62024CJ0364
EUROOPA KOHTU OTSUS (esimene koda)
5. veebruar 2026 (
*1
)
Eelotsusetaotlus – Keskkond – Geneetiliselt muundatud organismide (GMOd) tahtlik keskkonda viimine – Meetmed GMOde tahtmatu keskkonda sattumise vältimiseks – Direktiiv 2001/18/EÜ – Artikli 26c lõiked 1 ja 3 – Määrus (EÜ) nr 1829/2003 – Rakendusotsus (EL) 2016/321 – Geneetiliselt muundatud maisi MON 810 kasvatamise keeld Itaalias – Kehtivus – Kaupade vaba liikumine – ELTL artiklid 34 ja 114 – Proportsionaalsuse ja diskrimineerimiskeelu põhimõte – Ettevõtlusvabadus – Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklid 16 ja 21
Liidetud kohtuasjades C‑364/24 ja C‑393/24,
mille ese on ELTL artikli 267 alusel Consiglio di Stato (Itaalia kõrgeima halduskohtuna tegutsev riiginõukogu) 14. mai 2024. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 17. mail 2024, ja Tribunale di Udine (Udine esimese astme kohus, Itaalia) 7. mai 2024. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 5. juunil 2024, menetlustes
Giorgio Fidenato enda nimel ja põllumajandusettevõtte In Trois omanikuna
versus
Ministero dell’Agricoltura, della Sovranità Alimentare e delle Foreste,
menetluses osales:
WX enda nimel ja põllumajandusettevõtte Li Pocis de WX omanikuna,
ja
Giorgio Fidenato enda nimel ja põllumajandusettevõtte In Trois omanikuna
versus
Ministero dell’Agricoltura, della Sovranità alimentare e delle Foreste,
EUROOPA KOHUS (esimene koda),
koosseisus: koja president F. Biltgen, kohtunikud I. Ziemele, A. Kumin, S. Gervasoni (ettekandja) ja M. Bošnjak,
kohtujurist: M. Szpunar,
kohtusekretär: A. Calot Escobar,
arvestades kirjalikku menetlust,
arvestades seisukohti, mille esitasid:
–
Giorgio Fidenato enda nimel ja põllumajandusettevõtte In Trois omanikuna, esindaja: avvocato G. Martorana,
–
Itaalia valitsus, esindaja: S. Fiorentino, keda abistasid avvocato dello Stato M. Di Benedetto ja procuratore dello Stato G. Lillo,
–
Kreeka valitsus, esindajad: E. Leftheriotou ja A. Vasilopoulou,
–
Prantsuse valitsus, esindajad: P. Chansou, B. Fodda ja B. Travard,
–
Luksemburgi valitsus, esindajad: A. Germeaux ja T. Schell,
–
Ungari valitsus, esindajad: M. Z. Fehér ja K. Szíjjártó,
–
Poola valitsus, esindaja: B. Majczyna,
–
Euroopa Parlament, esindajad: W. Kuzmienko ja M. Menegatti,
–
Euroopa Liidu Nõukogu, esindajad: M. Moore, P. Pecheux ja S. Scarpa Ferraglio,
–
Euroopa Komisjon, esindajad: C. Biz, F. Castilla Contreras ja I. Galindo Martín,
olles 26. juuni 2025. aasta kohtuistungil ära kuulanud kohtujuristi ettepaneku,
on teinud järgmise
kohtuotsuse
1
Eelotsusetaotlused käsitlevad Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. märtsi 2001. aasta direktiivi 2001/18/EÜ geneetiliselt muundatud organismide tahtliku keskkonda viimise kohta ja nõukogu direktiivi 90/220/EMÜ kehtetuks tunnistamise kohta (EÜT 2001, L 106, lk 1; ELT eriväljaanne 15/06, lk 77), mida on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. märtsi 2015. aasta direktiiviga (EL) 2015/412 (ELT 2015, L 68, lk 1) (edaspidi „direktiiv 2001/18“), artiklite 26b ja 26c kehtivust ning komisjoni 3. märtsi 2016. aasta rakendusotsuse (EL) 2016/321, millega kohandatakse geneetiliselt muundatud maisi (Zea mays L.) MON 810 (MON‑ØØ81Ø‑6) kasvatamisloa geograafilist kohaldamisala (ELT 2016, L 60, lk 90), kehtivust ja tõlgendamist, arvestades ELL artiklit 3, ELTL artikleid 2, 3, 18, 26, 34–36, artikli 216 lõiget 2, Euroopa Liidu põhiõiguste harta (edaspidi „harta“) artikleid 16, 21 ja 52, diskrimineerimiskeelu ja proportsionaalsuse põhimõtet ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. septembri 2003. aasta määruse (EÜ) nr 1829/2003 geneetiliselt muundatud toidu ja sööda kohta (ELT 2003, L 268, lk 1; ELT eriväljaanne 13/32, lk 432) artiklit 34.
2
Taotlused on esitatud põllumajandustootja Giorgio Fidenato ja Itaalia ametiasutuste vahelistes kohtuvaidlustes, mis puudutavad geneetiliselt muundatud maisi (Zea mays L.) MON 810 (MON‑ØØ81Ø‑6) (edaspidi „geneetiliselt muundatud mais MON 810“) taimede hävitamis‑ ja mahamatmismeetmete rakendamist ning G. Fidenatole niisuguste taimede kasvatamise eest 50000 euro suuruse haldustrahvi määramist.
Õiguslik raamistik
Rahvusvaheline õigus
3
Nõukogu 22. detsembri 1994. aasta otsusega 94/800/EÜ, mis käsitleb Euroopa Ühenduse nimel sõlmitavaid tema pädevusse kuuluvaid küsimusi puudutavaid kokkuleppeid, mis saavutati mitmepoolsete kaubandusläbirääkimiste Uruguay voorus (1986–1994) (EÜT 1994, L 336, lk 1; ELT eriväljaanne 11/21, lk 80), kiitis Euroopa Liidu Nõukogu heaks Maailma Kaubandusorganisatsiooni (WTO) asutamislepingu, millele kirjutati alla Marrakechis 15. aprillil 1994, ning sellele lepingule lisatud lepingud (edaspidi „WTO lepingud“).
Liidu õigus
Direktiiv 2001/18
4
Direktiivi 2001/18 artiklis 1 „Eesmärk“ on sätestatud:
„Ettevaatusprintsiibi kohaselt on käesoleva direktiivi eesmärk ühtlustada liikmesriikide õigus‑ ja haldusnormid ning tagada inimeste tervise ja keskkonna kaitse järgmistel juhtudel:
–
geneetiliselt muundatud organismide [(edaspidi „GMOd“)] keskkonda viimine muul eesmärgil, kui nende turuleviimine ühenduses,
–
[GMOde] toodetena või toodete koostises turuleviimine ühenduses.“
5
Direktiivi artiklis 4 „Üldkohustused“ on sätestatud:
„1.   Liikmesriigid tagavad ettevaatusprintsiibi kohaselt kõigi vajalike meetmete võtmise selleks, et vältida GMOde tahtliku keskkonda viimise või turuleviimisega seotud võimalikku ebasoovitavat mõju inimeste tervisele ja keskkonnale. GMOde tahtlik keskkonda viimine või turuleviimine võib toimuda ainult B või C osa kohaselt.
[…]“.
6
Direktiivi artiklis 22 „Vaba ringlus“ on sätestatud:
„Ilma et see piiraks artikli 23 kohaldamist, ei või liikmesriigid keelata, piirata ega takistada käesoleva direktiivi nõuetele vastavate GMOde toodetena või toodete koostises turuleviimist.“
7
Sama direktiivi artiklis 23 „Kaitseklausel“ on sätestatud:
„1.   Kui liikmesriik jõuab pärast nõusoleku andmise kuupäeva ilmnenud uue või täiendava teabe põhjal, mis mõjutab keskkonnariski hindamist, või olemasoleva teabe ümberhindamise tulemusena uute või täiendavate teaduslike teadmiste põhjal, üksikasjalikult põhjendatud arvamusele, et tootena või toote koostises esinev GMO, mille kohta on esitatud nõuetekohane taotlus ning saadud kirjalik nõusolek käesoleva direktiivi alusel, kujutab endast ohtu inimeste tervisele või keskkonnale, võib kõnesolev liikmesriik selle tootena või toote koostises esineva GMO kasutamist ja/või müüki oma territooriumil ajutiselt piirata või selle ära keelata.
Liikmesriik tagab, et tõsise ohu puhul võetakse tarvitusele erakorralised abinõud, nagu on turuleviimise peatamine või lõpetamine, sealhulgas üldsuse teavitamine.
Liikmesriik teeb viivitamata [Euroopa K]omisjonile ja teistele liikmesriikidele teatavaks käesoleva artikli alusel võetud meetmed ning põhjendab oma otsust, esitades keskkonnariski hindamise ülevaate, millest selgub, kas ja kuidas tuleks nõuandes esitatud tingimusi muuta või kas nõuanne tuleks kehtetuks tunnistada, ning vajaduse korral uue või täiendava teabe, millele otsus tugineb.
2.   60 päeva jooksul pärast liikmesriigi edastatud info vastuvõtmist võetakse vastavalt artikli 30 lõikes 2 osutatud regulatiivmenetlusele vastu otsus, millise meetme kõnealune liikmesriik võtab. 60päevase tähtaja arvestamisel ei võeta arvesse aega, mille kestel komisjon ootab võimalikku taotlejalt nõutud täiendavat teavet või arvamust teaduskomitee(de)lt, kellega on nõu peetud. Aeg, mille kestel komisjon ootab teaduskomitee(de) arvamust (arvamusi), ei ole pikem kui 60 päeva.
Samuti ei võeta arvesse aega, mis nõukogul kulub, et tegutseda vastavalt artikli 30 lõikes 2 osutatud regulatiivmenetlusele.“
8
Direktiivi 2001/18 artiklis 26b „Kasvatamine“ on sätestatud:
„1.   Asjaomasele GMO‑le loa andmise menetluse ajal või nõusoleku/loa uuendamise ajal võib liikmesriik nõuda kirjaliku nõusoleku või loa geograafilise kohaldamisala kohandamist nii, et välistatakse GMO kasvatamine asjaomase liikmesriigi kogu territooriumil või selle osal. Komisjoni teavitatakse sellest nõudest hiljemalt 45 päeva jooksul alates hindamisaruande laialisaatmise kuupäevast vastavalt käesoleva direktiivi artikli 14 lõikele 2 või alates Euroopa Toiduohutusameti arvamuse saamisest vastavalt määruse [nr 1829/2003] artikli 6 lõikele 6 ja artikli 18 lõikele 6. Komisjon esitab liikmesriigi nõude viivitamata loa taotlejale ja teistele liikmesriikidele. Komisjon teeb nõude elektroonilisel teel avalikkusele kättesaadavaks.
2.   30 päeva jooksul alates sellest, kui komisjon on kõnealuse nõude esitanud, võib loa taotleja kohandada või kinnitada oma algse taotluse geograafilist kohaldamisala.
Kinnituse puudumise korral kohandatakse taotluse geograafilist kohaldamisala käesoleva direktiivi alusel väljastatud kirjalikus nõusolekus ja, kui see on kohaldatav, käesoleva direktiivi artikli 19 kohaselt väljastatud otsuses ning määruse [nr 1829/2003] artiklite 7 ja 19 alusel vastuvõetud lubamisotsuses.
Käesoleva direktiivi alusel väljastatud kirjalik nõusolek ja, kui see on kohaldatav, käesoleva direktiivi artikli 19 kohaselt väljastatud otsus ning määruse [nr 1829/2003] artiklite 7 ja 19 alusel vastuvõetud lubamisotsus väljastatakse siis taotluse kohandatud geograafilise kohaldamisala alusel.
Kui komisjonile teatatakse käesoleva artikli lõike 1 kohasest nõudest pärast hindamisaruande laialisaatmist vastavalt käesoleva direktiivi artikli 14 lõikele 2 või pärast Euroopa Toiduohutusameti arvamuse saamist vastavalt määruse [nr 1829/2003] artikli 6 lõikele 6 ja artikli 18 lõikele 6, pikendatakse käesoleva direktiivi artiklis 15 sätestatud tähtaegu kirjaliku nõusoleku väljastamiseks või, olenevalt asjaoludest, määruse [nr 1829/2003] artiklites 7 ja 19 sätestatud tähtaegu tehtava otsuse eelnõu komiteele esitamiseks ühe 15‑päevase ajavahemiku võrra, olenemata selliseid nõudeid esitavate liikmesriikide arvust.
3.   Kui käesoleva artikli lõike 1 kohaselt ei ole nõudeid esitatud või kui taotleja on kinnitanud oma algse taotluse geograafilist kohaldamisala, võib liikmesriik võtta vastu meetmeid, mis piiravad või keelavad varem käesoleva direktiivi C osa või määruse [nr 1829/2003] alusel lubatud GMO või kultuuri või iseloomuliku tunnuse alusel kindlaks määratud GMOde rühma kasvatamist kogu tema territooriumil või selle osal, tingimusel et niisugused meetmed on vastavuses liidu õigusega, põhjendatud, proportsionaalsed ja mittediskrimineerivad ning on lisaks tingitud mõjuvatest põhjustest, mis on seotud näiteks järgmisega:
a)
keskkonnapoliitika eesmärgid;
b)
asulaplaneerimine;
c)
maakasutus;
d)
sotsiaal-majanduslik mõju;
e)
GMO-sisalduse vältimine teistes toodetes, ilma et see piiraks artikli 26a kohaldamist;
f)
põllumajanduspoliitika eesmärgid;
g)
avalik kord.
Kõnealused põhjused võivad olla esitatud eraldi või koos (välja arvatud punktis g esitatud põhjus, mida ei saa esitada eraldi), olenevalt selle liikmesriigi, piirkonna või ala konkreetsest olukorrast, kus nimetatud meetmeid hakatakse kohaldama, kuid need ei tohi olla mingil juhul vastuolus käesoleva direktiivi või määruse [nr 1829/2003] kohaselt teostatud keskkonnariski hindamisega.
4.   Liikmesriik, kes kavatseb vastu võtta käesoleva artikli lõike 3 kohased meetmed, peab esmalt esitama komisjonile kõnealuste meetmete kava ja vastavad põhjused. Need võib esitada enne, kui käesoleva direktiivi C osa või määruse [nr 1829/2003] kohane loa andmise menetlus on lõpule viidud. 75 päeva jooksul alates meetmete kava esitamise kuupäevast:
a)
hoidub asjaomane liikmesriik kõnealuseid meetmeid vastu võtmast ja rakendamast;
b)
tagavad asjaomased liikmesriigid, et tootjad hoiduvad asjaomase GMO või asjaomaste GMOde mahapanemisest, ning
c)
võib komisjon teha märkusi, mida ta peab asjakohasteks.
Esimeses lõigus nimetatud 75‑päevase ajavahemiku möödumisel võib asjaomane liikmesriik kogu nõusoleku/loa kehtivusaja jooksul ja alates liidu loa jõustumise kuupäevast võtta meetmed vastu kas algselt kavandatud kujul või komisjonilt saadud mittesiduvate märkuste arvessevõtmiseks muudetud kujul. Kõnealustest meetmetest teavitatakse viivitamata komisjoni, teisi liikmesriike ja loa omajat.
Liikmesriigid teavitavad avalikult kõikidest sellistest meetmetest kõiki asjaomaseid tootjaid, sealhulgas taimekasvatajaid.
5.   Kui liikmesriik soovib, et kogu tema territoorium või selle osa integreeritaks uuesti nõusoleku/loa geograafilisse kohaldamisalasse, millest see eelnevalt lõike 2 kohaselt välja arvati, võib ta esitada sellekohase taotluse pädevale asutusele, kes andis käesoleva direktiivi alusel kirjaliku nõusoleku, või komisjonile, kui asjaomasele GMO‑le anti luba määruse [nr 1829/2003] alusel. Kirjaliku nõusoleku andnud pädev asutus või, olenevalt asjaoludest, komisjon muudab vastavalt nõusoleku või lubamisotsuse geograafilist kohaldamisala.
6.   GMO‑le antud nõusoleku/loa geograafilise kohaldamisala kohandamiseks lõike 5 alusel
a)
muudab käesoleva direktiivi alusel lubatud GMO puhul kirjaliku nõusoleku väljastanud pädev asutus vastavalt nõusoleku geograafilist kohaldamisala ja teavitab komisjoni, liikmesriike ja loa omajat pärast nõusoleku kohaldamisala muutmist;
b)
muudab määruse [nr 1829/2003] alusel lubatud GMO puhul komisjon vastavalt lubamisotsust, kohaldamata nimetatud määruse artikli 35 lõikes 2 sätestatud menetlust. Komisjon teavitab sellest liikmesriike ja loa omajat.
7.   Kui liikmesriik on lõigete 3 ja 4 kohaselt võetud meetmed kehtetuks tunnistanud, teavitab ta sellest viivitamata komisjoni ja teisi liikmesriike.
8.   Käesoleva artikli alusel vastu võetud meetmed ei mõjuta toodetena või toodete koostises esinevate lubatud GMOde vaba ringlust.“
9
Direktiivi 2001/18 artiklis 26c „Üleminekumeetmed“ on sätestatud:
„1.   Alates 2. aprillist 2015 kuni 3. oktoobrini 2015 võib liikmesriik nõuda esitatud taotluse või väljastatud loa geograafilise kohaldamisala kohandamist käesoleva direktiivi või määruse [nr 1829/2003] alusel enne 2. aprilli 2015. Komisjon esitab liikmesriigi nõude viivitamata loa taotlejale ja teistele liikmesriikidele.
2.   Kui taotluse kohta ei ole veel otsust tehtud ja taotleja ei ole käesoleva artikli lõikes 1 osutatud nõudest teavitamisele järgneva 30 päeva jooksul oma algse taotluse geograafilist kohaldamisala kinnitanud, kohandatakse vastavalt taotluse geograafilist kohaldamisala. Käesoleva direktiivi alusel väljastatud kirjalik nõusolek ja, kui see on kohaldatav, käesoleva direktiivi artikli 19 kohaselt väljastatud otsus ning määruse [nr 1829/2003] artiklite 7 ja 19 alusel vastuvõetud lubamisotsus väljastatakse siis taotluse kohandatud geograafilise kohaldamisala alusel.
3.   Kui luba on juba antud ja loa omaja ei ole käesoleva artikli lõikes 1 osutatud nõudest teavitamisele järgneva 30 päeva jooksul loa geograafilist kohaldamisala kinnitanud, muudetakse luba vastavalt. Käesoleva direktiivi kohase kirjaliku nõusoleku puhul muudab pädev asutus vastavalt nõusoleku geograafilist kohaldamisala ning teavitab komisjoni, liikmesriike ja loa omajat pärast nõusoleku kohaldamisala muutmist. Määruse [nr 1829/2003] kohase loa puhul muudab komisjon vastavalt lubamisotsust, kohaldamata nimetatud määruse artikli 35 lõikes 2 sätestatud menetlust. Komisjon teavitab sellest liikmesriike ja loa omajat.
4.   Kui käesoleva artikli lõike 1 alusel ei ole nõudeid esitatud või kui loa taotleja või asjakohasel juhul loa omaja on kinnitanud oma algse taotluse või asjakohasel juhul loa geograafilist kohaldamisala, kohaldatakse mutatis mutandis artikli 26b lõikeid 3–8.
5.   Käesolev artikkel ei mõjuta selliste lubatud GMO seemnete ja taimede paljundusmaterjali kasvatamist, mis on enne liikmesriigis asjaomase GMO kasvatamise piiramist või keelamist õiguspäraselt maha pandud.
6.   Käesoleva artikli alusel vastu võetud meetmed ei mõjuta toodetena või toodete koostises esinevate lubatud GMOde vaba ringlust.“
10
Direktiivi 2001/18 artikkel 33 „Trahvid“ on sõnastatud järgmiselt:
„Liikmesriigid määravad kindlaks trahvid, mida kohaldatakse käesoleva direktiivi kohaselt vastuvõetud siseriiklike sätete rikkumise korral. Need trahvid peavad olema tõhusad, proportsionaalsed ja hoiatavad.“
Direktiiv 2015/412
11
Direktiivi 2015/412 põhjendustes 6–8, 16 ja 27 on märgitud:
„(6)
Kogemused on näidanud, et GMOde kasvatamine on küsimus, millega tegeletakse põhjalikumalt liikmesriigi tasandil. GMOde turuleviimise ja impordiga seotud küsimused peaksid siseturu kaitsmise eesmärgil olema jätkuvalt reguleeritud liidu tasandil. GMOde kasvatamiseks võib teatud juhtudel siiski vaja minna suuremat paindlikkust, sest see on tugeva riikliku, piirkondliku ja kohaliku mõõtmega teema, arvestades, et see on seotud maakasutuse, kohalike põllumajandusstruktuuride ning elupaikade, ökosüsteemide ja maastike kaitsmise või säilitamisega. Euroopa Liidu toimimise lepingu (ELi toimimise leping) artikli 2 lõike 2 kohaselt on liikmesriikidel õigus võtta vastu siduvaid õigusakte GMOde kasvatamise piiramise või keelustamise kohta oma territooriumil, pärast seda kui sellistele GMOdele on antud luba liidu turule viimiseks. Samas ei tohiks selline paindlikkus aga negatiivselt mõjutada ühtset lubade andmise menetlust ja eelkõige hindamisprotsessi, mida viib peamiselt läbi Euroopa Toiduohutusamet […].
(7)
Varem on mõned liikmesriigid GMOde kasvatamise piiramiseks või keelustamiseks kasutanud direktiivi [2001/18] artikli 23 ja määruse [nr 1829/2003] artikli 34 kohaseid kaitseklausleid ja erakorralisi meetmeid, mis on, olenevalt juhtumist, tingitud kas pärast nõusoleku andmise kuupäeva ilmnenud uuest või täiendavast teabest, mis mõjutab keskkonnariski hindamist, või olemasoleva teabe ümberhindamisest. Teised liikmesriigid on kasutanud ELi toimimise lepingu artikli 114 lõigetes 5 ja 6 sätestatud teavitamismenetlust, mis nõuab keskkonna ja töökeskkonna kaitsega seotud uute teaduslike tõendite esitamist. Lisaks sellele on GMOde kasvatamisega seotud otsuste tegemise protsess osutunud eriti keerukaks, pidades silmas riikide väljendatud muret, mis ei ole seotud üksnes GMOde ohutusega tervisele või keskkonnale.
(8)
Sellega seoses ning kooskõlas subsidiaarsuse põhimõttega tundub asjakohane anda liikmesriikidele rohkem paindlikkust otsustamaks, kas nad soovivad oma territooriumil GMOsid kasvatada või mitte, ilma et see mõjutaks liidu GMOdele lubade andmise süsteemis ette nähtud riskihindamist lubade andmise menetluse käigus ega pärast seda ning eraldiseisvana meetmetest, mida GMOsid kasvatavad liikmesriigid võivad võtta või peavad võtma direktiivi [2001/18] kohaldamiseks, et vältida GMOde tahtmatut sattumist muudesse toodetesse. Selle võimaluse andmine liikmesriikidele tõenäoliselt lihtsustab GMOdele lubade andmise menetlust ning samal ajal tõenäoliselt tagab ka tarbijate, põllumajandustootjate ja tootjate valikuvabaduse, pakkudes suuremat selgust asjaomastele sidusrühmadele seoses GMOde kasvatamisega liidus. Seega peaks käesolev direktiiv hõlbustama siseturu tõrgeteta toimimist.
[…]
(16)
Käesoleva direktiivi alusel vastu võetud piirangud ja keelud peaksid käsitlema üksnes GMOde kasvatamist ning mitte geneetiliselt muundatud seemnete ja taimede paljundusmaterjali ega ka nendest või nende saagist saadavate toodete vaba ringlust ja importi ning peaksid lisaks olema kooskõlas aluslepingutega, eelkõige mittediskrimineerimise põhimõttega oma‑ ja välismaiste toodete vahel, proportsionaalsuse põhimõtte ning ELi toimimise lepingu artiklitega 34 ja 36 ning artikli 216 lõikega 2.
[…]
(27)
Direktiivi [2001/18] artiklites 26b ja 26c kehtestatud sätteid kohaldatakse, ilma et see piiraks nimetatud direktiivi artikli 23 ja määruse [nr 1829/2003] artikli 34 kohaldamist.“
Rakendusotsus 2016/321
12
Direktiivi 2001/18 ja eelkõige selle artikli 26c lõike 3 alusel tehtud rakendusotsusega 2016/321 võttis komisjon selle artikli alusel teadmiseks taotlused, milles 19 liikmesriiki, sealhulgas Itaalia Vabariik, palusid selle sätte alusel keelata geneetiliselt muundatud maisi MON 810 kasvatamine kogu oma territooriumil või osal sellest. Loa omaja, kellele need taotlused esitati, ei taotlenud oma loa algse geograafilise ulatuse kinnitamist ja andis seega nõusoleku loa muutmiseks.
Määrus nr 1829/2003
13
Määruse nr 1829/2003 artikkel 34 „Erakorralised meetmed“ on sõnastatud järgmiselt:
„Kui on ilmne, et käesoleva määrusega või selle kohaselt lubatud tooted võivad endast kujutada tõsist ohtu inimeste või loomade tervisele või keskkonnale, või kui vastavalt artiklitele 10 või 22 välja antud [Euroopa Toiduohutusameti] arvamuse kohaselt tekib vajadus mõnd antud luba kiirkorras peatada või muuta, võetakse meetmed [Euroopa Parlamendi ja nõukogu 28. jaanuari 2002. aasta määruse (EÜ) nr 178/2002, millega sätestatakse toidualaste õigusnormide üldised põhimõtted ja nõuded, asutatakse Euroopa Toiduohutusamet ja kehtestatakse toidu ohutusega seotud menetlused (EÜT 2002, L 31, lk 1; ELT eriväljaanne 15/06, lk 463),] artiklites 53 ja 54 sätestatud korras.“
Itaalia õigus
14
8. juuli 2003. aasta dekreetseaduse nr 224, mis käsitleb direktiivi 2001/18/EÜ geneetiliselt muundatud organismide tahtliku keskkonda viimise kohta (decreto legislativo n. 224 – Attuazione della direttiva 2001/18/CE concernente l’emissione deliberata nell’ambiente di organismi geneticamente modificati; GURI nr 194, 22.8.2003) rakendamist ning mida on muudetud 14. novembri 2016. aasta dekreetseadusega nr 227 (decreto legislativo n. 227; GURI nr 288, 10.12.2016) (edaspidi „dekreetseadus 224/2003“), artiklis 35 bis„III‑bis jaotisega seotud karistused“ on sätestatud:
„1.   Kui tegemist ei ole kuriteoga, karistatakse allpool loetletud keeldude rikkumise eest 25000 kuni 75000 euro suuruse haldustrahviga igaühte, kes rikub:
a)
kasvatamiskeeldu, mis on kehtestatud geograafilise kohaldamisala muutmisega; see geograafiline kohaldamisala on ettenähtud juhtudel kindlaks määratud mõnes allpool nimetatud meetmes:
1)
luba, mille [komisjon] on andnud määruse nr [1829/2003] artiklite 7 ja 19 alusel;
2)
luba, mille pädev riigisisene asutus on andnud direktiivi [2001/18] artiklite 15, 17 ja 18 alusel;
3)
luba, mille pädev riigisisene asutus on andnud artikli 2 lõike 1 või artikli 18 lõike 1 alusel ning – juhul kui tingimused on täidetud – otsuses, mille sama asutus on vastu võtnud artikli 18 lõike 3 alusel;
b)
kasvatamiskeeldu, mis on kehtestatud artikli 26 quater lõike 6 alusel;
c)
asjaomas(t)e GMO(de) ajutist istutamiskeeldu, mis on ette nähtud artikli 26 quater lõike 5 punktis b ja artikli 26 sexies lõikes 3.
2.   Lisanduva halduskaristusena tehakse rikkujale määrusega ettekirjutus, millega peatatakse kuni kuueks kuuks turuleviimise meetmetega antud õigus GMOsid kasvatada.
3.   Lõikes 1 sätestatud keeldude rikkuja on kohustatud hävitama ebaseaduslikult istutatud geneetiliselt muundatud taimed ning taastama nende alade seisukorra omal kulul ühiselt koos maaomanikuga ja isikutega, kellel on maa-ala kasutamiseks asja‑ või võlaõigused, kui selle rikkumise saab neile omistada tahtluse või hooletuse kaudu, lähtudes asjaoludest, mille kontrollipädevusega isikud on tuvastanud võistlevas menetluses asjaomaste isikutega. Lõikes 4 nimetatud asutus määrab selleks vajalikud toimingud ja nende sooritamise tähtaja, mille möödumisel korraldab ta täitmise kohustatud isikute kulul ja nõuab neilt kulu sisse.
[…]“.
Põhikohtuasjad ja eelotsuse küsimused
Kohtuasi C‑364/24
15
Itaalias Pordenone provintsis Arbas asuva põllumajandusettevõtte In Trois omanik Giorgio Fidenato kasvatas 2021. aasta külvihooajal geneetiliselt muundatud maisi MON 810 taimi.
16
8. septembril 2021 kontrolliti, kas G. Fidenato aladel esineb GMOsid. Selle kohta teatas viimati nimetatu, et ta on geneetiliselt muundatud maisi külvanud üksnes teadusuuringute eesmärgil ja et see tegevus jätkub, „kuni direktiivi [2015/412] õiguspärasuse küsimus esitatakse Euroopa Liidu Kohtule otsuse tegemiseks“.
17
Ministero delle Politiche Agricole, Alimentari e Forestali (põllumajandus‑, toidu‑ ja metsanduspoliitika ministeerium, Itaalia) tuletas 14. oktoobri 2021. aasta määrusega huvitatud isikule meelde, et rakendusotsuse 2016/321 kohaselt on geneetiliselt muundatud maisi MON 810 kasvatamine selle taotluse esitanud liikmesriikide – sealhulgas Itaalia Vabariik – territooriumil keelatud, ning kohustas teda dekreetseaduse 224/2003 artikli 35 bis alusel viie päeva jooksul purustamise ja mahamatmise teel hävitama tema ebaseaduslikult kasvatatud maisikultuuri ning taastama endise olukorra.
18
Kuna G. Fidenato seda korraldust ei täitnud, hävitasid Corpo forestale dello Stato (riigi metsaamet, Itaalia) ametnikud ise 19. oktoobril 2021 asjaomase põllukultuuri.
19
G. Fidenato esitas 14. oktoobri 2021. aasta määruse peale Tribunale Amministrativo Regionale per il Friuli Venezia Giuliale (Friuli Venezia Giulia maakonna halduskohus, Itaalia) kaebuse, milles ta väitis muu hulgas, et talle adresseeritud korraldus põllukultuuride hävitamiseks ja endise olukorra taastamiseks oli õigusvastane, sest see tehti õigusnormide alusel, mis ise on vastuolus liidu esmase õigusega. Lisaks leiab ta, et määruse nr 1829/2003 alusel antud turuleviimise loa olemasolu eeldab, et asjaomane geneetiliselt muundatud toode ei kujuta endast mingit konkreetset ohtu tervisele ega keskkonnale. Seega on arusaamatu, et liidu seadusandja lubas liikmesriigi taotlusel selle loa geograafilist ulatust muuta, ilma et riik peaks seda kuidagi põhjendama.
20
Kuna kaebus jäeti rahuldamata, esitas G. Fidenato Tribunale Amministrativo Regionale per il Friuli Venezia Giulia (Friuli Venezia Giulia maakonna halduskohus) otsuse peale apellatsioonkaebuse Consiglio di Statole (Itaalia kõrgeima halduskohtuna tegutsev riiginõukogu), kes on eelotsusetaotluse esitanud kohus.
21
Eelotsusetaotluse esitanud kohtul on tekkinud küsimus, kas direktiivi 2001/18 artiklites 26b ja 26c liikmesriikidele antud võimalus keelata oma territooriumil GMOde kasvatamine – ilma et nad peaksid selleks esitama ühtegi põhjendust või tõendit konkreetse ohu kohta, mida asjaomane müügiloa saanud GMO‑toode võib endast kujutada tervisele või keskkonnale – on kooskõlas liidu esmase õigusega, eelkõige siseturu põhivabadustega, nagu neid on tõlgendanud Euroopa Kohus 13. septembri 2017. aasta kohtuotsuses Fidenato jt (C‑111/16, EU:C:2017:676) ja 23. novembri 2017. aasta kohtumääruses Fidenato jt (C‑107/16, EU:C:2017:900), ning laiemalt proportsionaalsuse põhimõttega. Ta leiab, et artiklid 26b ja 26c on vastuolus sama direktiivi muude sätetega, täpsemalt artiklitega 22 ja 23, ning et artiklite 26b ja 26c võimalik kehtetus võib mõjutada rakendusotsuse 2016/321 kehtivust.
22
Neil asjaoludel otsustas Consiglio di Stato (kõrgeima halduskohtuna tegutsev riiginõukogu) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1.
Kas [direktiivi 2001/18] artiklid 26b ja 26c on kooskõlas määruse [nr 1829/2003] artikliga 34, ELL artikliga 3, ELTL artiklitega 2, 3, 26, 34–36 ning [harta] artiklitega 16 ja 52?
2.
Kui esimesele küsimusele vastatakse eitavalt, siis kas eelotsusetaotluse esitanud kohus võib rakendusotsuse [2016/321], mis on vastu võetud direktiivi [2001/18] artikli 26c alusel, kohaldamata jätta või kehtetuks tunnistada, kuna on tuvastatud selle artikli vastuolu ELLi ja ELTLi ülimuslike sätetega?“
Kohtuasi C‑393/24
23
Dipartimentio dell’Ispettorato Centrale della Tutela della Qualitá e Repressione Frodi dei Prodotti Agroalimentari (põllumajandustoodete kvaliteedi kaitse ja selles valdkonnas toime pandavate pettuste vastu võitlemise keskne kontrolliosakond, Itaalia) Direzione Generale per il riconoscimento degli organismi di controllo e certificazione e tutela del consumatore (kontrolli‑, sertifitseerimis‑ ja tarbijakaitseasutuste tunnustamise peadirektoraat, Itaalia) direktori 19. juuni 2023. aasta ettekirjutusega, mis võeti vastu dekreetseaduse 224/2003 artikli 35 bis alusel, määrati G. Fidenatole trahv kogusummas 50000 eurot geneetiliselt muundatud maisi MON 810 kasvatamise keelu rikkumise eest. Trahvid määrati ühelt poolt Itaalias Udine provintsis ja teiselt poolt Itaalias Pordenone provintsis külvatud kõnealuse maisisordi kasvatamise eest.
24
G. Fidenato esitas Tribunale di Udinele (Udine esimese astme kohus, Itaalia) ettekirjutuse peale kaebuse 25000 euro suuruse summa osas, mis vastab trahvile, mis talle määrati selles provintsis kasvatatud geneetiliselt muundatud maisi MON 810 kasvatamise eest. Ta esitas Tribunale di Pordenonele (Pordenone esimese astme kohus, Itaalia) sarnase kaebuse summas 25000 eurot, mis vastab trahvile, mis talle määrati selle maisisordi kasvatamise eest viimati nimetatud provintsis.
25
Tribunale di Udinel (Udine esimese astme kohus), kes on eelotsusetaotluse esitanud kohus, on talle esitatud kaebuse raames tekkinud küsimus, kas direktiivi 2001/18 artiklid 26b ja 26c on kehtivad, lähtudes eelkõige liidu esmase õiguse normidest seoses kaupade vaba liikumise, ettevõtlusvabaduse ja diskrimineerimiskeeluga ning WTO lepingutest. See kohus toob konkreetselt esile, et sama direktiivi artiklis 22 on sõnaselgelt sätestatud, et liikmesriigid ei või keelata, piirata ega takistada direktiivi nõuetele vastavate GMOde toodetena või toodete koostises turuleviimist. Veel soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, kas rakendusotsuse 2016/321 tohtis vastu võtta ELTL artikli 114 alusel, milles on käsitletud meetmeid, mille eesmärk on parandada siseturu toimimist.
26
Juhul kui direktiivi 2001/18 artiklid 26b ja 26c on kehtetud, siis soovib ta teada, kuidas tuleb tõlgendada rakendusotsuses 2016/321 kehtestatud keeldu, mis tundub talle ebaselge ja milles tema väitel ei ole esitatud geneetiliselt muundatud maisi MON 810 loa geograafilise ulatuse muutmise põhjusi. Ta kahtleb ühtlasi, kas see otsus on kehtiv, ja palub selgitada, kas direktiivi 2001/18 artikli 26c alusel tehtud otsused peavad põhinema samadel alustel, mis on sätestatud direktiivi artikli 26b lõikes 3.
27
Neil asjaoludel otsustas Tribunale di Udine (Udine esimese astme kohus) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1.
Kas direktiivi [2015/412] sätted, millega lisati direktiivi [2001/18] artiklid 26b ja 26c, mille kohaselt võivad liikmesriigid nõuda „[…] loa geograafilise kohaldamisala kohandamist nii, et välistatakse GMO kasvatamine asjaomase liikmesriigi kogu territooriumil või selle osal […]“, ning [rakendusotsus 2016/321] on kooskõlas kodumaiste ja välismaiste toodete vahel diskrimineerimise keelu põhimõttega, proportsionaalsuse põhimõttega ning ELTL artiklitega 34, 36 ja artikli 216 lõikega 2?
2.
Kas direktiivi [2015/412] sätted, millega lisati direktiivi [2001/18] artiklid 26b ja 26c, mille kohaselt võivad liikmesriigid nõuda „[…] loa geograafilise kohaldamisala kohandamist nii, et välistatakse GMO kasvatamine asjaomase liikmesriigi kogu territooriumil või selle osal […]“, ning [rakendusotsus 2016/321] on kooskõlas […] harta artiklitega 16 ja 52?
3.
Kas direktiivi [2015/412] sätted, millega lisati direktiivi [2001/18] artiklid 26b ja 26c, mille kohaselt võivad liikmesriigid nõuda „[…] loa geograafilise kohaldamisala kohandamist nii, et välistatakse GMO kasvatamine asjaomase liikmesriigi kogu territooriumil või selle osal […]“, ning [rakendusotsus 2016/321] on kooskõlas ELTL artikliga 18 ja […] harta artikliga 21, arvestades, et diskrimineerimiskeelu põhimõte on üks Euroopa Liidu tugisambaid?
Kui eelnevale vastata jaatavalt, siis […]
4.
kas [rakendusotsust 2016/321] tuleb tõlgendada nii, et geneetiliselt muundatud maisi MON 810 seemnete kasvatamise õiguse piiramise nõuded on lubatavad ning ELLi ja ELTLiga kooskõlas üksnes direktiivi [2001/18] artikli 26b lõike 3 punktides a–g sätestatud põhjustel, või on need direktiivi [2001/18] artiklis 26c sätestatud üleminekunormide kohaselt lubatud ka muudel, sealhulgas majanduslikel põhjustel, isegi kui need erinevad liikmesriigiti;
5
kas [rakendusotsus 2016/321] on kehtiv, arvestades kõiki eeskirju, mis Euroopa ühtsel turul GMOsid reguleerivad, ning kas liikmesriigi õigusnormid, milles on ette nähtud karistus nimetatud otsusega kehtestatud keelu rikkumise eest, ei ole sellega vastuolus?“
Eelotsuse küsimuste analüüs
Vastuvõetavus
28
Esitatud küsimuste vastuvõetavuse kohta olgu tõdetud, et üksnes liikmesriigi kohtul, kelle lahendada on vaidlus ja kes vastutab langetatava kohtuotsuse eest, on pädevus kohtuasja eripära arvestades otsustada, kas kohtuotsuse tegemiseks on vaja eelotsust ja kas Euroopa Kohtule esitatud küsimused on asjakohased. Kui küsimused on esitatud liidu õigusnormi tõlgendamise kohta, on Euroopa Kohus seega üldjuhul kohustatud vastama (vt 21. aprilli 1988. aasta kohtuotsus Pardini, 338/85, EU:C:1988:194, punkt 8, ja 22. oktoobri 2024. aasta kohtuotsus Kolin Inşaat Turizm Sanayi ve Ticaret, C‑652/22, EU:C:2024:910, punkt 36).
29
Teisiti on see vaid juhul, kui on ilmne, et eelotsusetaotluse esitanud kohtu taotletud liidu õiguse tõlgendamine ei ole mingil viisil seotud põhikohtuasja faktiliste asjaolude või esemega, või juhul, kui probleem on hüpoteetiline või kui Euroopa Kohtule ei ole teada vajalikke faktilisi või õiguslikke asjaolusid, et anda tarvilik vastus talle esitatud küsimustele (vt 13. juuli 2000. aasta kohtuotsus Idéal Tourisme, C‑36/99, EU:C:2000:405, punkt 20, ja 30. aprilli 2024. aasta kohtuotsus M. N. (EncroChat), C‑670/22, EU:C:2024:372, punkt 65 ja seal viidatud kohtupraktika).
30
Seda arvestades tuleb eelotsusetaotlus jätta rahuldamata eelkõige juhul, kui on ilmne, et ELTL artiklis 267 ette nähtud menetluse esemest on kõrvale kaldutud ja selle eesmärk on saada Euroopa Kohtult otsus kunstliku vaidluse alusel (vt selle kohta 8. novembri 1990. aasta kohtuotsus Gmurzynska-Bscher, C‑231/89, EU:C:1990:386, punkt 23, ja 26. aprilli 2012. aasta kohtuotsus DR ja TV2 Danmark, C‑510/10, EU:C:2012:244, punkt 22).
31
Mis esiteks puudutab tegeliku vaidluse olemasolu põhikohtuasjades, siis nähtub eelotsusetaotlusest kohtuasjas C‑364/24, et G. Fidenato märkis, et ta kavatseb jätkata geneetiliselt muundatud maisi MON 810 kasvatamist teadustöö eesmärgil seni, kuni Euroopa Kohus on teinud otsuse direktiivi 2015/412 õiguspärasuse kohta. Euroopa Parlament järeldab sellest, et põhikohtuasjad konstrueeris tervikuna huvitatud isik ja et eelotsusetaotlused tuleb sel põhjusel tunnistada vastuvõetamatuks.
32
Euroopa Kohtu käsutuses olevatest andmetest ei nähtu siiski selgelt, et põhikohtuasja pooled oleksid enne oma tegevust kooskõlastanud, et saada Euroopa Kohtult otsus kunstliku vaidluse teel, erinevalt 16. detsembri 1981. aasta kohtuotsuse Foglia (244/80, EU:C:1981:302) aluseks olnud kohtuasjast (vt analoogia alusel 13. juuli 2000. aasta kohtuotsus Idéal tourisme, C‑36/99, EU:C:2000:405, punkt 22, ja 26. aprilli 2012. aasta kohtuotsus DR ja TV2 Danmark, C‑510/10, EU:C:2012:244, punkt 22). Nagu kohtujurist oma ettepaneku punktis 42 märkis, ei ilmne, et G. Fidenato oleks tegutsenud kooskõlastatult riigisiseste ametiasutustega, kes määrasid talle halduskaristusi, mille tegelikkuses ei ole kahtlust.
33
Mis teiseks puudutab Prantsuse valitsuse kahtlusi esitatud küsimuste asjakohasuse kohta osas, milles need puudutavad direktiivi 2001/18 artikli 26b ja artikli 26c lõike 4 kehtivust põhikohtuasjade eseme seisukohast, siis nähtub Euroopa Kohtule esitatud teabest, et põhikohtuasjas käsitletav geneetiliselt muundatud maisi MON 810 kasvatamise keeld, mis puudutas juba antud luba, võeti vastu direktiivi artikli 26c lõigete 1 ja 3 üleminekusätete alusel. Need küsimused on seega vastuvõetamatud osas, milles need puudutavad sama direktiivi artiklit 26b ning artikli 26c lõikeid 2 ja 4, mis Euroopa Kohtu käsutuses olevat teavet arvestades ei paista olevat põhikohtuasjades kohaldatavad.
34
Eelotsuse küsimuste kohta on viimaks kolmandaks oluline märkida, et tulenevalt väljakujunenud kohtupraktikast – mida nüüd kajastavad Euroopa Kohtu kodukorra artikli 94 punktid a ja b – peab liikmesriigi kohus selleks, et jõutaks talle tarviliku liidu õiguse tõlgenduseni, määratlema esitatud küsimuste faktilise ja õigusliku raamistiku või vähemalt selgitama faktilisi andmeid, millel need küsimused põhinevad. Lisaks on tingimata vajalik – nagu on sätestatud kodukorra artikli 94 punktis c –, et eelotsusetaotlus sisaldaks selgitust, millistel põhjustel eelotsusetaotluse esitanud kohus tõstatas teatavate liidu õigusnormide tõlgendamise või kehtivuse küsimuse ning millist seost ta nende õigusnormide ja põhikohtuasjas kohaldatavate riigisiseste õigusnormide vahel näeb (vt selle kohta 26. jaanuari 1993. aasta kohtuotsus Telemarsicabruzzo jt, C‑320/90–C‑322/90, EU:C:1993:26, punkt 6, ning 1. augusti 2025. aasta kohtuotsus Tiberis Holding, C‑514/23, EU:C:2025:597, punkt 30 ja seal viidatud kohtupraktika).
35
Käesolevas asjas väidavad Itaalia ja Kreeka valitsus, et eelotsusetaotlused ei sisalda kõiki kodukorra artiklis 94 nõutud andmeid. Eelkõige väidab Itaalia valitsus kohtuasjas C‑393/24, et eelotsusetaotluse esitanud kohus ei too konkreetselt välja põhjuseid, miks tal tekkis küsimus direktiivi 2001/18 artiklite 26b ja 26c kehtivuse kohta.
36
Tuleb siiski tõdeda, et vaatamata kohati napisõnalisele põhjendusele teatavates aspektides, on eelotsusetaotlustes tervikuna piisavalt teavet, et Euroopa Kohus saaks esitatud küsimustele tarviliku vastuse anda. Teisiti on see vaid nende sätete kooskõla puhul ELTL artiklitega 2 ja 3, mille kehtivus on kahtluse alla seatud, kuna kohtuasjas C‑364/24 eelotsusetaotluse esitanud kohus ei ole eelotsusetaotluse põhjendustes märkinud, kuidas võiks direktiiviga 2015/412 kehtestatud süsteem olla nende artiklitega vastuolus.
37
Eeltoodust tuleneb, et esitatud küsimused on vastuvõetamatud osas, milles need puudutavad direktiivi 2001/18 artiklit 26b ja artikli 26c lõikeid 2 ja 4 ning direktiivi artikli 26c lõigete 1 ja 3 kehtivuse hindamist, arvestades ELTL artikleid 2 ja 3.
Sisulised küsimused
38
Kõigepealt tuleb märkida, et direktiiviga 2015/412 kehtestati direktiivi 2001/18 artiklites 26b ja 26c süsteem, mis võib toimida kahel eri viisil ja mille abil saavad liikmesriigid piirata või keelata GMOde kasvatamist kogu oma territooriumil või selle osal.
39
Esiteks võib iga liikmesriik direktiivi artikli 26b lõigete 1 ja 2 kohaselt teatavale GMO‑le loa andmise või antud loa pikendamise menetluse käigus nõuda, et selle GMO kasvatamine oleks välistatud kogu tema territooriumil või selle osal. Komisjon edastab taotluse loast teatajale/loa taotlejale ja teistele liikmesriikidele ning teeb selle üldsusele kättesaadavaks. Kui teataja/taotleja ei ole 30 päeva jooksul loa geograafilist ulatust kinnitanud, nagu taotleja seda algul taotles, muudab komisjon geograafilist ulatust vastavalt asjaomase liikmesriigi nõudele.
40
Teiseks, kui liikmesriik ei ole GMO-le loa andmise või selle pikendamise menetluse käigus taotlust esitanud või kui taotleja on kinnitanud oma esialgse taotluse geograafilist ulatust, võib iga liikmesriik direktiivi 2001/18 artikli 26b lõigete 3 ja 4 alusel võtta meetmeid, millega keelatakse või piiratakse GMOde või GMOde rühma kasvatamist kogu oma territooriumil või selle osal. Kõnealused meetmed peavad olema kooskõlas liidu õigusega, olema põhjendatud, proportsionaalsed, ei tohi olla diskrimineerivad ning peavad olema tingitud ühest või mitmest mõjuvast põhjusest, mis on loetletud direktiivi artikli 26b lõike 3 esimese lõigu punktides a–g. Need võib vastu võtta üksnes niisuguse eelneva menetluse lõppedes, mis võimaldab komisjonil esitada oma märkused, ning need tuleb edastada komisjonile, teistele liikmesriikidele ja loa omanikule.
41
Direktiivi 2001/18 artiklis 26b ette nähtud süsteem on sisuliselt üle võetud selle direktiivi artiklisse 26c üleminekumeetmete kohta, mille alusel oli liikmesriikidel lubatud ajavahemikul 2. aprillist 2015 kuni 3. oktoobrini 2015 olenevalt olukorrast nõuda enne 2. aprilli esitatud loataotluse või antud loa geograafilise ulatuse muutmist.
Esimene küsimus kohtuasjas C‑364/24 ning esimene, teine ja kolmas küsimus ning viienda küsimuse esimene osa kohtuasjas C‑393/24 osas, milles need puudutavad direktiivi 2001/18 artikli 26c lõigete 1 ja 3 kehtivust
42
Esimese küsimusega kohtuasjas C‑364/24, esimese, teise ja kolmanda küsimusega ning viienda küsimuse esimese osaga kohtuasjas C‑393/24, mida tuleb analüüsida koos, paluvad eelotsusetaotluse esitanud kohtud Euroopa Kohtul sisuliselt selgitada, kas direktiivi 2001/18 artikli 26c lõiked 1 ja 3 on kooskõlas liidu esmase õigusega, täpsemalt ELL artikliga 3, ELTL artiklitega 18, 26, 34–36, 114 ja artikli 216 lõikega 2, harta artiklitega 16, 21 ja 52 ning proportsionaalsuse ja diskrimineerimiskeelu põhimõttega.
Direktiivi 2001/18 artikli 26c lõigete 1 ja 3 kehtivus, arvestades ELL artiklit 3, ELTL artikleid 26, 34–36 ja 114 ning proportsionaalsuse põhimõtet
43
Eelotsusetaotluse esitanud kohtud soovivad esimesena teada, kas direktiivi 2001/18 artikli 26c lõiked 1 ja 3 on kehtivad, arvestades esmase õiguse norme, milles reguleeritakse siseturu toimimist, täpsemalt kaupade vaba liikumist.
44
Kuna kohtuasjas C‑364/24 eelotsusetaotluse esitanud kohus nimetas ELL artiklit 3 ja ELTL artiklit 26 üksnes osas, milles neis on sätestatud, et liidu aluseks on siseturu rajamine, ei ole vaja analüüsida eraldi ELTL artikleid 34–36 ja 114 ega proportsionaalsuse põhimõtet.
45
Kõigepealt olgu meenutatud, et kaupade vaba liikumine on üks liidu toimimise aluspõhimõte, mis väljendub ELTL artiklis 34 sätestatud koguseliste impordipiirangute ja kõigi samaväärse toimega meetmete keelus (21. detsembri 2023. aasta kohtuotsus CDIL, C‑96/22, EU:C:2023:1025, punkt 31 ja seal viidatud kohtupraktika).
46
See keeld hõlmab kõiki liikmesriikide meetmeid, mis võivad otse või kaudselt, tegelikult või potentsiaalselt takistada teistest liikmesriikidest pärit kauba jõudmist liikmesriigi turule, isegi kui sellise meetme eesmärk ega toime ei ole teistest liikmesriikidest pärit kauba vähem soodne kohtlemine (21. detsembri 2023. aasta kohtuotsus CDIL, C‑96/22, EU:C:2023:1025, punkt 33 ja seal viidatud kohtupraktika). Seda kohaldatakse ka liidu institutsioonide võetud meetmete suhtes (vt selle kohta 22. juuni 2017. aasta kohtuotsus E.ON Biofor Sverige, C‑549/15, EU:C:2017:490, punkt 45).
47
Järelikult, kui esineb kaubavahetuse takistusi või on tõenäoline, et sellised takistused tulevikus tekivad, kuna liikmesriigid on võtnud või võtmas teatud kauba või kaupade kategooria suhtes erisisulisi meetmeid eesmärgiga tagada erineva tasemega kaitse, lubab ELTL artikkel 114 liidu seadusandjal sekkuda ja võtta selleks vastu sobivaid meetmeid, järgides esiteks viidatud artikli lõiget 3 ja teiseks EL toimimise lepingus nimetatud või kohtupraktikas väljendatud õiguspõhimõtteid, eeskätt proportsionaalsuse põhimõtet (22. juuni 2017. aasta kohtuotsus E.ON Biofor Sverige, C‑549/15, EU:C:2017:490, punkt 49 ja seal viidatud kohtupraktika).
48
Euroopa Kohus on juba otsustanud, et võttes arvesse liidu seadusandja kaalutlusruumi soovitud tulemuse saavutamiseks kõige sobivama ühtlustamistehnika valikul, võivad ELTL artikli 114 alusel võetud meetmed olenevalt asjaoludest seisneda eelkõige nõudes, et kõik liikmesriigid lubaksid asjaomase kauba või kaupade turustamist, seaksid niisugusele lubamiskohustusele teatavad tingimused või lausa keelaksid ajutiselt või lõplikult teatava kauba või teatavate kaupade turustamise (vt selle kohta 3. detsembri 2019. aasta kohtuotsus Tšehhi Vabariik vs. parlament ja nõukogu, C‑482/17, EU:C:2019:1035, punktid 60 ja 61).
49
Käesoleval juhul võeti direktiiv 2015/412, millega lisati direktiivi 2001/18 artiklid 26b ja 26c, vastu ELTL artikli 114 alusel nagu direktiiv 2001/18, mis omakorda võeti vastu EÜ artikli 95 – nüüd ELTL artikkel 114 – alusel. Nimetatud artikli alusel saab liidu seadusandja võtta liikmesriikide haldus‑ ja õigusnormide ühtlustamise meetmeid, mille eesmärk on siseturu rajamine ja toimimine.
50
Direktiivi 2001/18 artiklis 1 on sätestatud, et ettevaatuspõhimõtte kohaselt on direktiivi eesmärk ühtlustada liikmesriikide õigus‑ ja haldusnormid ning kaitsta inimeste tervist ja keskkonda, kui „[GMOsid viiakse keskkonda] muul eesmärgil kui nende turuleviimine [liidus]“ ja kui „[GMOsid viiakse liidus turule] toodetena või toodete koostises […]“.
51
Mis puudutab täpsemalt selle direktiivi artikleid 26b ja 26c, mille konteksti tuleb asetada direktiivi artikli 26c lõigetes 1 ja 3 ette nähtud süsteem, siis olgu märgitud, et nende sätetega on ette nähtud ühine kord, millega kehtestatakse tingimused, mille alusel võib liikmesriik keelata GMO või GMOde rühma kasvatamise kogu oma territooriumil või selle osal, ning need sätted kuuluvad järelikult ELTL artikli 114 tähenduses mõiste „liikmesriikide õigus‑ ja haldusnormide ühtlustamise meetme[d]“ alla.
52
Mis puudutab ELTL artikli 114 alusel võetud meetmeid kaupade vaba liikumise ja proportsionaalsuse põhimõtte järgimise kohta, siis olgu tõdetud, et kui liidu seadusandja peab vastu võtma õigusakte valdkonnas, mis eeldab temalt poliitilisi, majanduslikke ja sotsiaalseid valikuid ning milles ta peab andma keerulisi hinnanguid – nagu GMOde turuleviimise ja kasvatamise puhul –, siis tuleb tunnustada tema laia kaalutlusõigust. Vaid see, kui sellises valdkonnas võetud meede on ilmselgelt ebasobiv pädevate institutsioonide püstitatud eesmärgi suhtes, võib mõjutada sellise meetme õiguspärasust (vt selle kohta 22. juuni 2017. aasta kohtuotsus E.ON Biofor Sverige, C‑549/15, EU:C:2017:490, punkt 50).
53
GMOsid käsitlevate liidu õigusaktide eesmärgi kohta on direktiivi 2001/18 artiklis 1 ja määruse nr 1829/2003 artiklis 1 sätestatud, et nende õigusaktide eesmärk on tagada tervise ja keskkonna ning tarbijate huvide kaitse ja samas tagada siseturu nõuetekohane toimimine.
54
Direktiivi 2015/412 põhjendustest 6 ja 8 nähtub, et kui liidu seadusandja võttis vastu direktiivi 2001/18 artiklid 26b ja 26c, siis kuigi ta reguleeris GMOde turuleviimise ja impordiga seotud küsimusi endiselt oma tasandil, et kaitsta siseturgu, kavatses ta kooskõlas subsidiaarsuse põhimõttega ja ELTL artikli 2 lõikes 2 sätestatud raamides täpsemalt anda liikmesriikidele rohkem paindlikkust GMOde kasvatamise küsimuses, kuna „see on tugeva riikliku, piirkondliku ja kohaliku mõõtmega teema, arvestades, et see on seotud maakasutuse, kohalike põllumajandusstruktuuride ning elupaikade, ökosüsteemide ja maastike kaitsmise või säilitamisega“. Nendes põhjendustes on siiski ka märgitud, et selline paindlikkus ei tohiks kahjustada GMOde turuleviimise ühist loamenetlust, mis põhineb inimeste tervisele ja keskkonnale avalduva ohu hindamisel.
55
Kuna liidu seadusandja lubas seejuures, et GMO või GMOde rühma kasvatamine selge ja ettenähtava süsteemi abil on välistatud kogu liikmesriigi territooriumil või selle osal, soovis ta – nagu nähtub sisuliselt direktiivi 2015/412 põhjendusest 7 – hõlbustada ka GMOde kasvatamisega seotud otsustusprotsessi. Varem on teatavad liikmesriigid GMOde kasvatamise piiramiseks või keelamiseks kasutanud vastavalt direktiivi 2001/18 artiklis 23 ja määruse nr 1829/2003 artiklis 34 ette nähtud kaitseklausleid ja erakorralisi meetmeid. Teised liikmesriigid on kasutanud ELTL artikli 114 lõigetes 5 ja 6 ette nähtud teavitamismenetlust.
56
Neid eesmärke arvestades on selge, et direktiivi 2001/18 artikli 26c lõigetes 1 ja 3 kehtestatud süsteem ei ole ilmselgelt ebasobiv.
57
Nimelt tuleb esiteks märkida, et direktiivi 2001/18 artikli 26c lõikest 6 ilmneb, et artikli 26c alusel võetud meetmetes – mille hulka kuuluvad selle direktiivi artikli 26c lõigete 1 ja 3 alusel võetud keelumeetmed – on piirdutud GMOde kasvatamisega, sest need meetmed ei tohi mõjutada „toodetena või toodete koostises esinevate lubatud GMOde vaba ringlust“. Ühelt poolt, nagu märkis kohtujurist oma ettepaneku punktis 75, ei mõjuta sellise kasvatamise keeld järelikult ettevõtjate õigust importida GMOsid sisaldavaid tooteid. Teiselt poolt ei mõjuta see keeld nende tarbijate valikuvabadust, kes võivad soovi korral jätkata asjaomase GMO kasvatamisel saadud toodete tarbimist, olenemata nende elukohaliikmesriigist.
58
Teiseks sõltub GMOde kasvatamist keelavate meetmete võtmine direktiivi 2001/18 artikli 26c lõigete 1 ja 3 alusel asjaomase GMO loa omaniku vaikivast nõusolekust, mis seisneb selles, et viimane ei ole 30 päeva jooksul alates taotluse temale edastamisest esitanud vastuväiteid liikmesriigi taotlusele muuta asjaomastele seemnetele antud loa geograafilist ulatust. Ent nagu kohtujurist oma ettepaneku punktis 78 sisuliselt märkis, siis juhul, kui omanik on sellega nõustunud, ei saa tema õigusi – mis on tal tänu asjaomaste kaupade vabale liikumisele – käsitada nii, et neid mõjutaks nimetatud sätete kohaldamisest tulenev selle vabaduse võimalik piiramine.
59
Nagu pealegi rõhutas kohtujurist oma ettepaneku punktis 81, on GMO seemnete vaba liikumise tingimuseks niisuguste toodete või toodete koostisosade turuleviimise loa saamine ning see vabadus on piiratud nimetatud loa range raamistikuga. Sellest järeldub, et kui niisuguse loa geograafiline ulatus on piiratud loa omaniku vaikiva nõusolekuga nii, et GMOde seemnete kasvatamine on keelatud kogu liikmesriigi territooriumil või selle osal, ei saa põllumajandustootjad sellest keelust vabanemiseks tugineda oma õigustele, mis tulenevad kaupade vabast liikumisest.
60
Kolmandaks, andes liikmesriikidele võimaluse keelata GMOde kasvatamine kogu oma territooriumil või osal sellest, on direktiivi 2001/18 artikli 26c lõigetega 1 ja 3 antud liikmesriikidele – juhul, kui selles küsimuses puudub konsensus – rohkem paindlikkust valikute tegemisel selles, mida nad peavad GMOde kasvatamiseks sobivaks, säilitades samal ajal liidu tasandil toimetatava GMOde tervise‑ ja keskkonnaohu hindamise ühtse menetluse. Seda silmas pidades – nagu on märgitud direktiivi 2015/412 põhjenduses 6 – on GMOde turuleviimise ja impordiga seotud küsimused, sealhulgas nende võimaliku tervise‑ ja keskkonnaohu hindamine, endiselt reguleeritud liidu tasandil, et säilitada siseturgu.
61
Neljandaks võimaldab nende sätetega kehtestatud süsteem lihtsustada GMOdele loa andmise menetlust ja aitab kaasa ettevõtjate õiguskindlusele kooskõlas käesoleva kohtuotsuse punktis 53 nimetatud eesmärkidega.
62
Eeltoodud kaalutlustest tuleneb, et esiteks ei mõjuta direktiivi 2001/18 artikli 26c lõiked 1 ja 3 õigusi, mis võivad ettevõtjatele tuleneda kaupade vabast liikumisest, teiseks ei mõjuta need tarbijate valikuvabadust ja kolmandaks aitavad kaasa siseturu nõuetekohasele toimimisele ELTL artikli 114 tähenduses.
63
Asjaolu, et direktiivi 2001/18 artikli 26c lõikes 3 ei ole seatud GMO kasvatamise keeldu selle sätte alusel sõltuvusse liikmesriikide esitatavast konkreetsest põhjendusest, ei sea kahtluse alla käesoleva kohtuotsuse punktis 56 toodud hinnangut, kuna nagu on juba märgitud, saab niisuguse meetme võtta üksnes asjaomaste GMOde loa omaniku vaikival nõusolekul. Seevastu juhul, kui loa omanik on loa geograafilise ulatuse muutmise vastu, on direktiivi 2001/18 artikli 26c lõikes 4 nõutud, et liikmesriigid, kes soovivad keelata teatava GMO kasvatamise kogu oma territooriumil või selle osal, esitaksid oma taotluse põhjendamiseks mõjuvad põhjused, nagu on sätestatud selle direktiivi artikli 26b lõike 3 esimese lõigu punktides a–g.
64
Veel tuleb märkida, et isegi kui eeldada, et direktiivi 2001/18 artikli 26c lõigetega 1 ja 3 kehtestatud süsteem võib kaasa tuua teatavaid kaupade vaba liikumise piiranguid ELTL artikli 34 tähenduses, on sellised piirangud põhjendatud käesoleva kohtuotsuse punktides 53–55 viidatud üldise huvi eesmärkidega ega riku proportsionaalsuse põhimõtet.
65
Kõigist neist asjaoludest tuleneb, et liidu seadusandja ei ületanud talle ELTL artikli 114 alusel antud kaalutlusõiguse piire ega kehtestanud direktiivi 2001/18 artikli 26c lõigete 1 ja 3 vastuvõtmisega kaupade vaba liikumise piirangut.
Direktiivi 2001/18 artikli 26c lõigete 1 ja 3 kehtivus, arvestades ELTL artiklit 18, harta artiklit 21 ja diskrimineerimiskeelu põhimõtet
66
Teisena soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus kohtuasjas C‑393/24 teada, kas direktiivi 2001/18 artikli 26c lõiked 1 ja 3, milles on lubatud keelata GMOde või GMOde rühma kasvatamine liikmesriigi kogu territooriumil või selle osal, kujutavad endast ELTL artikliga 18 ja harta artikliga 21 vastuolus olevat diskrimineerimist nii eri liikmesriikide põllumajandustootjate vahel – olenevalt sellest, kas need liikmesriigid lubavad või keelavad GMOde kasvatamist – kui ka põllumajandustootjate vahel samas liikmesriigis, kus on GMOde kasvatamine keelatud, sest nii kahjustatakse muundatud seemneid kasvatada soovivaid põllumajandustootjaid.
67
Esimese punkti kohta olgu märgitud, et harta artikli 21 lõike 2 sätted, milles on keelatud diskrimineerimine kodakondsuse alusel, vastavad ELTL artikli 18 esimesele lõigule ja neid tuleb kohaldada kooskõlas nende sätetega (vt selle kohta 4. oktoobri 2024. aasta kohtuotsus Leedu jt vs. parlament ja nõukogu (liikuvuspakett), C‑541/20–C‑555/20, EU:C:2024:818, punkt 311 ja seal viidatud kohtupraktika). Ühtlasi tuleb tõdeda, et ELTL artikkel 18 on iseseisvalt kohaldatav üksnes niisugustes liidu õigusega reguleeritud olukordades, mille jaoks ei ole EL toimimise lepinguga ette nähtud diskrimineerimiskeelu erinorme (20. juuni 2024. aasta kohtuotsus Faurécia, C‑420/23, EU:C:2024:534, punkt 18 ja seal viidatud kohtupraktika). Kuna diskrimineerimiskeelu põhimõtet rakendatakse kaupade vaba liikumise valdkonnas eelkõige ELTL artiklitega 34 ja 35, tuleb eelotsusetaotluse esitanud kohtule vastata neist sätetest lähtudes.
68
Olgu aga tõdetud, et nagu on märgitud direktiivi 2015/412 põhjenduses 16, ei tehta GMOde kasvatamist keelavate meetmete vastuvõtmisega direktiivi 2001/18 artikli 26c lõigete 1 ja 3 alusel mingit vahet kodu‑ ja välismaiste toodete vahel. Sellest tuleneb, et neis sätetes ette nähtud võimalikku külvikeeldu kohaldatakse vahet tegemata, olenemata asjaomaste seemnete päritolust.
69
Pealegi ei puuduta diskrimineerimiskeeld võimalikke kohtlemise erinevusi, mis võivad tuleneda liikmesriikides kohaldatavate õigusnormide erinevustest, kui need normid mõjutavad kõiki nende kohaldamisalasse kuuluvaid isikuid võrdselt.
70
Võttes lisaks arvesse laia kaalutlusruumi – mis on liidu seadusandjal siis, kui ta sekkub valdkonnas, mis eeldab poliitilisi, majanduslikke ja sotsiaalseid valikuid, ning kui ta peab andma keerulisi arvamusi ja hinnanguid – võis seadusandja ilma oma kaalutlusõiguse piire ületamata, ja nagu märkis kohtujurist oma ettepaneku punktis 95, asuda seisukohale, et liikmesriikide põllumajandustootjad ei olnud sarnases olukorras, arvestades GMOde kasvatamise eripära, mis on eeskätt seotud tootmise koha ja selle erisustega.
71
Neil asjaoludel ei saa tuvastada diskrimineerimist liikmesriikide põllumajandustootjate vahel põhjusel, et mõni neist riikidest keelab teatava GMO kasvatamise kogu territooriumil või selle osal, teine aga mitte.
72
Teise punkti kohta olgu märgitud, et GMOde kasvatamisel on erisusi eelkõige mõju tõttu, mida see võib avaldada teistele põllukultuuridele, mistõttu nende põllumajandustootjate olukord, kes soovivad teatavat GMOd kasvatada, ei ole sarnane nende põllumajandustootjate olukorraga, kes ei ole sellist soovi avaldanud. Järelikult ei saa tuvastada mis tahes diskrimineerimist esimesena ja teisena nimetatute vahel selle GMO kasvatamise keelu tõttu kogu liikmesriigi territooriumil või selle osal.
73
Eeltoodust tuleneb, et esitatud küsimuste analüüsimisel ei ilmne ühtegi asjaolu, mis võiks mõjutada direktiivi 2001/18 artikli 26c lõigete 1 ja 3 kehtivust, arvestades diskrimineerimiskeelu põhimõtet, mida rakendatakse ELTL artiklitega 34 ja 35 ning mida on tunnustatud harta artiklis 21.
Direktiivi 2001/18 artikli 26c lõigete 1 ja 3 kehtivus, arvestades harta artikleid 16 ja 52
74
Mis kolmandana puudutab eelotsusetaotluse esitanud kohtute küsimusi direktiivi 2001/18 artikli 26c lõigete 1 ja 3 kehtivuse kohta, arvestades harta artikleid 16 ja 52, tuleb märkida, et artikli 16 kohaselt tunnustatakse ettevõtlusvabadust liidu õiguse ning riigisiseste õigusaktide ja tavade kohaselt. Euroopa Kohtu praktikast tuleneb, et artikliga 16 tagatud kaitse hõlmab majandus‑ või äritegevuse vabadust, lepinguvabadust ja vaba konkurentsi ning selle all peetakse silmas muu hulgas vabadust valida äripartnereid (12. jaanuari 2023. aasta kohtuotsus TP (monteerija avalik-õiguslikus televisioonis), C‑356/21, EU:C:2023:9, punkt 74 ja seal viidatud kohtupraktika).
75
Käesolevas asjas nähtub eelotsusetaotlustest, et põhikohtuasjad puudutavad küsimust, kas direktiivi 2001/18 artikli 26c lõigete 1 ja 3 alusel liikmesriigis GMOde kasvatamist keelavad meetmed on õiguspärased.
76
Kuna aga vastupidi GMO kasvatamise keelu meetmetele, mis on vastu võetud direktiivi 2001/18 artikli 26c lõigetes 2 ja 4 ette nähtud menetluse tulemusel, saab selle direktiivi artikli 26c lõigete 1 ja 3 alusel võetud meetmeid võtta üksnes asjaomast GMOd puudutava loa omaja vaikival nõusolekul, ei saa viimati nimetatud sätteid pidada sellisteks, mis riivaksid loa omaja ettevõtlusvabadust.
77
Sama kehtib seda enam GMOde seemnete võimalike kasutajate kohta, keda algul taotletud loa geograafilise ulatuse piiramine puudutab, kuna ettevõtlusvabadus ei anna kolmandatele isikutele õigust tegeleda majandustegevusega, kasutades tooteid, mille turuleviimine või kasutamine on keelatud.
78
Neil asjaoludel ei ole vaja teha otsust direktiivi 2001/18 artikli 26c lõigete 1 ja 3 kehtivuse kohta, arvestades harta artiklit 52, sest niisugune analüüs eeldaks, et artikli 26c lõigetes 1 ja 3 ette nähtud GMOde kasvatamise keelumeetmeid võib pidada ettevõtlusvabaduse piiranguteks.
79
Eeltoodut arvestades ei ole direktiivi 2001/18 artikli 26c lõiked 1 ja 3 harta artikliga 16 vastuolus.
Direktiivi 2001/18 artikli 26c lõigete 1 ja 3 kehtivus, arvestades ELTL artikli 216 lõiget 2 ja WTO lepinguid
80
Neljandaks palub kohtuasjas C‑393/24 eelotsusetaotluse esitanud kohus Euroopa Kohtul sisuliselt selgitada, kas direktiivi 2001/18 artikli 26c lõiked 1 ja 3 on osas, milles nendes on lubatud teatavatel liikmesriikidel keelata GMOde kasvatamine kogu oma territooriumil või selle osal, vastuolus ELTL artikli 216 lõikega 2, millele on viidatud direktiivi 2015/412 põhjenduses 16 ja milles on sätestatud, et liidu sõlmitud lepingud seovad liidu institutsioone ja liikmesriike.
81
Eelotsusetaotlusest nähtub, et see küsimus puudutab täpsemalt WTO lepinguid.
82
Selle kohta olgu märgitud, et niisuguse rahvusvahelise lepingu sätetele, mille pool liit on, saab liidu teisese õiguse akti peale esitatud tühistamishagi või sellise akti õigusvastasusel põhineva vastuväite toetuseks tugineda üksnes tingimusel, et esiteks ei välista seda selle lepingu laad ja ülesehitus ning teiseks on selle sätted oma sisult tingimusetud ja piisavalt täpsed. Üksnes siis, kui need kaks tingimust on samal ajal täidetud, saab asjaomastele sätetele liidu kohtus tugineda selleks, et neid sätteid saaks liidu akti õiguspärasuse hindamisel kriteeriumina kasutada (vt selle kohta 28. septembri 2023. aasta kohtuotsus Changmao Biochemical Engineering vs. komisjon, C‑123/21 P, EU:C:2023:708, punkt 69 ja seal viidatud kohtupraktika). See analüüs kehtib ka liidu teisese õiguse akti kehtivuse hindamise kohta eelotsusemenetluses.
83
Euroopa Kohus on juba WTO lepingute kohta täpsustanud esiteks, et nendes lepingutes ei ole antud eraõiguslikele isikutele õigusi, millele nad saavad kohtus liidu õiguse alusel vahetult tugineda, ning teiseks, et nende olemust ja ülesehitust arvestades ei ole põhimõtteliselt tegemist õigusnormidega, mille alusel saab kontrollida liidu institutsioonide aktide õiguspärasust (28. septembri 2023. aasta kohtuotsus Changmao Biochemical Engineering vs. komisjon, C‑123/21 P, EU:C:2023:708, punktid 70 ja 71 ning seal viidatud kohtupraktika).
84
Ainult kahes erandlikus olukorras, mis on seotud liidu seadusandja sooviga piirata ise oma paindlikkust WTO eeskirjade kohaldamisel, on Euroopa Kohus nõustunud, et liidu kohus peab vajaduse korral liidu õigusakti ja selle rakendamiseks vastuvõetud õigusaktide õiguspärasust kontrollima, arvestades WTO eeskirju. Esiteks on tegemist olukorraga, kus liidu kavatsus on täita WTO lepingute alusel võetud konkreetset kohustust, ja teiseks olukorraga, kus asjaomane liidu õigusakt viitab sõnaselgelt nende lepingute konkreetsetele sätetele (vt selle kohta 28. septembri 2023. aasta kohtuotsus Changmao Biochemical Engineering vs. komisjon, C‑123/21 P, EU:C:2023:708, punktid 74 ja 75 ning seal viidatud kohtupraktika).
85
Käesoleval juhul ei ilmne, et liidu seadusandja oleks direktiivi 2001/18 artikli 26c lõigete 1 ja 3 sätteid vastu võttes soovinud rakendada WTO lepingutega võetud konkreetset kohustust. Pealegi ei ole selles direktiivis ega direktiivis 2015/412 viidatud sõnaselgelt nende kokkulepete konkreetsetele sätetele.
86
Sellest järeldub, et direktiivi 2001/18 artikli 26c lõikeid 1 ja 3 ei saa pidada ELTL artikli 216 lõiget 2 ja WTO lepinguid arvestades kehtetuks.
Direktiivi 2001/18 artikli 26c lõigete 1 ja 3 kehtivus, arvestades määruse nr 1829/2003 artiklit 34
87
Viiendaks küsib eelotsusetaotluse esitanud kohus kohtuasjas C‑364/24 Euroopa Kohtult, kas direktiivi 2001/18 artikli 26c lõiked 1 ja 3 on kooskõlas määruse nr 1829/2003 artikliga 34.
88
Selle kohta olgu tõdetud – nagu rõhutab komisjon –, et teisese õiguse sätete kehtivust ei saa analüüsida sama tasandi õigusnormide alusel (15. aprilli 2021. aasta kohtuotsus Madalmaad vs. nõukogu ja parlament, C‑733/19, EU:C:2021:272, punkt 44).
89
Kõigist eeltoodud kaalutlustest tuleneb, et kohtuasjas C‑364/24 esitatud esimese küsimuse ning kohtuasjas C‑393/24 esitatud esimese, teise ja kolmanda küsimuse ning viienda küsimuse esimese osa analüüsimisel ei ilmnenud ühtegi asjaolu, mis võiks mõjutada direktiivi 2001/18 artikli 26c lõigete 1 ja 3 kehtivust, arvestades ELL artiklit 3, ELTL artikleid 18, 26, 34–36, 114 ja artikli 216 lõiget 2, harta artikleid 16 ja 21 ning diskrimineerimiskeelu ja proportsionaalsuse põhimõtet.
Teine küsimus kohtuasjas C‑364/24
90
Arvestades kohtuasjas C‑364/24 esimesele küsimusele antud vastust, ei ole selles kohtuasjas teisele küsimusele vaja vastata.
Esimene, teine ja kolmas küsimus ning viienda küsimuse esimene osa kohtuasjas C‑393/24 osas, milles need puudutavad rakendusotsuse 2016/321 kehtivust
91
Kohtuasjas C‑393/24 esitatud esimese, teise ja kolmanda küsimusega ning viienda küsimuse esimese osaga soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, kas rakendusotsus 2016/321 on kehtiv osas, milles see on vastu võetud teisese õiguse sätete alusel, mis ise on kehtetud.
92
Võttes arvesse käesoleva kohtuotsuse punktis 89 antud vastust neile küsimustele direktiivi 2001/18 artikli 26c lõigete 1 ja 3 kehtivuse kohta – sätted, mille alusel on rakendusotsus 2016/321 vastu võetud, ei ilmnenud nende küsimuste analüüsimisel ühtegi asjaolu, mis võiks mõjutada selle otsuse kehtivust.
Neljas küsimus kohtuasjas C‑393/24
93
Kohtuasjas C‑393/24 esitatud neljanda küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, kas rakendusotsust 2016/321 tuleb tõlgendada nii, et selles ette nähtud geneetiliselt muundatud maisi MON 810 seemnete kasvatamise keeld võib põhineda üksnes ühel direktiivi 2001/18 artikli 26b lõike 3 esimese lõigu punktides a–g nimetatud põhjustest, või tohib see direktiivi artikli 26c üleminekusätete kohaselt põhineda muudel põhjustel.
94
Esitatud küsimus tuleb ümber sõnastada nii, et sellega soovitakse sisuliselt teada, kas direktiivi 2001/18 artikli 26c lõikeid 1 ja 3 tuleb tõlgendada nii, et nende sätete alusel komisjoni vastu võetud otsused peavad olema hõlmatud mõne selle direktiivi artikli 26b lõike 3 esimese lõigu punktides a–g nimetatud alusega.
95
Nagu on märgitud käesoleva kohtuotsuse punktides 38–41, võimaldasid direktiivi 2001/18 artikli 26c lõiked 1 ja 3 liikmesriikidel üleminekuperioodil 2. aprillist kuni 3. oktoobrini 2015 taotleda GMOde kasvatamise keelamist kogu oma territooriumil või selle osal, ilma et nad peaksid esitama konkreetseid põhjendusi, kuna sellise taotluse saab rahuldada üksnes asjaomaste GMOde loa omaniku vaikiva nõusolekuga.
96
Direktiivi 2001/18 artikli 26c lõikes 4 on viidatud selle direktiivi artikli 26b lõike 3 mutatis mutandis kohaldamisele üksnes juhul, kui liikmesriik ei ole esitanud kasvatamise keelu taotlust või kui asjaomaste GMOde loa omanik esitab sellele taotlusele vastuväite, mis seisneb selles, et loa omanik soovib esialgu taotletud loa geograafilise ulatuse muutmata jätmist. Viimati nimetatud sättega on see, et liikmesriik võtab meetmeid, mis piiravad või keelavad GMOde või GMOde rühma kasvatamist kogu oma territooriumil või osal sellest ilma asjaomaste GMOde loa omaniku nõusolekuta, seatud sõltuvusse küsimusest, kas need meetmed on kooskõlas liidu õigusega, põhjendatud, proportsionaalsed ega ole diskrimineerivad ning kas need põhinevad niisugustel kaalukatel põhjustel, nagu on nimetatud direktiivi artikli 26b lõike 3 esimese lõigu punktides a–g.
97
Järelikult tuleb neljandale küsimusele kohtuasjas C‑393/24 vastata, et direktiivi 2001/18 artikli 26c lõikeid 1 ja 3 tuleb tõlgendada nii, et otsused, mis on nende sätete alusel vastu võetud ja millel ei ole konkreetset põhjendust, ei pea tingimata põhinema ühelgi selle direktiivi artikli 26b lõike 3 esimese lõigu punktides a–g nimetatud alusel.
Kohtuasjas C‑393/24 esitatud viienda küsimuse teine osa
98
Lõpuks küsib kohtuasjas C‑393/24 eelotsusetaotluse esitanud kohus viienda küsimuse teises osas Euroopa Kohtult, kas rakendusotsust 2016/321 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus riigisisesed õigusnormid, millega karistatakse selles ette nähtud keelu rikkumise eest.
99
Direktiivi 2001/18 artiklis 33 on sätestatud liikmesriikide kohustus määrata kindlaks trahvid, mida määratakse direktiivi alusel vastu võetud riigisiseste sätete rikkumise eest. Need karistused peavad olema tõhusad, proportsionaalsed ja hoiatavad.
100
Kuigi käesoleval juhul võttis rakendusotsuse 2016/321 vastu komisjon, on selles otsuses direktiivi 2001/18 artikli 26c lõike 3 alusel tehtud järeldused mitme liikmesriigi taotlustest muuta geneetiliselt muundatud maisi MON 810 loa geograafilist ulatust, et keelata selle maisiliigi kasvatamine kogu oma territooriumil või selle osal, kui loa omanik ei ole sellele vastu vaielnud. Kuna asjaomased riigisisesed meetmed on vastu võetud kooskõlas nimetatud direktiivi sätetega, peavad liikmesriigid direktiivi 2001/18 artikli 33 kohaselt kehtestama tõhusad, proportsionaalsed ja hoiatavad karistused nende sätete rikkumise puhuks.
101
Eeltoodust tuleneb, et kohtuasjas C‑393/24 esitatud viienda küsimuse teisele osale tuleb vastata, et rakendusotsust 2016/321 tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus riigisisesed õigusnormid, millega karistatakse selles ette nähtud keelu rikkumise eest.
Kohtukulud
102
Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus pooleli oleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse sama kohus. Euroopa Kohtule seisukohtade esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (esimene koda) otsustab:
1.
Eelotsuse küsimuste analüüsimisel ei ilmnenud ühtegi asjaolu, mis võiks mõjutada Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. märtsi 2001. aasta direktiivi 2001/18/EÜ geneetiliselt muundatud organismide tahtliku keskkonda viimise kohta ja nõukogu direktiivi 90/220/EMÜ kehtetuks tunnistamise kohta (mida on muudetud 11. märtsi 2015. aasta direktiiviga (EL) 2015/412) artikli 26c lõigete 1 ja 3 ega komisjoni 3. märtsi 2016. aasta rakendusotsuse (EL) 2016/321, millega kohandatakse geneetiliselt muundatud maisi (Zea mays L.) MON 810 (MON‑ØØ81Ø‑6) kasvatamisloa geograafilist kohaldamisala, kehtivust.
2.
Direktiivi 2001/18 (mida on muudetud direktiiviga 2015/412) artikli 26c lõikeid 1 ja 3
tuleb tõlgendada nii, et
otsused, mille komisjon on nende sätete alusel vastu võtnud ja millel ei ole konkreetset põhjendust, ei pea tingimata põhinema ühelgi direktiivi 2001/18 (mida on muudetud direktiiviga 2015/412) artikli 26b lõike 3 esimese lõigu punktides a–g nimetatud alusel.
3.
Rakendusotsust 2016/321
tuleb tõlgendada nii, et
sellega ei ole vastuolus riigisisesed õigusnormid, millega karistatakse selles ette nähtud keelu rikkumise eest.
Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: itaalia.