62007CC0375
NÁVRHY GENERÁLNEJ ADVOKÁTKY
VERICA TRSTENJAK
prednesené 4. septembra 2008 (
1
)
Vec C-375/07
Staatssecretaris van Financiën
proti
Heuschen & Schrouff Oriëntal Foods Trading BV
„Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Platnosť nariadenia o zaradení — Výklad prílohy nariadenia (ES) č. 1196/97 — Články 220 a 239 colného kódexu — Články 871 a 905 nariadenia (EHS) č. 2454/93 — Sušené plátky zložené z ryžovej múky, zo soli a z vody — Colné zaradenie — Dodatočné vyberanie dovozného cla — Konanie o odpustení — Zistiteľný omyl colných orgánov — Hrubá nedbanlivosť dovozcu“
I — Úvod
1.
Predložený návrh na začatie prejudiciálneho konania Hoge Raad der Nederlanden (Holandsko) bol podaný v rámci sporu medzi Staatssecretaris van Financiën (štátny tajomník financií) a Heuschen & Schrouff Oriëntal Foods Trading BV (ďalej len „Heuschen & Schrouff“) vo veci dodatočného vybratia dovozného cla.
2.
Návrh sa na jednej strane týka colného zaradenia tovaru označovaného „rice paper“ (ryžový papier, prípadne ryžové listy, ďalej len „ryžový papier“), ako aj platnosti nariadenia Komisie obsahujúceho predpisy o zaradení tohto tovaru v zmysle colného práva.
3.
Okrem toho je súbežne s týmto návrhom na začatie prejudiciálneho konania začatá druhá vec pred Súdnym dvorom, ktorá sa týka tých istých dovozov ryžového papiera zo strany Heuschen & Schrouff a ich colnoprávneho zaobchádzania. Heuschen & Schrouff žiada zrušiť rozhodnutie Komisie REM 19/2002 zo 17. júna 2004. Rozsudok Súdu prvého stupňa Európskych spoločenstiev vydaný  (
2
) je predmetom odvolania zaregistrovaného pod spisovou značkou C-38/07 P. (
3
)
4.
V súvislosti s týmto súbežne začatým právnym sporom medzi Heuschen & Schrouff a Komisiou si vnútroštátny súd kladie otázky týkajúce sa právomocí vnútroštátnych súdov v rámci súbežných konaní začatých na vnútroštátnej úrovni a na úrovni Spoločenstva, ako aj otázku vzťahujúcu sa na ustanovenia, ktoré v danej situácii majú zabezpečiť jednotné uplatnenie práva Spoločenstva.
II — Právny rámec
A — Právo Spoločenstva
1. Predpisy o colnom zaradení
5.
„Kombinovaná nomenklatúra“ (ďalej len „KN“) zavedená prílohou I nariadenia Rady (EHS) č. 2658/87 z 23. júla 1987 o colnej a štatistickej nomenklatúre a o Spoločnom colnom sadzobníku (
4
) sa opiera o celosvetový harmonizovaný systém opisu a číselného označovania tovaru (ďalej len „HS“) vypracovaný Radou pre colnú spoluprácu, teraz Svetová colná organizácia, zavedený Medzinárodným dohovorom uzatvoreným v Bruseli a schváleným v mene Spoločenstva rozhodnutím Rady 87/369/EHS zo . (
5
) KN preberá položky a podpoložky HS zložené zo šiestich čísel, pričom iba siedme a ôsme číslo tvoria vlastné triedenie podľa tejto nomenklatúry. (
6
)
6.
Článok. 9 ods. 1 nariadenia č. 2658/87 splnomocňuje Komisiu Európskych spoločenstiev podporovanú výborom zloženým zo zástupcov členských štátov prijať postupom upraveným v článku 10 nariadenia č. 2658/87 predpisy o zaradení tovaru do KN.
7.
Všeobecné pravidlá na interpretáciu KN, ktoré sa nachádzajú v prílohe I prvej časti oddiele I bode A nariadenia č. 2658/87 predovšetkým stanovujú:
„Zatrieďovanie výrobkov do kombinovanej nomenklatúry sa riadi nasledujúcimi zásadami:
1.
Názvy tried, kapitol a podkapitol majú len orientačný charakter; na právne účely sa zatriedenie určuje podľa znenia položiek a príslušných poznámok k triedam alebo kapitolám, a ak tieto položky alebo poznámky nevyžadujú inak, podľa nasledujúcich ustanovení.
…
3.
Ak má byť tovar… zatriedený do dvoch alebo viacerých položiek, zatriedenie sa vykoná takto:
a)
Položka s najšpecifickejším opisom musí mať prednosť pred položkami so všeobecnejším opisom. …
…“
8.
Príloha I časť II oddiel IV kapitola 19 nariadenia č. 2658/87 zahŕňa kódy KN pre „Prípravky z obilia, múky, škrobu alebo mlieka; cukrárske výrobky“.
9.
Položka 1901 KN zahŕňa „Sladový výťažok; potravinové prípravky z múky, krupičky, krupice, škrobu alebo zo sladových výťažkov, neobsahujúce kakao alebo obsahujúce menej ako… kakaa…; potravinové prípravky z tovaru položiek 0401 až 0404[ (
7
)]…“ a patrí do nej podpoložka 19019099 KN s označením tovaru „Ostatné“.
10.
Položka 1905 KN sa vzťahuje na „Chlieb, zákusky, koláče, sušienky a ostatné pekárske výrobky, tiež obsahujúce kakao; hostie, prázdne oblátky používané na farmaceutické účely, oblátky na pečenie, ryžové cesto a podobné výrobky:…“ a sem patrí aj podpoložka 190590 KN „Ostatné“ s ďalšou podpoložkou 19059020 KN „Hostie, prázdne oblátky používané na farmaceutické účely, oblátky na pečenie, ryžové ‚papierové‘ cesto a podobné výrobky“.
11.
Podľa bodu 1 prílohy nariadenia Komisie (ES) č. 1196/97 z 27. júna 1997 o zatriedení určitého tovaru do kombinovanej nomenklatúry (
8
) (toto nariadenie sa opiera o vyššie uvedený článok 9 nariadenia č. 2658/87) sa do podpoložky 19059020 KN musia zaradiť výrobky s nasledujúcim opisom tovaru:
„Potravinový prípravok vo forme suchých priesvitných plátkov rôznych veľkostí vyrobených z ryžovej múky, soli a vody.
Tieto plátky sa po namočení vo vode, čím získajú ohybnosť, vo všeobecnosti používajú na výrobu ‚obálok‘ pre pružné rolády a podobné výrobky.“
12.
K tomu obsahuje bod 1 prílohy nariadenia č. 1196/97 toto odôvodnenie:
„Zaradenie je určené všeobecnými pravidlami 1 a 6 na interpretáciu kombinovanej nomenklatúry a znením kódov KN 1905, 190590 a 19059020.“
2. Predpisy týkajúce sa upustenia od zaúčtovania, prípadne odpustenia či vrátenia z dôvodov spravodlivého zaobchádzania, ako aj príslušných procesných právomocí vnútroštátnych orgánov a orgánov Spoločenstva
13.
Článok 220 nariadenia Rady (EHS) č. 2913/92 z 12. októbra 1992, ktorým sa ustanovuje Colný kódex Spoločenstva (
9
) (ďalej len „colný kódex“), obsahuje ustanovenia o dodatočnom zapísaní sumy cla do účtovnej evidencie v prípadoch, v ktorých suma cla zodpovedajúca výške colného dlhu buď nebola zaúčtovaná, alebo sa zaúčtovala suma, ktorá je nižšia ako výška dlhu v zmysle zákona.
14.
Článok 220 ods. 2 colného kódexu okrem iného stanovuje:
„… sa dodatočné zapísanie do účtovnej evidencie nevykoná, pokiaľ
…
b)
sa suma cla dlžná podľa zákona nezapísala do účtovných dokladov v dôsledku chyby [omylu — neoficiálny preklad] na strane colných orgánov, ktorý osoba zodpovedná za zaplatenie cla nemohla zistiť, pričom na svojej strane konala v dobrej viere a dodržala všetky ustanovenia vyplývajúce z platných právnych predpisov týkajúcich sa colného vyhlásenia;
…“
15.
V súvislosti s eventuálnym odpustením dovozného alebo vývozného cla v osobitných prípadoch stanovuje článok 239 ods. 1 druhá zarážka colného kódexu toto:
„Dovozné clo alebo vývozné clo môže byť… odpustené aj v… prípadoch…, ak vyplýva z okolností, ktoré nie je možné považovať za podvodné konanie alebo hrubú nedbanlivosť dotknutej osoby. …“
16.
Správne konanie súvisiace s rozhodnutiami podľa článku 220 ods. 2 písm. b) a článku 239 ods. 1 druhej zarážky colného kódexu je upravené v kapitole „Vyrovnanie colného dlhu“ nariadenia Komisie (EHS) č. 2454/93 z 2. júla 1993, ktorým sa vykonáva nariadenie (EHS) č. 2913/92, (
10
) ktoré bolo viackrát menené a doplnené. Vnútroštátny súd treťou prejudiciálnou otázkou (
11
) odkazuje na nariadenie č. 2454/93 v znení nariadenia Komisie (ES) č. 1677/98 z  (
12
) v znení zmien a doplnkov; (
13
) týmto nariadením sa uskutočnili zmeny právomocí medzi vnútroštátnymi colnými orgánmi a Komisiou v rámci správneho konania, o ktoré ide vo veci samej. Zásadná nová zmena predpisov o rozdelení právomocí medzi vnútroštátne colné orgány a Komisiu sa uskutočnila až neskôr s účinnosťou od nariadením Komisie (ES) č. 1335/2003 z, (
14
) ktorým sa zmenilo a doplnilo nariadenie č. 2454/93. Keďže vo veci samej môže byť relevantné jednak znenie pred zmenou právneho stavu v roku 2003 a jednak znenie po tejto zmene, podľa toho, o rozhodnutie z akého obdobia ide, treba sa vo veci samej zaoberať obidvomi.
17.
Pokiaľ ide o rozhodnutia podľa článku 220 ods. 2 písm. b) colného kódexu, správne konanie je upravené v článkoch 869 až 876 písm. a) nariadenia č. 2454/93, zatiaľ čo v súvislosti s rozhodnutiami vydanými podľa článku 239 ods. 1 druhej zarážky colného kódexu je správne konanie upravené článkom 899 a článkami 905 a nasl. nariadenia č. 2454/93.
18.
Tak pre právny stav do 31. júla 2003, ako aj pre právny stav po 1. auguste 2003 (
15
) platí, že vnútroštátne colné orgány samy vydávajú rozhodnutia podľa článku 220 ods. 2 písm. b) colného kódexu a rozhodnutia podľa článku 239 ods. 1 druhej zarážky vždy vtedy, keď nie sú splnené požiadavky týchto ustanovení. (
16
)
19.
Ak chcú vnútroštátne colné orgány prijať rozhodnutie zvýhodňujúce colného dlžníka, tak pre uvedené správne konanie vzťahujúce sa na rozhodnutia podľa článku 220 ods. 2 písm. b) colného kódexu, ako aj pre správne konanie vzťahujúce sa na rozhodnutia podľa článku 239 ods. 1 druhej zarážky colného kódexu platia určité predpisy o rozdelení právomocí medzi vnútroštátne colné orgány a Komisiu. Pre znenie nariadenia č. 2454/93, na ktoré vnútroštátny súd odkazuje v tretej prejudiciálnej otázke, t. j. pre právny stav do 31. júla 2003, bola charakteristická hraničná hodnota 50000 eur a viac, a keď sa táto hodnota prekročila, bolo potrebné uvedený prípad predložiť Komisii, ak sa malo vydať rozhodnutie v prospech dlžníka. V prípadoch pod touto hraničnou hodnotou, napríklad v prípadoch pochybností, bola možnosť predložiť prípad Komisii. Pre právny stav platný od však platí hraničná hodnota od 500000 eur a navyše aj značný nárast rozhodovacej praxe vnútroštátnych colných orgánov. (
17
) Prípad sa predkladá v súčasnosti na rozhodnutie Komisii len vo veľmi ojedinelých prípadoch.
20.
Článok 869 nariadenia č. 2454/93, na ktorý odkazuje vnútroštátny súd, v znení platnom do 31. júla 2003 stanovuje:
„Colné orgány sa samy rozhodnú neevidovať nevybrané clo v účtovnej evidencii:
…
b)
v prípadoch, v ktorých sú toho názoru, že sú splnené podmienky ustanovené v článku 220 ods. 2 písm. b) kódexu za predpokladu, že suma nevybraná od príslušného prevádzkovateľa v súvislosti s jednou alebo viacerými vývoznými alebo dovoznými operáciami, čo však vyplýva z jedinej chyby [omylu — neoficiálny preklad], je menšia ako 50000 [eur];
…“
21.
Rovnako zohľadňovaný článok 871 ods. 1 nariadenia č. 2454/93 v znení platnom do 31. júla 2003 stanovuje:
„V prípadoch iných ako prípady uvedené v článku 869, ak sú colné orgány buď toho názoru, že sú splnené podmienky ustanovené v článku 220 ods. 2 písm. b) kódexu alebo majú pochybnosti o presnej pôsobnosti kritérií toho ustanovenia v súvislosti s konkrétnym prípadom, tieto orgány predložia prípad Komisii, aby mohlo byť prijaté rozhodnutie v súlade s postupom ustanoveným v článkoch 872 až 876. …“
B — Vnútroštátne právo
22.
Článok 8:72 ods. 4 Algemene Wet Bestuursrecht (Všeobecný správny zákon) stanovuje:
„V prípade, že súd rozhodne, že žaloba je dôvodná, môže súd správny orgán zaviazať, aby vydal nové rozhodnutie alebo urobil iný úkon, ktorý zohľadňuje rozhodnutie súdu, alebo môže určiť, že jeho rozhodnutie nahrádza zrušené rozhodnutie alebo časti zrušeného rozhodnutia.“
III — Skutkový stav vo veci samej a prejudiciálne otázky
23.
Heuschen & Schrouff, dovozca potravín a potravinových prísad, dováža niekoľko rokov ryžový papier z Vietnamu.
24.
V roku 1996 a v nasledujúcich rokoch poverený colný zástupca prihlásil v mene Heuschen & Schrouff dovážaný ryžový papier zaradený do podpoložky 19019099 KN na prepustenie do colného režimu voľný obeh. Príslušné colné orgány colné vyhlásenie zakaždým schválili, a to aj v prípade, keď bola po podaní colného vyhlásenia odobratá vzorka na účely preskúmania colného zaradenia. (
18
)
25.
Po podaní colného vyhlásenia navrhujúceho prepustenie tovaru do voľného obehu 14. januára 1998 príslušný colný orgán v Rotterdame po preskúmaní zaradil ryžový papier do podpoložky 19059020 KN. (
19
)
26.
Rozhodnutím o vymeraní cla z 22. novembra 2000 bola Heuschen & Schrouff vyzvaná na zaplatenie cla v celkovej výške 645399,50 NLG (292869,52 eura (
20
)) za všetky dovozy ryžového papiera v období od do . Odvolávajúc sa na nariadenie č. 1196/97, colný orgán upresňuje, že podpoložka 19019099 KN uvedená v colných vyhláseniach je nesprávna, a preto bude potrebná oprava príslušných rozhodnutí o vymeraní cla.
27.
Po podaní námietky zo strany Heuschen & Schrouff potvrdil inspecteur výzvy na zaplatenie rozhodnutím z 9. marca 2001; z výziev bola vyňatá výzva na zaplatenie sumy 13650,30 NLG (6194,24 eura (
21
)) vzťahujúca sa na colné vyhlásenie zo, ktorá bola zrušená. (
22
)
28.
Dňa 29. marca 2001 podala Heuschen & Schrouff na Tariefcommissie, teraz komora pre colné otázky Gerechtshof te Amsterdam (ďalej len „Gerechtshof te Amsterdam“), žalobu proti rozhodnutiu, ktorým inspecteur zamietol jej námietku.
29.
Ústne pojednávanie sa na Gerechtshof te Amsterdam uskutočnilo 17. decembra 2002.
30.
V rozsudku zo 7. decembra 2004, v ktorom Gerechtshof te Amsterdam rozhodol o vlastnostiach ryžového papiera, sa uvádza, že ide o výrobok vyrobený z ryžovej múky, z vody a zo soli. Tieto tri zložky sa zmiesia a vypracuje sa z nich cesto, z ktorého sa formujú malé bochníčky. Tieto bochníčky sa vyvaľkajú na priesvitné oválne plátky, ktoré sa napokon nechajú usušiť. Výrobok nie je určený na priamu konzumáciu, musí byť pred konzumáciou najprv tepelne spracovaný.
31.
Gerechtshof te Amsterdam rozhodol, že uvedený výrobok musí byť z hľadiska určenia colného zaradenia zaradený do podpoložky 19059020 KN. Dodatočný zápis do účtovnej evidencie podľa článku 220 ods. 2 písm. b) colného kódexu sa nevykoná, lebo Heuschen & Schrouff konala v dobrej viere. Gerechtshof te Amsterdam považoval žalobu za dôvodnú a rozhodnutie, ktoré urobil inspecteur, ako aj výzvy na zaplatenie zrušil.
32.
Súbežne s konaním o žalobe na Gerechtshof te Amsterdam požiadala Heuschen & Schrouff 13. septembra 2002 (
23
) vnútroštátny colný orgán o odpustenie príslušného colného dlhu podľa článku 239 ods. 1 colného kódexu. Uvedená žiadosť bola predložená Komisii Európskych spoločenstiev, ktorá ju rozhodnutím zo zamietla s odôvodnením, že síce ide o osobitný prípad v zmysle článku 239 colného kódexu, ale Heuschen & Schrouff konala s hrubou nedbanlivosťou.
33.
V čase vydania rozhodnutia Gerechtshof te Amsterdam bolo 7. decembra 2004 začaté konanie vo veci žaloby podanej proti rozhodnutiu Komisie, ktorá bola Súdu prvého stupňa doručená . Táto žaloba bola zamietnutá rozsudkom z, proti ktorému bolo podané odvolanie na Súdny dvor. (
24
)
34.
V rámci kasačného konania proti rozsudku Gerechtshof te Amsterdam predložil Hoge Raad der Nederlanden rozhodnutím z 13. júla 2007 Súdnemu dvoru prejudiciálne otázky, ktoré treba preskúmať:
1.
Patria také plátky cesta, aké sú opísané v prílohe nariadenia č. 1196/97, do položky 1905 kombinovanej nomenklatúry, pokiaľ ide o plátky cesta vyrobené z ryžovej múky, zo soli a z vody, ktoré boli vysušené, ale neboli podrobené tepelnému spracovaniu?
2.
Je uvedené nariadenie s ohľadom na odpoveď na vyššie uvedenú otázku platné?
3.
Má sa článok 871 nariadenia č. 2454/93 v znení nariadenia Komisie (ES) č. 1677/98 z 29. júla 1998… vykladať v tom zmysle, že v prípade, že je colný orgán na základe tohto článku 871 ods. 1 povinný predložiť vec Komisii predtým, než môže v tejto veci rozhodnúť o upustení od dodatočného zaúčtovania, vnútroštátny súd, ktorý rozhoduje o žalobe osoby povinnej zaplatiť clo podanej proti rozhodnutiu colného orgánu, vykonať dodatočné zaúčtovanie, nie je oprávnený zrušiť dodatočné zaúčtovanie preto, lebo považuje podmienky článku 220 ods. 2 písm. b) colného kódexu pre (nevyhnutnosť) upustenia od dodatočného zaúčtovania za splnené, pokiaľ tento záver nepodporuje Komisia?
4.
V prípade, že odpoveď na tretiu otázku znie tak, že okolnosť, že Komisii je v oblasti dodatočného výberu cla priznaná rozhodovacia právomoc, neobmedzuje právomoc vnútroštátneho súdu, ktorý musí rozhodnúť o žalobe týkajúcej sa dodatočného vybratia cla, obsahuje právo Spoločenstva nejaké iné ustanovenie, ktoré zaisťuje jednotné uplatňovanie práva Spoločenstva, pokiaľ v konkrétnom prípade Komisia a vnútroštátny súd odlišne posúdia kritériá, ktoré sa uplatňujú v rámci článku 220 colného kódexu na účely určenia, či osoba povinná zaplatiť clo mohla zistiť omyl colného orgánu?
35.
Vzhľadom na konštatovania Gerechtshof te Amsterdam týkajúce sa vlastností ryžového papiera odkazuje vnútroštátny súd v dvoch prvých otázkach na to, že existujú dva odlišné spôsoby výkladu charakteristickej vlastnosti takého tovaru ako ryžový papier, ktorá je rozhodujúca z hľadiska zaradenia do kódu KN 1901 a 1905. Vznikajú pochybnosti pri zaradení do položky 1905 KN vyplývajúce najmä z rozsudku Uelzena Milchwerke. (
25
) V prípade, že je položka 1905 KN nesprávna, je otázne, či je nariadenie č. 1196/97 platné.
36.
Tretia a štvrtá otázka vnútroštátneho súdu sa týka jednotného uplatňovania práva Spoločenstva, vo veci samej článku 220 ods. 2 a článku 239 ods. 1 druhej zarážky colného kódexu, ako aj nebezpečenstva rozdielnych rozhodnutí spočívajúceho v súbežných konaniach jednak na Komisii a súdoch Spoločenstva a jednak na vnútroštátnych colných orgánoch a vnútroštátnych súdoch.
37.
Podľa judikatúry Súdneho dvora (
26
) platia pri posudzovaní otázky, či colný dlžník mohol zistiť hrubú nedbanlivosť v zmysle článku 239 ods. 1 druhej zarážky colného kódexu, rovnaké kritériá, aké treba uplatniť v rámci článku 220 colného kódexu pri zisťovaní toho, či nedošlo k omylu zo strany colných orgánov, ktorý nemohol colný dlžník primeraným spôsobom zistiť.
38.
V tejto súvislosti sa tretia otázka zameriava špeciálne na to, či súd, ktorého rozsudok možno napadnúť odvolaním alebo kasačným opravným prostriedkom, ktorý nepodá na Súdny dvor návrh na začatie prejudiciálneho konania, môže vydať rozsudok, v ktorom sa zamieta dodatočné vybratie cla bez podania žiadosti na Komisiu, alebo tento súd môže nanajvýš vydať rozsudok, ktorým zruší rozhodnutie vnútroštátnych colných orgánov nepredložiť vec Komisii obsiahnuté v rozhodnutí o dodatočnom vybratí cla.
39.
Po ukončení písomnej časti sa 22. mája 2008 konalo ústne pojednávanie, na ktorom sa zúčastnili Heuschen & Schrouff, Komisia, holandská, grécka a talianska vláda. Počas pojednávania nevyšli najavo žiadne nové skutočnosti.
IV — Právne posúdenie
A — O colnom zaradení ryžového papiera
40.
Prvá otázka vnútroštátneho súdu sa týka kritérií (
27
) správneho zaradenia ryžového papiera do KN. V súvislosti s kódmi KN 1901 a 1905 vzniká otázka, ktorá vlastnosť tovaru je pri zaradení relevantná. V predloženej otázke vnútroštátny súd vyzdvihuje pri položke 1905 KN najmä aspekt chýbajúceho tepelného spracovania. Na odpoveď na prvú otázku nadväzuje druhá otázka, ktorá sa týka platnosti nariadenia č. 1196/97.
41.
Pred preskúmaním príslušných zásad zaradenia do KN najskôr treba presne opísať zaraďovaný výrobok: jedlý ázijský ryžový papier (prípadne ryžové listy) (
28
) sa používa ako (jedlé) balenie potravín. Gerechtshof te Amsterdam už konštatoval, že vo veci samej ide o výrobok vyrobený z ryžovej múky, z vody a zo soli. Po zmiesení a hnetení zložiek sa sformujú malé bochníčky, ktoré sa vyvaľkajú na priesvitné oválne plátky a napokon sa nechajú usušiť. Gerechtshof te Amsterdam následne uvádza, že výrobok nie je určený na priamu konzumáciu, musí byť pred konzumáciou najprv tepelne spracovaný. Treba doplniť, že pred akýmkoľvek ďalším spracovaní vrátane tepelného spracovania musia byť tenučké listy ryžového papiera namočené do vody. Spolu s náplňou sa pečú, smažia alebo fritujú (napríklad ako jarné rolády), podľa receptu však môžu byť konzumované spolu s náplňou aj nepečené vo forme plnených rolád.
42.
V nadväznosti na bod 1 všeobecných pravidiel na interpretáciu KN (
29
) je pre zaradenie rozhodujúce najmä znenie položiek a podpoložiek KN. (
30
) Ustálená judikatúra Súdneho dvora upresňuje, že v záujme zabezpečenia právnej istoty a jednoduchej následnej kontroly je potrebné hľadať rozhodujúce kritérium na colné zaradenie tovaru všeobecne v jeho objektívnych znakoch a vlastnostiach, ktoré vyplývajú zo znenia položky kombinovanej nomenklatúry a poznámok k triedam alebo ku kapitolám. (
31
)
43.
Treba súhlasiť s vnútroštátnym súdom, že zo znenia položky 1905 KN výslovne nevyplýva ako vlastnosť, že tovar zaradený do tejto položky je pečený. Patrí do nej síce predovšetkým „chlieb, zákusky, koláče, sušienky a ostatné pekárske výrobky, tiež obsahujúce kakao“. Nasleduje však druhá skupina tovarov, zreteľne oddelená bodkočiarkou, v ktorej sa vlastnosť „pečený“ výslovne neuvádza: „hostie, prázdne oblátky používané na farmaceutické účely, oblátky na pečenie, ryžové cesto a podobné výrobky“. Táto skupina tovarov je práve na základe tohto textu výslovne zaradená do podpoložky 19059020 KN. Nie je tu výslovne uvedený pojem „pečený“. Častou spoločnou vlastnosťou tovarov v tejto podpoložke je forma plátkov a sušený stav dosiahnutý rôznymi metódami (sušením s tepelným spracovaním alebo bez neho).
44.
To potvrdzujú aj rôzne jazykové verzie. (
32
) V niektorých verziách, ale nie v holandskej verzii, (
33
) sa výslovne uvádza „sušený“ tovar, alebo dokonca „sušené plátky cesta z múky“. (
34
) To zodpovedá aj prejednávanému tovaru, ktorý je predmetom zaradenia. V niektorých verziách, napríklad v anglickej a v slovinskej, možno výslovne nájsť pojem „ryžový papier“. (
35
)
45.
Doterajšiemu zaradeniu do podpoložky 19059020 KN neodporuje rozsudok Uelzena Milchwerke. (
36
) Heuschen & Schrouff síce vyzdvihla v pripomienkach predložených v tomto konaní, odvolávajúc sa na tento rozsudok, že znak „pečenia“ je pri položke 1905 KN nutným predpokladom, ktorý musí byť splnený. Avšak proti tomuto tvrdeniu možno namietať, že uvedený rozsudok sa týka len prvej skupiny tovarov položky 1905 KN, ktorých typickou vlastnosťou a znakom je, že ide o „chlieb, zákusky, koláče, sušienky a ostatné pekárske výrobky, tiež obsahujúce kakao“. Rozsudok Uelzena Milchwerke sa konkrétne týka podpoložky 190530 KN_„sladké sušienky…“. Keďže vyššie uvedený rozsudok sa netýka skupiny tovarov „hostie, prázdne oblátky používané na farmaceutické účely, oblátky na pečenie, ryžové cesto a podobné výrobky“, nemôže v tomto kontexte ani prispieť k výkladu.
46.
Podobne opis tovaru patriaceho do položky 1901 KN naznačuje, že znenie tejto položky a predovšetkým znenie podpoložky 19019099 KN („Ostatné“), ktorú Heuschen & Schrouff považovala za správnu, neobsahuje nijaké oporné body, ktoré by mohli predstavovať špecifickejší opis tovaru v zmysle bodu 3 písm. a) všeobecných pravidiel na interpretáciu KN. (
37
)
47.
Podľa mňa v tomto prípade jasného zaradenia podľa znenia kódov KN už nie je potrebné aplikovať zo strany Heuschen & Schrouff uvádzané (
38
) vysvetlivky Svetovej colnej organizácie. (
39
)
48.
Na základe toho treba na prvú otázku vnútroštátneho súdu odpovedať kladne, ako to navrhovala aj holandská, grécka a talianska vláda, ba i Komisia. Plátky cesta opísané v prílohe nariadenia č. 1196/97 treba zaradiť do položky 1905 KN — konkrétne do podpoložky19059020 KN, pokiaľ ide o plátky cesta vyrobené z ryžovej múky, zo soli a z vody, ktoré sú sušené, ale neboli tepelne spracované.
49.
Keďže na základe vyššie uvedeného spôsob zaradenia ryžových plátkov podľa nariadenia č. 1196/97 je v súlade s tým, ako má byť tento tovar zaradený podľa znenia KN, niet pochýb o platnosti nariadenia č. 1196/97.
B — O upustení od zapísania do účtovnej evidencie, prípadne o odpustení či vrátení z dôvodov spravodlivého zaobchádzania, ako aj o príslušných procesných právomociach vnútroštátnych orgánov a orgánov Spoločenstva
50.
Treťou a štvrtou otázkou sa vnútroštátny súd pýta, akými opatreniami možno zabezpečiť, aby sa článok 220 ods. 2 a článok 239 ods. 1 druhá zarážka colného kódexu uplatnili jednotne, pokiaľ v situácii, o akej rozhoduje vnútroštátny súd, možno rozsudok súdu napadnúť buď odvolaním, alebo kasačným opravným prostriedkom.
51.
Aby sme mohli odpovedať na otázky, treba najskôr objasniť, či v súvislosti s článkom 220 ods. 2 a článkom 239 ods. 1 druhou zarážkou colného kódexu, ktoré obsahujú dôvody spravodlivého zaobchádzania, sa vyžaduje jednotný výklad a uplatnenie. O takýto prípad by išlo, ak by uplatňované kritériá boli úplne alebo aspoň sčasti identické.
52.
Na začiatku treba v súvislosti s umiestnením oboch sporných ustanovení poznamenať, že tieto ustanovenia sa uplatnia v rôznych časových okamihoch. Obe ustanovenia patria do hlavy VII colného kódexu „Colný dlh“, nachádzajú sa však v rozdielnych kapitolách. Článok 220 ods. 2 patrí do kapitoly 3 „Vyberanie sumy colného dlhu“. V nej je upravená zásada zapísania do účtovnej evidencie — t. j. vypočítanie a zápis cla „do účtovnej evidencie“ (
40
) —, ako aj detailné otázky týkajúce sa tohto postupu, napríklad dodatočné zaúčtovanie v zmysle článku 220, teda v prípadoch, keď predtým clo vôbec nebolo zaúčtované. V tomto okamihu ide v rámci článku 220 ods. 2 colného kódexu o eventuálne upustenie od dodatočného zapísania do účtovnej evidencie z dôvodov spravodlivého zaobchádzania. Článok 239 ods. 1 druhá zarážka colného kódexu však patrí do kapitoly 5 „Vrátenie a odpustenie cla“. Okamih vrátenia a odpustenia cla nastáva až po zaúčtovaní, resp. dodatočnom zaúčtovaní. Článok 239 ods. 1 druhá zarážka colného kódexu obsahuje jednu z mnohých možností úpravy už zaúčtovaného, čiže zaevidovaného cla prostredníctvom odpustenia alebo vrátenia. Toto ustanovenie obsahuje všeobecný dôvod spravodlivého zaobchádzania, (
41
) ktorý sa vzťahuje na výnimočnú situáciu, v akej sa prípadne nachádza deklarant v porovnaní s inými hospodárskymi subjektmi vykonávajúcimi tú istú činnosť. (
42
) Táto všeobecná klauzula sa uplatní najmä v prípade, ak okolnosti, ktoré charakterizujú pomer medzi deklarantom a správnymi orgánmi, sú také, že nie je spravodlivé, aby deklarant znášal škodu, ktorú by obvykle neutrpel. (
43
)
53.
Aj článok 239 ods. 1 colného kódexu, takisto ako článok 220 ods. 2 colného kódexu, ponecháva priestor na dôvody spravodlivého zaobchádzania. Obe ustanovenia sledujú rovnaký cieľ, (
44
) a to obmedziť dodatočné zaplatenie dovozného alebo vývozného cla len na tie prípady, v ktorých je zaplatenie cla odôvodnené a je v súlade s takou základnou zásadou, akou je zásada ochrany legitímnej dôvery. (
45
) Ustanovenia sú teda spojené s úvahami o odôvodnenosti a so zásadou ochrany legitímnej dôvery. Uvedené ustanovenia sa čiastočne prekrývajú (ako sa ešte preukáže), avšak nekryjú sa úplne, (
46
) z čoho vyplýva pre článok 239 ods. 1 colného kódexu širšia oblasť pôsobnosti v porovnaní s článkom 220 ods. 2 colného kódexu.
54.
K otázke identity niektorých kritérií obsiahnutých v článku 220 ods. 2 a v článku 239 ods. 1 druhej zarážke colného kódexu už zaujala judikatúra stanovisko. (
47
) V rozsudkoch Hewlett Packard Francúzsko, (
48
) Söhlke & Söhlke (
49
) a Holandsko/Komisia (
50
) Súdny dvor jasne konštatoval, že na pojem „hrubá nedbanlivosť“ v zmysle článku 239 ods. 1 druhej zarážky colného kódexu, ktorý je relevantný vo veci samej, sa primerane uplatnia kritériá článku 220 colného kódexu používané pri posúdení, či hospodársky subjekt mohol rozpoznať omyl colného orgánu.
55.
Keďže kritériá uplatňované vo veci samej sa vyznačujú vysokou mierou identickosti, ale príslušné rozhodnutia v jednotlivom prípade neprijíma ten istý orgán, môže byť ohrozené jednotné uplatňovanie práva Spoločenstva v prípadoch súbežných konaní, ako je to aj vo veci samej.
56.
Doterajšia judikatúra Súdneho dvora už poskytuje podstatné orientačné body na zabezpečenie jednotného uplatňovania spoločných prvkov oboch dotknutých ustanovení a na zabránenie riziku rozdielnych rozhodnutí v súbežných konaniach prebiehajúcich na jednej strane na Komisii a súdoch Spoločenstva a na druhej strane na vnútroštátnych colných orgánoch a vnútroštátnych súdoch. Chcem rovnako ako grécka vláda spomenúť rozsudky Deutsche Fernsprecher, (
51
) Mecanarte, (
52
) Faroe Seafood a i. (
53
) a Conseil général de la Vienne (
54
) relevantné pre oblasť colného práva, ktoré sa síce netýkajú situácie súbežného konania, avšak týkajú sa rozdelenia právomocí medzi vnútroštátne orgány a Komisiu pri dodatočnom vybratí cla. Na základe orientačných bodov vydedukovaných z uvedených rozsudkov možno z rozsudku Masterfoods, (
55
) ktorý sa týkal hospodárskej súťaže a súbežného konania pred vnútroštátnymi súdmi a súdmi Spoločenstva, vyvodiť zásady použiteľné vo veci samej; na to ostatne poukázala aj holandská vláda. Podľa môjho názoru uvedené zdroje judikatúry nás navádzajú tým istým smerom.
57.
Súdny dvor v bode 33 rozsudku Mecanarte, rovnako ako predtým v rozsudku Deutsche Fernsprecher, v súvislosti s rozdelením právomocí medzi vnútroštátne orgány a Komisiu pri dodatočnom vyberaní dovozného alebo vývozného cla jednoznačne zdôraznil, že v situácii, o akú ide vo veci samej, „Súdny dvor môže zabezpečiť jednotnosť práva Spoločenstva v rámci konania o prejudiciálnej otázke“. Ak dotknutá osoba napadla rozhodnutie o dodatočnom vybratí cla na vnútroštátnych súdoch, potom treba v každom prípade zohľadniť zabezpečenie jednotného uplatňovania práva Spoločenstva formou návrhu na začatie prejudiciálneho konania.
58.
V situácii, ktorá bola základom rozsudku Mecanarte, podľa prejudiciálnych otázok predložených v danej veci nebolo nutné sa bližšie zaoberať hľadiskami tejto problematiky relevantnými vo veci samej.
59.
Vo vzťahu k situácii, ktorú treba analyzovať a pre ktorú je napríklad významné aj to, či súd, ktorý nie je povinný položiť prejudiciálnu otázku v zmysle článku 234 ods. 3 ES a ktorý príslušné konanie nechce prerušiť a čakať, by výnimočne predsa len mohol byť povinný položiť prejudiciálnu otázku, (
56
) rozsudok Masterfoods pokračuje v rozvíjaní formulácií uvedených v rozsudkoch Deutsche Fernsprecher, Mecanarte, Faroe Seafood a i. a Conseil général de la Vienne.
60.
Situácia, ktorá bola základom rozsudku Masterfoods, (
57
) sa tiež týkala súbežných konaní pred vnútroštátnymi súdmi a orgánmi Spoločenstva, aj keď vo vzťahu k článkom 85 a 86 Zmluvy ES (teraz články 81 ES a 82 ES). Ďalší rozdiel v porovnaní s vecou samou spočíva v tom, že vtedy rozhodnutie vnútroštátneho súdu v danej veci záviselo od platnosti rozhodnutia Komisie, pričom vo veci samej ide o totožnosť kritérií posúdenia.
61.
V bode 51 rozsudku Masterfoods Súdny dvor s odkazom na bod 47 rozsudku Delimitis (
58
) v súvislosti s uplatnením článku 85 ods. 1, článku 86, ako aj článku 85 ods. 3 Zmluvy ES uviedol, že ak vnútroštátne súdy rozhodujú o praktikách alebo dohodách, ktoré môžu byť ešte predmetom rozhodnutia Komisie, treba zabrániť tomu, aby súdy prijali rozhodnutia, ktoré by odporovali rozhodnutiam, ktoré zamýšľa prijať Komisia.
62.
Súdny dvor okrem iného v bode 52 rozsudku Masterfoods uviedol, že ak vnútroštátne súdy rozhodujú o praktikách alebo dohodách, o ktorých práve rozhoduje aj Komisia, nemôžu a fortiori prijať rozhodnutia, ktoré odporujú rozhodnutiu Komisie, aj keby posledné uvedené rozhodnutie odporovalo rozhodnutiu vnútroštátneho prvostupňového súdu.
63.
Uvedené konštatovania v rozsudku Masterfoods boli formulované veľmi všeobecne a nie sú špeciálne zamerané na situácie práva hospodárskej súťaže. Nevidím nijaký problém v prenesení týchto zásad na oblasť colného práva, v ktorom rovnako ako vo veci samej existuje nebezpečenstvo nejednotného uplatňovania a odlišných rozhodnutí vydaných v súbežných konaniach v súvislosti s jednotnými právnymi okolnosťami.
64.
Odpoveď rozsudku Masterfoods na otázku, čo má vnútroštátny súd v prípade súbežnosti urobiť, je dvojaká: aby nevydal rozhodnutie odporujúce rozhodnutiu Komisie, mal by konanie prerušiť, až dokiaľ súdy Spoločenstva nevydajú konečné rozhodnutie o žalobe o neplatnosť, okrem prípadu, keď vnútroštátny súd považuje za daných okolností opodstatnené predložiť Súdnemu dvoru návrh na začatie prejudiciálneho konania týkajúci sa platnosti rozhodnutia Komisie. (
59
)
65.
V tejto odpovedi sa odráža jasné uprednostnenie prerušenia konania až do vydania konečného rozhodnutia o žalobe o neplatnosť, bez vylúčenia možnosti podať návrh na začatie prejudiciálneho konania. Toto uprednostnenie prednostného vydania rozhodnutia o žalobe o neplatnosť je v situáciách zhodných so situáciou vo veci samej úplne pochopiteľné, ak zvážime značne rozdielne konanie o žalobe o neplatnosť a konanie o prejudiciálnej otázke. (
60
)
66.
Na druhej strane môže byť z osobitných dôvodov, napríklad v situácii, o ktorú ide vo veci samej, zmysluplné nevyčkávať a predložiť vec na konanie na Súdny dvor. Keďže v situácii prejednávanej vo veci samej sa rozhodnutie Komisie týka otázky odpustenia dovozného cla, ktorá je však druhoradá, treba pred ňou vlastne objasniť základnú otázku (vzťahujúcu sa na dodatočné vybratie dovozného cla). Na objasnenie tejto otázky je potrebné vo veci samej preskúmať príslušné colné zaradenie ryžového papiera. (
61
) V ňom môže spočívať osobitný dôvod podania návrhu na začatie prejudiciálneho konania, pričom je celkom možné, že len o tomto aspekte by sa následne na vnútroštátnej úrovni rozhodlo čiastkovým rozsudkom.
67.
Rozsudky Sportgoods (
62
) a Sommer (
63
) nebránia uplatneniu judikatúry Masterfoods na vec samu, lebo uvedené rozsudky sa týkali situácie odlišnej od situácie vo veci samej. V oboch prípadoch sa rozhodnutie Súdneho dvora, na rozdiel od veci samej, týkalo situácie, v ktorej rozhodnutie Komisie neobsahovalo žiadne právne ani skutkové úvahy o otázke, či má vyberanie dotknutého dovozného cla základ v spornom nariadení; na základe toho rozhodnutie Komisie v tejto súvislosti nebolo záväzné pre všetky orgány členského štátu určenia vrátane jeho súdov. (
64
)
68.
Na základe vyššie uvedeného je v situáciách, o akú ide aj vo veci samej, s prebiehajúcimi súbežnými konaniami potrebné, aby vnútroštátne súdy rešpektovali rozhodovaciu právomoc Komisie, ktorá je osobitne vyjadrená v konaní upravenom v nariadení č. 2454/93.
69.
V prípade, v ktorom už existuje rozhodnutie Komisie, ktorého neplatnosť sa navrhuje v inom konaní, možno tento cieľ dosiahnuť predovšetkým prerušením konania na vnútroštátnych súdoch až do vydania konečného rozhodnutia o žalobe o neplatnosť, a to už v prvostupňovom konaní. V tejto situácii prichádza do úvahy ako ďalšia, avšak len sekundárna možnosť podania návrhu na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 234 ES, ak osobitné dôvody zabraňujú prednostnému uplatneniu prvej možnosti. (
65
)
70.
Ak rozhodnutie Komisie ešte nebolo prijaté, išlo o osobitný prípad, ako správne uviedla aj Komisia vo svojom stanovisku. Tento aspekt je momentálne hypotetickej povahy, lebo ide nad rámec otázok vnútroštátneho súdu. Keďže však pri rozhodovaní je výhodou zohľadniť aj potenciálne prípady a preskúmať riešenie prichádzajúce do úvahy, treba sa tomu v krátkosti venovať: Rovnako ako Komisia sa domnievam, že rešpektovanie rozhodovacej právomoci Komisie by si v takomto prípade vyžadovalo, aby vnútroštátny súd prerušil konanie až do vydania rozhodnutia Komisie. (
66
) Inak by hrozilo nebezpečenstvo, že súdne rozhodnutie bude predchádzať rozhodnutiu Komisie, a teda by nastúpilo na jeho miesto.
71.
Na to, aby sa v praxi zaistil opísaný druh spolupráce medzi vnútroštátnymi súdmi a súdmi Spoločenstva, je podľa mňa nevyhnutné, aby každý vnútroštátny súd, ktorý sa zaoberá takýmito otázkami práva Spoločenstva prejednávanými súbežne, sa z úradnej povinnosti informoval, či bol podaný alebo či ešte v lehote môže byť podaný súbežný návrh, (
67
) o ktorom má rozhodnúť Komisia, a v akom štádiu sa prípadne nachádza (rozhodnutie, právna sila). (
68
)
72.
Treba sa ešte zaoberať špeciálnym aspektom tretej otázky vnútroštátneho súdu. Táto otázka je konkrétne zameraná na výklad článku 871 ods. 1 nariadenia č. 2454/93, ktorý obsahuje procesné ustanovenia pre vnútroštátne colné orgány. Uvedená otázka spočíva v skutočnosti, ako vyplýva z tvrdení holandskej vlády opierajúcich sa o článok 8:72 ods. 4 Algemene Wet Bestuursrecht, že v zrušujúcom rozsudku môžu byť holandským colným orgánom uložené povinnosti a usmernenia týkajúce sa ďalšieho konania. Takýmto usmernením by napríklad mohlo byť, že vnútroštátne colné orgány musia v budúcnosti žiadosť colného dlžníka predložiť Komisii, pretože je pravdepodobné, že bude vydané rozhodnutie v prospech tohto dlžníka.
73.
Tým je ponúknutá ďalšia možnosť zabezpečenia jednotného výkladu článku 220 ods. 2 a článku 239 ods. 1 druhej zarážky colného kódexu, a to zrušením rozhodnutia vnútroštátneho colného orgánu bez toho, aby bolo rozhodnuté vo veci. K tomu treba uviesť, že pokiaľ vnútroštátne procesné právo ponúka takúto možnosť zrušenia rozhodnutia vnútroštátneho orgánu a vrátenie veci tomuto orgánu na nové konanie v zmysle uložených povinností, môže aj v tomto spočívať spôsob konania, ktorý je v súlade s právom Spoločenstva, (
69
) ak je zachovaná rozhodovacia právomoc Komisie.
V — Návrh
74.
V súlade s uvedenými úvahami navrhujem Súdnemu dvoru, aby na prejudiciálne otázky položené Hoge Raad der Nederlanden odpovedal takto:
1.
Plátky cesta opísané v prílohe nariadenia č. 1196/97 patria do položky 1905 kombinovanej nomenklatúry, pokiaľ ide o plátky cesta vyrobené z ryžovej múky, zo soli a z vody, ktoré sú sušené, ale neboli tepelne spracované.
2.
Vzhľadom na odpoveď na prvú otázku je vyššie uvedené nariadenie č. 1196/97 platné.
3.
Z hľadiska jednotného uplatňovania práva Spoločenstva vnútroštátne súdy, nezávisle od ich hierarchického postavenia, musia v prípade zhodných obsahových kritérií v colnom kódexe rešpektovať rozhodovaciu právomoc Komisie. V prípade súbežne prebiehajúcich konaní s (čiastočne) identickými ustanoveniami by mal vnútroštátny súd na účely zabránenia vydania rozhodnutia odporujúceho rozhodnutiu Komisie konanie prerušiť, až dokiaľ súdy Spoločenstva nevydajú konečné rozhodnutie o žalobe o neplatnosť, okrem prípadu, keď vnútroštátny súd považuje za daných okolností opodstatnené predložiť Súdnemu dvoru návrh na začatie prejudiciálneho konania týkajúci sa platnosti rozhodnutia Komisie. Do úvahy prichádza aj vrátenie veci vnútroštátnemu colnému orgánu na nové konanie s podmienkou predloženia veci Komisii v rámci konania o administratívnej spolupráci medzi colnými orgánmi a Komisiou.
(
1
)	Jazyk prednesu: nemčina.
(
2
)	Rozsudok Súdu prvého stupňa z 30. novembra 2006, Heuschen & Schrouff Oriëntal Foods/Komisia, neuverejnený v Zbierke.
(
3
)	Pozri k tomu moje návrhy prednesené 4. septembra 2008 vo veci C-38/07 P, Heuschen & Schrouff Oriëntal Foods/Komisia.
(
4
)	Ú. v. ES L 256, s. 1; Mim. vyd. 02/002, s. 382.
(
5
)	Ú. v. ES L 198, s. 1; Mim. vyd. 02/002, s. 288.
(
6
)	Pozri odôvodnenia nariadenia č. 2658/87 (najmä tretie odôvodnenie), články 1 a 3 tohto nariadenia, ako aj rozsudok z 27. septembra, Medion (C-208/06 a C-209/06, Zb. s. I-7963, bod 3).
(
7
)	Položky 0401 až 0404 zahŕňajú výrobky z mlieka, zo smotany, srvátky a z nich vyrobené výrobky.
(
8
)	Ú. v. ES L 170, s. 13; Mim. vyd. 02/008, s. 314.
(
9
)	Ú. v. ES. L 302, s. 1; Mim. vyd. 02/004, s. 307.
(
10
)	Ú. v. ES L 253, s. 1; Mim. vyd. 02/006, s. 3.
(
11
)	Pozri bod 34 týchto návrhov nižšie.
(
12
)	Ú. v. ES L 212, s. 18; Mim. vyd. 02/009, s. 30. Týmto nariadením bolo napríklad v článku 905 ods. 1 druhom pododseku doplnené správne konanie týkajúce sa rozhodnutí vydaných podľa článku 239 ods. 1 colného kódexu.
(
13
)	Toto znenie sa na jednom mieste odôvodnenia vzťahuje na „znenie od 1. augusta 2003“, ale uvedením hraničnej hodnoty 50000 eur a viac sa vzťahuje na právny stav platný do .
(
14
)	Ú. v. ES L 187, s. 16; Mim. vyd. 02/013, s. 463. Podľa Berr, Trémeau : Le droit douanier, Communautaire et national. 7. vydanie. 2006, s. 232, sa táto zásadná zmena znenia uskutočnila aj z toho dôvodu, aby sa odstránili nevýhody doterajšieho systému dvojitej príslušnosti, v podstatnej miere sa odbremenila Komisia a opätovne sa obnovila zodpovednosť členských štátov za správu vlastných zdrojov. Pozri k tomu aj odôvodnenie č. 2 nariadenia č. 1335/2003 uvedené v poznámke pod čiarou 17.
(
15
)	V súvislosti s dátumom zmeny právneho stavu pozri bod 16 týchto návrhov vyššie.
(
16
)	Predchádzajúcej právnej úpravy, relevantnej vo veci samej, sa týka rozsudok z 27. júna 1991, Mecanarte (C-348/89, Zb. s. I-3277, bod 33), v ktorom Súdny dvor uviedol, že jednotné uplatňovanie práva Spoločenstva, ktoré sa má zabezpečiť, je ohrozené v prípadoch, keď sa vyhovie žiadosti o odpustenie dodatočného vyberania cla, pretože posúdenie, o ktoré sa môže opierať členský štát pri prijatí vyhovujúceho rozhodnutia, sa pre pravdepodobnú absenciu akéhokoľvek opravného prostriedku môže vymknúť spod kontroly, ktorá umožňuje zabezpečiť jednotné uplatňovanie podmienok práva Spoločenstva. Naopak, nie je to tak vtedy, keď vnútroštátne orgány pristúpia k dodatočnému vyberaniu cla bez ohľadu na výšku sumy v konkrétnom prípade. Vtedy je umožnené dotknutej osobe napádať takéto rozhodnutie pred vnútroštátnymi súdmi. Následne Súdny dvor môže zabezpečiť jednotnosť práva Spoločenstva v rámci konania o prejudiciálnej otázke.
(
17
)	Pozri k tomu odôvodnenie č. 1 až 4 nariadenia č. 2454/93 v znení nariadenia č. 1335/2003.
„(1)
Článok 220 ods. 2 písm. b) a článok 239 nariadenia (EHS) č. 2913/92 stanovujú, že v niektorých prípadoch sa dovozné alebo vývozné clo následne nezapíše do účtovnej evidencie alebo že môžu byť odpustené alebo vrátené, ak je to spravodlivé.
(2)
Vzhľadom na to, že podľa článku 8 rozhodnutia Rady 2000/597/ES, Euratom z 29. septembra 2000 o systéme vlastných zdrojov Európskych spoločenstiev [3] sú za obstarávanie tradičných vlastných zdrojov primárne zodpovedné členské štáty, malo by byť z tohto dôvodu primárne na orgánoch členských štátov prijať rozhodnutie o tom, či sa majú alebo nemajú dovozné clo alebo vývozné clo zapísať následne do účtovnej evidencie podľa článku 220 ods. 2 písm. b) nariadenia (EHS) č. 2913/92 alebo vrátiť alebo odpustiť v zmysle článku 239 daného nariadenia.
(3)
S cieľom zabezpečiť jednotné zaobchádzanie s obchodníkmi a chrániť finančné záujmy spoločenstiev, povinnosť odoslať spis Komisii na rozhodnutie by mala zostať zachovaná tam, kde členské štáty reprezentujú taký názor, že rozhodnutie by malo byť kladné a buď a) uvádza sa aktívna chyba alebo pochybenie na strane Komisie, alebo b) okolnosti prípadu súvisia s vyšetrovaniami spoločenstva vykonávanými na základe nariadenia Rady (ES) č. 515/97 z 13. marca 1997 o vzájomnej pomoci medzi správnymi orgánmi členských štátov a spolupráci medzi týmito orgánmi a Komisiou s cieľom zabezpečiť správne uplatňovanie právnej úpravy colných a poľnohospodárskych záležitostí… alebo c) výška daných ciel je 500000 eur alebo viac.
(4)
Avšak nie je potrebné splnenie povinnosti zaslať spis v prípade, ak Komisia už prijala rozhodnutie v prípade s porovnateľným skutkovým a právnym stavom, nakoľko členské štáty môžu potom vychádzať pri svojom vlastnom konečnom rozhodnutí z posledného rozhodnutia Komisie v prípade s porovnateľným v skutočnosti so skutkovým a právnym stavom.“
(
18
)	Rozsudok Gerechtshof te Amsterdam zo 7. decembra 2004, Douanekamer, vec č. 01/900096 DK, s. 2.
(
19
)	Z rozsudku Súdu prvého stupňa Heuschen & Schrouff Oriëntal Foods/Komisia, už citovaného v poznámke pod čiarou 2, v súbežne prebiehajúcom konaní o neplatnosť rozhodnutia Komisie REM 19/2002 zo 17. júna 2004 vyplýva toto: po prijatí nariadenia č. 1196/97, ktoré bolo uverejnené a nadobudlo účinnosť, Heuschen & Schrouff naďalej dovážala ryžový papier z Vietnamu zaradený do podpoložky 19019099 KN, čo colný orgán akceptoval počas šiestich mesiacov pri 29 colných vyhláseniach (po kontrole dokumentov a v jednom prípade po fyzickej kontrole). Dňa holandské colné orgány avizovali, že v colnom vyhlásení treba uviesť podpoložku 19059020 KN. Neskôr v ten istý deň však bolo jedno colné vyhlásenie s použitím podpoložky 19019099 KN potvrdené tým istým colným orgánom ako správne. Od Heuschen & Schrouff používala pri dovoze ryžového papiera podpoložku 19059020 KN.
(
20
)	Pozri rozsudok Gerechtshof te Amsterdam, Douanekamer, už citovaný v poznámke pod čiarou 18, s. 1 a 3, ako aj rozsudok Súdu prvého stupňa Heuschen & Schrouff Oriëntal Foods/Komisia, už citovaný v poznámke pod čiarou 2, bod 12.
(
21
)	Pozri rozsudok Gerechtshof te Amsterdam, Douanekamer, už citovaný v poznámke pod čiarou 18, s. 3.
(
22
)	Podľa bodu 12 rozsudku Súdu prvého stupňa Heuschen & Schrouff Oriëntal Foods/Komisia, už citovaného v poznámke pod čiarou 2, v konečnom dôsledku ide o zaplatenie sumy vo výške 636518,40 NLG (282645,21 eura).
(
23
)	V súvislosti s dátumom pozri bod 13 rozsudku Súdu prvého stupňa Heuschen & Schrouff Oriëntal Foods/Komisia, už citovaného v poznámke pod čiarou 2.
(
24
)	Pozri bod 3 týchto návrhov vyššie.
(
25
)	Rozsudok z 11. augusta 1995, Uelzena Milchwerke, C-12/94, Zb. s. I-2397.
(
26
)	Rozsudok z 13. marca 2003, Holandsko/Komisia, C-156/00, Zb. s. I-2527.
(
27
)	Je úlohou Súdneho dvora v rámci prejudiciálneho konania týkajúceho sa oblasti colného zaradenia skôr objasniť kritériá, ktorých uplatnenie umožňuje vnútroštátnemu súdu správne zaradiť predmetné tovary do KN, než sám vykonať toto zaradenie, o to viac, že nedisponuje nevyhnutne všetkými prvkami potrebnými v tomto smere. Vnútroštátny súd sa zdá v každom prípade viac príslušný na vykonanie zaradenia (rozsudok zo 7. novembra 2002, Lohmann a Medi Bayreuth, C-260/00 až C-263/00, Zb. s. I-10045, bod 26).
(
28
)	Ázijský ryžový papier možno získať z rôznych rastlinných vláken a jeho využitie je napríklad v Japonsku a Číne veľmi široké, až po použitie na bývanie (napríklad na deliace steny a na lampy).
(
29
)	Pozri bod 7 týchto návrhov vyššie.
(
30
)	Na osobitný význam odkazuje aj Lyons: EC Customs Law. 2. vydanie. 2008, s. 142.
(
31
)	Pozri okrem iného rozsudky z 26. septembra 2000, Eru Portuguesa, C-42/99, Zb. s. I-7691, bod 13; z, Intermodal Transports, C-495/03, Zb. s. I-8151, bod 47, a z, Medion, C-208/06 a C-209/06, Zb. s. I-7963, bod 34.
(
32
)	Nariadenia Spoločenstva treba vykladať jednotne. Podľa ustálenej judikatúry uvedená zásada zabraňuje tomu, aby v prípade pochybností nebolo ustanovenie v jednej jazykovej verzii vykladané samostatne, ale zásada naopak vyžaduje, aby sa ustanovenie vykladalo a uplatňovalo aj z hľadiska jeho verzií v iných úradných jazykoch (rozsudok z 11. novembra 1999, Söhl & Söhlke, C-48/98, Zb. s. I-7877, bod 46; pozri v súvislosti s ustálenou judikatúrou aj rozsudok z, Götz, C-408/06, Zb. s. I-11295, bod 29 spolu s ďalšími dôkazmi).
(
33
)	Holandská („dergelijke producten van meel of van zetmeel“), dánska („lignende varer af mel eller stivelse“) a švédska („liknande produkter“) verzia ukončením výpočtu s viac či menej detailným odkazom na „podobné výrobky“ sú menej podrobnejšie ako iné verzie, ktoré medzi názvom „oblátky na pečenie“ a názvom „podobné výrobky“ uvádzajú ešte ďalšie pojmy uvedené v nasledujúcej poznámke pod čiarou.
(
34
)	To platí okrem iného aj pre nemeckú („getrocknete Teigblätter aus Mehl oder Stärke“), francúzsku („pâtes séchées de farine, d’amidon ou de fécule en feuilles“), španielsku („pastas secas de harina, almidón o fécula, en hojas“) a portugalskú („pastas secas de farinha, amido ou fécula“) verziu.
(
35
)	Pozri „rice paper“ v anglickej verzii a „rižev papir“ v slovinskej verzii.
(
36
)	Už citovaný v poznámke pod čiarou 25.
(
37
)	Pozri bod 7 týchto návrhov vyššie.
(
38
)	Tieto vysvetlivky uviedol aj vnútroštátny súd, ale spomenul ich v inom kontexte ako Heuschen & Schrouff.
(
39
)	Vysvetlivky Komisie ku KN, ako aj tie, ktoré sú vypracované v rámci Svetovej colnej organizácie a ktoré sa týkajú harmonizovaného systému opisu a číselného označenia tovaru (HS), významne prispievajú k výkladu jednotlivých colných položiek, nie sú však právne záväzné (rozsudok zo 17. marca 2005, Ikegami, C-467/03, Zb. s. I-2389, bod 17).
(
40
)	K zásade zapísania do účtovnej evidencie pozri podrobnejšie článok 217 colného kódexu.
(
41
)	Pozri okrem iného rozsudok z 3. apríla 2008, Militzer & Münch, C-230/06, Zb. s. I-1895, bod 50.
(
42
)	Pozri v súvislosti s ustanoveniami, ktoré predchádzali článku 239 ods. 1 druhej zarážke colného kódexu, a v súvislosti s článkom 905 nariadenia č. 2454/93 okrem iného rozsudky zo 7. septembra 1999, De Haan, C-61/98, Zb. s. I-5003, bod 52, a z, Nordspedizionieri di Danielis Livio a i../Komisia, C-62/05 P, Zb. s. I-8647, bod 41.
(
43
)	Pozri body 68 a 69 mojich návrhov z 13. marca 2008 prednesených vo veci C-204/07 P, CAS/Komisia, Zb. s. I-6135, spolu s ďalšími dôkazmi.
(
44
)	Rozsudok z 1. apríla 1993, Hewlett Packard Francúzsko, C-250/91, Zb. s. I-1819, bod 46; Alexander: Vorbemerkungen zu Art. 220, 221. In: Witte, Zollkodex, Kommentar. 4. vydanie. 2006, bod 5; Huchatz : Art. 239 — Erstattung oder Erlass in Sonderfällen. In: c. d., bod 32.
(
45
)	Rozsudok Hewlett Packard Francúzsko, už citovaný v poznámke pod čiarou 44, bod 46.
(
46
)	Pozri rozsudok De Haan, už citovaný v poznámke pod čiarou 42, bod 42 v spojení s bodom 41 v súvislosti s ustanoveniami, ktoré predchádzali článku 220 ods. 2 a článku 239 ods. 1 druhej zarážke colného kódexu. Alexander : Vorbemerkungen zu Art. 220, 221, už citovaný v poznámke pod čiarou 44, bod 2, uvádza, že článok 220 ods. 2 colného kódexu obsahuje len čiastočnú úpravu ochrany legitímnej dôvery. Ochrana legitímnej dôvery teda nie je týmto článkom upravená vyčerpávajúcim spôsobom. Na druhej strane ustanovenie nedovoľuje diferencovanejším spôsobom zohľadniť vzájomné zavinenie colným orgánom a colným dlžníkom. Na účely odstránenia takýchto nedostatkov účastníci colného konania čoraz častejšie podávajú súbežne žiadosti o vrátenie cla alebo žalobu na uplatnenie zodpovednosti štátu za škodu spôsobenú pri výkone verejnej moci. Alexander ďalej poukazuje na nebezpečenstvo značných chýb zapríčinených vedením viacerých právne oddelených konaní o tom istom skutkovom stave s rozdielnymi formálnymi a hmotnými predpokladmi. S tým je spravidla spojená nevyhnutnosť odborného, rozsiahleho a tým aj drahého poradenstva pre colného dlžníka, ako aj neprimerane vysoké správne náklady dotknutých colných orgánov a Komisie. Z dôvodov úspornosti konania často neprebiehajú súbežne, ale sú prerušené. Aby sa predišlo daným problémom, je urýchlene nutná zmena dodatočného zapísania do účtovnej evidencie a práva na odpustenie a vrátenie cla. Pozri aj Lyons, už citovaný v poznámke pod čiarou 30, s. 496, v súvislosti s tým, že obe ustanovenia sa vzájomne neprekrývajú, odkazuje aj na judikatúru Súdu prvého stupňa z 19. februára 1998, Eyckeler & Malt/Komisia (T-42/96, Zb. s. II-401, bod 135 a nasl.), týkajúcu sa ustanovení, ktoré predchádzali článku 220 ods. 2 a článku 239 ods. 1 druhej zarážke colného kódexu.
(
47
)	Pozri k tomu poznámku pod čiarou 46 týchto návrhov, že dotknuté ustanovenia sa úplne neprekrývajú.
(
48
)	Už citovaný v poznámke pod čiarou 44, bod 46.
(
49
)	Už citovaný v poznámke pod čiarou 32, body 55 a 56.
(
50
)	Už citovaný v poznámke pod čiarou 26, bod 92.
(
51
)	Rozsudok z 26. júna 1990, Deutsche Fernsprecher, C-64/89, Zb. s. I-2535, bod 13.
(
52
)	Už citovaný v poznámke pod čiarou 16, bod 33.
(
53
)	Rozsudok zo 14. mája 1996, Faroe Seafood a i., C-153/94 a C-204/94, Zb. s. I-2465, bod 80.
(
54
)	Rozsudok z 22. júna 2006, Conseil général de la Vienne, C-419/04, Zb. s. I-5645, bod 42.
(
55
)	Rozsudok zo 14. decembra 2000, Masterfoods a HB, C-344/98, Zb. s. I-11369.
(
56
)	Uznané napríklad vo vzťahu k rozhodnutiu o vyhlásení aktu Spoločenstva za neplatný; pozri okrem iného rozsudky z 22. októbra 1987, Foto-Frost, 314/85, Zb. s. 4199, bod 20, a z, Greenpeace Francúzsko a i., C-6/99, Zb. s. I-1651, bod 54. Pozri aj rozsudok z, Zuckerfabrik Süderdithmarschen a Zuckerfabrik Soest, C-143/88 a C-92/89, Zb. s. I-415, bod 24.
(
57
)	Už citovaný v poznámke pod čiarou 55.
(
58
)	Rozsudok z 28. februára 1991, Delimitis, C-234/89, Zb. s. I-935, body 43 až 54.
(
59
)	Už citovaný v poznámke pod čiarou 55, body 57 a 59.
(
60
)	Generálny advokát Cosmas v návrhoch prednesených vo veci zo 16. mája 2000, Masterfoods (už citovanej v poznámke pod čiarou 55, body 40 až 55), sa touto problematikou detailne zaoberal a táto problematika ovplyvnila aj stanoviská vtedajších účastníkov konania. Generálny advokát Cosmas okrem iného uvádza možnosť, že účastník konania, resp. účastníci konania by si mohli vybrať druh konania a týmto spôsobom určiť právnu cestu v rámci práva Spoločenstva. Navyše konanie o prejudiciálnej otázke, v ktorom sa neposudzujú skutkové okolnosti, nie je vhodné na preskúmanie platnosti rozhodnutia Komisie v rámci odpovede na prejudiciálnu otázku, lebo vo vzťahu k takýmto správnym aktom je dôležitý neobmedzený výkon kontroly s cieľom zabezpečiť účinnú súdnu ochranu. Z mojej strany ešte dopĺňam, že existujú vážne problémy aj v oblasti dokazovania a dôkazného bremena: tieto problémy zohrávajú významnú úlohu v konaní o žalobe o neplatnosť, ale v prejudiciálnom konaní sú naopak irelevantné. Na tomto mieste treba spomenúť aj relatívne úzku štruktúru „právnych dôvodov“ v konaní o priamej žalobe, ktorá zapríčiňuje, že o mnohých veciach sa rozhodne už v rámci rozhodovania o prípustnosti bez toho, aby sa zohľadnila dôvodnosť, a na druhej strane treba spomenúť relatívne voľnú štruktúru prejudiciálneho konania, v ktorom sú obsahovo posudzované argumenty všetkých účastníkov konania (vrátane členských štátov, ktoré sa na konaní eventuálne zúčastnili). V konečnom dôsledku tieto rozdiely môžu viesť k značným ťažkostiam v závislosti od toho, v akom type konania sa Súdny dvor vecou najskôr zaoberá.
(
61
)	Pozri k tomu bod 36 mojich návrhov prednesených 4. septembra 2008 vo veci C-38/07 P, Heuschen & Schrouff Oriëntal Foods/Komisia.
(
62
)	Rozsudok z 24. septembra 1998, Sportgoods, C-413/96, Zb. s. I-5285, body 41 až 43.
(
63
)	Rozsudok z 19. októbra 2000, Sommer, C-15/99, Zb. s. I-8989, bod 31.
(
64
)	Rozsudok Sportgoods, už citovaný v poznámke pod čiarou 62, bod 41.
(
65
)	Treba však mať na pamäti, že v prípade, keď lehota na podanie žaloby o neplatnosť v zmysle článku 230 ods. 5 ES už uplynula a príslušné rozhodnutie Komisie vo vzťahu k adresátom nadobudlo účinnosť, tento akt Spoločenstva majúci právne účinky už nemôže byť spochybnený pred vnútroštátnymi súdmi žalobou a s ňou prípadne spojeným návrhom na začatie konania o prejudiciálnej otázke (pozri rozsudky z 9. marca 1994, TWD Textilwerke Deggendorf, C-188/92, Zb. s. I-833, body 13 až 26, a z, Wiljo, C-178/95, Zb. s. I-585, body 20 až 31).
(
66
)	Uvedené vyplýva aj z bodu 48 rozsudku De Haan, už citovaného v poznámke pod čiarou 42.
(
67
)	Napríklad pri žiadosti podľa článku 239 ods. 2 colného kódexu je stanovená lehota 12 mesiacov od oznámenia cla, ktorá môže byť predĺžená len vo výnimočných prípadoch.
(
68
)	Vo väčšine prípadov bude postačovať informácia od niektorého z účastníkov konania, lebo ide o otázku podaných žiadostí. Inak treba poukázať na to, že sa ponúka aj možnosť informovať sa o stave takéhoto konania u Komisie. Komisia je podľa článku 10 ES povinná lojálne spolupracovať so súdmi členských štátov;. pozri k tomu rozsudok Delimitis, už citovaný v poznáke pod čiarou 58, bod 53 spolu s ďalšími dôkazmi.
(
69
)	Treba však zohľadniť prípad, o ktorý ide vo veci samej, keď po zmene právneho stavu s účinnosťou od 1. augusta 2003 (pozri body 16 až 19 týchto návrhov vyššie), na ktorý odkazuje aj talianska vláda, sa možnosť prekladania žiadostí Komisii značne obmedzila. Súd, ktorý sa vecou zaoberá, musí v konkrétnom prípade skúmať, či ešte existuje možnosť takéhoto predloženia.