62007CC0430
NÁVRHY GENERÁLNEHO ADVOKÁTA
PAOLO MENGOZZI
prednesené 20. novembra 2008 (
1
)
Vec C-430/07
Exportslachterij J. Gosschalk & Zoon BV
proti
Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
„Rozhodnutie 2000/764/ES — Diagnostikovanie a epidemiologické sledovanie bovinnej spongiformnej encefalopatie — Nariadenie (ES) č. 2777/2000 — Opatrenia na podporu trhu — Veterinárne opatrenia — Príspevok Spoločenstva na financovanie časti nákladov na testy — Smernica 85/73/EHS — Možnosť členského štátu financovať časť nákladov, ktoré neuhrádza Spoločenstvo, výberom národných poplatkov za inšpekciu mäsa alebo poplatkov na boj proti epizootickým chorobám“
Úvod
1.
Týmto návrhom na začatie prejudiciálneho konania kladie Raad van State (Holandsko) Súdnemu dvoru otázky, týkajúce sa na jednej strane výkladu niektorých ustanovení nariadenie Komisie (ES) č. 2777/2000 z 18. decembra 2000, ktorým sa prijímajú osobitné podporné opatrenia pre trh s hovädzím a teľacím mäsom [neoficiálny preklad] (
2
), ako aj výkladu platnosti článku 2 ods. 2 tohto nariadenia a na druhej strane výkladu ustanovení smernice Rady 85/73/EHS z o financovaní veterinárnych inšpekcií a kontrol, na ktoré sa vzťahujú smernice 89/662/EHS, 90/425/EHS, 90/675/EHS a 91/496/EHS (
3
), zmenenej, doplnenej a konsolidovanej smernicou Rady 96/43/ES z  (
4
).
2.
Tieto otázky boli vznesené v rámci sporu medzi Exportslachterij J. Gosschalk & Zoon BV (ďalej len „Gosschalk“) a Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit (holandské ministerstvo poľnohospodárstva, prírody a kvality potravín) o zákonnosti rozhodnutí o zavedení poplatkov za vykonávanie testov na diagnostikovanie bovinnej spongiformnej encefalopatie (ďalej len „BSE“) uskutočnených v období od mája do decembra 2001 v podniku Gosschalk.
Právny rámec
Právna úprava Spoločenstva
3.
Článok 1 ods. 2 nariadenia Rady (ES) č. 1258/1999 zo 17. mája 1999 o financovaní Spoločnej poľnohospodárskej politiky (
5
), znie:
„Záručná sekcia [Európskeho poľnohospodárskeho usmerňovacieho a záručného fondu] financuje:
…
b)
intervencie zamerané na stabilizáciu poľnohospodárskych trhov;
…
d)
finančné príspevky spoločenstva na špecifické veterinárne opatrenia, inšpekčné opatrenia v oblasti veterinárstva a programy na likvidáciu a sledovanie chorôb zvierat (veterinárne opatrenia), ako aj opatrenia týkajúce sa zdravia rastlín;
…“
4.
V zmysle článku 2 ods. 2 nariadenia č. 1258/1999 „intervencie zamerané na stabilizáciu poľnohospodárskych trhov, vykonávané podľa pravidiel spoločenstva v rámci spoločnej organizácie poľnohospodárskych trhov, sa financujú podľa článku 1 (2) b)“. Okrem toho v zmysle článku 3 ods. 2 tohto nariadenia sa „veterinárne a fytosanitárne opatrenia, vykonávané podľa pravidiel spoločenstva… financujú podľa článku 1 (2) d)“.
5.
Článok 38 nariadenia Rady (ES) č. 1254/1999 zo 17. mája 1999 o spoločnej organizácii trhu s hovädzím a teľacím mäsom (
6
), znie:
„1.   V prípade, že sa na trhu spoločenstva zaznamená podstatný rast alebo pokles cien a dá sa očakávať, že táto situácia pretrvá, čím sa narušuje stabilita trhu alebo hrozí, že sa tak stane, možno prijať nevyhnutné opatrenia.
2.   Komisia prijme podrobné pravidlá na uplatňovanie tohto článku v súlade s postupom [výboru], ktorý ustanovuje článok 43.“
6.
Článok 45 nariadenia č. 1254/1999 ustanovuje, že na výrobky upravené spoločnou organizáciou trhu s hovädzím a teľacím mäsom sa vzťahuje nariadenie č. 1258/1999 a ustanovenia, ktoré boli prijaté na jeho vykonanie.
7.
Článok 1 smernice Rady 89/662/EHS z 11. decembra 1989 o veterinárnych kontrolách v obchode vnútri spoločenstva s cieľom dobudovania vnútorného trhu (
7
) členským štátom ukladá, aby zaistili, že veterinárne kontroly nad určitou kategóriou produktov živočíšneho pôvodu, ktoré sú určené na obchodovanie a medzi ktoré patrí čerstvé hovädzie a teľacie mäso, sa už nebudú vykonávať na hraniciach, ale v súlade s touto smernicou.
8.
Článok 9 smernice 89/662 znie:
„1.   Každý členský štát oznámi bezodkladne ostatným členským štátom a Komisii, keď zistí na svojom území výskyt iných ochorení, ako sú uvedené v smernici 82/894/EHS, výskyt každej zoonózy, ochorenia alebo skutočnosti, ktoré by mohli viesť k vážnemu ohrozeniu zdravia zvierat alebo ľudí.
Členská krajina pôvodu uvedie bezodkladne do platnosti kontrolné a preventívne opatrenia podľa predpisov platných v spoločenstve, najmä vymedzí ochranné pásma stanovené v týchto predpisoch alebo prijme ďalšie opatrenia, ktoré považuje za nevyhnutné.
Členská krajina miesta určenia alebo tranzitu, ktorá počas kontroly ochorenia podľa článku 5 zistila ochorenia alebo skutočnosti uvedené v prvom pododseku, môže, ak je to nevyhnutné, prijať preventívne opatrenia podľa predpisov platných v spoločenstve.
Do prijatia opatrení v súlade s odsekom 4 môže členská krajina miesta určenia z vážnych verejných alebo veterinárno-zdravotných dôvodov prijať dočasné ochranné opatrenia týkajúce sa predmetných prevádzok alebo v prípade epizoócie týkajúce sa ochranného pásma podľa predpisov spoločenstva.
Opatrenia prijaté členskými štátmi sa bezodkladne oznámia Komisii a ostatným členským štátom.
…
4.   Komisia musí v každom prípade preskúmať pri najbližšej príležitosti situáciu v Stálom veterinárnom výbore. Prijme nevyhnutné opatrenia pre výrobky uvedené v článku 1, a ak to vyžaduje situácia, pre pôvodné výrobky alebo výrobky z nich získané, v súlade s postupom stanoveným v článku 17. Komisia sleduje situáciu a podľa rovnakého postupu v závislosti od vývoja situácie mení a dopĺňa alebo odvoláva prijaté rozhodnutia.
…“
9.
Obdobne smernica Rady 90/425/ES z 26. júna 1990 týkajúca sa veterinárnych a zootechnických kontrol uplatňovaných v obchode vnútri spoločenstva s určitými živými zvieratami a výrobkami s ohľadom na vytvorenie vnútorného trhu (
8
) ustanovuje, pokiaľ ide o určité živé zvieratá, medzi ktoré patrí aj hovädzí dobytok a pokiaľ ide o výrobky živočíšneho pôvodu (okrem čerstvého mäsa), zrušenie veterinárnych kontrol na hraniciach a jednotné pravidlá, ktorým sa veterinárne kontroly musia podriadiť. Článok 10 tejto smernice obsahuje ustanovenia, ktoré vo všetkom a úplne zodpovedajú ustanoveniam článku 9 smernice 89/662.
10.
Na základe článku 9 ods. 4 smernice 89/662 a článku 10 ods. 4 smernice 90/425 prijala Komisia 29. novembra 2000 rozhodnutie č. 2000/764/ES, o testovaní hovädzieho dobytka na prítomnosť bovinnej spongiformnej encefalopatie a o zmene a doplnení rozhodnutia 98/272/ES o epidemiologickom dohľade nad prenosnou spongiformnou encefalopatiou [neoficiálny preklad] (
9
), ktorým schválila revidovaný program pre vykonávanie testovania hovädzieho dobytka na BSE, na účely rozšírenia testov, ktoré boli predtým obmedzené na niektoré rizikové skupiny zvierat, v prvej fáze na všetok rizikový hovädzí dobytok starší ako 30 mesiacov a v druhej fáze na hovädzí dobytok starší ako 30 mesiacov, ktorý nevykazuje žiadne klinické symptómy a ktorý sa zabíja pre ľudskú spotrebu. V tejto súvislosti článok 1 rozhodnutia 2000/764 v znení vyplývajúcom z rozhodnutia 2001/8 stanovuje:
„1.   Členské štáty zabezpečia, aby všetok hovädzí dobytok starší ako 30 mesiacov:
—
podliehajúci ‚účelovému núdzovému zabitiu‘, ktoré je vymedzené v článku 2 písm. n) smernice Rady 64/433/EHS (
10
), alebo
—
zabitý podľa prílohy I kapitoly VI bodu 28 písm. c) smernice 64/433/EHS,
bol testovaný schválenými rýchlymi testmi uvedenými v prílohe IV A rozhodnutia 98/272/ES od 1. januára 2001.
…
2.   Členské štáty zabezpečia, aby všetok hovädzí dobytok starší ako 30 mesiacov, ktorý zahynul pri chove alebo počas prepravy, ale ktorý nebol zabitý pre ľudskú spotrebu, bol vyšetrený podľa prílohy I časti A rozhodnutia 98/272/ES od 1. januára 2001.
3.   Členské štáty zabezpečia, aby všetok hovädzí dobytok starší ako 30 mesiacov podliehajúci normálnemu zabitiu pre ľudskú spotrebu, bol testovaný schválenými rýchlymi testmi uvedenými v prílohe IV A rozhodnutia 98/272/ES najneskôr od 1. júla 2001.
…“ [neoficiálny preklad]
11.
Na základe článku 38 ods. 2 nariadenia č. 1254/1999 prijala Komisia nariadenie (ES) č. 2777/2000, ktoré bolo podľa svojho článku 11 účinné od 1. januára 2001 do a ktoré obsahuje najmä tieto ustanovenia:
„Článok 2
1.   Mäso z hovädzieho dobytka staršieho ako 30 mesiacov a zabitého v Spoločenstve po 1. januári 2001 môže byť vyhlásené za vhodné pre ľudskú spotrebu v Spoločenstve alebo na vývoz do tretích krajín len vtedy, ak bolo testované schváleným rýchlym testom na [BSE] s negatívnym výsledkom, podľa metód uvedených v prílohe IV A rozhodnutia Komisie č. 98/272/ES.
2.   Spoločenstvo spolufinancuje testy uvedené v odseku 1. Do maximálnej sumy 15 eur za test predstavuje príspevok Spoločenstva až 100% nákladov (bez DPH) na nákup testovacích súprav a činidiel pre testy na zvieratách, ktoré boli zabité pred nadobudnutím účinnosti povinného testovacieho programu podľa článku 1 ods. 3 rozhodnutia 2000/764/ES a v každom prípade pred 1. júlom 2001.
Zo spolufinancovania sú vylúčené testy na:
—
zvieratách uvedených v článku 1 ods. 1 rozhodnutia č. 2000/764/ES,
—
zvieratách, na ktoré sa vzťahuje režim výkupu podľa článku 3 ods. 3 tohto nariadenia.
Členské štáty prijmú potrebné opatrenia na zabránenie dvojitým úhradám na ťarchu rozpočtu Spoločenstva.
Článok 3
1.   Členské štáty bez vykonania niektorého z testov podľa článku 2 ods. 1 vykúpia na účely zabitia a úplného zničenia akékoľvek zviera staršie ako 30 mesiacov poskytnuté chovateľom alebo jeho zástupcom.
…
4.   Členským štátom, ktoré môžu Komisii uspokojivo preukázať, že majú dostatočnú kapacitu nato, aby testom uvedeným v článku 2 ods. 1 podrobili bežnú produkciu zvierat určených na zabitie a starších ako 30 mesiacov, môže Komisia na základe postupu podľa článku 43 nariadenia (ES) č. 1254/1999 povoliť, aby zastavili uplatňovanie režimu výkupu zavedeného v odseku 1, s výnimkou prípadov, keď sa rozhodne v zmysle odseku 3.
…
Článok 10
Opatrenia uvedené v tomto nariadení sa považujú za intervencie v zmysle článku 1 ods. 2 nariadenia (ES) č. 1258/1999.
…“ [neoficiálny preklad]
12.
Na základe článku 3 ods. 4 nariadenia č. 2777/2000 prijala Komisia 3. januára 2001 rozhodnutie 2001/3/ES o osobitných opatreniach pre Dánsko a Holandsko v oblasti hovädzieho a teľacieho mäsa na základe nariadenia (ES) č. 2777/2000 [neoficiálny preklad] (
11
), ktorým bolo Holandsku povolené zastaviť uplatňovanie režimu výkupu upraveného v článku 3 tohto nariadenia.
13.
Nariadenie Európskeho Parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001 z 22. mája 2001, ktorým sa stanovujú pravidlá prevencie, kontroly a eradikácie niektorých prenosných spongiformných encefalopatií (
12
), ktoré sa uplatňuje od, ustanovuje systém monitoringu, ktorý sa sústreďuje najmä na povinnosť členských štátov, uvedenú v článku 6 ods. 1 tohto nariadenia, vykonávať výročný program monitoringu, najmä BSE, v súlade s prílohou III kapitolou A tohto nariadenia. Neoddeliteľnou súčasťou tohto programu, ktorý sa má použiť najmä na hovädzí dobytok starší ako 30 mesiacov podliehajúci normálnemu zabitiu na účely ľudskej spotreby, je screening použitím rýchlych testov.
14.
Rozhodnutie Rady 90/424/EHS z 26. júna 1990 o výdavkoch na veterinárnom úseku (
13
), stanovuje postupy, ktorými sa riadi finančný príspevok Spoločenstva, určené najmä na inšpekčné opatrenia na veterinárnom úseku a programy pre likvidáciu a sledovanie nákaz zvierat. Článok 24 ods. 1 tohto rozhodnutia zavádza finančné opatrenie Spoločenstva pre likvidáciu a sledovanie nákaz uvedených v prílohe k tomuto rozhodnutiu, medzi ktorými je uvedená BSE, zaradená medzi „zoonózy alebo epizootie nezahrnuté inde“. Toto opatrenie sa konkrétne uskutoční podľa článku 24 ods. 3 a 4 pomocou finančného príspevku poskytnutého pre každý program predložený príslušným členským štátom Komisii a ktorý Komisia schváli. Okrem toho, článok 27 rozhodnutia 90/424 ustanovuje, že Spoločenstvo „prispeje na zlepšenie účinnosti veterinárnej inšpekcie“, najmä prostredníctvom pridelenia finančného príspevku pre vykonanie inšpekcií zameraných na prevenciu zoonóz. O tento príspevok môžu na základe článkov 29 a 30 rozhodnutia členské štáty požiadať od nadobudnutia účinnosti právnej úpravy Spoločenstva na kontrolu zoonóz, v súvislosti s každým národným plánom kontroly predloženým a schváleným Komisiou.
15.
Na základe rozhodnutia 90/424 a najmä jeho článku 24 prijala Komisia rozhodnutie 2000/773/ES z 30. novembra 2000, ktorým sa schvaľujú programy sledovania BSE predložené členskými štátmi na rok 2001 a ktoré ustanovuje výšku finančných príspevkov Spoločenstva [neoficiálny preklad] (
14
), ktorým Komisia zvýšila finančný príspevok Spoločenstva na tieto programy, oproti tomu, čo bolo predtým stanovené v rozhodnutí Komisie č. 2000/639/ES z  (
15
). Tieto programy, ktoré mali byť predložené do totiž nemohli prihliadať na povinnosti uvedené v revidovanom programe na vykonávanie rýchlych testov na diagnostikovanie BSE (ďalej len „rýchle testy BSE“), ktorý prijala Komisia rozhodnutím 2000/764. Článok 17 rozhodnutia 2000/773 stanovuje, že „okrem opatrení uvedených v schválených programoch…, sa finančný príspevok Spoločenstva poskytuje aj pre testy vykonávané podľa článku 1 ods. 3 rozhodnutia 2000/764/ES pod podmienkou, že žiadajúce členské štáty predložia Komisii do zmenený a doplnený program“ [neoficiálny preklad].
16.
Rozhodnutím Komisie 2001/499/ES z 3. júla 2001, ktorým sa mení a dopĺňa rozhodnutie 2000/639/ES a rozhodnutie 2000/773/ES o finančnom príspevku Spoločenstva na programy sledovania BSE predložené členskými štátmi na rok 2001 [neoficiálny preklad] (
16
), ktoré bolo tiež prijaté na základe rozhodnutia 90/424, najmä jeho článku 24, sa pristúpilo k ďalšej revízii najvyššej výšky finančného príspevku Spoločenstva pre každý program, s výhľadom na rozšírený program sledovania BSE stanovený nariadením č. 999/2001.
17.
Článok 18 rozhodnutia 2000/773, ktorý bol nahradený rozhodnutím 2001/499 stanovuje, že „finančný príspevok Spoločenstva na schválené programy… pokrýva:
—
100% (bez DPH) nákupnej ceny testovacích súprav a činidiel, až do maximálnej sumy 30 eur za test, na testy vykonané v období od 1. januára do na zvieratách, uvedených v článku 1 ods. 1 a 2 rozhodnutia Komisie 2000/764/ES,
—
…,
—
100% (bez DPH) nákupnej ceny testovacích súprav a činidiel, až do maximálnej sumy 15 eur za test, na testy vykonané v období od 1. júla do na zvieratách, uvedených v prílohe III kapitole A časti I bodoch 2.2, 4.2 a 4.3 nariadenia (ES) č. 999/2001“ [neoficiálny preklad], pričom citovaný bod 2.2 sa vzťahuje na „hovädzí dobytok starší ako 30 mesiacov, podliehajúci normálnemu zabitiu na účely ľudskej spotreby, ktorý je testovaný na BSE“. (
17
)
18.
Finančný príspevok Spoločenstva na program sledovania BSE v Holandsku na obdobie od 1. januára do, ktorý vyplýva z rozhodnutia 2001/499, dosahuje maximálnu výšku 5245000 eur.
19.
Napokon, smernica 85/73 (
18
), zmenená, doplnená a konsolidovaná smernicou 96/43 (ďalej len „smernica 85/73“) ustanovuje harmonizované pravidlá pre financovanie veterinárnych inšpekcií a kontrol zvierat, uvedených okrem iného v smerniciach 89/662 a 90/425, na účely zabránenia skresleniu hospodárskej súťaže, ktoré môže vyplývať z vyberania finančných poplatkov v rôznych formách členskými štátmi.
20.
Článok 1 smernice 85/73 predpisuje členským štátom, aby zabezpečili „v súlade s dojednaniami stanovenými v prílohe A, aby sa inkasoval poplatok spoločenstva na krytie nákladov spôsobených inšpekciami a kontrolami výrobkov uvedených v tejto prílohe…“, medzi ktoré patrí aj čerstvé hovädzie a teľacie mäso, ktoré je predmetom smernice 64/433.
21.
Smernica 85/73 okrem iného obsahuje najmä tieto ustanovenia:
„Článok 4
1.   Až do schválenia ustanovení upravujúcich poplatky spoločenstva členské štáty zabezpečia financovanie inšpekcií a kontrol, na ktoré sa nevzťahujú články 1, 2 a 3.
2.   Na účely odseku 1, členské štáty môžu účtovať národné poplatky v súlade so zásadami prijatými pre poplatky spoločenstva.
Článok 5
1.   Poplatky spoločenstva sa stanovia na úrovni, ktorá kryje náklady, ktoré nesie príslušný orgán, pokiaľ ide o:
—
mzdové náklady a náklady na sociálne zabezpečenie inšpekčných služieb,
—
administratívne náklady, ktoré sa vyskytli pri vykonávaní kontrol a inšpekcií, ktoré môžu zahŕňať výdavky požadované na doškoľovanie inšpektorov,
na kontroly a inšpekcie uvedené v článkoch 1, 2 a 3.
…
3.   Členské štáty sú oprávnené účtovať čiastku presahujúcu úrovne poplatkov spoločenstva za predpokladu, že celkové poplatky účtované každým členským štátom nepresahujú skutočné náklady inšpekcie.
4.   Bez ohľadu na výber orgánu zmocneného účtovať poplatky spoločenstva, poplatky spoločenstva nahrádzajú všetky ostatné náklady alebo poplatky za zdravotnú inšpekciu uložené národnými, regionálnymi alebo miestnymi orgánmi členských štátov za inšpekcie a kontroly uvedené v článkoch 1, 2 a 3 a ich certifikáciu.
Táto smernica nebráni členským štátom pri účtovaní poplatkov za boj proti epizootickým a enzootickým chorobám.“
Vnútroštátna právna úprava
22.
Povinnosť, aby všetok hovädzí dobytok starší ako 30 mesiacov, podliehajúci normálnemu zabitiu na účely ľudskej spotreby, bol testovaný rýchlymi testmi na BSE, ktorá je uvedená v článku 1 ods. 3 rozhodnutia 2000/764 bola v Holandsku stanovená od 1. januára 2001 článkom 14b ods. 1 Onderzoekingsregulatief 1994 (nariadenie z roku 1994 týkajúce sa testovania), ktoré vydal Minister van Welzijn, Volksgezondheid en Cultuur (holandský minister sociálnych veci, zdravia a kultúry) (
19
), zmeneného a doplneného Wijziging Onderzoekingsregulatief 1994 (nariadenie, ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie z roku 1994 týkajúce sa testovania), ktoré vydal Minister van Volksgezondheid, Welzijn en Sport (holandský minister zdravia, sociálnych vecí a športu)  (
20
). V odôvodnení tohto nariadenia sa odkazuje na rozhodnutie 2000/764, ktoré má prebrať a zdôrazňuje sa, že Holandsko sa rozhodlo, že už od bude platiť povinnosť, ktorú uvedené rozhodnutie predpisuje až od, aby sa rýchle testy BSE vzťahovali aj na hovädzí dobytok, ktorý nevykazuje klinické príznaky alebo u ktorého nie je podozrenie na chorobu. Tento predstih mal jasne za cieľ umožniť Holandsku, aby sa vyhlo režimu výkupu hovädzieho dobytka ustanovenému v nariadení č. 2777/2000. Podľa toho, čo uviedla holandská vláda v priebehu tohto konania, vyššie uvedená právna úprava sa týka len mäsa, určeného na domáci obchod.
23.
Okrem toho článok 2a ods. 1 písm. y) Regeling uitvoer vers vlees en vleesbereidingen 1985 (nariadenie o vývoze čerstvého mäsa a prípravkov z mäsa z roku 1985; ďalej len „vývozné nariadenie“), ktoré vydal Minister van Landbouw, Natuurbeheer en Visserij (holandský minister poľnohospodárstva, ochrany prírody a rybárstva) (
21
), zmeneného a doplneného Wijziging Regeling uitvoer vers vlees en vleesbereidingen 1985 (nariadenie, ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie o vývoze čerstvého mäsa a prípravkov z mäsa z roku 1985), ktoré vydal ten istý minister 21. decembra 2000 (
22
), s účinnosťou od zakázalo vývoz mäsa z hovädzieho dobytka staršieho ako 30 mesiacov, ktorý nebol vyšetrený niektorým z rýchlych testov uvedených v prílohe IV A rozhodnutia 98/272 alebo pri ktorom bol výsledok testu pozitívny. V odôvodnení tohto druhého nariadenia sa odkazuje na rozhodnutie 2000/764, najmä na jeho článok 1 ods. 3, kde sa uvádza, že zmena právneho predpisu, ustanovená týmto nariadením má za cieľ uložiť povinnosť, aby týmto testom podliehal hovädzí dobytok na bitúnkoch, ktorých produkcia je určená na vývoz a zdôrazňuje sa, že keďže má Holandsko dostatočnú kapacitu na vykonávanie týchto testov, vyhne sa uplatňovaniu vyššie uvedeného režimu výkupu.
24.
Na základe Regeling tarieven keuring vlees en vleesprodukten 1993 (nariadenie o poplatkoch za kontrolu mäsa a mäsových výrobkov z roku 1993; ďalej len „nariadenie o poplatkoch“) (
23
), boli výdavky na rýchle testy BSE až do 31. marca 2001 úplne hradené vnútroštátnymi orgánmi, s výnimkou príspevku Spoločenstva na financovanie testovacích súprav a činidiel až do výšky 15 eur za test. Od sa však podľa článku 3b nariadenia o poplatkoch, ktoré bolo zmenené a doplnené medziministerstkými nariadeniami z  (
24
) a z  (
25
), pri vykonaní týchto testov v zmysle prílohy IV A rozhodnutia 98/272/ES pri hovädzom dobytku staršom ako tridsať mesiacov uplatnil poplatok vo výške 70 NLG (31,76 eura) za jeden kus dobytka, ktorý znášajú hospodárske subjekty. Od bola cena týchto testov, v priemere vo výške 198,35 NLG (90 eur) podľa toho, čo uvádza holandská vláda, v plnom rozsahu prenesená na hospodárske subjekty.
Konanie pred vnútroštátnym súdom a prejudiciálne otázky
25.
Rozhodnutiami z 22. februára 2002, a Minister van Landbouw, Natuurbeheer en Visserj (holandský minister poľnohospodárstva, ochrany prírody a rybárstva) uložil Gosschalk povinnosť zaplatiť celkovo 1681279,12 eura za rýchle testy BSE vykonané na hovädzom dobytku staršom ako 30 mesiacov nachádzajúcom sa na jej farme, prostredníctvom Rijksdienst voor de Keuring van Vee en Vlees (národná inšpekčná služba pre dobytok a mäso) v období od mája do decembra 2001 za jednotnú cenu 31,76 eura za test.
26.
Proti týmto rozhodnutiam, ktoré boli potvrdené po odvolaní v správnom konaní, podala Gosschalk žalobu na príslušný vnútroštátny správny súd, pričom v podstate tvrdila, že žalovaný minister na ňu nemohol ani čiastočne preniesť náklady za rýchle testy BSE prostredníctvom uloženia povinnosti poplatku, keďže podľa práva Spoločenstva tieto náklady musia znášať verejné financie.
27.
V rámci tohto sporu, ktorý bol rozdelený na niekoľko častí, Raad van State rozhodnutím doručeným 17. septembra 2007 dospel k záveru, že je potrebné položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky:
„1.
Sú testy na diagnostikovanie BSE, ktoré sa stali od 1. januára 2001 povinnými na základe [vývozného nariadenia], preberajúceho článok 1 ods. 3 rozhodnutia 2000/764/ES…, testmi v zmysle článku 2 ods. 1 nariadenia č. 2777/2000…?
2.
Dá sa v prípade kladnej odpovede považovať článok 2 ods. 1 nariadenia č. 2777/2000 za intervenciu zameranú na stabilizáciu trhu s hovädzím a teľacím mäsom (opatrenie na podporu trhu) v zmysle článku 1 ods. 2 písm. b) nariadenia č. 1258/1999… alebo za špecifické veterinárne opatrenie v zmysle písmena d) tohto ustanovenia alebo za obe tieto opatrenia naraz?
3.
Ak ide (tiež) o opatrenie na podporu trhu, znamená to potom, že vzhľadom na rozsudok Súdneho dvora z 30. septembra 2003, Nemecko/Komisia, C-239/01[ (
26
)], musia byť vykonané testy financované výlučne Spoločenstvom a z toho dôvodu je článok 2 ods. 2 nariadenia č. 2777/2000 v rozsahu, v akom stanovuje, že Spoločenstvo sa zúčastňuje len sčasti na financovaní nákladov na testy na diagnostikovanie BSE, pre rozpor s nariadením č. 1254/1999 neplatný?
4.
Odporuje nariadeniu č. 2777/2000, ak je jeho článok 2 ods. 2 platný, presúvanie nákladov za vykonané testy na diagnostikovanie BSE členskými štátmi na hospodárske subjekty?
5.
Má sa článok 5 ods. 4 druhý pododsek smernice Rady 85/73/EHS zmenenej, doplnenej a konsolidovanej smernicou Rady 96/43/ES vykladať v tom zmysle, že tejto smernici neodporuje, aby členský štát vyberal poplatky z dôvodu nákladov vynaložených na uskutočnenie testov na diagnostikovanie BSE? V prípade kladnej odpovede na túto otázku, aké požiadavky musí spĺňať poplatok za vykonané testy na diagnostikovanie BSE?“
Právna analýza
28.
Prvé štyri prejudiciálne otázky sa týkajú ustanovení nariadenia č. 2777/2000, ktoré bolo uplatniteľné od 1. januára 2001 do . Sám vnútroštátny súd preto upresňuje, že majú význam len vo vzťahu k testom na BSE, vykonaným na farme Gosschalk v mesiacoch máj a jún 2001 a nie k tým, ktoré boli vykonané v druhom polroku toho istého roku. Piata otázka má naopak význam pre všetky testy BSE, ktoré sú predmetom sporu pred vnútroštátnym súdom.
O prvých troch prejudiciálnych otázkach
Úvod
29.
Ako je známe, v rámci súdnej spolupráce, ustanovenej článkom 234 ES prináleží vnútroštátnemu súdu, ktorý rozhoduje v konaní vo veci samej, uplatniť na prejednávanú vec relevantné právne predpisy Spoločenstva, zatiaľ čo úlohou Súdneho dvora je rozhodnúť o výklade, ktorý sa má dať právnym predpisom alebo o ich platnosti.
30.
Prvá prejudiciálna otázka, ktorú položil Raad van State sa preto musí chápať tak, že jej cieľom je získať od Súdneho dvora objasnenie pojmu testov BSE v zmysle článku 2 ods. 1 nariadenia č. 2777/2000, aby sa tomuto vnútroštátnemu súdu umožnilo posúdiť, či testy BSE vykonané v máji a v júni 2001 v zmysle vývozného nariadenia na hovädzom dobytku spoločnosti Gosschalk staršom ako 30 mesiacov, určenom na normálne zabitie, patria do tohto pojmu.
31.
Druhou prejudiciálnou otázkou sa Raad van State pýta, či toto ustanovenie, najmä podmienka vykonávania testov BSE, ktorú obsahuje na účely uvedenia mäsa na trh, predstavuje intervenciu na podporu trhu v zmysle článku 1 ods. 2 písm. b) nariadenia č. 1258/1999 alebo špecifické veterinárne opatrenie v zmysle článku 1 ods. 2 písm. d) tohto nariadenia, alebo zároveň aj jedno aj druhé.
32.
V prvej časti tretej prejudiciálnej otázky sa vnútroštátny súd pýta či v prípade, keď článok 2 ods. 1 nariadenia č. 2777/2000 predstavuje (tiež) podporu trhu, musia byť testy, ktoré sú v ňom uvedené, financované výlučne Spoločenstvom.
33.
Vyššie uvedené otázky sú položené na účely zistenia správnosti výkladu, ktorý navrhol vnútroštátny súd v návrhu na začatie prejudiciálneho konania a podľa ktorého článok 2 ods. 1 nariadenia č. 2777/2000 v rozsahu, v akom podmieňuje obchodovanie s mäsom z hovädzieho dobytka staršieho ako 30 mesiacov pre ľudskú spotrebu tým, že bolo testované schváleným rýchlym testom s negatívnym výsledkom na BSE, s cieľom obnoviť dôveru spotrebiteľov k hovädziemu a teľaciemu mäsu, predstavuje intervenciu na podporu trhu, ktorá je rovnaká ako režim výkupu uvedený v článku 3 ods. 1 tohto nariadenia č. 2777/2000, a preto náklady na vykonanie tohto testu by, na rozdiel od veterinárnych opatrení, mali byť financované výlučne Spoločenstvom podľa ustanovení nariadení č. 1254/1999 a 1258/1999.
34.
Je totiž nepochybné, že v tomto konaní, ako to aj vyplýva z rozsudku Nemecko/Komisia (
27
), na ktorý sa poukazuje v návrhu na začatie prejudiciálneho konania, finančné náklady, ktoré vyplývajú z intervencií na podporu trhu, vykonávaných podľa pravidiel Spoločenstva v rámci spoločnej organizácie poľnohospodárskych trhov, sa financujú podľa článku 1 ods. 2 písm. b) a článku 2 ods. 2 nariadenia č. 1258/1999 v celom rozsahu Spoločenstvom, pričom sa naopak na náklady na veterinárne a fytosanitárne opatrenia, vykonávané podľa pravidiel Spoločenstva, poskytuje podľa 1 ods. 2 písm. d) a článku 3 ods. 2 nariadenia č. 1258/1999 len finančný príspevok.
35.
Druhou časťou tretej prejudiciálnej otázky bol Súdny dvor požiadaný, aby sa vyjadril k platnosti článku 2 ods. 2 nariadenia č. 2777/2000 v rozsahu, v ktorom ustanovuje len čiastočné financovanie nákladov na testy BSE Spoločenstvom, vo vzťahu k nariadeniu č. 1254/1999.
Opatrenia prijaté Spoločenstvom v období mesiacov november a december 2000
36.
Intervencia Spoločenstva v boji proti rozširovaniu BSE, ktorá sa postupne rozšírila počas deväťdesiatych rokov, sa značne zintenzívnila na konci roku 2000 na jednej strane spolu so zdokonalením testov na diagnostikovanie BSE a na druhej strane spolu s rozširovaním prípadov BSE a novej varianty Creutzfeld-Jakobovej choroby spojenej s BSE a škodiacej ľuďom do rôznych krajín Spoločenstva a následným poklesom dôvery spotrebiteľov v bezpečnosť hovädzieho a teľacieho mäsa. Dôležitý balíček opatrení bol prijatý Spoločenstvom v novembri a v decembri 2000. Obmedzím sa na to, že ďalej pripomeniem tie opatrenia, ktoré majú význam na účely tohto konania.
37.
Dňa 29. novembra 2000 sa rozhodnutím 2000/764 výnimočne schválil revidovaný program na vykonanie testov BSE na hovädzom dobytku. Tento program adresovaný členským štátom sa delil na dve časti. Prvá časť sa týkala povinného vykonávania rýchlych testov BSE od na všetkom hovädzom dobytku staršom ako 30 mesiacov, ktorý podlieha účelovému núdzovému zabitiu, alebo ktorý má klinické príznaky pri zabití a na náhodnej vzorke hovädzieho dobytka, nezabitého pre ľudskú spotrebu, zahynutého pri chove alebo počas prepravy (článok 1 ods. 1 a 2 citovaného rozhodnutia), zatiaľ čo druhá časť pokrývala povinnosť vykonať rýchle testy BSE najneskôr od na všetkom hovädzom dobytku staršom ako 30 mesiacov zabitom normálne pre ľudskú spotrebu (článok 1 ods. 3 tohto rozhodnutia) (
28
).
38.
Dňa 30. novembra 2000 bol rozhodnutím 2000/773 ustanovený finančný príspevok Spoločenstva, ktorý okrem testov BSE vykonávaných od do na hovädzom dobytku uvedenom v článku 1 ods. 1 a 2, rozhodnutia 2000/764 (článok 18) (
29
), pokrýva aj testy vykonané v období od do podľa článku 1 ods. 3 tohto rozhodnutia (článok 17 a 19) (
30
).
39.
Dňa 18. decembra 2000 teda prijala Komisia nariadenie č. 2777/2000, ktorého odôvodnenie č. 1 uvádza informácie o hlbokej kríze, ktorá vznikla na trhu s hovädzím a teľacím mäsom Spoločenstva z dôvodu BSE a poklesu spotreby, výroby a výrobných cien tohto mäsa. Toto nariadenie zavádzalo na základe článku 38 ods. 1 nariadenia č. 1254/1999 „osobitné opatrenia na podporu“ tohto trhu.
40.
V konečnom dôsledku ide o tri druhy opatrení: i) zákaz určiť mäso z hovädzieho dobytka, staršieho ako 30 mesiacov pre ľudskú spotrebu, zabitého v Spoločenstve po 1. januári 2001, ktorý nepodstúpil test na BSE s negatívnym výsledkom (článok 2 ods. 1); ii) stiahnutie z produkcie — prostredníctvom režimu výkupu zo strany členských štátov spolufinancovaného Spoločenstvom — a následné zničenie akéhokoľvek kusu hovädzieho dobytka staršieho ako 30 mesiacov poskytnutého chovateľom (články 3 a 4); iii) spolufinancovanie testov BSE zo strany Spoločenstva, v medziach, ktoré spresním neskôr (článok 2 ods. 2).
Posúdenie
41.
Prvé z týchto opatrení súvisí s prvou prejudiciálnou otázkou, na základe ktorej má Súdny dvor vymedziť pojem test BSE v zmysle článku 2 ods. 1 nariadenia č. 2777/2000.
42.
Testy BSE uvedené v tomto ustanovení sú, ako je tam presne uvedené, tie, ktoré sú vykonané „podľa metód uvedených v prílohe IV A rozhodnutia Komisie č. 98/272/ES“, (
31
) ktorých predmetom je „mäso z hovädzieho dobytka staršieho ako 30 mesiacov“ a zabitého pre ľudskú spotrebu. Ide teda o pojem, ktorý zahŕňa povinné testy BSE uvedené v článku 1 ods. 3 rozhodnutia 2000/764 bez toho, aby sa takto vyčerpal, zahŕňajúc aj testy BSE vykonávané rovnakými metódami a na rovnakých zvieratách na dobrovoľnom základe, a teda nad rámec programu povinných testov na BSE prijatého na vykonanie tohto rozhodnutia.
43.
Na základe takto vymedzeného pojmu test BSE, uvedeného v článku 2 ods. 1 nariadenia č. 2777/2000, by mal vnútroštátny súd pri uplatňovaní relevantných ustanovení prihliadať na to, že testy BSE, ktoré sú povinné na základe holandskej právnej úpravy od 1. januára 2001 pre túto kategóriu hovädzieho dobytka, v rámci právneho predpisu, ktorý preberá článok 1 ods. 3 rozhodnutia 2000/764, patria do tohto pojmu, ako sa jednomyseľne zhodli Gosschalk, holandská vláda a Komisia.
44.
Z tohto záveru však vyplýva len to, že mäso tejto kategórie hovädzieho dobytka, testované v Holandsku uvedeným testom BSE, s negatívnym výsledkom, unikalo zákazu obchodovania stanovenému v článku 2 ods. 1 nariadenia č. 2777/2000. Preto nemá veľký praktický význam na účely tohto konania, ako napokon holandská vláda zdôraznila vo svojich písomných pripomienkach.
45.
Druhou prejudiciálnou otázkou chce vnútroštátny súd s konečnou platnosťou zistiť, či podmienka vykonania testu BSE v zmysle tohto právneho predpisu na účely určenia mäsa pre ľudskú spotrebu, predstavuje intervenciu na podporu trhu v zmysle článku 1 ods. 2 písm. b) nariadenia č. 1258/1999.
46.
V tejto súvislosti je potrebné zdôrazniť, že predmetom opatrenia uvedeného v článku 2 ods. 1, ktoré je určené priamo hospodárskym subjektom, nie je vôbec uloženie povinnosti od 1. januára 2001 vykonať testy BSE na kategórii hovädzieho dobytka upravenej v tomto ustanovení. Predmetné opatrenie naopak spočíva, ako som už zdôraznil, v jednoduchom zákaze uvádzať na trh mäso z hovädzieho dobytka uvedenej kategórie, u ktorého neboli vykonané testy BSE s negatívnym výsledkom.
47.
V zmysle článku 2 ods. 1 nariadenia č. 2777/2000 je vykonávanie testov na BSE s negatívnym výsledkom len podmienkou na účely uvádzania mäsa na trh a nie povinnosťou. Hospodárskym subjektom ostávali ďalšie možnosti, ako poskytnúť zviera v rámci režimu výkupu ustanoveného v článku 3 uvedeného nariadenia alebo odsunúť zabitie zvieraťa až do okamihu uplynutia účinnosti tohto nariadenia. Povinnosť vykonať test BSE na hovädzom dobytku staršom ako 30 mesiacov a zabitom na účely ľudskej spotreby však bola upravená v rozhodnutí 2000/764, ktoré vyžadovalo, aby ju členské štáty zaviedli do svojich vnútroštátnych právnych poriadkov najneskôr od 1. júla 2001. Žiadny prvok nariadenia č. 2777/2000 nepodporuje výklad, podľa ktorého toto nariadenie zaviedlo povinnosť vykonať tieto testy pre uvedenú kategóriu hovädzieho dobytka už od . Naopak, odôvodnenie č. 3 nariadenia č. 2777/2000 s odkazom na potrebu „podporiť už teraz dobrovoľné vykonávanie testov na zvieratách starších ako 30 mesiacov“ potvrdzuje, že toto nariadenie nemá za cieľ ustanoviť nové povinnosti testovania alebo posunúť ich účinnosť na skoršie obdobie v porovnaní s účinnosťou stanovenou v rozhodnutí 2000/764, prijatom ani nie 20 dní predtým.
48.
Opatrenie, uvedené v článku 2 ods. 1 nariadenia č. 2777/2000 — a teda zákaz uvádzania na trh hovädzieho a teľacieho mäsa uvedenej kategórie, u ktorého neboli vykonané testy BSE s negatívnym výsledkom — malo určite stabilizovať trh s hovädzím a teľacím mäsom (pozri vyššie bod 39), a preto ide nepochybne o opatrenie na podporu v zmysle článku 38 ods. 1 nariadenia 1254/1999. Keďže však svojou povahou (ide o jednoduchý zákaz) nevyvoláva žiadne náklady, nemôže sa ako také považovať za opatrenie, ktorého cieľom je stabilizovať poľnohospodársky trh v zmysle článku 1 ods. 2 písm. b) nariadenia č. 1258/1999 a na jeho účely, a to napriek zneniu článku 10 nariadenia č. 2777/2000, ktoré upresňuje, že opatrenia uvedené v tomto nariadení „sa považujú za intervencie v zmysle článku 1 ods. 2 nariadenia (ES) č. 1258/1999“, pričom sa má v skutočnosti chápať tak, že odkazuje len na režim výkupu uvedený v článku 3 a na spolufinancovanie Spoločenstva podľa článku 2 ods. 2. Rovnako, keďže ide len o zákaz nevyvolávajúci náklady, nemôže sa dotknuté opatrenie považovať za špecifické veterinárne opatrenie v zmysle článku 1 ods. 2 písm. d) tohto nariadenia a na jeho účely.
49.
Nie je teda možné sa domnievať, že testy BSE uvedené v článku 2 ods. 1 nariadenia č. 2777/2000 predstavujú ako také, na základe tohto ustanovenia, intervenciu na podporu trhu. Tie testy, ktoré boli povinné na základe rozhodnutia 2000/764, boli a ostali, aj po prijatí tohto nariadenia, veterinárnymi opatreniami v zmysle článku 1 ods. 2 písm. d) a článku 3 ods. 2 nariadenia č. 1258/1999, pre ktoré bol finančný príspevok na náklady Európskeho poľnohospodárskeho usmerňovacieho a záručného fondu upravený v článku 17 rozhodnutia 2000/773.
50.
Je totiž potrebné zdôrazniť, že rozhodnutie 2000/764 bolo prijaté na základe článku 9 ods. 4 smernice 89/662 a článku 10 ods. 4 smernice 90/425, čiže na základe právnych predpisov Spoločenstva týkajúcich sa veterinárnych opatrení, a že rozhodnutie 2000/773, prijaté na základe rozhodnutia 90/424 o finančnom prispievaní Spoločenstva určenom na veterinárne opatrenia, vo svojom odôvodnení č. 12 upresňuje, že „podľa článku 3 ods. 2 nariadenia Rady (ES) č. 1258/1999 veterinárne a fytosanitárne opatrenia, vykonávané podľa pravidiel Spoločenstva, sa financujú záručnou sekciou Európskeho poľnohospodárskeho usmerňovacieho a záručného fondu“ [neoficiálny preklad].
51.
Naopak, myslím, že je nepochybné, že spolufinancovanie testov BSE Spoločenstvom ustanovené v článku 2 ods. 2 nariadenia č. 2777/2000, ktorého cieľom je „podporiť… dobrovoľné vykonávanie testov na hovädzom dobytku staršom ako 30 mesiacov“ (pozri odôvodnenie č. 3) na podporu rýchlej obnovy dôvery spotrebiteľov k hovädziemu a teľaciemu mäsu, predstavuje opatrenie intervencie v zmysle článku 1 ods. 2 písm. b) a článku 2 ods. 2 nariadenia č. 1258/1999.
52.
Zdá sa však, že aj toto konštatovanie nemá na účely vyriešenia sporu vedeného na vnútroštátnom súde význam, keďže, ak dobre vykladám rámec uplatňovania tohto spolufinancovania, testy BSE, ktoré sú povinné na základe holandského právneho predpisu, ktorým sa preberá článok 1 ods. 3 rozhodnutia 2000/764, akými sú tie, ktoré sú vyfakturované spoločnosti Gosschalk v prejednávanej veci, do tohto rámca nemôžu patriť.
53.
Je pravda, že doslovné znenie článku 2 ods. 2 prvého pododseku nariadenia č. 2777/2000 vyvoláva určité výkladové pochybnosti, pokiaľ ide o rámec uplatňovania tohto spolufinancovania.
54.
Najmä jeho prvá veta, pokiaľ sa posudzuje samostatne, v rozsahu, v akom odkazuje na testy uvedené v odseku 1, by mohla vyvolávať dojem, že spolufinancovanie stanovené týmto pravidlom, sa týka všetkých testov na BSE vykonaných podľa metód uvedených v prílohe IV A rozhodnutia 98/272, pokiaľ ide o mäso z hovädzieho dobytka staršieho ako 30 mesiacov po 1. januári 2001 (a pred, keď zanikla účinnosť nariadenia č. 2777/2000).
55.
V skutočnosti sa však pri dôkladnejšej analýze veci javia inak.
56.
Po prvé je potrebné pripomenúť, že finančný príspevok Spoločenstva na testy BSE vykonané v roku 2001 už bol zavedený rozhodnutím 2000/773, ktoré ho stanovovalo len pre testy vykonané na zvieratách uvedených v článku 1 ods. 1 a 2 rozhodnutia 2000/764 (pozri článok 18, ktorý stanovuje aj výšku príspevku Spoločenstva na výdavky na tieto testy), ako aj pre testy „vykonávané podľa článku 1 ods. 3 rozhodnutia 2000/764/ES“ (pozri článok 17 rozhodnutia 2000/773). Len ťažko sa možno domnievať, že článkom 2 ods. 2 nariadenia č. 2777/2000 chcel normotvorca Spoločenstva nahradiť finančný príspevok už ustanovený pre testy BSE na základe rozhodnutia 2000/773 iným finančným príspevkom, stanoveným na základe iného právneho predpisu. Keby išlo o takýto prípad, normotvorca Spoločenstva by to objasnil výslovne, pričom by zrušil príslušné ustanovenia rozhodnutia 2000/773. Článok 2 ods. 2 nariadenia č. 2777/2000 je teda potrebné vykladať menej extenzívne, ako by to mohlo vyplývať len zo znenia prvej vety jeho prvého pododseku.
57.
Po druhé pripomínam, že práve v tejto súvislosti sa zdá, že druhá veta tohto pododseku má za cieľ spresniť a vymedziť predmetné spolufinancovanie Spoločenstva, s odkazom len na „testy na zvieratách, ktoré boli zabité pred nadobudnutím účinnosti povinného testovacieho programu podľa článku 1 ods. 3 rozhodnutia 2000/764/ES a v každom prípade pred 1. júlom 2001“ [neoficiálny preklad].
58.
Tento odkaz sa musí vykladať v tom zmysle, že jeho predmetom sú testy BSE vykonávané v členskom štáte pred nadobudnutím účinnosti vnútroštátnej právnej úpravy, ktorá ukladá povinnosť hospodárskym subjektom v tomto členskom štáte vykonať tieto testy na hovädzom dobytku staršom ako 30 mesiacov. (
32
)„Povinný testovací program“, na ktorý odkazuje toto ustanovenie, totiž nemôže byť iný, než vnútroštátny, ktorý je adresovaný hospodárskym subjektom, a ktorý preberá, prípadne aj pred 1. júlom 2001, článok 1 ods. 3 rozhodnutia 2000/764; tento výraz sa naopak nemôže vykladať ako odkaz na povinnosť, ktorá by mala členským štátom vyplývať z tohto ustanovenia, keďže vzhľadom na to, že táto povinnosť existuje od, slová „a v každom prípade pred “, ktoré sú uvedené na konci vety, by boli inak nadbytočné.
59.
Je pravda, že druhá veta prvého pododseku článku 2 ods. 2 nariadenia č. 2777/2000 nemá presný doslovný výklad, keďže jej znenie nie je rovnaké v rôznych jazykových verziách nariadenia, najmä z dôvodu iného používania interpunkcie. Výkladová pochybnosť sa ani tak netýka predmetu, ako práve účelu obmedzujúceho odkazu na „testy na zvieratách, ktoré boli zabité pred nadobudnutím účinnosti povinného testovacieho programu podľa článku 1 ods. 3 rozhodnutia 2000/764/ES a v každom prípade pred 1. júlom 2001“.
60.
Zdá sa, že v niektorých jazykových verziách (francúzskej, španielskej, gréckej, dánskej a švédskej) sa tento obmedzujúci odkaz týka najvyššej výšky spolufinancovania, ktoré právny predpis stanovuje vo výške 15 eur za test. Je to tak, pokiaľ ide o údaj o tejto maximálnej výške, ktorému predchádza čiarka a za ktorým nasleduje, bez ďalšej čiarky, uvedený odkaz.
61.
V iných jazykových verziách sa zdá, že tento odkaz sa naopak týka samotného finančného príspevku Spoločenstva, buď preto, že údaj o maximálnej výške je uvedený vo vsuvke medzi dvoma čiarkami (talianske, holandské a portugalské znenie) alebo ako účinok inej konštrukcie vety, ktorá tým, že uvádza najvyššiu výšku sumy na začiatku, neumožňuje žiadnym spôsobom spojiť túto výšku s príslušným odkazom (nemecká verzia).
62.
Iné jazykové verzie, ako je anglická a fínska verzia, sa zdajú byť v súlade s oboma výkladmi, keďže údaj o maximálnej výške nie je oddelený čiarkou ani na začiatku, ani na konci.
63.
Zdá sa mi preto, že na účely výkladu účelu tohto odkazu je rozhodujúce prihliadnutie na už citované odôvodnenie č. 3 nariadenia č. 2777/2000, z ktorého jasne vyplýva, že účelom príslušného spolufinancovania Spoločenstvom je „podporiť… dobrovoľné vykonávanie testov na hovädzom dobytku staršom ako 30 mesiacov“, keďže rozhodnutie 2000/764 upravilo povinnosť vykonávať testy BSE na tomto hovädzom dobytku až od 1. júla 2001, ako sa pripomína v odôvodnení č. 2 tohto nariadenia.
64.
Na prvý pohľad by sa mohlo zdať aj to, že odôvodnenie č. 3 odkazuje na testy, ktorých vykonávanie je pre členské štáty dobrovoľné, a preto spolufinancovanie uvedené v článku 2 ods. 2 rovnako ako oslobodenie od uplatňovania režimu výkupu uvedené v článku 3 ods. 4 nariadenia č. 2777/2000, predstavuje podnet s cieľom viesť členské štáty, aby posunuli účinnosť povinného testovacieho programu upraveného v článku 1 ods. 3 rozhodnutia 2000/764 na skoršie obdobie oproti hraničnému dátumu 1. júla 2001 a týka sa všetkých testov vykonaných na hovädzom dobytku, ktorý je predmetom tohto ustanovenia pred .
65.
Zdá sa mi však, že úvahy, ktoré som uviedol vyššie, v bode 58 bránia takémuto chápaniu. Domnievam sa, že ak sa prihliadne spoločne na odôvodnenie č. 3 a na článok 2 ods. 2 prvý pododsek nariadenia č. 2777/2000, javí sa, že spolufinancovanie uvedené v tomto ustanovení malo za cieľ podporu — a teda týka sa len — vykonávania testov BSE na tejto kategórii hovädzieho dobytka pred dátumom, keď sa tieto testy stali povinnými podľa vnútroštátnej právnej úpravy, ktorou sa preberá článok 1 ods. 3 rozhodnutia 2000/764 (
33
).
66.
Z toho, pokiaľ ide o prejednávanú vec, vyplýva, že aj testy vykonané na farme Gosschalk v mesiacoch máj a jún 2001, a nielen testy vykonané následne, nepatria medzi testy, pre ktoré nariadenie č. 2777/2000 zavádza spolufinancovanie Spoločenstva. Uvedené testy boli totiž vykonané po nadobudnutí účinnosti právnej úpravy v Holandsku od 1. januára 2001, ktorá preberá článok 1 ods. 3 rozhodnutia 2000/764 a ukladá hospodárskym subjektom povinnosť vykonať test na BSE pre všetok hovädzí dobytok starší ako 30 mesiacov podliehajúci zabitiu.
67.
Ak je predchádzajúca analýza, ktorú navrhujem Súdnemu dvoru, správna, je z nej potrebné vyvodiť, že ustanovenia nariadenia č. 2777/2000 nie sú relevantné pre vyriešenie sporu vo veci samej.
68.
V tomto prípade teda nie je potrebné skúmať, či testy BSE uvedené v článku 2 ods. 2 tohto nariadenia mali byť financované v celom rozsahu a výlučne Spoločenstvom, a teda ani platnosť tohto ustanovenia vo vzťahu k ustanoveniam nariadení č. 1254/1999 a 1258/1999.
69.
Také testy BSE, ako tie, ktoré boli vykonané na farme Gosschalk v mesiacoch máj a jún 2001 sú teda, ako tvrdí holandská vláda a Komisia (
34
), splnením povinnosti uloženej veterinárnymi opatreniami a nie sú ani predpísané ani podporované opatreniami na podporu trhu s hovädzím a teľacím mäsom. Preto môžu v súčasnosti získať len finančný príspevok Spoločenstva podľa článku 1 ods. 2 písm. d) nariadenia č. 1258/1999.
70.
Skutočnosť, na ktorú poukázala na pojednávaní Komisia, že pre také testy BSE, aké sú testy vykonávané na farme Gosschalk v mesiacoch máj a jún 2001 bol už finančný príspevok Spoločenstva vyplatený, pričom „len z praktických dôvodov“ a z dôvodov naliehavosti bola použitá položka rozpočtu, už otvorená z dôvodu článku 2 ods. 2 nariadenia č. 2777/2000, nemôže mať žiadny vplyv na právnu analýzu, ktorá bola doteraz vykonaná (
35
).
71.
Navrhujem preto, aby Súdny dvor odpovedal na prvé tri prejudiciálne otázky takto:
Testy BSE na hovädzom dobytku staršom ako 30 mesiacov a zabitom pre ľudskú spotrebu, vykonané v súlade s povinnosťou ustanovenou vnútroštátnym právnym predpisom, ktorým sa preberá článok 1 ods. 3 rozhodnutia 2000/764 spadajú do pojmu testy BSE v zmysle článku 2 ods. 1 nariadenia č. 2777/2000 a na jeho účely. Tieto testy však nie sú predmetom spolufinancovania Spoločenstvom stanoveného článkom 2 ods. 2 tohto nariadenia, ale predstavujú splnenie povinnosti uloženej veterinárnymi opatreniami, na ktoré môže byť prípadne použitý finančný príspevok Spoločenstva podľa článku 1 ods. 2 písm. d) nariadenia č. 1258/1999.
O štvrtej prejudiciálnej otázke
72.
Štvrtou prejudiciálnou otázkou chce vnútroštátny súd zistiť, či v prípade, keď sa nezistí neplatnosť článku 2 ods. 2 nariadenia č. 2777/2000, uvedená v tretej prejudiciálnej otázke, toto nariadenie odporuje tomu, aby členské štáty uložili jednotlivým hospodárskym subjektom povinnosť znášať náklady na vykonanie testov BSE.
73.
Vnútroštátny súd sa totiž pýta, či má pravdu Gosschalk, keď tvrdí, že sám pojem „spolufinancovanie“ Spoločenstva uvedené v odôvodnení č. 3 nariadenia znamená, že časť predmetných nákladov nepokrytá týmto spolufinancovaním je financovaná členskými štátmi, ktoré teda nemôžu ani čiastočne presunúť túto povinnosť na hospodárske subjekty.
74.
Ako vyplýva z analýzy, ktorú som vykonal vo vzťahu k prvým trom prejudiciálnym otázkam, ustanovenia o spolufinancovaní testov BSE Spoločenstvom uvedené v nariadení č. 2777/2000 sa netýkajú takých testov, ktoré tak, ako testy vykonané na farme Gosschalk v mesiacoch máj a jún 2001, boli povinné na základe vnútroštátnej právnej úpravy, ktorou sa preberá článok 1 ods. 3 rozhodnutia 2000/764. Z toho zjavne vyplýva, že z vyššie uvedených ustanovení sa nedá vyvodiť, že nie je možné, aby členské štáty uložili jednotlivým hospodárskym subjektom povinnosť znášať náklady na vykonanie týchto testov.
75.
Otázka, ktorú položil vnútroštátny súd by sa samozrejme mohla položiť v súvislosti s testmi BSE, pri ktorých je možné využiť toto spolufinancovanie. Tento súd sa však na to v tomto konaní nepýta, keďže odpoveď by nemala žiaden význam na riešenie sporu vo veci samej.
76.
V tejto súvislosti ale pripomínam, že podľa judikatúry je úlohou Súdneho dvora v prípade, že otázky sú vyjadrené nevhodne alebo prekračujú rámec úloh, ktoré Súdnemu dvoru ukladá článok 234 ES, získať zo všetkých informácií, ktoré poskytol vnútroštátny súd, a najmä z odôvodnenia návrhu na začatie prejudiciálneho konania, prvky práva Spoločenstva, ktoré si vyžadujú výklad so zreteľom na predmet sporu. (
36
) S cieľom poskytnúť súdu, ktorý položil prejudiciálnu otázku, užitočnú odpoveď, môže Súdny dvor vziať do úvahy aj ustanovenia práva Spoločenstva, o ktoré sa vnútroštátny súd vo svojej otázke neopieral. (
37
)
77.
Na účely poskytnutia užitočnej odpovede na otázku, ktorú položil vnútroštátny súd, je teda možné sa opýtať, či zákaz aby členské štáty preniesli na hospodárske subjekty náklady na vykonávanie testov BSE uskutočnených na základe vnútroštátnej právnej úpravy, ktorou sa preberá článok 1 ods. 3 rozhodnutia 2000/764 alebo po 30. júni 2001 nariadenie č. 999/2001, nevyplýva analogicky so zákazom, ktorý uviedol vnútroštátny súd v súvislosti s nariadením č. 2777/2000, z ustanovení, ktoré prípadne upravujú spoluúčasť Spoločenstva na financovaní týchto nákladov.
78.
V tejto súvislosti je potrebné poukázať na rozhodnutie 2000/773.
79.
Článok 17 tohto rozhodnutia ustanovil, že „finančný príspevok Spoločenstva sa… poskytuje aj pre testy vykonávané podľa článku 1 ods. 3 rozhodnutia 2000/764/ES“ [neoficiálny preklad], v súlade s odôvodnením č. 8 rozhodnutia 2000/773, v ktorom sa uvádzalo, že je „potrebné upraviť finančný príspevok Spoločenstva pre vykonávanie testov, ktoré spadajú do druhej fázy revidovaného programu“ [neoficiálny preklad], prijatého rozhodnutím 2000/764.
80.
Tento príspevok však nebol konkrétne určený pri vzniku rozhodnutia 2000/773, ktorého článok 19 ustanovoval, že do 1. júla 2001 sa pristúpi k revízii tohto rozhodnutia „aby sa určil finančný príspevok Spoločenstva na obdobie od do … pre vykonávanie testov na zvieratách uvedených v článku 1 ods. 3 rozhodnutia 2000/764/ES“ [neoficiálny preklad].
81.
K tejto revízii potom skutočne došlo rozhodnutím 2001/499 aj z hľadiska rozšíreného programu sledovania BSE, ktorý bol medzitým stanovený nariadením č. 999/2001 (pozri odôvodnenia č. 4, 5 a 7 vyššie uvedeného rozhodnutia). Najmä článok 2 rozhodnutia 2001/499 nahrádza článok 18 rozhodnutia 2000/773 (ktorý ustanovoval výšku finančného príspevku Spoločenstva len vo vzťahu k testom vykonaným v roku 2001 podľa článku 1 ods. 1 a 2 rozhodnutia 2000/764) novým znením, ktorého tretia zarážka ustanovuje, že v spojení s bodom 2.2 prílohy III kapitoly A časti I nariadenia č. 999/2001, ktorý bol zmenený a doplnený nariadením č. 1248/2001, finančný príspevok Spoločenstva na vnútroštátne programy sledovania BSE pokrýva aj výdavky na nákup testovacích súprav a činidiel až do maximálnej výšky 15 eur za test, „pre testy vykonané od 1. júla do “ [neoficiálny preklad] na hovädzom dobytku, ktorý je starší ako 30 mesiacov, podliehajúcom normálnemu zabitiu na účely ľudskej spotreby.
82.
Je potrebné zdôrazniť, že takto zmenené a doplnené rozhodnutie 2000/773, v súlade s tým, čo je ustanovené v jeho článku 19 konkrétne určuje finančný príspevok na testy BSE vykonané na tejto kategórii hovädzieho dobytka len pre obdobie od 1. júla do . Zdá sa teda, že týmto príspevkom nie sú kryté testy, vykonané na tejto kategórii hovädzieho dobytka v prvom polroku 2001, kým naopak článok 17 tohto rozhodnutia ustanovoval zásadu, že finančný príspevok Spoločenstva sa poskytoval pre všetky testy vykonané podľa článku 1 ods. 3 rozhodnutia 2000/764, bez ohľadu na dátum ich vykonania.
83.
Už v rozhodnutí 2000/773 je teda rozpor medzi článkom 17 a článkom 19, pokiaľ ide o obdobie, na ktoré sa má prihliadať na účely finančnej účasti Spoločenstva na testoch vykonaných podľa článku 1 ods. 3 rozhodnutia 2000/764.
84.
Nie je vylúčené, že práve neexistencia rozhodnutia Komisie, ktoré by konkrétne stanovovalo výšku finančného príspevku Spoločenstva pre testy vykonané podľa článku 1 ods. 3 rozhodnutia 2000/764 pred 1. júlom 2001 (ako sú aj testy, ktoré boli vykonané na farme Gosschalk v mesiacoch máj a jún 2001), stojí pri vzniku „čisto praktického“ riešenia, ktoré Komisia prijala tým, že následne vyplatila príspevok aj za takéto testy prostredníctvom položky rozpočtu otvorenej na základe článku 2 ods. 2 nariadenia č. 2777/2000.
85.
V každom prípade nie je potrebné dôkladnejšie sa zaoberať týmto problematickým hľadiskom, ktoré sa okrem iného netýka testov vykonaných na farme Gosschalk v druhom polroku 2001, pri ktorých je nepochybne možné využiť finančný príspevok podľa článku 18 tretej zarážky rozhodnutia 2000/773, zmeneného a doplneného rozhodnutím 2001/499. Na účely poskytnutia užitočnej odpovede na štvrtú prejudiciálnu otázku vnútroštátneho súdu je podstatné, že rozhodnutie 2000/773 na jednej strane nepoužíva na rozdiel od nariadenia č. 2777/2000 pojem „spolufinancovanie“, ale pojem „finančný príspevok“ — a preto argumentácia spoločnosti Gosschalk založená na prvom pojme, na ktorý sa odkazuje v tomto nariadení, nie je uplatniteľná vo vzťahu k vyššie uvedenému rozhodnutiu — a na druhej strane podľa môjho názoru neobsahuje žiadny iný prvok, z ktorého by bolo možné vyvodiť, že časť nákladov na vykonávanie testov BSE, nepokrytá finančným príspevkom Spoločenstva, musia nevyhnutne znášať členské štáty bez toho, aby ju mohli preniesť v celom rozsahu alebo sčasti na hospodárske subjekty. Rovnako to platí, pokiaľ ide o rozhodnutie 90/424 a najmä jeho článok 24, ktorý je právnym základom pre prijatie rozhodnutia 2000/773.
86.
Skutočnosť, ktorú podčiarkla spoločnosť Gosschalk vo svojich písomných pripomienkach, že článok 24 rozhodnutia 90/424 nespomína možnosť, aby mohli členské štáty vyberať poplatok od hospodárskych subjektov zjavne neznamená, že tento článok chcel uvedenú možnosť vylúčiť. V práve Spoločenstva sa totiž nedá pripustiť existencia všeobecného pravidla, podľa ktorého ak nie je výslovne stanovené inak, samotná skutočnosť, že Spoločenstvo prizná finančný príspevok na určité náklady vynaložené členským štátom znamená, že tento členský štát nemôže uložiť povinnosť znášať v celom rozsahu alebo sčasti ostávajúcu časť nákladov dotknutým hospodárskym subjektom.
87.
Preto navrhujem, aby sa na štvrtú prejudiciálnu otázku odpovedalo takto:
Rozhodnutia 90/424 a 2000/773 neodporujú tomu, aby členský štát presunul na dotknuté hospodárske subjekty časť nákladov nepokrytú finančným príspevkom Spoločenstva, teda nákladov vynaložených na testy BSE, vykonané jeho službami na základe vnútroštátneho právneho predpisu, ktorým sa preberá článok 1 ods. 3 rozhodnutia 2000/764.
O piatej prejudiciálnej otázke
88.
Piatou prejudiciálnou otázkou chce vnútroštátny súd v podstate zistiť, či smernica 85/73, najmä vzhľadom na jej článok 5 ods. 4 druhý pododsek odporuje tomu, aby členský štát preniesol na hospodárske subjekty náklady vynaložené na vykonanie takých testov na BSE, aké boli vykonané na farme Gosschalk a ktoré sú predmetom sporu vo veci samej. V prípade zápornej odpovede chce vnútroštátny súd poznať náležitosti, ktoré musí spĺňať účtovanie poplatku uloženého členským štátom z tohto dôvodu.
89.
V návrhu na začatie prejudiciálneho konania sa uvažuje, že testy BSE vykonané na farme Gosschalk nespadajú do pôsobnosti článkov 1, 2 a 3 smernice 85/73 a že z toho dôvodu pre ne nie je stanovený žiaden poplatok Spoločenstva podľa tejto smernice. Vnútroštátny súd sa preto domnieva, že členský štát má v súvislosti s testmi BSE, možnosť voľby medzi vyberaním národného poplatku v zmysle článku 4 ods. 2 smernice 85/73 alebo vyberaním poplatku opierajúceho sa o iný právny základ, týkajúci sa boja proti epizoózii, a uniknúť tak na základe článku 5 ods. 4 druhého pododseku tejto smernice, z jej pôsobnosti.
90.
Komisia tvrdila, že národný poplatok účtovaný na pokrytie nákladov vynaložených na vykonávanie testov BSE sa môže odôvodniť jednak na základe článku 5 ods. 4 druhého pododseku (keďže je BSE zároveň epizootická aj enzootická choroba), ako aj na základe článku 4 ods. 2 smernice 85/73 (keďže v čase, keď nastali skutkové okolnosti nebol pre tieto testy ustanovený poplatok Spoločenstva v zmysle článkov 1, 2 a 3 tejto smernice).
91.
Uvádzam však, že právny režim národných poplatkov v zmysle týchto dvoch ustanovení nie je rovnaký. Zatiaľ čo totiž pre národné poplatky v zmysle článku 4 ods. 2 je výslovne v tomto istom ustanovení uvedené, že musia dodržiavať zásady prijaté pre poplatky Spoločenstva, pre určenie národného poplatku na boj proti epizootickým a enzootickým chorobám v zmysle článku 5 ods. 4 druhého pododseku majú členské štáty väčšiu slobodu, pričom smernica 85/73 osobitne nestanovuje žiadne náležitosti.
92.
Na základe toho sa na rozdiel od holandskej vlády a Komisie nedomnievam, že sa nemusí brať ohľad na určenie, či poplatok požadovaný v tomto prípade od spoločnosti Gosschalk za testy BSE vykonané na jej farme patria do rámca pôsobnosti jedného alebo druhého ustanovenia.
93.
V tejto súvislosti nemá význam právna kvalifikácia tohto poplatku, ktorú uskutočnili vnútroštátne orgány (
38
), ale objektívne charakteristiky a účel tohto poplatku.
94.
Zástupca spoločnosti Gosschalk na pojednávaní tvrdil, že tento poplatok nepatrí do rámca pôsobnosti článku 5 ods. 4 druhého pododseku smernice 85/73, keďže predmetné testy BSE, vykonávané na zvieratách, ktoré sú v zásade zdravé, predstavujú opatrenie „prevencie“ a nie „boja“ proti BSE. Tento argument nevnímam ako presvedčivý, keďže sa nezdá, že by pojem „boj“ použitý v článku 5 ods. 4 druhom pododseku smernice 85/73 musel nevyhnutne odkazovať na opatrenia týkajúce sa chorých zvierat, pričom by mohol byť chápaný všeobecnejšie, v zmysle, ktorý zahŕňa aj opatrenia na prevenciu proti chorobám.
95.
Domnievam sa skôr, že z pojmu „poplatkov za boj proti epizootickým a enzootickým chorobám“ v zmysle uvedeného predpisu vyplýva, že poplatok sa účtuje osobitne za vykonávanie veterinárnej inšpekcie alebo kontroly vzhľadom na čiastočné alebo celkové krytie príslušných nákladov. Takýto poplatok musí podliehať pravidlám ustanoveným v smernici 85/73. Účelom tejto smernice je ustanoviť harmonizované pravidlá pre financovanie veterinárnych inšpekcií a kontrol, aby sa zabránilo tomu, že rozdielnosť poplatkov vyberaných z tohto dôvodu v rôznych členských štátoch môže viesť k skresleniu hospodárskej súťaže medzi výrobkami, na väčšinu ktorých sa vzťahujú spoločné organizácie trhu a k narušeniu obchodu (pozri piate a šieste odôvodnenie smernice 96/43). Potrebný účinok smernice by bol ohrozený, keby sa členským štátom umožnilo účtovať poplatky, ktoré aj keď sú jasne určené na financovanie osobitných veterinárnych inšpekcií a kontrol, sú stanovené podľa iných kritérií ako sú tie, ktoré uvádzajú harmonizované pravidlá len preto, že sa v nich vyjadruje súvislosť s bojom proti epizootickým a enzootickým chorobám.
96.
V tomto prípade je nepochybné, že poplatok požadovaný od spoločnosti Gosschalk na základe nariadenia o poplatkoch má za cieľ čiastočné krytie nákladov na vykonanie testov BSE vykonaných na jej farme a všeobecne sa uplatňuje len na hospodárske subjekty, ktoré sú vlastníkmi hovädzieho dobytka, ktorý bol skutočne testovaný na BSE.
97.
Domnievam sa preto, že článok 5 ods. 4 druhý pododsek smernice 85/73 nie je v prejednávanej veci relevantný.
98.
Pokiaľ ide o uplatniteľnosť článku 4 ods. 2 tej istej smernice, je potrebné uviesť, že umožňuje členským štátom účtovať národné poplatky „na účely odseku 1“ toho istého článku, a teda, aby „zabezpeči[li] financovanie inšpekcií a kontrol, na ktoré sa nevzťahujú články 1, 2 a 3“. (
39
)
99.
Vzniká teda otázka, na ktorú nebude ľahké odpovedať, vzhľadom na dosť nejasné znenie príslušných ustanovení, a to či sú testy BSE, ako tie, ktoré sa vykonávali na farme Gosschalk, zahrnuté medzi inšpekcie alebo kontroly, ktoré spadajú do jedného z týchto článkov.
100.
Keďže ide o čerstvé mäso z hovädzieho dobytka chovaného v Spoločenstve, je potrebné, ako potvrdila Komisia vo svojej odpovedi na písomné otázky, ktoré jej položil Súdny dvor, odkazovať len na článok 1 smernice 85/73.
101.
V zmysle tohto článku „členské štáty zabezpečia v súlade s dojednaniami stanovenými v prílohe A, aby sa inkasoval poplatok spoločenstva na krytie nákladov spôsobených inšpekciami a kontrolami výrobkov uvedených v tejto prílohe…“.
102.
Príloha A kapitola I smernice 85/73 stanovuje harmonizované pravidlá pre „poplatky uplatniteľné na mäso, na ktoré sa vzťahujú“ niektoré smernice, medzi ktorými je pre tento prípad významná smernica 64/433, ktorá podľa svojho článku 1 v znení platnom v roku 2001, „stanovuje zdravotné pravidlá pre výrobu čerstvého mäsa určeného pre ľudskú spotrebu a pre jeho uvádzanie na trh, a to mäsa domácich zvierat“ rôznych druhov, medzi ktorými je aj hovädzí dobytok.
103.
Zástupca spoločnosti Gosschalk na pojednávaní navrhol kladnú odpoveď na otázku, ktorú som uviedol vyššie v bode 99, pričom dospel k záveru, že náklady na vykonanie testov BSE sú už pokryté poplatkom Spoločenstva určenom „pre náklady na inšpekciu týkajúcu sa zabíjania“ v bode 1 prílohy A kapitoly I smernice 85/73 a spoločnosť Gosschalk ich už vyrovnala. (
40
) Tieto testy totiž predstavujú „laboratórne skúšky“, ktoré, „ak je to potrebné“, musia byť vykonané v rámci inšpekcie po zabití v súlade s prílohou 1 kapitolou VIII bodom 40 písm. e) smernice 64/433 v znení platnom v čase skutkových okolností. Členské štáty preto nemôžu účtovať špecifický dodatkový poplatok za vykonávanie testov BSE.
104.
Komisia naopak tvrdí, že hoci by testy BSE mohli teoreticky patriť medzi inšpekcie a kontroly uvedené v článku 1 smernice 85/73 (
41
), v čase, keď nastali skutkové okolnosti, nebol pre ne konkrétne určený poplatok Spoločenstva v zmysle tohto článku. Ak sa tento argument vykladá správne, táto situácia by spôsobila uplatniteľnosť článku 4 tejto smernice rovnako ako tá, ktorá je výslovne upravená v uvedenom článku, pokiaľ ide o inšpekciu alebo kontrolu, ktoré nepatria do článkov 1, 2 a 3.
105.
Priznám sa, že sa mi zdá ťažké pochopiť logiku tohto argumentu. Keby testy BSE, ktoré sú spojené so zabitím, mohli patriť medzi inšpekcie a kontroly uvedené v smernici 64/433, mal by poplatok Spoločenstva určený v prílohe A kapitole I bode 1 písm. a) smernice 85/73 pokrývať, ako tvrdí Gosschalk, aj náklady na vykonávanie týchto testov, a preto by nebol dôvod ani možnosť určiť osobitný poplatok Spoločenstva pre testy BSE.
106.
Vo veci, v ktorej bol vyhlásený rozsudok Stratmann (
42
) mal Súdny dvor objasniť najmä to, či poplatok Spoločenstva za inšpekciu čerstvého mäsa vykonanú podľa smernice 64/433 zahŕňa aj náklady bakteriologickej skúšky, ktorá sa ukázala byť potrebná v danom prípade, ktorý bol predmetom konania vo veci samej. Súdny dvor sa vyjadril v kladnom zmysle, pričom uviedol, že takáto skúška patrí do pojmu „laboratórna skúška“, ktorá sa má vykonať, „ak je to potrebné“, podľa prílohy I kapitoly VIII bodu 40 písm. e) smernice 64/433.
107.
Testy BSE nie sú výslovne uvedené v ustanoveniach smernice 64/433 platnej v čase, keď nastali skutkové okolnosti. Hoci, ako zdôraznila Komisia, neboli rutinnými kontrolami čerstvého hovädzieho a teľacieho mäsa pred prijatím rozhodnutia Komisie 2000/764, mohli by zodpovedať nielen predpisu, na ktorý sa odvoláva Gosschalk, uvedenému v prílohe I kapitole VIII bode 40 písm. e) smernice 64/433 a týkajúcemu sa práve „laboratórnych skúšok“, ktoré „ak je to potrebné“, musia byť vykonané v rámci inšpekcie po zabití ale aj predpisom uvedeným v prílohe I kapitole VI bode 27 písm. a) smernice 64/433, podľa ktorého zdravotná prehliadka pred zabitím „musí stanoviť“ najmä, „či zvieratá netrpia chorobou, ktorá je prenosná na človeka a na zvieratá“.
108.
Nezdá sa, že okolnosť, že v čase, keď nastali skutkové okolnosti, boli tieto testy povinné, pokiaľ ide o hovädzí dobytok, ktorý nie je ohrozený, len pre tie zvieratá, ktoré sú staršie ako 30 mesiacov, je ako taká dôvodom vylúčenia týchto testov z rámca pôsobnosti týchto ustanovení smernice 64/433 a v dôsledku toho, ustanovení článku 1 v spojení s prílohou A kapitoly I bodu 1 písm. a) smernice 85/73. Súdny dvor totiž v citovanom rozsudku Stratmann vylúčil, že dotknutý poplatok Spoločenstva pokrýva len náklady na skúšky, ktoré sa vykonávajú vo všetkých prípadoch. (
43
)
109.
Generálny advokát Léger vo svojich návrhoch týkajúcich sa veci, v ktorej bol vyhlásený uvedený rozsudok (
44
), už uviedol s odkazom na bakteriologické skúšky, že aj keď nie sú výslovne uvedené v ustanoveniach smernice 64/433, patria do rámca príslušných „laboratórnych skúšok“, ktorých cieľom je v súlade s týmito ustanoveniami overiť, že skúšané mäso nie je nevhodné pre ľudskú spotrebu alebo nebezpečné pre zdravie ľudí a že v tejto súvislosti okolnosť, že bakteriologické skúšky sú nákladné a vykonávajú sa v priebehu niekoľkých dní, nie je dostatočným dôvodom, aby sa vylúčili z „laboratórnych skúšok“ upravených v týchto ustanoveniach.
110.
Uviedol, že hoci je pravda, že harmonizovaný systém financovania veterinárnych inšpekcií a kontrol má za následok, že časť nákladov za určité skúšky znášajú vlastníci zvierat, ktorí ich nepotrebujú, „v súlade so samotnou zásadou poplatku určeného paušálne, ktorý znášajú vlastníci zvierat, taký poplatok, ktorý v niektorých prípadoch, prekročí skutočné náklady opatrení inšpekcie a kontroly, ktoré ich zviera potrebovalo a v iných prípadoch je nižší ako tento náklad“. (
45
)
111.
Napriek úvahám uvedeným vyššie v bodoch 107 až 110 ma dve skutočnosti vedú k záveru, že je vylúčené, aby bolo možné testy BSE zahrnúť medzi inšpekcie a kontroly podľa smernice 64/433, ktoré ako také sú kryté príspevkom Spoločenstva uvedeným v článku 1 v spojení s prílohou A kapitolou I bodom 1 písm. a) smernice 85/73.
112.
Na jednej strane sa zdá, že výška priemerných nákladov na testy BSE — ktorú uviedla holandská vláda v tej dobe na úrovni 90 eur za materiál, odber a prepravu vzoriek, ako aj vykonanie testu (
46
) — nebola vôbec primeraná, pretože bola dvadsaťkrát vyššia ako dotknutý paušálny poplatok Spoločenstva (4,5 eura za dospelý hovädzí dobytok).
113.
Na druhej strane, aj keď testy BSE majú za cieľ overiť, či skúmané mäso nie je vhodné pre ľudskú spotrebu alebo je nebezpečné pre zdravie ľudí, testy BSE, ktoré sú predmetom sporu vo veci samej neboli vykonané od prípadu k prípadu po posúdení vhodnosti úradným veterinárnym lekárom zodpovedným za inšpekcie pred zabitím a po zabití, pokiaľ ide o zvieratá spoločnosti Gosschalk, ale systematicky na všetkom hovädzom dobytku staršom ako 30 mesiacov, ktorý patrí tejto spoločnosti. Smernica 64/433 ustanovuje niekoľko skúšok v rámci inšpekcie po zabití, ktoré úradný veterinárny lekár musí „systematicky vykonávať“ (príloha 1 kapitola VIII bod 42 časť A) — medzi ktoré patrí napríklad vyšetrenie na trichinelu, ktoré sa vzťahuje na čerstvé mäso ošípaných obsahujúce kostrové svaly (priečne pruhované), na ktoré Súdny dvor prihliadol, spolu s bakteriologickými skúškami, v rozsudku Stratmann —, ale medzi týmito skúškami neboli testy BSE. Tieto testy sa vykonávali systematicky na hovädzom dobytku spoločnosti Gosschalk staršom ako 30 mesiacov z dôvodu povinnosti upravenej vnútroštátnym právom, ktorým sa preberá rozhodnutie 2000/764, čiže iný právny predpis ako smernica 64/433. Keby sa malo všeobecné vykonávanie týchto testov považovať za už zahrnuté medzi opatrenia inšpekcie a kontroly harmonizované touto smernicou, nebolo by potrebné ukladať ho prostredníctvom rozhodnutia 2000/764.
114.
Zdá sa, že značný objem nákladov na testy BSE oproti výške paušálneho poplatku Spoločenstva podľa prílohy A kapitoly I bodu 1 písm. a) smernice 85/73 a systematický charakter týchto testov pre podstatnú časť stáda pri neexistencii výslovných ustanovení v tomto zmysle v smernici 64/433, môžu negovať — pokiaľ by sa tieto testy považovali za testy zahrnuté medzi tými, ktoré sú pokryté uvedeným poplatkom — reprezentatívnosť poplatku ako približného primeraného priemerného nákladu na vykonanie inšpekcií a kontrol harmonizovaných smernicou 64/433 vo vzťahu k hovädziemu a teľaciemu mäsu. Rovnováha hodnôt, ktoré sú základom určenia výšky tohto poplatku, by bola zrejme narušená.
115.
Prikláňam sa preto k zápornej odpovedi na otázku uvedenú vyššie v bode 99 v tom zmysle, že testy BSE, ako sú tie, ktoré sa vykonávali na farme Gosschalk, nie sú zahrnuté medzi inšpekcie alebo kontroly, ktoré spadajú do článkov 1, 2 a 3 smernice 85/73, a ktoré sú preto kryté poplatkom Spoločenstva podľa tejto smernice.
116.
Z toho vyplýva, že ako tvrdila Komisia a holandská vláda, článok 4 ods. 2 tejto smernice je uplatniteľný na tento prípad. Tento právny predpis teda Holandsku umožňoval, aby ustanovilo národný poplatok na náklady hospodárskych subjektov na účely zabezpečenia financovania testov BSE uložených článkom 1 ods. 3 rozhodnutia 2000/764.
117.
Pokiaľ ide o náležitosti, ktoré musí spĺňať národný poplatok v zmysle článku 4 ods. 2 smernice 85/73 — problém nastolený v druhej časti piatej prejudiciálnej otázky —, stačí spolu s Komisiou pripomenúť, že práve tento predpis upresňuje, že takýto poplatok musí byť „v súlade so zásadami prijatými pre poplatky spoločenstva“. Ako zdôrazňuje Komisia, tieto zásady sú stanovené v článku 5 ods. 1 až 3 tejto smernice. Preto národný poplatok:
—
musí byť určený tak, aby pokrýval náklady vynaložené príslušnými orgánmi na mzdy a náklady na sociálne zabezpečenie inšpekčných služieb a administratívne náklady, ktoré sa vyskytli pri vykonávaní kontrol a inšpekcií a ktoré môžu zahŕňať výdavky požadované na doškoľovanie inšpektorov (článok 5 ods. 1),
—
nemôže byť predmetom žiadnej priamej ani nepriamej náhrady (článok 5 ods. 2),
—
môže mať výšku presahujúcu úrovne poplatkov spoločenstva za predpokladu, že celkové poplatky účtované každým členským štátom nepresahujú skutočné náklady inšpekcie (článok 5 ods. 3).
118.
V tejto súvislosti bude prirodzene potrebné prihliadnuť len na tie náklady, ktoré skutočne ostali na ťarchu príslušného orgánu, a preto sa odpočíta finančný poplatok priznaný Spoločenstvom. V tejto súvislosti napokon pripomínam, že zástupca holandskej vlády na pojednávaní uviedol, že poplatok, požadovaný od spoločnosti Gosschalk za vykonanie testov BSE, bol určený nariadením o poplatkoch, odpočítajúc od skutočných nákladov na vykonanie testov výšku finančného príspevku Spoločenstva.
119.
Iná by však bola odpoveď na druhú časť piatej prejudiciálnej otázky v prípade, keby bolo potrebné sa domnievať, na rozdiel od toho, čo navrhujem a ako naopak navrhuje Gosschalk, že testy BSE patria medzi harmonizované inšpekcie a kontroly, pre ktoré je určený paušálny poplatok Spoločenstva podľa prílohy A kapitoly I bodu 1 písm. a) smernice 85/73.
120.
V tomto prípade by bolo, pokiaľ ide o manévrovací priestor ponechaný členskému štátu touto smernicou, potrebné odkázať na jej prílohu A kapitolu I body 4 a 5. Bod 4 umožňuje členskému štátu „za účelom krytia zvýšených nákladov“ buď „zvýšiť štandardné čiastky poplatkov [paušálne výšky poplatkov — neoficiálny preklad], ako sú stanovené v bodoch 1 a 2 písm. a) pre jednotlivé prevádzkarne“ [bod 4 písm. a)], alebo „účtovať osobitný poplatok kryjúci skutočné náklady“ [bod 4 písm. b)]. Bod 5 na druhej strane umožňuje znížiť paušálne výšky poplatkov až do výšky skutočných nákladov inšpekcie, keď sú splnené určité podmienky.
121.
S odkazom najmä na bod 4 Súdny dvor v rozsudku Stratmann (
47
) objasnil na jednej strane, pokiaľ ide o písmeno a) tohto bodu, že „každé zvýšenie, o ktorom rozhodne členský štát, sa musí týkať paušálnej výšky poplatku Spoločenstva a musí prijať formu jeho zvýšenia“ a na druhej strane pokiaľ ide o písmeno b) toho istého bodu, že „prijímanie špecifického poplatku vo vyššej výške ako je úroveň poplatkov Spoločenstva musí pokrývať skutočné celkové náklady“.
122.
Z hľadiska toho, čo som subsidiárne uviedol vyššie v bode 119, bolo preto správne, že zástupca spoločnosti Gosschalk, v priebehu pojednávania z týchto konštatovaní Súdneho dvora vyvodil, že holandský štát nemohol požadovať od tejto spoločnosti okrem poplatku Spoločenstva, ktorý už zaplatila, špecifický poplatok s cieľom pokryť hoci len sčasti náklady na testy BSE. Tento štát mohol na účely pokrytia uvedených nákladov len zvýšiť paušálnu výšku poplatku Spoločenstva „pre jednotlivé prevádzkarne“ podľa prílohy A kapitoly I bodu 1 písm. a) smernice 85/73 alebo uložiť namiesto tohto poplatku taký poplatok v inej výške, ktorý by mohol pokryť celkové náklady vynaložené na inšpekcie a kontroly podľa prílohy A kapitoly I bodu 1 písm. a) tejto smernice.
123.
Pokiaľ ide o túto poslednú možnosť, Súdny dvor uviedol v rozsudku Feyrer (
48
), že aj keď ju členské štáty môžu využiť „všeobecne a na základe voľnej úvahy“ môžu tak urobiť „len na základe podmienky, že poplatok neprekročí skutočne vynaložené náklady“. Ako zdôraznil generálny advokát Léger v návrhoch týkajúcich sa veci, v ktorej bol vyhlásený rozsudok Stratmann (
49
), „dodržanie tejto podmienky znamená… prihliadnutie na všetky náklady skutočne vynaložené dotknutým členským štátom na harmonizované opatrenia inšpekcie a kontroly a zabraňuje teda kumulácii paušálneho poplatku Spoločenstva a špecifického poplatku za osobitné opatrenie“.
124.
Len stručné poznámky si napokon zaslúži tvrdenie spoločnosti Gosschalk, založené na rozsudkoch Conceria Bresciani (
50
), Ligur Carni a i. (
51
) a Dubois a Général Cargo Services (
52
), podľa ktorých právo Spoločenstva ukladá povinnosť, aby náklady vytvorené kontrolami vo verejnom záujme znášalo Spoločenstvo a nie dotknuté hospodárske subjekty.
125.
Je skutočne pravda, že v týchto rozsudkoch Súdny dvor uviedol, že:
—
„administratívna činnosť štátu s cieľom vykonať režim zdravotnej kontroly vo všeobecnom záujme sa nemôže považovať… za službu poskytnutú individuálne dovozcovi, od ktorého je možné žiadať ako odplatu zaplatenie peňažnej čiastky“, a preto „relatívne náklady musí znášať národné spoločenstvo, ktoré vo svojej celistvosti požíva výhody vyplývajúce z voľného pohybu tovarov“, (
53
)
—
činnosť členského štátu, ktorý je dovozcom pri overovaní a zdravotných inšpekciách povolených na jeho území smernicou 64/433 „sa vykonáva vo verejnom záujme a nemôže sa považovať za službu poskytnutú dovozcovi“, a preto „náklady súvisiace s týmito kontrolami musí znášať národné spoločenstvo, ktoré vo svojej celistvosti požíva výhody vyplývajúce z voľného pohybu tovaru Spoločenstva“, zatiaľ čo „vyberanie poplatkov od dovozcov predstavuje… prekážku voľného pohybu, zakázanú Zmluvou“, (
54
)
—
„náklady spôsobené zdravotnými kontrolami musí znášať národné spoločenstvo, ktoré vo svojej celistvosti požíva výhody vyplývajúce z voľného pohybu tovaru Spoločenstva“. (
55
)
126.
Na tieto tvrdenia však nie je možné prihliadať bez vzájomných súvislostí. V citovaných rozsudkoch sa príslušná vnútroštátna právna úprava posudzovala prípad od prípadu vo vzťahu k ustanoveniam Zmluvy ES o voľnom pohybe tovaru. Tieto rozsudky sa týkali prípadov, v ktorých sa peňažné poplatky ukladali jednostranne členským štátom dovozu na financovanie vykonávania kontrol, najmä veterinárnych, vykonaných pri prekročení hranice alebo v obci, ktorou tovar prechádzal alebo ktorá je miestom určenia tovaru. Prejednávaná vec sa však týka peňažných poplatkov uložených pre veterinárne kontroly predpísané všetkým členským štátom právnou úpravou Spoločenstva, ktorá sa má vykonať v členskom štáte výroby bez ohľadu na skutočnosť, či je dotknutý tovar (čerstvé hovädzie a teľacie mäso) určený na vnútornú spotrebu alebo na vývoz. Uvedená judikatúra preto nemôže byť prenesená na tento prípad. (
56
)
127.
Preto navrhujem, aby Súdny dvor odpovedal na piatu prejudiciálnu otázku takto:
Smernica 85/73 neodporuje tomu, aby členský štát vyberal od dotknutých hospodárskych subjektov národný poplatok na krytie nákladov vynaložených na testy BSE vykonané jeho vlastnými službami podľa vnútroštátnej právnej úpravy, ktorou sa preberá článok 1 ods. 3 rozhodnutia 2000/764. Tento poplatok, v súlade s článkom 4 ods. 2 uvedenej smernice musí dodržiavať zásady prijaté pre poplatky Spoločenstva podľa článku 5 ods. 1 až 3 tohto rozhodnutia a týkať sa len časti týchto nákladov, ktoré neboli pokryté finančným príspevkom Spoločenstva.
Návrh
128.
Vzhľadom na to, čo bolo doposiaľ uvedené, navrhujem, aby Súdny dvor odpovedal na prejudiciálne otázky, ktoré mu položil Raad van State, takto:
1.
Testy na diagnostikovanie bovinnej spongiformnej encefalopatie (BSE) na hovädzom dobytku staršom ako 30 mesiacov a zabitom pre ľudskú spotrebu, vykonávané v súlade s povinnosťou ustanovenou vnútroštátnou právnou úpravou, ktorá preberá článok 1 ods. 3 rozhodnutia Komisie č. 2000/764/ES z 29. novembra 2000 o testovaní hovädzieho dobytka na prítomnosť bovinnej spongiformnej encefalopatie a o zmene a doplnení rozhodnutia 98/272/ES o epidemiologickom dohľade nad prenosnou spongiformnou encefalopatiou [neoficiálny preklad], patria do pojmu testy BSE v zmysle článku 2 ods. 1 nariadenia Komisie (ES) č. 2777/2000 z, ktorým sa prijímajú osobitné podporné opatrenia pre trh s hovädzím a teľacím mäsom [neoficiálny preklad]. Tieto testy však nie sú predmetom spolufinancovania Spoločenstvom ustanoveného článkom 2 ods. 2 tohto nariadenia, ale predstavujú splnenie povinnosti uloženej veterinárnymi opatreniami, na ktoré môže byť prípadne použitý finančný príspevok Spoločenstva podľa článku 1 ods. 2 písm. d) nariadenia Rady (ES) č. 1258/1999 zo o financovaní Spoločnej poľnohospodárskej politiky.
2.
Rozhodnutie Rady 90/424/EHS z 26. júna 1990 o výdavkoch na veterinárnom úseku a rozhodnutie Komisie 2000/773/ES z, ktorým sa schvaľujú programy sledovania BSE predložené členskými štátmi na rok 2001 a ktoré ustanovuje výšku finančných príspevkov Spoločenstva [neoficiálny preklad] neodporujú tomu, aby členský štát presunul na dotknuté hospodárske subjekty časť nákladov nepokrytú finančným príspevkom Spoločenstva, teda nákladov vynaložených na testy BSE, vykonané jeho službami na základe vnútroštátneho právneho predpisu, ktorým sa preberá článok 1 ods. 3 rozhodnutia 2000/764.
3.
Smernica Rady 85/73/EHS z 29. januára 1985 o financovaní veterinárnych inšpekcií a kontrol, na ktoré sa vzťahujú smernice 89/662/EHS, 90/425/EHS, 90/675/EHS a 91/496/EHS, zmenená, doplnená a konsolidovaná smernicou Rady 96/43/ES z neodporuje tomu, aby členský štát vyberal od dotknutých hospodárskych subjektov národný poplatok na krytie nákladov vynaložených na testy BSE vykonané jeho vlastnými službami podľa vnútroštátnej právnej úpravy, ktorou sa preberá článok 1 ods. 3 rozhodnutia 2000/764. Tento poplatok, v súlade s článkom 4 ods. 2 tejto smernice musí byť v súlade so zásadami prijatými pre poplatky Spoločenstva podľa článku 5 ods. 1 až 3 tohto rozhodnutia a týkať sa len časti týchto nákladov, ktoré neboli pokryté finančným príspevkom Spoločenstva.
(
1
)	Jazyk prednesu: taliančina.
(
2
)	Ú. v. ES L 321, s. 47.
(
3
)	Ú. v. ES L 32, s. 14; Mim, vyd. 03/006, s. 161.
(
4
)	Smernica, ktorá mení, dopĺňa a konsoliduje smernicu 85/73/EHS s cieľom zabezpečiť financovanie veterinárnych inšpekcií a kontrol živých zvierat a určitých živočíšnych výrobkov a mení a dopĺňa smernice 90/675/EHS a 91/496/EHS (Ú. v. ES L 162, s. 1; Mim. vyd. 03/019, s. 212).
(
5
)	Ú. v. ES L 160, s. 103; Mim. vyd. 03/025, s. 414.
(
6
)	Ú. v. ES L 160, s. 21; Mim. vyd. 03/025, s. 339. Toto nariadenie bolo od 1. júla 2008 zrušené nariadením Rady (ES) č. 1234/2007 z o vytvorení spoločnej organizácie poľnohospodárskych trhov a o osobitných ustanoveniach pre určité poľnohospodárske výrobky (nariadenie o jednotnej spoločnej organizácii trhov) (Ú. v. EÚ L 299, s. 1).
(
7
)	Ú. v. ES L 395, s. 13; Mim. vyd. 03/009, s. 214.
(
8
)	Ú. v. ES L 224, s. 29; Mim. vyd. 03/010, s. 138.
(
9
)	(Ú. v. ES L 305, s. 35). Toto rozhodnutie — zmenené a doplnené rozhodnutím Komisie č. 2001/8/CE z 29. decembra 2000, ktorým sa mení a dopĺňa rozhodnutie 2000/764/ES o testovaní hovädzieho dobytka na prítomnosť bovinnej spongiformnej encefalopatie a ktorým sa mení a dopĺňa príloha IV rozhodnutia 98/272/ES o epidemiologickom dohľade nad prenosnou spongiformnou encefalopatiou (Ú. v. ES L 2, 2001, s. 28) — bolo od zrušené nariadením Komisie (ES) č. 1248/2001 z, ktoré mení a dopĺňa prílohy III, X a XI nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001 o epidemiologickom dohľade a testovaní prenosnej spongiformnej encefalopatie (Ú. v. ES L 173, s. 12; Mim. vyd. 03/032, s. 450).
(
10
)	Smernica Rady z 26. júna 1964 o zdravotných podmienkach pre výrobu a predaj čerstvého mäsa (Ú. v. ES 121, s. 2012; Mim. vyd. 03/001, s. 34), viackrát zmenená a doplnená, potom zmenená, doplnená a kodifikovaná smernicou Rady 91/497/EHS z (Ú. v. ES L 268, s. 69; Mim. vyd. 03/012, s. 72). Smernica 64/433 bola po ďalších zmenách a doplneniach zrušená od smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2004/41/ES z, ktorou sa zrušujú určité smernice týkajúce sa hygieny potravín a zdravotných podmienok výroby a uvádzania určitých produktov živočíšneho pôvodu určených pre ľudskú spotrebu na trh a ktorou sa menia a dopĺňajú smernice Rady 89/662/EHS a 92/118/EHS a rozhodnutie Rady 95/408/ES (Ú. v. EÚ L 157, s. 33; Mim. vyd. 03/044, s. 407).
(
11
)	Ú. v. ES L 1, s. 23.
(
12
)	Ú. v. ES L 147, s. 1; Mim. vyd. 03/032, s. 289.
(
13
)	Ú. v. ES L 224, s. 19; Mim. vyd. 03/010, s. 128.
(
14
)	Ú. v. ES L 308, s. 35.
(
15
)	Ú. v. ES L 269, s. 54.
(
16
)	Ú. v. ES L 181, s. 36.
(
17
)	Pozri nariadenie č. 1248/2001, už citované v poznámke pod čiarou 9.
(
18
)	Smernica 85/73 bola zrušená od 1. januára 2008 nariadením Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 882/2004 z o úradných kontrolách uskutočňovaných s cieľom zabezpečiť overenie dodržiavania potravinového a krmivového práva a predpisov o zdraví zvierat a o starostlivosti o zvieratá (Ú. v. EÚ L 165, s. 1; Mim. vyd. 03/045, s. 200).
(
19
)	Staatscourant 1994, č. 10.
(
20
)	Staatscourant 2000, č. 247, s. 39.
(
21
)	Staatscourant 1984, č. 252.
(
22
)	Staatscourant 2000, č. 249, s. 45.
(
23
)	Staatscourant 1993, č. 99. Holandská vláda uviedla, že toto nariadenie bolo zrušené 24. decembra 2005.
(
24
)	Staatscourant 2001, č. 64, s. 31.
(
25
)	Staatscourant 2001, č. 212, s. 16.
(
26
)	Zb. s. I-10333.
(
27
)	Tamže.
(
28
)	Ako pripomína Komisia, neskoršia lehota 1. júla 2001 bola stanovená preto, lebo k členské štáty ešte vo všeobecnosti nemali dostatočné kapacity na vykonanie rýchlych testov BSE pre všetok hovädzí dobytok kategórie uvedenej v článku 1 ods. 3 rozhodnutia 2000/764.
(
29
)	Tento článok upresňuje, že príspevok „pokrýva 100% (bez DPH) výdavkov na nákup testovacích súprav a činidiel, až do maximálnej sumy 30 eur za test“.
(
30
)	Určenie výšky príspevku poskytovaného na tieto testy bolo však prenechané na nasledujúce rozhodnutie, ktoré sa malo prijať pred 1. júlom 2001 a uskutočnilo sa rozhodnutím 2001/499, ktorým sa zmenil a doplnil článok 18 rozhodnutia 2000/773 a stanovil sa tak príspevok vo výške 100% (bez DPH) nákladov na nákup testovacích súprav a činidiel, až do maximálnej sumy 15 eur za test.
(
31
)	Príloha IV A rozhodnutia 98/272, ktorá vyplýva zo zmien a doplnení stanovených rozhodnutím 2001/8, uvádza tieto tri diagnostické metódy: i) „Test imunozafarbenia podľa metódy ‚western blotting‘ na zistenie fragmentu odolného na proteázu PrPRes (test Prionics Check)“; ii) „ELISA chemoiluminiscentný, spočívajúci v postupe extrakcie spojenej s technikou ELISA, s použitím posilneného chemoiluminiscentného činidla (test Enfer)“; iii) „Imunodávkovanie ako sandwich pre zistenie PrPRes vykonané po fáze denaturácie a s koncentráciou (Bio-Rad)“ [neoficiálny preklad].
(
32
)	Domnievam sa, že je možné ignorovať skutočnosť, že právny predpis neodkazuje na testy vykonané pred určitým dátumom, ale na testy vykonané „na zvieratách, ktoré boli zabité“ pred určitým dátumom. Z odôvodnenia č. 2 nariadenia č. 2777/2000 totiž vyplýva, že test na BSE sa bežne vykonáva „v okamihu zabitia“.
(
33
)	Slová „a v každom prípade pred 1. júlom 2001“, ktorými sa končí článok 2 ods. 2 prvý pododsek nariadenia č. 2777/2000 majú za cieľ vylúčiť z dotknutého spolufinancovania testy vykonané predtým, ako sa na vnútroštátnej úrovni zavedie povinný testovací program podľa článku 1 ods. 3 rozhodnutia 2000/764, pokiaľ je však dotknutý členský štát v omeškaní so splnením povinnosti po uplynutí lehoty, ustanovenou na prevzatie tohto ustanovenia.
(
34
)	Holandská vláda a Komisia dospeli k tomuto záveru na základe úvah, ktoré sa čiastočne odlišujú od mojej. Podľa Komisie nie je spolufinancovanie Spoločenstva uvedené v článku 2 ods. 2 nariadenia č. 2777/2000 uplatniteľné v Holandsku, keďže Holandsko bolo oslobodené na základe rozhodnutia 2001/3 a s prihliadnutím na nadobudnutie účinnosti povinnosti vykonávať testy BSE na zvieratách uvedených v článku 1 ods. 3 rozhodnutia 2000/764 už od 1. januára 2001 a na uplatňovanie režimu výkupu uvedeného v článku. 3 tohto nariadenia, keďže už preto nie je priestor na uplatňovanie článku 2 ods. 2 tohto predpisu, ktorý je podľa Komisie výnimkou z tohto režimu.
(
35
)	Zástupca Komisie na pojednávaní pripomenul, že táto skutočnosť nemá vplyv na právnu povahu, ktorá sa má priznať dotknutým testom BSE, ktoré sú aj podľa jeho názoru veterinárnymi opatreniami, ktoré mohli byť financované Spoločenstvom iným spôsobom, napríklad na základe rozhodnutia 90/424.
(
36
)	Pozri medzi inými rozsudky z 20. marca 1986, Tissier, 35/85, Zb. s. 1207, bod 9, a z, Teckal, C-107/98, Zb. s. I-8121, bod 34.
(
37
)	Rozsudky Tissier, už citovaný, bod 9; z 2. februára 1994, Verband Sozialer Wettbewerb, C-315/92, Zb. s. I-317, bod 7, a zo, Bourrasse a Perchicot, C-228/01 a C-289/01, Zb. s. I-10213, bod 33.
(
38
)	Holandská vláda v bode 53 svojich písomných pripomienok uviedla, že tento poplatok „je (najmä) založený na článku 5 ods. 4 smernice 85/73“.
(
39
)	Kurzívou zvýraznil generálny advokát.
(
40
)	Bod 1 tejto kapitoly upravuje vyberanie nasledujúcich poplatkov členskými štátmi „za náklady na inšpekciu týkajúcu sa zabíjania“ zvierat druhu hovädzieho dobytka: 4,5 eura na zviera za dospelý hovädzí dobytok a 2,5 eura na zviera za mladý hovädzí dobytok.
(
41
)	Pozri písomné pripomienky Komisie, bod 47.
(
42
)	Rozsudok z 30. mája 2002, C-284/00 a C-288/00, Zb. s. I-4611.
(
43
)	Rozsudok Stratmann, už citovaný, bod 50.
(
44
)	Návrhy z 21. marca 2002, bod 39.
(
45
)	Tamže, bod 58.
(
46
)	Písomné pripomienky holandskej vlády, bod 30.
(
47
)	Rozsudok už citovaný, bod 56.
(
48
)	Rozsudok z 9. septembra 1999, C-374/97, Zb. s. I-5153, bod 27.
(
49
)	Rozsudok už citovaný, bod 62.
(
50
)	Rozsudok z 5. februára 1976, 87/75, Zb. s. 129.
(
51
)	Rozsudok z 15. decembra 1993, C-277/91, C-318/91 a C-319/91, Zb. s. I-6621.
(
52
)	Rozsudok z 11. augusta 1995, C-16/94, Zb. s. I-2421.
(
53
)	Rozsudok Conceria Bresciani, už citovaný, bod 10.
(
54
)	Rozsudok Ligur Carni a i., už citovaný, bod 31.
(
55
)	Rozsudok Dubois a Général Cargo Services, už citovaný, bod 14.
(
56
)	Pre čiastočne analogické úvahy pozri rozsudok z 15. apríla 1997, Bakers of Nailsea, C-27/95, Zb. s. I-1847, body 44 až 46, ako aj návrhy, ktoré predniesol generálny advokát La Pergola zo v rovnakej veci (poznámka pod čiarou 6, bod 8).