62024CC0483
STANOVISKO GENERÁLNÍ ADVOKÁTKY
JULIANE KOKOTT
přednesené dne 9. října 2025 (
1
)
Věc C‑483/24
Procureur général près la Cour d’appel de Liège
proti
Aldi SA
[žádost o rozhodnutí o předběžné otázce, kterou podal Cour de cassation (Belgie)]
„Řízení o předběžné otázce – Ochrana veřejného zdraví – Hygiena potravin – Nařízení (ES) č. 852/2004 – Nařízení (ES) č. 178/2002 – Povinnosti provozovatelů potravinářských podniků – Nález stop škůdců v prodejnách a skladech – Zjištění porušení předpisů“
I. Úvod
1.
Postačuje nález stop škůdců v prodejnách a skladech provozovatele potravinářského podniku sám o sobě k prokázání porušení hygienických pravidel stanovených nařízením (ES) č. 852/2004 o hygieně potravin (
2
), nebo musí příslušný orgán spíše prokázat, že dotyčný provozovatel potravinářského podniku nesplnil povinnosti vynaložit veškeré úsilí stanovené v tomto nařízení?
2.
Tuto otázku předkládá Cour de cassation (Kasační soud, Belgie) Soudnímu dvoru v rámci projednávané žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce.
II. Právní rámec
A.
Základní nařízení o potravinách
3.
Nařízení o hygieně potravin, o jehož výklad se v projednávané věci žádá, několikrát odkazuje na nařízení (ES) č. 178/2002, kterým se stanoví obecné zásady a požadavky potravinového práva, zřizuje se Evropský úřad pro bezpečnost potravin a stanoví postupy týkající se bezpečnosti potravin (
3
).
4.
Bod 30 odůvodnění základního nařízení o potravinách zní takto:
„Provozovatel potravinářského podniku má nejlepší předpoklady vytvořit spolehlivý systém dodávání potravin a zajistit, aby dodávané potraviny byly bezpečné; měl by tedy mít primární právní odpovědnost za zajištění bezpečnosti potravin. […]“
5.
Článek 17 základního nařízení o potravinách („Povinnosti“) stanoví:
„1.   Provozovatelé potravinářských a krmivářských podniků ve všech fázích výroby, zpracování a distribuce zajistí v podnicích, které řídí, aby potraviny a krmiva splňovaly požadavky potravinového práva, které se týkají jejich činnosti, a kontrolují plnění těchto požadavků.
2.   Členské státy zajišťují dodržování potravinového práva a sledují a ověřují, zda provozovatelé potravinářských a krmivářských podniků ve všech fázích výroby, zpracování a distribuce plní odpovídající požadavky potravinového práva.
Za tímto účelem používají systém úředních kontrol a vykonávají další činnosti přiměřené okolnostem, včetně informování veřejnosti o bezpečnosti a riziku potravin a krmiv, dozoru nad bezpečností potravin a krmiv a dalších kontrolních činnostech prováděných během všech fází výroby, zpracování a distribuce.
Členské státy rovněž stanoví pravidla pro opatření a sankce použitelné při porušení potravinového práva a právních předpisů týkajících se krmiv. Tato opatření a tyto sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.“
B.
Nařízení o hygieně potravin
6.
Bod 1 odůvodnění nařízení o hygieně potravin odkazuje na základní nařízení o potravinách:
„Dosažení vysoké úrovně ochrany lidského života a zdraví je jedním ze základních cílů potravinového práva, jak je stanoveno v [základním] nařízení [o potravinách]. […]“
7.
Bod 7 odůvodnění nařízení o hygieně potravin odkazuje na cíl tohoto nařízení:
„Hlavním cílem nových obecných a zvláštních hygienických pravidel je zajistit vysokou úroveň ochrany spotřebitele s ohledem na bezpečnost potravin.“
8.
Článek 1 odst. 1 písm. a) nařízení o hygieně potravin stanoví:
„[P]rimární odpovědnost za bezpečnost potravin nese provozovatel potravinářského podniku.“
9.
Článek 3 nařízení o hygieně potravin stanoví:
„Provozovatel potravinářského podniku zajistí, aby ve všech fázích výroby, zpracování a distribuce potraviny pod jeho kontrolou splňovaly odpovídající hygienické požadavky stanovené v tomto nařízení.
10.
Článek 4 (nadepsaný „Obecné a zvláštní hygienické požadavky“) odst. 2 nařízení o hygieně potravin stanoví, že „[p]rovozovatelé potravinářských podniků provádějících činnosti v jakékoli fázi výroby, zpracování a distribuce potravin, […] dodrží všeobecné hygienické požadavky stanovené v příloze II“.
11.
Článek 5 (nadepsaný „Analýza rizika a kritické kontrolní body“) odst. 1 a 2 nařízení o hygieně potravin odkazuje na zásady HACCP (
4
), které stanoví správnou hygienickou praxi.
12.
Příloha II kapitola I bod 2 písm. c) nařízení o hygieně potravin stanoví:
„Uspořádání, vnější úprava, konstrukce, poloha a velikost potravinářských prostor musí
[…]
c)
umožňovat správnou hygienickou praxi, včetně ochrany před kontaminací a zejména regulace škůdců“.
13.
Příloha II kapitola V bod 1 písm. a) stanoví:
„Všechny předměty, instalace a zařízení, se kterými přicházejí potraviny do styku, musí být
a)
důkladně očištěny, a je-li to nezbytné, dezinfikovány. Čištění a dezinfekce se musí provádět tak často, aby se vyloučilo riziko kontaminace“.
14.
Příloha II kapitola IX body 2, 3 a 4 zní takto:
„2.
Suroviny a všechny složky skladované v potravinářském podniku musí být uloženy ve vhodných podmínkách navržených tak, aby zabraňovaly jejich kažení, které ohrožuje zdraví, a chránily je před kontaminací.
3.
Ve všech fázích výroby, zpracování a distribuce musí být potraviny chráněny proti jakékoli kontaminaci, která by mohla způsobit, že potraviny nebudou vhodné k lidské spotřebě, budou poškozovat zdraví nebo budou kontaminovány takovým způsobem, že by bylo nesmyslné očekávat, že by se mohly v takovém stavu konzumovat.
4.
Musí být zavedeny odpovídající postupy pro regulaci škůdců. Musí být rovněž zavedeny odpovídající postupy pro zamezení přístupu domácím zvířatům do míst, kde jsou potraviny připravovány, kde je s nimi manipulováno nebo kde jsou skladovány (nebo pokud to ve zvláštních případech příslušný orgán povolí, zabránit tomu, aby takový přístup vedl ke kontaminaci).“
III. Skutkový stav a žádost o rozhodnutí o předběžné otázce
15.
Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce vychází z trestního řízení, které zahájilo belgické státní zastupitelství proti potravinářskému podniku Aldi SA.
16.
Během kontrol provedených v letech 2020 až 2022 Agence fédérale pour la sécurité de la chaîne alimentaire (Federální agentura pro bezpečnost potravinového řetězce) (AFSCA) (Belgie) zjistila opakovaně porušení předpisů v řadě prodejen a skladů společnosti Aldi. Několik dotyčných prostor bylo s odstupem několika měsíců znovu prověřeno a bylo zjištěno, že porušení předpisů přetrvává.
17.
Na místě byly nalezeny jak v regálech přístupných spotřebitelům, tak ve skladech, mimo jiné nečistoty, výrobky ohlodané škůdci, potraviny znečištěné výkaly, močí a chlupy, trusem škůdců, jakož i mrtvé myši.
18.
Kromě toho AFSCA kritizovala chybějící systém kontroly při příjmu zboží v některých prostorách, na což již v minulosti upozorňovala.
19.
Při jedné z těchto kontrol, během níž byl nalezen trus hlodavců a mrtvé myši, byla kontrola provedena těsně předtím společností zabývající se regulací škůdců.
20.
Belgické státní zastupitelství tedy obvinilo Aldi, že porušila článek 4 a přílohu II nařízení o hygieně potravin, jakož i čl. 9 odst. 3 královského nařízení ze dne 22. února 2001 o organizaci kontrol prováděných Federální agenturou pro bezpečnost potravinového řetězce a o změně různých právních předpisů.
21.
Tribunal correctionnel de Luxembourg, division Neufchâteau (trestní soud provincie Lucemburk, pobočka Neufchâteau, Belgie) zprostil ve svém rozsudku ze dne 15. března 2023 společnost Aldi všech obvinění, která proti ní byla vznesena. Belgické státní zastupitelství podalo proti tomuto rozsudku odvolání.
22.
Cour d’appel de Liège (Odvolací soud v Lutychu, Belgie) však rozsudek vydaný v prvním stupni potvrdil. Podle jeho názoru ukládá nařízení o hygieně potravin provozovatelům potravinářských podniků pouze povinnosti vynaložit veškeré úsilí. Pouhá přítomnost stop a trusu škůdců nepředstavuje sama o sobě porušení tohoto nařízení. Belgické státní zastupitelství podalo proti tomuto rozsudku kasační opravný prostředek.
23.
Za těchto podmínek se Cour de cassation (Kasační soud) rozhodl přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžnou otázku:
„Ukládají povinnosti stanovené v článku 4 odst. 2 [nařízení o hygieně potravin] a v příloze II tohoto nařízení, konkrétně v kapitole I bodu 2 písm. c), kapitole V bodě 1 písm. a) a kapitole IX bodech 2, 3 a 4 této přílohy, provozovatelům velkoobchodních a maloobchodních potravinářských podniků povinnost dosáhnout výsledku, takže zjištění stop nebo výkalů škůdců v prodejnách a skladech, s výjimkou případů vyšší moci, cizí příčiny nebo nevyhnutelné chyby, postačuje k prokázání porušení uvedeného nařízení, anebo jsou provozovatelé potravinářských podniků pouze povinni vynaložit veškeré úsilí, tedy učinit vše pro to, aby zabránili výskytu škůdců, takže pouhé zjištění vnitrostátního správního orgánu, že se v prodejnách a skladech vyskytují stopy a výkaly škůdců, nepostačuje k prokázání porušení uvedeného nařízení?“
24.
Společnost Aldi, belgická, řecká, francouzská, lucemburská, nizozemská, polská a irská vláda, jakož i Evropská komise předložily písemná vyjádření k této otázce v rámci řízení před Soudním dvorem. Titíž účastníci řízení, s výjimkou lucemburské, nizozemské a polské vlády, byli rovněž zastoupeni na jednání konaném dne 25. června 2025.
IV. Právní posouzení
A.
K přípustnosti
25.
Společnost Aldi tvrdí, že předběžná otázka je zčásti nepřípustná. Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce se týká částečně ustanovení přílohy II nařízení o hygieně potravin, která nejsou předmětem trestního stíhání vedeného proti ní v Belgii. Tato ustanovení tedy nejsou pro původní řízení relevantní.
26.
Podle ustálené judikatury přísluší pouze vnitrostátnímu soudu, aby s ohledem na konkrétní okolnosti věci posoudil jak nezbytnost rozhodnutí o předběžné otázce pro vydání rozsudku, tak relevanci otázek, které Soudnímu dvoru klade a na které se v tomto ohledu vztahuje domněnka relevance. Proto když se položená otázka týká výkladu nebo platnosti pravidla unijního práva, Soudní dvůr je v zásadě povinen rozhodnout, s výjimkou situace, kdy je zjevné, že žádaný výklad nemá žádný vztah k realitě nebo předmětu sporu v původním řízení, pokud se jedná o hypotetický problém nebo dále pokud Soudní dvůr nedisponuje skutkovými nebo právními poznatky nezbytnými pro užitečnou odpověď na tuto otázku (
5
).
27.
Tak tomu v projednávané věci není. Jak prokážu níže, jednotlivá hygienická pravidla uvedená v příloze II nařízení o hygieně potravin spolu souvisejí v tom smyslu, že slouží k dosažení společného cíle, jímž je zajištění bezpečnosti potravin. Je třeba je tedy vykládat v jejich kontextu.
28.
Společnost Aldi dále tvrdí, že předkládající soud ve skutečnosti nežádá o výklad unijního práva, ale že se jeho otázka týká výkladu belgického trestního práva s ohledem na sankce, které jí byly uloženy.
29.
Tato námitka je však rovněž neopodstatněná, neboť předběžná otázka se jasně týká výkladu nařízení o hygieně potravin, které samo odkazuje na základní nařízení o potravinách. Článek 17 odst. 2 tohoto nařízení stanoví, že členské státy stanoví pravidla pro opatření a sankce použitelné při porušení potravinového práva, které musí být účinné, přiměřené a odrazující. Není tedy pochyb o tom, že projednávaná věc spadá do působnosti unijního práva, i když se původní řízení týká sankce uložené společnosti Aldi.
30.
Námitky proti přípustnosti projednávané žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce, které vznesla Aldi, je tedy třeba zamítnout.
B.
K věci samé
31.
Ve své otázce odkazuje předkládající soud na rozlišení mezi povinností dosáhnout výsledku a povinností vynaložit veškeré úsilí, které je obecně známé ve většině právních systémů členských států a které již Soudní dvůr použil (
6
). Toto rozlišení má určit, zda adresát povinnosti musí dosáhnout určitého výsledku nebo zda stačí, aby použil všechny dostupné prostředky k dosažení výsledku, aniž je odpovědný za skutečné dosažení tohoto výsledku.
32.
Samotné nařízení o hygieně potravin nepoužívá pojmy „povinnost dosáhnout výsledku“ ani „povinnost vynaložit veškeré úsilí“. Kromě toho zařazení ustanovení uvedených v předběžné otázce do jedné nebo druhé kategorie, které navrhuje předkládající soud, není možné přesně, neboť tato ustanovení obsahují jak požadavky na jednání, tak na výsledek.
33.
Předkládající soud toto rozlišení používá, neboť, jak sám uvádí v předběžné otázce, si přeje zjistit, zda zjištění stop škůdců v prodejnách a skladech postačuje, s výjimkou případů vyšší moci, cizí příčiny nebo nevyhnutelné chyby, k prokázání toho, že byla porušena hygienická pravidla stanovená v čl. 4 odst. 2 ve spojení s přílohou II nařízení o hygieně potravin.
34.
Soudy, které o věci rozhodovaly v předchozích stupních, totiž rozhodly, že tomu tak není. Sporná ustanovení pouze stanoví pravidla chování, která jsou provozovatelé potravinářských podniků povinni dodržovat. Pouhý nález stop škůdců tedy nepostačuje k tomu, aby se jednalo o porušení předpisů.
35.
Je tedy patrné, že podstatou předběžné otázky je, zda orgán kontroly potravin může na základě výskytu stop škůdců dospět k závěru, že sporná hygienická pravidla nebyla dodržena nebo v každém případě nebyla dodržena dostatečně, takže může konstatovat pouze na tomto základě, že tato pravidla byla porušena.
36.
Nejprve se budu zabývat tím, za jakých okolností může nález stop škůdců vést k závěru, že nebyla dodržena použitelná hygienická pravidla (1). Zadruhé uvedu, z jakých důvodů musí být nařízení o hygieně potravin vykládáno v tom smyslu, že za takových okolností, jako jsou okolnosti projednávané věci, je třeba dospět k závěru, že došlo k porušení předpisů (2).
37.
Předtím, než se budu zabývat těmito aspekty, je třeba uvést, že předkládající soud žádá konkrétně o výklad některých ustanovení přílohy II nařízení o hygieně potravin. V rámci řízení o předběžné otázce však přísluší Soudnímu dvoru poskytnout vnitrostátnímu soudu užitečnou odpověď, která mu umožní rozhodnout spor, který mu byl předložen. Soudní dvůr tak může zohlednit i normy unijního práva, na které vnitrostátní soud ve své otázce neodkázal (
7
).
38.
Okolnost, že předkládající soud ve svých otázkách formálně odkázal na určitá konkrétní ustanovení unijního práva, tedy nebrání tomu, aby Soudní dvůr předkládajícímu soudu poskytl všechny prvky výkladu, které mohou být pro rozhodnutí věci v původním řízení užitečné, přičemž ze všech poznatků předložených tímto soudem, zejména z odůvodnění předkládacího rozhodnutí, vytěží ty prvky unijního práva, které je s přihlédnutím k předmětu sporu třeba vyložit (
8
).
1. Nález stop škůdců jako důkaz nedodržení použitelných hygienických pravidel
39.
Předkládající soud ve své předběžné otázce odkazuje na hygienická pravidla uvedená v kapitole I bodě 2 písm. c), v kapitole V bodě 1 písm. a) a v kapitole IX bodech 2, 3 a 4 přílohy II nařízení o hygieně potravin, která musí provozovatelé potravinářských podniků dodržovat podle čl. 4 odst. 2 uvedeného nařízení.
40.
Tato ustanovení ukládají bez dalšího provozovatelům potravinářských podniků povinnosti týkající se úprav prostor, čištění a dezinfekce předmětů, se kterými přicházejí potraviny do styku, vhodného skladování a ochrany potravin před kontaminací, jakož i regulace škůdců. Stanoví současně cíl, kterého má být dosaženo. Tímto cílem je zajistit, aby potraviny byly chráněny ve všech fázích před kontaminací škůdci, která by mohla způsobit, že potraviny nebudou vhodné k lidské spotřebě nebo budou poškozovat zdraví.
41.
Jak tvrdilo několik účastníků řízení, hygienická pravidla stanovená v příloze II nařízení o hygieně potravin musí být vykládána v souladu s článkem 3 tohoto nařízení a čl. 17 odst. 1 základního nařízení o potravinách. Podle těchto ustanovení musí provozovatelé potravinářských podniků zajistit dodržování použitelných hygienických pravidel ve všech fázích manipulace s potravinami, které jsou pod jejich kontrolou, aby bylo zajištěno, že potraviny jsou vhodné k lidské spotřebě (
9
). Kromě toho musí ověřit, zda jsou tyto požadavky splněny.
42.
Otázka, zda přítomnost stop škůdců umožňuje prokázat, že provozovatelé potravinářských podniků nesplnili tyto povinnosti, a tím nepřímo i sporná ustanovení přílohy II nařízení o potravinách, závisí na rozsahu zjištěných stop. Je na příslušném soudu, aby tuto skutečnost posoudil s ohledem na konkrétní okolnosti projednávané věci.
43.
Například příležitostný nález jediné myši nebo ojedinělé stopy škůdce ve skladu, který není spotřebitelům přístupný, tak nestačí k prokázání, že dotyčný provozovatel potravinářského podniku nesplnil svou povinnost zajistit a kontrolovat dodržování použitelných hygienických pravidel. Vniknutí škůdců je totiž při provozování potravinářských podniků téměř nevyhnutelným rizikem. Právě z tohoto důvodu sporná hygienická pravidla stanoví, že musí být zaručena ochrana před kontaminací škůdci a jejich regulace.
44.
Jednorázový a ojedinělý výskyt stop škůdců tedy neumožňuje dospět k závěru, že došlo k porušení stanovených hygienických povinností. V takovém případě je třeba naopak provést následné kontroly, aby se zjistilo, zda dotyčný provozovatel potravinářského podniku přijal vhodná opatření k odstranění nedostatků.
45.
Situace je zcela jiná v takovém případě, jako je projednávaný případ, kdy podle informací poskytnutých předkládajícím soudem opakované kontroly prováděné s odstupem několika měsíců v několika pobočkách odhalily masivní kontaminaci stopami škůdců v potravinách, na nich a v jejich bezprostřední blízkosti, z nichž většina se nacházela již ve fázi uvádění na trh (
10
), tj. přístupná spotřebitelům.
46.
Zjištění takových stop škůdců totiž umožňuje dospět k závěru, že v dotyčném potravinářském podniku existuje strukturální a trvalý problém, pokud jde o dodržování použitelných hygienických pravidel a kontrolu tohoto dodržování. Za takových okolností je tedy odůvodněné dospět k závěru, že došlo k porušení sporných hygienických pravidel (a případně dalších pravidel) uvedených v příloze II nařízení o hygieně potravin ve spojení s článkem 3 tohoto nařízení a čl. 17 odst. 1 základního nařízení o potravinách.
47.
Předkládajícímu soudu přísluší, aby s ohledem na konkrétní okolnosti posoudil, v jakém rozsahu se to použije na každé z pravidel této přílohy II, na něž se odvolával. Pouhé zjištění stop škůdců tak v zásadě neumožňuje obecně dospět k závěru, že nebyla splněna povinnost upravit prostory tak, aby bylo možné provádět správné hygienické postupy, zejména zabránit kontaminaci, a zvláště provádět regulaci škůdců (
11
). V projednávaném případě by však takové nesplnění povinností mohlo být zjištěno, zejména proto, že podle žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce si belgické orgány několikrát stěžovaly na chybějící systém kontrol při příjmu zboží, alespoň v některých dotčených pobočkách (
12
).
48.
Naproti tomu požadavek, aby se kontaminaci zabránilo čištěním a případně dezinfekcí předmětů, se kterými přicházejí potraviny do styku, a to dostatečně často, aby se zabránilo jakémukoli riziku kontaminace (
13
), je formulován jako povinnost dosáhnout výsledku. V projednávané věci, s výhradou potvrzení předkládajícím soudem, je porušení zjevné, neboť riziko kontaminace se nejen objevilo, ale dokonce i naplnilo.
49.
Totéž platí pro požadavky na skladování potravin za přiměřených podmínek, které umožní zabránit jakémukoli kažení a chránit je před kontaminací, na ochranu potravin před kontaminací, která by mohla způsobit, že potraviny nebudou vhodné k lidské spotřebě, budou poškozovat zdraví nebo budou kontaminovány takovým způsobem, že by bylo nesmyslné očekávat, že by se mohly v takovém stavu konzumovat, jakož i zavedení odpovídajících postupů pro regulaci škůdců (
14
).
50.
Kromě toho, jak tvrdí několik účastníků řízení, v projednávané věci rovněž patrně došlo k porušení povinnosti udržovat potravinářské prostory v čistotě a v dobrém technickém stavu (
15
).
51.
Porušení ustanovení nařízení o hygieně potravin by mohlo být vyloučeno nanejvýš v případech vyšší moci, cizí příčiny nebo nevyhnutelné chyby, které uvedl předkládající soud, tedy za okolností nezávislých na tom, kdo se jich dovolává (
16
). V takových případech je na dotyčném provozovateli potravinářského podniku, aby prokázal existenci takových okolností a prokázal, že kontaminaci škůdci nebylo možné zabránit i přes dodržení použitelných hygienických pravidel. Takové okolnosti nejsou v projednávané věci zjevné, s výhradou přezkumu předkládajícím soudem.
52.
Je pravda, že Soudní dvůr již rozhodl, že při posuzování porušení přílohy II nařízení o hygieně potravin nesmí být zbaveny užitečného účinku zásady HACCP uvedené v článku 5 tohoto nařízení, které stanoví postupy správné hygienické praxe a kontroly a na které odkázala společnost Aldi a předkládající soud v původním řízení. Je tedy třeba zohlednit opatření, která provozovatel přijal v souladu s těmito ustanoveními za účelem předcházení riziku kontaminace (
17
). V dotčeném řízení však bylo předmětem sporu abstraktní riziko kontaminace. V projednávané věci naproti tomu ze žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce vyplývá, že již došlo k masivní a trvalé kontaminaci.
53.
Za těchto okolností by bylo v rozporu s účinným prováděním unijního práva v oblasti hygieny potravin, kdyby příslušný kontrolní orgán musel za účelem zjištění porušení nařízení o hygieně potravin prokázat, že dotyčný provozovatel potravinářského podniku nedodržel použitelná hygienická pravidla.
2. Odpovědnost provozovatele potravinářského podniku
54.
Podle čl. 1 odst. 1 písm. a) nařízení o hygieně potravin nese primární odpovědnost za bezpečnost potravin provozovatel potravinářského podniku. Jak je uvedeno v bodě 30 odůvodnění základního nařízení o potravinách, tento provozovatel má nejlepší předpoklady zajistit, aby dodávané potraviny byly bezpečné.
55.
Za účelem dosažení cíle právních předpisů v oblasti hygieny potravin, kterým je vysoká úroveň ochrany života a zdraví spotřebitelů (
18
), zakazuje čl. 14 odst. 1 základního nařízení o potravinách uvádět na trh potraviny, které nejsou bezpečné. Podle odstavce 2 tohoto ustanovení se za nebezpečné považují zejména potraviny, které jsou škodlivé pro zdraví nebo které jsou z důvodu kontaminace nevhodné k lidské spotřebě (
19
).
56.
S výhradou přezkumu předkládajícím soudem se potraviny kontaminované stopami škůdců zjištěnými v projednávaném případě staly nevhodnými k lidské spotřebě v důsledku této kontaminace a většinou se nacházely již ve fázi uvádění na trh.
57.
Soudní dvůr již rozhodl, že pokud jde o cíl neuvádět na trh takto kontaminované potraviny, mají provozovatelé potravinářských podniků povinnost dosáhnout výsledku (
20
).
58.
Jak Soudní dvůr rovněž konstatoval, z toho vyplývá, že unijní právo nebrání ani systému objektivní odpovědnosti provozovatelů potravinářských podniků. V projednávané věci byl takový provozovatel stíhán za to, že uvedl na trh kontaminované potraviny, ačkoli byly vyrobeny a vakuově zabaleny jiným podnikem (
21
).
59.
Z toho vyplývá, že v takovém případě, jako je projednávaný případ, kdy byly s výhradou přezkumu předkládajícím soudem uvedeny na trh nebezpečné potraviny v důsledku porušení použitelných hygienických pravidel, které bylo potvrzeno masivními a trvalými stopami škůdců, je o to odůvodněnější stíhat provozovatele potravinářského podniku v tomto ohledu, aniž tento orgán musí mimoto prokázat, že příslušná hygienická pravidla nebyla dodržena.
60.
Je na příslušném soudu, aby s ohledem na povahu a závažnost sankce, která byla v projednávané věci konkrétně uložena, posoudil, zda je sankce účinná, přiměřená a odrazující, jak vyžaduje čl. 17 odst. 2 základního nařízení o potravinách. V této fázi (a nikoli při zjištění porušení předpisů) může případně zohlednit opatření k regulaci škůdců, která Aldi přijala a uplatnila na svou obhajobu.
V. Závěry
61.
S ohledem na výše uvedené důvody navrhuji, aby Soudní dvůr na předběžnou otázku položenou Cour de cassation (Kasační soud, Belgie) odpověděl následovně:
„Článek 4 odst. 2, příloha II kapitola I bod 2 písm. c), kapitola V bod 1 písm. a) a kapitola IX body 2, 3 a 4 ve spojení s článkem 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 852/2004 ze dne 29. dubna 2004 o hygieně potravin, naposledy pozměněného nařízením Komise (EU) 2021/382 ze dne 3. března 2021, jakož i čl. 14 odst. 1 a čl. 17 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 ze dne 28. ledna 2002, kterým se stanoví obecné zásady a požadavky potravinového práva, zřizuje se Evropský úřad pro bezpečnost potravin a stanoví postupy týkající se bezpečnosti potravin, naposledy pozměněného nařízením Komise v přenesené pravomoci (EU) 2024/908 ze dne 17. ledna 2024,
musí být vykládány v tom smyslu, že
kontaminace škůdci zjištěná opakovaně během několika měsíců, která způsobila, že potraviny jsou nevhodné k lidské spotřebě, v potravinách, na nich a v jejich bezprostřední blízkosti, které se nacházejí ve fázi uvádění na trh, může prokázat, že provozovatel potravinářského podniku nesplnil povinnosti, které pro něj vyplývají z hygienických pravidel stanovených právními předpisy o hygieně potravin.“
(
1
) – Původní jazyk: francouzština.
(
2
) – Nařízení Evropského parlamentu a Rady ze dne 29. dubna 2004 (Úř. věst. 2004, L 139, s. 1; Zvl. vyd. 13/34, s. 319), naposledy pozměněné nařízením Komise (EU) 2021/382 ze dne 3. března 2021 (Úř. věst. 2021, L 74, s. 3) (dále jen „nařízení o hygieně potravin“).
(
3
) – Nařízení Evropského parlamentu a Rady ze dne 28. ledna 2002 (Úř. věst. 2002, L 31, s. 1; Zvl. vyd. 15/06, s. 463), naposledy pozměněné nařízením Komise (EU) 2024/908 ze dne 17. ledna 2024 (Úř. věst. 2024, L 908, s. 1) (dále jen „základní nařízení o potravinách“).
(
4
) – Tato zkratka označuje zásady analýzy rizik a kritických kontrolních bodů („Hazard Analysis and Critical Control Points principles“) (viz https://food.ec.europa.eu/food-safety/biological-safety/food-hygiene/legislation_en).
(
5
) – Rozsudky ze dne 19. prosince 1968, De Cicco (19/68, EU:C:1968:56, Rec. 1968, s. 689, 698); ze dne 15. prosince 1995, Bosman (C‑415/93, EU:C:1995:463, body 59 až 61), a ze dne 19. června 2025, Lubreczlik (C‑396/24, EU:C:2025:460, bod 47).
(
6
) – Viz např. rozsudky ze dne 12. září 2019, A a další (C‑347/17, EU:C:2019:720, body 53 a násl.), a ze dne 16. března 2023, Beobank (C‑351/21, EU:C:2023:215, body 53 a násl.).
(
7
) – Viz rozsudek ze dne 1. srpna 2025, Alace a Canpelli (C‑758/24 a C‑759/24, EU:C:2025:591, bod 44 a citovaná judikatura).
(
8
) – Viz rozsudek ze dne 1. srpna 2025, Alace a Canpelli (C‑758/24 a C‑759/24, EU:C:2025:591, bod 45 a citovaná judikatura).
(
9
) – Podle čl. 2 odst. 1 písm. a) nařízení o hygieně potravin se pod pojmem „hygiena potravin“ rozumí „opatření a podmínky nezbytné pro omezování nebezpečí a pro zajištění vhodnosti potraviny k lidské spotřebě s přihlédnutím k jejímu určenému použití“.
(
10
) – Článek 3 bod 8 základního nařízení o potravinách pojem „uvádění na trh“ definuje jako „držení potravin nebo krmiv za účelem prodeje, včetně nabízení k prodeji nebo jakékoli jiné formy převodu, zdarma nebo za úplatu, jakož i prodej, distribuce a další formy převodu jako takové“.
(
11
) – Kapitola I bod 2 písm. c) přílohy II nařízení o hygieně potravin.
(
12
) – Viz bod 18 tohoto stanoviska.
(
13
) – Kapitola V bod 1 písm. a) přílohy II nařízení o hygieně potravin.
(
14
) – Kapitola IX, body 2, 3 a 4 přílohy II nařízení o hygieně potravin.
(
15
) – Kapitola I bod 1 přílohy II nařízení o hygieně potravin.
(
16
) – V tomto smyslu viz rozsudek ze dne 25. ledna 2017, Vilkas (C‑640/15, EU:C:2017:39, bod 53).
(
17
) – Rozsudek ze dne 6. října 2011, Albrecht a další (C‑382/10, EU:C:2011:639, body 21 a násl.).
(
18
) – Viz body 1 a 7 odůvodnění nařízení o hygieně potravin.
(
19
) – Podle čl. 14 odst. 5 základního nařízení o potravinách se „[p]ři rozhodování o tom, zda potravina není vhodná k lidské spotřebě, […] bere v úvahu skutečnost, zda není potravina s ohledem na své zamýšlené použití nepřijatelná pro lidskou spotřebu z důvodu kontaminace cizorodými nebo jinými látkami nebo z důvodu hniloby, kažení nebo rozkladu“. Článek 2 odst. 1 písm. f) nařízení o hygieně potravin definuje pojem „kontaminace“ jako „přítomnost nebo vnášení nebezpečí“. Podle čl. 3 bodu 14 základního nařízení o potravinách se „nebezpečím“ rozumí „biologické, chemické nebo fyzikální činitele v potravinách nebo krmivech nebo stav potravin nebo krmiv, které mohou mít nepříznivý účinek na zdraví“.
(
20
) – V tomto smyslu viz rozsudky ze dne 13. listopadu 2014, Reindl a MPREIS Warenvertriebs (C‑443/13, EU:C:2014:2370, bod 28), a ze dne 12. září 2019, A a další (C‑347/17, EU:C:2019:720, body 58 až 60).
(
21
) – Rozsudek ze dne 13. listopadu 2014, Reindl a MPREIS Warenvertriebs (C‑443/13, EU:C:2014:2370, body 18 a 34 až 43). V tomto smyslu viz rovněž rozsudek ze dne 9. února 2012, Urbán (C‑210/10, EU:C:2012:64, body 47 a 48 a citovaná judikatura).