62018CJ0128_RES
Kohtuasi C‑128/18
Dumitru-Tudor Dorobantu
(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg)
Euroopa Kohtu (suurkoda) 15. oktoobri 2019. aasta otsus
Eelotsusetaotlus – Politseikoostöö ja õigusalane koostöö kriminaalasjades – Raamotsus 2002/584/JSK – Euroopa vahistamismäärus – Täitmisest keeldumise alused – Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikkel 4 – Ebainimliku või alandava kohtlemise keeld – Kinnipidamistingimused vahistamismääruse teinud liikmesriigis – Vahistamismäärust täitva õigusasutuse hinnang – Kriteeriumid
Õigusalane koostöö kriminaalasjades – Raamotsus Euroopa vahistamismääruse ja liikmesriikidevahelise üleandmiskorra kohta – Süüdimõistetute või kahtlustatavate üleandmine vahistamismääruse teinud õigusasutustele – Artikli 1 lõige 3 – Kohustus austada põhiõigusi ja õiguse aluspõhimõtteid – Ulatus – Piirid
(Euroopa Liidu põhiõiguste harta, artikkel 4; nõukogu raamotsus 2002/584, muudetud raamotsusega 2009/299, artikli 1 lõige 3)
(vt punktid 45–49)
Õigusalane koostöö kriminaalasjades – Raamotsus Euroopa vahistamismääruse ja liikmesriikidevahelise üleandmiskorra kohta – Artikli 15 lõige 2 – Süüdimõistetute või kahtlustatavate üleandmine vahistamismääruse teinud õigusasutustele – Tagajärjed, mille toob kaasa tuvastus, et eksisteerib Euroopa vahistamismääruse adressaadiks oleva isiku ebainimliku või alandava kohtlemise risk
(Euroopa Liidu põhiõiguste harta, artikkel 4; nõukogu raamotsus 2002/584, muudetud raamotsusega 2009/299, artikli 15 lõige 2)
(vt punktid 50–57)
Õigusalane koostöö kriminaalasjades – Raamotsus Euroopa vahistamismääruse ja liikmesriikidevahelise üleandmiskorra kohta – Süüdimõistetute või kahtlustatavate üleandmine vahistamismääruse teinud õigusasutustele – Kohustus austada põhiõigusi ja õiguse aluspõhimõtteid – Kinnipidamistingimused vahistamismääruse teinud liikmesriigis – Ebainimliku või alandava kohtlemise oht – Kontrollimine vahistamismäärust täitva õigusasutuse poolt – Ulatus
(Euroopa Liidu põhiõiguste harta, artikkel 4; nõukogu raamotsus 2002/584, muudetud raamotsusega 2009/299, artikli 1 lõige 3)
(vt punktid 60–69 ja 85 ning resolutsioon)
Õigusalane koostöö kriminaalasjades – Raamotsus Euroopa vahistamismääruse ja liikmesriikidevahelise üleandmiskorra kohta – Süüdimõistetute või kahtlustatavate üleandmine vahistamismääruse teinud õigusasutustele – Kohustus austada põhiõigusi ja õiguse aluspõhimõtteid – Kinnipidamistingimused vahistamismääruse teinud liikmesriigis – Ebainimliku või alandava kohtlemise oht – Kontrollimine vahistamismäärust täitva õigusasutuse poolt – Kinnipeetavale ette nähtud isiklik pind – Arvutusmeetod
(Euroopa Liidu põhiõiguste harta, artikkel 4; nõukogu raamotsus 2002/584, muudetud raamotsusega 2009/299, artikli 1 lõige 3)
(vt punktid 72–77 ja 85 ning resolutsioon)
Põhiõigused – Euroopa Liidu põhiõiguste harta – Kaitse tase – Liikmesriigi õiguses tagatud põhiõigused – Vabadusekaotusliku karistuse täideviimiseks tehtud Euroopa vahistamismäärus – Liikmesriigi võimalus seada üleandmine sõltuvusse tingimusest, mis tuleneb tema enda vanglasüsteemi jaoks kehtestatud rangematest miinimumnõuetest – Puudumine
(Euroopa Liidu põhiõiguste harta, artikkel 53; nõukogu raamotsus 2002/584, muudetud raamotsusega 2009/299, artiklid 3, 4 ja 4a)
(vt punkt 79)
Õigusalane koostöö kriminaalasjades – Raamotsus Euroopa vahistamismääruse ja liikmesriikidevahelise üleandmiskorra kohta – Süüdimõistetute või kahtlustatavate üleandmine vahistamismääruse teinud õigusasutustele – Kohustus austada põhiõigusi ja õiguse aluspõhimõtteid – Kinnipidamistingimused vahistamismääruse teinud liikmesriigis – Ebainimliku või alandava kohtlemise oht – Kontrollimine vahistamismäärust täitva õigusasutuse poolt – Vahistamismääruse teinud liikmesriigis võetud meetmed, mille eesmärk on tugevdada kinnipidamistingimuste kontrolli – Võimalus nende meetmetega välistada ebainimliku või alandava kohtlemise ohtu – Puudumine
(Euroopa Liidu põhiõiguste harta, artikkel 4; nõukogu raamotsus 2002/584, muudetud raamotsusega 2009/299, artikli 1 lõige 3)
(vt punktid 80, 81, 85 ja resolutsioon)
Õigusalane koostöö kriminaalasjades – Raamotsus Euroopa vahistamismääruse ja liikmesriikidevahelise üleandmiskorra kohta – Süüdimõistetute või kahtlustatavate üleandmine vahistamismääruse teinud õigusasutustele – Kohustus austada põhiõigusi ja õiguse aluspõhimõtteid – Kinnipidamistingimused vahistamismääruse teinud liikmesriigis – Ebainimliku või alandava kohtlemise oht – Võimalus tasakaalustada sellise ohu olemasolu põhjendustega, mis on seotud kriminaalasjades tehtava õigusalase koostöö tõhususe ning vastastikuse usalduse ja vastastikuse tunnustamise põhimõtetega – Puudumine
(Euroopa Liidu põhiõiguste harta, artikkel 4; nõukogu raamotsus 2002/584, muudetud raamotsusega 2009/299, põhjendus 6 ning artikli 1 lõige 2 ja artikkel 3)
(vt punktid 82–85 ja resolutsioon)
Kokkuvõte
Euroopa vahistamismäärust täitev õigusasutus peab kontrollima, kas isiku kinnipidamise tingimused asutuses, kus teda kavatsetakse kinni pidada, järgivad ebainimliku või alandava kohtlemise keeldu
Euroopa Liidu põhiõiguste harta (edaspidi „harta“) artiklist 4 tulenevat piinamise ning ebainimliku või alandava kohtlemise või karistamise keeldu silmas pidades tõlgendas Euroopa Kohtu suurkoda 15. oktoobri 2019. aasta kohtuotsuses Dorobantu (C‑128/18) Euroopa vahistamismääruse raamotsuse (
1
) sätet, mille kohaselt ei mõjuta see õigusakt kohustust austada põhiõigusi ja õiguse aluspõhimõtteid, mis on kirja pandud EL artiklis 6.
Põhikohtuasi puudutab Rumeenia õigusasutuse poolt oma kodaniku suhtes tehtud Euroopa vahistamismääruse täitmist Saksamaal. Saksamaa kohus kui Euroopa vahistamismäärust täitev õigusasutus palub selgitada, milliseid kriteeriume tuleb järgida hindamisel, kas kinnipidamistingimused, mida kohaldataks selle kodaniku suhtes tema üleandmise korral Rumeenia asutustele, vastavad harta artiklist 4 tulenevatele nõuetele. Käesolev kohtuasi andis Euroopa Kohtule võimaluse täpsustada kohtupraktikat, mis tuleneb eelkõige kohtuotsusest Aranyosi ja Căldăraru (
2
) ning kohtuotsusest Generalstaatsanwaltschaft (kinnipidamistingimused Ungaris) (
3
).
Euroopa Kohus käsitles esmalt selle kontrolli intensiivsust ja ulatust, mille vahistamismäärust täitev õigusasutus peab vahistamismääruse teinud liikmesriigi kinnipidamistingimuste suhtes läbi viima. Seoses sellega otsustas ta, et kui nimetatud õigusasutusel on objektiivsed, usaldusväärsed, täpsed ja nõuetekohaselt ajakohastatud andmed selle kohta, et vahistamismääruse teinud liikmesriigi kinnipidamisasutuste kinnipidamistingimustes esinevad süsteemsed või üldised puudused, siis tuleb tal hindamisel, kas on piisavalt alust arvata, et pärast vahistamismääruse teinud liikmesriigile üleandmist ähvardab isikut, kelle suhtes on tehtud Euroopa vahistamismäärus, tegelik oht, et teda koheldakse ebainimlikult või alandavalt, võtta arvesse kõiki kinnipidamistingimuste asjakohaseid materiaalseid aspekte kinnipidamisasutuses, kus on seda isikut konkreetselt kavandatud kinni pidada. Kuna ebainimliku või alandava kohtlemise keeld on absoluutne, ei piirdu see kontroll vaid ilmselgete puudustega.
Pealegi, võttes arvesse esiteks sellise kontrolli konkreetset ja täpset laadi ning teiseks raamotsuses ette nähtud tähtaegu, ei saa vahistamismäärust täitev õigusasutus kontrollida kinnipidamistingimusi kõigis vahistamismääruse teinud liikmesriigi kinnipidamisasutustes, kuhu isik võidakse paigutada. Selleks et kontrollida kinnipidamistingimusi kinnipidamisasutuses, kus on seda isikut konkreetselt kavandatud kinni pidada, peab vahistamismäärust täitev õigusasutus küsima vahistamismääruse teinud õigusasutuselt teavet, mida ta vajalikuks peab, ning viimati nimetatud asutuse antud kinnitusi üldjuhul usaldama, kui puuduvad konkreetsed andmed, mis annaksid alust pidada kinnipidamistingimusi harta artikliga 4 vastuolus olevaiks.
Materiaalsete aspektide hulgas, mida vahistamismäärust täitev õigusasutus peab hindama, on kinnipeetavale kinnipidamisasutuse kambris ette nähtud isiklik pind, sanitaartingimused ja kinnipeetava liikumisvabaduse ulatus kinnipidamisasutuses.
Teiseks märkis Euroopa Kohus eeskätt seoses kinnipeetavale ette nähtud isikliku ruumiga, et kuna liidu õiguses puuduvad praegu vastavad miinimumnormid, peab vahistamismäärust täitev õigusasutus võtma arvesse miinimumnõudeid, mis tulenevad Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni (EIÕK) (
4
) artiklist 3, kuivõrd selles artiklis ette nähtud õigus vastab harta artikliga 4 tagatud õigusele. Euroopa Inimõiguste Kohtu praktikale viidates asus Euroopa Kohus nimelt seisukohale, et tõik, et kinnipeetaval on ühiskambris vähem kui 3 m2 isiklikku ruumi, tekitab tugeva eelduse, et on rikutud EIÕK artiklit 3, ning selle eelduse saab harilikult ümber lükata vaid siis, kui isikliku ruumi piiramine on lühiajaline, juhuslik ja harv, sellega kaasneb liikumisvabadus väljaspool kambrit ja kambrivälised tegevused ning kinnipidamisasutuses on üldiselt rahuldavad kinnipidamistingimused. Lisaks täpsustas Euroopa Kohus, et isikliku ruumi hulka ei arvata sanitaarseadmete alla jäävat ruumi, küll aga arvestatakse mööblialust pinda, kuid kinnipeetavatel peab siiski olema võimalus kambris tavalisel viisil liikuda.
Kolmandaks leidis Euroopa Kohus, et kui vahistamismäärust täitvad õigusasutused hindavad igakülgselt tingimusi, milles kavatsetakse kinni pidada isikut, kelle kohta on tehtud Euroopa vahistamismäärus, võivad nad arvesse võtta vahistamismääruse teinud liikmesriigis eksisteerivaid kontrollimeetmeid, sealhulgas kinnipidamistingimuste tagantjärgi kohtulikku kontrolli. Siiski ei või see õigusasutus asuda seisukohale, et tegelikku ebainimliku või alandava kohtlemise ohtu ei ole, üksnes põhjendusel, et asjaomane isik saab selles liikmesriigis kasutada õiguskaitsevahendit, mis võimaldab tal kinnipidamistingimused vaidlustada, või põhjendusel, et on võetud seadusandlikke ja struktuurilisi meetmeid, mille eesmärk on tugevdada kinnipidamistingimuste kontrolli.
Neljandaks otsustas Euroopa Kohus, et kui vahistamismäärust täitev õigusasutus tuvastab, et on piisavalt alust arvata, et pärast vahistamismääruse teinud liikmesriigile üleandmist ähvardab asjaomast isikut selline oht kinnipidamistingimuste tõttu, mis valitsevad kinnipidamisasutuses, kus on teda konkreetselt kavandatud kinni pidada, siis ei või üleandmise otsustamisel sellist tuvastust kaaluda võrreldes põhjendustega, mis on seotud kriminaalasjades tehtava õigusalase koostöö tõhususe ning vastastikuse usalduse ja vastastikuse tunnustamise põhimõtetega. Ebainimliku või alandava kohtlemise absoluutne keeld välistab nimelt selle, et niisuguste põhjendustega võiks mis tahes viisil piirata põhiõigust mitte olla selliselt koheldud. Vajadus tagada, et isikut ei kohelda ebainimlikult ega alandavalt, õigustab erandlikel asjaoludel vastastikuse usalduse ja vastastikuse tunnustamise põhimõtete piiramist.
(
1
)	Nõukogu 13. juuni 2002. aasta raamotsuse 2002/584/JSK Euroopa vahistamismääruse ja liikmesriikidevahelise üleandmiskorra kohta (EÜT 2002, L 190, lk 1; ELT eriväljaanne 19/06, lk 34), mida on muudetud nõukogu 26. veebruari 2009. aasta raamotsusega 2009/299/JSK (ELT 2009, L 81, lk 24), artikli 1 lõige 3.
(
2
)	Euroopa Kohtu 5. aprilli 2016. aasta kohtuotsus Aranyosi ja Căldăraru (C‑404/15 ja C‑659/15 PPU, EU:C:2016:198).
(
3
)	Euroopa Kohtu 25. juuli 2018. aasta kohtuotsus Generalstaatsanwaltschaft (kinnipidamistingimused Ungaris) (C‑220/18 PPU, EU:C:2018:589).
(
4
)	4. novembril 1950 Roomas allkirjastatud konventsioon.