62005CC0040
KOHTUJURISTI ETTEPANEK
CHRISTINE STIX-HACKL
esitatud 14 septembril 2006 (
1
)
Kohtuasi C-40/05
Kaj Lyyski
versus
Umeå universitet
„Töötajate vaba liikumine — EÜ artikkel 39 — Takistused — Kutseõpe — Õpetajad — Teise liikmesriigi koolis töötava kandidaadi mittelubamine koolitusele”
I. Sissejuhatus
1.
Överklagandenämnden för högskolan (kõrgkoolide apellatsioonikomisjon) soovib 1. veebruaril 2005. aastal esitatud kolme eelotsuse küsimusega teada peamiselt seda, kas ühenduse õiguse ning eelkõige EÜ artikliga 12 on kookõlas siduda osalemine õpetajate erikoolituse programmis („särskild lärarutbildning”, edaspidi „SÄL programm”), mille eesmärk on lähiplaanis rahuldada kvalifitseeritud õpetajate nõudlust, tingimusega, et kandidaat peab töötama Rootsi koolis.
2.
Eelotsusetaotluse aluseks on kohtuvaidlus K. Lyyski ning Umeå ülikooli vahel, kuna viimane ei lubanud hagejal osaleda vaidlusalusel õpetajate koolitusel põhjendusega, et ta ei tööta Rootsi koolis.
II. Siseriiklikud sätted õpetajate koolituse kohta üldiselt ning vaidlusaluse SÄL programmi kohta eraldi
A. Koolihariduse seadus
3.
Riiklikus koolisüsteemis õpetajana töötamise tingimused sätestab Rootsis skollag (1985. aasta kooliharidust puudutav seadus nr 1100, edaspidi „koolihariduse seadus”).
4.
Koolihariduse seaduse 2. peatüki § 4 lõiked 1 ja 2 sätestavad, et riiklikus koolisüsteemis võib õpetajana, eelkooliõpetajana või huvialakooli õpetajana määramata ajaks tööle võtta isiku, kes on läbinud Rootsi õpetajakoolituse või omandanud pedagoogilise hariduse laste ja noorte õpetamiseks (või varasema samaväärse koolituse) või kes on saanud Högskoleverketilt (riiklik kõrgharidusamet) sama seaduse artiklite 4a ja 4b kohase kvalifikatsioonitunnistuse.
5.
Nimetatud sätetes on ette nähtud, et kvalifikatsioonitunnistus antakse ka välismaal õpetajakoolituse läbimise korral.
6.
Koolihariduse seaduse 2. peatüki § 4 lõike 2 kohaselt võib mittekvalifitseeritud isiku siiski määramata ajaks tööle võtta, kui kvalifitseeritud kandidaatide arv ei ole piisav, kui sellise isiku töölevõtmiseks on erilised põhjused, kui selle isiku kutsekvalifikatsioon vastab pakutaval ametikohal õpetatavatele õppeainetele ning kui on alust arvata, et kandidaat sobib õpetajaks.
7.
Isikud, kes ei täida koolihariduse seaduse 2. peatüki § 4 lõigetes 1 ja 2 sätestatud määramata ajaks töölevõtmise tingimusi, võivad riiklikus koolisüsteemis õpetajana töötada tähtajaliselt. Tähtajalisele töötamisele ei kehti, nagu Rootsi valitsus ka kohtuistungil kinnitas, mingisuguseid miinimumnõudeid.
B. SÄL programm
8.
Nagu eelotsusetaotluse esitanud kohus ja Rootsi valitsus esitasid, on Rootsis ühelt poolt õpilaste suurenevat arvu ning teiselt poolt arvukaid pensionile minevaid õpetajaid arvestades kõrgenenud nõudlus täiendavate õpetajate järgi. Rootsis on eelkõige puudus ülikooliõpinguteks vajalikke eeldusi omavatest tudengitest, seda eriti matemaatika, loodusteaduste ning tehnika valdkonnas. Kuna nimetatud valdkondades ülikooli lõpetavate üliõpilaste arvu ei ole esialgu võimalik tavalisel teel piisavalt suurendada, kutsus Rootsi valitsus ellu õpetajate erikoolitusprogrammi SÄL, mille abil loodetakse lähiaastatel kiiresti suurendada kvalifitseeritud õpetajate arvu. SÄL programmi tarvis, mis sisaldab endas tugevnenud koostööd tööandjatest kohalike omavalitsuste ning akadeemiliste õpetajaid koolitavate õppeasutuste vahel, eraldati Rootsi parlamendi poolt erilised rahalised vahendid.
9.
SÄL programmi reguleerib 2001. aasta määrus nr 740 „om särskilda lärarutbildningar” (määrus õpetajate erikoolituse kohta, edaspidi „SÄL määrus”). Selle määrusega andis Rootsi valitsus kuuele ülikoolile ning kõrgkoolile ülesande koolitada õpetajaid, kellel puudub Rootsi õppeasutusse määramata tähtajaks tööle võtmiseks nõutav kvalifikatsioon.
10.
Erikoolitusel võivad SÄL määruse § 6 lõike 1 kohaselt esiteks osaleda isikud, kes ei vasta koolihariduse seaduse 2. peatüki artikli 4 lõigetes 1 ja 2 sätestatud määramata ajaks töölevõtmise tingimustele. Need isikud peavad varasema kõrghariduskäigu või töökogemuse alusel hinnatuna olema võimelised sooritama õpetajaeksami koolituses ettenähtud õppeaines või valdkonnas ja töötama õpetajana õppeasutuses, kus koolituse praktiline osa aset leiab.
11.
Teiseks võib SÄL määruse § 6 lõike 2 kohaselt kandidaat, kes vastab koolihariduse seaduse 2. peatüki § 4 lõigetes 1 ja 2 sätestatud määramata ajaks töölevõtmise tingimustele, samuti osaleda koolitusel, kui see võimaldab tal kvalifitseeruda ühe või mitme täiendava õppeaine või valdkonna õpetamiseks.
12.
Lisaks sätestab SÄL määruse § 7, et kandidaat peab olema omandanud kõrghariduse piisaval tasemel selleks, et käesoleva määruse § 6 lõike 1 kohase koolituse läbimine võimaldaks tal saada § 6 lõikele 1 vastav õpetajadiplom, või § 6 lõikele 2 vastav muu kvalifikatsioon. Rootsis või välismaal omandatud samaväärsed teadmised võrdsustatakse kõrgharidusega.
13.
SÄL määruse § 9 kohaselt tuleb anda luba koolitusel osalemiseks kõrgkooli poolt ajavahemikus 1. novembrist 2001 kuni 31. detsembrini 2005.
14.
SÄL määruse artikkel 10 näeb ette, et SÄL koolitus tuleb läbi viia vähemalt poole koormusega ning see võib kesta kuni 31. detsembrini 2006. Ühe üliõpilase koolituse kogumaht ei tohi kesta kauem kui kolm semestrit ega tohi ületada 60 ainepunkti. Nagu nähtub Rootsi valitsuse kohtuistungil antud selgitustest, vastab õpetaja eksam tavaliselt vähemalt 140 ainepunktile, mistõttu saavad SÄL programmist osa võtta üksnes kandidaadid, kellel on juba omandatud kõrgharidus ja/või töökogemus vähemalt 80 ainepunkti ulatuses.
15.
Õpetajate erikoolitus tuleb planeerida individuaalselt vastavalt iga kandidaadi varasemale haridusele, töökogemusele ja taotletavale kvalifikatsioonile.
16.
Rootsi valitsuse andmetel koosneb õpetajate erikoolitus põhimõtteliselt teoreetilisest ja praktilisest osast, kusjuures praktilist osa tuleb eristada õpetamisest koolis, kus õpetaja (osalise koormusega) töötab. Kokkuvõttes sisustatakse õpetajate erikoolitus kõrgkooli, kohaliku omavalitsuse haldusalasse kuuluva kooli ning õpetaja koostöös. Kohalik omavalitsus, või täpsemalt tööandja, tagab õpingute ajaks töötamise koolis vähemalt poole koormusega ning õppetegevus kombineeritakse tööga/praktikaga. Õpetajate erikoolituse teoreetilise ning praktilise osa omavaheline suhe ning nende sisu sõltuvad olulisel määral konkreetsest kandidaadist, kusjuures komisjon leidis — ning tema seisukohta ei ole selles osas vaidlustatud —, et olulises osas on tegemist kaugõppega, mis ei nõua eriti palju füüsilist kohalolekut.
17.
Rootsi valitsuse andmetel ei ole õpetajate erikoolituse edukalt lõpetanutel automaatselt õigust saada tööle õpetajana määramata tähtajaks, siiski on praktikas levinud, et koolituse läbinu võetakse tööle sellesse kooli, kus ta on seni tegutsenud.
III. Faktilised asjaolud, menetlus ja eelotsuse küsimused
18.
Rootsi kodanik Kai Lyyski esitas taotluse, et osaleda 2004. aasta sügissemestrist SÄL programmi raames Umeå ülikoolis korraldataval koolitusel puidu ning metallitöötlemise erialal, kogumahuga 40–60 ainepunkti. Oma taotluses näitas ta, et ta on koolituse toimumise ajaks aastatel 2004–2006 tööle võetud (ühtse kohustusliku) gümnaasiumi õpetajana Soomes Ǻbos asuvas rootsikeelses koolis. Põhikohtuasjas vaidlustatud otsuses oli Umeå ülikool seisukohal, et K. Lyyski ei ole õigustatud koolitusest osa võtma, kuna ta ei tööta Rootsi koolis. Selle ülikooli poolt SÄL määrusele tuginedes tehtud otsuse tagajärg oli, et K. Lyyskile ei võimaldatud osavõttu õpetajate erikoolitusest.
19.
K. Lyyski vaidlustas selle ülikooli otsuse Överklagandenämnd för Högskolanis, eelotsusetaotluse esitanud kohtus, esitades samas ka taotluse tunnistada teda koolitusel osalemise tingimustele vastavaks.
20.
Umeå ülikool põhjendas oma otsust eelotsusetaotluse esitanud kohtus eelkõige SÄL programmi põhieesmärgiga, mis on esitatud SÄL määruse §-s 3, nimelt vajadusega rahuldada lähiplaanis nõudlust kvalifitseeritud õpetajate järele Rootsi koolides. Ülikooli arvates saavad SÄL programmis osaleda üksnes isikud, kes töötavad Rootsi koolis, kus nad sooritavad ka selle koolituse praktilise osa.
21.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus viitab EÜ artiklile 12 ja EÜ artikli 149 lõikele 1 ning leiab, et vaidlusalune koolitus on „kutseõpe” isikute vaba liikumist puudutava Euroopa Kohtu väljakujunenud praktika mõttes. Selle kohtupraktika kohaselt võib Umeå ülikooli nõue Rootsi koolis töötamise kohta õpetajate erikoolitusest osavõtmise tingimusena olla vaadeldav liikumisvabaduse piiranguna.
22.
Eeltoodud põhjendustel esitas Överklagandenämnd Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1.
Kas ühenduse õigus, täpsemalt EÜ artikkel 12 takistab seda, et hinnates kandidaadi sobivust õpetajakoolituses osalemiseks, mille eesmärk on lähiplaanis rahuldada kvalifitseeritud õpetajate nõudlust Rootsis, nõutakse kandidaadilt, et ta töötaks mõnes Rootsi koolis? Kas sellist nõuet saab pidada õigustatuks ja proportsionaalseks?
2.
Kas esimesele küsimusele vastamisel on sel tähtsust, kas koolituse kandidaat, kes töötab mõne teise liikmesriigi kui Rootsi koolis, on Rootsi või mõne muu liikmesriigi kodanik?
3.
Kas esimesele küsimusele vastamisel on sel tähtsust, kas tegemist on pigem ajaliselt piiratud õpetajakoolituse programmiga kui pikaajalisema koolitusprogrammiga?”
IV. Vastamine eelotsuse küsimustele
23.
Nende kolme eelotsuse küsimusega, mida ma järgnevalt koos käsitlen, soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas selline õpetajate koolitusprogramm nagu SÄL programm, millest võivad osa võtta üksnes asjaomase liikmesriigi koolides töötavad õpetajad, on kooskõlas EÜ artiklis 12 sätestatud diskrimineerimise keeluga, kusjuures põhikohtuasjas on tegemist liikmesriigi enda kodanikuga, kes töötab õpetajana teise liikmesriigi koolis.
24.
Käesolevas asjas on oma seisukohad esitanud Rootsi ja Poola valitsus ning komisjon, kusjuures nimetatud valitsused pidasid ühenduse õigusega kooskõlas olevaks, et SÄL programmis võivad osaleda üksnes juba Rootsi koolis töötavad õpetajad, samas kui komisjon nägi selles tingimuses EÜ artikliga 12 ja EÜ artikliga 39 ning määruse (EMÜ) nr 1612/68 (
2
) artikli 7 lõikega 3 vastuolus olevat diskrimineerimist.
25.
Esmalt tuleb viidata sellele, et kuigi eelotsusetaotluse esitanud kohus on formuleerinud oma küsimuse teatud ühenduse õiguse normidele tuginedes, ei takista see Euroopa Kohtul esitamast siseriiklikule kohtule kõiki ühenduse õiguse tõlgendamise juhtnööre, mida saab siseriikliku kohtu menetluses oleva kohtuasja lahendamisel kasutada. (
3
)
26.
EÜ artikli 12 kohaselt on „ilma et see piiraks käesolevas lepingus sisalduvate erisätete kohaldamist” lepingus käsitletud valdkondades keelatud igasugune diskrimineerimine kodakondsuse alusel. Seetõttu tuleb esmalt kontrollida, nagu ka komisjon õigesti leidis, kas SÄL programm vastab ühenduse õigusele töötajate liikumisvabaduse valdkonnas kehtivat diskrimineerimise keeldu arvestades, mis on sätestatud EÜ artikli 39 lõikes 2 ja täpsustatud määruses nr 1612/68. (
4
)
27.
Järelikult tuleb esimese sammuna uurida, kas juurdepääs õpetajate koolitusprogrammile, nagu seda on SÄL programm põhikohtuasja asjaolude kohaselt, on hõlmatud EÜ artikli 39 lõikes 2 ning määruses nr 1612/68 sätestatud diskrimineerimise keelu isikulise ja esemelise kohaldamisalaga töötajate liikumisvabaduse valdkonnas. Seejärel tuleb uurida, kas tegemist on keelatud diskrimineerimisega.
A. Diskrimineerimise keelu kohaldatavus töötajate liikumisvabaduse valdkonnas
28.
Esmalt tuleb selgitada, kas õigusnormid töötajate liikumisvabaduse kohta on ratione personae kohaldatavad K. Lyyski suhtes, kes, nagu see nähtub toimikust ja mille üle ka ei vaielda, töötab teises liikmesriigis, kuid soovib osaleda koolitusel oma päritoluriigis.
29.
Selles osas tuleneb väljakujunenud kohtupraktikast, et asutamislepingu norme, mis käsitlevad isikute vaba liikumist, ja nende normide rakendusakte ei saa kohaldada tegevuste suhtes, mille puhul ei esine ühtki tegurit, mis seoks neid ühenduse õiguses käsitletud mis tahes olukorraga ja mille kõik asjakohased elemendid on ainult ühe liikmesriigi sisesed. (
5
)
30.
Käesolevas asjas ei ole aga tegemist puhtalt riigisiseste asjaoludega. K. Lyyski on nimelt töötajana kasutanud isikute vaba liikumise õigust, asudes Rootsi kodanikuna tööle õpetajana Soome koolis. Nagu Euroopa Kohus on korduvalt kinnitanud, kuuluvad töötajate liikumisvabadust reguleerivate sätete kohaldamisalasse kõik ühenduse kodanikud sõltumata elukohast ja kodakondsusest, kes on kasutanud õigust vabalt liikuda ja on tegutsenud või tegutsevad kutsealaselt teises liikmesriigis. (
6
)
31.
Seetõttu ei ole sellel, et K. Lyyski soovib Rootsi kodanikuna tugineda Rootsi ametivõimudega suheldes isikute vaba liikumist reguleerivatele sätetele, saamaks õigust osaleda SÄL programmis, mingit mõju nende sätete kohaldamisele. Nimelt tuleb väidetud kahjustamine või ebavõrdne kohtlemine kõne alla just seetõttu, et ta on otsustanud töötada ühe teise liikmesriigi koolis. (
7
) Järelikult on K. Lyyski olukorras, mis on võrreldav kõigi teiste isikute omaga, kelle suhtes saab kohaldada asutamislepinguga tagatud õigusi ning vabadusi.
32.
Nagu Euroopa Kohus on selles osas kindlaks teinud, ei pääseks isikute vaba liikumise õigus täielikult mõjule, kui liikmesriigi kodanikku saab takistada oma õigusi ära kasutamast selliste takistustega, mis seadusest tulenevalt tekivad tema tagasipöördumisel päritoluriiki, asetades ta ebasoodsamasse olukorda seetõttu, et ta on neid õigusi kasutanud ja seda eelkõige hariduse valdkonnas. (
8
)
33.
Seetõttu tuleb sedastada, et K. Lyyski olukorras võib põhimõtteliselt tugineda isikute vaba liikumise sätetele, eelkõige diskrimineerimise keelule.
34.
Seejärel tuleb selgitada, kas SÄL programmis osalemine on hõlmatud EÜ artikli 39 lõikes 2 ning määruses nr 1612/68 sätestatud diskrimineerimise keelu ratione materiae’ga, nimelt on selle vaidlustanud Rootsi ja Poola valitsus. Eelkõige leidis Poola valitsus, et vaidlusaluse programmi puhul on tegemist lihtsalt kutsealase jätkuõppega või täiendamisega, aga mitte kutseõppega, millest osavõtmise tingimused alluvad kohtupraktika kohaselt ühenduse õigusele.
35.
Selles osas tuleb esmalt märkida, et Euroopa Kohtu praktika kohaselt on kutseõpe iga hariduse vorm, mis valmistab ette teatud kutsealale pääsemiseks või teatud töö saamiseks või mis annab erilise õiguse teatud kutsealal tegutsemiseks või teatud töö tegemiseks. (
9
) Nagu Euroopa Kohus on lisaks korduvalt kinnitanud, täidavad kõrgkoolide- või ülikoolide õppekavad reeglina need tingimused. (
10
)
36.
Nagu komisjon esitas, on see kutseõppe mõiste lai ning hõlmab nii näiteks ülikooliõppe mitte ainult osas, milles see on annab kvalifikatsiooni otseselt kutsealale pääsemiseks või teatud töö saamiseks, vaid ka osas, milles õpe annab erilisi oskusi, see tähendab, kui üliõpilane vajab kutsealale pääsemiseks või töö saamiseks omandatud teadmisi, isegi kui selliste teadmiste omandamine ei ole õigus- või haldusnormidega kutsealal tegutsemiseks ette nähtud. (
11
)
37.
Nendest kutseõppe vormidest on Euroopa Kohus siiski eristanud „teatud erilised erialad”, „mis on erialade iseloomu arvestades suunatud isikutele, kes soovivad pigem täiendada oma üldteadmisi kui asuda tööle teatud kutsealal” (
12
).
38.
Väljatoodud kohtupraktikat arvestades tuleb minu arvates sedastada, et SÄL programm täidab kutseõppe tingimused.
39.
Nagu SÄL programmi on tutvustatud kohtuasja toimikus ning poolte — eelkõige Rootsi valitsuse — seisukohtades (
13
), ei ole mingil juhul tegemist õpingutega, mille eesmärk on üksnes üldteadmiste süvendamine.
40.
Eesmärk on pigem kvalifitseerida õpetajat, kellel puuduvad seni vajalikud eeldused riiklikus koolisüsteemis määramata ajaks õpetajana töötamiseks, see tähendab valmistada teda ette õpetajaeksami tegemiseks. Teiseks peaks SÄL programmi kaudu õpetajaid, kellel on juba määramata ajaks töötamiseks piisav kvalifikatsioon, valmistatama ette õpetama täiendavaid aineid. Järelikult peaks SÄL programm andma oskusi ja kvalifikatsioone teatud kutsealale pääsemiseks või teatud töö tegemiseks.
41.
Asjaolu, et SÄL programmis osalemise eelduseks on juba teatud kvalifikatsiooni olemasolu — nimelt vähemalt 80 ainepunktile vastav kõrgharidus ja/või töökogemus või kvalifikatsioon, mille alusel võib sõlmida määramata ajaks töölepingu — ning selle puhul on tegemist kutsealase koolitusega, ei muuda midagi selles suhtes, et selle koolitusega peaks andma kvalifikatsioone ning oskusi, mis on vajalikud kõrgemal tasemel või teistsuguseks/laiendatud töötamiseks, ning programmil on selles osas kutseõppe iseloom.
42.
Kutseõppe mõiste puhul oleks esialgse kutseõppe ning täiendkutseõppe eristamine, nagu seda pani ette eelkõige Poola valitsus, raske mitte üksnes erinevate erialade konkreetse ülesehituse tõttu, ja see kitsendaks meelevaldselt ühenduse õiguse „kutseõppe” mõistet, (
14
) vaid arvestades ka olulisi erinevusi liikmesriikide vahel kõrgkoolide erialade organisatsioonis üldiselt, ning eriti õpetajakoolituse osas, võib see endaga kaasa tuua ka EÜ asutamislepingu ebavõrdse kohaldamise liikmesriikide vahel. (
15
)
43.
Seetõttu olen ma seisukohal, et juurdepääs õpetajate koolitusprogrammile, nagu seda on SÄL programm põhikohtuasja asjaolude kohaselt, kuulub kutseõppele juurdepääsu osas diskrimineerimise keelu kohaldamisalasse, nagu see on sätestatud EÜ artikli 39 lõikes 2 ja määruses nr 1612/68.
B. Diskrimineerimise keelu kohaldatavus EÜ artikli 12 järgi
44.
Ka juhul kui K. Lyyski ei ole vaadeldav töötajana EÜ artikli 39 ja määruse nr 1612/68 mõttes, mille üle otsustab lõplikult eelotsusetaotluse esitanud kohus konkreetsete asjaolude põhjal, (
16
) soovin ma alternatiivselt märkida, et K. Lyyski võib SÄL programmile juurdepääsu osas tugineda liidu kodanikuna EÜ artiklile 12, mis keelab lepingus käsitletud valdkondades igasuguse diskrimineerimise kodakondsuse alusel.
45.
Sest hindamaks asutamislepingu reguleerimisala EÜ artikli 12 tähenduses, tuleb viimast tõlgendada väljakujunenud kohtupraktika kohaselt koosmõjus asutamislepingu sätetega, mis käsitlevad liidu kodakondsust. Liidu kodakondsus on liikmesriikide kodanike põhistaatus, mis võimaldab samas olukorras olevatel liidu kodanikel saada asutamislepingu materiaalses kohaldamisalas sama õigusliku kohtlemise osaliseks, sõltumata nende kodakondsusest ja ilma et see piiraks sõnaselgelt ette nähtud erandite kohaldamist, (
17
)
46.
Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt kuuluvad asutamislepingu kohaldamisalasse muu hulgas olukorrad, mis hõlmavad nii asutamislepinguga tagatud põhivabaduste kui ka EÜ artiklis 18 sätestatud liikmesriikide territooriumil liikumis- ja elamisvabaduse kasutamise juhtumeid. (
18
)
47.
Liikmesriikide territooriumil liikumis- ja elamisvabadust kasutab Soomes õpetajana töötades ka K. Lyyski.
48.
Nagu juba nähtub minu seisukohtadest töötajate liikumisvabaduse sätete kohaldatavuse kohta, võib K. Lyyski ka oma päritoluriigi suhtes tugineda õigusele võrdsele õiguslikule kohtlemisele — käesoleval juhul kutseõppele juurdepääsu osas, kuna vastasel juhul ei saavuta EÜ artikli 18 kohane õigus isikute vabale liikumisele oma täielikku mõju, eriti kui eeldada, et väidetav kahjustamine või ebavõrdne kohtlemine on seotud selle õiguse kasutamisega. (
19
)
C. Keelatud diskrimineerimise esinemine
49.
Kuna põhikohtuasja aluseks olevatel asjaoludel võib EÜ artikli 39 lõike 2 ning määruses nr 1612/68 või EÜ artiklis 12 sätestatud diskrimineerimise keeldu põhimõtteliselt kohaldada, tuleb uurida, kas tegelikult esineb keelatud diskrimineerimine.
50.
Siinkohas tuleb esmalt meenutada, et vastavalt väljakujunenud kohtupraktikale keelab võrdse kohtlemise põhimõte mitte ainult ilmse kodakondsusel põhineva diskrimineerimise, vaid ka kõik varjatud diskrimineerimise vormid, mis teistest eristuskriteeriumidest lähtudes viivad tegelikult sama tulemuseni. (
20
)
51.
Teisest küljest ei ole tegemist keelatud diskrimineerimisega kodakondsuse alusel, kui kõne all olev nõue tugineb objektiivsetele, kodakondsusest sõltumatutele kaalutlustele ning on proportsionaalne siseriiklike õigusnormidega järgitava seadusliku eesmärgiga. (
21
)
52.
Käesolevas asjas on tegemist nõudega, mille kohaselt peab SÄL programmis osaleda sooviv kandidaat töötama Rootsi koolis.
53.
Küsimuse osas, kas sellisel juhul on tegemist diskrimineerimisega kodakondsuse alusel, tuleb esmalt märkida, et väljakujunenud praktika kohaselt on Euroopa Kohtu arvates õigusnorm juba siis kaudselt diskrimineeriv, kui esineb oht, et kahjustatakse peamiselt teise liikmesriigi kodanikke — või enda kodanikke, kes on isikute vaba liikumise õigust kasutades sattunud esimestega võrreldavasse olukorda —, sest siseriiklikes õigusnormides sätestatud nõudeid on kergem täita kodanikel riigi sees, või täpsemalt öeldes — riigi sees kodanikel, kes ei ole kasutanud isikute vaba liikumise õigust. (
22
)
54.
Kindlasti saaks — analoogselt klassikalise elukohanõude juhtumiga — kindlaks teha, et Rootsi koolis töötamise nõuet on põhimõtteliselt kergem täita riigi sees kodanikel, kes ei ole kasutanud isikute vaba liikumise õigust ega tööta õpetajana teises liikmesriigis. Siiski ei tohi minu arvates siinkohas teha liiga rutakat järeldust kaudse diskrimineerimise olemasolu kohta.
55.
Nimelt esineb peaaegu iga kord kui koolituspakkumine või mõni muu tegevus, mis kuulub selles osas asutamislepingu kohaldamisalasse, on suunatud konkreetsele isikute ringile või täpsemalt piiratud selliste kriteeriumide alusel, mis omavad igatahes kaudselt — näiteks kui need on seotud teatud liikmesriigis asuva institutsiooniga — teatud ruumilist seosest selle liikmesriigiga, oht, et neid kriteeriume on teiste liikmesriikide kodanikel keerulisem täita.
56.
Ühenduse diskrimineerimise keelu ülesanne ei ole aga „tasandada” üldiselt siseriiklikes õigusnormides sisalduvaid nõudeid ja tingimusi või neid vaidlustada; selle ülesanne on üldiselt öeldes pigem kontrollida, „et liikmesriigid ei võta meetmeid, mille tulemuseks on tegelikult riigiüleste olukordade ebasoodne kohtlemine võrreldes puhtalt riigisiseste olukordadega” (
23
).
57.
Seetõttu tuleb käesoleva vaidlusega sarnastes asjades kaudse diskrimineerimise kindlakstegemisel ette võtta keeruline eristamine, nimelt, kas seoses kodakondsusega on tegemist vaid näiliselt neutraalse regulatsiooniga, mis omab tegelikkuses protektsionistlikke jooni enda kodanike kasuks (
24
) või on hoopis tegemist neutraalse objektiivsetel alustel vahet tegeva regulatsiooniga, mille korral on asjaolu, et vaidlusalust tingimust saavad kergemini täita riigi enda kodanikud pigem asja või meetme olemusest tuleneva lubatud vahetegemise tagajärg.
58.
Teiste sõnadega tuleb täpsemalt uurida, kas väidetava kahjustamise aluseks on tõepoolest isikute vaba liikumise valdkonnas õiguste „lihtsalt kasutamine” (
25
) või lihtsalt teise liikmesriigi kodakondsus või on selle kahjustamise aluseks pigem objektiivsed, kodakondsusest sõltumatud kaalutlused.
59.
Selles osas tuleb käesolevas asjas märkida, et Euroopa Kohtul olevate andmete alusel, mis ma eespool kokkuvõtvalt esitanud olen, (
26
) reageeris Rootsi valitsus Rootsi koole ähvardavale õpetajate puudusele SÄL programmiga, kutsudes ellu õpetajakoolituse, millega tõstetakse Rootsi koolides töötavate õpetajate kvalifikatsiooni, suurendades sellega lähiplaanis kvalifitseeritud õpetajate koguarvu.
60.
Ennekõike ei tohi minu arvates vaidlustada otsuse põhimõttelist seaduslikkust kvalifitseerida või koolitada koolitusprogrammi kaudu teatud institutsiooni töötajaid, käesoleval juhul õpetajaid, kes töötavad Rootsi koolis. Ka ei ole põhimõtteliselt võimalik vaidlustada Rootsi valitsuse otsust lahendada kvalifitseeritud õpetajate puudus esmalt „sisemiste” meetmetega, see tähendab meetmetega, mis puudutaksid esmalt üksnes juba Rootsi koolides töötavaid õpetajaid.
61.
Sellisel kujul tuleneb nõue, et SÄL programmis osaleda sooviv kandidaat peab töötama Rootsi koolis, minu arvates legitiimse meetme olemusest.
62.
SÄL programmi ning nimetatud nõude objektiivne seos tuleneb aga ka sellest, et see koolitusprogramm on teatud ülikoolide ning kõrgkoolide ja asjaomaste koolide, kus leiab aset koolituse praktiline osa, koostöö tulemus. Asjaomastel Rootsi koolidel on seega samuti kohustus osaleda individuaalselt iga kandidaadi vajadusi arvestava koolitusprogrammi korraldamisel ning võimaldada selle elluviimine — nii üldise töökorralduse tagamise kui praktilise osa kontrolli kaudu.
63.
Seega tugineb SÄL programmis osalemise vaidlustatud tingimus objektiivsetele kaalutlustele, mis tulenevad taolise koolitusprogrammi olemusest ning ei olene kodakondsusest ega pea viimast üldse silmas.
64.
Lisaks on väljakujunenud kohtupraktika kohaselt diskrimineerimiskeelu põhimõtte sisuks, et sarnaseid olukordi ei käsitletaks erinevalt ja erinevaid olukordi ei käsitletaks ühtemoodi. (
27
)
65.
Seega eeldab — olenemata kodakondsusest — sama õigusliku kohtlemise osaliseks saamise nõue, et asjaomased isikud oleksid samas olukorras. (
28
)
66.
Nagu ma eespool juba märkisin, on Rootsi koolis töötamise kriteerium sellise täiendkoolitusprogrammi nagu SÄL programmi tunnus, mis tuleneb selle programmi olemusest. Selle programmi kättesaadavuse osas ei pea ma seetõttu õpetaja olukorda, kes töötab Rootsi koolis, võrreldavaks õpetaja omaga, kelle puhul see tingimus täidetud ei ole. SÄL programmi kättesaadavuse osas on võrreldavas olukorras, nagu Rootsi valitsus on siinkohas märkinud, pigem kandidaadid, kellel on Rootsi või mõne muu liikmesriigi kodakondsus või ilma igasuguse piiriületava tunnuseta kandidaadid, kui nad töötavad õpetajana Rootsi koolis.
67.
Nagu märkis Rootsi valitsus, ilma et selles osas oleks esitatud vastuväiteid, ei tehta otseselt ega kaudselt vahet kodakondsuse alusel SÄL programmile juurdepääsu osas õpetajatel, kes töötavad Rootsi koolis; samuti puudub selline vahetegemine Rootsi koolis tähtajalise või määramata ajaks töötamise osas. Nii võib Soome kodanikust õpetaja või õpetaja, kes on läbinud samaväärse koolituse välismaal, töötada Rootsi koolis koolihariduse seaduse 2. peatüki § 4 lõigete 1 ja 2 kohaselt õpetajana kas tähtajaliselt või tähtajatu lepingu alusel. Selline Rootsi koolis töötav õpetaja võib SÄL programmis osaleda olenemata sellest, et tal on mõne teise liikmesriigi kodakondsus või sellest, et ta on osa kutseõppest läbinud välismaal.
68.
Kokkuvõtvalt tulen ma järeldusele, et ühenduse õigusega ja eelkõige EÜ artikli 39 lõikes 2 ning määruses nr 1612/68 ja EÜ artiklis 12 sätestatud diskrimineerimise keeluga ei ole vastuolus selline siseriiklik õpetajate koolitusprogramm nagu SÄL programm, milles võivad osaleda üksnes selle liikmesriigi koolis töötavad õpetajad.
V. Kohtukulude jaotus
69.
Rootsi ja Poola valitsuse märkuste esitamisega seotud kulusid ei hüvitata. Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus poolelioleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse siseriiklik kohus.
VI. Ettepanek
70.
Kõigi eespool toodud järelduste alusel teen Euroopa Kohtule ettepaneku vastata eelotsuse küsimustele järgmiselt:
Mittediskrimineerimise põhimõttega, mis on sätestatud EÜ artiklis 12 ja EÜ artikli 39 lõikes 2 ning määruses (EMÜ) nr 1612/68, on kooskõlas, et õpetajate koolitusprogrammis nagu SÄL programm, mille eesmärk on rahuldada liikmesriigis lähiplaanis nõudlust kvalifitseeritud õpetajate järele, võivad osaleda üksnes selle liikmesriigi koolis töötavad õpetajad.
(
1
)	Algkeel: saksa.
(
2
)	Nõukogu 15. oktoobri 1968. aasta määrus (EMÜ) nr 1612/68 töötajate liikumisvabaduse kohta ühenduse piires (EÜT L 257, lk 2; ELT eriväljaanne 05/01, lk 15).
(
3
)	Vt mh 12. detsembri 1990. aasta otsus kohtuasjas C-241/89: SARPP (EKL 1990, lk I-4695, punkt 8) ja 7. septembri 2004. aasta otsus kohtuasjas C-456/02: Trojani (EKL 2004, lk I-7573, punkt 38).
(
4
)	Vt mh 15. septembri 2005. aasta otsus kohtuasjas C-258/04: Ioannidis (EKL 2005, lk I-8275, punkt 37), 16. detsembri 2004. aasta otsus kohtuasjas C-293/03: My (EKL 2004, lk I-12013, punkt 33), 23. märtsi 2004. aasta otsus kohtuasjas C-138/02: Collins (EKL 2004, lk I-2703, punkt 55), 23. veebruari 1994. aasta otsus kohtuasjas C-419/92: Ingetraut Scholz (EKL 1994, lk I-505, punkt 6) ja 30. mai 1989. aasta otsus kohtuasjas 305/87: komisjon vs. Kreeka (EKL 1989, lk 1461, punktid 12 ja 13).
(
5
)	28. jaanuari 1992. aasta otsus kohtuasjas C-332/90: Steen (EKL 1992, lk I-341, punkt 9), 16. jaanuari 1997. aasta otsus kohtuasjas C-134/95: USSL nr 47 di Biella (EKL 1997, lk I-195, punkt 19), 5. juuni 1997. aasta otsus liidetud kohtuasjades C-64/96 ja C-65/96: Uecker ja Jacquet (EKL 1997, lk I-3171, punkt 16), 2. juuli 1998. aasta otsus liidetud kohtuasjades C-225/95 ja C-227/95: Kapasakalis jt (EKL 1998, lk I-4239, punkt 22); vt selle kohta ka 20. märtsi 2001. aasta otsus kohtuasjas C-33/99: Hassan Fahmi (EKL 2001, lk I-2415, punkt 38).
(
6
)	Vt mh 23. veebruari 1994. aasta otsus kohtuasjas C-419/92: Scholz (EKL 1994, lk I-505, punkt 9) ja 26. jaanuari 1999. aasta otsus kohtuasjas C-18/95: F.C. Terhoeve (EKL 1999, lk I-345, punkt 27).
(
7
)	Vt selle kohta mh eespool 6. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus C-18/95, punkt 26; 11. juuli 2002. aasta otsus kohtuasjas C-224/98: D’Hoop (EKL 2002, lk I-6191, punktid 30 ja 31) ning 12. juuli 2005. aasta otsus kohtuasjas C-403/03: Schempp (EKL 2005, lk I-6421, punkt 24).
(
8
)	Vt selle kohta mh eespool 7. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus C-224/98, punktid 31 ja 32, ja 31. märtsi 1993. aasta otsus kohtuasjas C-19/92: Kraus (EKL 1993, lk I-1663, punktid 15 ja 16).
(
9
)	Mh 13. veebruari 1985. aasta otsus kohtuasjas 293/83: Gravier (EKL 1985, lk 593, punkt 25), 2. veebruari 1988. aasta otsus kohtuasjas 24/86: Blaizot jt (EKL 1988, lk 379, punkt 15) ning 1. juuli 2004. aasta otsus kohtuasjas C-65/03: komisjon vs. Belgia (EKL 2004, lk I-6427, punkt 25).
(
10
)	Vt eespool 9. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus 24/86, punkt 20, 27. septembri 1988. aasta otsus kohtuasjas 42/87: komisjon vs. Belgia (EKL 1988, lk 5445, punktid 7 ja 8) ning 7. juuli 2005. aasta otsus kohtuasjas C-147/03: komisjon vs. Austria (EKL 2005, lk I-5969, punkt 33).
(
11
)	Vt eespool 9. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus 24/86, punkt 19, ja 21. juuni 1988. aasta otsus kohtuasjas 197/86: Brown (EKL 1988, lk 3205, punkt 10).
(
12
)	Vt eespool 9. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus 24/86, punkt 20, ja eespool 11. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus 197/86, punkt 10.
(
13
)	Vt eespool, punktid 8–17.
(
14
)	Vt 11. juuli 1991. aasta otsus liidetud kohtuasjades C-51/89, C-90/89 ja C-94/89: Ühendkuningriik, Prantsusmaa ja Saksamaa vs. nõukogu (EKL 1991, lk I-2757, punkt 31).
(
15
)	Vt selle kohta eespool 9. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus 24/86, punkt 18.
(
16
)	Vt mh 26. veebruari 1992. aasta otsus kohtuasjas C-357/89: Raulin (EKL 1992, lk I-1027, punkt 13).
(
17
)	Vt mh 20. septembri 2001. aasta otsus kohtuasjas C-184/99: Grzelczyk (EKL 2001, lk I-6193, punktid 30 ja 31); 2. oktoobri 2003. aasta otsus kohtuasjas C-148/02: Garcia Avello (EKL 2003, lk I-11613, punktid 22 ja 23); 15. märtsi 2005. aasta otsus kohtuasjas C-209/03: Bidar (EKL 2005, lk I-2119, punkt 31) ja eespool 7. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus C-403/03, punkt 15.
(
18
)	Vt eespool 7. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus C-403/03, punkt 18; eespool 17. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus C-209/03, punkt 33; eespool 17. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus C-184/99, punkt 33, ja eespool 7. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus C-224/98, punkt 29.
(
19
)	Vt eelkõige eespool 7. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus C-224/98, punktid 30–32, ja 29. aprilli 2004. aasta otsus kohtuasjas C-224/02: Pusa (EKL 2004, lk I-5763, punktid 18 ja 19), vt eespool, punktid 31 ja 32.
(
20
)	Vt mh 12. veebruari 1974. aasta otsus kohtuasjas 152/73: Sotgiu (EKL 1974, lk 153, punkt 11); 27. novembri 1997. aasta otsus kohtuasjas C-57/96: Meints (EKL 1997, lk I-6689, punkt 44); 26. juuni 2001. aasta otsus kohtuasjas C-212/99: komisjon vs. Itaalia (EKL 2001, lk I-4923, punkt 24); eespool 17. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus C-209/03, punkt 51, ja eespool 10. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus C-147/03, punkt 41.
(
21
)	Vt selle kohta mh 15. jaanuari 1998. aasta otsus kohtuasjas C-15/96: Schöning-Kougebetopoulou (EKL 1998, lk I-47, punkt 21) ja 7. mai 1998. aasta otsus kohtuasjas C-350/96: Clear Car Autoservice (EKL 1998, lk I-2521, punkt 31).
(
22
)	Vt mh 21. joonealuses märkuses viidatud otsus kohtuasjas C-350/96, punkt 29; eespool 17. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus C-209/03, punkt 53; eespool 4. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus C-258/04, punkt 28, ja eespool 10. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus C-147/03, punkt 47.
(
23
)	Vt seoses kaupade vaba liikumisega kohtujurist M Poiares Maduro 30. märtsi 2006. aasta ettepanek liidetud kohtuasjades C-158/04 ja C-159/04: Alfa Vita, milles otsus tehti 14. septembril 2006 (EKL 2006, lk I-8135, ettepaneku punkt 41).
(
24
)	Vt selle kohta juba kohtujurist F. Capotorti 27. mai 1981. aasta ettepanek kohtuasjas 155/80: Sergius Oebel, milles otsus tehti 14. juulil 1981 (EKL 1981, lk 1993, ettepaneku punkt 2).
(
25
)	Vt sõnastust, mh eespool 10. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus C-147/03, punkt 44, ja eespool 19. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus C-224/02, punkt 20.
(
26
)	Vt eespool, punktid 8–17.
(
27
)	Vt mh 17. juuli 1997. aasta otsus kohtuasjas C-354/95: National Farmers Union jt (EKL 1997, lk I-4559, punkt 61) ja eespool 17. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus C-148/02, punkt 31.
(
28
)	Vt mh eespool 19. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus C-224/02, punkt 18, ja eespool 10. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus C-147/03, punkt 45.