Esialgne tõlge
EUROOPA KOHTU OTSUS (kolmas koda)
30. aprill 2026(*)
Eelotsusetaotlus – Konkurents – ELTL artikkel 101 – Keelatud kokkulepped – Direktiiv 2014/104/EL – Artikli 3
lõige 2 – Õigus kartellikokkuleppega tekitatud kahju täielikule hüvitamisele – Intressi maksmine – Artikli 22 lõige 2 – Riigisiseste ülevõtmissätete ajaline kohaldamine – Selle kuupäeva kindlaksmääramine, millest alates tuleb intressi maksta – Kahju tekkimise hetk kauba omandamise korral ülemäära kõrge hinnaga
Kohtuasjas C‑191/25,
mille ese on ELTL artikli 267 alusel Oberster Gerichtshofi (Austria kõrgeim üldkohus) 27. veebruari 2025. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 10. märtsil 2025, menetluses
Wenzel Logistics GmbH
versus
Mercedes-Benz Group AG,
menetluses osalesid:
MAN Truck & Bus SE,
MAN Truck & Bus Deutschland GmbH,
EUROOPA KOHUS (kolmas koda),
koosseisus: koja president C. Lycourgos (ettekandja), kohtunikud O. Spineanu-Matei, S. Rodin, N. Piçarra ja N. Fenger,
kohtujurist: J. Kokott,
kohtusekretär: A. Calot Escobar,
arvestades kirjalikku menetlust,
arvestades seisukohti, mille esitasid:
–        Wenzel Logistics GmbH, esindaja: Rechtsanwalt M. Pilz,
–        Mercedes-Benz Group AG, esindajad: Rechtsanwälte J. Bottyanfy, C. von Köckritz, H. Weiß ja H. Wollmann,
–        MAN Truck & Bus SE ja MAN Truck & Bus Deutschland GmbH, esindajad: Rechtsanwälte F. Neumayr ja M. Schifferl,
–        Euroopa Komisjon, esindajad: B. Ernst ja A. Keidel,
arvestades pärast kohtujuristi ärakuulamist tehtud otsust lahendada kohtuasi ilma kohtujuristi ettepanekuta,
on teinud järgmise
kohtuotsuse
1        Eelotsusetaotlus käsitleb küsimust, kuidas tõlgendada Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. novembri 2014. aasta
direktiivi 2014/104/EL teatavate eeskirjade kohta, millega reguleeritakse liikmesriikide õiguse kohaseid kahju hüvitamise hagisid liikmesriikide ja Euroopa Liidu konkurentsiõiguse rikkumise korral (ELT 2014, L 349, lk 1), artikli 3
lõiget 2 ja artikli 22 lõiget 2.
2        Taotlus on esitatud Wenzel Logistics GmbH ja Mercedes-Benz Group AG vahelises kohtuvaidluses ELTL artikli 101 lõike 1 rikkumisega tekitatud kahju hüvitamise üle.
Õiguslik raamistik
Liidu õigus
3        ELTL artikli 101 lõikes 1 on ette nähtud:
„Siseturuga on kokkusobimatud ja keelatud kõik sellised ettevõtjatevahelised kokkulepped, ettevõtjate ühenduste otsused ja kooskõlastatud tegevus, mis võivad mõjutada liikmesriikidevahelist kaubandust ning mille eesmärgiks või tagajärjeks on takistada, piirata või kahjustada konkurentsi siseturu piires, iseäranis need kokkulepped, otsused ja tegevus, millega:
a)      otseselt või kaudselt määratakse kindlaks ostu- või müügihinnad või mis tahes muud tehingutingimused;
[…]“.
4        Direktiivi 2014/104 põhjenduses 12 on märgitud:
„Käesoleva direktiiviga kinnitatakse taas acquis’ seda osa, milles käsitletakse õigust kahju hüvitamisele liidu konkurentsiõiguse rikkumisega tekitatud kahju korral, eelkõige kaebeõiguse ja kahju määratluse osas, nagu seda on väljendatud Euroopa [Liidu] Kohtu praktikas, piiramata acquis’ edasiarendamist. Iga sellise rikkumise tagajärjel kahju kannatanud isik saab nõuda kahju hüvitamist otsese varalise kahju (damnum emergens), saamata jäänud tulu (lucrum cessans) ning intressi eest olenemata sellest, kas liikmesriigi õiguses on nimetatud kategooriad määratletud eraldi või koos. Intressi maksmine on kantud kahju hüvitamise oluline komponent, millega võetakse arvesse aja möödumist, ning seda tuleks maksta alates kahju tekkimisest kuni kahju hüvitamiseni, olenemata sellest, kas kõnealune intress on liikmesriigi õiguse kohaselt tasandus- või viivisintress ning kas aja möödumist arvestatakse eraldi kategooriana (intress) või tegeliku kahju või saamata jäänud tulu osana. Liikmesriigid sätestavad sel eesmärgil kohaldatavad eeskirjad.“
5        Direktiivi artiklis 3 „Õigus täielikule hüvitamisele“ on sätestatud:
„1.      Liikmesriigid tagavad, et igal konkurentsiõiguse rikkumise tõttu kahju kannatanud füüsilisel või juriidilisel isikul on võimalus nõuda ja saada kõnealuse kahju täielikku hüvitamist.
2.      Kahju täielik hüvitamine taastab olukorra, milles kahju kannatanud isik oleks olnud, kui konkurentsiõiguse rikkumist ei oleks toimunud. See hõlmab seega õigust otsese varalise kahju ja saamata jäänud tulu hüvitamisele ning lisaks õigust intressidele.
[…]“.
6        Direktiivi artikli 21 „Ülevõtmine“ lõike 1 esimeses lõigus on ette nähtud:
„Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt 27. detsembriks 2016. […]“.
7        Direktiivi artiklis 22 „Ajaline kohaldatavus“ on sätestatud:
„1.      Liikmesriigid tagavad, et käesoleva direktiivi materiaalõigusnormide järgimiseks artikli 21 kohaselt vastu võetud siseriiklikke meetmeid ei kohaldata tagasiulatuvalt.
2.      Liikmesriigid tagavad, et artikli 21 kohaselt vastu võetud siseriiklikke meetmeid, välja arvatud käesoleva artikli lõikes 1 osutatud meetmed, ei kohaldata selliste kahju hüvitamise hagide suhtes, mis on liikmesriigi kohtule esitatud enne 26. detsembrit 2014.“
8        Direktiivi 2014/104 artikli 23 kohaselt jõustus see direktiiv kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas, st 26. detsembril 2014.
Austria õigus
9        Tsiviilseadustiku (Allgemeines bürgerliches Gesetzbuch) põhikohtuasjas kohaldatavas redaktsioonis (edaspidi „ABGB“) on § 1000 lõikes 1 ette nähtud:
„Tasumisele kuuluv viivis, mille suurust ei ole kindlaks määratud või mille suurus tuleneb seadusest, on juhul, kui seaduses ei ole sätestatud teisiti, neli protsenti aastas.“
10      ABGB § 1333 on sõnastatud järgmiselt:
„1.      Kahju, mille võlgnik on võlausaldajale rahalise nõude tagasimakse hilinemise tõttu tekitanud, hüvitatakse seadusjärgsete viivistega (§ 1000 lõige 1).
2.      Võlausaldaja võib lisaks seadusjärgsetele viivistele nõuda ka muu kahju hüvitamist, mille võlgnik on tekitanud, eelkõige otstarbekohaste kohtuväliste võla sissenõudmise meetmetega seotud kulud, kui need on sissenõutava nõudega proportsionaalsed.“
11      Kartellide ja muude konkurentsipiirangute vastase võitluse seaduse (2005. aasta kartelliseadus) (Bundesgesetz gegen Kartelle und andere Wettbewerbsbeschränkungen (Kartellgesetz 2005)) (BGBl. I, 61/2005; edaspidi „KartG“) § 37a lõikes 1 (BGBl. I, 13/2013‑s avaldatud redaktsioonis) on sätestatud:
„Igaüks, kes paneb süüliselt toime [konkurentsiõiguse] rikkumise, on kohustatud tekitatud kahju hüvitama. Kui kaupa või teenust ostetakse liiga kõrge hinnaga, ei välista kauba või teenuse edasimüümine õigust nõuda kahju hüvitamist. Kahju suuruse kohta otsuse tegemisel […] võib muu hulgas arvesse võtta eelist, mille ettevõtja rikkumisest sai. Ettevõtja peab maksma kahju hüvitamise nõudelt intressi alates kahju tekkimisest, kohaldades analoogia alusel ABGB § 1333.“
12      KartG § 86 kohaselt (BGBl. I, 13/2013‑s avaldatud redaktsioonis)
oli § 37a kohaldatav konkurentsiõiguse rikkumise suhtes, mis pandi toime pärast 28. veebruari 2013.
13      Selleks et tagada direktiivi 2014/104 ülevõtmine oma õiguskorda, muutis Austria seadusandja 2017. aastal KartG-d. KartG § 37c lõikes 1 (BGBl. I, 56/2017‑s avaldatud redaktsioonis)
on ette nähtud:
„Igaüks, kes paneb süüliselt toime [konkurentsiõiguse] rikkumise, on kohustatud tekitatud kahju hüvitama.“
14      KartG § 37d (BGBl. I, 56/2017‑s avaldatud redaktsioonis)
on sõnastatud järgmiselt:
„1.      Kahju hüvitamine hõlmab ka saamata jäänud tulu.
2.      Kahju hüvitamise eest vastutav isik peab maksma kahju hüvitamise nõudelt intressi alates kahju tekkimisest, kohaldades analoogia alusel ABGB § 1333.
15      KartG § 86 kohaselt  (BGBl. I, 56/2017‑s avaldatud redaktsioonis)
jõustusid kahes eelmises punktis
viidatud sätted 27. detsembril 2016 ja neid kohaldatakse pärast 26. detsembrit 2016 tekkinud kahju hüvitamisele, samas kui kahju, mis tekkis enne 27. detsembrit 2016, kuulub BGBl I, 13/2013‑s avaldatud redaktsioonis KartG sätete ja seega eelkõige selle seaduse § 37a kohaldamisalasse käesoleva kohtuotsuse punktides 11 ja 12 nimetatud korras.
16      KartG §‑s 37a (BGBl. I, 176/2021‑s avaldatud redaktsioonis) on sätestatud:
„1.      Selle jao sätted reguleerivad tsiviilvastutust ja kahju hüvitamise nõuete esitamist konkurentsiõiguse rikkumisega tekitatud kahju korral.
2.      Nende eesmärk on võtta üle direktiiv [2014/104].“
Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimused
17      Euroopa Komisjon võttis 19. juulil 2016 vastu otsuse C(2016) 4673 (final), milles käsitletakse [ELTL] artikli 101 ja EMP lepingu artikli 53 kohast menetlust (juhtum AT.39824 –
veokid). Otsuse kokkuvõte on avaldatud 6. aprilli 2017. aasta
Euroopa Liidu Teatajas
(ELT 2017, C 108, lk 6).
18      Otsuse kohaselt osalesid 15 veokitootjat, nimelt MAN SE, MAN Truck & Bus Deutschland GmbH, MAN Truck & Bus AG, Daimler AG, Fiat Chrysler Automobiles NV, CNH Industrial NV, Iveco SpA, Iveco Magirus AG, AB Volvo (publ), Volvo Lastvagnar AB, Renault Trucks SAS, Volvo Group Trucks Central Europe GmbH, PACCAR Inc., DAF Trucks Deutschland GmbH ja DAF Trucks NV, muu hulgas ELTL artikliga 101 keelatud kartellikokkuleppes, mis seisnes salajaste kokkulepete sõlmimises veokite hinnastamise ja brutohindade tõstmise kohta Euroopa Majanduspiirkonnas ning nende veokite puhul kehtivate normidega nõutud heitekontrolli tehnoloogia juurutamise kulu ajastamises ja ülekandmises (edaspidi „kõnealune kartell“). MAN SE, MAN Truck & Bus Deutschland GmbH ja MAN Truck & Bus AG panid rikkumise toime 17. jaanuarist 1997 kuni 20. septembrini 2010 ning ülejäänud 12 rikkumises osalenud äriühingut 17. jaanuarist 1997 kuni 18. jaanuarini 2011.
19      Wenzel Logistics on Austrias asuv veoettevõtja, kes ostis kartellikokkuleppe nimetatud ajavahemikel mitmelt kartellis osalenud edasimüüjalt veokeid, eelkõige Daimler AG-le (nüüd Mercedes-Benz Group) kuuluva kaubamärgiga Mercedes-Benzi veokeid.
20      Wenzel Logistics esitas 13. jaanuaril 2021 Landesgericht für Zivilrechtssachen Grazile (liidumaa tsiviilkohus Grazis, Austria) kahju hüvitamise hagi, milles palus mõista Mercedes-Benz Groupilt tema kasuks välja 848 357,92 eurot hüvitisena kahju eest, mis talle kõnealuse kartellikokkuleppega väidetavalt tekkis. Tema sõnul vastas see summa Wenzel Logisticsi poolt tegelikult makstud veokite ostuhinna ja selle hinna vahele, mida ta oleks maksnud, kui kõnealust kartellikokkulepet ei oleks olnud, koos seadusjärgse intressi ja kuludega.
21      Intressi osas leidis Wenzel Logistics, et see kuulub KartG § 37d alusel tasumisele alates kahju tekkimise kuupäevast.
22      Mercedes-Benz Group, keda toetasid põhikohtuasjas menetlusse astujad MAN SE, MAN Truck & Bus Deutschland GmbH, väitis, et kõnealune kartellikokkulepe ei mõjutanud Wenzel Logisticsilt võetud netohindu ja et igal juhul kandis viimane need hinnad edasi oma klientidele. Ta väitis ka, et kartellikokkulepetest tuleneva kahju hüvitamise õigust reguleerib Austria õiguses alles alates 1. märtsist 2013 KartG. Kuna kõnealuse kartellikokkuleppega tekitatud kahju hüvitamise nõue tekkis enne seda kuupäeva, tuleb intress ABGB alusel tasuda alates nende sissenõutavaks muutumise kuupäevast. See kuupäev määratakse kindlaks mitte kahju tekkimise, vaid Wenzel Logisticsi hagi kättetoimetamise kuupäeva alusel.
23      Landesgericht für Zivilrechtssachen Graz (liidumaa tsiviilkohus Grazis) otsustas 2. aprilli 2024. aasta otsuses ekspertiisi põhjal, et Mercedes-Benz Group on kohustatud maksma Wenzel Logisticsile 172 857,42 eurot, mis hõlmab seadusjärgset viivist 4% aastas. Vastavalt ABGB §-le 1333 koostoimes muude Austria tsiviilõigusnormidega leidis see kohus, et intressi tuleb maksta alates kuupäevast, mil kahju hüvitamise nõue esitati konkreetses summas meeldetuletuskirjas või hagis, ehk käesoleval juhul alates 21. jaanuarist 2021, st kuupäevast, mil Mercedes-Benz Groupile kahju hüvitamise hagi kätte toimetati.
24      Oberlandesgericht Graz (liidumaa kõrgeim üldkohus Grazis, Austria) jättis selle kohtuotsuse peale Wenzel Logisticsi esitatud apellatsioonkaebuse 10. oktoobri 2024. aasta otsusega rahuldamata.
25      Apellatsioonikohus tuletas oma kohtuotsuses meelde, et direktiivi 2014/104 artikli 3
lõige 2, mis käsitleb õigust konkurentsiõiguse rikkumisega tekitatud kahju täielikule hüvitamisele koos intressiga, võeti Austria õiguskorda üle KartG §‑ga 37d  (BGBl. I, 56/2017‑s avaldatud redaktsioonis), mida vastavalt selle seaduse artiklile 86 kohaldatakse üksnes kahju suhtes, mis on tekkinud pärast 26. detsembrit 2016. Nagu KartG § 37a, mis jõustus 1. märtsil 2013, ei ole see säte seega Wenzel Logisticsi esitatud kahju hüvitamise hagi suhtes ratione temporis kohaldatav. Esimese astme kohus tugines seega õigesti Austria tsiviilõiguse üldnormidele, võtmata arvesse KartG-s sisalduvaid erinorme.
26      Wenzel Logistics esitas selle kohtuotsuse peale kassatsioonkaebuse Oberster Gerichtshofile (Austria kõrgeim üldkohus), kes on eelotsusetaotluse esitanud kohus.
27      Eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib, et Euroopa Kohtu praktika kohaselt tuleneb õigus kartellikokkuleppega tekitatud kahju täielikule hüvitamisele koos intressiga vahetult ELTL artikli 101 lõikest 1 ja tõhususe põhimõttest. Ta lisab, et Euroopa Kohus on veel täpsustanud, et direktiivi 2014/104 artikli 3
lõiked 1 ja 2 kajastavad seda ELTL artikli 101 lõiget 1 käsitlevat kohtupraktikat, mistõttu selle artikli 3
lõikeid 1 ja 2 rakendavad riigisisesed meetmed peaksid vastavalt selle direktiivi artikli 22 lõikele 2 olema vahetult kohaldatavad kõigi selle direktiivi kohaldamisalasse kuuluvate kahju hüvitamise hagide suhtes.
28      Seda kohtupraktikat arvestades ei saa eelotsusetaotluse esitanud kohtu hinnangul välistada, et KartG § 37d (BGBl. I, 56/2017‑s avaldatud redaktsioonis)
on põhikohtuasjas kohaldatav. See oleks siiski võimalik vaid juhul, kui KartG § 86 jäetaks kohaldamata osas, milles see näeb ette, et § 37d puudutab üksnes pärast 26. detsembrit 2016 tekkinud kahju hüvitamist. Eelotsusetaotluse esitanud kohus palub Euroopa Kohtul selgitada, kas direktiivi 2014/104 artikli 3
lõiget 2 koostoimes selle direktiivi artikli 22 lõikega 2 tuleb tõepoolest mõista nii, et selline riigisisene õigusnorm nagu KartG § 37d on kohaldatav sellisele kahju hüvitamise hagile, nagu on Wenzel Logisticsi esitatud hagi.
29      Lisaks soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, milliseid kriteeriume tuleb direktiivi 2014/104 artikli 3
lõike 2 kohaselt arvesse võtta kahju tekkimise kuupäeva kindlaksmääramisel, kuivõrd see kuupäev on direktiivi põhjenduse 12 kohaselt hetk, millest alates tuleb intressi maksta. Tal on tekkinud küsimus, kas sellise kahju hüvitamise hagi puhul, nagu on Wenzel Logisticsi esitatud hagi ja mis puudutab kahju, mis on tekitatud kartellikokkuleppega, mis seisneb kaupade müümises ülemäära kõrge hinnaga, tuleb intressi arvutada alates kuupäevast, mil selle kauba eest tasuti ülemäära kõrget hinda, või alates muust kuupäevast, nagu selle kauba ostuhinna maksetähtpäev või müügilepingu sõlmimise kuupäev.
30      Neil asjaoludel otsustas Oberster Gerichtshof (kõrgeim üldkohus) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1.      Kas direktiivi [2014/104] artikli 3
lõiget 2 koostoimes artikli 22 lõikega 2 tuleb tõlgendada nii, et kartellikokkuleppega tekitatud kahju eest intressi maksmist käsitleva artikli 3
lõiget 2 kohaldatakse alates 26. detsembrist 2014 liikmesriigi kohtule esitatud kahju hüvitamise hagide suhtes?
Kui vastus sellele küsimusele on eitav: milline muu ajahetk on direktiivi [2014/104] artikli 3
lõike 2 kohaldatavuse jaoks määrava tähtsusega?
2.      Kas direktiivi [2014/104] artikli 3
lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et ajahetkeks, mil kartellikokkuleppega tekitatud kahju tekkis ja millest alates tuleb maksta kartellikokkuleppega tekitatud kahju eest intressi, tuleb pidada hetke, mil kahjustatud isik maksis keelatud hinnakokkuleppe tõttu nõutud ülemäära kõrget hinda?
Kui vastus sellele küsimusele on eitav: milline muu ajahetk on kahju tekkimise seisukohast määrava tähtsusega?“
Eelotsuse küsimuste analüüs
Vastuvõetavus
31      Mercedes-Benz Group, keda toetavad
MAN SE ja MAN Truck & Bus Deutschland GmbH, leiab, et eelotsuse küsimused, mis puudutavad direktiivi 2014/104 tõlgendamist, ei ole põhikohtuasja lahendamisel ilmselgelt asjakohased, kuna Wenzel Logisticsi kahju hüvitamise hagi ei kuulu selle direktiivi ajalisse kohaldamisalasse. Nimetatud direktiivi artikli 3
lõige 2 on ilmselgelt „materiaalõigusnorm“ selle direktiivi artikli 22 lõike 1 tähenduses. Järelikult, arvestades artikli 22 lõikes 1 sätestatud tagasiulatuva kohaldamise keeldu, ei saa direktiivi 2014/104 artikli 3
lõiget 2 rakendavad riigisisesed õigusnormid olla kohaldatavad Wenzel Logisticsi esitatud kahju hüvitamise hagi suhtes, mis puudutab enne direktiivi 2014/104 jõustumist tekkinud kahju.
32      Siinkohal tuleb meenutada, et ELTL artiklis 267 sätestatud menetluses on üksnes asja menetleval ja selle lahendamise eest vastutaval liikmesriigi kohtul kohtuasja eripära arvesse võttes õigus hinnata nii eelotsuse vajalikkust asjas otsuse langetamiseks kui ka Euroopa Kohtule esitatavate küsimuste asjakohasust. Eeldatakse, et liidu õiguse tõlgendamise küsimused, mille liikmesriigi kohus on esitanud õiguslikus ja faktilises raamistikus, mille ta on määratlenud omal vastutusel ja mille paikapidavust Euroopa Kohus ei pea kontrollima, on asjakohased. Euroopa Kohus võib eelotsusetaotluse läbi vaatamata jätta vaid siis, kui on ilmne, et taotletud liidu õiguse tõlgendamine ei ole mingil viisil seotud põhikohtuasja faktiliste asjaolude või esemega, kui probleem on hüpoteetiline või kui Euroopa Kohtule ei ole teada faktilised ja õiguslikud asjaolud, mis on vajalikud, et anda talle esitatud küsimustele tarvilik vastus (7. septembri 1999. aasta kohtuotsus Beck ja Bergdorf, C‑355/97, EU:C:1999:391, punkt 22, ning 12. veebruari 2026. aasta kohtuotsus Valora Effekten Handel, C‑864/24, EU:C:2026:94, punkt 28).
33      Käesoleval juhul, nagu nähtub eelotsusetaotlusest esimese küsimuse kohta, on eelotsusetaotluse esitanud kohtul kahtlusi, kas KartG § 37d – mis on Austria õigusnorm, millega rakendatakse direktiivi 2014/104 artikli 3
lõiget 2 – suhtes kehtib selle direktiivi artikli 22 lõikes 1 sätestatud tagasiulatuva kohaldamise keeld.
34      See küsimus ei ole hüpoteetiline ning sellel ei puudu ilmselgelt seos põhikohtuasja faktiliste asjaolude või esemega. Nimelt on selge, et Wenzel Logistics nõuab oma kahju hüvitamise hagile KartG § 37d kohaldamist Austria tsiviilõiguse üldnormide asemel, mida Landesgericht für Zivilrechtssachen Graz (liidumaa tsiviilkohus Grazis) ja Oberlandesgericht Graz (liidumaa kõrgeim üldkohus Grazis) tema hagile kohaldasid. Selle § 37d kohaldamise korral arvutatakse intress alates kahju tekkimise kuupäevast, samas kui Austria tsiviilõiguse üldnormide kohaldamise korral tuleb intressi maksta eelotsusetaotluses sisalduva teabe kohaselt alles alates kuupäevast, mil hagi Mercedes-Benz Groupile kätte toimetati. Järelikult on esimeses küsimuses mainitud direktiivi 2014/104 sätted asjakohased selle kindlakstegemisel, kas KartG § 37d on põhikohtuasjas kohaldatav, ning Euroopa Kohtule on sellele küsimusele vastamiseks vajalikud faktilised ja õiguslikud asjaolud teada.
35      Järelikult on esimene küsimus vastuvõetav.
36      Teine küsimus põhineb eeldusel – mille õigsust kontrollitakse esimese küsimuse analüüsimisel –, et selline direktiivi 2014/104 artikli 3
lõiget 2 rakendav riigisisene õigusnorm nagu KartG § 37d on kohaldatav kahju hüvitamise hagile, mis puudutab enne selle direktiivi jõustumist tekkinud kahju. Kui peaks selguma, et see eeldus on õige, tuleb vastata teisele küsimusele, mis käsitleb seda, millised juhised tulenevad selle direktiivi artikli 3
lõikest 2, et määrata intressi arvutamisel kindlaks kahju tekkimise hetk.
37      Kuna teine küsimus ei ole seega hüpoteetiline ning sellel ilmselgelt ei puudu seos põhikohtuasja faktiliste asjaolude või esemega ning Euroopa Kohtule on teada vajalikud faktilised ja õiguslikud asjaolud, et anda eelotsusetaotluse esitanud kohtule tarvilik vastus, on ka see küsimus vastuvõetav. Pealegi puudutab Mercedes-Benz Groupi, keda toetavad
MAN SE ja MAN Truck & Bus Deutschland GmbH, esitatud argument, mille kohaselt ei sisalda direktiiv 2014/104 – vastupidi sellele, mida annab mõista eelotsusetaotluse esitanud kohus selle küsimuse esitamisel – ühtegi siduvat normi, mis viitaks kahju tekkimise kuupäevale, kohtuasja sisu.
Sisulised küsimused
Esimene küsimus
38      Esimese küsimusega palub eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt selgitada, kas direktiivi 2014/104 artikli 3
lõiget 2 ja artikli 22 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et riigisisene õigusnorm, millega rakendatakse õigust konkurentsiõiguse rikkumisega tekitatud kahju täielikule hüvitamisele ja milles on ette nähtud, et täieliku hüvitisena makstav intress tuleb arvutada alates kahju tekkimise kuupäevast, peab olema vahetult kohaldatav kõikidele hagidele, milles nõutakse sellist hüvitist ja mis on esitatud alates 26. detsembrist 2014, mil see direktiiv jõustus.
39      Mis puudutab direktiivi 2014/104 rakendavate riigisiseste õigusnormide ajalist kohaldamist, siis tuleb vahet teha selle alusel, kas direktiivi norm, mida rakendati kõnealuse riigisisese sättega, kodifitseerib ELTL artiklit 101 käsitleva Euroopa Kohtu praktika, mis tähendab, et riigisisene säte
on vahetult kohaldatav, või tuleneb see üksnes direktiivist, mis tähendab, et
analüüsida tuleb seega riigisisese sätte ajalist kohaldatavust direktiivi artikli 22 alusel (vt selle kohta 16. veebruari 2023. aasta kohtuotsus Tráficos Manuel Ferrer, C‑312/21, EU:C:2023:99, punkt 33).
40      Mis puudutab direktiivi 2014/104 artikli 3
lõikes 2 ette nähtud reeglit, mille kohaselt peab konkurentsiõiguse rikkumisega tekitatud kahju täielik hüvitamine hõlmama otsese varalise kahju ja saamata jäänud tulu hüvitamist ning intressi maksmist, siis on Euroopa Kohus juba tõdenud, et nagu nähtub direktiivi põhjendusest 12, kodifitseerib see reegel ELTL artikli 101 lõiget 1 käsitleva kohtupraktika, mis tuleneb eelkõige 13. juuli 2006. aasta kohtuotsusest Manfredi jt (C‑295/04–C‑298/04, EU:C:2006:461, punkt 95), mistõttu peavad artikli 3
lõike 2 ülevõtmiseks võetud riigisisesed meetmed olema vahetult kohaldatavad kõigile selle direktiivi kohaldamisalasse kuuluvatele kahju hüvitamise hagidele, nagu kinnitab direktiivi artikli 22 lõige 2 (vt selle kohta 16. veebruari 2023. aasta kohtuotsus Tráficos Manuel Ferrer, C‑312/21, EU:C:2023:99, punktid 34 ja 35).
41      Olles seega selgitanud, et riigisiseseid õigusnorme, millega rakendatakse direktiivi 2014/104 artikli 3
lõiget 2, tuleb vahetult kohaldada konkurentsiõiguse rikkumisega tekitatud kahju hüvitamise hagide suhtes, märkis Euroopa Kohus 16. veebruari 2023. aasta kohtuotsuse Tráficos Manuel Ferrer (C‑312/21, EU:C:2023:99) punktis 35, et see vahetu kohaldatavus puudutab hagisid, mis kuuluvad selle direktiivi artikli 22 lõike 2 kohaselt selle direktiivi kohaldamisalasse.
42      Nagu nähtub viimati nimetatud sättest, on hagid, mis on esitatud enne 26. detsembrit 2014, mil direktiivi 2014/104 jõustus, selle direktiivi kohaldamisalast välja jäetud ja liikmesriigid peavad tagama, et riigisisesed õigusnormid, millega direktiiv nende vastavatesse riigisisestesse õiguskordadesse üle võetakse, ei ole nende hagide suhtes kohaldatavad.
43      Viimati nimetatud küsimuses täpsustas Euroopa Kohus, et kui direktiivi 2014/104 artikli 22 lõikes 2 osutatud riigisisene õigusnorm jõustub ajavahemikus 26. detsembrist 2014 kuni 27. detsembrini 2016, mil möödus direktiivi ülevõtmise tähtaeg, võib asjaomane liikmesriik asuda seisukohale, et kõik kahju hüvitamise hagid, mis on esitatud enne selle riigisisese õigusnormi jõustumise kuupäeva või isegi enne 27. detsembrit 2016, on selle direktiivi kohaldamisalast välja jäetud (vt selle kohta 28. märtsi 2019. aasta kohtuotsus Cogeco Communications, C‑637/17, EU:C:2019:263, punktid 28 ja 29).
44      Käesoleval juhul nähtub eelotsusetaotlusest, et Wenzel Logistics esitas kahju hüvitamise hagi, milles palus hüvitada kõnealuse kartellikokkuleppega tekitatud kahju, 13. jaanuaril 2021. Samuti ilmneb, et KartG §‑ga 37d, milles on muu hulgas ette nähtud, et intressi tuleb maksta alates kahju tekkimise kuupäevast, rakendatakse
direktiivi 2014/104 artikli 3
lõiget 2 Austria õiguskorras. Neil asjaoludel, mille paikapidavuse kontrollimine ei ole Euroopa Kohtu ülesanne, tuleb põhikohtuasjas käsitletavale olukorrale kohaldada KartG § 37d.
45      Sellega seoses ei ole vaja analüüsida, kas direktiivi 2014/104 artikli 3
lõige 2 kujutab endast „materiaalõigusnormi“ selle direktiivi artikli 22 lõike 1 tähenduses. Nimelt, nagu nähtub 16. veebruari 2023. aasta kohtuotsuse Tráficos Manuel Ferrer (C‑312/21, EU:C:2023:99) punktidest 33 ja 35, mille sisu on meenutatud käesoleva kohtuotsuse punktides 39–41, ei tohi direktiivi 2014/104 artikli 3
lõiget 2 rakendavate riigisiseste sätete ajaline kohaldamine allutada direktiivi artikliga 22 kehtestatud piirangutele, sest vastasel juhul
kahjustataks ELTL artikli 101 lõike 1 – mille tõlgendamine on kodifitseeritud artikli 3 lõikes 2 – soovitavat toimet, välja arvatud selle artikli lõikest 2 tulenev piirang, mille kohaselt ei saa seda direktiivi rakendavaid riigisiseseid õigusnorme mingil juhul kohaldada enne direktiivi jõustumist esitatud hagide suhtes.
46      Järelikult tuleb sellist riigisisest õigusnormi nagu KartG § 86, mis piirab selle seaduse § 37d kohaldamist hagidega, milles nõutakse pärast 26. detsembrit 2016 tekkinud kahju hüvitamist, ja mis sellise hagi puhul, nagu on Wenzel Logisticsi hagi, milles nõutakse enne 27. detsembrit 2016 tekkinud kahju hüvitamist, toob kaasa intressi maksmise mitte alates kahju tekkimise kuupäevast, vaid hagi kättetoimetamisest, tuleb pidada ELTL artikli 101 lõike 1 soovitavat toimet kahjustavaks.
47      Sellega seoses tuleb märkida, et direktiivi 2014/104 vastuvõtmise ajaks oli Euroopa Kohus juba 13. juuli 2006. aasta kohtuotsuse Manfredi jt, C‑295/04–C‑298/04, EU:C:2006:461 punktides 95 ja 97 sisuliselt otsustanud, et konkurentsiõiguse rikkumisega tekitatud kahju täielikul hüvitamisel ei saa jätta arvesse võtmata selliseid asjaolusid nagu aja möödumine, mis võivad tegelikult vähendada selle hüvitise väärtust, sest sel juhul muutuks see hüvitis ebatõhusaks. Sellega seoses viitas Euroopa Kohus selle kohtuotsuse punktis 97 analoogia alusel oma varasemale kohtupraktikale, mis tuleneb 2. augusti 1993. aasta kohtuotsusest Marshall, C‑271/91, EU:C:1993:335, punkt 31.
Nagu nähtub direktiivi 2014/104 põhjendusest 12, on direktiivi eesmärk eelkõige kodifitseerida selline Euroopa Kohtu praktika, mille kohaselt eeldab konkurentsiõiguse rikkumisega tekitatud kahju täielik hüvitamine intressi maksmist alates kahju tekkimise kuupäevast.
48      Arvestades nimetatud kohtupraktikat ja direktiivi 2014/104 kõnealust põhjendust, mis on selle direktiivi artikli 3
lõike 2 tõlgendamisel asjakohased, ei taga selline riigisisene õigusnorm nagu KartG § 86, mille kohaldamine tooks enne 27. detsembrit 2016 tekkinud kahju puhul kaasa intressi arvutamise, mille puhul ei võeta arvesse aega alates kahju tekkimise hetkest kuni hetkeni, mil kannatanu nõuab oma õigust hüvitisele, ELTL artikli 101 lõike 1 täielikku toimet. See on nii seda enam, et konkurentsiõiguse valdkonda kuuluvate juhtumite eripära nõuab üldjuhul keerulist faktilist ja majanduslikku analüüsi (vt selle kohta 20. aprilli 2023. aasta kohtuotsus Repsol Comercial de Productos Petrolíferos, C‑25/21, EU:C:2023:298, punkt 60 ja seal viidatud kohtupraktika). Selle eripära tõttu jääb tavaliselt kartellikokkuleppega põhjustatud kahju tekkimise ja pädeva konkurentsiasutuse poolt kartelli tuvastamise vahele pikk ajavahemik. Näiteks tuvastas komisjon kõnealuse kartelli, milles Daimler (nüüd Mercedes-Benz Group) osales 17. jaanuarist 1997 kuni 18. jaanuarini 2011, alles 19. juulil 2016.
49      Kuna sellist riigisisest õigusnormi nagu KartG § 86 tuleb pidada ELTL artikli 101 lõike 1 soovitavat toimet kahjustavaks, tuleb meenutada, et sellel liidu esmase õiguse sättel on eraõiguslike isikute vahelistes suhetes vahetu õigusmõju ja sellest tulenevad õigussubjektidele õigused, mida liikmesriigi kohtud peavad kaitsma (30. jaanuari 1974. aasta kohtuotsus BRT ja Société belge des auteurs, compositeurs et éditeurs, 127/73, EU:C:1974:6, punkt 16, ja
4. septembri 2025. aasta kohtuotsus Nissan Iberia, C‑21/24, EU:C:2025:659, punkt 50).
50      Samuti tuleb meenutada, et liikmesriigi kohus on kohustatud riigisisest õigust tõlgendama võimalikult suures ulatuses ELTL artikli 101 lõike 1 sõnastust ja eesmärki silmas pidades, võttes seejuures arvesse kogu riigisisest õigust ja kasutades selles tunnustatud tõlgendusmeetodeid, et tagada selle liidu esmase õigusnormi täieulatuslik toime ja saavutada selle eesmärgiga kooskõlas olev tulemus. Kui liikmesriigi kohus leiab, et tal ei ole võimalik kasutada kooskõlalist tõlgendust teatud piirangute tõttu, mis on seotud näiteks keeluga tõlgendada riigisisest õigust contra legem, peab ta jätma kõnealuse riigisisese õigusnormi kohaldamata ja kohaldama tema menetluses olevas kohtuasjas ELTL artikli 101 lõiget 1 vahetult (vt selle kohta 6. oktoobri 2021. aasta kohtuotsus Sumal, C‑882/19, EU:C:2021:800, punktid 71–73).
51      Kõiki eeltoodud põhjendusi arvestades tuleb esimesele küsimusele vastata, et direktiivi 2014/104 artikli 3
lõiget 2 ja artikli 22 lõiget 2 koostoimes ELTL artikli 101 lõikega 1 tuleb tõlgendada nii, et riigisisene õigusnorm, millega rakendatakse õigust konkurentsiõiguse rikkumisega tekitatud kahju täielikule hüvitamisele ja milles on ette nähtud, et täieliku hüvitamise korral tasumisele kuuluv intress tuleb arvutada alates kahju tekkimise kuupäevast, mis võib olla varasem direktiivi jõustumisest, peab olema vahetult kohaldatav kõikidele hagidele, milles nõutakse kahju hüvitamist ja mis on esitatud pärast selle riigisisese sätte jõustumist, või kui see jõustub pärast direktiivi ülevõtmise tähtaja möödumist, siis kõigi selliste kahju hüvitamise hagide suhtes, mis on esitatud pärast ülevõtmistähtaja möödumist.
Teine küsimus
52      Teise küsimusega palub eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt selgitada, kas direktiivi 2014/104 artikli 3
lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et sellise kahju täielikuks hüvitamiseks, mis tekitati kartellikokkuleppega, mis seisnes salajaste kokkulepete sõlmimises, mille tulemusel müüdi kaupu ülemäära kõrge hinnaga, on kahju tekkimise kuupäev, millest alates tuleb intressi maksta, kuupäev, mil kannatanu need hinnad tasus.
53      Nagu on märgitud käesoleva kohtuotsuse punktides 40 ja 47, kodifitseeris liidu seadusandja direktiivi 2014/104 artikli 3
lõikes 2 Euroopa Kohtu varasema praktika, mille kohaselt hõlmab õigus konkurentsiõiguse rikkumisega tekitatud kahju täielikule hüvitamisele muu hulgas intressi maksmist alates kahju tekkimise kuupäevast.
54      See kohustus kajastub direktiivi artikli 3
lõikes 2 sisalduva mõiste „täielik hüvitamine“ määratluses endas, mille kohaselt kahju täielik hüvitamine „taastab olukorra, milles kahju kannatanud isik oleks olnud, kui konkurentsiõiguse rikkumist ei oleks toimunud“.
55      Kahju tekkimine tingib olukorra, mis on põhimõtteliselt erinev olukorrast, milles asjaomane isik oleks olnud, kui rikkumist ei oleks toime pandud, mistõttu kõik hüvitise koostisosad, sealhulgas aja möödumise hüvitamiseks ette nähtud intress, peavad põhinema kahju tekkimise kuupäeval.
56      Liidu seadusandja ei ole täpsustanud siiski kriteeriume, mille alusel tuleb kindlaks teha kahju tekkimiseni viiv faktiline asjaolu. Kuna konkurentsiõiguse rikkumisega tekitatud kahju täieliku hüvitamise õiguse rakendamise konkreetset viisi ei ole ühtlustatud, on liikmesriikidel selles osas kaalutlusruum.
57      See vabadus ei mõjuta siiski iga liikmesriigi kohustust võtta kõik vajalikud meetmed, et tagada direktiivi täielik toime vastavalt sellega taotletavale eesmärgile (vt selle kohta 10. aprilli 1984. aasta kohtuotsus von Colson ja Kamann, 14/83, EU:C:1984:153, punkt 15, ning 1. augusti 2025. aasta kohtuotsus Alace ja Canpelli, C‑758/24 ja C‑759/24, EU:C:2025:591, punkt 62).
58      ELTL artikli 101 lõikest 1 tulenev kohustus tagada direktiivi 2014/104 artikli 3
lõike 2 tähenduses kahju „täielik hüvitamine“ tähendab, et iga liikmesriigi asutus peab tuginema kriteeriumidele, mis võimaldavad kindlaks teha asjaolu, mis peamiselt
määratleb hetke, mil kannatanu hakkas konkurentsiõiguse rikkumise tõttu kahju kandma. Kui kahju tekkimiseni viivad mitu asjaolu, mis on üksteisega võrdselt asjakohased, tuleb intressi arvutamise lähtepunktina kindlaks teha esimesena aset leidnud asjaolu.
59      Lisaks, kui kahju koosneb eraldiseisvatest osadest, tuleb tagada, et eelmises punktis
esitatud andmete alusel hinnatakse kahju tekkimise hetke eraldi selle kahju iga osa puhul.
60      Kuna käesoleval juhul nähtub esiteks eelotsusetaotlusest, et Wenzel Logisticsi väitel
on kahju tingitud sellest, et veokeid
osteti kõnealusest kartellikokkuleppest tulenevalt ülemäära kõrge hinnaga, ja teiseks, nagu nähtub direktiivi 2014/104 artikli 3
lõikest 2, mille sisu tuleneb ELTL artikli 101 lõikest 1, mis on – nagu on meenutatud käesoleva kohtuotsuse punktis 49 – eraõiguslike isikute vahel vahetult kohaldatav, ei hõlma selles direktiivis silmas peetud kahju mitte ainult otsest varalist kahju, vaid ka saamata jäänud tulu, kui kõiki asjasse puutuvaid asjaolusid arvesse võttes ei ilmne eelotsusetaotluse esitanud kohtu kontrolli tulemusel teisiti, võib kahju tekkimise hetkeks olla hetk, mil rahalised vahendid ei olnud selliste hindade tasumise tõttu enam kättesaadavad.
61      Eeltoodud kaalutlusi arvestades tuleb teisele küsimusele vastata, et direktiivi 2014/104 artikli 3
lõiget 2 koostoimes ELTL artikli 101 lõikega 1 tuleb tõlgendada nii, et sellise kahju täielikuks hüvitamiseks, mis tekitati
kartellikokkuleppega, mis seisnes salajaste kokkulepete sõlmimises, mille tulemusel müüdi kaupu ülemäära kõrge hinnaga, on kahju tekkimise kuupäev, millest alates tuleb intressi maksta, kuupäev, mil toimus sündmus, mis peamiselt määratleb hetke, mil kannatanu hakkas kartellikokkuleppe tõttu kandma otsest varalist kahju või jäi tal saamata tulu.
Kohtukulud
62      Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus pooleli oleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse sama kohus. Euroopa Kohtule seisukohtade esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (kolmas koda) otsustab:
1.      ELTL artikli 101 lõiget 1 ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. novembri 2014. aasta direktiivi 2014/104/EL teatavate eeskirjade kohta, millega reguleeritakse liikmesriikide õiguse kohaseid kahju hüvitamise hagisid liikmesriikide ja Euroopa Liidu konkurentsiõiguse rikkumise korral, artikli 3 lõiget 2 ja artikli 22 lõiget 2
tuleb tõlgendada nii, et
riigisisene õigusnorm, millega rakendatakse õigust konkurentsiõiguse rikkumisega tekitatud kahju täielikule hüvitamisele ja milles on ette nähtud, et täieliku hüvitamise korral tasumisele kuuluv intress tuleb arvutada alates kahju tekkimise kuupäevast, mis võib olla varasem direktiivi jõustumisest, peab olema vahetult kohaldatav kõikidele hagidele, milles nõutakse kahju hüvitamist ja mis on esitatud pärast selle riigisisese sätte jõustumist, või kui see jõustub pärast direktiivi ülevõtmise tähtaja möödumist, siis kõigi selliste kahju hüvitamise hagide suhtes, mis on esitatud pärast ülevõtmistähtaja möödumist.
2.      Direktiivi 2014/104 artikli 3 lõiget 2 koostoimes ELTL artikli 101 lõikega 1
tuleb tõlgendada nii, et
sellise kahju täielikuks hüvitamiseks, mis tekitati kartellikokkuleppega, mis seisnes salajaste kokkulepete sõlmimises, mille tulemusel müüdi kaupu ülemäära kõrge hinnaga, on kahju tekkimise kuupäev, millest alates tuleb intressi maksta, kuupäev, mil toimus sündmus, mis peamiselt määratleb hetke, mil kannatanu hakkas kartellikokkuleppe tõttu kandma otsest varalist kahju või jäi tal saamata tulu.
Allkirjad
*      Kohtumenetluse keel: saksa.