62024CJ0238
TIESAS SPRIEDUMS (pirmā palāta)
2025. gada 10. aprīlī (
*1
)
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Kopējā ārpolitika un drošības politika (KĀDP) – Lēmums 2010/279/KĀDP – Eiropas Savienības policijas misija – 7. panta 3. punkts – Izdevumi, kas saistīti ar norīkoto personālu – Piemaksas, ko maksā gan Eiropas Savienība, gan personāla locekļa piederības dalībvalsts – Kumulācija – LES 24. panta 1. punkta otrās daļas pēdējais teikums – LESD 275. panta pirmā daļa – Tiesas kompetence interpretēt Savienības tiesību normu KĀDP jomā
Lietā C‑238/24 [Tartisai] (
i
)
par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši LESD 267. pantam, ko Consiglio di Stato (Valsts padome, Itālija) iesniegusi ar lēmumu, kas pieņemts 2024. gada 2. aprīlī un kas Tiesā reģistrēts 2024. gada 2. aprīlī, tiesvedībā
NR
pret
Ministero della Difesa,
Comando Generale dell’Arma dei Carabinieri,
Comando Generale Carabinieri
–
Centro Nazionale Amministrativo
–
Chieti
,
Centro Amministrativo d’Intendenza Interforze del Contingente delle Forze Armate Italiane in Afghanistan,
Centro Nazionale Amministrativo dell’Arma dei Carabinieri,
TIESA (pirmā palāta)
šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs F. Biltšens [F. Biltgen] (referents), Tiesas priekšsēdētāja vietnieks T. fon Danvics [T. von Danwitz], kas pilda pirmās palātas tiesneša pienākumus, tiesneši A. Kumins [A. Kumin], I. Ziemele un S. Žervazonī [S. Gervasoni],
ģenerāladvokāts: Ž. Rišārs Delatūrs [J. Richard de la Tour],
sekretārs: A. Kalots Eskobars [A. Calot Escobar],
ņemot vērā rakstveida procesu,
ņemot vērā apsvērumus, ko snieguši:
–
NR vārdā – A. Pucci, avvocato,
–
Itālijas valdības vārdā – G. Palmieri, pārstāve, kurai palīdz E. Feola, avvocato dello Stato,
–
Rumānijas valdības vārdā – R. Antonie, E. Gane un L. Ghiţă, pārstāvji,
–
Eiropas Komisijas vārdā – M. Bruti Liberati, M. Carpus‑Carcea, L. Hohenecker un I. Melo Sampaio, pārstāvji,
–
Savienības Augstā pārstāvja ārlietās un drošības politikas jautājumos vārdā – M. Almeida Veiga, F. Hoffmeister, E. Orgován un I. Orsini, pārstāvji,
ņemot vērā pēc ģenerāladvokāta uzklausīšanas pieņemto lēmumu izskatīt lietu bez ģenerāladvokāta secinājumiem,
pasludina šo spriedumu.
Spriedums
1
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir par to, kā interpretēt Padomes Lēmuma 2010/279/KĀDP (2010. gada 18. maijs) par Eiropas Savienības Policijas misiju Afganistānā (EUPOL AFGHANISTAN) (OV 2010, L 123, 4. lpp.) 7. panta 3. punktu.
2
Šis lūgums ir iesniegts saistībā ar tiesvedību, kurā NR vēršas pret Ministero della Difesa (Aizsardzības ministrija, Itālija), Comando Generale dell’Arma dei Carabinieri (Karabinieru spēku ģenerālvadība, Itālija), Comando Generale Carabinieri – Centro Nazionale Amministrativo – Chieti (Karabinieru ģenerālvadība – Valsts administratīvais centrs – Kjeti, Itālija), Centro Amministrativo d’Intendenza Interforze del Contingente delle Forze Armate Italiane in Afghanistan (Itālijas bruņoto spēku Afganistānā starpdienestu administratīvais centrs, Itālija) un Centro Nazionale Amministrativo dell’Arma dei Carabinieri (Karabinieru spēku Valsts administratīvais centrs, Itālija) (turpmāk tekstā kopā – “aizsardzības spēku administrācija”) par NR saskaņā ar Itālijas tiesisko regulējumu saņemtās piemaksas par starptautisko misiju atgūšanu, ko veic aizsardzības spēku administrācija.
Atbilstošās tiesību normas
Savienības tiesības
3
Lēmuma 2010/279 2. pantā “Mērķi” paredzēts:
“[Eiropas Savienības Policijas misija Afganistānā (turpmāk tekstā – “EUPOL misija Afganistānā”)] sniedz būtisku ieguldījumu, lai pašas Afganistānas atbildībā izveidotu ilgtspējīgu un efektīvu civilās kārtības uzturēšanas sistēmu, kas nodrošinās atbilstīgu sadarbību ar plašāku krimināltiesisko sistēmu, ievērojot [Eiropas] Savienības, dalībvalstu un citu starptautisku dalībnieku politikas izstrādes un institūciju izveides ieteikumus. Turklāt [EUPOL misija Afganistānā] atbalstīs reformu procesu, tiecoties izveidot uzticamu un efektīvu policijas dienestu, kas darbojas saskaņā ar starptautiskajiem standartiem un ievērojot tiesiskumu un cilvēktiesības.”
4
Šī lēmuma 7. pantā “Personāls” noteikts:
“1.   EUPOL misija Afganistānā personāla locekļu skaits un viņu kompetence atbilst 2. pantā izklāstītajiem mērķiem, 3. pantā izklāstītajiem uzdevumiem un 4. pantā izklāstītajai [EUPOL misijas Afganistānā] struktūrai.
2.   [EUPOL misija Afganistānā] sastāvā galvenokārt ir personāls, ko norīkojušas dalībvalstis vai ES iestādes.
3.   Katra dalībvalsts vai ES iestāde sedz izmaksas, kas saistītas ar tās norīkoto personālu, tostarp ceļa izdevumus, kas rodas, ceļojot uz dislokācijas vietu un no tās, algas, medicīniskās aprūpes izdevumus, piemaksas, izņemot dienasnaudas, kā arī piemaksas par grūtībām un risku.
[..]
5.   Personāls veic pienākumus un darbojas [EUPOL misijas Afganistānā] interesēs. Personāls ievēro drošības principus un obligātos standartus, kas noteikti Padomes Lēmumā 2001/264/EK (2001. gada 19. marts), ar ko pieņem Padomes drošības reglamentu [(OV 2001, L 101, 1. lpp.)].”
5
Saskaņā ar minētā lēmuma 8. pantu “[EUPOL misijas Afganistānā] personāla statuss”:
“1.   [EUPOL misijas Afganistānā] personāla statusu Afganistānā, attiecīgā gadījumā ietverot privilēģijas, imunitāti un papildu garantijas, kas vajadzīgas [EUPOL misijas Afganistānā] īstenošanai un stabilai darbībai, nosaka nolīgumā, ko noslēdz saskaņā ar [ES] Līguma 37. pantu.
2.   Attiecīgā valsts vai ES iestāde, kas ir norīkojusi darbinieku, ir atbildīga par sūdzību izskatīšanu saistībā ar šo norīkojumu gan tad, ja sūdzību iesniedzis attiecīgais darbinieks, gan tad, ja par darbinieku ir saņemta sūdzība. Minētā valsts vai ES iestāde ir atbildīga par lietas ierosināšanu pret attiecīgo norīkoto personu.
3.   Nodarbināšanas nosacījumus, kā arī starptautiskā un vietējā civilā personāla tiesības un pienākumus paredz līgumos, ko noslēdz [EUPOL misijas Afganistānā] vadītājs un personāla locekļi.
Itālijas tiesības
6
1926. gada 3. jūnijaRegio decreto n. 941 – Indennità al personale dell’Amministrazione dello Stato incaricato di missione all’estero (Karaļa dekrēts Nr. 941 – pabalsti valsts administrācijas personālam, kas piedalās ārvalstu misijās; 1926. gada 11. jūnijaGURI Nr. 134, turpmāk tekstā – “Karaļa dekrēts Nr. 941/26”) 2. pantā attiecībā uz personām, kas piedalās starptautiskajās misijās, paredzēts, ka tajā noteiktās piemaksas par starptautisko misiju pienākas “no robežas šķērsošanas dienas vai no izkāpšanas dienas ārvalstī līdz robežas šķērsošanas dienai vai līdz iekāpšanas dienai atgriešanās nolūkā”.
7
2005. gada 30. decembraDecreto‑legge n. 273 – Definizione e proroga di termini, nonchè conseguenti disposizioni urgenti (Dekrētlikums Nr. 273 – termiņu noteikšana un pagarināšana un no tā izrietošie steidzamības noteikumi; 2005. gada 30. decembraGURI Nr. 303), kas pēc grozījumiem pārveidots par likumu ar 2006. gada 23. februāralegge n. 51 (Likums Nr. 51; 2006. gada 28. februāraGURI Nr. 49), 39.21. panta 39. punkts nosaka:
“[Karaļa dekrēta Nr. 941/26] 1. pants, 1961. gada 8. jūlija Likuma Nr. 642 1. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 3. pants, kā arī 1973. gada 27. decembra Likuma Nr. 838 4. panta 1. punkta a) apakšpunkts jāinterpretē tādējādi, ka tajā paredzētajai atlīdzībai ir papildinošs raksturs un tā tiek maksāta kā kompensācija par neērtībām un riskiem, kas saistīti ar nodarbinātību, pastāvīgas darba gatavības pienākumiem un apgrūtinošiem darba laikiem, kā arī kā atlīdzības par virsstundu darbu ekvivalents.”
8
2009. gada 3. augustalegge n. 108 – Proroga della partecipazione italiana a missioni internazionali (Likums Nr. 108 – Itālijas dalības starptautiskajās misijās pagarināšana; 2009. gada 6. augustaGURI Nr. 181, turpmāk tekstā – “Likums Nr. 108/2009”) 3. panta 1. punkts paredz:
“No ieceļošanas attiecīgo valstu teritorijā, teritoriālajos ūdeņos un gaisa telpā dienas līdz izceļošanas no šīm valstīm, lai atgrieztos savas valsts teritorijā misijas pildīšanas beigu dēļ, dienai personālam, kas piedalās šajā likumā minētajās starptautiskajās misijās, par visu laikposmu papildus algai vai atalgojumam un citiem pastāvīgiem un nepārtrauktiem pabalstiem saskaņā ar [Karaļa dekrētu Nr. 941/26] tiek – pēc nodokļu ieturēšanas – izmaksā misijas piemaksu turpmāk norādīto summu apmērā, atskaitot iespējamas piemaksas un maksājumus, ko uz tā paša pamata ieinteresētajām personām nepastarpināti samaksājušas starptautiskās organizācijas [..].”
Pamatlieta un prejudiciālie jautājumi
9
Prasītājs pamatlietā, kurš ir karabinieru spēku loceklis, šajā statusā 2011. gada jūnijā pievienojās [EUPOL misijai Afganistānā].
10
Valsts līmenī viņa atalgojumu veidoja Likuma Nr. 108/2009 3. pantā paredzētā dienas nauda (“per diem”). Viņš saņēma arī atlīdzību no [EUPOL misijas Afganistānā], ko veidoja trīs veidu pabalsti, attiecīgi saukti par “per diem allowance” (dienas nauda), “hardship allowance” (piemaksa par sarežģītiem darba apstākļiem) un “risk allowance” (piemaksa par risku).
11
2012. gada martā aizsardzības spēku administrācija, pamatojoties uz Likumu Nr. 108/2009, uzsāka to naudas summu atgūšanu no prasītāja pamatlietā, ko viņš bija saņēmis kā piemaksu par dalību misija un kas viņam tika izmaksātas saskaņā ar Karaļa dekrētu Nr. 941/26. Likuma Nr. 108/2009 3. panta 1. punktā būtībā ir paredzēts, ka piemaksa, kas personām, kuras piedalās starptautiskajās misijās, pienākas saskaņā ar Karaļa dekrētu Nr. 941/26, tām tiek izmaksāta, atskaitot iespējamo atlīdzību, ko tās nepastarpināti saņem no starptautiskām organizācijām. Analīzes noslēgumā šī administrācija 2020. gada decembrī tādējādi nolēma atgūt no prasītāja pamatlietā naudas summu 25131,80 EUR.
12
Pēdējais minētais apstrīdēja šo lēmumu, tostarp norādot, ka no [EUPOL misijas Afganistānā] vadītāja juridiskā padomnieka 2011. gada 11. augusta vēstules, kas nosūtīta Itālijas bruņoto spēku kontingenta Afganistānā starpdienestu administratīvajam centram, izriet, ka, piemērojot Lēmuma 2010/279 7. pantu, dalībvalstīm jāsedz norīkotā personāla izmaksas, tostarp ceļa izdevumi, medicīniskās aprūpes izdevumi, kā arī piemērojamās piemaksas. Prasītājs pamatlietā uzskata, ka [EUPOL misijas Afganistānā] ietvaros izmaksātajām piemaksām bija jāpieskaita tās, kas izmaksātas saskaņā ar Itālijas tiesībām. Lai pamatotu šādu nostāju, viņš turklāt atsaucās uz Lēmuma 2010/279 7. panta 3. punkta angļu valodas redakciju un norādīja, ka tajā ietvertie vārdi “other than” jāsaprot kā tādi, kas nozīmē “papildus”.
13
Tā kā pirmās instances tiesa prasītāja pamatlietā celto prasību noraidīja, viņš par šo nolēmumu iesniedza apelācijas sūdzību Consiglio di Stato (Valsts padome, Itālija), kas ir iesniedzējtiesa.
14
Šajā tiesā prasītājs pamatlietā atkārto savu pirmajā instancē izvirzīto argumentāciju un norāda, ka saskaņā ar principu, ka Savienības tiesības ir pārākas pār valsts tiesībām, aizsardzības spēku administrācijai ir jāmaksā Itālijas piemaksa par misiju, savukārt, kā norādījis [EUPOL misijas Afganistānā] vadītāja juridiskais padomnieks, Savienības piemaksas, proti, dienas nauda, piemaksa par sarežģītiem darba apstākļiem un piemaksa par risku, esot jāizmaksā autonomi, jo tās ir paredzētas kopējā pasākumā un tādējādi nav pakļautas valsts iestāžu kompetencei. Lai pamatotu savu Lēmuma 2010/279 7. panta 3. punkta interpretāciju, prasītājs pamatlietā vēlreiz atsaucas uz šīs tiesību normas angļu valodas redakciju un norāda, ka no tās izriet, ka valsts piemaksas ir jāmaksā “papildus” piemaksām, ko uz šī paša pamata maksā Eiropas Savienība.
15
Iesniedzējtiesai ir šaubas par precīzu nozīmi, kāda piešķirama Lēmuma 2010/279 7. panta 3. punkta angļu valodas versijā ietvertajiem vārdiem “other than”. Šī tiesa uzskata, ka, lai gan šis izteiciens itāļu valodā var tikt tulkots vai nu kā “papildus”, vai arī kā “izņemot”, citas tā valodu versijas, it īpaši franču valodas versija, nerada interpretācijas jautājumus, jo tajās – tāpat kā itāļu valodas versijā, kurā izmantots formulējums “diverse da” (“citi, nevis”, “atšķirīgi no”), lietots formulējums “izņemot”.
16
Šajos apstākļos Consiglio di Stato (Valsts padome) nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādus prejudiciālus jautājumus:
“1.
Kāda ir Lēmuma [2010/279] 7. panta 3. punkta precīza interpretācija, proti, vai šajā tiesību normā ir vai nav paredzēta dalībvalsts izmaksāto piemaksu un [EUPOL misijas Afganistānā] piešķirto piemaksu kumulācija?
2.
Ja šīs tiesību normas interpretācija apstiprina iepriekš minēto piemaksu kumulāciju, vai Lēmuma [2010/279] 7. panta 3. punkts nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kāds izriet no Likuma Nr. 108/2009 3. panta 1. punkta noteikumiem, ciktāl tajā ir noteikts, ka “personālam, kurš piedalās šajā likumā minētajās starptautiskajās misijās, par visu laikposmu papildus algai vai atalgojumam un citiem pastāvīgiem un nepārtrauktiem pabalstiem saskaņā ar [Karaļa dekrētu Nr. 941/26] tiek – pēc nodokļu ieturēšanas – izmaksāta misijas piemaksa, atskaitot iespējamas piemaksas un maksājumus, ko uz tā paša pamata ieinteresētajām personām nepastarpināti samaksājušas starptautiskās organizācijas”, kā arī no [Karaļa dekrēta Nr. 941/26] 1. panta, 1961. gada 8. jūlija Likuma Nr. 642 1. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 3. panta, kā arī no 1973. gada 27. decembra Likuma Nr. 838 4. panta 1. punkta a) apakšpunkta saskaņā ar [..] judikatūrā veikto interpretāciju, kuras mērķis ir izslēgt piemaksu kumulāciju?”
17
2024. gada 11. jūlijā Tiesa, pamatojoties uz Eiropas Savienības Tiesas statūtu 24. panta otro daļu, aicināja Savienības Augsto pārstāvi ārlietās un drošības politikas jautājumos sniegt informāciju par Lēmuma 2010/279 7. panta 3. punkta mērķiem.
Par Tiesas kompetenci
18
Rumānijas valdība uzskata, ka saskaņā ar LES 24. panta 1. punkta otrās daļas pēdējo teikumu un LESD 275. panta pirmo daļu Tiesai nav kompetences interpretēt tādu tiesību normu attiecībā uz kopējo ārpolitiku un drošības politiku (KĀDP) kā Lēmuma 2010/279 7. panta 3. punkts. Savukārt Eiropas Komisija uzskata, ka Tiesai ir kompetence interpretēt šādu tiesību normu.
19
Šajā ziņā jāatgādina, ka saskaņā ar LES 24. panta 1. punkta otrās daļas pēdējo teikumu un LESD 275. panta pirmo daļu Eiropas Savienības Tiesai principā nav kompetences attiecībā uz tiesību normām, kuras ietilpst KĀDP, kā arī tiesību aktiem, kuri pieņemti uz to pamata. Ar šīm tiesību normām ir noteikta atkāpe no noteikuma par vispārējo kompetenci, kas šai iestādei piešķirta ar LES 19. pantu, lai nodrošinātu tiesību ievērošanu Līgumu interpretācijā un piemērošanā, un tādējādi tās jāinterpretē šauri (spriedumi, 2016. gada 19. jūlijs, H/Padome u.c., C‑455/14 P, EU:C:2016:569, 39. un 40. punkts, 2024. gada 10. septembris, Neves 77 Solutions, C‑351/22, EU:C:2024:723, 35. punkts, kā arī 2024. gada 10. septembris, KS u.c./Padome u.c., C‑29/22 P un C‑44/22 P, EU:C:2024:725, 62. punkts).
20
Turklāt LES 24. panta 1. punkta otrās daļas pēdējā teikumā un LESD 275. panta otrajā daļā ir tieši noteikti divi izņēmumi no šī principa, proti, Tiesas kompetence, pirmkārt, pārbaudīt LES 40. panta ievērošanu un, otrkārt, lemt par prasībām, kas celtas saskaņā ar LESD 263. panta ceturtajā daļā paredzētajiem nosacījumiem par to Eiropas Savienības Padomes lēmumu likumības pārbaudi, kuri pieņemti, pamatojoties uz noteikumiem par KĀDP, un kuros paredzēti ierobežojoši pasākumi attiecībā uz fiziskām vai juridiskām personām (spriedumi, 2024. gada 10. septembris, Neves 77 Solutions, C‑351/22, EU:C:2024:723, 36. punkts, kā arī 2024. gada 10. septembris, KS u.c./Padome u.c., C‑29/22 P un C‑44/22 P, EU:C:2024:725, 63. punkts un tajā minētā judikatūra).
21
Šajā lietā jākonstatē, ka uz šiem prejudiciālajiem jautājumiem neattiecas neviens no šiem izņēmumiem.
22
Līdz ar to vēl jāizvērtē, vai Tiesas kompetence var tikt pamatota ar apstākli, ka pamatlietā aplūkotie tiesību akti nav tieši saistīti ar Savienības iestāžu, struktūru, biroju vai aģentūru KĀDP ietvaros izdarītajām politiskajām vai stratēģiskajām izvēlēm, ievērojot, ka, nepastāvot šādai tiešai saiknei ar šīm politiskajām vai stratēģiskajām izvēlēm, Tiesai tomēr ir kompetence interpretēt šos aktus (šajā ziņā skat. spriedumu, 2024. gada 10. septembris, KS u.c./Padome u.c., C‑29/22 P un C‑44/22 P, EU:C:2024:725, 116. un 117. punkts, ka arī tajos minētā judikatūra).
23
Šajā ziņā Tiesa jau ir nospriedusi, ka LES 24. panta 1. punkta otrās daļas pēdējā teikumā un LESD 275. panta pirmajā daļā paredzētā Tiesas kompetences ierobežojuma, kurš veido atkāpi, piemērošanas joma nav tik plaša, ka ar to tiktu izslēgta Savienības tiesas kompetence pārbaudīt personāla locekļu pārvaldības aktus, kuri attiecas uz dalībvalstu norīkotiem darbiniekiem un kuru mērķis ir apmierināt tādas misijas vajadzības operācijas norises vietā kā [EUPOL misija Afganistānā], ja Savienības tiesai katrā ziņā ir kompetence pārbaudīt šādus aktus tad, kad tie attiecas uz Savienības iestāžu norīkotiem darbiniekiem (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2016. gada 19. jūlijs, H/Padome, C‑455/14 P, EU:C:2016:569, 55. punkts).
24
Jebkādas citas interpretācijas sekas būtu tādas, ka tad, ja viens un tas pats personāla locekļu pārvaldības akts, kas attiecas uz operācijām “norises vietā”, vienlaikus skar dalībvalstu norīkotus darbiniekus un Savienības iestāžu norīkotus darbiniekus, lēmums, kurš pieņemts attiecībā uz pirmajiem minētajiem, var būt nesavienojams ar lēmumu, ko Savienības tiesa ir pieņēmusi attiecībā uz otrajiem minētajiem (spriedums, 2016. gada 19. jūlijs, H/Padome, C‑455/14 P, EU:C:2016:569, 57. punkts).
25
Šajā lietā, pirmkārt, Lēmuma 2010/279 7. panta 3. punkts, par kura interpretāciju ir iesniegts šis lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, attiecas uz izdevumiem, kas saistīti ar EUPOL misijas Afganistānā ietvaros norīkoto personālu, līdz ar to šī tiesību norma nav tieši saistīta ar Savienības iestāžu, struktūru, biroju un aģentūru izdarītajām politiskajām vai stratēģiskajām izvēlēm saistībā ar KĀDP (pēc analoģijas skat. spriedumu, 2024. gada 10. septembris, KS u.c./Padome u.c._C 29/22 P un C‑44/22 P, EU:C:2024:725, 128. punkts).
26
Otrkārt, neraugoties uz to, ka šī tiesību norma nav personāla locekļu pārvaldības akts, kas attiektos uz operācijām “norises vietā”, tomēr saistībā ar šo izdevumu segšanu tā vienādā mērā attiecas uz darbiniekiem, kurus attiecīgi norīkojušas dalībvalstis un Savienības iestādes. Lai nodrošinātu minētās tiesību normas vienveidīgu interpretāciju un izvairītos no tā, ka lēmumi, kas attiecas uz dalībvalstu norīkotiem darbiniekiem, ir nesavienojami ar Savienības tiesas pieņemtajiem lēmumiem attiecībā uz Savienības iestāžu norīkotiem darbiniekiem šī sprieduma 24. punktā atgādinātās judikatūras izpratnē, ir jāatzīst, ka Tiesai ir kompetence veikt tās interpretāciju.
27
Tādējādi jāsecina, ka Tiesai ir kompetence interpretēt Lēmuma 2010/279 7. panta 3. punktu.
Par prejudiciālajiem jautājumiem
Par pirmo jautājumu
28
Ar pirmo jautājumu iesniedzējtiesa būtībā vēlas noskaidrot, vai Lēmuma 2010/279 7. panta 3. punkts jāinterpretē tādējādi, ka tas paredz dienas naudu, piemaksu par sarežģītiem darba apstākļiem un piemaksu par risku, ko Savienība maksā ar šo lēmumu pagarinātās policijas misijas personāla loceklim, kumulāciju ar tāda paša rakstura piemaksām un prēmijām, ko viņam par šo pašu pienākumu pildīšanu minētajā policijas misijā maksā dalībvalsts, kurai viņš ir piederīgs.
29
Šajā lietā iesniedzējtiesas šaubas par Lēmuma 2010/279 7. panta 3. punkta pareizu interpretāciju izriet no tā, ka atbilstoši prasītāja pamatlietā viedoklim šīs tiesību normas angļu valodas versijā ietvertie vārdi “other than” ir jāsaprot kā tādi, kas nozīmē “papildus”, nevis “izņemot”.
30
Šajā ziņā saskaņā ar pastāvīgo judikatūru nepieciešamība vienveidīgi interpretēt Savienības tiesību normas nepieļauj, ka šaubu gadījumā tiesību normas teksts tiek aplūkots izolēti, bet gluži pretēji – prasa, lai tas tiktu interpretēts un piemērots, ņemot vērā citu oficiālo valodu versijas. Turklāt, ja Savienības dokumenta teksta dažādu valodu versijas atšķiras, attiecīgā tiesību norma jāinterpretē saistībā ar tā tiesiskā regulējuma vispārējo sistēmu un mērķi, kurā šī norma ietilpst (spriedums, 2010. gada 15. aprīlis, Heinrich Heine, C‑511/08, EU:C:2010:189, 51. punkts un tajā minētā judikatūra). Savukārt, ja no tiesību normas gramatiskās interpretācijas izriet, ka tās formulējums ir pilnīgi skaidrs un nepārprotams, cita minētās normas interpretācija nav jāmeklē (pēc analoģijas skat. spriedumu, 2024. gada 11. aprīlis, OSTP Italy, C‑770/22, EU:C:2024:299, 47. punkts un tajā minētā judikatūra).
31
Šajā lietā, runājot par Lēmuma 2010/279 7. panta 3. punkta formulējumu, jānorāda, ka saskaņā ar iesniedzējtiesas norādēm šī lēmuma angļu valodas versijā ietverto vārdu “other than” sinonīmi šajā valodā var būt gan “except” (“izņemot”), gan “in addition to” (“papildus”).
32
Ņemot to vērā, jākonstatē, ka šīs tiesību normas franču valodas versijā ir paredzēts, ka katra dalībvalsts vai Savienības iestāde sedz izmaksas, kas saistītas ar tās norīkoto personālu, tostarp ceļa izdevumus, kas rodas, ceļojot uz dislokācijas vietu un no tās, algas, medicīniskās aprūpes izdevumus, piemaksas, “izņemot” dienasnaudas, piemaksas par sarežģītiem darba apstākļiem un piemaksas par risku.
33
Lēmuma 2010/279 7. panta 3. punkta franču valodas versijā ietvertie vārdi “izņemot” būtībā ir līdzvērtīgi daudzām citām šīs tiesību normas valodu versijām, tostarp tās itāļu, čehu, dāņu, vācu, igauņu, horvātu, latviešu, lietuviešu, ungāru, holandiešu, portugāļu, slovēņu, somu un zviedru valodu versijām. Proti, šajās valodu versijās, kurās attiecīgi ir izmantoti vārdi “diverse da”, “s výjimkou”, “bortset fra”, “anderer [..] als”, “välja arvatud”, “osim”, “izņemot”, “išskyrus”, “kivételével”, “en andere vergoedingen dan”, “com excepção das”, “razen”, “muista [..] kuin” un “andra [..] än”, ir izteikta tāda pati nozīme.
34
Tā kā Lēmuma 2010/279 7. panta 3. punkta angļu valodas versijā ietvertie vārdi “other than” var nozīmēt arī “izņemot” un ievērojot, ka šī nozīme pilnībā atbilst citās šīs tiesību normas valodu versijās lietotajiem izteicieniem, jāsecina, ka jāņem vērā tikai šī nozīme un ka tādējādi starp šīs tiesību normas dažādajām valodu versijām nav atšķirības.
35
Kā izriet no šī sprieduma 32. un 33. punkta, dažādās valodu versijas kopumā noved pie secinājuma, saskaņā ar kuru Lēmuma 2010/279 7. panta 3. punkta formulējumā nav paredzēta dienas naudu, piemaksu par sarežģītiem darba apstākļiem un piemaksu par risku, ko Savienība maksā EUPOL misijas Afganistānā personāla loceklim, kumulācija ar tāda paša veida pabalstiem, kas viņam par to pašu pienākumu pildīšanu minētajā policijas misijā piešķir dalībvalsts, kurai viņš ir piederīgs. Tā kā šīs tiesību normas formulējums ir pietiekami skaidrs un nepārprotams, šī tiesību norma nav jāinterpretē atbilstoši Lēmuma 2010/279 vispārējai sistēmai un mērķim.
36
Ņemot vērā iepriekš minētos apsvērumus, uz pirmo jautājumu jāatbild, ka Lēmuma 2010/279 7. panta 3. punkts jāinterpretē tādējādi, ka tas neparedz dienas naudu, piemaksu par sarežģītiem darba apstākļiem un piemaksu par risku, ko Savienība maksā ar šo lēmumu pagarinātās policijas misijas personāla loceklim, kumulāciju ar tāda paša rakstura piemaksām un prēmijām, ko viņam par šo pašu pienākumu pildīšanu minētajā policijas misijā maksā dalībvalsts, kurai viņš ir piederīgs.
Par otro jautājumu
37
Tā kā iesniedzējtiesa otro jautājumu ir uzdevusi tikai gadījumam, ja uz pirmo jautājumu tiktu sniegta apstiprinoša atbilde, uz otro jautājumu nav jāatbild.
Par tiesāšanās izdevumiem
38
Attiecībā uz pamatlietas pusēm šī tiesvedība izriet no tiesvedības, kas notiek iesniedzējtiesā, tāpēc tā lemj par tiesāšanās izdevumiem. Izdevumi, kas radušies, iesniedzot apsvērumus Tiesai, un kas nav minēto pušu izdevumi, nav atlīdzināmi.
Ar šādu pamatojumu Tiesa (pirmā palāta) nospriež:
Padomes Lēmuma 2010/279/KĀDP (2010. gada 18. maijs) par Eiropas Savienības Policijas misiju Afganistānā (EUPOL AFGHANISTAN) 7. panta 3. punkts
jāinterpretē tādējādi, ka
tas neparedz dienas naudu, piemaksu par sarežģītiem darba apstākļiem un piemaksu par risku, ko Savienība maksā ar šo lēmumu pagarinātās policijas misijas personāla loceklim, kumulāciju ar tāda paša rakstura piemaksām un prēmijām, ko viņam par šo pašu pienākumu pildīšanu minētajā policijas misijā maksā dalībvalsts, kurai viņš ir piederīgs.
[Paraksti]
(
*1
)	Tiesvedības valoda – itāļu.
(
i
)	Šīs lietas nosaukums ir izdomāts. Tas neatbilst neviena lietas dalībnieka reālajam personvārdam vai nosaukumam.