62022TJ0579_RES
Cauza T‑579/22
ClientEarth AISBL
împotriva
Comisiei Europene
Hotărârea Tribunalului (Camera a șasea extinsă) din 10 septembrie 2025
„Mediu – Convenția de la Aarhus – Respingerea unei cereri de reexaminare internă – Articolul 10 din Regulamentul (CE) nr. 1367/2006 – Regulamentul delegat (UE) 2021/2139 – Activități din domeniul bioenergiei – Biomasă forestieră – Fabricarea produselor chimice organice de bază – Fabricarea materialelor plastice în forme primare – Taxonomie – Cerințe pentru criteriile tehnice de examinare – Articolul 19 din Regulamentul (UE) 2020/852 – Contribuția substanțială la atenuarea schimbărilor climatice – Articolul 10 din Regulamentul 2020/852 – Activități de tranziție – Prag cantitativ – Dovezi științifice concludente – Ciclu de viață – Principiul precauției – Principiul de a nu aduce prejudicii semnificative obiectivelor de mediu – Articolul 17 din Regulamentul 2020/852 – Economia circulară – Resursele de apă și cele marine – Poluare”
Mediu – Convenția de la Aarhus – Aplicare pentru instituțiile Uniunii – Posibilitatea organizațiilor neguvernamentale de a solicita reexaminarea internă a actelor administrative în domeniul mediului – Precizarea motivelor reexaminării – Necesitatea de a indica elementele care pot da naștere unor îndoieli cu privire la temeinicia actului în discuție
[Regulamentul nr. 1367/2006 al Parlamentului European și al Consiliului, art. 10 alin. (1)]
(a se vedea punctele 27 și 28)
Mediu – Convenția de la Aarhus – Aplicare pentru instituțiile Uniunii – Posibilitatea organizațiilor neguvernamentale de a solicita reexaminarea internă a actelor administrative în domeniul mediului – Respingere a unei cereri de reexaminare internă ca fiind nefondată – Control jurisdicțional – Limite – Eroare vădită de apreciere – Inexistență
[Regulamentul nr. 1367/2006 al Parlamentului European și al Consiliului, art. 10, și Regulamentul 2020/852 al Parlamentului European și al Consiliului, art. 19 alin. (1)]
(a se vedea punctele 29-33, 87, 104-108, 122, 143-147, 151 și 152)
Apropierea legislațiilor – Cadru care să faciliteze investițiile durabile – Stabilirea durabilității din punctul de vedere al mediului a activităților economice – Criterii tehnice de examinare – Stabilire de către Comisie – Evaluarea comparativă de către Comisie a diferitelor cerințe aplicabile – Admisibilitate
[Regulamentul 2020/852 al Parlamentului European și al Consiliului, art. 10 alin. (3) și (5), art. 11 alin. (3) și (5) și art. 19 alin. (1) lit. (f)]
(a se vedea punctele 52-57 și 94)
Apropierea legislațiilor – Cadru care să faciliteze investițiile durabile – Stabilirea durabilității din punctul de vedere al mediului a activităților economice – Criterii tehnice de examinare – Stabilire de către Comisie – Luare în considerare a legislației relevante în vigoare a Uniunii – Admisibilitate
[Regulamentul 2018/841 al Parlamentului European și al Consiliului și Regulamentul 2020/852 al Parlamentului European și al Consiliului, art. 10 alin. (1) lit. (a) și art. 19 alin. (1) lit. (d); Directiva 2018/2001 a Parlamentului European și a Consiliului]
(a se vedea punctele 61-71 și 95-100)
Apropierea legislațiilor – Cadru care să faciliteze investițiile durabile – Stabilirea durabilității din punctul de vedere al mediului a activităților economice – Criterii tehnice de examinare – Stabilire de către Comisie – Obligația de a lua în considerare ciclul de viață al produselor sau serviciilor – Conținut
[Regulamentul 2020/852 al Parlamentului European și al Consiliului, considerentele (34), (40) și (47) și art. 19 alin. (1) lit. (g) și art. 5; Directiva 2003/87 a Parlamentului European și a Consiliului]
(a se vedea punctele 75-86 și 139-142)
Apropierea legislațiilor – Cadru care să faciliteze investițiile durabile – Criterii tehnice de examinare – Stabilirea durabilității din punctul de vedere al mediului a activităților economice – Stabilire de către Comisie – Criterii stabilite pentru activitățile din domeniul bioenergiei – Neincluderea unui criteriu aferent principiului utilizării în cascadă a biomasei forestiere – Insuficiența dovezilor științifice – Recurgere la o abordare secvențială – Admisibilitate
[Regulamentul 2020/852 al Parlamentului European și al Consiliului, art. 19 alin. (1) și (5); Directiva 2018/2001 a Parlamentului European și a Consiliului]
(a se vedea punctele 114-128)
Apropierea legislațiilor – Cadru care să faciliteze investițiile durabile – Stabilirea durabilității din punctul de vedere al mediului a activităților economice – Criterii tehnice de examinare – Stabilire de către Comisie – Criterii stabilite pentru fabricarea produselor chimice organice de bază – Luare în considerare a activităților economice din aval – Excludere
[Regulamentul 2020/852 al Parlamentului European și al Consiliului, art. 3 lit. (b), art. 9 lit. (c), art. 10 alin. (3) lit. (b), art. 17 alin. (1) lit. (c) pct. (i) și (ii) și alin. (2), și art. 19 alin. (1) lit. (g); Directiva 2000/60 a Parlamentului European și a Consiliului]
(a se vedea punctele 156-172)
Apropierea legislațiilor – Cadru care să faciliteze investițiile durabile – Stabilirea durabilității din punctul de vedere al mediului a activităților economice – Criterii tehnice de examinare – Stabilire de către Comisie – Criterii stabilite pentru fabricarea produselor chimice organice de bază – Clasificare ca activitate de tranziție – Eroare vădită de apreciere – Inexistență
[Regulamentele nr. 1907/2006 și nr. 1272/2008 ale Parlamentului European și ale Consiliului și Regulamentul 2020/852 al Parlamentului European și al Consiliului, art. 9 lit. (e), art. 10 alin. (3) lit. (b) și art. 17 alin. (1) lit. (e)]
(a se vedea punctele 177-191)
Apropierea legislațiilor – Cadru care să faciliteze investițiile durabile – Stabilirea durabilității din punctul de vedere al mediului a activităților economice – Criterii tehnice de examinare – Stabilire de către Comisie – Criterii stabilite pentru fabricarea materialelor plastice în forme primare – Lipsa unui prag cantitativ în ceea ce privește utilizarea de materii regenerabile – Admisibilitate
[Regulamentul 2020/852 al Parlamentului European și al Consiliului, art. 19 alin. (1) lit. (c) și (k)]
(a se vedea punctele 201-207)
Apropierea legislațiilor – Cadru care să faciliteze investițiile durabile – Stabilirea durabilității din punctul de vedere al mediului a activităților economice – Criterii tehnice de examinare – Stabilire de către Comisie – Criterii stabilite pentru fabricarea materialelor plastice în forme primare – Clasificare ca activitate de tranziție – Admisibilitate – Neincluderea unui criteriu care să permită stabilirea inexistenței unor prejudicii semnificative aduse de activitatea economică vizată obiectivului tranziției către o economie circulară – Insuficiența dovezilor științifice – Eroare vădită de apreciere – Inexistență
[Regulamentul 2020/852 al Parlamentului European și al Consiliului, art. 9 lit. (d), art. 10 alin. (3) lit. (b), art. 17 alin. (1) lit. (d) și art. 19 alin. (1) lit. (g) și (k) și art. 5]
(a se vedea punctele 220-231)
Rezumat
Tribunalul confirmă decizia Comisiei Europene de a respinge o cerere de reexaminare internă a Regulamentului delegat 2021/2139 (
1
) de completare a Regulamentului 2020/852 privind instituirea unui cadru care să faciliteze investițiile durabile (
2
) (denumit în continuare „Regulamentul privind taxonomia”). Procedând astfel, Tribunalul se pronunță pentru prima dată cu privire la anumite dispoziții ale Regulamentului privind taxonomia referitoare la activitățile din domeniul bioenergiei, la fabricarea produselor chimice organice de bază și la fabricarea materialelor plastice în forme primare.
Regulamentul privind taxonomia instituie un sistem de clasificare unificat pentru a armoniza, la nivelul Uniunii, criteriile aplicate pentru a stabili dacă o activitate economică se califică drept durabilă din punctul de vedere al mediului în lumina diferitelor obiective de mediu, precum atenuarea schimbărilor climatice (
3
).
În acest context, Comisia a adoptat Regulamentul delegat pentru a completa Regulamentul privind taxonomia. Criterii tehnice de examinare sunt definite în acest regulament pentru a determina condițiile în care anumite activități economice din domeniul bioenergiei, al fabricării produselor chimice de bază și al fabricării materialelor plastice în forme primare se califică drept activități care contribuie în mod substanțial la obiectivul atenuării schimbărilor climatice și care nu aduc prejudicii semnificative vreunuia dintre celelalte obiective de mediu stabilite de același regulament.
ClientEarth, o organizație fără scop lucrativ de drept belgian care are ca obiectiv în principal protecția mediului, a prezentat Comisiei, în temeiul Regulamentului Aarhus (
4
), o cerere de reexaminare internă a Regulamentului delegat care nu respectă, în opinia sa, Regulamentul privind taxonomia.
Comisia a respins cererea de reexaminare internă prin decizia din 6 iulie 2022 (denumită în continuare „decizia atacată”) care face obiectul prezentei acțiuni.
Aprecierea Tribunalului
Tribunalul analizează, în primul rând, motivul invocat de ClientEarth potrivit căruia, în esență, Comisia a săvârșit erori de drept referitoare la cerințele pentru criteriile tehnice de examinare în temeiul articolului 19 din Regulamentul privind taxonomia.
Conform alineatului (1) litera (f) al acestei dispoziții, criteriile tehnice de examinare se bazează pe dovezi științifice concludente și pe principiul precauției consacrat la articolul 191 TFUE.
În acest context, Tribunalul respinge, primo, critica întemeiată pe faptul că Comisia ar fi interpretat într‑un mod prea restrictiv noțiunea de „dovezi științifice concludente” ca fiind corespunzătoare „dovezilor științifice care permit să se deducă o concluzie”.
Mai întâi, Tribunalul arată că ClientEarth nu explică nici în ce mod interpretarea Comisiei ar conduce la nelegalitatea deciziei atacate, nici de ce ea nu ar corespunde „celor mai bune dovezi disponibile” sau „celor mai recente și mai fiabile dovezi științifice”.
În continuare, acesta respinge argumentul ClientEarth potrivit căruia Comisia a apreciat că poate ignora cele mai bune și mai recente dovezi științifice pentru motivul că Regulamentul delegat ar fi actualizat în mod regulat. Acest argument se bazează de fapt pe o lectură eronată a deciziei atacate, care menționează doar că o interpretare prea strictă a cerinței de a ține seama de astfel de dovezi ar repune în discuție obiectivele Regulamentului privind taxonomia și ar lipsi de orice efect util obligația Comisiei de a revizui periodic criteriile tehnice de examinare în conformitate cu evoluțiile științifice și tehnologice.
În sfârșit, ClientEarth nu a demonstrat nicio încălcare a principiului precauției, în măsura în care ea nu explică modul în care interpretarea articolului 19 alineatul (1) litera (f) din Regulamentul privind taxonomia reținută în decizia atacată încalcă acest principiu. În speță, aceasta susține doar că, în lipsa unor dovezi științifice concludente, Comisia ar fi împiedicată să clasifice o anumită activitate în temeiul regulamentului menționat.
Secundo, Tribunalul respinge teza potrivit căreia Comisia a săvârșit o eroare în interpretarea articolului 19 alineatul (1) din Regulamentul privind taxonomia, întrucât a considerat că trebuie să evalueze comparativ diferitele cerințe prevăzute de acesta. În această privință, el arată că această dispoziție enunță un ansamblu de cerințe care privesc atât fondul, cât și forma criteriilor tehnice de examinare. Acestea din urmă trebuie să țină seama de mai mulți factori, care urmăresc obiective diferite, și anume, printre altele, obiective de mediu, științifice, economice, financiare și de fezabilitate. Astfel, la stabilirea criteriilor menționate, revine Comisiei sarcina de a lua în considerare toate cerințele prevăzute la articolul 19 alineatul (1) din Regulamentul privind taxonomia, identificând, dacă este cazul, echilibrul adecvat sau o concordanță practică între ele.
Tertio, Tribunalul analizează eroarea de drept pe care Comisia ar fi săvârșit‑o întemeindu‑se numai pe legislația în vigoare a Uniunii, mai precis Directiva RED II (
5
) și Regulamentul LULUCF (
6
). Potrivit ClientEarth, aceste acte legislative, pe care Comisia le‑a luat în considerare pentru a stabili criteriile tehnice de examinare pentru activitățile din domeniul bioenergiei, îndeplinesc funcții diferite de cele ale Regulamentului privind taxonomia și se întemeiază pe dovezi științifice depășite care nu sunt conforme cu cerințele articolului 19 alineatul (1) din acest regulament.
Tribunalul începe prin a observa că, conform regulamentului menționat, Comisia trebuie să țină seama „de orice act juridic relevant existent al Uniunii” la momentul stabilirii criteriilor tehnice de examinare, astfel încât nu i se poate reproșa acesteia că a ținut seama de legislația în vigoare a Uniunii.
În ceea ce privește, mai exact, caracterul pretins depășit al criteriilor stabilite în Directiva RED II și în Regulamentul LULUCF, Tribunalul observă că data adoptării legislației nu este, în sine, de natură să demonstreze o neconformitate cu cerințele stabilite de Regulamentul privind taxonomia. În plus, având în vedere obiectul lor, această directivă și acest regulament nu pot fi considerate nerelevante pentru stabilirea criteriilor tehnice de examinare pentru activitățile din domeniul bioenergiei. În acest sens, Tribunalul adaugă că Regulamentul privind taxonomia face trimitere în mod expres la Directiva RED II și indirect la Regulamentul LULUCF și că criteriile stabilite prin aceste două acte sunt intrinsec legate în ceea ce privește biocombustibilii, biolichidele și combustibilii din biomasă produși din biomasa forestieră.
Quarto, Tribunalul statuează că, contrar celor susținute de ClientEarth, Comisia nu a încălcat obligația, prevăzută la articolul 19 alineatul (1) litera (g) din Regulamentul privind taxonomia, de a ține seama de ciclul de viață în ceea ce privește activitățile de fabricare a produselor chimice organice de bază și de fabricare a materialelor plastice în forme primare.
În această privință, acesta observă că, în decizia atacată, Comisia a susținut într‑adevăr că integrarea universală a considerațiilor referitoare la ciclul de viață în criteriile tehnice de examinare se dovedea dificilă din cauza lipsei unor date utilizabile și comparabile. Cu toate acestea, în ceea ce privește fabricarea produselor chimice organice de bază, ea a luat în considerare, printre altele, emisiile directe de gaze cu efect de seră, iar în ceea ce privește fabricarea materialelor plastice în forme primare, criteriile tehnice de examinare s‑au bazat pe opinii ale experților, precum și pe o evaluare a ciclului de viață.
Pe de altă parte, Tribunalul subliniază că articolul 19 alineatul (1) litera (g) din Regulamentul privind taxonomia nu impune nici prevederea unor criterii tehnice de examinare care să privească în mod specific ciclul de viață, nici efectuarea unei evaluări a ciclului de viață în toate cazurile. Se impune în schimb ca, la adoptarea criteriilor tehnice de examinare, Comisia să ia în considerare ciclul de viață și în special evaluările ciclului de viață deja existente.
În al doilea rând, Tribunalul abordează motivul invocat de ClientEarth întemeiat pe erori vădite de apreciere în ceea ce privește activitățile din domeniul bioenergiei.
Pe de o parte, reclamanta invoca o eroare vădită de apreciere în măsura în care Comisia a concluzionat că arderea biomasei forestiere contribuie în mod substanțial la atenuarea schimbărilor climatice și nu aduce prejudicii semnificative obiectivelor de mediu. Mai precis, aceasta reproșa Comisiei că a tratat în mod uniform toate materiile prime de origine forestieră fără a urma recomandările Grupului de experți tehnici pentru finanțarea durabilă. Cu privire la acest aspect, Tribunalul constată că reclamanta nu a demonstrat că motivele invocate de Comisie pentru a nu urma aceste recomandări erau afectate de o eroare vădită de apreciere susceptibilă să pună sub semnul întrebării plauzibilitatea lor. Tribunalul adaugă că, contrar afirmațiilor ClientEarth, lemnul importat a fost de asemenea luat în considerare în vederea stabilirii criteriilor tehnice de examinare pentru activitățile economice din domeniul bioenergiei, având în vedere articolul 29 alineatele (6) și (7) din Directiva RED II.
Pe de altă parte, potrivit reclamantei, Comisia ar fi considerat în mod eronat că nu existau dovezi științifice suficiente pentru a stabili criterii tehnice de examinare referitoare la principiul de „a nu aduce prejudicii semnificative” obiectivului tranziției către o economie circulară în ceea ce privește utilizarea biomasei forestiere în activitățile din domeniul bioenergiei pentru a ține seama de principiul utilizării în cascadă a biomasei forestiere.
În această privință, Tribunalul observă că, în decizia atacată, Comisia a arătat că acest principiu este extrem de complex și că sunt esențiale dovezi științifice suficiente pentru definirea unor criterii adecvate. În acest context, ea a considerat că putea recurge la o abordare secvențială, conform articolului 19 alineatul (5) din Regulamentul privind taxonomia. Comisia a considerat în special că Directiva RED II impunea deja operatorilor obligații privind ierarhia deșeurilor și economia circulară și că propunerea de directivă de modificare a Directivei RED II prevedea ca statele membre să se asigure că energia din biomasă este produsă cu luarea în considerare a ierarhiei deșeurilor și a principiului utilizării în cascadă.
Or, reclamanta nu a prezentat argumente concrete care să permită contrazicerea concluziei Comisiei cu privire la insuficiența dovezilor științifice și nu a demonstrat că analiza care a condus la abordarea secvențială menționată mai sus ar fi afectată de o eroare vădită de apreciere.
În al treilea rând, Tribunalul analizează motivul întemeiat pe erori vădite de apreciere în ceea ce privește fabricarea produselor chimice organice de bază, pe care Comisia ar fi clasificat‑o în mod eronat drept activitate de tranziție în sensul articolului 10 alineatul (2) din Regulamentul privind taxonomia (
7
).
În acest cadru, ClientEarth arăta printre altele că Comisia nu ar fi ținut seama de impactul ciclului de viață al produselor. Or, Tribunalul amintește că Comisia nu era obligată să prevadă criterii tehnice de examinare care să privească în mod specific ciclul de viață și nici să efectueze o evaluare a ciclului de viață în toate cazurile.
Reclamanta susținea în plus că, prin faptul că a clasificat activitatea de fabricare a produselor chimice organice de bază ca fiind o activitate de tranziție, având în vedere că aceasta este destinată exclusiv unor utilizări care sunt esențiale pentru societate, Comisia a săvârșit o eroare vădită de apreciere în ceea ce privește criteriile pentru aplicarea principiului „de a nu aduce prejudicii semnificative” obiectivului prevenirii și controlului poluării.
Tribunalul arată însă că din decizia atacată rezultă că clasificarea ca activitate de tranziție nu poate fi reținută decât dacă fabricarea produselor chimice organice de bază se desfășoară potrivit unui proces cu emisii mai scăzute de dioxid de carbon. În plus, această clasificare nu se aplică fabricării produselor chimice organice de bază atunci când este vorba despre producerea de substanțe care pot fi clasificate pentru anumite pericole și anumite categorii de pericol, cu excepția „cazului în care s‑a dovedit că utilizarea lor este esențială pentru societate”. Prin urmare, reclamanta nu putea reproșa Comisiei că nu a prezentat elemente suficiente cu privire la utilizarea din aval a substanțelor periculoase și la utilizările acestora care sunt esențiale pentru societate.
Tribunalul adaugă că, contrar afirmațiilor ClientEarth, Regulamentele REACH (
8
) și CLP (
9
), la care face trimitere decizia atacată, sunt relevante în această privință. Astfel, din cerințele legale în materie de securitate chimică, prevăzute în special în regulamentele menționate, rezultă că utilizările din aval ale produselor chimice organice de bază sunt reglementate și că producătorii acestor produse, precum și alți actori din lanțul de aprovizionare sunt supuși unei serii de obligații în materie, în special de înregistrare, de informare și de schimb de date.
În al patrulea și ultimul rând, Tribunalul analizează motivul invocat de ClientEarth referitor la activitatea de fabricare a materialelor plastice în forme primare.
Potrivit reclamantei, pentru această activitate, Comisia ar fi trebuit să fixeze un criteriu cantitativ care să stabilească o proporție minimă de materii prime regenerabile necesară pentru ca această fabricare să poată fi clasificată ca activitate care contribuie în mod substanțial la atenuarea schimbărilor climatice. Tribunalul constată cu toate acestea că, în Regulamentul delegat, Comisia a stabilit, pe de o parte, un criteriu calitativ care impune utilizarea de materii prime regenerabile în cantitate nedeterminată și, pe de altă parte, un criteriu cantitativ care impune ca emisiile de gaze cu efect de seră să nu depășească pragurile stabilite. Or, această alegere este conformă cu articolul 19 din Regulamentul privind taxonomia, care nu impune includerea unor criterii cantitative sau a unor praguri în criteriile tehnice de examinare în toate situațiile.
De asemenea, nu se poate reproșa Comisiei că a menționat, în decizia atacată, revizuiri viitoare ale criteriilor tehnice de examinare. Astfel, în temeiul articolului 19 alineatul (5) primul și ultimul paragraf din Regulamentul privind taxonomia, o astfel de revizuire este obligatorie cel puțin o dată la trei ani pentru activitățile clasificate ca fiind de tranziție, printre care fabricarea de materiale plastice în forme primare.
Pe de altă parte, ClientEarth reproșa Comisiei că nu a stabilit criterii tehnice de examinare cu scopul de a determina dacă activitatea de fabricare a materialelor plastice în forme primare prejudiciază în mod semnificativ obiectivul tranziției către o economie circulară. În plus, aceasta nu ar fi urmat o recomandare a Grupului de experți pentru finanțarea durabilă referitoare la acest aspect.
În această privință, Tribunalul constată mai întâi că recomandările grupului de experți nu sunt obligatorii pentru Comisie. În plus, potrivit articolului 19 alineatul (1) literele (g) și (k) din Regulamentul privind taxonomia, criteriile tehnice de examinare trebuie să țină seama de ciclul de viață al activității în cauză, dar trebuie să fie de asemenea ușor de utilizat și de verificat. Comisia a apreciat, în decizia atacată, că integrarea universală a elementelor ciclului de viață în criterii era dificilă din cauza lipsei unor date utilizabile și comparabile și a multitudinii de aplicații ale materialelor plastice de origine biologică. Or, Tribunalul nu se poate substitui Comisiei în evaluarea sa cu privire la caracterul operațional sau la caracterul suficient al unor dovezi științifice și complexe pentru a determina dacă era posibil să se stabilească un astfel de criteriu tehnic de examinare.
Respingând toate argumentele ClientEarth, Tribunalul respinge acțiunea în ansamblul său.
(
1
)	Regulamentul delegat (UE) 2021/2139 al Comisiei din 4 iunie 2021 de completare a Regulamentului (UE) 2020/852 al Parlamentului European și al Consiliului prin stabilirea criteriilor tehnice de examinare pentru a determina condițiile în care o activitate economică se califică drept activitate care contribuie în mod substanțial la atenuarea schimbărilor climatice sau la adaptarea la schimbările climatice și pentru a stabili dacă activitatea economică respectivă aduce prejudicii semnificative vreunuia dintre celelalte obiective de mediu (JO 2021, L 442, p. 1, denumit în continuare „Regulamentul delegat”).
(
2
)	Regulamentul (UE) 2020/852 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 iunie 2020 privind instituirea unui cadru care să faciliteze investițiile durabile și de modificare a Regulamentului (UE) 2019/2088 (JO 2020, L 198, p. 13).
(
3
)	Articolele 9 și 10 din Regulamentul privind taxonomia.
(
4
)	Regulamentul (CE) nr. 1367/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 6 septembrie 2006 privind aplicarea, pentru instituțiile și organismele comunitare, a dispozițiilor Convenției de la Aarhus privind accesul la informație, participarea publicului la luarea deciziilor și accesul la justiție în domeniul mediului (JO 2006, L 264, p. 13, Ediție specială, 15/vol. 17, p. 126), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (UE) 2021/1767 al Parlamentului European si al Consiliului din 6 octombrie 2021 (JO 2021, L 356, p. 1) (denumit în continuare „Regulamentul Aarhus”).
(
5
)	Directiva (UE) 2018/2001 a Parlamentului European și a Consiliului din 11 decembrie 2018 privind promovarea utilizării energiei din surse regenerabile (JO 2018, L 328, p. 82, denumită în continuare „Directiva RED II”).
(
6
)	Regulamentul (UE) 2018/841 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2018 cu privire la includerea emisiilor de gaze cu efect de seră și a absorbțiilor rezultate din activități legate de exploatarea terenurilor, schimbarea destinației terenurilor și silvicultură în cadrul de politici privind clima și energia pentru 2030 și de modificare a Regulamentului (UE) nr. 525/2013 și a Deciziei nr. 529/2013/UE (JO 2018, L 156, p. 1, denumit în continuare „Regulamentul LULUCF”).
(
7
)	Activitățile de tranziție sunt cele pentru care nu există o alternativă viabilă din punct de vedere tehnologic și economic cu un nivel scăzut de emisii de dioxid de carbon, dar care sprijină tranziția către o economie neutră din punct de vedere climatic, sub rezerva respectării anumitor criterii.
(
8
)	Regulamentul (CE) nr. 1907/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2006 privind înregistrarea, evaluarea, autorizarea și restricționarea substanțelor chimice (REACH), de înființare a Agenției Europene pentru Produse Chimice, de modificare a Directivei 1999/45/CE și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 793/93 al Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 1488/94 al Comisiei, precum și a Directivei 76/769/CEE a Consiliului și a Directivelor 91/155/CEE, 93/67/CEE, 93/105/CE și 2000/21/CE ale Comisiei (JO 2006, L 396, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 6, p. 3).
(
9
)	Regulamentul (CE) nr. 1272/2008 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 decembrie 2008 privind clasificarea, etichetarea și ambalarea substanțelor și a amestecurilor, de modificare și de abrogare a Directivelor 67/548/CEE și 1999/45/CE, precum și de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1907/2006 (JO 2008, L 353, p. 1).