62022CO0032_RES
Asia C-32/22 P(I)
Anheuser-Busch Inbev SA/NVjaAmpar BVBA
vastaan
Magnetrol International NVjaEuroopan komissio
Unionin tuomioistuimen määräys (suuri jaosto) 1.8.2022
Muutoksenhaku – Väliintulo – Valtiontuet – Belgian kuningaskunnan toteuttama tukiohjelma – Väliintulojen hyväksyminen unionin yleisen tuomioistuimen tuomiota koskevassa valitusmenettelyssä – Unionin yleisen tuomioistuimen ratkaisun kumoaminen – Asian palauttaminen unionin yleiseen tuomioistuimeen – Unionin yleisen tuomioistuimen päätös olla sisällyttämättä kyseisen asian asiakirja-aineistoon valitusasian väliintulijan esittämiä kirjallisia huomautuksia tuomiosta, jolla asia on palautettu – Unionin yleisen tuomioistuimen implisiittinen päätös evätä valitusasian väliintulijalta väliintulijan asema unionin yleisessä tuomioistuimessa – Valituksen tutkittavaksi ottaminen – Valitusasian väliintulijan asema väliintulijana unionin yleisessä tuomioistuimessa
Muutoksenhaku – Tutkittavaksi ottaminen – Muutoksenhakukelpoiset päätökset – Unionin yleisen tuomioistuimen ratkaisua koskevassa valitusasiassa väliintulijaksi hyväksytty osapuoli – Unionin yleisen tuomioistuimen ratkaisun kumoaminen ja asian palauttaminen sen käsiteltäväksi – Unionin yleisen tuomioistuimen päätös evätä valitusasian väliintulijalta väliintulijan asema palautetussa asiassa – Valitusasian väliintulijan valitus tästä päätöksestä – Tutkittavaksi ottaminen
(Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 57 artiklan ensimmäinen kohta)
(ks. 30–57 kohta)
Oikeudenkäyntimenettely – Väliintulo – Unionin yleisen tuomioistuimen ratkaisua koskevassa valitusasiassa väliintulijaksi hyväksytty osapuoli – Unionin yleisen tuomioistuimen ratkaisun kumoaminen ja asian palauttaminen sen käsiteltäväksi – Valitusasiassa väliintulijaksi hyväksytyn osapuolen automaattinen oikeus väliintulijan asemaan unionin yleisessä tuomioistuimessa
(Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 40 artikla)
(ks. 67–98 kohta)
Tiivistelmä
Euroopan komissio totesi 11.1.2016 antamassaan päätöksessä, (
1
) että Belgian vuodesta 2004 toteuttama monikansallisten konsernien belgialaisten toimipaikkojen ylisuurten voittojen verovapautta koskeva valtiontukiohjelma oli sääntöjenvastainen ja sisämarkkinoille soveltumaton. Komissio määräsi siksi, että näin myönnetyt tuet oli perittävä takaisin tuensaajilta, joiden lopullinen luettelo Belgian kuningaskunnan oli myöhemmin laadittava.
Belgia ja Magnetrol International NV nostivat tästä päätöksestä unionin yleisessä tuomioistuimessa kumoamiskanteet, jotka kirjattiin numeroilla T-131/16 ja T-263/16. Samasta päätöksestä nostivat omat kumoamiskanteensa myös Atlas Copco Airpower NV ja Atlas Copco AB, (
2
) Anheuser-Busch InBev SA/NV ja Ampar BVBA (
3
) sekä Soudal NV (
4
) ja Esko-Graphics BVBA (
5
) (jäljempänä yhdessä valittajat). Koska unionin yleinen tuomioistuin valitsi asiat T-131/16 ja T-263/16 pilottiasioiksi, edellä mainittujen muiden asioiden käsittelyä lykättiin siihen asti, kunnes nämä kaksi asiaa on ratkaistu lopullisesti.
Yhdistettyään asiat T-131/16 ja T-263/16 unionin yleinen tuomioistuin hyväksyi Belgian kuningaskunnan ja Magnetrol International NV:n kanteet ja kumosi komission päätöksen. (
6
)
Komission valitettua tästä tuomiosta unionin tuomioistuimen presidentti hyväksyi valittajat väliintulijoiksi tukemaan Magnetrol International NV:n vaatimuksia valitusmenettelyssä.
Unionin tuomioistuin antoi 16.9.2021 tuomion, (
7
) jolla se kumosi unionin yleisen tuomioistuimen tuomion ja palautti kyseiset kaksi asiaa sen käsiteltäväksi sekä määräsi, että oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.
Asioiden palauttamisen jälkeen valittajat toimittivat unionin yleiselle tuomioistuimelle huomautuksia siitä, mitä päätelmiä unionin tuomioistuimen tuomiosta olisi tehtävä ratkaistaessa asiaa T-263/16 RENV.
Unionin yleisen tuomioistuimen kirjaaja ilmoitti valittajille 6.12.2021 päivätyillä kirjeillä, että koska niiden huomautukset eivät olleet unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksessä määrätty asiakirja, unionin yleisen tuomioistuimen asiaa käsittelevän jaoston puheenjohtaja oli päättänyt, ettei niitä sisällytetä asian T-263/16 RENV asiakirja-aineistoon (jäljempänä valituksenalainen päätös).
Unionin tuomioistuimen suuri jaosto hyväksyy kolmella määräyksellä valittajien tästä ratkaisusta tekemät valitukset. Se katsoo, että osapuolet, joiden asian käsittelyä unionin yleinen tuomioistuin on lykännyt siihen asti, kunnes pilottiasia on ratkaistu lopullisesti, ja jotka on hyväksytty väliintulijoiksi tämän pilottiasian valitusvaiheessa, säilyttävät tämän väliintulija-aseman, jos unionin tuomioistuin kumoaa unionin yleisen tuomioistuimen tuomion pilottiasiassa ja palauttaa asian sinne.
Unionin tuomioistuimen arviointi asiasta
Unionin tuomioistuin ensinnäkin hylkää valituksenalaisen päätöksen luonnetta koskevan komission esittämän oikeudenkäyntiväitteen, jonka mukaan unionin yleisen tuomioistuimen päätökseen olla sisällyttämättä valittajien huomautukset asian T-263/16 RENV asiakirja-aineistoon ei voida hakea muutosta.
Unionin tuomioistuin katsoo, että 6.12.2021 päivättyjen unionin yleisen tuomioistuimen kirjaajan kirjeiden on niiden yleisluonteisuudesta huolimatta katsottava kuvastavan unionin yleisen tuomioistuimen päätöstä evätä valittajilta väliintulijan asema asiassa T-263/16 RENV.
Valittajien oikeudesta hakea muutosta tällaiseen päätökseen Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 57 artiklan nojalla, jonka mukaisesti se, jonka väliintulohakemuksen unionin yleinen tuomioistuin on hylännyt, voi hakea muutosta, unionin tuomioistuin toteaa, ettei unionin yleinen tuomioistuin ole käsiteltävässä asiassa hylännyt väliintulohakemuksia, koska valittajat eivät ole tehneet sille tällaisia hakemuksia. Unionin yleisen tuomioistuimen kirjaajan valittajille välittämillä ratkaisuilla on kuitenkin samankaltainen ulottuvuus kuin olisi ollut unionin yleisen tuomioistuimen päätöksellä hylätä kunkin valittajan tekemä väliintulohakemus.
Unionin tuomioistuin toteaa lisäksi, että kun se kumoaa unionin yleisen tuomioistuimen ratkaisun, josta on valitettu, ja palauttaa asian sinne, koska se ei ole ratkaisukelpoinen, on kohtuutonta odottaa, että kyseisessä valituksessa väliintulijana oleva osapuoli tekee muodollisesti väliintulohakemuksen unionin yleisessä tuomioistuimessa vain voidakseen hakea muutosta päätökseen, jolla tämä hakemus hylätään. Unionin yleisen tuomioistuimen olisi nimittäin työjärjestyksensä määräysten mukaisesti joka tapauksessa hylättävä tällainen hakemus liian myöhään esitettynä.
Jos valitusasian väliintulija ei voisi Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 57 artiklan ensimmäisen kohdan nojalla hakea muutosta unionin yleisen tuomioistuimen päätökseen, jolla evätään väliintulijan asema sen jälkeen, kun asia on palautettu sen ratkaistavaksi, kyseinen osapuoli menettäisi täysin oikeussuojansa ja siten mahdollisuuden puolustaa tarvittaessa unionin yleisessä tuomioistuimessa oikeuttaan olla väliintulijana, vaikka mainitun perussäännön 57 artiklan ensimmäisen kohdan tarkoituksena on nimenomaan taata tämä suoja. On nimittäin niin, että jos kyseinen valitusasian väliintulija vetoaa perustellusti väliintulijan asemaansa unionin yleisessä tuomioistuimessa, sillä ei olisi mitään muuta tapaa vedota menettelyllisiin oikeuksiinsa.
Seuraavaksi unionin tuomioistuin hylkää komission esittämän oikeudenkäyntiväitteen, jonka mukaan Soudal NV:n ja Esko-Graphics BVBA:n valitus on tehty liian myöhään.
Tätä varten unionin tuomioistuin toteaa, että vaikka kyseinen valitus tehtiin sen jälkeen, kun määräaika, joka Euroopan unionin perussäännön 57 artiklan ensimmäisen kohdan mukaisesti on kaksi viikkoa siitä, kun valituksenalainen päätös on annettu tiedoksi, ja jota oli pitkien etäisyyksien vuoksi pidennetty kymmenellä päivällä, oli päättynyt, tästä määräajasta voidaan poiketa kyseisen osapuolen anteeksiannettavan erehdyksen perusteella. Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaisesti erehdystä voidaan pitää anteeksiannettavana poikkeustilanteessa, jossa kyseinen osapuoli saattoi toimielimen, myös unionin tuomioistuimen, menettelyn ja sovellettavien sääntöjen sanamuodon vuoksi tosiasiassa olla epävarma määräajasta, jonka kuluessa valitus oli tehtävä.
Käsiteltävässä asiassa unionin yleinen tuomioistuin poikkesi pitkään noudattamastaan käytännöstä, joka on vahvistettu virallisesti sen oikeuskäytännössä, kun se epäsi Soudalilta ja Esko-Graphicsilta, jotka olivat valitusasiassa väliintulijoina, väliintulijan aseman palautuksen jälkeisessä menettelyssä. Lisäksi kyseinen unionin yleisen tuomioistuimen kirjaajan kirje oli yleisluonteinen, koska siinä ei nimenomaisesti täsmennetty, että unionin yleinen tuomioistuin epäsi valittajilta väliintulijan aseman, eikä se sisältänyt tarkkaa viittausta annetun ratkaisun perustaan. Vielä on niin, että päivänä, jona Soudal NV ja Esko-Graphics BVBA tekivät valituksen, se, millä perusteella – Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 56 artiklan vai 57 artiklan nojalla – valitus oli tehtävä, ei ilmennyt selvästi unionin tuomioistuimen oikeuskäytännöstä eikä kyseisestä perussäännöstä; valituksen tekemisen määräajat kuitenkin poikkeavat toisistaan siten, että Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 56 artiklaan perustuva valitus on tehtävä kahden kuukauden kuluessa unionin yleisen tuomioistuimen päätöksen tiedoksiantamisesta, mutta saman perussäännön 57 artiklaan perustuva valitus on tehtävä kahden viikon kuluessa.
Unionin tuomioistuin katsoo näiden seikkojen perusteella, että Soudal NV:n ja Esko-Graphics BVBA:n erehdys, joka koski valituksen tekemisen määräaikaa, on anteeksiannettava.
Hylättyään komission esittämät erilaiset oikeudenkäyntiväitteet unionin tuomioistuin tarkastelee valittajien tekemien valitusten hyväksyttävyyttä.
Unionin tuomioistuin toteaa aluksi, ettei unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksessä täsmennetä, mikä asema valitusasian väliintulijoille on annettava palauttamisen jälkeisessä menettelyssä. Asian käsittely unionin yleisessä tuomioistuimessa palauttamisen jälkeen on kuitenkin selvästi jatkoa unionin tuomioistuimessa käydylle valitusmenettelylle, mikä kuvastuu nimenomaisesti unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksessä.
Kyseisen työjärjestyksen 217 artiklassa nimittäin annetaan palauttamisen jälkeisen menettelyn asianosaisille mahdollisuus toimittaa kirjalliset huomautuksensa siitä, mitä päätelmiä unionin tuomioistuimen ratkaisusta olisi tehtävä asiaa ratkaistaessa, kun kumottu ratkaisu on tehty sen jälkeen, kun asiakysymyksen käsittelyn kirjallinen vaihe unionin yleisessä tuomioistuimessa oli päätetty, unionin tuomioistuimissa käydyn oikeudenkäyntimenettelyn jatkuvuuden varmistamiseksi. Väliintulija-aseman epääminen palauttamisen jälkeisessä menettelyssä valitusasian väliintulijalta, joka on kyennyt osoittamaan unionin tuomioistuimen käsittelemän asian koskevan sen etua, johtaa siihen, ettei kyseisellä asianosaisella enää ole mahdollisuuksia toimittaa unionin yleiselle tuomioistuimelle huomautuksia siitä, mitä päätelmiä olisi tehtävä unionin tuomioistuimen ratkaisusta, joka kuitenkin koski sen etuja.
Lisäksi unionin yleisen tuomioistuimen valituksenalaisessa päätöksessä esittämä ratkaisu johtaa siihen, että tiettyä asiaa koskevan oikeudenkäyntimenettelyn jatkuvuus riippuu siitä, päättääkö unionin tuomioistuin antaa asiassa lopullisen ratkaisun vai palauttaa sen unionin yleiseen tuomioistuimeen. On nimittäin niin, että jos unionin tuomioistuin ratkaisee asian lopullisesti, valitusasian väliintulija voi esittää väitteensä siinä unionin tuomioistuimessa, joka ratkaisee ensimmäisessä oikeusasteessa nostetun kanteen, mutta jos noudatetaan unionin yleisen tuomioistuimen ratkaisua, sillä ei ole tätä mahdollisuutta.
Lisäksi valitusasian väliintulijan poissulkeminen palauttamisen jälkeisestä menettelystä näyttäisi vaikuttavan oikeudenkäyntimenettelyn jatkuvuuteen unionin tuomioistuimissa erityisesti siksi, että kyseisen väliintulijan olisi sovellettavien menettelyvaatimusten mukaisesti voitava uudelleen osallistua menettelyyn unionin tuomioistuimessa, jos ratkaisusta, jonka unionin yleinen tuomioistuin antaa palauttamisen jälkeen, valitetaan.
Tällainen poissulkeminen on ongelmallista myös oikeudenkäyntikuluista määräämisen kannalta, sillä unionin tuomioistuin päättää oikeudenkäyntikuluista vain, jos valitus on perusteeton tai jos valitus on perusteltu ja se itse ratkaisee riidan lopullisesti. Jos unionin tuomioistuin sen sijaan palauttaa asian unionin yleiseen tuomioistuimeen, on tämän tehtävänä päättää valitusmenettelystä aiheutuneiden oikeudenkäyntikulujen jakautumisesta, mukaan lukien kulut, joita on aiheutunut valituksen väliintulijoille tai jotka näiden on korvattava. Jos valituksen väliintulijoita ei hyväksytä asianosaisiksi unionin yleisessä tuomioistuimessa, oikeudenkäyntikuluista ei näin ollen määrätä lainkaan tai unionin yleinen tuomioistuin ratkaisee sellaisen henkilön oikeudenkäyntikuluja koskevat vaatimukset, joka ei ole asianosainen sen käsiteltävänä olevassa asiassa.
Unionin tuomioistuin katsoo, että Euroopan unionin tuomioistuimen perussääntö, unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksessä väliintulijoille taattujen menettelyllisten oikeuksien kunnioittaminen ja hyvän oikeudenkäytön periaate edellyttävät unionin tuomioistuimen ja unionin yleisen tuomioistuimen menettelyjä johdonmukaisesti yhteensovitettaessa, että valitusasiassa väliintulijaksi hyväksytyllä on automaattisesti oikeus väliintulijan asemaan unionin yleisessä tuomioistuimessa, kun asia palautetaan sinne sen jälkeen, kun ratkaisu, josta on valitettu, on kumottu.
Unionin yleinen tuomioistuin on näin ollen tehnyt oikeudellisen virheen, jonka vuoksi unionin tuomioistuin kumoaa sen antaman päätöksen olla sisällyttämättä asian T-263/16 RENV asiakirja-aineistoon valittajien toimittamia kirjallisia huomautuksia ja näin ollen olla hyväksymättä näitä valittajia väliintulijoiksi kyseisessä asiassa.
(
1
)	Ylisuurten voittojen verovapautta koskevasta valtiontukiohjelmasta SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN), jonka Belgia on toteuttanut, 11.1.2016 annettu päätös (EU) 2016/1699, (tiedoksiannettu numerolla C(2015) 9837, EUVL 2016, L 260, s. 61).
(
2
)	Kirjattu numerolla T-278/16.
(
3
)	Kirjattu numerolla T-370/16.
(
4
)	Kirjattu numerolla T-201/16.
(
5
)	Kirjattu numerolla T-335/16.
(
6
)	Tuomio 14.2.2019, Belgia ja Magnetrol International v. komissio (T-131/16 ja T-263/16, EU:T:2019:91).
(
7
)	Tuomio 16.9.2021, komissio v. Belgia ja Magnetrol International (C-337/19 P, EU:C:2021:741).