62020CJ0577_RES
Vec C‑577/20
A
[návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Korkein hallinto‑oikeus (Fínsko)]
Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) zo 16. júna 2022
„Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Uznávanie odborných kvalifikácií – Smernica 2005/36/ES – Článok 2 – Rozsah pôsobnosti – Článok 13 ods. 2 – Regulované povolania – Podmienky získania práva na prístup k titulu psychoterapeut v členskom štáte na základe diplomu v odbore psychoterapia vydaného univerzitou so sídlom v inom členskom štáte – Články 45 a 49 ZFEÚ – Voľný pohyb a sloboda usadiť sa – Posúdenie rovnocennosti predmetného vzdelania – Článok 4 ods. 3 ZEÚ – Zásada lojálnej spolupráce medzi členskými štátmi – Spochybnenie úrovne vedomostí a kvalifikácie, ktorú možno predpokladať na základe diplomu vydaného v inom členskom štáte, zo strany hostiteľského členského štátu – Podmienky“
Voľný pohyb osôb – Sloboda usadiť sa – Pracovníci – Uznávanie odborných kvalifikácií – Pôsobnosť smernice 2005/36 – Regulované povolania – Nesplnenie podmienky týkajúcej sa výkonu dotknutého povolania v inom členskom štáte – Žiadosť o uznanie podaná v hostiteľskom členskom štáte – Vylúčenie – Obmedzenia vyplývajúce z právnej úpravy hostiteľského členského štátu týkajúce sa výkonu určitých činností – Povinnosť uvedeného členského štátu preskúmať zhodu medzi diplomami a kvalifikáciami vyžadovanými vnútroštátnym právom a diplomami a kvalifikáciami získanými žiadateľom
(Články 45 a 49 ZFEÚ; smernica Európskeho parlamentu a Rady 2005/36, článok 13 ods. 2)
(pozri body 34, 35, 37, 40 – 44, bod 1 výroku)
Voľný pohyb osôb – Sloboda usadiť sa – Pracovníci – Uznávanie odborných kvalifikácií – Právo na výkon regulovaného povolania v hostiteľskom členskom štáte – Príslušný orgán tohto členského štátu ktorý musí považovať diplom vydaný orgánom iného členského štátu za vierohodný – Vážne pochybnosti založené na konkrétnych skutočnostiach, ktoré má tento orgán, pokiaľ ide o úroveň vedomostí a kvalifikácie, ktorú možno predpokladať u žiadateľa – Právo dotknutého orgánu požiadať vydávajúci orgán o opätovné preskúmanie dôvodnosti vydania diplomu – Skutočnosti, medzi ktoré môžu patriť informácie poskytnuté inými osobami, než sú organizátori dotknutého vzdelávania alebo orgány iného členského štátu v rámci svojich funkcií – Voľná úvaha orgánu vydávajúceho dotknutý diplom
(Článok 4 ods. 3 ZEÚ; články 45 a 49 ZFEÚ)
(pozri body 46 – 52, 54, 55, 57, bod 2 výroku)
Zhrnutie
A, fínska štátna príslušníčka, absolvovala vzdelávanie v odbore psychológia organizované vo Fínsku a vo fínskom jazyku univerzitou Spojeného kráľovstva v spolupráci s fínskou spoločnosťou a po jeho skončení v novembri 2017 jej táto univerzita udelila univerzitný diplom. Následne požiadala Sosiaali‑ ja terveysalan lupa‑ ja valvontavisasto (orgán zodpovedný za vydávanie povolení a dohľad v oblasti sociálneho zabezpečenia a zdravia, Fínsko, ďalej len „Vavira“) o právo používať profesijný titul psychoterapeut, ktorý je chránený fínskou právnou úpravou. V priebehu toho istého roka kontaktovali Valvira bývalí účastníci tohto vzdelávania, ktorí upozornili na možné nedostatky jeho skutočného obsahu.
V roku 2018 zamietol Valvira žiadosť A, pričom sa domnieval, že sa nemôže uistiť, že toto vzdelávanie spĺňa požiadavky uplatniteľné na vzdelávanie psychoterapeuta vo Fínsku. V apríli 2019 Helsingin hallinto‑oikeus (Správny súd Helsinki, Fínsko) zamietol žalobu, ktorú podala A proti tomuto rozhodnutiu, pričom potvrdil výklad, ktorý podal Valvira.
Následne podala A odvolanie na Korkein hallinto‑oikeus (Najvyšší správny súd, Fínsko). Tento súd uvádza, že povolanie psychoterapeuta nie je v Spojenom kráľovstve regulované a že dotknutá osoba, ktorá nevykonávala povolanie psychoterapeuta v inom členskom štáte, v ktorom povolanie nie je regulované, ako to vyžaduje článok 13 ods. 2 smernice 2005/36 (
1
), sa nemôže domáhať práva na prístup k tomuto povolaniu vo Fínsku na základe tejto smernice. Kladie si však otázku, či sa má situácia A preskúmať aj z hľadiska zásad voľného pohybu pracovníkov (
2
) a slobody usadiť sa (
3
), a ak áno, či príslušný orgán hostiteľského členského štátu môže v rámci skúmania rovnocennosti vedomostí a kvalifikácie vychádzať z iných informácií, než sú informácie poskytnuté univerzitou, ktorá vydala dotknutý diplom.
Súdny dvor na prvú z týchto otázok odpovedá kladne, pričom vyjadruje názor, že žiadosť o prístup k regulovanému povolaniu, podaná za týchto podmienok, sa má posudzovať s ohľadom na články 45 alebo 49 ZFEÚ. Okrem toho rozhoduje, že príslušný orgán hostiteľského členského štátu, ktorému bola takáto žiadosť predložená, je povinný považovať diplom vydaný orgánom iného členského štátu za vierohodný. Iba ak má tento orgán vážne pochybnosti založené na určitých konkrétnych skutočnostiach, ktorých rozsah Súdny dvor spresňuje, môže požiadať vydávajúci orgán, aby opätovne preskúmal dôvodnosť vydania tohto diplomu, a prípadne ho odobral. Ak by tento diplom nebol odobratý, orgán hostiteľského členského štátu môže spochybniť dôvodnosť vydania uvedeného diplomu len vo výnimočných prípadoch, ak okolnosti prípadu zjavne poukazujú na chýbajúcu vierohodnosť dotknutého diplomu.
Posúdenie Súdnym dvorom
V prvom rade Súdny dvor spresňuje, že predmetná situácia patrí do pôsobnosti smernice 2005/36, keďže dotknutý doklad o formálnej kvalifikácii bol vydaný v inom členskom štáte, než je hostiteľský členský štát. Zdá sa však, že dotknutá osoba nespĺňa požiadavku stanovenú v článku 13 ods. 2 smernice 2005/36, a to takú, aby vykonávala povolanie psychoterapeuta počas minimálneho obdobia uvedeného v tomto ustanovení, takže sa nemôže odvolávať na žiadny systém uznávania odborných kvalifikácií zavedený touto smernicou.
Pri posudzovaní situácie A s ohľadom na články 45 a 49 ZFEÚ Súdny dvor pripomína, že z vytvorenia voľného pohybu osôb vyplýva, že členské štáty nemôžu odoprieť svojim štátnym príslušníkom, ktorí získali odbornú kvalifikáciu v inom členskom štáte, využitie slobôd, ktoré tieto dve ustanovenia priznávajú. Okrem toho sú orgány členského štátu, ktoré rozhodujú o žiadosti o povolenie na výkon regulovaného povolania, povinné zohľadniť všetky diplomy, osvedčenia a iné doklady o formálnej kvalifikácii, ako aj relevantnú prax dotknutej osoby, a to porovnaním vedomostí, ktoré potvrdzujú tieto doklady, a tejto praxe na jednej strane s vedomosťami a kvalifikáciami požadovanými vnútroštátnou právnou úpravou na druhej strane. Keďže táto zásada je vlastná základným slobodám zakotveným v Zmluve o FEÚ, prijatie smerníc týkajúcich sa vzájomného uznávania diplomov, ktorých súčasťou je smernica 2005/36, nemôže mať za cieľ sťaženie uznávania diplomov, osvedčení a iných dokladov v situáciách, na ktoré sa tieto smernice nevzťahujú. V situácii, v ktorej sa nemožno odvolávať na nijaký zo systémov uznávania odborných kvalifikácií zavedených smernicou 2005/36, si musí dotknutý hostiteľský členský štát plniť svoje povinnosti v oblasti uznávania odborných kvalifikácií s ohľadom na články 45 a 49 ZFEÚ.
V druhom rade Súdny dvor uvádza, že vyššie uvedené porovnávacie preskúmanie rôznych dokladov o formálnej kvalifikácii a skúseností musí umožniť orgánom hostiteľského členského štátu objektívne overiť, či zahraničný diplom osvedčuje, pokiaľ ide o jeho držiteľa, vedomosti a kvalifikáciu, ak nie zhodné, tak prinajmenšom rovnocenné s tými, ktoré osvedčuje vnútroštátny diplom. Toto posudzovanie rovnocennosti cudzieho diplomu sa musí uskutočňovať výlučne vzhľadom na úroveň vedomostí a kvalifikácie, ktorú možno predpokladať u držiteľa tohto diplomu, vzhľadom na povahu a trvanie štúdií a praktickú odbornú prípravu, na ktoré sa diplom vzťahuje. Keďže toto porovnanie predpokladá vzájomnú dôveru medzi členskými štátmi vo vydávané doklady, orgán hostiteľského členského štátu je v zásade povinný považovať diplom vydaný orgánom iného členského štátu za vierohodný. Iba v prípade, ak má vážne pochybnosti založené na konkrétnych skutočnostiach tvoriacich ucelený súbor indícií, ktoré nasvedčujú, že diplom, na ktorý sa tento žiadateľ odvoláva, neodráža úroveň vedomostí a kvalifikácie, ktorú u neho možno predpokladať, môže tento orgán požiadať vydávajúci orgán, aby na základe týchto skutočností preskúmal dôvodnosť vydania tohto diplomu, pričom v prípade potreby ho musí tento posledný uvedený orgán odobrať. Medzi uvedené konkrétne skutočnosti môžu patriť najmä informácie poskytnuté inými osobami, než sú organizátori dotknutého vzdelávania. Ak vydávajúci orgán na základe uvedených skutočností opätovne preskúmal dôvodnosť vydania tohto diplomu bez toho, aby ho odobral, orgán hostiteľského členského štátu môže spochybniť dôvodnosť vydania uvedeného diplomu len vo výnimočných prípadoch, ak okolnosti prípadu zjavne poukazujú na chýbajúcu vierohodnosť uvedeného diplomu.
(
1
)	Smernica Európskeho parlamentu a Rady zo 7. septembra 2005 o uznávaní odborných kvalifikácií (Ú. v. EÚ L 255, 2005, s. 22).
(
2
)	Zásada voľného pohybu pracovníkov je upravená v článku 45 ZFEÚ.
(
3
)	Zásada slobody usadiť sa je upravená v článku 49 ZFEÚ.