62022CC0255
ATHANASIOS RANTOS
FŐTANÁCSNOK INDÍTVÁNYA
Az ismertetés napja: 2024. június 6. (
1
)
C‑255/22. P. sz. ügy
Orlen S.A., korábban Polski Koncern Naftowy Orlen S.A.,
korábban Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo S.A
kontra
Európai Bizottság
„Fellebbezés – Verseny – EUMSZ 102. cikk – Az EGT‑Megállapodás 54. cikke – Erőfölénnyel való visszaélés – Közép‑ és kelet‑európai gázpiacok – Az 1/2003/EK rendelet 9. cikkének (1) bekezdése – A Bizottság valamely vállalkozás egyedi kötelezettségvállalásait kötelezővé nyilvánító határozata – Megsemmisítés iránti kereset – A kötelezettségvállalásoknak a kifogásközlésben eredetileg azonosított versenyjogi aggályokra tekintettel való megfelelősége – Az uniós bíróság általi felülvizsgálat jellege – Egyes eredeti aggályokkal kapcsolatos kötelezettségvállalások megkövetelésének a Bizottság általi mellőzése – Indokolási kötelezettség – Az uniós energiapolitika célkitűzései – EUMSZ 194. cikk – Az energiapolitikai szolidaritás elve – Alkalmazhatóság”
I. Bevezetés
1.
A jelen fellebbezéssel az Orlen S.A. (a továbbiakban: Orlen vagy fellebbező) – a Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo S.A. jogutódja – az Európai Unió Törvényszéke 2022. február 2‑iPolskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo kontra Bizottság (Gazprom kötelezettségvállalásai) ítéletének (T‑616/18, a továbbiakban: megtámadott ítélet, EU:T:2022:43) hatályon helyezését kéri, amellyel az említett igazságszolgáltatási fórum elutasította az EUMSZ 102. cikk és az EGT‑Megállapodás 54. cikke alkalmazására vonatkozó eljárásban (AT.39816 – „közép‑ és kelet‑európai upstream gázellátás” ügy) 2018. május 24‑én hozott C(2018) 3106 final bizottsági határozat (
2
) (a továbbiakban: vitatott határozat) megsemmisítése iránti keresetét. A vitatott határozat kötelezővé nyilvánította a Gazprom PJSC és a Gazprom export LLC (a továbbiakban együtt: Gazprom) kötelezettségvállalásait, és lezárta a Bizottság által arra vonatkozóan lefolytatott közigazgatási eljárást, amely az erőfölénnyel való visszaélésnek az EUMSZ 102. cikkben előírt tilalmára tekintettel vizsgálta a Gazprom egyes közép‑ és kelet‑európai országok – így Bulgária, a Cseh Köztársaság, Észtország, Lettország, Litvánia, Magyarország, Lengyelország és Szlovákia (a továbbiakban: KKE‑országok) – gázszektorát érintő bizonyos gyakorlatainak szabályszerűségét.
2.
Ezzel egyidejűleg az Overgas Inc., az elsőfokú eljárásban az Orlen támogatása végett beavatkozó fél (a továbbiakban: beavatkozó és csatlakozó fellebbező) csatlakozó fellebbezést nyújtott be, amely szintén a megtámadott ítélet hatályon kívül helyezésére irányult.
3.
A jelen ügy lehetőséget nyújt a Bíróságnak arra, hogy továbbfejlessze az 1/2003/EK rendelet (
3
) 9. cikke szerinti, a kötelezettségvállalásokat a vállalkozások számára kötelezővé nyilvánító határozatokból eredő jogvitákkal kapcsolatos ítélkezési gyakorlatát. Bár ez az ügy a Bíróság számára már ismerős, a Bizottság által a versenyjog területén, és különösen az e 9. cikk alapján elfogadott határozatok arányosság elvének fényében történő bírósági felülvizsgálatára vonatkozó problémakört érinti, az újszerűbb kérdéseket is felvet, egyrészt az említett 9. cikk alapján elfogadott határozatnak az EUMSZ 194. cikkben foglalt energiapolitikai szolidaritás elvével való összhangját, másrészt a kifogásközlések tartalmára vonatkozó eljárási szabályok, különösen pedig az ugyanezen 9. cikk alapján hozott határozat elfogadásához vezető eljárásban egy vagy több kifogástól való elállást érintő indokolás esetleges hiányát.
4.
A Bíróság kérésének megfelelően a jelen indítvány a fellebbezés első jogalapja harmadik részének, valamint a második és harmadik jogalapjának az elemzésére fog irányulni, amelyek lényegében a fent említett két problémakörre vonatkoznak. A jelen indítvány néhány tekintetben pontosítja a nyilvánvaló értékelési hiba fogalmának értelmezését is, amely a harmadik fellebbezési jogalap első részének és a csatlakozó fellebbezés második jogalapjának középpontjában áll.
II. Jogi háttér
5.
Az 1/2003 rendelet „Kötelezettségvállalások” című 9. cikke (1) bekezdésének a szövege a következő:
„Ha a Bizottság olyan határozatot szándékozik elfogadni, amely a jogsértés befejezését írja elő, és az érintett vállalkozások olyan kötelezettségvállalásokat ajánlanak fel, hogy a Bizottság által számukra az előzetes értékelésben kifejezett elvárásoknak eleget tesznek [helyesen: aggályaira választ nyújtanak], a Bizottság határozatával ezeket a kötelezettségvállalásokat a vállalkozások számára kötelezővé teheti. Az ilyen határozat határozott időre fogadható el és azt mondja ki, hogy a Bizottság részéről semmilyen további intézkedés nem indokolható.”
III. A jogvita előzményei
6.
A jogvita előzményeit, valamint a vitatott határozat tartalmát a megtámadott ítélet 1–36. pontja ismerteti, és azok a jelen szűkebb körű indítvány szempontjából az alábbiak szerint foglalhatók össze.
A.
A közigazgatási eljárás
7.
A 2011 és 2015 közötti időszakban a Bizottság több intézkedést tett annak érdekében, hogy megvizsgálja a közép‑ és kelet‑európai gázpiacok működését. Közelebbről, az 1/2003 rendelet 18. és 20. cikke alapján információkéréseket küldött különböző piaci szereplőknek – köztük a Gazpromnak és egyes ügyfeleinek, így a fellebbezőnek is –, és helyszíni vizsgálatokat folytatott többek között a 2011. év folyamán a fellebbező telephelyén. (
4
)
8.
Ebben az ügyben a Bizottság 2012. augusztus 31‑én indított hivatalosan eljárást az 1/2003 rendelet 11. cikkének (6) bekezdése és a 773/2004/EK rendelet (
5
) 2. cikke alapján, az 1/2003 rendelet III. fejezete szerinti határozat elfogadása céljából.
9.
2015. április 22‑én a Bizottság a 773/2004 rendelet 10. cikke alapján kifogásközlést küldött a Gazpromnak (a továbbiakban: kifogásközlés), amelyben elöljáróban megállapította, hogy a Gazprom erőfölényben van az érintett KKE‑országok nagykereskedelmi gázellátásának upstream nemzeti piacain, és az EUMSZ 102. cikket megsértve visszaélt ezzel az erőfölénnyel azáltal, hogy versenyellenes stratégiát alkalmazott e piacok szegmentálása és elszigetelése, ezáltal pedig ezen országokban a gáz szabad áramlásának megakadályozása érdekében.
10.
A Bizottság szerint a Gazprom stratégiája a versenyellenes magatartások három olyan csoportját foglalja magában, amelyek befolyással voltak az érintett KKE‑országokban lévő ügyfeleire és a vele kötött szerződéseikre.
11.
A Gazprom először is területi korlátozásokat vezetett be az érintett KKE‑országok nagykereskedőivel, valamint egyes ipari ügyfeleivel kötött gázellátási szerződéseiben, amely korlátozások az ellátási területen kívüli exportot tiltó, illetve a szállított gáz adott területen belüli felhasználására kötelező szerződéses rendelkezésekből származtak. Ezenkívül a Gazprom a határokon átnyúló gázáramlást akadályozó egyéb intézkedéseket is alkalmazott.
12.
Másodszor, e területi korlátozások lehetővé tették a Gazprom számára, hogy az érintett KKE‑országok közül ötben, nevezetesen Bulgáriában, Észtországban, Lettországban, Litvániában és Lengyelországban tisztességtelen árpolitikát folytasson, mivel olyan túlzott árakat szabott, amelyek jelentősen meghaladták a költségszintjét, illetve bizonyos, referenciaáraknak tekintett árakat.
13.
Harmadszor, Bulgária és Lengyelország esetében a Gazprom az általa teljesített gázszállításokat annak rendelte alá, hogy a nagykereskedők részéről a gázszállítási infrastruktúrákra vonatkozó bizonyos biztosítékokat kapjon. E biztosítékok kiterjedtek egyrészt a bolgár nagykereskedő által a Déli Áramlat gázvezetékprojektbe történő beruházásokra, másrészt arra, hogy a lengyel nagykereskedőnek, vagyis a fellebbezőnek el kellett fogadnia a Lengyelországon áthaladó fő gázvezetékek egyike, vagyis a Yamal gázvezeték lengyelországi szakaszának üzemeltetése felett a Gazprom által gyakorolt ellenőrzés megerősítését (a továbbiakban: Yamal kifogások).
14.
2015. szeptember 29‑én a Gazprom válaszolt a kifogásközlésre, vitatva a Bizottság versenyjogi aggályait, majd a 773/2004 rendelet 12. cikkének megfelelően 2015. december 15‑én meghallgatták. 2017. február 14‑én a Gazprom – továbbra is vitatva a kifogásközlésben felvetett versenyjogi aggályokat – az 1/2003 rendelet 9. cikke alapján benyújtott egy hivatalos kötelezettségvállalási tervezetet (a továbbiakban: eredeti kötelezettségvállalások), amelyet informális kötelezettségvállalási javaslatok előzték meg.
15.
2017. március 16‑án a Bizottság az érdekelt felek eredeti kötelezettségvállalásokkal kapcsolatos észrevételeinek beszerzése érdekében az 1/2003 rendelet 27. cikke (4) bekezdésének megfelelően közleményt tett közzé, amely tartalmazta az AT.39816. sz. ügy összefoglalóját, valamint az eredeti kötelezettségvállalások tartalmának lényegét.
16.
Miután a Gazprom megkapta az érdekelt felek eredeti kötelezettségvállalásokkal kapcsolatos észrevételeinek nem bizalmas változatait, 2018. március 15‑én módosított kötelezettségvállalás‑tervezetet terjesztett elő (a továbbiakban: végleges kötelezettségvállalások).
17.
2018. május 24‑én a Bizottság elfogadta a vitatott határozatot, amelyhez mellékelte a végleges kötelezettségvállalásokat. E határozatban jóváhagyta és kötelezővé tette az említett kötelezettségvállalásokat, és lezárta a közigazgatási eljárást, megállapítva, hogy a kifogásközlésben eredetileg azonosított, potenciálisan visszaélésszerű magatartások tekintetében már nem szükséges fellépnie.
B.
A vitatott határozatról
18.
A vitatott határozatban a Bizottság először is ismertette a Gazprom magatartásának előzetes értékelését, azelőtt, hogy benyújtotta volna az eredeti kötelezettségvállalásokat, a piaci konzultáció eredményeit, valamint a végleges kötelezettségvállalásokat. Ezt követően bemutatta a végleges kötelezettségvállalások értékelését és azokat az indokokat, amelyek eloszlatták versenyjogi aggályait.
1. A szóban forgó magatartások előzetes értékeléséről
19.
Először is, ami a szóban forgó magatartások előzetes értékelését illeti, a Bizottság a vitatott határozat 4. szakaszában az upstream gázszolgáltatás nemzeti piacaiként határozta meg az érintett piacokat. E tekintetben azt is megállapította, hogy a Gazprom az érintett KKE‑országokon belül erőfölényben van a szóban forgó piacokon.
20.
A Bizottság szerint a Gazprom az EUMSZ 102. cikket megsértve visszaélhetett erőfölényével azáltal, hogy olyan versenyellenes stratégiát alkalmazott, amely az érintett KKE‑országokban a gáz szabad áramlásának megakadályozására, és ezáltal ezen országok piacainak elszigetelésére irányult. Közelebbről úgy vélte, hogy e stratégia a versenyellenes magatartások három olyan csoportját foglalta magában, amelyek lényegében megfelelnek a kifogásközlésben azonosított versenyjogi aggályoknak. (
6
)
21.
Ami a Yamal kifogásokat illeti, noha a piaci konzultáció keretében néhány érdekelt fél rámutatott az e kifogásokra megoldást nyújtó kötelezettségvállalások hiányára, a Bizottság a vitatott határozat (138) preambulumbekezdésében úgy vélte, hogy miután további vizsgálatot folytatott, az előzetes versenyjogi aggályai nem nyertek megerősítést. Egyrészt jelezte, hogy a lengyel energiaszabályozó hatóság arra a következtetésre jutott, hogy a Yamal gázvezeték lengyel szakaszának független rendszerüzemeltetője meghatározó ellenőrzést gyakorol az e szakaszra vonatkozó beruházási döntések, valamint azok végrehajtása felett, továbbá hogy a Gazprom nem tudja megakadályozni az e gázvezetékre vonatkozó döntéseket. Másrészt, a Bizottság rámutatott a lengyelországi gázágazatban tevékenykedő felek közötti kapcsolatok kormányközi jellegére, különösen ami a Yamal gázvezeték lengyel szakaszának megépítését és üzemeltetését illeti, és megállapította, hogy e körülmény nagymértékben meghatározhatta az érintett felek magatartását.
2. A végleges kötelezettségvállalások tartalmáról
22.
Másodszor, ami a vitatott határozathoz csatolt végleges kötelezettségvállalások tartalmát illeti, amelyeket a Bizottság versenyjogi aggályainak eloszlatására figyelemmel alakították ki, azok a következőképpen foglalhatók össze.
23.
Ami egyrészt a területi korlátozásokkal kapcsolatos aggályokra vonatkozó kötelezettségvállalásokat illeti, a Gazprom először is lényegében arra vállalt kötelezettséget, hogy az érintett KKE‑országokbeli ügyfeleivel kötött gázellátási szerződésekből kiiktat minden olyan rendelkezést, amely közvetlenül vagy közvetve tiltja vagy akadályozza ezen országok között a gáz szabad áramlását. Emellett annak érdekében, hogy a gázáramlás egyrészt Bulgária és a balti államok, másrészt a többi KKE‑ország között az előbbiek infrastrukturális elszigeteltsége ellenére is lehetséges legyen, a Gazprom vállalta, hogy megteszi a szükséges intézkedéseket ahhoz, hogy az érintett ügyfelek kérelmére a magyarországi, lengyelországi és szlovákiai szállítási pontokra leszállított szerződéses gázmennyiség egészét vagy egy részét egy másik, bulgáriai vagy balti államban lévő szállítási pontra szállítsa le. A piaci konzultációt követően a Gazprom a végleges kötelezettségvállalásokban többek között megerősítette a szállítási pontok módosítására vonatkozó javaslatát.
24.
Másrészt, ami az árakkal kapcsolatos aggályokra vonatkozó kötelezettségvállalásokat illeti, a Gazprom vállalta, hogy az érintett bolgár, észt, lett, litván és lengyel ügyfeleivel fennálló szerződéseibe új rendelkezéseket iktat be vagy módosítja a meglévőket.
25.
Harmadrészt, ami az arra vonatkozó versenyjogi aggályokkal kapcsolatos kötelezettségvállalásokat illeti, hogy a bolgár nagykereskedő általi, adott áron történő gázszállítást a Déli Áramlat gázvezetékprojektbe történő beruházások biztosításától tette függővé, a Gazprom arra vállalt kötelezettséget, hogy az e projektben részt vevő bolgár partnerek számára lehetővé teszi a projektből való kilépést anélkül, hogy polgári jogi igényt nyújtana be, vagy hogy beszedné azt az árkülönbözetet, amit a projektben való részvételük ellenértékeként elengedett.
3. A végleges kötelezettségvállalások értékeléséről és végrehajtásáról
26.
Végül harmadszor, ami a vitatott határozatban megjelölt végleges kötelezettségvállalások értékelését és végrehajtását illeti, a Bizottság lényegében arra a következtetésre jutott, hogy a végleges kötelezettségvállalások – anélkül, hogy aránytalanok lennének – hatékonynak és szükségesnek bizonyultak a versenyjogi aggályok eloszlatásához, egyben jelezte, hogy e tekintetben figyelembe vette a gázpiacokon a kifogásközlés bejelentése óta bekövetkezett fejleményeket. Következésképpen a Bizottság úgy határozott, hogy az 1/2003 rendelet 9. cikke alapján kötelezővé teszi a végleges kötelezettségvállalásokat.
C.
A Yamal kifogásokkal kapcsolatos panaszról
27.
A vitatott határozat alapjául szolgáló, a Bizottság által indított közigazgatási eljárással párhuzamosan a fellebbező 2017. március 9‑én a 773/2004 rendelet 5. cikke szerinti panaszt nyújtott be, amelyben a Gazprom állítólagosan visszaélésszerű magatartását kifogásolta. (
7
) E magatartások, amelyek nagyrészt átfedésben voltak a kifogásközlésben már kifejtett versenyjogi aggályokkal, magukban foglalták többek között azokat az állításokat, amelyek a Gazpromnak a Yamal gázvezeték lengyel szakaszához kapcsolódó visszaéléseire vonatkoztak.
28.
Tekintettel arra, hogy a vitatott határozat megválaszolta a fellebbező aggályait, és hogy e határozat figyelembe vette az általa az AT.40497. sz. ügyben a piaci konzultáció keretében benyújtott észrevételeket, a Bizottság 2019. április 17‑én elfogadta a panasz elutasításáról szóló C(2019) 3003 final határozatot (AT.40497. – „lengyel gázárak” ügy).
29.
2019. június 25‑én a fellebbező keresetet nyújtott be a Törvényszékhez a panaszt elutasító e határozattal szemben, amelyet T‑399/19. ügyszám alatt vettek nyilvántartásba.
IV. A Törvényszék előtti eljárás és a megtámadott ítélet
30.
A Törvényszék Hivatalához 2018. október 15‑én benyújtott keresetlevelével a fellebbező a vitatott határozat megsemmisítését kérte. Keresetének alátámasztása érdekében hat jogalapra hivatkozott, amelyek közül az első három az 1/2003 rendeletnek az EUMSZ 102. cikkel együttesen értelmezett 9. cikkének és az arányosság elvének a megsértésére vonatkozott, amennyiben a Bizottság nyilvánvaló értékelési hibát követett el, amikor elfogadta az elégtelen és nem megfelelő végleges kötelezettségvállalásokat, a negyedik pedig az EUMSZ 7. cikkel összefüggésben értelmezett EUMSZ 194. cikk (1) bekezdésének megsértésére vonatkozott, mivel a vitatott határozat ellentétes az uniós energiapolitika célkitűzéseivel, és mivel a Bizottság nem vette figyelembe e határozatnak az európai gázellátási piacra gyakorolt negatív hatását. Az ötödik jogalap arra vonatkozott, hogy a Bizottság hátrányos megkülönböztetést alkalmazott a Gazprom nyugat‑európai tagállamokban működő ügyfelei és az érintett KKE‑országokbeli ügyfelei között. A hatodik jogalap arra vonatkozott, hogy a Bizottság megsértette az 1/2003 rendelet 9. cikkének célkitűzését, valamint a közigazgatási eljárás lefolytatásával kapcsolatos hatáskörének korlátait.
31.
A Törvényszék 2022. február 2‑án meghozta a megtámadott ítéletet, amelyben az összes jogalapot, következésképpen pedig a megsemmisítés iránti keresetet teljes egészében elutasította.
V. A Bíróság előtti eljárás és a felek kérelmei
32.
A fellebbező 2022. április 8‑án fellebbezést nyújtott be a megtámadott ítélet ellen. A fellebbező azt kéri, hogy a Bíróság helyezze hatályon kívül a megtámadott ítéletet, és semmisítse meg a vitatott határozatot, másodlagosan pedig azt, hogy utalja vissza az ügyet a Törvényszék elé, hogy ez utóbbi döntsön a Bíróság ítéletének megfelelően, valamint azt, hogy a Bizottságot kötelezze a jelen eljárás és a Törvényszék előtti eljárás költségeinek viselésére.
33.
Fellebbezésének alátámasztása érdekében a fellebbező négy jogalapra hivatkozik, amelyek közül az első az 1/2003 rendelet 9. cikkének megsértésére, a második az EUMSZ 194. cikknek az említett rendelet 9. cikkével összefüggésben értelmezett megsértésére, a harmadik az említett rendelet 9. cikke (1) bekezdésének megsértésére vonatkozik, amennyiben a Törvényszék tévesen értelmezte a „nyilvánvaló értékelési hiba” fogalmát a kötelezettségvállalások megfelelő jellegének elemzésével kapcsolatos összetett gazdasági és műszaki kérdések Bizottság általi értékelése során, a negyedik pedig ugyanezen rendelet 9. cikke (2) bekezdésének megsértésére vonatkozik, amelynek következtében a Törvényszék tévesen állapította meg, hogy a Bizottság nem követett el nyilvánvaló értékelési hibát a kötelezettségvállalások megfelelő jellegét illetően.
34.
A Gazprom által támogatott Bizottság a maga részéről azt kéri, hogy a Bíróság utasítsa el a fellebbezést, és a fellebbezőt kötelezze a költségek viselésére. Az Overgas és a Lengyel Köztársaság a maguk részéről azt kérik, hogy a Bíróság adjon helyt a fellebbezésnek.
35.
Az Overgas 2022. augusztus 3‑án csatlakozó fellebbezést nyújtott be, amelyben azt kérte, hogy a Bíróság helyezze hatályon kívül a megtámadott ítéletet, és a Bizottságot kötelezze a költségek viselésére. A Gazprom által támogatott Bizottság azt kéri, hogy a Bíróság utasítsa el a csatlakozó fellebbezést, és a fellebbezőt kötelezze a költségek viselésére. A fellebbező a maga részéről azt kéri, hogy a Bíróság adjon helyt a csatlakozó fellebbezésnek az első jogalap tekintetében, és helyezze hatályon kívül a megtámadott ítéletet.
VI. Elemzés
36.
A jelen ügy elsősorban a Bizottság által a versenyjog területén, különösen pedig az 1/2003 rendelet 9. cikkének alkalmazásával hozott határozatok bírósági felülvizsgálatának problémakörét veti fel. Konkrétabban, a fellebbezés és a csatlakozó fellebbezés jogalapjainak vizsgálata arra vezeti a Bíróságot, hogy három fő kérdésben döntsön:
–
az első az EUMSZ 194. cikkben foglalt energiapolitikai szolidaritás elve és az e rendelet 9. cikkének alkalmazásával hozott határozat közötti kapcsolatra vonatkozik az EUMSZ 102. cikk megsértésére vonatkozó aggályok eloszlatása érdekében (B);
–
a második a kifogásközlés említett rendelet 9. cikke szerinti eljárás keretében követendő eljárásjogi kezelésére vonatkozik, amely főszabály szerint nem követeli meg annak meglétét (C);
–
a harmadik az ugyanezen rendelet 9. cikke alapján elfogadott bizottsági határozatoknak az Európai Unió Bírósága általi felülvizsgálatának intenzitására, (
8
) és ebből következően a „nyilvánvaló értékelési hiba” fogalmának értelmezési módjára vonatkozik (D).
37.
Az első két, a jelen célzott indítvány tárgyát képező kérdés elemzése előtt (
9
) hasznosnak tartom röviden felidézni azt a jogi keretet, amelybe az 1/2003 rendelet 9. cikke alapján hozott határozatok bírósági felülvizsgálata illeszkedik, és a következő előzetes észrevételeket teszem (A).
A.
Előzetes észrevételek
38.
Először is emlékeztetni kell arra, hogy az 1/2003 rendelet 9. cikkével bevezetett mechanizmus – amelynek hátterében pergazdaságossági megfontolások állnak – célja a versenyszabályok hatékony alkalmazásának biztosítása, annak érdekében, hogy a jogsértés hivatalos megállapítása révén történő intézkedés helyett gyors megoldást kínáljon a Bizottság által érzékelt versenyjogi aggályokra. (
10
) Következésképpen az e rendelet 7. cikke alapján elfogadott határozatokkal ellentétben (amelyek a vitatott jogsértés megállapítására irányulnak), az említett rendelet 9. cikke szerinti eljárásban a Bizottságot nem terheli az a kötelezettség, hogy megállapítsa, illetve minősítse a jogsértést, mivel szerepe arra korlátozódik, hogy az előzetes értékelés keretében általa azonosított versenyjogi aggályok fényében és az általa elérendő célokra tekintettel vizsgálja meg és adott esetben fogadja el az érintett vállalkozások által felkínált kötelezettségvállalásokat. (
11
)
39.
Másodszor, fontos kiemelni, hogy a Bizottság széles mérlegelési mozgástérrel rendelkezik a kötelezettségvállalásoknak az 1/2003 rendelet 9. cikke alapján történő elfogadása során, amennyiben számos gazdasági tényező figyelembevételét igénylő előrejelző elemzést kell készítenie annak érdekében, hogy értékelje a szóban forgó vállalkozás által felajánlott kötelezettségvállalások megfelelőségét. (
12
) Következésképpen a Bizottság előzetes értékelésben kifejtett aggályaira tekintettel a megfelelő kritérium az, hogy a kötelezettségvállalások jellegüknél fogva elegendőek‑e az említett aggályok megfelelő módon történő eloszlatásához anélkül, hogy a Bizottságnak magának kellene kevésbé szigorú vagy visszafogottabb megoldásokat vizsgálnia annál, mint amelyeket felajánlottak neki. (
13
)
40.
Harmadszor, meg kell jegyezni, hogy az e területet érintő bírósági felülvizsgálat jellegét és természetét illetően a Bíróság állandó ítélkezési gyakorlatából az következik, hogy az a tény, hogy a Bíróság a gazdaság területén mérlegelési mozgástérrel rendelkezik a versenyjogi szabályok és különösen az 1/2003 rendelet 9. cikkének alkalmazása során, igazolja, hogy a kötelezettségvállalások tárgyában hozott bizottsági határozat uniós bíróság általi felülvizsgálata annak ellenőrzésére korlátozódjon, hogy nem követtek‑e el nyilvánvaló értékelési hibát. (
14
) Ebből következik, hogy az uniós bíróság az ilyen összetett gazdasági helyzetek felülvizsgálata keretében nem helyettesítheti a Bizottság gazdasági elemzését saját gazdasági elemzésével, bemutatva az összetett gazdasági körülményekre vonatkozó saját értékelését. (
15
)
41.
Mindazonáltal, amint arra a Bíróság következetesen rámutatott, az olyan összetett gazdasági értékeléseket igénylő területeken, mint a versenyjog, az, hogy a Bizottság mérlegelési mozgástérrel rendelkezik, nem jelenti azt, hogy az uniós bíróság nem vizsgálhatja felül a tisztán gazdasági jellegű tényeknek a Bizottság általi értelmezését. (
16
) A Bíróság ezen ítélkezési gyakorlatával kialakított elvek szerint az uniós bíróságnak ugyanis nem csupán a hivatkozott bizonyítékok tárgyi valószerűségét, megbízhatóságát és koherenciáját kell vizsgálnia, hanem azt is ellenőriznie kell, hogy e bizonyítékok tartalmazzák‑e az adott összetett helyzet értékeléséhez figyelembe veendő összes releváns adatot, és alátámasztják‑e a belőlük levont következtetéseket. (
17
)
42.
Ebből következik, hogy a Bizottság által az 1/2003 rendelet 9. cikke alapján elfogadott határozatok bírósági felülvizsgálata tehát arra terjed ki, hogy az uniós bíróság megvizsgálja, hogy az ügy körülményeit, azaz a versenyjogi aggályok súlyosságát, mértékét és a harmadik felek érdekeit figyelembe véve a kötelezettségvállalások elegendőek‑e a Bizottság által azonosított versenyjogi aggályok megfelelő módon történő eloszlatására. (
18
)
43.
Végül negyedszer, rá kell mutatni, hogy a Bíróság ítélkezési gyakorlata ezen a területen viszonylag korlátozott, (
19
) és elsősorban a kötelezettségvállalások megfelelőségének és elegendőségének különösen az arányosság elve szempontjából való elemzésére, (
20
) valamint a harmadik felek érdekeinek a kötelezettségvállalások Bizottság általi elfogadása során történő figyelembevételére és védelmére vonatkozik. (
21
)
B.
Az EUMSZ 194. cikkben foglalt energiapolitikai szolidaritás elve és az 1/2003 rendelet 9. cikkének alkalmazásával hozott határozat közötti kapcsolatról (az első jogalap harmadik része és a második jogalap)
44.
Első jogalapjának harmadik részével és második jogalapjával, amelyeket együttesen kell vizsgálni, a fellebbező azt kifogásolja, hogy a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot a Bizottság kötelezettségvállalások megfelelőségére vonatkozó értékelésének felülvizsgálata során, mivel nem vette figyelembe az EUMSZ 194. cikk által követett célokat, köztük különösen az energiapolitikai szolidaritás elvét.
45.
A fellebbező szerint a Törvényszék a Bizottsághoz hasonlóan olyan téves értelmezést alakított ki az EUMSZ 194. cikkre vonatkozóan, amely ellentétes a Bíróság 2021. július 15‑iNémetország kontra Lengyelország ítéletében (C‑848/19 P, a továbbiakban: Németország kontra Lengyelország ítélet, EU:C:2021:598) elfogadott értelmezéssel, és amely megfosztaná e rendelkezést a hatékony érvényesülésétől a Bizottság által a tág értelemben vett versenyjogi célok, valamint az uniós energiapiac megfelelő működéséhez kapcsolódó célok megvalósítása érdekében tett intézkedések tekintetében.
46.
Ebben az összefüggésben meg kell vizsgálni, hogy a Törvényszék ily módon eljárva nem alkalmazta‑e tévesen a jogot, amint arra a fellebbező utal. Mielőtt állást foglalnék a Törvényszék által elvégzett elemzéssel kapcsolatban, hasznosnak tűnik számomra, hogy néhány előzetes megjegyzést tegyek az EUMSZ 194. cikkel, valamint e rendelkezés és azon versenyjogi elemzés közötti kölcsönhatással kapcsolatban, amelyet az 1/2003 rendelet 9. cikke alapján a Bizottságnak el kell végeznie.
1. Az energiapolitikai szolidaritás elvéről és ezen elv versenyjoggal való kölcsönhatásáról
47.
Előzetesen emlékeztetni kell arra, hogy az EUMSZ 7. cikk értelmében az Unió, valamennyi célkitűzését figyelembe véve és a hatáskör‑átruházás elvével összhangban, biztosítja a különböző politikái és tevékenységei összhangját.
48.
Rá kell mutatni először is, hogy ami az EUMSZ 194. cikket illeti, e rendelkezés az (1) bekezdésében felsorolja az uniós energiapolitika által követett főbb célkitűzéseket, köztük az energiapolitikai szolidaritásra vonatkozó célkitűzést. (
22
) E tekintetben a Németország kontra Lengyelország ítéletből az következik, hogy az energiapolitikai szolidaritás elve megalapozza és áthatja az EUMSZ 194. cikk (1) bekezdésének a)‑d) pontjában felsorolt valamennyi, az Unió energiapolitikája által megvalósítani kíván célkitűzést, azokat csoportba rendezve és koherenciát biztosítva számukra, (
23
) valamint hogy az uniós intézmények – köztük a Bizottság – által az e politika alapján elfogadott jogi aktusokat az energiapolitikai szolidaritás elve tükrében kell értelmezni, jogszerűségüket pedig ezen elvre figyelemmel kell értékelni. (
24
)
49.
Ezen ítélet 69. pontjában a Bíróság azt is megállapította, hogy ezt az elvet „az uniós intézményeknek és a tagállamoknak is figyelembe kell venniük a belső piacnak – és különösen a földgáz belső piacának – a létrehozása, illetve működése során, és biztosítaniuk kell az Unióban az energiaellátás biztonságát, ami nemcsak a vészhelyzetek felmerülésekor e helyzetek kezelését, hanem a válsághelyzetek megelőzését célzó intézkedések elfogadását is magában foglalja”. E célból „értékelni kell a tagállamok és az Unió energiával kapcsolatos érdekeit érintő, és különösen az energiaellátás biztonságát érintő kockázatok fennállását”.
50.
Másodszor, a Bíróság állandó ítélkezési gyakorlatából kitűnik, hogy az EUM‑Szerződés egyéb rendelkezései által követett célokat – ha a körülmények megkövetelik – figyelembe kell venni az EUMSZ 101. és EUMSZ 102. cikk alkalmazása keretében. A versenyjogi elemzés megköveteli tehát az összefüggések figyelembevételét és a versenykorlátozások értékelése során a hatásoknak a piac működése tényleges feltételeinek fényében és az e tekintetben releváns valamennyi elem figyelembevételével történő vizsgálatát. (
25
)
51.
Harmadszor, ami az 1/2003 rendelet 9. cikkének alkalmazásával lefolytatott eljárást illeti, nem zárható ki, hogy a Bizottság az előzetes értékelés keretében, és amennyiben az ügy körülményei azt szükségessé teszik, köteles figyelembe venni az EUM‑Szerződés más rendelkezései által követett célokat, különösen annak ideiglenes megállapítása érdekében, hogy nem sértették meg a versenyjogi szabályokat. (
26
)
52.
A jelen ügyben a Bíróságot arra kérik, hogy erősítse meg, hogy ez a helyzet nem csak a versenyjogi szempontból kifogásolható magatartás megállapítása, hanem a kötelezettségvállalások Bizottság általi vizsgálata és azon mód tekintetében is fennáll‑e, ahogy a versenyjoggal össze nem függő – mint a jelen ügyben az EUMSZ 194. cikk szerinti elvekre és általa követett célokra vonatkozó – megfontolásokat figyelembe kell venni a Bizottság által a kötelezettségvállalások 1/2003 rendelet 9. cikke alapján történő elfogadása érdekében elvégzett elemzés keretében is.
2. Az EUMSZ 194. cikknek az 1/2003 rendelet 9. cikke alapján elfogadott határozat keretében való figyelembevételéről
53.
Először is ki kell emelni, hogy a kötelezettségvállalások bírósági felülvizsgálata tekintetében a Törvényszék a jelen indítvány 40–42. pontjaiban ismertetett, a Bíróság ítélkezési gyakorlatából eredő klasszikus értékelési modellt követte, a megtámadott ítélet 420. pontjában emlékeztetve arra, hogy a Bizottság (és a fortiori a nyilvánvaló értékelési hiba vizsgálata keretében az uniós bíróság) szerepe annak biztosítása, hogy a kötelezettségvállalások elegendők legyenek a vitatott versenyjogi aggályok megfelelő eloszlatásához, figyelembe véve az adott ügy körülményeit, vagyis az aggályok súlyát, azok terjedelmét és a harmadik felek érdekét. (
27
)
54.
Másodszor, bár a megtámadott ítélet 420. pontjában a Törvényszék nem utal kifejezetten az energiabiztonság elvére a Gazprom által vállalt kötelezettségek elemzése során kifejezetten megállapította, hogy az 1/2003 rendelet 9. cikkének (1) bekezdésén alapuló eljárás keretében vállalt kötelezettségek „soha nem vezethetnek a Szerződés különös rendelkezéseivel ellentétes eredményre”. (
28
) Ebből következik, hogy a Törvényszék tehát egyrészt megállapította, hogy az EUM‑Szerződés rendelkezéseivel és az uniós jog általános elveivel összhangban történő eljárás kötelezettsége korlátozza a Bizottság mérlegelési jogkörét, másrészt elismerte a Bizottság hatáskörét annak vizsgálatára, hogy a kötelezettségvállalások mint olyanok sértik‑e a Szerződés egyéb rendelkezéseit, beleértve az EUMSZ 194. cikk (1) bekezdését.
55.
Harmadszor, meg kell jegyezni, hogy a megtámadott ítélet 422. pontjában a Törvényszék megállapította, hogy a jelen ügyben, amennyiben a Bizottság úgy vélte, hogy a Gazprom által tett kötelezettségvállalások a feltárt versenyjogi aggályok szempontjából elegendőek és megfelelőek voltak, a Bizottság „nem volt köteles – az uniós energiapolitika célkitűzéseinek figyelembevétele érdekében – megvizsgálni a Gazprom további gyakorlatait, ahogyan arra sem volt köteles, hogy a Gazpromtól szigorúbb kötelezettségvállalásokat kérjen”. Ez az igazságszolgáltatási fórum tehát a jelen ügyben megállapította, hogy „az, hogy e célkitűzéseket az uniós versenyszabályok alkalmazása során figyelembe lehet venni, nem indokolhatja ilyen pozitív kötelezettségek előírását a Bizottság számára”.
56.
Egyetértek ezzel az állásponttal.
57.
Az a körülmény ugyanis, hogy a Bizottság mérlegelési jogkörét korlátozza az a kötelezettsége, hogy a Szerződések rendelkezéseivel összhangban járjon el, lényegében egy olyan kötelezettség, amely a Bizottságot akkor terheli, amikor az 1/2003 rendelet 9. cikkének (1) bekezdésében előírt eljárás szerint jár el annak ellenőrzése érdekében, hogy azok a kötelezettségvállalások, amelyeket el kíván fogadni, és amelyek megfelelő módon oszlathatják el az általa megfogalmazott versenyjogi aggályokat, nem sértik‑e az EUM‑Szerződés egyéb rendelkezéseit, ideértve a jelen ügyben az EUMSZ 194. cikket is.
58.
Ebből következik, hogy a Bizottság nem fogadhat el olyan kötelezettségvállalásokat, amelyek az EUMSZ 194. cikk megsértésére vezethetnek, és így veszélyeztethetik az energiapolitikai szolidaritás vagy az uniós energiaellátás biztonságának elve által követett célkitűzések elérését, még abban az esetben sem, ha e kötelezettségvállalások eloszlathatják a Bizottság érintett piacra vonatkozó versenyjogi aggályait. (
29
) Ugyanakkor ez nem jelenti azt, hogy az 1/2003 rendelet szerinti eljárásban szabályozóként eljáró Bizottság hatáskörrel rendelkezne arra, hogy független és a vizsgálata során megállapított versenyjogi problémák orvoslásán túlmutató (és a versenypolitikától eltérő politikákkal indokolt) kötelezettségeket írjon elő azzal, hogy ezen az alapon szigorúbb kötelezettségvállalásokat követel meg.
59.
Ezért a Törvényszék a megtámadott ítélet 422. pontjában téves jogalkalmazás nélkül tagadta meg, hogy az energiapolitikai szolidaritás elvének Bizottság általi alkalmazását a Gazprommal szemben felhozott kifogások körén túlmutató, a Bizottságnak betudható pozitív kötelezettségek előírásával, illetve szigorúbb kötelezettségek előírásával tegye egyenlővé.
60.
E tekintetben rá kell mutatni, hogy a fellebbező azzal, hogy mind a fellebbezésében, mind a tárgyaláson elismerte, hogy az energiapolitikai szolidaritás elve nem azonosítható a Bizottság versenypolitikai hatáskörén túlmutató pozitív kötelezettségek előírásával, úgy tűnik, hogy nem vitatja a Törvényszék által a megtámadott ítélet 422. pontjában kifejtett álláspontot. Márpedig, a fellebbező felhívja ugyan a figyelmet arra, hogy sem a Bizottság, sem a Törvényszék nem vette figyelembe az EUMSZ 194. cikk (1) bekezdésében foglalt energiapolitikai szolidaritás elvét, nem jelzi azonban egyértelműen, hogy a vitatott határozat vagy a megtámadott ítélet hogyan sértené az uniós energiapolitika különös célkitűzéseit, sem pedig azt, hogy a kötelezettségvállalások hogyan sértenék e rendelkezést, vagy hogy önmagukban ellentétesek lennének az energiabiztonság elvével. Ez a fél ugyanis arra szorítkozik, hogy emlékeztessen ezen elv fontosságára, és hogy megállapítsa, hogy a Bizottságnak és a Törvényszéknek figyelembe kellett volna azt vennie a Gazprom kötelezettségvállalásainak vizsgálata során, anélkül hogy meghatározná azt az elemzési keretet és pontos értelmezést, amelyet a Bizottságnak el kellett volna elfogadnia, valamint hogy ez miként vezethetett volna a Bizottság vagy a Törvényszék által levont következtetéstől eltérő következtetésre.
61.
A Törvényszék szintén téves jogalkalmazás nélkül állapította meg a megtámadott ítélet 423. és 424. pontjában, hogy a vitatott határozat és ezek a kötelezettségvállalások nem ellentétesek azzal, hogy az uniós intézmények vagy a tagállamok eltérő eszközöket alkalmazzanak a fellebbező által azonosított problémák megoldására. (
30
) Semmi nem akadályozza ugyanis az uniós intézményeket vagy a nemzeti szabályozó hatóságokat, amelyek egyébként a Bizottsággal párhuzamos hatáskörökkel rendelkeznek az energiapolitika területén, és amelyek per definitionem jobb helyzetben vannak, hogy az ágazati jogszabályok módosítása érdekében beavatkozzanak, vagy adott esetben biztosítsák a különös energiapolitikai jogszabályok tiszteletben tartását. (
31
)
62.
Végül negyedszer, a fellebbező azon állítását illetően, hogy a Törvényszék nem szankcionálta a Bizottságot, amiért a vitatott határozatot az EUMSZ 194. cikk (1) bekezdésével való összeegyeztethetőségével kapcsolatban nem indokolta, e kifogást szintén el kell utasítani. Ennélfogva, a fellebbező állításával ellentétben az, hogy ez az intézmény nem utalt kifejezetten az EUMSZ 194. cikkre és az e rendelkezés által követett célkitűzésekre, nem értékelhető úgy, hogy az utóbbi elutasította vagy elmulasztotta figyelembe venni az energiapolitikát. Így amint arra a Törvényszék a megtámadott ítélet 427. pontjában helyesen rámutatott, a Bizottságtól nem várható el, hogy módszeresen kifejtse azokat az indokokat, amelyek miatt a vitatott határozat megfelel a Szerződések azon különös rendelkezései összességének, amelyek – anélkül, hogy a szóban forgó aktus jogalapját képeznék – adott esetben összefügghetnek az ezen aktusra vonatkozó ténybeli és jogi háttérrel.
63.
A fenti megfontolásokra figyelemmel az első jogalap harmadik részének és a második jogalapnak mint megalapozatlannak az elutasítását javaslom.
C.
A kifogásközlés 1/2003/EK rendelet 9. cikkében előírt eljárás keretében történő kezelésének eljárásrendjéről
64.
A második problémakör, amellyel a Bíróság kérésére a jelen célzott indítványban foglalkozni kell, a kifogásközlés kezelésének 1/2003/EK rendelet 9. cikkében előírt eljárás keretében történő eljárásrendjére vonatkozik a Törvényszék e tekintetben tett megállapításainak fényében, amelyeket röviden fel kell idézni.
1. A Törvényszék által alkalmazott megközelítésről
65.
Elöljáróban emlékeztetni kell arra, hogy a jelen ügyben a Bizottság eredetileg az EUMSZ 101. és 102. cikk alkalmazásával indított eljárást, mivel a Gazprom a közép‑ és kelet‑európai gázpiacokon állítólagosan megsértette az utóbbi cikket, ami megalapozta a kifogásközlést. (
32
) A jelen ügyben a kifogásközlés megküldése arra vezette a Gazpromot, hogy az 1/2003 rendelet 9. cikke alapján kötelezettségvállalást ajánljon fel a Bizottságnak. Meg kell jegyezni továbbá, hogy a vitatott határozattal jóváhagyott végleges kötelezettségvállalások nem tartalmaznak utalást a Yamal kifogásokra, ez utóbbiakat, bár eredetileg szerepeltek a kifogásközlésben, a Bizottság az eljárás során elhagyta, arra hivatkozva, hogy előzetes versenyjogi aggályai nem igazolódtak. (
33
)
66.
A Törvényszékhez benyújtott keresetében a fellebbező, akit a Lengyel Köztársaság támogatott, azt kifogásolta, hogy a Bizottság elállt a Yamal kifogásoktól, ebből következően pedig azt, hogy nincsenek kötelezettségvállalások e kifogásokkal kapcsolatban. (
34
) Ezek a felek úgy vélték továbbá, hogy ellentéten a Bizottság által követett megközelítéssel, a Bizottságnak igazolnia kellett volna azt, hogy nincsenek olyan kötelezettségvállalások, amelyek eloszlatnák a Yamal kifogásokat.
67.
Bár a Törvényszék elutasította a fellebbező keresetét a Yamal gázvezetékre vonatkozó eredeti kifogásoktól való elállás megalapozottságával és az e kifogásokkal kapcsolatos kötelezettségvállalás(ok) hiányával kapcsolatban, és megállapította, hogy a Bizottság nem követett el nyilvánvaló értékelési hibát e tekintetben, a megtámadott ítélet 83. pontjában kijelentette, hogy „a jelen ügy körülményei között, különösen pedig azért, mert nem került sor az előzetes értékelés felülvizsgálatára, az 1/2003 rendelet 9. cikke a Bizottságot – állításával ellentétben – arra kötelezte, hogy legyenek indokai arra vonatkozóan, hogy miért nincs olyan kötelezettségvállalás, amely megoldást nyújtana a Yamal kifogásokra”. (
35
) Mindazonáltal a megtámadott ítélet 85. pontjában a Törvényszék megállapította, hogy a Bizottság eleget tett indokolási kötelezettségének azzal, hogy a vitatott határozat (138) preambulumbekezdésében kifejtette azokat az okokat, amelyek miatt nem írt elő a Yamal kifogásokra megoldást nyújtó kötelezettségvállalást.
68.
A Bizottság a maga részéről, bár vitatja a Törvényszék e ponton adott értelmezését, mindazonáltal azt állítja, hogy a Törvényszék által elkövetett hiba nem olyan jellegű, amely a megtámadott ítélet akár részleges hatályon kívül helyezését vonná maga után, mivel az az ítéletből csak az indokolást érinti, az ítélet rendelkező része pedig más jogi megfontolásokon alapul. Ennélfogva adott esetben csak a megfelelő mértékben kell az indokolást megváltoztatni.
2. A kifogásközlés kezelését az 1/2003 rendelet keretében szabályozó általános szabályokról
69.
Először is emlékeztetni kell arra, hogy a kifogásközlés az Unió versenyjogi szabályainak feltételezett megsértése miatt a Bizottság által folytatott vizsgálat egyik hivatalos szakaszának minősül, amely megelőzi az e szabályok megsértését megállapító határozat meghozatalát. Az 1/2003 rendelettel létrehozott közigazgatási eljárás keretében a kifogásközlés egy olyan eljárási és előkészítő aktus, amely körülírja a Bizottság által indított közigazgatási eljárás tárgyát, amelynek során a Bizottság írásban tájékoztatja az érintett vállalkozást az ellene felhozott kifogásokról. (
36
)
70.
Az eljárás előkészítő szakaszaként a kifogásközlés megküldése semmiképpen sem előlegezi meg a Bizottság által folytatott vizsgálat eredményét. E kifogásközlés tehát természetéből adódóan előzetes jellegű, és azt a Bizottság a felek által válaszul előterjesztett észrevételek és más ténymegállapítások alapján később elvégzett értékelés során módosíthatja. Ebből következik, hogy a Bizottságot nem kötik a kifogásközlésben szereplő ténybeli vagy jogi értékelések, és hogy ezért teljesen szabadon elállhat bizonyos kifogásoktól, amelyek így már nem képezhetik bíróság előtti vitatás tárgyát. (
37
)
71.
Ki kell emelni továbbá, hogy a Bíróság állandó ítélkezési gyakorlatából az IBM kontra Bizottság ítélet (
38
) óta az következik, hogy a kifogásközlést jellegénél és joghatásainál fogva nem lehet az EUMSZ 263. cikk szerinti határozatnak tekinteni, amellyel szemben megsemmisítés iránti keresettel lehet élni. (
39
) Ezen ítélkezési gyakorlatból ugyanis az következik, hogy csak azok az aktusok vagy határozatok képezhetik megsemmisítés iránti kereset tárgyát, amelyek az intézmény szóban forgó eljárást lezáró végleges álláspontját tartalmazzák, azon közbenső intézkedések kivételével, amelyek célja a végleges határozat előkészítése, mivel kizárólag a végleges intézkedések válthatnak ki olyan kötelező joghatásokat, amelyek hatással lehetnek az e vizsgálattal érintett vállalkozások érdekeire. (
40
)
72.
Másodszor, ami a Bizottság által az EUMSZ 102. cikk alkalmazásával lefolytatott közigazgatási eljárásban érintett felek jogait illeti, meg kell jegyezni, hogy bár a Bizottság köteles tiszteletben tartani a harmadik felek jogait, ez az eljárás elsősorban azt a vállalkozást érinti, amelyikkel szemben a vizsgálatot lefolytatták, mivel ráadásul ez a vállalkozás a kifogásközlés (és később a végleges határozat) kizárólagos címzettje. A kifogásközlés tehát alapvető eljárási garanciát jelent, amelynek célja, hogy a felet tájékoztassa a vele szemben felhozott kifogásokról, arra tekintettel, hogy gyakorolhassa a védelemhez való jogát. (
41
)
73.
Következésképpen, míg kiegészítő kifogásközlést kell küldeni, ha a Bizottság olyan új kifogásokra kíván hivatkozni, amelyekre az eredeti kifogásközlés nem terjedt ki, annak érdekében, hogy biztosítsa és védje az érintett vállalkozás védelemhez való jogát, lehetőséget adva neki arra, hogy hivatalosan válaszoljon a felhozott új bizonyítékokra, (
42
) nincs ilyen kötelezettség az ellenkező esetben, amikor a Bizottság egy vagy több kifogástól el kíván állni. (
43
) Ezen túlmenően a Bizottságnak a végleges határozatában nem szükséges megindokolnia az eredeti kifogásközlésben szereplő kifogásoktól való elállást. (
44
)
3. A kifogásközlés 1/2003/EK rendelet 9. cikkében előírt eljárás keretében történő kezelésének eljárásrendjéről
74.
Ami a kötelezettségvállalási eljárást illeti, az 1/2003 rendelet 9. cikkének (1) bekezdése előírja, hogy a felek által felajánlott kötelezettségvállalásoknak alkalmasnak kell lenniük arra, hogy a Bizottság előzetes értékelésben kifejezett elvárásainak eleget tegyenek.
75.
A jelen ügyben a Törvényszék a megtámadott ítélet 79. pontjában megállapította, hogy a kifogásközlés előzetes értékelésnek minősül, (
45
) ezen ítélet 83. pontjában pedig úgy vélte, hogy a Yamal kifogásoktól való elállást megerősítő előzetes értékelés felülvizsgálatának hiányában az 1/2003 rendelet 9. cikkének (1) bekezdése a Bizottságot arra kötelezte, hogy indokolja, miért nincs olyan kötelezettségvállalás, amely megoldást nyújtana e kifogásokra. (
46
)
76.
Bár az 1/2003 rendelet 9. cikke valóban kapcsolatot teremt a kötelezettségvállalások és a Bizottság által elvégzett előzetes értékelés között, amennyiben a kötelezettségvállalásoknak az említett értékelésben szereplő aggályokat kell eloszlatniuk, a Törvényszék által támogatott megközelítés mindazonáltal nehezen egyeztethető össze mind az 1/2003 rendelet szövegével, (
47
) mind a Bíróságnak a meghallgatáshoz való joggal kapcsolatos, a jelen indítvány 73. pontjában említett ítélkezési gyakorlatával.
77.
A Bizottsággal szemben azt a kötelezettséget előírni, hogy a kifogásközlés megküldése és a végleges határozat meghozatala között egy további dokumentumot küldjön a kötelezettségvállalásról szóló határozat címzettje részére, amint arra a Bizottság is utal, túlzott formalizmus lenne, ha e dokumentum csupán annak jelzésére szorítkozna, hogy a Bizottság bizonyos kifogásoktól elállt. Azon kívül, hogy egy ilyen kezdeményezés nem lenne szükséges az érintett vállalkozás eljárási jogainak biztosítása érdekében, az nem szolgálná annak érdekeit sem. (
48
) Az 1/2003 rendelet 9. cikkének eltérő értelmezése szintén megkérdőjelezné a kötelezettségvállalás előkészítő dokumentumként való minősítését, miközben az jellegénél fogva ideiglenes, bizonyos körülmények között pedig okafogyottá tenné a kötelezettségvállalási eljárást, amint azt a Törvényszék maga is elismeri a megtámadott ítélet 81. és 82. pontjában. (
49
)
78.
A Bíróságnak a meghallgatáshoz való joggal kapcsolatos, a jelen indítvány 72. és 73. pontjában hivatkozott ítélkezési gyakorlatából következik továbbá, hogy nincs szükség kiegészítő indokolásra arra vonatkozóan, hogy a Bizottság a végleges határozatban miért nem tartja fenn a kifogásközlésben megfogalmazott egyes korábbi kifogásait. A Bizottságot az 1/2003 rendelet 9. cikke alapján elfogadott határozatok tekintetében terhelő indokolási kötelezettség csak azt írja elő, hogy ezen intézmény világosan és egyértelműen ismertesse azokat a ténybeli és jogi megfontolásokat, amelyek annak megállapítására vezették, hogy a kötelezettségvállalások elegendőek a végleges határozat elfogadásával lezárt közigazgatási eljárás végén azonosított versenyjogi aggályok eloszlatásához, anélkül, hogy ezen intézménynek a kifogásközlésben megfogalmazott ideiglenes értékelésétől való esetleges eltéréseket meg kellene magyaráznia. (
50
)
79.
Ki kell emelni továbbá, hogy sem a felülvizsgált előzetes értékelés, sem pedig a Yamal kifogásoktól való elállásra vonatkozó bizottsági indokolás és az e kifogásokkal kapcsolatos kötelezettségvállalások hiánya nem érintheti harmadik felek eljárási jogait. (
51
)
80.
E tekintetben ki kell emelni, hogy a vitatott határozat elfogadásához vezető közigazgatási eljárásban egyedül a Gazpromot lehet az 1/2003 rendelet értelmében vett „érdekelt félnek” tekinteni, a többi fél – a fellebbezőt is ideértve – csak a „harmadik személyeket” megillető korlátozottabb eljárási jogokkal rendelkezik. (
52
) Amint ugyanis arra a Törvényszék a megtámadott ítélet 78. pontjában emlékeztet, az 1/2003 rendelet 9. cikkében hivatkozott előzetes értékelés (amelynek formája a kifogásközlés vagy valamely más dokumentum) egyedüli címzettje a bizottsági vizsgálattal érintett vállalkozás; ez az értékelés az alapja annak, hogy mérlegelje a Bizottság által megállapított versenyjogi aggályok eloszlatásához megfelelő kötelezettségvállalások felajánlásának célszerűségét, valamint teszi lehetővé e vállalkozás számára a kötelezettségvállalások pontosabb meghatározását. (
53
) Következésképpen, amint arra a Törvényszék a megtámadott ítélet 137. pontjában egyébként helyesen rámutatott, az 1/2003 rendelet vagy a 773/2004 rendelet egyetlen rendelkezése sem kötelezi a Bizottságot arra, hogy formálisan tájékoztassa az érdekelt harmadik feleket, amennyiben az eljárás során eláll az érintett vállalkozással kapcsolatos egyes kifogásoktól.
81.
A vitatott határozat elfogadásához vezető közigazgatási eljárást érintően szintén meg kell állapítani, hogy Bizottság átadta a kifogásközlés nem bizalmas változatát a fellebbezőnek, akit egyébként érdekelt harmadik félként meghallgattak az 1/2003 rendelet 27. cikkének (4) bekezdése szerinti piaci konzultációs eljárásban, amely konzultáció előfeltétele annak, hogy a Bizottság határozattal kötelezővé nyilváníthassa a kötelezettségvállalásokat. (
54
) A fellebbező ezenkívül a Yamal kifogásoktól való elállást és az arra vonatkozó kötelezettségvállalások hiányát érintően az EUMSZ 263. cikk alapján sérelmezte a vitatott határozatot. (
55
)
82.
Az a körülmény, hogy a kifogásközlés a jelen ügyben az 1/2003 rendelet 9. cikke értelmében vett előzetes értékelést tartalmazott, nem kérdőjelezheti meg a fenti megállapításokat. Ugyanis e rendelet egyik rendelkezése sem, sőt, annak Bíróság általi értelmezése sem indokolja a kifogásközlés eltérő kezelését attól függően, hogy az a rendelet 7. vagy 9. cikke alapján hozott határozat alapjául szolgál‑e. (
56
)
83.
E megfontolások ellenére semmi sem akadályozza a Bizottságot abban, hogy ha az ügy konkrét körülményeire tekintettel szükségesnek tartja, ismertesse azokat az okokat, amelyek miatt úgy döntött, hogy valamely kifogástól eláll, és megindokolja az e kifogásra vonatkozó kötelezettségvállalások hiányát, ahogyan azt a Bizottság a vitatott határozat (184) és (185) preambulumbekezdésében tette. Jóllehet ilyen kötelezettség nem következik sem az 1/2003 rendeletből vagy a 773/2004 rendeletből, sem pedig a Bíróság e területre vonatkozó ítélkezési gyakorlatából, amint arra a Bizottság a tárgyaláson rámutatott, a gondos ügyintézés elve az egyes ügyek sajátosságaira tekintettel indokolhatja ezt a megközelítést. (
57
)
84.
A fenti megfontolásokra tekintettel meg kell állapítani, hogy a Törvényszék által a megtámadott ítélet 83. pontjában képviselt megközelítés, amely szerint a Bizottság (a kifogástól való elállás esetét is ideértve) a végleges határozat meghozatala előtt köteles lenne módosítani az előzetes értékelésként szolgáló kifogásközlés tartalmát, vagy adott esetben indokolni a végleges határozatban nem szereplő kifogásoktól való elállást, téves.
85.
E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy amennyiben a Törvényszék határozatának indokolása az uniós jogot sérti, de a rendelkező része egyéb jogi indokok miatt megalapozottnak bizonyul, az ilyen jogsértés nem eredményezheti e határozat hatályon kívül helyezését, és az indokolást – bizonyos feltételek teljesülése esetén – meg kell változtatni. (
58
) Ebben az értelemben rá kell mutatni, hogy a Bíróság állandó ítélkezési gyakorlata szerint az indokolás megváltoztatása iránti kérelem elfogadható, ha a felperes által előterjesztett jogalappal szemben felhozott védekezésnek minősül. (
59
) Márpedig a jelen ügyben a harmadik fellebbezési jogalap keretében a felperes előadja, hogy a Yamal kifogásoktól való elállással a Bizottság nyilvánvaló értékelési hibát követett el, amelyet a Törvényszék nem szankcionált, ennélfogva megfelelő kapcsolat áll fenn e jogalap és a Bizottság által megfogalmazott indokolás megváltoztatása iránti kérelem között, amelyet a jelen ügyben el kell fogadni.
86.
Végül ki kell emelni, hogy az annak értékelésére irányuló bírósági felülvizsgálatnak, hogy a Bizottság helyesen tekintette‑e a kötelezettségvállalásokat az általa megfogalmazott kifogások szempontjából megfelelőnek, azokat az aggályokat kell figyelembe vennie, amelyeket a Bizottság még az eljárást lezáró határozata elfogadásának időpontjában is fenntart, nem pedig azokat, amelyektől az érintett vállalkozás meghallgatását, és e tekintetben kifejtett álláspontjának megismerését követően elállhatott. (
60
) Ebből következik, hogy a fellebbező állításával ellentétben a versenyjogi aggályokat, ahogyan azok a kifogásközlésben szerepeltek, nem lehet (az 1/2003 rendelet 9. cikke alapján hozott határozatot is ideértve) a Bizottság határozata jogszerűsége felülvizsgálatának kritériumaként felhasználni. Amint az a jelen indítvány 69–73. pontjában is kifejtésre került, az ettől eltérő értelmezés elfogadása, vagyis az, hogy a Bizottságot kötik előzetes aggályai, ahogy azokat a kifogásközlésben kifejtette, ellentétes lenne a címzettek meghallgatáshoz való jogával, különösen pedig az 1/2003 rendelet 9. cikkének funkciójával.
87.
El kell tehát utasítani a fellebbező első fellebbezési jogalap első két részére és a harmadik fellebbezési jogalapra vonatkozó érvelésének nagy részét, amelyek azon a téves előfeltevésen alapulnak, hogy a Gazprom által felajánlott kötelezettségvállalások megfelelőségét a Bizottság által a kifogásközlésében megállapított versenyjogi aggályainak fényében kellene értékelni.
D.
A nyilvánvaló értékelési hiba fennállásának Törvényszék általi felülvizsgálatáról (a harmadik jogalap első része)
88.
Harmadik jogalapjának első részében a fellebbező azt állítja, hogy a Törvényszék azzal, hogy nem végezte el a kötelezettségvállalások átfogó elemzését, tévesen értelmezte a „nyilvánvaló értékelési hiba” fogalmát. Álláspontja szerint a Törvényszék elmulasztotta elvégezni egyrészt az ügy összes körülményének, különösen pedig a különböző kötelezettségvállalásoknak és az azok ellen felhozott kifogásoknak az egyes kötelezettségvállalások egyedi elemzésétől független átfogó vizsgálatát, másrészt pedig az összes olyan szabálytalanság (vagy nem nyilvánvaló hiba) együttes hatásának átfogó vizsgálatát, amelyeket a Törvényszék maga is azonosított a kötelezettségvállalások megfelelőségének bírósági felülvizsgálata keretében.
89.
Először is emlékeztetni kell arra, hogy a Bizottság 1/2003 rendelet 9. cikke alapján hozott határozatának megsemmisítését kérő felperesnek kell bizonyítania, hogy a Bizottság nyilvánvaló értékelési hibát követett el. (
61
) Márpedig, ha a fellebbező megelégszik annak általános kijelentésével, hogy az átfogó elemzés a Törvényszék által megállapítottól eltérő eredményre vezetett volna, nem vitatott, hogy e fél nem szolgáltat erre vonatkozóan bizonyítékokat, és mindenekelőtt nem bizonyítja, hogy a Törvényszék nyilvánvaló értékelési hibát követett volna el. (
62
)
90.
Másodszor, rá kell mutatni, hogy a fellebbező állításával ellentétben sem a vitatott határozatból, sem a megtámadott ítéletből nem következik, hogy a Bizottság vagy a Törvényszék tartózkodott volna a Gazprom által vállalt kötelezettségek átfogó elemzésétől.
91.
Mindenekelőtt, ami a Bizottságot illeti, meg kell jegyezni, hogy az általa a kötelezettségvállalások vizsgálata keretében elfogadott átfogó megközelítést a vitatott határozat (160)–(164) preambulumbekezdései szemléltetik. E tekintetben továbbá pontosítani kell, hogy ezen intézmény azon döntése, hogy részletesen bemutatja az egyes kötelezettségvállalások arányosságát az általa azonosított aggályokhoz képest, nem kérdőjelezi meg az intézmény általános megközelítését. A Bizottság által megállapított különböző versenyellenes gyakorlatokra, valamint az érintett piacok összetett és technikai jellegére figyelemmel nem kifogásolható, hogy a Bizottság a Gazprom versenyellenes stratégiáját úgy próbálta orvosolni, hogy e stratégia semlegesítése érdekében fokozatos módon, célzottan az egyes gyakorlatokat orvosló intézkedéseket hozott. (
63
) Az azonban, hogy így járt el, nem jelenti azt, hogy a Bizottság lemondott volna az átfogó elemzés elvégzéséről.
92.
Ugyanez vonatkozik a Törvényszékre is, amennyiben a megtámadott ítélet 195–202. pontjából és 310–319. pontjából kiderül, hogy a Törvényszék átfogóan értékelte mind a díjszabásokra, mind a területi korlátozásokra vonatkozó kötelezettségvállalásokat. Ami közelebbről a szállítási pontokra vonatkozó kötelezettségvállalásokat illeti (amelyek a területi korlátozásokra vonatkozó kötelezettségvállalások részét képezik), meg kell állapítani, hogy a Törvényszék, miután a megtámadott ítélet 322–397. pontjában hatékonyságukat és arányosságukat illetően elutasította a fellebbező, az Overgas, a Litván Köztársaság és a Lengyel Köztársaság által felhozott kifogásokat, a megtámadott ítélet 398. pontjában úgy ítélte meg, hogy ezek a kifogások még együttesen véve sem vezetnek nyilvánvaló hiba megállapításához.
93.
A fellebbező által megfogalmazott kritikákkal ellentétben, amelyek szerint a Törvényszék tévesen állapította meg, hogy az átfogó elemzés eredménye nem különbözhet az egyes kifogások önálló elemzéséből eredő eredménytől, a Törvényszék megközelítése nem jelent téves jogalkalmazást.
94.
Amennyiben ugyanis a felek által felhozott egyes kifogások egyedi és részletes értékelését követően a Törvényszék nem állapít meg semmilyen hibát a Bizottság értékelésében, és megerősíti, hogy a kötelezettségvállalások megfelelnek a Bizottság által azonosított versenyjogi aggályoknak, az ilyen kötelezettségvállalások átfogó értékelése nem vezethet az egyedi elemzésükből következőtől eltérő eredményre, még kevésbé nyilvánvaló hiba megállapítására. Ebből következik, hogy nyilvánvaló értékelési hiba fogalmilag csak akkor állhat fenn, ha a Törvényszék megállapította, hogy a Bizottság által elfogadott kötelezettségvállalások közül legalább az egyik nem volt megfelelő, és ezzel más kötelezettségvállalásokat is kétségessé tehetett, ha bebizonyította, hogy ezek között összefüggés áll fenn. Márpedig a jelen ügyben nem ez a helyzet.
95.
Harmadszor, el kell utasítani a fellebbező azon érvét, amely szerint a Törvényszék azzal, hogy elvonakoztatott az általa a kötelezettségvállalások értékelése során azonosított valamennyi hiba együttes hatásától, tévesen alkalmazta a jogot a „nyilvánvaló értékelési hiba” fogalmának értelmezésekor.
96.
E tekintetben rá kell mutatni, hogy a szállítási pontokra vonatkozó kötelezettségvállalások megfelelőségének elemzése során a Törvényszék ugyanis azonosított bizonyos, e kötelezettségvállalások Bizottság általi értékeléséhez kapcsolódó szabálytalanságokat, mindazonáltal nem tekintette úgy, hogy ezek a körülmények bármilyen módon befolyásolni tudnák az említett kötelezettségvállalások hatékonyságát. Meg kell állapítani, hogy a Bizottság által különösen a vitatott határozat (295), (358) és (362) preambulumbekezdésében megfogalmazott értékeléssel kapcsolatos kritikák inkább a Bizottság által az elemzése során alkalmazott módszertani megközelítésre, mintsem a kötelezettségvállalások elégtelenségére vonatkoznak.
97.
Arra is emlékeztetni kell, hogy a nyilvánvaló értékelési hiba – ahogyan az elnevezése is mutatja – nem a Bizottság valamilyen szabályszegését vagy mulasztását jelenti, hanem egy olyan jellegű, bizonyos súlyossági szintet elérő hibát, amely alkalmas arra, hogy kétségbe vonja a Bizottság által elvégzett elemzés megalapozottságát, és ezáltal az általa elfogadott határozatnak a jogszerűségét is. Ebből következik, hogy a nyilvánvaló értékelési hiba miatti felülvizsgálat nem követeli meg, hogy a Bizottság elemzése minden szabálytalanságtól mentes legyen, mivel a Bizottság bizonyos mérlegelési mozgásteret kapott, feltéve, hogy a hiba nem lépi át a nyilvánvalóság küszöbét. (
64
)
98.
Mindenesetre, mivel a Törvényszék megállapította, hogy ezek a szabálytalanságok nem vonják kétségbe a kötelezettségvállalások megfelelőségét vagy a vitatott határozat jogszerűségét, nem kifogásolható vele szemben, hogy nem állapította meg nyilvánvaló értékelési hiba fennállását. Következésképpen, az Orlen és az Overgas állításával ellentétben nincs olyan bizonyíték, amely lehetővé tenné annak megállapítását, hogy a kisebb hibák halmozódása (együttesen) nyilvánvaló értékelési hibát eredményezett volna.
99.
A fentiekre tekintettel úgy vélem, hogy a Törvényszék helyesen állapította meg a nyilvánvaló hiba hiányát e tekintetben.
VII. Végkövetkeztetés
100.
A fenti megfontolásokra tekintettel azt javaslom, hogy a Bíróság a fellebbezés első jogalapjának harmadik részét, második jogalapját és harmadik jogalapjának első részét mint megalapozatlant utasítsa el.
(
1
)	Eredeti nyelv: francia.
(
2
)	HL 2018. C 258., 6. o. A Bizottság határozatának egységes szerkezetbe foglalt változata (csak angol nyelven) a következő címen tekinthető meg: https://ec.europa.eu/competition/antitrust/cases/dec_docs/39816/39816_10148_3.pdf.
(
3
)	[Az EUMSZ 101. cikkben] és az [EUMSZ 102. cikkben] meghatározott versenyszabályok végrehajtásáról szóló, 2002. december 16‑i tanácsi rendelet (HL 2003. L 1., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 8. fejezet, 2. kötet, 205. o.).
(
4
)	Az e vizsgálattal kapcsolatos közigazgatási eljárást „AT.39816 – »közép‑ és kelet‑európai upstream gázellátás« ügy” szám alatt vették nyilvántartásba (a továbbiakban: AT.39816. sz. ügy).
(
5
)	Az [EUMSZ 101. és 102. cikk] alapján folytatott eljárásokról szóló, 2004. április 7‑i 773/2004/EK bizottsági rendelet (HL 2004. L 123., 18. o.; magyar nyelvű különkiadás 8. fejezet, 3. kötet, 81. o.)
(
6
)	Lásd a jelen indítvány 10–12. pontját.
(
7
)	Az e vizsgálatra vonatkozó közigazgatási eljárást az „AT.40497 – »lengyel gázárak« ügy” hivatkozással vették nyilvántartásba.
(
8
)	Az 1/2003 rendelet 9. cikke alapján elfogadott határozatok bírósági felülvizsgálatának intenzitására vonatkozó kérdés az arányosság elvére tekintettel nem képezi a jelen célzott indítvány tárgyát.
(
9
)	A jelen indítvány 88–97. pontja tartalmaz néhány észrevételt a nyilvánvaló értékelési hiba fogalmának értelmezéséről, amelyet a tárgyaláson megvitattak, és amely a harmadik fellebbezési jogalap első részének középpontjában áll.
(
10
)	Lásd: 2010. június 29‑iBizottság kontra Alrosa ítélet (C‑441/07 P, a továbbiakban: Alrosa ítélet, EU:C:2010:377, 35. pont).
(
11
)	Lásd: Alrosa ítélet, 40. és 41. pont.
(
12
)	Lásd: Alrosa ítélet, 94. pont.
(
13
)	Lásd: Alrosa ítélet, 61. pont.
(
14
)	Lásd: Alrosa ítélet, 42. pont; analógia útján: 2023. július 13‑iBizottság kontra CK Telecoms UK Investments ítélet (C‑376/20 P, EU:C:2023:561, 124. pont).
(
15
)	Lásd: Alrosa ítélet, 60. és 67. pont; 2014. szeptember 11-iCB kontra Bizottság ítélet (C‑67/13 P, EU:C:2014:2204, 46. pont); analógia útján az összefonódások területén: 2008. július 10-iBertelsmann és Sony Corporation of America kontra Impala ítélet (C‑413/06 P, EU:C:2008:392, 145. pont).
(
16
)	Lásd ebben az értelemben: 2023. július 13‑iBizottság kontra CK Telecoms UK Investments ítélet (C‑376/20 P, EU:C:2023:561, 126. pont); 2014. július 10‑iTelefónica és Telefónica de España kontra Bizottság ítélet (C‑295/12 P, EU:C:2014:2062, 54. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
(
17
)	Lásd ebben az értelemben: 2014. július 10‑iTelefónica és Telefónica de España kontra Bizottság ítélet (C‑295/12 P, EU:C:2014:2062, 54. pont); 2012. november 6‑iOtis és társai ítélet (C‑199/11, EU:C:2012:684, 59. pont); 2011. december 8‑iChalkor kontra Bizottság ítélet (C‑386/10 P, EU:C:2011:815, 54. pont).
(
18
)	Lásd: Alrosa ítélet, 60–67. pont; 2020. december 9-iGroupe Canal+ kontra Bizottság ítélet (C‑132/19 P, a továbbiakban: Canal+ ítélet, EU:C:2020:1007, 121. és 122. pont).
(
19
)	Eddig mindössze öt ügy került az uniós bíróságok elé, amelyek mindegyike a Bizottság által hozott határozatok ellen harmadik személy által benyújtott keresetekből eredt. Lásd ebben az értelemben: az Alrosa és a Canal+ ítélet, valamint 2014. február 6‑iCEEES és Asociación de Gestores de Estaciones de Servicio kontra Bizottság ítélet (T‑342/11, EU:T:2014:60); 2016. szeptember 15‑iMorningstar kontra Bizottság ítélet (T‑76/14, a továbbiakban: Morningstar ítélet, EU:T:2016:481); 2022. február 2‑iPolskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo kontra Bizottság (Panasz elutasítása) ítélet (T‑399/19, EU:T:2022:44).
(
20
)	Lásd ebben az értelemben: Alrosa ítélet, 60–67. pont.
(
21
)	Lásd: Canal + ítélet, 121. és 122. pont.
(
22
)	E célkitűzések közé tartozik az energiaellátás biztonságának garantálása az Unióban és az energiahálózatok összekapcsolásának előmozdítása.
(
23
)	Lásd: Németország kontra Lengyelország ítélet, 43. és 47. pont.
(
24
)	Lásd: Németország kontra Lengyelország ítélet, 44. pont.
(
25
)	Lásd ebben az értelemben: 2023. július 4‑iMeta Platforms és társai (Közösségi hálózat általános felhasználási feltételei) ítélet (C‑252/21, EU:C:2023:537, 47. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat); 1973. február 21‑iEuropemballage és Continental Can kontra Bizottság ítélet (6/72, EU:C:1973:22, 24. pont); Jacobs főtanácsnok Albany-ügyre vonatkozó indítványa (C‑67/96, C‑115/97 és C‑219/97, EU:C:1999:28, 179. pont).
(
26
)	Lásd ebben az értelemben: Canal+ ítélet, 46–54. pont.
(
27
)	E tekintetben lásd: Alrosa ítélet, 40. és 41. pont; Morningstar ítélet, 45. pont.
(
28
)	A Törvényszék egyébként ezt megelőzően a megtámadott ítélet 418. pontjában emlékeztetett arra, hogy „az EUMSZ 7. cikk értelmében az Unió – valamennyi célkitűzésének figyelembevételével és a hatáskörmegosztás elvének megfelelően – biztosítja a különböző politikái és tevékenységei közötti koherenciát. E célkitűzések magukban foglalják az EUMSZ 194. cikk (1) bekezdésében kimondott célokat, vagyis konkrétan az energiaellátás biztonságának az Unión belüli biztosítására és az energiahálózatok összekapcsolásának előmozdítására irányuló célokat”.
(
29
)	Ugyanez vonatkozik az ellenkező feltevésre is, amennyiben valamely kötelezettségvállalás megfelelne az energiabiztonság elvének, de nem kezelné megfelelően és kellőképpen a versenyjogi aggályokat, azt a Bizottság az 1/2003 rendelet 9. cikkében előírt eljárásban nyilvánvalóan nem fogadhatná el.
(
30
)	Lásd még ebben az értelemben az 1/2003 rendelet (13) preambulumbekezdését.
(
31
)	E tekintetben rá kell mutatni, hogy a földgáz belső piacára vonatkozó közös szabályokról és a 2003/55/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2009. július 13‑i 2009/73/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2009. L 211., 94. o.; helyesbítés: HL 2015. L 167., 97. o.) alapján a nemzeti hatóságok különleges hatásköröket kaptak annak érdekében, hogy elősegítsék és biztosítsák a földgáz belső piacának megfelelő működését. Egyébként, amint arra a Törvényszék a megtámadott ítélet 424. pontjában rámutatott, a 2009/73 irányelv módosításáról szóló, 2019. április 17‑i (EU) 2019/692 európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2019. L 117., 1. o.) (3) preambulumbekezdése értelmében többek között arra irányul, hogy felszámolja a földgáz belső piacának teljes kiépítését akadályozó azon tényezőket, amelyek abból erednek, hogy a harmadik országokba irányuló, illetve onnan kiinduló földgázszállító vezetékekre az irányelv elfogadását megelőzően nem alkalmazták az uniós piaci szabályokat.
(
32
)	Lásd a megtámadott ítélet 6–13. pontját.
(
33
)	Lásd a vitatott határozat (138) preambulumbekezdését.
(
34
)	E kifogás a fellebbezés harmadik jogalapban ismét előkerül, amelyben a fellebbező, akit ismét a Lengyel Köztársaság támogat, azt állítja, hogy az e kifogásoktól való elállás azt eredményezte, hogy a Bizottság nyilvánvaló értékelési hibát követett el, amelyet a Törvényszék nem szankcionált.
(
35
)	A Törvényszék egyebekben úgy ítélte meg, hogy e hiba „igenis érinti e határozat rendelkező részét, mivel még ha e kifogásokra nem is a végleges kötelezettségvállalásokat kötelezővé tevő 1. cikk az irányadó, azonban azok a 2. cikk hatálya alá tartoznak, amely azt állapítja meg, hogy az AT.39816. sz. ügyben nincs helye további eljárásnak”.
(
36
)	A Bizottság közleménye az EUMSZ 101. és 102. cikkével kapcsolatos eljárások lefolytatására vonatkozó legjobb gyakorlatokról (HL 2011. C 308., 6. o.; a továbbiakban: legjobb gyakorlatok), 81. pont.
(
37
)	Lásd: 2008. július 10‑iBertelsmann és Sony Corporation of America kontra Impala ítélet (C‑413/06 P, EU:C:2008:392, 63. pont); 2021. január 28‑iQualcomm és Qualcomm Europe kontra Bizottság ítélet (C‑466/19 P, EU:C:2021:76, 66. pont).
(
38
)	1981. november 11-iIBM kontra Bizottság ítélet (60/81, EU:C:1981:264).
(
39
)	Lásd: 1981. november 11‑iIBM kontra Bizottság ítélet (60/81, EU:C:1981:264, 10–12. pont).
(
40
)	Lásd ebben az értelemben: 1981. november 11‑iIBM kontra Bizottság ítélet (60/81, EU:C:1981:264, 10. pont). Lásd ebben az értelemben: 1981. november 11‑iIBM kontra Bizottság ítélet (60/81, EU:C:1981:264, 10. pont).
(
41
)	E tekintetben ki kell emelni, hogy a meghallgatáshoz való jog meghatározásakor az uniós jogalkotó az 1/2003/EK rendelet 27. cikkében, valamint a 773/2004/EK rendelet 10. és 15. cikkében szándékosan vezetett be fokozatosságot azon különböző személyek között, akiket a versenyjogi jogérvényesítési eljárásba valamilyen formában be lehet vonni. A közigazgatási eljárás feleinek (más néven az „érintett vállalkozásoknak”) a jogai szélesebbek, mint a harmadik felek jogai, akik ugyan az eljárás kimenetelében érdekeltek, de maguk nem lesznek a Bizottság által elfogadandó határozat címzettjei. Lásd ebben az értelemben: Kokott főtanácsnok Bizottság kontra Alrosa ügyre vonatkozó indítványa (C‑441/07 P, EU:C:2009:555, 173. pont).
(
42
)	Elvben ugyanez vonatkozik arra az esetre is, ha a Bizottság a vitatott jogsértések bizonyítékait lényegesen módosítani kívánja. Lásd ebben az értelemben: legjobb gyakorlatok, 109. és 110. pont.
(
43
)	Ez a kötelezettség ugyanis nem következik sem az 1/2003 rendeletből, sem a legjobb gyakorlatokból, és még kevésbé a Bíróság e területen kialakított ítélkezési gyakorlatából.
(
44
)	Lásd: 2004. január 7‑iAalborg Portland és társai kontra Bizottság ítélet (C‑204/00 P, C‑205/00 P, C‑211/00 P, C‑213/00 P, C‑217/00 P és C‑219/00 P, EU:C:2004:6, 192. és 193. pont); 2021. január 28‑iQualcomm és Qualcomm Europe kontra Bizottság ítélet (C‑466/19 P, EU:C:2021:76, 66. pont).
(
45
)	E tekintetben meg kell jegyezni, hogy bár az 1/2003 rendelet 9. cikke nem határozza meg az előzetes értékeléssel szemben támasztott formai és tartalmi követelményeket, a legjobb gyakorlatok 121. pontjából kitűnik, hogy e dokumentumnak össze kell foglalnia az ügy szempontjából releváns tényállási elemeket, és meg kell határoznia azokat a versenyjogi aggályokat, amelyek a jogsértés megszüntetését elrendelő határozatot indokolják. Továbbá a legjobb gyakorlatok 123. pontja meghatározza, hogy bizonyos esetekben a kifogásközlés előzetes értékelésként szolgálhat, feltéve, hogy tartalmazza a főbb tényállási elemek összefoglalását és a megállapított versenyjogi aggályok értékelését.
(
46
)	Mindez annak ellenére, hogy a Törvényszék a megtámadott ítélet 81. és 82. pontjában emlékeztetett arra, hogy a kifogásközlés ideiglenes és előkészítő dokumentum, valamint a meghallgatáshoz való joggal vagy az indokolási kötelezettséggel kapcsolatos ítélkezési gyakorlatra tekintettel ebből eredő következményekre.
(
47
)	Az 1/2003 rendelet egyik rendelkezése sem rendelkezik ugyanis a Bizottság által elvégzett előzetes értékelés felülvizsgálatáról, amennyiben a Bizottság úgy dönt, hogy valamely kifogástól eláll, és maga a „felülvizsgált előzetes értékelés” fogalma sem e rendeletben, sem a 773/2004 rendeletben nem szerepel.
(
48
)	Ennek a társaságnak ugyanis semmilyen érdeke nem fűződött ahhoz, hogy vitassa ezt az eljárást.
(
49
)	A Törvényszék a megtámadott ítélet 81. pontjában helyesen jegyzi meg, hogy az arányosság elvének tiszteletben tartásához kapcsolódó követelmények nem jelenthetik azt, hogy az érintett vállalkozások által felajánlott kötelezettségvállalásoknak az – akár kifogásközlés formáját öltő – előzetes értékelésben kifejtett valamennyi versenyjogi aggályt el kell oszlatniuk.
(
50
)	Lásd ebben az értelemben: Morningstar ítélet, 100. és 101. pont; 2021. január 28‑iQualcomm és Qualcomm Europe kontra Bizottság ítélet (C‑466/19 P, EU:C:2021:76, 66. pont), többek között az 1/2003 rendelet 9. cikke szerinti eljárás keretében fennálló indokolási kötelezettségre vonatkozóan.
(
51
)	E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy úgy tűnik, a megtámadott ítélet 83. pontjában kifejtett megközelítést nem a harmadik személyek jogainak védelmére vonatkozó megfontolások indokolják.
(
52
)	Lásd: Alrosa ítélet, 91. pont; Kokott főtanácsnok Bizottság kontra Alrosa ítéletre vonatkozó indítványa (C‑441/07 P, EU:C:2009:555, 172–175. pont).
(
53
)	Lásd: legjobb gyakorlatok, 122. pont.
(
54
)	E tekintetben rá kell mutatni, hogy a piaci konzultációról szóló közleményt kísérő sajtóközleményben, amelyet a Bizottság az 1/2003/EK rendelet 27. cikkének (4) bekezdésével összhangban közzétett az Európai Unió Hivatalos Lapjában, a Bizottság kijelentette, hogy nem kíván helyt adni a Yamal kifogásoknak, tekintettel a vizsgálat azon bizonyítékaira, amelyek a kifogásközlés megküldését követően jutottak tudomására.
(
55
)	Amint az a jelen indítvány 27. pontjában pontosításra került, a Bizottság által indított és a vitatott határozatot eredményező közigazgatási eljárással párhuzamosan a fellebbező élt a 773/2004 rendelet 5. cikke által számára biztosított azon lehetőséggel is, hogy panaszt nyújtson be többek között a Gazprom által a Yamal gázvezeték lengyelországi szakaszával kapcsolatban elkövetett visszaélésekre vonatkozó állítások miatt.
(
56
)	Következésképpen, amint az a jelen indítvány 69–73. pontjából következik, a Bizottságnak az 1/2003 rendelet 7. cikke alapján folytatott eljárásban nem kell igazolnia a kifogásközlés és a közigazgatási eljárást lezáró, jogsértést megállapító határozat közötti eltéréseket, különösen pedig nem köteles megindokolni a kifogásközlésben eredetileg közölt, de a határozatban már nem szereplő kifogásoktól való elállást.
(
57
)	A Bizottság a tárgyaláson előadta, hogy mivel az érdekelt felek a Yamal gázvezetékre vonatkozó kötelezettségvállalás hiánya miatt kérdőre vonták a Bizottságot, a Bizottság a gondos ügyintézés és az átláthatóság elvének megfelelően ismertette azokat az okokat, amelyek miatt előzetes aggályai nem nyertek megerősítést.
(
58
)	Lásd: 2024. január 18‑iJenkinson kontra Tanács és társai ítélet (C‑46/22 P, EU:C:2024:50, 264. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
(
59
)	Lásd ebben az értelemben: 2019. március 27‑iCanadian Solar Emea és társai kontra Tanács ítélet (C‑236/17 P, EU:C:2019:258, 159. pont); 2017. november 9‑iTV2/Danmark kontra Bizottság ítélet (C‑649/15 P, EU:C:2017:835, 61. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
(
60
)	Összegezve a megtámadott aktus az 1/2003 rendelet 9. cikkének (1) bekezdése alapján elfogadott határozat, nem pedig a kifogásközlés.
(
61
)	Lásd: 2021. január 28‑iQualcomm és Qualcomm Europe kontra Bizottság ítélet (C‑466/19 P, EU:C:2021:76, 107. pont).
(
62
)	Úgy tűnik ugyanis, hogy a nyilvánvaló értékelési hiba fennállásának leple alatt a felperes által előadott bizonyos érvek valójában a ténybeli megfontolások felülvizsgálatára irányulnak.
(
63
)	Lásd ebben az értelemben: megtámadott ítélet, 309. pont.
(
64
)	Lásd ebben az értelemben: Poiares Maduro főtanácsnok Arcelor Atlantique et Lorraine és társai ügyre vonatkozó indítványa (C‑127/07, EU:C:2008:292, 37. pont).