62023TJ0379
VISPĀRĒJĀS TIESAS SPRIEDUMS (astotā palāta piecu tiesnešu sastāvā)
2026. gada 4. martā (
*1
)
Dempings – Konkrētu no Turcijas nosūtītu karsti velmētu nerūsējošā tērauda lokšņu un ruļļu imports – Galīgā antidempinga maksājuma, kas noteikts konkrētām Indonēzijas izcelsmes karsti velmētām nerūsējošā tērauda loksnēm un ruļļiem, attiecināšana uz šo importu – Īstenošanas regula (ES) 2023/825 – Apiešana – Jēdziens “montāža” – Jēdziens “nobeiguma apstrāde” – Regulas (ES) 2016/1036 13. panta 2. punkts – Tiesību kļūda
Lietā T‑379/23
Çolakoğlu Metalurji AŞ
, Stambula (Turcija), ko pārstāv J. Cornelis un F. Graafsma, advokāti,
prasītājs,
pret
Eiropas Komisiju, ko pārstāv L. Di Masi, R. Pethke un J. Zieliński, pārstāvji,
atbildētāja,
ko atbalsta
Eurofer
, Eiropas Tērauda apvienība, AISBL
, Brisele (Beļģija), ko pārstāv O. Prost, C. Bouvarel, M. Parys un O. Chef, advokāti,
persona, kas iestājusies lietā,
VISPĀRĒJĀ TIESA (astotā palāta piecu tiesnešu sastāvā)
apspriežu laikā šādā sastāvā: G. De Bāre [G. De Baere] (referents), kas pilda priekšsēdētāja pienākumus, tiesneši D. Petrlīks [D. Petrlík], K. Kečmārs [K. Kecsmár], S. Kingstone [S. Kingston] un E. Kasaņabērs [H. Cassagnabère],
sekretāre I. Kurme, administratore,
ņemot vērā tiesvedības rakstveida daļu,
pēc 2025. gada 11. septembra tiesas sēdes
pasludina šo spriedumu.
Spriedums
1
Ar prasību, kas pamatota ar LESD 263. pantu, prasītājs Çolakoğlu Metalurji AŞ lūdz atcelt Komisijas Īstenošanas regulu (ES) 2023/825 (2023. gada 17. aprīlis), ar ko paplašina konkrētu Indonēzijas izcelsmes karsti velmētu nerūsējošā tērauda lokšņu un ruļļu importam ar Īstenošanas regulu (ES) 2020/1408 noteikto antidempinga maksājumu, to attiecinot uz konkrētu no Turcijas nosūtītu karsti velmētu nerūsējošā tērauda lokšņu un ruļļu importu neatkarīgi no tā, vai tiem ir deklarēta Turcijas izcelsme (OV 2023, L 103, 12. lpp.; turpmāk tekstā – “apstrīdētā regula”), ciktāl šī regula attiecas uz prasītāju.
Tiesvedības priekšvēsture
2
Prasītājs ir Turcijas ražotājs eksportētājs, kas ražo karsti velmētas nerūsējošā tērauda loksnes vai ruļļus (turpmāk tekstā – “KVNT”). KVNT ir produkts, kas tiek ražots no nerūsējošā tērauda plātnēm.
3
Komisija 2020. gada 6. oktobrī pieņēma Īstenošanas regulu (ES) 2020/1408, ar kuru nosaka galīgu antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kas noteikts konkrētu Indonēzijas, Ķīnas Tautas Republikas un Taivānas izcelsmes karsti velmētu nerūsējošā tērauda lokšņu un ruļļu importam (OV 2020, L 325, 26. lpp.; turpmāk tekstā – “sākotnējā regula”). Ar sākotnējo regulu noteiktie galīgie antidempinga maksājumi bija 17,3 % visiem Indonēzijas ražotājiem eksportētājiem.
4
Pēc sūdzības, ko iesniegusi persona, kas iestājusies lietā, – Eurofer, Eiropas Tērauda apvienība, AISBL –, Komisija 2022. gada 26. jūlijā pieņēma Īstenošanas regulu (ES) 2022/1310, ar ko sāk izmeklēšanu par antidempinga pasākumu, kuri ar Īstenošanas regulu (ES) 2020/1408 noteikti konkrētu Indonēzijas izcelsmes karsti velmētu nerūsējošā tērauda lokšņu un ruļļu importam, iespējamo apiešanu, kas notiek, importējot konkrētas karsti velmētas nerūsējošā tērauda loksnes un ruļļus, kurus nosūta no Turcijas, neatkarīgi no tā, vai tiem ir deklarēta Turcijas izcelsme, un ar ko uz šādu importu attiecina reģistrāciju (OV 2022, L 198, 8. lpp.), it īpaši atsaucoties uz Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2016/1036 (2016. gada 8. jūnijs) par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Savienības dalībvalstis (OV 2016, L 176, 21. lpp.; turpmāk tekstā – “pamatregula”), 13. panta 3. punktu.
5
Šīs izmeklēšanas beigās Komisija pieņēma apstrīdēto regulu. Šajā regulā tā konstatēja, ka ir izpildīti pamatregulas 13. panta 1. punkta trešajā daļā paredzētie nosacījumi, lai konstatētu spēkā esošo antidempinga pasākumu apiešanu.
6
Konkrētāk, Komisija attiecībā uz nosacījumu, ka pārmaiņām tirdzniecības modelī starp trešo valsti un Eiropas Savienību jāizriet no prakses, procesa vai darba, un kam bez maksājuma uzlikšanas nav cita pietiekama cēloņa vai ekonomiskā pamatojuma, norādīja, ka starp prasītāju un saskaņā ar Itālijas tiesībām dibinātu sabiedrību Marcegaglia Specialties SpA ir noslēgts darba līgums. Saskaņā ar šo apstrādes līgumu Marcegaglia Specialties iegādājās nerūsējošā tērauda plātnes no Indonēzijas un nosūtīja tās uz Turciju, lai prasītājs tās pārstrādātu par KVNT, pirms KVNT tiek importēts Savienībā.
7
Komisija konstatēja, ka šis apstrādes līgums ir nobeiguma apstrāde, kas ietilpst jēdzienā “montāžas operācija” pamatregulas 13. panta 2. punkta izpratnē. Šajā ziņā tā būtībā precizēja, ka šajā tiesību normā paredzētais jēdziens “montāžas operācija” skaidri aptver nobeiguma apstrādi un tas nozīmē “ne tikai operācijas, kas ietver salikta izstrādājuma detaļu montāžu, bet var ietvert arī tālāku apstrādi, t. i., ražojuma pabeigšanu”.
8
Komisija arī norādīja, ka, pirmkārt, Indonēzijas izcelsmes nerūsējošā tērauda plātnes veido gandrīz 100 % no kopējās samontētā vai pabeigtā ražojuma detaļu vērtības un, otrkārt, montāžas vai nobeiguma apstrādes laikā ievesto detaļu pievienotā vērtība nepārsniedz 25 % no ražošanas izmaksām atbilstoši pamatregulas 13. panta 2. punkta b) apakšpunktam.
9
Komisija, uzskatīdama, ka visi pamatregulas 13. panta 1. punkta trešajā daļā paredzētie nosacījumi ir izpildīti, secināja, ka antidempinga maksājums, kas ar sākotnējo regulu noteikts Indonēzijas izcelsmes KVNT importam, tika apiets, importējot konkrētos KVNT, ko prasītājs nosūtīja no Turcijas.
10
Ņemot vērā, ka secinājumi par apiešanas praksi attiecībā uz prasītāju bija reprezentatīvi visam importam no Turcijas, Komisija nolēma paplašināt ar sākotnējo regulu uzlikto galīgo antidempinga maksājumu 17,3 % apmērā, kas piemērojams “visiem pārējiem [Indonēzijas] uzņēmumiem”, attiecinot to uz konkrētu KVNT importu no Turcijas, neatkarīgi no tā, vai KVNT ir deklarēta Turcijas izcelsme.
Lietas dalībnieku prasījumi
11
Prasītājs lūdz Vispārējo tiesu:
–
atcelt apstrīdēto regulu, ciktāl tā uz to attiecas;
–
piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
12
Komisija, ko atbalsta persona, kas iestājusies lietā, lūdz Vispārējo tiesu:
–
noraidīt prasību;
–
piespriest prasītājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
Juridiskais pamatojums
13
Prasības pamatojumam prasītājs izvirza divus pamatus – pirmais attiecas uz pamatregulas 13. panta 1. un 2. punkta pārkāpumu un otrais – uz šīs pašas regulas 13. panta 1. un 4. punkta, samērīguma principa un procesuālo pamattiesību pārkāpumu, kā arī pilnvaru nepareizu izmantošanu.
14
Ar pirmo pamatu prasītājs apgalvo, ka KVNT ražošana Turcijā nav “montāža” pamatregulas 13. panta 1. punkta ceturtās daļas d) apakšpunkta un 2. punkta izpratnē. Tātad Komisija neesot pierādījusi, ka pastāv “prakse, process vai darbs” pamatregulas 13. panta 1. punkta trešās daļas izpratnē. Tāpēc neesot izpildīts viens no šajā tiesību normā izvirzītajiem kumulatīvajiem nosacījumiem, lai secinātu spēkā esošo antidempinga pasākumu apiešanu.
15
Komisija, kuru atbalsta persona, kas iestājusies lietā, uzskata, ka tā pamatoti konstatēja, ka nerūsējošā tērauda plātņu pārstrāde par KVNT ir nobeiguma apstrāde, kas ietilpst jēdzienā “montāža” pamatregulas 13. panta 1. punkta ceturtās daļas d) apakšpunkta un 2. punkta izpratnē.
16
Šajā ziņā atbilstoši pamatregulas 13. panta 1. punktam saskaņā ar šo regulu uzlikto antidempinga maksājumu darbības jomu var paplašināt arī attiecībā uz nedaudz pārveidota vai nepārveidota līdzīga izstrādājuma importu no trešām valstīm vai uz nedaudz pārveidota līdzīga izstrādājuma vai šāda izstrādājuma sastāvdaļu importu no valsts, uz kuru attiecas pasākumi, ja notiek šo pasākumu apiešana.
17
Atbilstoši pamatregulas 13. panta 1. punktam antidempinga pasākumu apiešana ir pierādīta, ja ir izpildīti četri kritēriji. Pirmkārt, jābūt pārmaiņām tirdzniecības modelī starp trešo valsti un Savienību vai arī starp uzņēmumiem valstī, uz kuru attiecas Savienības pasākumi. Otrkārt, šīs pārmaiņas jāizraisa praksei, procesam vai darbam, kam bez maksājuma uzlikšanas nav cita pietiekama cēloņa vai ekonomiskā pamatojuma. Treškārt, jābūt apstākļiem, kas pierāda, ka Savienības rūpniecībai tiek nodarīts kaitējums vai ka tiek mazināta antidempinga maksājumu koriģējošā ietekme. Ceturtkārt, jābūt pierādījumiem par dempinga esību (spriedums, 2023. gada 21. jūnijs, Hangzhou Dingsheng Industrial Group u.c./Komisija, T‑748/21, EU:T:2023:346, 28. punkts (nav publicēts); pēc analoģijas skat. arī spriedumu, 2017. gada 26. janvāris, Maxcom/Chin Haur Indonesia, C‑247/15 P, C‑253/15 P un C‑259/15 P, EU:C:2017:61, 55. punkts).
18
Attiecībā uz šī sprieduma 17. punktā atgādināto otro nosacījumu no pamatregulas 13. panta 1. punkta ceturtās daļas d) apakšpunkta izriet, ka prakse, process vai darbs, kam bez maksājuma uzlikšanas nav cita pietiekama cēloņa vai ekonomiskā pamatojuma, tostarp ietver “[pamatregulas 13. panta] 2. punktā norādītajos apstākļos detaļu montāžu Savienībā vai kādā trešā valstī”.
19
Saskaņā ar pamatregulas 13. panta 2. punktu ar montāžu trešajā valstī tiek apieti spēkā esošie pasākumi, ja tā atbilst šajā tiesību normā paredzētajiem nosacījumiem. Viens no šiem nosacījumiem ir nosacījums, kas izriet no šīs regulas 13. panta 2. punkta a) apakšpunkta, lasot to kopsakarā ar minētās regulas 13. panta 2. punkta b) apakšpunktu, kurā noteikts, ka detaļas, kas veido 60 % vai vairāk no kopējās samontētā izstrādājuma detaļu vērtības, nāk no valsts, uz kuru attiecas pasākumi (turpmāk tekstā – “nosacījums par 60 % slieksni”), un nosacījums, kas in fine izriet no šīs regulas 13. panta 2. punkta b) apakšpunkta, saskaņā ar kuru neuzskata, ka notiek pasākumu apiešana, ja montāžas vai nobeiguma apstrādes laikā ievestajām detaļām pievienotā vērtība par 25 % pārsniedz ražošanas izmaksas (turpmāk tekstā – “nosacījums par 25 % maksimālo robežu).
Par pirmā pamata efektivitāti
20
Persona, kas iestājusies lietā, norāda, ka pirmais pamats ir neefektīvs, jo, pat ja nerūsējošā tērauda plātņu pārstrāde par KVNT nebūtu uzskatāma par montāžu vai nobeiguma apstrādi, tā katrā ziņā esot prakse, process vai darbs pamatregulas 13. panta 1. punktā paredzētā otrā nosacījuma izpratnē.
21
Tomēr, kā Komisija atzinusi atbildē uz Vispārējās tiesas procesa organizatorisko pasākumu, no Īstenošanas regulas 2022/1310 un apstrīdētās regulas, it īpaši tās 4., 26. un 44. apsvēruma, izriet, ka izmeklēšana par apiešanu tika sākta, veikta un pabeigta, pamatojoties uz to, ka prasītāja Turcijā veiktā nerūsējošā tērauda plātņu pārstrāde par KVNT ir montāža vai nobeiguma apstrāde pamatregulas 13. panta 2. punkta izpratnē. No iepriekš minētajām regulām neizriet, ka Komisija būtu paredzējusi šīs darbības kvalificēt citādi, nevis kā tādas, kas attiecas konkrēti uz montāžu vai nobeiguma apstrādi. Tāpēc prasītājs savas procesuālās tiesības administratīvajā procesā īstenoja tikai attiecībā uz šo kvalifikāciju.
22
Tādējādi jākonstatē, ka gadījumā, ja pirmais pamats tiktu apmierināts, tas varētu izraisīt apstrīdētās regulas atcelšanu, ciktāl tā attiecas uz prasītāju. Tādēļ personas, kas iestājusies lietā, argumentācija par to, ka pirmais pamats ir neefektīvs, jānoraida.
Par pirmā pamata pamatotību
23
Prasītājs apgalvo – lai pastāvētu montāža pamatregulas 13. panta 1. punkta ceturtās daļas d) apakšpunkta un 2. punkta izpratnē, ir nepieciešams, lai būtu vairākas detaļas un lai tās tiktu samontētas. Šajā gadījumā nerūsējošā tērauda plātnes tiekot pārstrādātas par KVNT, nepievienojot citas “detaļas” vienā ražošanas posmā.
24
Turklāt Komisija esot kļūdaini atzinusi, ka nerūsējošā tērauda plātņu pārstrāde par KVNT ir nobeiguma apstrāde, kas ietilpst jēdzienā “montāžas operācija” pamatregulas 13. panta 2. punkta izpratnē. Šajā ziņā prasītājs uzskata – ņemot vērā, ka pamatregulas 13. panta 1. punkta ceturtās daļas d) apakšpunktā un 2. punktā ir minēta tikai montāža un ka atsauce uz montāžu vai nobeiguma apstrādi ir ietverta tikai šīs regulas 13. panta 2. punkta b) apakšpunktā paredzētajā nosacījumā par 25 % ierobežojumu, nevar konstatēt, ka iepriekš minētās tiesību normas attiecas uz nobeiguma apstrādi, kas nav saistīta ar montāžu.
25
Pirmkārt, prasītājs piebilst, ka nosacījumā par 25 % maksimālo robežu vārds “detaļas” ir lietots daudzskaitlī, tātad nobeiguma apstrādē katrā ziņā esot nepieciešamas vairākas detaļas. Otrkārt, nosacījums par 60 % slieksni zaudētu savu jēgu, ja tas tiktu piemērots nobeiguma apstrādei, kurā tiek izmantota tikai viena “detaļa”, piemēram, kā nerūsējošā tērauda plātņu pārstrādes par KVNT gadījumā.
26
Prasītāja ieskatā tā veiktā pamatregulas 13. panta interpretācija neapdraud ne antidempinga maksājumu efektivitāti, ne mērķi novērst to apiešanu. Pretēji tam, ko apgalvo Komisija, saskaņā ar judikatūru tieši vispārējais jēdziens “apiešana” esot jāinterpretē plaši, nevis jēdziens “montāža”.
27
Attiecībā uz pamatregulas 13. panta rašanās vēsturi prasītājs uzskata – ja likumdevējs būtu vēlējies, lai jēdziens “montāža” attiektos arī uz nobeiguma apstrādi, kas nav saistīta ar montāžu, tas būtu izmantojis jēdzienu “montāža vai nobeiguma apstrāde” arī pamatregulas 13. panta 1. punkta ceturtās daļas d) apakšpunktā un 2. punktā.
28
Komisija apgalvo, ka jēdziens “montāža” pamatregulas 13. panta 1. punkta ceturtās daļas d) apakšpunkta un 2. punkta izpratnē aptver divus dažādus scenārijus, proti, pirmkārt, montāžu šaurā nozīmē, ko veido ražošanas process, ar kuru tiek samontētas dažādas detaļas, lai radītu galaproduktu, un, otrkārt, nobeiguma apstrādi. Jēdziens “nobeiguma apstrāde” apzīmē visas darbības, kas ietver tālāku apstrādi, t.i., ražojuma pabeigšanu. Citiem vārdiem, šis jēdziens apzīmējot darbības, kuru mērķis ir pārveidot daļēji pabeigtu produktu vai materiālu, proti, vienu izejvielu, galaproduktā.
29
Komisijas ieskatā tas, ka pamatregulas 13. panta 1. punkta ceturtās daļas d) apakšpunktā ir norādīts, ka prakse, process vai darbs, kas izraisa apiešanu, ietver montāžu “[13. panta] 2. punktā norādītajos apstākļos”, nozīmē noskaidrot jēdziena “montāžas operācija” nozīmi minētās regulas 13. panta 2. punkta formulējumā. Šajā tiesību normā esot konkrēti minēta montāžas vai nobeiguma apstrāde saistībā ar nosacījumu par 25 % maksimālo robežu. Saikļa “vai” lietojums norāda, ka montāžai un nobeiguma apstrādei būtu jāpiešķir atšķirīga nozīme.
30
Jēdziens “detaļas” būtu jāuzskata par tādu, kas aptver gan dažādas sastāvdaļas, ko izmanto montāžas procesā, gan daļēji gatavus izejmateriālus vai citus izejmateriālus, ko izmanto “nobeiguma apstrādē”, neatkarīgi no tā, vai tie ir vienīgie, kā šajā gadījumā, vai vairāki.
31
Turklāt, pamatojoties it īpaši uz 2019. gada 12. septembra spriedumu Komisija/Kolachi Raj Industrial (C‑709/17 P, EU:C:2019:717), Komisija apgalvo, ka pamatregulas 13. pants jāinterpretē plaši, lai saglabātu tā efektivitāti. Komisijas veiktā pamatregulas 13. panta 2. punkta interpretācija ļaujot cīnīties pret visu tāda veida preču ražošanas praksi, kurā it īpaši melno un krāsaino metālu (dzelzs, tērauda, alumīnija) izstrādājumi tikuši ražoti no vienreizējiem daļēji gataviem izejmateriāliem, kas ir pārvietoti uz trešām valstīm, vienlaikus nodrošinot sistēmas samērīgumu un uzņēmumu tiesisko drošību.
32
Runājot par pamatregulas 13. panta 2. punkta rašanās vēsturi, tā pierādot, ka jēdzienam “montāža” vienmēr ir bijis plašs tvērums un ka pretapiešanas noteikums ir izstrādāts tā, lai tas būtu elastīgs un ierobežots tikai ar kvantitatīvo slieksni attiecībā uz to detaļu īpatsvaru, kas importētas no valsts, uz kuru attiecas pasākumi, un šo detaļu pievienoto vērtību, veicot darbību.
33
Vispirms jānorāda, ka “montāžas” parastā nozīme ir vairāku detaļu samontēšana, lai veidotu priekšmetu. Turklāt lietas dalībniekiem šajā jautājumā nav domstarpību.
34
Nav strīda par to, ka KVNT ražošana tiek veikta vienā ražošanas posmā, kas sastāv no viena izejmateriāla, proti, nerūsējošā tērauda plātņu, karsēšanas un pēc tam karstas velmēšanas. Tāpēc, kā lietas dalībnieki apstiprināja tiesas sēdē, nerūsējošā tērauda plātņu pārstrādes par KVNT process nav montāža šī sprieduma 33. punktā sniegtās definīcijas izpratnē.
35
Tomēr no apstrīdētās regulas 87. un 88. apsvēruma izriet, ka Komisija nerūsējošā tērauda plātņu pārstrādi par KVNT konkrēti kvalificēja kā nobeiguma apstrādi, kas ietilpst jēdzienā “montāžas operācija” pamatregulas 13. panta 2. punkta izpratnē (skat. šī sprieduma 7. punktu).
36
Tāpēc jāpārbauda, vai nerūsējošā tērauda plātņu pārstrādi par KVNT var uzskatīt par nobeiguma apstrādi, kas ietilpst jēdzienā “montāža” pamatregulas 13. panta 2. punkta izpratnē.
37
Tādējādi lietas dalībnieki būtībā nav vienisprātis par to, vai jēdziens “nobeiguma apstrāde”, kas ietilpst jēdzienā “montāža”, jāsaprot tādējādi, ka tas ietver viena vienīga izejmateriāla pārstrādi galaproduktā, kas nav saistīta ar montāžu, kā, piemēram, nerūsējošā tērauda plātņu pārstrāde par KVNT, kā to apgalvo Komisija, kuru atbalsta persona, kas iestājusies lietā, vai tādējādi, ka tas ietver tikai darbības, kas saistītas ar kaut kāda veida vairāku detaļu montāžas veidu, kā apgalvo prasītājs.
38
Tāpēc jānosaka pamatregulas 13. panta 2. punkta b) apakšpunktā ietvertā jēdziena “nobeiguma apstrāde” tvērums.
39
Šajā ziņā saskaņā ar pastāvīgo judikatūru Savienības tiesību normas interpretācijas nolūkā jāņem vērā ne tikai tās teksts, bet arī konteksts, kādā tā iekļaujas, kā arī šo normu ietverošā tiesību akta mērķi. Arī Savienības tiesību normas ģenēze var būt svarīga tās interpretācijai (skat. spriedumus_2024. gada 3. septembris, Illumina un Grail/Komisija, C‑611/22 P un C‑625/22 P, EU:C:2024:677, 116. punkts un tajā minētā judikatūra, un 2025. gada 8. maijs, Provincie Oost‑Vlaanderen un Sogent, C‑236/24, EU:C:2025:321, 21. punkts un tajā minētā judikatūra).
Gramatiskā un kontekstuālā interpretācija
40
Vispirms, kā Komisija norādījusi apstrīdētās regulas 88. apsvērumā, jākonstatē, ka pamatregulas 13. panta 2. punkta b) apakšpunktā ietvertais jēdziens “nobeiguma apstrāde” šajā regulā nav definēts.
41
Turklāt jākonstatē, tāpat kā to dara Komisija, ka pamatregulas 13. panta 2. punkta b) apakšpunkta dažu valodu versijās pastāv atšķirības attiecībā uz izteicienu “nobeiguma apstrāde” saistībā ar nosacījumu par 25 % maksimālo robežu. Proti, kā piemēri šīs tiesību normas angļu (completion operation), itāļu (operazione di completamento), nīderlandiešu (voltooiingswerkzaamheden), vācu (Fertigstellung) un grieķu (Diadikasia symplírosis) valodas versijā izmantotie termini norāda tikai uz jēdzienu “nobeiguma apstrāde”. Savukārt minētās tiesību normas franču (opération d’achèvement de la fabrication) un slovēņu (končne izdelave) valodas versijā ir precizēts, ka runa ir par “ražošanas” pabeigšanu. Savukārt šīs pašas tiesību normas portugāļu (operação de Fabrico), igauņu (valmistamise) un somu (valmistuksessa) valodas versijā ir atsauce uz jēdzienu “ražošanas darbības”, nevis pabeigšanas ideju.
42
Saskaņā ar pastāvīgo judikatūru vienā no Savienības tiesību normas valodu versijām lietotais formulējums nevar būt vienīgais pamats šīs tiesību normas interpretācijai un tam nav dodama priekšroka salīdzinājumā ar pārējo valodu versijām. Šāda pieeja būtu pretrunā prasībai Savienības tiesības piemērot vienveidīgi. Gadījumā, ja starp dažādu valodu versijām ir atšķirības, attiecīgā norma jāinterpretē, ņemot vērā šo normu ietverošā tiesiskā regulējuma vispārējo sistēmu un mērķi (skat. spriedumu, 2025. gada 4. septembris, Hakamp, C‑203/24, EU:C:2025:662, 34. punkts un tajā minētā judikatūra).
43
Attiecībā uz kontekstu Vispārējā tiesa jau ir nospriedusi, ka atšķirībā no “montāžas”“nobeiguma apstrāde” nav prakse, process vai darbs, kas uzskaitīti pamatregulas 13. panta 1. punkta ceturtās daļas a)–d) apakšpunktā un kas var veidot apiešanu šīs pašas regulas 13. panta 1. punkta trešās daļas izpratnē. Atsauce uz jēdzienu “nobeiguma apstrāde” pamatregulas 13. panta 2. punkta b) apakšpunkta daļā, kurā precizēti nosacījumi, saskaņā ar kuriem montāžu uzskata par tādu, ar kuru tiek apieti spēkā esošie pasākumi, tomēr ļauj konstatēt, ka nobeiguma apstrāde ietilpst minētās regulas 13. panta 2. punkta piemērošanas jomā. Šādos apstākļos nobeiguma apstrādi var interpretēt kā montāžas izpausmi (šajā nozīmē skat. spriedumus, 2024. gada 4. decembris, PGTEX Morocco/Komisija, T‑245/22, EU:T:2024:879, 112.–114. punkts, un 2024. gada 4. decembris, PGTEX Morocco/Komisija, T‑246/22, EU:T:2024:880, 133.–135. punkts).
44
Turklāt Vispārējā tiesa ir nospriedusi – lai gan ir taisnība, ka jēdzieni “montāža” un “nobeiguma apstrāde” ir atšķirīgi, kā to apstiprina saikļa “vai” izmantošana starp šiem diviem jēdzieniem pamatregulas 13. panta 2. punkta b) apakšpunktā, tas tomēr neliedz uzskatīt jēdzienu “nobeiguma apstrāde” par tādu, kas var tikt ietverts jēdzienā “montāža”, un tādējādi atzīt, ka nobeiguma apstrāde var būt iekļauta montāžā pamatregulas 13. panta 2. punkta izpratnē (šajā nozīmē skat. spriedumus, 2024. gada 4. decembris, PGTEX Morocco/Komisija, T‑245/22, EU:T:2024:879, 116. punkts, un 2024. gada 4. decembris, PGTEX Morocco/Komisija, T‑246/22, EU:T:2024:880, 137. punkts).
45
Ņemot vērā, ka saskaņā ar šī sprieduma 43. un 44. punktā minēto judikatūru nobeiguma apstrāde ir iekļauta montāžā un veido tās daļu, jākonstatē, tāpat kā to dara prasītājs, ka nobeiguma apstrādē nevar ietvert viena izejmateriāla pārstrādi galaproduktā, kas nebūtu saistīta ar montāžu, ar ko saprot vairāku detaļu savienošanu, lai veidotu priekšmetu (skat. iepriekš šī sprieduma 33. punktu).
46
Turklāt pretēji tam, ko apgalvo Komisija, no tā, ka jēdzienam “nobeiguma apstrāde” ir atšķirīga nozīme nekā jēdzienam “montāža”, nevar secināt, ka nobeiguma apstrādes darbības var attiekties uz viena izejmateriāla pārstrādi galaproduktā, kas nav saistīta ar montāžu.
47
Kā izriet no šī sprieduma 43. un 44. punktā minētās judikatūras, pat ja jēdziens “nobeiguma apstrāde” atšķiras no jēdziena “montāža”, tas tomēr ietilpst pēdējā minētajā jēdzienā.
48
Šajā ziņā neatkarīgi no prasītāja izvirzītās tēzes, ka nobeiguma apstrāde notiek pēc montāžas, jākonstatē, ka saskaņā ar judikatūru pastāv plašs darbību klāsts, kuras varētu ietvert jēdzienā “montāža” (šajā nozīmē skat. spriedumus, 2024. gada 4. decembris, PGTEX Morocco/Komisija, T‑245/22, EU:T:2024:879, 116. punkts, un 2024. gada 4. decembris, PGTEX Morocco/Komisija, T‑246/22, EU:T:2024:880, 137. punkts).
49
Katrā ziņā pietiek norādīt, kā tas izriet no šī sprieduma 43. un 44. punktā minētās judikatūras, ka nobeiguma apstrādes tvērums nevar pārsniegt tās kategorijas darbības tvērumu, kurā tā ietilpst, proti, montāžas darbības.
50
Pirmkārt, secinājumu, ka nobeiguma apstrāde ir montāžas darbību izpausme un tādējādi nevar ietvert viena izejmateriāla pārstrādi, kas nav saistīta ar montāžu, apstiprina pamatregulas 20. apsvērums, kurā ir atsauce uz “montāž[u] Savienībā vai trešā valstī” kā uz tādas prakses piemēru, kas ļauj apiet antidempinga pasākumus, ko Savienības tiesību aktu mērķis ir novērst, neminot jēdzienu “nobeiguma apstrāde”.
51
Otrkārt, šī sprieduma 50. punktā minēto secinājumu apstiprina arī vārda “detaļas” izmantošana saistībā ar nosacījumu par 60 % slieksni un nosacījumu par 25 % maksimālo robežu.
52
Kā izriet no šī sprieduma 19. punkta, saskaņā ar šiem nosacījumiem, lai pierādītu, ka ar montāžu tiek apieti spēkā esošie antidempinga pasākumi, pirmkārt, “detaļām”, kuru izcelsme ir valstī, uz kuru attiecas pasākumi, ir jāveido 60 % vai vairāk no kopējās “samontētā izstrādājuma detaļu” vērtības un, otrkārt, montāžas vai nobeiguma apstrādes laikā “ievestajām detaļām” pievienotajai vērtībai jābūt mazākai par 25 % no ražošanas izmaksām.
53
Kā pamatoti apgalvo prasītājs, termina “detaļas” izmantošana daudzskaitlī pamatregulas 13. panta 2. punkta b) apakšpunktā apvienojumā ar terminu “samontētais izstrādājums” vienskaitlī pamato interpretāciju, saskaņā ar kuru šī tiesību norma attiecas uz montāžu vai nobeiguma apstrādi, kuru ietvaros ir samontētas vairākas detaļas, lai veidotu vienu priekšmetu.
54
Tāpēc jānoraida Komisijas arguments, ka termins “detaļas” varētu apzīmēt ne tikai vairākus izejmateriālus, bet arī – kā tas ir šajā lietā – vienu vienīgu izejmateriālu.
55
Turklāt, lai gan ir taisnība – kā norāda Komisija –, ka termina “detaļas” izmantošana daudzskaitlī pamatregulas 13. panta 2. punkta b) apakšpunktā obligāti nenozīmē, ka tas jāinterpretē tādējādi, ka tas apzīmē dažāda veida detaļas, tas tomēr nozīmē, ka pastāv vairākas detaļas neatkarīgi no tā, vai tās ir identiskas vai ne.
56
Turklāt termina “ievestās detaļas” izmantošana saistībā ar nosacījumu par 25 % maksimālo robežu nozīmē arī to, ka nobeiguma apstrādes laikā tiek pievienotas vairākas detaļas.
57
Treškārt, šī sprieduma 50. punktā minēto secinājumu apstiprina nosacījuma par 60 % slieksni analīze, kas prasa pārbaudīt, vai 60 % vai vairāk no kopējās samontētā izstrādājuma detaļu vērtības nāk no valsts, uz kuru attiecas pasākumi.
58
Kā pamatoti apgalvo prasītājs, šis nosacījums zaudē savu lietderīgo iedarbību viena vienīga izejmateriāla pārveidošanas gadījumā, jo 60 % slieksnis noteikti vai nu ir izpildīts gadījumā, kad tiek pārstrādāts viens vienīgs izejmateriāls, kas nāk no valsts, uz kuru attiecas pasākumi, vai arī nav izpildīts viena vienīga tāda izejmateriāla pārstrādes gadījumā, kas nav no valsts, uz kuru attiecas pasākumi. Šādā gadījumā, ja nav samontētas vairākas detaļas, nav nepieciešams aprēķināt to detaļu īpatsvaru, kuru izcelsme ir valstī, uz kuru attiecas pasākumi, attiecībā pret konkrētā ražojuma detaļu kopējo vērtību.
59
Šajā ziņā jāatgādina – ja Savienības tiesību normu var interpretēt dažādi, priekšroka dodama interpretācijai, kas saglabā tās lietderīgo iedarbību (skat. spriedumus, 2025. gada 1. augusts, Tradeinn Retail Services, C‑76/24, EU:C:2025:593, 43. punkts un tajā minētā judikatūra, un 2025. gada 25. jūnijs, RWE Supply & Trading/ACER, T‑95/23, EU:T:2025:632, 38. punkts un tajā minētā judikatūra).
60
Turklāt Komisijas argumentu, ka nosacījumu par 60 % slieksni varētu novērtēt uzņēmuma kopējās produkcijas līmenī, ņemot vērā visus izejmateriālus, kas izmantoti produkta ražošanas procesā izmeklēšanas par apiešanu periodā, atspēko tas, ka pamatregulas 13. panta 2. punkta b) apakšpunktā ir lietoti vārdi “kopējās samontētā izstrādājuma detaļu vērtības”. Šie vārdi nozīmē, ka jāaprēķina to detaļu īpatsvars, kuru izcelsme ir valstī, uz kuru attiecas pasākumi, attiecībā pret katras atsevišķās preces ražošanā izmantoto detaļu kopējo vērtību.
61
Visbeidzot jānorāda, ka Komisijas argumentu, kas izteikts, atbildot uz Vispārējās tiesas procesa organizatorisko pasākumu, saskaņā ar kuru 2024. gada 4. decembra spriedums PGTEX Morocco/Komisija (T‑245/22, EU:T:2024:879) un 2024. gada 4. decembra spriedums PGTEX Morocco/Komisija (T‑246/22, EU:T:2024:880) apstiprina, ka izejmateriālu pārstrāde ietilpst jēdzienā “nobeiguma apstrāde”, nevar atbalstīt. Pietiek konstatēt, ka minētajos spriedumos Vispārējā tiesa nav lēmusi par to, vai šis jēdziens var apzīmēt viena vienīga izejmateriāla pārstrādes darbības, kas nav saistītas ar montāžu. Turklāt, lai arī šajos spriedumos Vispārējā tiesa ir secinājusi, ka Komisija varēja pārbaudīt stikla šķiedras grīstu ketelēšanas procesu, par ko bija runa lietās, kurās pasludināti iepriekš minētie spriedumi, no jēdziena “nobeiguma apstrāde” skatupunkta pietiek konstatēt – kā tiesas sēdē atzina Komisija –, ka ketelēšanas process nozīmē vairāku stikla šķiedras grīstu savienošanu. Tā kā šis process ietver montāžas veidu, no šiem spriedumiem nevar izdarīt nekādus secinājumus par to, vai viena vienīga izejmateriāla pārstrādes darbības, kas nav saistītas ar montāžu, kā tas ir šajā lietā, var uzskatīt par nobeiguma apstrādi, kas ietilpst jēdzienā “montāža”.
62
No iepriekš minētā izriet, ka Komisijas tēze, saskaņā ar kuru nobeiguma apstrāde, kas ietilpst jēdzienā “montāža”, var apzīmēt viena vienīga izejmateriāla pārstrādes darbības, kas nav saistītas ar montāžu, nav pamatota ar pamatregulas 13. panta 2. punkta gramatisko un kontekstuālo interpretāciju.
63
Komisijas tēze nav pamatota arī ar pamatregulas mērķa analīzi.
Teleoloģiskā interpretācija
64
Saskaņā ar judikatūru regulējuma par antidempinga maksājuma darbības jomas paplašināšanu vienīgais mērķis ir nodrošināt šī maksājuma efektivitāti un novērst tā apiešanu (šajā nozīmē skat. spriedumus, 2019. gada 12. septembris, Komisija/Kolachi Raj Industrial, C‑709/17 P, EU:C:2019:717, 96. punkts; 2024. gada 4. decembris, PGTEX Morocco/Komisija, T‑245/22, EU:T:2024:879, 46. punkts, un 2024. gada 4. decembris, PGTEX Morocco/Komisija, T‑246/22, EU:T:2024:880, 42. punkts).
65
Šajā ziņā jānorāda, ka starptautiskās tirdzniecības globalizācija sniedz uzņēmumiem iespēju pārcelt preču ražošanu uz dažādām valstīm. Tātad ir svarīgi, lai Eiropas Savienības rīcībā būtu pienācīgi tirdzniecības aizsardzības mehānismi, kas ir piemēroti efektīvai reaģēšanai uz izaicinājumiem, kurus rada šāda tirdzniecības vide, nodrošinot Savienības ražošanas nozares efektīvu aizsardzību pret preču, kas ir dempinga priekšmets, importu. Šādu mehānismu vidū būtiska loma ir pretapiešanas noteikumiem, garantējot Savienības veikto antidempinga pasākumu efektivitāti (ģenerāladvokāta Dž. Pitrucellas [G. Pitruzzella] secinājumi lietā Komisija/Kolachi Raj Industrial, C‑709/17 P, EU:C:2019:303, 1. punkts).
66
Tomēr nepieciešamība nodrošināt spēkā esošo antidempinga pasākumu efektivitāti nevar pamatot jēdziena “nobeiguma apstrāde”, kas ietilpst pamatregulas 13. panta 2. punkta b) apakšpunktā minētajā jēdzienā “montāža”, plašu interpretāciju, saskaņā ar kuru nobeiguma apstrāde var apzīmēt viena vienīga izejmateriāla pārstrādes darbības, kas nav saistītas ar montāžu.
67
Pat pieņemot, ka noteikumi par apiešanu izrādītos nepietiekami, lai kontrolētu noteiktas darbības, kurām var būt būtiska ietekme uz antidempinga pasākumu efektivitāti, jānorāda, ka pamatregulas 13. panta 1. punkta ceturtās daļas d) apakšpunkta un 2. punkta skaidro formulējumu, kas attiecas uz montāžas darbībām, kuras nozīmē vairāku detaļu montāžu nolūkā veidot priekšmetu (skat. šī sprieduma 33. punktu), principā nevar apšaubīt, teleoloģiski interpretējot jēdzienu “nobeiguma apstrāde”, kas ietilpst jēdzienā “montāža”, jo tas ietvertu risku paplašināt pēdējā minētā jēdziena piemērošanas jomu, par ko lemt var tikai Savienības likumdevējs (pēc analoģijas skat. spriedumu, 2020. gada 1. oktobris, Entoma, C‑526/19, EU:C:2020:769, 42. punkts; pēc analoģijas un šajā nozīmē skat. arī spriedumu, 2024. gada 3. septembris, Illumina un Grail/Komisija, C‑611/22 P un C‑625/22 P, EU:C:2024:677, 216. punkts). Šāda teleoloģiska interpretācija nevar būt contra legem (pēc analoģijas skat. spriedumu, 2020. gada 1. oktobris, Entoma, C‑526/19, EU:C:2020:769, 43. punkts).
68
Katrā ziņā jānorāda, ka pamatregulas 13. panta 1. punktā ir ietverts saraksts ar praksi, procesu vai darbu – kas var būt pasākumu apiešana –, tostarp montāža. Tomēr šie dažādie apiešanas prakses veidi ir minēti tikai kā piemēri, kā to ilustrē vārdi “inter alia” (šajā nozīmē skat. spriedumus, 2018. gada 19. aprīlis, Asia Leader International (Cambodia)/Komisija, T‑462/15, EU:T:2018:196, 56. un 57. punkts, un 2024. gada 4. decembris, PGTEX Morocco/Komisija, T‑246/22, EU:T:2024:880, 109. punkts).
69
Turklāt jāatgādina, ka termins “apiešana” pamatregulas 13. panta 1. punktā ir definēts ļoti vispārīgi, piešķirot Savienības iestādēm plašu novērtējuma brīvību (spriedumi, 2014. gada 4. septembris, Simon, Evers & Co., C‑21/13, EU:C:2014:2154, 48. punkts, un 2023. gada 21. jūnijs, Hangzhou Dingsheng Industrial Group u.c./Komisija, T‑748/21, EU:T:2023:346, 44. punkts).
70
Tāpēc, kā pamatoti apgalvo prasītājs, Komisija, izmantojot savu plašo novērtējuma brīvību, var pārbaudīt, cik lielā mērā viena izejmateriāla, kas nāk no valsts, uz kuru attiecas spēkā esošie antidempinga pasākumi, pārstrāde trešā valstī, lai izgatavotu produktu, kas ir identisks vai līdzīgs tam, uz kuru attiecas minētie pasākumi, var būt apiešana, pat ja šāda prakse neatbilst nobeiguma apstrādei, kas ietilpst jēdziens “montāža”, ja vien ir izpildīti pārējie pamatregulas 13. panta 1. punkta trešajā daļā paredzētie nosacījumi.
71
Tāpēc Komisijai nav pamata apgalvot, ka tās veiktās jēdziena “nobeiguma apstrāde” interpretācijas noraidīšana nopietni kaitētu Savienības spējai efektīvi cīnīties pret apiešanu.
72
Turklāt Komisijas tēze, saskaņā ar kuru nobeiguma apstrāde, kas ietilpst jēdzienā “montāža”, var apzīmēt viena vienīga izejmateriāla pārstrādes darbības, kas nav saistītas ar montāžu, nav pamatota ar pamatregulas 13. panta 2. punkta gramatisko un kontekstuālo interpretāciju.
73
Komisijas tēze nav pamatota arī ar šīs tiesību normas rašanās vēstures analīzi.
Vēsturiskā interpretācija
74
Jānorāda, ka ar Padomes Regulu (EEK) Nr. 1761/87 (1987. gada 22. jūnijs), ar kuru groza Regulu (EEK) Nr. 2176/84 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām vai subsidētu importu no valstīm, kas nav Eiropas Ekonomikas kopienas dalībvalstis (OV 1987, L 167, 9. lpp.), lai cīnītos pret praksi, kas izpaužas kā gatavo ražojumu eksporta aizstāšana ar atsevišķu rezerves daļu, kas pēc tam samontētas dalībvalsts teritorijā “skrūvgrieža rūpnīcās”, eksportu, Padomes Regulas (EEK) Nr. 2176/84 (1984. gada 23. jūlijs) par aizsardzību pret importu, attiecībā uz kuru valstis, kuras nav Eiropas Ekonomiskās kopienas dalībvalstis, ir veikušas dempinga vai subsidēšanas darbības (OV 1984, L 201, 1. lpp.), 13. pantā tika iekļauts 10. punkts, kurā ar zināmiem nosacījumiem bija paredzēta galīgā antidempinga maksājuma ieviešana precēm, kas Savienības tirgū ievestas pēc montāžas vai izgatavošanas Savienībā (ģenerāladvokāta Ī. Bota [Y. Bot] secinājumi lietā Simon, Evers & Co., C‑21/13, EU:C:2014:261, 9. punkts).
75
Konkrētāk, Regulā Nr. 1761/87 bija paredzēta iespēja noteikt galīgo antidempinga maksājumu precēm, kas Savienībā importētas pēc tam, kad tās samontējis vai izgatavojis uzņēmums, kurš ir saistīts vai sadarbojas ar vienu no ražotājiem, kura līdzīgu preču eksportam ir piemērots galīgais antidempinga maksājums, tostarp ar nosacījumu, ka “montāžas vai ražošanas darbībās izmantoto detaļu vai materiālu vērtība vismaz par 50 % pārsniedz visu pārējo izmantoto detaļu vai citu materiālu vērtību”.
76
Pēc tam jautājums par antidempinga pasākumu apiešanu tika apspriests sarunās pirms 1994. gada Vispārējās vienošanās par tarifiem un tirdzniecību (OV 1994, L 336, 11. lpp.; turpmāk tekstā – “1994. gada GATT”) un Līguma par 1994. gada GATT VI panta īstenošanu (OV 1994, L 336, 103. lpp.), kas ietverts Līguma par Pasaules Tirdzniecības organizācijas (PTO) izveidošanu pielikumā, kas apstiprināts ar Padomes Lēmumu 94/800/EK (1994. gada 22. decembris) par daudzpusējo sarunu Urugvajas kārtā (no 1986. gada līdz 1994. gadam) panākto nolīgumu slēgšanu Eiropas Kopienas vārdā jautājumos, kas ir tās kompetencē (OV 1994, L 336, 1. lpp.). Konkrētāk, GATT Tirdzniecības sarunu komitejas 1991. gada 20. decembra nobeiguma akta projektā, kurā ņemti vērā daudzpusējo tirdzniecības sarunu Urugvajas kārtas (MTN.TNC/W/FA) rezultāti (turpmāk tekstā – “Dunkel projekts”), bija paredzēts noteikums, kas ļauj valstīm esoša antidempinga pasākuma piemērošanas jomā attiecībā uz importētu ražojumu iekļaut daļas vai sastāvdaļas, kas paredzētas montāžai vai galīgajai apstrādei importētājā valstī, ja ir izpildīti vairāki nosacījumi. Tomēr, tā kā PTO līmenī nebija iespējams panākt vienošanos par apiešanas jautājumu, 1994. gada GATT šajā ziņā nav ietverts neviens noteikums (šajā nozīmē skat. ģenerāladvokāta Ī. Bota secinājumus lietā Simon, Evers & Co., C‑21/13, EU:C:2014:261, 10. punkts, un ģenerāladvokāta Dž. Pitrucellas secinājumus lietā Komisija/Kolachi Raj Industrial, C‑709/17 P, EU:C:2019:303, 37. punkts).
77
Šādos apstākļos ar Padomes Regulu (EK) Nr. 3283/94 (1994. gada 22. decembris) par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (OV 1994, L 349, 1. lpp.), Savienība nolēma vienpusēji noteikt jaunus pasākumus, kas atšķiras no iepriekšējiem, jo, pirmkārt, tie attiecas uz citiem apiešanas veidiem, nevis tikai uz apiešanu, ko veido montāža, un, otrkārt, runājot par montāžu, tie vērsti gan uz montāžu, kas veikta trešās valstīs, gan montāžu, kas veikta dalībvalstī (šajā nozīmē skat. ģenerāladvokāta Ī. Bota secinājumus lietā Simon, Evers & Co., C‑21/13, EU:C:2014:261, 11. punkts).
78
Regulas Nr. 3283/94 13. panta 1. punktā bija ietverta vispārīga apiešanas definīcija, un minētās regulas 13. panta 2. punkts bija konkrētāk veltīts montāžai. Šajā pēdējā punktā bija paredzēts, ka “montāža Kopienā vai trešā valstī veicina spēkā esošo pasākumu apiešanu, ja: [..] ii) šīs detaļas veido 60 % vai vairāk no samontētā ražojuma detaļu kopējās vērtības, izņemot ja montāžas vai nobeiguma apstrādes laikā ievesto detaļu pievienotā vērtība par 25 % pārsniedz izgatavošanas izmaksas”.
79
Regulas Nr. 3283/94 13. panta saturs pēc tam bez būtiskām izmaiņām tika pārņemts vēlāk pieņemtajās regulās, tostarp pamatregulā.
80
Jānorāda, ka pretēji tam, ko apgalvo Komisija, no pamatregulas 13. panta rašanās vēstures neizriet, ka nobeiguma apstrāde, kas šobrīd ietverta pamatregulas 13. panta 2. punkta b) apakšpunktā un ietilpst jēdzienā “montāža”, var apzīmēt viena izejmateriāla pārstrādi galaproduktā, kas nav saistīta ar montāžu.
81
Protams, lai gan sākotnējais noteikums par apiešanu tika ieviests nolūkā cīnīties pret praksi, kas izpaužas kā galaprodukta eksporta aizstāšana ar tādu rezerves daļu eksportu, kas paredzēts samontēšanai dalībvalsts teritorijā “skrūvgrieža rūpnīcās”, ir taisnība, kā izriet no šī sprieduma 75. punkta, ka jēdzieni “montāža vai ražošana” un “detaļas vai materiāli” bija izmantoti Regulas Nr. 2176/84, kas grozīta ar Regulu Nr. 1761/87, 13. pantā. Kā apgalvo Komisija, šķiet, ka šiem terminiem ir plašāks tvērums nekā terminiem “montāža” un “detaļas”, kas tagad ietverti pamatregulas 13. pantā.
82
Tomēr jākonstatē, tāpat kā to dara prasītājs, ka tiesību normas par apiešanu sākotnējais formulējums mainījās Regulas Nr. 3283/94 pieņemšanas brīdī. Regulas Nr. 3283/94 13. panta 2. punktā, kurā ir paredzēti nosacījumi, kas ļauj konstatēt, ka ar montāžu, kas veikta Savienībā vai trešā valstī, tiek apieti spēkā esošie antidempinga pasākumi, likumdevējs ir atteicies no terminiem “ražošana” un “materiāli”. Tādējādi, izņemot nosacījumu par 25 % maksimālo robežu, likumdevējs šajā tiesību normā paredzēto apiešanas veidu ir raksturojis tikai kā montāžas darbību no “detaļām”.
83
Konkrētāk, attiecībā uz nosacījumu par 25 % maksimālo robežu, kas ieviests ar Regulu Nr. 3283/94, kurā ir minēts jēdziens “montāža vai nobeiguma apstrāde”, jākonstatē, kā tas izriet no Komisijas tiesību akta priekšlikuma COM(94) 414, galīgā redakcija, kas ir Regulas Nr. 3283/94 pamatā, ka “noteikumi, kas attiecas uz montāžu importētājā valstī vai trešā valstī, cik vien iespējams pamatojas uz “Dunkel projektā” ietverto noteikumu par importējošo valsti” (skat. šī sprieduma 76. punktu).
84
Saskaņā ar Dunkel projekta 12. pantu “iestādes var iekļaut spēkā esošā galīgā antidempinga maksājuma, kas attiecas uz importētu ražojumu, piemērošanas jomā detaļas vai sastāvdaļas, kas paredzētas montāžai vai galīgajai apstrādei importētājā valstī”, ja ir izpildīti vairāki nosacījumi. It īpaši saskaņā ar vienu no Dunkel projekta 12.1. panta v) punktā minētajiem nosacījumiem “detaļas un sastāvdaļas neietilpst galīgo pasākumu piemērošanas jomā, ja montāžā vai galīgajā apstrādē pievienotā vērtība pārsniedz 25 [%] no līdzīgā samontētā vai pabeigtā ražojuma rūpnīcas cenas importētājvalstī”.
85
Var uzskatīt, ka, ieviešot nosacījumu par 25 % maksimālo robežu Regulas Nr. 3283/94 13. panta 2. punktā, kurā ir ietverti vārdi “montāža vai nobeiguma apstrāde”, iedvesma ir gūta no Dunkel projekta 12.1. panta v) punktā ietvertā formulējuma “montāža vai galīgā apstrāde”.
86
Tomēr jākonstatē, ka jēdziens “montāža vai galīgā apstrāde” sistemātiski tika lietots kopā Dunkel projekta 12. pantā. Tādējādi šie jēdzieni kopumā norāda uz apiešanas veidu, ko bija paredzēts novērst ar Dunkel projektu.
87
Savukārt Regulas Nr. 3283/94 13. panta 2. punkts attiecās nevis uz montāžu vai nobeiguma apstrādi, bet gan tikai uz montāžas darbībām. Tikai nosacījumā par 25 % maksimālo robežu bija minēti vārdi “montāža vai nobeiguma apstrāde”.
88
Tāpat būtu jānorāda, ka Dunkel projekta 12.1. pantā bija paredzēta iespēja paplašināt spēkā esošos antidempinga maksājumus, attiecinot tos arī uz tāda ražojuma “detaļām vai sastāvdaļām”, kas importētājā valstī ir galīgi samontēts vai apstrādāts no šīm detaļām vai sastāvdaļām. Regulas Nr. 3283/94 13. panta 2. punktā bija ietverts tikai jēdziens “detaļas”.
89
Tāpēc nekas neliecina par to, ka Savienības likumdevējs, iedvesmojoties no Dunkel projekta un ieviešot pamatregulā nosacījumu par 25 % maksimālo robežu, būtu vēlējies jēdzienam “nobeiguma apstrāde” piešķirt atšķirīgu un plašāku tvērumu nekā jēdzienam “montāža”.
90
Turklāt pārējos Komisijas argumentus par pamatregulas 13. panta 2. punkta vēsturisko interpretāciju nevar atbalstīt.
91
Pirmkārt, Komisija nevar pamatoties uz to, ka ar Regulu Nr. 3283/94 ir paplašināta pretapiešanas noteikuma piemērošanas joma, lai konstatētu, ka jēdzienam “montāža” ir plaša piemērošanas joma. Ir taisnība, ka ar šo regulu likumdevējs ir nolēmis paplašināt pretapiešanas noteikuma piemērošanas jomu, lai to attiecinātu uz citiem apiešanas veidiem, nevis tikai montāžu, un, konkrētāk, runājot par pēdējo minēto darbību, lai to attiecinātu gan uz montāžu, kas veikta trešās valstīs, gan montāžu, kas veikta dalībvalstī. Tomēr, kā apgalvo prasītājs, tas nenozīmē, ka ir paplašināta arī montāžas definīcija. Gluži pretēji, Regulas Nr. 3283/94 pieņemšanas brīdī šī jēdziena piemērojamība bija ierobežota ar “detaļu”“montāžu”, kā tas izriet no šī sprieduma 82. punkta.
92
Otrkārt, Komisija nevar pamatoties uz to, ka jau no paša sākuma pretapiešanas noteikumā bija paredzēts kvantitatīvs slieksnis kā nosacījums, lai konstatētu, ka ar montāžu tiek apieti spēkā esošie antidempinga pasākumi, un ka šis slieksnis ir šī noteikuma izšķirošais elements.
93
Protams, pretapiešanas noteikumā vienmēr bija paredzēts kvantitatīvais slieksnis, kas attiecas uz to detaļu īpatsvaru, kuru izcelsme ir valstī, uz kuru attiecas antidempinga pasākumi (skat. iepriekš 75. punktu), un pamatregulas 13. panta 2. punktā joprojām ir ietverti nosacījumi par 60 % slieksni un 25 % maksimālo robežu.
94
Tomēr jānošķir, pirmkārt, posms, kura mērķis ir kvalificēt konkrētu darbību kā montāžu vai nobeiguma apstrādi, un, otrkārt, nākamais posms, kura mērķis ir pārbaudīt, vai ar šo montāžu tiek apieti spēkā esošie antidempinga pasākumi. Pretēji tam, ko apgalvo Komisija, nevar konstatēt, ka nosacījumu par 60 % slieksni un 25 % maksimālo robežu ievērošana nosaka attiecīgās darbības kvalificēšanu par montāžu vai nobeiguma apstrādi.
95
Tāpēc no pamatregulas 13. panta 2. punkta rašanās vēstures neizriet, ka Savienības likumdevējs jēdzienam “nobeiguma apstrāde” vai “montāža” būtu vēlējies piešķirt plašu tvērumu tādējādi, lai tajā iekļautu viena vienīga izejmateriāla pārstrādes darbības, kas nav saistītas ar montāžu. Tādējādi Komisijas tēze nav pamatota ar pamatregulas 13. panta 2. punkta vēsturisko interpretāciju.
Secinājums
96
Ņemot vērā visu iepriekš minēto – un tā kā nav jālemj par muitas tiesību, uz kurām prasītājs atsaucas kā uz konteksta elementu, nozīmi jēdziena “nobeiguma apstrāde” interpretācijā –, jāsecina, ka Komisijas tēze, saskaņā ar kuru “nobeiguma apstrāde”, kas ietilpst jēdzienā “montāža”, var apzīmēt viena izejmateriāla pārstrādi galaproduktā, kas nav saistīta ar montāžu, nav pamatota ar pamatregulas 13. panta 2. punkta gramatisko, kontekstuālo, teleoloģisko un vēsturisko interpretāciju.
97
Tātad Komisija apstrīdētajā regulā ir kļūdaini konstatējusi, ka nerūsējošā tērauda plātņu pārstrāde par KVNT, kas atbilst viena vienīga izejmateriāla pārstrādei galaproduktā, kas nav saistīta ar montāžu (skat. iepriekš 33. punktu), ir nobeiguma apstrāde, kas ietilpst jēdzienā “montāža” pamatregulas 13. panta 2. punkta izpratnē.
98
Tāpēc Komisija ir kļūdaini secinājusi, ka šī sprieduma 17. punktā minētais otrais nosacījums, lai konstatētu spēkā esošo antidempinga pasākumu apiešanu, ir izpildīts.
99
Tādējādi pirmais pamats un tātad prasība kopumā jāapmierina, neizskatot otro pamatu.
100
Tāpēc apstrīdētā regula jāatceļ, ciktāl tā attiecas uz prasītāju.
Par tiesāšanās izdevumiem
101
Atbilstoši Vispārējās tiesas Reglamenta 134. panta 1. punktam lietas dalībniekam, kuram nolēmums ir nelabvēlīgs, piespriež atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ja to ir prasījis lietas dalībnieks, kuram nolēmums ir labvēlīgs.
102
Tā kā Komisijai spriedums ir nelabvēlīgs, tai jāpiespriež segt savus, kā arī atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus saskaņā ar tās prasījumiem.
103
Saskaņā ar Reglamenta 138. panta 3. punktu persona, kas iestājusies lietā, savus tiesāšanās izdevumus sedz pati.
Ar šādu pamatojumu
VISPĀRĒJĀ TIESA (astotā palāta piecu tiesnešu sastāvā)
nospriež:
1)
Atcelt Komisijas Īstenošanas regulu (ES) 2023/825 (2023. gada 17. aprīlis), ar ko paplašina konkrētu Indonēzijas izcelsmes karsti velmētu nerūsējošā tērauda lokšņu un ruļļu importam ar Īstenošanas regulu (ES) 2020/1408 noteikto antidempinga maksājumu, to attiecinot uz konkrētu no Turcijas nosūtītu karsti velmētu nerūsējošā tērauda lokšņu un ruļļu importu neatkarīgi no tā, vai tiem ir deklarēta Turcijas izcelsme, ciktāl tā attiecas uz Çolakoğlu Metalurji AŞ.
2)
Eiropas Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina Çolakoğlu Metalurji tiesāšanās izdevumus.
3)
Eurofer, Eiropas Tērauda apvienība, AISBL savus tiesāšanās izdevumus sedz pati.
De Baere
Petrlík
Kecsmár
Kingston
Cassagnabère
Pasludināts atklātā tiesas sēdē Luksemburgā 2026. gada 4. martā.
[Paraksti]
(
*1
)	Tiesvedības valoda – angļu.