ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA (druhá komora)
z 26. septembra 2024 (*)
„ Odvolanie – Hospodárska súťaž – Trhy s plynom v strednej a východnej Európe – Článok 102 ZFEÚ – Článok 54 Dohody o Európskom hospodárskom priestore (EHP) – Zneužitie dominantného postavenia – Dodávky zemného plynu v strednej a vo východnej Európe – Nariadenie (ES) č. 1/2003 – Článok 9 ods. 1 – Rozhodnutie Európskej komisie, ktorým sa individuálne záväzky ponúknuté podnikom vyhlasujú za záväzné – Žaloba o neplatnosť – Primeranosť týchto záväzkov vzhľadom na obavy týkajúce sa hospodárskej súťaže, ktoré boli uvedené v oznámení o výhradách – Povaha preskúmania súdom Únie – Upustenie Komisie od vyžadovania záväzkov týkajúcich sa niektorých pôvodných obáv – Zásada riadnej správy vecí verejných – Zásada proporcionality – Povinnosť odôvodnenia – Ciele energetickej politiky Európskej únie – Článok 194 ZFEÚ – Zásada energetickej solidarity “
Vo veci C‑255/22 P,
ktorej predmetom je odvolanie podľa článku 56 Štatútu Súdneho dvora Európskej únie, podané 8. apríla 2022,
Orlen S.A., predtým Polski Koncern Naftowy Orlen S.A., právna nástupkyňa spoločnosti Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo S.A., so sídlom v Płocku (Poľsko), v zastúpení: K. Karasiewicz, radca prawny, T. Kaźmierczak, K. Kicun a P. Moskwa, adwokaci,
odvolateľka,
ďalší účastníci konania:
Európska komisia, v zastúpení: G. Meessen, I. Söderlund a J. Szczodrowski, splnomocnení zástupcovia,
žalovaná v prvostupňovom konaní,
Litovská republika,
Poľská republika, v zastúpení: B. Majczyna, K. Rudzińska a S. Żyrek, splnomocnení zástupcovia,
Gazprom PJSC, so sídlom v Moskve (Rusko),
Gazprom export LLC, so sídlom v Petrohrade (Rusko),
v zastúpení: E. Borovikov, J. Venit, advokáti, J. T. Hainz, J. Karenfort, W. Murzin, Rechtsanwälte, a N. Tuominen, avocată,
Overgas Inc., so sídlom v Sofii (Bulharsko), v zastúpení: S. Cappellari, S. Gröss, N. Jacobi, Rechtsanwälte, a J. Sroczyński, radca prawny,
vedľajší účastníci v prvostupňovom konaní,
SÚDNY DVOR (druhá komora),
v zložení: predsedníčka druhej komory A. Prechal, sudcovia F. Biltgen, N. Wahl (spravodajca), J. Passer a M. L. Arastey Sahún,
generálny advokát: A. Rantos,
tajomník: M. Siekierzyńska, referentka,
so zreteľom na písomnú časť konania a po pojednávaní z 21. februára 2024,
po vypočutí návrhov generálneho advokáta na pojednávaní 6. júna 2024,
vyhlásil tento
Rozsudok
1        Spoločnosť Orlen S.A., predtým Polski Koncern Naftowy Orlen S.A., právna nástupkyňa spoločnosti Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo S.A., sa svojím odvolaním domáha zrušenia rozsudku Všeobecného súdu Európskej únie z 2. februára 2022, Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo/Komisia (Záväzky skupiny Gazprom) (T‑616/18, ďalej len „napadnutý rozsudok“, EU:T:2022:43), ktorým Všeobecný súd zamietol žalobu o neplatnosť rozhodnutia Komisie C(2018) 3106 final z 24. mája 2018 týkajúceho sa konania podľa článku 102 [ZFEÚ] a článku 54 Dohody o EHP (Vec AT.39816 – Dodávky zemného plynu v strednej a východnej Európe) (ďalej len „sporné rozhodnutie“).
I.      Okolnosti predchádzajúce sporu
2        Okolnosti predchádzajúce sporu boli opísané v bodoch 1 až 36 napadnutého rozsudku takto:
„I.      Okolnosti predchádzajúce sporu a okolnosti, ktoré nastali po podaní žaloby
1      Žalobkyňa, Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo…, je materskou spoločnosťou skupiny PGNiG, ktorá pôsobí v plynárenstve a ropnom priemysle hlavne v Poľsku. Táto skupina vykonáva najmä prieskum ložísk a ťažbu plynu a surovej ropy, ako aj dovoz, predaj a distribúciu plynu.
2      Žalobkyňa navrhuje zrušiť [sporné rozhodnutie], ktorým boli záväzky ponúknuté spoločnosťami Gazprom PJSC a Gazprom export LLC (ďalej spoločne len ‚skupina Gazprom‘) vyhlásené za záväzné.
3      [Sporným rozhodnutím] sa skončilo správne konanie vedené [Európskou komisiou], ktorá vzhľadom na zákaz zneužívania dominantného postavenia stanovený v článku 102 ZFEÚ skúmala súlad určitých postupov skupiny Gazprom týkajúcich sa plynárenského odvetvia v určitých krajinách strednej a východnej Európy (ďalej len ‚KSVE‘), konkrétne v Bulharsku, Českej republike, Estónsku, Lotyšsku, Litve, Maďarsku, Poľsku a na Slovensku (ďalej spolu len ‚dotknuté KSVE‘).
A.      O správnom konaní, ktoré viedlo k prijatiu [sporného rozhodnutia]
4      V rokoch 2011 až 2015 Komisia prijala viacero opatrení s cieľom prešetriť fungovanie trhov s plynom v strednej a východnej Európe. Najmä na základe článkov 18 a 20 nariadenia Rady (ES) č. 1/2003 zo 16. decembra 2002 o vykonávaní pravidiel hospodárskej súťaže stanovených v článkoch [101] a [102 ZFEÚ] (Ú. v. ES L 1, 2003, s. 1; Mim. vyd. 08/002, s. 205) zaslala žiadosti o informácie rôznym subjektom pôsobiacim na trhu vrátane skupiny Gazprom a niektorým z jej odberateľov vrátane žalobkyne a vykonala kontroly vrátane kontroly v priestoroch žalobkyne v roku 2011. Správne konanie týkajúce sa tohto vyšetrovania, o ktoré priamo ide v prejednávanej veci, bolo zapísané pod číslom ‚vec AT.39816 – Dodávky zemného plynu v strednej a východnej Európe‘ (ďalej len ‚vec AT.39816‘).
5      V rámci tejto veci Komisia 31. augusta 2012 formálne začala konanie s cieľom prijať podľa článku 11 ods. 6 nariadenia č. 1/2003 a článku 2 nariadenia Komisie (ES) č. 773/2004 zo 7. apríla 2004, ktoré sa týka vedenia konania Komisiou podľa článkov [101] a [102 ZFEÚ] (Ú. v. EÚ L 123, 2004, s. 18; Mim. vyd. 08/003, s. 81), rozhodnutie na základe kapitoly III nariadenia č. 1/2003.
6      Komisia 22. apríla 2015 podľa článku 10 nariadenia č. 773/2004 zaslala skupine Gazprom OV oznámenie o výhradách (ďalej len ‚OV‘). V [OV] Komisia na úvod uviedla, že skupina Gazprom mala dominantné postavenie na vnútroštátnych trhoch s veľkoobchodnými dodávkami plynu v dotknutých KSVE a že v rozpore s článkom 102 ZFEÚ zneužívala toto postavenie uplatňovaním protisúťažnej stratégie s cieľom rozdrobiť a izolovať tieto trhy, a tak zabrániť voľnému pohybu plynu v dotknutých KSVE.
7      Komisia sa domnievala, že táto stratégia skupiny Gazprom zahŕňala tri druhy protisúťažných postupov týkajúcich sa jej odberateľov v dotknutých KSVE (ďalej len ‚dotknutí odberatelia‘) a ich zmlúv uzavretých s ňou (ďalej len ‚dotknuté zmluvy‘):
–        po prvé skupina Gazprom uložila územné obmedzenia vo svojich zmluvách o dodávkach plynu s veľkoobchodníkmi, ako aj s niektorými priemyselnými odberateľmi v dotknutých KSVE (ďalej len ‚výhrady týkajúce sa územných obmedzení‘), pričom tieto obmedzenia vyplývajú zo zmluvných podmienok, ktoré zakazujú vývoz mimo územia dodávok alebo ukladajú povinnosť použiť dodaný plyn na danom území. Skupina Gazprom tiež využívala ďalšie opatrenia brániace cezhraničným tokom plynu,
–        po druhé tieto územné obmedzenia umožnili skupine Gazprom viesť nekalú cenovú politiku v piatich dotknutých KSVE, konkrétne v Bulharsku, Estónsku, Lotyšsku, Litve a Poľsku (ďalej len ‚päť KSVE dotknutých cenovými postupmi‘) tým, že nanucovala nadmerné ceny, keďže tieto ceny boli oveľa vyššie než úroveň jej nákladov alebo určité ceny považované za referenčné ceny (ďalej len ‚výhrady týkajúce sa cenových postupov‘),
–        po tretie skupina Gazprom, pokiaľ ide o Bulharsko a Poľsko, podmienila svoje dodávky plynu získaním určitých záruk zo strany veľkoobchodníkov v súvislosti s prepravou plynu. Tieto záruky sa týkali jednak investícií bulharského veľkoobchodníka do projektu plynovodu South Stream a jednak súhlasu poľského veľkoobchodníka, konkrétne žalobkyne, s posilnením kontroly zo strany skupiny Gazprom v oblasti riadenia poľského úseku plynovodu Jamal, jedného z hlavných tranzitných plynovodov v Poľsku (ďalej len ‚výhrady týkajúce sa plynovodu Jamal‘).
8      Dňa 29. septembra 2015 skupina Gazprom odpovedala na OV tak, že spochybnila obavy Komisie týkajúce sa hospodárskej súťaže, a potom bol podľa článku 12 nariadenia č. 773/2004 vypočutý na vypočutí, ktoré sa konalo 15. decembra 2015.
9      Dňa 14. februára 2017 skupina Gazprom na základe článku 9 nariadenia č. 1/2003 predložila formálny návrh záväzkov (ďalej len ‚počiatočné záväzky‘), pričom naďalej spochybňovala obavy týkajúce sa hospodárskej súťaže uvedené v OV. Tomuto návrhu predchádzali neformálne návrhy záväzkov.
10      Dňa 16. marca 2017 Komisia na účely zhromaždenia pripomienok dotknutých strán k počiatočným záväzkom uverejnila v Úradnom vestníku Európskej únie oznámenie podľa článku 27 ods. 4 nariadenia č. 1/2003 (Ú. v. EÚ C 81, 2017, s. 9), ktoré obsahovalo zhrnutie veci AT.39816, ako aj podstatnú časť obsahu počiatočných záväzkov. Na základe toho istého ustanovenia mali dotknuté strany lehotu siedmich týždňov začínajúcu plynúť odo dňa uverejnenia uvedeného oznámenia na predloženie svojich pripomienok (ďalej len ‚test trhu‘). Komisia dostala 44 súborov pripomienok dotknutých strán vrátane žalobkyne, poľskej vlády, predsedu Urząd Regulacji Energetyki (Úrad pre reguláciu energetiky, Poľsko; ďalej len ‚poľský úrad‘) a Gaz‑System S.A., prevádzkovateľa poľského úseku plynovodu Jamal.
11      Dňa 15. marca 2018 po tom, čo mu boli doručené nedôverné verzie pripomienok dotknutých strán k počiatočným záväzkom, skupina Gazprom predložila zmenený návrh záväzkov (ďalej len ‚konečné záväzky‘).
12      Komisia sa v súlade s článkom 14 nariadenia č. 1/2003 poradila s Poradným výborom pre kartely a dominantné postavenie (ďalej len ‚poradný výbor‘) a najmä mu zaslala predbežný návrh rozhodnutia. Dňa 2. mája 2018 poradný výbor vydal kladné stanovisko k tomuto predbežnému návrhu. Okrem toho vyšetrovateľ podľa článku 16 rozhodnutia predsedu [Európskej komisie] 2011/695/EÚ z 13. októbra 2011 o funkcii a pôsobnosti vyšetrovateľa v niektorých konaniach vo veci hospodárskej súťaže (Ú. v. EÚ L 275, 2011, s. 29) vydal 2. mája 2018 svoju záverečnú správu.
13      Dňa 24. mája 2018 Komisia prijala [sporné rozhodnutie], ku ktorému boli pripojené konečné záväzky. Týmto rozhodnutím schválila uvedené záväzky, vyhlásila ich za záväzné a ukončila správne konanie, pričom dospela k záveru, že už nie je opodstatnené, aby konala v súvislosti s potenciálne zneužívajúcimi postupmi, ktoré boli pôvodne uvedené v OV.
B.      O [spornom rozhodnutí]
14      Komisia v [spornom rozhodnutí] najprv uviedla predbežné posúdenie postupov skupiny Gazprom, a potom opísala počiatočné záväzky, výsledky testu trhu, ako aj konečné záväzky. Následne uviedla svoje posúdenie konečných záväzkov a dôvody, ktoré ju viedli k tomu, že ich vzhľadom na svoje obavy týkajúce sa hospodárskej súťaže považovala za postačujúce.
1.      O predbežnom posúdení predmetných postupov
15      V oddiele 4 [sporného rozhodnutia], v ktorom je uvedené predbežné posúdenie, Komisia vymedzila relevantné trhy ako predchádzajúce vnútroštátne trhy veľkoobchodných dodávok plynu. V tejto súvislosti tiež konštatovala, že skupina Gazprom má na relevantných trhoch v dotknutých KSVE dominantné postavenie.
16      Komisia sa domnievala, že skupina Gazprom mohla zneužiť svoje dominantné postavenie v rozpore s článkom 102 ZFEÚ tým, že uplatňovala protisúťažnú stratégiu, ktorej cieľom bolo zabrániť voľnému pohybu plynu v dotknutých KSVE a tým izolovať relevantné trhy týchto krajín. Konkrétne uviedla, že táto stratégie zahŕňajú tri súbory protisúťažných postupov, ktoré v podstate zodpovedajú obavám týkajúcim sa hospodárskej súťaže, ktoré boli uvedené v OV a opísané vyššie v bode 7.
17      Pokiaľ ide o výhrady týkajúce sa plynovodu Jamal, hoci niektoré z dotknutých strán v rámci testu trhu namietali neexistenciu záväzkov, ktoré by riešili tieto výhrady, Komisia v odôvodnení 138 [sporného rozhodnutia] vysvetlila, že po podrobnejšom skúmaní sa jej predbežné obavy týkajúce sa hospodárskej súťaže nepotvrdili. Po prvé uviedla, že poľský úrad v rozhodnutí z 19. mája 2015, ktorým osvedčil spoločnosť Gaz‑System ako nezávislého prevádzkovateľa sústavy (ďalej len ‚NPS‘) poľského úseku plynovodu Jamal (ďalej len ‚osvedčujúce rozhodnutie‘), najmä dospel k záveru, že Gaz‑System má rozhodujúci vplyv na rozhodnutia o investíciách týkajúcich sa tohto úseku, ako aj ich uskutočňovanie. Spoločnosť System Gazociągów Tranzytowych EuRoPol Plyn S.A. (ďalej len ‚EuRoPol‘) ako vlastník [tohto] plynovodu ani skupina Gazprom ako akcionár spoločnosti EuRoPol preto neboli schopné zablokovať tieto rozhodnutia. Po druhé Komisia poukázala na medzivládny charakter vzťahov medzi subjektmi pôsobiacimi v plynárenskom odvetví v Poľsku, a to najmä pokiaľ ide o výstavbu a správu poľského úseku plynovodu Jamal, a dospela k záveru, že táto okolnosť do veľkej miery mohla určovať správanie dotknutých subjektov.
2.      O obsahu konečných záväzkov
18      Predpokladá sa, že konečné záväzky, ktoré sú pripojené k [spornému rozhodnutiu], sú reakciou na obavy Komisie týkajúce sa hospodárskej súťaže.
19      Pokiaľ ide v prvom rade o záväzky, ktorých cieľom je riešiť [výhrady] týkajúce sa územných obmedzení (ďalej len ‚záväzky týkajúce sa územných obmedzení‘), skupina Gazprom sa v prvom rade v podstate zaviazala zrušiť v [dotknutých] zmluvách… všetky podmienky, ktoré priamo alebo nepriamo zakazujú voľný pohyb plynu v regióne tvorenom [dotknutými KSVE] alebo mu bránia.
20      Navyše, aby sa napriek izolácii infraštruktúry Bulharska a pobaltských krajín umožnil tok plynu medzi Bulharskom a pobaltskými krajinami na jednej strane a ostatnými dotknutými KSVE na druhej strane, skupina Gazprom sa zaviazala prijať opatrenia s cieľom poskytnúť dotknutým odberateľom možnosť požiadať o dodanie celého zmluvného objemu plynu alebo jeho časti dodávaného na určité odberné miesta v Maďarsku, v Poľsku a na Slovensku na iné odberné miesto v Bulharsku alebo v pobaltských krajinách. V nadväznosti na test trhu skupina Gazprom v konečných záväzkoch najmä posilnila svoj návrh týkajúci sa zmeny odberných miest.
21      Okrem toho s cieľom umožniť bulharskému prevádzkovateľovi sústavy kontrolovať toky v Bulharsku, skupina Gazprom sa najmä zaviazala prijať opatrenia na zmenu relevantných zmlúv o dodávkach a preprave plynu s cieľom umožniť uzatvorenie zmlúv o vzájomnom prepojení medzi Bulharskom a ďalšími členskými štátmi, najmä Gréckom, ako aj úpravu metódy prideľovania plynu.
22      Pokiaľ ide v druhom rade o záväzky, ktorých cieľom je riešiť [výhrady týkajúce sa cenových postupov] (ďalej len ‚záväzky týkajúce sa cenových postupov‘), skupina Gazprom sa zaviazala vložiť do zmlúv podmienky týkajúce sa úpravy cien alebo prípadne zmeniť podmienky, ktoré sú súčasťou zmlúv uzavretých s jej dotknutými odberateľmi v Bulharsku, Estónsku, Lotyšsku, Litve a Poľsku. Tieto nové alebo zmenené podmienky týkajúce sa úpravy cien najmä stanovujú, že ak zmluvné strany do 120 dní nedospejú k dohode o novej cene, každá zmluvná strana môže predložiť spor rozhodcovskému súdu, ktorý musí vychádzať z cenových usmernení, ktoré sú súčasťou týchto podmienok, a musí byť zriadený v rámci Európskej únie. Okrem toho upravené ceny sa budú uplatňovať so spätnou účinnosťou odo dňa doručenia žiadosti o úpravu cien.
23      Pokiaľ ide v treťom rade o záväzky súvisiace s obavami týkajúcimi sa hospodárskej súťaže, ktorých predmetom je podmienenie dodávok plynu za určitú cenu získaním záruky týkajúcej sa investícií do projektu plynovodu South Stream od bulharského veľkoobchodníka, skupina Gazprom sa zaviazala umožniť bulharským partnerom zapojeným do tohto projektu odstúpiť od neho bez vyvodenia ich zodpovednosti za škodu a bez vymáhania zliav z cien plynu, ktoré poskytla ako protihodnotu za ich účasť na tomto projekte. Okrem toho vzhľadom na ohlásené vzdanie sa bulharského úseku tohto projektu plynovodu sa skupina Gazprom tiež zaviazala, že nebude žiadať náhradu škody ako osobitnú kompenzáciu spojenú so vzdaním sa tohto úseku.
3.      O posúdení a uskutočňovaní konečných záväzkov
24      Komisia v [spornom rozhodnutí] v podstate dospela k záveru, že konečné záväzky boli účinné a nevyhnutné na riešenie jej obáv týkajúcich sa hospodárskej súťaže, a neboli neprimerané, pričom uviedla, že v tejto súvislosti vzala do úvahy udalosti, ku ktorým došlo na trhoch so zemným plynom od doručenia OV. Najmä poukázala na to, že po prvé skupina Gazprom už prijala určité opatrenia s cieľom vo väčšej miere zosúladiť svoje správanie s právnymi predpismi týkajúcimi sa hospodárskej súťaže, po druhé situácia z hľadiska plynárenskej infraštruktúry sa v niektorých z dotknutých KSVE, konkrétne v Českej republike, v Maďarsku, v Poľsku a na Slovensku, zlepšila, takže sa umožnili cezhraničné toky plynu, aj keď trhy so zemným plynom v pobaltských krajinách a v Bulharsku zostali izolované od ostatných trhov so zemným plynom v Únii, a po tretie v dôsledku poklesu cien ropy sa niektoré z dlhodobých cien plynu vyplývajúce zo vzorcov, ktorých súčasťou bolo naviazanie na ceny ropných výrobkov, tiež znížili.
25      Komisia preto rozhodla, že na základe článku 9 nariadenia č. 1/2003 vyhlási konečné záväzky za záväzné. Pokiaľ ide o dobu ich uplatňovania, v [spornom rozhodnutí] je stanovené, že tieto záväzky sa budú uplatňovať počas obdobia ôsmich rokov odo dňa doručenia uvedeného rozhodnutia skupine Gazprom s výnimkou záväzkov týkajúcich sa projektu plynovodu South Stream uvedených vyššie v bode 23, ktoré sú záväzné na obdobie 15 rokov od tohto dňa.
26      Výrok [sporného rozhodnutia] znie takto:
‚Článok 1
Záväzky uvedené v prílohe sú záväzné pre [skupinu Gazprom], ako aj ktorýkoľvek právny subjekt priamo alebo nepriamo ovládaný touto skupinou na obdobie ôsmich rokov s výnimkou záväzkov uvedených v bode 21 prílohy, ktoré sú záväzné na obdobie 15 rokov, a to odo dňa určeného v záväzkoch.
Článok 2
Konštatuje sa, že už nie je opodstatnené[, aby Komisia konala] v tejto veci…‘
C.      O sťažnosti
27      Súbežne so správnym konaním, ktoré začala Komisia a ktoré viedlo k prijatiu [sporného rozhodnutia], žalobkyňa podala 9. marca 2017 na základe článku 5 nariadenia č. 773/2004 sťažnosť, v ktorej namietala údajné zneužívajúce postupy skupiny Gazprom (ďalej len ‚sťažnosť‘). Tieto postupy, ktoré sa do veľkej miery prekrývali s obavami, ktoré už boli uvedené v OV, zahŕňali najmä tvrdenia týkajúce sa zneužívajúcich postupov skupiny Gazprom súvisiacich s poľským úsekom plynovodu Jamal.
28      Dňa 29. marca 2017 Komisia potvrdila prijatie sťažnosti, ktorá bola následne zaregistrovaná pod číslom ‚vec AT.40497 – Poľské ceny plynu‘ (ďalej len ‚vec AT.40497‘).
29      V liste z 31. marca 2017 zaslanom žalobkyni Komisia uviedla, že postupy uvedené v sťažnosti a postupy, ktorých sa týkajú počiatočné záväzky, sa zrejme prekrývajú, a vyzvala ju, aby predložila pripomienky k týmto záväzkom v rámci testu trhu začatého 16. marca 2017. Po predĺžení príslušnej lehoty žalobkyňa predložila svoje pripomienky 19. mája 2017.
30      Dňa 15. mája 2017 skupina Gazprom predložila Komisii svoje pripomienky týkajúce sa sťažnosti.
31      Komisia listom zaslaným žalobkyni 23. januára 2018 (ďalej len ‚list o úmysle zamietnuť sťažnosť‘) v súlade s článkom 7 ods. 1 nariadenia č. 773/2004 oznámila žalobkyni, že zamýšľa zamietnuť sťažnosť, a vyzvala ju, aby v lehote štyroch týždňov odo dňa prijatia tohto listu oznámila svoje stanovisko. Komisia jej tiež zaslala nedôvernú verziu OV, ako aj nedôvernú verziu pripomienok skupiny Gazprom týkajúcich sa sťažnosti, ktoré boli uvedené v bode 30 vyššie.
32      Žalobkyňa 2. marca 2018 predložila pripomienky v odpovedi na list o úmysle zamietnuť sťažnosť. Žalobkyňa vyjadrila nielen svoju nespokojnosť so závermi obsiahnutými v uvedenom liste, ale tiež kritizovala vedenie vyšetrovania Komisiou a poznamenala, že Komisia porušila jej práva ako sťažovateľky vo veci AT.39816 najmä tým, že napriek mnohým žiadostiam jej takmer rok nesprístupnila OV ani jej neumožnila predložiť pripomienky k tomuto oznámeniu.
33      Dňa 5. septembra 2018, teda po prijatí [sporného rozhodnutia], žalobkyňa zaslala vyšetrovateľovi odôvodnenú žiadosť v zmysle článku 7 ods. 2 písm. b) rozhodnutia 2011/695, v ktorej požiadala o prístup ku všetkým dokumentom, na ktorých Komisia založila svoje predbežné posúdenie uvedené v liste o úmysle zamietnuť sťažnosť, najmä o prístup k verzii OV, ktorá bude obsahovať menej vynechaných informácií. Dňa 17. septembra 2018 vyšetrovateľ postúpil žiadosti o prístup uvedené v tomto liste z 5. septembra 2018 generálnemu riaditeľstvu (GR) Komisie pre hospodársku súťaž. Komisia listom z 25. septembra 2018 zamietla žiadosti o prístup k dokumentom, ktoré žalobkyňa uviedla vo svojich listoch z 2. marca a 5. septembra 2018.
34      Dňa 24. januára 2019 žalobkyňa zaslala členovi Komisie zodpovednému za hospodársku súťaž list, v ktorom na základe článku 265 druhého odseku ZFEÚ vyzvala Komisiu, aby konala buď tak, že prijme rozhodnutie, ktorým zamietne sťažnosť, alebo bude pokračovať v konaní vo veci AT.40497. Dňa 8. februára 2019 Komisia odpovedala na tento list, pričom pripomenula, že sťažnosť už viedla k viacerým výmenám korešpondencie medzi nimi. Komisia tiež uviedla, pokiaľ ide o vec AT.39816, že prijala [sporné rozhodnutie], ktoré najmä zohľadňovalo pripomienky predložené žalobkyňou v rámci testu trhu, a pokiaľ ide o vec AT.40497, že zaslala list o úmysle zamietnuť sťažnosť, na ktorý žalobkyňa odpovedala, a že dokončuje svoju analýzu sťažnosti.
35      Dňa 17. apríla 2019 Komisia prijala rozhodnutie C(2019) 3003 final týkajúce sa zamietnutia sťažnosti (vec AT.40497 – Poľské ceny plynu).
36      Dňa 25. júna 2019 žalobkyňa podala na Všeobecnom súde žalobu proti tomuto rozhodnutiu o zamietnutí sťažnosti, ktorá bola zaregistrovaná pod číslom veci T‑399/19.“
II.    Žaloba na Všeobecnom súde a napadnutý rozsudok
3        Návrhom podaným do kancelárie Všeobecného súdu 15. októbra 2018 podala Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo žalobu o neplatnosť sporného rozhodnutia.
4        Podaním doručeným do kancelárie Všeobecného súdu 26. februára 2019 skupina Gazprom podala návrh na vstup do konania ako vedľajší účastník na podporu návrhov Komisie. Podaniami doručenými do kancelárie Všeobecného súdu 25., 27. a 28. februára 2019 Overgas Inc., Litovská republika a Poľská republika podali návrhy na vstup do konania ako vedľajší účastníci na podporu návrhov spoločnosti Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo.
5        Predsedníčka prvej komory Všeobecného súdu rozhodnutím z 5. apríla 2019 po vypočutí hlavných účastníkov konania povolila vstup Poľskej republiky do konania ako vedľajšieho účastníka. Uzneseniami zo 17. mája 2019 po vypočutí hlavných účastníkov konania povolila vstup Litovskej republiky, skupiny Gazprom a spoločnosti Overgas do konania ako vedľajších účastníkov.
6        Vzhľadom na to, že zloženie komôr Všeobecného súdu bolo zmenené, sudca spravodajca bol 4. októbra 2019 pridelený k ôsmej komore, ktorej bola vec T‑616/18 z tohto dôvodu pridelená.
7        Listami kancelárie Všeobecného súdu zo 17. decembra 2019 bola Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo v rámci opatrení na zabezpečenie priebehu konania vyzvaná, aby predložila viaceré dokumenty, a Komisia bola vyzvaná, aby písomne odpovedala na otázku týkajúcu sa dôvernosti určitých informácií uvedených v dôvernej verzii OV.
8        Všeobecný súd uznesením z toho istého dňa nariadil Komisii jednak na základe článku 24 prvého odseku Štatútu Súdneho dvora Európskej únie a jednak na základe článku 91 písm. b) a článku 92 ods. 3 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu, s výhradou uplatnenia článku 103 tohto rokovacieho poriadku, aby predložila úplnú kópiu dôvernej verzie OV.
9        Účastníci konania v stanovených lehotách riadne vykonali opatrenia na zabezpečenie priebehu konania prijaté 17. decembra 2019, ako aj toto uznesenie.
10      Dňa 8. júna 2020 Všeobecný súd na návrh ôsmej komory Všeobecného súdu rozhodol o postúpení veci T‑616/18 ôsmej rozšírenej komore. Vzhľadom na existenciu prekážky vo výkone funkcie jedného z členov tejto rozšírenej komory bol na doplnenie uvedenej komory rozhodnutím z 15. júna 2020 určený predseda Všeobecného súdu.
11      Pokiaľ ide o úplnú kópiu dôvernej verzie OV predloženú Komisiou, Všeobecný súd rozhodol, že zástupcovia spoločnosti Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo budú oboznámení s týmto dokumentom pod podmienkou, že predtým podpíšu záväzky dôvernosti, aby táto spoločnosť mohla predložiť v tejto súvislosti pripomienky. Po tom, čo títo zástupcovia predložili podpísané záväzky dôvernosti, uvedený dokument im bol doručený a Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo predložila svoje pripomienky 8. decembra 2020.
12      Prednesy účastníkov konania a ich odpovede na otázky, ktoré im položil Všeobecný súd, boli vypočuté na pojednávaní 18. a 19. mája 2021. Pri tejto príležitosti Všeobecný súd tiež uviedol, že vzal na vedomie pripomienky k správe pre pojednávanie, ktoré predložila Komisia 27. apríla 2021.
13      Okrem toho Komisia v rámci odpovede na otázky položené Všeobecným súdom v súvislosti s prípustnosťou žaloby zmenila svoje stanovisko, pokiaľ ide o túto prípustnosť, a tvrdila, že Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo nepreukázala svoj záujem na konaní v prejednávanej veci, takže žaloba bola neprípustná.
14      Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo predložila žiadosti o dôverné zaobchádzanie vo vzťahu k Litovskej republike, Poľskej republike, ako aj skupine Gazprom a spoločnosti Overgas, pokiaľ ide o určité informácie uvedené v rôznych procesných písomnostiach. Títo účastníci konania nevzniesli námietky voči uvedeným žiadostiam.
15      Na podporu svojej žaloby Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo uviedla šesť žalobných dôvodov, z ktorých:
–        prvý je v podstate založený na porušení článku 9 nariadenia č. 1/2003 v spojení s článkom 102 ZFEÚ a zásady proporcionality, keďže Komisia sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia tým, že konštatovala, že výhrady týkajúce sa plynovodu Jamal boli neopodstatnené, a tým, že prijala záväzky, ktoré vôbec neriešia tieto výhrady,
–        druhý je v podstate založený na porušení článku 9 nariadenia č. 1/2003 v spojení s článkom 102 ZFEÚ a zásady proporcionality, keďže Komisia prijala konečné záväzky, hoci náležite neriešia výhrady týkajúce sa cenových postupov,
–        tretí je v podstate založený na porušení článku 9 nariadenia č. 1/2003 v spojení s článkom 102 ZFEÚ a zásady proporcionality, keďže Komisia prijala konečné záväzky, hoci náležite neriešia výhrady týkajúce sa územných obmedzení,
–        štvrtý je v podstate založený na porušení článku 194 ods. 1 ZFEÚ v spojení s článkom 7 ZFEÚ, keďže sporné rozhodnutie je v rozpore s cieľmi energetickej politiky Únie a Komisia nevzala do úvahy nepriaznivý vplyv tohto rozhodnutia na európsky trh dodávok plynu,
–        piaty je v podstate založený na porušení článku 18 ods. 1 ZFEÚ a zásady rovnosti zaobchádzania, keďže Komisia zaobchádzala s odberateľmi skupiny Gazprom pôsobiacimi v západoeurópskych členských štátoch a odberateľmi skupiny Gazprom pôsobiacimi v dotknutých KSVE rozdielne, a
–        šiesty je v podstate založený na zneužití právomoci a na porušení podstatných formálnych náležitostí, keďže Komisia v spornom rozhodnutí nerešpektovala cieľ článku 9 nariadenia č. 1/2003, ako aj medze svojich oprávnení pri vedení správneho konania.
16      Všeobecný súd napadnutým rozsudkom zamietol všetky žalobné dôvody, v dôsledku čoho zamietol žalobu v celom jej rozsahu.
III. Konanie na Súdnom dvore a návrhy účastníkov konania v rámci odvolania a v rámci vzájomného odvolania
17      Svojím odvolaním Orlen navrhuje, aby Súdny dvor:
–        zrušil napadnutý rozsudok,
–        zrušil sporné rozhodnutie,
–        subsidiárne vrátil vec Všeobecnému súdu na ďalšie konanie, aby rozhodol v súlade s rozsudkom Súdneho dvora, a
–        uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy tohto konania a trovy konania na Všeobecnom súde.
18      Komisia navrhuje, aby Súdny dvor:
–        zamietol odvolanie a
–        uložil odvolateľke povinnosť nahradiť trovy konania.
19      Skupina Gazprom navrhuje, aby Súdny dvor:
–        zamietol odvolanie a
–        uložil odvolateľke povinnosť nahradiť trovy konania.
20      Overgas a Poľská republika navrhujú, aby Súdny dvor odvolaniu vyhovel.
21      Svojím vzájomným odvolaním Overgas navrhuje, aby Súdny dvor:
–        zrušil napadnutý rozsudok a
–        uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy konania.
22      Komisia navrhuje, aby Súdny dvor:
–        zamietol vzájomné odvolanie a
–        uložil spoločnosti Overgas povinnosť nahradiť trovy konania týkajúce sa tohto vzájomného odvolania.
23      Skupina Gazprom navrhuje, aby Súdny dvor:
–        zamietol vzájomné odvolanie a
–        uložil spoločnosti Overgas povinnosť nahradiť trovy konania týkajúce sa tohto vzájomného odvolania.
24      Orlen navrhuje, aby Súdny dvor:
–        vyhovel vzájomnému odvolaniu v jeho prvom dôvode a
–        zrušil napadnutý rozsudok.
IV.    O hlavnom odvolaní
25      Na podporu svojho odvolania Orlen uvádza štyri odvolacie dôvody, z ktorých prvý je založený na porušení článku 9 nariadenia č. 1/2003, druhý na porušení článku 194 ZFEÚ v spojení s článkom 9 tohto nariadenia, tretí na porušení článku 9 ods. 1 uvedeného nariadenia a štvrtý na porušení článku 9 ods. 2 toho istého nariadenia.
A.      O prípustnosti
1.      Argumentácia účastníkov konania
26      Skupina Gazprom však bez toho, aby formálne vzniesla námietku neprípustnosti, tvrdí, že odvolanie je neprípustné.
27      Orlen tak nemá skutočne existujúci záujem na zrušení napadnutého rozsudku, keďže takýto záujem sa nemôže týkať budúcej a hypotetickej situácie. Zrušenie tohto rozsudku, ktoré očakáva, jej však nemôže priniesť uspokojenie, pretože od novembra 2019 informovala skupinu Gazprom o svojom úmysle nepredĺžiť dlhodobú zmluvu o dodávke plynu po roku 2022. Podnikla kroky potrebné na ukončenie obchodných vzťahov so skupinou Gazprom pred koncom tohto posledného uvedeného roka. V dôsledku toho nemajú Orlen a Poľská republika viac záujem o dodávky plynu zo strany skupiny Gazprom, takže ani najpriaznivejší výsledok odvolania by nebol taký, aby poskytol spoločnosti Orlen uspokojenie.
28      Skupina Gazprom sa okrem toho domnieva, že nejednoznačnosť výhrad uvedených v bodoch 154 a 161 odvolania musí viesť Súdny dvor k tomu, aby ich zamietol ako neprípustné.
29      Komisia tvrdí, že prvá časť prvého odvolacieho dôvodu je čiastočne neprípustná v rozsahu, v akom v nej Orlen spochybňuje preskúmanie zákonnosti, ktoré vykonal Všeobecný súd v súvislosti s komplexnými hospodárskymi transakciami, avšak bez toho, aby tvrdila, že došlo k zjavne nesprávnemu posúdeniu, a druhá časť tretieho odvolacieho dôvodu je čiastočne neprípustná z dôvodu nejednoznačnosti tvrdení, ktoré sú v nej uvedené.
2.      Posúdenie Súdnym dvorom
30      V prvom rade z ustálenej judikatúry Súdneho dvora vyplýva, že každá fyzická alebo právnická osoba, ktorá podá odvolanie, musí mať, rovnako ako v prípade, že podá žalobu o neplatnosť, záujem na konaní, ktorého existencia sa musí posudzovať jednak vzhľadom na predmet tohto odvolania alebo žaloby a jednak ku dňu jej podania. Nerešpektovanie tejto základnej požiadavky predstavuje prekážku konania z dôvodu verejného záujmu, ktorú môže súd Únie kedykoľvek vziať do úvahy ex offo (rozsudok z 22. septembra 2022, IMG/Komisia, C‑619/20 P a C‑620/20 P, EU:C:2022:722, bod 81, ako aj citovaná judikatúra).
31      Okrem toho tento záujem na konaní, rovnako ako predmet samotného sporu, musí pretrvávať až do vyhlásenia súdneho rozhodnutia. V dôsledku toho zánik uvedeného záujmu alebo tohto predmetu počas konania môže súd Únie viesť k tomu, aby prípadne aj ex offo konštatoval, že konanie vo veci treba zastaviť (rozsudok z 22. septembra 2022, IMG/Komisia, C‑619/20 P a C‑620/20 P, EU:C:2022:722, bod 82, ako aj citovaná judikatúra).
32      Vo všeobecnosti tak existencia, ako aj trvanie záujmu na konaní predpokladajú, že žaloba alebo odvolanie môže vo svojom výsledku priniesť fyzickej alebo právnickej osobe, ktorá ho podala, prospech. Vo všetkých prípadoch treba túto otázku posúdiť konkrétnym spôsobom (rozsudok z 22. septembra 2022, IMG/Komisia, C‑619/20 P a C‑620/20 P, EU:C:2022:722, bod 83, ako aj citovaná judikatúra).
33      V prejednávanej veci skupina Gazprom spochybňuje prípustnosť odvolania z dôvodu, že Orlen nemá skutočne existujúci záujem na zrušení napadnutého rozsudku, a to najmä vzhľadom na ukončenie ich zmluvných vzťahov k 31. decembru 2022. V tejto súvislosti je nesporné, že až do tohto dátumu, a teda aj po podaní odvolania 8. apríla 2022, existovali zmluvné vzťahy medzi skupinou Gazprom a spoločnosťou Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo.
34      Vzhľadom na to, že v období od 8. apríla 2022 do 31. decembra 2022 vyvolalo sporné rozhodnutie právne účinky na poľskom trhu s plynom a ropou, na ktorom pôsobí Orlen, z dôvodu, že právny predchodca tejto spoločnosti bol zmluvným partnerom skupiny Gazprom, Orlen sa v súlade s judikatúrou Súdneho dvora mohla odvolávať na dôsledky protiprávnosti, na ktorú poukazuje, ako aj na povahu škody, ktorú údajne utrpela (pozri v tomto zmysle rozsudok zo 7. septembra 2023, Versobank/ECB, C‑803/21 P, EU:C:2023:630, bod 160 a citovanú judikatúru), a to s cieľom dosiahnuť náhradu tejto škody.
35      Okrem toho Orlen vo svojej replike bez toho, aby to bolo spochybnené, spresnila, že prebieha viacero rozhodcovských konaní medzi ňou a skupinou Gazprom v súvislosti s vykonávaním zmluvy týkajúcej sa plynovodu Jamal, vrátane otázok týkajúcich sa cien. Navyše po podaní odvolania sa začalo konanie týkajúce sa prerušenia dodávok plynu skupinou Gazprom od 27. apríla 2022.
36      Z uvedeného vyplýva, že skupina Gazprom nesprávne spochybňuje existenciu skutočne existujúceho záujmu spoločnosti Orlen na zrušení napadnutého rozsudku.
37      V druhom rade z článku 256 ods. 1 druhého pododseku ZFEÚ, z článku 58 prvého odseku Štatútu Súdneho dvora Európskej únie, ako aj z článku 168 ods. 1 písm. d) a článku 169 ods. 2 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora vyplýva, že v odvolaní musia byť presne uvedené napádané časti rozsudku, ktorého zrušenie sa navrhuje, ako aj právne tvrdenia, ktoré tento návrh konkrétne podporujú, inak sú odvolanie alebo dotknutý odvolací dôvod neprípustné (rozsudok z 11. januára 2024, Foz/Rada, C‑524/22 P, EU:C:2024:23, bod 26 a citovaná judikatúra).
38      V prejednávanej veci na rozdiel od tvrdení Komisie týkajúcich sa nedostatočnej jasnosti druhej časti tretieho odvolacieho dôvodu, ako aj tvrdení skupiny Gazprom, ktoré sa týkajú výhrad uvedených v bodoch 154 a 161 tohto odvolania, toto odvolanie v každej z dotknutých častí dostatočne presne identifikuje kritizované časti napadnutého rozsudku a uvádza dôvody, pre ktoré z týchto častí vyplýva nezohľadnenie judikatúry týkajúcej sa pojmu zjavne nesprávne posúdenie a nesprávne právne posúdenie, pokiaľ ide o výklad článku 9 ods. 2 písm. a) nariadenia č. 1/2003.
39      Tieto námietky neprípustnosti je preto potrebné zamietnuť.
40      Pokiaľ ide o neprípustnosť prvej časti prvého odvolacieho dôvodu, ktorú uvádza Komisia v súvislosti s tým, že Orlen nepoukázala na existenciu zjavne nesprávneho posúdenia týkajúceho sa komplexných hospodárskych transakcií, treba ju odmietnuť. Orlen totiž uviedla túto prvú časť v rámci odvolacieho dôvodu založeného na tom, že Všeobecný súd porušil článok 9 nariadenia č. 1/2003. Nepochybne v nej stručne tvrdila, že Všeobecný súd mal overiť, či Komisia tým, že prijala záväzky skupiny Gazprom, správne analyzovala tieto hospodárske transakcie s prihliadnutím na OV, „teda bez toho, aby sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia“. Orlen tak umožnila Súdnemu dvoru určiť rozsah uvedenej prvej časti a vyjadriť sa k dôvodnosti analýzy, ktorá sa v tejto súvislosti nachádza v napadnutom rozsudku.
41      Zo všetkých predchádzajúcich úvah vyplýva, že odvolanie je prípustné.
B.      O veci samej
1.      Úvodné pripomienky
42      Z článku 9 nariadenia č. 1/2003 vyplýva, že ak Komisia zamýšľa prijať rozhodnutie vyžadujúce ukončiť porušovanie, môže záväzky ponúknuté príslušnými podnikmi vyhlásiť za záväzné, pokiaľ sú spôsobilé reagovať na obavy, o ktorých informovala tieto podniky vo svojom predbežnom posúdení.
43      Cieľom tohto článku je zaistiť účinné uplatňovanie pravidiel hospodárskej súťaže stanovených v Zmluve o FEÚ prostredníctvom prijímania rozhodnutí, ktoré vyhlasujú za záväzné záväzky ponúknuté stranami, ktoré Komisia považuje za vhodné na to, aby priniesli rýchlejšie riešenie ňou identifikovaných problémov hospodárskej súťaže, namiesto toho, aby sa postupovalo formálnym konštatovaním porušenia. Konkrétnejšie uvedený článok vychádza z úvah o hospodárnosti konania a umožňuje podnikom, aby sa v plnom rozsahu zúčastňovali na konaní tým, že navrhnú riešenia, ktoré sa im zdajú najprimeranejšie a najvhodnejšie s cieľom reagovať na uvedené obavy Komisie (pozri v tomto zmysle rozsudok z 29. júna 2010, Komisia/Alrosa, C‑441/07 P, EU:C:2010:377, bod 35).
44      Hoci článok 9 nariadenia č. 1/2003 na rozdiel od článku 7 tohto nariadenia neobsahuje výslovný odkaz na pojem proporcionalita, nič to nemení na tom, že ako všeobecná zásada práva Únie je zásada proporcionality kritériom zákonnosti všetkých aktov orgánov Únie, vrátane rozhodnutí Komisie ako orgánu na ochranu hospodárskej súťaže (rozsudok z 29. júna 2010, Komisia/Alrosa, C‑441/07 P, EU:C:2010:377, bod 36).
45      Vzhľadom na to, že článok 9 tohto nariadenia iba stanovuje, že v rámci konania začatého na základe tohto článku, ako to potvrdzuje odôvodnenie 13 uvedeného nariadenia, nemá Komisia povinnosť kvalifikovať a konštatovať porušenie, jej úloha sa obmedzuje na preskúmanie a prípadné prijatie záväzkov ponúknutých príslušnými podnikmi s ohľadom na problémy, ktoré identifikovala vo svojom predbežnom posúdení, a s ohľadom na ciele, ktoré sleduje. Vykonanie zásady proporcionality Komisiou v kontexte uvedeného článku 9 sa týka iba overenia, či dotknuté záväzky reagujú na obavy, o ktorých informovala príslušné podniky, a či tieto podniky neponúkli menej obmedzujúce záväzky reagujúce na jej obavy rovnako vhodným spôsobom (rozsudok z 29. júna 2010, Komisia/Alrosa, C‑441/07 P, EU:C:2010:377, body 40 a 41).
46      V rámci tohto overenia však Komisia musí zohľadniť záujmy tretích strán, pričom skutočnosť, že individuálne záväzky, ktoré ponúkol podnik, uznala Komisia za záväzné, neznamená, že iné podniky nemajú možnosť chrániť svoje prípadné práva v rámci svojich vzťahov s týmto podnikom (rozsudok z 29. júna 2010, Komisia/Alrosa, C‑441/07 P, EU:C:2010:377, body 41 a 49). Keď Komisia overuje záväzky nie z hľadiska ich spôsobilosti reagovať na jej obavy z narušenia hospodárskej súťaže, ale so zreteľom na ich vplyv na záujmy tretích strán, potom si zásada proporcionality vyžaduje, aby práva, ktoré tretím stranám patria, neboli zbavené svojej podstaty (rozsudok z 9. decembra 2020, Groupe Canal +/Komisia, C‑132/19 P, EU:C:2020:1007, bod 106).
47      Z predchádzajúcich úvah vyplýva, že na jednej strane z dôvodu osobitnej povahy článku 9 nariadenia č. 1/2003, ako uviedol generálny advokát v bode 39 svojich návrhov, je vzhľadom na obavy Komisie vyjadrené v jej predbežnom posúdení vhodným kritériom to, či sú záväzky dostatočné na to, aby primerane reagovali na tieto obavy bez toho, aby bola Komisia povinná sama hľadať menej prísne alebo miernejšie riešenia, než sú záväzky, ktoré jej boli ponúknuté, a na druhej strane súdne preskúmanie analýzy týchto záväzkov Komisiou sa týka výlučne otázky, či sa táto inštitúcia dopustila zjavne nesprávneho posúdenia (pozri v tomto zmysle rozsudok z 29. júna 2010, Komisia/Alrosa, C‑441/07 P, EU:C:2010:377, bod 42).
48      V dôsledku toho, ako uviedol generálny advokát v bode 97 svojich návrhov, takéto preskúmanie nesmeruje k tomu, aby analýza Komisie neobsahovala žiadne nezrovnalosti, keďže jej bola priznaná určitá miera voľnej úvahy, ak sa neprekročí prahová hodnota toho, čo sa považuje za zjavné.
49      Okrem toho z procesného hľadiska treba zdôrazniť, že článok 9 nariadenia č. 1/2003 ponecháva Komisii možnosť určiť formu, akú má mať „jej predbežné posúdenie“ uvedené v odseku 1 tohto článku. V praxi, ako to potvrdila Komisia na pojednávaní, toto posúdenie často zodpovedá oznámeniu o výhradách určenému podniku, ktorému sa vytýka správanie odporujúce článkom 101 alebo 102 ZFEÚ, na základe článku 7 tohto nariadenia. Ak ide o takýto prípad, ako to bolo aj v prejednávanej veci, uplatní sa judikatúra týkajúca sa takýchto procesných úkonov, keďže žiadne z ustanovení uvedeného nariadenia neodôvodňuje rozdielne zaobchádzanie s oznámením o výhradách podľa toho, či toto oznámenie slúži ako základ pre rozhodnutie prijaté na základe článku 7 alebo článku 9 toho istého nariadenia, pričom tento posledný uvedený článok konkrétne neupravuje možnosť prepracovať predbežné posúdenie.
50      Z ustálenej judikatúry v tejto súvislosti vyplýva, že oznámenie o výhradách je dokumentom procesnej a prípravnej povahy, ktorý s cieľom zabezpečiť účinný výkon práva na obhajobu vymedzuje predmet správneho konania začatého Komisiou, čím jej bráni uplatniť ďalšie výhrady vo svojom rozhodnutí, ktorým sa končí predmetné konanie. Pre oznámenie o výhradách je teda charakteristické, že je predbežné a môže podliehať zmenám, ktoré Komisia uskutoční vo svojom neskoršom posúdení na základe pripomienok, ktoré jej v odpovedi predložili zúčastnené strany, a na základe ďalších skutkových zistení. Komisia totiž musí zohľadniť skutočnosti vyplývajúce z celého správneho konania, buď aby upustila od výhrad, ktoré sú neopodstatnené, alebo aby upravila či doplnila po skutkovej a právnej stránke svoju argumentáciu na podporu uplatnených výhrad (rozsudok z 28. januára 2021, Qualcomm a Qualcomm Europe/Komisia, C‑466/19 P, EU:C:2021:76, bod 66, ako aj citovaná judikatúra).
51      Komisia tak v rozhodnutí, ktoré prijme na základe článku 9 nariadenia č. 1/2003, nie je povinná vysvetliť dôvody, pre ktoré upustila od jednej alebo viacerých výhrad, ktoré zodpovedali niektorým z jej pôvodných obáv, či už vo vzťahu k podniku, ktorého záväzky sa stali záväznými a ktorý je jediným adresátom oznámenia o výhradách a všeobecnejšie predbežného posúdenia uvedeného v tomto článku 9, alebo vo vzťahu k dotknutým tretím stranám (pozri v tomto zmysle rozsudok z 28. januára 2021, Qualcomm a Qualcomm Europe/Komisia, C‑466/19 P, EU:C:2021:76, bod 67, ako aj citovanú judikatúru).
52      To samozrejme nebráni tomu, aby Komisia z vlastnej iniciatívy usúdila, že je užitočné poskytnúť v tejto súvislosti usmernenia s cieľom umožniť lepšie pochopenie tohto rozhodnutia.
2.      O návrhu Komisie na nahradenie odôvodnenia
53      V bode 83 napadnutého rozsudku Všeobecný súd rozhodol, že „za okolností prejednávaného prípadu a najmä vzhľadom na neexistenciu prepracovaného predbežného posúdenia Komisii – v rozpore s tým, čo tvrdí – z článku 9 nariadenia č. 1/2003 vyplývala povinnosť odôvodniť neexistenciu záväzku, ktorý by riešil výhrady týkajúce sa plynovodu Jamal“. V bode 85 tohto rozsudku dodal, že „v prejednávanej veci treba v každom prípade konštatovať, že Komisia uviedla dôvody, pre ktoré neuložila záväzok, ktorý by riešil výhrady týkajúce sa plynovodu Jamal, a ktoré majú podobu dvoch dôvodov uvedených v odôvodnení 138 [sporného rozhodnutia]“, ktorými sú konkrétne osvedčujúce rozhodnutie a medzivládny charakter vzťahov v plynárenskom odvetví v Poľsku.
54      Komisia vo svojom vyjadrení k odvolaniu zdôraznila, že táto analýza predstavovala nesprávne právne posúdenie, pričom však uviedla, že nemá vplyv na výrok napadnutého rozsudku, a preto nemôže viesť k jeho zrušeniu. Navrhla teda, aby Súdny dvor v tejto súvislosti nahradil odôvodnenie.
55      Tomuto návrhu treba vyhovieť a vzhľadom na úvahy uvedené v bodoch 49 až 52 tohto rozsudku treba rozhodnúť, že Všeobecný súd nesprávne poukázal na to, že v prípade upustenia od niektorých výhrad uvedených v OV, ktoré slúžilo ako predbežné posúdenie v zmysle článku 9 ods. 1 nariadenia č. 1/2003, je potrebné, aby Komisia zaslala prepracované predbežné posúdenie.
56      Toto nesprávne posúdenie totiž nemalo vplyv na výrok napadnutého rozsudku, keďže Všeobecný súd správne uviedol, že – ako bolo pripomenuté v bode 53 tohto rozsudku – Komisia odôvodnila sporné rozhodnutie, pokiaľ ide o dôvody upustenia od výhrad týkajúcich sa plynovodu Jamal, pričom tak mohla urobiť.
57      Treba dodať, že z dôvodu upustenia od týchto výhrad je Orlen oprávnená napadnúť zákonnosť sporného rozhodnutia z dôvodu uvedeného upustenia len v rozsahu, v akom preukáže, že toto upustenie viedlo k tomu, že záväzky prijaté skupinou Gazprom a schválené Komisiou sa stali zjavne nedostatočné.
3.      O prvom odvolacom dôvode
58      Prvý odvolací dôvod hlavného odvolania založený na porušení článku 9 nariadenia č. 1/2003 sa skladá z troch častí.
a)      O prvej časti prvého odvolacieho dôvodu
1)      Argumentácia účastníkov konania
59      V prvej časti svojho prvého odvolacieho dôvodu Orlen tvrdí, že Všeobecný súd porušil článok 9 nariadenia č. 1/2003 tým, že konštatoval, že Komisia správne posúdila primeranosť záväzkov ponúknutých skupinou Gazprom, hoci nereagovali na obavy, ktoré vyjadrila v OV, a vzhľadom na svoju povahu neboli schopné zabrániť budúcim podobným porušeniam. V prejednávanej veci mal Všeobecný súd overiť, či Komisia analyzovala primeranosť týchto záväzkov vzhľadom na obavy z narušenia hospodárskej súťaže, ktoré identifikovala v OV.
60      Orlen sa konkrétne domnieva, že v bodoch 208, 209 a 237 napadnutého rozsudku Všeobecný súd analyzoval primeranosť uvedených záväzkov tak, že ich úplne oddelil od OV.
61      Týmto konaním Všeobecný súd porušil zásadu ochrany legitímnej dôvery, teda dôveru spoločnosti Orlen, že rozhodnutie vyhlasujúce tie isté záväzky za záväzné, hoci nemá rovnakú povahu ako rozhodnutie založené na článku 7 nariadenia č. 1/2003, reaguje na všetky obavy Komisie a ukončuje porušenia zo strany skupiny Gazprom.
62      Komisia spochybňuje túto argumentáciu.
2)      Posúdenie Súdnym dvorom
63      Argumentáciu spoločnosti Orlen nemožno prijať.
64      Po prvé sa zdá, že Orlen tým, že kritizovala skutočnosť, že Všeobecný súd pri posudzovaní dostatočnosti záväzkov prijatých skupinou Gazprom nezohľadnil výhrady uvedené v OV, prinajmenšom implicitne zahrnula výhrady týkajúce sa plynovodu Jamal, od ktorých Komisia upustila pred prijatím sporného rozhodnutia, ako to vyplýva z bodu 17 napadnutého rozsudku uvedeného v bode 2 tohto rozsudku. Táto argumentácia je teda čiastočne neúčinná.
65      Po druhé, ako Komisia správne poznamenala, Orlen v rámci prvej časti svojho prvého odvolacieho dôvodu nepreukázala existenciu zjavne nesprávneho posúdenia Komisie, pokiaľ ide o primeranosť záväzkov ponúknutých skupinou Gazprom na odstránenie obáv, ktoré vyjadrila v OV, ani absenciu kritiky zo strany Všeobecného súdu, pokiaľ ide o takéto zjavne nesprávne posúdenie. Orlen sa v tejto súvislosti obmedzuje na jednoduché tvrdenia. Ako však bolo pripomenuté v bodoch 47 a 48 tohto rozsudku, súdne preskúmanie rozhodnutia prijatého podľa článku 9 nariadenia č. 1/2003 sa týka len otázky, či sa Komisia dopustila takéhoto pochybenia, čo musí konkrétne preukázať účastník konania, ktorý na toto pochybenie poukazuje.
66      Po tretie kritika zo strany spoločnosti Orlen, pokiaľ ide o nedostatočnú analýzu budúceho vývoja, ktorá slúži na posúdenie primeranosti záväzkov ponúknutých skupinou Gazprom, jednak neumožňuje preukázať existenciu zjavne nesprávneho posúdenia v tejto súvislosti a jednak sa týka záverov, ktoré Všeobecný súd vyvodil zo skutkových zistení, ktoré Orlen nespochybnila, a to že prinajmenšom v prípade určitého počtu dotknutých zmlúv nemožno konštatovať, že tieto zmluvy obsahovali v rámci podmienok týkajúcich sa určenia alebo úpravy cien odkazy na konkurenčné a jasne definované referenčné ceny. Všeobecný súd z toho sám vyvodil, že to, že v podmienkach týkajúcich sa úpravy cien neexistovala jasne definovaná, konkurenčná a verejne dostupná referenčná cena, ako v prípade cien v konkurenčných plynárenských uzloch, bolo jedným z hlavných faktorov, ktoré mohli viesť k neprimeraným cenám v piatich KSVE dotknutých cenovými postupmi.
67      Po štvrté tvrdenie, že Všeobecný súd potvrdil rozhodnutie Komisie umožniť následnú úpravu ponúknutých záväzkov, vychádza z nesprávneho výkladu napadnutého rozsudku, ako aj sporného rozhodnutia. V prvom rade samotná zmienka v bode 423 tohto rozsudku o tom, že inštitúcie Únie alebo vnútroštátne regulačné orgány v plynárenskom odvetví môžu zasiahnuť s cieľom zmeniť právne predpisy v tomto odvetví, prípadne zabezpečiť ich dodržiavanie, sa na rozdiel od tvrdení spoločnosti Orlen nevzťahuje na možnosť upraviť takéto záväzky. V druhom rade samotná skutočnosť, že Komisia pripomenula, že predmetné záväzky môžu v prípade, že ich dotknutý podnik nedodrží, viesť k obnove konania podľa článku 9 ods. 2 nariadenia č. 1/2003, nie je prejavom vôle doplniť tieto záväzky ex post, ale zabezpečiť ich dodržiavanie.
68      Po piate treba pripomenúť, že v súlade s ustálenou judikatúrou patrí zásada ochrany legitímnej dôvery k základným zásadám Únie a že možnosť domáhať sa jej majú všetky hospodárske subjekty, u ktorých príslušná inštitúcia vyvolá dôvodné očakávania tým, že im poskytne konkrétne ubezpečenia (rozsudok z 12. januára 2017, Timab Industries a CFPR/Komisia, C‑411/15 P, EU:C:2017:11, bod 134, ako aj citovaná judikatúra).
69      Hospodársky subjekt sa však nemôže opierať o obsah oznámenia o výhradách, ktorého prípravná a predbežná povaha bola pripomenutá v bode 50 tohto rozsudku, a to ani vtedy, keď sa toto oznámenie týka predbežného posúdenia, ktorého názov odráža nedefinitívnu povahu, aby dospel k záveru, že Komisia mu poskytla presné uistenia v súvislosti s tým, že všetky obavy uvedené v takýchto dokumentoch zodpovedajú záväzkom nachádzajúcim sa v konečnom rozhodnutí (pozri analogicky rozsudok z 12. januára 2017, Timab Industries a CFPR/Komisia, C‑411/15 P, EU:C:2017:11, bod 135, ako aj citovanú judikatúru).
70      Prvú časť prvého odvolacieho dôvodu treba preto zamietnuť.
b)      O druhej časti prvého odvolacieho dôvodu
1)      Argumentácia účastníkov konania
71      V druhej časti svojho prvého odvolacieho dôvodu Orlen tvrdí, že Všeobecný súd viackrát zjavne skreslil skutkové okolnosti, čo ho viedlo k nesprávnemu uplatneniu článku 9 nariadenia č. 1/2003 a k nesprávnemu záveru, že Komisia sa nedopustila zjavne nesprávneho posúdenia, pokiaľ ide o primeranosť záväzkov ponúknutých skupinou Gazprom.
72      Všeobecný súd tak najskôr nesprávne konštatoval, že prax skupiny Gazprom v podstate spočívala v zabránení dovozu plynu, hoci jej postupy mali v skutočnosti za cieľ najmä zabrániť spätnému vývozu plynu prevádzkovateľmi z dotknutých KSVE, ako je to výslovne opísané v OV, čo malo priamy vplyv na plynulosť veľkoobchodného trhu s plynom. Všeobecný súd tak prehliadol podstatu otázky územných obmedzení uplatňovaných skupinou Gazprom, uvedených v OV, ktoré nespočívali v zabránení dovozu plynu do KSVE, ale v jeho ďalšom predaji týmito krajinami. V prípade neexistencie takéhoto skreslenia by bol Všeobecný súd povinný pripustiť, že skupina Gazprom primerane neodpovedala na výhrady týkajúce sa územných obmedzení, ktoré boli uvedené v OV.
73      Všeobecný súd ďalej nesprávne rozhodol, že Komisia v OV identifikovala štyri formy mimozmluvných postupov a opomenula hrozbu odvetných opatrení rôznej povahy zo strany skupiny Gazprom, čo ho viedlo k nesprávnemu záveru, že záväzok skupiny Gazprom, ktorý nepokrýval všetky obavy Komisie uvedené v OV, bol napriek tomu primeraný.
74      Napokon nesprávne uviedol, že skutočnosť, že vnútroštátne súdy môžu vyhovieť návrhu na zrušenie rozhodcovského rozsudku, ak sa domnievajú, že takéto rozhodnutie je v rozpore s článkom 102 ZFEÚ alebo s rozhodnutím založeným na článku 9 nariadenia č. 1/2003, môže viesť rozhodcovské súdy k tomu, aby sa ubezpečili, že ich rozhodnutia sú v súlade s ustanoveniami Zmluvy o FEÚ, hoci takéto tvrdenie je špekulatívne a nepodložené.
75      Komisia spochybňuje túto argumentáciu.
2)      Posúdenie Súdnym dvorom
76      Treba opäť uviesť, že cieľom sledovaným Komisiou pri prijímaní rozhodnutia, ktorým sa záväzky podniku vyhlasujú podľa článku 9 ods. 1 nariadenia č. 1/2003 za záväzné, je odstrániť obavy, ktoré vyjadrila v súvislosti s existenciou protisúťažného správania, a v záujme hospodárnosti konania rýchlo dosiahnuť vďaka týmto záväzkom uspokojivé konkurenčné fungovanie na dotknutom trhu. V prejednávanej veci však nie je vylúčené, že po prijatí sporného rozhodnutia nápravné opatrenia, ktoré schválila Komisia a ktorých cieľom bolo obnoviť na poľskom trhu, na ktorom pôsobí Orlen, úplne konkurenčné podmienky dodávok a distribúcie plynu, nevyvolávali hneď svoje účinky alebo nezodpovedali subjektívnym očakávaniam konkrétneho hospodárskeho subjektu, v tomto prípade spoločnosti Orlen. Z toho však nemožno vyvodzovať, že v tomto rozhodnutí došlo k zjavne nesprávnemu posúdeniu, ktoré Všeobecný súd opomenul sankcionovať.
77      Konkrétne, ako tvrdí Komisia, Všeobecný súd správne posúdil dovozy plynu z Nemecka do Poľska v rámci svojho posúdenia povinnosti zmeniť odberné miesta, čo už bolo uvedené v odôvodnení 170 sporného rozhodnutia. Je teda nesporné, že od prijatia OV malo Poľsko prospech zo zlepšenia cezhraničnej infraštruktúry prepravy plynu vo významnej miere, pretože dovoz sa stal možným bez toho, aby sa zmenilo odberné miesto. Všeobecný súd sa preto nedopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď preskúmal posúdenie otázky dovozu plynu do Poľska, ktoré vykonala Komisia v súvislosti s posúdením primeranosti neexistencie záväzku skupiny Gazprom týkajúceho sa zriadenia väčšieho počtu odberných miest, ktoré sa môžu zmeniť a ovplyvniť Poľsko.
78      Hoci Orlen tvrdí, že Všeobecný súd v súvislosti s posúdením primeranosti záväzkov skupiny Gazprom nezohľadnil také kroky, akými sú rôzne hrozby odvetných opatrení zo strany skupiny Gazprom, zdá sa, že takéto tvrdenie nie je skutkovo podložené, keďže Všeobecný súd sa o takomto správaní zmienil v bode 95 napadnutého rozsudku.
79      Napokon Všeobecný súd správne uviedol, že rozhodcovské súdy sa budú prikláňať k tomu, aby prijaté rozhodcovské rozsudky boli v súlade s článkom 102 ZFEÚ, pričom táto okolnosť nemôže v žiadnom prípade viesť k zrušeniu napadnutého rozsudku.
80      V dôsledku toho treba druhú časť prvého odvolacieho dôvodu zamietnuť.
c)      O tretej časti prvého odvolacieho dôvodu
81      V tretej časti svojho prvého odvolacieho dôvodu Orlen tvrdí, že Všeobecný súd nezohľadnil povinnosť Komisie konať v rámci výkonu svojej zákonnej právomoci posudzovať zložité hospodárske a technické otázky v súlade s ustanoveniami Zmluvy o fungovaní Európskej únie a základnými zásadami právneho poriadku Únie. Zásada energetickej solidarity založená na článku 194 ZFEÚ, ktorá má postavenie všeobecnej zásady práva Únie, je súčasťou týchto základných zásad. Diskrečná právomoc, ktorú má Komisia v tejto oblasti, je teda obmedzená jej povinnosťou konať v súlade s ustanoveniami Zmluvy o FEÚ a všeobecnými zásadami práva Únie.
82      Všeobecný súd tým, že obmedzil kritériá, ktorými sa mala riadiť Komisia pri skúmaní predmetných záväzkov, porušil článok 9 ods. 1 nariadenia č. 1/2003, pretože Komisia, ktorá vychádzala z príliš reštriktívneho výkladu usmernení vyplývajúcich z rozsudkov z 29. júna 2010, Komisia/Alrosa (C‑441/07 P, EU:C:2010:377), a z 15. septembra 2016, Morningstar/Komisia (T‑76/14, EU:T:2016:481), nielenže nezohľadnila zásadu energetickej solidarity, ale ignorovala aj skutočnosť, že povaha veci patrí do oblasti energetiky.
83      Komisia tieto tvrdenia spochybňuje.
84      Súdny dvor považuje za vhodné preskúmať tretiu časť prvého odvolacieho dôvodu spolu s druhým odvolacím dôvodom.
4.      O druhom odvolacom dôvode
a)      Argumentácia účastníkov konania
85      Druhý odvolací dôvod spoločnosti Orlen sa týka porušenia článku 194 ZFEÚ v spojení s článkom 9 nariadenia č. 1/2003. Všeobecný súd sa tak pri výklade článku 194 ZFEÚ dopustil viacerých pochybení.
86      Z najnovšej judikatúry, ktorú ilustruje rozsudok z 15. júla 2021, Nemecko/Komisia (C‑848/19 P, EU:C:2021:598, body 43, 44, 47, 50 a 51), vyplýva, že zásada solidarity uvedená v tomto poslednom uvedenom článku je základom všetkých cieľov politiky Únie v oblasti energetiky tým, že ich spája a dáva im koherentnosť, a preto akty prijaté inštitúciami Únie, a teda aj Komisiou v rámci tejto politiky, sa majú vykladať a ich zákonnosť posudzovať vzhľadom na túto zásadu bez toho, aby jej uplatniteľnosť závisela od toho, či sa v konaní vedenom Komisiou poukáže na otázky patriace do oblasti energetiky. Uvedenú zásadu nemožno stotožniť s požiadavkou na zabezpečenie bezpečnosti dodávok ani ju na ňu obmedziť.
87      Správny výklad článku 194 ZFEÚ možno preto zhrnúť do testu pozostávajúceho z troch etáp. V prvom rade treba posúdiť, či ide o akt patriaci do oblasti energetiky. V druhom rade bez ohľadu na to, či sa účastníci konania odvolali na otázky týkajúce sa tejto oblasti, sú orgány Únie povinné overiť, či prijatie tohto aktu poškodzuje záujmy jednotlivých dotknutých subjektov. V treťom rade treba posúdiť, či výhody vyplývajúce z prijatia uvedeného aktu prevažujú nad jeho negatívnymi účinkami.
88      V prejednávanej veci je nesporné, že sporné rozhodnutie patrí do oblasti energetiky, keďže Komisia týmto rozhodnutím uložila skupine Gazprom povinnosť zmeniť podmienky spolupráce s dotknutými odberateľmi, v dôsledku čoho malo toto rozhodnutie účinky na trh s plynom v Únii a na podmienky, ktoré na ňom prevládali najmenej osem rokov po jeho prijatí. Komisia okrem toho prezentovala konanie, ktoré viedlo k prijatiu toho istého rozhodnutia, ako podstatný prvok opatrení na podporu otvoreného a integrovaného trhu s plynom. Všeobecný súd však rovnako ako Komisia vôbec nezohľadnil skutočnosť, že sporné rozhodnutie patrí do oblasti energetiky, pričom najmä nesprávne naznačil, že Komisia v rámci preskúmania záväzkov skupiny Gazprom nebola viazaná zásadou energetickej solidarity. Nič však neumožňuje tvrdiť, že uplatnenie tejto zásady je vylúčené alebo obmedzené v rámci činnosti Komisie založenej na nariadení č. 1/2003, vrátane jeho článku 9, pokiaľ túto činnosť možno identifikovať ako činnosť patriacu do oblasti energetiky.
89      Podľa spoločnosti Orlen prístup Všeobecného súdu zbavuje článok 194 ZFEÚ akéhokoľvek potrebného účinku vo vzťahu k činnosti Komisie smerujúcej k dosiahnutiu cieľov práva hospodárskej súťaže v širšom zmysle, ako aj cieľov súvisiacich s fungovaním trhu Únie s energiou. Absencia analýzy týchto záväzkov z hľadiska uvedenej zásady by tiež zbavila článok 9 ods. 1 nariadenia č. 1/2003 potrebného účinku.
90      Komisia spochybňuje túto argumentáciu.
b)      Posúdenie Súdnym dvorom
91      Treba pripomenúť, že podľa ustálenej judikatúry Súdneho dvora nič neumožňuje domnievať sa, že zásada solidarity uvedená v článku 194 ods. 1 ZFEÚ nemôže mať ako taká záväzný právny účinok pre členské štáty a inštitúcie Únie. Naopak, táto zásada, ako vyplýva zo samotného znenia a štruktúry tohto ustanovenia, je základom všetkých cieľov politiky Únie v oblasti energetiky tým, že ich spája a dáva im koherentnosť (rozsudok z 15. júla 2021, Nemecko/Poľsko, C‑848/19 P, EU:C:2021:598, bod 43).
92      Z toho predovšetkým vyplýva, že akty prijaté inštitúciami Únie, a teda aj Komisiou na základe tejto politiky, sa majú vykladať a ich zákonnosť posudzovať z hľadiska zásady energetickej solidarity (rozsudok z 15. júla 2021, Nemecko/Poľsko, C‑848/19 P, EU:C:2021:598, bod 44).
93      Táto zásada, podobne ako všeobecné zásady práva Únie, predstavuje kritérium posúdenia zákonnosti opatrení prijatých inštitúciami Únie (rozsudok z 15. júla 2021, Nemecko/Poľsko, C‑848/19 P, EU:C:2021:598, bod 45).
94      Zásada energetickej solidarity uvedená v článku 194 ZFEÚ teda musí byť zohľadnená inštitúciami Únie, ako aj členskými štátmi v rámci vytvorenia alebo fungovania vnútorného trhu, a najmä trhu so zemným plynom, pričom musia dbať na zaručenie bezpečnosti dodávok energie v Únii, čo znamená nielen čeliť núdzovým situáciám, ak k nim dôjde, ale aj prijať opatrenia na predchádzanie krízovým situáciám. Na tento účel je potrebné posúdiť existenciu rizík pre energetické záujmy členských štátov a Únie, a to najmä pokiaľ ide o bezpečnosť dodávok energie (rozsudok z 15. júla 2021, Nemecko/Poľsko, C‑848/19 P, EU:C:2021:598, bod 69).
95      V prejednávanej veci Všeobecný súd po prvé v bode 420 napadnutého rozsudku zdôraznil, že záväzky prijaté v nadväznosti na konanie založené na článku 9 ods. 1 nariadenia č. 1/2003 nemôžu viesť k výsledku, ktorý by bol v rozpore s osobitnými ustanoveniami Zmlúv. Z toho vyplýva, že Všeobecný súd správne konštatoval jednak, že Komisia tým, že konala na základe tohto ustanovenia, musela splniť povinnosť konať v súlade s ustanoveniami Zmluvy o FEÚ a všeobecnými zásadami práva Únie, a jednak, že jej prináležalo overiť, či záväzky ponúknuté v rámci tohto konania ako také neporušovali ustanovenia Zmluvy o FEÚ, vrátane článku 194 ods. 1 ZFEÚ.
96      Tieto povinnosti znamenajú, že – ako uviedol generálny advokát v bode 58 svojich návrhov – Komisia nemohla prijať záväzky, ktoré by sa mohli ukázať ako odporujúce článku 194 ZFEÚ, a tým ohroziť ciele zásady energetickej solidarity alebo bezpečnosť dodávok energie v Únii, napriek skutočnosti, že tieto záväzky by mohli reagovať na obavy Komisie týkajúce sa hospodárskej súťaže na dotknutom trhu. To však neznamená, že by Komisia, ktorá koná ako regulátor hospodárskej súťaže v rámci konania stanoveného v nariadení č. 1/2003, mala právomoc ukladať povinnosti nezávislé od povinností zameraných na odstránenie problémov hospodárskej súťaže zistených počas jej prešetrovania a presahujúce rámec týchto povinností tým, že by na tomto základe požadovala obmedzujúcejšie záväzky.
97      Všeobecný súd sa teda nedopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď v bode 422 napadnutého rozsudku odmietol považovať uplatnenie zásady energetickej solidarity zo strany Komisie za rovnocenné s uložením pozitívnych povinností Komisii, ktoré presahujú rámec výhrad vznesených voči skupine Gazprom, alebo k uloženiu obmedzujúcejších povinností tejto skupine.
98      Okrem toho Orlen neuvádza, v čom sporné rozhodnutie porušuje špecifické ciele energetickej politiky Únie.
99      V tejto súvislosti skutočnosť, že Komisia v spornom rozhodnutí výslovne neuviedla zásadu energetickej solidarity, neznamená, že ju nezohľadnila a že toto rozhodnutie ju nerešpektuje.
100    Naopak, sporné rozhodnutie obsahuje skutočnosti, z ktorých jasne vyplýva, že Komisia v čase prijatia tohto rozhodnutia zohľadnila ciele politiky Únie v oblasti energetiky, pričom dbala najmä na zabezpečenie voľného cezhraničného pohybu plynu a poskytnutie alternatívnych dodávok spotrebiteľom v dotknutých KSVE zo susedných krajín, ako aj na zabezpečenie toho, aby sa ceny pri posudzovaní primeranosti záväzkov skupiny Gazprom neodchyľovali od ukazovateľov hospodárskej súťaže západnej Európy.
101    Je teda potrebné zamietnuť tretiu časť prvého odvolacieho dôvodu a v dôsledku toho v celom rozsahu zamietnuť prvý odvolací dôvod, ako aj druhý odvolací dôvod.
5.      O treťom odvolacom dôvode
102    Svojím tretím odvolacím dôvodom založeným na porušení článku 9 ods. 1 nariadenia č. 1/2003 Orlen tvrdí, že Všeobecný súd nesprávne vyložil pojem „zjavne nesprávne posúdenie“, keď preskúmal posúdenie zložitých ekonomických a technických otázok týkajúcich sa analýzy primeranosti záväzkov skupiny Gazpromu, ktoré vykonala Komisia. Tento pojem podľa judikatúry Súdneho dvora zodpovedá štyrom prípadom, a to neexistencii správneho posúdenia relevantných skutočností, ktoré sú podkladom analýzy autora rozhodnutia, nezohľadneniu podstatných skutočností týmto autorom, skutočnosti, že táto analýza bola založená na irelevantnej skutočnosti, a nedodržaniu úrovne dokazovania. Za týchto podmienok je Všeobecný súd povinný najmä posúdiť, či sú dôkazy, z ktorých Komisia vychádzala, dostatočne presné, spoľahlivé a koherentné, či predstavujú súbor relevantných údajov, ktoré treba zohľadniť pri posúdení komplexnej situácie, či sú spôsobilé podporiť závery, ktoré z nich Komisia vyvodila, a napokon, či vzhľadom na svoju kvalitu umožňujú vykonať analýzu budúceho vývoja.
103    Tento odvolací dôvod sa skladá z dvoch častí.
a)      O prvej časti tretieho odvolacieho dôvodu
1)      Argumentácia účastníkov konania
104    V prvej časti svojho tretieho odvolacieho dôvodu, ktorá sa týka toho, že Všeobecný súd nezohľadnil kumulatívny účinok pochybení Komisie na jej celkovú analýzu primeranosti záväzkov skupiny Gazprom, Orlen najmä tvrdí, že potreba zohľadniť tento kumulatívny účinok vyplýva z ustálenej judikatúry súdu Únie. Všeobecný súd však v napadnutom rozsudku nesprávne konštatoval, že tieto pochybenia mohol posúdiť nezávisle od seba, teda samostatne analyzovať každé opatrenie a každé potenciálne pochybenie Komisie, čím upustil od celkového posúdenia konania tejto inštitúcie. Na základe takýchto samostatných analýz Všeobecný súd dospel k záveru, že nedošlo k zjavne nesprávnemu posúdeniu, hoci kumulované zohľadnenie uvedených pochybení by ho viedlo k uznaniu existencie takéhoto zjavného pochybenia, keďže jednotlivé prvky záväzkov skupiny Gazprom neboli ani izolované, ani bez vzájomného vplyvu. Záväzky skupiny Gazprom týkajúce sa cenových postupov a územných obmedzení totiž predstavujú komplexné mechanizmy pozostávajúce z prvkov, ktoré sú do značnej miery navzájom závislé.
105    K takémuto nesprávnemu uplatneniu kritérií preskúmania zjavne nesprávneho posúdenia došlo najmä v rámci posúdenia, ktoré vykonal Všeobecný súd v súvislosti s tým, že Komisia upustila od výhrad týkajúcich sa plynovodu Jamal.
106    V každom prípade Všeobecný súd mal zrušiť aj sporné rozhodnutie, keďže nereagovalo na všetky obavy Komisie v oblasti hospodárskej súťaže.
107    Komisia spochybňuje túto argumentáciu.
2)      Posúdenie Súdnym dvorom
108    Po prvé, pokiaľ ide o tvrdenia týkajúce sa upustenia od výhrad týkajúcich sa plynovodu Jamal a neexistencie odpovede na všetky pôvodné obavy Komisie vrátane týchto výhrad, treba ich zamietnuť odkazom na body 57 a 64 tohto rozsudku.
109    Po druhé je úlohou žalobcu, ktorý sa domáha zrušenia rozhodnutia prijatého Komisiou podľa článku 9 nariadenia č. 1/2003, preukázať, že Komisia sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia. V prejednávanej veci sa Orlen uspokojuje s abstraktnými úvahami založenými na myšlienke kumulácie pochybení bez toho, aby preukázala ich konkrétnu relevantnosť. V tejto súvislosti Komisia spresňuje, že Orlen pred Všeobecným súdom netvrdila, že by sa malo vykonať celkové posúdenie všetkých pochybení vytýkaných Komisii. Z bodu 398 napadnutého rozsudku totiž vyplýva, že len Overgas uviedla takéto tvrdenie, ktoré Všeobecný súd preskúmal a následne správne zamietol.
110    Po tretie na rozdiel od toho, čo tvrdí Orlen, ani zo sporného rozhodnutia, ani z napadnutého rozsudku nevyplýva, že by Komisia alebo Všeobecný súd upustili od vykonania celkovej analýzy záväzkov prijatých skupinou Gazprom.
111    Pokiaľ ide o Komisiu, jej celkový prístup k preskúmaniu záväzkov tak ilustrujú odôvodnenia 160 až 164 sporného rozhodnutia. V tejto súvislosti rozhodnutie tejto inštitúcie samostatne predstaviť proporcionalitu každého záväzku vo vzťahu k obavám, ktoré vyjadrila, nemôže stačiť na spochybnenie tohto celkového prístupu.
112    Pokiaľ ide o Všeobecný súd, z bodov 195 až 202 a 310 až 319 napadnutého rozsudku vyplýva, že Všeobecný súd vykonal celkové posúdenie tak záväzkov týkajúcich sa cenových postupov, ako aj záväzkov týkajúcich sa územných obmedzení. Bod 398 napadnutého rozsudku, už spomenutý v bode 109 tohto rozsudku, predstavuje ďalší príklad celkového hodnotenia na účely posúdenia prípadnej existencie zjavne nesprávneho posúdenia.
113    Po štvrté treba zamietnuť tvrdenie spoločnosti Orlen, podľa ktorého mal Všeobecný súd konštatovať, že zjavne nesprávne posúdenie Komisie v prejednávanej veci vyplývalo z nahromadenia jednoduchých pochybení, ktorých sa dopustila. To by mohlo byť správne len v prípade, ak by Všeobecný súd konštatoval neprimeranosť aspoň jedného zo záväzkov prijatých Komisiou, čím by sa mohli spochybniť aj iné záväzky, a ak by sa preukázala ich vzájomná súvislosť. O taký prípad však nejde.
114    Hoci je pravda, že Všeobecný súd v rámci svojej analýzy primeranosti záväzkov týkajúcich sa odberných miest poukázal na určité nezrovnalosti, ktoré mali vplyv na posúdenie týchto záväzkov Komisiou, nedospel k záveru, že tieto nezrovnalosti by mohli mať akýkoľvek vplyv na ich účinnosť. Ako uviedol generálny advokát v bode 96 svojich návrhov, kritické úvahy Všeobecného súdu v súvislosti s posúdením Komisie sa týkajú skôr metodologického prístupu, ktorý Komisia zvolila v rámci svojej analýzy, než nedostatočnosti záväzkov.
115    Treba tiež pripomenúť, ako bolo zdôraznené v bode 48 tohto rozsudku, že existencia zjavne nesprávneho posúdenia nemôže zodpovedať existencii obyčajnej nezrovnalosti alebo opomenutia zo strany Komisie, keďže treba dosiahnuť určitý prah závažnosti, ktorý by mohol spochybniť dôvodnosť analýzy, ktorú Komisia vykonala.
116    Z toho vyplýva, že prvú časť tretieho odvolacieho dôvodu treba zamietnuť.
b)      O druhej časti tretieho odvolacieho dôvodu
1)      Argumentácia účastníkov konania
117    V druhej časti svojho tretieho odvolacieho dôvodu založenej na nezohľadnení výhľadovej povahy záväzkov skupiny Gazprom v rámci analýzy primeranosti jednotlivých prvkov tvoriacich tieto záväzky Orlen tvrdí, že podľa judikatúry Súdneho dvora, pokiaľ ide o záväzky odstrániť obavy v oblasti hospodárskej súťaže (t. j. ukončiť protisúťažné postupy identifikované Komisiou v predbežnom posúdení, obnoviť hospodársku súťaž na trhu a zabrániť opakovaniu porušení), Komisia musí pristupovať s osobitnou opatrnosťou k hypotézam, ktoré predpokladajú negatívny vývoj situácie. V tomto kontexte bol Všeobecný súd povinný overiť, či Komisia vykonala túto analýzu správne, a to na základe „uplatniteľnej historickej skúsenosti“ a „overenia pravdepodobnosti, že boli splnené všetky podmienky, ktoré musia byť splnené kumulatívne“.
118    V prejednávanej veci analýza primeranosti záväzku spočívajúca v zahrnutí podmienky týkajúcej sa úpravy cien len vzhľadom na situáciu existujúcu na trhu v čase prijatia sporného rozhodnutia, pričom vôbec nezohľadňuje prvok budúceho vývoja, predstavuje prvý príklad pochybenia, ktorého sa dopustil Všeobecný súd.
119    Druhým príkladom takéhoto nedostatku preskúmania zo strany Všeobecného súdu, pokiaľ ide o existenciu dostatočnej analýzy budúceho vývoja Komisie, je neoverenie počtu kumulatívnych podmienok, ktoré musia byť splnené na dosiahnutie cieľa cenového záväzku uvedeného v bode 135 sporného rozhodnutia, ktorým je zabezpečiť odberateľom skupiny Gazprom jasné zmluvné právo, ktoré zabezpečí, aby ich ceny plynu zostali v budúcnosti spravodlivé a konkurenčné.
120    Všeobecný súd preto nesprávne posúdil relevantné skutkové okolnosti, ktoré sú základom jej analýzy, a každé z vyššie uvedených pochybení malo priamy vplyv na sporné rozhodnutie.
121    Komisia spochybňuje túto argumentáciu.
2)      Posúdenie Súdnym dvorom
122    Tvrdenia spoločnosti Orlen sú vyvrátené tak obsahom sporného rozhodnutia, ako aj napadnutého rozsudku.
123    Na rozdiel od toho, čo tvrdí Orlen, Komisia a Všeobecný súd tak jasne zohľadnili potenciálny budúci vývoj trhu, ako to vyplýva z bodu 158 napadnutého rozsudku, čo je dôvod, pre ktorý Všeobecný súd v bode 155 tohto rozsudku považoval za dostatočné, aby konečné záväzky obsahovali podmienku týkajúcu sa úpravy cien, a nie okamžitú zmenu cenových vzorcov stanovených existujúcimi podmienkami.
124    Orlen nesprávne vykladá tento posledný bod napadnutého rozsudku, keď tvrdí, že Všeobecný súd posúdil primeranosť podmienky týkajúcej sa úpravy cien, ktorú navrhla skupina Gazprom, len z hľadiska situácie na trhu v čase prijatia sporného rozhodnutia. Všeobecný súd v tomto bode iba potvrdil, že Komisia vo svojom posúdení tiež správne zohľadnila situáciu na trhu, ktorá existovala v čase prijatia tohto rozhodnutia. Okrem toho z bodov 156 až 158 napadnutého rozsudku jasne vyplýva, že Všeobecný súd skutočne preskúmal správnosť posúdenia budúceho vývoja, ktoré vykonala Komisia. V tejto súvislosti skutočnosť, že pri prijímaní uvedeného rozhodnutia boli ceny konkurenčné, treba chápať v súvislosti s tým, že skupine Gazprom bola poskytnutá lehota desiatich týždňov na zmenu všetkých zmlúv a na to, aby do týchto zmlúv bola vložená podmienka týkajúca sa úpravy cien.
125    Všeobecný súd navyše takisto dostatočne posúdil spôsob, akým bolo vďaka podmienkam týkajúcim sa úpravy cien, ktoré boli zavedené prostredníctvom záväzkov, možné vyhnúť sa opakovaniu situácie, v ktorej boli ceny neprimerane vysoké.
126    V dôsledku toho treba zamietnuť druhú časť tretieho odvolacieho dôvodu, a teda aj tento odvolací dôvod.
6.      O štvrtom odvolacom dôvode
127    Štvrtý odvolací dôvod je založený na porušení článku 9 ods. 2 nariadenia č. 1/2003.
128    Tento odvolací dôvod sa skladá z dvoch častí.
a)      O prvej časti štvrtého odvolacieho dôvodu
1)      Argumentácia účastníkov konania
129    V prvej časti svojho štvrtého odvolacieho dôvodu Orlen tvrdí, že Všeobecný súd založil možnosť stanovenú v článku 9 ods. 2 nariadenia č. 1/2003, a to obnoviť konanie, na porušení záväzku, ktorého obsah vyložil na základe odôvodnenia sporného rozhodnutia a nie na základe jeho výroku.
130    Z tohto článku 9 ods. 2 písm. b) jasne vyplýva, že ak dotknutý podnik nesplní záväzky, ktoré boli prijaté Komisiou, Komisia je oprávnená obnoviť konanie. Je preto nevyhnutné jednoznačne určiť obsah predmetného záväzku.
131    V tejto súvislosti by výklad výroku sporného rozhodnutia nemal spočívať v doplnení obsahu záväzkov uvedených v tomto výroku, ako to urobil Všeobecný súd, ale vo výklade týchto záväzkov, najmä v prípade pochybností týkajúcich sa doslovného výkladu uvedeného výroku. Potvrdzuje to aj judikatúra, podľa ktorej žaloba v zásade musí smerovať proti výroku právneho aktu, a nie proti jeho odôvodneniu, ibaže by obsah tohto odôvodnenia mal vplyv na podstatu rozhodnutia nachádzajúceho sa vo výroku tohto aktu alebo by predstavoval nevyhnutný podklad pre tento akt.
132    Všeobecný súd pritom nielenže podal výklad obsahu záväzkov týkajúcich sa cenových postupov, ktoré sú súčasťou výroku sporného rozhodnutia, s prihliadnutím na jeho odôvodnenie, ale na jednej strane nesprávne rozšíril tento obsah tým, že do neho zahrnul prvky, ktoré zjavne neboli uvedené v tomto výroku, a na druhej strane na základe tohto rozhodnutia, ktoré bolo takto rozšírené, poukázal na možnosť obnoviť konanie, najmä v prípade, že rozhodcovské súdy nedodržia údaje týkajúce sa „cien v uzloch“, ktoré umožňujú definovať upravené ceny. Keďže Komisia jasne nespresnila, čo rozumela pod nesplním záväzku vzhľadom na dôvody obnovy konania, Všeobecný súd z toho nemohol legálne vyvodiť tvrdenie v prospech primeranosti predmetného záväzku.
133    Okrem toho Komisia nebola povinná obnoviť konanie v prípade porušenia záväzkov zo strany skupiny Gazprom, pretože v tejto súvislosti disponuje širokou diskrečnou právomocou. V dôsledku toho tvrdenie, podľa ktorého možnosť obnoviť konanie, ktorú má Komisia v prípade porušenia týchto záväzkov, preukazuje ich primeranosť, nie je dôvodné.
134    Komisia spochybňuje túto argumentáciu.
2)      Posúdenie Súdnym dvorom
135    Ako už bolo uvedené v bode 67 tohto rozsudku, samotná skutočnosť, že záväzky môžu v prípade, že ich dotknutý podnik nedodrží, viesť k obnove konania podľa článku 9 ods. 2 nariadenia č. 1/2003, nie je prejavom vôle doplniť tieto záväzky ex post, ale zabezpečiť ich dodržiavanie. V rovnakom duchu Všeobecný súd poukázal na možnosť obnoviť konanie a uložiť pokutu podľa článku 23 ods. 2 písm. c) nariadenia č. 1/2003 v prípade, že skupina Gazprom nesplní svoje záväzky. Ide len o pripomenutie, aby skupina Gazprom dodržiavala tieto záväzky.
136    Okrem toho je úplne logické, že Všeobecný súd vyložil obsah výroku sporného rozhodnutia s prihliadnutím na jeho odôvodnenie. To, že sa opiera o odôvodnenie tohto rozhodnutia na podporu správneho výkladu jeho výroku, nepredstavuje nesprávne právne posúdenie, ale je súčasťou bežnej výkladovej techniky. Na rozdiel od toho, čo tvrdí Orlen, Všeobecný súd pritom nedoplnil tento výrok o prvky, ktoré v ňom neboli uvedené, ale len podal jeho výklad s prihliadnutím na obsah tohto odôvodnenia. Všeobecný súd sa konkrétne v odpovedi na tvrdenia spoločnosti Orlen obmedzil na vysvetlenie toho, čo znamená záväzok opísaný v bode 19 ods. iv) konečných záväzkov bez toho, aby spochybnil alebo prekročil rámec znenia tohto bodu, pričom však podal primeraný výklad tohto záväzku na základe jeho obsahu a cieľa.
137    Prvú časť prvého odvolacieho dôvodu treba preto zamietnuť.
b)      O druhej časti štvrtého odvolacieho dôvodu
1)      Argumentácia účastníkov konania
138    V druhej časti svojho štvrtého odvolacieho dôvodu Orlen uvádza tvrdenie, podľa ktorého Všeobecný súd založil možnosť obnoviť konanie, ktorá je stanovená v článku 9 ods. 2 písm. a) nariadenia č. 1/2003, na tom, že poukázal na skutočnosti, na ktorých sa sporné rozhodnutie nezakladalo a ktoré nijako nesúviseli s predmetom tohto rozhodnutia.
139    Presný výklad tohto ustanovenia umožňuje Komisii obnoviť konanie, ak dôjde k podstatnej zmene jednej zo skutočností, na ktorých je založené predmetné rozhodnutie. Uvedené ustanovenie sa teda týka skutočností, ktoré existovali v čase, keď Komisia prijala svoje rozhodnutie, a ktoré teda Komisia preskúmala. Všeobecný súd však tento výklad nerešpektoval, keď ho uplatnil najmä na dva typy okolností.
140    Na jednej strane Všeobecný súd konštatoval, že aj keby bola konvergencia cien plynu a ropy krátkodobá, akákoľvek neexistencia budúcej konvergencie by predstavovala zmenu okolností existujúcich v čase prijatia sporného rozhodnutia, ktorá by oprávňovala Komisiu konať na základe toho istého ustanovenia.
141    Na druhej strane Orlen tvrdí, že Všeobecný súd tiež usúdil, že bolo potrebné zohľadniť to, že v čase prijatia tohto rozhodnutia neexistovali určité skutočnosti, ako sú napríklad nefunkčnosť plynovodu Nord Stream 2, neexistencia obmedzení dodávok plynu zo strany skupiny Gazprom alebo neexistencia nových podmienok na dodávky plynu uložených skupinou Gazprom, pretože ak by sa takéto skutočnosti mali prejaviť v budúcnosti, mohli by viesť k obnoveniu konania Komisiou na základe článku 9 ods. 2 písm. a) nariadenia č. 1/2003.
142    Všeobecný súd preto usúdil, že budúce a neurčité udalosti – pokiaľ ide o ich rozsah a charakter –, ktoré svojou povahou nepredstavujú skutočnosti, na ktorých sa zakladá sporné rozhodnutie, odôvodňujú takéto obnovenie, čo je v rozpore so správnym výkladom tohto ustanovenia.
143    Komisia spochybňuje túto argumentáciu.
2)      Posúdenie Súdnym dvorom
144    Ako Komisia poznamenala vo svojom vyjadrení k odvolaniu, článok 9 ods. 2 písm. a) nariadenia č. 1/2003 ilustruje to, že záväzky schválené touto inštitúciou majú dôvod existovať len vtedy, ak sa podstatne nezmenia okolnosti, ktoré viedli k ich prijatiu, pričom v opačnom prípade sa musí konanie obnoviť s cieľom prispôsobiť dotknuté záväzky novým okolnostiam.
145    Po prvé na rozdiel od toho, čo tvrdí Orlen, Všeobecný súd v bode 426 napadnutého rozsudku len pripomenul, že Komisia mohla prípadne využiť možnosť obnoviť konanie, ktorá je stanovená v tomto ustanovení, pokiaľ by došlo k významnej zmene jednej zo skutočností, z ktorých rozhodnutie vychádza, najmä v prípade vývoja na trhoch s plynom.
146    Po druhé Všeobecný súd sa nedopustil nesprávneho právneho posúdenia pri výklade výrazu „keď nastala podstatná zmena skutočností, na ktorých bolo rozhodnutie založené“, nachádzajúceho sa v uvedenom ustanovení. Predovšetkým neuviedol, že všetky budúce udalosti, na ktoré sa vzťahovali obavy spoločnosti Orlen, najmä pokiaľ ide o plynovod Nord Stream 2, predstavovali takúto zmenu.
147    Všeobecný súd teda neprimerane nerozšíril pôsobnosť článku 9 ods. 2 písm. b) nariadenia č. 1/2003.
148    V dôsledku toho treba druhú časť štvrtého odvolacieho dôvodu zamietnuť.
149    Z vyššie uvedeného vyplýva, že tento odvolací dôvod treba zamietnuť, a teda aj odvolanie v celom rozsahu.
V.      O vzájomnom odvolaní
150    Overgas sa svojím vzájomným odvolaním domáha zrušenia napadnutého rozsudku.
A.      O prípustnosti vzájomného odvolania
1.      Argumentácia účastníkov konania
151    Skupina Gazprom tvrdí, že Overgas nemá záujem na podaní vzájomného odvolania. Okrem toho nie je napadnutým rozsudkom priamo dotknutá. V dôsledku toho je toto odvolanie neprípustné.
152    Na jednej strane konečné záväzky nepoškodzujú hospodárske ani právne záujmy spoločnosti Overgas. Aj keď táto spoločnosť tvrdí, že pravdepodobne musia existovať aj lepšie záväzky, nepreukazuje to, že konečné záväzky sú pre ňu škodlivé.
153    Na druhej strane vyhlásenie neplatnosti konečných záväzkov neposkytuje spoločnosti Overgas nijakú výhodu. Naopak, ak by tieto záväzky mali byť vyhlásené za neplatné, nebolo by isté, či by Komisia vyhlásila za záväzné prísnejšie záväzky alebo či by ich skupina Gazprom bola ochotná prijať. Samotná hypotetická a teoretická možnosť existencie údajne „lepších“ záväzkov nestačí na preukázanie prípustnosti vzájomného odvolania.
154    Overgas vo svojej replike tvrdí, že vzájomné odvolanie je prípustné, pretože je sporným rozhodnutím priamo dotknutá v zmysle článku 56 ods. 2 Štatútu Súdneho dvora Európskej únie. Je zrejmé, že by bolo v jej hospodárskom záujme dosiahnuť priaznivejšie rozhodnutie Komisie, ktoré by spočívalo v účinných právnych opatreniach. Takýto výsledok nemožno dosiahnuť de iure, keďže sporné rozhodnutie nie je zrušené.
155    Orlen rovnako tvrdí, že vzájomné odvolanie je prípustné.
2.      Posúdenie Súdnym dvorom
156    Stačí konštatovať, že záujem spoločnosti Overgas na podaní vzájomného odvolania, aj keď pôsobí na trhu s plynom v Bulharsku, ktorý nie je priamo predmetom konečných záväzkov, ktoré boli sporným rozhodnutím vyhlásené za záväzné, je preukázaný, keďže bola vedľajším účastníkom prvostupňového konania na podporu návrhov spoločnosti Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo a napadnutým rozsudkom Všeobecný súd zamietol žalobu tejto poslednej uvedenej spoločnosti.
B.      O veci samej
157    Overgas uvádza dva dôvody na podporu vzájomného odvolania.
1.      O prvom dôvode vzájomného odvolania
a)      Argumentácia účastníkov konania
158    Svojím prvým dôvodom vzájomného odvolania Overgas tvrdí, že Všeobecný súd porušil článok 40 ods. 2 v spojení s článkom 53 ods. 1 Štatútu Súdneho dvora Európskej únie, keď konštatoval, že tvrdenia, ktoré Overgas uviedla vo svojom vyjadrení vedľajšieho účastníka konania, sú neprípustné v rozsahu, v akom sa týkali bulharskej plynovej sústavy.
159    Všeobecný súd nesprávne konštatoval, že tieto tvrdenia prekračovali predmet sporu. Určenie predmetu sporu v rámci žaloby o neplatnosť neprináleží Všeobecnému súdu, ale len žalobcovi, teda v prejednávanej veci spoločnosti Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo. Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo pritom vymedzila predmet sporu široko, a to aj v súvislosti s územnými obmedzeniami. Záväzky týkajúce sa Bulharska preto spadali do tohto predmetu. Okrem toho výklad Všeobecného súdu týkajúci sa prístupu, ktorý zaujala Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo, najmä pokiaľ ide o možné obmedzenia predmetu sporu, je čiastočne rozporuplný, do veľkej miery nejednoznačný a vo všeobecnosti nezlučiteľný s jasným stanoviskom spoločnosti Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo, ako bolo uvedené v jej žalobe.
160    Na podporu tejto analýzy Overgas uvádza, že žalobné dôvody, ktoré Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo uviedla v prvostupňovom konaní, sa týkali viacerých problémov a pochybení, na ktoré sa poukázalo v obsahu sporného rozhodnutia a v prípade ktorých bol poľský trh, ktorý táto posledná uvedená spoločnosť poznala najlepšie, len jedným z viacerých príkladov bez toho, aby to znamenalo vylúčenie bulharského trhu s plynom z predmetu sporu.
161    Orlen sa domnieva, že je potrebné vyhovieť prvému dôvodu vzájomného odvolania a návrhu spoločnosti Overgas smerujúcemu k zrušeniu napadnutého rozsudku v celom rozsahu.
162    Komisia navrhuje, aby bol prvý dôvod vzájomného odvolania zamietnutý.
b)      Posúdenie Súdnym dvorom
163    V prvom rade treba pripomenúť, že v rámci záväzku týkajúceho sa Bulharska sa skupina Gazprom zaviazala upraviť zmluvy o dodávke a preprave plynu s cieľom odstrániť zmluvné prekážky pre bulharského prevádzkovateľa prepravnej sústavy a zosúladiť tak túto sústavu s požiadavkami sekundárneho práva Únie. Tieto požiadavky sa týkajú najmä zavedenia vstupno‑výstupného systému, uzatvárania dohôd o prepojení medzi prevádzkovateľmi sústav zo susedných krajín a pravidiel rozdelenia objemov plynu medzi viacerých užívateľov sústavy v prepojovacích bodoch. Uvedené požiadavky uľahčujú cezhraničný obchod s plynom, podporujú hospodársku súťaž a zabezpečujú integráciu vnútorného trhu.
164    Ďalej Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo vo svojej žalobe podanej na Všeobecný súd odkázala na záväzok týkajúci sa Bulharska len raz a neuviedla nijaký žalobný dôvod týkajúci sa primeranosti tohto záväzku. Práve naopak, tvrdila, že skupina Gazprom mala navrhnúť záväzok podobný záväzku týkajúcemu sa Bulharska a že Komisia ho mala vyhlásiť pre ostatné trhy s plynom v KSVE, vrátane Poľska, za záväzný. Je teda nepochybné, že tento posledný uvedený záväzok prekročil predmet sporu predloženého Všeobecnému súdu.
165    Napokon je pravda, že v bode 409 napadnutého rozsudku Všeobecný súd odpovedal na žalobný dôvod, ktorý predložila Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo v súvislosti s neprimeranosťou záväzkov týkajúcich sa územných obmedzení ako celku, a v tejto súvislosti konštatoval, že Komisia sa nedopustila zjavne nesprávneho posúdenia. Všeobecný súd však vo svojom posúdení zohľadnil skutočnosť, že Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo vôbec nespochybnila primeranosť záväzku týkajúceho sa Bulharska.
166    Je teda preukázané, že záväzok týkajúci sa Bulharska nepatril do predmetu sporu vymedzeného v žalobe podanej na Všeobecný súd, takže tento súd správne rozhodol, že tvrdenia uvedené spoločnosťou Overgas v jej vyjadrení vedľajšieho účastníka konania sú neprípustné v rozsahu, v akom sa týkajú bulharskej plynovej sústavy.
167    Prvý dôvod vzájomného odvolania treba teda zamietnuť.
2.      O druhom dôvode vzájomného odvolania
a)      Argumentácia účastníkov konania
168    Svojím druhým dôvodom vzájomného odvolania Overgas tvrdí, že Všeobecný súd porušil povinnosť odôvodnenia, ktorá mu vyplýva z článku 36 Štatútu Súdneho dvora Európskej únie v spojení s jeho článkom 53 ods. 1.
169    Všeobecný súd najmä nespresnil spôsoby výpočtu štyroch faktorov obmedzujúcich pôsobnosť záväzkov týkajúcich sa odberných miest, ani spôsob, akým bolo potrebné zmerať kumulované účinky týchto štyroch faktorov, ani referenčný bod, na základe ktorého dospel k záveru, že ani tieto kumulované účinky sa nepremietli do zjavne nesprávneho posúdenia, ktorého sa Komisia dopustila v čase prijatia týchto záväzkov. Všeobecný súd neposkytol žiadne vysvetlenie, pokiaľ ide o metódu, ktorú v tejto súvislosti uplatnil, a už vôbec nie pokiaľ ide o jej uplatnenie na okolnosti prejednávanej veci.
170    Orlen k druhému dôvodu nezaujala žiadne stanovisko. Komisia sa domnieva, že je neprípustný, pretože je príliš nepresný.
b)      Posúdenie Súdnym dvorom
171    Treba pripomenúť, že povinnosť odôvodnenia, ktorá prináleží Všeobecnému súdu, mu ukladá len to, aby jasne a nepochybne uviedol úvahy, ktorými sa riadil, aby to dotknutým osobám umožnilo zistiť dôvody prijatého rozhodnutia a Súdnemu dvoru vykonať jeho súdne preskúmanie (rozsudok z 26. júla 2017, Staatliche Porzellan‑Manufaktur Meissen/EUIPO, C‑471/16 P, EU:C:2017:602, bod 28 a citovaná judikatúra), ale nie poskytnúť odôvodnenie, ktoré vyčerpávajúcim spôsobom odpovedá na všetky tvrdenia uvedené účastníkmi sporu (pozri v tomto zmysle rozsudok zo 4. marca 2021, Liaño Reig/SRB, C‑947/19 P, EU:C:2021:172, bod 27 a citovanú judikatúru).
172    V prejednávanej veci najmä z bodov 77 a 114 tohto rozsudku vyplýva, že Všeobecný súd preskúmal a odôvodnil svoju analýzu posúdenia záväzkov týkajúcich sa odberných miest zo strany Komisie. Okolnosť, že dotknuté časti napadnutého rozsudku nie sú také podrobné, ako si to Overgas želala, neumožňuje dospieť k záveru, že Všeobecný súd v tejto súvislosti nedostatočne odôvodnil tento rozsudok.
173    Druhý dôvod vzájomného odvolania treba teda zamietnuť a v dôsledku toho treba zamietnuť vzájomné odvolanie v celom rozsahu.
VI.    O trovách
174    Podľa článku 184 ods. 2 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora, ak odvolanie nie je dôvodné, Súdny dvor rozhodne o trovách konania.
175    Podľa článku 138 ods. 1 tohto rokovacieho poriadku uplatniteľného na konanie o odvolaní na základe jeho článku 184 ods. 1 účastník konania, ktorý vo veci nemal úspech, je povinný nahradiť trovy konania, ak to bolo v tomto zmysle navrhnuté.
176    Keďže Orlen nemala úspech v súvislosti s odvolaním, je opodstatnené uložiť jej povinnosť znášať svoje vlastné trovy konania a nahradiť trovy konania, ktoré vynaložili Komisia a skupina Gazprom v rámci tohto konania o odvolaní, v súlade s ich návrhmi. Keďže Overgas nemala úspech vo svojom vzájomnom odvolaní, je opodstatnené uložiť jej povinnosť znášať svoje vlastné trovy konania a nahradiť trovy konania, ktoré vynaložili Komisia a skupina Gazprom v rámci tohto konania o vzájomnom odvolaní, v súlade s ich návrhmi.
177    Okrem toho článok 140 ods. 1 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora, ktorý je tiež uplatniteľný na konanie o odvolaní na základe článku 184 ods. 1 tohto rokovacieho poriadku, stanovuje, že členské štáty a inštitúcie, ktoré vstúpili do konania ako vedľajší účastníci, znášajú svoje vlastné trovy konania. Poľská republika ako vedľajší účastník prvostupňového konania preto znáša svoje vlastné trovy konania.
Z týchto dôvodov Súdny dvor (druhá komora) rozhodol takto:
1.      Odvolanie a vzájomné odvolanie sa zamietajú.
2.      Orlen S.A. znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vynaložili Európska komisia, Gazprom PJSC a Gazprom export LLC v rámci konania o odvolaní.
3.      Overgas Inc. znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vynaložili Európska komisia, Gazprom PJSC a Gazprom export LLC v rámci konania o vzájomnom odvolaní.
4.      Poľská republika znáša svoje vlastné trovy konania.
Podpisy
*      Jazyk konania: poľština.