62003CJ0532
EUROOPA KOHTU OTSUS (suurkoda)
18. detsember 2007 (
*1
)
„Liikmesriigi kohustuste rikkumine — Riigihange — EÜ artiklid 43 ja 49 — Kiirabitransporditeenused”
Kohtuasjas C-532/03,
mille ese on EÜ artikli 226 alusel 19. detsembril 2003 esitatud liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi,
Euroopa Ühenduste Komisjon, esindajad: K. Wiedner ja X. Lewis, keda abistas J. Flynn, QC, kohtudokumentide kättetoimetamise aadress Luxembourgis,
hageja,
versus
Iirimaa, esindaja: D. O’Hagan, keda abistasid A. Collins ja E. Regan, SC, ning barrister C. O’Toole, kohtudokumentide kättetoimetamise aadress Luxembourgis,
kostja,
keda toetab:
Madalmaade Kuningriik, esindajad: H. G. Sevenster, C. Wissels ja P. van Ginneken,
menetlusse astuja,
EUROOPA KOHUS (suurkoda),
koosseisus: president V. Skouris, kodade esimehed P. Jann, C. W. A. Timmermans, A. Rosas, K. Lenaerts, G. Arestis (ettekandja) ja U. Lõhmus, kohtunikud J. N. Cunha Rodrigues, R. Silva de Lapuerta, J. Makarczyk, M. Ilešič, J. Malenovský ja J. Klučka,
kohtujurist: C. Stix-Hackl,
kohtusekretär: ametnik K. Sztranc-Sławiczek,
arvestades kirjalikus menetluses ja 4. aprillil 2006 toimunud kohtuistungil esitatut,
olles 14. septembri 2006. aasta kohtuistungil ära kuulanud kohtujuristi ettepaneku,
on teinud järgmise
otsuse
1
Euroopa Ühenduste Komisjon palub oma hagiavalduses Euroopa Kohtul tuvastada, et kuna Iirimaa võimaldas Dublin City Council’il (edaspidi „DCC”), kes on Dublin Corporation Fire Brigade’i õigusjärglane, osutada kiirabitransporditeenuseid, ilma et Eastern Regional Health Authority (Idapiirkonna tervishoiuasutus; edaspidi „tervishoiuasutus”), varem Eastern Health Board (Idapiirkonna tervishoiuamet), oleks avaldanud eelnevalt hanketeate, siis on Iirimaa rikkunud EÜ artiklitest 43 ja 49 tulenevaid kohustusi ning ühenduse õiguse üldpõhimõtteid.
Õiguslik raamistik
Ühenduse õigus
2
Teenuste riigihankeid käsitlevad sätted sisalduvad nõukogu 18. juuni 1992. aasta direktiivis 92/50/EMÜ, millega kooskõlastatakse riiklike teenuslepingute sõlmimise kord (EÜT L 209, lk 1; ELT eriväljaanne 06/01, lk 322), mida on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu . aasta direktiiviga 97/52/EÜ (EÜT L 328, lk 1; ELT eriväljaanne 03/06, lk 3) (edaspidi „direktiiv 92/50”). Direktiivi 92/50 artikli 1 punkt a näeb ette, et riiklikud teenuslepingud on teenuseosutaja ja tellija vahel kirjalikult sõlmitud rahaliste huvidega seotud lepingud.
Siseriiklik õigus
3
Health Act 1953 (1953. aasta tervishoiuseadus), 1999. aastal kehtinud redaktsioonis, mida kohaldatakse käesolevas kohtuvaidluses (edaspidi „tervishoiuseadus”), artikli 65 lõige 1 sätestab:
„Kui ministri kehtestatud üldeeskirjad ei määrata teisiti, võib tervishoiuamet tingimustel, mida ta peab sobivaiks, toetada ühel või mitmel alltoodud viisil iga organisatsiooni, mis osutab või esitab pakkumuse osutada teenust, mis sarnaneb mõnele teenusele, mida tervishoiuamet võib osutada või täiendab seda:
a)
hüvitada nimetatud organisatsioonile tekkinud kulud.”
4
Tervishoiuseaduse artikkel 57 sätestab:
„Tervishoiuasutus võib sõlmida kokkuleppeid, et hankida patsientide transpordil kasutamiseks kiirabi või teisi transpordivahendeid […]”
5
Fire Services Act 1981 (1981. aasta tuletõrjeteenistuste seadus, edaspidi „tuletõrjeteenistuste seadus”) artikli 25 sõnastuse kohaselt:
„Tuletõrjeasutus võib viia läbi mis tahes päästetöid või neis osaleda, olenemata sellest, kas esineb tuleoht, ning võtta meetmed, mida ta peab sealjuures vajalikuks isikute päästmiseks ja kaitseks ning nende vara kaitseks.”
6
Tuletõrjeteenistuste seaduse artikli 9 lõike 1 punkt a näeb ette, et asjaomase seaduse tähenduses on tuletõrjeasutuseks council of a county (krahvkonna volikogu).
Hagi aluseks olevad asjaolud ja kohtueelne menetlus
7
DCC, mis vastutab Dublini tuletõrjeteenistuse eest, osutab kiirabitransporditeenuseid ühes tervishoiuasutusele alluva piirkonna osas, nimelt Dublini linnas. DCC osutas seda teenust kuni 1960. aastani tervishoiuametina, seejärel kohaliku ametisutusena oma alalise tuletõrjeteenistuse abil.
8
East Coast Area Health Board, mis on tervishoiuasutusest eraldiseisev, ent viimase volitusel tegutsev tervishoiuamet, tasub DCC-le vastavalt tervishoiuseaduse artiklile 65 ja selleks, et rahaliselt toetada kiirabitransporditeenuse osutamist, iga-aastaseid makseid, mille kogusumma on kindlaks määratud DCC ja East Coast Area Health Boardi vaheliste läbirääkimiste tulemusena. See summa katab osa DCC kuludest seoses kõnealuste teenuste osutamisega.
9
Eastern Health Board ja Dublin Corporation Fire Brigade koostasid 1998. aasta juunikuus kiirabitransporditeenuste osutamist puudutava kokkuleppe eelnõu. 2003. aasta alguses, st põhjendatud arvamuses määratud tähtaja lõpule vastaval kuupäeval, sisaldas see eelnõu nende kahe üksuse vahelisi rahastamiseeskirju ja kujutas endast selle projektiga seotud riiklike kulutuste haldamise ülevaadet.
10
Selle kokkuleppe eelnõu kohta esitati komisjonile kaebus, milles väideti, et selle kohta oleks pidanud avaldama eelneva hanketeate vastavalt direktiivi 92/50 nõuetele. Komisjoni ja Iirimaa ametiasutuste vahel alustati kirjavahetust eesmärgiga välja selgitada, kas oli olemas leping, mille suhtes oleks tulnud kohaldada mis tahes avalikustamisnõuet.
11
Kuna komisjon leidis, et tervishoiuasutusele kiirabitransporditeenuste osutamine, mis toimus eelnevalt avalikustamata lepingu alusel, ei ole kooskõlas EÜ artiklitega 43 ja 49, algatas ta liikmesriigi kohustuste rikkumise menetluse vastavalt EÜ artiklile 226.
12
Pärast seda, kui komisjon oli Iirimaale saadetud märgukirjas palunud viimasel esitada oma seisukoht, esitas komisjon 17. detsembril 2002 põhjendatud arvamuse, kutsudes nimetatud liikmesriiki võtma vajalikke meetmeid selle arvamuse järgimiseks kahe kuu jooksul selle kättesaamisest.
13
Kuna komisjon leidis, et Iirimaa vastus sellele põhjendatud arvamusele teda ei rahulda, esitas ta käesoleva hagi.
Hagi
Poolte argumendid
14
Komisjon väidab, et kord, mille kohaselt DCC tervishoiuasutusega sõlmitud, avalikustamata leppest tulenevalt kiirabitransporditeenust osutab, rikub nii EÜ artikleid 43 ja 49 kui ka ühenduse õiguse üldpõhimõtteid.
15
Komisjon on seisukohal, et kirjaliku lepingu puudumise korral ei kuulu nende teenuste osutamine direktiivi 92/50 kohaldamisalasse. Samas tuleb seda kokkulepet hinnata lähtudes põhivabadustest ja ühenduse õiguse üldpõhimõtetest, sealhulgas läbipaistvuse põhimõttest.
16
Komisjon viitab 9. juuli 1987. aasta otsusele liidetud kohtuasjades 27/86–29/86: CEI ja Bellini (EKL 1987, lk 3347) ja väidab, et ühenduse õigust kohaldatakse täielikult olukordades, mis ei kuulu riigihangetealaste direktiivide kohaldamisalasse. Komisjon lisab, et . aasta otsuse kohtuasjas C-324/98: Telaustria ja Telefonadress (EKL 2000, lk I-10745) punktide 60–62 kohaselt hõlmab EÜ asutamislepingu põhivabadusi käsitlevatest sätetest, täpsemalt kodakondsuse alusel mittediskrimineerimise põhimõttest kinnipidamine läbipaistvuse tagamise kohustust, mis võimaldab avada teenuste turu konkurentsile ning teostada hankemenetluste erapooletuse kontrolli.
17
Komisjon leiab selles osas, et eeltoodud kaalutused kehtivad kiirabitransporditeenuse osutamise kohta. Ta märgib, et DCC osutab sellist teenust tasu eest ja tervishoiuasutuse algatusel. Tegelikult on viimasel aktiivne roll, kuna ta teostab järelevalvet selle üle, et osutatud teenused vastaksid neile esitatud nõuetele, ja kontrollib teenuste eest makstavaid summasid. Komisjon märgib samuti, et tervishoiuasutuse rahaline toetus näib katvat peaaegu kõik kulud, mida DCC selle teenuse osutamisega seoses on kandnud.
18
Iirimaa vaidlustab talle etteheidetud kohustuste rikkumise.
19
Kohtuistungil täpsustas Iirimaa, et käsitletav vaidlus puudutab hädaabiteenuseid (mobile emergency medical service), mida tuleb osutada avaliku teenuse raames. Iirimaa toob esile, et komisjon ei ole tõendanud, et DCC osutab kiirabitransporditeenuseid tervishoiuasutuse algatusel, ega ära näidanud seda, et viimati nimetatu ja DCC vahel sõlmitud kokkulepe kujutab endast „riigihankelepingut”.
20
Nende teenuste rahastamise osas rõhutab Iirimaa, et tervishoiuasutus osaleb selles oma ülesannete täitmisel vastavalt tervishoiuseadusele ja tema rahaline toetus katab vaid osa DCC kantavatest kuludest. Käesoleval juhul puudub kindlaksmääratud hind ja tervishoiuasutus püüab kontrollida või piirata summat, mida seadus võimaldab maksta DCC-le osalemise eest nende teenuste kulude katmisel.
21
Iirimaa väidab, et tuletõrjeteenistuste seaduse artikkel 25 annab DCC-le seadusliku volituse kiirabitransporditeenuse osutamiseks. Viimane osutab oma teenust kohaliku ametiasutuse ülesannetes ning siseriikliku õiguse alusel on ta samuti tuletõrjeasutus.
22
Iirimaa väljendab seisukohta, et kiirabitransporditeenuse ja tuletõrjeteenuse koondamine ühe ja sama avaliku organisatsiooni kätte kujutab endast eelist rahva tervise ja ohutuse seisukohast, kuna kõik kombineeritud kiirabi- ja tuletõrjebrigaadide liikmed saavad esmaabialase väljaõppe.
23
Lisaks märgib Iirimaa, et vastavalt Euroopa Kohtu 27. septembri 1988. aasta otsusele kohtuasjas 263/86: Humbel (EKL 1988, lk 5365) ei ole direktiivi 92/50 I B lisaga hõlmatud teenused tavaliselt need, mida osutatakse tasu eest ning mis kuuluksid seega EÜ artiklite 43 ja 49 kohaldamisalasse.
24
Võimaliku kodakondsuse alusel diskrimineerimise osas väidab Iirimaa, et tema siseriiklik õigus ei keela teisest liikmesriigist pärit kiirabitransporditeenuse osutajatel asuda Iirimaale või osutada seal oma teenust.
25
Iirimaa leiab, et komisjon ei viita ühelegi otseselt või kaudselt diskrimineerivale sättele ei tuletõrjeteenistuste seaduses ega tervishoiuseaduses. Selles osas tugineb Iirimaa 17. juuni 1997. aasta otsusele kohtuasjas C-70/95: Sodemare jt (EKL 1997, lk I-3395), milles Euroopa Kohus otsustas, et võrdse kohtlemise põhimõttega ei ole vastuolus, et ainult erakapitalil põhinevad mittetulundusühingud saavad osaleda sotsiaalabisüsteemis, mille eesmärk on vanadekodude loomine.
26
Iirimaa lisab, et EÜ artiklid 43 ja 49 ei ole kohaldatavad, kuna kõnealused teenused on „üldist majandushuvi pakkuvaid teenused” ja nende riiklik rahastamine piirdub rangelt sellega, mis on vajalik nende teenuste tegelike kulude katmiseks.
27
Madalamaade Kuningriik, kellele anti Euroopa Kohtu presidendi 15. juuni 2004. aasta määrusega luba astuda menetlusse Iirimaa nõuete toetuseks, väidab, et läbipaistvuse põhimõte ei ole kohaldatav olukorras, millel puudub igasugune seos siseturuga, käesoleval juhul teenuste osutamise vabadusega. Lisaks sellele toob Madalamaade Kuningriik esile, et ka juhul, kui Euroopa Kohus otsustaks, et läbipaistvuse põhimõtet tuleb järgida põhjusel, et direktiiv 92/50 ei ole kohaldatav, peavad liikmesriigid määratlema mõiste „asjakohane avalikustatuse tase”.
Euroopa Kohtu hinnang
28
Esmalt tuleb sedastada – nagu tuleneb ka hagiavalduses esitatud nõuetest –, et käesolev kohustuste rikkumise hagi ei puuduta mitte direktiivi 92/50 kohaldamist, vaid käsitleb küsimust, kas kiirabitransporditeenuste osutamine DCC poolt ilma seda eelnevalt avalikustamata on vastuolus asutamislepingu alusnormidega, täpsemalt asutamisvabaduse ja teenuste osutamise vabadusega, mis on sätestatud vastavalt EÜ artiklites 43 ja 49.
29
Euroopa Kohtu väljakujunenud praktikast tuleneb, et piiramata liikmesriikidele EÜ artiklist 10 tulenevat kohustust aidata kaasa komisjoni ülesannete täitmisele, kes peab vastavalt EÜ artiklile 211 muu hulgas tagama asutamislepingu sätete ja institutsioonide poolt selle alusel võetud meetmete rakendamise (26. aprilli 2005. aasta otsus kohtuasjas C-494/01: komisjon vs. Iirimaa, EKL 2005, lk I-3331, punkt 42), tuleb komisjonil liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi puhul tõendada väidetavat liikmesriigi kohustuste rikkumist. Tema kohustus on esitada Euroopa Kohtule rikkumise tuvastamiseks vajalikud tõendid, ilma et komisjon seejuures toetuks mis tahes oletustele (vt eelkõige . aasta otsus kohtuasjas 96/81: komisjon vs. Madalmaad, EKL 1982, lk 1791, punkt 6; . aasta otsus kohtuasjas C-404/00: komisjon vs. Hispaania, EKL 2003, lk I-6695, punkt 26, ja . aasta otsus kohtuasjas C-135/05: komisjon vs. Itaalia, EKL 2007, lk I-3475, punkt 26).
30
Komisjon väidab, et DCC ja tervishoiuasutuse eelnevalt avalikustamata kokkuleppe säilitamine kujutab endast asutamislepingu sätete ja seega ühenduse üldpõhimõtete, eelkõige läbipaistvuse põhimõtte rikkumist.
31
Oma väidet põhjendab komisjon sellega, et kuigi puudub kirjalik leping, mis täpsustaks üksikasjalikud eeskirjad, mille kohaselt DCC peab teenust osutama, ilmneb 19. septembri 2002. aasta kirjale lisatud kirjavahetusest, et pooled kaalusid teenuste ulatust ja nende eest tasumise põhimõtteid ning vormistasid kokkuleppe eelnõu, mille osas saavutati kokkulepe 1998. aasta juunis. DCC rahanduse eest vastutav isik tõdes . aasta kirjas, mis on lisatud . aasta kirjale, et kiirabitransporditeenuse rahastamise läbirääkimiste tulemuseks oli 1998. aasta juuni kokkulepe, mis määrab kindlaks tasud, mille maksmise jätab DCC edaspidi tervishoiuasutusele.
32
Komisjon väidab, et tema arvates leppisid DCC ja tervishoiuasutus kokku teenuse osutamise lepingu sõlmimise ning sellekohane leping oli koostatud. Seega osutab DCC komisjoni arvates kiirabitransporditeenuseid tervishoiuasutuse algatusel ja tasu eest.
33
Selles osas tuleb märkida, et Euroopa Kohtule esitatud toimikust ilmneb, et siseriikliku õiguse kohaselt on nii tervishoiuasutusel kui ka DCC-l õigus osutada kiirabitransporditeenuseid. Tuletõrjeteenistuste seaduse artikli 25 sõnastuse kohaselt võib tuletõrjeasutus viia läbi mis tahes päästetöid või neis osaleda, olenemata sellest, kas esineb tuleoht, ning võtta meetmed, mida ta peab sealjuures vajalikuks isikute päästmiseks ja kaitseks ning nende vara kaitseks. Seega vastutab sama seaduse artikli 9 alusel selline kohalik ametiasutus nagu DCC tuletõrjeteenistuse korraldamise eest.
34
DCC on osutanud alates 1899. aastast kuni 1960. aastani kiirabitransporditeenust tervishoiuameti ülesannetes. Seejärel osutas ta sama teenust kohaliku ametiasutusena oma alalise tuletõrjeteenistuse vahendusel tuletõrjeteenistuste seaduse artikli 25 alusel.
35
Seega ei saa välistada, et DCC osutab seda teenust avalikkusele, teostades talle seadusega antud pädevust ja kasutades omaenda rahalisi vahendeid, kuigi ta saab sel eesmärgil tervishoiuasutuselt toetust, mis katab osaliselt selle teenusega seotud kulu.
36
Nagu tuleneb ka käesoleva otsuse punktis 29 viidatud kohtupraktikast, peab komisjon käesoleval juhul esitama Euroopa Kohtule riigihanke olemasolu tuvastamiseks vajalikud tõendid, ilma et komisjon toetuks seejuures mis tahes oletustele.
37
Komisjoni argumendid ega esitatud tõendid ei kinnita, et riigihange oli olemas, sest ei saa välistada, et DCC osutab kiirabitransporditeenuseid talle seadusega antud pädevust teostades. Pelgalt sellest, et kahe avalik-õigusliku üksuse vahel eksisteerib nimetatud teenuste rahastamise kord, ei tulene, et asjaomaste teenuste osutamise puhul on tegemist riigihankega, mida tuleb hinnata asutamislepingu põhimõtetest lähtudes.
38
Kuna komisjon ei ole tõendanud, et Iirimaa on rikkunud asutamislepingust tulenevaid kohustusi, tuleb käesolev hagi jätta rahuldamata.
Kohtukulud
39
Kodukorra artikli 69 lõike 2 alusel on kohtuvaidluse kaotanud pool kohustatud hüvitama kohtukulud, kui vastaspool on seda nõudnud. Kuna Iirimaa on kohtukulude hüvitamist komisjonilt nõudnud ja viimane on kohtuvaidluse kaotanud, tuleb kohtukulud välja mõista komisjonilt.
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (suurkoda) otsustab:
1.
Jätta hagi rahuldamata.
2.
Mõista kohtukulud välja Euroopa Ühenduste Komisjonilt.
Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: inglise.