Esialgne tõlge
KOHTUJURISTI ETTEPANEK
MANUEL CAMPOS SÁNCHEZ-BORDONA
esitatud 5. märtsil 2026(1)
Kohtuasi C‑507/24 P
YS
versus
Euroopa Liidu Nõukogu,
Euroopa Komisjon
Apellatsioonimenetlus – Institutsiooniline õigus – Tõhustatud koostöö Euroopa Prokuratuuri asutamisel – Määrus (EL) 2017/1939 – Euroopa Prokuratuuri Euroopa delegaatprokuröride nimetamine – Kreeka Vabariigi esitatud kandidaatidest ühe ametisse nimetamine – Euroopa prokuröride ametisse nimetamist reguleerivate õigusnormide väidetav rikkumine – Tühistamishagi – Ametissenimetamise ettepaneku õiguspärasuse kontrollimine
1.        Nõukogu nimetas otsusega (EL) 2023/1335(2) ametisse viis „Euroopa Prokuratuuri Euroopa prokuröri“ (edaspidi „Euroopa prokurörid“), sealhulgas Kreeka esitatud kandidaadi.
2.        Üks Kreeka kohtunik, keda ei olnud menetluse riigisiseses etapis kandidaadiks nimetatud, esitas Üldkohtule(3) otsuse 2023/1335 peale tühistamishagi.(4)
3.        Üldkohus leidis 8. mai 2024. aasta kohtumääruses (edaspidi „vaidlustatud kohtumäärus“), et tal puudub pädevus otsustada otsuse 2023/1335 kehtivuse üle, kuivõrd selle väidetava õigusvastasuse tagajärjel oleks riigisisene akt – nagu ettepanek Euroopa prokuröride kandidaatide kohta, mida saavad hinnata ainult liikmesriigi kohtud – õigusvastane.
4.        YS esitas
Üldkohtu määruse peale apellatsioonkaebuse. Tema kaebus annab Euroopa Kohtule võimaluse analüüsida kohtuliku kontrolli kasutamise pädevusi riigisiseste ja liidu õigusaktide puhul, mis on osa määruses (EL) 2017/1939 sätestatud Euroopa prokuröride ametisse nimetamise menetlusest.(5)
I.      Vaidluse taust
5.        Vaidluse tausta kirjelduse, mis on antud vaidlustatud kohtumääruse punktides 2–12, võib kokku võtta järgmiselt.
–        Kreeka ametiasutused kuulutasid 27. septembril 2022 välja prokuröride konkursi, et esitada kolm kandidaati Euroopa prokuröri ametikohtadele, mis vabanevad 29. juulist 2023.
–        YS esitas oma kandidatuuri 17. oktoobril 2022 Kreeka ametiasutustele.
–        Anotato Dikastiko Symvoulio Politikis kai Poinikis Dikaiosynis (tsiviil- ja kriminaalõiguse kõrgeim kohtute nõukoda, Kreeka; edaspidi „kohtute nõukoda“) lükkas 20. detsembri 2022. aasta otsusega YSi kandidatuuri tagasi, kuna viimati nimetatu ei täitnud seaduses nr 4786/2021 ette nähtud tingimust, sest YS polnud mitte prokurör, vaid kohtunik.
–        Kohtute nõukoda määras
samas otsuses Kreeka Vabariigi nimel Euroopa prokuröri ametikohtadele kolm kandidaati.
–        YS esitas 22. märtsil 2023 kohtute nõukoja otsuse peale kaebuse Symvoulio tis Epikrateiasele (kõrgeima halduskohtuna tegutsev riiginõukogu, Kreeka).(6)
–        Määruse 2017/1939 artikli 14 lõikes 3 kehtestatud valikukomisjon(7) koostas liikmesriikide asutuste esitatud kandidaatide põhjal liikmesriikide esitatud kõigi kandidaatide kohta põhjendatud arvamused ja kandidaatide pingerea ning edastas need nõukogule.
–        Nõukogu võttis pärast valikukomisjoni ettepaneku saamist vastu otsuse 2023/1335.
II.    Menetlus Üldkohtus ja vaidlustatud kohtumäärus
6.        Üldkohtule esitatud tühistamishagis palus YS
–        tühistada otsus 2023/1335 kas tervikuna või vähemasti osas, mis puudutab Kreeka esitatud kandidaadi nimetamist Euroopa prokuröri ametikohale;
–        tuvastada ja „tühistada“ komisjoni tegevusetus niivõrd, kuivõrd komisjon oli õigusvastaselt keeldunud kontrollimast Kreeka ametiasutuste ettepanekut kandidaatide määramise kohta Euroopa prokuröri ametikohale;
–        mõista kohtukulud välja nõukogult ja komisjonilt.
7.        Nii nõukogu kui ka komisjon esitasid YSi hagi kohta vastuvõetamatuse vastuväite.
8.        Üldkohus sedastas vaidlustatud kohtumääruses, et tal puudub pädevus otsustada niisuguse ettepaneku õiguspärasuse üle, mille liikmesriikide ametiasutused on nõukogule kandidaatide kohta esitanud.(8)
9.        Üldkohus põhjendas oma otsust vaidlustatud kohtumääruse järgmistes punktides:
–        punktis 37 viitega kohtuotsuse Berlusconi ja Fininvest punktidele 45 ja 46;(9)
–        punktis 38 sedastas Üldkohus, et määruse 2017/1939 artikli 16 lõikes 2 on määratud kindlaks valikukomisjoni kaalutlusõigus liikmesriikide poolt Euroopa prokuröri ametikohale esitatud kandidaatide puhul, mis piirdub ainult välja pakutud kandidaatide kontrollimisega lähtuvalt Euroopa prokuröri ülesannete täitmiseks vajalikest tingimustest. Nõukogul puudub seevastu igasugune pädevus analüüsida põhjuseid, millega põhjendatakse riigisiseses menetluses kõrvale jäetud kandidaatide tagasilükkamist;
–        punktis 39 kinnitas Üldkohus, et määruse 2017/1939 sätetes käsitletud valdkonnas kehtestatud pädevuste jaotumisest liikmesriikide ametiasutuste ja liidu institutsioonide vahel tuleneb, et liikmesriigi ametiasutuse akt, millega esitatakse kandidaadid Euroopa prokuröri ametikohale, on nõukogule siduv ning määrab ära tema otsuse sisu, kuivõrd nimetatud otsus ei saa käsitleda muid kandidaate peale asjaomaste liikmesriikide esitatud kandidaatide;
–        punktis 40 järeldas Üldkohus eeltoodu põhjal, et tema ülesanne ei ole analüüsida väidet, mille kohaselt on õigusvastane kohtute nõukoja otsus, millega lükati tagasi YSi kandidatuur ja mille kontrollimine jääb liikmesriigi kohtute pädevusse sama kohtumääruse punktis 37 käsitletud tingimustel;
–        punktis 41 leidis Üldkohus, et YS ei olnud esitanud ühtegi teist väidet, et tõendada otsuse 2023/1335 õigusvastasust, mistõttu tuleb tema tühistamisnõuded tunnistada vastuvõetamatuks.
10.      Üldkohus leidis teise võimalusena, et YS
ei olnud suutnud tõendada otsuse 2023/1335 vaidlustamiseks tegeliku või kindla huvi olemasolu. YSi kaebeõigus, mis võimaldab nimetatud otsuse vaidlustada, sõltuks tulevikku jäävast ja ebakindlast asjaolust, nagu seda on liikmesriigi otsuse, millega lükati tagasi tema kandidatuur, eelnev tühistamine.(10)
III. Apellatsioonkaebus ja menetlus Euroopa Kohtus
11.      YSi esitatud apellatsioonkaebus registreeriti Euroopa Kohtus 18. juulil 2024.
12.      Oma apellatsioonkaebuses palub YS Euroopa Kohtul:
–        tühistada vaidlustatud kohtumäärus;
–        tühistada otsus 2023/1335 kas tervikuna või vähemasti osas, mis puudutab Kreeka esitatud kandidaadi nimetamist ja apellandi kandidatuuri tagasilükkamist Euroopa prokuröri ametikohale;
–        mõista kohtukulud välja nõukogult ja komisjonilt.
13.      Apellant esitab apellatsioonkaebuse põhjendamiseks kaks väidet:
–        Üldkohus tegi hindamisvea seoses pädevuse puudumisega;
–        tehti hindamisviga seoses otsuse 2023/1335 vaidlustamise õiguse puudumisega.
14.      Parlament ja nõukogu paluvad Euroopa Kohtul jätta hagi rahuldamata ja mõista kohtukulud välja YSilt.
IV.    Õiguslik hinnang
A.      Apellatsioonkaebuse vastuvõetavus
1.      Väited
15.      Kuigi komisjon ei nõua ametlikult vastuvõetamatuks tunnistamist, väidab ta, et YSi apellatsioonkaebus piirdub esimeses astmes esitatud väidete kordamise või ümbersõnastamisega. Euroopa Kohtu praktika kohaselt oleks apellatsioonkaebus seega vastuvõetamatu.
16.      YS väitis oma repliigis, et nõukogu vastuväide on ilmselgelt põhjendamatu, kuna kaebuse hoolikal lugemisel nähtub, et selles esitatud väidete eesmärk on parandada Üldkohtu tehtud hindamisviga.
2.      Õiguslik analüüs
17.      Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt tuleb apellatsioonkaebuses täpselt näidata ära selle kohtuotsuse kritiseeritavad osad, mille tühistamist nõutakse, samuti seda nõuet konkreetselt toetavad õiguslikud argumendid.(11)
18.      Apellatsioonkaebuse osad, mis ei sisalda konkreetselt vaidlustatud kohtuotsuses väidetavalt tehtud vea kindlaks tegemisele suunatud argumente ning mis piirduvad juba Üldkohtus esitatud väidete kordamisega, ei vasta sellele nõudele ja need tuleb jätta ilmselgelt vastuvõetamatuna läbi vaatamata.(12)
19.      Kui aga apellant vaidlustab liidu õiguse tõlgendamise või kohaldamise
Üldkohtu poolt, võib esimeses kohtuastmes kontrollitud õiguslikke küsimusi apellatsioonimenetluses uuesti arutada. Kui apellant ei saaks oma apellatsioonkaebust Üldkohtus juba esitatud väidete ja argumentidega põhjendada, kaotaks apellatsioonimenetlus osaliselt oma mõtte.(13)
20.      Käesolevas kaebuses seab YS avalikult ja üksikasjalikult kahtluse alla argumendid, millest lähtudes tegi Üldkohtus vaidlustatud kohtumääruse. YS kritiseerib neid argumente väidete abil, mis käsitlevad ühest küljest selle kohtu pädevuse puudumist, et otsustada liikmesriikide ametiasutuste poolt nõukogule esitatud kandidaatide ettepaneku õiguspärasuse üle, ja teisest küljest seda, et YSil puudub õigus otsus 2023/1335 edasi kaevata.
21.      Järelikult on apellatsioonkaebus minu hinnangul vastuvõetav.
B.      Sisulised küsimused
1.      Apellatsioonkaebuse esimene väide
22.      YS heidab Üldkohtule ette, et viimane on teinud hindamisvea, kui leidis, et tal puudub pädevus otsustada liikmesriikide ametiasutuste poolt nõukogule esitatud kandidaatide ettepaneku õiguspärasuse üle.
a)      Poolte väited
23.      YS väidab, et Üldkohus on kohaldanud kohtuotsusest Berlusconi ja Fininvest tulenevat kohtupraktikat vääralt.
24.      Väidetavalt nähtub nimetatud kohtupraktikast, et liikmesriigi poolt Euroopa prokuröri ametikohale kandidaatide esitamise õiguspärasuse kontrollimiseks pädeva kohtu kindlakstegemine oleneb sellest, kas liidu institutsioonidel on kõnealuse liikmesriigi akti hindamiseks piisav kaalutlusruum.
25.      Niisiis, kui liikmesriigi akt on liidu institutsioonidele siduv, jääb see liikmesriigi kohtute kohtualluvusse. Vastasel juhul käsitatakse liikmesriigi akti ettevalmistava aktina, mille juhtumipõhine kontrollimine jääb nõukogu lõpliku akti õiguspärasuse kontrollimise raames liidu kohtute pädevusse.(14)
26.      YS hinnangul järeldas
Üldkohus vääralt, et liikmesriigi ettepanek on nõukogu jaoks siduv. Esiteks seetõttu, et on mõeldamatu, et nõukogu ei saa välistada ilmselgelt ebaseaduslikku ettepanekut ja paluda esitada uued kandidaadid. Teiseks seetõttu, et
oleks absurdne takistada nõukogul ettepaneku õiguspärasuse kontrollimist, kui – nagu Üldkohus ise on tunnistanud – nõukogul on lai kaalutlusruum ametikohale kandideerivate isikute teenete hindamisel ja võrdlemisel.(15)
27.      YS leiab, et nimetatud asjaolu koos valikukomisjoni ulatusliku pädevusega tähendab, et liidu institutsioonid on menetlusse niivõrd aktiivselt kaasatud, et neil ei ole võimalik jääda ükskõikseks liidu õiguse niisuguse ilmselge rikkumise korral nagu seda on kandidaatide esitamine, kelle valimise riigisisene menetlus ei ole kooskõlas õiguspärasuse põhimõttega.
28.      Nõukogu ja komisjon väidavad, et Üldkohus ei teinud talle ette heidetavat hindamisviga ja kohaldas lihtsalt õigesti kohtuotsusest Berlusconi ja Fininvest tulenevat kohtupraktikat.
b)      Analüüs
1)      Euroopa prokuröride ametisse nimetamise kord
29.      Määruse 2017/1939 artikli 16 lõike 1 kohaselt on Euroopa prokuröride ametisse nimetamise esimene samm see, et iga liikmesriik esitab kolm kandidaati:
–        kes on asjaomase liikmesriigi prokuratuuri või kohtusüsteemi tegevliikmed,
–        kelle sõltumatus on väljaspool kahtlust ning
–        kellel on oma liikmesriigis kõrgesse prokuratuuri- või kohtunikuametisse nimetamiseks nõutav kvalifikatsioon ja asjakohane praktiline kogemus liikmesriikide õigussüsteemide, finantsuurimiste ja kriminaalasjades tehtava rahvusvahelise õigusalase koostöö valdkonnas.
30.      Määruse 2017/1939 artikli 16 lõike 2 kohaselt tuleb nimetatud tingimuste täitmist kontrollida sama määruse artikli 14 lõikes 3 nimetatud valikukomisjoni põhjendatud arvamusega.(16)
31.      Kui nõukogu on saanud kätte valikukomisjoni põhjendatud arvamuse, valib ta välja ühe kandidaadi kõnealuse liikmesriigi Euroopa prokuröri ametikohale nimetamiseks vastavalt määruse 2017/1939 artikli 16 lõikele 2.
32.      Kui valikukomisjon leiab, et kandidaat ei täida Euroopa prokuröri ülesannete täitmiseks vajalikke tingimusi, on tema arvamus nõukogu jaoks siduv.
33.      Nimetatud sätetest nähtub, et Euroopa prokuröride ametisse nimetamine koosneb kolmest etapist:
–        esimene etapp toimub rangelt riigi tasandil ja selle raames esitab iga liikmesriik kolm kandidaati;
–        teises etapis esitab määruses 2017/1939 ette nähtud valikukomisjon põhjendatud arvamuse pakutud kandidaatide sobivuse kohta;
–        kolmandas ja viimases etapis nimetab nõukogu ametikohale ühe valikukomisjoni poolt sobivaks loetud kandidaatidest.
34.      Seega on tegemist ühismenetlusega, mille puhul liidu institutsiooni ainupädevusse antud otsustamisõiguse kasutamiseks (Euroopa prokuröride ametisse nimetamine) peavad liikmesriigid eelnevalt kasutama Euroopa õigusega nende ainupädevusse antud ettepaneku esitamise õigust (Euroopa prokuröride ametikohale kandidaatide esitamine).
2)      Ühismenetluse aktide kohtuliku kontrolli pädevuste jagunemine
35.      Euroopa Kohus pani kohtuotsuses Berlusconi ja Fininvest paika järgmise kohtupraktika:
–        „[l]iidu kohtu ainupädevusse [ei kuulu] riigisisese asutuse akt, mis võetakse vastu liidu otsustusmenetluses, kui riigisiseste asutuste ja liidu institutsioonide pädevuse jaotusest asjasse puutuvas valdkonnas tuleneb, et riigisisese asutuse poolt akti vastuvõtmine on vajalik etapp liidu akti vastuvõtmise menetluses, milles liidu institutsioonidel on vaid piiratud või olematu kaalutlusruum, mistõttu on riigisisene akt liidu institutsioonile siduv;“(17)
–        „[s]el juhul tuleb liikmesriigi kohtutel välja selgitada riigisisese akti võimalikud puudused, olles vajaduse korral pöördunud eelotsusetaotlusega Euroopa Kohtu poole, kontrollides seda samadel tingimustel nagu kõiki muid lõplikke akte, mis sama riigisisese asutuse poolt vastuvõetuna võivad kolmandaid isikuid kahjustada, ning tunnistada tõhusa kohtuliku kaitse põhimõtet järgides ka asjakohane kaebus vastuvõetavaks, isegi kui riigisisesed menetlusnormid seda ette ei näe.“(18)
36.      Ühismenetlustes, milles osalevad liikmesriikide asutused ja liidu asutused, võib juhtuda, et liikmesriigi asutusel on iseseisev, konkreetne ja tema ainupädevusse jääv otsustusõigus, mille korral on tema aktide õiguspärasuse kontrollimise pädevus ainult liikmesriigi kohtutel.(19)
37.      Erinevalt pangandusliidu raames toimuvatest ühistest menetlustest (kus riigisisene etapp on üksnes ettevalmistav etapp Euroopa etapile, milles liidu institutsioonil või organil on kogu otsustusõigus),(20) on Euroopa prokuröride ametisse nimetamise menetluse riigisisesel etapil oma sisu, kuna liikmesriikide ametiasutused teevad siduvaid otsuseid tähenduses, mida analüüsin allpool. Nimetatud otsuseid saavad kontrollida ainult liikmesriikide kohtud.
3)      Kohtualluvus kõne all oleval juhul
38.      Üldkohus lähtub eeldusest, et liikmesriigi ametiasutuse akt, millega esitatakse kandidaadid Euroopa prokuröri ametikohale, on nõukogule siduv ning määrab ära tema otsuse sisu, kuivõrd nimetatud otsus ei saa käsitleda muid kandidaate peale asjaomaste liikmesriikide esitatud kandidaatide.(21)
39.      YS leiab seevastu, et liikmesriigi ettepanek jätab nõukogule laia kaalutlusruumi selleks, et kontrollida pakutud kandidaatide sobivust ja seega vältimatult selleks, et kontrollida riigisisese menetluse õiguspärasust.(22)
40.      Minu hinnangul on komisjonil õigus, kui ta väidab, et apellant ei ole vaidlustatud kohtumääruse punkti 39 õigesti tõlgendanud.
41.      Tegelikult ei ole riigisisene akt, millega esitatakse Euroopa prokuröri ametikohale kolm kandidaati, liidule siduv mitte selles mõttes, et liit peab tingimata nimetama ametisse ühe esitatud kandidaatidest, vaid selles mõttes, et nõukogu ei saa nimetada ametisse kandidaati, keda ettepanek ei sisalda.
42.      Seda tõendab asjaolu, et kui nõukogu lükkab kõik kandidaadid tagasi, jääb uue ettepaneku tegemine liikmesriigi (ainu)pädevusse.(23)
43.      Liidu institutsioonidel on ulatuslik kaalutlusõigus kandidaatide teenete hindamisel ja liikmesriigi ettepanek ei ole talle selles mõttes siduv. Siiski on liikmesriigi otsus esitada kolm kandidaati nõukogu jaoks siduv selles mõttes, keda tohib nõukogu ametisse nimetada, ja selles mõttes puudub nõukogul igasugune kaalutlusruum. Kuna nimetatud riigisisene ettepanek piiritleb konteksti, milles nõukogul tuleb otsus langetada, ei jäta see nimetatud liidu institutsioonile kaalutlusruumi (st see on talle siduv).
44.      Teisisõnu on nõukogul lubatud lükata liikmesriigi ettepanek tagasi, aga mitte seda asendada ega muuta. Nõukogul ei ole kandidaatide esitamise pädevust, vaid tal on rangelt ainult pädevus nimetada ametisse mõni liikmesriigi pakutud kandidaatidest.
45.      Kandidaatide esitamise akti (mis on nõukogule kirjeldatud viisil siduv) saavad kohtulikult läbi vaadata ainult liikmesriigi kohtud. Liidu kohtul on seevastu pädevus kontrollida kohtulikult seda, kas liikmesriigi pakutud kandidaadi nõukogu poolt ametisse nimetamine oli õiguspärane.
46.      Seega ei teinud Üldkohus hindamisviga, kui ta sedastas, et tal puudub pädevus otsustada Kreeka ametiasutuste poolt nõukogule esitatud kandidaatide ettepaneku õiguspärasuse üle, sest see pädevus on Kreeka kohtutel.
47.      YS väitis, et ei ole võimalik, et ilmselgelt ebaseadusliku menetluse alusel koostatud ettepanek on nõukogule siduv. Ta kasutab oma väite näitlikustamiseks näiteid, mille äärmuslikkust tunnistab ta isegi.(24)
48.      Selles YSi väites on toodud välja hüpoteetilised stsenaariumid mis ei lange kokku käesoleva kohtuasja olukorraga(25) ning ei saa seega mõjutada apellatsioonkaebuse lahendamist, mida mõjutavad asjaolud, mida Üldkohus võttis arvesse.
49.      Leian, et kui Euroopa Kohus peab vajalikuks käsitleda otsuses YSi nimetatud väidet, kuigi tegemist on hüpoteetilise väitega, peaks kohus selle väite tagasi lükkama.
50.      Nimelt, kui liikmesriik korraldab avaliku valikumenetluse – milleks ta ei ole määruse 2017/1939 kohaselt kohustatud –, tuleb tal valikumenetlus korraldada nii, et see on liidu õigusega kooskõlas:
–        esiteks peab nimetatud menetlus vastama määrusele 2017/1939, st menetlus tuleb korraldada nii, et oleks võimalik valida kandidaadid, kes täidavad viidatud määruse artikli 16 lõike 1 nõudeid;
–        teiseks ja üldjoontes peab menetlus vastama liidu põhimõtetele ja õigusnormidele, eelkõige diskrimineerimiskeelu osas.
51.      Käesolevas apellatsioonkaebuses on käsitlemisel aga teistsugune küsimus, mis piirdub otsuse 2023/1335 kui sellise kehtivusega. Seda küsimust ei saa samastada selle välja selgitamisega, kes vastutab liidu õiguse järgimise tagamise eest seoses liikmesriigi ettepanekuga Euroopa prokuröri ametikoha kandidaatide kohta.
52.      Nimetatud ettepaneku õiguspärasuse kontrollimine ei jää nõukogu pädevusse, nagu väidab YS, ega liidu kohtute pädevusse, sest kohtuotsuses Berlusconi ja Fininvest sisalduv kohtupraktika annab riigisiseste aktide õiguspärasuse kontrollimise sellistel juhtudel nagu käesolev kohtuasi eespool kirjeldatud tingimustel liikmesriikide kohtute pädevusse.
53.      Siiani käsitletut kinnitab Euroopa Kohtu lahend, mis on tehtud käesoleva juhtumiga sarnases asjas: Üldkohtu kohtunike ametisse nimetamise menetluse aktide kontrollimine. Tegemist on 29. juuli 2024. aasta kohtuotsusega Valančius.(26)
54.      Üldkohtu kohtunike ametisse nimetamise menetlus koosneb kolmest etapist, millest on käesoleva apellatsioonkaebuse seisukohast asjakohased esimene ja teine etapp:
–        esimeses etapis esitab asjaomase liikmesriigi valitsus ametikohale kandidaadi, ja edastab vastava ettepaneku nõukogu peasekretariaadile;
–        teises etapis esitab ELTL artiklis 255 ette nähtud komitee arvamuse selle kandidaadi sobivuse kohta Üldkohtu kohtuniku ametikohale, arvestades ELTL artikli 254 teises lõigus ette nähtud nõudeid.
55.      Euroopa Kohus ei seadnud kahtluse alla liikmesriigi kohtu pädevust kontrollida Üldkohtu kandidaatide ettepaneku (mille liikmesriigi ametiasutused tegid menetluse esimeses etapis) õiguspärasust,(27) vaid tõlgendas eelotsusetaotluse esitanud kohtu jaoks hoopis eelotsusetaotluses käsitletud liidu sätteid.
56.      Euroopa Kohus leidis, et ettepaneku Üldkohtu kohtuniku kandidaadi kohta, mille liikmesriigi ametiasutus teeb menetluse esimeses etapis, õiguspärasuse kontrollimine jääb liikmesriigi kohtu pädevusse, kes peab kontrollima ettepanekut „arvestades […] [ametisse nimetamise menetlust reguleerivates liidu õiguse] sätetes ette nähtud nõudeid“.(28)
57.      Kokkuvõttes ei ole nõukogul põhjust nõustuda paratamatult ettepanekuga, mille aluseks oli liidu õigusega vastuolus olev menetlus. Vastupidi, nõukogu saab tugineda tagatisele, et nimetatud ettepaneku õiguspärasust on kontrollinud vajaduse korral liikmesriigi kohtud.
58.      Nõukogu võib kahtlemata puutuda kokku ettepanekutega, mille koostamist ei ole liikmesriigi kohus hinnanud kas seetõttu, et puudus avalik valikumenetlus, mis tuleb läbi vaadata, või seetõttu, et keegi ei kaevanud nimetatud ettepanekute peale. Esimesel juhul puuduks kontrollimise ese ka nõukogul, teisel juhul kohaldataks eeldust, et ametiasutuste aktid on kohtulikult kontrollitavad, aga need on oma olemuselt õiguspärased, kuni neid ei ole vaidlustatud.(29)
59.      Nagu eespool märgitud, vaidlustati kohtute nõukoja otsuse õiguspärasus liikmesriigi kohtus. Nimetatud menetluses on võimalik teha kindlaks, kas Kreeka menetluses Euroopa prokuröri ametikohale kandidaatide valimiseks oleks pidanud lubama kohtunike kandideerimise, mitte ainult prokuratuuri liikmete kandideerimise.
2.      Apellatsioonkaebuse teine väide
60.      Apellatsioonkaebuse teises väites heidetakse Üldkohtule ette, et ta on teinud hindamisvea, kui ta leidis, et YSil puudus tegelik ja konkreetne huvi otsuse 2023/1335 vaidlustamiseks.
61.      Kuivõrd minu arvates tuleb esimene apellatsioonkaebuse väide tagasi lükata, ei ole põhjust analüüsida ka teist väidet.
62.      Nimelt kui Euroopa Kohus kinnitaks, et Üldkohtul puudus pädevus hinnata apellandi nõudeid, välistaks see apellatsioonkaebuse mis tahes muude väidete analüüsimise.
63.      Käsitlen apellatsioonkaebuse teist väidet siiski juhuks, kui Euroopa Kohus nõustub esimese väitega.
a)      Poolte väited
64.      YS on järgmisel seisukohal:
–        apellatsioonkaebuse esimese väitega nõustumine tähendaks, et Üldkohus on pädev „vaatama läbi“ otsust 2023/1135, sealhulgas „ettevalmistavat akti/kohtute nõukoja otsust“. Üldkohtu võimalik järeldus, et kohtute nõukoja otsus on õigusvastane, tooks kaasa YSi kandidatuuri kõrvalejätmise tühistamise;(30)
–        seada otsuse 2023/1335 peale edasikaebuse esitamise õiguse eeltingimuseks see, et liikmesriigi kohus tühistab tema kandidatuuri kõrvalejätmise, tähendab sama, kui jätta ta ilma õigusest tõhusale kohtulikule õiguskaitsevahendile, sest Üldkohtusse nimetatud otsuse peale kaebuse esitamise tähtaeg oleks liikmesriigi menetluse lõppemise ajaks juba möödunud;
–        on olemas risk, et kohtute nõukoja otsuse peale esitatud kaebust lahendav kohus ei esita Euroopa Kohtule eelotsuse küsimust;
–        õiguse tõhusale kohtulikule õiguskaitsevahendile rikkumist ei saa korvata kahju hüvitamise hagiga.
65.      Nõukogu ja komisjon väidavad sisuliselt, et Üldkohus on kohaldanud õigesti Euroopa Kohtu praktikat, mis käsitleb tühistamishagi esitamise õigust.
b)      Analüüs
66.      Nagu juba märkisin, leidis Üldkohus teise võimalusena, et YS
ei olnud suutnud tõendada otsuse 2023/1335 vaidlustamiseks tegeliku või kindla huvi olemasolu.
67.      Üldkohus tuletas oma varasemale kohtupraktikale(31) tuginedes meelde, et füüsilise isiku esitatud tühistamishagi on vastuvõetav üksnes siis, kui tal on huvi vaidlustatud akti tühistamise suhtes. Selline huvi eeldab, et selle akti tühistamine võib iseenesest tekitada õiguslikke tagajärgi ja et hagi tulemusel võib selle esitanud isik saada mingit kasu.
68.      Üldkohus väitis sellest eeldusest lähtudes, et YSi õigus vaidlustada otsus 2023/1335 sõltub tulevikku jäävast ebakindlast asjaolust, nagu seda on liikmesriigi otsuse, millega lükati tagasi tema kandidatuur valikumenetluse riigisiseses etapis osalemiseks, eelnev tühistamine. Nimetatud otsuse kohta oli liikmesriigi kohtus pooleli menetlus, milles ei olnud veel otsust tehtud.
69.      Leian, et selline lähenemine ei ole õige. Minu arvates oli YSil õigus vaidlustada otsus 2023/1335, kui ta oli soovinud osaleda nimetatud otsusega kulmineerunud menetluses ja tal oli pärast seda huvi selle tühistamise suhtes.
70.      Otsuse 2023/1335 tühistamine oleks võinud tuua YSile kasu (uues valikumenetluses osalemine), niivõrd kuivõrd Üldkohus nõustuks tema väidetega selle kohta, et nõukogul on kohustus kontrollida kohtute nõukoja otsust.
71.      Teisisõnu, kui nõustuda (quod non), et Üldkohus on pädev otsustama valikumenetluse riigisisese etapi õiguspärasuse üle ja seetõttu on ta pädev hindama (täiendavalt) kohtute nõukoja otsust, ei ole minu meelest eriti vaieldav, et YSil on õigus esitada otsuse 2023/1335 peale kaebus.
72.      Nimelt peaks Üldkohtu võimalik järeldus, et kohtute nõukoja otsus ei järginud määruse 2017/1939 artikli 16 lõiget 1 (mille kohaselt peavad Euroopa prokuröri kandidaadid olema prokuratuuri või kohtusüsteemi tegevliikmed), tooma kaasa riigisisese menetluse taasavamise selliselt, et see võimaldab YSil vähemalt oma kandidatuuri esitada. Sellise stsenaariumi puhul on riigisisese menetluse etapis kõrvale jäetud kandidaadil õigus vaidlustada menetluses kui tervikus tehtud lõplik otsus (nimelt otsus 2023/1335).
C.      Kohtukulud
73.      Vastavalt Euroopa Kohtu kodukorra artiklile 184 ning nõukogu ja komisjoni taotlusele tuleb kohtukulud välja mõista YSilt.
V.      Ettepanek
74.      Esitatud põhjendustest lähtudes teen Euroopa Kohtule ettepaneku:
–        jätta apellatsioonkaebus rahuldamata;
–        mõista kohtukulud välja YSilt.
1      Algkeel: hispaania.
2      Nõukogu 27. juuni 2023. aasta otsus (EL) 2023/1335, millega nimetatakse ametisse Euroopa Prokuratuuri Euroopa prokurörid (ELT 2023, L 166, lk 116).
3      Kohtuasi YS versus nõukogu ja komisjon (T‑411/23, EU:T:2024:310).
4      Tühistamishagi esitati samuti järelduse peale, et komisjon oli jätnud õigusvastaselt algatamata rikkumismenetluse Kreeka Vabariigi suhtes. Apellatsioonkaebus käsitleb ainult viidatud kaebuse seda osa, mis puudutab otsuse 2023/1335 tühistamise nõuet. Seega ei ole kaebus esitatud ELTL artikli 265 alusel esitatud tegevusetushagi vastuvõetamatuse vastu.
5      Nõukogu 12. oktoobri 2017. aasta määrus (EL) 2017/1939, millega rakendatakse tõhustatud koostööd Euroopa Prokuratuuri asutamisel (ELT 2017, L 283, lk 1).
6      Nimetatud vaidluse tulemus ei olnud teada 8. mai 2024. aasta seisuga, kui Üldkohus tegi vaidlustatud kohtumääruse (vaidlustatud kohtumääruse punkt 44).
7      Seda reguleerib nõukogu 13. juuli 2018. aasta rakendusotsus (EL) 2018/1696 määruse 2017/1939 artikli 14 lõikega 3 ette nähtud valikukomisjoni tööeeskirjade kohta (ELT 2018, L 282, lk 8).
8      Lisaks tunnistas Üldkohus vastuvõetamatuks nõude tuvastada komisjoni õigusvastane tegevusetus, kuna ta ei alustanud Kreeka Vabariigi suhtes rikkumismenetlust (vaidlustatud kohtumääruse punktid 25–32). YS ei ole vaidlustatud kohtumääruse selle osa peale apellatsioonkaebust esitanud.
9      19.detsembri 2018. aasta kohtuotsus (C‑219/17, EU:C:2020:1023; edaspidi „kohtuotsus Berlusconi ja Fininvest“).
10      Vaidlustatud kohtumääruse punktid 42–46.
11      23. jaanuari 2019. aasta kohtuotsus Deza vs. Euroopa Kemikaaliamet (C‑419/17 P, EU:C:2019:52), punkt 93. Nimetatud kohtupraktika õiguslik alus on ELTL artikli 256 lõike 1 teine lõik, Euroopa Liidu Kohtu põhikirja artikli 58 esimene lõik ning Euroopa Kohtu kodukorra artikli 168 lõike 1 punkt d ja artikli 169 lõige 2.
12      4. juuli 2000. aasta kohtuotsus Bergaderm ja Goupil vs. komisjon (C‑352/98 P, EU:C:2000:361), punkt 35, ja 19. septembri 2019. aasta kohtumäärus Renew Consorzio Energie Rinnovabili vs. komisjon ja Itaalia (C‑325/19 P, EU:C:2019:768), punkt 20.
13      7. juuli 2005. aasta kohtuotsus Le Pen vs. parlament (C‑208/03 P, EU:C:2005:429), punkt 40 ja seal viidatud kohtupraktika.
14      Apellatsioonkaebuse punkt 21.
15      Apellatsioonkaebuse punkt 28, milles viidatakse
Üldkohtu 12. jaanuari 2022. aasta kohtuotsusele Verelst vs. nõukogu (T‑647/20, EU:T:2022:5), punkt 122.
16      Nimetatud komisjoni tegevus on piiritletud rakendusotsuse 2018/1696 lisas. Nimetatud lisa VI punkti alapunkti 2 kohaselt vaatab valikukomisjon läbi selle, kas esitatud kandidaadid vastavad määruse (EL) 2017/1939 artikli 16 lõikes 1 sätestatud nõuetele. Läbivaatamise ja ärakuulamise tulemuste põhjal sõnastab valikukomisjon põhjendatud arvamuse kandidaatide kvalifitseerumise kohta Euroopa prokuröri ülesannete täitmiseks, ning teatab selgesõnaliselt, kas kandidaat vastab määruse (EL) 2017/1939 artikli 16 lõikes 1
sätestatud tingimustele või mitte (VII punkti alapunkti 2 esimene lõik). Juhul kui esitatud kandidaadid ei vasta nimetatud tingimustele, palub valikukomisjon asjaomasel liikmesriigil esitada vastava arvu uusi kandidaate (VII punkti alapunkti 2 teine lõik). Viimasena koostab valikukomisjon kandidaatide pingerea, lähtudes nende kvalifikatsioonist ja kogemustest; see pingerida kajastab valikukomisjoni eelistusi ja ei ole nõukogule siduv (VII punkti alapunkti 2 kolmas lõik).
17      Kohtuotsus Berlusconi ja Fininvest (punkt 45).
18      Kohtuotsus Berlusconi ja Fininvest (punkt 46).
19      29. jaanuari 2020. aasta kohtuotsus GAEC Jeanningros (C‑785/18, EU:C:2020:46), punkt 25: „[…]
võttes arvesse otsustusõigust, mis selles pädevuse jaotuse süsteemis kuulub [kaitstud päritolunimetuse registreerimismenetluses] liikmesriigi ametiasutustele, on üksnes liikmesriikide kohtute ülesanne teha otsus nende asutuste selliste aktide õiguspärasuse kohta nagu akt, mis käsitleb nimetuse registreerimise taotlust ja on liidu õigusakti vastuvõtmise menetluse vajalik etapp, kuna liidu institutsioonidel on nende aktide osas vaid piiratud või olematu kaalutlusruum“.
20      Kohtuotsus Berlusconi ja Fininvest tehti selles kontekstis.
21      Vaidlustatud kohtumääruse punkt 39.
22      Apellatsioonkaebuse punkt 6.
23      Rakendusotsuse 2018/1696 VII punkti alapunkti 2 teine lõik.
24      See oleks nii juhul, kui liikmesriik piirduks oma ettepanekus „isikutega, kes oleks lisaks nõutavate teadmiste omamisele näiteks aednikud“ (apellatsioonkaebuse punkt 24), esitaks kandidaatideks „tavalised juristid või advokaadid, kes ei ole prokuratuuri või kohtusüsteemi liikmed“ (apellatsioonkaebuse punkt 25), korraldaks „kandidaadi valimiseks oksjoni […]“ (repliigi punkt 4) või korraldaks kandideerimiseks sooliselt diskrimineeriva konkursi (loc. ult. cit.).
25      Euroopa prokuröri ametikoha kandidaatide valimise Kreekas läbi viidud menetluse (väidetav) ebaseaduslikkus ei ole kuidagi seotud asjaoludega, mille YS toob oma apellatsioonkaebuses välja näidetena. Eelistatud pole ühtegi kandidaati, kes oleks aednik, samuti pole lubatud advokaatide kandideerimist, ametikohti ei ole pandud oksjonile ja ei nähtu, et kedagi oleks tema soo tõttu diskrimineeritud.
26      Kohtuasi C‑119/23, EU:C:2024:653; edaspidi „kohtuotsus Valančius“.
27      Kohtuotsus Valančius, punkt 29.
28      Kohtuotsus Valančius, punkt 38.
29      Need hüpoteesid ei ole taas kord käesoleva apellatsioonkaebusega seotud.
30      Apellatsioonkaebuse punkt 41.
31      Vaidlustatud kohtumääruse punktis 42 on tsiteeritud Üldkohtu 17. detsembri 2020. aasta kohtumääruse IM vs.
EIP ja EIF (T‑80/20, EU:T:2020:636) punkte 30 ja 31, milles viidatakse omakorda 13. septembri 2011. aasta kohtuotsuse Dredging International ja Ondernemingen Jan de Nul vs. EMSA (T‑8/09, EU:T:2011:461) punktidele 134 ja 135. Viimati nimetatud kohtuotsuse punkt 134 on sõnastatud järgmiselt: „[…]
kui pakkuja pakkumus lükatakse tagasi enne lepingu sõlmimisele eelnevat etappi, mistõttu tema pakkumust ei võrreldud teiste pakkumustega, sõltub asjaomase pakkuja menetluse algatamise huvi lepingu sõlmimise otsuse osas sellest, kas tema pakkumust tagasilükkav otsus tühistatakse. Tegelikult alles siis, kui see viimane otsus tühistatakse, võib lepingu sõlmimise otsuse tühistamisel olla õiguslikke tagajärgi pakkujale, kelle pakkumus lükati tagasi enne lepingu sõlmimisele eelnevat etappi, ning luua talle eeliseid, kõrvaldades otsuse, mis tehti pärast võrdlemist, kus tema pakkumus vääralt ei osalenud.“