62001CJ0337_FI
Asianosaiset
Tuomion perustelut
Päätökset oikeudenkäyntikuluista
Päätöksen päätösosa
Asianosaiset
Asiassa C-337/01,
jonka Bundesfinanzhof (Saksa) on saattanut EY 234 artiklan nojalla yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi saadakseen tässä kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevassa asiassa
Hamann International GmbH Spedition + Logistik
vastaan
Hauptzollamt Hamburg-Stadt
ennakkoratkaisun yhteisön tullikoodeksista 12 päivänä lokakuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 (EYVL L 302, s. 1) 203 artiklan 1 kohdan tulkinnasta,
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN (toinen jaosto),
toimien kokoonpanossa: V. Skouris, joka hoitaa toisen jaoston puheenjohtajan tehtäviä, sekä tuomarit R. Schintgen (esittelevä tuomari) ja N. Colneric,
julkisasiamies: A. Tizzano,
kirjaaja: johtava hallintovirkamies M.-F. Contet,
ottaen huomioon kirjalliset huomautukset, jotka sille ovat esittäneet
– Hamann International GmbH Spedition + Logistik, edustajanaan Steuerberaterin M. Zitzmann,
– Hauptzollamt Hamburg-Stadt, edustajanaan M. Nagel,
– Euroopan yhteisöjen komissio, asiamiehenään J.-C. Schieferer,
ottaen huomioon suullista käsittelyä varten laaditun kertomuksen,
kuultuaan Hamann International GmbH Spedition + Logistikin, edustajanaan M. Zitzmann, Hauptzollamt Hamburg-Stadtin, edustajanaan T. Cirener, ja komission, asiamiehenään J.-C. Schieferer, 5.2.2003 pidetyssä istunnossa esittämät suulliset huomautukset,
kuultuaan julkisasiamiehen 12.6.2003 pidetyssä istunnossa esittämän ratkaisuehdotuksen,
on antanut seuraavan
tuomion
Tuomion perustelut
1. Bundesfinanzhof on esittänyt yhteisöjen tuomioistuimelle 17.7.2001 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 10.9.2001, EY 234 artiklan nojalla ennakkoratkaisukysymyksen yhteisön tullikoodeksista 12 päivänä lokakuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 (EYVL L 302, s. 1; jäljempänä tullikoodeksi) 203 artiklan 1 kohdan tulkinnasta.
2. Tämä kysymys on esitetty asiassa, jossa asianosaisina ovat Hamann International GmbH Spedition + Logistik (jäljempänä Hamann) ja Hauptzollamt Hamburg-Stadt (jäljempänä Hauptzollamt) ja joka koskee tuontitullien ja tuontiverojen palauttamista.
Yhteisön lainsäädäntö
3. Tullikoodeksin 4 artiklassa säädetään seuraavaa:
”Tätä koodeksia sovellettaessa tarkoitetaan:
– –
13) ’tulliviranomaisten valvonnalla’ tulliviranomaisten yleisiä toimia, joiden tarkoituksena on varmistaa tullilainsäädännön ja tapauksen mukaan muiden tullivalvonnassa oleviin tavaroihin sovellettavien säännösten noudattaminen;
14) ’tulliviranomaisten tarkastuksella’ erityisiä toimia, kuten tavaroiden tarkastusta, asiakirjojen olemassaolon ja todistusvoimaisuuden tarkastusta, yritysten kirjanpidon ja muiden asiakirjojen tarkastusta, kuljetusvälineiden tarkastusta, matkatavaroiden ja henkilöiden mukanaan tai yllään kuljettamien muiden tavaroiden tarkastusta, hallinnollisten selvitysten ja muiden vastaavien toimien suorittamista, tullilainsäädännön ja tapauksen mukaan muiden tullivalvonnassa oleviin tavaroihin sovellettavien säännösten noudattamisen varmistamiseksi;
15) ’tavaran tulliselvitysmuodolla’ tavaran
– –
c) jälleenvientiä yhteisön tullialueelta,
– –
16) ’tullimenettelyllä’
– –
b) passitusta,
c) tullivarastointia,
– –
h) vientiä
– – ”
4. Tullikoodeksin 37 artiklassa säädetään seuraavaa:
”1. Yhteisön tullialueelle tuotavat tavarat ovat tuontihetkestä alkaen tullivalvonnassa. Tulliviranomaiset voivat tarkastaa niitä voimassa olevien säännösten mukaisesti.
2. Tavarat ovat tullivalvonnassa niin kauan kuin se on tarpeellista niiden tullioikeudellisen aseman määrittämiseksi, ja muut kuin yhteisötavarat ovat tullivalvonnassa, kunnes niiden tullioikeudellinen asema muuttuu, ne siirretään vapaa-alueelle tai vapaavarastoon taikka jälleenviedään tai hävitetään 182 artiklan mukaisesti, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 82 artiklan 1 kohdan soveltamista.”
5. Tullikoodeksin 89 artiklan 1 kohdan mukaan taloudellisesti vaikuttava suspensiomenettely on päätettävä, kun tähän menettelyyn asetetuille tavaroille tai tässä menettelyssä mahdollisesti tuotetuille jalostetuille tai valmistetuille tuotteille osoitetaan uusi hyväksytty tulliselvitysmuoto.
6. Tullikoodeksin 91 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Ulkoisessa passitusmenettelyssä on seuraavien tavaroiden voitava liikkua yhteisön tullialueella sijaitsevasta paikasta toiseen:
a) muut kuin yhteisötavarat tuontitullitta tai ilman muita maksuja ja niihin sovellettavia kauppapoliittisia toimenpiteitä;
– – ”
7. Tullikoodeksin 101 artiklassa säädetään seuraavaa:
”Varastonpitäjä on vastuussa:
a) tullivarastossa olevien tavaroiden pysymisestä tullivalvonnassa;
– – ”
8. Tullikoodeksin 110 artiklassa säädetään seuraavaa:
”Tullivarastointimenettelyyn asetetut tavarat voidaan väliaikaisesti siirtää pois tullivarastosta, jos olosuhteet sitä edellyttävät. Siirtämiseen on saatava ennakolta lupa tulliviranomaisilta, joiden on vahvistettava siirtämisen edellytykset.
Tullivaraston ulkopuolella olevia tavaroita voidaan käsitellä 109 artiklassa säädetyin tavoin ja edellytyksin.”
9. Tullikoodeksin 183 artiklassa todetaan seuraavaa:
”Yhteisön tullialueelta vietävien tavaroiden on oltava tullivalvonnassa. Tulliviranomaisten on voitava tarkastaa niitä voimassa olevien säännösten mukaisesti. Tavarat on vietävä yhteisön tullialueelta tulliviranomaisten tapauksen mukaan määräämää reittiä ja näiden vahvistamia yksityiskohtaisia sääntöjä noudattaen.”
10. Tullikoodeksin 203 artiklan 1 ja 2 kohdan sanamuoto on seuraava:
”1.
Tuontitullivelka syntyy, kun:
– tuontitullien alainen tavara siirretään säännösten vastaisesti pois tullivalvonnasta.
2. Tullivelka syntyy sinä ajankohtana, jona tavara siirretään pois tullivalvonnasta.”
11. Tullikoodeksin 204 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Tuontitullivelka syntyy, kun:
a) ei täytetä jotakin velvollisuutta, joka johtuu tuontitullien alaisen tavaran väliaikaisesta varastoinnista tai sen tullimenettelyn käyttämisestä, johon tavara on asetettu, taikka
b) ei noudateta jotakin edellytystä, joka koskee tavaran asettamista mainittuun menettelyyn taikka alennetun tuontitullin tai tullittomuuden soveltamista tavaraan sen tietyn käyttötarkoituksen perusteella,
muissa kuin 203 artiklassa tarkoitetuissa tapauksissa, jollei todeta, etteivät nämä laiminlyönnit tosiasiallisesti vaikuta väliaikaisen varastoinnin tai kyseisen tullimenettelyn oikeaan toimintaan.”
12. Tullikoodeksin 239 artiklan 1 kohdan sanamuoto on seuraava:
”Tuonti- tai vientitullit voidaan palauttaa taikka peruuttaa muissa kuin 236, 237 ja 238 artiklassa tarkoitetuissa tilanteissa, jotka:
– määritetään komiteamenettelyä noudattaen,
– johtuvat olosuhteista, joissa ei voida osoittaa asianomaisen syyllistyneen vilpilliseen menettelyyn tai ilmeiseen laiminlyöntiin. Tilanteet, joissa tätä säännöstä voidaan soveltaa, sekä tällöin noudatettavaa menettelyä koskevat yksityiskohtaiset säännöt määritellään komiteamenettelyä noudattaen. Palauttamiselle tai peruuttamiselle voidaan asettaa erityisehtoja.”
13. Tietyistä asetuksen N:o 2913/92 soveltamista koskevista säännöksistä 2.7.1993 annetun komission asetuksen N:o 2454/93 (EYVL L 253, s. 1; jäljempänä soveltamisasetus) 859 artiklassa säädetään seuraavaa:
”Seuraavia on pidettävä sellaisina koodeksin 204 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuina laiminlyönteinä, jotka eivät tosiasiallisesti vaikuta väliaikaisen varastoinnin tai tullimenettelyn asianmukaiseen toimintaan, jos:
– niillä ei yritetä luvatta siirtää tavaraa pois tullivalvonnasta,
– ne eivät osoita asianomaisen ilmeistä huolimattomuutta,
– tavaran edellyttämien toimenpiteiden toteuttamiseksi tarvittavat muodollisuudet suoritetaan jälkikäteen:
– –
5) väliaikaisessa varastossa olevan tai tullimenettelyyn asetetun tavaran siirto ilman lupaa, jos tavara voidaan esittää tulliviranomaisille näiden pyynnöstä;
– – ”
14. Soveltamisasetuksen 860 artiklan sanamuoto on seuraava:
”Tulliviranomaisten on pidettävä tullivelkaa syntyneenä koodeksin 204 artiklan 1 kohdan mukaisesti, jollei henkilö, joka joutuisi velalliseksi, todista, että 859 artiklan edellytykset täyttyvät.”
15. Tullikoodeksin 239 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut tilanteet täsmennetään soveltamisasetuksen IV osan IV osaston 3 luvussa, jonka otsikko on ”Koodeksin 239 artiklan soveltamista koskevat erityissäännökset”; tämä säännös vastaa kyseisen asetuksen 899–909 artiklaa.
16. Samaisen asetuksen 899 artiklassa säädetään seuraavaa:
”Jos koodeksin 239 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua palautus- tai peruutushakemusta käsittelevä päätöksen tekevä tulliviranomainen toteaa, että:
– hakemuksen tueksi esitetyt perustelut vastaavat jotakin 900–903 artiklassa tarkoitetuista olosuhteista, eivätkä osoita asianomaisen vilpillistä menettelyä tai ilmeistä huolimattomuutta, sen on myönnettävä kyseisten tuontitullien palautus tai peruutus.
’Asianomaisella’ tarkoitetaan 878 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja yhtä tai useampaa henkilöä sekä tarvittaessa muuta henkilöä, joka on osallistunut kyseisiä tavaroita koskevien tullimuodollisuuksien suorittamiseen tai antanut tarvittavat ohjeet näiden muodollisuuksien suorittamiseksi,
– hakemuksen tueksi esitetyt perustelut vastaavat jotakin 904 artiklassa tarkoitetuista olosuhteista, se ei voi myöntää kyseisten tuontitullien palautusta tai peruutusta,
sanotun kuitenkaan rajoittamatta tapauskohtaisesti arvioitavien muiden tilanteiden soveltamista 905–909 artiklassa säädetyssä menettelyssä.”
17. Soveltamisasetuksen 900 artiklan 1 kohdan a alakohdassa säädetään seuraavaa:
”Tuontitullit on palautettava tai peruutettava, jos:
a) tullimenettelyyn, johon kuuluu täydellinen tai osittainen tuontitullittomuus, asetetut muut kuin yhteisötavarat tai vapaaseen liikkeeseen luovutetut tavarat, joille on niiden tietyn käyttötarkoituksen perusteella myönnetty edullinen tullikohtelu, on varastettu, jos mainitut tavarat löydetään pian ja palautetaan alkuperäiseen tullioikeudelliseen asemaansa siinä kunnossa, jossa ne olivat varkauden tapahtuessa.”
18. Tämän saman asetuksen 905 artiklassa täsmennetään se tapa, jolla tulliviranomainen arvioi asianomaisen henkilön tilanteen silloin kun tilanne ei vastaa mitään kyseisen asetuksen 900–904 artiklassa tarkoitettua tilannetta. Artiklan 1 kohdassa todetaan seuraavaa:
”Jos koodeksin 239 artiklan 2 kohdan mukaisesti tehtyä palautus- tai peruutushakemusta käsittelevä päätöksen tekevä tulliviranomainen ei voi 899 artiklan perusteella tehdä päätöstä ja jos hakemukseen on liitetty todisteita erityistilanteesta, joka johtuu muista kuin asianomaisen vilpillistä menettelyä tai ilmeistä välinpitämättömyyttä osoittavista olosuhteista, jäsenvaltion, johon mainittu viranomainen kuuluu, on lähetettävä tapaus komissiolle ratkaistavaksi 906–909 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
’Asianomaisella henkilöllä’ tarkoitetaan samaa kuin 899 artiklassa.
Kaikissa muissa tapauksissa päätöksen tekevän tulliviranomaisen on hylättävä hakemus.”
19. Soveltamisasetuksen 512 artiklassa, sellaisena kuin se on muutettuna 4.5.2001 annetulla komission asetuksella N:o 993/2001 (EYVL L 141, s. 1), joka ei sovellu pääasiassa, säädetään seuraavaa:
”1. Samassa luvassa ilmoitettujen paikkojen välillä saadaan tehdä siirtoja ilman tullimuodollisuuksia.
2. Siirto saapumistoimipaikasta luvanhaltijan tai toimijan tiloihin taikka käyttöpaikkaan saadaan tehdä ilmoituksella menettelyyn asettamisesta.
3. Siirto poistumistoimipaikkaan jälleenvientiä varten saa tapahtua menettelyssä. Tässä tapauksessa menettelyä ei päätetä, ennen kuin jälleenvietäviksi ilmoitetut tavarat tai tuotteet ovat tosiasiassa poistuneet yhteisön tullialueelta.”
Pääasia ja ennakkoratkaisupyyntö
20. Hauptzollamt vaati 5.3.1996 tekemällään tullauspäätöksellä yhtiötä, jonka seuraaja Hamann on, maksamaan tulleja yhteensä 6 283,30 Saksan markkaa (DEM) ja 4 488,08 DEM:n määräisen tuontiveron sillä perusteella, että Kanadasta maahantuotujen ja tullivarastointimenettelyyn asetettujen tavaroiden siirtoa pois tullivarastosta ei ollut ilmoitettu tulliviranomaisille.
21. Hamann haki 7.3.1997 näiden määrien palauttamista ja liitti hakemukseensa oikeaksi todistetut jäljennökset kyseisten tullien maksua osoittavista asiakirjoista. Yhtiö toimitti 23.4.1997 kyseessä olevia tavaroita koskevia täydentäviä asiakirjoja ja kiinnitti Hauptzollamtin huomiota siihen, että kun nämä tavarat vietiin yhteisön tullialueelta, oli eräissä niistä mukana ilmoitus varastosta poissiirtämisestä.
22. Hauptzollamt hylkäsi tämän hakemuksen 30.4.1997 tekemällään päätöksellä sillä perusteella, että kyseessä olevat tavarat oli ainakin väliaikaisesti siirretty pois tullivalvonnasta, koska niitä ei ollut asetettu ulkoiseen passitusmenettelyyn, johon ne olisi pitänyt asettaa, kun ne siirrettiin saapumistullitoimipaikasta poistumistullitoimipaikkaan.
23. Koska Hamannin tästä päätöksestä tekemä oikaisuvaatimus hylättiin, yhtiö nosti kanteen Finanzgericht Hamburgissa (Saksa). Yhtiö esitti tuossa tuomioistuimessa muun muassa, että ilmoitus tullivarastosta poissiirtämisestä oli tehty ensimmäisen tavaraerän osalta 26. tai 30.10.1995, että toinen erä oli siirretty pois varastosta 27.11.1995, että vastaavat vienti-ilmoitukset oli esitetty ja että ulkoinen passitusmenettely oli aloitettu ensimmäisen erän osalta Padborgissa (Tanska) ja toisen erän osalta Saksan ja Puolan välisellä rajalla.
24. Finanzgericht hylkäsi kanteen 14.9.2000 sillä perusteella, että tullivelka oli syntynyt tullikoodeksin 203 artiklan 1 kohdan mukaisesti tavaroiden tullivalvonnasta poissiirtämisen johdosta, koska tavarat oli siirretty pois tullivarastosta ilman, että yhtiö olisi huolehtinut kyseisen valvonnan jatkumisesta asettamalla ne ulkoiseen passitusmenettelyyn. Finanzgericht katsoi myös, että tullikoodeksin 203 artiklalla oli etusija saman koodeksin 204 artiklaan nähden, eikä viimeksi mainittu säännös näin ollen soveltunut.
25. Hamann on valittanut tästä päätöksestä Revision-menettelyssä Bundesfinanzhofiin esittäen, että Finanzgericht on virheellisesti katsonut, että tullivelka oli syntynyt tullikoodeksin 203 artiklan eikä saman koodeksin 204 artiklan mukaisesti. Yhtiön mukaan päätös on virheellinen myös siltä osin, kuin siinä todettiin tullikoodeksin 203 artiklalla olevan etusija 204 artiklaan nähden. Lisäksi yhtiö katsoo, että tullikoodeksin 204 artiklan lukemisesta yhdessä soveltamisasetuksen 859 artiklan 5 kohdan kanssa seuraa, että nyt käsiteltävänä olevan kaltaisessa tilanteessa mitään tullivelkaa ei syntynyt. Yhtiön mukaan tavaroiden vienti asettamatta niitä ulkoiseen passitusmenettelyyn ei muodostanut siirtoa pois tullivalvonnasta eikä edes sellaisen siirron yritystä, vaan kyseessä oli ainoastaan ammatillinen virhe, joka ei tosiasiallisesti vaikuttanut tullivarastointimenettelyn asianmukaiseen toimintaan.
26. Tässä tilanteessa Bundesfinanzhof, joka katsoo, että asian ratkaiseminen edellyttää yhteisön oikeuden tulkintaa, on päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle seuraavan ennakkoratkaisukysymyksen:
”Onko yksin sillä perusteella, että kolmansista maista peräisin olevia, tullivarastoon asetettuja ja yhteisön tullialueelta jälleenvietäväksi tarkoitettuja tavaroita ei ole välittömästi tullivarastosta poissiirtämisen jälkeen asetettu ulkoiseen passitusmenettelyyn, katsottava, että jälleenviedyt tavarat on siirretty pois tullivalvonnasta, mistä seuraa, että tullivelkaa on syntynyt asetuksen N:o 2913/92 203 artiklan 1 kohdan perusteella?”
Ennakkoratkaisukysymys
27. Kansallinen tuomioistuin kysyy tällä kysymyksellään lähinnä sitä, onko tullikoodeksin 203 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että kyseessä on tuossa säännöksessä tarkoitettu siirtäminen pois tullivalvonnasta, kun ennen asetuksen N:o 993/2001 voimaantuloa tullivarastointimenettelyyn asetetut sellaiset muut kuin yhteisötavarat, jotka on tarkoitettu jälleenvietäviksi yhteisön tullialueelta, on siirretty pois tullivarastosta ja viety sieltä poistumistullitoimipaikkaan ilman, että ne olisi asetettu ulkoiseen passitusmenettelyyn.
28. Täten muotoiltuun kysymykseen vastattaessa on syytä ensin huomata, että tullikoodeksin 203 ja 204 artiklalla on eri soveltamisalat. Siinä missä ensin mainittu artikla koskee toimenpiteitä, jotka johtavat tavaran siirtämiseen pois tullivalvonnasta, viimeksi mainittu artikla koskee sellaisia velvollisuuksien laiminlyöntejä ja eri tullimenettelyihin liittyvien ehtojen noudattamatta jättämisiä, joilla ei ole vaikutusta tullivalvontaan.
29. Tullikoodeksin 204 artiklan sanamuodosta käy ilmi, että tuo säännös soveltuu ainoastaan tilanteisiin, jotka eivät kuulu saman koodeksin 203 artiklan soveltamisalaan.
30. Näin ollen sen ratkaisemiseksi, kumman näistä kahdesta artiklasta perusteella tuontitullivelka on syntynyt, on ennen muuta tutkittava sitä, onko kyseessä tullikoodeksin 203 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu tilanne, jossa tavarat on siirretty pois tullivalvonnasta. Tullikoodeksin 204 artiklan säännökset voivat tulla sovellettaviksi ainoastaan, jos vastaus tähän kysymykseen on kieltävä.
31. Erityisesti tullikoodeksin 203 artiklan 1 kohtaan sisältyvän tullivalvonnasta poissiirtämisen käsitteen osalta on muistutettava, että yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan tämän käsitteen on katsottava käsittävän myös kaikki toimenpiteet tai laiminlyönnit, joiden seurauksena toimivaltainen tulliviranomainen hetkellisestikin estyy pääsemästä käsiksi tullivalvonnan alaiseen tavaraan ja toteuttamasta tullikoodeksin 37 artiklan 1 kohdan mukaisia tarkastustoimia (asia C-66/99, D. Wandel, tuomio 1.2.2001, Kok. 2001, s. I-873, 47 kohta ja asia C-371/99, Liberexim, tuomio 11.7.2002, Kok. 2002, s. I-6227, 55 kohta).
32. Tämä tulkinta huomioon ottaen on todettava, että kun pääasiassa kyseessä olevan kaltaisessa tilanteessa tulliviranomaiset eivät – kuten Bundesfinanzhof on todennut ennakkoratkaisun pyytämistä koskevassa päätöksessään – voi varmistaa tullivalvontaa siitä ajankohdasta alkaen, jolloin tavarat on siirretty pois tullivarastosta, siihen ajankohtaan asti, jolloin ne on toimitettu poistumistullitoimipaikkaan, kyse on tullikoodeksin 203 artiklan 1 kohdassa tarkoitetusta siirtämisestä pois tullivalvonnasta.
33. Yhtäältä on syytä lisätä, että se seikka, että soveltamisasetuksen 512 artiklassa, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 993/2001, ei enää säädetä velvollisuudesta asettaa pääasiassa kyseessä olevan kaltaisia tavaroita ulkoiseen passitusmenettelyyn siirrettäessä ne poistumistullitoimipaikkaan, ei voi kumota tätä päätelmää, koska tuo säännös tuli voimaan vasta pääasiassa kyseessä olevien tosiseikkojen tapahtuma-ajan jälkeen, eikä se ole sovellettavissa taannehtivasti.
34. Toisaalta on korostettava, että myöskään tuontitullien taloudellinen luonne ei estä tullivelan syntymistä tullikoodeksin 203 artiklan perusteella pääasiassa kyseessä olevan kaltaisessa tilanteessa. Kuten komissio on todennut, kyseisen koodeksin 239 artiklassa säädetään lain mukaan kannettavien tullien palauttamisesta tai peruuttamisesta tietyin ehdoin.
35. Kansallisen tuomioistuimen asiana on sen käsiteltävänä olevassa asiassa tutkia, täyttyväkö tullikoodeksin 239 artiklassa säädetyt ehdot kyseessä olevien tullien palauttamiselle.
36. Edellä todettu huomioon ottaen esitettyyn kysymykseen on vastattava, että tullikoodeksin 203 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että kyseessä on tuossa säännöksessä tarkoitettu siirtäminen pois tullivalvonnasta, kun ennen asetuksen N:o 993/2001 voimaantuloa tullivarastointimenettelyyn asetetut sellaiset muut kuin yhteisötavarat, jotka on tarkoitettu jälleenvietäviksi yhteisön tullialueelta, on siirretty pois tullivarastosta ja viety sieltä poistumistullitoimipaikkaan ilman, että ne olisi asetettu ulkoiseen passitusmenettelyyn, ja kun tulliviranomaiset eivät ole – vaikka vain hetkellisesti – voineet varmistaa näiden tavaroiden tullivalvontaa.
Päätökset oikeudenkäyntikuluista
Oikeudenkäyntikulut
37. Yhteisöjen tuomioistuimelle huomautuksensa esittäneelle komissiolle aiheutuneita oikeudenkäyntikuluja ei voida määrätä korvattaviksi. Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely yhteisöjen tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta.
Päätöksen päätösosa
Näillä perusteilla
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN (toinen jaosto)
on ratkaissut Bundesfinanzhofin 17.7.2001 tekemällään päätöksellä esittämän kysymyksen seuraavasti:
Yhteisön tullikoodeksista 12 päivänä lokakuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92
203 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että kyseessä on tuossa säännöksessä tarkoitettu siirtäminen pois tullivalvonnasta, kun ennen tietyistä asetuksen N:o 2913/92 soveltamista koskevista säännöksistä annetun asetuksen N:o 2454/93 muuttamisesta 4.5.2001 annetun komission asetuksen N:o 993/2001 voimaantuloa tullivarastointimenettelyyn asetetut sellaiset muut kuin yhteisötavarat, jotka on tarkoitettu jälleenvietäviksi yhteisön tullialueelta, on siirretty pois tullivarastosta ja viety sieltä poistumistullitoimipaikkaan ilman, että ne olisi asetettu ulkoiseen passitusmenettelyyn, ja kun tulliviranomaiset eivät ole – vaikka vain hetkellisesti – voineet varmistaa näiden tavaroiden tullivalvontaa.