62002CC0361_SK
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
I – Úvod
1. V týchto dvoch návrhoch rovnakého znenia na rozhodnutie o prejudiciálnej otázke sa v podstate Dioikitiko Efeteio Piräus (Správny odvolací súd v Piraus) pýta, či je smernica 76/308/EHS (2) (ďalej len „smernica 76/308“) uplatniteľná v rámci vzájomného uznania a vymáhania talianskych colných pohľadávok v Grécku, ktoré vznikli pred prijatím smernice a pred účinnosťou smernice v Grécku. V spore pred vnútroštátnym súdom je v oboch prípadoch predmetom sporu uznanie a vymáhanie colnej pohľadávky Talianska vzniknutej roku 1968 v Grécku proti pánovi Tsapalosovi (vec C-361/02), resp. proti pánovi Diamantakisovi (vec C-362/02).
II – Právny rámec
A – Právo Spoločenstva
2. Smernica 76/308 upravuje uznanie a vymáhanie určitých verejnoprávnych pohľadávok, ktoré vznikli v inom členskom štáte. V jej pôvodnom znení sa vzťahovala na pohľadávky v súvislosti s realizáciou spoločnej poľnohospodárskej politiky a ciel. V platnom znení z roku 2001 sa rozširuje jej platnosť popri pohľadávkach v súvislosti s realizáciou spoločnej poľnohospodárskej politiky aj na všetky dovozné a vývozné clá, daňové pohľadávky, najmä pohľadávky na dani z pridanej hodnoty (3), spotrebných daniach (4), daniach z príjmov, z majetku a poistného (5) .
3. Základným ustanovením smernice 76/308 je článok 8 ods. 1. Podľa neho sú členské štáty povinné uznať a vykonať titul, ktorého vymáhanie žiada orgán iného členského štátu, rovnako ako vnútroštátny exekučný titul. V zmysle článku 8 ods. 2 dožiadaný orgán môže exekučný titul buď uznať a vymáhať, alebo ho doplniť prípadne nahradiť exekučným titulom umožňujúcim výkon rozhodnutia na území daného štátu. Okrem toho smernica obsahuje ustanovenia o forme žiadosti o vymáhanie pohľadávky a spôsoboch jej vymáhania.
B – Vnútroštátna právna úprava
4. Ustanovenia smernice 76/308 boli v gréckom právnom poriadku vykonané článkami 86 až 98 (kapitola XI – „Vzájomná pomoc pri vymáhaní pohľadávok“) zákona č. 1402/1983 o priblížení colných predpisov právu Európskych spoločenstiev (6) a na základe splnomocnenia v tomto zákone vydaným nariadením ministra financií T. 1243/319 z 26. marca 1984 (7) . Článok 86 zákona č. 1402/1983 platného podľa článku 103 tohto zákona retroaktívne k 1. januáru 1981 ustanovuje, že kapitola XI sa použije na colné pohľadávky, ktoré sa viažu na tovar dovezený do Spoločenstva z tretích krajín, pokiaľ zákon neustanovuje inak.
III – Skutkový stav a prejudiciálna otázka
5. Listom (bez uvedenia dátumu) talianske ministerstvo financií požiadalo grécke ministerstvo financií o vymáhanie pohľadávky podľa smernice 76/308 žiadosťou z 23. novembra 1992 doručenou 14. decembra 1992. Žiadosť sa vzťahovala na colnú pohľadávku voči pánovi Tsapalosovi a pánovi Diamantakisovi, žalovaným vo vnútroštátnom spore (ďalej len „žalovaní“), v celkovej výške 1 787 485 050 ITL (8) . Priložený bol rozsudok Corte d’appello Catania z 8. októbra 1970, ktorým boli žalovaní odsúdení na trest odňatia slobody a na zaplatenie ciel a ďalších poplatkov za nelegálny dovoz tabakových výrobkov do Talianska v marci 1968. Odvolanie proti tomuto rozsudku bolo zamietnuté rozsudkom Corte di cassazione z 31. januára 1972.
6. Rozhodnutím zo 6. februára 1996 uznal príslušný grécky orgán exekučný titul za vykonateľný v Grécku. Na základe žaloby žalovaných súd prvého stupňa rozhodnutie zrušil. V odôvodnení uviedol, že vzájomná pomoc medzi Gréckom a ostatnými členskými štátmi ES sa má poskytovať iba v rámci pohľadávok, ktoré vznikli po nadobudnutí účinnosti zákona č. 1402/1983, t. j. po zverejnení v gréckom úradnom vestníku 1. januára 1983. Sporná pohľadávka však vznikla v roku 1968 a bola potvrdená rozsudkami z roku 1970 a 1972.
7. Grécky štát podal odvolanie na Dioikitiko Efeteio Piräus, ktorý požiadal rozsudkom z 5. júna 2002 Súdny dvor v súlade s článkom 234 ES o rozhodnutie o nasledujúcej prejudiciálnej otázke:
„Má sa článok 1 smernice ... vykladať tak, že ustanovenia smernice sa vzťahujú aj na pohľadávky vzniknuté v členskom štáte pred účinnosťou tejto smernice a sú predmetom exekučného titulu, ktorý bol vydaný, ako v prejednávanom prípade exekučný titul talianskeho štátu, príslušnými orgánmi tohto štátu pred nadobudnutím účinnosti tejto smernice, a môžu sa potom takéto pohľadávky, ktoré zostali nevybavené a nemohli byť vymožené v inom členskom štáte, po nadobudnutí účinnosti smernice a uplynutí lehoty na jej vykonanie a po tom, keď iné členské štáty vydaním predpisov nevyhnutných na jej vykonanie si splnili svoje povinnosti, vymáhať prostredníctvom príslušnej žiadosti ‚žiadajúceho orgánu‘ voči ‚dožiadanému orgánu‘ v zmysle článku 3 smernice?“
IV – Tvrdenia účastníkov konania
8. Žalovaní poukazujú na to, že rozsudok vydaný Corte d’appello Catania roku 1970 je rozsudkom pre zmeškanie, o ktorom sa dozvedeli až dňom doručenia žiadosti o vymáhanie pohľadávky 6. septembra 1996 (Diamantikis), resp. 31. decembra 1996 (Tsapalos). Sú toho názoru, že zo znenia smernice aj zo zákona č. 1402/1983 vyplýva, že tieto predpisy sa vzťahujú len na pohľadávky, ktoré vzniknú po nadobudnutí účinnosti týchto predpisov. Bolo by porušením zásady právnej istoty, pokiaľ by sa tieto predpisy aplikovali na skôr vzniknuté pohľadávky.
9. Grécka vláda a Komisia sú toho názoru, že smernica 76/308 obsahuje vlastné procesné predpisy. Procesné predpisy – na rozdiel od hmotnoprávnych predpisov – sa použijú aj na v minulosti vzniknuté skutkové okolnosti. Použitie smernice na pohľadávky existujúce už v čase jej účinnosti, zodpovedá účelu smernice zabezpečiť úplné a rovnomerné uplatňovanie právnych predpisov Spoločenstva a zabrániť podvodným činnostiam.
10. Komisia dodáva, že smernica je v súlade s colným právom Spoločenstva. Podľa článku 2 colného kódexu (9) sa použijú colné predpisy Spoločenstva jednotne na celom colnom území Spoločenstva. Colné dlhy vznikajú bez ohľadu na štát dovozu v rovnakej výške a za rovnakých podmienok. Smernica tento systém doplňuje jej ustanoveniami o vzájomnej pomoci pri vymáhaní colných pohľadávok.
11. Smernica 76/308 sa podľa jej článku 1 vzťahuje na všetky pohľadávky uvedené v článku 2, ktoré vznikli v inom členskom štáte. S výnimkou anglického znenia bol vo všetkých jazykových zneniach smernice na tomto mieste použitý minulý čas, čo hovorí v prospech použitia smernice na pohľadávky vzniknuté pred jej účinnosťou. Prípravné dokumenty zákonodarcu neposkytujú k tomuto bodu žiadne vysvetlenie. Komisia však v jednom pracovnom dokumente z 22. decembra 1980 vysvetľuje, že smernica sa vzťahuje na všetky žiadosti o vymáhanie pohľadávok podané po 1. januári 1978 bez ohľadu na okamih vzniku pohľadávky, ktorá sa má vymáhať. Zákonodarca Spoločenstva tiež neobmedzil časovú pôsobnosť prechodnými ustanoveniami ako v iných prípadoch (10) .
V – Právne posúdenie
A – Aplikovateľné znenie smernice 76/308
12. Vnútroštátny súd žiada o výklad smernice 76/308 na účel aplikácie vnútroštátnych vykonávacích predpisov v súlade so smernicou. Predtým než sa začneme zaoberať otázkou, do akej miery smernica upravuje uznanie a vymáhanie pohľadávok vzniknutých pred účinnosťou smernice, treba preskúmať, ktoré znenie smernice je rozhodujúce pre prejednávaný vnútroštátny spor.
13. Predmetom vnútroštátneho sporu je rozhodnutie gréckych colných úradov zo 6. februára 1996 o uznaní a výkone talianskeho exekučného titulu. Z toho vyplýva, že iba znenie smernice platné v danom okamihu (11) je rozhodujúce pre posúdenie zákonnosti napadnutého rozhodnutia. Neprihliada sa na zmeny smernice 76/308 v dôsledku prijatia smernice 2001/44 (12) .
B – Aplikácia smernice 76/308 na pohľadávky vzniknuté pred jej účinnosťou
14. Podľa článku 1 smernice sa tieto pravidlá vzťahujú na pohľadávky uvedené v článku 2, ktoré vznikli v inom členskom štáte. Zo znenia týchto ustanovení nie je možné vyvodiť, že by sa smernica vzťahovala len na pohľadávky vzniknuté po jej prijatí. Smernica najmä neobsahuje žiadne prechodné ustanovenie obmedzujúce jej časovú pôsobnosť v tomto zmysle. Ani Akt o podmienkach pristúpenia Helénskej republiky (13) nestanovuje žiadne osobitné ustanovenie, čo sa týka účinnosti smernice 76/308 alebo jej oblasti aplikácie. Naopak platí všeobecné pravidlo článku 2 Aktu o pristúpení, že právne akty Spoločenstva v Grécku platia od okamihu pristúpenia 1. januára 1981.
15. Len anglické znenie článku 1 smernice 76/308 (claims … which arise in another Member State) by mohlo naznačovať iný záver. Vzhľadom na skutočnosť, že všetky ostatné jazykové znenia na príslušnom mieste používajú minulý čas, mohla by odchýlka v anglickom jazyku znamenať nepresnosť pri preklade. Okrem toho význam ustanovení, ktorých jazykové verzie sa od seba navzájom odchyľujú, je potrebné podľa ustálenej judikatúry zistiť s ohľadom na kontext a účel úpravy (14) .
16. Účelom smernice podľa jej druhého úvodného ustanovenia je odstránenie prekážok fungovania spoločného trhu, ktoré vyplývajú z ťažkostí spojených s cezhraničným vymáhaním určitých verejnoprávnych pohľadávok. Okrem toho má smernica zabezpečiť úplné a rovnomerné uplatňovanie predpisov Spoločenstva v celom Spoločenstve. Smernica zabraňuje najmä tomu, aby sa dlžník mohol vyhnúť platbe ciel a poplatkov, na ktoré sa smernica vzťahuje, zmenou svojho bydliska alebo miesta pobytu do iného členského štátu. Tým smernica zabezpečuje, aby uplatňovanie práv voľného pohybu osôb zakotvené v Zmluve nemalo negatívny vplyv na vymáhanie pohľadávok.
17. Tento účel smernice sa dosiahne práve vtedy, keď v čo možno najväčšom rozsahu zabezpečí vymáhanie všetkých dosiaľ nepremlčaných pohľadávok, teda aj tých, ktoré vznikli už pred účinnosťou smernice. Tým smernica dosiahne aj to, že colné právo Spoločenstva sa bude rovnomerne a efektívne uplatňovať.
18. K tomu treba dodať, že smernica sa musí vykladať v zmysle povinnosti členských štátov zakotvenej v článku 10 ES, lojálne spolupracovať so Spoločenstvom ako takým (15), ako aj medzi sebou navzájom (16) . Táto zásada vyžaduje extenzívny výklad smernice, ktorým sa zabezpečí, aby orgány dožiadaného štátu presadili nároky žiadajúceho štátu v najširšom možnom rozsahu. Keďže ide o vymáhanie poplatkov, ktoré tvoria vlastné zdroje Spoločenstva, ako napríklad clá, je spolupráca členských štátov na prospech aj finančným záujmom Spoločenstva.
19. Od svojho pristúpenia je Grécko taktiež zaviazané k lojálnej spolupráci s ostatnými členskými štátmi. Táto spolupráca sa môže – ak je to žiaduce pre aplikáciu práva Spoločenstva – vzťahovať aj na skutočnosti, ku ktorým došlo pred vstupom Grécka do Spoločenstva.
20. Otázkou zostáva, či použitie smernice 76/308 na pohľadávky vzniknuté pred jej účinnosťou nie je vylúčené z dôvodu, že by to bolo v rozpore so zásadou retroaktivity.
21. Aby sa zabezpečilo dodržiavanie zásady právnej istoty a zásady legitímnej dôvery, treba vykladať podľa ustálenej judikatúry hmotnoprávne predpisy Spoločenstva tak, že platia na skutočnosti vzniknuté pred ich účinnosťou len vtedy, pokiaľ z ich znenia, účelu a štruktúry jednoznačne vyplýva, že takýto účinok sa im má pripisovať (17) . Ako správne uviedla Komisia a grécka vláda, táto zásada naopak neplatí pre procesné predpisy (18) .
22. Hmotnoprávne predpisy upravujú vznik a obsah práv, naproti tomu procesné právo predovšetkým upravuje konania, v ktorých sa práva uplatňujú. Smernica 76/308 neobsahuje ustanovenia o vzniku a obsahu pohľadávok. Do tejto miery sa uplatňuje vnútroštátne právo žiadajúceho štátu, prípadne príslušné hmotnoprávne predpisy Spoločenstva priamo použiteľné v členských štátoch, napríklad colný kódex. Smernica upravuje výlučne uznanie a vymáhanie štátnych pohľadávok vzniknutýc h v inom členskom štáte. Jej ustanovenia je potrebné považovať za procesnoprávne predpisy, ktoré môžu byť použité aj na pohľadávky vzniknuté pred jej účinnosťou bez porušenia zásady právnej istoty a zásady legitímnej dôvery.
C – Existencia pohľadávky v zmysle článku 2 písm. c) smernice 76/308
23. Predpokladom použitia smernice 76/308 je skutočnosť, že sporné pohľadávky sú pohľadávkami, na ktoré sa vzťahuje pôsobnosť smernice. Zo smernice však nemožno vyvodiť, či dožiadaný orgán je vôbec oprávnený skúmať túto skutočnosť alebo či je viazaný zaradením pohľadávky zo strany žiadajúceho orgánu, ktorý jediný pozná predmetné skutočnosti a aplikované vnútroštátne právo.
24. Pre viazanosť dožiadaného orgánu by mohol hovoriť článok 6 ods. 2 smernice 76/308, ktorý ustanovuje, že účelom vymáhania je „každú pohľadávku, ktorá je predmetom žiadosti o vymáhanie, vymáhať ako pohľadávku členského štátu, v ktorom má sídlo dožiadaný orgán, s výnimkou článku 12“. Ďalej sa zdá, že okrem prípadu, keď sa použije článok 12 týkajúci sa vymáhania v prípade podania žaloby, môže dožiadaný orgán od vymáhania upustiť len podľa článku 14, ktorý v danom prípade nie je relevantný.
25. Zásada právneho štátu ale vyžaduje, aby dožiadaný orgán v každom prípade mohol, či dokonca bol povinný, upustiť od uznania a vymáhania pohľadávky, pokiaľ sporná pohľadávka podľa sprostredkovaných informácií evidentne nepatrí do pôsobnosti smernice 76/308. V tomto prípade by mohol chýbať akýkoľvek právny základ pre činnosť dožiadaného orgánu, pokiaľ by vnútroštátne vykonávacie predpisy nemali úpravu prekračujúcu oblasť pôsobnosti stanovenú smernicou.
26. Oblasť pôsobnosti smernice 76/308 v rozhodujúcom znení (19) sa podľa jej článku 2 písm. c) vzťahuje na colné pohľadávky v zmysle článku 2 písm. b) rozhodnutia Rady č. 70/243/ESUO, EHS, Euratom z 21. apríla 1970 o nahradení finančných príspevkov členských štátov vlastnými zdrojmi Spoločenstva (ďalej len „rozhodnutie 70/243“) (20) . Treba preskúmať, či pri predmetnom cle ide o pohľadávku v zmysle uvedeného rozhodnutia, aj keď pohľadávka vznikla už v marci 1968.
27. Clom a tým aj vlastnými zdrojmi Spoločenstva v zmysle článku 2 písm. b) rozhodnutia 70/243 sú clá Spoločného colného sadzobníka a iné clá, ktoré boli alebo majú byť zavedené orgánmi Spoločenstva v obchode s nečlenskými štátmi. Hoci colná únia bola dokončená až k 1. júlu 1968 (21), Spoločný colný sadzobník sa už predtým postupne zavádzal podľa článku 19 a nasl. Zmluvy o EHS. V dôsledku toho môžu aj pohľadávky vzniknuté pred 1. júlom 1968 predstavovať clo podľa Spoločného colného sadzobníka, na ktoré sa vzťahuje smernica 76/308.
28. S týmto záverom nie je v rozpore skutočnosť, že systém vlastných zdrojov Spoločenstva vtedy ešte neexistoval, ale bol zavedený až rozhodnutím 70/243. Je možné, že pôvodným zámerom zákonodarcu bolo, aby prijatie smernice umožnilo iba vzájomné uznávanie a cezhraničné vymáhanie tých pohľadávok, ktoré tvoria vlastné zdroje Spoločenstva. Tomu nasvedčuje odkaz na rozhodnutie 70/243 v článku 2 smernice 76/308. Na základe neskorších zmien bola však pôsobnosť rozšírená aj na iné poplatky, ktoré plynú z veľkej časti, alebo výlučne do vnútroštátnych rozpočtov, ako napríklad daň z pridanej hodnoty a spotrebné dane.
29. Teda aj colné pohľadávky vzniknuté v členskom štáte v marci 1968 spadajú do pôsobnosti smernice 76/308 a môžu sa vymáhať v inom členskom štáte podľa vnútroštátnych predpisov, ktorými bola smernica vykonaná.
30. V danom prípade by bolo treba prípadne zvážiť, či vymáhanie sporných pohľadávok nie je v rozpore so všeobecnými právnymi zásadami, ktoré treba dodržiavať pri všetkých opatreniach v pôsobnosti práva Spoločenstva, najmä so zásadou na spravodlivý proces (22), riadnu správu (23) a so zásadou právneho štátu.
31. V tejto súvislosti nie je jasné po prvé, či dlžníci boli o výške colného dlhu upovedomení spôsobom umožňujúcim im uplatnenie opravných prostriedkov. Odporcovia v konaní pred Súdnym dvorom uviedli, že až z rozhodnutia gréckych úradov o uznaní a výkone talianskeho exekučného titulu, ktoré im bolo doručené 6. septembra, resp. 31. decembra 1996, sa dozvedeli o existencii tohto exekučného titulu.
32. Po druhé je otázkou, či konanie od vzniku colného dlhu v roku 1968 do začatia exekučného konania v roku 1996 netrvalo neprimerane dlho a kto zapríčinil neprimerane dlhé konanie. Využitie/dovolávanie sa premlčacej doby pritom nesmie byť na ujmu zákonnosti vymáhania pohľadávky.
33. Je úlohou vnútroštátneho súdu objasniť a prípadne v zmysle uvedených zásad posúdiť bližšie dané skutočnosti.
VI – Návrhy
34. Na základe vyššie uvedených dôvodov navrhujem Súdnemu dvoru odpovedať na otázku položenú Diotiko Efeteio Peraios takto:
Smernica Rady 76/308/EHS z 15. marca 1976 o vzájomnej pomoci pri refundácii pohľadávok vyplývajúcich z činností, ktoré tvoria časť systému financovania Európskeho poľnohospodárskeho usmerňovacieho a záručného fondu a o poľnohospodárskych poplatkoch a clách v znení účinnom k 6. februáru 1996 sa vzťahuje na colné pohľadávky vzniknuté v jednom členskom štáte Spoločenstva pred účinnosťou smernice a sú predmetom exekučného titulu vydaného príslušným štátom pred účinnosťou smernice.
(1) .
(2)
–	Smernica Rady 76/308/EHS z 15. marca 1976 o vzájomnej pomoci pri refundácii pohľadávok vyplývajúcich z činností, ktoré tvoria časť systému financovania Európskeho poľnohospodárskeho usmerňovacieho a záručného fondu a o poľnohospodárskych poplatkoch a clách (Ú. v. ES L 73, s. 18), naposledy zmenená a doplnená smernicou Rady 2001/44/ES z 15. júna 2001 (Ú. v. ES L 175, s. 17).
(3)
–	Smernica Rady 79/1071/EHS zo 6. decembra 1979, ktorou sa mení smernica 76/308/EHS o vzájomnej pomoci pri vymáhaní pohľadávok v súvislosti s operáciami, ktoré sú súčasťou systému financovania Európskeho poľnohospodárskeho usmerňovacieho a záručného fondu a o poľnohospodárskych poplatkoch a clách (Ú. v. ES L 331, s. 10).
(4)
–	Smernica Rady 92/12/EHS z 25. februára 1992 o spoločnom systéme, držbe, pohybe a kontrole výrobkov podliehajúcich spotrebnej dani (Ú. v. ES L 76, s. 1), zmenená a doplnená smernicou Rady 92/108/EHS zo 14. decembra 1992 (Ú. v. ES L 390, s. 124).
(5)
–	Smernica 2001/44, už citovaná v poznámke pod čiarou 2.
(6)
–	Ú. v. ES 167, časť I.
(7)
–	Ú. v. ES 179, časť I.
(8)
–	Čiastka, ktorá pri použití prepočítacieho kurzu eura zodpovedá sume 923 159 EUR.
(9)
–	Nariadenie Rady (EHS) č. 2913/92 z 12. októbra 1992, ktorým sa ustanovuje Colný kódex spoločenstva (Ú. v. ES L 302, s. 1).
(10)
–	Komisia uvádza najmä článok 66 nariadenia Rady (ES) č. 44/2001 z 22. decembra 2000 o súdnej právomoci, uznávaní a výkone rozsudkov v občianskych a obchodných veciach (Ú. v. ES L 12, 2001, s. 1).
(11)
–	Teda znenie smernice po prijatí smernice 92/12 (už citovanej v poznámke pod čiarou 4) a aktu o podmienkach pristúpenia Nórskeho kráľovstva, Rakúskej republiky, Fínskej republiky a Švédskeho kráľovstva a úpravách zmlúv, na ktorých je založená Európska únia (Ú. v. ES C 241, 1994, s. 274).
(12)
–	Už citovaná v poznámke pod čiarou 2.
(13)
–	Akt o podmienkach pristúpenia Helénskej republiky a úprave zmlúv (Ú. v. ES L 291, 1979, s. 17).
(14)
–	Rozsudky z 27. marca 1990, Cricket St Thomas, C-372/88, Zb. s. I-1345, bod 19, a z 9. marca 2000, EKW und Wein & Co, C-437/97, Zb. s. I-1157, bod 42.
(15)
–	K povinnosti členských štátov navzájom medzi sebou spolupracovať: rozsudky z 22. marca 1983, Komisia/Francúzsko, 42/82, Zb. s. 1013, bod 36, a z 11. júna 1991, Athanasopoulos a. i., C-251/89, Zb. s. I-2797, bod 57.
(16)
–	V literatúre sa dokonca uvažuje o tom, že povinnosť uznať správne akty iných členských štátov by mohla vyplývať priamo z článku 10 ES, pozri von Bogdandy in: Grabitz/Hilf, Das Recht der Europäischen Union, článok 10, bod 52, s odkazom na rozsudok zo 7. mája 1991, Vlassopoulou, C-340/89, Zb. s. I-2357.
(17)
–	Rozsudky z 24. septembra 2002, Falck a. i./Komisia, v spojených veciach C-74/00 P a C‑75/00 P, Zb. I-7869, bod 119, a z 15. júla 1993, GruSa Fleisch, C-34/92, Zb. I-4147, bod 22.
(18)
–	Rozsudky zo 7. septembra 1999, De Haan Beheer, C-61/98 Zb. I-5003, bod 13 a 14, a z 12. novembra 1981, Salumi a i., 212/80 až 217/80, Zb. 2735, bod 9.
(19)
–	Tu uvedená problematika by nevznikla, ak by sa použila smernica 76/308, zmenená a doplnená smernicou 2001/44. Nové znenie používa všeobecne pojem dovozné poplatky [článok 2 písmeno c)], ktoré sú v článku 3 vymedzené ako „Clá a poplatky stanovené s rovnakým účinkom tak pri dovoze tovaru, ako aj dovozné poplatky stanovené v rámci spoločnej poľnohospodárskej politiky alebo podľa osobitných režimov, ktoré sa vzťahujú na tovar, ktorý je výsledkom spracovania poľnohospodárskych produktov“.
(20)
–	Ú. v. ES L 94, s. 19.
(21)
–	Pozri rozhodnutie Rady 66/532/EHS z 26. júla 1966 o zrušení ciel a zákaze množstvových obmedzení medzi členskými štátmi a o použití colných sadzieb Spoločného colného sadzobníka na výrobky neuvedené v prílohe II Zmluvy (Ú. v. ES 165, s. 2971) a nariadenie Rady (EHS) č. 950/68 z 28. júna 1968 o Spoločnom colnom sadzobníku (Ú. v. ES L 172, s. 1).
(22)
–	Pozri rozsudky zo 17. decembra 1998, Baustahlgewebe/Komisia, C-185/95 P, Zb. I-8417, bod 21, a z 29. mája 1997, Kremzow, C-299/95, Zb. I-2629, bod 14, ako aj posudok 2/94 z 28. marca 1996, Zb. I-1759, bod 33.
(23)
–	Pozri článok 41 ods. 1 Charty základných práv Európskej únie z Nice zo 7. decembra 2000 (Ú. v. ES C 364, s. 1), ako aj návrh generálneho advokáta Jacobs z 22. marca 2001, Z/Parlament, C‑270/99 P, Zb. I-9197, bod 40.