62018TJ0150_RES
Apvienotās lietas T‑150/18 un T‑345/18
BNP Paribas
pret
Eiropas Centrālo banku
Vispārējās tiesas (otrā palāta paplašinātā sastāvā) 2020. gada 9. septembra spriedums
Ekonomikas un monetārā politika – Kredītiestāžu prudenciālā uzraudzība – Iemaksa noguldījumu garantiju sistēmā vai vienotajā noregulējuma fondā neatsaucamu maksājumu saistību veidā – ECB uzticētie uzdevumi – ECB īpašās uzraudzības pilnvaras – Regulas (ES) Nr. 1024/2013 4. panta 1. punkta f) apakšpunkts un 16. panta 1. punkta c) apakšpunkts un 2. punkta d) apakšpunkts – Pasākums, kurā paredzēta vēl nenokārtoto neatsaucamo maksājumu saistību kumulatīvās summas atskaitīšana no pirmā līmeņa pamata kapitāla – Individuālas pārbaudes neesamība
Ekonomikas un monetārā politika – Ekonomikas politika – Savienības finanšu sektora uzraudzība – Vienotais uzraudzības mehānisms – Kredītiestāžu grupu konsolidētā prudenciālā uzraudzība – Pašu kapitāla prasības – Eiropas Centrālās bankas veiktās pārbaudes un izvērtējuma apjoms
(Padomes Regulas Nr. 1024/2013 4. panta 1. punkta f) apakšpunkts un 16. panta 1. punkta c) apakšpunkts un 2. punkta d) apakšpunkts)
(skat. 55.–60. punktu)
Ekonomikas un monetārā politika – Ekonomikas politika – Savienības finanšu sektora uzraudzība – Vienotais uzraudzības mehānisms – Kredītiestāžu grupu konsolidētā prudenciālā uzraudzība – Pašu kapitāla prasības – Eiropas Centrālās bankas veiktās pārbaudes un izvērtējuma apjoms – Pienākums veikt individuālu prudenciālo pārbaudi
(Padomes Regulas Nr. 1024/2013 4. panta 1. punkta f) apakšpunkts un 16. panta 1. punkta c) apakšpunkts un 2. punkta d) apakšpunkts)
(skat. 61. un 75.–82. punktu)
Ekonomikas un monetārā politika – Ekonomikas politika – Savienības finanšu sektora uzraudzība – Vienotais uzraudzības mehānisms – Kredītiestāžu grupu konsolidētā prudenciālā uzraudzība – Pašu kapitāla prasības – Eiropas Centrālās bankas veiktās pārbaudes un izvērtējuma apjoms – Kapitāls, uz ko var attiekties pasākums, ar kuru paredzēts īstenot speciālu politiku vai procedūru – Jēdziens – Neatsaucamas maksājumu saistības (NMS) – Iekļaušana
(Padomes Regulas Nr. 1024/2013 4. panta 1. punkta f) apakšpunkts un 16. panta 1. punkta c) apakšpunkts un 2. punkta d) apakšpunkts)
(skat. 69. un 70. punktu)
Rezumējums
Prasītāja – BNP Paribas – ir kredītiestāde, kas klasificēta kā “nozīmīga” un tādēļ pakļauta Eiropas Centrālās bankas (ECB) tiešajai prudenciālajai uzraudzībai. Vienotā noregulējuma fonda finansēšanas ietvaros prasītāja ir izvēlējusies veikt iemaksu, uzņemoties neatsaucamas maksājumu saistības (turpmāk tekstā – “NMS”). (
1
) ECB atbilstoši saviem prudenciālās uzraudzības uzdevumiem 2017. gada 19. decembrī pieņēma lēmumu (
2
), ar kuru prasītājai uzdots no sava pirmā līmeņa pamata kapitāla (Common Equity Tier 1, CET 1) (
3
) atskaitīt NMS kumulatīvo summu (turpmāk tekstā – “apstrīdētais pasākums”).
ECB šo lēmumu balstīja uz konstatējumu, ka prasītāja savas NMS ir kvalificējusi kā ārpusbilances posteņus, tādējādi radīdama risku, ka CET 1 tiks novērtēts par augstu. Īstenībā NMS netika iekļautas kredītiestādes bilances pasīvā, un, tā kā ar tām saistītais nodrošinājums nebija pieejams līdz pat brīdim, kad tiktu veikts maksājums vienotajam noregulējuma fondam, vairs nebija iespējams tās izmantot, lai segtu eventuālos zaudējumus saistībā ar prasītājas darbību. ECB uzskatīja, ka šāda situācija nerada patiesu priekšstatu par prasītājas finansiālo stabilitāti, ņemot vērā, ka pastāvēja atšķirība starp CET 1 summu, ko prasītāja uzrādījusi kā pirmā līmeņa pamata kapitālu, un zaudējumu faktisko apmēru, ko tā spētu segt.
ECB pēc Administratīvās pārskatīšanas padomes atzinuma nolēma savu 2017. gada 19. decembra lēmumu aizstāt ar 2018. gada 26. aprīļa lēmumu (
4
), kura iedaļa par NMS ir palikusi bez izmaiņām. Pēdējais minētais lēmums 2019. gada 1. martā tika aizstāts ar 2019. gada 14. februāra lēmumu (
5
), kurā attiecībā uz prasītāju ir paredzēts apstrīdētajam pasākumam identisks pasākums. Prasītāja Vispārējā tiesā cēla divas prasības par ECB lēmumu, ar kuriem tai piemērots minētais pasākums, daļēju atcelšanu.
Pēc abu prasību (T‑150/18 un T‑345/18) apvienošanas Vispārējā tiesa, lietu izskatot paplašinātā sastāvā, ar 2020. gada 9. septembra spriedumu daļēji atcēla šos ECB lēmumus – ar tādu pamatojumu, ka tā pirms apstrīdētā pasākuma piemērošanas nebija veikusi individuālu prudenciālās uzraudzības pārbaudi par prasītājas riska profilu.
Pirmām kārtām, Vispārējā tiesa secināja, ka nav tā, ka ECB pieņemtajiem lēmumiem trūktu tiesiskā pamata, jo ECB bija rīkojusies, izmantojot tai piešķirtās prudenciālās pārbaudes un novērtēšanas pilnvaras, kas tai ļauj paredzēt, ka [kredīt]iestādēm uz saviem aktīviem ir jāattiecina speciāla uzkrājumu veidošanas politika vai speciāla procedūra saistībā ar pašu kapitāla prasībām. (
6
)
Otrām kārtām, piekritusi tam, ka summas, kas sniegtas kā NMS maksājuma izpildes nodrošinājums (
7
), ir nesaraujami saistītas ar pašām NMS, Vispārējā tiesa noraidīja prasītājas argumentu, ka, tā kā NMS tiek iegrāmatotas ārpus bilances, uz tām neesot attiecināms prudenciālās uzraudzības pasākums, ar kuru ieviesta speciāla procedūra saistībā ar pašu kapitāla prasībām. Proti, Vispārējā tiesa atzina, ka, lai gan apstrīdētais pasākums nav piemērojams pašām NMS, bet gan summām, kas sniegtas kā to maksājuma izpildes nodrošinājums, to nesaraujamība ļāva šo pasākumu attiecināt arī uz NMS.
Turpretim šāda pasākuma izmantošana nozīmē, ka ECB bija jāveic individuāla pārbaude par prasītājas riska profilu un, konkrētāk, par to, vai tās ieviestie pasākumi, stratēģijas un mehānismi tai dod iespēju segt risku, kas izriet no NMS iegrāmatošanas ārpus bilances. Šajā ziņā Vispārējā tiesa vispirms konstatēja, ka ECB bija novērtējusi, kādā mērā prasītāja ir pakļauta riskam, kas izriet no tā, ka tā uzņēmusies NMS. Tomēr Vispārējā tiesa atzina, ka ECB izmantotā argumentācija, ka NMS iegrāmatošana ārpus bilances pati par sevi esot problemātiska, jo pēc definīcijas nozīmējot, ka CET 1 tiek novērtēts par augstu, ir uzskatāma par vispārīgiem apsvērumiem, kurus varētu attiecināt uz jebkuru kredītiestādi, kas izvēlas iegrāmatot NMS līdzīgā veidā. Tādējādi Vispārējā tiesa konstatēja, ka apstrīdētie lēmumi neliecina par individuālu pārbaudi, kuru ECB būtu veikusi un kuras mērķis būtu pārliecināties, vai prasītāja ir ieviesusi pasākumus, stratēģijas vai mehānismus, lai segtu prudenciālos riskus, kas saistīti ar NMS iegrāmatošanu ārpus bilances.
Papildus tam, piekrītot tam, ka apstrīdētais pasākums bija pieņemts uzraudzības pārbaudes un novērtēšanas procesā (Supervisory Review and Evaluation Process, UPNP), Vispārējā tiesa secināja, ka nav tā, ka šī situācija katrā ziņā nozīmētu, ka būtu bijusi veikta individuāla pārbaude, kurā ņemti vērā prasītājas konkrētie apstākļi. Turklāt Vispārējā tiesa atzina, ka, lai arī pirms apstrīdēto lēmumu pieņemšanas veikts ietekmes novērtējums var būt lietderīgs aplūkojamā pasākuma samērīguma novērtēšanai, tam ir cits mērķis un tā pamatā esošā loģika atšķiras no tās, uz kuru balstīta individuāla pārbaude, un tādēļ to nevar pielīdzināt šādai pārbaudei.
Līdz ar to Vispārējā tiesa secināja, ka, neveikdama pārbaudi, kas pārsniedz potenciāla riska, kurš saistīts ar NMS iegrāmatošanu ārpus bilances, konstatēšanu, nepārbaudīdama prasītājas konkrēto stāvokli, un it īpaši tās riska profilu un likviditātes pakāpi, un neņemdama vērā eventuālus potenciālo risku mazinošus faktorus, ECB nav izpildījusi savu pienākumu veikt prasītājas individuālu prudenciālās uzraudzības pārbaudi. (
8
)
(
1
)	Iemaksas, kuras kredītiestādēm ir pienākums maksāt vienotajā noregulējuma fondā, var tikt veiktas vai nu tūlītēja maksājuma vai NMS veidā. Saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 806/2014 (2014. gada 15. jūlijs), ar ko izveido vienādus noteikumus un vienotu procedūru kredītiestāžu un noteiktu ieguldījumu brokeru sabiedrību noregulējumam, izmantojot vienotu noregulējuma mehānismu un vienotu noregulējuma fondu, un groza Regulu (ES) Nr. 1093/2010 (OV 2014, L 225, 1. lpp.), 70. panta 3. punktu kredītiestādes uzņemas saistības pēc noregulējuma iestādes pirmā pieprasījuma maksāt iemaksas summu vienotajā noregulējuma fondā.
(
2
)	ECB 2017. gada 19. decembra Lēmums ECB/SSM/2017‑R0MUWSFPU8MPRO8K5P83/248.
(
3
)	Ar šo kapitālu ir paredzēts nodrošināt kredītiestādes darbības nepārtrauktību un izvairīties no maksātnespējas situācijām.
(
4
)	ECB 2018. gada 26. aprīļa Lēmums ECB‑SSM‑2018‑FRBNP‑17.
(
5
)	ECB 2019. gada 14. februāra Lēmums ECB‑SSM‑2019‑FRBNP‑12.
(
6
)	Saskaņā ar Padomes Regulas (ES) Nr. 1024/2013 (2013. gada 15. oktobris), ar ko ECB uztic īpašus uzdevumus saistībā ar politikas nostādnēm, kas attiecas uz kredītiestāžu prudenciālo uzraudzību (OV 2013, L 287, 63. lpp.), 16. panta 1. punkta c) apakšpunktu un 2. punkta d) apakšpunktu.
(
7
)	Šīs summas izpaužas kā tādu naudas līdzekļu noguldījums apmērā, kas ekvivalents NMS, ar kuriem var brīvi rīkoties noregulējuma iestādes.
(
8
)	Kā paredzēts Regulas Nr. 1024/2013 4. panta 1. punkta f) apakšpunktā un 16. panta 1. punkta c) apakšpunktā un 2. punkta d) apakšpunktā.