62021TJ0386
UNIONIN YLEISEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (laajennettu viides jaosto)
6 päivänä marraskuuta 2024 (
*1
)
Kilpailu – Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt – Ylikansallisten elinten, valtioiden ja hallinnollisten elinten Yhdysvaltain dollarimääräisinä liikkeelle laskemien joukkovelkakirjojen ala – Päätös, jolla todetaan SEUT 101 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan rikkominen – Joukkovelkakirjojen hintojen ja niitä koskevan kaupankäynnin yhteensovittaminen – Arkaluonteisten kaupallisten tietojen vaihtaminen – Yhtenä kokonaisuutena pidettävä jatkettu kilpailusääntöjen rikkominen – Tarkoitukseen perustuva kilpailunrajoitus – Sakon määrän laskeminen – Perusmäärä – Myynnin arvon korvaava arvo – Kumoamiskanne – Täysi harkintavalta
Asiassa T‑386/21 ja asiassa T‑406/21,
Crédit agricole SA, kotipaikka Montrouge (Ranska),
Crédit agricole Corporate and Investment Bank, kotipaikka Montrouge,
edustajinaan asianajajat D. Beard, barrister, C. Hutton, solicitor, C. Peacock, solicitor, ja J. Parkinson, solicitor,
kantajina asiassa T‑386/21,
UBS Group AG, josta on tullut Credit Suisse Group AG:n oikeudenhaltija, kotipaikka Zürich (Sveitsi),
Credit Suisse Securities (Europe) Ltd, kotipaikka Lontoo (Yhdistynyt kuningaskunta),
edustajinaan asianajajat R. Wesseling, F. ten Have ja F. Brouwer,
kantajina asiassa T‑406/21,
vastaan
Euroopan komissio, asiamiehinään asiassa T‑386/21 T. Franchoo, M. Farley ja B. Cullen ja asiassa T‑406/21 A. Boitos, M. Farley, T. Franchoo ja C. Vang,
vastaajana,
UNIONIN YLEINEN TUOMIOISTUIN (laajennettu viides jaosto),
toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja J. Svenningsen (esittelevä tuomari) sekä tuomarit V. Tomljenović, C. Mac Eochaidh, J. Martín y Pérez de Nanclares ja M. Stancu,
kirjaaja: hallintovirkamies I. Kurme,
ottaen huomioon asian kirjallisessa käsittelyssä
ja 15.–16.6.2023 pidetyissä istunnoissa esitetyn
on antanut seuraavan
tuomion
1
Kantajat Crédit agricole SA ja Crédit agricole Corporate and Investment Bank (jäljempänä yhdessä Crédit agricole) vaativat SEUT 263 artiklaan perustuvassa kanteessaan, jonka ne ovat esittäneet asiassa T‑386/21, yhtäältä, että unionin yleinen tuomioistuin kumoaa SEUT 101 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan mukaisesta menettelystä (asia AT.40346 – Ylikansallisten elinten, valtioiden ja hallinnollisten elinten joukkovelkakirjat) 28.4.2021 tehdyn komission päätöksen C(2021) 2871 final (jäljempänä riidanalainen päätös) niitä koskevilta osin, ja toisaalta, että unionin yleinen tuomioistuin alentaa kyseisellä päätöksellä niille määrätyn sakon määrää.
2
Kantajat UBS Group AG, josta on tullut Credit Suisse Group AG:n oikeudenhaltija, ja Credit Suisse Securities (Europe) Ltd (jäljempänä yhdessä Credit Suisse) vaativat SEUT 263 artiklaan perustuvassa kanteessaan, jonka ne ovat esittäneet asiassa T‑406/21, lähinnä, että unionin yleinen tuomioistuin kumoaa riidanalaisen päätöksen niitä koskevilta osin.
I Asian tausta
A SSA-joukkovelkakirjojen ala
3
Kyseessä olevat toimintatavat liittyvät Yhdysvaltain dollarimääräisinä ylikansallisten elinten liikkeelle laskemiin joukkovelkakirjoihin (supra-sovereign bonds), valtioiden liikkeelle laskemiin joukkovelkakirjoihin (sovereign bonds) ja hallinnollisten elinten liikkeelle laskemiin joukkovelkakirjoihin (agency (sub-sovereign) bonds; jäljempänä yhdessä SSA-joukkovelkakirjat). SSA-joukkovelkakirjat ovat velkainstrumentteja, joilla niiden liikkeellelaskija voi kerätä varoja rahoittaakseen tiettyjä menoja tai sijoituksia.
4
Joukkovelkakirjan liikkeellelaskija voi siis laskea joukkovelkakirjan liikkeelle lainatakseen rahaa (nimellismäärä) sijoittajalta (haltija) tietyksi määräajaksi, joka voi olla lyhyt (esimerkiksi kaksi vuotta) tai pitkä (esimerkiksi kymmenen tai 30 vuotta), ja joukkovelkakirjan korkokanta on etukäteen määritelty joko kiinteäksi tai vaihtuvaksi korkokannaksi. Joukkovelkakirjan haltija saa liikkeellelaskijalta säännöllisin väliajoin korkoja (kuponki) ja liikkeellelaskija maksaa sille lainan nimellismäärän takaisin sovittuna eräpäivänä (maturiteetti).
5
SSA-joukkovelkakirjat luokitellaan ryhmiin niiden liikkeellelaskijan mukaan. Ylikansallisten elinten joukkovelkakirjojen liikkeellelaskijat ovat ylikansallisia elimiä, kuten esimerkiksi Euroopan investointipankki (EIP) tai Kansainvälinen jälleenrakennus- ja kehittämispankki (IBRD). Valtioiden joukkovelkakirjojen liikkeellelaskijat ovat valtioiden keskushallintoja ja ne voidaan laskea liikkeelle joko kyseisen valtion valuutan määräisinä siten, että niihin sovelletaan kyseisen valtion kansallista oikeutta, tai muun kuin kyseisen valtion valuutan määräisinä siten, että niihin sovelletaan muuta kuin kyseisen valtion kansallista oikeutta. Hallinnollisten elinten joukkovelkakirjojen liikkeellelaskijat ovat valtion keskushallintoa alempitasoisia hallintoja tai implisiittisesti tai nimenomaisesti viranomaisten tukemia elimiä, kuten esimerkiksi Caisse d’amortissement de la dette sociale (CADES, Ranska) tai Kreditanstalt für Wiederaufbau (KfW, Jällleenrakentamisen luottolaitos, Saksa). Tällaisia joukkovelkakirjoja voidaan laskea liikkeelle joko kyseisen valtion valuutan määräisinä tai vieraan valuutan määräisinä.
6
Liikkeellelaskija tai joku sen puolesta tarjoaa SSA-joukkovelkakirjoja myyntiin ensimmäistä kertaa ensimarkkinoilla. Tämän jälkeen niillä käydään kauppaa jälkimarkkinoilla suoraan sijoittajien kesken (over-the-counter) eli ilman pörssivälitystä.
7
Riidanalaisessa päätöksessä lainvastaisiksi katsotut toimintatavat eivät liity ensimarkkinoihin vaan ainoastaan myöhempiin transaktioihin jälkimarkkinoilla.
8
Riidanalaisen päätöksen 10–64 perustelukappaleessa esitetään kuvaus siitä, miten viimeksi mainitut markkinat toimivat, ja tästä esitetään seuraavaksi lyhyt yhteenveto sikäli kuin tarpeen tätä tuomiota varten.
1.
SSA-joukkovelkakirjan hinta jälkimarkkinoilla
a)
Hinnanmuodostus jälkimarkkinoilla
9
Sen jälkeen, kun joukkovelkakirja on laskettu liikkeelle ensimarkkinoilla, sijoittajat käyvät sillä kauppaa jälkimarkkinoilla. Joukkovelkakirjan liikkeellelaskemisen ja sen eräpäivän välisenä aikana joukkovelkakirjan hinta muuttuu ja se voi eriytyä joukkovelkakirjan liikkeellelaskemishinnasta useiden eri seikkojen vuoksi, kuten esimerkiksi taloudellisen ympäristön muutosten vuoksi (joita ovat esimerkiksi korkokantojen yleiset muutokset markkinoilla) tai liikkeellelaskijaan liittyvien seikkojen vuoksi (joita ovat esimerkiksi sitä koskeva riskiarviointi, sen maksukyky ja uudempien liikkeellelaskettujen joukkovelkakirjojen saatavuus).
10
Joukkovelkakirjan myyntihinnasta sovitaan yleensä joukkovelkakirjan eräpäivään mennessä kertyvän tuoton (yield) perusteella, joka on määritelty prosenttiosuutena sen nimellismäärästä. Tällä tuotolla tarkoitetaan tuottoa, jonka sijoittaja voi saada, jos hän ostaa joukkovelkakirjan tänään tiettyyn hintaan eikä luovu siitä ennen eräpäivää, eli tuotto riippuu kupongista ja tuotoista, joita sijoittaja saa ostamalla joukkovelkakirjan alun perin nimellismäärää alempaan hintaan, tai tappioista, joita sijoittajalle aiheutuu, jos se ostaa joukkovelkakirjan alun perin nimellismäärää korkeampaan hintaan.
11
Jälkimarkkinoilla joukkovelkakirjan hinta määräytyy yleensä tuoton perusteella, ja siihen vaikuttavat eri tekijät, kuten esimerkiksi vastaavien joukkovelkakirjojen saatavilla olevat volyymit, hinta ja saatavuus. Markkinakoron muutos tai muutos liikkeellelaskijan luottoluokituksessa voivat myös vaikuttaa hintaan, jolla joukkovelkakirja myydään markkinoilla.
b)
Markkinatakaajien tarjoamat kaksisuuntaiset hinnat
12
Markkinatakaajalla (market maker) tarkoitetaan laitosta tai yksityishenkilöä, joka on valmis ostamaan tai myymään rahoitustuotteita markkinoilla yleisesti ja jatkuvasti – pikemminkin kuin transaktiokohtaisesti – itse määrittelemillään hinnoilla.
13
Markkinatakaaja tarjoaa jatkuvia noteerauksia joukkovelkakirjoille tarjoamalla kaksisuuntaisia hintoja – eli ilmoittamalla osto- (bid price) ja myyntikurssin (ask price) – markkinatilanteesta riippumatta, jotta kyseisillä joukkovelkakirjoilla olisi helpompi käydä kauppaa. Pitämällä saatavilla joukkovelkakirjavolyymeja ja noteeraamalla niille hintoja jatkuvasti markkinatakaaja edistää markkinoiden likviditeettiä eli sijoittajien mahdollisuutta ostaa ja myydä joukkovelkakirjoja nopeasti.
14
Vaikka SSA-joukkovelkakirjojen markkinoilla ei ole virallisia markkinatakaajia, tietyt rahalaitokset – kuten nyt käsiteltävän asian kantajat – ovat päättäneet toimia markkinatakaajina siinä mielessä, että ne noteeraavat kaksisuuntaisia hintoja.
15
Kun pankit toimivat jälkimarkkinoilla, ne pyrkivät saamaan tuloina osto- ja myyntikurssin erotuksen. Kyseisten kurssien välistä erotusta kutsutaan osto- ja myyntihinnan väliseksi eroksi (spread), ja pankin tulot muodostuvat kyseisestä erosta, kun osto- ja jälleenmyyntitransaktiota tarkastellaan kokonaisuutena (jäljempänä koko osto- ja jälleenmyyntitransaktio). Tällaisen transaktion yhteydessä tärkeä viitearvo on mediaanihinta (mid price tai mid), joka on osto- ja myyntikurssin mediaanipiste ja joka ilmaistaan sentteinä (kahden desimaalin tarkkuudella), koska mediaanihinnan perusteella kaupankäyntiä hoitavat henkilöt (trader) ja sijoittajat voivat yleensä päätellä osto- ja myyntikurssit. Mediaanihintoja ei välitetä kaupanvälittäjien (broker) näytöille eikä niitä myöskään välitetä sijoittajille tai muille vastapuolille.
16
Vielä on todettava, että kaupankäyntiä hoitavat henkilöt tekevät hintoja koskevat päätöksensä ja muut strategiset päätöksensä eri tietolähteiden perusteella. Siten pankin tosiasiallisesti maksamaan tai veloittamaan osto- tai myyntihintaan voivat vaikuttaa kaupan toisen osapuolen henkilöllisyys (esimerkiksi pankille merkittävä sijoittaja) tai kyseisessä osto- tai myyntitransaktiossa ostettu tai myyty volyymi.
2.
Kaupankäyntipositiot ja ‑riski
17
Joukkovelkakirjan ostotransaktion jälkeen kaupankäyntiä hoitavan henkilön positio on niin kutsuttu pitkä positio (long position), millä tarkoitetaan sitä, että hänellä on joukkovelkakirja osakesalkussaan, kunnes hän ”sulkee” kyseisen positionsa eli jälleenmyy joukkovelkakirjan, jos mahdollista korkeampaan hintaan kuin hän osti sen. Kaupankäyntiä hoitava henkilö voi päättää pitää pitkän positionsa tietyn ajan, mihin liittyy riski (exposure). Näin on siksi, että jos joukkovelkakirjan arvo laskee, kaupankäyntiä hoitavalla henkilöllä on salkussaan joukkovelkakirja, jonka arvo on alle hinnan, jolla hän osti sen.
18
Käänteisesti on niin, että joukkovelkakirjan myyntitransaktion jälkeen kaupankäyntiä hoitavan henkilön positio voi olla niin kutsuttu lyhyt- eli ylimyyntipositio (short position), jos hän on myynyt joukkovelkakirjan, jota hänellä ei ollut salkussaan, tyypillisesti tilanteessa, jossa hän on myynyt suuremman volyymin joukkovelkakirjoja kuin hänellä oli salkussaan. Tässä tilanteessa kaupankäyntiä hoitavan henkilön on hankittava kyseinen joukkovelkakirja toiselta kaupankäyntiä hoitavalta henkilöltä voidakseen sulkea positionsa. Tällaiseen ylimyyntipositioon liittyy mahdollisuus saada voittoja, jos joukkovelkakirjan hankkimisen yhteydessä maksettu ostohinta jää matalammaksi kuin kaupankäyntiä hoitavan henkilön saama myyntihinta, mutta siihen liittyy myös tappioiden mahdollisuus, jos kyseinen ostohinta on korkeampi kuin mainittu myyntihinta. Kaupankäyntiä hoitava henkilö voi päättää omaksua ylimyyntiposition esimerkiksi, koska hän uskoo joukkovelkakirjan hinnan laskevan (jolloin hän saisi tuottona myynti- ja ostohintojensa erotuksen), tai merkittävän asiakkaan pyynnöstä.
19
Kaupankäyntiä hoitavan henkilön positio voi siis olla tietyn joukkovelkakirjan osalta pitkä tai ylimyyntipositio. Kaupankäyntiä hoitava henkilö voi päättää pitää positionsa hänen työnantajansa määrittämien riskilimiittien (risk limits) rajoissa. Vaihtoehtoisesti kaupankäyntiä hoitava henkilö voi ostaa tai jälleenmyydä joukkovelkakirjoja lopullisille sijoittajille tai kaupanvälittäjän välityksellä rajoittaakseen tai kompensoidakseen niihin liittyviä riskejä. Tällaisessa tavassa pienentää riskejä on kyse tietystä riskeiltä suojautumisen (hedging) muodosta, ja se voidaan toteuttaa ostamalla tai myymällä joko samoja joukkovelkakirjoja tai muita erittäin likvidejä joukkovelkakirjoja, kuten esimerkiksi Yhdysvaltain valtionvarainministeriön liikkeelle laskemia joukkovelkakirjoja, joiden kuponki tai eräpäivä ovat samankaltaisia.
3.
Pankkien välinen kaupankäynti kaupanvälittäjien välityksellä
20
Kaupanvälittäjillä tarkoitetaan rahoitusalan välittäjiä, jotka järjestävät pankkien välisiä transaktioita ja joiden palkkio muodostuu yleensä toimeksiantopalkkiosta, joka määritetään prosenttiosuutena osto- tai myyntitransaktion hinnasta.
21
Kaupanvälittäjät ylläpitävät sähköisiä alustoja, joilla pankkien osto- ja myyntitarjoukset näkyvät reaaliaikaisesti. Alustoilla ilmoitetaan joukkovelkakirjan nimi, kuponki ja eräpäivä, osto- ja myyntitarjousten volyymi (eli nimellismäärä, joka yleensä ilmaistaan tietyn valuutan miljoonina) ja ajoittain tuottoero suhteessa verrokkijoukkovelkakirjaan. Tiettynä hetkenä näkyvät osto- ja myyntikurssit ovat parhaat saatavilla olevat hinnat eli sillä hetkellä kilpailukykyisimmät hinnat.
22
Pankin kaupankäyntiä hoitava henkilö, joka näkee osto- (bid) tai myyntitarjouksen (ask tai offer) kaupanvälittäjän alustalla, voi päättää tarttua (hit) ostotarjoukseen (eli myydä joukkovelkakirjoja) tai hyväksyä (lift) myyntitarjouksen (eli ostaa joukkovelkakirjoja), missä tapauksessa hän hyväksyy kaupan alustalla näytettyjen ehtojen mukaisena. Kun näin tapahtuu, keskeisillä kaupanvälitysalustoilla kyseisen transaktion osalta hyväksytty osto- tai myyntihinta näkyy kaikille kaupankäyntiä hoitaville henkilöille, mutta kaupan osapuolten henkilöllisyyttä ei paljasteta.
23
Kaupanvälittäjän alustalla näkyvästä tarjouksesta kiinnostunut kaupankäyntiä hoitava henkilö voi soittaa kaupanvälittäjälle saadakseen lisätietoja, kuten esimerkiksi tiedon siitä, onko saatavilla lisävolyymeja. Kaupankäyntiä hoitavilla henkilöillä on usein meneillään jatkuvia verkkokeskusteluja (chat) useiden eri kaupanvälittäjien kanssa Bloombergin tai muiden pikaviestialustojen välityksellä.
24
Jos kaupankäyntiä hoitava henkilö on kiinnostunut kaupasta, alustan ulkopuolella (puhelimitse tai verkkokeskustelussa) käydään lyhyet neuvottelut, joissa kaupanvälittäjä toimii välittäjänä kahden osapuolen välillä, jotta ne pääsisivät sopimukseen transaktion lopullisesta hinnasta ja volyymista.
25
Kaupanvälittäjät eivät paljasta tiettyyn transaktioon osallistuvien kaupankäyntiä hoitavien henkilöiden henkilöllisyyttä, millä taataan kaupankäyntiä hoitavien henkilöiden anonymiteetti ja estetään heitä saamasta tietoja toisen kaupankäyntiä hoitavan henkilön positiosta ja aikomuksista ja käyttämästä tällaisia tietoja hyväkseen. Kaupanvälittäjän käyttäminen takaa myös kaupan luotettavan toteuttamisen. Kaupankäyntiä hoitavien henkilöiden kaupanvälittäjän käyttämisestä saamia hyötyjä pidetään yleisesti merkittävämpinä kuin kaupanvälittäjien palkkioita.
B Riidanalaisen päätöksen tekemiseen johtanut menettely
26
Deutsche Bank AG toimitti 4.8.2015 hakemuksen, jonka perusteella Euroopan komissio myönsi sille 4.12.2015 sakoista vapauttamisesta ja sakkojen lieventämisestä kartelleja koskevissa asioissa annetun komission tiedonannon (EUVL 2006, C 298, s. 17) 8 kohdan a alakohdan mukaisen ehdollisen vapautuksen. Kyseinen pankki jatkoi yhteistyön tekemistä ja toimitti koko tutkinnan ajan komissiolle lisätietoja ja ‑todisteita riidanalaisesta rikkomisesta.
27
Komissio lähetti 4.12.2015, 6.9.2016, 15.3.2017 ja 12.11.2019 [SEUT 101 ja SEUT 102] artiklassa vahvistettujen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta 16.12.2002 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1/2003 (EYVL 2003, L 1, s. 1) 18 artiklan 2 kohdan nojalla tietopyynnöt Bank of America Corporationille ja Merrill Lynch Internationalille (jäljempänä yhdessä BofA), Crédit agricolelle, Credit Suisselle ja muille pankeille.
28
Komissio teki 21.–24.11.2016 ilmoittamansa tarkastukset BofA:n ja Credit Suissen toimitiloissa Lontoossa (Yhdistynyt kuningaskunta).
29
Komissio aloitti 20.12.2018 yhtäältä [SEUT 101 ja SEUT 102] artiklan mukaisten komission menettelyjen kulusta 7.4.2004 annetun komission asetuksen (EY) N:o 773/2004 (EUVL 2004, L 123, s. 18) 2 artiklan 1 kohdan ja 10 artiklan 1 kohdan mukaisesti menettelyn päätöksen tekemiseksi asetuksen N:o 1/2003 III luvun nojalla ja toisaalta se toimitti 21.12.2018 väitetiedoksiannon Deutsche Bankille, Credit Suisselle, Crédit agricolelle ja BofA:lle (jäljempänä väitetiedoksianto).
30
Kaikille väitetiedoksiannon vastaanottajille annettiin pääsy komission tutkinta-aineistoon. Kaikki vastaanottajat esittivät kirjallisia huomautuksia väitetiedoksiannosta asetuksen N:o 773/2004 10 artiklan 2 kohdan mukaisesti. Ne esittivät argumenttinsa myös suullisessa kuulemisessa, joka pidettiin 10.–11.7.2019.
31
Komissio lähetti 6.11.2020 kullekin väitetiedoksiannon vastaanottajalle kirjeen, jossa esitettiin lisäselvennyksiä menetelmästä, jota komissio aikoi käyttää myynnin arvon korvaavan arvon (proxy for the value of sales) määrittämisessä niiden sakkojen määrän laskemisen yhteydessä (jäljempänä sakkokirje). Vastauksena kirjeeseen Deutsche Bank toimitti huomautuksensa 4.12.2020 ja Crédit agricole, Credit Suisse ja BofA 8.1.2021.
C Riidanalainen päätös
1.
Riidanalaisen rikkomisen toteaminen
32
Riidanalaisessa päätöksessään komissio on viitannut lukuisiin asianomaisten pankkien kaupankäyntiä hoitaneiden henkilöiden välisiin keskusteluihin, joita he kävivät pysyvillä tai väliaikaisilla chat-kanavilla internetissä tai kahden kesken sähköisesti tai puhelimitse 19.1.2010 ja 24.3.2015 välisen ajanjakson aikana (riidanalaisen päätöksen 90–92 perustelukappale).
33
Komissio on katsonut tässä yhteydessä, että asianomaisten kaupankäyntiä hoitaneiden henkilöiden tekemän yhteistyön yleisenä tavoitteena oli kilpailuedun saaminen heidän asiakkaisiinsa ja kilpailijoihinsa nähden siten, että he sovittivat yhteen hintojaan ja kaupankäyntitoimintaansa ja vaihtoivat kaupallisesti arkaluonteisia markkinatietoja kaupankäyntitoiminnastaan, käyttämistään hinnoista ja kaupankäynti- ja hinnoittelustrategioistaan SSA-joukkovelkakirjojen alalla (riidanalaisen päätöksen 102 ja 638 perustelukappale).
34
Komissio on päätellyt tästä, että asianomaiset pankit olivat tietoisesti korvanneet kilpailuriskit keskinäisellä käytännön yhteistyöllä, mistä oli aiheutunut vahinkoa muille markkinatoimijoille ja niiden asiakkaille. Kyseisen toimielimen mukaan kyseessä olevat keskustelusarjat voidaan luokitella viiteen sopimusten tai yhdenmukaistettujen menettelytapojen luokkaan, jotka liittyvät läheisesti toisiinsa ja ovat osittain päällekkäisiä (riidanalaisen päätöksen 613, 638, 643 ja 758 perustelukappale).
35
Riidanalaisen päätöksen 103 ja 613 perustelukappaleesta ilmenee, että kyseiset viisi luokkaa ovat seuraavat:
–
ensinnäkin vastapuolille tarjottujen hintojen yhteensovittaminen (jäljempänä luokka 1);
–
toiseksi markkinoille yleisesti ilmoitettujen hintojen yhteensovittaminen (jäljempänä luokka 2);
–
kolmanneksi nykytilaa tai tulevaisuutta koskevien kaupallisesti arkaluonteisten tietojen vaihtaminen omasta kaupankäyntitoiminnasta ja havaituista kaupankäyntitrendeistä jälkimarkkinoilla (jäljempänä luokka 3);
–
neljänneksi kaupankäynti- ja hinnoittelustrategioita koskeva tiedonvaihto, tietojen vahvistaminen ja yhdenmukaistaminen (jäljempänä luokka 4);
–
viidenneksi kaupankäyntitoiminnan yhteensovittaminen (jäljempänä luokka 5).
36
Komissio on luokitellut kyseessä olevat toimintatavat oikeudellisesti SEUT 101 artiklan 1 kohdan vastaisiksi toimintatavoiksi sillä perusteella, että niitä on pidettävä sopimuksina tai yhdenmukaistettuina menettelytapoina, joiden tarkoituksena on rajoittaa tai vääristää kilpailua Euroopan talousalueen (ETA) SSA-joukkovelkakirjojen alalla, kuten riidanalaisen päätöksen 1 artiklasta ilmenee.
37
Komissio on päätynyt tähän päätelmään katsomalla ensinnäkin, että kyseiset toimintatavat täyttävät kaikki SEUT 101 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen sopimusten tai yhdenmukaistettujen menettelytapojen tunnusmerkit (ks. riidanalaisen päätöksen 5.2.1 jakso ja erityisesti 620 ja 621 perustelukappale).
38
Toiseksi komissio on katsonut, että kun otetaan huomioon kyseisten toimintatapojen sisältö, tavoitteet ja taloudellinen ja oikeudellinen asiayhteys, niiden tarkoituksena oli rajoittaa tai vääristää kilpailua päättämällä hinnoista yhteistoiminnallisesti, jakamalla asiakkaita, jakamalla markkinoita ja vaihtamalla kaupallisesti arkaluonteisia tietoja, mikä vähensi markkinoilla vallitsevaa epävarmuutta. Tästä komissio on myös katsonut, että kyseisillä toimintatavoilla vääristettiin myös kilpailua aiheuttamalla tietojen epäsymmetriaa markkinatoimijoiden välille, mikä antoi asianomaisille pankeille erityisen merkittävän kilpailuedun, kun otetaan huomioon, että kyse oli over-the-counter-markkinoista, joille on ominaista merkittävä epävarmuus (ks. riidanalaisen päätöksen 5.2.2 jakso ja erityisesti 739, 741 ja 742 perustelukappale).
39
Kolmanneksi komissio on katsonut, että kyseessä olevat toimintatavat muodostivat yhtenä kokonaisuutena pidettävän jatketun kilpailusääntöjen rikkomisen, koska ne olivat osa kokonaissuunnitelmaa, jolla oli sama kilpailunvastainen tavoite. Tästä komissio on todennut muun muassa, että kyseiset toimintatavat liittyivät homogeeniseen tuotteeseen, jolla käytiin kauppaa samalla tavalla, että käyttöön otettu mekanismi oli sama, että asianomaiset pankit olivat yleensä pysyneet samoina ja että osallistuva pankki oli vaihtunut vain silloin, kun yksi kyseessä oleviin toimintatapoihin osallistuneista kaupankäyntiä hoitaneista henkilöistä siirtyi pankista toiseen (ks. riidanalaisen päätöksen 5.2.3.2 jakso ja erityisesti 757–763 perustelukappale).
40
Neljänneksi kyseessä olevat toimintatavat koskivat ETA:lle sijoittautuneiden viranomaisten ja elinten liikkeelle laskemia SSA-joukkovelkakirjoja ja merkittävä määrä jäsenvaltioiden välisiä ja Euroopan unionin ja ETA:seen kuuluvien valtioiden välisiä transaktioita liittyi niihin. Näin ollen komissio on katsonut, että kyseiset toimintatavat olivat omiaan vaikuttamaan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan ja ETA-sopimuksen (EYVL 1994, L 1, s. 3) osapuolten väliseen kauppaan (ks. 5.2.4.2 jakso).
41
Viidenneksi komissio on katsonut, että SEUT 101 artiklan 3 kohtaa tai ETA-sopimuksen 53 artiklan 3 kohtaa ei voida soveltaa nyt käsiteltävissä asioissa (ks. riidanalaisen päätöksen 5.3 jakso).
2.
Sakkojen määrääminen
42
Komissio on todennut määrittäneensä sakkojen määrän asetuksen N:o 1/2003 23 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaisesti määrättävien sakkojen laskennasta annettujen suuntaviivojen (EUVL 2006, C 210, s. 2; jäljempänä sakkojen laskennasta annetut suuntaviivat) mukaisesti (ks. riidanalaisen päätöksen 8.2 jakso). Rahoitusalan erityispiirteiden vuoksi ja erityisesti, koska SSA-joukkovelkakirjojen kaltaiset rahoitustuotteet eivät tuota myyntejä sanan tavanomaisessa merkityksessä, komissio on kuitenkin katsonut, että sen sijaan, että se olisi käyttänyt SSA-joukkovelkakirjoja koskevaan kaupankäyntiin liittyvää myynnin arvoa määrittääkseen sakkolaskelman lähtökohdan, asiassa oli syytä määrittää myynnin arvon korvaava arvo, joka perustui yhtäältä niiden SSA-joukkovelkakirjojen nimellismäärään, joilla käytiin kauppaa ajanjaksoina, joina kukin asianomainen pankki osallistui riidanalaiseen rikkomiseen, ja toisaalta kyseisten SSA-joukkovelkakirjojen osto- ja myyntikurssien välisiin eroihin (ks. riidanalaisen päätöksen 8.2.3 kohta).
43
Muilta osin komissio on määrittänyt kullekin asianomaiselle pankille määräämänsä sakon määrän vahvistamalla sakon perusmäärän, jonka se on laskenut rikkomisen vakavuuden ja keston perusteella, ja mukauttamalla kyseistä perusmäärää kullekin pankille ominaisten parametrien mukaan.
3.
Päätösosa
44
Riidanalaisen päätöksen päätösosa kuuluu seuraavasti:
”1 artikla
Seuraavat yritykset ovat rikkoneet [SEUT] 101 artiklaa ja ETA-sopimuksen 53 artiklaa osallistumalla alla mainittuina ajanjaksoina yhtenä kokonaisuutena pidettävään jatkettuun kilpailusääntöjen rikkomiseen, joka on koskenut [SSA-joukkovelkakirjoja] koko ETA-alueella ja joka on muodostunut sopimuksista ja/tai yhdenmukaistetuista menettelytavoista, joiden tarkoituksena on ollut rajoittaa ja/tai vääristää kilpailua [SSA-joukkovelkakirjojen] alalla:
a)
DB Group Services (UK) Ltd ja Deutsche Bank AG ovat osallistuneet rikkomiseen 19.1.2010–28.3.2014; Deutsche Securities Inc. on osallistunut rikkomiseen kyseisellä ajanjaksolla 22.3.2010–25.2.2013.
b)
[BofA] [on] osallistunut rikkomiseen ensimmäisen kerran ajanjaksolla 19.1.2010–23.10.2012 ja jälleen 22.7.2014–27.1.2015;
c)
[Crédit agricole] [on] osallistunut rikkomiseen 10.1.2013–24.3.2015;
d)
[Credit Suisse] [on] osallistunut rikkomiseen 21.6.2010–24.3.2015;
2 artikla
Edellä 1 artiklassa tarkoitetusta rikkomisesta määrätään seuraavat sakot:
a)
[Deutsche Bank]: 0 euroa
b)
[BofA]: 12642000 euroa
c)
[Crédit agricole]: 3993000 euroa
d)
[Credit Suisse]: 11859000 euroa
– –
3 artikla
Edellä 1 artiklassa lueteltujen yritysten on lopetettava kyseisessä artiklassa tarkoitettu rikkomisensa välittömästi, jos ne eivät ole jo niin tehneet.
Niiden on vastedes pidättäydyttävä edellä 1 artiklassa tarkoitetuista toimista tai toimintatavoista ja muista toimista ja toimintatavoista, joilla on vastaava tarkoitus tai vaikutus.
– –”
II Asianosaisten vaatimukset
45
Asiassa T‑386/21 Crédit agricole vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin
–
kumoaa riidanalaisen päätöksen ja erityisesti sen 1 artiklan tai toissijaisesti kumoaa tietyt riidanalaisen päätöksen osat SEUT 263 artiklan nojalla;
–
kumoaa sakon tai toissijaisesti alentaa sakon määrää – ja erityisesti alentaa sen määrän nollaan – SEUT 261 artiklan nojalla;
–
velvoittaa komission toteuttamaan unionin yleisen tuomioistuimen tuomion noudattamisen edellyttämät toimenpiteet SEUT 266 artiklan mukaisesti ja
–
velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
46
Asiassa T‑406/21 Credit Suisse vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin:
–
kumoaa riidanalaisen päätöksen 1 artiklan d alakohdan kokonaan tai osittain;
–
toissijaisesti kumoaa riidanalaisen päätöksen 1 artiklan d alakohdan osittain siltä osin kuin siinä todetaan, että hintojen määrittämistä koskevaa viestintää on pidettävä tarkoitukseen perustuvana kilpailunrajoituksena tai että Credit Suisse on osallistunut yhtenä kokonaisuutena pidettävään jatkettuun kilpailusääntöjen rikkomiseen koko kyseisessä artiklassa mainittuna aikana;
–
kumoaa riidanalaisen päätöksen 2 artiklan d alakohdan;
–
toissijaisesti kumoaa riidanalaisen päätöksen 2 artiklan d alakohdan osittain, ja
–
velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut tai toissijaisesti asianmukaisen osan oikeudenkäyntikuluista.
47
Komissio vaatii sekä asiassa T‑386/21 että asiassa T‑406/21, että unionin yleinen tuomioistuin
–
hylkää kanteen kokonaisuudessaan ja
–
velvoittaa kantajat korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
III Oikeudellinen arviointi
48
Asianosaisia kuultuaan unionin yleinen tuomioistuin päättää työjärjestyksensä 68 artiklan 1 kohdan nojalla yhdistää asiat T‑386/21 ja T‑406/21 tämän tuomion antamista varten.
A Pyynnöt, jotka koskevat tiettyjen tietojen jättämistä pois yleisön saatavilta
49
Oikeudenkäynnin aikana Crédit agricole, Credit Suisse ja komissio ovat pyytäneet lähinnä, että tietyt tiedot jätetään pois tämän tuomion julkisesta versiosta työjärjestyksen 66 ja 66 a artiklan nojalla.
50
Tästä on syytä palauttaa mieleen, että sovittaessaan yhteen tuomioistuinten päätösten julkisuuden henkilötietojen suojaa ja liikesalaisuuksien suojaa koskevan oikeuden kanssa tuomioistuinten on kussakin yksittäistapauksessa pyrittävä löytämään asianmukainen tasapaino ottamalla SEUT 15 artiklaan kirjattujen periaatteiden mukaisesti huomioon myös yleisön oikeus siihen, että tuomioistuinten päätökset saatetaan kaikkien saataville (ks. tuomio 27.4.2022, Sieć Badawcza Łukasiewicz – Port Polski Ośrodek Rozwoju Technologii v. komissio, T‑4/20, EU:T:2022:242, 29 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
51
Muutenkaan tietyn seikan luottamuksellisuus ei ole perusteltua esimerkiksi silloin, kun kyse on tiedoista, jotka ovat jo julkisia tai joihin suurella yleisöllä tai tietyllä kohdeyleisöllä on mahdollisuus tutustua, tiedoista, jotka ilmenevät myös muista katkelmista tai asiakirja‑aineiston asiakirjoista, joiden osalta asianosainen, joka haluaa kyseessä olevien tietojen säilyvän luottamuksellisina, ei ole esittänyt tätä koskevaa pyyntöä, tiedoista, jotka eivät ole riittävän tarkkoja tai täsmällisiä, jotta niissä paljastettaisiin luottamuksellisia tietoja, tai tiedoista, jotka ilmenevät laajasti tai ovat pääteltävissä muista asianomaisille laillisesti saatavilla olevista tiedoista (ks. määräys 14.3.2022, Bulgarian Energy Holding ym. v. komissio, T‑136/19, EU:T:2022:149, 9 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
52
Lisäksi tietoja, jotka ovat olleet salaisia tai luottamuksellisia mutta jotka ovat vähintään viisi vuotta vanhoja, on ajan kulumisen vuoksi pidettävä lähtökohtaisesti historiallisina tietoina, joiden salaisuus tai luottamuksellisuus on tästä syystä lakannut, ellei tietojen salaisuuteen tai luottamuksellisuuteen vetoava osapuoli poikkeuksellisesti osoita, että tiedot ovat vanhuudestaan huolimatta vielä sen tai kolmansien liiketaloudellista asemaa koskevia olennaisia seikkoja (ks. tuomio 19.6.2018, Baumeister, C‑15/16, EU:C:2018:464, 54 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
53
Edellä esitetyn perusteella unionin yleinen tuomioistuin päättää nyt käsiteltävissä asioissa anonymisoida tuomionsa julkisessa versiossa riidanalaisessa päätöksessä mainittujen luonnollisten henkilöiden nimet. Unionin yleinen tuomioistuin päättää myös jättää tuomion julkisesta versiosta pois tiettyjä tietoja, jotka koskevat Crédit agricolelle ja Credit Suisselle määrättyjen sakkojen laskemisen yhteydessä komission käyttämää tarkistuskerrointa ja jotka komissio on salannut riidanalaisessa päätöksessään sekä riidanalaiseen rikkomiseen osallistuneilta pankeilta että yleisöltä.
54
Kun sen sijaan otetaan huomioon tämän tuomion perustelujen ymmärrettävyys, ajan kuluminen, tiettyjen tietojen pois jättämistä koskevien pyyntöjen stereotyyppiset perustelut, tiedot, jotka ovat jo yleisön saatavilla, ja maaliskuun 2015 jälkeen tapahtuneet merkittävät muutokset Crédit agricolen ja Credit Suissen SSA-joukkovelkakirjojen alaan liittyvässä toiminnassa, unionin yleisen tuomioistuimen on perusteltua saattaa yleisön saataville tietyt kyseisten pankkien esittämiin perusteluihin liittyvät tiedot ja etenkin tietyt tiedot laskentatavasta, jota komissio on käyttänyt kyseisille pankeille määrättyjen sakkojen määrän määrittämisessä.
55
Näin ollen unionin yleinen tuomioistuin päättää yhtäältä erityisesti, ettei tämän tuomion julkisesta versiosta salata Crédit agricolelle tiedoksi annettuja riidanalaisen päätöksen liitteessä olevissa taulukoissa 2–4 esitettyjä tietoja eikä tiettyjä kyseisessä liitteessä olevassa taulukossa 5 esitettyjä tietoja.
56
Toisaalta Credit Suissen osalta unionin yleinen tuomioistuin päättää erityisesti, ettei tämän tuomion julkisesta versiosta salata kyseiselle pankille tiedoksi annettuja riidanalaisen päätöksen liitteessä olevassa taulukossa 5 esitettyjä tietoja, keskimääräistä aikaa, joka kului sen päivänsisäisten ”osittain tasapainoisten” osto- ja myyntitransaktioiden välillä, ”osittain tasapainoisten” ja ”täysin tasapainoisten” kauppojen prosenttiosuutta pankin kaikista kaupoista eikä likvidien resurssien ostamiseksi tehtyjen kauppojen prosenttiosuutta pankin kaikista kaupoista.
B Crédit agricolen ja Credit Suissen nostamien kanteiden kohde
1.
Crédit agricolen kanne
57
Aluksi on muistutettava, että vaikka SEUT 101 artiklan nojalla tehty useita yrityksiä koskeva päätös on laadittu ja julkaistu yhden ainoan päätöksen muodossa, sen on katsottava muodostuvan useista yksittäispäätöksistä, joissa todetaan kunkin adressaattina olevan yrityksen osalta se kilpailusääntöjen rikkominen tai rikkomiset, johon tai joihin sen on katsottu syyllistyneen, ja joissa tarvittaessa määrätään sakko (tuomio 16.9.2013, Galp Energia España ym. v. komissio, T‑462/07, ei julkaistu, EU:T:2013:459, 90 kohta).
58
Tästä seuraa, että nostamalla kumoamiskanteen tällaisesta päätöksestä kukin päätöksen adressaatti voi saattaa unionin tuomioistuinten käsiteltäväksi vain sitä koskevat päätöksen osat, eivätkä muita adressaatteja koskevat päätöksen osat lähtökohtaisesti voi olla sen riita-asian kohteena, joka unionin tuomioistuimia on pyydetty ratkaisemaan (ks. vastaavasti tuomio 15.7.2015, Emesa-Trefilería ja Industrias Galycas v. komissio, T‑406/10, EU:T:2015:499, 117 kohta).
59
Tämä oikeuskäytäntö ei kuitenkaan vaikuta kaikkien tällaisen päätöksen adressaattien mahdollisuuteen riitauttaa omilla kanteillaan kaikki tosiseikat, joiden perusteella komissio on katsonut erityisesti, että kyseessä olevat toimintatavat on luokiteltava yhtenä kokonaisuutena pidettäväksi jatketuksi kilpailusääntöjen rikkomiseksi tai tarkoitukseen perustuvaksi kilpailunrajoitukseksi, vaikka nämä tosiseikat riitauttava adressaatti ei olisikaan osallistunut niihin.
60
Näin ollen Crédit agricolella ei ole oikeutta vaatia riidanalaisen päätöksen 1 ja 2 artiklan kumoamista kokonaisuudessaan. Se voi korkeintaan vaatia kyseisten artiklojen kumoamista sitä koskevilta osin.
61
Riidanalaisen päätöksen 1 artiklan kumoamista koskeva vaatimus ja sakon kumoamista koskeva vaatimus on näin ollen ymmärrettävä siten, että ne koskevat yksinomaan kyseisen päätöksen 1 artiklan c alakohtaa ja 2 artiklan c alakohtaa.
62
Tämän jälkeen on todettava, että Crédit agricole vaatii ensimmäisessä ja toisessa vaatimuksessaan, sellaisina kuin niitä on tulkittu edellisessä kohdassa, lähinnä, että unionin yleinen tuomioistuin kumoaa riidanalaisen päätöksen 1 artiklan c alakohdan ja 2 artiklan c alakohdan, ja toissijaisesti, että unionin yleinen tuomioistuin alentaa viimeksi mainitussa artiklassa määrätyn sakon määrää.
63
Unionin yleisen tuomioistuimen on siis arvioitava riidanalaisen päätöksen lainmukaisuutta SEUT 263 artiklan nojalla Crédit agricolea koskevilta osin – yhtäältä riidanalaisen päätöksen 1 artiklan c alakohdassa sen osalta esitetyn kilpailusääntöjen rikkomista koskevan toteamuksen osalta ja toisaalta sille riidanalaisen päätöksen 2 artiklan c alakohdassa määrätyn sakon osalta – ja käytettävä SEUT 261 artiklan ja asetuksen N:o 1/2003 31 artiklan mukaista täyttä harkintavaltaansa kyseiselle pankille määrätyn sakon määrän osalta.
64
Vielä on todettava, että kolmannessa vaatimuksessaan Crédit agricole vaatii myös, että unionin yleinen tuomioistuin velvoittaa komission toteuttamaan unionin yleisen tuomioistuimen tuomion noudattamisen edellyttämät toimenpiteet SEUT 266 artiklan mukaisesti.
65
SEUT 263 artiklaan perustuvan laillisuusvalvonnan yhteydessä unionin yleisellä tuomioistuimella ei ole toimivaltaa antaa määräyksiä unionin toimielimille, elimille ja laitoksille, vaikka ne liittyisivät sen antamien tuomioiden täytäntöönpanoon (määräys 22.9.2016, Gaki v. komissio, C‑130/16 P, ei julkaistu, EU:C:2016:731, 14 kohta ja määräys 19.7.2016, Trajektna luka Split v. komissio, T‑169/16, ei julkaistu, EU:T:2016:441, 13 kohta). Samoin on silloin, kun unionin yleinen tuomioistuin käyttää täyttä harkintavaltaansa.
66
Näin ollen Crédit agricolen kolmas vaatimus on hylättävä jo nyt toimivallan puuttumisen vuoksi.
2.
Credit Suissen kanne
67
Ensimmäisellä neljällä vaatimuksellaan, jotka on esitetty pelkästään SEUT 263 artiklan nojalla, Credit Suisse vaatii lähinnä, että unionin yleinen tuomioistuin kumoaa kokonaan tai osittain riidanalaisen päätöksen 1 artiklan d alakohdan ja ”kumoaa” kokonaan tai toissijaisesti osittain sakon, joka Credit Suisselle on määrätty riidanalaisen päätöksen 2 artiklan d alakohdassa.
68
Prosessinjohtotoimeen antamassaan vastauksessa Credit Suisse on vahvistanut nimenomaisesti, ettei se vaadi unionin yleistä tuomioistuinta käyttämään SEUT 261 artiklan ja asetuksen N:o 1/2003 31 artiklan mukaista täyttä harkintavaltaansa ja että sille määrätyn sakon osalta se vaatii ainoastaan, että unionin yleinen tuomioistuin tutkii SEUT 263 artiklan nojalla tiettyjen sakon osatekijöiden sekä sakon määrittämisessä käytetyn laskentatavan lainmukaisuuden.
69
Näin ollen Credit Suissen osalta unionin yleisen tuomioistuimen on arvioitava yksinomaan riidanalaisen päätöksen lainmukaisuutta SEUT 263 artiklan nojalla – myös siinä määrätyn sakon osalta.
C Riidanalaisessa päätöksessä todetun kilpailusääntöjen rikkomisen tarkoitus
70
Ensimmäisessä ja toisessa kanneperusteessaan, joiden mukaan komissio on tehnyt virheitä, kun se on luokitellut kyseessä olevat toimintatavat ensinnäkin tarkoitukseen perustuvaksi kilpailunrajoitukseksi ja toiseksi yhtenä kokonaisuutena pidettäväksi jatketuksi kilpailusääntöjen rikkomiseksi, Crédit agricole väittää toistuvasti, että riidanalaisen päätöksensä 1 artiklassa komissio on todennut yhtenä kokonaisuutena pidettävän jatketun kilpailusääntöjen rikkomisen, joka muodostuu viidestä itsenäisestä kilpailusääntöjen rikkomisesta, jotka vastaavat riidanalaisen päätöksen 103 ja 613 perustelukappaleessa tarkoitettuja viittä toimintatapojen luokkaa (ks. edellä 35 kohta).
71
Crédit agricole päättelee tästä, että komission oli osoitettava riidanalaisessa päätöksessään, että ”kutakin väitetystä viidestä toimintatapojen luokasta on pidettävä tarkoitukseen perustuvana kilpailunrajoituksena”, ja että ”jos [sen osalta] ei näytetä toteen jotakin kyseisistä viidestä toimintatapojen luokasta, komission määrittelemä yhtenä kokonaisuutena pidettävä jatkettu kilpailusääntöjen rikkominen on todettava perusteettomaksi”.
72
Komissio kiistää riidanalaisen päätöksen tämän tulkinnan lähinnä sillä perusteella, että kyseisessä päätöksessään se on todennut vain yhden yhtenä kokonaisuutena pidettävän jatketun kilpailusääntöjen rikkomisen eikä se ole tätä ennen tai samalla todennut erillisiä rikkomisia, jotka vastaisivat toimintatapoja, jotka kuuluvat johonkin riidanalaisen päätöksen 103 ja 613 perustelukappaleessa tarkoitetuista viidestä luokasta.
73
On huomattava, että riidanalaisessa päätöksessä todettujen kilpailusääntöjen rikkomisten ulottuvuuden ja määrän tarkalla määrittämisellä on keskeistä merkitystä riidanalaisen päätöksen lainmukaisuuden arvioimisen kannalta. Sillä on keskeistä merkitystä myös, kun ratkaistaan, ovatko tietyt Crédit agricolen argumentit tehokkaita – erityisesti ne, jotka koskevat virheitä tiettyjen toimintatapojen luokittelemisessa tiettyihin kyseisen päätöksen 103 ja 613 perustelukappaleessa tarkoitetuista viidestä luokasta tai virheitä toimintatapojen luokittelemisessa yhtenä kokonaisuutena pidettäväksi jatketuksi kilpailusääntöjen rikkomiseksi ja virheitä, jotka koskevat kyseisen pankin osallistumista kyseiseen rikkomiseen, sekä virheitä, jotka komissio on väitetysti tehnyt luokitellessaan joitakin kyseisistä viidestä luokasta tarkoitukseen perustuvaksi kilpailunrajoitukseksi.
74
Tästä unionin tuomioistuin on todennut, että vaikka tietty toimintatapojen kokonaisuus voidaan luokitella yhtenä kokonaisuutena pidettäväksi jatketuksi kilpailusääntöjen rikkomiseksi, siitä ei voida päätellä, että kutakin näistä toimintatavoista olisi itsessään ja erikseen tarkasteltuna väistämättä luonnehdittava erilliseksi rikkomiseksi. Tällaisesta tilanteesta voi olla kyse ainoastaan siinä tapauksessa, että komissio on riidanalaisessa päätöksessään päättänyt yksilöidä ja luokitella kunkin näistä toimintatavoista erilliseksi rikkomiseksi ja esittänyt tämän jälkeen näytön siitä, että asianomainen yritys, jonka syyksi ne on luettu, on osallistunut niihin (ks. vastaavasti tuomio 16.6.2022, Sony Corporation ja Sony Electronics v. komissio, C‑697/19 P, EU:C:2022:478, 67 kohta).
75
Kun unionin yleinen tuomioistuin tulkitsee sen käsiteltäväksi saatettua päätöstä, sen on myös varottava sekoittamasta toisiinsa toimintatavan ja rikkomisen käsitteitä, sillä tämä olisi oikeudellinen virhe (ks. vastaavasti tuomio 16.6.2022, Sony Corporation ja Sony Electronics v. komissio, C‑697/19 P, EU:C:2022:478, 78 kohta).
76
Nyt käsiteltävissä asioissa on siis määritettävä, onko komissio todennut riidanalaisessa päätöksessään yhden ainoan yhtenä kokonaisuutena pidettävän jatketun kilpailusääntöjen rikkomisen, jolla on ollut kilpailunvastainen tarkoitus, vai päinvastoin – ja kuten Crédit agricole väittää –, yhtenä kokonaisuutena pidettävän jatketun kilpailusääntöjen rikkomisen, joka muodostuu viidestä erillisestä ja itsenäisestä rikkomisesta, joilla kullakin on ollut tällainen tarkoitus.
77
Tästä on todettava, että on totta, että riidanalaisessa päätöksessään komissio on ensivaiheessa arvioinut kyseessä olevien toimintatapojen ja 103 ja 613 perustelukappaleessa yksilöityihin luokkiin kuuluvien kyseessä olevien toimintatapojen luokkien kilpailunvastaista tarkoitusta (622–749 perustelukappale), minkä jälkeen se on vasta toisessa vaiheessa todennut yhtenä kokonaisuutena pidettävän jatketun kilpailusääntöjen rikkomisen (750–828 perustelukappale).
78
Kun komissio on tehnyt näin, se on arvioinut aluksi kyseessä olevien toimintatapojen tai niiden luokkien kilpailunvastaista tarkoitusta ja määritellyt siten rikkomiseen sovellettavan todistelua koskevan järjestelmän (ks. vastaavasti tuomio 30.1.2020, Generics (UK) ym., C‑307/18, EU:C:2020:52, 63 ja 104 kohta) jo ennen kuin se on määrittänyt kyseessä olevan kilpailusääntöjen rikkomisen.
79
Riidanalaisen päätöksen tällaisen rakenteen perusteella voidaan ajatella, että komission tarkoituksena on ollut arvioida etukäteen ja erikseen kunkin kyseessä olevan toimintatavan tai toimintatapojen luokan vahingollisuutta kilpailulle ja siis todeta yhtä monta tarkoitukseen perustuvaa kilpailunrajoitusta kuin se on todennut toimintatapoja tai määrittänyt niiden luokkia – ja siis jopa ennen kuin komissio on edes todennut yhtenä kokonaisuutena pidettävää jatkettua kilpailusääntöjen rikkomista.
80
Riidanalaisen päätöksen lukeminen kokonaisuudessaan ei kuitenkaan tue tällaista tulkintaa.
81
Näin on siksi, että yhtäältä riidanalaisen päätöksen 1 artiklassa todetaan Crédit agricolen osalta ainoastaan, että kyseinen pankki ”on rikko[nut] [SEUT] 101 artiklaa ja ETA-sopimuksen 53 artiklaa osallistumalla alla mainittuina ajanjaksoina yhtenä kokonaisuutena pidettävään jatkettuun kilpailusääntöjen rikkomiseen, joka on koskenut [SSA-joukkovelkakirjoja] koko ETA-alueella ja joka on muodostunut sopimuksista ja/tai yhdenmukaistetuista menettelytavoista, joiden tarkoituksena on ollut rajoittaa ja/tai vääristää kilpailua [SSA-joukkovelkakirjojen] alalla”.
82
Toisin kuin 16.6.2022 annetun tuomion Sony Corporation ja Sony Electronics v. komissio (C‑697/19 P, EU:C:2022:478) taustalla olleessa asiassa tarkoitetun päätöksen 1 artiklassa, jossa mainittiin yhtenä kokonaisuutena pidettävä jatkettu kilpailusääntöjen rikkominen, joka muodostui useista erillisistä rikkomisista, riidanalaisen päätöksen 1 artiklassa ei siis mainita muita rikkomisia, jotka voisivat vastata kyseisen päätöksen 103 ja 613 perustelukappaleessa tarkoitettuihin ja edellä 35 kohdassa lueteltuihin viiteen toimintatapojen luokkaan luokiteltuja toimintatapoja.
83
Toisaalta riidanalaisen päätöksen perustelut tukevat sen 1 artiklan sanamuodon tällaista tulkintaa, ja riidanalaisen päätöksen päätösosaa on tulkittava tarvittaessa kyseisten perustelujen valossa (tuomio 15.5.1997, TWD v. komissio, C‑355/95 P, EU:C:1997:241, 21 kohta).
84
Siten riidanalaisen päätöksen 827 perustelukappaleessa todetaan vain, että ”osapuolten kollusiivisten toimintatapojen kokonaisuutta on pidettävä [SEUT] 101 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuna yhtenä kokonaisuutena pidettävänä jatkettuna kilpailusääntöjen rikkomisena, josta kaikki osapuolet ovat vastuussa”.
85
Näin ollen kyseisen perustelukappaleen ajatuksena ei ole, että riidanalaisen päätöksen 103 ja 613 perustelukappaleessa tarkoitettuun viiteen luokkaan kuuluvat toimintatavat voitaisiin mahdollisesti luokitella myös erikseen ja itsenäisesti SEUT 101 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuiksi kilpailusääntöjen rikkomisiksi, ja tätä luentaa tukevat myös riidanalaisen päätöksen 757–827 perustelukappale.
86
Komissio on lisäksi todennut nimenomaisesti riidanalaisen päätöksensä 104 perustelukappaleessa, että se on kuvannut toimintatapojen eri luokkia analyyttisista syistä ja että kyseiset toimintatapojen luokat liittyvät toisiinsa ja ovat usein päällekkäisiä.
87
Näin ollen Crédit agricolen argumentti, jonka mukaan komissio on todennut viisi itsenäistä kilpailusääntöjen rikkomista, jotka vastaavat riidanalaisen päätöksen 103 ja 613 perustelukappaleessa tarkoitettuja toimintatapojen luokkia ja joita se on pitänyt tarkoitukseen perustuvina kilpailunrajoituksina, perustuu virheelliseen tulkintaan riidanalaisesta päätöksestä. Näin ollen se on hylättävä.
88
Sama koskee Crédit agricolen esittämää perustelua, jonka mukaan komissio on tässä oikeudenkäynnissä pyrkinyt tulkitsemaan päätöstään uudella tavalla, jotta unionin yleinen tuomioistuin toteaisi, ettei komissio ole hahmottanut riidanalaisen päätöksensä 103 ja 613 perustelukappaleessa tarkoitettuja viittä toimintatapojen luokkaa itsenäisiksi.
89
Tästä riidanalaisen päätöksen virheellisestä tulkinnasta seuraa myös, että Crédit agricolen esittämät väitteet, jotka koskevat virheitä kyseessä olevien toimintatapojen luokittelemisessa tiettyihin riidanalaisen päätöksen 103 ja 613 perustelukappaleessa tarkoitetuista viidestä toimintatapojen luokasta sekä kyseisten virheiden seurauksia sen kannalta, että kyseiset toimintatavat on luokiteltu yhtenä kokonaisuutena pidettäväksi jatketuksi kilpailusääntöjen rikkomiseksi tai tarkoitukseen perustuvaksi kilpailunrajoitukseksi, samoin kuin väitteet, jotka koskevat joidenkin viiden toimintatapojen luokan virheellistä luokittelua tarkoitukseen perustuviksi kilpailunrajoituksiksi, ovat tehottomia ja ne on siis hylättävä.
90
Jäljempänä otetaan kuitenkin huomioon Crédit agricolen tiettyjä keskusteluja koskevat argumentit, kun ratkaistaan, onko komissio voinut virhettä tekemättä luokitella kyseiset keskustelut kokonaisuutena tarkasteltuina yhtenä kokonaisuutena pidettäväksi jatketuksi kilpailusääntöjen rikkomiseksi, jolla oli kilpailunvastainen tarkoitus.
D Riidanalaisessa päätöksessä analysoitujen keskustelujen tulkintaa koskevien perustelujen tutkittavaksi ottaminen
91
Riidanalaisen päätöksensä 4.2 jaksossa ja tarkemmin sanottuna sen 112–577 perustelukappaleessa komissio on esittänyt tapahtumat aikajärjestyksessä sen hallussa olleiden todisteiden perusteella. Komissio on esittänyt tapahtumat analysoimalla ja tulkitsemalla yli 120 sellaisen keskustelun transkriptiota, joita asianomaisten pankkien kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt kävivät tammikuun 2010 ja maaliskuun 2015 välisenä aikana lähinnä Bloomberg-alustan chat-kanavilla. Tämän jälkeen komissio on kyseisen analyysinsa ja tulkintansa perusteella arvioinut sopimusten tai yhdenmukaistettujen menettelytapojen olemassaoloa, kilpailunrajoituksen olemassaoloa ja yhtenä kokonaisuutena pidettävän jatketun kilpailusääntöjen rikkomisen tapahtumista sekä sen kilpailunvastaista tarkoitusta.
92
Nyt käsiteltävissä asioissa komissio väittää lähinnä, että tietyt Crédit agricolen ja Credit Suissen esittämät perustelut on jätettävä tutkimatta, koska ne eivät koske komission tulkintaa tiettyjen riidanalaisessa päätöksessä mainittujen keskustelujen sisällöstä vaan keskusteluja yleisesti tarkasteltuina ja esittämättä täsmällisesti kohdennettuja perusteluja. Komissio väittää myös, että pankkien toimittamien kirjelmien liitteissä yksilöityjä tai käsiteltyjä keskusteluja koskevat perustelut on jätettävä tutkimatta. Lopuksi komissio väittää, että niitä tosiseikkoja ja todisteita, joita kyseiset pankit eivät ole riitauttaneet tai joita ne eivät ole riitauttaneet pätevällä tavalla, on pidettävä riidattomina.
93
Tässä yhteydessä on muistutettava, että Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 21 artiklan ja unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 76 artiklan d alakohdan mukaan kanteessa on mainittava oikeudenkäynnin kohde ja yhteenveto perusteista, joihin asiassa vedotaan.
94
Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan näiden mainintojen on oltava riittävän selkeitä ja täsmällisiä, jotta vastaaja voi valmistella puolustuksensa ja jotta unionin yleinen tuomioistuin voi ratkaista kanteen (ks. tuomio 25.1.2018, BSCA v. komissio, T‑818/14, EU:T:2018:33, 95 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
95
Näin ollen unionin yleisessä tuomioistuimessa esitetyn kanteen, oikeudellisen perusteen, väitteen tai argumentin tutkittavaksi ottamisen edellytyksenä on, että ne olennaiset tosiseikat ja oikeudelliset seikat, joihin kantaja perustaa esittämänsä, käyvät ilmi ainakin pääpiirteittäin itse kannekirjelmän tekstistä, kunhan ne on esitetty johdonmukaisesti ja ymmärrettävästi. Vaikka kannekirjelmän tekstiosaa voidaan tukea ja täydentää tietyiltä osin viittaamalla kannekirjelmän liitteenä olevien asiakirjojen kohtiin, sillä, että viitataan yleisluonteisesti muihin asiakirjoihin, vaikka ne olisivat kannekirjelmän liitteinä, ei voida korjata sitä, että kannekirjelmässä ei ole mainittu olennaisia oikeudellisia perusteita ja perusteluja, jotka siinä on edellä 93 kohdassa mainittujen määräysten mukaan mainittava (ks. vastaavasti tuomio 13.6.2013, Versalis v. komissio, C‑511/11 P, EU:C:2013:386, 115 kohta).
96
Liitteet voidaan siis ottaa huomioon vain siltä osin kuin niillä tuetaan tai täydennetään oikeudellisia perusteita, väitteitä tai argumentteja, joihin kantaja on nimenomaisesti vedonnut kirjelmiensä tekstiosassa, ja siltä osin kuin on mahdollista täsmällisesti määrittää, mitkä niiden sisältämistä seikoista tukevat tai täydentävät kyseisiä oikeudellisia perusteita, väitteitä tai argumentteja (ks. tuomio 9.9.2015, Samsung SDI ym. v. komissio, T‑84/13, ei julkaistu, EU:T:2015:611, 33 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen). Unionin yleisen tuomioistuimen asiana ei myöskään ole etsiä ja tunnistaa liitteistä oikeudellisia perusteita, väitteitä tai argumentteja, joihin kanteen voitaisiin katsoa perustuvan, koska liitteillä on ainoastaan todisteluun liittyvä ja välineellinen funktio (ks. tuomio 17.9.2007, Microsoft v. komissio, T‑201/04, EU:T:2007:289, 94 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
97
Edellä 93–96 kohdassa esitettyjen lähtökohtien vuoksi yritykset eivät siis voi sellaisen kanteen yhteydessä, jolla ne riitauttavat komission SEUT 101 artiklan nojalla tekemän päätöksen, jossa kyseinen toimielin katsoo yritysten syyllistyneen tiettyyn määrään yksilöityjä toimintatapoja, riitauttaa näistä toimintatavoista vain osaa nimenomaisesti ja todistelua esittämällä kirjelmiensä tekstiosassa ja jättää muiden toimintatapojen osalta unionin yleisen tuomioistuimen päättelemään itse ensin mainittuja toimintatapoja koskevien päätelmiensä perusteella, mitä tästä seuraa toisten toimintatapojen osalta, vaikka kyseiset toiset toimintatavat yksilöitäisiinkin ja vaikka niihin vedottaisiinkin kirjelmän liitteessä, tai viitata kyseisten muiden toimintatapojen osalta unionin yleisessä tuomioistuimessa liitteeseen, jossa ne esittävät ensimmäisen kerran omat perustelunsa.
98
Näin on siksi, että ainoastaan liitteessä esitettyjä perusteluja, jotka koskevat toimintatapoja, joita ei ole mainittu ja joiden osalta ei varsinkaan ole esitetty perusteluja kantajan kirjelmien tekstiosassa, ei voida pitää kantajan kyseisten kirjelmiensä tekstiosassa esittäminä argumentteina.
99
Komission oikeudenkäyntiväitteitä, joiden mukaan tietyt Crédit agricolen ja Credit Suissen esittämät perustelut on jätettävä tutkimatta, on tarkasteltava näiden seikkojen valossa.
1.
Crédit agricolen perusteluja koskevat oikeudenkäyntiväitteet
100
Ensimmäisessä kanneperusteessaan, joka koskee kyseessä olevien toimintatapojen luokittelemista tarkoitukseen perustuvaksi kilpailunrajoitukseksi, Crédit agricole toteaa riitauttavansa kaikkien sellaisten keskustelujen kilpailunvastaisen tarkoituksen, jotka komissio on ryhmitellyt edellä 35 kohdassa tarkoitettuihin viiteen luokkaan. Tässä yhteydessä Crédit agricole viittaa esimerkkeinä 11 eri keskusteluun, nimittäin yhteen keskusteluun luokan 1 osalta (keskustelu 12.3.2015), neljään keskusteluun luokan 2 osalta (keskustelut 31.1., 15.2., 21.3. ja 10.7.2013), kolmeen keskusteluun luokan 3 osalta (keskustelut 19.3., 24.5. ja 25.7.2013), kolmeen keskusteluun luokan 4 osalta (keskustelut 19.3. ja 3.6.2013 sekä 6.8.2014) ja kolmeen keskusteluun luokan 5 osalta (keskustelut 18.1 ja 10.7.2013 sekä 12.3.2015).
101
Kolmannessa kanneperusteessaan Crédit agricole väittää myös, että komissio on virheellisesti olettanut Crédit agricolen olleen tietoinen kyseisillä chat-kanavilla vaihdetuista tiedoista, kun se on luokitellut kyseessä olevat toimintatavat yhtenä kokonaisuutena pidettäväksi jatketuksi kilpailusääntöjen rikkomiseksi. Argumenttinsa tueksi kyseinen pankki vetoaa esimerkkeinä kolmeen keskusteluun – eli keskusteluihin 10. ja 31.1. sekä 11.10.2013.
102
Komissio katsoo, ettei Crédit agricole ole riitauttanut suurinta osaa muista keskusteluista, joista sitä syytetään, minkä pankki kiistää vastauskirjelmässään. Tässä yhteydessä pankki viittaa väitetiedoksiantoon antamaansa vastaukseen, joka on kannekirjelmän liitteenä. Komissio väittää, että tällainen yleisluonteinen viittaus on jätettävä tutkimatta.
103
Tässä yhteydessä on todettava Crédit agricolen ensimmäisen ja kolmannen kanneperusteen osalta, että edellä 93–98 kohdassa esitetystä ilmenee, että pankin perustelut, jotka koskevat muita kuin edellä 100 ja 101 kohdassa mainittuja keskusteluja, joita koskevat perustelut pankki on esittänyt kirjelmiensä tekstiosassa, on jätettävä tutkimatta, koska pankki ei ole esittänyt niitä kannekirjelmässään edes pääpiirteittäin nimenomaisesti ja todistelulla tuettuina. Tätä kannekirjelmän puutteellisuutta ei myöskään voida korjata Crédit agricolen vastauksessaan esittämällä yleisluonteisella viittauksella väitetiedoksiantoon antamaansa vastaukseen, joka on kannekirjelmän liitteenä.
104
Toisin kuin Crédit agricole väittää, tällaisella arvioinnilla ei loukata kyseisen pankin Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklassa vahvistettua oikeutta tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin tuomioistuimessa lähinnä sillä perusteella, että kyseinen pankki on voinut riitauttaa vain osan kyseessä olevista keskusteluista, koska sen unionin yleisessä tuomioistuimessa esittämiin kirjelmiin sovelletaan pituusrajoituksia.
105
Unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen täytäntöönpanosta annettujen käytännön määräysten 105 kohdasta ilmenee kylläkin, että SEUT 263 artiklaan perustuvien suorien kanteiden yhteydessä kannekirjelmän sivujen enimmäismäärä on 50 sivua ja kantajan vastauskirjelmän sivujen enimmäismäärä on 25 sivua. On kuitenkin todettava, että Crédit agricolen kannekirjelmässä on alle 43 sivua eikä kyseinen pankki ole pyytänyt saada ylittää kyseisiä enimmäismääriä, mikä kuitenkin sallitaan työjärjestyksen täytäntöönpanosta annettujen käytännön määräysten 106 kohdassa.
106
Edellä esitetystä seuraa, että komission riidanalaisessa päätöksessään esittämiä arvioita, jotka koskevat keskusteluja, jotka Crédit agricole on riitauttanut yleisluonteisten seikkojen perusteella, joita ei ole tuettu todistelulla, tai keskusteluja, jotka kyseinen pankki on riitauttanut viittaamalla väitetiedoksiantoon antamaansa vastaukseen, on pidettävä selvitettyinä ja siis myös lopullisina (ks. analogisesti tuomio 7.11.2019, Campine ja Campine Recycling v. komissio, T‑240/17, ei julkaistu, EU:T:2019:778, 105 kohta).
107
Sitä vastoin edellä 100 ja 101 kohdassa tarkoitettuja keskusteluja koskevat riittävän nimenomaiset perustelut, joita on tuettu todistelulla, täyttävät tutkittavaksi ottamisen edellytykset ja niitä analysoidaan jäljempänä Crédit agricolen tai komission toimittamista kyseisten keskustelujen transkriptioista ilmenevien aikaleimojen perusteella.
2.
Credit Suissen perusteluja koskevat oikeudenkäyntiväitteet
108
Ensimmäisen kanneperusteensa toisessa osassa Credit Suisse väittää, että komissio on rikkonut SEUT 101 artiklaa katsomalla, että hintojen määrittämistä koskevaa viestintää on pidettävä tarkoitukseen perustuvana kilpailunrajoituksena. Tässä yhteydessä Credit Suisse toteaa ainoastaan, että tällä ilmaisulla tarkoitetaan ”viestintää, jonka yhteydessä on ilmaistu tietoja (i) joukkovelkakirjan todellisesta arvosta, (ii) vastapuolten kaupankäyntistrategioista, (iii) markkinatakaajien inventaarien positioista tai (iv) tilaustrendeistä”.
109
Vastauksena komission oikeudenkäyntiväitteeseen, jossa komissio on esittänyt, että ”hintojen määrittämistä koskeva viestintä” on epätarkka ilmaisu, joten Credit Suissen ensimmäisen kanneperusteen toinen osa on jätettävä tutkimatta, kyseinen pankki on toimittanut vastauskirjelmänsä liitteenä taulukon, jossa luetellaan 25 keskustelua, joiden se katsoo kuuluvan ilmaisun ”hintojen määrittämistä koskeva viestintä” alaan. Kyseisessä taulukossa todetaan kunkin siinä luetellun keskustelun päivämäärä, missä riidanalaisen päätöksen perustelukappaleessa kyseiseen keskusteluun viitataan ja kyseisen keskustelun viite komission asiakirja-aineistossa.
110
Tästä on todettava, että edellä 93–98 kohdassa esitetystä ilmenee, että perustelut, jotka pankki katsoo esittäneensä riitauttaakseen komission tulkinnan edellä 109 kohdassa tarkoitettujen 25 keskustelun sisällöstä, on jätettävä tutkimatta, koska niitä ei ole esitetty kannekirjelmässä tai vastauskirjelmässä ja sen liitteessä edes pääpiirteittäin nimenomaisesti ja todistelulla tuettuina.
111
Edellä esitetystä seuraa, että komission riidanalaisessa päätöksessään esittämiä arvioita, jotka koskevat keskusteluja, jotka Credit Suisse on riitauttanut yleisluonteisten seikkojen perusteella, joita ei ole tuettu todistelulla, tai keskusteluja, jotka kyseinen pankki on riitauttanut viittaamalla vastauskirjelmänsä liitteeseen, on pidettävä selvitettyinä ja siis myös lopullisina (ks. analogisesti tuomio 7.11.2019, Campine ja Campine Recycling v. komissio, T‑240/17, ei julkaistu, EU:T:2019:778, 105 kohta).
112
Sitä vastoin riittävän nimenomaiset perustelut, joita on tuettu todistelulla ja jotka Credit Suisse on esittänyt kanneperusteensa muissa osissa tai muissa kanneperusteissa ja joilla se on riitauttanut komission tulkinnat riidanalaisessa päätöksessä analysoitujen keskustelujen sisällöstä, täyttävät tutkittavaksi ottamisen edellytykset ja niitä analysoidaan jäljempänä Credit Suissen tai komission toimittamista kyseisten keskustelujen transkriptioista ilmenevien aikaleimojen perusteella.
113
Tämä koskee perusteluja, joilla Credit Suisse kyseenalaistaa tiettyjen keskustelujen kilpailunvastaisen luonteen, ja tarkemmin sanottuna perusteluja, joilla se riitauttaa sen, miten komissio on tulkinnut 28.9.2010, 8.2.2012 ja 10.1.2013 käytyjä keskusteluja, jotka mainitaan lyhyesti ensimmäisen kanneperusteen ensimmäisessä osassa, sekä 12.3.2015 käytyjä keskusteluja ja 24.3.2015 lähetettyä sähköpostiviestiä, jotka mainitaan toisen kanneperusteen neljännessä osassa. Tämä koskee myös perusteluja, jotka Credit Suisse on esittänyt toisen kanneperusteensa toisessa osassa ja jotka eivät koske tiettyjen keskustelujen kilpailunvastaista luonnetta vaan riidanalaisen päätöksen 808 perustelukappaleessa 25.7. ja 22.10.2013 sekä 9.1.2014 käytyjen keskustelujen sisällön perusteella esitettyjä arviointeja siitä, missä määrin Credit Suisse oli tietoinen kilpailunvastaisista toimintatavoista.
E Crédit agricolen ja Credit Suissen esittämät kumoamisvaatimukset
114
Kantajat esittävät kanteidensa tueksi kanneperusteita, jotka ovat suurelta osin päällekkäisiä ja joita on syytä arvioida yhdessä, mutta kuitenkin siten, että kunkin kantajan esittämiin erityisiin argumentteihin vastataan tässä tuomiossa.
115
Kantajien kanneperusteet perustuvat lähinnä kolmeen perustelujen luokkaan, joita on syytä tarkastella vuorotellen ja jotka koskevat ensinnäkin virheitä, jotka liittyvät kyseessä olevien toimintatapojen luokittelemiseen yhtenä kokonaisuutena pidettäväksi jatketuksi kilpailusääntöjen rikkomiseksi ja siihen, miten laajasti kantajien on katsottu osallistuneen kyseiseen rikkomiseen (Crédit agricolen ja Credit Suissen toiset kanneperusteet), toiseksi virheitä, jotka liittyvät kyseisen yhtenä kokonaisuutena pidettävän jatketun kilpailusääntöjen rikkomisen luokittelemiseen tarkoitukseen perustuvaksi kilpailunrajoitukseksi (Crédit agricolen ja Credit Suissen ensimmäiset kanneperusteet) ja kolmanneksi virheitä, jotka liittyvät kullekin kantajalle määrätyn sakon määrän määrittämiseen (Crédit agricolen neljäs ja Credit Suissen kolmas kanneperuste).
116
Aluksi on kuitenkin tutkittava Crédit agricolen kolmas kanneperuste, jonka mukaan syyttömyysolettaman periaatetta on loukattu, koska komissio on virheellisesti olettanut, että asianomaisten pankkien kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt olivat tietoisia chat-kanavilla vaihdetuista tiedoista vain siksi, että heidän yhteytensä kanaville oli auki.
1.
Crédit agricolen kolmas kanneperuste, jonka mukaan syyttömyysolettaman periaatetta on loukattu
117
Kolmannessa kanneperusteessaan Crédit agricole väittää, että kun komissio on luokitellut kyseessä olevat toimintatavat SEUT 101 artiklan 1 kohdan vastaisiksi, se on virheellisesti olettanut, että ”[toimintatapoihin osallistuneet kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt ja erityisesti Crédit agricolen] kaupankäyntiä hoitanut henkilö oli tietoinen kaikista tiedoista, joita vaihdettiin chat-kanavalla, kun kyseinen kaupankäyntiä hoitanut henkilö ei osallistunut kyseisen keskusteluryhmän keskusteluihin tai tiedonvaihtoon”.
118
Tämän kanneperusteensa tueksi Crédit agricole vetoaa 21.1.2016 annettuun tuomioon Eturas ym. (C‑74/14, EU:C:2016:42, 45 ja 50 kohta), jonka mukaan ”syyttömyysolettama on esteenä sille, että – – pelkkä [viestin] lähettäminen voi olla riittävä todiste sen vahvistamiseksi, että [viestin] vastaanottajien täytyi tietää sen sisällöstä” ja jonka mukaan siinä tapauksessa, ettei yrityksen voida osoittaa olleen tietoinen viestistä, on oltava ”mui[ta] objektiivis[ia] ja yhtäpitävi[ä] indisioi[ta, joiden] perusteella vahvistetaan, että se oli hiljaisesti hyväksynyt kilpailunvastaisen toimen”. Kyseinen pankki esittää lisäksi, ettei oikeuskäytäntöä, joka koskee tiedonvaihtoa tapaamisissa, joiden osallistujat ovat fyysisesti läsnä, voida soveltaa chat-kanavilla tapahtuneeseen tiedonvaihtoon.
119
Näin ollen tässä asiassa komissio ei ole voinut pätevästi katsoa, että tietojen välittyminen chat-kanavan sellaisille osallistujille, jotka eivät osallistuneet keskusteluun aktiivisesti, on riittävää, jotta tällaisten osallistujien voidaan katsoa saaneen tiedot ja olleen niistä tietoisia erityisesti siitä riidanalaisen päätöksen 587 perustelukappaleessa esitetystä syystä, että heillä oli mahdollisuus palata lukemaan aiempia keskusteluja. Näin on myös siitä syystä, että Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitanut henkilö oli yli sadan chat-kanavan jäsen ja hankki tietoja lukuisista muistakin lähteistä, joita hän katseli kuudella–kahdeksalla näytöllä.
120
Komissio ei etenkään ole voinut pitää suoraan kilpailusääntöjen rikkomiseen osallistumista tukevina keskusteluja, jotka käytiin 10. ja 31.1.2013 sekä 11.10.2013, koska ensimmäisen keskustelun tapauksessa Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitanut henkilö liittyi kyseiselle chat-kanavalle vasta komission toteaman tiedonvaihdon jälkeen ja koska kahden myöhemmän keskustelun tapauksessa kyseisellä henkilöllä oli kyllä yhteys auki kyseiselle chat-kanavalle, mutta hän ei osallistunut aktiivisesti rikkomiseen osallistumista tukevaan tiedonvaihtoon.
121
Crédit agricolen mukaan komissio ei myöskään ole osoittanut, että Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitaneella henkilöllä olisi ollut intressi etsiä kyseisiä tietoja tai että hän olisi toiminut kyseisten tietojen perusteella. On myös niin, että koska Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitanut henkilö ei ole ollut tietoinen kyseisistä tiedoista, hän ei ole voinut julkisesti sanoutua niistä irti.
122
Komissio katsoo, että Crédit agricolen argumentit ovat perusteettomia ja että Crédit agricolen perustelut, jotka koskevat 10. ja 31.1. 2013 sekä 11.10.2013 käytyjä keskusteluja, ovat tehottomia, koska pankki ei ole riitauttanut muita keskusteluja, joista sitä syytetään.
123
Aluksi on hylättävä komission väite, jonka mukaan Crédit agricolen perustelut, jotka koskevat 10. ja 31.1. 2013 sekä 11.10.2013 käytyjä keskusteluja, ovat tehottomia.
124
Näin on siksi, että vaikka edellä 103 kohdasta ilmenee, ettei Crédit agricolen voida katsoa esittäneen kolmannen kanneperusteensa yhteydessä tutkittavaksi ottamisen edellytykset täyttäviä perusteluja, jotka koskisivat muita kuin kyseisiä kolmea keskustelua, sillä perusteella, ettei suurinta osaa komission kyseenalaistamista toimintatavoista ole riitautettu tutkittavaksi ottamisen edellytykset täyttävällä tavalla, ei kuitenkaan voida katsoa automaattisesti ja tarkastelematta riitautettuja keskusteluja kutakin erikseen, että komission toteamat toimintatavat kokonaisuutena arvioituna on perustellusti luokiteltu yhtenä kokonaisuutena pidettäväksi jatketuksi kilpailusääntöjen rikkomiseksi, jolla on kilpailunvastainen tarkoitus.
125
Asiakysymyksen osalta on todettava, että Crédit agricolen esittämien perustelujen perusteella tulee esiin kaksi erillistä kysymystä.
126
Ensinnäkin siitä, voiko komissio pitää keskusteluja, joita käytiin chat-kanavalla, johon asianomaisella yrityksellä oli yhteys auki, vaikka se ei aktiivisesti osallistunut kyseisiin keskusteluihin, todisteena kilpailunvastaisesta toimintatavasta, on palautettava mieleen, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan passiiviset rikkomiseen osallistumistavat, kuten yrityksen osallistuminen kokouksiin, joiden aikana on tehty kilpailua rajoittavia sopimuksia, ilman että kyseinen yritys olisi selvästi vastustanut niitä, merkitsevät sellaista avunantoa, joka on omiaan saattamaan yrityksen vastuuseen SEUT 101 artiklan 1 kohdan puitteissa, koska kielletyn aloitteen hiljainen hyväksyminen ilman julkista irtisanoutumista sen sisällöstä tai sen ilmoittamista hallintoviranomaisille rohkaisee muita jatkamaan kilpailusääntöjen rikkomista ja vaarantaa sen paljastumisen (ks. tuomio 22.10.2015, AC-Treuhand v. komissio, C‑194/14 P, EU:C:2015:717, 31 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
127
On totta, että tämä oikeuskäytäntö on kehitetty sellaisten tapaamisten perusteella, jotka on pidetty asianomaisten yritysten edustajien ollessa fyysisesti läsnä. Ei kuitenkaan ole mitään syytä ajatella, ettei sitä tulisi soveltaa analogisesti keskusteluihin internetin chat-kanavilla, joihin yritys on avannut yhteyden.
128
Tätä päätelmää ei aseta kyseenalaiseksi 21.1.2016 annetun tuomion Eturas ym. (C‑74/14, EU:C:2016:42) 45 ja 50 kohta, joihin Crédit agricole on vedonnut.
129
Näin on siksi, ettei 21.1.2016 annetussa tuomiossa Eturas ym. (C‑74/14, EU:C:2016:42) ollut kyse, kuten tässä asiassa on, pysyvästä chat-kanavasta, jonka osallistujien viestit välitetään reaaliaikaisesti kaikille, jotka ovat avanneet yhteyden kanavalle ja jotka saavat viestien sisällön tietoonsa tai ainakin voivat saada ne tietoonsa välittömästi. Kuten mainitun tuomion 7 kohdasta ilmenee nimenomaisesti, siinä oli kyse järjestelmästä, joka toimi samalla tavalla kuin sähköpostipalvelu ja jossa viestit toimitettiin sähköpostiviestien tavoin siten, että voidakseen lukea viestin viestin vastaanottajan oli ensin avattava se, eli viestin vastaanottajan oli välttämättä suoritettava aktiivinen toimi saadakseen tosiasiallisesti tietoonsa hänelle lähetetyn viestin sisällön.
130
Näin ollen sen, että unionin tuomioistuin on lähinnä katsonut 21.1.2016 antamansa tuomion Eturas ym. (C‑74/14, EU:C:2016:42) asiayhteydessä, ettei sähköpostiviestipalveluun vertautuvan välineen välityksellä lähetetyn viestin sisältöä voida päätellä tiedetyksi yksin viestin lähettämisen perusteella, ei voida katsoa merkitsevän, että kun on kyse pysyvällä chat-kanavalla lähetetyistä viesteistä, jotka toimitetaan reaaliaikaisesti kaikille kyseiselle kanavalle liittyneille henkilöille, komission on osoitettava, että yrityksen työntekijä on tosiasiallisesti lukenut viestin, johon komissio vetoaa kyseistä yritystä vastaan.
131
Näin ollen tässä tapauksessa komissio on voinut katsoa, että Crédit agricole oli tietoinen keskusteluista pysyvillä chat-kanavilla, joille sen kaupankäyntiä hoitanut henkilö oli avannut yhteyden, vaikka kyseinen henkilö ei osallistunutkaan kyseisiin keskusteluihin aktiivisesti ja vaikka hänen käytettävissään oli samaan aikaan lukuisia muitakin tietolähteitä.
132
Toisin olisi voitu katsoa vain, jos Crédit agricole olisi osoittanut varmoilla ja aikaleimatuilla todisteilla, ettei sen kaupankäyntiä hoitanut henkilö tosiasiallisesti ollut tietoinen rikkomiseen osallistumista tukevasta viestistä tai viesteistä.
133
Crédit agricole ei ole esittänyt tällaista näyttöä erityisesti 31.1.2013 klo 11:02:08–11:05:38 chat-kanavalla PCHAT‑0x2000001313671, jolle kyseisen pankin kaupankäyntiä hoitanut henkilö oli avannut yhteyden kyseisenä päivänä klo 7.16, käydyn keskustelun osalta. Voidaan myös huomauttaa, että vaikka kyseinen kaupankäyntiä hoitanut henkilö ei aktiivisesti osallistunut kyseiseen keskusteluun, hän reagoi siihen klo 11:29:08 viestillä, joka näkyi chat-kanavalla neljää riviä myöhemmin kuin 11:05:38 lähetetty viesti.
134
Sama koskee 11.10.2013 klo 9:18:25–9:19:15 chat-kanavalla CHAT-fs:5257AB6D 02E00121, jolle kyseisen pankin kaupankäyntiä hoitanut henkilö oli avannut yhteyden kyseisenä päivänä klo 8:44:58, käytyä keskustelua.
135
Toiseksi siitä erillisestä kysymyksestä, onko komissio voinut pitää 10.1.2013 pysyvällä chat-kanavalla sellaisella hetkellä käytyä keskustelua, jona Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitanut henkilö ei ollut vielä kertaakaan liittynyt kyseiselle kanavalle kyseisen pankin tunnuksilla, sellaisena todisteena Crédit agricolen kilpailunvastaisesta toimintatavasta, josta kyseisen pankin osallistumisen riidanalaiseen kilpailusääntöjen rikkomiseen voidaan katsoa alkaneen, komissio on todennut prosessinjohtotoimen perusteella toimittamissaan huomautuksissa, ettei se tukeudu siihen, että liityttyään kanavalle kyseisen pankin kaupankäyntiä hoitanut henkilö olisi tiennyt tai voinut tulla tietoiseksi kilpailunvastaisesta keskustelusta, joka oli käyty aiemmin samana päivänä, selaamalla kanavan keskusteluhistoriaa.
136
Tästä komissio on todennut seuraavaa:
”Crédit agricolen katsotaan olevan vastuussa koko yhtenä kokonaisuutena pidettävästä jatketusta kilpailusääntöjen rikkomisesta koko sillä ajanjaksolla, jona se on osallistunut rikkomiseen, koska se on aktiivisesti osallistunut kaikkiin toimintatapoihin, joista yhtenä kokonaisuutena pidettävän jatketun kilpailusääntöjen rikkomisen katsotaan muodostuvan – –. Vaikka komissio osoittaisi Crédit agricolen tietoisuuden (mitä se ei tee), sillä ei ole velvollisuutta osoittaa, että [kyseinen pankki] olisi ollut tietoinen kaikista vaihdetuista tiedoista tai että kyseisen pankin kaupankäyntiä hoitanut henkilö olisi tosiasiallisesti lukenut kaikki tiedonvaihtoviestit kyseisellä chat-kanavalla. Riittää, että komissio osoittaa, että Crédit agricole oli tietoinen samaan päämäärään pyrkivien kartellin muiden osallistujien suunnittelemasta tai toteuttamasta kilpailunvastaisesta käyttäytymisestä tai että se saattoi kohtuudella ennakoida sen ja oli valmis ottamaan siihen sisältyvän riskin.”
137
Kun kyseisenä päivänä ei vaihdettu kilpailunvastaisia viestejä sen jälkeen, kun Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitanut henkilö ensimmäisen kerran avasi yhteyden kyseiselle chat-kanavalle, kyseistä ensimmäistä kanavalle liittymistä ei yksinään voida pitää riittävänä, jotta kyseisen pankin voitaisiin katsoa osallistuneen riidanalaiseen kilpailusääntöjen rikkomiseen 10.1.2013 alkaen, vaikka kyseinen kaupankäyntiä hoitanut henkilö olikin siksi, että hän oli aiemmin ollut työssä BofA:ssa, tietoinen siitä, että kyseisellä kanavalla todennäköisesti käytäisiin kilpailunvastaisia keskusteluja.
138
Näin on siksi, että yhtäältä etenkin riidanalaisen päätöksen 43 ja 662 perustelukappaleesta käy ilmi, ettei chat-kanavien perustaminen ja niille osallistuminen ole sinänsä kilpailunvastaista. Näin ollen komissio ei ole vedonnut osallistujia vastaan tällaisilla chat-kanavilla käytyihin keskusteluihin, joiden tarkoituksena oli sosiaalinen kanssakäyminen, kahdenvälisten transaktioiden toteuttamismahdollisuuksien selvittäminen tai keskusteleminen markkinoiden väristä, jonka kaikki jo tiesivät, vaikka kyseiset keskustelut käytiin rikkomisajanjaksolla.
139
Näin ollen komission kilpailunvastaisina pitämien keskustelujen kilpailunvastaisuus liittyy ainoastaan kyseisten keskustelujen tarkoitukseen eikä siihen, missä kyseiset keskustelut käytiin.
140
Toisaalta 10.1.2013 käyty keskustelu on ensimmäinen kilpailunvastainen keskustelu, johon komissio on vedonnut Crédit agricolea vastaan, ja komissio pitää sitä keskusteluna, josta kyseisen pankin osallistuminen riidanalaiseen kilpailusääntöjen rikkomiseen on alkanut.
141
Voidakseen pitää 10.1.2013 ajankohtana, josta Crédit agricolen osallistuminen riidanalaiseen kilpailusääntöjen rikkomiseen alkoi, komissio ei ole voinut vedota ainoastaan siihen, että kyseinen pankki – kaupankäyntiä hoitaneen henkilönsä välityksellä – liittyi kyseiselle chat-kanavalle täysin tietoisena siitä, että sillä oli aiemmin käyty kilpailunvastaisia keskusteluja, ja tarkoituksessa jatkaa osallistumista tällaisiin keskusteluihin, kuten komissio antaa ymmärtää riidanalaisen päätöksensä 891 alaviitteessä.
142
Kyseisen toimielimen olisi lisäksi tullut osoittaa, että sen jälkeen, kun Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitanut henkilö ensimmäisen kerran avasi yhteyden riidanalaiselle chat-kanavalle 10.1.2013, kyseinen pankki osallistui aktiivisesti tai sillä oli ainakin passiivisesti yhteys auki kanavalle, kun kanavalla käytiin kyseisenä päivänä kilpailunvastainen keskustelu, jotta kyseinen pankki olisi voinut välittää tai saada kaupallisesti arkaluonteisia tietoja, jotka olivat omiaan joko vaikuttamaan nykyisen tai potentiaalisen kilpailijan markkinakäyttäytymiseen tai paljastamaan tällaiselle kilpailijalle käyttäytymistavan, jota Crédit agricole oli päättänyt soveltaa kyseisillä markkinoilla tai jota se aikoi soveltaa niillä (ks. vastaavasti tuomio 26.1.2017, Duravit ym. v. komissio, C‑609/13 P, EU:C:2017:46, 72 kohta).
143
Nyt käsiteltävissä asioissa riidanalaisesta päätöksestä tai unionin yleisen tuomioistuimen käytettävissä olevista asiakirjoista ei ilmene, että kyseisellä chat-kanavalla olisi vaihdettu kilpailunvastaisia viestejä 10.1.2013 sen jälkeen, kun Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitanut henkilö ensimmäisen kerran liittyi kyseiselle kanavalle.
144
Komissio ei siis ole voinut katsoa – virhettä tekemättä ja erityisesti SEUT 101 artiklan soveltamista koskevissa menettelyissä sovellettavaa syyttömyysolettaman periaatetta loukkaamatta (ks. vastaavasti tuomio 21.1.2016, Eturas ym., C‑74/14, EU:C:2016:42, 38 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen) –, että Crédit agricole osallistui 10.1.2013 kilpailunvastaiseen toimintatapaan yksinkertaisesti avaamalla yhteyden kyseiselle chat-kanavalle ja että kyseisen pankin on katsottava osallistuneen kilpailusääntöjen rikkomiseen kyseisestä ajankohdasta alkaen.
145
Edellä esitetyn perusteella Crédit agricolen kolmas kanneperuste on hyväksyttävä siltä osin kuin se koskee 10.1.2013 käytyä keskustelua, ja muilta osin se on hylättävä perusteettomana.
146
Komission kyseistä 10.1.2013 käytyä keskustelua koskevan virheen seurauksia riidanalaisen päätöksen lainmukaisuuden kannalta käsitellään kuitenkin jäljempänä 550 ja 551 sekä 981–986 kohdassa, joissa tarkastellaan Crédit agricolen väitetyn rikkomisen kestoa ja kyseiselle pankille määrätyn sakon määrän määrittämistä.
2.
Crédit agricolen ja Credit Suissen toiset kanneperusteet, jotka perustuvat virheisiin, joita komissio on väitetysti tehnyt, kun se on luokitellut kyseessä olevat toimintatavat yhtenä kokonaisuutena pidettäväksi jatketuksi kilpailusääntöjen rikkomiseksi
a)
Alustavat huomautukset
147
Kun oikeusriidassa on kyse siitä, onko kilpailusääntöjä rikottu, komission on näytettävä toteamansa rikkomiset toteen ja esitettävä vakavasti otettavien, täsmällisten ja yhtäpitävien todisteiden kokonaisuuden avulla oikeudellisesti riittävä näyttö tosiseikoista, joita on pidettävä kilpailusääntöjen rikkomisena (ks. vastaavasti tuomio 31.3.1993, Ahlström Osakeyhtiö ym. v. komissio, C‑89/85, C‑104/85, C‑114/85, C‑116/85, C‑117/85 ja C‑125/85–C‑129/85, EU:C:1993:120, 126 ja 127 kohta; tuomio 17.12.1998, Baustahlgewebe v. komissio, C‑185/95 P, EU:C:1998:608, 58 kohta ja tuomio 6.1.2004, BAI ja komissio v. Bayer, C‑2/01 P ja C‑3/01 P, EU:C:2004:2, 62 kohta).
148
Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan SEUT 101 artiklan 1 kohdan rikkominen voi johtua paitsi yksittäisestä toimenpiteestä myös useista toimenpiteistä tai jopa jatkuvasta käyttäytymisestä, vaikka yksi tai useampi osatekijä tästä useiden toimenpiteiden sarjasta tai tästä jatkuvasta käyttäytymisestä voisi sellaisenaankin ja erikseen tarkasteltuna merkitä kyseisen määräyksen rikkomista. Kun eri toimenpiteet kuuluvat ”kokonaissuunnitelmaan”, koska niiden yhteisenä tavoitteena on kilpailun vääristäminen sisämarkkinoilla, komissiolla on siis oikeus kohdistaa vastuu näistä toimenpiteistä sen mukaan, miten yritykset ovat osallistuneet kilpailusääntöjen rikkomiseen kokonaisuutena arvioiden (ks. tuomio 6.12.2012, komissio v. Verhuizingen Coppens, C‑441/11 P, EU:C:2012:778, 41 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
149
Yritys, joka on osallistunut tällaiseen yhtenä kokonaisuutena pidettävään jatkettuun kilpailusääntöjen rikkomiseen omalla käyttäytymisellään, joka kuuluu SEUT 101 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun sopimuksen tai yhdenmukaistetun menettelytavan käsitteen alaan ja jolla pyrittiin myötävaikuttamaan kilpailusääntöjen rikkomisen toteuttamiseen kokonaisuudessaan, voi siis olla vastuussa myös muiden yritysten käyttäytymisestä saman kilpailusääntöjen rikkomisen osalta koko siltä ajalta, jolloin se osallistui kyseiseen rikkomiseen. Näin on, kun on näytetty toteen, että kyseinen yritys aikoi omalla toiminnallaan myötävaikuttaa kaikkien osallistujien yhteisten päämäärien tavoittelemiseen ja että yritys tiesi muiden samaan päämäärään pyrkivien yritysten suunnittelemasta tai toteuttamasta kilpailunvastaisesta käyttäytymisestä tai että se saattoi kohtuudella ennakoida sen ja oli valmis hyväksymään siihen sisältyvän riskin (ks. tuomio 6.12.2012, komissio v. Verhuizingen Coppens, C‑441/11 P, EU:C:2012:778, 42 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen; ks. myös vastaavasti tuomio 16.6.2011, Team Relocations ym. v. komissio, T‑204/08 ja T‑212/08, EU:T:2011:286, 36 ja 37 kohta).
150
On siis mahdollista, että yritys on osallistunut välittömästi kaikkeen yhtenä kokonaisuutena pidettävän jatketun kilpailusääntöjen rikkomisen muodostavaan kilpailunvastaiseen toimintaan, jolloin komissiolla on oikeus katsoa sen olevan vastuussa kaikesta tästä toiminnasta ja näin ollen kyseisestä rikkomisesta kokonaisuudessaan. On myös mahdollista, että yritys on osallistunut välittömästi ainoastaan osaan yhtenä kokonaisuutena pidettävän jatketun kilpailusääntöjen rikkomisen muodostavasta kilpailunvastaisesta toiminnasta mutta että se on tiennyt kaikesta muusta samaan päämäärään pyrkivien kartellin muiden osallistujien suunnittelemasta tai toteuttamasta kilpailunvastaisesta toiminnasta tai että se saattoi kohtuudella ennakoida sen ja oli valmis hyväksymään siihen sisältyvän riskin. Myös tällaisessa tapauksessa komissiolla on oikeus katsoa tämän yrityksen olevan vastuussa kaikesta kilpailusääntöjen rikkomisen muodostavasta kilpailunvastaisesta toiminnasta ja näin ollen kyseisestä rikkomisesta kokonaisuudessaan (tuomio 6.12.2012, komissio v. Verhuizingen Coppens, C‑441/11 P, EU:C:2012:778, 43 kohta ja tuomio 24.6.2015, Fresh Del Monte Produce v. komissio ja komissio v. Fresh Del Monte Produce, C‑293/13 P ja C‑294/13 P, EU:C:2015:416, 158 kohta).
151
Sen sijaan jos yritys on osallistunut välittömästi yhteen tai useampaan yhtenä kokonaisuutena pidettävän jatketun kilpailusääntöjen rikkomisen muodostavaan kilpailunvastaiseen toimintaan, mutta ei ole näytetty toteen, että kyseinen yritys aikoi omalla toiminnallaan myötävaikuttaa muiden kartellin osallistujien yhteisten päämäärien tavoittelemiseen ja että yritys tiesi kaikesta kyseisten samaan päämäärään pyrkivien osallistujien suunnittelemasta tai toteuttamasta kilpailunvastaisesta käyttäytymisestä tai että se saattoi kohtuudella ennakoida sen ja oli valmis hyväksymään siihen sisältyvän riskin, komissiolla on oikeus katsoa tämän yrityksen olevan vastuussa ainoastaan toiminnasta, johon se on osallistunut välittömästi, ja muiden samaan päämäärään pyrkivien osallistujien suunnittelemasta tai toteuttamasta käyttäytymisestä, jonka osalta on todistettu, että se tiesi siitä tai että se on saattanut kohtuudella ennakoida sen ja on ollut valmis hyväksymään siihen sisältyvän riskin (tuomio 6.12.2012, komissio v. Verhuizingen Coppens, C‑441/11 P, EU:C:2012:778, 44 kohta ja tuomio 24.6.2015, Fresh Del Monte Produce v. komissio ja komissio v. Fresh Del Monte Produce, C‑293/13 P ja C‑294/13 P, EU:C:2015:416, 159 kohta).
152
Tästä seuraa, että yhtenä kokonaisuutena pidettävän jatketun kilpailusääntöjen rikkomisen olemassaoloa koskeva toteamus eroaa siitä kysymyksestä, voidaanko jonkun yrityksen katsoa olla vastuussa kyseisestä rikkomisesta kokonaisuudessaan (ks. vastaavasti tuomio 26.9.2018, Infineon Technologies v. komissio, C‑99/17 P, EU:C:2018:773, 174 kohta).
153
Tarkemmin sanottuna edellä 148–151 kohdassa lainatusta oikeuskäytännöstä ilmenee, että kun ratkaistaan, onko yritys osallistunut yhtenä kokonaisuutena pidettävään jatkettuun kilpailusääntöjen rikkomiseen, kolmella seikalla on ratkaiseva merkitys. Ensimmäinen seikka on yhtenä kokonaisuutena pidettävän jatketun kilpailusääntöjen rikkomisen tapahtuminen sinänsä, jonka osalta siis edellytetään, että kyseessä olevat eri toimintatavat ovat osa kokonaissuunnitelmaa, jolla on yksi ainoa kilpailunvastainen tavoite. Toinen ja kolmas seikka liittyvät edellytyksiin, joiden täyttyessä yrityksen voidaan katsoa olevan vastuussa yhtenä kokonaisuutena pidettävästä jatketusta kilpailusääntöjen rikkomisesta. Tässä yhteydessä edellytetään yhtäältä, että yrityksen tarkoituksena on ollut edistää omalla käyttäytymisellään kaikkien osallistujien yhteisiä tavoitteita. Toisaalta yrityksen on tullut olla tietoinen muiden yritysten suunnittelemista tai toteuttamista kilpailunvastaisista toimintatavoista, joilla ne ovat pyrkineet samoihin tavoitteisiin, tai sen on vähintäänkin tullut voida kohtuudella ennakoida ne ja olla valmis hyväksymään niihin sisältyvän riskin.
154
Nyt käsiteltävissä asioissa Crédit agricole esittää toisessa kanneperusteessaan, ettei komissio ”ole esittänyt todisteita tai asianmukaisia perusteluja, joista ilmenisi, että Crédit agricole on osallistunut yhtenä kokonaisuutena pidettävään jatkettuun kilpailusääntöjen rikkomiseen”. Toisen kanneperusteensa ensimmäisessä osassa se väittää, ettei se ”ole myötävaikuttanut kokonaissuunnitelman toteuttamiseen”. Kanneperusteensa toisessa osassa Crédit agricole vetoaa siihen, ettei todettua rikkomista voida pitää jatkettuna.
155
Tässä yhteydessä on todettava yhtäältä Crédit agricolen toisen kanneperusteensa ainoassa otsikossa esittämästä väitteestä, jonka mukaan komissio ei ole esittänyt ”asianmukaisia” perusteluja, että analysoimalla riidanalaisen päätöksen 750–828 perustelukappaleita – joissa komissio pyrkii näyttämään toteen yhtenä kokonaisuutena pidettävän jatketun kilpailusääntöjen rikkomisen, johon kyseinen pankki on väitetysti osallistunut, ja joissa erityisesti viitataan muihin kyseisen päätöksen perustelukappaleisiin ja vastataan myös rikkomiseen osallistuneiden pankkien argumentteihin – kyseinen pankki on voinut selvittää kyseisen toimenpiteen syyt siten, että se on voinut vedota oikeuksiinsa, ja samojen perustelukappaleiden perusteella unionin yleisellä tuomioistuimella on edellytykset harjoittaa riidanalaisen päätöksen lainmukaisuutta koskevaa valvontaansa. Riidanalaisessa päätöksessä esitettyjen perustelujen paikkansapitävyyttä tarkastellaan lisäksi, kun unionin yleinen tuomioistuin vastaa kyseisen pankin eri argumentteihin, joilla se kyseenalaistaa komission esittämien arviointien pätevyyden.
156
Toisaalta on todettava, että Crédit agricolen toisen kanneperusteen ensimmäisen osan sanamuodosta ilmenee, kuten komissio esitti istunnossa, että kyseisessä kanneperusteensa osassa Crédit agricole ei kiistä, että oli olemassa kokonaissuunnitelma, jolla oli yksi ainoa kilpailunvastainen tavoite, vaan ainoastaan osallistumisensa kyseiseen kokonaissuunnitelmaan ja siis komission toteamaan yhtenä kokonaisuutena pidettävään jatkettuun kilpailusääntöjen rikkomiseen.
157
Credit Suissen osalta on todettava, että kyseinen pankki riitauttaa toisen kanneperusteensa ensimmäisessä ja kolmannessa osassa yhtenä kokonaisuutena pidettävän jatketun kilpailusääntöjen rikkomisen tapahtumisen. Lisäksi kyseisen kanneperusteensa toisessa ja neljännessä osassa kyseinen pankki kiistää vastuunsa kyseisestä rikkomisesta riidanalaisessa päätöksessä todetulla ajanjaksolla.
158
Kun otetaan huomioon edellä 148–153 kohdassa esitetyt seikat, Crédit agricolen ja Credit Suissen argumenttien tarkastelun yhteydessä on erotettava toisistaan yhtäältä argumentit, joilla ne riitauttavat todetun yhtenä kokonaisuutena pidettävän jatketun kilpailusääntöjen rikkomisen tapahtumisen, ja toisaalta argumentit, joilla ne riitauttavat toteamuksen, jonka mukaan kyseisten pankkien voidaan katsoa olevan vastuussa kyseisestä rikkomisesta tietyllä ajanjaksolla.
159
On kuitenkin huomattava, että Crédit agricole ja Credit Suisse yhdistävät kanteissaan kysymykset, jotka ne ovat tuoneet esiin kumpikin toisessa kanneperusteessaan, argumentteihin, jotka ne ovat esittäneet kumpikin ensimmäisen kanneperusteensa yhteydessä ja jotka koskevat lähinnä sitä, että komissio olisi rikkonut SEUT 101 artiklaa katsomalla, että kyse on tarkoitukseen perustuvasta kilpailunrajoituksesta.
160
Ennen kuin tarkastellaan edellä 158 kohdassa mainittuja argumentteja, on siis tarkasteltava tiettyjä tosiseikkoja koskevia toteamuksia ja tiettyjä arviointeja, jotka komissio on esittänyt riidanalaisen päätöksensä 593–621 perustelukappaleessa ja jotka liittyvät luonteeltaan kilpailunvastaisten sopimusten ja/tai yhdenmukaistettujen menettelytapojen olemassaoloon. Nämä toteamukset ja arvioinnit voivat nimittäin vaikuttaa komission niiden päätelmien perusteltavuuteen, jotka koskevat yhtäältä yhtenä kokonaisuutena pidettävän jatketun kilpailusääntöjen rikkomisen tapahtumista ja toisaalta sitä, voidaanko Crédit agricolen ja Credit Suissen katsoa olevan vastuussa kyseisestä rikkomisesta.
b)
Luonteeltaan kilpailunvastaisten sopimusten ja/tai yhdenmukaistettujen menettelytapojen olemassaolo
161
Kun komissio on arvioinut toteamiensa toimintatapojen kilpailunvastaista luonnetta, se on esittänyt yli sadan keskustelun sisällön ja tulkinnut niitä. Credit Suisse ja Crédit agricole ovat kuitenkin pätevästi riitauttaneet vain osan niihin liittyvistä keskusteluista, joten keskusteluja, joita ei ole pätevästi riitautettu, on pidettävä selvitettyinä ja siis myös lopullisina, ja sama koskee komission tulkintaa niiden sisällöstä (ks. edellä 91–113 kohta).
162
Crédit agricolen osalta on siis todettava, että kun otetaan huomioon sen ensimmäisessä kanneperusteessaan esittämät nimenomaiset, täsmälliset ja todistelulla tuetut perustelut, kyseinen pankki on riitauttanut tutkittavaksi ottamisen edellytykset täyttävällä tavalla ainoastaan 18. ja 31.1.2013, 15.2.2013, 19. ja 21.3.2013, 24.5.2013, 3.6.2013, 10. ja 25.7.2013, 6.8.2014 ja 12.3.2015 käytyjen keskustelujen kilpailunvastaisuuden (ks. edellä 103 kohta).
163
Credit Suissen osalta on todettava, että kun otetaan huomioon sen ensimmäisen kanneperusteensa ensimmäisessä osassa ja toisen kanneperusteensa neljännessä osassa esittämät nimenomaiset, täsmälliset ja todistelulla tuetut perustelut, kyseinen pankki on riitauttanut tutkittavaksi ottamisen edellytykset täyttävällä tavalla ainoastaan 28.9.2010, 8.2.2012, 10.1.2013 ja 12.3.2015 käytyjen keskustelujen ja Credit Suissen kaupankäyntiä hoitaneen henkilön 24.3.2015 Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitaneelle henkilölle lähettämän sähköpostiviestin kilpailunvastaisuuden (ks. edellä 112 ja 113 kohta).
164
Koska komission toteamien toimintatapojen kilpailunvastainen luonne ja tarkemmin sanottuna se, miten komissio on tulkinnut riidanalaisessa päätöksessä tarkasteltujen keskustelujen sisältöä, on otettava huomioon, kun ratkaistaan, onko yhtenä kokonaisuutena pidettävää jatkettua kilpailusääntöjen rikkomista tapahtunut ja onko kyse tarkoitukseen perustuvasta kilpailunrajoituksesta, ensiksi on palautettava mieleen niiden keskustelujen sisältö, joiden kilpailunvastainen luonne on todettu lopullisesti, ja toiseksi on arvioitava niiden keskustelujen kilpailunvastaista luonnetta, jotka Crédit agricole ja Credit Suisse ovat riitauttaneet tutkittavaksi ottamisen edellytykset täyttävällä tavalla, missä yhteydessä on otettava huomioon, etteivät kyseiset pankit kiistä riidanalaisessa päätöksessä tarkasteltujen keskustelujen käymistä, niiden sisältöä eivätkä etenkään kaupankäyntiä hoitaneiden henkilöiden kielenkäyttöä.
1) Keskustelut, joiden kilpailunvastainen luonne on selvitetty
165
Riidanalaisen päätöksensä 613 perustelukappaleessa komissio on määritellyt analyyttisista syistä edellä 35 kohdassa mainitut viisi toimintatapojen luokkaa, ja se on havainnollistanut kyseisiä toimintatapoja erityisesti kyseisen päätöksensä 614–616 perustelukappaleessa.
166
Riidanalaisen päätöksensä 614 perustelukappaleessa komissio on viitannut lukuisiin keskusteluihin, joissa osallistujat ovat todenneet seuraavia asioita hinnoistaan: ”gonna show the same.fck him” (127 perustelukappaleessa mainittu keskustelu 1.2.2010); ”ok i will [s]how [him] the same” (129 perustelukappaleessa mainittu keskustelu 8.2.2010 ja 377 perustelukappaleessa mainittu keskustelu 23.2.2012); ”yeah cool…I am going 28/25 in libl” (131 perustelukappaleessa mainittu keskustelu 24.2.2010); ”lets both bid same level” (143 perustelukappaleessa mainittu keskustelu 10.3.2010); ”where shall we show[?]” (148 perustelukappaleessa mainittu keskustelu 11.3.2010); ”I will bid the same” (157 perustelukappaleessa mainittu keskustelu 25.3.2010, 298 perustelukappaleessa mainittu keskustelu 1.6.2011 ja 301 perustelukappaleessa mainittu keskustelu 14.6.2011); ”where you want to bid/show?” (169 perustelukappaleessa mainittu keskustelu 6.4.2010 ja 403 perustelukappaleessa mainittu keskustelu 25.4.2012); ”lets both bid 41?. and split the trade?” (173 perustelukappaleessa mainittu keskustelu 6.4.2010); ”being asked to offer 20mm… you might see it in a sec so lets sh[]ow at the same level… 50?” (174 perustelukappaleessa mainittu keskustelu 19.4.2010); ”ok cool will show same level… and wont improve” (190 perustelukappaleessa mainittu keskustelu 2.6.2010); ”just seen the same effing enquiry… I’ll bid 44 tooo” (215 perustelukappaleessa mainittu keskustelu 12.8.2010); ”Let’s just keep that price up because I am not going to improve from there. Because they are just going to try and play one place against another” (236 perustelukappaleessa mainittu keskustelu 13.10.2010); ”140 is fine man… will show that” (271 perustelukappaleessa mainittu keskustelu 25.1.2011); ”will offer to miss” (277 perustelukappaleessa mainittu keskustelu 11.2.2011); ”shall we switch prices etc at the same level?” (283 perustelukappaleessa mainittu keskustelu 9.3.2011); ”in case he comes to [you]. maybe worth showing same level. so we can max the dough” (294 perustelukappaleessa mainittu keskustelu 19.5.2011); “tell him you see them like 20/17 or something” (309 perustelukappaleessa mainittu keskustelu 15.7.2011); ”perfect… I’ll show the same” (337 perustelukappaleessa mainittu keskustelu 6.10.2011); ”will show a worse price” (403 perustelukappaleessa mainittu keskustelu 25.4.2012); ”lets leave it up there for 100mm?”, ”then move it back a bps after that” (418 perustelukappaleessa mainittu keskustelu 31.5.2012).
167
Myös muista riidanalaisen päätöksen perustelukappaleista ilmenee, että osallistujat ovat todenneet seuraavia asioita hinnoistaan: ”show them cheaper or whatever” (528 perustelukappaleessa mainittu puhelinkeskustelu 25.9.2013); ”hey mate… I’m showing some 7-10yr ideas out to someone so was just that up. Where u wanna show out” 39 your level?” (539 perustelukappaleessa mainittu keskustelu 5.2.2014).
168
Riidanalaisen päätöksensä 615 perustelukappaleessa komissio on maininnut lukuisia keskusteluja, joissa osallistujat ovat vaihtaneet tietoja keskenään seuraavin sanamuodoin: ”just got an order from custy to sell 100mm germs… where do you see correct bidside”, ”what the right bidside”, ”where [you] got them marked?” (116, 121 ja 124 perustelukappaleessa mainitut keskustelut 19.1.2010); ”where u buy cades 10/14. i was aske those” (131 perustelukappaleessa mainittu keskustelu 24.2.2010); ”being asked to offer 20mm eib 2.75 15… where are these things at?” (165 perustelukappaleessa mainittu keskustelu 6.4.2010); ”where you show? i have those as well” (185 perustelukappaleessa mainittu keskustelu 19.5.2010); ”that’s what client is telling me they’ve seen away” (222 perustelukappaleessa mainittu keskustelu 27.8.2010); ”where u gonna be bidding kfw 20’s if asked?” (228 perustelukappaleessa mainittu keskustelu 31.8.2010); ”where you bidding the spain? seeing ti now as well” (304 perustelukappaleessa mainittu keskustelu 7.7.2011); ”i think they must be sellers” (351 perustelukappaleessa mainittu keskustelu 18.1.2012); ”is he the one that hit you[?]” (388 perustelukappaleessa mainittu keskustelu 7.3.2012); ”where [you] guys marking these now?” (400 perustelukappaleessa mainittu keskustelu 25.4.2012); ”oh yeah…that scumbag. Cool, thks for headsup” (434 perustelukappaleessa mainittu keskustelu 28.8.2012); ”where would u bid that just out of interest” (507 perustelukappaleessa mainittu keskustelu 12.7.2013); ”i showed 70, but he’s looking for 71” (547 perustelukappaleessa mainittu keskustelu 14.3.2014).
169
Myös muista riidanalaisen päätöksen perustelukappaleista ilmenee, että osallistujat ovat vaihtaneet tietoja keskenään seuraavin sanamuodoin: ”what level these pups trading at[?]” (452 perustelukappaleessa mainittu keskustelu 11.1.2013); ”where you marking cades 04/17?”, ”i am close to buying 200mm eib 06/18…got a buyer already in the wings… and they were trading at lib+5 a short while back… still only at lib+18… can easily come in another 5-7 bps… guy wants 33.5… for 275mm…hes also thinking about selling me 250mm eib 03/18… but wants 23.5 for them”, ”that my bid in the cades 01/18… in icap… and cantors… so going cheaper offer aint gonna help!”, ”i just sold 73mm eib 03/20 in cantors… on a no post at 44.5”, ”i just traded eib 03/20 at 44.5… now they going up at 44… and guy might even pay 43.5… must have been a retail bu[y]er i guess” (495 perustelukappaleessa mainittu keskustelu 2.7.2013); ”we showed that switch out to them earlier.can’t believe they’re comping us.lol”, ”i bid +12 and getting chiselled…showd nibs out at –1” (515 perustelukappaleessa mainittu keskustelu 9.8.2013).
170
Vielä on todettava, että riidanalaisen päätöksensä 616 perustelukappaleessa komissio on mainininnut lukuisia keskusteluja, joissa osallistujat ovat todenneet seuraavaa kaupankäyntitoiminnastaan: ”I’ll remove my offer” (131 perustelukappaleessa mainittu keskustelu 24.2.2010); ”i’m gonna show this 215 bid a 200 offer if that doesn’t get in the way of what you’re doing” (211 perustelukappaleessa mainittu keskustelu 12.8.2010); ”you want me to kill the bid?” (216 perustelukappaleessa mainittu keskustelu 26.8.2010); ”ok I will show the same” (129 perustelukappaleessa mainittu keskustelu 8.2.2010); ”where you want me to show” (139 perustelukappaleessa mainittu keskustelu 8.3.2010); ”shall i kill me 144 offer” (230 perustelukappaleessa mainittu keskustelu 24.9.2010); ”take it out for now man…don’t want [to] have to pay 15!” (243 perustelukappaleessa mainittu keskustelu 20.10.2010); ”can i lift them first and cover my short?”, ”no worries…let me know when you’re done” (248 perustelukappaleessa mainittu keskustelu 9.11.2010); ”i’ll stay out of it for a while until u’re done” (260 perustelukappaleessa mainittu keskustelu 30.11.2010); ”don’t worry man i#ll look after your posis while away” (262 perustelukappaleessa mainittu keskustelu 13.12.2010); ”can show them tighter if it helps” (322 perustelukappaleessa mainittu keskustelu 21.9.2011); ”i can kill it if u want” (341 perustelukappaleessa mainittu keskustelu 2.11.2011); ”want me to show cheaper?” (356 perustelukappaleessa mainittu keskustelu 19.1.2012); ”can u do me a favour and kill the bid if possible” (392 perustelukappaleessa mainittu keskustelu 12.3.2012); ”i told him I’d sell once you’re out the way” (430 perustelukappaleessa mainittu keskustelu 17.7.2012); ”can [you] kill that bid in the 08/15 pls” (434 perustelukappaleessa mainittu keskustelu 28.8.2012); ”kill it for now if you can… just while i get the bid in” (440 perustelukappaleessa mainittu keskustelu 15.10.2012); ”can you just stay out of it for the moment…as in don’t bid them up…and i will add your 5mm wherever i get mine back?.cool?” (461 perustelukappaleessa mainittu keskustelu 23.1.2013); ”get yours down to a managable position and then i’ll worry about mine” (475 perustelukappaleessa mainittu keskustelu 13.3.2013); ”I can kill the offer if u like” (519 perustelukappaleessa mainittu keskustelu 14.8.2013); ”let me kill offer” (541 perustelukappaleessa mainittu keskustelu 4.3.2014).
171
Myös muista riidanalaisen päätöksen perustelukappaleista ilmenee, että osallistujat ovat todenneet seuraavaa kaupankäyntitoiminnastaan: ”[yo]u short kfw 10/22? i am short aswell. but told icap to give you all of them as i am not that keen to [co]ver them” (452 perustelukappaleessa mainittu keskustelu 11.1.2013); ”sorry I didnt realised kbn 19 in tullets was you… i went better bid… can kill it if you wanty… we are short 10mm” (558 perustelukappaleessa mainittu keskustelu 22.7.2014).
172
Näissä asioissa on todettava ensinnäkin, etteivät Crédit agricole tai Credit Suisse riitauta komission päätelmää, jonka mukaan kyseisistä keskusteluista ilmenee sellaisten käytäntöjen olemassaolo, jotka täyttivät kaikki SEUT 101 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun sopimuksen ja/tai yhdenmukaistetun menettelytavan tunnusmerkit.
173
Toiseksi on todettava, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan perussopimuksen kilpailua koskeville määräyksille on ominaista, että kunkin talouden toimijan on itsenäisesti päätettävä toimintalinjasta, jota se aikoo noudattaa sisämarkkinoilla (ks. tuomio 23.11.2006, Asnef-Equifax ja Administración del Estado, C‑238/05, EU:C:2006:734, 52 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
174
Vaikka tämä itsenäisyysvaatimus ei suljekaan pois talouden toimijoiden oikeutta sopeutua järkevästi kilpailijoidensa todettuun tai odotettuun markkinakäyttäytymiseen, sen kanssa on kuitenkin ehdottomasti ristiriidassa se, että tällaiset toimijat olisivat keskenään minkäänlaisessa suorassa tai epäsuorassa yhteydessä niin, että yhteydenpito voi joko vaikuttaa jonkin tosiasiallisen tai mahdollisen kilpailijan markkinakäyttäytymiseen tai paljastaa tällaiselle kilpailijalle sen, kuinka toimija on päättänyt käyttäytyä tai aikoo käyttäytyä markkinoilla, kun yhteydenpidon tarkoituksena tai vaikutuksena on sellaisten kilpailuolosuhteiden muodostuminen, jotka eivät vastaa tavanomaisia olosuhteita kyseisillä markkinoilla, kun otetaan huomioon tarjottujen tavaroiden tai palveluiden luonne, yritysten merkittävyys ja lukumäärä sekä kyseisten markkinoiden laajuus (ks. tuomio 19.3.2015, Dole Food ja Dole Fresh Fruit Europe v. komissio, C‑286/13 P, EU:C:2015:184, 120 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
175
Yhtäältä asianomaisten pankkien kaupankäyntiä hoitaneiden henkilöiden välisten keskustelujen sisällöstä ilmenee, että kyseiset pankit sovittivat hintojaan yhteen (ks. edellä 166 ja 167 kohta). Seuraavana esitettävien kaltaisista lainauksista nimittäin ilmenee, että osallistujat sopivat tietyille asiakkailleen tekemiensä myyntitarjousten hinnoista ja tietyn SSA-joukkovelkakirjan osalta markkinoilla ilmoittamistaan hinnoista: ”gonna show the same”; ”ok I will [s]how the same” ja ”lets both bid same level”.
176
Asianomaisten pankkien kaupankäyntiä hoitaneiden henkilöiden välisten keskustelujen sisällöstä ilmenee myös, että pankit sovittivat yhteen kaupankäyntitoimintaansa (ks. edellä 170 ja 171 kohta). Seuraavana esitettävien kaltaisista lainauksista ilmenee etenkin, että kyseiset kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt sopivat luopuvansa osto- tai myyntitarjouksen tekemisestä tai jopa vetävänsä pois myyntitarjouksen markkinoilta ja erityisesti kaupanvälittäjän alustalta, kun myyntitarjouksesta olisi aiheutunut haittaa jollekin osallistujalle: ”I’ll remove my offer”, ”I’ll stay out for a while” ja ”i can kill it if u want”. Tämä toimintatapa saattoi tämän jälkeen johtaa kyseisten joukkovelkakirjojen jakamiseen (split) kyseisten kaupankäyntiä hoitaneiden henkilöiden kesken.
177
Tietyille asiakkaille ehdotettujen tai markkinoilla ilmoitettujen hintojen yhteensovittaminen ja kaupankäyntitoiminnan yhteensovittaminen estivät siis asianomaisten pankkien kaupankäyntiä hoitaneita henkilöitä päättämästä itsenäisesti toimintalinjasta, jota he aikoivat noudattaa markkinoilla. Komissio on katsonut erityisesti näiden seikkojen perusteella oikeutetusti, että kyseisten kaupankäyntiä hoitaneiden henkilöiden välinen yhteistyö ja se, miten he ottivat toistensa intressit huomioon, on välillä ollut niin merkittävää, että kyseiset kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt toimivat ikään kuin he olisivat harjoittaneet kaupankäyntitoimintaansa saman joukkovelkakirjasalkun perusteella yhden ainoan yrityksen lukuun.
178
Toisaalta edellä 168 ja 169 kohdassa esitetyistä otteista ja muista keskusteluista, joita on tarkasteltu aikajärjestyksessä riidanalaisen päätöksen 4 jaksossa, ilmenee, että kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt ilmaisivat keskustelujensa aikana omasta aloitteestaan tai pyynnöstä kaupallisesti arkaluonteisia tietoja, joita muut kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt saattoivat käyttää kaupankäyntitoiminnassaan tai päättääkseen kaupankäynti- tai hinnoittelustrategioistaan.
179
Tarkemmin sanottuna osallistujat vaihtoivat tietoja kaupankäyntitoiminnastaan tai tulevasta strategiastaan, kuten esimerkiksi ensinnäkin tietoja transaktioista, joita he olivat juuri toteuttaneet, joita he olivat juuri toteuttamassa tai joita he suunnittelivat toteuttavansa, toiseksi tietoja siitä, miten he yksittäisinä kaupankäyntiä hoitavina henkilöinä noteerasivat tietyn joukkovelkakirjan hinnan (”where do you see correct bidside”, ”where [you] got them marked?”, ”where you show?”), kolmanneksi tietoja kaupankäyntipositiostaan, neljänneksi tietoja inventaariensa tilasta ja viidenneksi tietoja heitä lähestyneiden asiakkaiden nimistä, asiakkaiden esittämistä pyynnöistä ja hinnoista, joita he tarjosivat kyseisille asiakkaille. Tietojenvaihto koski siis erityisesti kutakin toimintaan osallistunutta pankkia koskevia tietoja, joihin yleisöllä ei ollut pääsyä ja joista kyseinen pankki voitiin selvästi tunnistaa, mitkä seikat merkitsevät, että tiedot olivat arkaluonteisia. Kyseisten tietojen arkaluonteisuus saa vahvistuksensa erityisesti 15.11.2011 käydystä keskustelusta, joka mainitaan riidanalaisen päätöksen 343 perustelukappaleessa ja johon osallistuivat ne kolme kaupankäyntiä hoitanutta henkilöä, jotka olivat keskeisimpiä osallistujia rikkomisessa ja jotka tuolloin työskentelivät kaupankäyntiä hoitavina henkilöinä Deutsche Bankissa, BofA:ssa ja Credit Suissessa. Kyseisen keskustelun aikana yksi näistä henkilöistä nimittäin totesi seuraavaa: ”this has to stay between us”.
180
Lisäksi tietoja vaihdettiin vain sellaisen rajatun ryhmän sisällä, joka muodostui toisensa tuntevista kaupankäyntiä hoitaneista henkilöistä. Tietojen vaihtamisen vuoksi kyseiset kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt saattoivat opportunisesti sovittaa yhteen käyttäytymistään hintojen ja kaupankäynnissä sovellettujen ehtojen osalta, ja he saattoivat välttää joukkovelkakirjojen myymisen halvemmalla ja sen, että he olisivat tehneet muihin rikkomiseen osallistuneisiin kaupankäyntiä hoitaneisiin henkilöihin nähden parempia myyntitarjouksia. Siten tiedonvaihdolla tuotettiin heille edullinen tietojen epäsymmetria lisäämällä kyseisten kaupankäyntiä hoitaneiden henkilöiden välistä läpinäkyvyyttä ja vähentämällä merkittävästi ja heidän etunsa mukaisesti kyseisille markkinoille ominaista, tavanomaista epävarmuutta, minkä seurauksena kyseiset kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt saivat tiedonvaihdosta etua asiakkaisiinsa ja kilpaileviin kaupankäyntiä hoitaneisiin henkilöihin nähden. Siten kyseisellä tiedonvaihdolla oli syrjivä ulottuvuus.
181
Kun lisäksi otetaan huomioon tiedonvaihdon tarkoitus, osallistujien vaihtamien tietojen vuoksi kullakin niistä oli tarkkoja tietoja kilpailijoidensa kaupankäyntitoiminnasta ja hinnoittelu- tai neuvottelustrategioista tietyn asiakkaan tai joukkovelkakirjan osalta.
182
Vielä on todettava, että komission toteamat tiedonvaihtokeskustelut koskivat tietoja viimeaikaisista, tämänhetkisistä tai tulevista tapahtumista, kuten esimerkiksi transaktioista, jotka olivat juuri tapahtuneet, jotka olivat meneillään tai joita kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt suunnittelivat toteuttavansa lyhyellä aikavälillä.
183
Näin ollen komission näissä asioissa toteamaa tiedonvaihtoa ei voida verrata tiedonvaihtoon, josta oli kyse 23.11.2006 annetun tuomion Asnef-Equifax ja Administración del Estado (C‑238/05, EU:C:2006:734) taustalla olleessa asiassa, jonka perusteella yhteisöjen tuomioistuin katsoi, että asiakkaiden maksukykyä koskevan rekisterin kaltaisen rahalaitosten välisen tiedonvaihdon järjestelmän, jossa on anonymisoituja tietoja ja johon kaikilla kyseisten markkinoiden aktiivitoimijoilla on tasapuolinen pääsy, vaikutuksena ei lähtökohtaisesti ole kilpailun rajoittaminen SEUT 101 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla.
184
Näin on siksi, että näissä asioissa kyseessä olevalla tiedonvaihdolla lisättiin läpinäkyvyyttä yksinomaan riidanalaisen kilpailusääntöjen rikkomisen osallistujien kesken. Tästä seuraa, että kyseisellä tiedonvaihdolla vähennettiin kyseisillä markkinoilla vallitsevaa epävarmuutta, kuten Credit Suisse totesi istunnossa, vaikka se samalla väitti, että SSA-joukkovelkakirjamarkkinoiden epätyypillisessä asiayhteydessä tällaisella tiedonvaihdolla ei ollut ajantasaisten kaupallisesti arkaluonteisten tietojen vaihtamiselle tyypillisiä seurauksia. Asianomaiset pankit hyötyivät epävarmuuden vähentymisestä komission toteamien tiedonvaihtokeskustelujen perusteella erityisesti siinä mielessä, että ne saattoivat ennakoida muiden osallistujien käyttäytymistä etenkin asiakkaidensa ja muiden kilpailevien kaupankäyntiä hoitaneiden henkilöiden kustannuksella.
185
Näin ollen niiden keskustelujen, joita koskevat tulkinnat ovat lopullisia ja selvitettyjä, kilpailunvastainen luonne on otettava huomioon, kun arvioidaan Crédit agricolen ja Credit Suissen toisia kanneperusteita, jotka liittyvät siihen, onko yhtenä kokonaisuutena pidettävää jatkettua kilpailusääntöjen rikkomista tapahtunut, ja kun arvioidaan kyseisten pankkien ensimmäisiä kanneperusteita, jotka koskevat tarkoitukseen perustuvan kilpailunrajoituksen olemassaoloa.
2) Crédit agricolen ja Credit Suissen tutkittavaksi ottamisen edellytykset täyttävällä tavalla riitauttamien keskustelujen kilpailunvastainen luonne
186
Oikeuskäytännössä on katsottu, että kun komissio SEUT 101 artiklan rikkomisen toteen näyttääkseen tukeutuu asiakirjatodisteisiin, kyseessä olevien yritysten tehtävänä ei ole pelkästään esittää vaihtoehtoista uskottavaa selitystä komission teorialle, vaan niiden on vedottava siihen, että riidanalaisessa päätöksessä mainitut todisteet olivat riittämättömiä rikkomisen olemassaolon toteennäyttämiseksi. Vastaavasti silloin, kun komissio tukeutuu välittömiin todisteisiin, kyseessä olevien yritysten tehtävänä on osoittaa, että komission esittämät todisteet ovat riittämättömiä (ks. vastaavasti tuomio 8.9.2016, Goldfish ym. v. komissio, T‑54/14, EU:T:2016:455, 91 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
187
Nämä seikat on otettava huomioon, kun jäljempänä arvioidaan peräkkäin Crédit agricolen ja Credit Suissen tutkittavaksi ottamisen edellytykset täyttävällä tavalla riitauttamia keskusteluja.
i) Keskustelut, jotka Crédit agricole on riitauttanut tutkittavaksi ottamisen edellytykset täyttävällä tavalla
– Keskustelu 18.1.2013
188
Keskustelusta, joka käytiin 18.1.2013, jonka komissio on luokitellut luokkiin 3, 4 ja 5 ja jota käsitellään riidanalaisen päätöksen 456–460, 674, 678, 686 ja 746 perustelukappaleessa, on todettava, ettei Crédit agricole esitä konkreettisia ja täsmällisiä argumentteja, jotka koskisivat kyseisen keskustelun sisältöä tai kilpailunvastaisuutta. Crédit agricole väittää sen sijaan, että kyseistä keskustelua on pidettävä vain osana käytyjä keskusteluja eikä sillä ole yhteyttä kilpailusääntöjen vastaiseen tiedonvaihtoon.
189
Tästä on todettava, että kyseisen Deutsche Bankin, Crédit agricolen ja Credit Suissen kaupankäyntiä hoitaneiden henkilöiden välisen keskustelun transkriptiosta ilmenee, että Credit Suissen kaupankäyntiä hoitanut henkilö kertoi klo 8:10:06–8:11:01 tietyistä kaupoista, jotka hän oli tehnyt tai joihin hän ei ollut päässyt mukaan edellisyönä, ja tarkemmin sanottuna, millä joukkovelkakirjoilla ja volyymeilla hän oli käynyt kauppaa (”saw some biz last night….seller of 50mm bng 17s, 25mm bng 23s and bought 50mm kfw 19s and sold 25mm…missed the bng 17s”). Lisäksi vastauksena Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitaneen henkilön esittämään kysymykseen (”nice what kind of a/c.all US?”) Credit Suissen kaupankäyntiä hoitanut henkilö kertoi, mistä maanosasta hänen asiakkaansa olivat (”US seller of bng, Asian buyer of kfw”). Tämän jälkeen Credit agricolen kaupankäyntiä hoitanut henkilö kiitti häntä.
190
Näin ollen Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitanut henkilö, joka tuli chat-kanavalle klo 7:12:08, sai klo 8:10:06–8:11:01 Credit Suissen kaupankäyntiä hoitaneelta henkilöltä tietoja vasta toteutuneista, tiettyjä SSA-joukkovelkakirjoja koskevista transaktioista, niiden volyymista ja Credit Suissen kaupankäyntiä hoitaneen henkilön asiakkaiden maantieteellisestä alkuperästä.
191
Crédit agricole ei siis ole osoittanut komission tehneen virhettä, kun se on katsonut riidanalaisen päätöksensä 456–460 ja 746 perustelukappaleessa, että Deutsche Bankin, Crédit agricolen ja Credit Suissen kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt vaihtoivat 18.1.2013 käydyssä keskustelussaan tietoja transaktioistaan ja asiakkaistaan, mistä syystä kyseistä keskustelua on pidettävä kilpailunvastaisena.
192
Muutamaa minuuttia myöhemmin eli 8:18:16–8:46:58 Credit Suissen kaupankäyntiä hoitanut henkilö ja Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitanut henkilö vaihtoivat tietoja erityisesti tietyn joukkovelkakirjan osalta tekemistään ostotarjouksista (BNG 17s). Tämän jälkeen Credit Suisse antoi Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitaneen henkilön myydä joukkovelkakirjoja (”you wanna hit the bid?”, ”nah, crack on man”).
193
Tässä yhteydessä siitä, ettei Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitanut henkilö aktiivisesti osallistunut kyseiseen keskusteluun, ei voi seurata, ettei se olisi kilpailunvastainen, mitä kyseinen pankki ei muutenkaan kiistä.
194
Crédit agricole ei muutenkaan väitä, eikä mistään asiakirja-aineistoon sisältyvästä seikasta ilmene, että Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitanut henkilö olisi poistunut kyseiseltä chat-kanavalta Credit Suissen ja Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitaneiden henkilöiden välisen keskustelun aikana, ettei Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitanut henkilö ollut kanavalla kyseisen kahden muun kaupankäyntiä hoitaneen henkilön välisen keskustelun aikana tai että hän olisi ilmaissut kyseisille muille kaupankäyntiä hoitaneille henkilöille osallistuvansa keskusteluun eri tarkoituksessa kuin he. Kun otetaan huomioon edellä 126 kohdassa viitattu oikeuskäytäntö, Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitaneen henkilön läsnäolo kanavalla 18.1.2013 käydyn keskustelun toisen osan aikana merkitsee siis sellaista avunantoa, jonka perusteella yrityksen voidaan katsoa olevan vastuussa SEUT 101 artiklan 1 kohdan nojalla.
195
Näin ollen Crédit agricole ei ole osoittanut komission tehneen virhettä, kun se on katsonut riidanalaisen päätöksensä 456–460, 674, 678, 686 ja 746 perustelukappaleessa, että 18.1.2013 käydyn keskustelun yhteydessä keskusteluun osallistuneet pankit käyttäytyivät kilpailunvastaisesti.
– Keskustelu 31.1.2013
196
Keskustelusta, joka käytiin 31.1.2013, jonka komissio on luokitellut luokkiin 2, 3, ja 4 ja jota käsitellään riidanalaisen päätöksen 464–467, 655, 674 ja 678 perustelukappaleessa, on todettava, ettei Crédit agricole esitä konkreettisia ja täsmällisiä argumentteja, jotka koskisivat Credit Suissen ja Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitaneiden henkilöiden välisen keskustelun sisältöä tai kilpailunvastaisuutta. Crédit agricole väittää sen sijaan, ettei se osallistunut kyseiseen keskusteluun.
197
Tästä on todettava, että kyseisen keskustelun transkriptiosta ilmenee, että Deutsche Bankin ja Credit Suissen kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt vaihtoivat klo 11:02:08–11:05:38 tietoja hinnoista ja sovittivat yhteen hintansa tietyn, kaupanvälittäjän näytöllä ilmoitetun joukkovelkakirjan (eib 09/20) osalta (”i just went 41 offered eib 09/20…i am still short…but these look too tight i think…icap told me you were about to stick up a 41 offer aswell”, ”i just pt it up at the same time…i’m flat, but same thing.i think they look wrong”, ”they gone 47 bid…will go 42 offered…I am still short…but just see whats out there”, ”cool.would offer there too.lets see what they say”).
198
Kyseisen keskustelun transkriptiosta ilmenee lisäksi, että Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitanut henkilö, joka oli tullut chat-kanavalle klo 7:16, oli kanavalla kilpailunvastaisena pidetyn tiedonvaihdon aikana ja hänellä oli mahdollisuus tutustua siinä vaihdettuihin tietoihin. Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitanut henkilö myös reagoi kyseiseen tiedonvaihtoon klo 11:29:08 eli – kuten komissio on todennut riidanalaisen päätöksensä 467 perustelukappaleessa – alle kaksi minuuttia sen jälkeen, kun Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitanut henkilö oli kirjoittanut viimeisen kerran joukkovelkakirjoista, joita kyseinen kilpailunvastaiseksi katsottu toiminta koski.
199
Myös Crédit agricolen argumentti, jonka mukaan komissio on olettanut, että kyseinen pankki oli tietoinen 31.1.2013 käydyssä keskustelussa vaihdetuista tiedoista, on hylättävä syistä, jotka esitettiin jo edellä 133 kohdassa.
200
Näin ollen Crédit agricole ei ole osoittanut komission tehneen virhettä, kun se on katsonut riidanalaisen päätöksensä 464–467, 655, 674 ja 678 perustelukappaleessa, että 31.1.2013 käydyn keskustelun avulla Deutsche Bankin ja Credit Suissen kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt saattoivat vaihtaa kaupallisesti arkaluonteisia tietoja ja sovittaa hintansa yhteen EIB 09/20 ‑joukkovelkakirjan osalta – kun Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitanut henkilö oli läsnä kanavalla – ja että näin ollen kyseinen keskustelu oli luonteeltaan kilpailunvastainen.
– Keskustelu 15.2.2013
201
Keskustelusta, joka käytiin 15.2.2013, jonka komissio on luokitellut luokkiin 2, 3 ja 4 ja jota käsitellään riidanalaisen päätöksen 468–472, 655, 674, 678 ja 746 perustelukappaleessa, Crédit agricole väittää, ettei kyseisen keskustelun yhteydessä sovitettu yhteen toimintatapoja, koska keskustelu koski sitä, että Deutsche Bank osti joukkovelkakirjoja CADES 01/18, joista puolet se sittemmin jälleenmyi Crédit agricolelle.
202
Tästä on todettava, että kyseisen keskustelun transkriptiosta ilmenee, että aluksi Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitanut henkilö tiedusteli Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitaneelta henkilöltä, halusiko viimeksi mainittu henkilö myydä hänelle joukkovelkakirjoja CADES 01/18 (”you wann sell any cades 01/18?”). Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitanut henkilö oli valmis myymään kyseisiä joukkovelkakirjoja, mutta hän ehdotti vaihtoehtoisesti yhteisen oston koordinoimista (”u want me to sell mine?. or go with you on the buyside?”) siten, että Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitanut henkilö toteuttaisi ensimmäisen transaktion ja myisi tämän jälkeen osan ostamastaan volyymista edelleen Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitaneelle henkilölle (”i’ll take whatever u don’t want”). Sovittuaan perustoimintatavastaan kyseiset kaksi kaupankäyntiä hoitanutta henkilöä sopivat tämän jälkeen kirjallisesti ja puhelinkeskustelussa hinnoista (”ok do it”; ”ok lifted 65”), volyymista (”50mm each… yeah?”) ja parhaasta ajankohdasta (”lets wit a bit”; ”[o]k”; ”like 10 mins or so”) ostaa kyseiset joukkovelkakirjat.
203
Ensinnäkin on todettava, että Deutsche Bankin ja Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt todellakin toteuttivat transaktion 15.2.2013 käydyn keskustelun jälkeen, kuten Crédit agricole esittää. Kuten komissio on todennut riidanalaisen päätöksensä 471 perustelukappaleessa ja kuten myös Crédit agricole on lähinnä todennut, kyseinen transaktio toteutettiin kuitenkin sen jälkeen, kun kyseiset kaksi pankkia olivat sovittaneet ostojaan yhteen, mikä tarkoittaa, että kyseiset kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt auttoivat toisiaan harjoittamassaan toiminnassa ja jakoivat toimintansa tulokset. Kyseisen keskustelun vuoksi Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitanut henkilö jätti kilpailevan ostotarjouksen tekemättä ja kyseiset kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt käyttäytyivät siis kuin yksi kaupankäyntiä hoitava henkilö voidakseen ostaa joukkovelkakirjoja hintaan, josta he olivat sopineet keskenään.
204
Vaikka tällainen transaktio voi osoittautua kyseisten kahden pankin intressien mukaiseksi, se ei kuitenkaan voi täyttää vaatimusta, jonka mukaan kunkin talouden toimijan on itsenäisesti päätettävä toimintalinjasta, jota se aikoo noudattaa sisämarkkinoilla (ks. tuomio 30.1.2020, Generics (UK) ym., C‑307/18, EU:C:2020:52, 78 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen), kuten komissio on lähinnä todennut riidanalaisen päätöksensä 472 perustelukappaleessa.
205
Toiseksi on todettava siltä osin kuin Crédit agricole vetoaa 23.5.2013 käytyyn samankaltaiseen keskusteluun, johon ei ole vedottu kolmatta pankkia vastaan, ettei kyseinen argumentti voi menestyä.
206
Näin on yhtäältä siksi, että kun yritys on toimintatavallaan rikkonut SEUT 101 artiklaa, se ei voi kyseenalaistaa tällaisen rikkomisen toteamista vetoamalla siihen, että toiselle talouden toimijalle ei ole osoitettu päätöstä, jossa todetaan sama rikkominen (ks. vastaavasti tuomio 25.3.2021, Xellia Pharmaceuticals ja Alpharma v. komissio, C‑611/16 P, EU:C:2021:245, 166 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
207
Toisaalta on todettava, että lukuun ottamatta 23.5.2013 käytyä keskustelua ja 30.5.2013 käytyä keskustelua (ks. jäljempänä 242 kohta) Crédit agricole ei vetoa muuhun todisteluun, jolla se voisi osoittaa, että sen tilanne oli rinnastettavissa edellä 205 kohdassa tarkoitetun pankin tilanteeseen riidanalaisen yhtenä kokonaisuutena pidettävän jatketun kilpailusääntöjen rikkomisen osalta.
208
Näin ollen Crédit agricole ei ole osoittanut komission tehneen virhettä, kun se on katsonut riidanalaisen päätöksensä 468–472, 655, 674, 678 ja 746 perustelukappaleessa, että 15.2.2013 käydyn keskustelun perusteella Deutsche Bankin ja Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt voivat sovittaa yhteen kaupankäyntistrategiansa, mukaan lukien hintatasonsa ja hetken, jona he esittivät ostotarjouksia, ja että näin ollen kyseinen keskustelu oli luonteeltaan kilpailunvastainen.
– Keskustelu 19.3.2013
209
Keskustelusta, joka käytiin 19.3.2013, jonka komissio on luokitellut luokkiin 3 ja 4 ja jota käsitellään riidanalaisen päätöksen 477–479, 674 ja 678 perustelukappaleessa, on todettava, että kyseisen keskustelun transkriptiosta ilmenee, että Crédit agricolen ja Credit Suissen kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt keskustelivat muutaman tunnin aikana useista joukkovelkakirjoista.
210
Näissä viesteissä keskusteltiin ensinnäkin joukkovelkakirjasta kbn/03/18s (”just bid on kbn 03/18… 25-50mm… bid +38 and missed”; ”I just got hit in 10mm at 38 on the system… and then got hit at 38.5 in gfi”), toiseksi joukkovelkakirjasta EIB 04/16s (”I covered up some shorts today… was short 100mm of these eib 04/16… bought most back… got some at 19 just now”) ja kolmanneksi joukkovelkakirjasta KFW 16s (”decent purchase. I covered some kfw 16s… smallish at 17”).
211
Samassa keskustelussa kyseiset kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt ilmaisivat myös hinnan, jonka arvoiseksi he arvioivat joukkovelkakirjan Netherlands 09/15 (”getting checked nther 09/15… seller”; ”where u marking 8/4?”; ”i had them marked at 6”; ”ok i showed 8/4 2 way indiction to the guy… not come back [yet]”) ja joukkovelkakirjan COE 04/17 (”got hit in a few COE bits btw… coe 04/17 and coe 02/15… in case u short”; ”small long 4/17s… where u got them marked?. i like that bond… have them +53 bid here”; ”got them 51 middle. so yeah same area”).
212
Keskustelu, jota käytiin 19.3.2013, on siis osoitus siitä, että kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt vaihtoivat tietoja tiettyjä joukkovelkakirjoja koskevien ostotarjoustensa hinnoista, ostotarjousten volyymeista, inventaariensa positioista ja hinnoista, joiden arvoisiksi he arvioivat tietyn joukkovelkakirjan.
213
Vaihdetut tiedot koskivat vasta toteutettuja transaktioita ja vasta käytettyjä hintoja tai niissä vertailtiin kaupankäyntiä hoitaneiden henkilöiden omia, ajantasaisia arvioita tietyn joukkovelkakirjan hinnasta, eivätkä nämä tiedot olleet yleisön saatavilla.
214
Mikään ei viittaa siihen, että kyseiset kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt olisivat selvittäneet mahdollisuutta sopia keskinäisestä transaktiosta. Erityisesti tietyntyyppisen joukkovelkakirjan osalta (COE 04/17) kyseiset kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt myös vaihtoivat kyseisten joukkovelkakirjojen hintaa koskevia tietoja (”have them +53 bid here”; ”got them 51 middle”), vaikka he tiesivät, etteivät he voisi sopia keskinäisestä transaktiosta, koska molemmilla kaupankäyntiä hoitaneilla henkilöillä oli pitkä positio eli kummallakin heistä oli jo tällaisia joukkovelkakirjoja (”got hit in a few COE bits btw.coe 04/17 and coe 02/15… in case u short”; ”small long 4/17s”).
215
Tästä seuraa, että kyseiset viestit koskivat kaupallisesti arkaluonteisia tietoja ja ne lisäsivät osaltaan kyseisten kaupankäyntiä hoitaneiden henkilöiden välistä läpinäkyvyyttä ja vähensivät markkinoilla vallitsevaa epävarmuutta. Näin ollen kyseisen tiedonvaihdon perusteella osallistujat saattoivat mukauttaa soveltamiaan strategioita.
216
Näin ollen Crédit agricole ei ole osoittanut komission tehneen virhettä, kun se on katsonut riidanalaisen päätöksensä 477–479, 674 ja 678 perustelukappaleessa, että 19.3.2013 käyty keskustelu oli kilpailunvastainen, koska sen yhteydessä Deutsche Bankin ja Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt vaihtoivat ajantasaisia tai tulevaisuutta koskevia kaupallisesti arkaluonteisia tietoja kaupankäyntitoiminnastaan ja keskustelivat kaupankäynti- ja hinnoittelustrategioistaan.
– Keskustelu 21.3.2013
217
Keskustelusta, joka käytiin 21.3.2013, jonka komissio on luokitellut luokkiin 2, 3 ja 4 ja jota käsitellään riidanalaisen päätöksen 480–487, 674 ja 678 perustelukappaleessa, on todettava, että komissio on viitannut neljään viestinvaihtoon, joita käytiin eri hetkinä kyseisen päivän aikana (klo 8:08:22–8:18:40, 11:29:22–12:26:04, 14:43:55–14:51:28 ja 15:25:38–15:34:26).
218
Crédit agricole väittää, että kyseisen keskustelun aikana vaihdettiin hyväksyttäviä tietoja. Se riitauttaa myös sen, että komissio on luokitellut 21.3.2013 käydyn keskustelun luokkaan 2. Tämän väitteensä osalta se viittaa erityisesti esimerkkeinä ensimmäiseen ja neljänteen viestinvaihtoon.
219
Tästä on ensinnäkin korostettava, että toisin kuin Crédit agricolen argumentin perusteella voitaisiin ajatella, riidanalaisesta päätöksestä ei ilmene, että komissio olisi pitänyt riidanalaisen päätöksen 480, 484 ja 485 perustelukappaleessa mainittuja ensimmäistä, kolmatta ja neljättä viestinvaihtoa näyttönä yhteensovittamisesta. Riidanalaisen päätöksen 674 ja 678 perustelukappaleesta nimittäin ilmenee, että komissio on pitänyt kyseistä kolmea viestinvaihtoa luonteeltaan kilpailunvastaisena tiedonvaihtona.
220
Toiseksi 21.3.2013 käydystä ja riidanalaisen päätöksen 482 perustelukappaleessa esitetystä toisesta viestinvaihdosta on todettava, että kyseisen päätöksen 655 perustelukappaleesta ilmenee, että komissio on luokitellut kyseisen viestinvaihdon yhdeksi niistä tapauksista, joissa sovitettiin yhteen markkinoille yleisesti ilmoitettuja hintoja.
221
Kyseisen viestinvaihdon aikana Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitanut henkilö kysyi Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitaneelta henkilöltä, oliko hänen eri kautta saamansa asiakirja todellakin kyseisen Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitaneen henkilön toivelista (”axe sheet”; ”is that [your] axe sheet?”) eli luettelo, jolla kyseinen kaupankäyntiä hoitanut henkilö ilmoitti tietoja sellaisten joukkovelkakirjojen hinnoista ja määristä, joilla hän halusi käydä kauppaa. Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitanut henkilö vastasi, että kyseinen toivelista oli tosiaan hänen listansa. Tämän jälkeen molemmat kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt keskustelivat siitä, miten Crédit agricole oli saanut tämän asiakirjan. Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitanut henkilö totesi, että se oli lähetetty vahingossa ja että hänen esihenkilönsä oli ärtynyt asiakirjan saamisesta ja siitä oli aiheutunut ”sotku” (”he sent the sheet by mistake … what a mess”). Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitanut henkilö vastasi puhuvansa asiasta myyntiyksikkönsä kanssa (”will speak to my sales”). Tämän jälkeen kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt pohtivat, kuka oli tehnyt kyseisen virheen, ja Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitanut henkilö naurahti ja selitti, että ”hänen” ei olisi kannattanut vaivautua, koska Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitanut henkilö tiesi muutenkin Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitaneen henkilön kaupankäyntitoiveet (”he shouldnt have bothered as i know your axes any[way] lol”), johon Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitanut henkilö vastasi naurulla ja toteamalla, että tieto piti paikkansa (”lol… yeah exactly”).
222
Tästä on todettava, ettei kyseisestä viestinvaihdosta ilmene luokkaan 2 kuuluvaa markkinoille yleisesti ilmoitettujen hintojen yhteensovittamista, toisin kuin riidanalaisen päätöksen 655 perustelukappaleessa esitetään. Kyseisistä viesteistä ilmenee nimittäin, että Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitaneen henkilön toivelista lähetettiin Crédit agricolelle Deutsche Bankin työntekijän virheen vuoksi.
223
Keskustelun, jota käytiin 21.3.2013, toisesta viestinvaihdosta ilmenee kuitenkin, että Deutsche Bankin työntekijä lähetti erään kyseisen pankin kaupankäyntiä hoitaneen henkilön toivelistan toiselle pankille eli Crédit agricolelle. Lisäksi kyseinen toinen viestinvaihto on osoitus siitä, että asianomaiset kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt vaihtoivat keskenään arkaluonteisia tietoja, minkä seurauksena Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitanut henkilö tiesi ”muutenkin” Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitaneen henkilön kaupankäyntitoiveet. Tästä seuraa, että tämä toinen viestinvaihto tukee komission arviointia, jonka mukaan 21.3.2013 käyty keskustelu oli luonteeltaan kilpailunvastainen.
224
Kolmanneksi on todettava, ettei arviointivirhe, jonka komissio on tehnyt, kun se on luokitellut 21.3.2013 käydyn keskustelun luokkaan 2, aseta kyseenalaiseksi toteamusta, jonka mukaan tämä keskustelu oli kokonaisuutena tarkasteltuna luonteeltaan kilpailunvastainen ja jonka mukaan Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitanut henkilö osallistui siihen.
225
Näin on siksi, että ensimmäisen 21.3.2013 käydyn viestinvaihdon aikana kyseiset kaksi kaupankäyntiä hoitanutta henkilöä vaihtoivat tietoja juuri toteuttamiensa KFW-joukkovelkakirjaa koskevien transaktioiden hinnoista (”just bought 35mm kfw 04/16 and sold 100 mm kfw 01/14”, ”i am showing them at +2”, ”sold them… 100.89”, ”i sold at 100.9125”) ja asiakkaan henkilöllisyydestä (”this is a [central bank] u delaing with right”). Saman päivän aikana käydyssä kolmannessa viestinvaihdossa kyseiset kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt vaihtoivat – joukkovelkakirjan EIB 03/20 osalta – myös tietoja positiostaan (”long 75mm”), hinnoista (”where u marking”, ”38/35”, ”i bid 41”) ja Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitaneen henkilön asiakkaasta (”[Central bank] seller?”, ”no [Asset Manager]”). Neljäs viestinvaihto puolestaan koski joukkovelkakirjaa CDC 09/13 ja siinä kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt vaihtoivat tietoja kaupankäyntipositioistaan (”you need any cdc 09/13?. got 3mm”, ”nah scrappy long myself”) ja hinnoista (”where you marking these cdc?”, ”100.40/50”, ”perfect… sold my cdc… at 100.40…in canotrs… made a 100.40”).
226
Kun siis otetaan huomioon ensimmäisen, kolmannen ja neljännen 21.3.2013 käydyn viestinvaihdon sisältö, komissio on voinut katsoa riidanalaisen päätöksensä 487 perustelukappaleessa, että kyseisen keskustelun aikana Crédit agricolen ja Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt vaihtoivat tietoja vasta toteuttamistaan transaktioista, tiettyjen asiakkaidensa henkilöllisyydestä, ajantasaisista positioistaan ja joukkovelkakirjojen ajantasaisista hinnoista, joita on pidettävä tietoina, joiden avulla kaupankäyntiä hoitavat henkilöt voivat vähentää epävarmuuttaan markkinoilla ja arvioida hintoja, joita he aikoivat tarjota eri joukkovelkakirjojen osalta.
227
Näin ollen Crédit agricole ei ole osoittanut komission tehneen virhettä, kun se on katsonut riidanalaisen päätöksensä 480–487, 674 ja 678 perustelukappaleessa, että 21.3.2013 käyty keskustelu oli kilpailunvastainen siksi, että sen yhteydessä Deutsche Bankin ja Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt vaihtoivat ajantasaisia tai tulevaisuutta koskevia kaupallisesti arkaluonteisia tietoja kaupankäyntitoiminnastaan ja keskustelivat kaupankäynti- ja hinnoittelustrategioistaan.
– Keskustelu 24.5.2013
228
Keskustelusta, joka käytiin 24.5.2013, jonka komissio on luokitellut luokkaan 3 ja jota käsitellään riidanalaisen päätöksen 488–491 ja 674 perustelukappaleessa, Crédit agricole väittää lähinnä, ettei kyseinen keskustelu ole kilpailunvastainen, kun otetaan huomioon markkinoiden nopeatahtisuus.
229
Kyseisen keskustelun transkriptiosta kuitenkin ilmenee, että Crédit agricolen ja Credit Suissen kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt vaihtoivat kaupallisesti arkaluonteisia tietoja ostotarjouksista, joita he olivat tehneet joitain minuutteja aiemmin asiakkaalle, jota he kutsuivat nimellä ”the sprayer”, joukkovelkakirjan EIB 08/16 osalta (”just bid eib 08/16…50mm… sprayer”; ”ditto… i bid 99.80”; ”s[a]me… he got .82 away”).
230
Komissio on siis perustellusti katsonut, etteivät kyseiset kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt olleet sovittaneet yhteen alkuperäisiä ostotarjouksiaan vaan että he vaihtoivat tietoja hinnoista, joita he olivat tarjonneet joko juuri tapahtuneessa tai joita he tarjosivat juuri meneillään olevassa yhteydenpidossaan, joka koski samaa joukkovelkakirjaa ja jota he kävivät saman asiakkaan kanssa. Kyseinen tiedonvaihto lisäsi osaltaan kyseisten kaupankäyntiä hoitaneiden henkilöiden keskinäistä läpinäkyvyyttä ja siis vähensi epävarmuutta, minkä seurauksena kyseiset kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt saattoivat ottaa huomioon keskenään vaihtamansa tiedot, jos kyseinen asiakas kääntyisi jälleen heidän puoleensa lyhyen ajan kuluessa.
231
Komissio on muutenkin selittänyt riidanalaisen päätöksensä 659 ja 716 perustelukappaleessa, miksi tiedoilla vasta toteutetuista transaktioista saattoi olla merkitystä kyseisille kaupankäyntiä hoitaneille henkilöille, ja komission kyseistä arviointia tukevat Crédit agricolen kannekirjelmän 2.15 kohdassa esitetyt selitykset, joiden mukaan ”kaupankäyntiä hoitavan henkilön kilpailukyky edellyttää, että – – hän ymmärtää, miten hinnat ovat kehittyneet menneisyydessä, jotta hän tietää, mitä tehdä voittaakseen hintakilpailuja”.
232
Näin ollen Crédit agricole ei ole osoittanut komission tehneen virhettä, kun se on katsonut riidanalaisen päätöksensä 488–491 ja 674 perustelukappaleessa, että 24.5.2013 käydyssä keskustelussa vaihdettiin kaupallisesti arkaluonteisia tietoja ja että kyseinen keskustelu oli siten luonteeltaan kilpailunvastainen.
– Keskustelu 3.6.2013
233
Keskustelusta, joka käytiin 3.6.2013, jonka komissio on luokitellut luokkaan 4 ja jota käsitellään riidanalaisen päätöksen 492–494 ja 678 perustelukappaleessa, Crédit agricole väittää lähinnä, että komissio on virheellisesti sivuuttanut Crédit agricolen tulkinnan, jonka mukaan Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitanut henkilö tiedusteli Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitaneelta henkilöltä, millaiseksi tämä arvioi tietyn joukkovelkakirjan arvon, mahdollisesti tarkoituksessa aloittaa ”back-to-back ‑neuvottelut” eli neuvottelut, joiden tarkoituksena on, että yksi kahdesta kaupankäyntiä hoitavasta henkilöstä sopii hankkivansa joukkovelkakirjoja kolmannelta ennen kuin hän myy osan kyseisistä joukkovelkakirjoista edelleen toiselle kyseisistä kaupankäyntiä hoitavista henkilöistä. Crédit agricolen mukaan komissio on siis virheellisesti sivuuttanut mahdollisuuden, että Deutsche Bankin tarkoituksena olisi ollut hankkia likvidejä resursseja.
234
Tässä yhteydessä on korostettava, että Crédit agricolen esittämä tulkinta on pankin itsensäkin mukaan pelkkä ”mahdollisuus”. Kyseisen keskustelun transkriptiosta ilmenee lisäksi, että Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitaneen henkilön aloitteesta (”where you marking kfw 08/21?”) hän ja Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitanut henkilö vaihtoivat tietoja henkilökohtaisista tietyn joukkovelkakirjan hintaa koskevista arvioistaan ja totesivat tyytyväisinä päätyneensä samankaltaiseen arvioon (”sec.ct10-1/-5”, ”yeah per[f]ect…i quoted +1/-4”). Kyseisestä keskustelusta ilmenee vielä, että Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitanut henkilö kävi juuri kauppaa kolmannen kanssa, kun hän tiedusteli Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitaneelta henkilöltä tämän arvotusta (”not a regular guy”). Kyseisessä keskustelussa ei puhuta mistään myöhemmästä transaktiosta Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitaneen henkilön kanssa. Sitä vastoin Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitanut henkilö sai tietää Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitaneen henkilön arvotuksen, jonka hän olisi voinut ottaa huomioon, jos kyseinen kolmas olisi lähestynyt häntä.
235
Näin ollen Crédit agricole ei ole osoittanut komission tehneen virhettä, kun se on katsonut riidanalaisen päätöksensä 492–494 ja 678 perustelukappaleessa, että 3.6.2013 käydyssä keskustelussa vaihdettiin kaupallisesti arkaluonteisia tietoja, jotka koskivat kyseisten kaupankäyntiä hoitaneiden henkilöiden hinnoittelua meneillään olleissa neuvotteluissa, mikä lisäsi läpinäkyvyyttä ja vähensi markkinoiden epävarmuutta, ja että näin ollen kyseinen keskustelu oli luonteeltaan kilpailunvastainen.
– Keskustelu 10.7.2013
236
Keskustelusta, joka käytiin 10.7.2013, jonka komissio on luokitellut luokkiin 2, 3, 4 ja 5 ja jota käsitellään riidanalaisen päätöksen 501–506, 655, 674, 678, 686 ja 715 perustelukappaleessa, Crédit agricole väittää, että kyseisessä keskustelussa sen kaupankäyntiä hoitanut henkilö kylläkin ilmoitti Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitaneelle henkilölle Crédit agricolen aikovan tehdä myyntitarjouksen samalla hinnalla, jonka Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitanut henkilö oli aiemmin maininnut hänelle joukkovelkakirjan ASIA 10/18 osalta. Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitanut henkilö ei kuitenkaan pysyttänyt myyntitarjoustaan vaan alensi omaansa, joten kyse ei voinut olla yhteensovittamisesta. Kyseisestä keskustelusta ilmenee lisäksi, että Crédit agricole on pieni toimija kyseisillä markkinoilla eikä sen käyttäytyminen voi vaikuttaa kyseisiin markkinoihin.
237
Tässä yhteydessä Crédit agricole esittää perusteluja, jotka koskevat ainoastaan keskustelun ensimmäistä osaa, jota käsitellään riidanalaisen päätöksen 501–503 perustelukappaleessa (klo 10:30:22–10:36:35), eivätkä sen perustelut koske keskustelun toista osaa, jota käsitellään riidanalaisen päätöksen 504–506 perustelukappaleessa (klo 10:52:39–10:58:13).
238
Crédit agricolen perusteluissa tarkoitetusta keskustelun osasta on todettava, että ennen kuin Crédit Agricolen kaupankäyntiä hoitanut henkilö ymmärsi, että Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitanut henkilö oli alentanut myyntitarjouksensa hintaa, Crédit Agricolen kaupankäyntiä hoitanut henkilö kysyi Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitaneelta henkilöltä, haittasiko tätä myyntitarjouksen hinta, jota hän aikoi tarjota Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitaneelta henkilöltä juuri saamiensa tietojen perusteella (”gonna go 23 offered? do u mind.dont want to do in your face”). Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitanut henkilö vastasi kieltävästi (”nah its cool… i am 24 offered in cantors”).
239
Tästä keskustelusta ilmenee, että Crédit Agricolen kaupankäyntiä hoitanut henkilö pyysi Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitaneelta henkilöltä lupaa tehdä tietynhintaisen myyntitarjouksen tietyn joukkovelkakirjan osalta ja sai pyytämänsä luvan. Crédit Agricolen kaupankäyntiä hoitanut henkilö ei siis tehnyt päätöstään tietyn hinnan ehdottamisesta oman, itsenäisen arviointinsa perusteella. Kyseiset kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt määrittivät yhden heistä esittämän myyntitarjouksen hinnan yhdessä. Näin ollen kyseisessä keskustelussa kyseiset kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt sovittivat toimintatapojaan yhteen asiayhteydessä, jossa heidän olisi tullut tehdä omat arvionsa.
240
Crédit agricolen argumentista, joka perustuu siihen, että Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitanut henkilö lopulta alensi oman myyntitarjouksensa hintaa, on muutenkin vielä todettava, että unionin yleinen tuomioistuin on jo katsonut oikeuskäytännössään, että irralliset ja yksittäiset tapaukset, joissa tietty osanottaja on syyllistynyt vilpilliseen menettelyyn tai ei ole noudattanut kartellia, varsinkin silloin, kun ne koskevat pitkäkestoista kartellia, eivät voi sinänsä osoittaa, että kyseinen osanottaja ei ole pannut täytäntöön kartellia tai että tämä on omaksunut kilpailullisen käyttäytymistavan (tuomio 13.9.2013, Total Raffinage Marketing v. komissio, T‑566/08, EU:T:2013:423, 254 kohta).
241
Sillä, että Crédit agricole on vain pieni toimija SSA-joukkovelkakirjojen markkinoilla, ei myöskään voida kyseenalaistaa kyseisen keskustelun kilpailunvastaisuutta.
242
Vielä on hylättävä edellä 206 ja 207 kohdassa esitetyistä syistä argumentti, joka perustuu siihen, ettei komissio ole kohdellut kolmatta pankkia samalla tavalla sellaisen 30.5.2013 käydyn keskustelun perusteella, johon kyseinen pankki osallistui.
243
Näin ollen Crédit agricole ei ole osoittanut komission tehneen virhettä, kun se on katsonut riidanalaisen päätöksensä 501–506, 655, 674, 678, 686 ja 715 perustelukappaleessa, että 10.7.2013 käydyssä keskustelussa vaihdettiin kaupallisesti arkaluonteisia tietoja ja sovitettiin yhteen hintoja ja että näin ollen kyseinen keskustelu oli luonteeltaan kilpailunvastainen, vaikka Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitanut henkilö lopulta alensi myyntitarjouksensa hintaa.
– Keskustelu 25.7.2013
244
Keskustelusta, joka käytiin 25.7.2013, jonka komissio on luokitellut luokkiin 3 ja 4 ja jota käsitellään riidanalaisen päätöksen 510–514, 674 ja 678 perustelukappaleessa, Crédit agricole väittää, ettei kyseinen keskustelu liity tulevaisuutta koskeviin tietoihin.
245
Tästä on todettava, että kyseisen keskustelun transkriptiosta ilmenee, että kyseisessä keskustelussaan Crédit agricolen ja Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt ilmaisivat niiden transaktioiden volyymin, jotka he olivat toteuttaneet tietyn KFW-joukkovelkakirjan uuden, kyseisenä aamuna tapahtuneen liikkeellelaskun perusteella. Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitanut henkilö nimittäin ilmoitti, että hänen kyseisiä joukkovelkakirjoja koskeva myyntitarjouksensa oli hyväksytty kaupassa, jonka volyymi oli 50 miljoonaa (”got lifted in the new one this morn… 50 mm”). Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitanut henkilö vastasi myyneensä samoja joukkovelkakirjoja kaupassa, jonka volyymi oli 500 miljoonaa (”i sold 500 mm of them this morning”). Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitanut henkilö ilmoitti myös, minkä tyyppiselle ostajalle (”asia”) hän oli myynyt kyseiset joukkovelkakirjat 500 miljoonalla ja mikä oli hänen kyseisen ostajan osalta käyttämänsä myyntihinta (”+10”). Crédit agricolen ja Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt vaihtoivat myös tietoja ajantasaisista positioistaan. Tästä Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitanut henkilö totesi seuraavaa: ”had 100 on the book”,”still got 50”. Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitanut henkilö puolestaan selitti, että sinä aamuna toteuttamansa myyntitransaktion jälkeen hän oli saanut jälleen katettua ylimyyntipositionsa ostettuaan joukkovelkakirjoja takaisin samalla hinnalla eri lähteistä (”i had zero… on the book”; ”i lifted 14.5 everywhere… i got 150mm in creditex… on a no post… 100mm in icao… about 50mm in cantors… and rest in house”).
246
Muutamaa minuuttia myöhemmin – samana päivänä – Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitanut henkilö kysyi Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitaneelta henkilöltä, mikä oli hänen arvionsa joukkovelkakirjojen CADES 18 hintatasosta (”where are those cades 18? . seen anything in them?”). Tämän jälkeen kyseiset kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt ilmoittivat kumpikin oman ajantasaispositionsa eli että he olivat ”flat”, mikä tarkoittaa neutraalia tai nollapositiota. Vastauksena Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitaneen henkilön uuteen kysymykseen (”but i am mean where are they now”) Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitanut henkilö kertoi lisäksi ajantasaisen arvionsa kyseisen joukkovelkakirjan hinnasta (”50/48 probs”).
247
Näin ollen on todettava, että 25.7.2013 käydyssä keskustelussa Crédit agricolen ja Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt vaihtoivat tietoja vasta toteutetun transaktion volyymista, hinnasta ja asiakkaan maantieteellisestä alkuperästä. Kyseiset kaksi kaupankäyntiä hoitanutta henkilöä vaihtoivat lisäksi kaksi kertaa tietoja inventaarinsa positiosta tiettyjen joukkovelkakirjojen osalta. Vielä on todettava, että kyseiset kaksi kaupankäyntiä hoitanutta henkilöä keskustelivat siitä, mikä oli toisen heistä ajantasainen arvio tietyn joukkovelkakirjan eli CADES 18:n hinnasta.
248
Näin ollen Crédit agricole ei ole osoittanut komission tehneen virhettä, kun se on katsonut riidanalaisen päätöksensä 510–514, 674 ja 678 perustelukappaleessa, että 25.7.2013 käydyssä keskustelussa vaihdettiin kaupallisesti arkaluonteisia tietoja, jotka koskivat vasta tehtyjä kauppoja ja osallistujien ajantasaisia hintoja ja positioita, ja että kyseinen keskustelu oli näin ollen luonteeltaan kilpailunvastainen.
– Keskustelu 6.8.2014
249
Keskustelusta, joka käytiin 6.8.2014, jonka komissio on luokitellut luokkaan 4 ja jota käsitellään riidanalaisen päätöksen 563, 564 ja 678 perustelukappaleessa, Crédit agricole väittää lähinnä, että komissio on virheellisesti hylännyt ajatuksen siitä, että keskustelussa saattoi olla kyse hyväksyttävästä hintatiedustelusta, joka liittyi pyrkimykseen hankkia likvidejä resursseja.
250
Tästä on todettava, että kyseisen keskustelun transkriptiosta ilmenee, että kyseisessä keskustelussaan BofA:n kaupankäyntiä hoitanut henkilö kysyi Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitaneelta henkilöltä, minkä arvoiseksi hän arvioi joukkovelkakirjan KBN 03/18 (”where [you] marking kbn 03.18?”). Viimeksi mainittu kirjoitti ”48-45”, mihin BofA:n kaupankäyntiä hoitanut henkilö vastasi seuraavasti: ”sounds about right”.
251
Kyseiset kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt siis vaihtoivat 6.8.2014 käymässään keskustelussa tarkkoja tietoja siitä, mikä oli heidän henkilökohtainen, ajantasainen arvionsa tietyn joukkovelkakirjan hinnasta, mikä oli omiaan vähentämään heidän epävarmuuttaan.
252
Crédit Agricolen tulkinta, jonka mukaan kyse oli lähinnä hyväksyttävästä hintatiedustelusta, joka liittyi pyrkimykseen hankkia likvidejä resursseja, ei ole uskottava eikä kyseinen pankki osoita, että komission käytettävissä olleet välittömät todisteet 6.8.2014 käydystä keskustelusta ovat riittämättömiä.
253
Aluksi on nimittäin todettava, ettei mikään 6.8.2014 aikana klo 6:53:53–16:30:05 käydyssä keskustelussa viittaa siihen, että BofA:n kaupankäyntiä hoitaneen henkilön tiedustelu olisi liittynyt hänen halukkuuteensa sopia transaktiosta Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitaneen henkilön kanssa.
254
Tämän jälkeen on todettava, että jos BofA:n kaupankäyntiä hoitanut henkilö olisi tarkoittanut sopia transaktiosta Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitaneen henkilön kanssa, hän ei olisi pyytänyt tätä noteeraamaan joukkovelkakirjaa erotuksetta (”where [you] marking kbn 03.18?”) vaan hän olisi selventänyt, että hänen tiedustelunsa koski osto- tai myyntitarjouksen hintaa.
255
Lopuksi on todettava, että kuten riidanalaisen päätöksen 723 perustelukappaleessa mainituista keskusteluista ilmenee, ennen 6.8.2014 käytyä keskustelua käytiin toisia, saman tyyppisiä keskusteluja, joita Crédit agricole ei ole riitauttanut pätevällä tavalla ja joista ilmenee, että tämän tyyppisiä keskusteluja käytiin, kun jollakulla kaupankäyntiä hoitaneella henkilöllä oli meneillään neuvottelut kolmannen kanssa, ja niiden tarkoituksena oli varmistaa, että hinta-arvio, jota kaupankäyntiä hoitanut henkilö aikoi soveltaa kyseisissä neuvotteluissa, oli oikea.
256
Näin ollen Crédit agricole ei ole osoittanut komission tehneen virhettä, kun se on katsonut riidanalaisen päätöksensä 563, 564 ja 678 perustelukappaleessa, että 6.8.2014 käydyssä keskustelussa vaihdettiin hinnoittelustrategiaa koskevia tietoja ja että näin ollen kyseinen keskustelu oli luonteeltaan kilpailunvastainen.
– Keskustelu 12.3.2015
257
Crédit agricole myöntää, että keskustelussa, joka käytiin 12.3.2015, jonka komissio on luokitellut luokkiin 1, 3, 4 ja 5 ja jota käsitellään riidanalaisen päätöksen 573–575, 674, 678, 686, 715, 746 ja 848 perustelukappaleessa, vaihdettiin tietoja, mutta se kiistää, että kyseinen keskustelu voitaisiin luokitella luokkiin 1 ja 5, koska se on ”todennäköisesti” käyty tarkoituksessa tarkistaa, voiko Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitanut henkilö hankkia joukkovelkakirjoja BNG 23 Credit Suissen kaupankäyntiä hoitaneelta henkilöltä. Koska tällaista tulkintaa voidaan pitää uskottavana, komissio ei kyseisen pankin mukaan ole voinut luonnehtia 12.3.2015 käytyä keskustelua kollusiiviseksi eikä näin ollen myöskään ”tarkoitukseen perustuvaksi kilpailunrajoitukseksi”.
258
Kyseisen keskustelun transkription mukaan Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitanut henkilö tiedusteli Credit Suissen kaupankäyntiä hoitaneelta henkilöltä, oliko hänellä edelleenkin joukkovelkakirjoja BNG 23 (”u still got bng 23”). Credit Suissen kaupankäyntiä hoitanut henkilö vastasi myöntävästi, mutta korosti, että häntä oli pyydetty myös tekemään niistä myyntitarjouksen (”yeah…but being asked to price up too”). Credit Suissen kaupankäyntiä hoitanut henkilö selitti uskovansa, että kyse oli samasta asiakkaasta (”same guy i think”). Samalla hän lähetti Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitaneelle henkilölle otteen keskustelusta, jonka hän oli juuri käynyt kyseisen asiakkaansa kanssa ja josta ilmenivät kyseiselle asiakkaalle tehdyn myyntitarjouksen volyymi ja hinta (”14:14:36 50mm BNG 2.5 JAN23 @ ct7 +34.5”). Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitanut henkilö vastasi toteamalla, että kyseinen asiakas lähestyi eri myyjiä (”man this dude gets arou[nd] lol”). Hän lisäsi, ettei asia ollut ongelma ja että hän jättäisi asiakkaan Credit Suissen kaupankäyntiä hoitaneelle henkilölle (”[no problem] man u crack on”). Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitanut henkilö kysyi 40 minuuttia myöhemmin Credit Suissen kaupankäyntiä hoitaneelta henkilöltä, oliko hän tehnyt kyseisen kaupan (”u get lifted?”).
259
Ensinnäkin on todettava, että tässä keskustelussa vaihdettiin selvästi hyvin tarkkoja ja ajantasaisia tietoja yksilöidylle asiakkaalle meneillään olevien neuvottelujen aikana tehdyn myyntitarjouksen hinnasta ja volyymista. Kyseisessä keskustelussa vaihdettiin siis kaupallisesti arkaluonteisia tietoja ja tietoja neuvottelu- ja hinnoittelustrategiasta. Kyseinen tiedonvaihto lisäsi kyseisten kaupankäyntiä hoitaneiden henkilöiden välistä läpinäkyvyyttä ja vähensi heidän epävarmuuttaan.
260
Toiseksi on todettava, että kyseisestä keskustelusta ilmenee niin ikään, että kyseisen tiedonvaihdon perusteella Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitanut henkilö jätti tekemättä myyntitarjousta asiakkaalle, joka oli ottanut häneen yhteyttä ja joka oli niin ikään ottanut yhteyttä Credit Suissen kaupankäyntiä hoitaneeseen henkilöön (”[no problem] man u crack on”).
261
Credit Suissen kaupankäyntiä hoitanut henkilö ei siis päättänyt itsenäisesti kyseiselle asiakkaalle lopulta tarjoamastaan volyymista tai hinnasta, eikä se, että ainoastaan hän teki kyseiselle asiakkaalle myyntitarjouksen, perustunut kyseisen kahden kaupankäyntiä hoitaneen henkilön itsenäiseen päätöksentekoon vaan yhteensovittamiseen, johon he saattoivat ryhtyä kyseisen keskustelunsa vuoksi. Kyseisessä keskustelussaan osallistujat nimittäin määrittivät lopulta yhdessä, kuka kaupankäyntiä hoitaneista henkilöistä tekisi myyntitarjouksen, jossa hän tarjosi osallistujien tiedossa olevaa hintaa. Näin ollen Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitanut henkilö päätti olla tekemättä myyntitarjousta tietylle asiakkaalle ja jätti asiakkaan Credit Suissen kaupankäyntiä hoitaneelle henkilölle. Tätä tulkintaa tukee se, että Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitanut henkilö tiedusteli useita kymmeniä minuutteja myöhemmin keskustelukumppaniltaan, oliko tämä toteuttanut kyseisen transaktion.
262
Tätä komission tulkintaa ei aseta kyseenalaiseksi Crédit agricolen ehdottama tulkinta, jonka mukaan kyseisessä keskustelussa olisi todellisuudessa kyse epäonnistuneesta yrityksestä sopia hyväksyttävästä kaupasta.
263
Crédit agricolen argumentin sanamuodon mukaan 12.3.2015 käyty keskustelu käytiin vain ”todennäköisesti” tarkoituksessa tarkistaa, voiko Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitanut henkilö hankkia kyseisiä SSA-joukkovelkakirjoja, jotta hänellä olisi niitä riittävästi salkussaan voidakseen tämän jälkeen jälleenmyydä ne kolmannelle, mihin hän olisi voinut ryhtyä vain, jos hän olisi voinut ostaa kyseiset SSA-joukkovelkakirjat. Crédit agricolen argumentista ilmenee siis, ettei edes kyseinen pankki kykene määrittämään varmuudella, että sen ehdottama vaihtoehtoinen tulkinta pitää paikkansa.
264
Muutenkin kyseisten kaupankäyntiä hoitaneiden henkilöiden välinen tiedonvaihto oli kattavampaa kuin mikä oli välttämätöntä sen arvioimiseksi, oliko Credit Suissen kaupankäyntiä hoitaneella henkilöllä likvidejä resursseja ja oliko väitetty transaktio kyseisten kaupankäyntiä hoitaneiden henkilöiden välillä mahdollinen. Credit Suissen kaupankäyntiä hoitanut henkilö nimittäin totesi, että kyse oli samasta asiakkaasta, ja toimitti tiedot kyseiselle asiakkaalle meneillään olevien neuvottelujen aikana tekemänsä myyntitarjouksen volyymista ja hinnasta.
265
Vielä on todettava, että kun otetaan huomioon tätä ennen vaihdettujen viestien sisältö, viestiä ”[no problem] man u crack on” ei voida järkevästi ymmärtää siten, että sillä olisi ilmaistu, ettei Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitanut henkilö voinut esittää myyntitarjousta tai ehdottaa parempaa hintaa kuin Credit Suissen kaupankäyntiä hoitanut henkilö – jonka tarjoamaa hintaa hänen ei olisi muutenkaan tullut tietää. Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitanut henkilö ilmaisi luopuvansa myyntitarjouksen esittämisestä vain muutamia sekunteja sen jälkeen, kun Credit Suissen kaupankäyntiä hoitanut henkilö toimitti hänelle tiedot kyseiselle asiakkaalleen tekemästään myyntitarjouksesta. Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitanut henkilö ei siis pyrkinyt – kuten hän olisi tehnyt tavanomaisissa kilpailuolosuhteissa – löytämään vaihtoehtoista ratkaisua voidakseen esittää myyntitarjouksen kyseiselle asiakkaalle. Sen sijaan hän kysyi 40 minuuttia myöhemmin Credit Suissen kaupankäyntiä hoitaneelta henkilöltä, oliko tämä toteuttanut kyseisen transaktion.
266
Näin ollen Crédit agricolen ehdottama tulkinta ei ole uskottava eikä se missään tapauksessa saavuta näyttökynnystä, jota komission tulkinnan asettaminen kyseenalaiseksi edellyttäisi edellä 186 viitatun oikeuskäytännön mukaisesti.
267
Näin ollen Crédit agricole ei ole osoittanut komission tehneen virhettä, kun se on katsonut riidanalaisen päätöksensä 573–575, 674, 678, 686, 715, 746 ja 848 perustelukappaleessa, että 12.3.2015 käydyssä keskustelussa vaihdettiin kaupallisesti arkaluonteisia tietoja ja sovitettiin yhteen hintoja ja kaupankäyntitoimintaa ja että näin ollen kyseinen keskustelu oli luonteeltaan kilpailunvastainen.
268
Näin ollen unionin yleinen tuomioistuin hylkää Crédit agricolen argumentit, joilla se on pyrkinyt osoittamaan, ettei 18. ja 31.1.2013, 15.2.2013, 19. ja 21.3.2013, 24.5.2013, 3.6.2013, 10. ja 25.7.2013, 6.8.2014 ja 12.3.2015 käydyt keskustelut olleet luonteeltaan kilpailunvastaisia.
ii) Keskustelut, jotka Credit Suisse on riitauttanut tutkittavaksi ottamisen edellytykset täyttävällä tavalla
– Keskustelu 28.9.2010
269
Credit Suisse väittää 28.9.2010 käydyn keskustelun osalta, jonka komissio on luokitellut luokkiin 3, 4 ja 5 ja jota käsitellään riidanalaisen päätöksen 232–235, 674, 678, 686 ja 746 perustelukappaleessa, että kyseisen keskustelun aikana sen kaupankäyntiä hoitanut henkilö ehdotti kaupanvälittäjän näytöllä ilmoittamansa hinnan vetämistä pois toteuttaakseen sen sijaan transaktion Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitaneen henkilön kanssa kyseisen kaupanvälittäjän näytöllä ilmoitettuun hintaan.
270
Tässä yhteydessä on todettava, että Credit Suisse riitauttaa ainoastaan 28.9.2010 käydyn keskustelun ensimmäisen osan eli viestinvaihdon klo 5:46:31–5:48:17. Credit Suisse ei nimittäin riitauta keskustelun toista osaa, joka käytiin klo 11:23:57–11:29:54 ja jossa komission mukaan yhdistettiin yhteiseen käyttöön (pooling) markkinatietoja (market intelligence) tietyn, osallistujien tietämän asiakkaan kaupankäyntitaipumuksista ja tulevasta toiminnasta.
271
Kyseisen keskustelun ensimmäisen osan aikana Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitanut henkilö – kuten komissio on todennut riidanalaisen päätöksensä 233 perustelukappaleessa – ”todennäköisesti” kysyi Credit Suissen kaupankäyntiä hoitaneelta henkilöltä, oliko hän Italian joukkovelkakirjojen (09/13) ostaja vai myyjä (”wahts you better way ITALY 09/13”). Tässä yhteydessä Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitanut henkilö totesi, että hän yritti neuvotella kolmannen kanssa (”trying to get a block out”). Vastauksena tähän Credit Suissen kaupankäyntiä hoitanut henkilö selitti ilmoittaneensa juuri kaksisuuntaisen hinnan BGC-kaupanvälittäjän näytöllä ja kysyi Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitaneelta henkilöltä, tulisiko hänen vetää kyseisen hintansa pois (”cool…I’ve just gone 146/143 in bgc… shall i kill it?”). Credit Suissen kaupankäyntiä hoitanut henkilö totesi, että hän työsti juuri ”switch trade[a]””tietämäsi henkilön” kanssa (”i’m working [on] an order to sell Italy 13s to buy Spain 12s with u know who”). Credit Suissen kaupankäyntiä hoitanut henkilö ei saanut vastausta Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitaneelta henkilöltä, joten hän kysyi keskustelukumppaniltaan uudelleen, tulisiko hänen vetää ilmoittamansa hinta pois (”so will need to buy at 146ish to print it… shall i kill price?”). Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitanut henkilö vastasi tämän jälkeen lähinnä, ettei tämä ollut tarpeen, ettei hän ollut varma, tulisiko hänen potentiaalinen asiakkaansa vai ei, ja että hän kokeilisi, josko kauppa onnistuisi (”nah its cool…not sure if this guy will sell or not. but trying him now”).
272
Näin ollen kyseisen keskustelun transkriptiosta ilmenee yhtäältä, että kyseisen keskustelun aikana Credit Suissen kaupankäyntiä hoitanut henkilö ehdotti hintansa vetämistä pois markkinoilta, kun hän ymmärsi, että Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitaneella henkilöllä oli meneillään neuvottelut kolmannen kanssa. Tämän ehdotuksen toteuttamisen seurauksena hän ei olisi kilpaillut Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitaneen henkilön kanssa ja siten se olisi lisännyt todennäköisyyttä, että kyseinen kolmas olisi tehnyt kaupan Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitaneen henkilön kanssa.
273
Toisaalta kyseisen viestinvaihdon perusteella ei suinkaan voida väittää, kuten Credit Suisse väittää, että sen kaupankäyntiä hoitanut henkilö olisi ehdottanut kaupanvälittäjän näytöllä ilmoittamansa hinnan pois vetämistä toteuttaakseen sen sijaan transaktion Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitaneen henkilön kanssa kaupanvälittäjän näytöllä ilmoitettuun hintaan.
274
Tästä on todettava, ettei Credit Suissen tulkinta, jonka mukaan Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitanut henkilö pyrki hankkimaan likvidejä resursseja Credit Suissen kaupankäyntiä hoitaneelta henkilöltä voidakseen tämän jälkeen täyttää asiakkaansa suuremman, kyseistä joukkovelkakirjaa koskevan tilauksen, ole uskottava. Kyseinen pankki ei myöskään osoita, että komission käytettävissä olleet välittömät todisteet 28.9.2010 käydystä keskustelusta ovat riittämättömiä.
275
Credit Suissen kaupankäyntiä hoitanut henkilö nimittäin ilmoitti Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitaneelle henkilölle kaksisuuntaisen hinnan, jonka hän oli juuri ilmoittanut BGC-kaupanvälittäjän näytöllä, ja ilmoitti tälle myös neuvottelevansa juuri kyseisten Italian joukkovelkakirjojen myymisestä kolmannelle, tiedetylle henkilölle (”i’m working [on] an order to sell Italy 13s to buy Spain 12s with u know who”).
276
Koska Credit Suissen kaupankäyntiä hoitanut henkilö neuvotteli jo Italian joukkovelkakirjojen myymisestä kolmannelle, ei ole uskottavaa, että Credit Suissen kaupankäyntiä hoitaneen henkilön ehdotus vetää hintansa pois kaupanvälittäjän näytöltä olisi liittynyt tarkoitukseen sopia transaktiosta Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitaneen henkilön kanssa.
277
Uskottavin tulkinta on, että Credit Suissen kaupankäyntiä hoitanut henkilö ehdotti hintansa vetämistä pois BGC-kaupanvälittäjän näytöltä tarkoituksessa rajoittaa mahdollisen kilpailun määrää ja välttää riski siitä, että kyseinen hinta estäisi Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitanutta henkilöä toteuttamasta tavoittelemaansa suuren joukkovelkakirjakokonaisuuden myyntiä kolmannelle. Tätä tulkintaa tukee myös keskustelu, jota Credit Suisse ei ole nimenomaisesti riitauttanut ja joka käytiin muutamaa päivää aikaisemmin 24.9.2010, jolloin Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitanut henkilö ehdotti tarjouksensa vetämistä pois Tullets-kaupanvälittäjän näytöltä, jotta hänen ilmoituksensa ei vaikuttaisi kielteisesti Credit Suissen kaupankäyntiä hoitaneen henkilön kaupankäyntistrategiaan (ks. riidanalaisen päätöksen 230 perustelukappale).
278
Näin ollen Credit Suisse ei ole osoittanut komission tehneen virhettä, kun se on katsonut riidanalaisen päätöksensä 232–235, 674, 678, 686 ja 746 perustelukappaleessa, että 28.9.2010 käydyssä keskustelussa vaihdettiin kaupallisesti arkaluonteisia tietoja, keskusteltiin kaupankäynti- ja hinnoittelustrategioista ja sovitettiin yhteen kaupankäyntitoimintaa ja että näin ollen kyseinen keskustelu oli luonteeltaan kilpailunvastainen.
– Keskustelu 8.2.2012
279
Credit Suisse väittää, että tietojen vaihtaminen markkinatakaajien inventaarien positioista helpottaa kaupankäyntiä hoitavien henkilöiden välisten transaktiomahdollisuuksien havaitsemista. Credit Suisse viittaa esimerkkinä 8.2.2012 käytyyn keskusteluun, jonka komissio on luokitellut luokkiin 3 ja 4 ja jota käsitellään riidanalaisen päätöksen 367–376, 674 ja 678 perustelukappaleessa.
280
Tässä yhteydessä on korostettava, että Credit Suisse viittaa ainoastaan 8.2.2012 käydyn keskustelun ensimmäiseen osaan, jota Deutsche Bankin ja BofA:n kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt kävivät klo 2:58:5–3:10:51. Credit Suisse ei esitä nimenomaisia argumentteja keskustelun muiden, myöhemmin saman päivän aikana käytyjen osien osalta, joissa komission mukaan vaihdettiin tietoja asiakkaiden pyynnöistä ja meneillään olleista transaktioista.
281
Keskustelun ensimmäisen osan osalta 8.2.2012 käydyn keskustelun transkriptiosta ilmenee, että Deutsche Bankin ja BofA:n kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt keskustelivat yksi toisensa jälkeen transaktioista, joita he olivat toteuttamassa tai joita he suunnittelivat toteuttavansa saman asiakkaan kanssa usean joukkovelkakirjan osalta.
282
Kyseisissä viesteissään kyseiset kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt keskustelivat meneillään olleista neuvotteluistaan, jotka koskivat joukkovelkakirjaa BNG 10/16 (”just about to lose 50mm bng 10/16”; ”getting [check]ed on that too”; ”just sold them… 50mm”). BofA:n kaupankäyntiä hoitanut henkilö ilmaisi tämän jälkeen hinnan, jonka hän oli esittänyt kyseiselle asiakkaalle joukkovelkakirjojen BNG 10/16 osalta (”i showed +127 fyi”) ja Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitanut henkilö vastasi tälle sopineensa juuri transaktiosta kyseisen asiakkaan kanssa kyseisellä hinnalla (”same… thats where i have been lifted”).
283
Kyseiset kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt vaihtoivat myös tietoja asiakkaan käyttäytymisestä muiden joukkovelkakirjojen osalta (”same guy checking me on 100mm new neds”; ”anyone got any ned 06/16”; ”flat”; ”i have some but about to get lifted”; ”same guy?”; ”y[ea]h”; ”hes lifting all the cheap names… think he [might] lift me in 100mm coe17”).
284
Näin ollen 8.2.2012 käydyn keskustelun ensimmäisessä osassa ei vaihdeta tietoja ainoastaan kaupankäyntiä hoitaneiden henkilöiden inventaarien positioista. Keskusteluun osallistuneet kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt vaihtoivat tietoja, jotka eivät olleet julkisia ja jotka koskivat tiettyjen joukkovelkakirjojen volyymeja, joita he olivat myyneet tai joita he aikoivat myydä yhdelle ainoalle asiakkaalle, jonka he tiesivät. Erityisesti tietyn joukkovelkakirjatyypin osalta kyseiset kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt vaihtoivat myös tietoja hinnasta, jolla he olivat myyneet tai jolla he aikoivat myydä kyseistä joukkovelkakirjaa. Kyseisessä keskustelussaan kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt siis kommentoivat reaaliaikaisesti kaupankäyntitoimintaansa, minkä yhteydessä he vaihtoivat kaupallisesti arkaluonteisia tietoja.
285
Näin ollen Credit Suisse ei ole osoittanut komission tehneen virhettä, kun se on katsonut, että 8.2.2012 käydyn keskustelun ensimmäistä osaa on pidettävä sellaisten tietojen yhdistämisenä yhteiseen käyttöön, joiden perusteella kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt pystyivät arvioimaan yksilöidyn asiakkaansa tarkoitusperiä ja meneillään olleita neuvotteluja ja näin ollen toimia markkinoilla olosuhteissa, jotka olivat vähemmän epävarmat.
286
Näin ollen Credit Suisse ei ole osoittanut komission tehneen virhettä, kun se on katsonut riidanalaisen päätöksensä 367–376, 674 ja 678 perustelukappaleessa, että 28.9.2010 käydyssä keskustelussa vaihdettiin kaupallisesti arkaluonteisia tietoja ja keskusteltiin neuvottelu- ja hinnoittelustrategioista ja että näin ollen kyseinen keskustelu oli luonteeltaan kilpailunvastainen.
– Keskustelu 10.1.2013
287
Keskustelussa, joka käytiin 10.1.2013, jonka komissio on luokitellut luokkiin 3, 4 ja 5 ja jota käsitellään riidanalaisen päätöksen 446–450, 674, 678 ja 686 perustelukappaleessa, Credit Suissen kaupankäyntiä hoitanut henkilö kysyi, oliko ostotarjous, jonka hän näki (todennäköisesti yhden tai useamman kaupanvälittäjän näytöllä) ja joka koski KFW-joukkovelkakirjoja, Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitaneen henkilön ostotarjous (”is that your bid in KFW 4.375 18?”), mihin Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitanut henkilö vastasi myöntävästi. Credit Suissen kaupankäyntiä hoitanut henkilö selitti tämän jälkeen, että hänellä oli meneillään neuvottelut kolmannen kanssa ”switch trade[sta]”, jossa hän ostaisi kyseiset KFW-joukkovelkakirjat ja samalla myisi eri joukkovelkakirjatyyppiä (”I’m being checked on these vs the kommun”). Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitanut henkilö vastasi tähän, että hänen positionsa oli ylimyyntipositio, että hän tarvitsi kyseisiä joukkovelkakirjoja ja että hän oli valmis maksamaan niistä mitä tahansa (”i am short 50mm… badly need them… will pay whatever”). Tämän jälkeen hän kysyi Credit Suissen kaupankäyntiä hoitaneelta henkilöltä ensinnäkin, halusiko tämä, että hän vetäisi pois ostotarjouksensa, joka näkyi kaupanvälittäjän näytöllä (”you want me to kill the bid?”), ja toiseksi, voiko Credit Suissen kaupankäyntiä hoitanut henkilö hankkia kyseiset joukkovelkakirjat häntä varten (”if you can get these for me will pay whatever man”). Credit Suissen kaupankäyntiä hoitanut henkilö vastasi kieltävästi ja totesi, että hän tekisi parhaansa, mutta se voisi olla ajantuhlausta (”nah, thats cool. i’ll do my best, but could just be time wasting”). Credit Suissen kaupankäyntiä hoitanut henkilö totesi myös, ettei hän käynyt usein kauppaa kyseisen asiakkaan kanssa eikä hän ollut oikein varma, että kaupasta saataisiin sovittua (”guy who we dont do anything with, so not really sure”). Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitanut henkilö ehdotti tämän jälkeen uudelleen ostotarjouksensa vetämistä pois kaupanvälittäjän näytöltä (”you want me to kill the bid?”), mihin Credit Suissen kaupankäyntiä hoitanut henkilö vastasi, ettei asiakas etsinyt parasta mahdollista tarjousta (”not shopping it around”).
288
Credit Suisse väittää, että kyseisessä keskustelussa Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitanut henkilö ehdotti ostotarjouksensa ”tappamista”, koska hänen toiveenaan oli, että Credit Suissen kaupankäyntiä hoitanut henkilö tekisi kaupat hänen puolestaan, eikä hänellä siis ollut tarvetta kattaa ylimyyntipositiotaan kaupanvälittäjän näytön välityksellä. Credit Suissen kaupankäyntiä hoitaneen henkilön vastaus ”ei, kaikki ok. teen parhaani, mutta se voi olla ajantuhlausta” merkitsee, että Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitaneen henkilön ei tarvinnut poistaa ostotarjoustaan, koska kolmannen kanssa käydyt neuvottelut transaktiosta eivät olleet edenneet tarpeeksi pitkälle, jotta hän olisi voinut luottaa sen toteutumiseen ja luopua joukkovelkakirjojen etsimisestä kaupanvälittäjän näytöllä.
289
Credit Suissen tulkinta ei kuitenkaan ole uskottava, kun otetaan huomioon 10.1.2013 käydyn keskustelun sisältö, eikä pankki osoita, että komission käytössä olleet välittömät todisteet tästä keskustelusta ovat riittämättömiä.
290
Siitä, että Credit Suissen kaupankäyntiä hoitanut henkilö ei pyytänyt Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitanutta henkilöä vetämään ostotarjoustaan pois, koska hän uskoi, ettei asiakas etsinyt parasta mahdollista tarjousta, ilmenee nimittäin, että Credit Suissen kaupankäyntiä hoitanut henkilö tulkitsi ostotarjouksen poisvetämistä koskevaa ehdotusta siten, että Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitaneen henkilön tarkoituksena oli olla mainostamatta kilpailevaa ostotarjousta ja siis aiheuttamatta haittaa Credit Suissen kaupankäyntiä hoitaneen henkilön meneillään olleissa neuvotteluissa. Muutenkin itsenäinen kilpailija, joka Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitaneen henkilön tavoin tarvitsi joukkovelkakirjoja siinä määrin, että hän oli valmis maksamaan niistä mitä tahansa, olisi pyrkinyt maksimoimaan mahdollisuutensa löytää myyjä käyttämällä useita eri kanavia, eikä tällainen kilpailija siis olisi ehdottanut ostotarjouksensa poisvetämistä kaupanvälittäjän näytöltä.
291
Näin ollen ainoa uskottava selitys sille, että Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitanut henkilö ehdotti ostotarjouksensa poisvetämistä, on, että hän halusi auttaa Credit Suissen kaupankäyntiä hoitanutta henkilöä neuvotteluissa, joita tämä kävi kolmannen kanssa.
292
Joka tapauksessa on korostettava, että vaikka Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitanut henkilö ei lopulta vetänyt ostotarjoustaan pois, kyseiset kaksi kaupankäyntiä hoitanutta henkilöä ilmaisivat yhteisen tahtonsa sovittaa yhteen toimintatapojaan ja päättivät tämän jälkeen yhdessä, että Deutsche Bank saattoi pitää ostotarjouksensa kaupanvälittäjän näytöllä.
293
Kuten komissio esittää, se, että Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitanut henkilö oli mahdollisesti kiinnostunut myöhemmästä transaktiosta Credit Suissen kaupankäyntiä hoitaneen henkilön kanssa, jos tämä toteuttaisi transaktionsa kolmannen kanssa, ei oikeuta tällaista kilpailijoiden välistä yhteistoimintaa, sillä kunkin kilpailijan on esitettävä itsenäinen, kilpaileva tarjouksensa tarkoituksessa sopia kaupoista kolmannen kanssa.
294
Lisäksi 10.1.2013 käydyssä keskustelussa vaihdettiin kaupallisesti arkaluonteisia tietoja potentiaalisesta transaktiosta, josta molemmat kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt saattoivat olla kiinnostuneita, ja erityisesti tietyn asiakkaan käyttäytymisestä. Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitanut henkilö ilmaisi myös tietoja tilanteestaan. Tämän tiedon perusteella Credit Suissen kaupankäyntiä hoitanut henkilö saattoi olla varma siitä, että hänellä olisi ostaja, joka oli valmis maksamaan minkä hyvänsä hinnan joukkovelkakirjoista, joita hän ostaisi asiakkaaltaan, mikä on seikka, jonka Credit Suissen kaupankäyntiä hoitanut henkilö saattoi ottaa huomioon, kun hän esitti hintaa asiakkaalleen.
295
Näin ollen Credit Suisse ei ole osoittanut komission tehneen virhettä, kun se on katsonut riidanalaisen päätöksensä 446–450, 674, 678 ja 686 perustelukappaleessa, että 10.1.2013 käydyssä keskustelussa vaihdettiin kaupallisesti arkaluonteisia tietoja ja keskusteltiin neuvottelu- ja hinnoittelustrategioista, minkä lisäksi siinä sovitettiin yhteen kaupankäyntitoimintaa, ja että näin ollen kyseinen keskustelu oli luonteeltaan kilpailunvastainen.
– Keskustelu 12.3.2015
296
Credit Suissen ja Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitaneiden henkilöiden 12.3.2015 käymästä kahdenkeskisestä keskustelusta, jonka myös Crédit agricole on menestyksettä riitauttanut ja jota on käsitelty edellä 257–267 kohdassa, on todettava, ettei Credit Suissen argumenteilla voida kyseenalaistaa arviointia, jonka mukaan kyseinen keskustelu oli luonteeltaan kilpailunvastainen.
297
Yhtäältä nimittäin 12.3.2015 käydyssä keskustelussa ei ainoastaan vaihdettu hyvin tarkkoja ja ajantasaisia tietoja myyntitarjouksesta, joka oli tehty asiakkaalle tuolloin meneillään olleissa neuvotteluissa. Keskustelusta käy myös ilmi, että kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt sovittivat yhteen toimintatapojaan siten, että Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitanut henkilö ei esittänyt myyntitarjousta potentiaaliselle asiakkaalle, joka oli ottanut häneen yhteyttä, keskusteltuaan Credit Suissen kaupankäyntiä hoitaneen henkilön kanssa (ks. edellä 259–261 kohta).
298
Toisaalta Credit Suissen ehdottama vaihtoehto, jonka mukaan Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitanut henkilö yritti hankkia likvidejä resursseja Credit Suissen kaupankäyntiä hoitaneelta henkilöltä, ei ole uskottava, eikä kyseinen pankki osoita edellä 186 mainitussa oikeuskäytännössä tarkoitetulla tavalla, että komission käytettävissä olleet välittömät todisteet ovat riittämättömiä.
299
Jos Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitanut henkilö pyrki hankkimaan likvidejä resursseja, kuten Credit Suisse väittää, kyseisten pankkien kaupankäyntiä hoitaneille henkilöille ei olisi ollut hyötyä tiedonvaihdosta, joka koski kaupallisesti arkaluonteisia tietoja asiakkaan strategiasta, henkilöllisyydestä ja Credit Suissen kyseiselle asiakkaalle esittämän myyntitarjouksen hinnasta. Olisi nimittäin riittänyt, että Credit Suissen kaupankäyntiä hoitanut henkilö olisi heti aluksi selittänyt Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitaneelle henkilölle, ettei hän voinut neuvotella kyseisestä joukkovelkakirjasta tämän kanssa, tai esittänyt tälle noteerauksen.
300
Näin ollen Credit Suisse ei ole osoittanut komission tehneen virhettä, kun se on katsonut riidanalaisen päätöksensä 573–575, 674, 678, 686, 715, 746 ja 848 perustelukappaleessa, että 12.3.2015 käydyssä keskustelussa vaihdettiin kaupallisesti arkaluonteisia tietoja ja sovitettiin yhteen hintoja ja kaupankäyntitoimintaa ja että näin ollen kyseinen keskustelu oli luonteeltaan kilpailunvastainen.
– Sähköpostiviesti 24.3.2015
301
Credit Suissen kaupankäyntiä hoitaneen henkilön 24.3.2015 Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitaneelle henkilölle lähettämästä sähköpostiviestistä, jonka komissio on luokitellut luokkaan 4 ja jota käsitellään riidanalaisen päätöksen 576, 577 ja 678 perustelukappaleessa, Credit Suisse väittää, että kyseinen viesti helpotti kaupankäyntiä hoitaneiden henkilöiden välisten kaupankäyntimahdollisuuksien havaitsemista, mikä on erityisen tärkeää kuun tai vuosineljänneksen lopussa, kun markkinatakaajien on nollattava salkkunsa.
302
Tästä on todettava, että Credit Suissen kaupankäyntiä hoitanut henkilö lähetti kyseisen viestin Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitaneelle henkilölle salattuna kopiona ja sen otsikko oli ”CS US$ SSA BID AXES – month end: offer side bids”. Sähköpostiviestiin sisältyi toivelista eli luettelo, jolla kyseinen kaupankäyntiä hoitanut henkilö ilmoitti tietoja sellaisten joukkovelkakirjojen hinnoista ja määristä, joilla hän halusi käydä kauppaa.
303
Riidanalaisen päätöksen 53 perustelukappaleesta ilmenee, että toivelistasta ilmenevät pankin tietyn kaupankäyntiä hoitavan henkilön halu ostaa tai myydä tiettyjä joukkovelkakirjoja markkinoilla, ja se osoitetaan kyseisen pankin myyntiyksikölle tai kaupanvälittäjälle.
304
Kun Credit Suissen kaupankäyntiä hoitanut henkilö lähetti tällaisen luettelon suoraan kilpailevalle kaupankäyntiä hoitaneelle henkilölle, hän siis ilmoitti kilpailevalle kaupankäyntiä hoitaneelle henkilölle eli Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitaneelle henkilölle hinnat, joita hän tarjosi asiakkailleen useiden eri joukkovelkakirjojen osalta.
305
Tällaiset tiedot ovat kaupallisesti arkaluonteisia. Tietojen kaupallista arkaluonteisuutta ei aseta kyseenalaiseksi se, että luettelo koski vain rajattua määrää joukkovelkakirjoja tai että ilmoitetut hinnat olivat vain ohjeellisia.
306
Credit Suisse ei myöskään ole esittänyt todisteita, joista ilmenisi, että sen kaupankäyntiä hoitanut henkilö olisi pyrkinyt käyttämään näin toimittamaansa toivelistaa sopiakseen transaktiosta Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitaneen henkilön kanssa ja siis ”nollatakseen salkkunsa”. Credit Suisse ei myöskään ole esittänyt todisteita, joista ilmenisi, että Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitanut henkilö olisi pyrkinyt ostamaan Credit Suisselta likvidejä resursseja jonkin kyseisessä luettelossa mainitun 21 joukkovelkakirjan osalta.
307
Se, ettei tällaista luetteloa ole tarkoitettu kilpailevalle kaupankäyntiä hoitavalle henkilölle toimitettavaksi, ilmenee myös Crédit agricolen ja Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitaneiden henkilöiden 21.3.2013 käymästä keskustelusta, jota tarkasteltiin edellä 220–223 kohdassa. Kyseisestä keskustelusta nimittäin ilmenee yhtäältä, että Deutsche Bankin jäsen oli lähettänyt toivelistan Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitaneelle henkilölle, mitä pidettiin virheenä, ja toisaalta, että listan vastaanottamisesta aiheutui ”sotku” Crédit agricolessa.
308
Näin ollen Credit Suisse ei ole osoittanut komission tehneen virhettä, kun se on katsonut riidanalaisen päätöksensä 576, 577 ja 678 perustelukappaleessa, että 24.3.2015 lähetetty sähköpostiviesti oli luonteeltaan kilpailunvastainen.
309
Näin ollen unionin yleinen tuomioistuin hylkää Credit Suissen argumentit, joilla se on pyrkinyt osoittamaan, ettei 28.9.2010, 8.2.2012, 10.1.2013 ja 12.3.2015 käydyt keskustelut tai 24.3.2015 lähetetty sähköpostiviesti olleet luonteeltaan kilpailunvastaisia.
3) Päätelmät riidanalaisessa päätöksessä käsitellyistä keskusteluista
310
Kaikesta edellä esitetystä ilmenee, etteivät Crédit agricole tai Credit Suisse ole osoittaneet komission tehneen virhettä, kun se on katsonut, että sen analysoimista keskusteluista ilmenee SEUT 101 artiklassa tarkoitettujen, luonteeltaan kilpailunvastaisten sopimusten ja/tai yhdenmukaistettujen menettelytapojen olemassaolo, ja tarkemmin ottaen yhtäältä, että kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt sovittivat kilpailunvastaisesti yhteen hintojaan ja kaupankäyntitoimintaansa, ja toisaalta, että he vaihtoivat kaupallisesti arkaluonteisia tietoja.
311
Edellä 310 kohdassa esitetty päätelmä ei kuitenkaan vaikuta vastaukseen, joka on annettava Crédit agricolen ja Credit Suissen ensimmäisiin kanneperusteisiin, joissa ne ovat lähinnä esittäneet, että komissio on rikkonut SEUT 101 artiklaa, kun se on katsonut, että sen toteamilla sopimuksilla ja/tai yhdenmukaistetuilla menettelytavoilla rajoitettiin kilpailua ”tarkoituksen perusteella”. Kyseisten toimintatapojen kilpailunvastaisesta luonteesta ei nimittäin välttämättä seuraa, että kyseisiä toimintatapoja on automaattisesti pidettävä tarkoitukseen perustuvana kilpailunrajoituksena.
312
Jotta kyse olisi tarkoitukseen perustuvasta kilpailunrajoituksesta, kilpailunrajoituksen on paitsi oltava kilpailunvastainen myös riittävän vahingollinen kilpailulle (ks. tuomio 30.1.2020, Generics (UK) ym., C‑307/18, EU:C:2020:52, 67 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
313
Näin ollen Crédit agricolen ja Credit Suissen argumentteja, joilla ne ovat riitauttaneet sen, että asiassa olisi kyse tarkoitukseen perustuvasta kilpailunrajoituksesta, tarkastellaan jäljempänä, kun vastataan kunkin pankin ensimmäiseen kanneperusteeseen.
c)
Yhtenä kokonaisuutena pidettävä jatkettu kilpailusääntöjen rikkominen
314
Toisen kanneperusteensa toisessa osassa Crédit agricole riitauttaa sen, että komission toteamaa kilpailusääntöjen rikkomista voitaisiin pitää jatkettuna.
315
Credit Suisse puolestaan vetoaa toisessa kanneperusteessaan lähinnä todisteiden puuttumiseen ja perustelujen riittämättömyyteen yhtäältä sen osalta, että komission toteamaa rikkomista voitaisiin pitää yhtenä kokonaisuutena (ensimmäinen osa), ja toisaalta sen osalta, että rikkomista voitaisiin pitää jatkettuna (kolmas osa). Istuntopöytäkirjaan on kirjattu, että Credit Suisse peruutti istunnossa alun perin toisen kanneperusteensa yhteydessä esittämänsä väitteen, jonka mukaan sitä, että riidanalaista rikkomista olisi pidettävä yhtenä kokonaisuutena pidettävänä jatkettuna kilpailusääntöjen rikkomisena, ei ole perusteltu riittävästi.
316
Crédit agricolen ja Credit Suissen argumenttien tarkastelun yhteydessä on erotettava toisistaan yhtäältä argumentit, joilla kyseenalaistetaan se, että komission toteamaa kilpailusääntöjen rikkomista voitaisiin pitää yhtenä kokonaisuutena (Credit Suissen toisen kanneperusteen ensimmäinen osa), ja toisaalta argumentit, joilla kyseenalaistetaan se, että kyseistä rikkomista voitaisiin pitää jatkettuna (Crédit agricolen toisen kanneperusteen toinen osa ja Credit Suissen toisen kanneperusteen kolmas osa).
1) Todetun rikkomisen pitäminen yhtenä kokonaisuutena
317
Riidanalaisen päätöksensä 757 ja 758 perustelukappaleessa komissio on katsonut, että sen tätä ennen toteamat lukuisat sopimukset ja/tai yhdenmukaistetut menettelytavat olivat osa kokonaissuunnitelmaa, jolla oli sama kilpailunvastainen tavoite. Asianomaisten pankkien kyseisenä tavoitteena oli komission mukaan tulojen maksimointi ja muiden kaupankäyntiä hoitavien henkilöiden käyttäytymiseen liittyvästä epävarmuudesta mahdollisesti aiheutuvien tappioiden rajoittaminen sovittamalla yhteen hintoja ja kaupankäyntitoimintaa sekä vaihtamalla kaupallisesti arkaluonteisia tietoja SSA-joukkovelkakirjoista, joilla käytiin kauppaa jälkimarkkinoilla. Komission mukaan kyseiset pankit pyrkivät siis rajoittamaan tai vääristämään kilpailua korvaamalla keskinäisen kilpailunsa keskinäisellä avunannolla, jonka tarkoituksena oli parantaa pankkien kaupankäynnistään SSA-joukkovelkakirjojen jälkimarkkinoilla saamia tuloja, minkä seurauksena tilanne oli ajoittain sellainen, että asianomaisten pankkien kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt saattoivat vaikuttaa käyvän kauppaa yhden ainoan yrityksen lukuun pikemminkin kuin toistensa kilpailijoina.
318
Lisäksi riidanalaisen päätöksensä 759–764 perustelukappaleessa komissio on esittänyt lähinnä neljä ”objektiivista seikkaa”, jotka sen mukaan osoittavat, että kyseessä olevan kollusiivisen yhteydenpidon kerrat ”liittyivät toisiinsa ja täydensivät toisiaan”.
319
Ensinnäkin kyseessä olevat tuotteet, eli SSA-joukkovelkakirjat, olivat homogeenisiä ja niillä käytiin kauppaa samalla tavalla (760 perustelukappale). Toiseksi kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt käyttivät samaa mekanismia eli he pitivät jatkuvasti yhteyttä heille varatuilla chat-kanavilla (761 perustelukappale). Kolmanneksi asianomaiset yritykset olivat samoja – eli Deutsche Bank, BofA, Credit Suisse ja Crédit agricole – ja tältä osin todettiin muutos vain silloin, kun yksi rikkomiseen osallistuneista kaupankäyntiä hoitaneista henkilöistä (jotka muodostivat tiiviin ryhmän, jonka jäsenet pysyivät samoina ajan kuluessa) vaihtoi työpaikkaa (762 perustelukappale). Neljänneksi kyseessä olevat toimintatavat noudattivat samaa ”kaavaa”. Asianomaisten pankkien kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt olivat etenkin tiettyinä ajanjaksoina päivittäin yhteydessä toisiinsa ja pitivät viestintäkanavansa auki koko päivän. He vaihtoivat tietoja meneillään olevasta kaupankäyntitoiminnastaan vapaasti kommentoimalla reaaliaikaisesti tapahtumassa olevaa, ja tämän avulla he pystyivät havaitsemaan tilaisuuksia käyttäytymisensä yhteensovittamiseen ja käyttämään niitä hyväkseen (763 ja 764 perustelukappale).
320
Toisen kanneperusteensa ensimmäisessä osassa Credit Suisse väittää, ettei komissio ole osoittanut, että oli olemassa kokonaissuunnitelma, jolla oli yksi ainoa kilpailunvastainen tavoite ja joka yhdisti toimintatapoja ennen ja jälkeen helmikuun 2013.
321
Ilman että olisi tarpeen pohtia Credit Suissen esittämien väitteiden tarkkaa ulottuvuutta ja tarkemmin sanottuna sitä, onko kyseinen pankki riitauttanut kokonaissuunnitelman, jolla oli yksi ainoa kilpailunvastainen tavoite, olemassaolon koko komission toteaman rikkomisen keston osalta ja tarkemmin ottaen ennen helmikuuta 2013 ja sen aikana, mikä ei ilmene selkeästi kannekirjelmästä, on arvioitava, onko komissio ensinnäkin osoittanut, että tällainen kokonaissuunnitelma oli olemassa ennen helmikuuta 2013 ja sen aikana, ja toiseksi, että kyseisen kokonaissuunnitelman toteuttaminen on jatkunut helmikuun 2013 jälkeen.
i) Kysymys siitä, oliko olemassa kokonaissuunnitelma, jolla oli yksi ainoa kilpailunvastainen tavoite, ennen helmikuuta 2013 ja sen aikana
322
Kuten edellä 166, 168–171, 188–208 ja 269–295 kohdassa mainituista ennen helmikuuta 2013 ja sen aikana käydyistä keskusteluista ilmenee, komissio on tässä asiassa todennut seikkoja, joiden perusteella se on kyennyt näyttämään, että tällä ajanjaksolla osallistujien noudattamien toimintatapojen – eli kaupallisesti arkaluonteisten tietojen vaihtamisen ja osallistujien hintojen ja kaupankäyntitoiminnan yhteensovittamisen – tavoite oli kilpailunvastainen.
323
Tarkemmin ottaen komission toteamista seikoista ilmenee, että asianomaisten pankkien kaupankäyntiä hoitaneiden henkilöiden soveltamien käytäntöjen tarkoituksena oli kaupallisesti arkaluonteisten tietojen vaihtaminen ja sellaisten tilanteiden käyttäminen hyväksi, joissa he saattoivat tilaisuuden tullen sovittaa yhteen toimintatapojaan, erityisesti, kun useampi osallistuja oli kiinnostunut yhdestä tai useammasta, yksilöidystä SSA-joukkovelkakirjasta tai kun sama asiakas lähestyi heitä saman SSA-joukkovelkakirjan osalta. Näiden toimintatapojen perusteella, joissa tavanomaiset kilpailuolosuhteet korvattiin keskinäisellä avunannolla, läpinäkyvyys lisääntyi ja siis epävarmuus väheni ja riski pieneni ja ajoittain osallistujien yksittäisiä salkkuja hallinnoitiin kuin kyse olisi ollut yhdestä ainoasta salkusta. Näin ollen osallistujat hyötyivät kilpailunvastaisista toimintatavoistaan asiakkaidensa ja kilpailijoidensa kustannuksella.
324
Näin ollen komissio on perustellusti katsonut, että asianomaisten pankkien noudattamien toimintatapojen ainoana kilpailunvastaisena tavoitteena oli pankkien tulojen maksimointi ja tappioiden rajoittaminen.
325
Tämä tavoite ilmenee myös eräistä edellä 166, 168 ja 170 kohdassa mainituissa keskusteluissa esitetyistä selkeäsanaisista toteamuksista, kuten esimerkiksi seuraavista: ”ok cool will show same level… and wont improve” (190 perustelukappaleessa mainittu keskustelu 2.6.2010); ”where u gonna be bidding kfw 20’s if asked?” (228 perustelukappaleessa mainittu keskustelu 31.8.2010); ”Let’s just keep that price up because I am not going to improve from there. Because they are just going to try and play one place against another” (236 perustelukappaleessa mainittu keskustelu 13.10.2010); ”take it out for now man… don’t want [to] have to pay 15!” (243 perustelukappaleessa mainittu keskustelu 20.10.2010); ”in case he comes to [you]. maybe worth showing same level… so we can max the dough” (294 perustelukappaleessa mainittu keskustelu 19.5.2011).
326
Myös edellä 166, 168–170, 188–208 ja 269–295 kohdassa mainitut keskustelut, joita käytiin ennen helmikuuta 2013 ja sen aikana, tukevat riidanalaisessa päätöksessä tehtyjä arviointeja, joiden mukaan ennen helmikuuta 2013 ja sen aikana ilmeni muitakin objektiivisia seikkoja, jotka osoittavat, että osallistujien noudattamat kilpailunvastaiset toimintatavat liittyivät toisiinsa ja olivat luonteeltaan toisiaan täydentäviä ja että yhdistettyinä näillä toimintatavoilla toteutettiin osaltaan kokonaissuunnitelmaa, jolla oli komission kuvailema kilpailunvastainen tavoite.
327
Ensinnäkin komission toteamat kilpailunvastaiset toimintatavat liittyivät kaikki SSA-joukkovelkakirjoihin, joilla niiden moninaisuudesta huolimatta käytiin kauppaa samalla tavalla ja joiden kaupankäynnistä vastasivat samat henkilöt asianomaisten pankkien samoissa kaupankäyntiyksiköissä. Tätä arviointia havainnollistavat useat komission riidanalaisessa päätöksessään analysoimat keskustelut, joista ilmenee, että samat kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt vaihtoivat tietoja tai sovittivat toimintaansa yhteen eri SSA-joukkovelkakirjojen osalta yhden ja saman päivän aikana (ks. esimerkiksi edellä 279–286 kohdassa mainittu keskustelu 8.2.2012 ja edellä 188–195 kohdassa mainittu keskustelu 18.1.2013).
328
Toiseksi kyseessä olevat toimintatavat perustuivat aina samaan mekanismiin eli kyse oli vuoden 2010 alusta alkaen säännöllisesti pysyvillä usean osallistujan chat-kanavilla käydyistä keskusteluista, joita täydennettiin kahdenkeskisillä keskusteluilla. Kyseisiä keskusteluja käytiin pienen ja tiiviin kaupankäyntiä hoitaneiden henkilöiden ryhmän kesken, ja ryhmän jäsenet keskustelivat useita kertoja päivässä eri SSA-joukkovelkakirjoista (ks. esimerkiksi edellä 269–278 kohdassa mainittu keskustelu 28.9.2010 ja edellä 196–200 kohdassa mainittu keskustelu 31.1.2013).
329
Kolmanneksi kyseisiin toimintatapoihin osallistui vakiintunut ryhmä yrityksiä eli Deutsche Bank, BofA ja Credit Suisse. Yritysten ryhmässä tapahtui muutos ainoastaan, kun BofA:n kaupankäyntiä hoitanut henkilö vaihtoi työpaikkaa ja siirtyi Crédit agricolen palvelukseen tammikuussa 2013, jonka jälkeen kyseinen pankki osallistui kyseisiin toimintatapoihin.
330
Neljänneksi kyseessä olevat toimintatavat noudattivat samaa kaavaa, jossa tietoja yhdistettiin yhteiseen käyttöön tai jossa käytiin avoimia keskusteluja vasta toteutetuista, meneillään olevista tai suunnitelluista toimintatavoista, minkä vuoksi asianomaisten pankkien kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt voivat tarttua tilaisuuksiin sovittaa yhteen toimintatapojaan tai vaihtaa tietoja ja siis pyrkiä edellä 317 kohdassa mainittuun yhteen ainoaan kilpailunvastaiseen tavoitteeseen.
331
Muutenkin muistakin komission asiakirja-aineistoon kootuista todisteista ilmenee, että ennen helmikuuta 2013 ja sen jälkeen oli olemassa kokonaissuunnitelma, jolla oli yksi ainoa kilpailunvastainen tavoite.
332
Riidanalaisen päätöksen 190 perustelukappaleessa mainitussa 2.6.2010 käydyssä keskustelussa BofA:n kaupankäyntiä hoitanut henkilö ilmoitti nimittäin Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitaneelle henkilölle hinnan, jolla hän oli myynyt joukkovelkakirjoja tietylle asiakkaalleen. Tämän jälkeen Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitanut henkilö ehdotti samaa hintaa samalle asiakkaalle ja kertoi BofA:n kaupankäyntiä hoitaneelle henkilölle myyneensä samoja joukkovelkakirjoja ja kyseisen kaupan menneen kuin unelma (”worked out a dream”).
333
Riidanalaisen päätöksensä 810 perustelukappaleessa komissio on myös maininnut keskusteluja, joista ilmenee, että kukin kolmesta toimintatapoihin pääasiallisesti osallistuneesta kaupankäyntiä hoitaneesta henkilöstä ymmärsi kuuluvansa epäviralliseen ”klubiin” (”telling you man… just like you, me and [Credit Suisse’s trader] have a chatroom… all these accounts mst be in one chatroom as well”; ”we should defo include him in the club….”).
334
Vielä on todettava, että lopetettuaan työnsä BofA:n palveluksessa ja aloitettuaan työnsä Crédit agricolen palveluksessa yksi kyseessä oleviin, komission tarkastelemiin toimintatapoihin osallistuneista kaupankäyntiä hoitaneista henkilöistä pyysi 10.1.2013, että hänet päästettäisiin takaisin taloon (”to be added back in the house!”) eli pysyvälle chat-kanavalle, jonka jäseniä Deutsche Bankin ja Credit Suissen kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt olivat.
335
Koska komissiolla oli riittävästi näyttöä, jotta se saattoi katsoa, että ennen helmikuuta 2013 ja sen aikana oli olemassa kokonaissuunnitelma, jolla oli yksi ainoa kilpailunvastainen tavoite, toisin kuin Credit Suisse väittää, komission ei siis ollut näytettävä toteen, että osallistujat olisivat nimenomaisesti ja ennen toimintaansa sopineet yleissuunnitelmasta, jossa määriteltiin heidän toimintansa markkinoilla, tai yleisemmin että ne olisivat etukäteen muodollisesti sopineet aikomuksestaan noudattaa kilpailunvastaisia toimintatapoja.
336
Edellä esitetyn perusteella ja olettaen, että Credit Suissen tarkoituksena on ollut riitauttaa se, että tammikuun 2010 ja helmikuun 2013 välisenä aikana oli olemassa kokonaissuunnitelma, Credit Suisse ei ole osoittanut komission tehneen virhettä, kun se on katsonut, että asianomaisten pankkien kaupankäyntiä hoitaneiden henkilöiden kyseisellä ajanjaksolla noudattamat toimintatavat olivat osa kokonaissuunnitelmaa, jolla oli yksi ainoa kilpailunvastainen tavoite, jonka komissio on määrittänyt lähinnä edellä 317 kohdassa mainituin sanamuodoin.
ii) Kysymys siitä, onko kokonaissuunnitelman, jolla oli yksi ainoa kilpailunvastainen tavoite, toteuttamista jatkettu helmikuun 2013 jälkeen
337
Riidanalaisen päätöksen 94, 766, 767, 822, 823 ja 847 perustelukappaleesta ilmenee, että Deutsche Bank kielsi helmikuun 2013 lopussa kaupankäyntiä hoitaneita henkilöitään käyttämästä pysyviä usean osallistujan chat-kanavia (”persistent multilateral chatrooms”).
338
Credit Suisse väittää, että tämä kielto on perustosiseikka, joka esti keskustelujen käymisen tällaisilla chat-kanavilla, minkä seurauksena asianomaisten pankkien kaupankäyntiä hoitaneiden henkilöiden välisiä keskusteluja käytiin harvemmin tai jopa vain satunnaisesti. Olosuhteiden muututtua tällä tavalla asianomaisten kaupankäyntiä hoitaneiden henkilöiden helmikuun 2013 jälkeen noudattamat toimintatavat eivät enää perustuneet samaan ”mekanismiin” eivätkä ne enää noudattaneet samaa ”kaavaa”. Näissä olosuhteissa helmikuun 2013 jälkeen ei ollut enää mahdollista saavuttaa komission määrittelemää yhtä ainoaa kilpailunvastaista tavoitetta.
339
Komissio hyväksyy, että edellä 337 kohdassa mainitun kiellon seurauksena kilpailunvastaisista keskusteluista tuli suhteessa harvinaisempia, mutta se kiistää Credit Suissen väitteen, jonka mukaan keskustelut olisivat tällöin vähentyneet merkittävästi ja yhtäkkiä.
340
Nyt käsiteltävissä asioissa on korostettava, että Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitaneille henkilöilleen antama kielto käyttää pysyviä usean osallistujan chat-kanavia ei ole seikka, jolla voitaisiin kyseenalaistaa komission toteamukset siitä, että oli olemassa kokonaissuunnitelma, jolla oli yksi ainoa kilpailunvastainen tavoite.
341
Ensinnäkin on nimittäin huomattava, ettei Credit Suisse kiistä edellä 319 kohdassa viitattuja objektiivisia seikkoja, jotka liittyvät yhtäältä kyseessä olevien tuotteiden eli SSA-joukkovelkakirjojen homogeenisyyteen ja toisaalta siihen, että toimintatapoihin osallistuivat aina samat pankit, paitsi kun yksi osallistuneista kaupankäyntiä hoitaneista henkilöistä vaihtoi pankkia.
342
Toiseksi Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt reagoivat edellä 337 kohdassa mainittuun kieltoon, mitä havainnollistaa kahden kyseisen pankin kaupankäyntiä hoitaneen henkilön välinen keskustelu 25.2.2013, joka mainitaan riidanalaisen päätöksen 473 ja 761 perustelukappaleessa.
343
Tässä keskustelussa riidanalaiseen rikkomiseen osallistunut Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitanut henkilö sanoi saman pankin palveluksessa olleelle kollegalleen, että kyseinen kielto aiheuttaisi heille todellista haittaa (”that’s gonna really hinder us”), koska he eivät enää saisi tietoonsa Crédit agricolen ja Credit Suissen kaupankäyntiä hoitaneiden henkilöiden keskenään vaihtamia tietoja (”we not gonna know what flows are going on with [Crédit agricole’s trader] and [Credit Suisse’s trader]”).
344
Toinen Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitanut henkilö totesi tällöin seuraavaa: ”what i do with [another trader] is we open a new room every day. as long as its not permanent chat, its ok”, mihin hänen keskustelukumppaninsa, joka osallistui riidanalaiseen kilpailusääntöjen rikkomiseen, vastasi seuraavasti: ”ah ok. gonna have to do that then”.
345
Näin ollen sen jälkeen, kun Deutsche Bank kielsi palveluksessaan olevia kaupankäyntiä hoitaneita henkilöitä käyttämästä pysyviä usean osallistujan chat-kanavia, riidanalaiseen rikkomiseen osallistuneiden pankkien kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt korvasivat keskustelunsa pysyvillä usean osallistujan chat-kanavilla keskusteluilla, joita he kävivät kahdenkeskisillä, väliaikaisilla chat-kanavilla.
346
Tästä on todettava, että yhtäältä on riidatonta, että Credit Suissen ja Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt jatkoivat elokuuhun 2013 saakka kahdenkeskisiä keskustelujaan samalla, pysyvällä usean osallistujan chat-kanavalla, jota he olivat käyttäneet Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitaneen henkilön kanssa ennen helmikuuta 2013 ja sen aikana, eli chat-kanavalla PCHAT‑0x2000001313671, jonka nimi oli ”DB/CA/CS $ CHAT”. Toisaalta edellä 344 kohdassa lainatusta 25.2.2013 käydystä keskustelusta ilmenee nimenomaisesti, että kielto käyttää pysyviä usean osallistujan chat-kanavia ei estänyt Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitaneita henkilöitä käyttämästä kahdenkeskisiä, väliaikaisia chat-kanavia.
347
Asianomaisten pankkien kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt olivat muutenkin tottuneet käymään niin ikään kahdenkeskisiä keskusteluja, sillä heillä oli ollut tällaisia keskusteluja ennen helmikuuta 2013 ja sen aikana sen lisäksi, että he käyttivät edellä mainittuja usean osallistujan chat-kanavia, mitä ei ole kiistetty.
348
Asianomaisten pankkien kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt pyrkivät siis vastaamaan Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitaneille henkilöille annettuun kieltoon käyttää usean osallistujan chat-kanavia kahdenkeskisten keskustelujen verkostolla. Tämä seikka viittaa siihen, että heidän tarkoituksenaan oli jatkaa helmikuun 2013 jälkeenkin toimintaansa, jolla oli pyritty kilpailunvastaiseen tavoitteeseen tammikuusta 2010 alkaen.
349
Kolmanneksi on todettava, että asianomaisten pankkien kaupankäyntiä hoitaneiden henkilöiden väliset keskustelut jatkuivat tosiasiallisesti helmikuun 2013 jälkeenkin. Kun tarkastellaan keskusteluja, joita käytiin helmikuun 2013 jälkeen, ilmenee, että kyseiset keskustelut olivat samankaltaisesti sisällöltään kilpailunvastaisia kuin ennen helmikuuta 2013 käydyt keskustelutkin.
350
Aluksi on nimittäin todettava, että kyseiset kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt jatkoivat hintojensa yhteensovittamista, mitä havainnollistavat esimerkiksi edellä 167 kohdassa mainitut otteet kahdenkeskisistä keskusteluista, joita käytiin helmikuun 2013 jälkeen, 10.7.2013 käyty kahdenkeskinen keskustelu (ks. edellä 236–243 kohta), 12.3.2015 käyty kahdenkeskinen keskustelu (ks. edellä 257–267 ja 296–300 kohta) ja 24.3.2015 lähetetty sähköpostiviesti (ks. edellä 301–308 kohta).
351
Tämän jälkeen on todettava, että kyseiset kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt ilmaisivat edelleenkin omasta aloitteestaan tai pyynnöstä tietoja, joita muut kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt saattoivat käyttää kaupankäyntitoiminnassaan tai määrittääkseen kaupankäynti- tai hinnoittelustrategiansa, mitä havainnollistavat esimerkiksi edellä 168 kohdassa mainitut otteet kahdenkeskisistä keskusteluista, joita käytiin helmikuun 2013 jälkeen, 19. ja 21.3.2013 käydyt kahdenkeskiset keskustelut (ks. edellä 209–216 ja 217–227 kohta), 24.5.2013 käyty kahdenkeskinen keskustelu (ks. edellä 228–232 kohta), 25.7.2013 käyty kahdenkeskinen keskustelu (ks. edellä 244–248 kohta) ja 12.3.2015 käyty kahdenkeskinen keskustelu (ks. edellä 257–267 ja 296–300 kohta).
352
Lopuksi on todettava, että kyseiset kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt jatkoivat kaupankäyntitoimintansa yhteensovittamista, mitä havainnollistavat esimerkiksi edellä 170 ja 171 kohdassa mainitut otteet kahdenkeskisistä keskusteluista, joita käytiin helmikuun 2013 jälkeen, 10.7.2013 käyty kahdenkeskinen keskustelu (ks. edellä 236–243 kohta) ja 12.3.2015 käyty kahdenkeskinen keskustelu (ks. edellä 257–268 ja 296–300 kohta).
353
Näin ollen helmikuun 2013 jälkeen asianomaisten pankkien kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt harjoittivat samantyyppistä yhteensovittamista, vaihtoivat keskenään samantyyppisiä kaupallisesti arkaluonteisia tietoja ja pyrkivät samaan kilpailunvastaiseen tavoitteeseen kuin myös ennen tuota ajankohtaa.
354
Neljänneksi Credit Suissen argumentilla, jonka mukaan siitä, että Deutsche Bank kielsi palveluksessaan olleita kaupankäyntiä hoitaneita henkilöitä käyttämästä pysyviä usean osallistujan chat-kanavia, aiheutui yhtäkkinen ja merkittävä muutos väitetyn yhtenä kokonaisuutena pidettävän kilpailusääntöjen rikkomisen mekanismissa ja kaavassa, ei voida kyseenalaistaa toteamusta, jonka mukaan kokonaissuunnitelman mukaiseen kilpailunvastaiseen tavoitteeseen pyrittiin myös helmikuun 2013 jälkeen.
355
Näin on siksi, että kilpailusääntöjen rikkomista pidetään yhtenä kokonaisuutena kartellin osallistujien yhtäläisen tavoitteen perusteella eikä kyseisen kartellin toteuttamistapojen perusteella (ks. vastaavasti tuomio 15.3.2000, Cimenteries CBR ym. v. komissio, T‑25/95, T‑26/95, T‑30/95–T‑32/95, T‑34/95–T‑39/95, T‑42/95–T‑46/95, T‑48/95, T‑50/95–T‑65/95, T‑68/95–T‑71/95, T‑87/95, T‑88/95, T‑103/95 ja T‑104/95, EU:T:2000:77, 4127 kohta ja tuomio 8.7.2008, Lafarge v. komissio, T‑54/03, ei julkaistu, EU:T:2008:255, 482 kohta).
356
Oikeuskäytännössä on myös katsottu, että kun kilpailunvastaisten käytäntöjen tavoite on pysynyt samana, ratkaisevaa merkitystä ei ole sillä, että näiden käytäntöjen tietyt ominaispiirteet tai intensiteetti ovat muuttuneet (ks. vastaavasti tuomio 24.3.2011, Aalberts Industries ym. v. komissio, T‑385/06, EU:T:2011:114, 105 kohta).
357
Riidanalaisessa päätöksessä todettu yksi ainoa kilpailunvastainen tavoite ei myöskään edellyttänyt päivittäisten keskustelujen järjestämistä, toisin kuin Credit Suisse antaa ymmärtää. Riidanalaisen päätöksen 607–611 ja 763 perustelukappaleesta nimittäin ilmenee, että asianomaisten pankkien kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt pyrkivät tähän tavoitteeseensa vaihtamalla vapaasti tietoja meneillään olleesta kaupankäyntitoiminnastaan. Tietoja vaihdettiin kommentoimalla juuri tapahtuvaa reaaliaikaisesti, minkä vuoksi kyseiset kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt pystyivät havaitsemaan ja käyttämään hyväkseen tilaisuuksia toimintansa yhteensovittamiseen. Kyseiset kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt pyrkivät kyseiseen tavoitteeseensa tällä tavalla kilpailunvastaisissa keskusteluissaan, jotka koskivat tiettyjä neuvotteluja tai laajimmillaan tiettyjen ajanjaksojen kannalta merkityksellisiä tietoja. Heidän pyrkimyksensä päästä kyseessä olevaan kilpailunvastaiseen tavoitteeseen ei siis edellyttänyt jatkuvia tai päivittäisiä keskusteluja.
358
Muutenkin on todettava, ettei kilpailunvastaisia keskusteluja käyty välttämättä päivittäin edes helmikuuta 2013 edeltäneellä ajanjaksolla, kuten riidanalaisen päätöksen 4.2 jaksossa esitetystä tapahtumien aikajärjestyksestä ilmenee.
359
Vielä on todettava, että on totta, että kielto käyttää pysyviä usean osallistujan chat-kanavia saattoi vaikeuttaa asianomaisten pankkien kaupankäyntiä hoitaneiden henkilöiden pyrkimystä havaita tilaisuuksia toimintansa yhteensovittamiseen ja kaupallisesti arkaluonteisten tietojen vaihtamiseen, varsinkin, koska heidän oli entistä vaikeampi jatkaa ”reaaliaikaista kommentointia”.
360
Credit Suisse ei kuitenkaan kiistä sitä, että kahdenkeskiset, väliaikaiset chat-kanavat toimivat samalla tavalla kuin pysyvät usean osallistujan chat-kanavatkin. Kahdenkeskisten, väliaikaisten chat-kanavien välityksellä kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt saattoivat vaihtaa tietoja lähettämällä pikaviestejä samalla tavalla kuin pysyvien usean osallistujan chat-kanavienkin välityksellä. Lisäksi väliaikaisilla chat-kanavilla kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt voivat kommentoida juuri tapahtuvaa mihin tahansa aikaan päivästä ja reaaliaikaisesti samalla tavalla kuin pysyvillä usean osallistujan chat-kanavillakin. Todellisuudessa ero näiden kahden chat-kanavatyypin välillä liittyi ennen kaikkea niiden osallistujamäärään ja siihen, oliko joka päivä avattava uusi chat-kanava vai ei.
361
Credit Suissen argumenttia, jonka mukaan helmikuun 2013 jälkeen ei ollut enää mahdollista saavuttaa riidanalaisessa päätöksessä määriteltyä yhtä ainoaa kilpailunvastaista tavoitetta, ei siis voida hyväksyä, eikä tässä yhteydessä ole tarpeen arvioida muita komission riidanalaisessa päätöksessään esittämiä perusteluja, joilla se on vastannut rikkomiseen osallistuneiden pankkien argumentteihin ja joilla se on selittänyt kilpailunvastaisten keskustelujen muuttumista suhteessa harvinaisemmiksi.
362
Näin ollen unionin yleinen tuomioistuin hylkää Credit Suissen toisen kanneperusteen ensimmäisen osan.
363
Siltä osin kuin Crédit Agricole puolestaan kyseenalaistaa sivumennen ja hajanaisesti sen, että riidanalaista kilpailusääntöjen rikkomista voitaisiin pitää yhtenä kokonaisuutena, myös kyseisen pankin väitteet on hylättävä.
364
Yhtäältä on todettava, että Crédit agricole väittää perusteettomasti ensimmäisen kanneperusteensa lopussa ja toisen kanneperusteensa johdannossa, että jos unionin yleinen tuomioistuin toteaa, että komissio on virheellisesti luonnehtinut jotakin viidestä eri sopimuksesta tai yhdenmukaistetusta menettelytavasta ”tarkoitukseen perustuvaksi” kilpailunrajoitukseksi, tästä seuraa, että kilpailusääntöjen rikkominen on virheellisesti luokiteltu ”yhtenä kokonaisuutena pidettäväksi jatketuksi kilpailusääntöjen rikkomiseksi”. Tämä argumentti perustuu nimittäin virheelliseen lähtökohtaan, jonka mukaan komissio olisi todennut riidanalaisessa päätöksessään viisi erillistä rikkomista (ks. edellä 70–89 kohta).
365
Toisaalta on todettava, että Crédit agricole esittää niin ikään perusteettomasti toisen kanneperusteensa ensimmäisessä osassa, jonka mukaan se ei ole osallistunut kokonaissuunnitelmaan, että komissio on esittänyt kyseisen yhtenä kokonaisuutena pidettävän jatketun kilpailusääntöjen rikkomisen osalta yhden ainoan kilpailunvastaisen tavoitteen määritelmän, joka on liian yleisluonteinen, koska kaikki pankit pyrkivät vähentämään tappioitaan. Vaikka komission esittämään yhteen ainoaan kilpailunvastaiseen tavoitteeseen sisältyy myös tavoite tulojen maksimoimisesta ja tappioiden vähentämisestä osallistumalla riidanalaiseen kilpailusääntöjen rikkomiseen, edellä 317 kohdasta ilmenee komission todenneen niin ikään, että asianomaiset pankit olivat pyrkineet tähän tavoitteeseen sovittamalla yhteen käyttäytymistään hinnoittelun ja kaupankäyntitoimintansa osalta ja vaihtamalla kaupallisesti arkaluonteisia tietoja SSA-joukkovelkakirjoista, joilla käytiin kauppaa jälkimarkkinoilla. Kyseessä oleviin toimintatapoihin osallistuneet pankit ovat siis pyrkineet keskinäisellä avunannollaan ja siis käytännöillä, joita ei esiinny tavanomaisissa kilpailuolosuhteissa, maksimoimaan tulojaan ja vähentämään tappioitaan suuremmissa määrin kuin pankit, jotka eivät osallistuneet kyseisiin toimintatapoihin.
2) Kysymys siitä, voidaanko todettua rikkomista pitää jatkettuna
366
Riidanalaisen päätöksensä 789 perustelukappaleessa – otsikon ”Rikkomisen jatkettu luonne” alla – komissio on katsonut, että sen päätöksensä 4 jaksossa kuvaamia toimintatapoja oli pidettävä osana jatkuvaa prosessia, jossa noudatettiin yhteistä suunnitelmaa, eikä kyseisiä toimintatapoja voitu pitää yksittäisinä tai satunnaisina tapahtumina. Komission mukaan kilpailusääntöjen rikkomisen eri osatekijät, joilla pyrittiin samaan kilpailunvastaiseen tavoitteeseen, kehitettiin lukuisissa ja usein asianomaisten pankkien kaupankäyntiä hoitaneiden henkilöiden kesken käydyissä keskusteluissa.
367
Toisen kanneperusteensa toisessa osassa Crédit agricole vetoaa siihen, ”ettei jatkettua rikkomista ole tapahtunut”. Vastauksena unionin yleisen tuomioistuimen istunnossa esittämään kysymykseen Crédit agricole on todennut, että kanneperusteensa kyseisen osan 3.16–3.31 kohdassa se kiistää osallistuneensa jatkuvasti kyseiseen rikkomiseen, mutta keskeytysten sen ja muiden pankkien osallistumisessa tulisi vaikuttaa myös koko riidanalaisen kilpailusääntöjen rikkomisen jatkettua luonnetta koskevaan arviointiin.
368
Toisen kanneperusteensa kolmannessa osassa Credit Suisse väittää, ettei komissio ole näyttänyt toteen, että riidanalainen rikkominen olisi jatkunut helmikuun 2013 jälkeen.
369
Credit Suissen toisen kanneperusteen kolmatta osaa ja Crédit agricolen toisen kanneperusteen toista osaa on syytä tarkastella yksi toisensa jälkeen siltä osin kuin Crédit agricolen toisen kanneperusteen toisessa osassa pyritään osoittamaan, ettei riidanalaista kilpailusääntöjen rikkomista voida pitää jatkettuna.
i) Credit Suissen toisen kanneperusteen kolmas osa, jonka mukaan ei ole näyttöä siitä, että riidanalaista kilpailusääntöjen rikkomista olisi jatkettu helmikuun 2013 jälkeen
370
Toisen kanneperusteensa kolmannessa osassa Credit Suisse väittää, ettei komissio ole näyttänyt toteen, että riidanalaista kilpailusääntöjen rikkomista voidaan pitää jatkettuna helmikuun 2013 jälkeen, joka on ajankohta, jona kyseisessä rikkomisessa tapahtui merkittävä muutos.
371
Credit Suisse esittää aluksi, että tässä tapauksessa kyseessä oleva kaupankäyntiä hoitaneiden henkilöiden viestintäkanava ei ollut salainen ja että heidän viestinvaihtonsa tallennettiin kokonaisuudessaan, joten se, ettei tietyltä ajanjaksolta ole näyttöä viestinnästä, on tosiasiallisesti todiste käyttäytymisen keskeytymisestä kyseiseksi ajanjaksoksi. Näin ollen komissio on väärässä, kun se väittää, että sen esittämän näytön heikkous johtuu todisteiden hajanaisuudesta ja epätäydellisyydestä.
372
Credit Suisse esittää, että kun otetaan huomioon kyseessä olevien markkinoiden dynamiikka ja järjestys, jossa asiat tapahtuivat helmikuun 2013 jälkeen, komission olisi tullut esittää todisteita tapahtumista, jotka tapahtuivat ajallisesti riittävän lähellä toisiaan. Helmikuun 2013 jälkeen oli lukuisia pitkiä taukoja, mukaan lukien taukoja, joiden pituus vaihteli 49–82 päivän välillä. Kun otetaan huomioon kahdenkeskiset keskustelut, joita muut kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt kuin Credit Suissen kaupankäyntiä hoitanut henkilö kävivät, oli kymmenen vähintään 28 päivän pituista jaksoa, joiden aikana ei tapahtunut mitään.
373
Tässä yhteydessä Credit Suisse väittää aluksi, ettei se, että kyseessä olevilla pankkien toimintatavoilla pyrittiin yhteiseen tavoitteeseen, ole riittävä osoitus jatketusta kilpailusääntöjen rikkomisesta, kun on todisteita tai viitteitä siitä, että kyseinen rikkominen oli keskeytynyt. Kyseisten argumenttien perusteella voidaan korkeintaan väittää, että tapahtui yhtenä kokonaisuutena pidettävä ”toistuva” kilpailusääntöjen rikkominen. Vastaavasti komissio on yksinkertaisesti tehnyt päätelmiä kokonaisuutena tarkasteltujen todisteiden joukon perusteella, mikä ei ole oikeudellisesti riittävä tapa osoittaa jatkettua kilpailusääntöjen rikkomista.
374
Tämän jälkeen Credit Suisse huomauttaa, ettei komissio ole selittänyt, miten edellä 372 kohdassa mainitut tauot voidaan tulkinnallisesti poistaa, kun vaihdetut tiedot menettivät nopeasti merkityksensä ja kun kyseinen toimielin on pyrkinyt pidentämään muutaman satunnaisen, helmikuun 2013 jälkeen havaitun keskustelun vaikutuksia.
375
Lopuksi Credit Suisse esittää, että asian olosuhteet ja kyseisten markkinoiden toimintatapa edellyttivät todellisuudessa ”selkeitä toimenpiteitä” ja keskusteluja, joita käytiin jokseenkin säännöllisesti ja suhteellisen lyhyillä aikaväleillä. Credit Suissen mukaan komissio ei ole kyennyt osoittamaan tätä argumenttia vääräksi.
376
Tässä yhteydessä on aluksi hylättävä Credit Suissen argumentti, jonka mukaan asianomaisten pankkien kaupankäyntiä hoitaneiden henkilöiden viestintäkanava ei ollut salainen ja heidän viestinvaihtonsa tallennettiin kokonaisuudessaan, joten se, ettei tietyltä ajanjaksolta ole näyttöä viestinnästä, on tosiasiallisesti todiste kyseessä olevan käyttäytymisen keskeytymisestä kyseiseksi ajanjaksoksi.
377
Yhtäältä kyseinen argumentti on ristiriidassa tiettyjen riidanalaisessa päätöksessä esitettyjen selitysten kanssa. Kyseisen päätöksensä 777 perustelukappaleessa komissio on nimittäin todennut, että Deutsche Bankin kiellettyä pysyvien usean osallistujan chat-kanavien käytön oli tavanomaista, että todisteet kahdenkeskisistä keskusteluista olivat hajanaisempia sen jälkeen, kun kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt tiesivät, että heidän tulisi lopettaa usean osallistujan chat-kanavien käyttö ja siis että heidän oli syytä ”piilottaa yhteydenpitonsa sisäiseltä tarkastukselta”. Kyseisen päätöksensä 82 ja 778 perustelukappaleessa komissio on myös selittänyt, että tutkintansa aikana se oli saanut tietää, että BofA:n kaupankäyntiä hoitaneen henkilön puhelinkeskustelujen äänitallenteet ajalta 29.11.2014–3.9.2015 oli poistettu, ja että ainoasta sen tiedossa olevasta seikasta, eli soitettujen puhelujen luettelosta, ilmeni, että marraskuun 2014 ja maaliskuun 2015 välisenä aikana BofA:n kaupankäyntiä hoitanut henkilö ja Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitanut henkilö keskustelivat puhelimitse 14 kertaa. Komissio on todennut lisäksi, että ainoastaan yksi näistä puheluista oli kirjattu Crédit agricolen järjestelmään, nimittäin puhelu 10.12.2014.
378
Toisaalta sitä, ettei riidanalainen kilpailusääntöjen rikkominen ole ilmennyt tietyn ajanjakson aikana, ei voida automaattisesti tulkita kyseisen rikkomisen keskeytymiseksi kyseisellä ajanjaksolla.
379
Kun komissio arvioi useiden vuosien ajalle ulottuneen kilpailusääntöjen rikkomisen jatkettua luonnetta, se voi nimittäin katsoa, ettei kyseinen rikkominen ole keskeytynyt, vaikka kartelli olisi ilmennyt pidempien tai lyhyempien ajanjaksojen välein, yhtäältä, kun tähän rikkomiseen kuuluvilla eri toimilla on yksi ainoa tavoite ja niitä voidaan pitää osana yhtenä kokonaisuutena pidettävää rikkomista, ja toisaalta, kun ei ole viitteitä tai todisteita siitä, ettei rikkomista jatkettu näiden ajanjaksojen aikana (ks. vastaavasti tuomio 18.3.2021, Pometon v. komissio, C‑440/19 P, EU:C:2021:214, 112 ja 114 kohta ja tuomio 17.5.2013, Trelleborg Industrie ja Trelleborg v. komissio, T‑147/09 ja T‑148/09, EU:T:2013:259, 61 ja 63 kohta).
380
Oikeusvarmuuden periaatteen nojalla edellytetään kuitenkin, että komissio vetoaa vähintäänkin näyttöön tosiseikoista, jotka ovat ajallisesti riittävän lähellä toisiaan, jotta voidaan järkevästi katsoa, että kyseinen rikkominen jatkui keskeytyksettä tietyn kahden ajankohdan välillä (ks. vastaavasti tuomio 29.9.2021, Nichicon Corporation v. komissio, T‑342/18, EU:T:2021:635, 365 kohta (ei julkaistu) oikeuskäytäntöviittauksineen).
381
Vaikka kilpailusääntöjä rikkovan toiminnan kahden ilmenemismuodon välinen ajanjakso on merkityksellinen tekijä osoitettaessa kilpailusääntöjen rikkomisen jatkuvuutta, ei kysymystä siitä, onko kyseinen ajanjakso riittävän pitkä merkitäkseen rikkomisen keskeytymistä, pidä tutkia abstraktilla tasolla. Päinvastoin sitä on arvioitava kyseessä olevan kartellin toiminnan asiayhteydessä (ks. tuomio 29.9.2021, Nichicon Corporation v. komissio, T‑342/18, EU:T:2021:635, 366 kohta (ei julkaistu) oikeuskäytäntöviittauksineen).
382
Tässä tapauksessa on todettava ensimmäisenä pääargumenttina, että edellä 317–362 kohdasta ilmenee, että osallistujien toimintatavat olivat koko rikkomisajanjaksolla osa kokonaissuunnitelmaa, jolla oli yksi ainoa kilpailunvastainen tavoite.
383
Tästä seuraa, että komissio on voinut katsoa, että riidanalaista rikkomista jatkettiin koko riidanalaisessa päätöksessä määritellyn rikkomisajanjakson ajan, eikä komission ollut todettava rikkomista keskeytyneeksi (ks. edellä 379–381 kohta).
384
Toisena pääargumenttina on todettava, että rikkomisen kilpailunvastaisena tavoitteena oli asianomaisten pankkien tulojen maksimointi ja muiden kaupankäyntiä hoitavien henkilöiden käyttäytymiseen liittyvästä epävarmuudesta mahdollisesti aiheutuvien tappioiden rajoittaminen. Toimintatapoja sovellettiin erilaisten SSA-joukkovelkakirjojen osalta eivätkä ne rajoittuneet pelkkään hintojen yhteensovittamiseen tai hintoja koskevaan tiedonvaihtoon. Kyseiset toimintatavat koskivat asianomaisten pankkien kaupankäyntitoimintaa laajemminkin.
385
Kuten edellä 323 ja 357 kohdasta ilmenee, riidanalaisessa päätöksessä todetun yhden ainoan kilpailunvastaisen tavoitteen mukainen toiminta ei edellyttänyt, toisin kuin Credit Suisse väittää, päivittäisten keskustelujen järjestämistä. Asianomaisten kaupankäyntiä hoitaneiden henkilöiden välisten keskustelujen tarkoituksena oli havaita ja käyttää hyväksi tilaisuuksia toimintansa yhteensovittamiseen tai kaupallisesti arkaluonteisten tietojen vaihtamiseen.
386
Muutenkin ja edellä todetun perusteella on niin, ettei riidanalaisen kilpailusääntöjen rikkomisen toiminta edellyttänyt hyvin usein toistuvaa osallistumista kollusiiviseen yhteydenpitoon, koska SSA-joukkovelkakirjoja koskevat neuvottelut olivat toisistaan riippumattomia. Kollusiivisen yhteydenpidon tapauksen onnistuminen ei edellyttänyt osallistumista useaan eri viestintäkertaan, joissa oli kyse eri neuvotteluista.
387
Vielä on todettava, että helmikuun 2013 jälkeen käytyihin keskusteluihin osallistuivat samat kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt, jotka perustivat pysyviä usean osallistujan chat-kanavia vuonna 2010. Samat kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt tapasivat usein sosiaalisen kanssakäymisen tapahtumissa ja he muodostivat hyvin tiiviin ryhmän, josta Lontoon rahoitusalan keskuksessa eli Cityssä työskennelleet kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt usein tiesivät.
388
Kolmantena pääargumenttina on todettava, että komissio on tukeutunut näyttöön tosiseikoista, jotka ovat ajallisesti riittävän lähellä toisiaan, eikä sillä perusteella, että Credit Suisse on vedonnut taukoihin kilpailusääntöjen rikkomisen kahden sellaisen ilmenemiskerran tai keskustelun välillä, jotka komissio on kyennyt näyttämään toteen, voida katsoa, että kyseinen rikkominen olisi keskeytynyt helmikuun 2013 jälkeisellä ajanjaksolla.
389
Tästä on ensinnäkin huomautettava, ettei Credit Suisse vetoa rikkomisen keskeytymiseen ennen helmikuuta 2013, vaikka voidaan todeta, että ennen kyseistä ajankohtaa ja erityisesti vuonna 2012 oli useita yli kuukauden pituisia taukoja tiettyjen keskustelujen välillä.
390
Toiseksi riidanalaisen päätöksensä 534 perustelukappaleessa komissio on viitannut useisiin asiakirjoihin, joista ilmenee, että vuosina 2014 ja 2015 kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt arvioivat SSA-joukkovelkakirjojen markkinoiden muuttuneen vaikeammiksi ja huonommin tuottaviksi (”no money in SSA anymore”, ”no flows in SSA”, ”no money in SSA”, ”SSA is dead”). Tämä ilmiö on selitys sille, että kyseiset kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt kävivät enenevissä määrin kauppaa muilla rahoitusinstrumenteilla kompensoidakseen toiminnan vähenemistä kyseisillä markkinoilla. Markkinoiden toiminnan väheneminen tällä tavalla ei riippunut yhtenä kokonaisuutena pidettävän kilpailusääntöjen rikkomisen osallistujien tahdosta ja se vähensi osaltaan niiden mahdollisuuksia sovittaa toimintaansa yhteen tai vaihtaa kaupallisesti arkaluonteisia tietoja.
391
Kun kolmanneksi tarkastellaan yhtäältä Credit Suissen mainitsemia taukoja edeltäneitä keskusteluja ja toisaalta kyseisten taukojen jälkeisiä keskusteluja, ilmenee, ettei mikään kyseisissä keskusteluissa osoita, että asianomaisten pankkien kaupankäyntiä hoitaneiden henkilöiden tarkoituksena olisi ensinnäkin ollut lopettaa yhtenä kokonaisuutena pidettävä rikkominen tai toiseksi ryhtyä siihen uudelleen. Päinvastoin on katsottava, että kaupankäyntiä hoitaneiden henkilöiden viestinnän sävy on erityisen vapaa ja keskustelut ovat spontaaneja. Etenkään kilpailunvastaisissa keskusteluissa, joita käytiin Credit Suissen mainitsemien taukojen jälkeen, ei esitetä alustavia huomautuksia, joista ilmenisi tarve jatkaa osallistujien aiemmin keskeytynyttä yhteydenpitoa tai rakentaa jälleen osallistujien välistä luottamusta, joka olisi aiemmin kadonnut. Näin ollen kyseisistä keskusteluista ilmenee kilpailusääntöjen rikkomiseen osallistuneiden kaupankäyntiä hoitaneiden henkilöiden keskeytymätön ja jatkuva tarkoitus noudattaa toimintatapoja, jotka olivat osa kokonaissuunnitelmaa, jolla pyrittiin yhteen ainoaan kilpailunvastaiseen tavoitteeseen, sellaisena kuin komissio sen on riidanalaisessa päätöksessään määritellyt.
392
Tarkemmin sanottuna yhtäältä 21.3.2013 käydyn Crédit agricolen ja Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitaneiden henkilöiden välisen keskustelun ja toisaalta 24.5.2013 käydyn Crédit agricolen ja Credit Suissen kaupankäyntiä hoitaneiden henkilöiden välisen keskustelun välisestä 64 päivän pituisesta tauosta on todettava, että vaikka kyseisissä keskusteluissa oli kyse eri joukkovelkakirjoista, keskustelujen sisältö oli sama. Kyseiset kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt nimittäin vaihtoivat kaupallisesti arkaluonteisia tietoja meneillään olleesta tai juuri tapahtuneesta kaupankäyntitoiminnastaan, ja erityisesti hinnoistaan ja asiakkaistaan (ks. edellä 217–227 ja 228–232 kohta). Kyseisissä keskusteluissa esitetyt kommentit ovat myös erityisen vapaita ja kaupankäyntiä hoitaneiden henkilöiden käyttäytyminen on luontevaa. Mikään näissä keskusteluissa ei viittaa siihen, että kaupankäyntiä hoitaneiden henkilöiden tahto rikkoa kilpailusääntöjä olisi lakannut kyseisen kahden tilanteen, joista rikkominen ilmenee, välisenä aikana.
393
Credit Suissen ja Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitaneiden henkilöiden 11.10.2013 ja 10.12.2013 käymien keskustelujen välisen 60 päivän tauon osalta on todettava, että kyseisissä keskusteluissa oli kyse eri joukkovelkakirjoista, mutta keskustelujen sisältö oli samankaltainen. Ensimmäisessä näistä kahdesta keskustelusta Credit Suissen kaupankäyntiä hoitanut henkilö ilmoitti vetäneensä myyntitarjouksensa pois kaupanvälittäjän alustalta (”killed it”) Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitaneen henkilön ehdotettua kyseistä poisvetoa oman pitkän positionsa vuoksi (”i am long bro…if ok to scarp it that would be better”). Toisessa näistä keskusteluista Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitanut henkilö ehdotti oman ostotarjouksensa poisvetämistä (”ah sorry bro…will kill it”) ymmärrettyään, että Credit Suissen kaupankäyntiä hoitaneen henkilön positio oli ylimyyntipositio (”i’m small short”). Se, että Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitanut henkilö päätti lopulta olla vetämättä ostotarjoustaan pois saatuaan tietoonsa Credit Suissen kaupankäyntiä hoitaneen henkilön näkemyksen, ei horjuta arviointia, jonka mukaan kyseiset keskustelut ovat sisällöllisesti jatkoa toisilleen ja ne ilmentävät tietynlaista pidempiaikaista vastavuoroisuutta, kun otetaan huomioon toteutettu poisveto ja ehdotus sellaisen ostotarjouksen poisvetämisestä, josta voisi olla haittaa toiselle kartellin osallistujalle. Kyseisissä keskusteluissa ei myöskään ole mitään seikkaa, joka viittaisi siihen, että kaupankäyntiä hoitaneiden henkilöiden tahto rikkoa kilpailusääntöjä olisi lakannut kyseisen rikkomisen kyseisen kahden ilmenemiskerran välillä. Kyseisistä keskusteluista ensimmäisestä, joka siis käytiin 11.10.2013 ja jossa olivat läsnä kolmen osallistuneen pankin kaupankäyntiä hoitaneita henkilöitä, ilmenee lisäksi, että kyseiset kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt halusivat sopia toistensa tapaamisesta sosiaalisessa tarkoituksessa seuraavan viikon työmatkoillaan New Yorkiin (Yhdysvallat).
394
Credit Suissen ja Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitaneiden henkilöiden 10.12.2013 ja 3.2.2014 käymien keskustelujen välisen 55 päivän tauon osalta on todettava, että kyseisissä keskusteluissa oli kyse eri joukkovelkakirjoista, mutta keskustelujen sisältö oli samankaltainen. Ensimmäisessä näistä kahdesta keskustelusta Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitanut henkilö ehdotti ostotarjouksensa poisvetämistä ymmärrettyään, että Credit Suissen kaupankäyntiä hoitaneen henkilön positio oli ylimyyntipositio (ks. edellä 393 kohta). Toisessa keskustelussa Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitanut henkilö jätti tarttumatta Credit Suissen kaupanvälittäjän alustalla tekemään ostotarjoukseen eikä siis myynyt kyseiselle pankille joukkovelkakirjaa sen jälkeen, kun kyseiset kaksi kaupankäyntiä hoitanutta henkilöä olivat keskustelleet keskenään. Molemmat keskustelut ovat suorasanaisia ja spontaaneja eikä mikään niissä viittaa siihen, että kyseisten kahden kaupankäyntiä hoitaneen henkilön tahto osallistua riidanalaiseen kilpailusääntöjen rikkomiseen olisi lakannut rikkomisen kyseisen kahden ilmenemiskerran välillä.
395
Yhtäältä 1.5.2014 käydyn Crédit agricolen ja Credit Suissen kaupankäyntiä hoitaneiden henkilöiden välisen keskustelun ja toisaalta 22.7.2014 käydyn Credit Suissen ja BofA:n kaupankäyntiä hoitaneiden henkilöiden välisen keskustelun välisestä 82 päivän tauosta on todettava, että ensimmäisessä näistä kahdesta keskustelusta Crédit agricolen ja Credit Suissen kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt keskustelivat tietyn joukkovelkakirjan hinnasta (KFW 5 1/8 03/16). Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitanut henkilö nimittäin kysyi ”where u ma[rk]ing that sh1t [?]”. Credit Suissen kaupankäyntiä hoitanut henkilö vastasi ”got them marked +2 on the bid (2/-2)”, johon Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitanut henkilö vastasi ”perfect”. Kyseisessä keskustelussa Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitanut henkilö sai siis tarkistettua hintansa Credit Suissen kaupankäyntiä hoitaneen henkilön avulla. Toisessa keskustelussa BofA:n kaupankäyntiä hoitanut henkilö, joka oli aiemmin osallistunut keskusteluihin kyseisten muiden kaupankäyntiä hoitaneiden henkilöiden kanssa, kun hän työskenteli Deutsche Bankissa, ehdotti Credit Suissen kaupankäyntiä hoitaneelle henkilölle, että tämä vetäisi pois toista joukkovelkakirjaa koskevan ostotarjouksensa. BofA:n kaupankäyntiä hoitanut henkilö myös mainitsi kaupankäyntipositionsa (”sorry I didn’t realised kbn 19 in tullets was you… i went better bid… can kill it if you wanty… we are short 10mm…”).
396
Kyseisen 82 päivän tauon aikana kyseinen aiemmin Deutsche Bankin palveluksessa ollut kaupankäyntiä hoitanut henkilö oli lomalla 1.4. lukien, koska hän oli jättämässä kyseisen pankin kesäkuussa 2014 ja aloittamassa työssä BofA:ssa. Kilpailusääntöjen rikkominen ei keskeytynyt tämän seurauksena, koska 1.5.2014 Crédit agricolen ja Credit Suissen kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt keskustelivat joukkovelkakirjan hinnasta (ks. edellä 395 kohta). Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitaneen henkilön työpaikan vaihtumista edeltänyt loma vähensi sen sijaan osaltaan väliaikaisesti kolmen pääasiallisesti rikkomiseen osallistuneen kaupankäyntiä hoitaneen henkilön välisiä tilaisuuksia sovittaa toimintaansa yhteen tai vaihtaa kaupallisesti arkaluonteisia tietoja.
397
Aiemmin Deutsche Bankin palveluksessa ollut kaupankäyntiä hoitanut henkilö aloitti tämän jälkeen työssään BofA:ssa 16.7.2014. Siitä, että kyseinen kaupankäyntiä hoitanut henkilö keskusteli kuusi päivää myöhemmin eli 22.7.2014 kahden kesken Credit Suissen kaupankäyntiä hoitaneen henkilön kanssa, ehdotti ostotarjouksen poisvetämistä (”can kill it if you wanty”) ja paljasti kaupankäyntipositionsa (”we are short 10 mm”), osoittaa, ettei hänen tahtonsa noudattaa toimintatapoja, jotka olivat osa kokonaissuunnitelmaa, jolla oli komission määrittelemä yksi ainoa kilpailunvastainen tavoite, ollut keskeytynyt. Tätä jatkunutta tahtoa osallistua kilpailusääntöjen rikkomiseen havainnollistavat myös kyseisten kahden osallistujan keskustelun suora sävy ja tiedonvaihdon spontaanisuus.
398
Väitetysti 24.8.2014 käydyn keskustelun ja 29.10.2014 käydyn keskustelun välisen 67 päivän tauon osalta, johon Credit Suisse on vedonnut, on todettava, että Credit Suissen kyseisen tauon perusteella esittämä argumentti on perusteeton siltä osin kuin 24.8.2014 ei ole todettu käydyn yhtään kahdenkeskistä keskustelua. Credit Suisse tarkoittaa itse asiassa 24.9.2014 käytyä keskustelua, joten kyseisen tauon kesto on 37 päivää. Joka tapauksessa on todettava, ettei kyseisistä keskusteluista ilmene, että kilpailusääntöjen rikkominen olisi keskeytynyt, vaan päinvastoin ne ovat osoitus siitä, että kyseisinä kahtena päivänä Crédit agricolen ja BofA:n kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt jatkoivat tietojen vaihtamista hinnoittelustrategioistaan ja siis ilmaisivat tällä tavalla keskeytymättömän ja jatkuvan tahtonsa osallistua yhtenä kokonaisuutena pidettävään kilpailusääntöjen rikkomiseen, jonka komissio on todennut riidanalaisessa päätöksessään.
399
Yhtäältä 29.10.2014 käydyn Crédit agricolen ja BofA:n kaupankäyntiä hoitaneiden henkilöiden välisen keskustelun ja toisaalta 7.1.2015 käydyn Crédit agricolen ja Credit Suissen kaupankäyntiä hoitaneiden henkilöiden välisen keskustelun välisestä 70 päivän tauosta on todettava, ettei mikään ensimmäisessä näistä kahdesta keskustelusta viittaa siihen, että osallistujat olisivat halunneet keskeyttää riidanalaisen kilpailusääntöjen rikkomisen, eikä mikään toisessa näistä kahdesta keskustelusta viittaa siihen, että osallistujat olisivat halunneet ryhtyä uudelleen rikkomiseen, joka oli aiemmin keskeytynyt. Molemmissa keskusteluissa vaihdetaan hintatietoja. Kyseiset keskustelut havainnollistavat siis yhteistä ja keskeytymätöntä tahtoa jatkaa sen kokonaissuunnitelman toteuttamista, jonka komissio on määritellyt riidanalaisessa päätöksessään.
400
Lopuksi yhtäältä 27.1.2015 käydyn BofA:n ja Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitaneiden henkilöiden välisen keskustelun ja toisaalta 12.3.2015 käydyn Crédit agricolen ja Credit Suissen kaupankäyntiä hoitaneiden henkilöiden välisen keskustelun välisestä 45 päivän tauosta on todettava, että 27.1.2015 käydyn keskustelun sisällöstä ilmenee, että siinä vaihdettiin tietoja tietyn joukkovelkakirjan hinnasta. Kyseisen keskustelun aikana BofA:n kaupankäyntiä hoitanut henkilö kysyi keskustelukumppaniltaan, millaiseksi hän arvioi kyseisen joukkovelkakirjan hinnan ja Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitanut henkilö vastasi kysymykseen. Mikään kyseisessä keskustelussa ei viittaa siihen, että BofA:n ja Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt olisivat harkinneet lakkaavansa toimimasta tällä tavalla tulevaisuudessa.
401
Tässä yhteydessä sitä, että 27.1.2015 käyty keskustelu on viimeinen BofA:n osalta todettu kilpailunvastainen keskustelu ja että kyseisen pankin osallistumisen riidanalaiseen kilpailusääntöjen rikkomiseen katsotaan päättyneen kyseiseen keskusteluun, ei voida tulkita yhtenä kokonaisuutena pidettävän kilpailusääntöjen rikkomisen keskeytymiseksi kahden muun rikkomiseen osallistuneen kaupankäyntiä hoitaneen henkilön eli Crédit agricolen ja Credit Suissen kaupankäyntiä hoitaneiden henkilöiden osalta. Siten Crédit agricolen ja Credit Suissen kaupankäyntiä hoitaneiden henkilöiden 12.3.2015 käymän keskustelun sisällöstä ilmenee paitsi, että kyseiset henkilöt vaihtoivat keskenään hyvin tarkkoja ja ajantasaisia tietoja tietylle asiakkaalle tehdystä myyntitarjouksesta, mutta myös, että kyseiset kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt sovittivat yhteen hintojaan ja kaupankäyntitoimintaansa (ks. edellä 257–267 ja 296–300 kohta). Ennen kyseisten tietojen vaihtamista tai kyseistä yhteensovittamista ei esitetty minkäänlaisia alustavia huomautuksia, jotka viittaisivat siihen, että yhtenä kokonaisuutena pidettävä kilpailusääntöjen rikkominen olisi keskeytynyt tätä aiemmin. Päinvastoin kyseinen tiedonvaihto ja yhteensovittaminen tapahtuivat muutamia sekunteja sen jälkeen, kun kyseiset osallistujat perustivat väliaikaisen chat-kanavansa.
402
Edellä 391 kohdassa esitettyjä arviointeja voidaan soveltaa myös muihin Credit Suissen mainitsemiin taukoihin muiden helmikuun 2013 jälkeen käytyjen keskustelujen välillä.
403
Edellä esitetystä ilmenee, että tässä tapauksessa todetun kartellin, joka kesti noin viisi vuotta ja kaksi kuukautta 19.1.2010–24.3.2015, toiminnan asiayhteyden perusteella voidaan katsoa, että yhtenä kokonaisuutena pidettävä kilpailusääntöjen rikkominen jatkui Credit Suissen mainitsemista tauoista huolimatta.
404
Näin on yhtäältä siksi, että asianomaisten pankkien kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt pyrkivät komission riidanalaisessa päätöksessään toteamaan kilpailunvastaiseen tavoitteeseen vaihtamalla vapaasti tietoja meneillään olleesta kaupankäyntitoiminnastaan. Tiedonvaihto toteutettiin kuvaamalla juuri tapahtuvaa jatkuvasti ja reaaliaikaisesti, minkä vuoksi kyseiset kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt pystyivät havaitsemaan ja käyttämään hyväkseen tilaisuuksia toimintansa yhteensovittamiseen ja kaupallisesti arkaluonteisten tietojen vaihtamiseen tilaisuuden tullen ja erityisesti, kun kyseiset kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt olivat molemmat kiinnostuneita yhdestä tai useammasta, yksilöidystä SSA-joukkovelkakirjasta. Siten kyseiset kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt pyrkivät kilpailunvastaiseen tavoitteeseensa käymällä kilpailunvastaisia keskusteluja, jotka liittyivät tiettyihin, toisistaan riippumattomiin neuvotteluihin, tai jopa käymällä kilpailunvastaisia keskusteluja tiettyjen ajanjaksojen kannalta merkityksellisistä tiedoista. Kyseisen kilpailunvastaisen tavoitteen edistäminen ei siis edellyttänyt pysyviä tai päivittäisiä keskusteluja.
405
Toisaalta helmikuusta 2013 alkaen tapahtui useita asioita, jotka olisivat voineet vaikuttaa kaikkien rikkomiseen osallistuneiden kaupankäyntiä hoitaneiden henkilöiden tahtoon noudattaa kokonaissuunnitelmaa, jolla oli yksi ainoa kilpailunvastainen tavoite, nimittäin ensinnäkin Deutsche Bank kielsi kaupankäyntiä hoitaneita henkilöitään käyttämästä pysyviä usean osallistujan chat-kanavia investointipankkialaan kohdistuvan valvonnan lisäännyttyä, toiseksi Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitanut henkilö oli usean kuukauden ajan lomalla ennen aloittamistaan työssä BofA:ssa ja vielä kolmanneksi toiminta SSA-joukkovelkakirjojen markkinoilla väheni.
406
Kyseisistä tapahtumista huolimatta komission toteamissa keskusteluissa ei kuitenkaan lainkaan kyseenalaisteta kartellia eivätkä rikkomiseen osallistuneet kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt etenkään kyseenalaista tahtoaan jatkaa kilpailunvastaisia toimintatapojaan. Asianomaisten pankkien kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt nimittäin jatkoivat – tosin harvemmin, mutta toistuvasti – luonteeltaan kilpailunvastaisten keskustelujen käymistä, ja niissä käsiteltiin tiettyjä, toisistaan riippumattomia neuvotteluja.
407
Kyseisten kaupankäyntiä hoitaneiden henkilöiden reaktio selittyy sillä, että heidän kilpailunvastainen tavoitteensa perustui heidän välillään vallinneeseen yhteisymmärrykseen siitä, että he auttoivat toisiaan vastavuoroisesti, jotta kukin heistä hyötyisi tästä ajan kuluessa. Tästä syystä kaupankäyntiä hoitanut henkilö saattoi siis pidättäytyä toimimasta tietyn transaktion yhteydessä tai jakaa transaktion toisen kaupankäyntiä hoitaneen henkilön kanssa ja siis luopua välittömästä hyödystä. Kaupankäyntiä hoitanut henkilö saattoi myös vaihtaa tietoja toisten kaupankäyntiä hoitaneiden henkilöiden eli kilpailijoidensa kanssa ja siis luopua tilaisuudestaan hyötyä yksin ja välittömästi kyseisistä tiedoistaan. Käytännössä kaupankäyntiä hoitanut henkilö pidättäytyi toiminnasta, jakoi transaktion tai vaihtoi kaupallisesti arkaluonteisia tietoja, koska hän odotti muiden kaupankäyntiä hoitaneiden henkilöiden toimivan samalla tavalla tulevaisuudessa. Kyseessä olevan kartellin toiminnan asiayhteydessä komission toteamat toimintatavat ja yleisemmin kokonaissuunnitelma, johon kyseiset toimintatavat kuuluivat, perustuivat siis vastavuoroisiin odotuksiin, joita kukin kilpailunvastainen keskustelu tuki ja joiden tarkoituksena oli jatkuvakestoinen hyötyminen asiakkaiden ja kilpailevien kaupankäyntiä hoitaneiden henkilöiden kustannuksella ja viime kädessä rikkomiseen osallistuneiden kaupankäyntiä hoitaneiden henkilöiden tulojen maksimointi ja heidän tappioidensa rajoittaminen (ks. vastaavasti riidanalaisen päätöksen 643, 744, 746, 781 ja 810 perustelukappale).
408
Näissä olosuhteissa siitä Credit Suissen vetoamasta seikasta, että vaihdetut tiedot menettivät merkityksensä nopeasti, ei seurannut, että komission olisi tullut selittää, miten rikkominen oli jatkunut sen kahden ilmenemiskerran välisestä tauosta huolimatta. Tietojen nopea vanheneminen ei myöskään horjuta komission päätelmää, jonka mukaan kyseessä olevaa yhtenä kokonaisuutena pidettävää kilpailusääntöjen rikkomista on pidettävä luonteeltaan jatkettuna.
409
Edellä esitetyn perusteella Credit Suissen argumentit, joissa se esittää lähinnä, ettei komissio ole esittänyt näyttöä tosiseikoista, jotka ovat ajallisesti riittävän lähellä toisiaan, jotta voidaan päätellä, että kyse on jatketusta kilpailusääntöjen rikkomisesta, eivät voi menestyä.
410
Tätä päätelmää ei aseta kyseenalaiseksi 10.11.2017 annettu tuomio Icap ym. v. komissio (T‑180/15, EU:T:2017:795), johon Credit Suisse on viitannut.
411
Aluksi on nimittäin todettava, että 10.11.2017 annetun tuomion Icap ym. v. komissio (T‑180/15, EU:T:2017:795) taustalla olleessa asiassa unionin yleinen tuomioistuin arvioi erityisesti tietyn yrityksen osallistumisen jatkuvaa luonnetta eikä kokonaisuutena tarkastellun rikkomisen jatkettua luonnetta.
412
Tämän jälkeen on todettava, että kyseisen kartellin kohde ja sen toimintatapa erosivat riidanalaisesta kilpailusääntöjen rikkomisesta. Unionin yleinen tuomioistuin otti nimittäin 10.11.2017 antamassaan tuomiossa Icap ym. v. komissio (T‑180/15, EU:T:2017:795) huomioon osana kyseessä olleiden kilpailusääntöjen rikkomisten toiminnan asiayhteyttä sen, että JPY LIBOR ‑korkokannat – joka on viitekorkokokonaisuus, jota käytettiin lukuisien Japanin jenimääräisten rahoitustuotteiden osalta – määritettiin päivittäin. Tämä on asiayhteys, jonka perusteella unionin yleinen tuomioistuin katsoi, että komission oli näytettävä toteen positiivisten toimenpiteiden toteuttaminen, ellei päivittäin, ainakin riittävän lyhyin väliajoin.
413
Kun tässä tapauksessa otetaan huomioon kartellin toiminnan asiayhteys ja tarkemmin sanottuna se, että kyseessä oleva kartelli perustui toistuvan yhteistyön tekemiseen yksilöityjen SSA-joukkovelkakirjojen osalta, komission ei sen sijaan ollut tuotava esiin ”positiivisia toimenpiteitä”, joita kartellin osallistujat olisivat toteuttaneet yhtä usein kuin 10.11.2017 annetun tuomion Icap ym. v. komissio (T‑180/15, EU:T:2017:795) taustalla olleessa asiassa edellytettiin.
414
Joka tapauksessa on huomattava, että riidanalaiseen kilpailusääntöjen rikkomiseen osallistuneiden yritysten tilannetta ei voida verrata Icapin tilanteeseen 10.11.2017 annetun tuomion Icap ym. v. komissio (T‑180/15, EU:T:2017:795) taustalla olleessa asiassa. Icap nimittäin toimi pankkien välisen kartellin ”edesauttajana” eikä se harjoittanut samaa taloudellista toimintaa kuin kyseiset pankit. Unionin yleinen tuomioistuin totesi erityisesti, että komissio oli tukeutunut siihen, että Icap toteutti aina kahden pankin keskenään sopimia rikkomisia, ja että kartellin toimintatavan vuoksi komission oli vaikeampi näyttää toteen, että Icapin voitiin kohtuudella edellyttää päätelleen, että tietyn pankin sille esittämät pyynnöt liittyivät pankin yhteistoimintaan toisen pankin kanssa. Tässä tapauksessa komissio on todennut, että asianomaiset pankit osallistuivat välittömästi ainakin tiettyihin toimintatapoihin, joista komission toteama yhtenä kokonaisuutena pidettävä kilpailusääntöjen rikkominen muodostuu.
415
Kun vastaavasti otetaan huomioon erot riidanalaisen kilpailusääntöjen rikkomisen toiminnan asiayhteyden ja 7.11.2019 annetun tuomion Campine ja Campine Recycling v. komissio (T‑240/17, ei julkaistu, EU:T:2019:778) taustalla olleessa asiassa kyseessä olleen kartellin toiminnan asiayhteyden välillä erityisesti kartellin kohteena olleen tuotteen osalta ja hintatekijän merkityksen osalta, arviointeja, jotka unionin yleinen tuomioistuin esitti kyseisessä tuomiossaan, ei voida soveltaa tässä tapauksessa.
416
Lopuksi on todettava siltä osin kuin Credit Suisse vetoaa 14.1.2021 annettuun tuomioon Kilpailu- ja kuluttajavirasto (C‑450/19, EU:C:2021:10) ja julkisasiamies Pitruzzellan ratkaisuehdotukseen Kilpailu- ja kuluttajavirasto (C‑450/19, EU:C:2020:698), että kyseisessä tuomiossa pyrittiin määrittämään yhtenä kokonaisuutena pidettävän jatketun kilpailusääntöjen rikkomisen päättymispäivä, jotta pääasiaa käsitellyt kansallinen tuomioistuin saattoi määrittää vanhentumisajan alkamisajankohdan. Kyseisen tuomion taustalla olleessa asiassa ei siis ollut kyse yhtenä kokonaisuutena pidettävän kilpailusääntöjen rikkomisen mahdollisen väliaikaisen keskeytymisen toteamisesta tai kyseisen rikkomisen jatketun luonteen arvioinnista. Edellä 379–381 kohdassa viitatusta oikeuskäytännöstä, jossa viitataan etenkin kartellin toiminnan asiayhteyteen, ei myöskään ilmene, että kun arvioidaan yhtenä kokonaisuutena pidettävän kilpailusääntöjen rikkomisen väliaikaista keskeytymistä, huomioon olisi otettava suojattu oikeushyvä, kuten Credit Suisse väittää 14.1.2021 annetun tuomion Kilpailu- ja kuluttajavirasto (C‑450/19, EU:C:2021:10) perusteella.
417
Näin ollen unionin yleinen tuomioistuin hylkää Credit Suissen toisen kanneperusteen kolmannen osan.
ii) Crédit agricolen toisen kanneperusteen toinen osa siltä osin kuin siinä pyritään osoittamaan, ettei todettua rikkomista voida pitää luonteeltaan jatkettuna
418
Crédit agricole väittää, ettei komissio ole ottanut asianmukaisesti huomioon muutosta keskustelujen luonteessa ja toistuvuudessa vuoden 2013 loppua kohden ja vuoden 2014 alussa. Komissio on Crédit agricolen mukaan yrittänyt selittää muutosta viittaamalla SSA-joukkovelkakirjojen markkinoiden kannattavuuden laskemiseen ja pysyvien usean osallistujan chat-kanavien korvaamiseen kahdenkeskisillä keskusteluilla, mikä komission mukaan selittää, miksi sillä on ollut käytettävissään vähemmän todisteita. Crédit agricolen mukaan chat-kanavien korvaamisen vuoksi todisteita olisi kuitenkin tullut syntyä todennäköisesti enemmän, koska yksi usean osallistujan chat-kanava korvattiin useilla kahdenkeskisillä chat-kanavilla. Muutenkin asianomaiset pankit – sakoista vapauttamista tässä tapauksessa hakenutta pankkia lukuun ottamatta – ovat myös toimittaneet asiakirjatodisteita tuolta ajanjaksolta, joten todisteiden määrän vähenemisessä näkyy ainoastaan selkeä keskustelujen määrän väheneminen lokakuusta 2013 alkaen. Kyseinen keskustelujen määrän väheneminen perustuu etenkin Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitaneen henkilön pitkään poissaoloon, jonka jälkeen oli vain yksi yhteensovittamistapaus 12.3.2015, jonka yhteydessä komissio on muutenkin tulkinnut väärin keskustelua Credit Suissen kanssa.
419
Aluksi on hylättävä edellä 376–381 esitetyillä perusteilla Crédit agricolen argumentti, jonka mukaan taukoja kilpailunvastaisten keskustelujen välillä on pidettävä ajanjaksoina, jolloin kyseessä olevia toimintatapoja ei olisi noudatettu.
420
Ensinnäkin kilpailusääntöjen rikkomisen jatketusta luonteesta on todettava, ettei Crédit agricole ole riitauttanut komission toteamuksia siitä, että oli olemassa kokonaissuunnitelma, jolla oli yksi ainoa kilpailunvastainen tavoite, muuten kuin mahdollisesti edellä 363 ja 364 kohdassa hylätyillä argumenteillaan.
421
On myös todettava, että Crédit agricole on toki todennut, että kilpailunvastaisia keskusteluja käytiin vielä harvemmin lokakuun 2013 jälkeen etenkin, koska Deutsche Bank oli kieltänyt pysyvien usean osallistujan chat-kanavien käytön. Crédit agricole ei kuitenkaan väitä, että tämän seikan perusteella olisi kyseenalaistettava kyseisen kokonaissuunnitelman olemassaolo tai objektiiviset seikat, joista kyseisen suunnitelman olemassaolo ilmenee.
422
Kyseinen kielto ja siirtyminen kahdenkeskisten keskustelujen verkoston käyttämiseen eivät muutenkaan vaikuttaneet riidanalaiseen kilpailusääntöjen rikkomiseen kuuluvia kilpailunvastaisia keskusteluja yhdistävään mekanismiin tai kaavaan (ks. edellä 357–360 kohta).
423
Yleisemmin on todettava, ettei komissio ole tehnyt virheitä, kun se on todennut, että maaliskuuhun 2015 asti oli olemassa kokonaissuunnitelma, jolla oli yksi ainoa kilpailunvastainen tavoite, eikä viiden toimintatapojen luokan määrittäminen aseta kyseenalaiseksi kyseisen kokonaissuunnitelman olemassaoloa (ks. edellä 70–89 ja 364 kohta).
424
Näin ollen komissio on voinut katsoa, että riidanalaista kilpailusääntöjen rikkomista jatkettiin koko riidanalaisessa päätöksessä todetun rikkomisajanjakson ajan, paitsi siltä osin kuin rikkominen todettiin keskeytyneeksi (ks. edellä 379–381 kohta).
425
Toiseksi muista kysymyksistä, joista asianosaiset ovat keskustelleet, on todettava, että vaikka Crédit agricole on viitannut komission perusteluun, joka perustuu SSA-joukkovelkakirjojen markkinoiden kannattavuuden laskemiseen ja jonka se on esittänyt erityisesti riidanalaisen päätöksensä 534 perustelukappaleessa, ja kiistänyt sen merkityksellisyyden, kyseinen pankki ei ole riitauttanut kyseisen seikan totuudenmukaisuutta. On myös niin, että vaikka Crédit agricole viittaa Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitaneen henkilön rikkomiseen osallistumisen vähenemiseen tietyllä ajanjaksolla, se ei kiistä, että kyseisen vähenemisen syy oli hänen ns. garden leavensa eli ajanjakso, jolla kyseinen kaupankäyntiä hoitanut henkilö oli vielä Deutsche Bankin työntekijä mutta ei tehnyt työtä, koska hän oli siirtymässä BofA:n palvelukseen. Crédit agricole ei ole myöskään kiistänyt sitä, että kyseinen kaupankäyntiä hoitanut henkilö jatkoi osallistumistaan kilpailunvastaisiin keskusteluihin pian sen jälkeen, kun hän aloitti työssään BofA:ssa (ks. edellä 396 ja 397 kohta ja riidanalaisen päätöksen 534, 557 ja 558 perustelukappale).
426
Kun otetaan huomioon edellä esitetty ja kun asiassa ei ole esitetty todisteita tai aihetodisteita, joiden perusteella olisi katsottava toisin, vaikka on mahdollista, että riidanalaisen kilpailusääntöjen rikkomisen intensiteetti väheni, Crédit agricolen esittämät seikat eivät voi vaikuttaa kyseisen rikkomisen jatkettuun luonteeseen eikä niiden perusteella siis voida katsoa, että riidanalaisen kilpailusääntöjen rikkomisen toteuttaminen olisi keskeytynyt.
427
Tätä päätelmää eivät horjuta riidanalaisessa päätöksessä esitetyt ”jatkuvaa viestintää” koskevat huomautukset (95, 96 ja 761 perustelukappale). Yhtäältä on nimittäin riidatonta, että asianomaisten pankkien kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt olivat henkilökohtaisella tasolla suhteellisen läheisiä toisilleen ja että he keskustelivat usein keskenään riippumatta siitä, olivatko kyseiset keskustelut kilpailunvastaisia. Toisaalta Crédit agricole ei kiistä, että ainakin tiettyinä ajanjaksoina ennen lokakuuta 2013 he kävivät usein kilpailunvastaisia keskusteluja.
428
Kolmanneksi on todettava, etteivät Crédit agricolen muut argumentit ole sellaisia, että ne asettaisivat kyseenalaiseksi komission toteaman yhtenä kokonaisuutena pidettävän kilpailusääntöjen rikkomisen jatketun luonteen.
429
Yhtäältä nimittäin Crédit agricolen muut argumentit perustuvat sen omaan tilanteeseen. Tarkemmin sanottuna kyseisen pankin muut argumentit perustuvat pitkiin ajanjaksoihin niiden keskustelujen välillä, joihin se osallistui ja joita komissio on pitänyt kilpailunvastaisina tai joiden Crédit agricole on argumentointinsa tässä osassa katsonut olevan kilpailunvastaisia.
430
Näin ollen Crédit agricolen argumenteissa jätetään hyvin pitkälti huomiotta keskustelut, joiden komissio on katsonut olevan osa yhtenä kokonaisuutena pidettävää kilpailusääntöjen rikkomista ja joiden osallistujat olivat kahden muun asianomaisen pankin kaupankäyntiä hoitaneita henkilöitä. On erityisesti niin, että Crédit agricole on vedonnut rikkomisen kahden ilmenemiskerran välisiin taukoihin, joiden määrittämisessä se ei ole ottanut huomioon muiden osallistujien käyttäytymistä.
431
Toisaalta Crédit agricole ei ole osoittanut, että yhtenä kokonaisuutena pidettävän kilpailusääntöjen rikkomisen jatketun luonteen kokonaisuutena arvioituna voisi asettaa kyseenalaiseksi se, ettei kyseinen pankki osallistunut kyseiseen rikkomiseen tietyillä ajanjaksoilla.
432
Näin ollen Crédit agricolen argumenteilla, jotka perustuvat vain niiden keskustelujen välisten ajanjaksojen pituuteen, joihin kyseinen pankki osallistui, ei voida kyseenalaistaa komission päätelmää, jonka mukaan riidanalaisessa päätöksessä todettu yhtenä kokonaisuutena pidettävä kilpailusääntöjen rikkominen oli luonteeltaan jatkettu. Kyseisillä argumenteilla voidaan sen sijaan osoittaa, että Crédit agricolen osallistuminen kyseiseen yhtenä kokonaisuutena pidettävään kilpailusääntöjen rikkomiseen oli keskeytynyt, joten kyseisiä argumentteja tarkastellaan jäljempänä tämän kysymyksen yhteydessä.
433
Näin ollen unionin yleinen tuomioistuin hylkää Crédit agricolen toisen kanneperusteen toisen osan siltä osin kuin siinä on pyritty osoittamaan, ettei komission toteamaa yhtenä kokonaisuutena pidettävää kilpailusääntöjen rikkomista voida pitää jatkettuna.
d)
Crédit agricolen ja Credit Suissen osallistuminen todettuun yhtenä kokonaisuutena pidettävään jatkettuun kilpailusääntöjen rikkomiseen
434
On palautettava mieleen, että yhtenä kokonaisuutena pidettävän jatketun kilpailusääntöjen rikkomisen toteaminen on erillinen siitä kysymyksestä, voidaanko jonkun yrityksen katsoa olevan vastuussa kyseisestä rikkomisesta kokonaisuudessaan. Sitä, voidaanko yrityksen katsoa olevan vastuussa yhtenä kokonaisuutena pidettävästä jatketusta kilpailusääntöjen rikkomisesta kokonaisuudessaan, on arvioitava kahden seikan perusteella, joista ensimmäinen koskee sitä, onko yritys tahallaan myötävaikuttanut kaikkien osallistujien yhteisten päämäärien tavoittelemiseen, ja toinen sitä, onko yritys tiennyt muiden yritysten suunnittelemista tai toteuttamista kilpailunvastaisista toimintatavoista, joilla ne ovat pyrkineet samoihin tavoitteisiin, tai saattanut kohtuudella ennakoida ne ja ollut valmis hyväksymään niihin sisältyvän riskin (ks. edellä 148–153 kohta).
435
Riidanalaisen päätöksensä 780–787 perustelukappaleessa komissio on esittänyt perustelut sille, miksi se katsoi, että asianomaiset pankit olivat tahallisesti myötävaikuttaneet kokonaissuunnitelman toteuttamiseen. Komissio on todennut erityisesti, että riidanalaisen päätöksen 4.2 jaksossa, jossa se on esittänyt aikajärjestyksessä yli 200 valitsemaansa keskustelua, jotka käytiin 19.1.2010 ja 12.3.2015 välisellä ajanjaksolla, esitetystä näytöstä ilmenee selkeästi, että kukin asianomainen pankki oli myötävaikuttanut tahallaan kokonaissuunnitelman, jolla oli yksi ainoa kilpailunvastainen tavoite, toteuttamiseen työntekijöidensä yhdellä tai useammalla yksilöidyllä ajanjaksolla toteuttamilla toimilla.
436
Riidanalaisen päätöksensä 807–826 perustelukappaleessa komissio on esittänyt perustelut sille, miksi se katsoi kunkin asianomaisen pankin olleen tietoinen muiden pankkien kilpailunvastaisista toimintatavoista. Erityisesti helmikuun 2013 jälkeisen ajanjakson osalta, jolloin Deutsche Bank oli kieltänyt kaupankäyntiä hoitaneita henkilöitään käyttämästä pysyviä usean osallistujan chat-kanavia, komissio on todennut lähinnä, että asianomaisten pankkien kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt jatkoivat tietojen jakamista keskenään käyttämällä kahdenkeskisten chat-kanavien verkostoa, ja tiettyjen kahdenkeskisten keskustelujen yhteydessä asianomaisten pankkien kaksi kaupankäyntiä hoitanutta henkilöä vaihtoivat tietoja, joita he olivat saaneet kolmannelta kaupankäyntiä hoitaneelta henkilöltä, joka ei ollut osa kyseistä keskustelua. Komissio on lisännyt, että kyseiset tiedot koskivat samantyyppisiä seikkoja kuin tiedot, joita oli vaihdettu keskusteluissa, joita käytiin pysyvillä usean osallistujan chat-kanavilla.
437
Crédit agricolen toisen kanneperusteen ensimmäinen osa perustuu muodollisesti siihen, ettei kyseinen pankki olisi myötävaikuttanut kokonaissuunnitelman toteuttamiseen.
438
Credit Suisse puolestaan väittää toisen kanneperusteensa toisessa osassa, ettei komissio ole osoittanut kyseisen pankin osallistuneen välittömästi kahden muun pankin välisiin kahdenkeskisiin keskusteluihin helmikuun 2013 jälkeen tai että se olisi ollut tietoinen niistä tai voinut kohtuudella ennakoida ne.
1) Crédit agricolen toisen kanneperusteen ensimmäinen osa, joka perustuu muodollisesti siihen, ettei kyseinen pankki olisi myötävaikuttanut kokonaissuunnitelman toteuttamiseen
439
Crédit agricolen toisen kanneperusteen ensimmäinen osa perustuu muodollisesti siihen, ettei kyseinen pankki olisi myötävaikuttanut kokonaissuunnitelman toteuttamiseen. Kanneperusteensa kyseisessä osassa kyseinen pankki vetoaa kuitenkin myös siihen, ettei se tiennyt tietyistä toimintatavoista, joita muut asianomaiset pankit noudattivat.
440
Crédit agricolen argumenttien tarkastelun yhteydessä on erotettava toisistaan yhtäältä kysymys siitä, myötävaikuttiko Crédit agricole tahallaan kokonaissuunnitelman toteuttamiseen, ja toisaalta kysymys siitä, tiesikö Crédit agricole kaikista muiden asianomaisten pankkien noudattamista tai suunnittelemista kilpailunvastaisista toimintatavoista.
i) Kysymys siitä, myötävaikuttiko Crédit agricole tahallaan kokonaissuunnitelman toteuttamiseen
441
Crédit agricole kiistää ensinnäkin, että se olisi tarkoittanut myötävaikuttaa sellaisen kokonaissuunnitelman toteuttamiseen, jolla oli yhteinen tavoite, koska se ei pyrkinyt maksimoimaan tulojaan vaan pikemminkin luomaan tietynlaisen maineen SSA-joukkovelkakirjojen jälkimarkkinoilla.
442
Crédit agricole väittää toiseksi, että koska ei osallistunut tiettyihin kyseessä olevan yhtenä kokonaisuutena pidettävän jatketun kilpailusääntöjen rikkomisen muodostaviin toimintatapojen luokkiin, komissiolla oli velvollisuus osoittaa, että Crédit agricole tiesi tai sen olisi tullut tietää, että sen osallistuminen muihin toimintatapojen luokkiin oli osa kattavampaa suunnitelmaa. Crédit agricolen mukaan keskustelut, joihin komissio on vedonnut sitä vastaan, ovat todellisuudessa osoitus hyväksyttävistä pyrkimyksistä löytää likvidejä resursseja, selvittää hintoja ja toteuttaa transaktioita. Tässä kohtaa Crédit agricole viittaa ensimmäisen kanneperusteensa yhteydessä esittämiin argumentteihinsa. Crédit Agricole lisää, että vaikka se hyväksyykin luokittelun ”yhteensovittamiskeskustelu”, komissio ei ole osoittanut kyseisen pankin osallistuneen yhteensovittamisen ensimmäiseen luokkaan eli tietyille asiakkaille ehdotettujen hintojen yhteensovittamiseen.
443
Tästä on ensinnäkin todettava, ettei Crédit agricole ole selittänyt, mitä sen tietynlaisen maineen luomista SSA-joukkovelkakirjojen jälkimarkkinoilla koskeva tavoite merkitsee, eikä sitä, miten kyseinen tavoite olisi ollut ristiriidassa muiden asianomaisten pankkien kaupankäyntiä hoitaneiden henkilöiden tavoitteen kanssa, jona oli vähentää epävarmuutta siitä, miten kukin heistä aikoi toimia tietyissä neuvotteluissa, sovittamalla yhteen toimintaansa ja vaihtamalla tietoja (riidanalaisen päätöksen 757 perustelukappale).
444
On myös todettava, ettei Crédit agricole ole riitauttanut riidanalaisen päätöksen 780 ja 781 perustelukappaleessa esitettyjä toteamuksia, jotka koskevat asianomaisten pankkien tarkoitusta myötävaikuttaa kokonaissuunnitelman toteuttamiseen, eikä etenkään toteamuksia, joiden mukaan kyseisten pankkien kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt osallistuivat aktiivisesti keskusteluihin usean osallistujan chat-kanavilla ja kahdenkeskisillä chat-kanavilla. Crédit agricole ei myöskään ole riitauttanut sitä, että sen kaupankäyntiä hoitanut henkilö liittyi usean osallistujan chat-kanavalle pian sen jälkeen, kun hän aloitti työssä kyseisessä pankissa sen jälkeen, kun hän oli lopettanut työssään BofA:ssa (riidanalaisen päätöksen 784 perustelukappale ja 891 alaviite).
445
Toiseksi Crédit agricolen argumentti on ensinnäkin tehoton siltä osin kuin sillä kiistetään kyseisen pankin myötävaikuttamisen tahallisuus sen virheellisen oletuksen perusteella, että komissio olisi todennut viisi erillistä rikkomista, jotka vastaisivat komission riidanalaisessa päätöksessään yksilöimää viittä toimintatapojen luokkaa (ks. edellä 87 ja 89 kohta).
446
Tämän jälkeen on todettava, että komissio on voinut katsoa, että Crédit agricole tiesi 31.1. ja 11.10.2013 käydyistä keskusteluista, jotka käytiin sen läsnä ollessa ja joihin se siis osallistui (ks. edellä 133, 134 ja 196–200 kohta). Komissio ei sen sijaan ole voinut pätevästi vedota 10.1.2013 käytyyn keskusteluun kyseistä pankkia vastaan (ks. edellä 145 kohta).
447
Vielä on todettava, että yhtäältä keskusteluista, joita Crédit agricole ei ole riitauttanut tutkittavaksi ottamisen edellytykset täyttävällä tavalla, ja toisaalta keskusteluista, jotka Crédit agricole on riitauttanut tutkittavaksi ottamisen edellytykset täyttävällä tavalla ja joita käsitellään edellä 188–268 kohdassa, ilmenee, että Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitanut henkilö osallistui noin 30:een kilpailunvastaiseen keskusteluun 11.1.2013 ja 24.3.2015 välisenä aikana, mukaan lukien 12.3.2015 käytyyn keskusteluun, josta ilmenee luokkaan 1 kuuluva toimintatapa eli tietyille vastapuolille esitettyjen hintojen yhteensovittaminen.
448
Kolmanneksi on todettava, että Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitanut henkilö edisti tahallaan kaikkien osallistujien tavoittelemaa kilpailunvastaista tavoitetta. Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitanut henkilö nimittäin osallistui kilpailunvastaisiin toimintatapoihin sovittamalla yhteen hintoja ja kaupankäyntitoimintaa. Tässä yhteydessä hän auttoi kilpailevia kaupankäyntiä hoitaneita henkilöitä tai hyötyi kyseisten kaupankäyntiä hoitaneiden henkilöiden hänelle antamasta avusta kaikkien osallistujien yhteisen edun mukaisesti.
449
On myös mainittava, että Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitanut henkilö osallistui kilpailunvastaiseen tiedonvaihtoon. Tästä on todettava, että Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitanut henkilö oli välttämättä tietoinen siitä, että tavanomaisten kaupallisten transaktioiden yhteydessä hänen hintojaan, asiakkaitaan tai meneillään olevia neuvottelujaan koskevien tietojen ilmaiseminen kilpaileville kaupankäyntiä hoitaneille henkilöille olisi voinut heikentää hänen asemaansa. Tässä tapauksessa kyseinen kaupankäyntiä hoitanut henkilö saattoi kuitenkin luottaa, että tietoja, jotka hän välitti muille kaupankäyntiä hoitaneille henkilöille, ei käytettäisi hänen vahingokseen ja että hän hyötyisi tiedonvaihdosta, johon hän osallistui ja jonka perusteella hän voisi sovittaa toimintaansa yhteen muiden kaupankäyntiä hoitaneiden henkilöiden kanssa.
450
Näin ollen Crédit agricole ei ole osoittanut komission tehneen virhettä, kun se on katsonut, että kyseisen pankin kaupankäyntiä hoitanut henkilö myötävaikutti tahallaan kaikille osallistujille yhteisen yhden ainoan kilpailunvastaisen tavoitteen toteutumiseen ja että kyseisistä keskusteluista ilmenivät kaikki komission yksilöimät toimintatapojen luokat.
ii) Kysymys siitä, tiesikö Crédit agricole kaikista muiden asianomaisten pankkien noudattamista tai suunnittelemista toimintatavoista
451
Crédit agricole väittää, ettei se voinut tietää luokkaan 1 kuuluvista toimintatavoista. Osoituksena siitä, että pankit tiesivät kyseiseen luokkaan kuuluvista toimintatavoista, komissio on nimittäin vain esittänyt epämääräisiä väitteitä, joiden mukaan asianomaisten pankkien kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt tunsivat toisensa ja heidän oli siis oltava tietoisia kyseisistä toimintatavoista.
452
Crédit agricolen kirjelmien tietyissä, hajanaisissa kohdissa esitetyn perusteella näyttää myös siltä, että Crédit agricole kiistää yleisemminkin tietoisuutensa muiden asianomaisten pankkien noudattamista toimintatavoista ja sen, että se olisi voinut kohtuudella ennakoida kyseiset toimintatavat, varsinkin sen jälkeen, kun Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt luopuivat pysyvien usean osallistujan chat-kanavien käytöstä helmikuussa 2013.
453
Tässä yhteydessä ensimmäisenä pääargumenttina – siltä osin kuin Crédit agricole väittää, ettei se tiennyt luokkaan 1 kuuluvista toimintatavoista, koska kyseiset toimintatavat olivat muista kyseessä olevista toimintatavoista erillisiä – on riittävää muistuttaa, ettei komissio ole todennut viittä erillistä rikkomista, jotka vastaisivat komission riidanalaisessa päätöksessään yksilöimää viittä toimintatapojen luokkaa (ks. edellä 70–89 kohta).
454
Komission ei siis tarvinnut osoittaa, että Crédit agricolella oli tarkat tiedot kustakin viidestä toimintatapojen luokasta erikseen tarkasteltuna.
455
Joka tapauksessa on todettava, että edellä 257–268 kohdasta ilmenee, että Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitanut henkilö osallistui välittömästi 12.3.2015 käytyyn keskusteluun, josta ilmenee luokkaan 1 kuuluva toimintatapa eli tietyille vastapuolille esitettyjen hintojen yhteensovittaminen.
456
Jos oletetaan, että Crédit agricole on argumenteillaan kiistänyt tienneensä kaikista muiden asianomaisten pankkien toimintatavoista, etenkin luokkaan 1 kuuluvien toimintatapojen osalta, tai voineensa kohtuudella ennakoida ne, toisena pääargumenttina on todettava seuraavat seikat.
457
Ensinnäkin Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitanut henkilö osallistui kyseisessä pankissa työskennellessään välittömästi kilpailunvastaisiin keskusteluihin, joita kaksi tai kolme kaupankäyntiä hoitanutta henkilöä kävivät pysyvillä usean osallistujan chat-kanavilla 11., 18., 23. ja 31.1.2013 sekä 15.2.2013. Kyseisissä keskusteluissa noudatettiin toimintatapoja, jotka komissio on luokitellut toimintatapojen luokkiin 2, 3, 4 ja 5. Crédit agricolen perustelut, joilla se on kiistänyt komission arvioinnit 18. ja 31.1.2013 käytyjen keskustelujen ja 15.2.2013 käydyn keskustelun osalta, on hylätty edellä 188–208 kohdassa. Muutenkin komission arviointeja, joiden mukaan Crédit agricole osallistui lukuisiin muihinkin kilpailunvastaisiin keskusteluihin, on pidettävä lopullisina siltä osin kuin kyseinen pankki ei ole riitauttanut kyseisiä keskusteluja asianmukaisesti.
458
Toiseksi on todettava, ettei Crédit agricole kiistä tienneensä, että Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt luopuivat pysyvien usean osallistujan chat-kanavien käytöstä, koska heidän työnantajansa kielsi heiltä tällaisten chat-kanavien käytön helmikuussa 2013.
459
Kolmanneksi on todettava, että Crédit agricole osallistui välittömästi kahdenkeskisiin, kilpailunvastaisiin keskusteluihin helmikuun 2013 jälkeen muiden asianomaisten pankkien kanssa. Kyseisistä keskusteluista ilmenee kaikkiin komission yksilöimiin toimintatapojen luokkiin kuuluvia toimintatapoja, mukaan lukien erityisesti luokkaan 1 kuuluvia toimintatapoja.
460
Yhtäältä Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitanut henkilö osallistui kahdenkeskisiin, kilpailunvastaisiin keskusteluihin, joita hän kävi Deutsche Bankin ja sittemmin BofA:n kaupankäyntiä hoitaneen henkilön kanssa, 21.3., 3.6., 2., 10., 12. ja 25.7. ja 4.9.2013, 6.8., 24.9. ja 29.10.2014 sekä 7. ja 27.1.2015.
461
Toisaalta Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitanut henkilö osallistui kahdenkeskisiin, kilpailunvastaisiin keskusteluihin, joita hän kävi Credit Suissen kaupankäyntiä hoitaneen henkilön kanssa, 19.3., 24.5., 9. ja 14.8.2013, 4., 7. ja 14.3., 1.5. ja 4.8.2014 sekä 12. ja 24.3.2015. Crédit agricolen ja Credit Suissen kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt jatkoivat elokuuhun 2013 saakka saman pysyvän usean osallistujan chat-kanavan käyttöä, jota kaikki asianomaiset pankit olivat käyttäneet ennen helmikuuta 2013 ja sen aikana. Vielä on todettava, että 24.3.2015 Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitaneelle henkilölle toimitettiin Credit Suissen kaupankäyntiä hoitaneen henkilön toivelista.
462
Neljänneksi on todettava, että Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitanut henkilö kutsui 11.10.2013 Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitaneen henkilön chat-kanavalle, jolla olivat myös kyseinen Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitanut henkilö ja Credit Suissen kaupankäyntiä hoitanut henkilö. Viestinvaihdossa, jonka aikana Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitanut henkilö oli kanavalla, Credit Suissen kaupankäyntiä hoitanut henkilö veti pois myyntitarjouksen (sale order), jonka hän oli toimittanut kaupanvälittäjälle (broker), Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitaneen henkilön ehdotettua tätä (”i am long bro…if ok to scarp it that would be better”).
463
Kuten edellä 134 kohdasta ilmenee, Crédit agricole ei ole osoittanut, ettei sen kaupankäyntiä hoitanut henkilö ollut tietoinen kyseisistä kilpailunvastaisista keskusteluista, jotka käytiin 11.10.2013 klo 9:18:25–9:19:15 chat-kanavalla CHAT-fs:5257AB6D 02E00121, jolle kyseisen pankin kaupankäyntiä hoitaneella henkilöllä oli ollut yhteys auki tuona päivänä klo 8:44:58 alkaen.
464
Viidenneksi on todettava, että muistakin komission riidanalaisessa päätöksessään mainitsemista keskusteluista ilmenee, että Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitanut henkilö oli tietoinen siitä, että Deutsche Bankin ja Credit Suissen kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt kävivät keskusteluja ja että kyseiset keskustelut koskivat muun muassa heidän kaupankäyntitoimintaansa.
465
Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitanut henkilö nimittäin kertoi 10.7.2013 käydyssä keskustelussa Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitaneelle henkilölle Credit Suissen kaupankäyntiä hoitaneen henkilön tilanteesta (”[Credit Suisse’s trader] also been hit”) (riidanalaisen päätöksen 501 perustelukappale).
466
Samoin 22.10.2013 käydyssä keskustelussa, joka mainitaan riidanalaisen päätöksen 823 perustelukappaleessa, Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitanut henkilö kysyi Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitaneelta henkilöltä, oliko tällä vielä joukkovelkakirjoja ”ifc 18” (”u got any ifc 18 left”). Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitanut henkilö vastasi kieltävästi ja totesi myyneensä niiden viimeisen osan Credit Suissen kaupankäyntiä hoitaneelle henkilölle, jolla niitä saattaisi edelleenkin olla (”nope… all sold…sold last piece to [Credit Suisse’s trader]… he might still have them”). Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitanut henkilö vastasi tämän jälkeen kysyvänsä asiasta Credit Suissen kaupankäyntiä hoitaneelta henkilöltä (”ok will ask him”).
467
Koska Crédit Agricole oli osa pysyviä usean osallistujan chat-kanavia ajalla ennen 25.2.2013, se siis tiesi, että Deutsche Bankin ja Credit Suissen kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt tekivät salaista yhteistyötä ennen tätä päivämäärää. Kun lisäksi otetaan huomioon, että Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitanut henkilö osallistui kyseisen päivän jälkeen kahdenkeskisiin, kilpailunvastaisiin keskusteluihin kummankin kyseisen kaupankäyntiä hoitaneen henkilön kanssa ja että komissiolla oli todisteita, joilla voidaan osoittaa, että 25.2.2013 jälkeen muodostui kahdenkeskisten keskustelujen verkosto, jonka puitteissa kyseiset kolme kaupankäyntiä hoitanutta henkilöä jatkoivat kaupankäyntitoiminnastaan keskustelemista, on katsottava, että kyseinen Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitanut henkilö saattoi vähintäänkin kohtuudella ennakoida, että kaksi muuta kaupankäyntiä hoitanutta henkilöä kävivät kahdenkeskisiä keskusteluja, jotka olivat luonteeltaan kilpailunvastaisia.
468
Myös muut seikat tukevat toteamusta, jonka mukaan Crédit agricole saattoi vähintäänkin kohtuudella ennakoida kaikki muiden pankkien noudattamat toimintatavat ja etenkin tietyille vastapuolille esitettyjen hintojen yhteensovittamisen.
469
Ensinnäkin on yhtäältä muistutettava, että työntekijä suorittaa tehtäviään sen yrityksen hyväksi ja valvonnan alaisena, jolle hän työskentelee, ja työntekijän katsotaan siten kuuluvan siihen taloudelliseen kokonaisuuteen, johon kyseinen yritys kuuluu (ks. tuomio 21.7.2016, VM Remonts ym., C‑542/14, EU:C:2016:578, 23 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
470
Tietoja, jotka työntekijä on saanut ennen siirtymistään uuden yrityksen palvelukseen ja jotka työntekijä tosiasiallisesti antaa uuden työnantajansa käyttöön, voidaan siis pitää tietoina, jotka hän on jakanut uuden työnantajansa kanssa.
471
Toisaalta vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan komissio voi tukeutua yhteydenpitoon, joka on tapahtunut ennen kilpailusääntöjen rikkomisajanjaksoa tai sen jälkeen, muodostaakseen kokonaiskuvan, todetakseen kartellin perustamista edeltäneet valmisteluvaiheet ja varmistuakseen siitä, miten tiettyjä todisteita on tulkittava (ks. vastaavasti tuomio 8.7.2008, Lafarge v. komissio, T‑54/03, ei julkaistu, EU:T:2008:255, 428 kohta; tuomio 2.2.2012, Denki Kagaku Kogyo ja Denka Chemicals v. komissio, T‑83/08, ei julkaistu, EU:T:2012:48, 188 kohta ja tuomio 27.6.2012, Coats Holdings v. komissio, T‑439/07, EU:T:2012:320, 60 kohta).
472
Näin ollen komissiolla on oikeus käyttää tietoja, jotka työntekijä on hankkinut ennen siirtymistään uuden yrityksen palvelukseen ja jotka työntekijä tosiasiallisesti antaa kyseisen uuden työnantajansa käyttöön, kun kyseiset tiedot tukevat muita seikkoja, jotka komissiolla on tiedossaan.
473
Tässä tapauksessa on niin, että ennen kuin Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitanut henkilö aloitti tehtävissään kyseisessä pankissa, hän oli BofA:n kaupankäyntiä hoitaneena henkilönä osallistunut välittömästi kyseessä oleviin toimintatapoihin pysyvillä usean osallistujan chat-kanavilla ja kahdenkeskisissä keskusteluissa. Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitanut henkilö oli myös aiemmissa työtehtävissään noudattanut kaikkiin komission yksilöimiin toimintatapojen luokkiin kuuluvia toimintatapoja, ja erityisesti luokkaan 1 kuuluvia toimintatapoja, joilla tarkoitetaan tietyille vastapuolille esitettyjen hintojen yhteensovittamista.
474
Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitaneen henkilön aiemmissa työtehtävissään saamat tiedot ovat siis omiaan tukemaan muita seikkoja, joiden perusteella komissio on katsonut, että Crédit agricole saattoi vähintäänkin kohtuudella ennakoida kaikki muiden pankkien toimintatavat.
475
Toiseksi on todettava, että komissio on todennut Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitaneen henkilön olleen osa rajattua kaupankäyntiä hoitaneiden henkilöiden ryhmää, jonka jäsenet osallistuivat erityisen merkittävällä tavalla riidanalaiseen kilpailusääntöjen rikkomiseen. Kyseiset kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt tapasivat toisiaan ammatillisissa ja henkilökohtaisissa yhteyksissä ja heitä oli käsitelty ryhmänä (ks. riidanalaisen päätöksen 425, 807, 809 ja 810 perustelukappale).
476
Kolmanneksi on todettava, että kuten komissio on todennut riidanalaisen päätöksensä 809 perustelukappaleessa ja 931 alaviitteessä, kahdesta rinnakkaisesta 23.5.2013 käydystä keskustelusta, jotka komissio on toimittanut selvitystoimenpiteessä esitetyn pyynnön täyttämiseksi ja joiden osallistujat olivat yhtäältä Crédit agricolen ja Credit Suissen kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt ja toisaalta Credit Suissen ja Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt, ilmenee, että asianomaisten pankkien kaupankäyntiä hoitaneita henkilöitä pidettiin ”jenginä”, mukaan lukien helmikuun 2013 jälkeen.
477
Keskustelussaan Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitaneen henkilön kanssa Credit Suissen kaupankäyntiä hoitanut henkilö nimittäin kertoi tavanneensa ihmisen, joka oli kysynyt häneltä, oliko hän osa kyseistä ”jengiä”, mihin kyseinen kaupankäyntiä hoitanut henkilöt oli vastannut ironisesti, ettei hän kerro mitään Deutsche Bankin ja Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitaneille henkilöille (”met that … girl last night… told her we should chat/help each other out etc. She turned around and said ’but your part of the ”gang”, can I trust you?’ she says, everyone talks about [our tight-knit group]… lol… I told her, I don’t tell [Deutsche Bank’s trader] or [Crédit agricole’s trader] anything…trust me!!”). Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitanut henkilö vastasi naurulla.
478
Muutamaa minuuttia myöhemmin rinnakkaisessa keskustelussaan Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitaneen henkilön kanssa Credit Suissen kaupankäyntiä hoitanut henkilö kertoi puhuneensa juuri Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitaneen henkilön kanssa ja toisti viimeksi mainitulle henkilölle lähettämänsä edellispäivän tapaamista koskevan viestinsä sisällön. Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitanut henkilö vastasi naurulla.
479
Komissio on siis perustellusti katsonut, että Crédit agricole saattoi vähintäänkin kohtuudella ennakoida kaikki toimintatavat, joita muut asianomaiset pankit noudattivat tai suunnittelivat, ja etenkin sen, että kyseiset toimintatavat kattoivat kaikki toimintatapojen luokat, jotka komissio on kuvannut riidanalaisessa päätöksessään. Komissio on etenkin perustellusti katsonut, että Crédit agricole saattoi vähintäänkin kohtuudella ennakoida 25.9.2013 ja 5.2.2014 käydyt kahdenkeskiset keskustelut, joihin muut pankit kuin Crédit agricole, eli Credit Suisse ja Deutsche Bank, osallistuivat ja jotka on luokiteltava luokkaan 1 (ks. riidanalaisen päätöksen 528, 529, 539 ja 540 perustelukappale).
480
Crédit agricole väittää siis perusteettomasti, ettei se voinut kohtuudella ennakoida kaikkia muiden kaupankäyntiä hoitaneiden henkilöiden toimintatapoja.
481
Näin ollen unionin yleinen tuomioistuin hylkää Crédit agricolen toisen kanneperusteen ensimmäisen osan.
2) Credit Suissen toisen kanneperusteen toinen osa, joka koskee virheitä siltä osin kuin sen on katsottu tietäneen muiden pankkien kaupankäyntiä hoitaneiden henkilöiden välisistä kahdenkeskisistä keskusteluista tai voineen kohtuudella ennakoida ne
482
Credit Suisse riitauttaa sen, että komissio on todennut sen olevan vastuussa kilpailusääntöjen rikkomisesta, siltä osin kuin kyseinen vastuu perustuu yhtäältä kyseisen pankin välittömään osallistumiseen kaikkiin toimintatapoihin, joista riidanalainen kilpailusääntöjen rikkominen muodostuu, ja toisaalta siihen, että kyseinen pankki olisi tiennyt muiden pankkien kaupankäyntiä hoitaneiden henkilöiden kahdenkeskisistä keskusteluista tai voinut kohtuudella ennakoida ne ja oli valmis ottamaan niihin sisältyvän riskin. Credit Suissen mukaan nämä kaksi lähtökohtaa ovat virheellisiä.
483
Credit Suisse väittää ensiksi, että vaikka sen osoitettaisiinkin osallistuneen kaikkiin kyseisten toimintatapojen ”tyyppeihin”, tämä ei riitä osoitukseksi sen osallistumisesta kaikkiin kilpailunvastaisiin keskusteluihin eikä perusteeksi katsoa sen olevan vastuussa keskusteluista, joihin se ei osallistunut välittömästi.
484
Toiseksi Credit Suisse väittää, että kun otetaan huomioon, ettei helmikuun 2013 jälkeen käydyillä kahdenkeskisillä keskusteluilla voitu pyrkiä samaan yhteiseen tavoitteeseen kuin keskusteluilla, joita käytiin ennen tuota ajankohtaa, on virhetulkinta katsoa, että kyseinen pankki olisi voinut olla tietoinen siitä, että muut asianomaiset pankit jatkoivat ”samaa” kilpailusääntöjen rikkomista, tai voinut kohtuudella ennakoida sen. Sama pätee muutenkin myös, jos katsotaan, että kyseiset helmikuun 2013 jälkeiset keskustelut ovat osa samaa kokonaissuunnitelmaa ja niillä on sama yhteinen tavoite kuin aikaisemmilla keskusteluillakin.
485
Credit Suissen mukaan komission riidanalaisessa päätöksessään esittämillä perusteluilla voitaneen kylläkin osoittaa, että sen kaupankäyntiä hoitanut henkilö tiesi, että muut rikkomiseen osallistuneet kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt, joiden läheinen suhde oli yleisesti tiedetty seikka, olivat jatkaneet keskustelujaan. Kyseisillä perusteluilla ei sen sijaan ole suinkaan osoitettu, että Credit Suisse olisi voinut tietää asianomaisten pankkien muiden kaupankäyntiä hoitaneiden henkilöiden kahdenkeskisten keskustelujen kilpailunvastaisesta luonteesta tai tarkoituksesta.
486
Aluksi on muistutettava, että edellä 322–362 kohdassa on hylätty Credit Suissen argumentit, jotka perustuvat siihen, ettei kokonaissuunnitelmaa, jolla oli yksi ainoa kilpailunvastainen tavoite, olisi ollut. Credit Suissen argumentit eivät siis voi menestyä siltä osin kuin ne perustuvat siihen, ettei kokonaissuunnitelmaa olisi ollut etenkään helmikuun 2013 jälkeen.
487
Muiden Credit Suissen argumenttien osalta on todettava ensinnäkin, ettei kyseinen pankki kiistä osallistuneensa välittömästi lukuisiin keskusteluihin, joita komissio on tarkastellut riidanalaisessa päätöksessään ja jotka käytiin pysyvillä usean osallistujan chat-kanavilla kesäkuun 2010 ja helmikuun 2013 välisenä aikana.
488
Toiseksi on todettava yhtäältä, että edellä 110 kohdasta ilmenee, että Credit Suissen perustelut, jotka se katsoo esittäneensä riitauttaakseen 25 keskustelua, jotka mainitaan Credit Suissen vastauskirjelmän liitteessä esitetyssä taulukossa, eivät täytä tutkittavaksi ottamisen edellytyksiä siltä osin kuin ne olisi esitetty ensimmäisen kanneperusteen toisen osan yhteydessä, jonka mukaan komissio on rikkonut SEUT 101 artiklaa, kun se on katsonut, että ”hintojen määrittämistä koskevaa viestintää” on pidettävä ”tarkoitukseen perustuvana kilpailunrajoituksena”.
489
Toisaalta Credit Suissen argumentit, joilla se on pyrkinyt osoittamaan, etteivät 28.9.2010, 8.2.2012 ja 10.1.2013 käydyt keskustelut olleet luonteeltaan kilpailunvastaisia, on hylätty edellä 269–295 kohdassa.
490
Kolmanneksi on selvää, että Credit Suisse osallistui välittömästi tai vähintäänkin tiesi ennen helmikuuta 2013 siitä, että kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt kävivät kahdenkeskisiä keskusteluja, jotka olivat kilpailunvastaisia. Komissio on maininnut Credit Suissen ja Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitaneiden henkilöiden käyneen kahdenkeskisiä, kilpailunvastaisia keskusteluja väliaikaisilla chat-kanavilla 19. ja 20.5.2011 (294 ja 297 perustelukappale) sekä 17.12.2012 (444 perustelukappale), eikä Credit Suisse kiistä kyseisten keskustelujen sisältöä.
491
Neljänneksi on todettava, ettei Credit Suisse kiistä tienneensä, että Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt luopuivat pysyvien usean osallistujan chat-kanavien käytöstä, koska heidän työnantajansa kielsi heiltä tällaisten chat-kanavien käytön helmikuussa 2013, eikä kyseisten kanavien käytön lopettaminen johtunut Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitaneiden henkilöiden tarkoituksesta lopettaa osallistumisensa kilpailusääntöjen rikkomiseen (ks. erityisesti 94, 766, 767, 822, 823 ja 847 perustelukappale).
492
Viidenneksi on todettava, että Credit Suisse osallistui välittömästi kahdenkeskisiin, kilpailunvastaisiin keskusteluihin helmikuun 2013 jälkeen muiden asianomaisten pankkien kanssa.
493
Aluksi on todettava, että Credit Suissen kaupankäyntiä hoitanut henkilö osallistui kahdenkeskisiin, kilpailunvastaisiin keskusteluihin Deutsche Bankin ja sittemmin BofA:n kaupankäyntiä hoitaneen henkilön kanssa 13.3., 27.8., 25.9. ja 10.12.2013, 3. ja 5.2., 28.3. ja 22.7.2014.
494
Tämän jälkeen on todettava, että Credit Suissen kaupankäyntiä hoitanut henkilö osallistui kahdenkeskisiin, kilpailunvastaisiin keskusteluihin Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitaneen henkilön kanssa 19.3., 24.5., 9. ja 14.8.2013 sekä 4., 7. ja 14.3., 1.5. ja 4.8.2014. Kuten edellä 296– 308 kohdassa on todettu, Credit Suissen kaupankäyntiä hoitanut henkilö osallistui kilpailunvastaisiin keskusteluihin Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitaneen henkilön kanssa myös 12. ja 24.3.2015. Credit Suissen ja Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt jatkoivat elokuuhun 2013 saakka sen pysyvän usean osallistujan chat-kanavan käyttöä keskustelujaan varten, jota kaikki osallistujat olivat käyttäneet ennen helmikuuta 2013.
495
Lopuksi on todettava, että kun tarkastellaan Credit Suissen ja muiden asianomaisten pankkien kaupankäyntiä hoitaneiden henkilöiden välisiä kahdenkeskisiä keskusteluja ajalta helmikuun 2013 jälkeen, ilmenee, että kyseinen pankki osallistui erityyppisiin toimintatapoihin, joista yhtenä kokonaisuutena pidettävä jatkettu kilpailusääntöjen rikkominen muodostuu.
496
Kuudenneksi on todettava, että Credit Suisse vahvisti istunnossa, ettei kyseinen pankki kiistä sen kaupankäyntiä hoitaneen henkilön tienneen ja olleen tietoinen siitä, että Deutsche Bankin ja Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt keskustelivat keskenään hänen kanssaan käytyjen keskustelujen ohella. Credit Suisse kiistää sen sijaan kaupankäyntiä hoitaneen henkilönsä tienneen, että kyseisten kahden muun kaupankäyntiä hoitaneen henkilön väliset keskustelut olivat luonteeltaan kilpailunvastaisia.
497
Tästä on todettava riidanalaisen päätöksen 808 ja 823 perustelukappaleessa mainittujen 25.7. ja 22.10.2013 sekä 9.1.2014 käytyjen keskustelujen osalta, että kuten Credit Suisse esittää, yksin kyseisten keskustelujen perusteella ei voida osoittaa, että Credit Suisse tiesi kaupankäyntiä hoitaneen henkilönsä välityksellä Crédit agricolen ja Deutsche Bankin, sittemmin BofA:n, kaupankäyntiä hoitaneiden henkilöiden kahdenkeskisten keskustelujen kilpailunvastaisesta luonteesta.
498
Kyseiset keskustelut tukevat kuitenkin riidanalaisen päätöksen 808 perustelukappaleessa esitettyä arviointia, jonka mukaan Deutsche Bankin kiellettyä kaupankäyntiä hoitavia henkilöitään käyttämästä pysyviä usean osallistujan chat-kanavia asianomaiset kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt jatkoivat tietojen jakamista keskenään kahdenkeskisten keskustelujen verkoston avulla ja he jatkoivat kolmannelta kaupankäyntiä hoitaneelta henkilöltä saamiensa tietojen jakamista kahden kesken, kun tiedot koskivat tiettyjä seikkoja, joita yleensä käsiteltiin pysyvillä usean osallistujan chat-kanavilla.
499
Credit Suissen kaupankäyntiä hoitanut henkilö nimittäin kertoi 25.7.2013 käydyssä kahdenkeskisessä keskustelussa Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitaneelle henkilölle, että Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitanut henkilö ”got lifted this am too”. Siten Credit Suissen kaupankäyntiä hoitanut henkilö jakoi kahdenkeskisessä keskustelussaan Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitaneen henkilön kanssa tietoja, jotka hän oli saanut eri kahdenkeskisessä keskustelussa, jota hän oli käynyt Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitaneen henkilön kanssa ja jossa oli käsitelty viimeksi mainitun henkilön kaupankäyntitoimintaa. Tiedot ilmaistiin keskustelussa, jonka aikana Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitanut henkilö totesi seuraavaa: ”i sold some kfw 09/15 aswell”, ”thats me lifting 14.5 and 15 this morning” ja ”still looking for those if you see any”. Credit Suissen kaupankäyntiä hoitanut henkilö puolestaan totesi Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitaneelle henkilölle seuraavaa: ”i shorted those kfw 15s this am to my syndicate actually. probably a bit stupid for a short date, but should be ok”, minkä jälkeen hän kertoi Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitaneen henkilön transaktiosta. Keskustelun spontaani, luonteva ja suorasanainen luonne on osoitus siitä, että sekä Credit Suissen että Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt pitivät normaalina tarkkojen ja tuoreiden tietojen vaihtamista paitsi omista asioistaan myös Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitaneen henkilön asioista. Credit Suissen kaupankäyntiä hoitaneen henkilön käytös 25.7.2013 käydyssä keskustelussa on osoitus keskinäisen luottamuksen ilmapiiristä, joka vallitsi Deutsche Bankin, Crédit agricolen ja Credit Suissen kaupankäyntiä hoitaneiden henkilöiden välillä. Kyseinen käyttäytyminen on siis seikka, joka tukee riidanalaisen päätöksen 808 perustelukappaleessa esitettyä arviointia, jonka mukaan oli olemassa kahdenkeskisten keskustelujen verkosto, jossa kyseiset kolme kaupankäyntiä hoitanutta henkilöä keskustelivat kaupankäyntitoiminnastaan, ja siten myös sitä, että Credit Suissen kaupankäyntiä hoitanut henkilö saattoi kohtuudella ennakoida, että kaksi muuta kaupankäyntiä hoitanutta henkilöä vaihtoivat arkaluonteisia tietoja muun muassa kaupankäyntitoiminnastaan.
500
Se, että Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitanut henkilö sai Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitaneelta henkilöltä samat tiedot kahdenkeskisessä keskustelussa, joka käytiin myöhemmin samana päivänä 25.7.2013, ei myöskään aseta kyseenalaiseksi kyseistä arviointia ja tukee toteamusta, jonka mukaan asianomaisten pankkien kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt keskustelivat samoista joukkovelkakirjoista ja aiheista rinnakkaisissa, kahdenkeskisissä keskusteluissaan.
501
Keskustelusta, joka käytiin 9.1.2014 ja jossa Credit Suissen kaupankäyntiä hoitanut henkilö kertoi Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitaneelle henkilölle keskustelleensa juuri Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitaneen henkilön kanssa (”[was] just chatting to [Deutsche Bank’s trader]”), on todettava, ettei kyseistä keskustelua tosiaan voida pitää näyttönä kahdenkeskisistä keskusteluista kaupankäyntitoiminnasta eikä varsinkaan kaupallisesti arkaluonteisista tiedoista tai laajemmin tällaisten keskustelujen kilpailunvastaisesta luonteesta. Siitä ilmenee kuitenkin niin ikään, ettei Credit Suissen kaupankäyntiä hoitanut henkilö epäröinyt kertoa yhdelle kaupankäyntiä hoitaneista henkilöistä yhteydenpidostaan kolmanteen heistä.
502
Edellä 466 kohdassa mainitusta Crédit agricolen ja Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitaneiden henkilöiden 22.10.2013 käymästä kahdenkeskisestä keskustelusta on todettava, ettei tosiaan ole todisteita siitä, että Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitanut henkilö olisi lähestynyt Credit Suissen kaupankäyntiä hoitanutta henkilöä kyseisen keskustelun jälkeen. Keskusteltuaan Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitaneen henkilön kanssa Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitanut henkilö kirjoitti kuitenkin seuraavaa: ”ok will ask him”. Näin ollen 22.10.2013 käydystä keskustelusta ilmenee, että kolmatta – tässä tapauksessa Credit Suissen – kaupankäyntiä hoitanutta henkilöä koskevien tietojen ilmaiseminen oli yhtä luontevaa kyseisen kahden muun kaupankäyntiä hoitaneen henkilön kesken kuin se oli Credit Suissen ja Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitaneiden henkilöiden keskenkin, kuten edellä 499 kohdassa on todettu. Siten kyseinen keskustelu tukee riidanalaisen päätöksen 808 perustelukappaleessa esitettyä arviointia siitä, että oli olemassa kahdenkeskisten keskustelujen verkosto.
503
Seitsemänneksi on todettava, että Credit Suisse kävi 11.10.2013 Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitaneen henkilön kanssa kilpailunvastaisen keskustelun, jonka aikana Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitanut henkilö oli ”läsnä” (ks. edellä 462 ja 463 kohta). Tämä Credit Suissen usean osallistujan keskusteluksi luonnehtima keskustelu, jonka aikana muut kaksi kaupankäyntiä hoitanutta henkilöä olivat kanavalla, on lisänäyttöä, joka on omiaan osoittamaan, että Credit Suissen kaupankäyntiä hoitanut henkilö saattoi ennakoida, että kaksi muuta kaupankäyntiä hoitanutta henkilöä kävivät kahdenkeskisiä, kilpailunvastaisia keskusteluja.
504
Koska Credit Suisse siis oli osa pysyviä usean osallistujan chat-kanavia ajalla ennen 25.2.2013, se tiesi, että Deutsche Bankin ja Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt tekivät salaista yhteistyötä ennen tuota ajankohtaa. Kun lisäksi otetaan huomioon, että Credit Suissen kaupankäyntiä hoitanut henkilö osallistui ennen tuota ajankohtaa ja sen jälkeen kahdenkeskisiin, kilpailunvastaisiin keskusteluihin kummankin mainittujen kaupankäyntiä hoitaneiden henkilöiden kanssa ja että komissiolla on ollut näyttöä siitä, että 25.2.2013 jälkeen muodostettiin kahdenkeskisten keskustelujen verkosto, jossa kyseiset kolme kaupankäyntiä hoitanutta henkilöä jatkoivat kaupankäyntitoiminnastaan keskustelemista, on katsottava, että Credit Suissen kaupankäyntiä hoitanut henkilö saattoi vähintäänkin kohtuudella ennakoida, että kyseiset kaksi muuta kaupankäyntiä hoitanutta henkilöä kävivät kahdenkeskisiä keskusteluja, jotka olivat luonteeltaan kilpailunvastaisia.
505
Tässä yhteydessä on todettava, ettei se, että Credit Suisse ei tuntenut niiden keskustelujen yksityiskohtia, joihin sen kaupankäyntiä hoitanut henkilö ei osallistunut, tai se, ettei se tiennyt tiettyjen keskustelujen olemassaolosta, ole omiaan asettamaan kyseenalaiseksi komission toteamusta, jonka mukaan Credit Suisse osallistui yhtenä kokonaisuutena pidettävään kilpailusääntöjen rikkomiseen ja sen voidaan katsoa olevan vastuussa koko rikkomisesta (ks. analogisesti tuomio 14.12.2006, Raiffeisen Zentralbank Österreich ym. v. komissio, T‑259/02–T‑264/02 ja T‑271/02, EU:T:2006:396, 193 kohta).
506
Myös muut seikat tukevat toteamusta, jonka mukaan Credit Suisse saattoi vähintäänkin kohtuudella ennakoida kaikki muiden pankkien toimintatavat.
507
Aluksi on nimittäin todettava, että komissio on todennut Credit Suissen kaupankäyntiä hoitaneen henkilön olleen osa niiden kaupankäyntiä hoitaneiden henkilöiden rajattua ryhmää, jotka osallistuivat erityisen merkittävästi riidanalaiseen kilpailusääntöjen rikkomiseen. Kyseiset kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt tapasivat toisiaan ammatillisissa ja henkilökohtaisissa yhteyksissä, mukaan lukien helmikuun 2013 jälkeen, ja heitä oli käsitelty ryhmänä (ks. riidanalaisen päätöksen 425, 807, 809 ja 810 perustelukappale).
508
Tästä on todettava, että Crédit agricolen ja Credit Suissen kaupankäyntiä hoitaneiden henkilöiden 8.3.2013 käymä kahdenkeskinen keskustelu, jonka käymistä tai sisältöä Credit Suisse ei ole riitauttanut, osoittaa, että kyseiset kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt ja Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitanut henkilö jatkoivat säännöllistä yhteydenpitoaan ja järjestivät luonteeltaan seuranpidollisia tapaamisia.
509
Vastaavasti Credit Suissen ja Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitaneiden henkilöiden 23.5.2013 käymä keskustelu osoittaa, että muut kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt pitivät kilpailusääntöjen rikkomiseen osallistuneiden pankkien kaupankäyntiä hoitaneita henkilöitä ”jenginä” (ks. edellä 478 kohta).
510
Lopuksi on todettava, että Credit Suissen ja Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitaneiden henkilöiden 11.10.2013 käymä keskustelu (530 perustelukappale), jonka aikana Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitanut henkilö oli läsnä, osoittaa, että kyseiset kolme kaupankäyntiä hoitanutta henkilöä suunnittelivat tapaavansa toisensa seuraavalla viikolla työmatkoillaan New Yorkiin (ks. edellä 393 kohta).
511
Kun näyttöä arvioidaan kokonaisuutena, tällä seikalla on merkitystä sen toteamiseksi, tiesikö Credit Suisse niiden kahdenkeskisten keskustelujen kilpailunvastaisesta sisällöstä, joita käytiin helmikuun 2013 jälkeen aina siihen ajankohtaan eli 24.3.2015 asti, jona sen osallistuminen riidanalaiseen kilpailusääntöjen rikkomiseen päättyi, tai saattoiko se kohtuudella ennakoida sen.
512
Kaiken edellä esitetyn perusteella Credit Suisse väittää perusteettomasti, että ”komission keräämät todisteet ovat riittämättömiä perustelemaan päätelmää, jonka mukaan joku kyseisistä kaupankäyntiä hoitaneista henkilöistä [olisi] tiennyt riittävästi sen viestinnän sisällöstä, johon hän ei osallistunut, [tai] vaihtoehtoisesti, ettei sen voida katsoa olevan vastuussa kahden muun kaupankäyntiä hoitaneen henkilön kahdenkeskisistä keskusteluista, joita käytiin helmikuun 2013 jälkeen”.
513
Näin ollen unionin yleinen tuomioistuin hylkää Credit Suissen toisen kanneperusteen toisen osan.
e)
Crédit agricolen ja Credit Suissen riidanalaiseen yhtenä kokonaisuutena pidettävään jatkettuun kilpailusääntöjen rikkomiseen osallistumisen kesto
514
Toisen kanneperusteen toisessa osassa Crédit agricole riitauttaa sen, että sen osallistumista riidanalaiseen yhtenä kokonaisuutena pidettävään kilpailusääntöjen rikkomiseen voitaisiin pitää jatkuvana (ks. edellä 428–432 kohta).
515
Toisen kanneperusteensa neljännessä osassa Credit Suisse vetoaa virheisiin, jotka koskevat sen osallistumista rikkomiseen elokuun 2014 jälkeen.
1) Crédit agricolen toisen kanneperusteen toinen osa siltä osin kuin siinä pyritään osoittamaan, ettei sen osallistumista todettuun kilpailusääntöjen rikkomiseen voida luonnehtia jatkuvaksi
516
Riidanalaisen päätöksensä 790 perustelukappaleessa komissio on katsonut asianomaisten pankkien olevan vastuussa koko yhtenä kokonaisuutena pidettävästä jatketusta kilpailusääntöjen rikkomisesta kunkin pankin rikkomiseen osallistumista vastaavilla ajanjaksoilla. Kyseisen päätöksensä 842 perustelukappaleessa komissio on katsonut, että Crédit agricole osallistui kyseiseen rikkomiseen 10.1.2013–24.3.2015 eli 804 päivän tai 2,2 vuoden pituisen ajanjakson ajan.
517
Crédit agricole väittää, että komissio on tukeutunut yksinomaan 31 keskusteluun, joihin se osallistui ja joiden perusteella komissio on todennut 26 kuukauden pituisen – eli tammikuusta 2013 maaliskuuhun 2015 tapahtuneen – jatketun kilpailusääntöjen rikkomisen, ja kaksi kolmasosaa kyseisistä keskusteluista käytiin kyseisen ajanjakson ensimmäisen kymmenen kuukauden aikana eli tammi-lokakuussa 2013. Nämä seikat asettavat kyseenalaiseksi komission toteamukset, joiden mukaan yhtäältä Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitaneen henkilön ja muiden asianomaisten pankkien kaupankäyntiä hoitaneiden henkilöiden välisiä keskusteluja voitaisiin pitää jatkuvina ja toisaalta kyseinen pankki olisi osallistunut jatkettuun kilpailusääntöjen rikkomiseen – ainakin siltä osin kuin on kyse ajasta lokakuun 2013 jälkeen.
518
Tarkemmin sanottuna Crédit agricole korostaa ensinnäkin, että yksi ainoa keskustelu tukee väitettä, jonka mukaan se osallistui luokkaan 1 kuuluviin toimintatapoihin. Kyseisen pankin mukaan tämä yksi keskustelu ei voi riittää osoitukseksi siitä, että tietyille vastapuolille ehdotettuja hintoja sovitettiin yhteen yli kaksivuotisella ajanjaksolla. Samoin luokkaan 2 kuuluvien toimintatapojen osalta komissio on tukeutunut vain neljään keskusteluun osoituksena siitä, että kilpailusääntöjen rikkominen kesti yli kaksi vuotta.
519
Toiseksi Crédit agricolen väitetyssä osallistumisessa oli ajallisesti merkittäviä taukoja, vaikka otetaan huomioon kaikki 31 keskustelua, jotka komissio on todennut.
520
Kun otetaan huomioon, että rikkomisessa käytettiin Bloomberg-alustan chat-kanavia ja että todisteita siis oli saatavilla, kyseisiä taukoja on välttämättä pidettävä taukoina, joiden aikana rikkomisena pidettävää toimintaa ei ollut, pikemminkin kuin ajanjaksoina, joita koskevia todisteita komissiolla ei ollut käytettävissään.
521
Vastaavasti komissio on yhtäältä pyrkinyt kääntämään todistustaakan tukeutumalla siihen, ettei Crédit agricole ollut julkisesti sanoutunut irti kyseessä olevista toimintatavoista. Toisaalta komissio on virheellisesti vedonnut siihen, että kyseinen pankki olisi tiennyt muiden asianomaisten pankkien toimintatavoista, minkä kyseinen pankki on riitauttanut eri kanneperusteensa yhteydessä.
522
Tästä on todettava, että Crédit agricolen esittämistä argumenteista ilmenee, että se perustaa väitteensä ennen kaikkea niiden keskustelujen välisten taukojen kestoon, joihin sen kaupankäyntiä hoitanut henkilö osallistui, varsinkin siinä tapauksessa, että osa kyseisistä keskusteluista sivuutettaisiin.
523
Ensimmäisenä pääargumenttina on todettava aluksi, ettei komissio ole tehnyt virhettä, kun se on todennut, että oli olemassa kokonaissuunnitelma, jolla oli yksi ainoa kilpailunvastainen tavoite. Myöskään se, että komissio on yksilöinyt riidanalaisessa päätöksessään viisi toimintatapojen luokkaa, ei aseta kyseisen kokonaissuunnitelman olemassaoloa kyseenalaiseksi (ks. edellä 364 kohta).
524
Näin ollen ei voida hyväksyä Crédit agricolen päättelyä, jossa se erottelee komission riidanalaisessa päätöksessään yksilöimät toimintatapojen luokat toisistaan ja päättää jättää tietyt keskustelut huomiotta voidakseen esittää, että sen osallistuminen riidanalaiseen kilpailusääntöjen rikkomiseen olisi keskeytynyt.
525
Toisin sanoen sitä, onko Crédit agricole osallistunut riidanalaiseen yhtenä kokonaisuutena pidettävään kilpailusääntöjen rikkomiseen jatkuvasti, ei voida arvioida tarkastelemalla luokka luokalta toimintatapoja, joihin komissio katsoo sen osallistuneen. Tätä osallistumisen jatkuvuutta on arvioitava kaikkien niiden rikkomisen muodostavien toimintatapojen kokonaisuuden perusteella, joihin kyseisen pankin kaupankäyntiä hoitanut henkilö osallistui, joista hän oli tietoinen tai jotka hän saattoi kohtuudella ennakoida, riippumatta kyseisten toimintatapojen luokista. Vaikka Crédit agricole siis olisi osoittanut, mitä se ei ole tehnyt, ettei se osallistunut jatkuvasti yksinomaan luokkaan 1 tai 2 kuuluviin toimintatapoihin tai tiennyt muiden osallistujien kyseisiin luokkiin kuuluvista toimintatavoista, näillä seikoilla ei yksinään voitaisi kyseenalaistaa komission toteamuksia, jotka koskevat Crédit agricolen jatkuvaa osallistumista kilpailusääntöjen rikkomiseen.
526
Tämän jälkeen on todettava, ettei Crédit agricole voi vedota taukoihin sillä perusteella, että sen kolmas kanneperuste on hyväksyttävä. Crédit agricolen kolmas kanneperuste on nimittäin hyväksytty yksinomaan 10.1.2013 käydyn keskustelun osalta eli ajallisesti ensimmäisen keskustelun osalta, johon komissio on sitä vastaan vedonnut.
527
Lopuksi siltä osin kuin Crédit agricole väittää, että riidanalaisen kilpailusääntöjen rikkomisen kahden ilmenemiskerran välisen tauon laskennassa ei tule ottaa huomioon keskusteluja, jotka kuuluvat tiettyihin viidestä toimintatapojen luokasta, koska kyseisiä toimintatapojen luokkia ei voida luonnehtia tarkoitukseen perustuvaksi kilpailunrajoitukseksi tai koska osaa keskusteluista on pidettävä hyväksyttävänä toimintana, on todettava, että edellä 165–268 kohdasta ilmenee, että ottamatta kantaa kysymykseen siitä, onko kyseisiä toimintatapoja pidettävä tarkoitukseen perustuvina kilpailunrajoituksina, kaikki komission viiteen luokkaan luokittelemat toimintatavat, joihin Crédit agricole osallistui, mukaan lukien tiedonvaihto, olivat luonteeltaan kilpailunvastaisia. On erityisesti todettava, että edellä 188–268 kohdassa on hylätty perustelut, joilla Crédit agricole riitautti pätevästi tietyt keskustelut, joihin se osallistui ja jotka on luokiteltava viiteen komission määrittämään toimintatapojen luokkaan.
528
Tästä seuraa, että kun arvioidaan, voidaanko tauoilla Crédit agricolen rikkomista merkitsevien toimintatapojen kahden ilmenemiskerran välillä osoittaa kyseisen pankin osallistumisen riidanalaiseen kilpailusääntöjen rikkomiseen keskeytyneen, ei voida jättää huomiotta ainuttakaan keskustelua, johon komissio on vedonnut sitä vastaan ja johon se osallistui välittömästi, lukuun ottamatta 10.1.2013 käytyä keskustelua.
529
Toisena pääargumenttina – siltä osin kuin Crédit agricole vetoaa viiden kuukauden pituiseen taukoon todisteissa syyskuun 2013 ja maaliskuun 2014 välillä – on korostettava, ettei kyseisessä tauossa ole otettu huomioon, että sen kaupankäyntiä hoitanut henkilö oli läsnä keskustelussa 11.10.2013, eli hän osallistui siihen (ks. edellä 134 kohta).
530
Kuten komissio on todennut, pisin tauko kahden tilanteen välillä, joissa Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitanut henkilö osallistui riidanalaiseen kilpailusääntöjen rikkomiseen, on siis noin neljä ja puoli kuukautta pitkä ja se osui ajanjaksolle 11.10.2013–4.3.2014.
531
Tästä on ensinnäkin palautettava mieleen, että kysymystä siitä, ovatko nämä tauot riittävän pitkiä merkitäkseen rikkomisen keskeytymistä, on arvioitava riidanalaisen kilpailusääntöjen rikkomisen toiminnan asiayhteydessä (ks. edellä 381 kohta).
532
Näissä asioissa on todettava, ettei riidanalaisen kilpailusääntöjen rikkomisen toiminta edellyttänyt hyvin usein toistuvaa osallistumista kollusiiviseen yhteydenpitoon, koska SSA-joukkovelkakirjoja koskevat neuvottelut olivat toisistaan riippumattomia. Kollusiivisen yhteydenpidon tapauksen onnistuminen ei edellyttänyt osallistumista useaan eri viestintäkertaan, joissa oli kyse eri neuvotteluista (ks. edellä 384–386 kohta).
533
Toiseksi vuosina 2014 ja 2015 toiminta SSA-joukkovelkakirjojen markkinoilla väheni riippumatta riidanalaisen yhtenä kokonaisuutena pidettävän kilpailusääntöjen rikkomisen osallistujien tahdosta ja se vähensi osaltaan osallistujien mahdollisuuksia sovittaa toimintaansa yhteen tai vaihtaa kaupallisesti arkaluonteisia tietoja (ks. edellä 390 kohta).
534
Kolmanneksi on todettava, että 11.10.2013 ja 4.3.2014 käytyjen keskustelujen tarkastelusta käy ilmi, ettei mikään niissä ole omiaan osoittamaan, että Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitanut henkilö olisi ensinnäkin ilmaissut tahtonsa lopettaa osallistumisensa yhtenä kokonaisuutena pidettävään jatkettuun kilpailusääntöjen rikkomiseen tai toiseksi tahtonsa ryhtyä kyseiseen kilpailusääntöjen rikkomiseen uudelleen. Etenkin 4.3.2014 käydyn keskustelun sävy ja spontaanisuus ovat osoituksia Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitaneen henkilön keskeytymättömästä tahdosta jatkaa toimintatapoja, joilla hän myötävaikutti sellaisen kokonaissuunnitelman toteuttamiseen, jolla oli yksi ainoa kilpailunvastainen tavoite, jonka komissio on riidanalaisessa päätöksessään määrittänyt.
535
Vastaavasti voidaan arvioida keskusteluja ennen kutakin Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitaneen henkilön osallistumisessa ilmennyttä taukoa ja kyseisten taukojen jälkeisiä keskusteluja.
536
Neljänneksi on todettava, että se, että yksi kolmesta kaupankäyntiä hoitaneesta henkilöstä, jotka olivat kilpailusääntöjen rikkomisen pääosallistujia, vaihtoi työpaikkaa, saattoi niin ikään myötävaikuttaa tiettyihin taukoihin kahden Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitaneen henkilön osallistumista riidanalaiseen rikkomiseen ilmentävän kerran välillä (ks. edellä 396 kohta).
537
Viidenneksi on todettava, että edellä 451–481 kohdasta ilmenee, että Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitanut henkilö saattoi vähintäänkin kohtuudella ennakoida kahden muun kaupankäyntiä hoitaneen henkilön käyneen kahdenkeskisiä, kilpailunvastaisia keskusteluja, vaikka hän ei itse osallistunutkaan välittömästi kyseisiin keskusteluihin.
538
Siten on todettava aluksi, ettei kahden Crédit agricolen osallistumista riidanalaiseen kilpailusääntöjen rikkomiseen ilmentävän tilanteen välillä olleiden taukojen perusteella voida katsoa, että kyseinen osallistuminen olisi keskeytynyt.
539
Tämän jälkeen on todettava, ettei Crédit agricole kiistä sitä, ettei se sanoutunut kartellista julkisesti irti.
540
Lopuksi on todettava, ettei Crédit agricole vetoa muihin olosuhteisiin, joilla voitaisiin osoittaa sen osallistumisen riidanalaiseen kilpailusääntöjen rikkomiseen keskeytyneen, kuten esimerkiksi siihen, että sen kaupankäyntiä hoitanut henkilö, joka osallistui kilpailunvastaiseen käyttäytymiseen, olisi lopettanut työtehtävissään ennen taukoa kahden kyseisen pankin osallistumista riidanalaiseen rikkomiseen ilmentävän kerran välillä ja että uusi kaupankäyntiä hoitanut henkilö olisi aloittanut työssä pankissa ja osallistunut uudelleen kyseiseen kilpailusääntöjen rikkomiseen kyseisen tauon jälkeisellä ajanjaksolla.
541
Kun siis otetaan huomioon ensinnäkin Crédit agricolen osallistumisen kokonaiskesto, joka oli yli kaksi vuotta, toiseksi todisteet, jotka kyseisellä pankilla oli tiedossaan kyseisen kartellin toiminnan asiayhteydestä, ja tauot Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitaneen henkilön osallistumista todettuun kilpailusääntöjen rikkomiseen ilmentävän kahden kerran välillä, kolmanneksi se, ettei Crédit agricole sanoutunut julkisesti irti kyseessä olevista toimintatavoista ja neljänneksi se, ettei kyseinen pankki vetoa muihin olosuhteisiin osoituksena siitä, että sen osallistuminen riidanalaiseen kilpailusääntöjen rikkomiseen olisi keskeytynyt, komissio ei ole kääntänyt todistustaakkaa, kun se on todennut perustellusti, ettei Crédit agricolen osallistuminen keskeytynyt 11.1.2013 – joka on päivä, jona käytyä keskustelua kyseinen pankki ei ole riitauttanut asianmukaisesti – ja 24.3.2015 välisellä ajanjaksolla (edellä 144 ja 447 kohta).
542
Näin ollen unionin yleinen tuomioistuin hylkää Crédit agricolen toisen kanneperusteen toisen osan siltä osin kuin siinä pyritään osoittamaan, ettei Crédit agricole osallistunut jatkuvasti komission toteamaan yhtenä kokonaisuutena pidettävään kilpailusääntöjen rikkomiseen.
2) Credit Suissen toisen kanneperusteen neljäs osa, jonka mukaan komissio ei ole näyttänyt sen osallistuneen mihinkään lainvastaiseen toimintaan elokuun 2014 jälkeen
543
Riidanalaisen päätöksensä 842 perustelukappaleessa komissio on katsonut Credit Suissen osallistuneen riidanalaiseen yhtenä kokonaisuutena pidettävään jatkettuun kilpailusääntöjen rikkomiseen ajanjaksolla 21.6.2010–24.3.2015 eli 1738 päivän tai 4,75 vuoden pituisen ajanjakson ajan. Riidanalaisen päätöksensä 846–849 perustelukappaleessa komissio on myös hylännyt Credit Suissen argumentin, jonka mukaan komissio ei ole osoittanut kyseisen pankin osallistuneen rikkomiseen elokuun 2014 ja maaliskuun 2015 välisenä aikana.
544
Toisen kanneperusteensa neljännessä osassa Credit Suisse väittää, ettei komissio ole osoittanut sen osallistuneen riidanalaiseen kilpailusääntöjen rikkomiseen elokuun 2014 jälkeen. Tältä osin riidanalaisessa päätöksessä viitataan vain kuuteen keskusteluun, jotka käytiin tuon ajankohdan jälkeen, ja niitä käytetään siinä perusteena pidentää kyseisen pankin osallistumista aina 24.3.2015 asti. Credit Suisse ei kuitenkaan osallistunut ensimmäiseen neljään keskusteluun ja kyseinen pankki kiistää, että kaksi viimeistä keskustelua – eli sen ja Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitaneiden henkilöiden välinen keskustelu 12.3.2015 ja sen kaupankäyntiä hoitaneen henkilön Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitaneelle henkilölle lähettämä sähköpostiviesti 24.3.2015 – olisivat luonteeltaan kilpailunvastaisia.
545
Tästä on todettava yhtäältä, että edellä 482–513 kohdassa on hylätty Credit Suissen argumentti, jolla kyseinen pankki on kiistänyt tietäneensä tai voineensa kohtuudella ennakoida muiden pankkien kahdenkeskiset, kilpailunvastaiset keskustelut, joita käytiin helmikuun 2013 jälkeen ja aina sen ajanjakson loppuun asti, jolla Credit Suissen on katsottu osallistuneen rikkomiseen riidanalaisessa päätöksessä.
546
Toisaalta ja ennen kaikkea on todettava, että edellä 296–308 kohdasta ilmenee, ettei Credit Suisse ole osoittanut komission tehneen virhettä, kun se on katsonut, että 12.3.2015 käyty keskustelu ja 24.3.2015 lähetetty sähköpostiviesti olivat luonteeltaan kilpailunvastaisia.
547
Credit Suisse väittää siis perusteettomasti, ettei komissio ole osoittanut sen osallistuneen riidanalaiseen kilpailusääntöjen rikkomiseen elokuun 2014 jälkeen.
548
Näin ollen unionin yleinen tuomioistuin hylkää Credit Suissen toisen kanneperusteen neljännen osan.
f)
Päätelmät Crédit agricolen toisesta kanneperusteesta ja Credit Suissen toisesta kanneperusteesta
549
Edellä esitetyn perusteella unionin yleinen tuomioistuin hylkää Credit Suissen toisen kanneperusteen.
550
Crédit agricolen osalta kyseisen pankin toisen kanneperusteen tarkastelun yhteydessä on todettu, ettei se ole osoittanut komission tehneen arviointivirhettä, kun se on katsonut Crédit agricolen osallistuneen yhtenä kokonaisuutena pidettävään jatkettuun kilpailusääntöjen rikkomiseen 24.3.2015 asti. Sitä vastoin on muistutettava, ettei komissio ole voinut pätevästi vedota Crédit agricolea vastaan 10.1.2013 käytyyn keskusteluun, joka käytiin ennen kuin kyseisen pankin kaupankäyntiä hoitanut henkilö ensimmäisen kerran avasi yhteyden kyseiselle chat-kanavalle.
551
Tästä seuraa, että komissio on tehnyt virheen, kun se on riidanalaisen päätöksensä 1 artiklan c alakohdassa katsonut, että Crédit agricole osallistui yhtenä kokonaisuutena pidettävään jatkettuun kilpailusääntöjen rikkomiseen 10.1.2013 eikä 11.1.2013 lukien. Kyseisen pankin toinen kanneperuste on siis hyväksyttävä vain tältä osin.
3.
Crédit agricolen ja Credit Suissen ensimmäiset kanneperusteet, jotka koskevat virheitä kyseessä olevien toimintatapojen luokittelussa tarkoitukseen perustuvaksi kilpailunrajoitukseksi
552
Riidanalaisen päätöksensä 739–749 perustelukappaleessa komissio on katsonut, että kyseessä olevilla toimintatavoilla oli kilpailunvastainen tarkoitus, ja se on korostanut ennen kaikkea seuraavaa:
”(747)
Kaikilla edellä mainituilla toimintatavoillaan rikkomiseen osallistuneet kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt korvasivat tietoisesti tavanomaisen kilpailun salaisella yhteistyöllä siinä määrin, että he käyttäytyivät ajoittain aivan kuin he olisivat käyneet kauppaa samoilla kaupankäyntipositioilla tai ”salkulla”. Riippumatta siitä, missä muodossa salaista yhteistyötä kussakin yksittäistapauksessa tehtiin, heidän ensisijaisena tavoitteenaan oli kuitenkin kasvattaa omia tulojaan. Kyseiset kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt pyrkivät saavuttamaan tämän tavoitteensa sovittamalla yhteen hintojaan, vaihtamalla kaupallisesti arkaluonteisia tietoja kaupankäyntitoiminnastaan, sovittamalla yhteen kaupankäynti- ja hinnoittelustrategioitaan ja sovittamalla yhteen kaupankäyntitoimintaansa. Tällä tavalla he vähensivät epävarmuutta ja riskiä, sopivat transaktioista itselleen edullisilla ehdoilla, jakoivat keskenään markkinoita ja asiakkaita ja pitivät yllä kilpailuetua, joka heillä oli asiakkaisiinsa ja muihin markkinatoimijoihin nähden.
(748)
Rikkomiseen osallistuneet kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt toimivat markkinoilla ([SSA-joukkovelkakirjojen] markkinoilla), joille – muiden kehittyneiden velkamarkkinoiden tavoin – olisi tavanomaisesti leimallista kilpailukykyisten hintojen ja muiden kauppaehtojen käyttö. Rikkomiseen osallistuneet pankit olivat vakiintuneita markkinatoimijoita alalla, jonka tarkoituksena on tehdä velkapääoman liikkeelle laskemisesta ja kaupankäynnistä sillä tehokasta ja kilpailullista.
(749)
Näin ollen komissio katsoo, että 4.2 jaksossa kuvattujen sopimusten ja/tai yhdenmukaistettujen menettelytapojen tarkoituksena oli rajoittaa ja/tai vääristää kilpailua [SEUT] 101 artiklan 1 kohdassa ja ETA-sopimuksen 53 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla.”
553
Crédit agricole ja Credit Suisse väittävät kukin ensimmäisissä kanneperusteissaan, että komissio on virheellisesti luokitellut kyseessä olevat toimintatavat tarkoitukseen perustuvaksi kilpailunrajoitukseksi.
a)
Alustavat huomautukset kantajien esittämien perustelujen kohteesta ja perustasta
1) Crédit agricolen perustelut
554
Ensimmäisessä kanneperusteessaan, jossa on kaksi osaa, Crédit agricole väittää, ettei komissio ole esittänyt riittäviä todisteita tai perusteluja Crédit agricolen osallistumisesta tarkoitukseen perustuvaan kilpailunrajoitukseen.
555
Ensimmäisessä kanneperusteensa osassa Crédit agricole vetoaa ”oikeudellisiin virheisiin ja tosiseikkoja koskeviin virheisiin, jotka komissio teki, kun se totesi, että tietojen vaihtamista koskevat toimintatapojen luokat ovat tarkoitukseen perustuvia kilpailunrajoituksia, jotka voivat olla osa [tässä asiassa todettua] yhtenä kokonaisuutena pidettävää jatkettua kilpailusääntöjen rikkomista”.
556
Tässä yhteydessä Crédit agricole esittää ensinnäkin, että luokkaan 3 kuuluvat tiedonvaihtotilanteet (”Nykytilaa tai tulevaisuutta koskevien kaupallisesti arkaluonteisten tietojen vaihtaminen omasta kaupankäyntitoiminnasta ja havaituista kaupankäyntitrendeistä jälkimarkkinoilla”) eivät ole tarpeeksi vahingollisia kilpailulle, jotta niitä voitaisiin pitää tarkoitukseen perustuvana kilpailunrajoituksena, ja toiseksi, että luokkaan 4 luokitellut toimintatavat (”Kaupankäynti- ja hinnoittelustrategioita koskeva tiedonvaihto, tietojen vahvistaminen ja yhdenmukaistaminen”) eivät ole kaupankäynti- ja hinnoittelustrategioita koskevaa tiedonvaihtoa, tietojen vahvistamista tai yhteensovittamista vaan itse asiassa tiedonvaihtoa, joka ei myöskään ole näin vahingollista kilpailulle.
557
Ensimmäisen kanneperusteensa toisessa osassa Crédit agricole väittää, ettei komissio ”ole suorittanut analyysia, jota edellytetään tarkoitukseen perustuvan kilpailunrajoituksen toteamisen tueksi minkä tahansa [komission toteaman] yhteensovittamista merkitsevän toimintatavan luokan osalta”, joilla se tarkoittaa luokkaa 1 (”Tietyille vastapuolille esitettyjen hintojen yhteensovittaminen”), luokkaa 2 (”Markkinoille yleisesti ilmoitettujen hintojen yhteensovittaminen”) ja luokkaa 5 (”Kaupankäyntitoiminnan yhteensovittaminen”).
558
Aluksi on todettava, että Crédit agricolen rikkomiseen osallistumisen alkuajankohtaa koskevaa argumenttia lukuun ottamatta edellä 550 kohdassa on hylätty Crédit agricolen argumentit, joiden mukaan yhtenä kokonaisuutena pidettävää jatkettua kilpailusääntöjen rikkomista ei tapahtunut eikä se osallistunut siihen, eikä kyseisiä argumentteja siis ole syytä tarkastella tämän kanneperusteen yhteydessä.
559
On myös todettava, että edellä 555 ja 557 kohdassa tiivistetysti esitetyillä argumenteillaan Crédit agricole väittää komission todenneen virheellisesti, että kutakin riidanalaisen päätöksen 613 kohdassa tarkoitettua toimintatapojen luokkaa on pidettävä tarkoitukseen perustuvana kilpailunrajoituksena, vaikka luokkaan 3 ja luokkaan 4 kuuluvat toimintatavat eivät ole riittävän vahingollisia kilpailulle eikä komissio ole toimintatapojen luokkien 1, 2 ja 5 osalta suorittanut tältä osin edellytettyä analyysia.
560
Edellä 87 kohdassa on jo todettu, että nämä argumentit perustuvat virheelliseen tulkintaan riidanalaisesta päätöksestä ja ne on siis hylättävä perusteettomina.
561
Edellä 106 ja 107 kohdassa on niin ikään todettu, että ensimmäisessä kanneperusteessaan Crédit agricole on riitauttanut nimenomaisesti, täsmällisesti ja todistelulla tuetusti ainoastaan 18. ja 31.1., 15.2., 19. ja 21.3., 24.5., 3.6., 10. ja 25.7.2013 sekä 6.8.2014 ja 12.3.2015 käydyt keskustelut, joten komission muita kuin kyseisiä keskusteluja koskevia arviointeja pidetään nyt lopullisina.
562
Koska unionin yleinen tuomioistuin ei kuitenkaan voi tarkastella asianosaisten argumentteja ainoastaan sen oikeudellisen perusteen, oikeudellisen perusteen osan tai väitteen yhteydessä, jonka tueksi ne on muodollisesti esitetty, vaan sen on arvioitava niitä myös eri oikeudellisen perusteen, oikeudellisen perusteen eri osan tai eri väitteen yhteydessä, kun kyseisillä argumenteilla on merkitystä myös näiden tukena (ks. vastaavasti tuomio 21.9.2023, Fachverband Spielhallen ja LM v. komissio, C‑831/21 P, EU:C:2023:686, 46–49 kohta), Crédit agricolen ensimmäistä kanneperustetta on tulkittava siten, että kyseisen pankin mukaan yhtäältä komissio ei ole arvioinut riidanalaisen kilpailusääntöjen rikkomisen koko taloudellista asiayhteyttä tai on arvioinut sitä virheellisesti ja toisaalta komissio on virheellisesti katsonut, että edellä 561 kohdassa tarkoitetut 11 keskustelua riittivät perusteluiksi päätelmälle, jonka mukaan kyseisen toimielimen toteamalla yhtenä kokonaisuutena pidettävällä jatketulla kilpailusääntöjen rikkomisella oli kilpailunvastainen tarkoitus.
2) Credit Suissen perustelut
563
Credit Suisse väittää ensimmäisessä kanneperusteessaan, jossa on kolme osaa, että ”komissio on rikkonut SEUT 101 artiklaa ja perustellut riittämättömästi päätelmäänsä, jonka mukaan kyseinen pankki noudatti toimintatapaa, jonka tarkoituksena oli rajoittaa tai vääristää kilpailua”.
564
Ensimmäisen kanneperusteensa ensimmäisessä osassa, joka on esitetty ensisijaisena ja jossa on neljä kohtaa, Credit Suisse arvostelee komissiota siitä, että kun kyseinen toimielin on arvioinut kyseisten keskustelujen kokonaisuutta, se ”ei ole riittävällä tavalla ottanut huomioon SSA-joukkovelkakirjojen markkinoiden tosiasiallista ja oikeudellista asiayhteyttä [eikä täyttänyt] velvollisuuttaan näyttää toteen, että kyseessä olevia toimintatapoja voidaan pitää tarkoitukseen perustuvana kilpailunrajoituksena”.
565
Ensimmäisen kanneperusteensa toisessa osassa, joka on esitetty toissijaisena ja jossa on 24 kohtaa, Credit Suisse väittää komission virheellisesti ”katsoneen – –, että hintojen määrittämistä koskevaa viestintää on pidettävä tarkoitukseen perustuvana kilpailunrajoituksena,” lähinnä, koska tällainen viestintä ”voi edistää kilpailua”.
566
Ensimmäisen kanneperusteensa kolmannessa osassa Credit Suisse väittää, että kun komissio on tarkastellut hintojen määrittämistä koskevan viestinnän kilpailua edistäviä vaikutuksia, se on rikkonut todistelusääntöjä ja loukannut Credit Suissen puolustautumisoikeuksia, koska se ei ole soveltanut kyseessä olevien toimintatapojen osalta toimintatavan kilpailunvastaisen tarkoituksen osoittamiseen sovellettavia sääntöjä vaan 11.9.2014 annetun tuomion MasterCard ym. v. komissio (C‑382/12 P, EU:C:2014:2201) 89 kohdassa tarkoitettuja kilpailunrajoituksen liitännäisyyden osoittamiseen sovellettavia sääntöjä.
567
Tämän argumentin osalta on ensinnäkin muistutettava, että riidanalaisen päätöksensä 749 perustelukappaleessa komissio on todennut, että kyseisen päätöksen 4.2 jaksossa kuvatut, kyseessä olevat toimintatavat on luokiteltava tarkoitukseen perustuvaksi kilpailunrajoitukseksi, todettuaan ensin riidanalaisen päätöksensä 104 perustelukappaleessa, että se on kuvannut toimintatapojen eri luokkia vain analyyttisista syistä ja että kyseiset luokat liittyvät toisiinsa ja ovat usein päällekkäisiä.
568
Kyseistä luokittelua ei siis ole sovellettu kuhunkin viitattuun toimintatapojen luokkaan tai kuhunkin kyseessä olevaan toimintatapaan. Näin ollen kyseistä luokittelua ei ole syytä soveltaa 25 keskusteluun, jotka Credit Suisse on ryhmitellyt itse määrittelemäänsä luokkaan ”hintojen määrittämistä koskeva viestintä” ja joiden päivämäärät mainitaan kyseisen pankin vastauskirjelmän C.1 liitteessä.
569
Toiseksi on todettava, että edellä 110 kohdasta ilmenee, että perustelut, jotka koskevat erityisesti 25 keskustelua, jotka Credit Suisse on ryhmitellyt kyseiseen luokkaan ”hintojen määrittämistä koskeva viestintä”, on jätettävä tutkimatta, koska niitä ei ole esitetty edes pääpiirteittäin kannekirjelmässä tai vastauskirjelmässä.
570
Näin ollen Credit Suissen ensimmäisen kanneperusteen toinen osa, jonka mukaan hintojen määrittämistä koskeva viestintä on virheellisesti luokiteltu tarkoitukseen perustuvaksi kilpailunrajoitukseksi, on hylättävä.
571
Credit Suissen ensimmäisen kanneperusteensa toisen osan tueksi esittämiä argumentteja, jotka koskevat hintojen määrittämistä koskevien keskustelujen väitetysti kilpailua edistävää vaikutusta, on kuitenkin tarkasteltava ensimmäisen kanneperusteen ensimmäisen osan yhteydessä siltä osin kuin ne tukevat Credit Suissen perusteluja, joiden mukaan komissio on tehnyt virheitä, kun se on luokitellut kyseessä olevat toimintatavat kokonaisuutena arvioituina tarkoitukseen perustuvaksi kilpailunrajoitukseksi, etenkin, koska komissio ei ole ottanut riittävällä tavalla huomioon riidanalaisen kilpailusääntöjen rikkomisen oikeudellista ja taloudellista asiayhteyttä.
572
Tässä yhteydessä on otettava huomioon argumentit, joilla voidaan kyseenalaistaa kyseessä olevien toimintatapojen luokitteleminen tarkoitukseen perustuvaksi kilpailunrajoitukseksi, vaikka kyseiset argumentit on muodollisesti esitetty jo hylätyn ensimmäisen kanneperusteen toisen osan tueksi, kun niillä kuitenkin on yhtä lailla merkitystä kyseisen kanneperusteen ensimmäisen osan arvioinnin kannalta (ks. analogisesti tuomio 21.9.2023, Fachverband Spielhallen ja LM v. komissio, C‑831/21 P, EU:C:2023:686, 48 kohta).
b)
Kyseessä olevien toimintatapojen luokitteleminen tarkoitukseen perustuvaksi kilpailunrajoitukseksi
1) Alustavat huomautukset
573
On muistutettava, että kuuluakseen SEUT 101 artiklan 1 kohdassa määrätyn periaatteellisen kiellon soveltamisalaan kollusiivisen käytännön tarkoituksena on oltava estää, rajoittaa tai vääristää tuntuvasti kilpailua sisämarkkinoilla tai siitä on seurattava, että kilpailu estyy, rajoittuu tai vääristyy tuntuvasti sisämarkkinoilla (tuomio 30.1.2020, Generics (UK) ym., C‑307/18, EU:C:2020:52, 62 kohta).
574
Tästä seuraa, että tässä määräyksessä, sellaisena kuin unionin tuomioistuin on sitä tulkinnut, erotetaan selvästi toisistaan tarkoitukseen perustuvan kilpailunrajoituksen käsite ja vaikutukseen perustuvan kilpailunrajoituksen käsite, ja kumpaankin niistä sovelletaan erilaista todistelua koskevaa järjestelmää (tuomio 30.1.2020, Generics (UK) ym., C‑307/18, EU:C:2020:52, 63 kohta).
575
Tarkoitukseen perustuviksi kilpailunrajoituksiksi luonnehdittujen menettelytapojen osalta ei ole tarpeen etsiä eikä varsinkaan näyttää toteen niiden vaikutuksia kilpailuun niiden luonnehtimiseksi SEUT 101 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuksi ”kilpailunrajoitukseksi”, koska kokemus osoittaa, että mainitunlainen käyttäytyminen johtaa tuotannon vähentämiseen ja hintojen korotuksiin, mikä taas johtaa resurssien huonoon jakautumiseen, mistä erityisesti kuluttajat kärsivät. Tällaisten menettelytapojen osalta edellytetään ainoastaan sen osoittamista, että ne todella voidaan luonnehtia tarkoitukseen perustuvaksi kilpailunrajoitukseksi, mutta pelkät perustelemattomat väitteet eivät ole tältä osin riittäviä (tuomio 30.1.2020, Generics (UK) ym., C‑307/18, EU:C:2020:52, 64 ja 65 kohta).
576
Sitä vastoin silloin, kun sopimuksen, yritysten yhteenliittymän päätöksen tai yhdenmukaistetun menettelytavan kilpailunvastaista tarkoitusta ei ole näytetty toteen, on tutkittava sen vaikutuksia, jotta voidaan todistaa, että kilpailu on tosiasiallisesti estynyt, rajoittunut tai vääristynyt tuntuvasti (ks. tuomio 30.1.2020, Generics (UK) ym., C‑307/18, EU:C:2020:52, 66 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
577
Unionin tuomioistuimen oikeuskäytännöstä ilmenee niin ikään, kuten lähinnä riidanalaisen päätöksen 623–626 perustelukappaleessa on todettu, että tarkoitukseen perustuvan kilpailunrajoituksen käsitettä on tulkittava suppeasti ja sitä voidaan soveltaa vain tietyntyyppisiin yritysten välisiin kollusiivisiin käytäntöihin, jotka ovat itsessään ja kun otetaan huomioon niiden määräysten sisältö, niiden tavoitteet sekä taloudellinen ja oikeudellinen asiayhteys, johon ne kuuluvat, riittävän vahingollisia kilpailulle, jotta voidaan katsoa, ettei niiden vaikutusten tutkiminen ole tarpeen, koska tiettyjen yritysten välisten toiminnan yhteensovittamisen tyyppien voidaan jo luonteensa puolesta katsoa haittaavan normaalin kilpailun asianmukaista toimintaa. Kyseistä asiayhteyttä arvioitaessa on otettava huomioon kyseessä olevien tavaroiden tai palvelujen luonne sekä kyseisten markkinoiden toimintaan ja rakenteeseen liittyvät tosiasialliset olosuhteet (ks. vastaavasti tuomio 30.1.2020, Generics (UK) ym., C‑307/18, EU:C:2020:52, 67 ja 68 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
2) Kysymys siitä, kuinka vahingollinen toimintatavan on oltava kilpailulle, jotta se voidaan luokitella tarkoitukseen perustuvaksi kilpailunrajoitukseksi
578
Crédit agricole katsoo, että oikeuskäytännössä vahvistetaan ”äärimmäisen korkea kynnys” sen päätelmän tekemiseksi, että tiedonvaihto voidaan luokitella tarkoitukseen perustuvaksi kilpailunrajoitukseksi, mitä sen mukaan tukee [SEUT] 101 artiklan soveltamisesta horisontaalista yhteistyötä koskeviin sopimuksiin annettujen suuntaviivojen (EUVL 2011, C 11, s. 1) 72–74 kohta ja 24.9.2019 annettu tuomio HSBC Holdings ym. v. komissio (T‑105/17, EU:T:2019:675, 184 kohta).
579
Credit Suisse antaa myös ymmärtää, että toimintatapa voidaan luokitella tarkoitukseen perustuvaksi kilpailunrajoitukseksi ainoastaan, kun kokemuksen ja taloustieteellisten teorioiden perusteella on ”selvää”, että kyseinen toimintatapa haittaa kilpailua.
580
Tästä on todettava, että edellä 573–577 kohdasta ilmenee, että voidakseen luokitella kyseessä olevat toimintatavat tarkoitukseen perustuvaksi kilpailunrajoitukseksi komission ei ollut osoitettava, että kyseiset toimintatavat – oli kyse sitten tiedonvaihdosta tai muunlaisista kilpailunvastaisista toimintatavoista – ylittivät kilpailuun kohdistuvan vahingollisuutensa osalta ”äärimmäisen korkean kynnyksen”, kuten Crédit agricole väittää, vaan ainoastaan, että ne olivat kilpailulle riittävän vahingollisia, kuten unionin tuomioistuin muistutti 12.1.2023 antamassaan tuomiossa HSBC Holdings ym. v. komissio (C‑883/19 P, EU:C:2023:11, 106 kohta).
581
[SEUT] 101 artiklan soveltamisesta horisontaalista yhteistyötä koskeviin sopimuksiin annettujen suuntaviivojen 72–74 kohdassa todettu ei horjuta tätä päätelmää, jonka mukaan komission ei tarvitse osoittaa, että toimintatavat ylittävät ”äärimmäisen korkean kynnyksen” kilpailuun kohdistuvan vahingollisuutensa osalta, jotta se voi luokitella ne tarkoitukseen perustuvaksi kilpailunrajoitukseksi.
582
Sen perusteella, että kyseisten suuntaviivojen mukaan ”on vähemmän todennäköistä, että tulevia suunnitelmia koskevaa tietojenvaihtoa harjoitettaisiin kilpailun edistämiseksi kuin [nykyhetkeä koskevaa] tietojenvaihtoa”, voitaisiin toki ajatella, että tulevaa käyttäytymistä koskevien tietojen vaihtaminen on lähtökohtaisesti ongelmallisempaa kuin nykyhetkeä koskevien tietojen vaihtaminen. Kyseisten suuntaviivojen perusteella ei kuitenkaan voida missään tapauksessa päätellä, ettei nykyhetkeä koskevien tietojen vaihtamista voida luokitella tarkoitukseen perustuvaksi kilpailunrajoitukseksi tai että tällaiseen luokitteluun sovellettaisiin edellä 580 kohdassa mainitussa oikeuskäytännössä vahvistettua korkeampaa näyttökynnystä niiden kilpailuun kohdistuvan vahingollisuuden osalta.
583
Credit Suisse on myös väärässä, kun se väittää, että kokemuksen ja taloustieteellisten teorioiden perusteella on oltava ”selvää”, että tietty toimintatapa on kilpailulle vahingollinen ja siis että toimintatavat, jotka komissio luokittelee tarkoitukseen perustuvaksi kilpailunrajoitukseksi, ovat ominaisluonteeltaan kilpailunvastaisia.
584
Yhtäältä on niin, että huolimatta 2.4.2020 annetun tuomion Budapest Bank ym. (C‑228/18, EU:C:2020:265) 76 kohdasta, johon kyseinen pankki viittaa, unionin tuomioistuin on nimenomaisesti katsonut kyseisen tuomionsa jälkeen, että jotta toimintatapaa voitaisiin pitää tarkoitukseen perustuvana kilpailunrajoituksena, ei lainkaan edellytetä, että komissio olisi jo aiemmin tietyssä tapauksessa todennut samankaltaisen toimintatavan lainvastaiseksi (ks. vastaavasti tuomio 25.3.2021, Xellia Pharmaceuticals ja Alpharma v. komissio, C‑611/16 P, EU:C:2021:245, 119 kohta).
585
Toisaalta taloustieteellisiin teorioihin perustuvasta argumentista on todettava, ettei Credit Suisse esitä mitään seikkoja tämän argumenttinsa tueksi eikä se määritä argumenttinsa tarkkaa ulottuvuutta. Credit Suisse on muutenkin todennut vastauskirjelmässään, ettei se väitä, että taloustieteellisessä kirjallisuudessa esitetyillä toteamuksilla olisi ratkaisevaa merkitystä, kun ratkaistaan, onko toimintatavan tarkoitus kilpailunvastainen, eikä se väitä, että komission olisi hankittava taloustieteellistä kirjallisuutta voidakseen todeta sen perusteella, että tiettyä toimintatapaa on pidettävä tarkoitukseen perustuvana kilpailunrajoituksena.
586
Oikeuskäytännöstä ei muutenkaan suinkaan ilmene, että toimintatavan siten riittävää vahingollisuutta kilpailulle, että toimintatapa voidaan luokitella tarkoitukseen perustuvaksi kilpailunrajoitukseksi, tulisi arvioida yksilöllisesti ja erikseen kunkin kyseiseen toimintatapaan osallistuneen yrityksen osalta, kuten Crédit agricole esittää.
587
Päinvastoin kyseisen arvioinnin, jonka mukaan määräytyy todistelua koskevaa järjestelmä, jota sovelletaan kyseessä olevaan toimintatapaan kokonaisuutena arvioituna (ks. vastaavasti tuomio 30.1.2020, Generics (UK) ym., C‑307/18, EU:C:2020:52, 63 kohta), on perustuttava kyseisen toimintatavan objektiivisiin piirteisiin, eikä siinä tule ottaa huomioon kunkin kyseiseen toimintatapaan osallistuneen yrityksen erityistilannetta.
588
Näin ollen yrityksen vähäinen rooli kartellissa ei ole luonteeltaan sellainen seikka, joka vaikuttaisi kyseisen kartellin luokitteluun tarkoitukseen perustuvaksi kilpailunrajoitukseksi kaikkien kartelliin osallistuneiden yritysten osalta, kuten Crédit agricole myönsi istunnossa.
589
Samoilla perusteilla on todettava, että kun Crédit agricole riitauttaa kyseessä olevien toimintatapojen luokittelun tarkoitukseen perustuvaksi kilpailunrajoitukseksi, se ei voi tehokkaasti vedota siihen, ettei se osallistunut tiettyihin keskusteluihin, kuten keskusteluihin 18. tai 31.1.2013, tai siihen, että komissio on viitannut sen osalta vain yhteen esimerkkiin keskustelusta, jonka se on luokitellut luokkaan 1.
3) Komission arvioinnit kyseessä olevista toimintatavoista
590
Kuten edellä 554–557 ja 563–566 kohdasta ilmenee, Crédit agricole ja Credit Suisse väittävät lähinnä, että komissio on tehnyt virheitä, kun se on arvioinut kyseessä olevien toimintatapojen taloudellista asiayhteyttä, niiden vahingollisuutta kilpailulle ja niiden luonnetta, jota ne pitävät lähinnä ”oikeutettuna”.
i) Perustelut, jotka koskevat sitä, miten komissio on arvioinut kyseessä olevien toimintatapojen taloudellista asiayhteyttä
591
Perusteluissaan, jotka koskevat kyseessä olevien toimintatapojen virheellistä luokittelua tarkoitukseen perustuvaksi kilpailunrajoitukseksi, Crédit agricole ja Credit Suisse esittävät joko yhdistettyinä tai erikseen väitteitä, joiden mukaan komissio on perustellut riidanalaista päätöstään puutteellisesti tai virheellisesti, kun se on ottanut huomioon riidanalaisen kilpailusääntöjen rikkomisen taloudellisen asiayhteyden.
– Crédit agricolen perustelut, joiden mukaan komissio ei ole arvioinut riidanalaisen kilpailusääntöjen rikkomisen taloudellista asiayhteyttä
592
Ensimmäisen kanneperusteensa toisessa osassa Crédit agricole väittää muun muassa, ettei komissio ”ole suorittanut analyysia, jota edellytetään tarkoitukseen perustuvan kilpailunrajoituksen toteamisen tueksi”.
593
Tämä argumentti on ymmärrettävä väitteeksi, jonka mukaan komissio on laiminlyönyt perusteluvelvollisuutensa riidanalaisen kilpailusääntöjen rikkomisen taloudellisen asiayhteyden osalta, ja se on perusteeton.
594
Riidanalaisen päätöksen 3–65 perustelukappaleesta ilmenee nimittäin, että komissio on kuvannut yksityiskohtaisesti kyseessä olevat tuotteet, SSA-joukkovelkakirjojen markkinoiden toimijat ja toimintatavan sekä kyseisten markkinoiden kaupankäyntikäytännöt. Se on etenkin selittänyt markkinatakaajien erityisroolin ja esittänyt niiden tehtävät riidanalaisen päätöksensä 19 perustelukappaleessa.
595
Vastauksena asianomaisten pankkien hallinnollisen menettelyn aikana esittämiin argumentteihin komissio on myös esittänyt riidanalaisen päätöksensä 690–734 perustelukappaleessa syyt, joiden vuoksi se, että kyseiset pankit olivat vapaaehtoisesti päättäneet toimia markkinatakaajina, tai hintojen selvittämisen (price discovery) höydyllisyys eivät aseta kyseenalaiseksi komission arviointia, jonka mukaan kyseessä olevilla toimintatavoilla oli kilpailunvastainen tarkoitus.
596
Tässä yhteydessä komissio on todennut riidanalaisen päätöksensä 690–703 perustelukappaleessa, että asianomaisilla pankeilla oli tärkeä tehtävä markkinatakaajina, minkä perusteella komissio ei vedonnut niitä vastaan keskusteluihin, joiden tarkoituksena oli ainoastaan neuvotteleminen kahdenkeskisistä transaktioista tai niiden toteuttaminen tai kaupankäynnin harjoittajien välisten markkinoiden riskien kompensoiminen, kuten komissio oli todennut riidanalaisen päätöksensä 662 perustelukappaleessa (ks. analogisesti tuomio 24.9.2019, HSBC Holdings ym. v. komissio, T‑105/17, EU:T:2019:675, 152 kohta).
597
Komissio on esittänyt perustelut sille, että se on kuitenkin hylännyt argumentit, jotka perustuivat markkinatakaajan tehtävien hoitamiseen, ja todennut riidanalaisen päätöksensä 695 perustelukappaleessa pitävänsä ilmeisenä, että asianomaiset pankit eivät kaupankäynnissään ainoastaan ”edistäneet likviditeettiä tukeakseen asiakkaitaan, jotka halusivat käydä kauppaa SSA-joukkovelkakirjoilla”, kuten kantajat olivat esittäneet hallinnollisen menettelyn aikana. Komissio on niin ikään esittänyt perustelut, kun se on todennut, että kyseessä olevissa keskusteluissa ei ainoastaan etsitty hyväksyttävällä tavalla likvidejä resursseja riskien vähentämiseksi, varsinkin kun kyseisten keskustelujen perusteella kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt toimivat yhdessä tavalla, josta heidän asiakkaansa eivät olleet tietoisia, mikä vähensi kyseisten asiakkaiden mahdollisuuksia hyötyä itsenäisesti ja kilpailullisesti määritetyistä hinnoista. Kyseiset kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt myös tekivät yhteistyötä siten, että he jakoivat keskenään tietoja asiakkaidensa lähestymistavoista, jotta he saattoivat toteuttaa asiakkaidensa kanssa kyseisten kaupankäyntiä hoitaneiden henkilöiden yhteisten etujen mukaisia transaktioita (riidanalaisen päätöksen 703 perustelukappale).
598
Riidanalaisen päätöksensä 704–713 perustelukappaleessa komissio on myös esittänyt perustelut niiden argumenttien hylkäämiselle, joiden mukaan hintojen selvittäminen oli tarpeen tiettyjen sijoittajien etujen mukaisen ja asianomaisten pankkien etujen vastaisen tietojen epäsymmetrian vuoksi. Siten komissio on todennut riidanalaisen päätöksensä 709 perustelukappaleessa, että SSA-joukkovelkakirjoilla kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt olivat erikoistuneet tiettyyn arvopaperityyppiin ja heidän voitiin odottaa olevan hyvin tietoisia ulkoisista tapahtumista, joilla oli merkitystä kyseisten arvopaperien kannalta. Komissio on niin ikään todennut riidanalaisen päätöksensä 710 perustelukappaleessa, että kyseiset kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt eivät tyytyneet vaihtamaan tietoja ehkäistäkseen ns. valistuneiden asiakkaiden (smart money clients) toimintaa vaan he vaihtoivat kaupallisesti arkaluonteisia tietoja kaikenlaisista asiakkaistaan. Komissio on myös esittänyt syyt sille, miksi se ei hyväksynyt väitettä, jonka mukaan kyseisten tietojen vaihtamisella oli kilpailua edistäviä vaikutuksia (riidanalaisen päätöksen 713 perustelukappale).
599
Riidanalaisen päätöksensä 714–719 perustelukappaleessa komissio on vielä hylännyt Crédit agricolen argumentin, jonka mukaan vaihdetut tiedot olivat luonteeltaan julkisia tai menettivät merkityksensä nopeasti, ja tässä yhteydessä se on todennut erityisesti, että vasta toteutuneita transaktioita koskevista tiedoista on hyötyä, kun arvioidaan markkinatrendejä ja tulevia mahdollisuuksia kaupankäyntiin.
600
Edellä esitetyn perusteella Crédit agricole ei voi pätevästi väittää, että komissio olisi laiminlyönyt perusteluvelvollisuutensa riidanalaisen kilpailusääntöjen rikkomisen taloudellisen asiayhteyden kuvaamisen osalta.
601
Näin ollen Crédit agricolen ensimmäisen kanneperusteen toinen osa on hylättävä perusteettomana.
– Crédit agricolen ja Credit Suissen perustelut, joiden mukaan komissio on arvioinut virheellisesti riidanalaisen kilpailusääntöjen rikkomisen taloudellista asiayhteyttä
602
Sekä Crédit agricolen että Credit Suissen ensimmäisten kanneperusteiden ensimmäisessä osassa kyseiset pankit esittävät ensinnäkin, että komissio on ottanut riittämättömällä tavalla huomioon SSA-joukkovelkakirjojen markkinoiden ominaispiirteet. Komissio ei etenkään ole tarkastellut markkinoiden oligopolistisuutta tai päinvastoin hajanaisuutta, vaikka se, kuinka keskittyneistä markkinoista on kyse, on merkityksellinen seikka, kun arvioidaan tiedonvaihdon vahingollisuutta kilpailulle.
603
Kyseiset pankit väittävät toiseksi, että komissio on arvioinut virheellisesti SSA-joukkovelkakirjojen jälkimarkkinoiden toimintaa, lähinnä, koska se ei ole ottanut asianmukaisesti huomioon asianomaisten pankkien toimimista markkinatakaajina, mistä syystä komissio on virheellisesti katsonut, että tiettyjen kyseessä olevien toimintatapojen voidaan katsoa tukevan tulkintaa, jonka mukaan riidanalaisella yhtenä kokonaisuutena pidettävällä jatketulla kilpailusääntöjen rikkomisella oli kilpailunvastainen tarkoitus.
604
Kyseisten pankkien mukaan komissio ei siis ole ottanut asianmukaisesti huomioon, että koska markkinatakaajat tarjoavat immediaattisuuspalveluja, ne käyvät kauppaa keskenään ja selvittävät koko ajan ja perusteellisesti hintoja (”markkinoiden väri”) ja likvidien resurssien lähteitä, eikä myöskään sitä, että ne tekivät jonkin verran yhteistyötä ja vaihtoivat säännöllisesti kaupallisesti arkaluonteisia tietoja. Tästä Crédit agricole väittää, että ”kaupankäyntiä hoitav[ien] henkilö[iden] – – [on] ymmär[rettävä], miten hinnat ovat kehittyneet menneisyydessä, jotta [he] tietä[vät], mitä tehdä voittaakseen hintakilpailuja”.
605
Kolmanneksi Credit Suissen mukaan komissio on laiminlyönyt velvollisuutensa osoittaa, ettei ole olemassa mitään erityisiä seikkoja, jotka voivat kyseenalaistaa kyseisen sopimuksen oletetusti vahingollisen luonteen, mitä edellytetään julkisasiamies Bobekin ratkaisuehdotuksen Budapest Bank ym. (C‑228/18, EU:C:2019:678) 48 kohdassa.
606
Ensinnäkin sen perustelun osalta, jonka mukaan komissio on ottanut riittämättömällä tavalla huomioon SSA-joukkovelkakirjojen markkinoiden ominaispiirteet, komissio vetoaa siihen, että unionin tuomioistuin on jo katsonut, että sopimusten, jotka ovat erityisen vakavia kilpailunrajoituksia, osalta menettelyn taloudellisen ja oikeudellisen asiayhteyden tarkastelu voidaan siten rajoittaa siihen, mikä osoittautuu ehdottoman tarpeelliseksi tarkoitukseen perustuvan kilpailunrajoituksen olemassaolon toteamiseksi (ks. tuomio 27.4.2017, FSL ym. v. komissio, C‑469/15 P, EU:C:2017:308, 107 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
607
Kaikkien edellä 577 kohdassa mainittujen seikkojen tarkastelusta on kuitenkin joka tapauksessa ilmettävä ne täsmälliset syyt, joiden vuoksi kyseessä oleva toiminta on riittävän haitallista kilpailulle, jotta voidaan katsoa, että sen tarkoituksena on kilpailun estäminen, rajoittaminen tai vääristäminen (ks. vastaavasti tuomio 11.9.2014, CB v. komissio, C‑67/13 P, EU:C:2014:2204, 69 kohta ja tuomio 21.12.2023, European Superleague Company, C‑333/21, EU:C:2023:1011, 168 kohta).
608
SSA-joukkovelkakirjojen markkinoiden kaltaisessa asiayhteydessä komissio ei myöskään voi vedota edellä 606 kohdassa mainittuun oikeuskäytäntöön.
609
Näin on etenkin siksi, että nyt kyseessä olevan kaltaisten monitahoisten markkinoiden yhteydessä, joille on ominaista jatkuva ja merkittävä tiedonvaihto eri markkinatoimijoiden kesken, kyseessä olevien toimintatapojen toteaminen riittävän vahingollisiksi kilpailulle edellyttää asianomaisten pankkien kaupankäyntiä hoitaneiden henkilöiden välisten keskustelujen yksityiskohtaista analysoimista. Tästä on todettava, että komissio on itsekin todennut riidanalaisen päätöksensä 46 ja 662 perustelukappaleessa, ettei päätös koske tiettyjä keskusteluja, joita käytiin sosiaaliseen kanssakäymiseen liittyvässä tarkoituksessa tai tarkoituksessa selvittää mahdollisuutta sopia kahdenvälisestä transaktiosta tai keskustella markkinoiden väristä, jonka kaikki jo tiesivät.
610
On kuitenkin todettava, että komissio on ottanut huomioon etenkin kyseessä olevien tuotteiden laadun ja asianomaisten pankkien toimimisen markkinatakaajina, kuten edellä 594–599 kohdassa on todettu.
611
Näin ollen kyseinen toimielin ei ole vain olettanut, tukeutumalla tietojen vaihtamiseen muilla markkinoilla tai muilla rahoitusmarkkinoilla kuin SSA-joukkovelkakirjojen markkinoilla, että kyseessä olevat toimintatavat vähensivät merkittävästi SSA-joukkovelkakirjojen markkinoilla tavanomaisia epävarmuuksia asianomaisten pankkien eduksi ja muiden markkinatoimijoiden haitaksi, toisin kuin Credit Suisse väittää.
612
Vaikka komissio ei ole riidanalaisessa päätöksessään ottanut nimenomaisesti huomioon SSA-joukkovelkakirjojen markkinoiden keskittyneisyyttä, tämän seikan ohittamiseen ei voida pätevästi vedota sitä vastaan.
613
Näin on paitsi siksi, että kantajat eivät mainitse tuoneensa hallinnollisessa menettelyssä esiin, että tämä seikka on välttämättä otettava huomioon, jotta kyseessä olevat toimintatavat voitaisiin luokitella tarkoitukseen perustuvaksi kilpailunrajoitukseksi, myös siksi, että perustelut, joissa vedotaan SSA-joukkovelkakirjojen markkinoiden keskittyneisyyden analysoimatta jättämiseen, perustuvat lähinnä yleisluonteisiin viittauksiin oikeuskäytännössä aikaisemmin omaksuttuihin ratkaisuihin eikä niistä näin ollen ilmene, millainen merkitys tällaisella analyysilla olisi ollut tässä tapauksessa.
614
Kantajat eivät siis ole osoittaneet, missä määrin tällä analyysilla olisi ollut merkitystä niiden toimintatapojen kannalta, joihin komissio on vedonnut niitä vastaan, eli hintojen yhteensovittamisen, markkinoiden tai asiakkaiden jakamisen sekä kaupallisesti arkaluonteisten tietojen vaihtamisen kannalta.
615
Viimeksi mainitun toimintatavan osalta on muutenkin todettava, että vaikka yhteisöjen tuomioistuin on alkujaan saattanut ottaa huomioon, että markkinat, joilla oli vaihdettu kaupallisesti arkaluonteisia tietoja, olivat oligopolistiset (ks. vastaavasti tuomio 28.5.1998, Deere v. komissio, C‑7/95 P, EU:C:1998:256, 75 ja 88–90 kohta), etenkin 19.3.2015 annetusta tuomiosta Dole Food ja Dole Fresh Fruit Europe v. komissio (C‑286/13 P, EU:C:2015:184) ilmenee, että unionin tuomioistuimet ovat voineet todeta tällaisten tietojen vaihtamisen tarkoitukseltaan kilpailunvastaiseksi ottamatta huomioon, että tietoja vaihdettiin tuotemarkkinoilla, jotka olivat oligopolistiset (ks. vastaavasti tuomio 29.9.2021, Nichicon Corporation v. komissio, T‑342/18, EU:T:2021:635, 105–112 (ei julkaistu) kohta), tai jopa silloin, kun markkinat eivät olleet tällä tavalla keskittyneet (ks. vastaavasti tuomio 14.3.2013, Dole Food ja Dole Germany v. komissio, T‑588/08, EU:T:2013:130, 334 kohta).
616
Toiseksi perustelusta, jonka mukaan komissio on arvioinut virheellisesti SSA-joukkovelkakirjojen markkinoiden toimintaa, on yhtäältä todettava, ettei Crédit agricolen tai Credit Suissen argumenteilla voida kyseenalaistaa komission riidanalaisen päätöksensä 19 ja 690–697 perustelukappaleessa esittämiä toteamuksia, joiden mukaan asianomaiset pankit toimivat markkinatakaajina vapaaehtoisesti eikä niillä ollut velvollisuuksia, joita sovelletaan nimettyihin markkinatakaajiin, eivätkä ne toimineet markkinoilla ainoastaan edistääkseen markkinoiden likviditeettiä tukeakseen asiakkaitaan, jotka halusivat käydä kauppaa SSA-joukkovelkakirjoilla.
617
Kuudesta keskustelusta, joihin komissio on viitannut kyseisten toteamustensa tueksi (riidanalaisen päätöksen 693 ja 696 perustelukappale) ja joita kantajat eivät ole riitauttaneet, ilmenee, että vaikka kyseiset pankit toimivat markkinatakaajina, niiden kaupankäyntitoiminta ei rajoittunut vain tähän tehtävään ja ne pyrkivät kaupankäyntitoiminnassaan myös voittojensa maksimointiin.
618
Toisaalta komissio on riidanalaisessa päätöksessään ottanut huomioon asianomaisten pankkien toimimisen markkinatakaajina, vaikka niitä ei ollut virallisesti nimetty kyseisiin tehtäviin.
619
Tästä syystä komissio on erotellut toisistaan markkinatakaajien ja loppusijoittajien (end-investors) välisen kaupankäyntitoiminnan ja markkinatakaajien keskinäisen kaupankäyntitoiminnan, jonka tarkoituksena on erityisesti likvidien resurssien löytäminen (liquidity sourcing).
620
Siten komissio on todennut riidanalaisen päätöksensä 42 ja 43 perustelukappaleessa, ettei tässä tapauksessa ole kyse asianomaisten toimijoiden tavanomaiseen toimintaan liittyvistä keskusteluista, joissa olisi ollut kyse esimerkiksi välttämättömien tietojen antamisesta ja joiden tarkoituksena olisi ollut selvittää mahdollisuuksia toteuttaa transaktio potentiaalisina vastapuolina tai asiakkaina tai joissa olisi kommentoitu markkinoiden väriä, ja komissio on vahvistanut tämän riidanalaisen päätöksensä 661–663 ja 699 perustelukappaleessa, joissa se on todennut, ettei se kyseenalaista tietoja, joita vaihdettiin asianomaisten pankkien kaupankäyntiä hoitaneiden henkilöiden välisten sopimusneuvottelujen yhteydessä.
621
Näin ollen komissio on perustellusti voinut katsoa muun muassa riidanalaisen päätöksensä 649 ja 650 perustelukappaleessa, etteivät Crédit agricole tai Credit Suisse voineet tehokkaasti vedota toimimiseensa markkinatakaajina, koska niiden toiminnalla ylitettiin se, mitä tällaisilta markkinatakaajilta normaalisti odotettiin.
622
Kolmanneksi perusteluista, jotka perustuvat julkisasiamies Bobekin ratkaisuehdotuksen Budapest Bank ym. (C‑228/18, EU:C:2019:678) 48 kohtaan, on todettava, että etenkin edellä 616–621 kohdassa on todettu, että komissio on perustellusti ja joka tapauksessa hylännyt kantajien argumentit, jotka perustuivat SSA-joukkovelkakirjojen markkinoiden erityisolosuhteisiin ja etenkin siihen, että asianomaiset pankit toimivat markkinatakaajina.
623
Näin ollen Crédit agricolen ja Credit Suissen argumentit, jotka koskevat SSA-joukkovelkakirjojen markkinoiden – ja etenkin niiden markkinatakaajina toimimisen – virheellistä huomioon ottamista, on hylättävä perusteettomina.
624
Vaikka komissio ei ole riidanalaisessa päätöksessään todennut yhtä montaa kilpailusääntöjen rikkomista kuin se on määritellyt toimintatapojen luokkia päätöksensä 103 ja 613 perustelukappaleessa (edellä 87, 364 ja 445 kohta), tämä päätelmä ei vaikuta siihen, että komissio on saattanut arvioida kunkin tarkastelemansa toimintatavan tai riitautetun keskustelun osalta virheellisesti sitä, ovatko ne riittävän vahingollisia kilpailulle, jotta ne ovat osaltaan voineet olla perusteena luokitella kyseessä olevat toimintatavat kokonaisuutena arvioituina tarkoitukseen perustuvaksi kilpailunrajoitukseksi, ja tämä on kysymys, jota tarkastellaan jäljempänä.
ii) Crédit agricolen ja Credit Suissen perustelut, joiden mukaan kyseessä olevat toimintatavat eivät ole riittävän vahingollisia kilpailulle
625
Perusteluissaan, joiden mukaan kyseessä olevat toimintatavat on virheellisesti luokiteltu tarkoitukseen perustuvaksi kilpailunrajoitukseksi, Crédit agricole ja Credit Suisse väittävät komission katsoneen virheellisesti, että kyseiset toimintatavat ovat riittävän vahingollisia kilpailulle, jotta ne voidaan luokitella tarkoitukseen perustuvaksi kilpailunrajoitukseksi.
626
Crédit agricolen mukaan luokkiin 3 ja 4 luokitellut tiedonvaihtotilanteet eivät koskeneet tulevia hintoja tai tulevaisuutta koskevia tietoja vaan aiemmin käytettyjä hintoja, potentiaalisia transaktioita tai muuhun kuin hintaan liittyviä kysymyksiä tiettyjen asiakkaiden osalta. Nämä tilanteet eivät myöskään olleet osa järjestelmällistä tiedonvaihtoa. Tällaisia tiedonvaihtotilanteita – kuten esimerkiksi luokkaan 3 luokiteltuja keskusteluja 19.3., 24.5. ja 25.7.2013 ja luokkaan 4 luokiteltuja keskusteluja 19.3. ja 3.6.2013 sekä 6.8.2014 – ei siis voida ottaa huomioon perusteena luokitella kyseessä olevat toimintatavat tarkoitukseen perustuvaksi kilpailunrajoitukseksi, koska kyseisiä keskusteluja ”voidaan tulkita täysin uskottavasti toisin kuin komissio niitä on tulkinnut”. Sillä komission toteamalla seikalla, että kyseisten tiedonvaihtotilanteiden yhteydessä luotiin tietojen epäsymmetria asianomaisten pankkien eduksi, ei myöskään ole merkitystä, koska SSA-joukkovelkakirjojen markkinoilla vallitsee valitettavasti markkinoiden luonteen vuoksi tietojen epäsymmetria. Crédit agricole väittää vielä, ettei komissio ole tutkinut, voitiinko kyseessä olevalla tiedonvaihdolla vähentää epävarmuutta SSA-joukkovelkakirjojen markkinoiden toiminnasta tai poistaa se kokonaan.
627
Myöskään luokkiin 1, 2 ja 5 luokiteltuja toimintatapoja ei voida pitää riittävän vahingollisina kilpailulle, jotta ne voitaisiin ottaa huomioon perusteena luokitella kyseessä olevat toimintatavat tarkoitukseen perustuvaksi kilpailunrajoitukseksi, sillä 18. ja 31.1., 15.2., 21.3. ja 10.7.2013 sekä 12.3.2015 käydyissä keskusteluissa ei ole kyse asianomaisten pankkien toiminnan yhteensovittamisesta.
628
Credit Suissen mukaan markkinatakaajia ei voida arvostella sillä perusteella, että ne ovat ”tappaneet hinnan”, jonka ne olivat ilmoittaneet kaupanvälittäjän näytöllä, toteuttaakseen transaktioita suoraan keskenään, kuten tapahtui 28.9.2010 ja 10.1.2013 käytyjen keskustelujen aikana. Kuten 24.9.2019 annetun tuomion HSBC Holdings ym. v. komissio (T‑105/17, EU:T:2019:675) 178 kohdasta ilmenee, markkinatakaajia ei myöskään voida arvostella sillä perusteella, että ne ovat vaihtaneet keskenään tietoja inventaariensa positioista (pitkät tai ylimyyntipositiot), koska tällaisen tiedonvaihdon avulla on helpompi havaita mahdollisuuksia sopia transaktioista kaupankäyntiä hoitavien henkilöiden kesken.
629
Aluksi on todettava, että unionin yleinen tuomioistuin on jo edellä 185–310 kohdassa katsonut, että komissio on perustellusti todennut kyseessä olevat toimintatavat luonteeltaan kilpailunvastaisiksi.
630
Tästä seuraa, että kun tarkastellaan kantajien edellä 626–628 kohdassa tarkoitettuja perusteluja, on arvioitava ainoastaan, ovatko kyseiset toimintatavat riittävän vahingollisia kilpailulle, jotta ne voidaan kokonaisuutena tarkasteltuina luokitella tarkoitukseen perustuvaksi kilpailunrajoitukseksi.
631
Tästä on palautettava mieleen ensinnäkin, että komissio on todennut asianomaisten pankkien syyllistyneen yhtenä kokonaisuutena pidettävään jatkettuun kilpailusääntöjen rikkomiseen, joka on muodostunut yli 200 keskustelusta, jotka mainitaan riidanalaisen päätöksen 118 alaviitteessä viitatun väitetiedoksiannon liitteessä 1 ja joista yli 120 keskustelua analysoidaan riidanalaisen päätöksen tekstiosassa ja joista Crédit agricole on riitauttanut asianmukaisesti ainoastaan 11 keskustelua (ks. edellä 100–107 ja 625–627 kohta), ja Credit Suisse ainoastaan kolme (ks. edellä 108–113 ja 628 kohta).
632
Toiseksi on todettava, että komissio on luokitellut kyseiset keskustelut kokonaisuutena arvioituina tarkoitukseen perustuvaksi kilpailunrajoitukseksi, eikä se ole soveltanut tätä luokittelua kuhunkin kyseisistä keskusteluista tai kuhunkin niistä viidestä toimintatapojen luokasta, joihin kyseiset keskustelut on ryhmitelty.
633
Riidanalaisen päätöksensä 614–616 perustelukappaleessa komissio on kuitenkin todennut asiaa havainnollistaakseen, että luokkiin 1 ja 2 luokitelluissa keskusteluissa oli kyse asianomaisten pankkien ”hintojen yhteensovittamisesta”, luokkiin 3 ja 4 luokitelluissa keskusteluissa oli kyse ”arkaluonteisten tietojen ilmaisemisesta kaupankäyntiä hoitaneen henkilön omasta aloitteesta tai vastauksena pyyntöön, jotta muut kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt voisivat käyttää kyseisiä tietoja tietoina kaupankäyntitoiminnasta ja kaupankäynti- ja hinnoittelustrategioista” ja luokkaan 5 luokitelluissa keskusteluissa oli kyse ”kaupankäyntitoiminnan yhteensovittamisesta”.
634
Näin ollen on ratkaistava, ovatko Crédit agricolen ja Credit Suissen perustelut, kun niitä tarkastellaan yhdessä niiden 14 keskustelun kanssa, jotka kyseiset pankit ovat pätevästi riitauttaneet, omiaan asettamaan kyseenalaiseksi komission omaksuman luokittelun tarkoitukseen perustuvaksi kilpailunrajoitukseksi, mitä luokittelua tukevat jo komission yli 120 sellaista keskustelua koskevat arvioinnit, joita kyseiset pankit eivät ole lainkaan tai asianmukaisesti riitauttaneet ja joita näin ollen on pidettävä lopullisesti todettuina, aivan kuin myös päätelmiä, jotka komissio on niiden perusteella tehnyt.
635
Aluksi on korostettava, kuten edellä 186 kohdassa on jo todettu, että kun komissio SEUT 101 artiklan rikkomisen toteen näyttääkseen tukeutuu asiakirjatodisteisiin, kyseessä olevien yritysten tehtävänä ei ole pelkästään esittää vaihtoehtoista uskottavaa selitystä komission teorialle, vaan niiden on vedottava siihen, että riidanalaisessa päätöksessä mainitut todisteet olivat riittämättömiä rikkomisen olemassaolon toteennäyttämiseksi.
636
Ensimmäisenä pääargumenttina on todettava hintojen yhteensovittamiseksi katsotuista toimintatavoista – joissa hintoja on väitetysti sovitettu yhteen tiettyjen asiakkaiden tai yleisesti markkinoiden osalta – ja kaupankäyntitoiminnan yhteensovittamiseksi katsotuista toimintatavoista, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan nämä toimintatavat ovat riittävän vahingollisia kilpailulle, jotta niiden voidaan luonteensa puolesta katsoa haittaavan tavanomaista kilpailua.
637
Ensimmäisiä edellisessä kohdassa tarkoitettuja toimintatapoja on pidettävä kilpailijoiden välisenä, horisontaalisena hintojen vahvistamisena, jonka voidaan katsoa olevan siinä määrin omiaan johtamaan haitallisiin vaikutuksiin erityisesti tuotteiden ja palvelujen hinnan, määrän tai laadun kannalta, että voidaan katsoa, että SEUT 101 artiklan 1 kohdan soveltamiseksi ei ole tarpeen osoittaa, että kyseisellä käyttäytymisellä on konkreettisia vaikutuksia markkinoilla (ks. tuomio 2.4.2020, Budapest Bank ym., C‑228/18, EU:C:2020:265, 36 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
638
Kuten komissio on perustellusti todennut riidanalaisen päätöksensä 645, 648 ja 653 perustelukappaleessa, asianomaiset pankit sopivat hinnoista, joita kukin niistä ehdotti tietylle asiakkaalle, joko vahvistamalla saman hinnan kyseisen asiakkaan osalta tai sopimalla, että yksi pankeista tarjoaisi kilpailukykyisempää hintaa kuin toinen. Ne myös keskustelivat ja määrittivät yhdessä hintoja sellaisten joukkovelkakirjojen osalta, joita ne tarjosivat markkinoilla myyntiyksikköjensä tai kaupanvälittäjien välityksellä, minkä ne toteuttivat tekemällä osto- tai myyntitarjouksia kaupanvälittäjille yhteensovitetuilla hinnoilla tai lähettämällä omille myyntiyksiköilleen toive- tai vertailulistoja (comps lists) – eli tuoteluetteloja, joita kaupankäyntiä hoitavat henkilöt laativat uuden joukkovelkakirjojen liikkeellelaskemisen yhteydessä ja joista ilmenevät samankaltaisten joukkovelkakirjojen, joiden ominaisuudet (maturiteetti, tuotto) ovat verrattavissa uusien joukkovelkakirjojen ominaisuuksiin, hinnat (riidanalaisen päätöksen 54 perustelukappale) –, joissa käytettiin yhteensovitettuja hintoja.
639
Jälkimmäisiä edellä 636 kohdassa tarkoitettuja toimintatapoja on pidettävä markkinoiden tai asiakkaiden jakamista merkitsevänä käyttäytymisenä, jolla sinänsä pyritään rajoittamaan kilpailua (tuomio 19.12.2013, Siemens ym. v. komissio, C‑239/11 P, C‑489/11 P ja C‑498/11 P, ei julkaistu, EU:C:2013:866, 218 kohta), kuten komissio on lähinnä todennut riidanalaisen päätöksensä 646 ja 681 perustelukappaleessa.
640
Tällaisten toimintatapojensa vuoksi asianomaiset pankit pidättäytyivät osto- tai myyntitarjousten tekemisestä, vetivät markkinoilta pois (kill) osto- tai myyntitarjouksia, kun vaarana oli, että pankit päätyisivät kilpailemaan keskenään tai että tällaiset tarjoukset häiritsisivät toisia pankkeja, ja jakoivat keskenään transaktioita ja yhdistivät positioitaan tai pienensivät niitä vastatakseen tietyn asiakkaan (josta ne kertoivat toisilleen) pyyntöön, mikä heikensi etenkin kyseisten pankkien asiakkaiden neuvotteluasemaa, kuten komissio on lähinnä todennut riidanalaisen päätöksensä 703 perustelukappaleessa.
641
Crédit agricole tai Credit Suisse eivät muutenkaan voi pätevästi väittää, että 28.9.2010, 10., 18. ja 31.1., 15.2., 21.3. ja 10.7.2013 sekä 12.3.2015 käydyt keskustelut on virheellisesti otettu huomioon perusteena luokitella kyseessä olevat toimintatavat kokonaisuutena arvioituina tarkoitukseen perustuvaksi kilpailunrajoitukseksi.
642
Edellä 188–200 kohdassa on jo todettu 18. ja 31.1.2013 käytyjen keskustelujen osalta, ettei komissio ole tehnyt virhettä, kun se on pitänyt kyseisiä keskusteluja luonteeltaan kilpailunvastaisina. Crédit agricolen esittämät argumentit eivät myöskään käytännössä koske sen arvioimista, ovatko kyseessä olevat toimintatavat erityisen vahingollisia kilpailulle.
643
Kuten edellä 269–278 ja 287–295 kohdasta ilmenee, 28.9.2010 ja 10.1.2013 käydyistä keskusteluista ilmenee vähintäänkin, että Credit Suissen ja Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt sovittivat yhteen kaupankäyntitoimintaansa – sillä yksi heistä ehdotti toiselle kaupanvälittäjän näytölle ilmoittamansa hinnan poisvetämistä, koska viimeksi mainittu kaupankäyntiä hoitanut henkilö neuvotteli juuri kolmannen kanssa – eivätkä kyseiset pankit ole kyenneet osoittamaan, että komission esittämät todisteet kyseisten keskustelujen kilpailunvastaisesta luonteesta ovat riittämättömiä.
644
Kuten edellä 201–208 kohdasta ilmenee, 15.2.2013 käydystä keskustelusta ilmenee vähintäänkin hintojen yhteensovittaminen, jonka yhteydessä Crédit agricole ja Deutsche Bank keskustelivat hinnoistaan ja määrittivät yhdessä hintansa sellaisten joukkovelkakirjojen osalta, joita ne tarjosivat tietylle asiakkaalleen, ja näin on siitä huolimatta, että kolmatta pankkia vastaan ei ole vedottu keskusteluun, jonka Crédit agricole katsoo olleen samankaltainen.
645
Kuten edellä 217–227 kohdasta ilmenee, 21.3.2013 käydyssä keskustelussa ei voida katsoa olevan kyse hintojen yhteensovittamisesta. On kuitenkin todettava, ettei Crédit agricole väitä eikä varsinkaan osoita, että kyseisen keskustelun aikana tapahtunutta tiedonvaihtoa olisi virheellisesti pidetty kaupallisesti arkaluonteisten tietojen vaihtamisena, joka on riittävän vahingollista kilpailulle, jotta siihen voidaan osaltaan perustaa kyseessä olevien toimintatapojen luokitteleminen tarkoitukseen perustuvaksi kilpailunrajoitukseksi (ks. analogisesti tuomio 12.1.2023, HSBC Holdings ym. v. komissio, C‑883/19 P, EU:C:2023:11, 151 kohta).
646
Kuten edellä 236–243 kohdasta ilmenee, 10.7.2013 käydystä keskustelusta ilmenee vähintäänkin Crédit agricolen ja Deutsche Bankin hintojen ja kaupankäyntitoiminnan yhteensovittaminen, jonka yhteydessä ensin mainitun pankin kaupankäyntiä hoitanut henkilö ilmoitti viimeksi mainitun pankin kaupankäyntiä hoitaneelle henkilölle aikovansa tehdä myyntitarjouksen hintaan, jonka viimeksi mainittu henkilö oli hänelle aikaisemmin ilmoittanut.
647
Lopuksi on todettava 12.3.2015 käydyn keskustelun osalta, että kuten edellä 257–267 kohdasta ilmenee, kyseisestä keskustelusta ilmenee vähintäänkin markkinoiden jakamisena pidettävä toimintatapa, sillä Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitanut henkilö jätti tekemättä myyntitarjousta asiakkaalle, joka oli ottanut yhteyttä sekä häneen että Credit Suissen kaupankäyntiä hoitaneeseen henkilöön. Tätä toteamusta ei myöskään voida kyseenalaistaa Crédit agricolen argumentilla, jonka mukaan kyseinen Credit Suissen kaupankäyntiä hoitaneen henkilön aloittama keskustelu käytiin ”todennäköisesti siksi, että sama asiakas oli jo aiemmin kysynyt [Crédit agricolen] kaupankäyntiä hoitaneelta henkilöltä joukkovelkakirjojen hintaa”, kuten edellä 186 kohdassa viitatusta oikeuskäytännöstä ilmenee.
648
Toisena pääargumenttina on todettava kyseessä olevasta tiedonvaihdosta ensinnäkin, että vaihdetut tiedot eivät yhtäältä olleet yleisön saatavilla ja toisaalta ne olivat kaupallisesti arkaluonteisia, toisin kuin Crédit agricole ajoittain väittää tukematta väitettään todistelulla.
649
Komissio on oikeudellisesti riittävällä tavalla osoittanut, etteivät kyseiset tiedot olleet yleisön saatavilla, riidanalaisen päätöksensä 714–719 perustelukappaleessa, joiden mukaan vain tietyt niistä olivat osittain pääteltävissä (discernible) kaupankäyntiä hoitaneiden henkilöiden näyttöjen tai kaupanvälittäjien alustojen avulla, mutta tällöinkin siten, ettei transaktioiden lopullisten sopimuspuolten henkilöllisyyttä voitu määrittää kyseisten tietojen perusteella.
650
Crédit agricolen mukaan kaupankäyntiä hoitavat henkilöt ”selvittävät koko ajan ja perusteellisesti hintoja ja likvidien resurssien lähteitä [tietääkseen,] mistä he voivat ostaa tai missä myydä joukkovelkakirjoja ja millä hinnalla”, mistä syystä kyseessä olevia tiedonvaihtotilanteita on pidettävä oikeutettuina. Yhtäältä on todettava, että komissio on perustellusti todennut riidanalaisen päätöksensä 43 ja 663 perustelukappaleessa, että asianosaisten tiedonvaihdolla niiden sillä hetkellä tarjoamista tai hahmottelemista hinnoista ylitettiin selvästi se, mikä oli välttämätöntä hintojen selvittämiseksi aikomuksessa neuvotella kahdenvälisistä transaktioista, ja toisaalta on todettava, että jos vaihdetut tiedot olisivat tosiasiallisesti olleet yleisön saatavilla, tiedonvaihto olisi ollut hyödytöntä.
651
Tässä yhteydessä on todettava 10.7.2013 käydystä keskustelusta, johon Crédit agricole on viitannut, että pelkkää väitettä lukuun ottamatta kyseinen pankki ei esitä mitään seikkaa, jolla voitaisiin kyseenalaistaa toteamus, jonka mukaan kyseisessä keskustelussa – jossa Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitanut henkilö ilmoitti Deutsche Bankin kaupankäyntiä hoitaneelle henkilölle aikovansa tehdä joukkovelkakirjan myyntitarjouksen samaan hintaan, jonka viimeksi mainittu henkilö oli aiemmin hänelle ilmoittanut – vaihdetut tiedot eivät olleet julkisia.
652
Komissio on myös osoittanut oikeudellisesti riittävällä tavalla vaihdettujen tietojen olleen kaupallisesti arkaluonteisia sekä meneillään olleita tai tulevia neuvotteluja että vasta käytyjä neuvotteluja koskevien tietojen osalta. Tästä komissio on erityisesti riidanalaisen päätöksensä 658 ja 663 perustelukappaleessa todennut, että vaihdetut tiedot koskivat markkinoilla tiettynä päivänä aktiivisten asiakkaiden toimintaa, heidän kiinnostuksenkohteitaan ja toiveitaan kaupankäynnissä, sellaisina kuin nämä oli ilmaistu kullekin asianomaiselle pankille, mukaan lukien sitä, mitä joukkovelkakirjoja asiakkaalla ehkä oli tai mitä hän etsi ja mikä niiden kokoluokka oli (volyymi), oliko asiakas todennäköisesti jatkamassa ostamista tai myymistä, ja hintatasoa, jolla asiakas toivoi voivansa toteuttaa transaktioita tai jolla hän oli vasta sopinut transaktioista.
653
Vasta käytyjä neuvotteluja koskevien tietojen osalta komissio on myös todennut riidanalaisen päätöksensä 716 perustelukappaleessa, että niistä voi olla hyötyä markkinatrendien ja tulevien kaupallisten mahdollisuuksien arvioimisessa, sillä kaupankäyntiä hoitaneiden henkilöiden kannalta aikaisempien tulosten tuntemus oli hyvin merkittävää tietoa paitsi seurantatarkoituksessa että tulevien sopimusten tekemisen kannalta, ja tässä yhteydessä komissio on viitannut 12.7.2019 annetun tuomion Sony ja Sony Electronics v. komissio (T‑762/15, EU:T:2019:515) julkaisemattomaan 127 kohtaan.
654
Vaikka on niin, että kun otetaan huomioon SSA-joukkovelkakirjojen alan erityisluonne, viittaaminen tuomioon, joka koski täysin erilaista alaa, on melko merkityksetöntä, komissio on kuitenkin tehnyt täysin selväksi riidanalaisessa päätöksessään ja etenkin sen 659 perustelukappaleessa, että tietoja vasta käydyistä neuvotteluista on pidettävä kaupallisesti arkaluonteisina, toisin kuin Crédit agricole väittää.
655
Tietojen kaupallinen arkaluonteisuus ilmenee lisäksi paitsi Credit Suissen toimittamasta ja riidanalaisen päätöksen 705 perustelukappaleessa viitatusta, 29.3.2019 päivätystä Compass Lexecon ‑raportista, jonka otsikko on ”The Economic Context of Price Discussions and the Exchange of ’Sensitive Commercial Information’ between Market Makers in SSA Bonds” (Hintoja koskevien keskustelujen taloudellinen asiayhteys ja kaupallisesti arkaluonteisten tietojen vaihtaminen SSA-joukkovelkakirjojen markkinatakaajien kesken; jäljempänä ensimmäinen Compass Lexecon ‑raportti), myös Crédit agricolen kirjelmistä. Tästä on todettava, että viimeksi mainittu pankki toteaa nimenomaisesti, että ”kaupankäyntiä hoitavan henkilön kilpailukyky edellyttää, että – – hän ymmärtää, miten hinnat ovat kehittyneet menneisyydessä, jotta hän tietää, mitä tehdä voittaakseen hintakilpailuja”.
656
Credit Suisse ei voi tässä yhteydessä vedota tehokkaasti 24.9.2019 annetun tuomion HSBC Holdings ym. v. komissio (T‑105/17, EU:T:2019:675) 185–191 kohtaan, joissa unionin yleinen tuomioistuin on todennut, ettei kaupankäyntipositioita koskenutta keskustelua kahden sellaisen kaupankäyntiä hoitaneen henkilön välillä, jotka toimivat euromääräisten korkojohdannaisten markkinoilla, voitu luokitella tarkoitukseen perustuvaksi kilpailunrajoitukseksi.
657
Kyseisen tuomion mainituista kohdista nimittäin ilmenee selvästi, että syynä siihen, ettei unionin yleinen tuomioistuin pitänyt kaupankäyntipositioita koskenutta keskustelua tarkoitukseltaan kilpailunvastaisena, ei ollut se, ettei tällainen keskustelu lähtökohtaisesti olisi riittävän vahingollinen kilpailulle, jotta se voitaisiin luokitella tarkoitukseen perustuvaksi kilpailunrajoitukseksi, vaan se, että kyseisessä asiassa komissio ei ollut osoittanut oikeudellisesti riittävällä tavalla, että kyseiset kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt olivat saaneet tästä keskustelusta sellaista tiedollista etua, jonka perusteella he olisivat voineet muuttaa kaupankäyntistrategioitaan.
658
Edellä 653–655 kohdasta ilmenee, että tässä tapauksessa komissio on esittänyt riidanalaisessa päätöksessään tällaisen näytön.
659
Muutenkin on todettava, että riidanalaisen päätöksensä 665 perustelukappaleessa komissio on huolellisesti erotellut toisistaan vasta käytyjä neuvotteluja koskevien tietojen vaihtamisen ja ”vähemmän arvokkaiden”, kaukaisempaa menneisyyttä koskevien tietojen vaihtamisen.
660
Toiseksi on todettava, ettei Crédit agricole tai Credit Suisse kiistä, että kyseessä olevaan tiedonvaihtoon osallistui vain pieni joukko SSA-joukkovelkakirjojen markkinatoimijoista.
661
Tästä Credit Suisse on todennut kirjelmissään, että kyseessä olevista toimintatavoista oli hyötyä asianomaisille pankeille nimenomaan siksi, että niitä noudatettiin ”suljetussa ryhmässä”, mistä syystä kyseiset pankit saattoivat ”tarjota pienempiä osto- ja myyntihintojen välisiä eroja kuin ne tarjosivat muille markkinatakaajille, koska kyseiset pankit odottivat luotetun vastapuolensa toimivan samalla tavalla”.
662
Näin ollen – kuten komissio on asianmukaisesti todennut etenkin riidanalaisen päätöksensä 658, 659, 668–670, 672, 680 ja 740–742 perustelukappaleessa – kyseessä oleva tiedonvaihto vähensi markkinoiden epävarmuutta asianomaisten pankkien eduksi ja siten sillä luotiin tietojen epäsymmetria, jossa kyseisillä pankeilla oli ”paljon enemmän tietoa [kuin ne] olisivat tavanomaisesti kyenneet hankkimaan”.
663
Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan tietojenvaihto, joka on omiaan alentamaan tai poistamaan epävarmuuden asianomaisten väliltä sen suhteen, minä ajankohtana, missä laajuudessa ja millä tavoin asianomaiset yritykset toteuttavat markkinakäyttäytymisen mukautuksen, on itsessään riittävän vahingollinen kilpailulle, jotta voidaan katsoa, ettei ole tarpeen selvittää sen vaikutuksia (ks. vastaavasti tuomio 12.1.2023, HSBC Holdings ym. v. komissio, C‑883/19 P, EU:C:2023:11, 115 ja 116 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
664
Tästä on todettava, että edellä 279–286, 209–216, 228–232, 233–235, 244–248 ja 249–256 kohdasta ilmenee, että tällaisia piirteitä on esimerkiksi keskusteluilla, jotka käytiin 8.2.2012, 19.3., 24.5., 3.6. ja 25.7.2013 sekä 6.8.2014.
665
Unionin tuomioistuin on myös katsonut, että tiedonvaihdon, joka on omiaan poistamaan epävarmuuden asianomaisten väliltä sen suhteen, minä ajankohtana, missä laajuudessa ja millä tavoin asianomaiset yritykset toteuttavat markkinakäyttäytymisen mukautuksen, on katsottava olevan riittävän vahingollista kilpailulle riippumatta välittömistä vaikutuksista loppukuluttajien maksamiin hintoihin (ks. vastaavasti tuomio 12.1.2023, HSBC Holdings ym. v. komissio, C‑883/19 P, EU:C:2023:11, 203 ja 204 kohta).
666
Näin ollen komissio on perustellusti katsonut, että SSA-joukkovelkakirjojen markkinoilla asianomaisten pankkien väliset tilanteet, joissa vaihdettiin kaupallisesti arkaluonteisia tietoja, olivat riittävän vahingollisia kilpailulle, jotta ne voitiin osaltaan ottaa huomioon perusteena luokitella kyseessä olevat toimintatavat kokonaisuutena arvioituina tarkoitukseen perustuvaksi kilpailunrajoitukseksi.
667
Tällainen päätelmä on etenkin pätevä, kun otetaan huomioon, että riidanalaisen päätöksensä 661 perustelukappaleessa ja 740 alaviitteessä komissio on huomauttanut, että SSA-joukkovelkakirjojen markkinat olivat markkinat, joilla yksi kilpailun keskeisimmistä muuttujista oli riskin- ja epävarmuudenhallinta, mitä kantajat eivät kiistä, ja se on asianmukaisesti tukeutunut siihen, että tiedonvaihto kilpailijoiden kesken seikasta, jolla on merkitystä hinnoittelussa ja joka ei ole julkinen, on erityisen ongelmallista kilpailun kannalta, kun tietoja vaihtavat markkinatakaajina toimivat kaupankäyntiä hoitavat henkilöt (ks. vastaavasti tuomio 24.9.2019, HSBC Holdings ym. v. komissio, T‑105/17, EU:T:2019:675, 145 kohta).
668
Toisin kuin Crédit agricole väittää, kaupallisesti arkaluonteisten tietojen vaihtamisen toteaminen riittävän vahingolliseksi kilpailulle ei muutenkaan edellytä, että tiedonvaihto olisi ollut järjestelmällistä, kuten edellä 663 kohdassa viitatusta oikeuskäytännöstä ilmenee.
669
Myöskään Crédit agricolen väite, joka perustuu lähinnä siihen, että SSA-joukkovelkakirjojen markkinoilla markkinatakaajien välillä vallitsee merkittävä tietojen epäsymmetria, millä Crédit agricole antaa ymmärtää, että jo olemassa olleen epäsymmetrian lisääntyminen kyseessä olevien tiedonvaihtotilanteiden vuoksi ei ole riittävän vahingollista kilpailulle, ei voi menestyä.
670
Se, että SSA-joukkovelkakirjojen markkinat ovat suhteellisen läpinäkymättömät, minkä vuoksi markkinatakaajien voi olla vaikea määrittää sopivaa hintaa joukkovelkakirjalle, ei merkitse, että kyseisten markkinatakaajien välillä vallitsisi tietojen epäsymmetria, koska sama läpinäkymättömyys koskee niitä kaikkia. Jos oletetaan, että markkinoilla vallitsee tällainen tietojen epäsymmetria, Crédit agricolen argumentti kaatuu joka tapauksessa siihen, että SEUT 101 artiklassa määrätylle tarkoitukseen perustuvan kilpailunrajoituksen käsitteelle ja laajemminkin kyseiselle artiklalle on annettava tehokas vaikutus, sillä viime kädessä kyseisellä argumentilla suhteellistetaan tietyn toimintatavan objektiivista vakavuutta, vaikka toimintatapaa on noudatettu markkinoilla, jotka ovat erityisen herkkiä sellaisten yritysten toimintatavoille, jotka eivät päätä itsenäisesti toimintalinjasta, jota ne aikovat noudattaa kyseisillä markkinoilla.
671
Lopuksi on todettava, ettei Credit Suisse voi tehokkaasti vedota 23.11.2006 annettuun tuomioon Asnef-Equifax ja Administración del Estado (C‑238/05, EU:C:2006:734) perusteena katsoa, ettei komissio voi ottaa huomioon kyseessä olevia tilanteita, joissa on vaihdettu kaupallisesti arkaluonteisia tietoja, osaltaan perusteina luokitella kyseessä olevat toimintatavat kokonaisuutena tarkasteltuina tarkoitukseen perustuvaksi kilpailunrajoitukseksi.
672
Kuten edellä 183 kohdassa on jo todettu, 23.11.2006 annetun tuomion Asnef-Equifax ja Administración del Estado (C‑238/05, EU:C:2006:734) taustalla olleet tiedonvaihtotilanteet olivat hyvin erilaisia kuin tiedonvaihtotilanteet, jotka on todettu ja joista on määrätty seuraamuksia riidanalaisella päätöksellä, etenkin, koska niissä vaihdettiin anonymisoituja tietoja, joihin kaikilla kyseisten markkinoiden aktiivitoimijoilla oli tasapuolinen pääsy.
673
Edellä esitetyn perusteella Crédit agricole ja Credit Suisse ovat väärässä, kun ne väittävät komission arvioineen virheellisesti kyseessä olevien toimintatapojen vahingollisuutta, kun se on katsonut, että tämä vahingollisuus puolsi osaltaan kyseessä olevien toimintatapojen luokittelemista kokonaisuutena arvioituina tarkoitukseen perustuvaksi kilpailunrajoitukseksi.
iii) Perustelut, joissa väitetään lähinnä, että kyseessä olevat toimintatavat ovat oikeutettuja
674
Edellä esitetystä ilmenee, että kyseessä olevat toimintatavat ovat kokonaisuutena arvioituina riittävän vahingollisia kilpailulle, jotta komissio on voinut luokitella ne tarkoitukseen perustuvaksi kilpailunrajoitukseksi.
675
On kuitenkin tutkittava, voidaanko tätä komission toteamusta kyseenalaistaa Crédit agricolen ja Credit Suissen argumenteilla, jotka perustuvat siihen, että kyseessä olevia toimintatapoja on pidettävä oikeutettuina.
676
Tästä on todettava, että Crédit agricole on väittänyt erotuksetta, että keskustelut, joihin on vedottu sitä vastaan, olivat ”tarpeellisia”, ”hyväksyttäviä”, ”kilpailua edistäviä” tai jopa ”erottamaton ja keskeinen osa markkinoiden moitteetonta toimintaa ja palvelujen tarjoamista laajemminkin vastapuolille ja asiakkaille”.
677
Sen väitteensä tueksi, että komissio olisi arvioinut virheellisesti riidanalaisen kilpailusääntöjen rikkomisen taloudellista asiayhteyttä, Credit Suisse on puolestaan väittänyt erotuksetta, että kyseessä olevat keskustelut olivat ”hyväksyttäviä” ja ”kilpailua edistäviä”.
678
Koska pankkien käyttämät ilmaisut ovat moniselitteisiä, unionin yleinen tuomioistuin on prosessinjohtotoimella kehottanut niitä selventämään, perustuvatko niiden argumentit 30.1.2020 annetun tuomion Generics (UK) ym. (C‑307/18, EU:C:2020:52) 103 kohtaan, ja jos ei, selventämään, millaiseen ajatusmalliin tai mihin oikeuskäytäntöön niiden argumentit perustuvat.
679
Crédit agricole totesi vastauksessaan, ettei sen ”pääargumentti perustu kyseiseen [103] kohtaan”, koska ”komission laiminlyönti on kattavampi kuin pelkkä kilpailua edistävien vaikutusten huomiotta jättäminen”. Crédit agricolen ”kaupankäyntiä hoitaneen henkilön toimintavoilla oli” kuitenkin ”positiivisia vaikutuksia, mukaan lukien kilpailua edistäviä vaikutuksia, mikä on seikka, joka komission olisi tullut ottaa huomioon”.
680
Credit Suisse totesi vastauksessaan, että sen argumenttia, joka perustuu kyseisten keskustelujen riittämättömään vahingollisuuteen kilpailulle, jotta ne voitaisiin luokitella tarkoitukseen perustuvaksi kilpailunrajoitukseksi, ”tukevat unionin tuomioistuimen [kyseisessä] 103 kohdassa esittämät huomautukset, mutta kyseinen argumentti ei perustu siihen”. Istunnossa – vastauksena unionin yleisen tuomioistuimen esittämään kysymykseen – Credit Suisse kuitenkin totesi perustavansa argumenttinsa itse asiassa kyseiseen 103 kohtaan.
681
Tässä yhteydessä Crédit agricolen ja Credit Suissen argumenttien on ymmärrettävä perustuvan lähinnä kyseessä olevien toimintatapojen kilpailua edistävään luonteeseen ja liitännäisesti niiden ”tarpeellisuuteen”, ”hyväksyttävyyteen”, ”positiivisuuteen” ja ”erottamattomuuteen ja keskeisyyteen”.
– Crédit agricolen ja Credit Suissen perustelut, joiden mukaan kyseessä olevilla toimintatavoilla on ollut kilpailua edistäviä vaikutuksia
682
Perusteluissaan, jotka perustuvat kyseessä olevien toimintatapojen kilpailua edistäviin vaikutuksiin, Credit Suisse väittää, että riidanalaiseen kilpailusääntöjen rikkomiseen osallistuneiden pankkien kaupankäyntiä hoitaneiden henkilöiden välisten erityislaatuisten suhteiden vuoksi kyseiset kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt saattoivat paitsi parantaa vaihtamiensa tietojen laatua myös hankkia itselleen ja asiakkailleen likvidejä resursseja parempaan hintaan.
683
Credit Suisse viittaa argumenttinsa tueksi ensimmäiseen Compass Lexecon ‑raporttiin, jonka mukaan hintojen määrittämistä koskeva viestintä vahvistaa kilpailua markkinatakaajien ja kaupankäyntiä hoitavien henkilöiden kesken kannustamalla niitä ilmoittamaan paremmista hinnoista saadakseen tilauksia ja tämän jälkeen vähentämään transaktiokustannuksia ja osto- ja myyntihintojen välisiä eroja.
684
Näin ollen Credit Suissen mukaan komissio ei ole voinut pätevästi katsoa riidanalaisen päätöksensä 155, 376, 381, 603, 619, 658, 659 ja 660 perustelukappaleessa, että hintojen määrittämistä koskevan viestintänsä perusteella asianomaiset pankit saattoivat arvioida omien hintojensa kilpailukykyisyyttä tai oman markkinoita koskevan tulkintansa asianmukaisuutta markkinoiden läpinäkyvyyden lisääntymisen ja niiden epävarmuuden vähentymisen vuoksi. Komissio ei myöskään ole voinut pätevästi katsoa, että kyseisen viestinnän avulla kyseiset pankit saattoivat omaksi edukseen muokata ja määrittää strategian, jota ne sovelsivat markkinoilla ja muihin kaupankäyntiä hoitaneisiin henkilöihin nähden, tai luoda epäsymmetriaa markkinoilla.
685
Credit Suisse katsoo näin ollen, ettei komissio ole voinut pitää hintojen määrittämistä koskevaa viestintää erottamattomasti ja vahvasti kilpailunvastaisena eikä viime kädessä katsoa, että kyseessä olevat toimintatavat on luokiteltava tarkoitukseen perustuvaksi kilpailunrajoitukseksi, varsinkin, kun asianomaisten pankkien yhteenlaskettu markkinaosuus oli pieni ja SSA-joukkovelkakirjojen markkinat olivat hyvin kilpaillut.
686
Myös Crédit agricole on vedonnut kyseessä olevien toimintatapojen kilpailua edistävään vaikutukseen. Tältä osin se on ainoastaan todennut kannekirjelmänsä 2.16 kohdassa, ettei ”komissio ole – – ottanut huomioon, että kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt vaihtoivat sen tyyppisiä tietoja, että tiedonvaihdosta koitua paljon erilaista hyötyä, koska se helpotti transaktioiden toteuttamista yhteistyökumppanien kanssa ja likvidien resurssien tarjoamista sekä mahdollisti parempien (kilpailullisempien) hintojen vahvistamisen, muun muassa asiakkaiden edun mukaisesti”.
687
Tietyn toimintatavan kilpailua edistävien vaikutusten huomioon ottamisen osalta on todettava, että 30.6.1966 annetusta tuomiosta LTM (56/65, EU:C:1966:38, s. 359) ja 26.11.2015 annetusta tuomiosta Maxima Latvija (C‑345/14, EU:C:2015:784, 16 ja 17 kohta) ilmenee, että kun arvioidaan kyseessä olevan toiminnan taloudellista ja oikeudellista asiayhteyttä, kyseisen toiminnan vaikutuksia kilpailuun – olivatpa ne todellisia tai mahdollisia ja negatiivisia tai positiivisia – ei ole tarpeen tutkia eikä varsinkaan näyttää toteen (tuomio 21.12.2023, European Superleague Company, C‑333/21, EU:C:2023:1011, 166 kohta).
688
Tästä seuraa, ettei kantajien väittämiä kilpailua edistäviä vaikutuksia voida sinänsä ottaa huomioon, kun ratkaistaan, onko kyseessä olevat toimintatavat luokiteltava tarkoitukseen perustuvaksi kilpailunrajoitukseksi.
689
Jos oletetaan, että kyseisten toimintatapojen väitetyt suotuisat seuraukset voitaisiin tai tulisi ottaa tavalla tai toisella huomioon, kun ratkaistaan, onko toimintatavat luokiteltava tarkoitukseen perustuvaksi kilpailunrajoitukseksi, on joka tapauksessa todettava seuraavaa.
690
Crédit agricole ei voi estää kyseessä olevien toimintatapojen luokittelemista tarkoitukseen perustuvaksi kilpailunrajoitukseksi esittämällä vain edellä 686 kohdassa mainitun argumenttinsa ilman muita yksityiskohtia.
691
Credit Suisse ei myöskään voi pätevästi väittää yhtäältä, että se on voinut tyytyä osoittamaan, että sen noudattamien toimintatapojen ”suotuisat” seuraukset ovat ”ensi silmäykseltä uskottavia”, tai toisaalta, että komissio on loukannut sen puolustautumisoikeuksia soveltamalla siihen epäasianmukaisia todistelusääntöjä.
692
Niiden suotuisien seurausten merkittävyydestä, joihin Credit Suisse vetoaa, on todettava, että kyseinen pankki vetoaa ainoastaan tai lähinnä suotuisiin seurauksiin, joita on ollut niillä 25 hintojen määrittämistä koskevalla keskustelulla, joiden osalta edellä 110 ja 569 kohdassa on jo todettu, ettei kyseisiä keskusteluja ole riitautettu todistelulla tuetusti eikä siis tutkittavaksi ottamisen edellytykset täyttävällä tavalla.
693
Näin ollen on tutkittava, olisivatko – jos ne oletetaan näytetyiksi – tällaisten keskustelujen suotuisat seuraukset omiaan estämään kyseessä olevien toimintatapojen kokonaisuuden luokittelemisen tarkoitukseen perustuvaksi kilpailunrajoitukseksi, kun riidanalaisesta päätöksestä ilmenee, että kyseisiä toimintatapoja ovat kaupallisesti arkaluonteisten tietojen vaihtaminen mutta myös hintojen ja kaupankäyntitoiminnan yhteensovittaminen (riidanalaisen päätöksen 614 ja 616 perustelukappale).
694
Tästä on todettava, ettei Credit Suissen argumenttia, joka perustuu lähinnä kyseisen pankin hallinnollisen menettelyn aikana toimittamaan ensimmäiseen Compass Lexecon ‑raporttiin, voida hyväksyä.
695
Ensinnäkin on todettava, että 14.9.2022 annetun tuomion Google ja Alphabet v. komissio (Google Android) (T‑604/18, valitus vireillä, EU:T:2022:541) mukaan sellaisen lausumien tai kertomusten, jotka kolmas osapuoli on esittänyt asiantuntijana asianosaisen pyynnöstä ja tämän väitteiden tueksi, näyttöarvoa on arvioitava useilta eri kannoilta. Yhtäältä niiden laatijan on huolehdittava pätevyytensä ja kokemuksensa esille tuomisesta ja selitettävä, millä perusteella niillä on merkitystä lausunnon antamiseksi tarkastellusta kysymyksestä. Toisaalta tämän lausunnon sisällössä on tuotavalla esille syyt, joiden vuoksi se on otettava huomioon, ja ne voivat koskea käytetyn menetelmän luotettavuutta tai tähän kysymykseen annettavan vastauksen merkitystä käsiteltävän asian kannalta. Unionin yleinen tuomioistuin on tutkinut tällaiset asiakirjat näissä asioissa näiden lähtökohtien ja asianosaisten tältä osin esittämien huomautusten valossa.
696
Toisesta näistä edellytyksistä on todettava, että vaikka unionin yleinen tuomioistuin on kehottanut Credit Suissea ilmoittamaan syyt, joiden vuoksi ensimmäinen Compass Lexecon ‑raportti on otettava huomioon, kyseinen pankki ei ole esittänyt mitään tarkennuksia.
697
Voidaan myös huomauttaa, että kyseisen raportin 3.4–3.24 kohdassa esitetyssä SSA-joukkovelkakirjojen alan kuvauksessa ei ole lähes ollenkaan viittauksia asiakirjoihin, joilla kyseisen kuvauksen asianmukaisuus voitaisiin näyttää toteen. Samoin markkinatakaajan roolin kuvauksen osalta on todettava, että kyseisen raportin 3.32 ja 3.33 kohdassa selitetään markkinatakaajien keskeistä roolia ja siinä käytetään esimerkkinä yritysten liikkeelle laskemien joukkovelkakirjojen (corporate bonds) markkinoita, missä yhteydessä viitataan komission tekstiin, jossa nimenomaisesti korostetaan eroa yritysten liikkeelle laskemien joukkovelkakirjojen ja SSA-joukkovelkakirjojen markkinoiden välillä.
698
Toiseksi on todettava, että ensimmäisen Compass Lexecon ‑raportin päätelmillä ei voida osoittaa hintojen määrittämistä koskevan viestinnän todistetusti suotuisia seurauksia eikä varsinkaan kaikkien kyseessä olevien toimintatapojen – joita ei voida typistää vain tällaiseksi viestinnäksi – todistetusti suotuisia seurauksia.
699
Kyseisessä raportissa ei nimittäin missään nimessä esitetä päätelmänä, että hintojen määrittämistä koskevalla viestinnällä olisi todistetusti suotuisia seurauksia.
700
Päinvastoin kyseisen raportin 4.1 ja 4.4 kohdan perusteella kyseisessä raportissa todetaan, että tällainen viestintä voi johtaa hintojen yhteensovittamiseen, minkä lisäksi siinä vain ilmaistaan, että ”koska hintaa koskevien keskustelujen ja kaupallisesti arkaluonteisten tietojen vaihtamisen perusteella markkinatakaajat voivat määrittää joukkovelkakirjan hinnan tehokkaammin, tällaiset keskustelut tai tiedonvaihto markkinatakaajien kesken voivat olla kilpailun kannalta neutraaleja tai jopa sitä edistäviä”.
701
Muutenkin ensimmäisen Compass Lexecon ‑raportin 4.27, 4.47 ja A.39 kohdassa hintojen määrittämistä koskevan viestinnän mahdollisten neutraalien tai suotuisien vaikutusten edellytykseksi asetetaan se, että ”markkinatoimijoilla on samankaltainen pääsy tietoihin markkinoiden tosiasiallisista olosuhteista” tai että ”riittävä osuus markkinatoimijoista on tietoinen tiedoista”.
702
Ensimmäisessä Compass Lexecon ‑raportissa viitataan hintojen määrittämistä koskevan viestinnän (joka on erotettava viestinnästä, jonka tarkoituksena on toimintatapojen yhteensovittaminen) mahdollisiin neutraaleihin tai suotuisiin seurauksiin lähinnä vain ja ainoastaan, kun kyseinen viestintä tekee markkinoista läpinäkyvät tai läpinäkyvämmät vähintäänkin riittävän monelle SSA-joukkovelkakirjojen markkinoiden toimijoista.
703
Tässä tapauksessa komissio on todennut perustellusti riidanalaisen päätöksensä 742 perustelukappaleessa, että kyseessä olevilla toimintatavoilla luotiin merkittävä tietojen epäsymmetria yhtäältä neljän riidanalaiseen kilpailusääntöjen rikkomiseen osallistuneen pankin ja toisaalta SSA-joukkovelkakirjojen markkinoilla toimineiden muiden pankkien välille. Siten komissio on todennut epäsymmetrian, joka aiheutui siitä, että kukin riidanalaiseen rikkomiseen osallistuneista pankeista tiesi hinnoista, joita muut asianomaiset pankit ilmoittaisivat, samoin kuin kauppavirroista ja asiakkaiden tietyistä toiveista, eivätkä kilpailevat pankit, jotka eivät osallistuneet riidanalaiseen kilpailusääntöjen rikkomiseen, suinkaan tienneet näistä asioista.
704
Tähän toteamukseen, johon sisältyy ajatus siitä, ettei hintojen määrittämistä koskevalla viestinnällä ollut todistettuja suotuisia seurauksia, yhtyvät lopulta myös Crédit agricole ja Credit Suisse.
705
Vetoamalla siihen, että riidanalaiseen kilpailusääntöjen rikkomiseen osallistuneet pankit edustivat vain pientä osaa SSA-joukkovelkakirjojen markkinoilla aktiivisista markkinatakaajista, kyseiset pankit nimittäin myöntävät implisiittisesti, että tässä tapauksessa eivät täyty ensimmäisen Compass Lexecon ‑raportin mukaiset edellytykset sille, että hintojen määrittämistä koskevalla viestinnällä voisi mahdollisesti olla neutraaleja tai suotuisia seurauksia.
706
Koska tällaisen viestinnän suotuisia seurauksia ei ole todistettu, sama koskee muiden kyseessä olevien toimintatapojen suotuisia seurauksia, joihin Crédit agricole tai Credit Suisse eivät ole vedonneet todistelulla tuetusti ja joita kyseiset pankit eivät siis ole näyttäneet toteen.
707
Näissä olosuhteissa on todettava, ettei Credit Suisse eikä varsinkaan Crédit agricole ole osoittanut, että kyseessä olevilla toimintatavoilla kokonaisuutena arvioituina – tai edes ainoastaan hintojen määrittämistä koskevaan viestintään liittyvillä toimintatavoilla – oli suotuisia seurauksia, jotka asettavat kyseenalaiseksi toimintatapojen luokittelemisen tarkoitukseen perustuvaksi kilpailunrajoitukseksi.
708
Näin ollen komissio on perustellusti hylännyt riidanalaisen päätöksensä 713 perustelukappaleessa argumentin, joka perustuu kyseessä olevien toimintatapojen kilpailua edistäviin tai myönteisiin vaikutuksiin.
– Crédit agricolen ja Credit Suissen perustelut, joiden mukaan kyseessä olevat toimintatavat olivat ”tarpeellisia”, ”hyväksyttäviä”, ”positiivisia” tai ”erottamattomia ja keskeisiä”
709
Kuten edellä 678 kohdassa on todettu, Crédit agricolea ja Credit Suissea on kehotettu prosessinjohtotoimilla täsmentämään, millaiseen ajatusmalliin tai mihin oikeuskäytäntöön niiden argumentit, jotka koskevat etenkin kyseessä olevien toimintatapojen ”tarpeellisuutta”, ”hyväksyttävyyttä”, ”positiivisuutta” tai ”erottamattomuutta ja keskeisyyttä”, perustuvat.
710
Unionin yleinen tuomioistuin ei ole kyennyt kyseisiin prosessinjohtotoimiin annettujen vastausten tai istunnossa todetun perusteella määrittämään tarkasti, mikä on näiden perustelujen tarkka perusta.
711
Tämä on asiayhteys, jossa on tarkasteltava Crédit agricolen ja Credit Suissen argumentteja siltä varalta, että niillä voitaisiin kyseenalaistaa kyseessä olevien toimintatapojen luokitteleminen tarkoitukseen perustuvaksi kilpailunrajoitukseksi.
712
Siltä osin kuin Crédit agricole ja Credit Suisse väittävät, että kyseessä olevat toimintatavat olivat ”tarpeellisia”, ja siis vetoavat todennäköisesti pääjärjestelyn liitännäisrajoituksia (ancillary restraints) koskevaan poikkeukseen, on muistutettava, että jos tietty järjestely tai toiminta jää kilpailuvaikutustensa neutraaliuden tai myönteisyyden vuoksi SEUT 101 artiklan 1 kohdassa määrätyn kieltoperiaatteen soveltamisalan ulkopuolelle, tähän järjestelyyn tai toimintaan osallistuvan toimijan tai toimijoiden kaupallisen itsemääräämisoikeuden rajoitus ei myöskään kuulu mainitun kieltoperiaatteen soveltamisalaan, jos kyseinen rajoitus on objektiivisesti tarpeellinen asianomaisen järjestelyn tai toiminnan toteuttamiseksi ja oikeassa suhteessa järjestelyn tai toiminnan tavoitteisiin (ks. tuomio 11.9.2014, MasterCard ym. v. komissio, C‑382/12 P, EU:C:2014:2201, 89 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
713
Näin ollen on tutkittava ennen kaikkea, olisiko kyseessä olevan toiminnan harjoittaminen mahdotonta ilman kyseistä rajoitusta (tuomio 11.9.2014, MasterCard ym. v. komissio, C‑382/12 P, EU:C:2014:2201, 91 kohta).
714
Näissä asioissa Crédit agricole tai Credit Suisse eivät ole suinkaan osoittaneet, että kaupankäynti SSA-joukkovelkakirjoilla tai markkinatakaajana toimiminen SSA-joukkovelkakirjojen markkinoilla olisi toimintaa, joka olisi ollut mahdotonta ilman kyseessä olevia toimintatapoja (ks. analogisesti tuomio 24.9.2019, HSBC Holdings ym. v. komissio, T‑105/17, EU:T:2019:675, 155 kohta).
715
Yksin sillä Credit Suissen väittämällä, että SSA-joukkovelkakirjojen markkinoiden epälikvidin luonteen ja läpinäkymättömyyden vuoksi immediaattisuuspalvelujen tarjoaminen edellyttää tietynasteisen yhteistyön tekemistä markkinatakaajien kesken ja säännöllistä tiedonvaihtoa kaupallisesti arkaluonteisista tiedoista, ei voida kyseenalaistaa tätä toteamusta.
716
Päinvastoin on todettava yhtäältä, että Credit Suisse myöntää itsekin, että etenkin vaihtamalla tietoja markkinatakaajien inventaarien positioista voidaan ”helpommin” havaita kaupankäyntiä hoitavien henkilöiden välisiä transaktiomahdollisuuksia, mikä on omiaan osoittamaan, että ainakaan tämäntyyppisten toimintatapojen osalta tiedonvaihto ei ollut objektiivisesti tarpeellista pankkien toiminnan harjoittamiseksi SSA-joukkovelkakirjojen alalla.
717
Tästä on myös palautettava mieleen, että se seikka, että toiminta olisi ilman tätä rajoitusta hankalampaa harjoittaa tai kannattamattomampaa, ei tee tästä rajoituksesta liitännäisrajoitukseksi luonnehtimisen edellyttämällä tavalla objektiivisesti tarpeellista (tuomio 11.9.2014, MasterCard ym. v. komissio, C‑382/12 P, EU:C:2014:2201, 91 kohta).
718
Toisaalta edellä 703–705 kohdassa on jo todettu, että kyseessä olevia toimintatapoja noudatti rajallinen määrä pankkeja, jotka toimivat SSA-joukkovelkakirjojen alalla, mistä voidaan riittävällä varmuudella päätellä, että kaikki pankit, jotka toimivat kyseisellä alalla, kykenivät harjoittamaan toimintaansa ilman tällaisia toimintatapoja.
719
Siltä osin kuin Crédit agricole ja Credit Suisse vetoavat siihen, että toimintatavat olivat ”hyväksyttäviä”, ”positiivisia” tai ”erottamaton ja keskeinen osa markkinoiden moitteetonta toimintaa ja palvelujen tarjoamista vastapuolille ja asiakkaille”, on todettava, että jos oletetaan, että kyseinen argumentti on erillinen argumentista, jonka mukaan kaikilla kyseessä olevilla toimintatavoilla tai osalla niistä oli suotuisia tai tarpeellisia seurauksia, sen voitaneen ymmärtää viittaavan yhteisöjen tuomioistuimen 19.2.2002 antamassaan tuomiossa Wouters ym. (C‑309/99, EU:C:2002:98, 97 kohta) omaksumaan ratkaisuun.
720
Crédit agricole ei esitä seikkoja, joilla voitaisiin osoittaa, että kyseisessä tuomiossa kehiteltyä päättelyä olisi syytä soveltaa tässä asiassa (ks. analogisesti tuomio 27.2.2020, komissio v. Belgia (Kirjanpitäjät), C‑384/18, EU:C:2020:124, 49 kohta).
721
Tästä on todettava, että se Credit Suissen esittämä seikka, jonka komissio on hylännyt riidanalaisen päätöksensä 707–713 perustelukappaleessa, että epälikvideillä ja läpinäkymättömillä SSA-joukkovelkakirjojen markkinoilla asianomaiset pankit olivat järjestelmällisesti tiedollisesti heikommassa asemassa suhteessa vastapuoliinsa, jotka eivät toimineet pysyvästi kyseisillä markkinoilla (smart money clients), mistä syystä kyseisten pankkien oli kompensoitava tätä tiedonpuutettaan etsimällä tietoja lukuisista lähteistä ja etenkin muiden pankkien kaupankäyntiä hoitaneilta henkilöiltä, ei voi estää toimintatapojen luokittelemista tarkoitukseen perustuvaksi kilpailunrajoitukseksi, vaikka se näytettäisiin toteen.
722
On nimittäin todettava, että 25.3.2021 annetun tuomion Lundbeck v. komissio (C‑591/16 P, EU:C:2021:243) 124, 127 ja 128 kohdasta ilmenee, kuten komissio on lähinnä todennut riidanalaisen päätöksensä 737 perustelukappaleessa, ettei voida hyväksyä, että yritykset yrittävät lievittää liian epäsuotuisina pitämiensä tosiasiallisten tilanteiden, kuten mahdollisen markkinatoimijoiden välillä vallitsevan riskien epäsymmetrian, vaikutuksia kollusiivisilla käytännöillä, joiden tarkoituksena on korjata nämä haitat. Tällaiset tosiasialliset tilanteet eivät nimittäin voi oikeuttaa SEUT 101 artiklan rikkomista eivätkä varsinkaan toimintatapaa, jonka on todettu olevan riittävän vahingollinen kilpailulle, jotta sitä voidaan pitää tarkoitukseen perustuvana kilpailunrajoituksena.
723
Näin on oltava varsinkin tässä tapauksessa, koska ensinnäkin kyseessä olevat toimintatavat olivat asianomaisten pankkien kaikkien asiakkaiden intressien vastaisia eivätkä vain ns. valistuneiden asiakkaiden (smart money clients) intressien vastaisia, kuten ilmenee riidanalaisen päätöksen 710 perustelukappaleesta ja mitä Credit Suisse ei kiistä.
724
Toiseksi – kuten komissio on todennut riidanalaisen päätöksensä 709 perustelukappaleessa ilman, että Credit Suisse olisi tätä kiistänyt –SSA-joukkovelkakirjojen hintaan vaikuttavat ulkoiset tekijät ovat poliittisia ja taloudellisia tapahtumia, jotka vaikuttavat tietyn maan, alueen tai alan luottoriskeihin, sekä todennäköisyys siitä, että sama liikkeellelaskija laskee liikkeelle uusia joukkovelkakirjoja. Muutenkaan ei ole mitään syytä, jonka vuoksi nykyaikana, jona tiedonvälitys on välitöntä ja viestintä usein sähköistä, tietyllä sijoittajaryhmällä olisi parempi pääsy kyseisiin tietoihin. On vielä todettava, että valtaenemmistö sijoittajista hallinnoi lukuisia varallisuuseriä, mukaan lukien omistusosuuksia, joukkovelkakirjoja ja valuuttasijoituksia, kun taas SSA-joukkovelkakirjojen kaupankäyntiä hoitavat henkilöt erikoistuvat tiettyyn arvopaperityyppiin ja heidän odotetaan olevan hyvin tietoisia merkityksellisistä ulkoisista tapahtumista.
725
Kolmanneksi on todettava, etteivät asianomaiset pankit toimineet SSA-joukkovelkakirjojen markkinoilla yksinomaan markkinatakaajina ja on selvää, etteivät ne kaupankäynnin harjoittajina ainoastaan ”edistäneet likviditeettiä tukeakseen asiakkaitaan, jotka halusivat käydä kauppaa SSA-joukkovelkakirjoilla”, kuten komissio on perustellusti katsonut riidanalaisen päätöksensä 690–697 perustelukappaleessa.
726
Viimeksi mainittu perustelu, yhdessä sen riidanalaisen päätöksen 19 perustelukappaleessa todetun seikan kanssa, että SSA-joukkovelkakirjojen markkinoilla ei ollut virallisesti nimettyjä markkinatakaajia ja että asianomaiset pankit harjoittivat tätä toimintaansa siis vapaaehtoisesti ilman velvollisuutta noteerata kaksisuuntaisia hintoja tai neuvotella vastapuolten kanssa, on myös peruste katsoa, etteivät asianomaiset pankit voi vedota rooliinsa markkinatakaajina ja siihen liittyvään riskiin estääkseen kilpailusääntöjen rikkomisen luokittelemisen tarkoitukseen perustuvaksi rikkomiseksi, kuten komissio on perustellusti todennut riidanalaisen päätöksensä 712 ja 713 perustelukappaleessa.
727
On myös todettava, ettei edellä 719 kohdassa mainittua oikeuskäytäntöä voida soveltaa, kun on kyse toimintatavoista, jotka eivät suinkaan rajoitu siihen, että niiden luontaisena seurauksena on vähintään potentiaalinen kilpailun rajoittuminen, kun tiettyjen yritysten toimintavapautta rajoitetaan, vaan ne ovat kilpailun kannalta siinä määrin vahingollisia, että voidaan katsoa, että jopa niiden tarkoituksena on kilpailun estäminen, rajoittaminen tai vääristäminen. Näin ollen yksinomaan siinä tapauksessa, että tietyssä yksittäistapauksessa kyseessä olevan menettelytavan tutkinnan päätteeksi ilmenee, että kyseisen käyttäytymisen tarkoituksena ei ole kilpailun estäminen, rajoittaminen tai vääristäminen, on seuraavaksi määritettävä, voiko se kuulua tämän oikeuskäytännön soveltamisalaan (ks. vastaavasti tuomio 28.2.2013, Ordem dos Técnicos Oficiais de Contas, C‑1/12, EU:C:2013:127, 69 kohta; tuomio 4.9.2014, API ym., C‑184/13–C‑187/13, C‑194/13, C‑195/13 ja C‑208/13, EU:C:2014:2147, 49 kohta; tuomio 23.11.2017, CHEZ Elektro Bulgaria ja FrontEx International, C‑427/16 ja C‑428/16, EU:C:2017:890, 51, 53, 56 ja 57 kohta ja tuomio 21.12.2023, European Superleague Company, C‑333/21, EU:C:2023:1011, 186 kohta).
728
Tätä toteamusta ei voida kyseenalaistaa Credit Suissen viittauksella, jota ei ole sen enempää selitetty, koko 31.3.1993 annettuun tuomioon Ahlström Osakeyhtiö ym. v. komissio (C‑89/85, C‑104/85, C‑114/85, C‑116/85, C‑117/85 ja C‑125/85–C‑129/85, EU:C:1993:120) tai 12.12.2014 annetun tuomion Eni v. komissio (T‑558/08, EU:T:2014:1080) 137 kohtaan.
729
Credit Suisse ei näin ollen voi tehokkaasti vedota siihen, että kyseessä olevien toimintatapojen tarkoituksena olisi ollut antaa neljälle pankille, joille riidanalainen päätös on osoitettu, sekä niiden asiakkaille mahdollisuus hankkia likvidejä resursseja parempaan hintaan.
730
Tästä on myös muistutettava, että SEUT 101 artikla, sen enempää kuin muutkaan perussopimuksen kilpailusäännöt, ei ole tarkoitettu yksinomaan kuluttajien välittömien intressien suojelemiseen vaan sillä pyritään suojelemaan myös kilpailijoiden välittömiä intressejä sekä markkinoiden rakennetta ja siten kilpailua sinänsä (ks. analogisesti tuomio 19.3.2015, Dole Food ja Dole Fresh Fruit Europe v. komissio, C‑286/13 P, EU:C:2015:184, 125 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
731
Kuten komissio on lähinnä todennut riidanalaisen päätöksensä 742 perustelukappaleessa, tässä tapauksessa ei ole epäilystäkään siitä, että vaikka neljällä pankilla, joille riidanalainen päätös on osoitettu, ja niiden välityksellä myös niiden asiakkailla, oli selvä intressi noudattaa kyseessä olevia toimintatapoja, niillä aiheutettiin vahinkoa paitsi asianomaisten pankkien kilpailijoille SSA-joukkovelkakirjojen markkinoilla ja kyseisten kilpailijoiden asiakkaille myös kilpailulle sinänsä.
732
Näin ollen komissio on perustellusti hylännyt riidanalaisen päätöksensä 704–713 ja 735–737 perustelukappaleessa Crédit agricolen ja Credit Suissen argumentit, joiden mukaan kyseessä olevat toimintatavat olivat ”tarpeellisia”, ”hyväksyttäviä”, ”positiivisia” tai ”erottamattomia ja keskeisiä”, mistä syystä niitä ei voitaisi luokitella tarkoitukseen perustuvaksi kilpailunrajoitukseksi.
4) Päätelmä kyseessä olevien toimintatapojen luokittelemisesta tarkoitukseen perustuvaksi kilpailunrajoitukseksi
733
Komissio on ensiksi arvioinut kyseessä olevia toimintatapoja ottaen asianmukaisesti huomioon niiden sisällön, tavoitteet ja taloudellisen asiayhteyden, ja tämän jälkeen se on perustellusti todennut riidanalaisen päätöksensä 749 perustelukappaleessa, että kyseisen päätöksen 4.2 jaksossa kuvatut sopimukset ja/tai yhdenmukaistetut menettelytavat oli luokiteltava tarkoitukseen perustuvaksi kilpailunrajoitukseksi eikä sen siis tarvinnut osoittaa niiden kilpailunvastaisia vaikutuksia eikä etenkään niitä, jotka liittyivät SSA-joukkovelkakirjojen markkinoilla vallitsevan epävarmuuden asteeseen ja joita oli aiheutunut kyseessä olevasta kaupallisesti arkaluonteisten tietojen vaihtamisesta.
734
Crédit Agricolen ja Credit Suissen ensimmäiset kanneperusteet on näin ollen jätettävä osittain tutkimatta ja osittain hylättävä perusteettomana.
4.
Crédit agricolen neljäs kanneperuste ja Credit Suissen kolmas kanneperuste, jotka koskevat riittämättömiä perusteluja ja virheitä niille määrättyjen sakkojen määrän määrittämisessä
735
Kun komissio on määrittänyt kullekin asianomaiselle pankille määrättävän sakon määrän, se on todennut ensinnäkin, että kyseiset pankit olivat rikkoneet SEUT 101 artiklaa tahallisesti tai ainakin tuottamuksellisesti, millä perusteella kyseinen toimielin voi määrätä niillä sakon asetuksen N:o 1/2003 23 artiklan 2 kohdan nojalla (riidanalaisen päätöksen 874–886 perustelukappale).
736
Komissio on toiseksi sakkojen laskennasta annettujen suuntaviivojen soveltamisen yhteydessä ja erityisesti, kun se on määrittänyt myynnin arvoa, jota käytetään lähtökohtana sakon perusmäärän laskemisessa (sakkojen laskennasta annettujen suuntaviivojen 13–18 kohta), todennut, eivätkä kantajat ole kiistäneet tätä, että SSA-joukkovelkakirjojen kaltaisten rahoitustuotteiden myyminen ei tuota myyntejä sanan tavanomaisessa merkityksessä ja että näin ollen tässä tapauksessa oli asianmukaista laskea myynnin arvon korvaava arvo (riidanalaisen päätöksen 889 ja 890 perustelukappale).
737
Komissio on kolmanneksi määrittänyt kunkin asianomaisen pankin osalta sakon perusmäärän, jossa yhteydessä se on aluksi ottanut huomioon riidanalaisen kilpailusääntöjen rikkomisen vakavuuden perusteella 16 prosenttia kustakin myynnin arvon korvaavasta arvosta (jäljempänä rikkomisen vakavuuteen perustuva kerroin; sakkojen laskennasta annettujen suuntaviivojen 1–23 kohta; riidanalaisen päätöksen 8.2.4.1 jakso ja 939–949 perustelukappale), jonka se on tämän jälkeen kertonut kunkin pankin osalta omallaan rikkomiseen kestoon perustuvalla kertoimella (jäljempänä rikkomisen kestoon perustuva kerroin; sakkojen laskennasta annettujen suuntaviivojen 24 kohta; riidanalaisen päätöksen 8.2.4.2 jakso ja 950 ja 951 perustelukappale), mihin määrään se on lopuksi lisännyt 16 prosentin suuruisen varoittavan lisäsumman (sakkojen laskennasta annettujen suuntaviivojen 24 kohta; riidanalaisen päätöksen 8.2.4.3 jakso ja 952–954 perustelukappale).
738
Neljänneksi komissio on mukauttanut kunkin asianomaisen pankin osalta määritettyä sakon perusmäärää (sakkojen laskennasta annettujen suuntaviivojen 27–35 kohta). Tässä yhteydessä se ei ole todennut minkään pankin osalta raskauttavia tai lieventäviä seikkoja. Komissio on sitä vastoin kertonut BofA:n ja Crédit agricolen sakon perusmäärän erityisellä varoittavuuteen perustuvalla kertoimella, joka oli BofA:n osalta 1,3 ja Crédit agricolen osalta 1,2 (jäljempänä erityinen varoituskerroin; sakkojen laskennasta annettujen suuntaviivojen 30 ja 31 kohta; riidanalaisen päätöksen 955–966 perustelukappale).
739
Crédit Agricolen neljännen kanneperusteen ensimmäisessä, kolmannessa, neljännessä ja viidennessä osassa sekä Credit Suissen kolmannessa kanneperusteessa, jossa on neljä osaa, kantajat riitauttavat niille määrättyjen sakkojen perusmäärän lähinnä viidellä perusteella.
740
Kolmannen kanneperusteensa ensimmäisessä osassa Credit Suisse väittää ensinnäkin komission laiminlyöneen perusteluvelvollisuutensa niiden tietojen osalta, joita se käytti myynnin arvon korvaavan arvon laskemisessa.
741
Toiseksi kantajat – Crédit agricole neljännen kanneperusteensa kolmannessa osassa ja Credit Suisse kolmannen kanneperusteensa toisessa osassa – väittävät, että komissio on rikkonut sakkojen laskennasta annettuja suuntaviivoja myynnin arvon korvaavan arvon määrittämistavan osalta.
742
Kolmanneksi Crédit agricole väittää neljännen kanneperusteensa ensimmäisessä osassa komission rikkoneen sakkojen laskennasta annettujen suuntaviivojen 13 kohtaa, loukanneen hyvän hallinnon periaatetta ja laiminlyöneen perusteluvelvollisuutensa, kun komissio ei ole käyttänyt vuotta 2014 eli viimeistä täyttä vuotta, jona kyseisen pankin on katsottu osallistuneen riidanalaiseen kilpailusääntöjen rikkomiseen, myynnin arvon korvaavan arvon laskemisen viiteajanjaksona.
743
Neljänneksi kantajat – Crédit agricole neljännen kanneperusteensa neljännessä osassa ja Credit Suisse kolmannen kanneperusteensa kolmannessa osassa – väittävät, että komissio on tehnyt arviointivirheitä, kun se on määrittänyt rikkomisen vakavuuteen perustuvan kertoimen.
744
Viidenneksi kantajat – Crédit agricole neljännen kanneperusteensa viidennessä osassa ja Credit Suisse kolmannen kanneperusteensa neljännessä osassa – väittävät, että komissio on tehnyt arviointivirheitä, kun se on määrittänyt rikkomisen kestoon perustuvan kertoimen.
745
Crédit agricole riitauttaa lisäksi neljännen kanneperusteensa toisessa ja neljännessä osassa tarkistukset, jotka komissio on tehnyt sille määrätyn sakon perusmäärään.
746
Tarkemmin sanottuna se väittää komission yhtäältä loukanneen yhdenvertaisen kohtelun periaatetta, kun se on määrittänyt erityisen varoituskertoimen, ja toisaalta tehneen arviointivirheitä, kun se on tarkastellut lieventäviä seikkoja, jotka olisi tullut ottaa huomioon Crédit agricolen osalta.
747
Näitä perusteluja tarkastellaan yksi toisensa jälkeen edellä 739–746 kohdassa esitetyssä järjestyksessä, joka on sakkojen laskennasta annetuissa suuntaviivoissa määritellyn menetelmän mukainen. Näin ollen unionin yleinen tuomioistuin tarkastelee ensiksi sakon perusmäärän määrittämistä ja toiseksi siihen tehtyjä tarkistuksia.
a)
Perustelut, jotka koskevat Crédit agricolelle ja Credit Suisselle määrättyjen sakkojen perusmäärää
1) Perustelut, jotka koskevat myynnin arvon korvaavan arvon määrää
748
Kuten edellä 736 kohdassa on todettu, komissio on katsonut, että kullekin asianomaiselle pankille määrättävän sakon määrän määrittämisen yhteydessä oli asianmukaista laskea myynnin arvon korvaava arvo.
749
Komissio on todennut riidanalaisen päätöksensä 892 perustelukappaleessa, että SSA-joukkovelkakirjojen erityisluonteen vuoksi lähtökohtana myynnin arvon korvaavan arvon määrittämisessä oli käytettävä niiden SSA-joukkovelkakirjojen nimellisvolyymia ja nimellisarvoa (jäljempänä nimellismäärät), joilla asianomaiset pankit kävivät kauppaa niillä ajanjaksoilla, joilla kukin pankki osallistui riidanalaiseen kilpailusääntöjen rikkomiseen.
750
Tässä yhteydessä komissio on ottanut huomioon niiden SSA-joukkovelkakirjojen, joilla kukin asianomainen pankki oli käynyt kauppaa ETA:lle sijoittautuneiden vastapuolten kanssa ajanjaksolla, jolla se osallistui riidanalaiseen kilpailusääntöjen rikkomiseen, vuoden pituiselle jaksolle arvioidut nimellismäärät soveltamalla seuraavaa menetelmää: ”Nimellismäärien, joilla kukin osallistuja kävi kauppaa ajanjaksolla, jolla se osallistui kartelliin, vuoden pituista jaksoa vastaavaksi arvioitu osuus ilmaistaan kertoimella, joka lasketaan kunkin osallistujan osallistumisen keston perusteella jakamalla nimellismäärien kokonaismäärä täysien osallistumiskuukausien määrällä ja kertomalla kyseinen kuukausittainen keskiarvo tämän jälkeen 12:lla”. Näin ollen komissio on päättänyt olla käyttämättä kunkin riidanalaiseen kilpailusääntöjen rikkomiseen osallistuneen pankin viimeisen täyden osallistumisvuoden nimellismääriä ja on poikennut sakkojen laskennasta annettujen suuntaviivojen 13 kohdasta (riidanalaisen päätöksen 893 ja 894 perustelukappale).
751
Riidanalaisen päätöksensä 896 perustelukappaleessa komissio on tämän jälkeen todennut, että SSA-joukkovelkakirjoilla käytiin kauppaa jälkimarkkinoilla hintaan, joka ilmaistiin prosenttiosuutena joukkovelkakirjan nimellismäärästä. Komissio on päätellyt tästä, että kyseisistä transaktioista saatujen tulojen määrä ilmeni kunkin sellaisen SSA-joukkovelkakirjan osto- ja myyntihinnan välisestä erosta, jonka kaupankäyntiä hoitanut henkilö ensin osti ja sittemmin jälleenmyi (bid‑ask spread), ja että kyseinen ero oli otettava huomioon myynnin arvon korvaavan arvon laskemisessa.
752
Tässä yhteydessä komissio on katsonut, että kunkin asianomaisen pankin vuoden pituiselle jaksolle arvioidut nimellismäärät oli kerrottava kertoimella, joka perustui kyseiseen osto- ja myyntihinnan väliseen eroon (jäljempänä tarkistuskerroin) ja joka oli siis kunkin pankin osalta erikseen määritetty keskimääräinen osto- ja myyntihinnan välinen ero puolitettuna sen seikan huomioon ottamiseksi, että kukin pankin toteuttama osto- tai myyntitransaktio oli vain puolet SSA-joukkovelkakirjan koko osto- ja jälleenmyyntitransaktiosta (riidanalaisen päätöksen 897–899 perustelukappale).
753
Kun komissio muodosti tarkistuskertoimen kunkin pankin osalta, se päätti ensinnäkin perustaa laskelmansa 33 SSA-joukkovelkakirjoja edustavaan luokkaan, joiden liikkeellelaskijoita oli kahdeksan ja jotka se ryhmitteli viiteen eri maturiteettiluokkaan (0–3 vuotta, 3–5 vuotta, 5–7 vuotta, 7–10 vuotta ja yli 10 vuotta), missä yhteydessä se otti huomioon asianomaisten pankkien sakkoja koskevan kirjeen perusteella esittämät huomautukset (riidanalaisen päätöksen 902 ja 931 perustelukappale).
754
Toiseksi komissio tuotti kunkin pankin ja kunkin sellaisen päivän osalta, jona pankki osallistui kilpailusääntöjen rikkomiseen, päiväkohtaisen osto- ja myyntihinnan välisen eron soveltamalla riidanalaisen päätöksen 901 perustelukappaleessa esitettyä menetelmää seuraavalla tavalla:
755
Kyseinen päiväkohtainen osto- ja myyntihinnan välinen ero oli siis kunkin asianomaisen pankin osalta kunkin huomioon otetun 33 SSA-joukkovelkakirjojen luokan osalta määritetty keskimääräinen päiväkohtainen osto- ja myyntihinnan välinen ero painotettuna niiden nimellismäärien mukaan, joilla kyseinen pankki oli käynyt kauppaa kunkin liikkeellelaskijan ja maturiteetin osalta.
756
Kun komissio määritti osto- ja myyntihinnan välisen eron kunkin edustavan SSA-joukkovelkakirjojen luokan osalta, se käytti julkisia tietoja, jotka se hankki Bloomberg-alustalta ja joita se piti asianmukaisina ja todennettavina (riidanalaisen päätöksen 903, 926 ja 927 perustelukappale).
757
Kyseisen alustan avulla voidaan selvittää kunkin edustavan SSA-joukkovelkakirjojen luokan osalta markkinoiden keskimääräinen osto- ja myyntihinnan välinen ero päivän päättyessä (end-of-day spread), joka lasketaan Bloomberg BGN composite price sourcen (jäljempänä BGN-tiedot) perusteella, joka perustuu useiden kaupanvälittäjien ilmoittamiin sitovasti tarjottuihin ja suuntaa-antaviin noteerauksiin (riidanalaisen päätöksen 903 perustelukappale ja 1060 alaviite).
758
Kolmanneksi komissio on laskenut kunkin asianomaisen pankin osalta lopullisen osto- ja myyntihinnan välisen eron laskemalla päiväkohtaisten osto- ja myyntihinnan välisten erojen painottamattoman keskiarvon, joka vastasi kyseisen pankin osallistumista riidanalaiseen kilpailusääntöjen rikkomiseen (804 päivää eli 574 arkipäivää Crédit agricolen osalta ja 1738 päivää eli 1242 arkipäivää Credit Suissen osalta), soveltamalla riidanalaisen päätöksen 900 perustelukappaleessa esitettyä menetelmää seuraavalla tavalla:
759
Riidanalaisen päätöksensä 904 ja 905 perustelukappaleessa komissio on siten määrittänyt Crédit agricolen lopulliseksi osto- ja myyntihinnan väliseksi eroksi (0,120 %–0.140 %) ja siis vahvistanut sen tarkistuskertoimeksi (0,060 %–0,070 %) (puolitettu määrä), jonka se on pyöristänyt alaspäin kolmanteen desimaaliin ja jonka perusteella se on saanut myynnin arvon korvaavaksi arvoksi 6501321 euroa. Credit Suissen osalta komissio on määrittänyt lopulliseksi osto- ja myyntihinnan väliseksi eroksi (0,190 %–0,210 %) ja siis vahvistanut tarkistuskertoimeksi (0,095 %–0,105 %) (puolitettu määrä), jonka se on pyöristänyt alaspäin kolmanteen desimaaliin ja jonka perusteella se on saanut myynnin arvon korvaavaksi arvoksi 12890852 euroa.
760
Näiden laskelmien yksityiskohdat on esitetty kunkin asianomaisen pankin osalta omassa riidanalaisen päätöksen luottamuksellisessa liitteessä, joka on annettu tiedoksi vain kyseiselle pankille.
761
Tämä on asiayhteys, jossa yhtäältä Credit Suisse väittää komission laiminlyöneen perusteluvelvollisuutensa, koska se ei ole esittänyt Credit Suisselle seikkoja, joiden perusteella se voisi arvioida, oliko sakon laskentatapa virheellinen, ja toisaalta Crédit agricole ja Credit Suisse väittävät lähinnä, että komissio on rikkonut sakkojen laskennasta annettuja suuntaviivoja, koska kyseisen toimielimen käyttämiä tietoja ei voida pitää sakkojen laskennasta annettujen suuntaviivojen 15 kohdassa tarkoitettuina tarkimpina saatavilla olevina tietoina eivätkä ne siten kuvasta riidanalaisen kilpailusääntöjen rikkomisen taloudellista merkitystä.
i) Credit Suissen perustelut, joiden mukaan sakkojen laskentatapaa ei ole perusteltu
762
Kolmannen kanneperusteensa ensimmäisessä osassa Credit Suisse väittää komission laiminlyöneen perusteluvelvollisuutensa, koska ”riidanalaisessa päätöksessä ei anneta [Credit Suisselle] riittävästi tietoja, jotta se voisi toisintaa laskelman, jolla tarkistuskerroin on määritetty”.
763
Yhtäältä komissio ei toimittanut Credit Suisselle BGN-tietoja huomioon otettujen edustavien SSA-joukkovelkakirjojen osalta eikä se toisaalta päivittänyt viittauksia kyseisten SSA-joukkovelkakirjojen International Securities Identification Numberiin (ISIN), jotka muuttuivat sakkoja koskevan kirjeen lähettämisen jälkeen.
764
Credit Suisse vetoaa myös siihen, että se on yrittänyt toisintaa komission laskelmat, ja on saanut tarkistuskertoimeksi komission vahvistaman (0,095 %–0,105 %) sijasta (0,095 %–0,105 %) (erotus on yhtä prosentin tuhannesosaa pienempi).
765
Nyt käsiteltävässä kanneperusteensa ensimmäisessä osassa Credit Suisse väittää lähinnä, ettei komissio ole toimittanut sille tietoja, jotka se olisi tarvinnut voidakseen tarkistaa, onko riidanalaisessa päätöksessä – ja erityisesti sen osassa, joka koskee tarkistuskertoimen laskemista – virhe, joka voi tehdä Credit Suisselle määrättyä sakkoa koskevasta laskelmasta epäpätevän.
766
Ensimmäisenä pääargumenttina Credit Suissen väitteestä, joka perustuu siihen, ettei riidanalaisessa päätöksessä ole esitetty päivitettyjä ISIN-viitteitä, on todettava aluksi, ettei komissio voi pätevästi väittää, että ”oikeuskäytännössä – [eli] 15.7.2021 annetussa tuomiossa komissio v. Landesbank Baden-Württemberg ja SRB (C‑584/20 P ja C‑621/20 P, EU:C:2021:601, 105 kohta) – ei edellytetä, että riidanalaisessa päätöksessä on tiedot, joiden perusteella Credit Suisse voisi toisintaa kyseiset sitä koskevat laskelmat”.
767
Näin on siksi, että 15.7.2021 annetun tuomion komissio v. Landesbank Baden-Württemberg ja SRB (C‑584/20 P ja C‑621/20 P, EU:C:2021:601) 105 kohta on monisyisempi kuin komissio usein väittää, minkä lisäksi unionin tuomioistuin on toistuvasti katsonut, että vaikka kyseisellä toimielimellä ei ole velvollisuutta ilmoittaa SEUT 101 artiklan nojalla määrätyn sakon laskentatavan kuhunkin välivaiheeseen liittyviä kaikkia numerotietoja, sen on kuitenkin selitettävä huomioon ottamistaan seikoista tekemänsä painotukset ja arvioinnit (ks. tuomio 10.7.2019, komissio v. Icap ym., C‑39/18 P, EU:C:2019:584, 31 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
768
Vastaavasti nyt käsiteltäville asioille analogisessa asiayhteydessä unionin yleinen tuomioistuin on katsonut, että on keskeistä, että riidanalaisen päätöksen perustelujen perusteella kantaja voi arvioida sitä, onko komission valitsema myynnin arvon korvaava arvo mahdollisesti virheellinen siten, että sen pätevyys voidaan riitauttaa (tuomio 24.9.2019, HSBC Holdings ym. v. komissio, T‑105/17, EU:T:2019:675, 346 kohta).
769
On kuitenkin todettava, että riidanalaisella päätöksellään ja etenkin sen liitteellä komissio on antanut Credit Suisselle edellytykset määrittää tarkasti, mitkä edustavat SSA-joukkovelkakirjat komissio oli ottanut huomioon, kun se laski tarkistuskertoimen, vaikka se ei olekaan viitannut kyseisten SSA-joukkovelkakirjojen päivitettyihin ISIN-viitteisiin.
770
Riidanalaisen päätöksen liitteestä, jonka otsikko on ”Annex to Decision AT.40346 SSA bonds (Credit Suisse) (confidential data)”, nimittäin ilmenee selvästi, että komissio on antanut Credit Suisselle edellytykset tarkistaa laskelmiensa asianmukaisuuden ilmoittamalla paitsi kyseisen pankin transaktioiden vuoden pituiselle jaksolle arvioidun nimellismäärän (taulukko 1) myös tarkistuskertoimen osatekijät eli liikkeellelaskijaan perustuvan painotuksen (taulukko 2), maturiteettiin perustuvan painotuksen (taulukko 3) ja painotusmatriisin (taulukko 4).
771
Niiden edustavien joukkovelkakirjojen yksilöimisestä, joita komissio käytti Credit Suissen tarkistuskertoimen laskemisen yhteydessä, on lisäksi todettava, että komissio on toimittanut kunkin asianomaisen 33 SSA-joukkovelkakirjojen luokan osalta taulukon (taulukot 5–12), jonka muoto oli seuraavanlainen:
772
Komissio on yksilöinyt näissä taulukoissa kunkin 33 SSA-joukkovelkakirjojen luokan osalta useita yksittäisiä SSA-joukkovelkakirjoja riidanalaisen kilpailusääntöjen rikkomisen eri ajanjaksoilta, missä yhteydessä se on yksilöinyt 88 yksittäistä SSA-joukkovelkakirjaa, kuten Credit Suisse on huomauttanut.
773
Kuten komissio on perustellusti esittänyt, tällaisen esityksen perusteella voidaan riittävän tarkasti havaita asianomaisen SSA-joukkovelkakirjan liikkeellelaskija, kuponkikorko ja eräpäivä kultakin riidanalaisen kilpailusääntöjen rikkomisen ajanjaksolta, joka on yksilöity alku- ja loppupäivämääränsä mukaan, minkä Credit Suisse on muutenkin nimenomaisesti todennut vastauskirjelmänsä 82 kohdassa.
774
Komission ei siis voida pätevästi väittää laiminlyöneen perusteluvelvollisuutensa, kun se ei ole maininnut riidanalaisessa päätöksessään tarkistuskertoimen laskennassa käytettyjen edustavien SSA-joukkovelkakirjojen ISIN-viitteitä tai päivittänyt niitä.
775
Muutenkin voidaan huomauttaa, että Credit Suissen kannekirjelmän liitteenä toimitetusta ja 7.7.2021 päivätystä Compass Lexecon ‑raportista, jonka otsikko on ”Economic report on the calculation of Credit Suisse’s bid‑ask spread adjustement factor” (Credit Suissen osto- ja myyntihinnan väliseen eroon perustuvan tarkistuskertoimen laskentatapaa koskeva taloustieteellinen raportti), ilmenee, että riidanalaisen päätöksen, sen liitteen ja sakkoja koskevan kirjeen perusteella kyseinen pankki on kyennyt yksilöimään varmuudella, mikä oli tarkistuskertoimen laskemisessa käytettyjen edustavien SSA-joukkovelkakirjojen ISIN-viite 85/88 SSA-joukkovelkakirjan osalta.
776
Kolmen muun edustavan SSA-joukkovelkakirjan osalta Credit Suisse toteaa samassa raportissa, että oli todennäköistä, että kullakin niistä oli kaksi ISIN-tunnistenumeroa. Se toteaa kuitenkin, että ”näiden joukkovelkakirjojen osalta vain yksi ISIN-viite viittasi joukkovelkakirjaan, jonka osalta tiedot osto- ja myyntihinnoista olivat saatavilla BGN:ssä”.
777
Näin ollen Credit Suissen ei ollut vaikea ymmärtää, että komissio, joka oli todennut ottaneensa tarkistuskertoimen laskennassa käytetyt tiedot BGN-tiedoista, oli käyttänyt niitä SSA-joukkovelkakirjoja, joiden osalta kyseiset tiedot olivat saatavilla.
778
Muutenkin 11.2.2022 päivätystä Compass Lexecon ‑raportista, jonka otsikko on ”The inability to replicate the calculation of Credit Suisse’s bid‑ask spread adjustement factor” (Credit Suissen osto- ja myyntihinnan väliseen eroon perustuvaa tarkistuskerrointa koskevan laskelman toisintamisen mahdottomuus”), ilmenee, että ”riippumatta siitä, mikä on kyseisten edustavien joukkovelkakirjojen osalta käytettyjen, alla mainittujen ISIN-tunnistenumeroiden yhdistelmä, meidän laskelmiemme mukainen yleinen keskimääräinen osto- ja myyntihinnan välinen ero on [aina sama]”.
779
Tästä seuraa, että vaikka riidanalaisessa päätöksessä, sen liitteessä tai sakkoja koskevassa kirjeessä olisikin mahdollisesti epätarkkuuksia, joiden osalta Credit Suisse itsekin toteaa, etteivät ne vaikuta sen laskelman lopputulokseen, kyseinen pankki on kyennyt yksilöimään kaikki edustavat SSA-joukkovelkakirjat, joita komissio käytti tarkistuskerrointa koskevassa laskelmassaan, ja tarkistamaan niiden tarkkuuden ja pätevyyden.
780
Toisena pääargumenttina Credit Suissen väitteestä, joka perustuu siihen, ettei riidanalaisessa päätöksessä esitetä tietoja, jotka komissio otti huomioon tarkistuskerrointa koskevassa laskelmassaan – eli kyseisen kertoimen laskennassa käytettyjen edustavien SSA-joukkovelkakirjojen BGN-tietoja –, on todettava, ettei komission voida myöskään tämän seikan perusteella katsoa laiminlyöneen riidanalaista päätöstä koskevan perusteluvelvollisuutensa.
781
Tästä on muistutettava, ettei unionin toimen perusteluissa tarvitse esittää kaikkia asiaan liittyviä tosiseikkoja ja oikeudellisia seikkoja, koska yhtäältä tutkittaessa sitä, ovatko perustelut riittäviä, on otettava huomioon niiden sanamuodon lisäksi myös asiayhteys ja kaikki asiaa koskevat oikeussäännöt, ja toisaalta asianmukaisesti sekin, että asianosaiselle vastainen toimi on tehty sille, jolle toimi on osoitettu, tutussa asiayhteydessä (ks. vastaavasti tuomio 15 .7.2021, komissio v. Landesbank Baden-Württemberg ja SRB (C‑584/20 P ja C‑621/20 P, EU:C:2021:601, 104 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
782
Tässä tapauksessa edellä 774 kohdassa on jo todettu, että riidanalaisessa päätöksessä on yksilöity riittävän tarkasti edustavat SSA-joukkovelkakirjat, jotka on otettu huomioon tarkistuskertoimen laskemisen yhteydessä.
783
Kuten riidanalaisen päätöksen 927 perustelukappaleesta ilmenee, BGN-tiedot ovat lisäksi julkisia tietoja ja Credit Suisse voi siis tutustua niihin, mitä Credit Suisse ei kiistä.
784
Näin ollen komission ei ollut tarpeen mainita riidanalaisessa päätöksessään kaikkia päiväkohtaisia BGN-tietoja kaikkien sellaisten edustavien SSA-joukkovelkakirjojen osalta, joita se käytti tarkistuskertoimen laskemiseen.
785
Tässä tapauksessa sillä, ettei Credit Suisse ole kyennyt toisintamaan komission tarkistuskerrointa koskevaa laskelmaa, ei muutenkaan voida osoittaa, ettei riidanalaista päätöstä ole perusteltu riittävästi tältä osin.
786
Komissio on nimittäin esittänyt vastauskirjelmässään hyvin yksityiskohtaisesti, miten kyseisen pankin laskelmien erilainen tulos perustuu kahteen pankin tekemään laskuvirheeseen, jotka liittyvät riidanalaisen päätöksen liitteessä olevien taulukkojen 5 ja 8 – jotka koskevat tässä järjestyksessä EIP:n ja BNG:n liikkeelle laskemia joukkovelkakirjoja – virheelliseen soveltamiseen, eikä Credit Suisse kiistänyt tätä istunnossa.
787
Jos oletetaan, että vastoin kolmannen kanneperusteensa ensimmäisen osan otsikkoa ja sanamuotoa Credit Suisse vetoaa siihen, ettei komissio toimittanut sille tarkistuskertoimen laskennassa käytettyjen edustavien SSA-joukkovelkakirjojen BGN-tietoja tai niiden päivitettyjä ISIN-viitteitä hallinnollisen menettelyn aikana, vielä on todettava, ettei tällaisilla väitteillä ole yhteyttä riidanalaisen päätöksen perustelujen puutteellisuuteen, johon nyt käsiteltävässä kanneperusteen osassa vedotaan.
788
Edellä esitetyn perusteella Credit Suissen kolmannen kanneperusteen ensimmäinen osa on hylättävä perusteettomana.
ii) Crédit agricolen ja Credit Suissen perustelut, joiden mukaan komissio on rikkonut sakkojen laskennasta annettuja suuntaviivoja
789
Crédit agricolen ja Credit Suissen perusteluissa, joiden mukaan komissio on rikkonut sakkojen laskennasta annettuja suuntaviivoja, kun se on määrittänyt myynnin arvon korvaavan arvon, kyseiset kaksi pankkia väittävät yhdessä tai erikseen, että komissio on ensinnäkin virheellisesti tukeutunut joukkoon edustavia SSA-joukkovelkakirjoja eikä siis soveltanut osto- ja myyntihinnan välisen eron laskentatapaa, joka olisi perustunut kyseisten pankkien omia transaktioita koskeviin tietoihin (Crédit agricolen neljännen kanneperusteen kolmannen osan toinen argumentti ja Credit Suissen kolmannen kanneperusteen toisen osan toinen argumentti); tämän jälkeen ne väittävät, että komissio on virheellisesti käyttänyt kiinteämääräistä painotusta käyttämiensä SSA-joukkovelkakirjojen osalta koko rikkomisajanjakson ja kaikkien asianomaisten pankkien osalta, kun se on laskenut kunkin pankin lopullisen osto- ja myyntihinnan välisen eron (Crédit agricolen neljännen kanneperusteen kolmannen osan ensimmäinen argumentti), ja lopuksi ne väittävät, että komissio on virheellisesti käyttänyt BGN-tietoja, joissa yliarvioidaan SSA-joukkovelkakirjojen osto- ja myyntihintojen väliset erot (Crédit agricolen neljännen kanneperusteen kolmannen osan kolmas argumentti ja Credit Suissen kolmannen kanneperusteen toisen osan ensimmäinen argumentti). Toissijaisesti Credit Suisse väittää, että komissio on virheellisesti käyttänyt sen osalta muiden pankkien nimellismääriä (kolmannen kanneperusteen toisen osan kolmas argumentti).
790
Unionin yleinen tuomioistuin arvioi näitä neljää perustelua yksi toisensa jälkeen.
– Crédit agricolen ja Credit Suissen perustelut, jotka perustuvat siihen, ettei komissio ole suostunut käyttämään kyseisten pankkien omia transaktioita koskeviin tietoihin perustuvaa osto- ja myyntihinnan välisen eron laskentatapaa
791
Aluksi on huomautettava, että kuten edellä 748–760 kohdassa on jo todettu, riidanalaisessa päätöksessään komissio on katsonut asianmukaiseksi käyttää sakon perusmäärän määrittämisessä myynnin arvon korvaavaa arvoa, jonka se on määrittänyt kertomalla niiden SSA-joukkovelkakirjojen, joilla asianomaiset pankit kävivät kauppaa niillä ajanjaksoilla, joilla kukin pankki osallistui riidanalaiseen kilpailusääntöjen rikkomiseen, vuoden pituiselle jaksolle arvioidut nimellismäärät tarkistuskertoimella, jonka komissio on laskenut ottamalla huomioon 50 prosenttia kunkin pankin osalta määritetystä lopullisesta osto- ja myyntihinnan välisestä erosta, jonka se määritti laskemalla niiden 33 edustavan SSA-joukkovelkakirjojen luokan, joilla käytiin kauppaa ajanjaksolla, jolla kukin pankki osallistui kyseiseen rikkomiseen, painotettujen päiväkohtaisten osto- ja myyntihintojen välisten erojen painottamattoman keskiarvon.
792
Riidanalaisen päätöksen 902 perustelukappaleesta, luettuna yhdessä Crédit agricolelle ja Credit Suisselle toimitettujen sakkoja koskevien kirjeiden 18–22 kohdan kanssa, joihin kyseisessä perustelukappaleessa viitataan, ilmenee, että komissio on valinnut 33 SSA-joukkovelkakirjojen luokan otoksen, joihin kuuluvia joukkovelkakirjoja laskivat liikkeelle kahdeksan tahoa, jotka kuuluivat vähintään kolmen pankin kaupankäynnin nimellismäärien perusteella 10 merkittävimmän liikkeellelaskijan ryhmään ja jotka komissio on ryhmitellyt viiteen eri maturiteettiluokkaan. Komissio on selittänyt tätä valintaansa sillä, että markkinoilla oli paljon SSA-joukkovelkakirjojen liikkeellelaskijoita, joista osa oli hyvin pieniä, ja käytännön syillä, samalla, kun se on todennut, että rikkomisajanjakson kunakin päivänä käytetyt edustavat SSA-joukkovelkakirjat ovat samat kaikkien pankkien osalta ja ne perustuvat pankkien esityksiin niiden kaupankäynnin kohteena olleiden nimellismäärien jakautumisesta maturiteetin ja liikkeellelaskijan mukaan.
793
Riidanalaisen päätöksensä 930 ja 931 perustelukappaleessa komissio on myös todennut muuttaneensa alun perin kussakin sakkoja koskevassa kirjeessään omaksumaansa liikkeellelaskijoiden ja maturiteettien painotusta otoksessaan BofA:n, Crédit agricolen ja Credit Suissen kyseisten kirjeiden perusteella esittämien huomautusten perusteella.
794
Crédit agricolen osalta komissio on todennut tässä yhteydessä ottaneensa huomioon kyseisen pankin toimittaman esityksen siitä, miten sen hallussa olleet SSA-joukkovelkakirjat jakautuivat liikkeellelaskijoiden ja maturiteettien mukaan. Tämä jaottelu esitetään riidanalaisen päätöksen liitteessä olevissa taulukoissa 2 ja 3, jotka komissio on toimittanut vastinekirjelmänsä liitteinä eikä kyseinen pankki kannekirjelmänsä liitteinä. Kyseisissä taulukoissa, joiden otsikot ovat ”Weight per issuer (Crédit agricole)” ja ”Weight per maturity (Crédit agricole)”, esitetään seuraavaa:
795
Komissio on toistanut kyseisissä taulukoissa 2 ja 3 esitetyt tiedot tarkistuskertoimen laskentamatriisissaan, joka esitetään riidanalaisen päätöksen liitteessä olevassa taulukossa 4 ja johon on sovellettu BGN-tietoja kultakin päivältä, jona Crédit agricole osallistui riidanalaiseen kilpailusääntöjen rikkomiseen.
796
Komissio on myös todennut riidanalaisen päätöksensä liitteessä, ettei se ole ottanut otokseensa Agence française de développementin (Ranskan kehitysvirasto, AFD) liikkeelle laskemia SSA-joukkovelkakirjoja, koska AFD kuuluu 10 merkittävimmän liikkeellelaskijan joukkoon vain Crédit agricolen eikä muiden osallistujien osalta.
797
Credit Suissen osalta komissio on esittänyt samankaltaisia yksityiskohtia kuin edellä 794 ja 795 kohdassa esitetään, mutta kyseinen pankki ei ole riitauttanut niitä kanteessaan.
798
Neljännen kanneperusteensa kolmannen osan toisessa argumentissa Crédit agricole väittää komission poikenneen sakkojen laskennasta annettujen suuntaviivojen 15 kohdasta, sillä komissio ei ole käyttänyt tarkimpia saatavilla olevia tietoja, kun se on käyttänyt 33 edustavina pitämiensä SSA-joukkovelkakirjojen luokan otosta mutta jättänyt selittämättä, miten kyseiset SSA-joukkovelkakirjojen luokat tosiasiallisesti edustaisivat niitä SSA-joukkovelkakirjoja, joilla kyseinen pankki kävi kauppaa.
799
Siten Crédit agricolen mukaan lähes 99 prosenttia SSA-joukkovelkakirjoista, jotka komissio on ottanut huomioon, ”eivät olleet joukkovelkakirjoja, joilla [kyseinen pankki] olisi käynyt kauppaa sen ajanjakson aikana, jolla se osallistui väitettyyn rikkomiseen, tai kyseisillä joukkovelkakirjoilla ei käyty kauppaa sinä päivänä, jonka osalta ne väitetysti ovat edustavia”, joten SSA-joukkovelkakirjat, jotka on otettu huomioon sen osalta, eivät kuvasta kyseisen pankin tosiasiallista kaupankäyntitoimintaa.
800
Näin ollen komission olisi tullut käyttää SSA-joukkovelkakirjoja, joilla Crédit agricole tosiasiallisesti kävi kauppaa ajanjaksolla, jolla se osallistui riidanalaiseen kilpailusääntöjen rikkomiseen, varsinkin, koska komission tiedossa olivat niiden yksityiskohdat eikä tällainen lähestymistapa olisi edellyttänyt paljon enempää laskemista. Vaihtoehtoisesti komissio olisi voinut vain valita joukkovelkakirjat, joilla Crédit agricole useimmiten kävi kauppaa ajanjaksolla, jolla se osallistui riidanalaiseen kilpailusääntöjen rikkomiseen, mikä niin ikään olisi edellyttänyt suhteellisen vähän lisätyötä ja minkä perusteella olisi saatu paljon edustavampi lopputulos.
801
Vastaavasti Credit Suisse väittää kolmannen kanneperusteensa toisen osan toisessa argumentissa, että komission olisi tullut perustaa kyseisen pankin lopullista osto- ja myyntihinnan välistä eroa koskeva laskelmansa kyseisen pankin omia transaktioita koskeviin tietoihin soveltamalla vaihtoehtoista laskentatapaa, joka esitetään kyseisen pankin hallinnollisen menettelyn aikana ja kannekirjelmänsä liitteenä toimittamassa 8.1.2021 päivätyssä Compass Lexecon ‑raportissa, jonka otsikko on ”Economic response to the EC’s Letter” (Taloustieteellinen vastaus komission kirjeeseen, jäljempänä toinen Compass Lexecon -raportti).
802
Credit Suissen mukaan tämä laskentatapa, jonka komissio on hylännyt riidanalaisen päätöksensä 923 ja 924 perustelukappaleessa, ilmentää SSA-joukkovelkakirjojen markkinoiden over-the-counter-luonnetta ja sitä, että Credit Suissen osto- ja myyntihintojen väliset erot olivat paljon tiukempia kuin BGN-tiedoista ilmenevät erot.
803
Credit Suissen esittämä vaihtoehtoinen laskentatapa perustuu kyseisen pankin sellaisia transaktioita koskeviin tietoihin, joiden osalta tietyllä ajanjaksolla tehtiin vähintään yksi osto- tai myyntitransaktio eli kyse on joko ”täysin tasapainoisista” transaktioista, joissa osto- ja myyntitransaktioiden kohteena olleet teoreettiset määrät ovat samat, tai ”osittain tasapainoisista” transaktioista, joissa kyseiset määrät eroavat toisistaan. Kyseisten tietojen perusteella Credit Suisse on laskenut kunkin SSA-joukkovelkakirjan ja kunkin aikahorisontin osalta keskimääräisen ostohinnan ja keskimääräisen myyntihinnan, jotka perustuvat kaikkien täysin tai osittain tasapainoisten transaktioiden hintojen painotettuun keskiarvoon. Lisäksi Credit Suisse on ottanut huomioon eron keskimääräisen osto- ja myyntihinnan välillä tuottaakseen arvion osto- ja myyntihinnan välisestä erosta, jonka se olisi todellisuudessa voinut saada.
804
Credit Suissen mukaan sen vaihtoehtoisessa laskentatavassa ei myöskään ole niitä heikkouksia, joihin komissio on viitannut riidanalaisen päätöksensä 923 ja 924 perustelukappaleessa. Ensinnäkään osittain tasapainoisten transaktioiden keskimäärin 107-minuuttinen viive päivänsisäisten osto- ja myyntitransaktioiden välillä ei ole riittävä peruste pitää Credit Suissen laskentatapaa vähemmän asianmukaisena kuin komission laskentatapaa. Toiseksi se, että osittain tasapainoisissa transaktioissa ei ole kyse samoista määristä, ei tee laskentatavasta vääristynyttä mittapuuta. Erot ovat nimittäin hyvin samanlaisia sekä tasapainoisissa että osittain tasapainoisissa transaktioissa, mistä aiheutuu vain vähän vääristymistä. Kolmanneksi komission väite, jonka mukaan tasapainoisia transaktioita ei voida pitää edustavana otoksena, ei pidä paikkaansa, kun otetaan huomioon edellisessä virkkeessä mainittu osto- ja myyntihintojen välisten erojen samankaltaisuus, eikä tällä väitteellä ole merkitystä, koska ”BGN-tiedoista saadut mediaanihinnat ovat hyvin lähellä Credit Suissen todellisia transaktioita koskeviin tietoihin perustuvia mediaanihintoja”. Neljänneksi komissio on aikaisemmassa päätöskäytännössään jo käyttänyt todellisia myyntejä koskevia tietoja ja pitänyt niitä parempina kuin julkisesti saatavilla olevia tietoja.
805
Kaikissa edellä 798–804 kohdassa mainituissa argumenteissaan Crédit agricole ja Credit Suisse väittävät lähinnä, että komissio on lähtökohtaisesti virheellisesti käyttänyt SSA-joukkovelkakirjojen otosta viitekohtana, jonka perusteella se on laskenut riidanalaisessa päätöksessä määrättyjen sakkojen tarkistuskertoimen, minkä lisäksi Crédit agricole esittää, ettei komissio ole perustellut 33 SSA-joukkovelkakirjojen luokan otoksen valintaa ja että kyseinen otos on epäasianmukainen.
806
Tästä on aluksi todettava, että sakkojen laskennasta annettujen suuntaviivojen 15 kohdan mukaan komission on käytettävä tarkimpia saatavilla olevia tietoja, kun se määrittää kyseisten suuntaviivojen 13 kohdassa tarkoitetun yrityksen myynnin arvon, tämän rajoittamatta kyseisten suuntaviivojen 16 kohdan soveltamista.
807
Näin ollen nyt käsiteltävien asioiden asiayhteydessä, jossa komissio on päättänyt poiketa sakkojen laskennasta annettujen suuntaviivojen 13 kohdasta ja siis olla määrittämättä sakon perusmäärää käyttämällä sellaisten rikkomiseen suoraan tai epäsuorasti liittyvien tavaroiden tai palveluiden myynnin arvoa, jotka yritys on myynyt, kyseisten suuntaviivojen 15 kohtaa ei voida soveltaa suoraan.
808
Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan komissiolla on lisäksi laaja harkintavalta sakkojen laskentamenetelmän osalta unionin kilpailusääntöjen rikkomista koskevassa asiassa (tuomio 10.7.2019, komissio v. Icap ym., C‑39/18 P, EU:C:2019:584, 25 kohta).
809
Vaikka komissio on toki itse rajoittanut tämän harkintavaltansa käyttöä antamalla sakkojen laskennasta annetut suuntaviivat, komissio voi poiketa niistä sillä edellytyksellä, että se esittää poikkeamiselle perusteet (ks. vastaavasti tuomio 10.7.2019, komissio v. Icap ym., C‑39/18 P, EU:C:2019:584, 29 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
810
Tästä unionin tuomioistuin on todennut, että sakkojen laskennasta annetuissa suuntaviivoissa kuvattu menetelmä, joka perustuu rikkomisessa kyseessä olevien tuotteiden myynnin arvon huomioon ottamiseen määrättävien sakkojen perusmäärän vahvistamiseksi, voi toisinaan osoittautua epäasianmukaiseksi tietyn asian erityisissä olosuhteissa ja että tämänkaltaisessa tilanteessa komissio voi perustellusti käyttää muuta kuin suuntaviivoissa kuvailtua laskentatapaa (ks. vastaavasti tuomio 10.7.2019, komissio v. Icap ym., C‑39/18 P, EU:C:2019:584, 27 kohta).
811
Näin ollen on niin, että jos komissio perustelee tällaisen ratkaisunsa, mutta myös osoittaa sen oikeudellisesti riittävällä tavalla oikeutetuksi, ei voida katsoa, ettei komissio voi käyttää sakon perusmäärän määrittämisessä laskentatapaa, jossa otetaan huomioon asianomaisten yritysten harjoittamaa toimintaa edustavat otokset.
812
Komission valitsemaan laskentatapaan kuuluu erottamattomasti se, että kyseisiin edustaviin otoksiin perustuvat tiedot eivät ole samoja kuin tiedot, jotka olisi saatu analysoimalla yritysten omia transaktioita, eikä tämä voi estää komissiota käyttämästä tällaista laskentatapaa, jos laskentatavassa huomioon otetut otokset ovat tosiasiallisesti edustavia.
813
Tästä on todettava, että oikeuskäytännössä hyväksytään, ettei sakkojen laskennasta annettujen suuntaviivojen 13 kohdassa tarkoitettu myynnin arvo kuvasta eikä sen edellytetäkään kuvastavan kyseessä olevan kilpailusääntöjen rikkomisen merkitystä täydellisen tarkasti, ja tämä pätee samalla tavalla myynnin arvon korvaavaan arvoon.
814
Yhteisöjen tuomioistuin on nimittäin hyväksynyt komission sakkojen laskennasta antamiensa suuntaviivojen 13 kohdassa määrittämän laskentatavan samalla, kun se on yhtäältä todennut, että se osa liikevaihdosta, joka tulee kilpailusääntöjen rikkomisen kohteena olevista tavaroista tai palveluista, on vain omiaan osoittamaan rikkomisen laajuutta ja kuvastamaan rikkomisen taloudellista merkitystä, ja toisaalta, ettei tälle pidä antaa suhteetonta merkitystä (ks. vastaavasti tuomio 19.3.2009, Archer Daniels Midland v. komissio, C‑510/06 P, EU:C:2009:166, 74 ja 76 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
815
Vastaavasti unionin yleinen tuomioistuin on todennut, että sakon määrän vahvistaminen SEUT 101 artiklan nojalla ei ole mikään täsmällinen aritmeettinen laskutoimitus (tuomio 5.10.2011, Romana Tabacchi v. komissio, T‑11/06, EU:T:2011:560, 266 kohta ja tuomio 15.7.2015, SLM ja Ori Martin v. komissio, T‑389/10 ja T‑419/10, EU:T:2015:513, 436 kohta).
816
Kun komissio on kuitenkin käyttänyt sakon laskentatapaa koskevaa laajaa harkintavaltaansa ja päättänyt, ettei se poikkea sakkojen laskennasta annetuista suuntaviivoista kokonaisuudessaan – kuten se voi tehdä suuntaviivojen 37 kohdan nojalla – vaan ainoastaan, kuten tässä tapauksessa, niiden 13 kohdasta, se ei voi sivuuttaa sakkojen laskennasta annettujen suuntaviivojen keskeisiä lähtökohtia tai taustalla olevaa logiikkaa (ks. vastaavasti tuomio 24.9.2019, HSBC Holdings ym. v. komissio, T‑105/17, EU:T:2019:675, 324 ja 345 kohta) eikä etenkään kyseisten suuntaviivojen 15 kohdassa esitettyä lähtökohtaa.
817
Kun komissio siis soveltaa laskentatapaa, jonka se määrittää, sen on muun muassa huolehdittava, että se ottaa huomioon tarkimmat saatavilla olevat tiedot, mikä on seikka, jota unionin tuomioistuimet valvovat perinpohjaisesti sekä oikeuskysymysten että tosiseikkojen osalta (ks. vastaavasti tuomio 8.12.2011, Chalkor v. komissio, C‑386/10 P, EU:C:2011:815, 62 kohta ja tuomio 24.9.2019, HSBC Holdings ym. v. komissio, T‑105/17, EU:T:2019:675, 348 kohta).
818
Tämä on asiayhteys, jossa on arvioitava, onko komissio perustellut ja osoittanut oikeudellisesti riittävällä tavalla oikeutetuksi poikkeamisensa sakkojen laskennasta annettujen suuntaviivojen 13 kohdassa tarkoitetusta laskentatavasta, jonka se on korvannut laskentatavalla, jossa se on laskenut myynnin arvon korvaavan arvon kertomalla kunkin asianomaisen pankin osalta vuoden pituiselle jaksolle arvioidut nimellismäärät tarkistuskertoimella, jonka se on laskenut riidanalaisen päätöksen 902 perustelukappaleessa kuvatun 33 SSA-joukkovelkakirjojen luokan otoksen perusteella.
819
Tästä on todettava ensimmäisenä pääargumenttina, että riidanalaisen päätöksensä 887–890 perustelukappaleessa komissio on selittänyt, mitä kantajat eivät ole kiistäneet, miksi se on käyttänyt sakon perusmäärän määrittämisen lähtökohtana myynnin arvon korvaavaa arvoa.
820
Riidanalaisen päätöksen 902 perustelukappaleessa tarkoitettujen 33 SSA-joukkovelkakirjojen luokan, joilla oli kahdeksan liikkeellelaskijaa, otoksen käytön osalta edellä 792–796 kohdasta ilmenee, että komissio on täyttänyt perusteluvelvollisuutensa siltä osin kuin sen on tullut esittää syyt sille, miksi se on valinnut kyseiset kahdeksan SSA-joukkovelkakirjojen liikkeellelaskijaa ja jättänyt tietyt muut – etenkin sellaiset, jotka kuuluivat Crédit agricolen kannalta 10 tärkeimmän joukkoon – liikkeellelaskijat huomiotta, mutta myös siltä osin kuin sen on tullut esittää syyt sille, miksi se on valinnut tietyt kyseisten kahdeksan SSA-joukkovelkakirjojen liikkeellelaskijan maturiteettien eräpäivät.
821
Toisena pääargumenttina on todettava siitä, onko komissio valinnut asianmukaiset 33 SSA-joukkovelkakirjojen luokkaa ja onko niitä siis pidettävä edustavina, ettei Credit Suisse ole riitauttanut niitä. Crédit agricole ei puolestaan kyseenalaista kyseisen otoksen edustavuutta kaikkien riidanalaiseen kilpailusääntöjen rikkomiseen osallistuneiden pankkien osalta vaan väittää, ettei kyseinen otos edusta sen omaa toimintaa.
822
Ensinnäkin on todettava, että edellä 794 kohdassa esitetyn riidanalaisen päätöksen liitteessä olevan taulukon 2 sarakkeesta ”Selected issuers”, jota Crédit agricole ei ole riitauttanut, ilmenee, että komission valitsemat liikkeellelaskijat vastaavat 78,8 prosenttia SSA-joukkovelkakirjojen liikkeellelaskijoista, joiden SSA-joukkovelkakirjoja on kyseisen pankin salkussa.
823
Toiseksi on huomautettava, että edellä 794 ja 795 kohdassa esitetyistä riidanalaisen päätöksen liitteessä olevista taulukoista 3 ja 4, joita Crédit agricole ei myöskään ole riitauttanut, ilmenee, että komissio on valitsemansa laskentamatriisin mukaisesti soveltanut kaikkien asianomaisten pankkien osalta käyttämänsä kahdeksan SSA-joukkovelkakirjojen liikkeellelaskijan osalta maturiteettipainotusta, jonka se on määrittänyt kullekin pankille erikseen pankkien hallinnollisen menettelyn aikana toimittamien tietojen perusteella.
824
Näin ollen komission valitsemaa 33 SSA-joukkovelkakirjojen luokan otosta voidaan pitää riittävän edustavana muun muassa Crédit agricolen toiminnan osalta, varsinkin, kun muissa sakon laskemisen vaiheissa komissio on kehittänyt kunkin pankin myynnin arvon korvaavaa arvoa vielä yksilöllisemmäksi.
825
Kunkin pankin osalta käytetty tarkistuskerroin nimittäin kerrotaan kunkin pankin osalta omilla vuoden pituiselle jaksolle arvioiduilla nimellismäärillä, joihin sisältyvät kaikki SSA-joukkovelkakirjat, joilla pankki kävi kauppaa, eivätkä vain niiden 33 edustavan joukkovelkakirjojen luokan nimellismäärät, jotka komissio on ottanut huomioon tarkistuskertoimen laskennassa.
826
Toteamusta, jonka mukaan komission valitsemia 33 joukkovelkakirjojen luokkaa on pidettävä riittävän edustavina, ei myöskään aseta kyseenalaiseksi Crédit agricolen väite, jonka mukaan lähes 99 prosenttia kyseisistä SSA-joukkovelkakirjoista ”eivät olleet joukkovelkakirjoja, joilla [kyseinen pankki] olisi käynyt kauppaa sen ajanjakson aikana, jolla se osallistui väitettyyn rikkomiseen, tai kyseisillä joukkovelkakirjoilla ei käyty kauppaa sinä päivänä, jonka osalta ne väitetysti ovat edustavia”.
827
On nimittäin todettava, ettei kyseisen väitteen tueksi ole esitetty lainkaan todisteita, mukaan lukien lukuja, jotta unionin yleinen tuomioistuin voisi arvioida väitteen paikkansapitävyyttä.
828
Jos kyseisellä argumentillaan Crédit agricole vetoaa siihen toteen näyttämättömään seikkaan, ettei se ole käynyt kauppaa tai on käynyt vain vähän kauppaa kullakin niistä 86:sta – eikä sen tapauksessa 88:sta – SSA-joukkovelkakirjasta, jotka on otettu huomioon kussakin 33 edustavassa joukkovelkakirjojen luokassa, joita on kuvattu edellä 771 ja 772 kohdassa, on todettava, ettei kyseinen pankki osoita, miten niiden tiettyjen, eri SSA-joukkovelkakirjojen, jotka on otettu huomioon kunkin 33 edustavan SSA-joukkovelkakirjojen luokan osalta, osto- tai myyntihinnat olisivat eronneet sellaisten muiden SSA-joukkovelkakirjojen osto- tai myyntihinnoista, joiden liikkeellelaskija, eräpäivä ja maturiteetti ovat samat kuin SSA-joukkovelkakirjoilla, jotka on otettu huomioon kunkin kyseisen 33 luokan osalta.
829
Kun lisäksi otetaan huomioon unionin yleisen tuomioistuimen käytettävissä olevat tiedot ja etenkin riidanalaisen päätöksen liitteessä olevat taulukot 2–4, jotka on laadittu Crédit agricolen itsensä hallinnollisen menettelyn aikana toimittamien numerotietojen perusteella ja joita kyseinen pankki ei ole riitauttanut, Crédit agricolen perustelut jäävät varsinkin toteen näyttämättä, koska se, että SSA-joukkovelkakirjaa pidetään edustavana, merkitsee, että pankki on saattanut käydä kauppaa muilla SSA-joukkovelkakirjoilla ilman, että tällä perusteella voitaisiin arvostella komission noudattamaa laskentatapaa.
830
Kolmantena pääargumenttina on todettava vaihtoehtoisista laskentatavoista, joita Crédit agricole ja Credit Suisse ovat ehdottaneet, että kyseiset pankit väittävät, että komissio on virheellisesti jättänyt valitsematta tarkistuskertoimen laskentatavan, joka olisi perustunut pankkien omiin transaktioihin, ja toissijaisesti Crédit agricole väittää, että kyseinen toimielin on virheellisesti jättänyt valitsematta laskentatavan, joka olisi perustunut niihin SSA-joukkovelkakirjoihin, joilla kyseinen pankki useimmiten kävi kauppaa ajanjaksolla, jolla se osallistui riidanalaiseen kilpailusääntöjen rikkomiseen.
831
Ensinnäkin on todettava, että Crédit agricolen ja Credit Suissen transaktioihin perustuvassa laskentatavassa komissio päätyisi laskemaan, kuten se on perustellusti todennut riidanalaisen päätöksensä 923 perustelukappaleessa, osto- ja myyntihinnan välisen eron sellaisten osto- ja myynti- tai myynti- ja ostotransaktioiden perusteella, jotka eivät ole verrattavissa toisiinsa, ja näin on ainakin kahdesta syystä.
832
Toisen Compass Lexecon ‑raportin 2.10 ja 2.12 kohdasta nimittäin ilmenee, että Credit Suissen ehdottama vaihtoehtoinen laskentatapa perustuu lähinnä osittain tasapainoisiin transaktioihin (partially balanced trades), jotka ovat raportissa esitetyn määritelmän mukaan transaktioita, jotka koskevat joukkovelkakirjoja, joita Credit Suissen kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt ovat tietyn ajanjakson aikana (päivä, viikko tai kuukausi) sekä ostaneet että myyneet.
833
Yhtäältä Credit Suisse myöntää itsekin argumentissaan, joka koskee sitä, että komissio on käyttänyt BGN-tietoja, että on tärkeää ottaa huomioon kaupankäynnin volyymi, joka voi vaikuttaa kaupan kohteena olleiden SSA-joukkovelkakirjojen osto- ja myyntihinnan väliseen eroon.
834
Näin ollen eri määriä koskeneiden osto- ja myyntitransaktioiden vertaileminen on omiaan vääristämään osto- ja myyntihinnan välistä eroa koskevaa laskelmaa, mikä on ongelma, joka ei koske komission noudattamaa laskentatapaa, jossa se vertaa Bloomberg-alustan aggregoimia summia, kuten riidanalaisen päätöksen 1084 alaviitteestä ilmenee.
835
Kuten komissio toisaalta lähinnä toteaa riidanalaisen päätöksensä 923 perustelukappaleessa, kun otetaan huomioon SSA-joukkovelkakirjojen kurssien korkea vaihteluherkkyys, minkä Credit Suisse on myös todennut, sellaisten SSA-joukkovelkakirjojen kurssien, joiden välillä voi olla kulunut ”päivä, viikko tai kuukausi” (toisessa Compass Lexecon ‑raportissa esitetyn osittain tasapainoisten transaktioiden määritelmän mukaan), vertaileminen on omiaan vääristämään osto- ja myyntihinnan välistä eroa koskevaa laskelmaa.
836
Tässä yhteydessä se Credit Suissen korostama seikka, että keskimääräinen viive päivänsisäisten osittain tasapainoisten osto- ja myyntitransaktioiden välillä oli 107 minuuttia, ei riitä poistamaan tätä heikkoutta.
837
Tämän seikan perusteella ei nimittäin voida päätellä, mikä on keskimääräinen viive viikon tai kuukauden sisällä toteutettujen transaktioiden yhteydessä, jotka on niin ikään otettu huomioon osittain tasapainoisina transaktioina, eikä sitä, mikä on päivänsisäisten osittain tasapainoisten transaktioiden osuus verrattuna viikon tai kuukauden sisällä toteutettuihin osittain tasapainoisiin transaktioihin.
838
Komission laskentatavassa ei ole myöskään tätä ongelmaa. Kyseisen laskentatavan yhteydessä nimittäin verrataan Bloomberg-alustan aggregoimia summia, jotka perustuvat SSA-joukkovelkakirjojen osto- ja myyntihintoihin ja jotka se on laskenut aina samaan aikaan eli päivän päätteeksi, kuten riidanalaisen päätöksen 921 perustelukappaleesta ilmenee, eikä Credit Suisse kiistä tätä.
839
Toiseksi on todettava, että Crédit agricolen ja Credit Suissen ehdottamassa laskentatavassa, joka perustuu niiden omiin transaktioihin, komissio päätyisi tukeutumaan sellaisten transaktioiden otokseen, joita ei ole osoitettu edustaviksi.
840
Riidanalaisen päätöksen 926 perustelukappaleessa mainituista Crédit agricolen toteamuksista ilmenee, ettei kyseisellä pankilla ole kaikkia transaktioidensa hintatietoja. Hallinnollisen menettelyn aikana se on näin ollen vedonnut siihen, että ”kun käytettävissä ei ole transaktioiden todellisia hintoja, joiden perusteella voitaisiin laskea osto- ja myyntihinnan välinen ero, on käytettävä (BGN:n kaltaisten) hintaindeksien mukaisia osto- ja myyntihintojen välisiä eroja, jotka sekä ovat joukkovelkakirjakohtaisia että koskevat erityisesti tiettyjä ajanjaksoja”.
841
Vastaavasti toisen Compass Lexecon ‑raportin 2.12 kohdasta ilmenee, että ajanjaksosta riippuen Credit Suissen osittain tasapainoiset transaktiot, joita on käytetty viitekohtana kyseisessä raportissa, edustivat vain 14,2–59,2 prosenttia kyseisen pankin transaktioista, kun taas täysin tasapainoiset transaktiot edustivat vain 1–2 prosenttia kyseisen pankin transaktioista.
842
Credit Suisse ei voi pätevästi vedota vaihtoehtoiseen laskentatapaan, joka perustuu tietoihin, jotka tiettyinä ajankohtina ajanjaksolla, jolloin se osallistui riidanalaiseen kilpailusääntöjen rikkomiseen, koskevat transaktioita, jotka edustavat vain noin 15 prosenttia kyseisen pankin kaikista transaktioista.
843
Credit Suisse ei myöskään katso perustellusti, että kun osittain tasapainoiset transaktiot muodostavat merkittävän osan kaikista transaktioista (”14.2–59.2 prosenttia” toisen Compass Lexecon ‑raportin 2.27 kohdan mukaan), se voi olettaa, että niiden transaktioiden kokonaisuus, joiden osalta osto- ja myyntihintojen väliset erot on laskettu, on kaikkia kyseisiä transaktioita edustava.
844
Tässä yhteydessä on todettava käänteisesti, että komission laskentatapaan ei liity tätä ongelmaa, koska komissio on – kuten riidanalaisen päätöksen 903 perustelukappaleesta ilmenee – valinnut kunkin pankin salkkua sekä liikkeellelaskijoiden että maturiteettien osalta edustavien SSA-joukkovelkakirjojen otoksen. Siten kyseinen laskutapa on yleensä niiden pankkien, joilla seuraamuksia on määrätty, koko toimintaa eikä vain niiden osittain tasapainoisia transaktioita edustava.
845
Kolmanneksi on todettava, että soveltamalla laskutapaa, joka perustuisi Crédit agricolen ja Credit Suissen transaktioita koskeviin tietoihin, komissio menettäisi mahdollisuutensa käyttää asianomaisten pankkien myynnin arvon korvaavan arvon laskentatapaa yhdistävää tekijää – eli 33 edustavan SSA-joukkovelkakirjojen luokan otosta, jota on sovellettu erotuksetta kaikkiin kyseisiin pankkeihin –, vaikka sakon perusmäärän ei ole tarkoitus ilmentää ainoastaan riidanalaisen kilpailusääntöjen rikkomisen taloudellista merkitystä vaan myös kunkin riidanalaiseen rikkomiseen osallistuneen yrityksen suhteellista osuutta rikkomisessa, kuten sakkojen laskennasta annettujen suuntaviivojen 6 kohdasta ilmenee.
846
Neljänneksi on todettava, että asianomaisten pankkien transaktioita koskeviin tietoihin perustuva laskentatapa edellyttäisi myös paljon monitahoisempien laskelmien tekemistä kuin tässä tapauksessa on tehty, jotka ovat nekin jo monitahoisia, vaikka edellä 824 kohdassa todettu komission valitsemien SSA-joukkovelkakirjojen edustavuus takaa nimenomaan sen, että huomioon otetut tiedot ovat merkityksellisiä sakon laskemisen kannalta ja niillä voidaan kuvastaa riidanalaisen kilpailusääntöjen rikkomisen taloudellista merkitystä edellä 813 mainitussa oikeuskäytännössä edellytetyllä tarkkuudella.
847
Laskentatapa, joka perustuisi asianomaisten pankkien transaktioita koskeviin tietoihin, merkitsisi, että komission olisi selvitettävä ja sovellettava yksittäin kunkin asianomaisen pankin osalta tuottoeroa, jonka olisi omansa kullekin todetulle transaktiolle kunakin päivänä, jona kyseinen pankki osallistui riidanalaiseen kilpailusääntöjen rikkomiseen, kuten ilmenee Crédit agricolen ehdotuksesta valita ”laskentatapa – –, joka perustuu [kyseisen pankin] sellaisia transaktioita koskeviin tietoihin, joissa kyseessä olevilla joukkovelkakirjoilla toteutettiin tietyllä ajanjaksolla vähintään yksi osto- tai myyntitransaktio”.
848
Tällaisen laskentatavan vuoksi komission olisi myös selvitettävä kunkin asianomaisen pankin ja kunkin transaktion osalta toisiaan vastaavat osto- ja myyntitransaktiot, joiden perusteella se voisi laskea edustavan osto- ja myyntihinnan välisen eron, asiayhteydessä, jossa – kuten edellä 833 ja 835 kohdassa on todettu – transaktioiden kohteena olevat määrät vaikuttavat transaktioiden hintoihin ja SSA-joukkovelkakirjojen hintojen korkea vaihteluherkkyys saman päivän aikana tekee eri aikoina toteutettujen transaktioiden yhdistämisen toisiinsa vaikeaksi tai jopa mahdottomaksi.
849
Tällaisen laskentatavan vuoksi – jos se ei tekisi tarkistuskertoimen laskemisesta kohtuuttoman vaikeaa tai jopa mahdotonta – komission edellytettäisiin tekevän suhteettoman paljon hallinnollista työtä (ks. analogisesti julkisasiamies Kokottin ratkaisuehdotus Pilkington Group ym. v. komissio, C‑101/15 P, EU:C:2016:258, 37 kohta).
850
Viidenneksi siitä, että [SEUT] 101 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan mukaisesta menettelystä (asia AT.39914 – Euromääräiset korkojohdannaiset) 7.12.2016 tehdyn päätöksen C(2016) 8530 final taustalla olleessa asiassa komissio voi käyttää asianomaisten pankkien tietoja, ei voi seurata, että komission olisi tullut käyttää tällaisia tietoja riidanalaisessa päätöksessään. Sen lisäksi, että nyt käsiteltävien asioiden ja mainitun asian välillä on eroja, joihin komissio on viitannut riidanalaisen päätöksensä 924 perustelukappaleessa, on todettava, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan kyseisen toimielimen aiempi hallintokäytäntö ei sido sitä (ks. vastaavasti tuomio 19.3.2009, Archer Daniels Midland v. komissio, C‑510/06 P, EU:C:2009:166, 82 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
851
Crédit agricolen ehdottaman toissijaisen laskentatavan osalta on todettava, että se perustuu tiettyjen SSA-joukkovelkakirjojen valitsemiseen, mikä Crédit agricolen omankin näkemyksen mukaan on ristiriidassa sakkojen laskennasta annettujen suuntaviivojen 15 kohdan kanssa. Sen lisäksi, ettei Crédit agricole ole yksilöinyt SSA-joukkovelkakirjoja, joita se pitää edustavina, on muutenkin niin, että samat, edellä 831–850 kohdassa esitetyt ongelmat koskevat myös kyseistä laskentatapaa.
852
Näin ollen on katsottava, että kun komissio on valinnut 33 edustavan joukkovelkakirjojen luokan otoksen, johon se on viitannut riidanalaisen päätöksensä 902 perustelukappaleessa ja jonka perusteella se on määrittänyt myynnin arvon korvaavan arvon, johon asianomaisille pankeille määrättyjä sakkoja koskevat laskelmat perustuvat, se ei ole ylittänyt harkintavaltaansa määrittää sakkojen laskentatapa asiayhteydessä, jossa – mitä kantajat eivät kiistä – myynnin arvoa ei voitu pitää sakon perusmäärän laskemisen kannalta asianmukaisena indikaattorina.
853
Kuten komissio on perustellusti huomauttanut riidanalaisen päätöksensä 933 perustelukappaleessa, kyseisen päätöksen 889–905 perustelukappaleessa kuvattu laskentatapa on selkeä ja johdonmukainen ja sen perusteella myynnin arvon korvaava arvo voidaan määrittää läpinäkyvästi ja käytännössä mahdollisella tavalla. Kyseistä laskentatapaa voidaan soveltaa johdonmukaisesti kaikkiin osapuoliin ja kussakin sen osatekijässä otetaan huomioon sopivasti yksityiskohtia, jotta myynnin arvon korvaava arvo voidaan laskea tehokkaasti, uskottavasti ja ymmärrettävällä tavalla.
854
Kuten komissio on niin ikään perustellusti katsonut riidanalaisen päätöksensä 936 perustelukappaleessa, Crédit agricolen ja Credit Suissen ehdottamia vaihtoehtoisia laskentatapoja ei myöskään voida pitää asianmukaisempina kuin komission riidanalaisessa päätöksessään käyttämää laskentatapaa.
855
Edellä esitetyn perusteella Crédit agricolen neljännen kanneperusteen kolmannen osan toinen argumentti ja Credit Suissen kolmannen kanneperusteen toisen osan toinen argumentti on hylättävä perusteettomina.
– Crédit agricolen perustelu, jonka mukaan komissio on virheellisesti käyttänyt kiinteämääräisiä painotuksia SSA-joukkovelkakirjojen osalta koko rikkomisajanjakson osalta ja kaikkien asianomaisten pankkien osalta, kun se on laskenut kunkin pankin lopullisen osto- ja myyntihinnan välisen eron
856
Crédit agricolen kannekirjelmässä esitetyssä neljännen kanneperusteen kolmannen osan ensimmäisessä argumentissa Crédit agricole väittää, että komissio on virheellisesti ”laskenut [lopullisen] osto- ja myyntihinnan välisen eron käyttämällä kiinteämääräisiä painotuksia kaikilla kaikkien pankkien osalta merkityksellisillä ajanjaksoilla eikä siis vain ajanjaksolla, joka on merkityksellinen [Crédit agricolen] osalta” ja että ”tästä syystä komissio ei ole ottanut huomioon vaihtelua kaupankäynnin malleissa yleensä tai [Crédit agricolen] omien transaktioiden osalta”.
857
Tämä Crédit agricolen esittämä perustelu, joka koskee lähinnä riidanalaisen päätöksen 933 perustelukappaletta, perustuu komission valitseman ja soveltaman laskentatavan, jonka se on esittänyt etenkin riidanalaisen päätöksensä 902 ja 903 perustelukappaleessa, väärinymmärtämiseen.
858
Riidanalaisen päätöksen 903 perustelukappaleesta ilmenee, että komissio päätti kylläkin käyttää samaa otosta, joka muodostuu 33 edustavasta SSA-joukkovelkakirjojen luokasta, kun se laski kunkin asianomaisen pankin myynnin arvon korvaavan arvon ja että kunkin pankin osalta käytetyt SSA-joukkovelkakirjat jakautuivat samalla tavoin liikkeellelaskijan ja maturiteetin mukaan koko sillä ajanjaksolla, jolla kyseinen pankki osallistui riidanalaiseen kilpailusääntöjen rikkomiseen. Riidanalaisen päätöksen 903 perustelukappaleesta ilmenee kuitenkin, että komissio on laskenut kunkin osapuolen ja kunkin sille ajanjaksolle osuneen työpäivän, jona asianomainen pankki osallistui rikkomiseen, osalta päiväkohtaisen osto- ja myyntihinnan välisen eron kyseisten 33 edustavan SSA-joukkovelkakirjojen luokan painotetun keskiarvon perusteella.
859
Erityisesti Crédit agricolen osalta tämä ilmenee myös selvästi riidanalaisen päätöksen liitteessä olevan taulukon 2 sarakkeesta ”Rescaled weights”, luettuna yhdessä kyseisessä liitteessä olevien taulukkojen 3 ja 4 kanssa; kaikki mainitut taulukot esitetään edellä 794 ja 795 kohdassa.
860
Näistä taulukoista ilmenee selvästi, että vaikka viitekohtina käytetyt SSA-joukkovelkakirjat olivat samat kaikkien asianomaisten pankkien osalta koko rikkomisajanjaksolla ja vaikka kunkin pankin osalta käytetyt SSA-joukkovelkakirjat jakautuivat samalla tavoin liikkeellelaskijan ja maturiteetin mukaan koko sillä ajanjaksolla, jolla kyseinen pankki osallistui riidanalaiseen kilpailusääntöjen rikkomiseen, tämä jaottelu on ollut erilainen kunkin pankin osalta ja sen perusteella on määritetty päiväkohtainen osto- ja myyntihinnan välinen ero, joka on siis niin ikään ollut erilainen kunkin pankin osalta ja jossa näin ollen on otettu huomioon kyseisen pankin kaupankäyntitoiminnan erityispiirteet.
861
Koska Crédit agricole toteaa vastauskirjelmässään, että se on argumentillaan tarkoittanut vedota siihen, että komissio on virheellisesti ollut käyttämättä ”päivienvälistä painotusta”, on todettava, että tämä argumentti – jos sen voitaisiin katsoa täyttävän tutkittavaksi ottamisen edellytykset, vaikka se on esitetty myöhässä – ei voi menestyä.
862
Tässä argumentissaan Crédit agricole nimittäin toteaa vain pankin omien sanojen mukaan ”hypoteettisen” esimerkin perusteella, että jos pankkien kaupankäyntitoiminnan intensiteetissä olisi ollut suurta vaihtelua päivästä toiseen, komission valitseman laskentatavan perusteella päädyttäisiin mahdollisesti yliarvioimaan pankkien kaupankäyntitoiminnan määrää. Kyseinen pankki ei kuitenkaan esitä mitään seikkaa, joka olisi omiaan osoittamaan, että sen toimintaan olisi liittynyt tällaisia ominaisuuksia ajanjaksolla, jolla kyseinen pankki osallistui riidanalaiseen kilpailusääntöjen rikkomiseen.
863
Edellä todetun perusteella Crédit neljännen kanneperusteen kolmannen osan ensimmäinen argumentti on hylättävä perusteettomana.
– Crédit agricolen ja Credit Suissen perustelut, jotka koskevat BGN-tietojen käyttämistä
864
Riidanalaisen päätöksensä 903 perustelukappaleessa ja siinä viitatussa 1060 alaviitteessä komissio on todennut, että ”osto- ja myyntihintojen välisiä eroja koskevat tiedot – – [33 edustavan joukkovelkakirjojen luokan] osalta on kerätty komposiittihintojen lähteestä Bloomberg BGN[, jossa komposiittihintaa kuvataan] reaaliaikaiseksi komposiittihinnaksi yritysten ja valtioiden joukkovelkakirjoille”.
865
Riidanalaisen päätöksensä 918 perustelukappaleessa komissio on perustellut BGN-tietojen käyttämistä seuraavasti:
”[Osto- ja myyntihintojen välisiä] eroja koskevan tiedonlähteen osalta [sakkoja koskevassa] kirjeessä todetaan, että analyysin perusteella ’asiakirjoissa olevia tietoja ei voida pitää otoksena, joka olisi sinänsä riittävä takaamaan, että kaikki osapuolten komission selvityspyyntöihin antamissa vastauksissa ilmoitetut merkitykselliset maturiteetit ja liikkeellelaskijat ovat oikeasuhteisesti edustettuja” ja että komissio on näin ollen kerännyt tiedot edustavien joukkovelkakirjojen päiväkohtaisista osto- ja myyntikurssien välisistä eroista komposiittihintojen lähteestä Bloomberg BGN. Toisin sanoen aiottuaan alun perin käyttää sekä asiakirja-aineistostaan ilmeneviä että julkisia tietoja ja todettuaan, etteivät asiakirjoissa olevat tiedot ole riittävän edustavia, komissio on valinnut sovellettavien osto- ja myyntihintojen välisten erojen laskemiseksi asianmukaisimman tiedonlähteen.”
866
Riidanalaisen päätöksensä 921 perustelukappaleen alla olevassa 1084 alaviitteessä komissio on todennut, että ”vaikka nykyhintojen osalta Bloomberg BGN ‑hinnat ovat reaaliaikaisia ja ne lasketaan vähittäin päivän aikana sitä mukaa, kun uusia noteerauksia ilmoitetaan – –, historiallisten hintojen osalta saatavilla ovat vain päivän päättymishetken osto- ja myyntihinnat”.
867
Riidanalaisen päätöksensä 1085 alaviitteessä, joka on saman perustelukappaleen alla, komissio lisää seuraavaa:
”Komissio on käyttänyt Bloomberg BGN:stä ilmeneviä osto- ja myyntikursseja ainoastaan päiväkohtaisten osto- ja myyntihintojen välisten erojen laskemiseen. Bloomberg BGN:n mukaiset osto- ja myyntikurssit arvioidaan samalla hetkellä (päivän päättyessä). Näin ollen silloin, kun osto- ja myyntihinnan välinen ero lasketaan vähentämällä Bloomberg BGN:n mukainen ostokurssi Bloomberg BGN:n mukaisesta myyntikurssista, ei synny aikaeroa, joka voisi vääristää laskelman tulosta. Tätä päivän päättymishetkelle määritettyä osto- ja myyntihinnan välistä eroa ei kuitenkaan voida soveltaa saman päivän aikana toteutettujen kauppojen hintoihin – –. Komission lähestymistapana on sen sijaan käyttää tietyn edustavan joukkovelkakirjan keskimääräistä osto- ja myyntihinnan välistä eroa päivän päättyessä koko ajanjaksolla, jolla asianomainen pankki osallistui kilpailusääntöjen rikkomiseen, ja soveltaa sitä kaupankäynnin kohteina olleisiin nimellismääriin.”
868
Crédit agricolen neljännen kanneperusteen kolmannen osan kolmannessa argumentissa ja Credit Suissen kolmannen kanneperusteen toisen osan ensimmäisessä argumentissa kantajat väittävät, että komissio on virheellisesti päättänyt käyttää BGN-tietoja, jotka eivät sovellu myynnin arvon korvaavan arvon laskemiseen. Kyseisten tietojen perusteella hinnat, joilla asianomaiset pankit tosiasiallisesti toteuttivat transaktionsa, paisuvat ja näin ollen myös niiden perusteella laskettu tarkistuskerroin on ylisuuri.
869
Tästä Crédit agricole toteaa erityisesti, että transaktioiden ”rajatun otoksen” perusteella tosiasiallisesti saadut osto- ja myyntihintojen väliset erot ovat noin neljä kertaa pienempiä kuin päivän päättymishetken osto- ja myyntihintojen väliset erot, jotka lasketaan BGN-tietojen perusteella. Tämä on osoitus siitä, että kyseiset osto- ja myyntihintojen väliset erot ovat keinotekoisesti suurempia kuin tosiasialliset osto- ja myyntihintojen väliset erot. Näissä olosuhteissa komission olisi tullut ottaa huomioon kyseiset tarkimmat saatavilla olleet tiedot, vaikka niitä voitiin käyttää vain arvioinnin perustana, ja etenkin ”pienentää lopullista osto- ja myyntihinnan välistä eroa asianmukaisella kertoimella”.
870
Credit Suisse puolestaan väittää, että komissio on virheellisesti käyttänyt BGN-tietoja, jotka perustuvat ”yrityksen omistamaan laskutapaan”, jota ei ole selvennetty ja joka on läpinäkymätön. Muutenkin kyseiset tiedot kuvastavat ilmeisesti alustavia noteerauksia ja hinta-arvioita pikemminkin kuin transaktioiden osto- ja myyntihintojen välisiä eroja, joten niistä ilmenevät ainoastaan suurimmat mahdolliset osto- ja myyntihintojen väliset erot, joihin kyseinen pankki voi toivoa pääsevänsä, kun se neuvottelee asiakkaidensa kanssa, kuten toisesta Compass Lexecon ‑raportista ilmenee. BGN-tiedot ovat myös epätäydellisiä, koska niissä ei oteta huomioon potentiaalisia transaktiovolyymeja, jotka voivat vaikuttaa osto- ja myyntihintojen välisiin eroihin. Lisäksi kyseisissä tiedoissa yliarvioidaan osto- ja myyntihintojen väliset erot, jotka Credit Suisse saa transaktioista muiden markkinatakaajien kanssa, kuten niin ikään ilmenee toisesta Compass Lexecon ‑raportista. Credit Suisse katsoo myös, ettei komissio voi sivuuttaa asianmukaisinta tiedonlähdettä sillä perusteella, että toinen kartellin osapuoli ei voi toimittaa vastaavia tietoja.
871
Kuten edellä 807 kohdassa on todettu, sakkojen laskennasta annettujen suuntaviivojen 15 kohtaa ei voida suoraan soveltaa nyt käsiteltävissä asioissa, koska komissio on poikennut kyseisten suuntaviivojen 13 kohdassa vahvistetusta sakkojen laskentatavasta.
872
Kun komissio on sakkojen laskentatapaa koskevan laajan harkintavaltansa perusteella määrittänyt, tässä tapauksessa perustellusti, sakkojen laskennasta annettujen suuntaviivojen 13 kohdassa vahvistetulle laskentatavalle vaihtoehtoisen sakkojen laskentatavan, se on kuitenkin varmistuttava siitä, että kun se käyttää kyseistä laskentatapaa, se ottaa huomioon tarkimmat saatavilla olevat tiedot.
873
Näin ollen on ratkaistava, voidaanko BGN-tietoja, joita komissio on käyttänyt lopullisen osto- ja myyntihinnan välisen eron määrittämisessä, pitää tarkimpina saatavilla olleina tietoina komission määrittämän laskentatavan soveltamisen yhteydessä.
874
Tässä yhteydessä, ja kun otetaan huomioon komission riidanalaisessa päätöksessään esittämät perustelut (903 ja 918 perustelukappale) ja etenkin perustelu, jolla komissio on hylännyt asianomaisten pankkien hallinnollisen menettelyn aikana esittämät argumentit (919–929 perustelukappale), kyseiset pankit eivät voi tyytyä vain väittämään, että komission käyttämät tiedot ovat tavalla tai toisella riittämättömiä, vaan niiden on päinvastoin osoitettava, että kyseisen toimielimen laillisesti määrittämän laskentatavan kannalta on tosiasiallisesti olemassa kyseisen toimielimen valitsemia tietoja tarkempia tietoja ja että kyseiset tiedot ovat tosiasiallisesti saatavilla (ks. analogisesti tuomio 24.9.2019, HSBC Holdings ym. v. komissio, T‑105/17, EU:T:2019:675, 324 kohta).
875
Tästä on todettava, että Crédit agricole väittää lähinnä, että kun otetaan huomioon tutkimus, jota se ei ole toimittanut unionin yleiselle tuomioistuimelle ja jonka sekin myöntää perustuvan ”rajattuun otokseen” transaktioista, komission olisi tullut päättää käyttää BGN-tietojen sijasta tosiasiallisia osto- ja myyntihintojen välisiä eroja, joilla kyseinen pankki toteutti transaktionsa ja jotka olisi tullut laskea käyttämällä ”arvioinnin perustana” edellä mainittua ”rajattua otosta”, ja näiden tietojen perusteella komission olisi tullut määrittää asianmukainen osto- ja myyntihinnan välisen eron alennuskerroin.
876
Tällaisella epätarkalla ja riittämättömästi tuetulla esityksellä ei voida osoittaa, että saatavilla olisi ollut täydellisten ja johdonmukaisten tietojen joukko, joka muodostui muista kuin komission käyttämistä BGN-tiedoista, eikä varsinkaan, että tällainen tietojoukko olisi ollut BGN-tietoja parempi.
877
Päinvastoin se, että Crédit agricole on perustanut väitteensä yksinomaan ”rajattuun otokseen” tiedoista, on omiaan osoittamaan, ettei Crédit agricole – eikä varsinkaan komissio – ole kyennyt selvittämään ja dokumentoimaan täsmällisesti Crédit agricolen itsensä toteuttamia transaktioita.
878
Tässä yhteydessä unionin yleinen tuomioistuin ei voi olla huomauttamatta, että kuten riidanalaisen päätöksen 926 perustelukappaleesta ilmenee, Crédit agricole on hallinnollisen menettelyn aikana todennut myös, että ”kun käytettävissä ei ole transaktioiden todellisia hintoja, joiden perusteella voitaisiin laskea osto- ja myyntihinnan välinen ero, on käytettävä (BGN:n kaltaisten) hintaindeksien mukaisia osto- ja myyntihintojen välisiä eroja, jotka sekä ovat joukkovelkakirjakohtaisia että koskevat erityisesti tiettyjä ajanjaksoja”, että ”kyseisten tietojen osalta asianmukainen tiedonlähde on Bloomberg-tietopalvelu, joka tarjoaa kunkin joukkovelkakirjan ja päivän osalta osto- ja myyntikurssit päivän päättyessä” ja että ”kyseisten osto- ja myyntikurssien välisestä erosta ilmenee kunkin joukkovelkakirjan ja päivän osalta päivän päättymishetkelle määritetty osto- ja myyntihinnan välinen ero, joka on jokaisen joukkovelkakirjan osalta omansa”, eikä kyseinen pankki kiistä tätä.
879
On myös todettava, että vaikka Crédit agricolen viittaama tutkimus sattuu vastaamaan kyseisen pankin hallinnollisen menettelyn aikana esittämiä argumentteja, riidanalaisen päätöksen 925 perustelukappaleesta ilmenee, että komissio on hylännyt kyseiset argumentit perustellusti lähinnä sillä perusteella, että kyseisen pankin ehdottaman laskentatavan yhteydessä – saman päivän kauppojen hintojen korkean vaihteluherkkyyden vuoksi – tietyn joukkovelkakirjan ostohintaa ei voida verrata käänteisen samana päivänä toteutetun transaktion ostohintaan.
880
Lopuksi on todettava, että jos Crédit agricolen argumentin on ollut tarkoitus perustua sen kannekirjelmän liitteenä A.10 olevaan taloustieteelliseen tutkimukseen, Crédit agricolen olisi tullut viitata tarkasti niihin kyseisen tutkimuksen kohtiin, jotka tukevat nyt käsiteltävää argumenttia, eikä vain viitata kyseisen tutkimuksen olemassaoloon kannekirjelmänsä johdanto-osassa otsikon ”Kannekirjelmän asiayhteys” alaisuudessa ja viitata siihen niiden Crédit agricolen vastauskirjelmässään esittämien väitteiden yhteydessä, joiden mukaan komissio on ottanut huomioon virheellisen viiteajanjakson, kun se on laskenut kyseiselle pankille määrätyn sakon määrän (neljännen kanneperusteen ensimmäinen osa).
881
Credit Suisse väittää Crédit agricolen tavoin, että kun komissio määritti Credit Suissen tarkistuskertoimen, sen olisi pitänyt käyttää BGN-tietojen sijasta todellisia osto- ja myyntihintojen välisiä eroja, joilla kyseinen pankki toteutti transaktionsa.
882
Väitteensä tueksi Credit Suisse esittää erilaisia perusteluja, joissa se arvostelee BGN-tietoja ja joita on syytä tarkastella yksi toisensa jälkeen.
883
Aluksi on hylättävä perustelu, jonka mukaan komissio on sivuuttanut todelliset osto- ja myyntihintojen väliset erot, joilla kyseinen pankki toteutti transaktionsa, ja päättänyt käyttää sen sijaan BGN-tietoja siksi, että toinen kartellin osapuoli ei voinut toimittaa vastaavia tietoja.
884
Tämä perustelu perustuu virheelliseen tulkintaan riidanalaisen päätöksen 918 perustelukappaleesta. Kyseisessä perustelukappaleessa todetaan, että BGN-tietojen käyttö on perusteltua, koska komission asiakirjoissa olevien tietojen perusteella ei voida valita otosta, joka olisi sinänsä riittävä takaamaan, että kaikki asianosaisten komission selvityspyyntöihin antamissa vastauksissa ilmoitetut merkitykselliset maturiteetit ja liikkeellelaskijat ovat oikeasuhteisesti edustettuja.
885
Samoin on hylättävä Credit Suissen perustelu, jonka mukaan BGN-tietojen laatimistapa on tuntematon, mistä syystä on epäselvää, millainen merkitys kyseisille tiedoille tulisi antaa.
886
Kuten Credit Suisse huomauttaa ja kuten Bloomberg-alustan laatimista asiakirjoista ilmenee, on totta, että BGN-tietojen laatimistapa on osittain tuntematon. Tällainen seikka ei voi kuitenkaan olla esteenä komission mahdollisuudelle käyttää kyseisiä tietoja tässä tapauksessa.
887
Yhtäältä on todettava, että riidanalaisen päätöksen 33, 220 ja 725 perustelukappaleesta ilmenee, että kyseisen alustan toimittamat tiedot ovat tietoja, joita kaupankäyntiä hoitavat henkilöt pitävät hyvin luotettavina, sillä – kuten Credit Suisse toteaa – Bloombergin kaltaiset alustat keräävät tietoja markkinoista ja välittävät kyseiset tiedot tämän jälkeen kaikille markkinatoimijoille.
888
Toisaalta on todettava, että tiettyä Bloomberg-alustan laatimaa asiakirjaa koskevasta riidanalaisen päätöksen 1060 alaviitteestä ilmenee, että BGN-tiedot ovat tiedonlähde, joka perustuu useiden toimijoiden sitovasti tarjoamiin ja suuntaa-antaviin noteerauksiin, jossa ilmoitetaan saatavilla olevat hinnat tarkoituksessa muodostaa konsensus ja jonka – kuten komissio toteaa – laatija on nyt kyseessä olevan menettelyn kannalta kolmas osapuoli.
889
Näin ollen ei voida pätevästi väittää, että koska BGN-tietojen laadintatapa on osittain tuntematon, komissio ei voi käyttää kyseisiä viitetietoja, varsinkin, kun Credit Suisse ei suinkaan ole viitannut markkina-alustoihin, joilla tarjottaisiin täsmällisempiä tai merkityksellisempiä tietoja kuin Bloomberg-alustalla.
890
Niin ikään on hylättävä Credit Suissen perustelu, jossa se tukeutuu toisen Compass Lexecon ‑raportin 1.8 kohdan sanamuotoon ja jonka mukaan BGN-tiedot ”näyttävät kuvastavan alustavia noteerauksia ja hinta-arvioita pikemminkin kuin transaktioiden osto- ja myyntihintojen välisiä eroja”.
891
Kyseisestä raportista ei nimittäin ilmene riittävällä varmuudella, että BGN-tietojen todellinen tarkoitus olisi raportin laatijoiden mainitsema tarkoitus, varsinkin kun raportissa ei esitetä tältä osin lähdeviitettä ja kun se on ristiriidassa komission Bloomberg-alustan laatiman asiakirjan perusteella esittämän määritelmän kanssa.
892
Lisäksi on huomattava, että Credit Suissen kyseisestä raportista lainaaman väitteen yhteydessä raportin laatijat ovat esittäneet varauksen ”as such, we understand that”, mikä rajoittaa huomattavasti kyseisen väitteen näyttöarvoa, eikä kyseistä väitettä ole muuten tuettu todistelulla.
893
Lopuksi perusteluista, jotka perustuvat siihen, ettei BGN-tiedoissa oteta huomioon kaupankäynnin kohteena olevien volyymien vaikutusta SSA-joukkovelkakirjojen hintoihin tai että kyseisten tietojen perusteella yliarvioidaan Credit Suissen muiden markkinatakaajien kanssa tekemien transaktioiden yhteydessä saamat osto- ja myyntihintojen väliset erot, on todettava, etteivät kyseiset väitteet vaikuta perusteettomilta.
894
Tässä tapauksessa tämä toteamus ei kuitenkaan voi merkitä, ettei komissio voi käyttää BGN-tietoja, eikä siis tehdä kyseisten tietojen perusteella lasketusta tarkistuskertoimesta pätemätöntä.
895
Yhtäältä nimittäin komissiota vastaan ei voida vedota siihen, että se on käyttänyt tietoja, jotka eivät kuvasta tarkasti todellisia osto- ja myyntihintojen välisiä eroja, joilla Credit Suisse on toteuttanut transaktioita, kun kyseisellä toimielimellä ei nimenomaan ole ollut käytettävissään riittävän edustavia tarkkoja tietoja, kuten riidanalaisen päätöksen 918 perustelukappaleesta, jota Credit Suisse ei ole riitauttanut, ilmenee, ja kun näin ollen komissiolla on ollut velvollisuus käyttää laskentatapaa, joka perustuu vaihtoehtoisiin tietoihin, jotka ovat väistämättä vähemmän tarkkoja, myynnin arvon korvaavan arvon määrittämiseksi.
896
Tätä tarkoitetaan muutenkin sakkojen laskennasta annettujen suuntaviivojen 16 kohdassa, jossa todetaan, että ”kun yrityksen saataville asettamat tiedot ovat puutteellisia tai epäluotettavia, komissio voi määrittää kyseisen yrityksen myyntiarvon saamiensa osittaisten tietojen ja/tai muiden merkityksellisiksi tai asianmukaisiksi katsomiensa tietojen perusteella”.
897
Toisaalta edellä 831–850 ja 854 kohdasta ilmenee, ettei asianomaisten pankkien transaktioita koskeviin tietoihin perustuva laskentatapa voi olla asianmukaisempi kuin komission riidanalaisessa päätöksessään valitsema laskentatapa.
898
Kun on kyse komission määrittämästä laskentatavasta, joka on todettu lainmukaiseksi edellä 852 kohdassa, BGN-tietoja on näin ollen pidettävä tarkimpina saatavilla olevina numerotietoina varsinkin, kun otetaan huomioon riidanalaisen päätöksen 926 perustelukappaleessa viitatut ja edellä 878 kohdassa mainitut Crédit agricolen toteamukset kyseisten tietojen luotettavuudesta tarkistuskertoimen laskemisen yhteydessä.
899
Näin ollen Crédit agricolen neljännen kanneperusteen kolmannen osan kolmas argumentti ja Credit Suissen kolmannen kanneperusteen toisen osan ensimmäinen argumentti on hylättävä.
– Credit Suissen perustelu, jonka mukaan sen myynnin arvon korvaava arvo on yliarvioitu, koska sen osalta on otettu huomioon muiden pankkien nimellismääriä
900
Credit Suisse väittää kolmannen kanneperusteensa toisen osan kolmannessa argumentissa – joka on esitetty toissijaisesti siltä varalta, että unionin yleinen tuomioistuin katsoo, että komissio on voinut käyttää BGN-tietoja –, että komissio on yliarvioinut nimellismäärät, jotka se on ottanut huomioon Credit Suissen osalta, tulkitsemalla virheellisesti sen kaupankäynniksi määriä, joilla muut pankit kävivät kauppaa, ja kiistää komission tätä koskevat argumentit, jotka on esitetty riidanalaisen päätöksen 928 ja 929 perustelukappaleessa.
901
Sisällyttämällä Credit Suissen nimellismääriin transaktiot, joilla kyseinen pankki on ostanut likvidejä resursseja (liquidity sourcing) (maksamalla hinnan toiselle markkinatakaajalle), Credit Suissen transaktioiksi on katsottu transaktioita, joista se ei ole voinut saada tuloja. Credit Suissen mukaan markkinatakaaja saa marginaalin vain transaktioista asiakkaidensa kanssa. Tässä yhteydessä Credit Suisse huomauttaa, että jälleenmyyjän tavarantoimittajalle maksamaa hintaa ei lisätä myynnin arvoa koskevaan laskelmaan.
902
Siitä, että nimellismäärissä on tällä tavalla otettu huomioon transaktiot, joilla pankki on ostanut likvidejä resursseja ja jotka edustavat 37,8–41 prosenttia Credit Suissen transaktioiden yhteenlasketusta määrästä, seuraa lisäksi, että sama transaktio kirjataan kahdesti, kun kyse on transaktioista kahden riidanalaiseen kilpailusääntöjen rikkomiseen osallistuneen pankin välillä.
903
Tässä argumentissaan Credit Suisse väittää lähinnä, että komissio on virheellisesti ottanut huomioon sen osalta käytetyissä nimellismäärissä (eikä tarkistuskertoimen laskelmassa) likvidien resurssien ostamiseen liittyvät transaktiot, joita Credit Suisse pitää hankintatransaktioina, joita ei pidä ottaa huomioon myynnin arvon laskemisen yhteydessä.
904
Vaikka on totta, että sakkojen laskennasta annettujen suuntaviivojen 13 kohdassa tarkoitetun myynnin arvon määrittämisen yhteydessä ainoastaan asianomaisen yrityksen myynnin yhteisarvo eli kokonaishinta, jonka yritys on laskuttanut asiakkailtaan asianomaisilla tavara‑ tai palvelumarkkinoilla, on otettava huomioon sakon perusmäärän määrittämistä varten (ks. vastaavasti tuomio 1.2.2018, Kühne + Nagel International ym. v. komissio, C‑261/16 P, ei julkaistu, EU:C:2018:56, 66 ja 67 kohta), tällaista ei kuitenkaan voida edellyttää tässä tapauksessa, kun otetaan huomioon laskentatapa, jonka mukaisesti komissio on päättänyt määrittää tarkistuskertoimen.
905
Edellä 748–759 kohdassa esitetyn komission määrittämän laskentatavan yhteydessä kyseinen toimielin on nimittäin määrittänyt tarkistuskertoimen, joka vastaa kunkin pankin keskimääräisen osto- ja myyntihinnan välisen eron puolitettua arvoa, ottaakseen huomioon sen, että kukin pankin toteuttama osto- tai myyntitransaktio oli vain puolet SSA-joukkovelkakirjan koko osto- ja jälleenmyyntitransaktiosta (riidanalaisen päätöksen 897–899 perustelukappale).
906
Kuten etenkin sakkoja koskevan kirjeen 11 kohdasta ja riidanalaisen päätöksen 1054 alaviitteestä ilmenee, tästä seuraa, että SSA-joukkovelkakirjoja koskevaan kaupankäyntiin liittyvien erityispiirteiden vuoksi komissio ei ole pyrkinyt määrittämään myynnin arvon korvaavaa arvoa soveltamalla myyjään kunkin SSA-joukkovelkakirjan myyntitransaktion osto- ja myyntihinnan välisen eron kokonaisarvoa – jolloin se ei olisi voinut sisällyttää asianomaisten pankkien nimellismääriin transaktioita, joilla pankit ostivat SSA-joukkovelkakirjoja – vaan soveltamalla transaktion osto- ja myyntihinnan välisen eron puolitettua arvoa sekä myyjään että ostajaan.
907
Näin ollen tämän edellä 852 kohdassa päteväksi todetun laskentatavan perusteella komissiolla ei ollut muuta mahdollisuutta kuin ottaa huomioon kunkin asianomaisen pankin nimellismäärissä paitsi myynti- myös ostotransaktiot, mukaan lukien sellaiset ostotransaktiot, joilla pankki pyrki ostamaan likvidejä resursseja ja jotka muutenkin valtaosin, jos ei kokonaan, johtavat myöhemmin myyntitransaktioon.
908
On myös todettava, että kirjanpidollisesti se, että komissio on ottanut huomioon puolet keskimääräisestä osto- ja myyntihinnan välisestä erosta ja soveltanut tätä puolitettua arvoa transaktion kokonaisarvoon, vastaa koko keskimääräisen osto- ja myyntihinnan välisen eron soveltamista puoleen transaktion arvosta, mikä tarkoittaa, ettei kyseisen transaktion nimellismäärää ole otettu huomioon kahta kertaa yhtäältä ostajan ja toisaalta myyjän osalta tehdyissä kirjauksissa.
909
Siltä osin kuin Credit Suisse väittää, ettei sen nimellismäärissä olisi tullut ottaa huomioon transaktioita, joilla se osti likvidejä resursseja muilta riidanalaiseen kilpailusääntöjen rikkomiseen osallistuneilta pankeilta, on vielä muistutettava, että sakkojen laskennasta annettujen suuntaviivojen yhteydessä myynnin arvon korvaavan arvon käsitteen – kuten myynnin arvonkin käsitteen – tavoitteena on käyttää yritykselle määrättävän sakon laskemisen lähtökohtana määrää, joka heijastaa rikkomisen taloudellista merkitystä ja kyseisen yrityksen osuutta siinä (ks. vastaavasti tuomio 9.7.2015, InnoLux v. komissio, C‑231/14 P, EU:C:2015:451, 50 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
910
Tästä seuraa, että myynnin arvon korvaavan arvon määrittämisen yhteydessä on otettava huomioon kaikki rikkomisessa kyseessä olleilla markkinoilla toteutetut transaktiot samalla tavalla kuin myynnin arvon määrittämisenkin yhteydessä (ks. vastaavasti tuomio 1.2.2018, Panalpina World Transport (Holding) ym. v. komissio, C‑271/16 P, ei julkaistu, EU:C:2018:59, 30 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen), ja tämä koskee kaikkia riidanalaiseen kilpailusääntöjen rikkomiseen osallistuneita yrityksiä, kuten sakkojen laskennasta annettujen suuntaviivojen 10 kohdasta ilmenee.
911
Kun otetaan huomioon komission valitsema laskentatapa, joka on esitetty edellä 748–759 kohdassa ja jonka perusteella komissio on määrittänyt kunkin asianomaisen pankin osalta myynnin arvon korvaavan arvon kertomalla pankin nimellismäärät kyseisen pankin tarkistuskertoimella, jonka komissio on määrittänyt pankin keskimääräisen osto- ja myyntihinnan välisen eron puolitetun arvon perusteella, on loogista, että kun on ollut kyse likvidien resurssien ostamiseen liittyvästä transaktiosta, jossa ostajana on ollut riidanalaiseen kilpailusääntöjen rikkomiseen osallistunut pankki ja jossa myyjänä on niin ikään ollut riidanalaiseen rikkomiseen osallistunut pankki, komissio on ottanut huomioon kyseistä transaktiota koskevat nimellismäärät kummankin pankin osalta samalla tavalla kuin se on toiminut kunkin sellaisen likvidien resurssien ostotransaktion osalta, jossa ostajana on ollut riidanalaiseen kilpailusääntöjen rikkomiseen osallistunut pankki ja jossa myyjänä on ollut pankki, joka ei osallistunut riidanalaiseen kilpailusääntöjen rikkomiseen.
912
Tämän laskentatavan perusteella komissio on toki ottanut huomioon tietyssä likvidien resurssien ostotransaktiossa ostetun nimellismäärän sekä asianomaisen SSA-joukkovelkakirjan myyjän että ostajan osalta.
913
Kyseisen nimellismäärän kaksinkertainen huomioon ottaminen perustuu kuitenkin sakkojen laskennasta annetuissa suuntaviivoissa ja etenkin niiden 10 kohdassa vahvistettuihin lähtökohtiin, joiden mukaisesti sakot on määritettävä, kun mainittua 10 kohtaa sovelletaan nyt käsiteltävien asioiden erityisessä asiayhteydessä, jossa komissio on määrittänyt myynnin arvon korvaavan arvon paitsi myynti- myös ostotransaktioiden perusteella.
914
Muutenkin siitä, että myynnin arvon korvaavan arvon laskemisen yhteydessä sivuutettaisiin osa transaktioista, jotka ovat kiistatta kuuluneet kartellin soveltamisalaan, seuraisi, että riidanalaisen kilpailusääntöjen rikkomisen taloudellista merkitystä vähäteltäisiin keinotekoisesti, mikä vaarantaisi tavoitteen, jonka mukaan SEUT 101 artiklan rikkomiset on todettava ja niistä on määrättävä seuraamuksia tehokkaasti (ks. analogisesti tuomio 11.7.2013, Team Relocations ym. v. komissio, C‑444/11 P, ei julkaistu, EU:C:2013:464, 77 kohta).
915
Komissio on siis perustellusti arvioinut riidanalaisen päätöksensä 929 perustelukappaleessa, että kun se on soveltanut laillisesti määrittämäänsä laskentatapaa, jolla se on pyrkinyt määrittämään myynnin arvon korvaavan arvon, jota voidaan pitää asianomaisten pankkien ja erityisesti Credit Suissen koko kaupankäyntitoimintaa edustavana, komission on tullut sisällyttää kyseisen pankin osalta huomioon ottamiinsa nimellismääriin sellaiset transaktiot, joilla kyseinen pankki osti likvidejä resursseja, mukaan lukien transaktiot riidanalaiseen kilpailusääntöjen rikkomiseen osallistuneiden pankkien välillä.
916
Näin ollen Credit Suissen kolmannen kanneperusteen toisen osan kolmas argumentti on hylättävä perusteettomana.
2) Crédit agricolen perustelut, jotka koskevat komission päätöstä olla käyttämättä vuotta 2014 viiteajanjaksona myynnin arvon korvaavan arvon laskemisen yhteydessä
917
Sakkojen laskennasta annettujen suuntaviivojen 13 kohdassa todetaan, että ”määrittääkseen sakon perusmäärän komissio – – käyttää yleensä lähtökohtana yrityksen myyntiä sen ajanjakson viimeisenä täytenä vuotena, jona yritys osallistui rikkomiseen”.
918
Riidanalaisen päätöksensä 894 ja 935 perustelukappaleessa komissio on kuitenkin päättänyt poiketa myynnin arvon korvaavan arvon laskemisessa kyseisten suuntaviivojen 13 kohdasta.
919
Siten komissio on todennut, että oli ”asianmukaisempaa perustaa vuoden pituiselle jaksolle arvioitu myynnin korvaava arvo [asianomaisten pankkien] tosiasiallisen myynnin arvoon niinä kuukausina, jolloin kukin pankki osallistui rikkomiseen” ja että ”näin ollen nimellismäärät, joilla kukin pankki kävi kauppaa ajanjaksolla, jolla se osallistui kartelliin, [on arvioitu] vuoden pituiselle jaksolle kunkin pankin osallistumisen keston mukaan jakamalla [niiden nimellismäärien, joilla pankki kävi kauppaa ajanjaksolla, jolla se osallistui riidanalaiseen kilpailusääntöjen rikkomiseen,] yhteenlaskettu määrä pankin täysien osallistumiskuukausien määrällä ja tämän jälkeen kertomalla näin saatu kuukausittainen keskiarvo 12:lla”.
920
Komissio on perustellut tätä päätöstään kolmella syyllä, jotka ovat SSA-joukkovelkakirjojen markkinoiden vaihteleva koko, osto- ja myyntihintojen välisten erojen erittäin korkea vaihteluherkkyys rikkomisajanjaksolla ja eri ajanjaksot, joilla asianomaiset pankit osallistuivat riidanalaiseen kilpailusääntöjen rikkomiseen.
921
Lisäksi riidanalaisen päätöksensä 895 perustelukappaleessa komissio on todennut, että vuoden pituiselle jaksolle arvioidut kaupankäynnin kohteena olleet nimellismäärät kuvastavat riidanalaisen kilpailusääntöjen rikkomisen taloudellista merkitystä ja kunkin yrityksen suhteellista osuutta kyseisessä rikkomisessa riippumatta siitä, millä ajanjaksolla kyseinen yritys osallistui rikkomiseen.
922
Neljännen kanneperusteensa ensimmäisessä osassa Crédit agricole väittää, että kun komissio on käyttänyt sellaisten SSA-joukkovelkakirjojen nimellismäärien vuoden pituiselle jaksolle arvioitua keskiarvoa, joilla kyseinen pankki kävi kauppaa ajanjaksolla, jolla se osallistui riidanalaiseen kilpailusääntöjen rikkomiseen, eikä vain niiden SSA-joukkovelkakirjojen nimellismääriä, joilla kyseinen pankki kävi kauppaa vuonna 2014 – joka on viimeinen täysi vuosi, jona kyseinen pankki osallistui riidanalaiseen kilpailusääntöjen rikkomiseen –, se on rikkonut sakkojen laskennasta annettujen suuntaviivojen 13 kohtaa, loukannut hyvän hallinnon periaatetta ja laiminlyönyt perusteluvelvollisuutensa.
923
Kyseisen kanneperusteensa osan tueksi Crédit agricole vetoaa kannekirjelmässään siihen, ettei komissio ole selventänyt riidanalaisessa päätöksessään tarkemmin, millä tavalla ja missä määrin osto- ja myyntihintojen väliset erot ovat hyvin herkkiä vaihtelulle. Komissio ei myöskään ole selittänyt, miksi kaupankäynnin kohteena olleiden SSA-joukkovelkakirjojen nimellismäärien vuoden pituiselle jaksolle arvioidun keskiarvon käyttäminen oli tarpeellista nyt käsiteltävissä asioissa – ja etenkin Crédit agricolen osallistumisen osalta, joka alkoi vuoden 2011 erittäin korkean vaihteluherkkyyden kauden jälkeen. Crédit agricole katsoo myös, että komission mainitseman osto- ja myyntihintojen välisten erojen erittäin korkean vaihteluherkkyyden perusteella ei voida poiketa sakkojen laskennasta annettujen suuntaviivojen 13 kohdasta. Komissio ei olisi saanut toimia näin varsinkaan, kun Crédit agricolen osalta ero yhtäältä vuoden pituiselle jaksolle arvioitujen nimellismäärien ja toisaalta vuonna 2014 kaupankäynnin kohteena olleiden nimellismäärien välillä oli vain 10 prosenttia.
924
Crédit agricole lisää vastauskirjelmässään, että komission perustelu, joka perustuu siihen, että asianomaiset pankit osallistuivat riidanalaiseen kilpailusääntöjen rikkomiseen eri ajanjaksoilla, on absurdi ja ristiriidassa kyseisen toimielimen päätöskäytännön kanssa.
925
Ensinnäkin argumentista, jonka mukaan riidanalaisessa päätöksessä ei esitetä riittäviä perusteluja siltä osin kuin komissio on päättänyt poiketa sakkojen laskennasta annettujen suuntaviivojen 13 kohdasta, on todettava, että riidanalaisen päätöksen 894 ja 935 perustelukappaleesta, joiden sisältöä on kuvattu edellä 918–921 kohdassa, ilmenee selkeästi ja yksiselitteisesti tämän ratkaisun perusteet siten, että asianomaisille pankeille selviävät sen syyt ja että unionin yleinen tuomioistuin voi tutkia sen laillisuuden (ks. vastaavasti tuomio 23.11.2021, neuvosto v. Hamas, C‑833/19 P, EU:C:2021:950, 74 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
926
Pitää tosin paikkansa, kuten Crédit Agricole väittää, ettei komissio ole esittänyt riidanalaisessa päätöksessään näyttöä siitä, millä tavalla tai missä määrin osto- ja myyntihintojen väliset erot ovat hyvin herkkiä vaihtelulle, mikä on seikka, johon se on vedonnut.
927
Olisi kuitenkin ylimitoitettua vaatia erityistä perustelua jokaiselle kvantitatiiviselle seikalle, johon komission päättely perustuu, kun kyseinen päättely on selkeää ja yksiselitteistä, kuten edellä 765–788 kohdassa on todettu (ks. analogisesti tuomio 1.7.2008, Chronopost ja La Poste v. UFEX ym., C‑341/06 P ja C‑342/06 P, EU:C:2008:375, 108 ja 111 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
928
Tämä pätee varsinkin tässä tapauksessa siksi, että yhtäältä Crédit agricole on esittänyt unionin yleisessä tuomioistuimessa useita eri argumentteja, joilla se on kyseenalaistanut niiden osto- ja myyntihintojen välisten erojen erittäin korkean vaihteluherkkyyden, joihin komissio on tukeutunut ja jotka komissio on kyennyt perustelemaan tämän asian käsittelyn yhteydessä (ks. analogisesti tuomio 1.7.2008, Chronopost ja La Poste v. UFEX ym., C‑341/06 P ja C‑342/06 P, EU:C:2008:375, 110 kohta).
929
Toisaalta ei voida uskottavasti katsoa, että koska komissio ei ole esittänyt yksityiskohtaisia perusteluja SSA-joukkovelkakirjojen osto- ja myyntihintojen välisten erojen vaihteluherkkyyden laadusta tai laajuudesta, SSA-joukkovelkakirjojen markkinoilla toimiva Crédit agricole ei ole kyennyt itse arvioimaan, onko riidanalaisen päätöksen 894, 899 ja 935 perustelukappaleessa esitetty objektiivinen toteamus SSA-joukkovelkakirjojen markkinoiden erittäin korkeasta vaihteluherkkyydestä rikkomisajanjaksolla tosi vai päinvastoin virheellinen.
930
Crédit agricole ei siis voi pätevästi väittää, ettei riidanalaista päätöstä ole perusteltu siltä osin kuin komissio ei ole esittänyt syitä, joiden vuoksi se on päättänyt poiketa sakkojen laskennasta annettujen suuntaviivojen 13 kohdasta ja käyttää kyseisen pankin kaupankäynnin kohteena vuonna 2014 olleiden nimellismäärien sijasta niiden nimellismäärien vuoden pituiselle jaksolle arvioitua keskiarvoa, jotka olivat kyseisen pankin kaupankäynnin kohteena koko ajanjaksolla, jolla kyseinen pankki osallistui riidanalaiseen kilpailusääntöjen rikkomiseen.
931
Tämän jälkeen komission tämän ratkaisun asianmukaisuudesta on palautettava mieleen, että sakkojen laskennasta annettujen suuntaviivojen 13 kohdassa komissiolle annetaan mahdollisuus poiketa säännöstä, jonka mukaan sakon määrän laskemisessa on otettava huomioon asianomaisen yrityksen myynnin arvo sen ajanjakson viimeisenä täytenä vuotena, jona yritys osallistui riidanalaiseen kilpailusääntöjen rikkomiseen, kunhan kyseinen toimielin perustelee tämän poikkeamisensa oikeudellisesti riittävällä tavalla (ks. vastaavasti tuomio 17.12.2014, Pilkington Group ym. v. komissio, T‑72/09, ei julkaistu, EU:T:2014:1094, 212 ja 213 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
932
Tässä tapauksessa riidanalaisen päätöksensä 894 ja 935 perustelukappaleessa komissio on perustellut päätöstään poiketa sakkojen laskennasta annettujen suuntaviivojen 13 kohdassa vahvistetusta säännöstä kolmella syyllä, jotka on mainittu edellä 920 kohdassa.
933
Edellä 923 kohdasta ilmenee kuitenkin, että kun Crédit agricole on riitauttanut sen, että komissio olisi perustellusti poikennut sakkojen laskennasta annettujen suuntaviivojen 13 kohdasta, se on kiistänyt kannekirjelmässään ainoastaan toisen komission esittämän syyn eli sen, että SSA-joukkovelkakirjojen osto- ja myyntihintojen väliset erot olivat rikkomisajanjaksolla erittäin vaihteluherkkiä.
934
Tästä seuraa, että komission toista ja kolmatta syytä, jotka koskevat SSA-joukkovelkakirjojen markkinoiden rikkomisajanjaksolla vaihdellutta kokoa ja eri ajanjaksoja, joilla asianomaiset pankit osallistuivat riidanalaiseen kilpailusääntöjen rikkomiseen, on pidettävä lopullisesti todettuina ja merkityksellisinä perusteluina sille, että tässä tapauksessa komissio on poikennut sakkojen laskennasta annettujen suuntaviivojen 13 kohdasta.
935
Tästä on todettava, että Crédit agricole on kylläkin kiistänyt komission esittämän kolmannen syyn vastauskirjelmässään.
936
Kun kyseistä argumenttia ei kuitenkaan esitetty kannekirjelmässä, kyse on myöhässä esitetystä uudesta argumentista, joka ei perustu asian käsittelyn aikana ilmenneisiin oikeudellisiin seikkoihin ja tosiseikkoihin ja jota ei voida ymmärtää lisäperusteluksi SSA-joukkovelkakirjojen osto- ja myyntihintojen erittäin korkeaa vaihteluherkkyyttä koskevalle argumentille, ja näin ollen se on jätettävä tutkimatta työjärjestyksen 84 artiklan 1 kohdan nojalla (ks. vastaavasti tuomio 14.5.2019, Commune de Fessenheim ym. v. komissio, T‑751/17, EU:T:2019:330, 60 kohta).
937
Näiden selvennysten jälkeen on todettava, että komission prosessinjohtotoimen perusteella toimittamista todisteista, jotka koskevat sellaisten SSA-joukkovelkakirjojen (BEI ja CADES) otosta, joiden maturiteetti on 0–3 vuotta tai 7–10 vuotta, ilmenee, että kyseisten SSA-joukkovelkakirjojen osto- ja myyntihintojen väliset erot todellakin vaihtelivat huomattavasti rikkomisajanjaksolla ja etenkin vuoden 2011 lopun ja vuoden 2013 lopun välisellä ajanjaksolla.
938
Kun tämä seikka otetaan huomioon yhdessä sen riitauttamattoman seikan kanssa, että SSA-joukkovelkakirjojen markkinoiden koko vaihteli rikkomisajanjaksolla, käy selväksi, että nimellismäärien arvioiminen vuoden pituiselle jaksolle – jonka vuoksi sakon perusmäärän laskemisessa otettiin huomioon koko kunkin asianomaisen pankin rikkomisajanjakso – oli tarpeen, jotta sakon perusmäärä kuvastaisi kyseisen kilpailusääntöjen rikkomisen taloudellista merkitystä, kuten komissio on todennut riidanalaisen päätöksensä 895 perustelukappaleessa.
939
Jos komissio olisi ottanut huomioon ainoastaan viimeisen täyden vuoden, jona kukin pankki osallistui riidanalaiseen kilpailusääntöjen rikkomiseen, komissio olisi päätynyt aliarvioimaan kilpailusääntöjen rikkomisen taloudellista merkitystä, koska se ei olisi ottanut lainkaan huomioon vuosia 2012 ja 2013, joiden aikana kyseinen rikkominen vaikutti markkinoihin kaikkein eniten etenkin osto- ja myyntihintojen välisten erojen erittäin korkean vaihteluherkkyyden vuoksi.
940
Tätä päätelmää ei voida kyseenalaistaa Crédit agricolen argumentilla, jossa se esittää lähinnä, että koska se osallistui kilpailusääntöjen rikkomiseen – 11.1.2013 alkaen ja 24.3.2015 asti – ajanjaksolla, jolloin osto- ja myyntihintojen väliset erot olivat vähemmän vaihteluherkkiä, komissio ei olisi saanut poiketa sakkojen laskennasta annettujen suuntaviivojen 13 kohdasta sen osalta.
941
Jos komissio nimittäin ei olisi arvioinut Crédit agricolen nimellismääriä vuoden pituiselle jaksolle, komissio olisi käyttänyt kyseisen pankin sakon perusmäärän laskennassa eri viiteajanjaksoa kuin muiden asianomaisten pankkien sakon perusmäärien laskennassa, jolloin komissio ei olisi voinut määrätä sakkoja, jotka kuvastavat kunkin asianomaisen pankin suhteellista osuutta riidanalaisessa kilpailusääntöjen rikkomisessa, kuten lähinnä riidanalaisen päätöksen 895 perustelukappaleessa todetaan.
942
Kun lisäksi otetaan huomioon, että vuonna 2013 ja vuoden 2014 alussa osto- ja myyntihintojen väliset erot olivat tosin selvästi vähemmän vaihteluherkkiä kuin vuosina 2012 ja 2013 mutta kuitenkin vaihteluherkempiä kuin vuoden 2014 alusta alkaneella ajanjaksolla, Crédit agricolen sakon perusmäärän laskeminen niiden nimellismäärien perusteella, joilla kyseinen pankki kävi kauppaa ainoastaan vuonna 2014, olisi merkinnyt yhdenvertaisen kohtelun periaatteen loukkaamista muiden riidanalaiseen kilpailusääntöjen rikkomiseen osallistuneiden pankkien vahingoksi.
943
Tässä tilanteessa Crédit agricole olisi ollut ainoa pankki, jonka sakon perusmäärä olisi laskettu sellaisen vuoden perusteella, jona osto- ja myyntihintojen väliset erot eivät olleet kovin vaihteluherkkiä, vaikka kyseinen pankki osallistui riidanalaiseen kilpailusääntöjen rikkomiseen myös vuonna 2013, jona SSA-joukkovelkakirjojen osto- ja myyntihintojen väliset erot olivat huomattavan vaihteluherkkiä.
944
Vielä on todettava, ettei Crédit agricole esitä mitään seikkaa, joka olisi omiaan osoittamaan, etteivät vuoden pituiselle jaksolle arvioidut nimellismäärät kuvasta – siihen itseensä liittyvistä syistä – sen todellista kokoa ja taloudellista valtaa eikä kilpailusääntöjen rikkomisen laajuutta sen osalta (ks. vastaavasti tuomio 11.7.2014, Esso ym. v. komissio, T‑540/08, EU:T:2014:630, 96 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
945
Tällaiseksi ei riitä se Crédit agricolen korostama seikka, että sen osalta huomioon otettu vuoden pituiselle jaksolle arvioitu myynnin arvon korvaava arvo eroaa vain 10 prosentilla niistä nimellismääristä, joilla kyseinen pankki kävi kauppaa vuoden 2014 aikana.
946
Näin ollen nyt käsiteltävissä asioissa komissio on voinut virhettä tekemättä poiketa sakkojen laskennasta annettujen suuntaviivojen 13 kohdasta, kun se on laskenut asianomaisille pankeille määrättyjen sakkojen perusmäärät ja erityisesti Crédit agricolelle määrätyn sakon perusmäärän.
947
Lopuksi Crédit agricolen väittämästä hyvän hallinnon periaatteen loukkaamisesta on todettava, ettei Crédit agricole ole tukenut tätä väitettään niihin argumentteihin nähden itsenäisillä argumenteilla, jotka Crédit agricole on esittänyt, kun se on väittänyt komission virheellisesti sivuuttaneen vuoden 2014 käyttämisen viiteajanjaksona myynnin arvon korvaavan arvon laskemisen yhteydessä, joten kyseinen väite on hylättävä jo edellä 931–946 kohdassa esitetyillä perusteilla.
948
Edellä esitetyn perusteella Credit agricolen neljännen kanneperusteen ensimmäinen osa on hylättävä.
3) Vakavuuteen perustuvaa kerrointa koskevat perustelut (sakkojen laskennasta annettujen suuntaviivojen 20–23 kohta)
949
Riidanalaisen päätöksensä 940 ja 941 perustelukappaleessa komissio on soveltanut riidanalaiseen kilpailusääntöjen rikkomiseen 16 prosentin suuruista rikkomisen vakavuuteen perustuvaa kerrointa.
950
Komissio on perustellut kyseistä rikkomisen vakavuuteen perustuvaa kerrointa lähinnä sillä, että riidanalainen kilpailusääntöjen rikkominen kattoi koko ETA:een ja se muodostui hintojen vahvistamista koskevista sopimuksista, kollusiivisesta tiedonvaihdosta, markkinoiden jakamisesta ja asiakkaiden jakamisesta, mitkä ovat toimintatapoja, jotka kuuluvat kaikkein vakavimpien kilpailunrajoitusten joukkoon.
951
Crédit agricolen neljännen kanneperusteen neljännessä osassa ja Credit Suissen kolmannen kanneperusteen kolmannessa osassa kantajat riitauttavat komission vahvistaman 16 prosentin suuruisen rikkomisen vakavuuteen perustuvan kertoimen.
952
Ensinnäkin Crédit agricolen osalta on todettava, että kyseinen pankki väittää, ettei komissio ole voinut käyttää kaikille riidanalaiseen kilpailusääntöjen rikkomiseen osallistuneille pankeille yhteistä rikkomisen vakavuuteen perustuvaa kerrointa vaan komission olisi tullut käyttää sen osalta ”asianmukaisempaa” rikkomisen vakavuuteen perustuvaa kerrointa.
953
Crédit agricolen mukaan komission olisi tullut käyttää yksilöllistä ja pienempää rikkomisen vakavuuteen perustuvaa kerrointa noudattaakseen yhdenvertaisen kohtelun periaatetta sekä 7.6.1983 annettua tuomiota Musique Diffusion française ym. v. komissio (100/80–103/80, EU:C:1983:158, 129 kohta) ja 8.7.1999 annettua tuomiota komissio v. Anic Partecipazioni (C‑49/92 P, EU:C:1999:356, 90 kohta). Kyseisten tuomioiden mukaan on niin, että kun komissio määrittää rikkomisen vakavuuteen perustuvan kertoimen, sen on otettava huomioon riidanalaisen kilpailusääntöjen rikkomisen kesto, asianomaisten yritysten – mahdollisesti vain vähämerkityksellinen – käyttäytyminen, niiden rooli kyseisen rikkomisen aloittamisessa, yritysten saamat voitot ja kunkin yrityksen koko.
954
Crédit agricole osallistui rikkomiseen lyhyemmän aikaa kuin muut pankit eikä se osallistunut rikkomisen alullepanemiseen. Sen kaupankäyntiä hoitanut henkilö oli myös vähemmän aktiivinen kuin muiden pankkien kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt. Vielä on otettava huomioon, että Crédit agricole on vain ”hyvin pieni toimija” SSA-joukkovelkakirjojen markkinoilla, joilla pankki alkoi toimia vasta vuosina 2012/2013.
955
Tästä on todettava aluksi, ettei Crédit agricole voi vedota hyödyllisellä tavalla 7.6.1983 annettuun tuomioon Musique Diffusion française ym. v. komissio (100/80–103/80, EU:C:1983:158, 129 kohta) tai 8.7.1999 annettuun tuomioon komissio v. Anic Partecipazioni (C‑49/92 P, EU:C:1999:356, 90 kohta), sillä kyseisten tuomioiden taustalla olevat kanteet eivät koskeneet sellaisella ajanjaksolla tehtyjä päätöksiä, jonka aikana SEUT 101 artiklan perusteella määrättyjen sakkojen laskentaan on sovellettu suuntaviivoja, joilla komissio on rajannut oman harkintavaltansa käyttöä.
956
On nimittäin todettava, että 7.6.1983 annetusta tuomiosta Musique Diffusion française ym. v. komissio (100/80–103/80, EU:C:1983:158) ja 8.7.1999 annetusta tuomiosta komissio v. Anic Partecipazioni (C‑49/92 P, EU:C:1999:356) ilmenee nimenomaisesti, että sakot laskettiin 6.2.1962 annetun neuvoston asetuksen ([SEUT 101] ja [102] artiklan ensimmäinen täytäntöönpanoasetus) N:o 17 (EYVL 1962, 13, s. 204) 15 artiklan 2 kohdan nojalla – jonka sisältö vastaa lähinnä asetuksen N:o 1/2003 23 artiklaa – eikä siis sakkojen laskennasta annettujen suuntaviivojen – ja erityisesti niiden 20–23 kohdan – perusteella (ks. vastaavasti tuomio 16.6.2011, Team Relocations ym. v. komissio, T‑204/08 ja T‑212/08, EU:T:2011:286, 87 kohta).
957
Tästä seuraa, ettei 7.6.1983 annetusta tuomiosta Musique Diffusion française ym. v. komissio (100/80–103/80, EU:C:1983:158) tai 8.7.1999 annetusta tuomiosta komissio v. Anic Partecipazioni (C‑49/92 P, EU:C:1999:356) voi seurata, että komissiolla on rikkomisen vakavuuteen perustuvan kertoimen määrittelyvaiheessa (sakkojen laskennasta annettujen suuntaviivojen 20–23 kohta) velvollisuus ottaa huomioon muita seikkoja kuin riidanalaisen kilpailusääntöjen rikkomisen luontainen vakavuus, ja komissio on muutenkin ottanut kyseiset seikat asianmukaisesti huomioon kyseisellä pankille määrätyn sakon määrän laskemisen muissa vaiheissa, kuten oikeuskäytännössä edellytetään (ks. vastaavasti tuomio 16.6.2011, Team Relocations ym. v. komissio, T‑204/08 ja T‑212/08, EU:T:2011:286, 87 kohta).
958
On muutenkin muistutettava, että vaikka komissio ei voi SEUT 101 artiklan nojalla määräämiensä sakkojen laskemisen yhteydessä olla noudattamatta yhdenvertaisen kohtelun periaatetta (ks. vastaavasti tuomio 14.5.1998, BPB de Eendracht v. komissio, T‑311/94, EU:T:1998:93, 309 kohta), paitsi sakkojen laskennasta annettujen suuntaviivojen 22 kohdasta myös kyseistä kohtaa koskevasta oikeuskäytännöstä ilmenee, että rikkomisen vakavuuteen perustuva kerroin kuvastaa lähtökohtaisesti riidanalaisen kilpailusääntöjen rikkomisen vakavuutta eikä kunkin asianomaisen yrityksen kyseiseen rikkomiseen osallistumisen suhteellista vakavuutta (ks. vastaavasti asetuksen N:o 17 15 artiklan 2 kohdan ja EHTY:n perustamissopimuksen 65 artiklan 5 kohdan mukaisesti määrättävien sakkojen laskennasta annettujen suuntaviivojen (EYVL 1998, C 9, s. 3) osalta tuomio 12.11.2009, Carbone-Lorraine v. komissio, C‑554/08 P, ei julkaistu, EU:C:2009:702, 27 ja 29 kohta ja sakkojen laskennasta annettujen suuntaviivojen osalta tuomio 12.12.2012, Novácke chemické závody v. komissio, T‑352/09, EU:T:2012:673, 58 kohta ja tuomio 14.5.2014, Reagens v. komissio, T‑30/10, ei julkaistu, EU:T:2014:253, 240 kohta).
959
Siten yrityskohtaisia olosuhteita ei lähtökohtaisesti arvioida kilpailusääntöjen rikkomisen vakavuutta arvioitaessa, toisin sanoen sakon perusmäärää vahvistettaessa, vaan mukautettaessa perusmäärää lieventävien ja raskauttavien seikkojen perusteella (ks. vastaavasti tuomio 11.7.2013, Team Relocations ym. v. komissio, C‑444/11 P, ei julkaistu, EU:C:2013:464, 103 kohta).
960
Vastaavasti sakkojen laskennasta annettujen suuntaviivojen 19–22 kohdan mukaan rikkomisen vakavuuteen perustuva kerroin on määritettävä kyseessä olevan rikkomisen osalta eikä kunkin kyseiseen rikkomiseen osallistuneen yrityksen osalta.
961
Tässä tapauksessa on todettava, ettei 16 prosentin suuruista rikkomisen vakavuuteen perustuvaa kerrointa voida pitää epäasianmukaisena tai suhteettomana riidanalaisessa päätöksessä todetun kilpailusääntöjen rikkomisen kaltaisen rikkomisen osalta.
962
Kuten komissio on nimittäin perustellusti todennut riidanalaisen päätöksensä 939–941 perustelukappaleessa, riidanalainen kilpailusääntöjen rikkominen kattoi koko ETA:een ja se muodostui hintojen vahvistamista koskevista sopimuksista, kollusiivisesta tiedonvaihdosta, markkinoiden jakamisesta ja asiakkaiden jakamisesta, mitkä ovat toimintatapoja, jotka kuuluvat kaikkein vakavimpien kilpailunrajoitusten joukkoon.
963
Muutenkin 16 prosentin suuruinen rikkomisen vakavuuteen perustuva kerroin jää hyvin merkittävästi alle sen vaihteluvälin ylärajan, joka on vahvistettu näissä muodoissa ilmenevien kilpailunrajoitusten osalta sakkojen laskennasta annettujen suuntaviivojen 21 ja 23 kohdassa.
964
Komissio on nimittäin todennut sakkojen laskennasta annettujen suuntaviivojensa 21 ja 23 kohdassa, että se käyttää kertoimena yleensä osuutta, joka voi olla enintään 30 prosenttia myynnin arvosta, mutta hintojen vahvistamista tai markkinoiden jakamista koskevien horisontaalisten sopimusten kaltaisten kilpailusääntöjen rikkomisten osalta – ja kilpailusääntöjen rikkomista on luonnehdittu näin riidanalaisessa päätöksessä – kertoimena käytetty osuus sijoittuu yleensä ”asteikon yläpäähän”.
965
Toisin kuin Crédit agricole väittää, sen osalta käytettyyn rikkomisen vakavuuteen perustuvaan kertoimeen ei myöskään liity minkäänlaista yhdenvertaisen kohtelun periaatteen loukkaamista.
966
Kyseisen pankin erityispiirteet ja sen riidanalaiseen kilpailusääntöjen rikkomiseen osallistumisen merkitykselliset ominaispiirteet on nimittäin otettu asianmukaisesti huomioon sakon laskemisen muissa vaiheissa, kuten komission velvollisuus ottaa huomioon kyseisen yrityksen oma käyttäytyminen edellyttää (ks. vastaavasti tuomio 11.7.2013, Team Relocations ym. v. komissio, C‑444/11 P, ei julkaistu, EU:C:2013:464, 99, 100, 105 ja 106 kohta).
967
Näin ollen komissio on siksi, että Crédit agricolen osallistuminen riidanalaiseen kilpailusääntöjen rikkomiseen on ollut lyhytkestoisempaa, samoin kuin siksi, ettei kyseinen pankki osallistunut rikkomisen aloittamiseen, mikä seikka liittyy läheisesti sen rikkomiseen osallistumisen kestoon, soveltanut Crédit agricolen osalta 2,20 vuoden rikkomisen kestoon perustuvaa kerrointa, kun sama kerroin on ollut BofA:n osalta 3,28 vuotta, Credit Suissen osalta 4,75 vuotta ja Deutsche Bankin osalta 4,18 vuotta, kuten riidanalaisen päätöksen 951 perustelukappaleesta ilmenee.
968
Komissio on vastaavasti ottanut huomioon kyseisen pankin pienemmän koon, kun se on määrittänyt myynnin arvon korvaavan arvon, joka on kyseisen pankin kaupankäynnin kohteena olleiden nimellismäärien pienemmän volyymin vuoksi jäänyt paljon pienemmäksi kuin muiden pankkien vastaavat korvaavat arvot, kuten riidanalaisen päätöksen 905 perustelukappaleesta ilmenee.
969
Lopuksi on todettava, ettei komission ole tässä tapauksessa tullut ottaa huomioon sitä, että Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitanut henkilö oli vähemmän aktiivinen riidanalaisen kilpailusääntöjen rikkomisen aikana kuin muiden pankkien kaupankäyntiä hoitaneet henkilöt.
970
Crédit agricole ei väitä eikä varsinkaan osoita, että se täyttää sakkojen laskennasta annettujen suuntaviivojen 29 kohdan kolmannessa luetelmakohdassa vahvistetut edellytykset, minkä lisäksi vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan passiiviset rikkomiseen osallistumistavat, kuten yrityksen osallistuminen kokouksiin, joiden aikana on tehty tarkoitukseltaan kilpailunvastaisia sopimuksia, ilman että kyseinen yritys olisi selvästi vastustanut niitä, merkitsevät sellaista avunantoa, joka on omiaan johtamaan yrityksen vastuuseen SEUT 101 artiklan puitteissa, koska kielletyn aloitteen hiljainen hyväksyminen ilman julkista irtisanoutumista sen sisällöstä tai sen ilmoittamista hallintoviranomaisille rohkaisee muita jatkamaan kilpailusääntöjen rikkomista ja vaarantaa sen paljastumisen (ks. tuomio 21.1.2016, Eturas ym., C‑74/14, EU:C:2016:42, 28 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
971
Näin ollen komissio on voinut virhettä tekemättä soveltaa muun muassa Crédit agricolen osalta 16 prosentin suuruista rikkomisen vakavuuteen perustuvaa kerrointa.
972
Tämä päätelmä pätee myös Credit Suisseen, eikä sitä aseta kyseenalaiseksi kyseisen pankin argumentti, jossa se tyytyy vain yhdessä kannekirjelmänsä kohdassa esittämään, että ”[sille määrätty] sakko – – perustuu huomattavaan rikkomisen vakavuuden yliarvioimiseen, [sillä] komissio ei ole osoittanut, että hintojen määrittämistä koskevaa viestintää on pidettävä tarkoitukseen perustuvana kilpailunrajoituksena (ensimmäisen kanneperusteen toinen osa)”, että ”ennen helmikuuta 2013 tai sen jälkeen ei ole ollut kokonaissuunnitelmaa, jolla olisi ollut sama yhteinen tavoite (toisen kanneperusteen ensimmäinen osa)”, ”[ettei Credit Suisse] tiennyt – eikä se olisi voinut kohtuudella ennakoida – muiden pankkien helmikuun 2013 jälkeisestä väitetysti kilpailunvastaisesta kahdenkeskisestä viestinnästä (toisen kanneperusteen toinen osa)” ja ettei ”komissio ole osoittanut oikeudellisesti riittävällä tavalla, että helmikuun 2013 jälkeinen käyttäytyminen olisi ollut jatkuvaa (toisen kanneperusteen kolmas osa)”.
973
Nämä neljä perustelua vastaavat nimittäin täysin Credit Suissen perusteluja, jotka unionin yleinen tuomioistuin on hylännyt kyseisen pankin ensimmäisen kanneperusteen toisen osan ja sen toisen kanneperusteen ensimmäisen, toisen ja kolmannen osan käsittelyn yhteydessä, joihin kyseinen pankki viittaa muutenkin nimenomaisesti.
974
Tästä seuraa, että Crédit agricolen neljännen kanneperusteen neljäs osa ja Credit Suissen kolmannen kanneperusteen kolmas osa on hylättävä perusteettomina.
4) Rikkomisen kestoon perustuvaa kerrointa koskevat perustelut (sakkojen laskennasta annettujen suuntaviivojen 24 kohta)
975
Riidanalaisen päätöksensä 950 ja 951 perustelukappaleessa komissio on todennut laskeneensa sakkojen laskennasta annettujen suuntaviivojen 24 kohdassa tarkoitetun rikkomisen kestoon perustuvan kertoimen niiden päivien määrän perusteella, joina kukin asianomainen pankki osallistui riidanalaiseen kilpailusääntöjen rikkomiseen ja joiden määrä on määritetty kyseisen päätöksen 842 perustelukappaleessa.
976
Komissio on näin ollen soveltanut Crédit agricolen osalta rikkomisen kestoon perustuvaa kerrointa, jonka arvo oli 2,20 vuotta, koska se katsoi kyseisen pankin osallistuneen riidanalaiseen kilpailusääntöjen rikkomiseen 804 päivän ajan, ja Credit Suissen osalta rikkomisen kestoon perustuvaa kerrointa, jonka arvo oli 4,75 vuotta, koska se katsoi kyseisen pankin osallistuneen riidanalaiseen kilpailusääntöjen rikkomiseen 1738 päivän ajan.
977
Crédit agricolen neljännen kanneperusteen viidennessä osassa ja Credit Suissen kolmannen kanneperusteen neljännessä osassa kantajat riitauttavat niiden osalta sovelletut rikkomisen kestoon perustuvat kertoimet.
i) Perustelut, jotka koskevat Crédit agricolen osalta sovellettua rikkomisen kestoon perustuvaa kerrointa, joka on 2,20 vuotta
978
Neljännen kanneperusteensa viidennessä osassa Crédit agricole väittää komission virheellisesti soveltaneen sen osalta rikkomisen kestoon perustuvaa kerrointa, jonka arvo oli 2,20 vuotta, koska se katsoi kyseisen pankin osallistuneen riidanalaiseen kilpailusääntöjen rikkomiseen 10.1.2013–24.3.2015.
979
Crédit agricole väittää osoittaneensa ensimmäisen ja toisen kanneperusteensa yhteydessä, ettei sen ole näytetty osallistuneen riidanalaiseen kilpailusääntöjen rikkomiseen vuoden 2013 lopun jälkeen tai viimeistään vuoden 2014 alun jälkeen.
980
Komissio on nimittäin jättänyt tahallaan tai vahingossa huomiotta useita seikkoja, joilla on ratkaisevaa merkitystä rikkomisen keston kannalta. Ensinnäkin se, että saatavilla olevien todisteiden määrä on pienempi lokakuun 2013 lopusta alkaen, osoittaa, että riidanalainen rikkominen päättyi selvästi aiemmin kuin komissio on katsonut, mitä tukee se, ettei Crédit agricolen kaupankäyntiä hoitanut henkilö keskustellut BofA:n kaupankäyntiä hoitaneen henkilön kanssa sen jälkeen, kun viimeksi mainittu henkilö siirtyi Deutsche Bankin palveluksesta BofA:n palvelukseen vuoden 2014 ensimmäisen kuuden kuukauden aikana. Toiseksi kyseessä olevilla toimintatavoilla, tai ainakaan tiedonvaihdolla, ei ollut kilpailunvastaista tarkoitusta ja niitä noudatettiin liian harvoin vuoden 2013 aikana ja vuoden 2014 alussa.
981
Tästä on aluksi todettava, että rikkomisen kestoon perustuva kerroin, jota käytetään SEUT 101 artiklan nojalla määrättävän sakon määrän määrittämisessä, ei liity rikkomisen vakavuuteen eikä siis siihen, rajoittaako rikkominen, jonka perusteella kyseinen sakko on perusteltua määrätä, kilpailua tarkoituksensa vai vaikutustensa vuoksi.
982
Näin ollen Crédit agricolen argumentti, joka perustuu siihen, ettei kyseessä olevilla toimintatavoilla ollut kilpailunvastaista tarkoitusta – mikä väite on muutenkin hylätty edellä – on hylättävä.
983
Muutenkin on todettava, että edellä Crédit agricolen toisen kanneperusteen käsittelyn yhteydessä on jo hylätty kyseisen pankin argumentit, jotka perustuvat siihen, ettei riidanalaista kilpailusääntöjen rikkomista voida pitää jatkettuna tai että komissio on virheellisesti määrittänyt ajankohdan, jona kyseisen pankin osallistuminen kyseiseen rikkomiseen päättyi.
984
Edellä 145 kohdassa on kuitenkin todettu, ettei komissio ole voinut pätevästi tukeutua 10.1.2013 käytyyn keskusteluun ja että näin ollen Crédit agricolen osallistumisen riidanalaiseen kilpailusääntöjen rikkomiseen on katsottava alkaneen myöhemmin eli 11.1.2013.
985
Kun otetaan huomioon, että komissio on rikkomisen kestoon perustuvan kertoimen laskemisen yhteydessä pyöristänyt rikkomisen keston alaspäin toiseen desimaaliin (etenkin Credit Suissen ja Deutsche Bankin osalta) ja että Crédit agricolen riidanalaiseen kilpailusääntöjen rikkomiseen osallistumisen keston lyhentämisestä päivällä – 804:stä 803:een päivään – seuraa, että kyseinen kerroin laskee 2,20:stä 2,19:ään, on todettava, että kyseisen pankin osalta sovellettu rikkomiseen kestoon perustuva kerroin on laskettu virheellisesti.
986
Näin ollen Crédit agricolen neljännen kanneperusteen viides osa on hyväksyttävä.
ii) Perustelut, jotka koskevat Credit Suissen osalta sovellettua rikkomisen kestoon perustuvaa kerrointa, joka on 4,75 vuotta
987
Kolmannen kanneperusteensa neljännessä osassa Credit Suisse väittää komission virheellisesti soveltaneen sen osalta rikkomisen kestoon perustuvaa kerrointa, joka on 4,75 vuotta, koska se on katsonut kyseisen pankin osallistuneen riidanalaiseen kilpailusääntöjen rikkomiseen 21.6.2010–24.3.2015. Credit Suisse väittää osoittaneensa toisen kanneperusteensa neljännessä osassa, ettei sen ole osoitettu osallistuneen kyseiseen kilpailusääntöjen rikkomiseen elokuun 2014 jälkeen.
988
Koska Credit Suissen toisen kanneperusteen neljäs osa on hylätty, myös sen kolmannen kanneperusteen neljäs osa on hylättävä.
b)
Crédit agricolelle määrätyn sakon perusmäärän mukauttamista koskevat perustelut
989
Siltä osin kuin komissio on sakkojen laskennasta annettujen suuntaviivojen 2 jakson nojalla mukauttanut Crédit agricolen sakon perusmäärää kyseinen pankki väittää yhtäältä neljännen kanneperusteensa neljännen osan yhdessä osassa, että komissio on tehnyt arviointivirheitä lieventävien seikkojen tarkastelussa, ja toisaalta neljännen kanneperusteensa toisessa osassa, että komissio on loukannut yhdenvertaisen kohtelun periaatetta, kun se on määrittänyt Crédit agricoleen soveltamansa erityisen varoituskertoimen (sakkojen laskennasta annettujen suuntaviivojen 30 kohta).
990
On kuitenkin todettava, ettei Crédit agricole esitä neljännen kanneperusteensa neljännessä osassa yhtään argumenttia sen väitteensä tueksi, että komissio olisi tehnyt arviointivirheitä lieventävien seikkojen tarkastelussa, vaan tyytyy vain arvostelemaan komission riidanalaisen päätöksensä 941 perustelukappaleessa esittämää arviointia, joka koskee riidanalaisen kilpailusääntöjen rikkomisen vakavuuteen perustuvaa kerrointa.
991
Tämä argumentti, joka perustuu arviointivirheisiin lieventävien seikkojen tarkastelussa ja jonka Crédit agricole on esittänyt neljännen kanneperusteensa neljännessä osassa, on näin ollen jätettävä tutkimatta työjärjestyksen 76 artiklan d alakohdan nojalla.
992
Tästä seuraa, että – siltä osin kuin Crédit agricole on riitauttanut sakon perusmäärän mukautukset – unionin yleinen tuomioistuin tarkastelee ainoastaan Crédit agricolen väitteitä, jotka koskevat erityisen varoituskertoimen perusteella tehtyä mukautusta (sakkojen laskennasta annettujen suuntaviivojen 30 kohta) tai jotka perustuvat yhdenvertaisen kohtelun periaatteen loukkaamiseen.
993
Crédit agricole esittää väitteensä tueksi, että riidanalaisen päätöksensä 964 perustelukappaleessa komissio ei ole voinut yhdenvertaisen kohtelun periaatetta loukkaamatta soveltaa siihen ja BofA:an erityistä varoituskerrointa – Crédit agricolen osalta kerroin on 1,2 ja BofA:n 1,3 – sakkojen laskennasta annettujen suuntaviivojen 30 kohdan nojalla ja niiden liikevaihdon suuruuden perusteella – jotka olivat tässä järjestyksessä noin 55 ja 73 miljardia euroa vuonna 2020 –, kun se ei ole soveltanut vastaavaa kerrointa Credit Suisseen, jonka liikevaihto kyseisenä vuonna oli kuitenkin hyvinkin suuri, noin 21 miljardia euroa.
994
Tästä unionin tuomioistuin on jo todennut, että kuten sakkojen laskennasta annettujen suuntaviivojen 30 kohdasta ilmenee – eikä Crédit agricole ole väittänyt kyseistä kohtaa lainvastaiseksi –, se, että yrityksen liikevaihto on erityisen suuri verrattuna muiden kyseiseen kartelliin osallistuneiden yritysten liikevaihtoon, oikeuttaa sakon korottamisen kyseisen yrityksen taloudellisen vallan perusteella, jotta voidaan varmistua sakon ehkäisevästä vaikutuksesta (ks. vastaavasti tuomio 17.6.2010, Lafarge v. komissio, C‑413/08 P, EU:C:2010:346, 102 kohta ja määräys 2.2.2012, Elf Aquitaine v. komissio, C‑404/11 P, ei julkaistu, EU:C:2012:56, 86 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
995
Muutenkin on niin, että vaikka komissio ei voi jättää noudattamatta yhdenvertaisen kohtelun periaatetta päätöksessään, jossa se määrittää erityisiä varoituskertoimia (ks. vastaavasti tuomio 13.12.2012, Versalis ja Eni v. komissio, T‑103/08, ei julkaistu, EU:T:2012:686, 324 kohta), asianomaiset yritykset eivät voi väittää kyseisten kertoimien määrittämistä lainvastaiseksi sillä perusteella, ettei niitä ole suhteutettu tarkasti eri asianomaisten yritysten liikevaihtoihin (ks. vastaavasti tuomio 18.7.2013, Dow Chemical ym. v. komissio, C‑499/11 P, EU:C:2013:482, 88 ja 91 kohta ja tuomio 19.12.2013, Siemens ym. v. komissio, C‑239/11 P, C‑489/11 P ja C‑498/11 P, ei julkaistu, EU:C:2013:866, 302 ja 303 kohta).
996
Tässä tapauksessa riidanalaisen päätöksen 964 perustelukappaleesta käy nimenomaisesti ilmi, että komissio on määrittänyt BofA:n ja Crédit agricolen erityiset varoituskertoimet näiden yritysten liikevaihdon suhteellisen koon mukaan.
997
Crédit agricole ei myöskään kiistä sitä, että Credit Suissen liikevaihto – johon ei toki ole viitattu riidanalaisen päätöksen 964 perustelukappaleessa, mutta jonka Crédit agricole on maininnut kannekirjelmässään – oli vuonna 2020 hyvin paljon pienempi kuin Crédit agricolen tai BofA:n liikevaihto.
998
Credit Suissen liikevaihto oli nimittäin 3,38 kertaa pienempi kuin BofA:n liikevaihto ja 2,62 kertaa pienempi kuin Crédit agricolen liikevaihto, mikä merkitsee, että riidanalaiseen kilpailusääntöjen rikkomiseen osallistuneista pankeista Credit Suissella oli huomattavasti vähemmän taloudellista valtaa.
999
Tästä seuraa, että sakon BofA:an ja Crédit agricoleen kohdistuvan ehkäisevän vaikutuksen varmistamiseksi komissiolla oli oikeus käyttää niiden osalta erityistä varoituskerrointa ja se saattoi yhdenvertaisen kohtelun periaatetta loukkaamatta olla käyttämättä tällaista kerrointa Credit Suissen osalta.
1000
Näin ollen Crédit agricolen neljännen kanneperusteen toinen osa on hylättävä perusteettomana.
1001
Edellä esitetyn perusteella unionin yleinen tuomioistuin osittain jättää tutkimatta ja osittain hylkää perusteettomina Crédit agricolen neljännen kanneperusteen ja Credit Suissen kolmannen kanneperusteen.
5.
Päätelmät kanneperusteita, joissa vaaditaan riidanalaisen päätöksen kumoamista
1002
Kaikesta edellä esitetystä seuraa, että Crédit agricolen asiassa T‑386/21 esittämä ensimmäinen päätöksen kumoamista koskeva kanneperuste ja kaikki Credit Suissen asiassa T‑406/21 esittämät kumoamista koskevat kanneperusteet hylätään.
1003
Näin ollen asiassa T‑406/21 on hylättävä Credit Suissen ensimmäinen ja toinen vaatimus, jotka koskevat lähinnä riidanalaisen päätöksen 1 artiklan d alakohdan kumoamista kokonaan tai osittain sekä sille kyseisen päätöksen 2 artiklan d alakohdassa määrätyn sakon kumoamista kokonaan tai toissijaisesti osittain.
1004
Koska Credit Suisse ei vaadi unionin yleistä tuomioistuinta käyttämään SEUT 261 artiklan ja asetuksen N:o 1/2003 31 artiklan mukaista täyttä harkintavaltaansa (ks. edellä 46 ja 67–69 kohta), kyseisen pankin asiassa T‑406/21 esittämä kanne on hylättävä kokonaisuudessaan.
1005
Crédit agricolen toisen ja kolmannen kanneperusteen tarkastelusta ilmenee sitä vastoin, että sen osallistuminen riidanalaisessa päätöksessä todettuun yhtenä kokonaisuutena pidettävään jatkettuun kilpailusääntöjen rikkomiseen on näytetty toteen vasta 11.1.2013 alkaen ja että komissio on siis tehnyt virheen, kun se on katsonut mainitun päätöksensä 1 artiklan c alakohdassa, että kyseinen yritys osallistui yhtenä kokonaisuutena pidettävään jatkettuun kilpailusääntöjen rikkomiseen 10.1.2013 alkaen.
1006
Näin ollen, ja kuten neljännen kanneperusteen tarkastelusta ilmenee, komissio on rikkonut asetuksen N:o 1/2003 23 artiklan 3 kohtaa, kun se on katsonut riidanalaisen päätöksensä 2 artiklan c alakohdassa määrätyn sakon määrän laskemisen osalta, että Crédit agricolen osalta kilpailusääntöjen rikkominen kesti 2,20 vuotta.
1007
Tästä seuraa, että Crédit agricolen ensimmäinen ja toinen vaatimus on osittain hyväksyttävä ja että yhtäältä riidanalaisen päätöksen 1 artiklan c alakohta on kumottava siltä osin kuin komissio toteaa siinä Crédit agricolen osallistuneen yhtenä kokonaisuutena pidettävään jatkettuun kilpailusääntöjen rikkomiseen 10.1.2013 alkaen ja toisaalta kyseisen päätöksen 2 artiklan c alakohta on kumottava siltä osin kuin siinä vahvistetaan Crédit agricolelle määrätyn sakon määräksi 3993000 euroa.
1008
Koska asiassa T‑386/21 todetut lainvastaisuudet vaikuttavat sakon määrään määrittämiseen ja koska Crédit agricole vaatii toisessa vaatimuksessaan sille määrätyn sakon määrän alentamista, unionin yleisen tuomioistuimen on tarkasteltava kysymystä siitä, millaisia seurauksia kyseisille lainvastaisuuksille on annettava, täyden harkintavaltansa nojalla.
F Crédit agricolen vaatimukset täyden harkintavallan nojalla tarkasteltuina
1009
Crédit agricole vaatii toisessa, toissijaisessa vaatimuksessaan, että unionin yleinen tuomioistuin käyttää täyttä harkintavaltaansa ja alentaa sille määrätyn sakon määrää.
1010
Kun unionin tuomioistuimet käyttävät SEUT 261 artiklassa ja asetuksen N:o 1/2003 31 artiklassa vahvistettua täyttä harkintavaltaansa, ne voivat paitsi pelkästään valvoa seuraamuksen laillisuutta myös korvata komission, joka on toteuttanut toimen, jossa kyseinen määrä on alun perin vahvistettu, arvioinnin omalla arvioinnillaan kyseisen seuraamuksen määrän määrittämiseksi (ks. tuomio 21.1.2016, Galp Energía España ym. v. komissio, C‑603/13 P, EU:C:2016:38, 75 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen), ja näin ollen ne voivat poistaa määrätyn sakon, alentaa sen määrää tai korottaa sitä.
1011
Kun jompikumpi unionin tuomioistuin määrittää yritykselle määrätyn sakon määrän täyden harkintavaltansa nojalla, sen on itse arvioitava olosuhteet yksittäistapauksessa ja kyseessä olevan rikkomisen luonne. Tämä harkintavallan käyttäminen edellyttää asetuksen N:o 1/2003 23 artiklan 3 kohdan mukaisesti, että kunkin seuraamuksen kohteena olevan yrityksen osalta huomioon otetaan kyseessä olevan rikkomisen vakavuus ja kesto muun muassa perustelemista, oikeasuhteisuutta, seuraamusten yksilökohtaista määräämistä ja yhdenvertaista kohtelua koskevia periaatteita noudattaen, eivätkä unionin tuomioistuimia sido komission suuntaviivoissaan määrittelemät ohjeelliset säännöt, vaikka ne voivatkin ohjata niitä (ks. vastaavasti tuomio 21.1.2016, Galp Energía España ym. v. komissio, C‑603/13 P, EU:C:2016:38, 89 ja 90 kohta).
1012
Tässä yhteydessä on todettava, että unionin yleinen tuomioistuin on todennut edellä 145, 551, 984 ja 1005 kohdassa, että komissio on virheellisesti katsonut Crédit agricolen osallistumisen riidanalaiseen kilpailusääntöjen rikkomiseen alkaneen 10.1.2013, minkä vuoksi kyseisen osallistumisen alkamisajankohta on tullut siirtää päivämäärään 11.1.2013. Sillä varauksella, että tämä toteamus vaikuttaa siihen, kuinka pitkään kyseisen pankin voidaan katsoa osallistuneen riidanalaiseen kilpailusääntöjen rikkomiseen, samoin kuin kyseisen pankin osalta käytettyyn rikkomisen kestoon perustuvaan kertoimeen, unionin yleinen tuomioistuin on kuitenkin hylännyt perusteettomina kyseisen pankin perustelut, joilla se on kyseenalaistanut muiden sille määrätyn sakon määrän määrittämiseen liittyvien osatekijöiden lainmukaisuuden, ja etenkin kyseisen pankin perustelut, jotka koskevat riidanalaisen kilpailusääntöjen rikkomisen vakavuutta.
1013
Tässä yhteydessä unionin yleinen tuomioistuin katsoo, että se voi täyden harkintavaltansa nojalla omaksua komission riidanalaisen päätöksensä 868–949 ja 952–971 perustelukappaleessa esittämät arvioinnit, joita se pitää laillisesti perusteltuina.
1014
Unionin yleisen tuomioistuimen on kuitenkin ratkaistava, onko Crédit agricolelle määrätyn sakon määrää muutettava, kun otetaan huomioon myynnin arvon korvaavan arvon laskentatapa ja se, että kyseisen pankin riidanalaiseen kilpailusääntöjen rikkomiseen osallistumisen kesto on lyhentynyt 574 työpäivästä 573 työpäivään.
1015
Tästä osallistumisen keston lyhenemisestä seuraa nimittäin, että komission toteamat vuoden pituiselle jaksolle arvioidut nimellismäärät ovat pienempiä, minkä lisäksi on arvioitava, miten 10.1.2013 koskevien tietojen poistaminen vaikuttaa kyseisen pankin lopullista osto- ja myyntihinnan välistä eroa koskevaan laskelmaan, josta on suoraan johdettu kyseisen pankin osalta käytetty tarkistuskerroin.
1016
Unionin yleisen tuomioistuimen on myös tutkittava, onko Crédit agricolelle määrätyn sakon määrää muutettava edellä 985 kohdassa määritetyn kyseisen pankin osalta sovellettavan rikkomisen kestoon perustuvan kertoimen vuoksi.
1017
Kun otetaan huomioon etenkin komission tarkistuskertoimen laskennassa soveltama sääntö kertoimen pyöristämisestä alaspäin kolmanteen desimaaliin (ks. edellä 759 kohta), mutta myös Crédit agricolen riidanalaiseen kilpailusääntöjen rikkomiseen osallistumisen kesto – hieman lyhennettynäkin – ja rikkomisen vakavuus, unionin yleinen tuomioistuin katsoo kuitenkin, ettei riidanalaisen päätöksen 1 artiklassa tarkoitetun yhtenä kokonaisuutena pidettävän jatketun kilpailusääntöjen rikkomisen, joka alkoi 11.1.2013 ja päättyi 24.3.2015, perusteella kyseiselle pankille määrätyn sakon määrää ole syytä muuttaa.
1018
Näin ollen Crédit agricolelle määrätyn sakon määräksi on vahvistettava 3993000 euroa.
IV Oikeudenkäyntikulut
1019
Työjärjestyksen 134 artiklan 1 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut.
1020
Koska Crédit agricole on hävinnyt asian lähes kokonaan, se on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut asiassa T‑386/21 komission vaatimusten mukaisesti.
1021
Koska Credit Suisse on hävinnyt asian kokonaisuudessaan, se on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut asiassa T‑406/21 komission vaatimusten mukaisesti.
Näillä perusteilla
UNIONIN YLEINEN TUOMIOISTUIN (laajennettu viides jaosto)
on ratkaissut asiat seuraavasti:
1)
Asia T‑386/21 ja asia T‑406/21 yhdistetään tuomion antamista varten.
2)
Asiassa T‑386/21:
–
SEUT 101 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan mukaisesta menettelystä (asia AT.40346 – Ylikansallisten elinten, valtioiden ja hallinnollisten elinten joukkovelkakirjat) 28.4.2021 tehdyn komission päätöksen C(2021) 2871 final 1 artiklan c alakohta kumotaan siltä osin kuin siinä todetaan, että Crédit agricole SA ja Crédit agricole Corporate and Investment Bank ovat osallistuneet kilpailusääntöjen rikkomiseen 10.1.2013–24.3.2015 eivätkä 11.1.2013–24.3.2015;
–
päätöksen C(2021) 2871 final 2 artiklan c alakohta kumotaan siltä osin kuin siinä vahvistetaan Crédit agricole Corporate and Investment Bankille ja Crédit agricolelle yhteisvastuullisesti määrätyn sakon määräksi 3993000 euroa;
–
Crédit agricole Corporate and Investment Bankille ja Crédit agricolelle päätöksen C(2021) 2871 final 2 artiklan c alakohdassa määrätyn sakon määräksi vahvistetaan 3993000 euroa, ja
–
kanne hylätään muilta osin.
–
Crédit agricole ja Crédit agricole Corporate and Investment Bank velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
3)
Asiassa T‑406/21:
–
Kanne hylätään, ja
–
UBS Group AG ja Credit Suisse Securities (Europe) Ltd velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Svenningsen
Tomljenović
Mac Eochaidh
Martín y Pérez de Nanclares
Stancu
Julistettiin Luxemburgissa 6 päivänä marraskuuta 2024.
Allekirjoitukset
Sisällys
I Asian tausta
A SSA-joukkovelkakirjojen ala
1. SSA-joukkovelkakirjan hinta jälkimarkkinoilla
a) Hinnanmuodostus jälkimarkkinoilla
b) Markkinatakaajien tarjoamat kaksisuuntaiset hinnat
2. Kaupankäyntipositiot ja ‑riski
3. Pankkien välinen kaupankäynti kaupanvälittäjien välityksellä
B Riidanalaisen päätöksen tekemiseen johtanut menettely
C Riidanalainen päätös
1. Riidanalaisen rikkomisen toteaminen
2. Sakkojen määrääminen
3. Päätösosa
II Asianosaisten vaatimukset
III Oikeudellinen arviointi
A Pyynnöt, jotka koskevat tiettyjen tietojen jättämistä pois yleisön saatavilta
B Crédit agricolen ja Credit Suissen nostamien kanteiden kohde
1. Crédit agricolen kanne
2. Credit Suissen kanne
C Riidanalaisessa päätöksessä todetun kilpailusääntöjen rikkomisen tarkoitus
D Riidanalaisessa päätöksessä analysoitujen keskustelujen tulkintaa koskevien perustelujen tutkittavaksi ottaminen
1. Crédit agricolen perusteluja koskevat oikeudenkäyntiväitteet
2. Credit Suissen perusteluja koskevat oikeudenkäyntiväitteet
E Crédit agricolen ja Credit Suissen esittämät kumoamisvaatimukset
1. Crédit agricolen kolmas kanneperuste, jonka mukaan syyttömyysolettaman periaatetta on loukattu
2. Crédit agricolen ja Credit Suissen toiset kanneperusteet, jotka perustuvat virheisiin, joita komissio on väitetysti tehnyt, kun se on luokitellut kyseessä olevat toimintatavat yhtenä kokonaisuutena pidettäväksi jatketuksi kilpailusääntöjen rikkomiseksi
a) Alustavat huomautukset
b) Luonteeltaan kilpailunvastaisten sopimusten ja/tai yhdenmukaistettujen menettelytapojen olemassaolo
1) Keskustelut, joiden kilpailunvastainen luonne on selvitetty
2) Crédit agricolen ja Credit Suissen tutkittavaksi ottamisen edellytykset täyttävällä tavalla riitauttamien keskustelujen kilpailunvastainen luonne
i) Keskustelut, jotka Crédit agricole on riitauttanut tutkittavaksi ottamisen edellytykset täyttävällä tavalla
– Keskustelu 18.1.2013
– Keskustelu 31.1.2013
– Keskustelu 15.2.2013
– Keskustelu 19.3.2013
– Keskustelu 21.3.2013
– Keskustelu 24.5.2013
– Keskustelu 3.6.2013
– Keskustelu 10.7.2013
– Keskustelu 25.7.2013
– Keskustelu 6.8.2014
– Keskustelu 12.3.2015
ii) Keskustelut, jotka Credit Suisse on riitauttanut tutkittavaksi ottamisen edellytykset täyttävällä tavalla
– Keskustelu 28.9.2010
– Keskustelu 8.2.2012
– Keskustelu 10.1.2013
– Keskustelu 12.3.2015
– Sähköpostiviesti 24.3.2015
3) Päätelmät riidanalaisessa päätöksessä käsitellyistä keskusteluista
c) Yhtenä kokonaisuutena pidettävä jatkettu kilpailusääntöjen rikkominen
1) Todetun rikkomisen pitäminen yhtenä kokonaisuutena
i) Kysymys siitä, oliko olemassa kokonaissuunnitelma, jolla oli yksi ainoa kilpailunvastainen tavoite, ennen helmikuuta 2013 ja sen aikana
ii) Kysymys siitä, onko kokonaissuunnitelman, jolla oli yksi ainoa kilpailunvastainen tavoite, toteuttamista jatkettu helmikuun 2013 jälkeen
2) Kysymys siitä, voidaanko todettua rikkomista pitää jatkettuna
i) Credit Suissen toisen kanneperusteen kolmas osa, jonka mukaan ei ole näyttöä siitä, että riidanalaista kilpailusääntöjen rikkomista olisi jatkettu helmikuun 2013 jälkeen
ii) Crédit agricolen toisen kanneperusteen toinen osa siltä osin kuin siinä pyritään osoittamaan, ettei todettua rikkomista voida pitää luonteeltaan jatkettuna
d) Crédit agricolen ja Credit Suissen osallistuminen todettuun yhtenä kokonaisuutena pidettävään jatkettuun kilpailusääntöjen rikkomiseen
1) Crédit agricolen toisen kanneperusteen ensimmäinen osa, joka perustuu muodollisesti siihen, ettei kyseinen pankki olisi myötävaikuttanut kokonaissuunnitelman toteuttamiseen
i) Kysymys siitä, myötävaikuttiko Crédit agricole tahallaan kokonaissuunnitelman toteuttamiseen
ii) Kysymys siitä, tiesikö Crédit agricole kaikista muiden asianomaisten pankkien noudattamista tai suunnittelemista toimintatavoista
2) Credit Suissen toisen kanneperusteen toinen osa, joka koskee virheitä siltä osin kuin sen on katsottu tietäneen muiden pankkien kaupankäyntiä hoitaneiden henkilöiden välisistä kahdenkeskisistä keskusteluista tai voineen kohtuudella ennakoida ne
e) Crédit agricolen ja Credit Suissen riidanalaiseen yhtenä kokonaisuutena pidettävään jatkettuun kilpailusääntöjen rikkomiseen osallistumisen kesto
1) Crédit agricolen toisen kanneperusteen toinen osa siltä osin kuin siinä pyritään osoittamaan, ettei sen osallistumista todettuun kilpailusääntöjen rikkomiseen voida luonnehtia jatkuvaksi
2) Credit Suissen toisen kanneperusteen neljäs osa, jonka mukaan komissio ei ole näyttänyt sen osallistuneen mihinkään lainvastaiseen toimintaan elokuun 2014 jälkeen
f) Päätelmät Crédit agricolen toisesta kanneperusteesta ja Credit Suissen toisesta kanneperusteesta
3. Crédit agricolen ja Credit Suissen ensimmäiset kanneperusteet, jotka koskevat virheitä kyseessä olevien toimintatapojen luokittelussa tarkoitukseen perustuvaksi kilpailunrajoitukseksi
a) Alustavat huomautukset kantajien esittämien perustelujen kohteesta ja perustasta
1) Crédit agricolen perustelut
2) Credit Suissen perustelut
b) Kyseessä olevien toimintatapojen luokitteleminen tarkoitukseen perustuvaksi kilpailunrajoitukseksi
1) Alustavat huomautukset
2) Kysymys siitä, kuinka vahingollinen toimintatavan on oltava kilpailulle, jotta se voidaan luokitella tarkoitukseen perustuvaksi kilpailunrajoitukseksi
3) Komission arvioinnit kyseessä olevista toimintatavoista
i) Perustelut, jotka koskevat sitä, miten komissio on arvioinut kyseessä olevien toimintatapojen taloudellista asiayhteyttä
– Crédit agricolen perustelut, joiden mukaan komissio ei ole arvioinut riidanalaisen kilpailusääntöjen rikkomisen taloudellista asiayhteyttä
– Crédit agricolen ja Credit Suissen perustelut, joiden mukaan komissio on arvioinut virheellisesti riidanalaisen kilpailusääntöjen rikkomisen taloudellista asiayhteyttä
ii) Crédit agricolen ja Credit Suissen perustelut, joiden mukaan kyseessä olevat toimintatavat eivät ole riittävän vahingollisia kilpailulle
iii) Perustelut, joissa väitetään lähinnä, että kyseessä olevat toimintatavat ovat oikeutettuja
– Crédit agricolen ja Credit Suissen perustelut, joiden mukaan kyseessä olevilla toimintatavoilla on ollut kilpailua edistäviä vaikutuksia
– Crédit agricolen ja Credit Suissen perustelut, joiden mukaan kyseessä olevat toimintatavat olivat ”tarpeellisia”, ”hyväksyttäviä”, ”positiivisia” tai ”erottamattomia ja keskeisiä”
4) Päätelmä kyseessä olevien toimintatapojen luokittelemisesta tarkoitukseen perustuvaksi kilpailunrajoitukseksi
4. Crédit agricolen neljäs kanneperuste ja Credit Suissen kolmas kanneperuste, jotka koskevat riittämättömiä perusteluja ja virheitä niille määrättyjen sakkojen määrän määrittämisessä
a) Perustelut, jotka koskevat Crédit agricolelle ja Credit Suisselle määrättyjen sakkojen perusmäärää
1) Perustelut, jotka koskevat myynnin arvon korvaavan arvon määrää
i) Credit Suissen perustelut, joiden mukaan sakkojen laskentatapaa ei ole perusteltu
ii) Crédit agricolen ja Credit Suissen perustelut, joiden mukaan komissio on rikkonut sakkojen laskennasta annettuja suuntaviivoja
– Crédit agricolen ja Credit Suissen perustelut, jotka perustuvat siihen, ettei komissio ole suostunut käyttämään kyseisten pankkien omia transaktioita koskeviin tietoihin perustuvaa osto- ja myyntihinnan välisen eron laskentatapaa
– Crédit agricolen perustelu, jonka mukaan komissio on virheellisesti käyttänyt kiinteämääräisiä painotuksia SSA-joukkovelkakirjojen osalta koko rikkomisajanjakson osalta ja kaikkien asianomaisten pankkien osalta, kun se on laskenut kunkin pankin lopullisen osto- ja myyntihinnan välisen eron
– Crédit agricolen ja Credit Suissen perustelut, jotka koskevat BGN-tietojen käyttämistä
– Credit Suissen perustelu, jonka mukaan sen myynnin arvon korvaava arvo on yliarvioitu, koska sen osalta on otettu huomioon muiden pankkien nimellismääriä
2) Crédit agricolen perustelut, jotka koskevat komission päätöstä olla käyttämättä vuotta 2014 viiteajanjaksona myynnin arvon korvaavan arvon laskemisen yhteydessä
3) Vakavuuteen perustuvaa kerrointa koskevat perustelut (sakkojen laskennasta annettujen suuntaviivojen 20–23 kohta)
4) Rikkomisen kestoon perustuvaa kerrointa koskevat perustelut (sakkojen laskennasta annettujen suuntaviivojen 24 kohta)
i) Perustelut, jotka koskevat Crédit agricolen osalta sovellettua rikkomisen kestoon perustuvaa kerrointa, joka on 2,20 vuotta
ii) Perustelut, jotka koskevat Credit Suissen osalta sovellettua rikkomisen kestoon perustuvaa kerrointa, joka on 4,75 vuotta
b) Crédit agricolelle määrätyn sakon perusmäärän mukauttamista koskevat perustelut
5. Päätelmät kanneperusteita, joissa vaaditaan riidanalaisen päätöksen kumoamista
F Crédit agricolen vaatimukset täyden harkintavallan nojalla tarkasteltuina
IV Oikeudenkäyntikulut
(
*1
)	Oikeudenkäyntikieli: englanti.