VIRKAMIESTUOMIOISTUIMEN TUOMIO (ensimmäinen jaosto)
16 päivänä tammikuuta 2007
Asia F-3/06
Jacques Frankin ym.
vastaan
Euroopan yhteisöjen komissio
Henkilöstö – Hallinnolle kuuluva avustamisvelvollisuus – Kieltäytyminen – Belgiassa ansaittujen eläkeoikeuksien siirtäminen
Aihe: EY 236 ja EA 152 artiklan nojalla nostettu kanne, jossa Jacques Frankin ja 482 muuta komission virkamiestä ja väliaikaista
toimihenkilöä vaativat yhtäältä komission 10.6.2005 tekemän sellaisen päätöksen kumoamista, jolla on kieltäydytty avustamasta
heitä henkilöstösääntöjen 24 artiklan nojalla, ja toisaalta korvausta tästä kieltäytymisestä heille aiheutuneesta vahingosta
Ratkaisu: Kanne hylätään. Asianosaiset vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.
Tiivistelmä
Henkilöstö – Eläkkeet – Ennen yhteisöjen palvelukseen tuloa ansaitut eläkeoikeudet – Siirto yhteisön järjestelmään
(Henkilöstösääntöjen 24 artiklan 1 alakohta ja liitteessä VIII olevan 11 artiklan 2 kohta)
Toimielin ei laiminlyö henkilöstösääntöjen 24 artiklassa tarkoitettua avustusvelvoitettaan, jos se hylkää pyynnön, jolla virkamies
pyytää siltä teknistä ja taloudellista apua selvittääkseen ensinnäkin, onko hänellä erillistä intressiä esittää uusi hakemus
ennen yhteisöjen palvelukseen tuloaan Belgian eläkejärjestelmässä ansaitsemiensa eläkeoikeuksien siirrosta kyseisen jäsenvaltion
uuden lainsäädännön yleisesti edullisempien ehtojen mukaisesti, ja saada ne tämän jälkeen tarvittaessa siirretyksi uudelleen,
jos tämä toimielin on ilmaissut selvästi kieltäytyvänsä alun perin tehdyn päätöksen peruuttamisesta. Tämä toimielin voi näet
perustellusti katsoa, että tällainen avustuspyyntö on kohdistettu yhteen sen päätöksistä, koska siirto on toimenpide, joka
sisältää kaksi asianomaisen pyynnöstä tehtyä päätöstä, sillä ensin eläkejärjestelmää hallinnoiva kansallinen elin on laatinut
ansaittuja oikeuksia koskevan laskelman, ja tämän jälkeen yhteisön toimielin on vahvistanut näiden oikeuksien perusteella
palvelusvuodet, jotka otetaan huomioon yhteisön eläkejärjestelmässä siirrettyjen oikeuksien osalta. Se, että sen tavoitteen
toteutuminen, jonka vuoksi avustuspyyntö esitetään, saattaisi johtaa toimielimen toimen peruuttamiseen, ei kuitenkaan varsinkaan
silloin, jos toimielin on valmis tähän peruuttamiseen, välttämättä merkitse sitä, että avustusta pyydettäisiin toimielimen
toimea vastaan, mikä tarkoittaisi sitä, että pyyntö jäisi 24 artiklan soveltamisalan ulkopuolelle, koska siinä säädetään virkamiesten
puolustamisesta kolmansien osapuolten toimia vastaan eikä toimielimen itsensä toimia vastaan. Tilanne on sitä vastoin tällainen,
jos toimielin on ilmoittanut yksiselitteisesti kieltäytyvänsä peruuttamasta kyseistä toimea.
Asianomainen ei voi tällaisessa tilanteessa myöskään vedota perustellusti huolellisuusvelvoitteeseen pyyntönsä hylkäämistä
koskevan päätöksen osalta, koska tämä velvollisuus ei voi merkitä sitä, että toimielin ei saisi noudattaa edellytyksiä, joita
henkilöstösäännöissä asetetaan sen antamalle avustukselle. Ei ole myöskään perusteltua vedota pacta sunt servanda -periaatteen
loukkaamiseen, koska asiassa ei viitata mihinkään sopimukseen, jota toimielin olisi rikkonut, eikä patere legem quam ipse
fecisti -periaatteeseen, koska henkilöstösäännöt eivät ole säännöstö, jonka toimielin olisi antanut nimittävänä viranomaisena,
vaan se on antanut ne yhteisön lainsäätäjänä.
Lisäksi peruste, joka on esitetty tämän pyynnön hylkäämistä vastaan ja jonka mukaan Belgian lainsäädännön muuttamisella olisi
syrjitty niitä yhteisön virkamiehiä, jotka ovat siirtäneet Belgiassa ansaitsemansa eläkeoikeudet, sen mukaan, ovatko he tehneet
näiden oikeuksien siirtoa koskevan hakemuksen ennen uuden lainsäädännön voimaantuloa vai sen jälkeen, on tehoton. Yhdenvertaisuusperiaatteen
loukkaamista koskeva peruste olisi näet tehokas vain, jos väitettäisiin, että toimielin oli avustanut muita virkamiehiä ja
toimihenkilöitä, jotka olivat samassa tilanteessa kuin kantaja.
(ks. 27–34, 38, 46, 60 ja 61 kohta)
Viittaukset:
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: asia T‑81/96, Apostolidis ym. v. komissio, 10.7.1997 (Kok. H. 1997, s. I‑A‑207 ja II‑607,
90 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).