62005TO0453_SK
Účastníci konania
Odôvodnenie
Výrok
Účastníci konania
Vo veci T‑453/05,
Vonage Holdings Corporation,
so sídlom v Edisone (USA), v zastúpení: J. Kääriäinen,
žalobca,
proti
Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT),
žalovanému,
ktorej predmetom je zrušenie rozhodnutia R 510/2005-1 prvého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT) z 20. októbra 2005, týkajúceho sa zápisu slovnej ochrannej známky „REDEFINING COMMUNICATIONS“ ako ochrannej známky Spoločenstva,
SÚD PRVÉHO STUPŇA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV (druhá komora),
v zložení: predseda komory J. Pirrung, sudcovia A. W. H. Meij a I. Pelikánová,
tajomník: E. Coulon,
vydal toto
Uznesenie
Odôvodnenie
Skutkový stav a konanie
1. Žalobca návrhom zapísaným do registra kancelárie Súdu prvého stupňa 27. decembra 2005 podal žalobu proti rozhodnutiu prvého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ÚHVT) z 20. októbra 2005 (vec R 510/2005-1).
2. Žaloba uvádza, že žalujúci je zastúpený pánom J. Kääriäinen, advokátom. Je podpísaná pánom J. Kääriäinen.
3. Dňa 3. januára 2006 Súd prvého stupňa na základe článku 44 ods. 6 svojho rokovacieho poriadku vyzval pána J. Kääriäinen, aby predložil dôkaz o tom, ako to vyžaduje článok 19 Štatútu Súdneho dvora, že je oprávnený vykonávať advokátsku činnosť pred súdom členského štátu. Dňa 24. januára 2006 ako odpoveď na túto výzvu pán Kääriäinen predložil atestáciu pána J.‑O. Brännström, sudcu pri Tingsrätt de Malmö (Švédsko), s dátumom 10. apríla 2002, ktorá potvrdzuje, že pán J. Kääriäinen „je advokátom s oprávnením zastupovať svojich klientov a sám vystupovať pred všetkými súdmi vo Švédsku“.
4. Keďže táto odpoveď nebola dostatočná, Súd prvého stupňa vyzval pána J. Kääriäinen, aby preukázal, že je úradne zapísaný ako „advokát“ v súlade so švédskym právnym poriadkom alebo že môže vystupovať ako advokát pred súdom iného členského štátu alebo iného štátu, ktorý je zmluvnou stranou dohody o Európskom hospodárskom priestore, v súlade s článkom 19 štvrtým odsekom Štatútu Súdneho dvora. Súd prvého stupňa mu určil na odpoveď na túto výzvu lehotu do 10. apríla 2006.
5. Dňa 10. apríla 2006 J. Kääriäinen vyhlásil, že nie je zapísaný v Sveriges Advokatsamfund (švédska advokátska komora) ako „advokát“, pretože pracuje v advokátskej kancelárii špecializujúcej sa na duševné vlastníctvo a švédska advokátska komora povoľuje svojim členom vykonávať v tej istej advokátskej kancelárii iba poradcov pre duševné vlastníctvo s technickým vzdelaním. Pripomenul, že švédske znenie článku 19 štvrtého odseku Štatútu Súdneho dvora vyžaduje, aby bol zástupca „advokát“. Dodal, že má vedomosť o uznesení Súdu prvého stupňa z 28. februára 2005, Energy Technologies ET/ÚHVT (T‑445/04, Zb. s. II‑677).
6. Aj napriek tomu pán J. Kääriäinen zdôraznil, že vo veci Ellos/ÚHVT (ELLOS) (rozsudok z 27. februára 2002, T‑219/00, Zb. s. II‑753) Súd prvého stupňa nenamietal skutočnosť, že by bol daný účastník konania zastúpený švédskym právnikom, ktorý nie je zapísaný vo švédskej advokátskej komore. Zároveň zdôraznil, že vo veci Streamserve/ÚHVT (uznesenie z 5. februára 2004, C‑150/02 P, Zb. s. I‑1461), zastupoval žalobcu. Ani v tomto prípade Súdny dvor nič nenamietal.
7. Napokon pán J. Kääriäinen informoval Súd prvého stupňa o tom, že páni S. Eliasson a J. Runsten, obaja členovia švédskej advokátskej komory, sú v tejto veci pripravení zastupovať žalobcu. K listu z 10. apríla 2006 priložil dokumenty, ktoré potvrdzujú, že páni S. Eliasson a J. Runsten sú členmi švédskej advokátskej komory. Žiaden iný dokument nebol Súdu prvého stupňa predložený.
Právny stav
8. V zmysle článku 111 rokovacieho poriadku, ak je Súdu prvého stupňa predložená zjavne neprípustná žaloba alebo ak jej zjavne chýba akýkoľvek právny základ, môže bez ďalšieho konania rozhodnúť odôvodneným uznesením.
9. V prejednávanej veci Súd prvého stupňa na základe tohto článku rozhodol vydať rozhodnutie bez ďalšieho konania.
10. V súlade s článkom 19 štvrtým odsekom Štatútu Súdneho dvora, ktorý sa uplatňuje na konanie pred Súdom prvého stupňa na základe článku 53 toho istého štatútu, musia byť neprivilegovaní účastníci konania pred súdmi Spoločenstva zastúpené advokátom, čiže vo švédskej verzii prostredníctvom „advokat“. Na základe švédskeho právneho poriadku je označenie „advokát“ vyhradené osobám, ktoré vlastnia oprávnenie v oblasti práva a ktoré boli prijaté do advokátskej komory.
11. Okrem toho z článku 19 štvrtého odseku Štatútu Súdneho dvora jasne vyplýva, že na to, aby mohla daná osoba právoplatne zastupovať pred súdmi Spoločenstva iných účastníkov konania, ako sú členské štáty a inštitúcie Spoločenstva, musia byť splnené dve kumulatívne podmienky, a síce aby bola táto osoba advokátom („advokat“ podľa švédskej verzie) a aby bola oprávnená vykonávať svoju činnosť pred súdom členského štátu alebo iného štátu, ktorý je zmluvnou stranou dohody o Európskom hospodárskom priestore (EHP). Tieto požiadavky predstavujú základné formálne pravidlá, ktorých nedodržanie má za následok neprípustnosť žaloby.
12. Požiadavka stanovená článkom 19 Štatútu Súdneho dvora má svoje odôvodnenie v skutočnosti, že advokát sa považuje za spolupracovníka spravodlivosti, ktorý je povinný poskytnúť pri plnej nezávislosti a v jej vyššom záujme právnu pomoc, ktorú klient potrebuje. Opakom tejto ochrany je profesionálna disciplína nariadená a kontrolovaná vo všeobecnom záujme na to určenými orgánmi. Takáto koncepcia zodpovedá právnym tradíciám spoločným pre členské štáty a zároveň sa nachádza v právnom poriadku Spoločenstva (pozri analogicky rozsudok Súdneho dvora z 18. mája 1982, AM & S/Komisia, 155/79, Zb. s. 1575, bod 24).
13. Keďže pán J. Kääriäinen nie je zapísaný v advokátskej komore, nie je teda advokátom („advokat“) v zmysle článku 19 Štatútu Súdneho dvora. Preto, aj keď podľa švédskeho právneho poriadku môže zastupovať účastníkov konania v konaní pred švédskymi súdmi, nespĺňa prvú z dvoch kumulatívnych podmienok článku 19 štvrtého odseku štatútu, a preto nie je oprávnený zastupovať žalobcu pred Súdom prvého stupňa (pozri uznesenie Energy Technologies ET/ÚHVT, už citované).
14. Hoci je pravda, že vo veciach uvádzaných žalobcom (bod 6 vyššie) ani Súdny dvor, ani Súd prvého stupňa nenamietal skutočnosti, aby mohol byť daný účastník konania zastúpený právnikom, ktorý nie je „advokat“, Súd prvého stupňa pripomína, že otázka zastúpenia sa nespomína v žiadnej z týchto vecí.
15. V každom prípade sa žalobca nemôže dovolávať už uvádzaných rozhodnutí v bode 6, aby dostal výnimku pri uplatňovaní ustanovení Štatútu Súdneho dvora alebo rokovacieho poriadku. V súlade s článkom 43 ods. 1 rokovacieho poriadku originál každého procesného aktu musí podpísať splnomocnený zástupca alebo advokát daného účastníka konania. Žalobca neposkytol žiaden dokument podpísaný advokátom v zmysle článku 19 štvrtého odseku Štatútu Súdneho dvora. Predloženie osvedčení uvedených v bode 7 vyššie a tvrdenie, že advokáti uvedení v týchto dokumentoch sú pripravení zastupovať žalobcu, nepostačujú na to, aby sa vyhovelo požiadavke, podľa ktorej musí byť návrh podpísaný advokátom v zmysle článku 19 Štatútu Súdneho dvora.
16. Z predchádzajúcich úvah vyplýva, že táto žaloba musí byť odmietnutá ako zjavne neprípustná bez toho, aby to bolo nevyhnutné súdne oznámiť žalovanému.
O trovách
17. Keďže bolo toto uznesenie prijaté pred oznámením žaloby žalovanému a pred tým, než mu vznikli trovy konania, stačí, aby sa rozhodlo, aby žalobca znášal svoje vlastné trovy konania v súlade s článkom 87 ods. 1 rokovacieho poriadku.
Výrok
Z týchto dôvodov
SÚD PRVÉHO STUPŇA (druhá komora)
nariadil:
1. Žaloba sa odmieta ako zjavne neprípustná.
2. Žalobca znáša svoje vlastné trovy konania.
V Luxemburgu 26. júna 2006