62021CJ0588_RES
Vec C‑588/21 P
Public.Resource.Org, Inc.aRight to Know CLG
proti
Európskej komisii a i.
Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 5. marca 2024
„Odvolanie – Prístup k dokumentom inštitúcií Európskej únie – Nariadenie (ES) č. 1049/2001 – Článok 4 ods. 2 – Výnimky – Odmietnutie prístupu k dokumentom, ktorých zverejnením by sa porušila ochrana obchodných záujmov určitej fyzickej alebo právnickej osoby, vrátane duševného vlastníctva – Prevažujúci verejný záujem, ktorý odôvodňuje zverejnenie – Harmonizované normy prijaté Európskym výborom pre normalizáciu (CEN) – Ochrana vyplývajúca z autorského práva – Zásada právneho štátu – Zásada transparentnosti – Zásada otvorenosti – Zásada riadnej správy vecí verejných“
Súdne konanie – Ústna časť konania – Opätovné otvorenie – Povinnosť opätovne otvoriť ústnu časť konania, aby sa účastníkom konania umožnilo predložiť pripomienky k právnym otázkam uvedeným v návrhoch generálneho advokáta – Neexistencia
(Článok 252 druhý odsek ZFEÚ; Rokovací poriadok Súdneho dvora, článok 83)
(pozri body 47, 48)
Inštitúcie Európskej únie – Právo verejnosti na prístup k dokumentom – Nariadenie č. 1049/2001 – Výnimky z práva na prístup k dokumentom – Ochrana obchodných záujmov určitej osoby – Prevažujúci verejný záujem, ktorý odôvodňuje zverejnenie dokumentov – Harmonizované normy, ktoré sú súčasťou práva Únie – Voľný prístup k týmto normám na základe zásad právneho štátu a transparentnosti
(Článok 15 ods. 3 ZFEÚ; Charta základných práv Európskej únie, článok 42; nariadenie Európskeho parlamentu a Rady č. 1049/2001, článok 4 ods. 2, a nariadenia Európskeho parlamentu a Rady č. 1907/2006 a 1025/2012; smernica Európskeho parlamentu a Rady 2009/48)
(pozri body 66 – 69, 72 – 74, 77 – 83, 85)
Zhrnutie
Súdny dvor zasadajúci vo veľkej komore, ktorý vyhovel odvolaniu podanému spoločnosťami Public.Resource.Org Inc. a Right to Know CLG proti rozsudku Všeobecného súdu vo veci Public.Resource.Org a Right to Know/Komisia (
1
), po prvýkrát rozhodol o existencii prevažujúceho verejného záujmu odôvodňujúceho zverejnenie harmonizovaných noriem prijatých Európskym výborom pre normalizáciu (CEN).
Žalobkyne sú neziskovými organizáciami, ktorých hlavným cieľom je dosiahnuť voľný prístup k právu pre všetkých občanov. Dňa 25. septembra 2018 požiadali Európsku komisiu o žiadosť o prístup k štyrom harmonizovaným normám, ktoré prijal CEN, pričom tri sa týkali bezpečnosti hračiek a jedna maximálneho obsahu niklu v prípade niektorých výrobkov. (
2
)
Komisia odmietla žiadosti o prístup vyhovieť na základe článku 4 ods. 2 prvej zarážky nariadenia č. 1049/2001 (
3
), podľa ktorého sa prístup k dokumentu musí odmietnuť v prípade, keď by sa jeho zverejnením porušila ochrana obchodných záujmov fyzickej alebo právnickej osoby, vrátane duševného vlastníctva, pokiaľ nepreváži verejný záujem na zverejnení dotknutého dokumentu.
Žalobu, ktorú žalobkyne podali proti rozhodnutiu Komisie, Všeobecný súd zamietol v celom rozsahu. Tieto spoločnosti teda podali odvolanie na Súdny dvor, pričom tvrdili, že Všeobecný súd nesprávne dospel k záveru o neexistencii prevažujúceho verejného záujmu, ktorý by mohol odôvodniť voľný prístup k požadovaným harmonizovaným normám.
Posúdenie Súdnym dvorom
Súdny dvor na úvod pripomína široký rozsah práva na prístup k dokumentom inštitúcií Európskej únie. (
4
) Spresňuje však, že tieto inštitúcie sa môžu odvolávať na výnimku týkajúcu sa ochrany obchodných záujmov určitej fyzickej alebo právnickej osoby, aby odmietli prístup k dokumentu, ak by jeho sprístupnenie porušilo ochranu týchto záujmov, a to aj pokiaľ ide o duševné vlastníctvo. Táto výnimka sa však neuplatní, ak prevažujúci verejný záujem odôvodňuje zverejnenie dotknutého dokumentu.
V tejto súvislosti Súdny dvor v prvom rade uvádza, že postup vypracovania harmonizovaných noriem bol stanovený nariadením č. 1025/2012 (
5
), podľa ktorého Komisia zohráva ústrednú úlohu v európskom systéme normalizácie. Aj keď je teda vypracovaním týchto noriem poverený subjekt súkromného práva, jedine Komisia je oprávnená požadovať vypracovanie harmonizovanej normy s cieľom implementovať smernicu alebo nariadenie. V tomto rámci určuje obsahové kritériá, ktoré musí požadovaná harmonizovaná norma spĺňať, stanovuje lehotu na jej prijatie, dohliada na jej vypracovanie, poskytuje finančné prostriedky a rozhoduje o uverejnení odkazov na príslušnú harmonizovanú normu v Úradnom vestníku Európskej únie.
Hoci dodržiavanie harmonizovaných noriem nie je povinné, pre výrobky, ktoré spĺňajú tieto normy, platí predpoklad zhody so základnými požiadavkami, ktoré sa ich týkajú a sú stanovené príslušnými harmonizačnými právnymi predpismi Únie. (
6
) Tento právny účinok, ktorý priznáva uvedená právna úprava, predstavuje jednu z podstatných vlastností týchto noriem a vytvára z nich základný nástroj pre hospodárske subjekty na účely uplatňovania práva na voľný pohyb tovaru alebo služieb na trhu Únie.
Súdny dvor poznamenáva, že v prejednávanej veci tri zo štyroch požadovaných harmonizovaných noriem, ktoré sa týkajú bezpečnosti hračiek, odkazujú na smernicu 2009/48 (
7
), pričom odkazy na ne boli uverejnené v Úradnom vestníku Európskej únie. Podľa článku 13 tejto smernice sa na hračky, ktoré boli vyrobené v súlade s týmito normami, uplatňuje predpoklad zhody s požiadavkami, na ktoré sa vzťahujú uvedené normy. Štvrtá norma, ktorá sa týka maximálneho obsahu niklu, odkazuje na nariadenie č. 1907/2006 (
8
) a v danom prípade je zjavne povinná, keďže bod 27 ods. 3 tabuľky v prílohe XVII k tomuto nariadeniu stanovuje, že pokiaľ ide o nikel, normy prijaté CEN sa použijú ako skúšobné metódy na overenie súladu výrobkov s požiadavkami uvedenými v tomto bode.
Súdny dvor preto dospel k záveru, že požadované harmonizované normy sú súčasťou práva Únie.
V druhom rade Súdny dvor zdôraznil, že podľa článku 2 ZEÚ je Únia založená na zásade právneho štátu, ktorá si vyžaduje voľný prístup všetkých fyzických alebo právnických osôb Únie k právu Únie, ako aj možnosť osôb podliehajúcich súdnej právomoci jednoznačne poznať svoje práva a povinnosti. (
9
) Tento voľný prístup musí najmä umožniť každej osobe, ktorú má právny predpis chrániť, aby si v medziach povolených právom overila, či adresáti pravidiel stanovených týmto právnym predpisom uvedené pravidlá skutočne dodržiavajú. Harmonizovaná norma tak môže prostredníctvom účinkov, ktoré jej priznáva právna úprava Únie, špecifikovať práva osôb podliehajúcich súdnej právomoci, ako aj povinnosti, ktoré im prináležia, a tieto špecifikácie môžu byť pre nich nevyhnutné na overenie, či daný výrobok alebo služba skutočne spĺňajú požiadavky takejto právnej úpravy.
Za týchto okolností Súdny dvor konštatoval, že prevažujúci verejný záujem odôvodňuje zverejnenie požadovaných harmonizovaných noriem.
(
1
)	Rozsudok zo 14. júla 2021, Public.Resource.Org a Right to Know/Komisia (T‑185/19, EU:T:2021:445).
(
2
)	Išlo o normy EN 71‑5:2015 s názvom „Bezpečnosť hračiek – časť 5: Chemické hračky (súpravy) okrem súprav na chemické pokusy“; EN 71‑4:2013 s názvom „Bezpečnosť hračiek – časť 4: Súpravy na chemické pokusy a podobné činnosti“; EN 71‑12:2013 s názvom „Bezpečnosť hračiek – časť 12: N‑nitrózoamíny a N‑nitrózovateľné látky“; a EN 12472:2005+A 1:2009 s názvom „Metóda na simulovanie opotrebovania a korózie na dôkaz uvoľňovania niklu z povrstvených predmetov“ (ďalej len „požadované harmonizované normy“).
(
3
)	Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 z 30. mája 2001 o prístupe verejnosti k dokumentom Európskeho parlamentu, Rady a Komisie (Ú. v. ES L 145, 2001, s. 43; Mim. vyd. 01/003, s. 331).
(
4
)	Toto právo na prístup k dokumentom zaručuje článok 15 ods. 3 prvý pododsek ZFEÚ a článok 42 Charty základných práv Európskej únie. Vykonáva sa najmä nariadením č. 1049/2001.
(
5
)	Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1025/2012 z 25. októbra 2012 o európskej normalizácii, ktorým sa menia a dopĺňajú smernice Rady 89/686/EHS a 93/15/EHS a smernice Európskeho parlamentu a Rady 94/9/ES, 94/25/ES, 95/16/ES, 97/23/ES, 98/34/ES, 2004/22/ES, 2007/23/ES, 2009/23/ES a 2009/105/ES a ktorým sa zrušuje rozhodnutie Rady 87/95/EHS a rozhodnutie Európskeho parlamentu a Rady č. 1673/2006/ES (Ú. v. EÚ L 316, 2012, s. 12).
(
6
)	Článok 2 bod 1 nariadenia č. 1025/2012 v spojení s jeho odôvodnením 5.
(
7
)	Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2009/48/ES z 18. júna 2009 o bezpečnosti hračiek (Ú. v. EÚ L 170, 2009, s. 1).
(
8
)	Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 z 18. decembra 2006 o registrácii, hodnotení, autorizácii a obmedzovaní chemických látok (REACH) a o zriadení Európskej chemickej agentúry, o zmene a doplnení smernice 1999/45/ES a o zrušení nariadenia Rady (EHS) č. 793/93 a nariadenia Komisie (ES) č. 1488/94, smernice Rady 76/769/EHS a smerníc Komisie 91/155/EHS, 93/67/EHS, 93/105/ES a 2000/21/ES (Ú. v. EÚ L 396, 2006, s. 1), zmenené nariadením Komisie (ES) č. 552/2009 z 22. júna 2009 (Ú. v. EÚ L 164, 2009, s. 7).
(
9
)	Rozsudok z 22. februára 2022, Stichting Rookpreventie Jeugd a i. (C‑160/20, EU:C:2022:101, bod 41, ako aj citovaná judikatúra).