou“, ktorá umožňuje nielen uložiť trest, ktorý je účinný, primeraný a odrádzajúci, ako aj ukončiť trestnú činnosť obvineného, ktorý uzavrel takúto dohodu, ale aj poskytnúť súdu poverenému vecou dôkazy o trestnej činnosti spoluobvinených. V dôsledku toho podľa tohto súdu takáto dohoda vykonáva v zmysle článku 51 ods. 1 Charty ustanovenia rámcových rozhodnutí 2004/757 a 2008/841, ktoré sú uvedené v predchádzajúcom bode tohto rozsudku, a tak sa na ňu uplatňuje Charta.
28
V prvom rade, pokiaľ ide o rozsudok zo 6. júna 2023, O. G. (Európsky zatykač proti štátnemu príslušníkovi tretej krajiny) (C‑700/21, EU:C:2023:444, bod 43), podľa vnútroštátneho súdu z jeho bodu 43 vyplýva, že postavenie trestne stíhanej osoby v prípravnej fáze trestného konania je analogické s postavením obvineného v priebehu súdnej fázy tohto konania, aj keď je obžaloba v tejto poslednej uvedenej fáze formulovaná podrobnejšie. Tento súd zastáva názor, že „nepriaznivé zaobchádzanie s obvineným“, ktoré vyplýva z požiadavky súhlasu spoluobvinených so súdnym schválením dohody o vine a treste uzavretej týmto obvineným v priebehu uvedenej súdnej fázy konania, „nezodpovedá požiadavke rovnosti stanovenej v článku 20 Charty“, keďže takáto požiadavka sa neuplatňuje na dohody o vine a treste uzavreté v priebehu prípravnej fázy konania.
29
V druhom rade podľa vnútroštátneho súdu „výlučne Súdny dvor môže posúdiť, či sa na dohodu [o vine a treste], ako ju upravuje bulharské právo“, vzťahuje právo na obhajobu uvedené v článku 48 ods. 2 Charty, a v prípade kladnej odpovede posúdiť, či článok 384 ods. 3 NPK obmedzuje účinnosť takéhoto práva a či je toto obmedzenie „odôvodnené platným dôvodom“ v súlade s článkom 52 ods. 1 Charty. Tento súd dodáva, že na jednej strane tento článok 384 ods. 3 zbavuje obvineného, akým je PT, práva z vecného hľadiska preskúmať dohodu o vine a treste, ktorú uzavrel s cieľom dosiahnuť miernejší trest, a na druhej strane, že obmedzenie práva uzavrieť takúto dohodu, ktoré vyplýva z uvedeného článku 384 ods. 3 „by nemalo byť odôvodnené potrebou chrániť záujmy spoluobvinených“, ale malo by byť prípustné len „ak je nevyhnutné na ochranu záujmov obete“.
30
V treťom rade sa vnútroštátny súd pýta na zlučiteľnosť článku 384 ods. 3 NPK s článkom 6 ods. 1 smernice 2012/13, keďže toto ustanovenie vnútroštátneho práva „obmedzuje potrebný účinok tohto článku smernice [2012/13]“ tým, že bráni obvinenému, ktorý uplatnil „svoje právo na získanie prístupu k úplnému zneniu obžaloby podľa článku 6 ods. 3 [uvedenej] smernice“, uzavrieť dohodu o vine a treste bez získania súhlasu spoluobvinených. Tento súd sa domnieva, že vzhľadom na to, že prístup k podrobným informáciám o obvinení je možný len v priebehu súdnej fázy trestného konania, článok 384 ods. 3 NPK spôsobuje, že obvinený, ktorý takéto informácie získal, „je závislý od súhlasu spoluobvinených a ich obhajcov, aby bola [dohoda o vine a treste] preskúmaná z vecného hľadiska… a prípadne schválená“. Vyvodzuje z toho, že v prejednávanej veci toto ustanovenie bráni PT „využiť potrebný účinok oznámenia podrobných informácií o obvinení, ktoré mu výslovne priznáva článok 6 ods. 3 smernice [2012/13]“.
31
Za týchto podmienok Sofijsky gradsky săd (Krajský súd Sofia-mesto) rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky:
„1.
Je vnútroštátny zákon, podľa ktorého je pre schválenie dohody, ktorou sa ukončí trestné konanie proti obvinenému, nevyhnutný súhlas spoluobvinených a ich obhajcov, ak konanie prebieha na súde, zatiaľ čo takýto súhlas nie je nevyhnutný v prípravnej fáze konania, v súlade s článkom 4 ods. 1 a článkom 5 rámcového rozhodnutia 2004/757 a článkom 4 rámcového rozhodnutia 2008/841 v spojení s článkom 20 Charty?
2.
Je vnútroštátny zákon, ktorý obmedzuje možnosť obvineného, aby ním uzavretú dohodu (ktorou sa mu uloží miernejší trest) nechal z vecného hľadiska preskúmať na súde, pričom obmedzenie spočíva v tom, že je potrebný súhlas spoluobvinených, v súlade s článkom 4 ods. 1 rámcového rozhodnutia 2004/757 v spojení s článkom 48 ods. 2 a článkom 52 ods. 1 Charty?
3.
Je vnútroštátny zákon, ktorý takéto obmedzenie upravuje aj ako následok toho, že sa obvinenému poskytnú podrobné informácie o obvinení, v súlade s článkom 6 ods. 3 v spojení s odsekom 1 smernice 2012/13, v spojení s článkom 47 [prvým odsekom] a článkom 52 ods. 1 Charty?“
O prejudiciálnych otázkach
O prvej a druhej otázke
32
Svojou prvou a druhou otázkou, ktoré treba preskúmať spoločne, sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či sa článok 4 ods. 1 a článok 5 rámcového rozhodnutia 2004/757, ako aj článok 4 rámcového rozhodnutia 2008/841 v spojení s článkom 20, článkom 48 ods. 2 a článkom 52 ods. 1 Charty majú vykladať v tom zmysle, že bránia ustanoveniu vnútroštátneho práva, ktoré v trestnom konaní začatom proti viacerým obvineným podmieňuje súdne schválenie dohody uzavretej medzi jedným z obvinených a prokurátorom v priebehu súdnej fázy tohto konania súhlasom spoluobvinených, ktorí svoju vinu neuznali, zatiaľ čo pri schválení rovnakej dohody uzavretej v priebehu prípravnej fázy uvedeného konania sa takýto súhlas nevyžaduje.
33
Článok 4 ods. 1 prvý pododsek rámcového rozhodnutia 2004/757 ukladá členským štátom povinnosť prijať opatrenia potrebné na zabezpečenie toho, aby sa za trestné činy uvedené v článkoch 2 a 3 tohto rámcového rozhodnutia ukladali účinné, primerané a odrádzajúce tresty, zatiaľ čo článok 4 ods. 1 druhý pododsek uvedeného rámcového rozhodnutia osobitne ukladá členským štátom povinnosť prijať nevyhnutné opatrenia, ktorými zabezpečí, aby sa za trestné činy vymedzené v článku 2 tohto rámcového rozhodnutia ukladali tresty s hornou hranicou najmenej 1 až 3 roky odňatia slobody. Článok 3 ods. 1 písm. a) rámcového rozhodnutia 2008/841 obsahuje ustanovenia analogické s ustanoveniami uvedenými v článku 4 ods. 1 druhom pododseku rámcového rozhodnutia 2004/757.
34
Článok 5 rámcového rozhodnutia 2004/757, ako aj článok 4 rámcového rozhodnutia 2008/841 v podstate stanovujú možnosť členských štátov prijať za osobitných okolností nevyhnutné opatrenia, ktorými zabezpečia možnosť zníženia trestov uvedených v článku 4 rámcového rozhodnutia 2004/757 a v článku 3 rámcového rozhodnutia 2008/841, a v tomto druhom prípade, aby páchateľ mohol byť oslobodený od trestu.
35
Na úvod treba určiť, či, ako tvrdí vnútroštátny súd, bulharská právna úprava, ktorá upravuje dohodu o vine a treste, vykonáva právo Únie v zmysle článku 51 ods. 1 Charty, a teda či má Súdny dvor právomoc vykladať ustanovenia Charty, ktoré sú predmetom prvej a druhej otázky.
36
Článok 51 ods. 1 Charty stanovuje, že jej ustanovenia sa vzťahujú na členské štáty výlučne vtedy, ak vykonávajú právo Únie. Odsek 2 tohto článku 51 spresňuje, že ustanovenia Charty žiadnym spôsobom nerozširujú právomoci Únie vymedzené v Zmluvách.
37
Toto ustanovenie potvrdzuje ustálenú judikatúru Súdneho dvora, podľa ktorej sa základné práva zaručené v právnom poriadku Únie majú uplatniť vo všetkých situáciách, ktoré upravuje právo Únie, nie však mimo týchto situácií. V dôsledku toho v rámci prejudiciálneho konania podľa článku 267 ZFEÚ môže Súdny dvor vykladať právo Únie iba v hraniciach právomocí, ktoré mu boli priznané (pozri v tomto zmysle rozsudok z 11. júla 2024, Hann‑Invest a i., C‑554/21, C‑622/21 a C‑727/21, EU:C:2024:594, body 30 a 31, ako aj citovanú judikatúru).
38
Pojem „vykonáva[nie] práva Únie“ v zmysle článku 51 Charty predpokladá existenciu súvislosti medzi aktom práva Únie a predmetným vnútroštátnym opatrením, ktorá presahuje podobnosť dotknutých oblastí alebo nepriame vplyvy jednej oblasti na inú (pozri v tomto zmysle rozsudky zo 6. marca 2014, Siragusa (C‑206/13, EU:C:2014:126, bod 24), a z 29. júla 2024, protectus, C‑185/23, EU:C:2024:657, bod 42).
39
Súdny dvor už rozhodol, že nie je možné uplatniť základné práva Únie vo vzťahu k vnútroštátnej právnej úprave z dôvodu, že ustanovenia práva Únie týkajúce sa danej oblasti nestanovujú členským štátom žiadnu osobitnú povinnosť, pokiaľ ide o situáciu, o ktorú ide vo veci samej (pozri v tomto zmysle rozsudky zo 6. marca 2014, Siragusa, C‑206/13, EU:C:2014:126, bod 26, ako aj z 10. júla 2014, Julián Hernández a i., C‑198/13, EU:C:2014:2055, bod 35).
40
Práve vzhľadom na tieto úvahy treba preskúmať ustanovenia aktov Únie, na základe ktorých chce vnútroštátny súd posúdiť ustanovenia vnútroštátneho práva, o ktoré ide vo veci samej.
41
V prvom rade článok 4 ods. 1 rámcového rozhodnutia 2004/757 a článok 3 rámcového rozhodnutia 2008/841 sa nachádzajú v aktoch prijatých na základe článku 31 ods. 1 EÚ, ktorého ustanovenia boli prebraté do článku 83 ods. 1 prvého pododseku ZFEÚ. Obsahujú minimálne ustanovenia týkajúce sa trestov za trestné činy v oblastiach trestnej činnosti, na ktoré sa vzťahujú ich príslušné oblasti pôsobnosti, t. j. nezákonné obchodovanie s drogami a organizovaný zločin.
42
Ako Súdny dvor zdôraznil v bode 39 rozsudku z dnešného dňa, PT (Dohoda uzavretá medzi prokurátorom a páchateľom) (C‑432/22), vykonávanie týchto ustanovení si vyžaduje, aby členské štáty prijali legislatívne opatrenia patriace do trestného práva hmotného. Naproti tomu v oblasti trestného práva procesného, do ktorej v podstate patria ustanovenia bulharského práva týkajúce sa dohody o vine a treste, konkrétne článok 384 ods. 3 NPK, nebol na základe článku 31 EÚ alebo článku 82 ZFEÚ, ktorý vymedzuje právomoc Únie v oblasti trestného práva procesného, prijatý nijaký legislatívny akt Únie, ktorého predmetom je tento typ dohôd.
43
Z uvedeného vyplýva, že vzťah medzi ustanoveniami trestného práva hmotného Únie uvedenými v bode 41 tohto rozsudku a ustanoveniami bulharského trestného práva procesného, ktorými sa riadi dohoda o vine a treste, o ktorú ide vo veci samej, neprekračuje podobnosť alebo nepriame vplyvy prvých uvedených ustanovení na druhé uvedené ustanovenia. Za týchto podmienok nemožno medzi nimi preukázať súvislosť v zmysle judikatúry pripomenutej v bode 38 tohto rozsudku.
44
V druhom rade sa článok 5 rámcového rozhodnutia 2004/757 a článok 4 rámcového rozhodnutia 2008/841, obidva s názvom „Poľahčujúce [Osobitné – neoficiálny preklad] okolnosti“, obmedzujú na stanovenie, že členské štáty môžu prijať nevyhnutné opatrenia, ktorými zabezpečia možnosť zníženia trestov uvedených v týchto rámcových rozhodnutiach, ak sa páchateľ zriekne svojej trestnej činnosti v oblastiach, na ktoré sa vzťahujú uvedené rámcové rozhodnutia, a poskytne správnym alebo súdnym orgánom informácie, ktoré by nemohli získať iným spôsobom, a tým im pomôže najmä odhaliť alebo postaviť pred súd ostatných páchateľov alebo získať dôkazy. Tieto ustanovenia práva Únie nespresňujú spôsoby ani podmienky, ktorými sa riadi uzavretie dohody o vine a treste, a ani neukladajú členským štátom povinnosť prijímať právne predpisy v tejto oblasti, čo je v rozpore s tým, čo vyžaduje judikatúra uvedená v bode 39 tohto rozsudku na to, aby bolo možné preukázať súvislosť medzi uvedenými ustanoveniami práva Únie a tými ustanoveniami, ktorými sa riadi dohoda o vine a treste v bulharskom práve.
45
Z vyššie uvedených dôvodov vyplýva, že ustanovenia NPK týkajúce sa uzavretia a schválenia dohody o vine a treste, najmä článok 384 ods. 3 NPK, nepredstavujú „vykonáva[nie]“ ustanovení rámcových rozhodnutí 2004/757 a 2008/841 v zmysle článku 51 ods. 1 Charty.
46
Z uvedeného vyplýva, že Súdny dvor nemá právomoc odpovedať na prvú a druhú položenú otázku.
O tretej otázke
47
Svojou treťou otázkou sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či sa článok 6 ods. 1 a 3 smernice 2012/13 v spojení s článkom 47 prvým odsekom a článkom 52 ods. 1 Charty má vykladať v tom zmysle, že bráni ustanoveniu vnútroštátneho práva, ktoré v trestnom konaní začatom proti viacerým obvineným podmieňuje súdne schválenie dohody o vine a treste uzavretej medzi prokurátorom a jedným z obvinených súhlasom spoluobvinených len vtedy, ak sa takáto dohoda uzavrie v priebehu súdnej fázy tohto konania.
48
Tak ako vyplýva z článku 1 smernice 2012/13, táto smernica, ktorá bola prijatá na základe článku 82 ods. 2 ZFEÚ, stanovuje minimálne spoločné normy v oblasti informovania osôb podozrivých alebo obvinených zo spáchania trestného činu, o právach týchto osôb a o obvinení vznesenom proti nim. Táto smernica, ako sa uvádza v jej odôvodneniach 14 a 41, sa opiera o práva stanovené najmä v článkoch 47 a 48 Charty a jej cieľom je podporovať tieto práva.
49
Článok 6 ods. 1 smernice 2012/13 ukladá členským štátom povinnosť zabezpečiť, aby podozriví alebo obvinení boli bezodkladne a dostatočne podrobne informovaní o trestnom čine, zo spáchania ktorého sú podozriví alebo obvinení. Odsek 3 tohto článku 6 spresňuje, že podrobné informácie o obvinení vrátane povahy a právnej kvalifikácie predmetného trestného činu, ako aj povahy predpokladanej účasti obvinenej osoby na spáchaní tohto činu, sa musia poskytnúť najneskôr v okamihu, keď sa príslušný vnútroštátny súd vyjadruje k dôvodnosti obžaloby.
50
V každom prípade však bez ohľadu na okamih, v ktorom sú poskytnuté podrobné informácie o obvinení v súlade s uvedeným článkom 6 ods. 3, obvinenej osobe a jej obhajcovi predovšetkým musí byť v súlade so zásadou kontradiktórnosti a rovnosti procesných prostriedkov poskytnutá dostatočne dlhá lehota na to, aby sa oboznámili s týmito informáciami, a musí im byť umožnené účinne pripraviť svoju obhajobu, predložiť prípadne pripomienky a prípadne spísať návrh najmä v súvislosti s priebehom konania, ktorý by boli oprávnení podať podľa vnútroštátneho práva [pozri v tomto zmysle rozsudky z 5. júna 2018, Kolev a i., C‑612/15, EU:C:2018:392, bod 96, ako aj z 21. októbra 2021, ZX (Odstránenie nedostatkov obžaloby), C‑282/20, EU:C:2021:874, bod 38 a citovanú judikatúru].
51
Oznámenie podrobných informácií obvinenej osobe o obvinení, vrátane informácií o povahe a právnej kvalifikácii trestného činu, v takom čase, ktorý jej umožní účinne si pripraviť svoju obhajobu, je nevyhnutné na to, aby táto osoba mohla pochopiť skutky, ktoré sa jej kladú za vinu, pripraviť si v dôsledku toho svoju obhajobu, a prípadne spochybniť, že by bola vinná, a to tým, že preukáže neexistenciu jedného alebo viacerých znakov predstavujúcich zvolený trestný čin alebo sa rozhodne uznať svoju vinu dobrovoľne a s plnou znalosťou skutkov, ktoré sa jej vytýkajú, ako aj právne účinky spojené s týmto rozhodnutím [pozri analogicky rozsudok z 9. novembra 2023, BK (Zmena kvalifikácie trestného činu), C‑175/22, EU:C:2023:844, bod 40].
52
Účinnosť práva na dostatočne podrobné a včasné informácie o obvinení, ako je zaručené článkom 6 ods. 1 a 3 smernice 2012/13, však nie je spochybnená, ak je schválenie dohody o vine a treste uzavretej medzi jedným z obvinených a prokurátorom zo strany príslušného vnútroštátneho súdu podmienené súhlasom spoluobvinených, ktorí svoju vinu neuznali.
53
Ak je totiž, ako tvrdí vnútroštátny súd, požiadavka takéhoto súhlasu v priebehu súdnej fázy trestného konania dôsledkom, ktorý zamýšľal vnútroštátny zákonodarca, toho, že tomuto obvinenému boli oznámené podrobné informácie o obvinení vznesenom voči nemu, vzhľadom na dopad, ktorý môžu mať tieto informácie, ktoré sú podrobnejšie ako informácie poskytnuté v priebehu prípravnej fázy takéhoto konania, na výkon práva na spravodlivý proces a práva na obhajobu obvineným, ktorý neuznal svoju vinu, nebolo napriek tomu preukázané, že takáto požiadavka súhlasu poškodzuje alebo bráni výkonu práv, ako sú zaručené článkom 6 ods. 1 a 3 smernice 2012/13 v spojení s článkom 47 prvým odsekom a článkom 52 ods. 1 Charty, týmto obvineným.
54
Vzhľadom na vyššie uvedené dôvody treba na tretiu otázku odpovedať tak, že článok 6 ods. 1 a 3 smernice 2012/13 v spojení s článkom 47 prvým odsekom a článkom 52 ods. 1 Charty sa má vykladať v tom zmysle, že nebráni ustanoveniu vnútroštátneho práva, ktoré v trestnom konaní začatom proti viacerým obvineným podmieňuje súdne schválenie dohody o vine a treste uzavretej medzi prokurátorom a jedným z obvinených súhlasom spoluobvinených len vtedy, ak sa takáto dohoda uzavrie v priebehu súdnej fázy tohto konania.
O trovách
55
Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.
Z týchto dôvodov Súdny dvor (ôsma komora) rozhodol takto:
Článok 6 ods. 1 a 3 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2012/13/EÚ z 22. mája 2012 o práve na informácie v trestnom konaní v spojení s článkom 47 prvým odsekom a článkom 52 ods. 1 Charty základných práv Európskej únie
sa má vykladať v tom zmysle, že:
nebráni ustanoveniu vnútroštátneho práva, ktoré v trestnom konaní začatom proti viacerým obvineným podmieňuje súdne schválenie dohody o vine a treste uzavretej medzi prokurátorom a jedným z obvinených súhlasom spoluobvinených len vtedy, ak sa takáto dohoda uzavrie v priebehu súdnej fázy tohto konania.
Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: bulharčina.