ОПРЕДЕЛЕНИЕ НА СЪДА НА ПУБЛИЧНАТА СЛУЖБА
НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
(трети състав)
27 април 2015 година
Дело F‑90/14
Ronald Meyer
срещу
Европейска комисия
„Публична служба — Срочно нает служител — Възнаграждение — Семейни надбавки — Отказ за изплащане на надбавка за дете на издръжка — Член 2, параграф 3, буква б) от приложение VII към Правилника — Дете между 18 и 26 години, което продължава образованието си или посещава професионален курс на обучение — Надбавка за образование — Член 3, параграф 1 от приложение VII към Правилника — Дете, посещаващо редовно основно или средно учебно заведение — Прекъсване на обучението — Очевидно неоснователна жалба “
Предмет:      Жалба на основание член 270 ДФЕС, приложим към Договора за ЕОАЕ по силата на член 106а от последния, с която г‑н Meyer иска от Съда на публичната служба да отмени решението на Европейската комисия да прекрати, считано от 1 септември 2013 г., плащането на детски надбавки за дете на издръжка, които той е получавал за дъщеря си Marie Isabel
Решение:      Отхвърля жалбата. Г‑н Meyer понася направените от него съдебни разноски и се осъжда да заплати съдебните разноски на Европейската комисия.
Резюме
Длъжностни лица — Възнаграждение — Семейни надбавки — Надбавка за дете на издръжка — Условия за предоставяне — Действителна издръжка — Понятие — Обвързана компетентност на администрацията
(член 2, параграфи 2, 3 и 5 от приложение VII към Правилника за длъжностните лица)
Наличието на дете на издръжка по смисъла на член 2, параграф 2 от приложение VII към Правилника било то брачно, извънбрачно, или осиновено дете на длъжностното лице или неговия съпруг, дава право на получаване на семейни надбавки за дете на издръжка, стига то действително да се издържа от длъжностното лице и да отговаря освен това на едно от условията, изброени в параграфи 3 и 5 от посочения член. За да възникне правото на семейни надбавки за дете на издръжка, предвидено в горепосочения член 2, детето на издръжка трябва също така да е или под 18 години, или между 18 и 26 години и да продължава образованието си или да посещава професионален курс на обучение, или да е засегнато от тежко заболяване или инвалидност, които го възпрепятстват да посреща своите нужди. Във всеки от тези три случая Правилникът предоставя на органа по назначаването обвързана компетентност, в смисъл че той е длъжен да предостави надбавката когато констатира, че условията са изпълнени, и да не я предоставя в обратния случай. С други думи, параграфи 3 и 5 от член 2 на приложение VII към Правилника се отнасят до случаите, в които за детето на длъжностното лице неизменно се полага надбавка за дете на издръжка, тъй като съгласно посочените разпоредби е налице презумпция за действително издържане от страна на длъжностното лице поради положението на непълнолетен, учащ, болен или инвалид на детето.
Надбавката за дете на издръжка отговаря на социална цел, оправдана с разходите, произтичащи от актуалната и сигурна необходимост, свързана с наличието на дете и реалната му издръжка.
Следователно заплащането на семейни надбавки за дете на издръжка, в случай че детето е на възраст между 18 и 26 години, може да възникне, когато такова плащане се иска по член 2, параграф 3, буква б) от приложение VII към Правилника, само при условие че това дете действително продължава образованието си или посещава професионален курс на обучение и само за реалния срок на това образование. В случай че детето нито продължава образованието си, нито посещава професионален курс на обучение, поради което би могло да работи, а следователно и да разполага с доходи, така че да не се счита на издръжка на длъжностното лице, предоставянето на такава надбавка би излязло извън приложното поле на член 2, параграф 3, буква б) от приложение VII към Правилника. Обратно, когато се установи, че дете на възраст над 18 години прекъсва образованието си, само по себе си това не е пречка същото дете да обоснове отново право да се получава посочената надбавка при действителното подновяване на образованието му, при условие че продължава да отговаря на останалите условия за предоставяне на въпросната надбавка.
(вж. точки 25—27)
Позоваване на:
Съд — решения Sorasio-Allo и др./Комисия, 81/79, 82/79 и 146/79, EU:C:1980:270, т. 15 и 16, Schwedler/Парламент, C‑132/90 P, EU:C:1991:452, т. 14 и Съвет/Brems, C‑70/91 P, EU:C:1992:201, т. 5
Първоинстанционен съд — решения Brems/Съвет, T‑75/89, EU:T:1990:88, точка 23 и Kschwendt/Комисия, T‑545/93, EU:T:1995:137, т. 81—83