62024CO0372
UZNESENIE SÚDNEHO DVORA (siedma komora)
z 12. decembra 2025 (
*1
)
„Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Článok 99 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora – Odpoveď, ktorú možno jednoznačne vyvodiť z judikatúry – Plat sudcov prvého stupňa – Článok 19 ods. 1 druhý pododsek ZEÚ – Článok 47 Charty základných práv Európskej únie – Zásada nezávislosti sudcov – Právomoc zákonodarnej a výkonnej moci členských štátov stanoviť spôsoby určenia platov sudcov – Požiadavka na plat, ktorý je primeraný významu vykonávaných funkcií – Povinnosť zohľadniť vnútroštátny sociálno‑ekonomický kontext“
Vo veci C‑372/24,
ktorej predmetom je návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 267 ZFEÚ, podaný rozhodnutím Upravni sud u Rijeci (Správny súd Rijeka, Chorvátsko) z 22. mája 2024 a doručený Súdnemu dvoru 24. mája 2024, ktorý súvisí s konaním:
B. B.
proti
Ministarstvo pravosuđa, uprave i digitalne transformacije Republike Hrvatske,
SÚDNY DVOR (siedma komora),
v zložení: predseda siedmej komory F. Schalin, sudcovia M. Gavalec (spravodajca) a Z. Csehi,
generálny advokát: D. Spielmann,
tajomník: A. Calot Escobar,
so zreteľom na rozhodnutie prijaté po vypočutí generálneho advokáta, že vo veci sa rozhodne odôvodneným uznesením v súlade s článkom 99 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora,
vydal toto
Uznesenie
1
Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu článku 19 ods. 1 druhého pododseku ZEÚ a článku 47 Charty základných práv Európskej únie (ďalej len „Charta“).
2
Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi B. B., chorvátskym sudcom, a Ministarstvo pravosuđa, uprave i digitalne transformacije Republike Hrvatske (Ministerstvo spravodlivosti, správy a digitálnej transformácie Chorvátskej republiky), ktorý sa týka výpočtu platu tohto sudcu.
Právny rámec
3
Ustanovenie § 4 zakon o plaći i drugim materijalnim pravima pravosudnih dužnosnika (zákon o platoch a iných hmotných nárokoch súdnych úradníkov) v znení uplatniteľnom na spor vo veci samej (ďalej len „zákon o platoch súdnych úradníkov“) vo svojich prvých troch odsekoch stanovuje:
„Plat súdnych úradníkov sa určí vynásobením základnej sumy pre výpočet platu koeficientom pre daného úradníka.
Základná suma pre výpočet platu súdnych úradníkov je stanovená na 706,50 eura v hrubom.
Koeficienty pre výpočet platu súdnych úradníkov sú pre:
…
8.
a)
sudcov okresných súdov 4,21;
b)
sudcov správnych súdov 4,21;
c)
sudcov obchodných súdov 4,21;
d)
zástupcov okresných prokurátorov 4,21.“
Spor vo veci samej, konanie pred Súdnym dvorom a prejudiciálne otázky
4
B. B. je sudca, ktorý vykonáva svoju funkciu na Upravni sud u Zagrebu (Správny súd Záhreb, Chorvátsko). Dňa 22. novembra 2023 podal na Upravni sud u Rijeci (Správny súd Rijeka, Chorvátsko), vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania, žalobu, ktorou sa domáhal najmä zrušenia uznesenia Ministerstva spravodlivosti, správy a digitálnej transformácie Chorvátskej republiky z 9. októbra 2023, ktorým bola zamietnutá sťažnosť, ktorú podal proti uzneseniu predsedníčky Upravni sud u Zagrebu (Správny súd Záhreb) z 10. júla 2023, ktorým bol stanovený jeho plat podľa § 4 prvého odseku zákona o platoch súdnych úradníkov. B. B. tvrdí, že toto ustanovenie porušuje zásadu nezávislosti sudcov, ako vyplýva z článku 19 ods. 2 ZEÚ a článku 47 druhého odseku Charty.
5
Vnútroštátny súd uvádza, že od 1. júla 2023 do 1. marca 2025 predstavoval hrubý mesačný plat B. B. sumu vo výške 2974,37 eura, pričom táto suma bola získaná vynásobením základnej sumy pre výpočet platu sudcov a ostatných súdnych úradníkov v hodnote 706,50 eura koeficientom 4,21 stanoveným v § 4 treťom odseku zákona o platoch súdnych úradníkov.
6
Podľa vnútroštátneho súdu z údajov poskytnutých Národným štatistickým inštitútom Chorvátska, ako aj zo všeobecne známych skutočností vyplýva, že až do nadobudnutia účinnosti zákona o platoch súdnych úradníkov predstavoval plat sudcov prvého stupňa, ako je B. B., sumu vo výške 2295,75 eura, pričom táto suma bola získaná vynásobením základnej sumy platu pre výpočet platu sudcov a ostatných súdnych úradníkov vo výške 652,20 eura koeficientom 3,52. Tento súd dodáva, že za posledných dvadsať rokov sa jednak hrubý plat sudcu prvého stupňa zvýšil z 2187,72 eura na 3063,61 eura a jednak že tento plat sa navyšuje o 0,5 % až 20 % za každý odpracovaný rok, začínajúc od šiesteho odpracovaného roka. Za týchto posledných 20 rokov sa priemerná čistá mesačná mzda v Chorvátsku zvýšila o 125 % z 522,93 eura na 1163,00 eura. Zatiaľ čo teda v čase pristúpenia Chorvátska k Európskej únii hrubý plat sudcu prvého stupňa vo výške 2187,72 eura zodpovedal 2,08‑násobku hrubej mzdy zamestnancov právnických osôb, ktorá bola 1053,69 eura, teraz tento plat prestavuje 2974,37 eura a zodpovedá už len 1,77‑násobku hrubej mzdy zamestnancov právnických osôb, ktorej výška je 1679 eur. Čistý plat sudcu súdu prvého stupňa je teda 2020,79 eura, čo zodpovedá 1,67‑násobku čistej mzdy zamestnancov právnických osôb.
7
Okrem toho, pokiaľ ide o ďalšie sudcovské povolania, vnútroštátny súd na jednej strane uvádza, že plat sudcu sa nachádza na dvanástom zo šestnástich platových stupňov stanovených v štátnej a verejnej správe a zodpovedá platu zástupcov prokurátora na Općinski sud (obvodný súd, Chorvátsko). Na druhej strane cenník advokátskych služieb uplatniteľný v Chorvátsku stanovuje, že za vypracovanie žaloby v správnom súdnom spore a účasť advokáta na pojednávaní advokátovi prináleží odmena vo výške 2500 eur vrátane dane z pridanej hodnoty (DPH).
8
Vnútroštátny súd sa domnieva, že § 4 zákona o platoch súdnych úradníkov porušuje zásadu nezávislosti sudcov, ako vyplýva z článku 19 ods. 1 a 2 ZEÚ a článku 47 druhého odseku Charty. Výška platu chorvátskych sudcov prvého stupňa je totiž príliš nízka v porovnaní s platmi iných právnických povolaní, s priemernou mzdou a životnou úrovňou v Chorvátsku, ako aj v porovnaní s pomerom medzi platom sudcov a priemernou mesačnou mzdou zamestnancov právnických osôb v čase pristúpenia Chorvátskej republiky k Únii. Plat sudcov prvého stupňa nie je primeraný, čo ohrozuje ich nezávislosť a zásadu účinnej súdnej ochrany. Okrem toho sa platy sudcov vyplácajú z rozpočtu Chorvátskej republiky, čo nepriamo porušuje zásadu nezávislosti a autonómie súdnej moci, pretože ich výška závisí od rozhodnutí výkonnej a zákonodarnej moci.
9
Podľa B. B. má plat nezávislého sudcu zodpovedať jeho povinnostiam, skutočnosti, že osobne vykonáva súdnu funkciu vymedzenú ústavou, ako aj životnej úrovni a sociálnej situácii v krajine, v ktorej vykonáva svoju funkciu. Ustanovenie § 4 zákona o platoch súdnych úradníkov však tieto požiadavky nespĺňa. B. B. uvádza, že jeho plat sa za posledných dvadsať rokov zvýšil o menej ako 30 %, zatiaľ čo priemerná čistá mesačná mzda v Chorvátskej republike vzrástla o takmer 125 % a predstavuje približne 1160 eur. B. B. zdôrazňuje, že od podania jeho žaloby mali nové ustanovenia za cieľ výrazne zvýšiť platy všetkých zamestnancov v štátnej a verejnej správe, s výnimkou sudcov. Okrem toho po značnom zvýšení cenníka advokátskych služieb, ku ktorému došlo v roku 2023, by advokát, ktorý by mal na starosti iba dve veci, mohol dostať odmenu rovnajúcu sa platu sudcu.
10
Za týchto podmienok Upravni sud u Rijeci (Správny súd Rijeka) vo svojom rozhodnutí z 22. mája 2024 rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru päť prejudiciálnych otázok.
11
Rozhodnutím predsedu Súdneho dvora z 27. augusta 2024 bola táto vec prerušená až do vyhlásenia rozsudku z 25. februára 2025, Sąd Rejonowy w Białymstoku a Adoreikė (C‑146/23 a C‑374/23, EU:C:2025:109).
12
Listom z 13. marca 2025 kancelária Súdneho dvora poslala tento rozsudok vnútroštátnemu súdu a vyzvala ho, aby jej oznámil, či vzhľadom na tento rozsudok trvá na svojom návrhu na začatie prejudiciálneho konania.
13
Tento súd vo svojej odpovedi z 24. apríla 2025 informoval Súdny dvor, že trvá na svojom návrhu na začatie prejudiciálneho konania z dôvodu, že prejednávaná vec sa značne líši od vecí, v ktorých bol vydaný uvedený rozsudok. Podľa vnútroštátneho súdu tak na rozdiel od vnútroštátnych právnych úprav, o ktoré išlo vo veciach, v ktorých bol vydaný tento istý rozsudok, zákon o platoch súdnych úradníkov nestanovuje platy sudcov na základe objektívnych kritérií. Vnútroštátny súd tiež poukazuje na osobitosti kontextu existujúceho v Chorvátsku. V tejto súvislosti uvádza, že hospodárska kríza, ktorá odôvodňovala zníženie platov sudcov, sa skončila v roku 2016, takže odklad úpravy ich platov už neodôvodňuje žiadny legitímny dôvod. Uvedený súd sa tiež v podstate a analogicky s rozsudkom z 20. apríla 2021, Repubblika (C‑896/19, EU:C:2021:311, body 64 a 65), domnieva, že oslabenie pomeru medzi hrubým platom sudcu prvého stupňa a priemernou mzdou zamestnancov právnických osôb v období medzi pristúpením Chorvátskej republiky k Únii a dňom, kedy B. B. podal svoju žalobu, predstavuje zníženie úrovne ochrany nezávislosti sudcov.
14
Vnútroštátny súd napokon uvádza, že je pravda, že zákon o platoch súdnych úradníkov bol predmetom opätovnej novelizácie, ktorá sa uplatňuje od 1. marca 2025 a ktorej cieľom je zosúladiť základnú sumu pre výpočet platov sudcov so základnou sumou pre výpočet platov zamestnancov štátnej a verejnej správy. Napriek tejto reforme je však hrubý plat sudcov prvého stupňa rovnaký ako plat zodpovedajúci tretej platovej triede úradníkov štátnej a verejnej správy, a to bez zohľadnenia všetkých platových príplatkov, ktoré poberajú niektoré kategórie úradníkov. Okrem toho napriek tejto opätovnej novelizácii zákona o platoch súdnych úradníkov sudcovia naďalej nemôžu vykonávať žiadnu inú činnosť, prijímať dary ani poberať žiadne iné príjmy. Stále navyše nemajú nárok na nemocenské dávky, ktoré by boli rovnaké ako dávky vyplácané úradníkom a zamestnancom verejnej správy. V konečnom dôsledku má chorvátsky sudca aj naďalej nižší plat než mnohí jeho kolegovia s vysokoškolským vzdelaním, bez ohľadu na ich povolanie.
15
Upravni sud u Rijeci (Správny súd Rijeka) vzhľadom na nové skutočnosti, ktoré uviedol vo svojej odpovedi z 24. apríla 2025, upravil znenie svojich prejudiciálnych otázok, ktoré znejú takto:
„1.
Má sa zásada nezávislosti sudcov zakotvená v článku 19 ods. 1 druhom pododseku ZEÚ a článku 47 druhom odseku [Charty], vykladať v tom zmysle, že bráni ustanoveniam § 4 [zákona a platoch súdnych úradníkov], na základe ktorých bolo prijaté správne rozhodnutie napadnuté žalobcom [vo veci samej] a ktoré určujú základný plat (bez príplatkov) a stanovujú najmä základnú sumu a koeficient platu sudcu súdu prvého stupňa v [Chorvátsku]?
2.
V prípade kladnej odpovede na prvú otázku, majú sa článok 19 ods. 1 druhý pododsek ZEÚ a článok 47 druhý odsek Charty v situácii, keď by neuplatnenie § 4 [tohto] zákona viedlo k ešte nepriaznivejšej situácii, pokiaľ ide o nezávislosť sudcov na súdoch prvého stupňa, pričom členský štát sa sústavne vyhýba prijatiu systému platov, ktorý je v súlade s požiadavkami nezávislej súdnej moci, vykladať v tom zmysle, že vnútroštátny súd je povinný urobiť všetko, čo je právne prípustné na zabezpečenie nezávislosti sudcov, okrem iného aj stanoviť, na obdobie od 1. júla 2023 do 1. marca 2025, základný hrubý plat žalobcu ako sudcu súdu prvého stupňa bez príplatkov vo výške hrubého mesačného platu za bežný rok, ktorý sa získa vynásobením výšky priemernej hrubej mesačnej mzdy zamestnancov právnických osôb v [Chorvátsku] za predchádzajúci rok koeficientom (2,08) zodpovedajúcim pomeru hrubého platu sudcu špecializovaného súdu prvého stupňa k priemernej hrubej mzde zamestnancov zamestnaných právnickými osobami v [Chorvátsku] v čase vstupu Chorvátskej republiky do [Únie]?
3.
Má sa zásada nezávislosti sudcov zakotvená v článku 19 ods. 1 druhom pododseku ZEÚ a v článku 47 druhom odseku Charty vykladať v tom zmysle, že bráni vnútroštátnemu ustanoveniu (vrátane poslednej novely zákona o platoch sudcov… účinnej od 1. marca 2025), ktoré nijako neuplatňuje kritérium stanovené Úniou v oblasti platových tried sudcov ani neurčuje platovú triedu (z celkovo [šestnástich] platových tried) stanovenú pre štátnych úradníkov a štátnych zamestnancov, ktorá by bola vhodná na účely určenia platu sudcu súdu prvého stupňa?
4.
V prípade kladnej odpovede na predchádzajúcu otázku, majú sa článok 19 ods. 1 druhý pododsek ZEÚ a článok 47 druhý odsek Charty, v ktorých je stanovená zásada nezávislosti sudcov, vykladať v tom zmysle, že bránia vnútroštátnemu ustanoveniu, ktoré povoľuje vyplácanie platov sudcov zo štátneho rozpočtu, ktorý prijíma a spravuje vláda Chorvátskej republiky a parlament Chorvátskej republiky ako subjekty výkonnej a zákonodarnej moci, a tým nepriamo ovplyvňujú nezávislosť súdnej moci[?].
5.
Má sa zásada nezávislosti sudcov stanovená v článku 19 ods. 1 druhom pododseku ZEÚ a v článku 47 druhom odseku Charty vykladať v tom zmysle, že zákonodarca Chorvátskej republiky je povinný pri prijímaní ustanovení upravujúcich platy sudcov stanoviť platy sudcov tak, aby rast platov sudcov zodpovedal rastu priemernej mzdy v [Chorvátsku] za rovnaké obdobie?“
O prejudiciálnych otázkach
16
Podľa článku 99 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora ak možno odpoveď na položenú otázku jednoznačne vyvodiť z judikatúry alebo ak odpoveď na takúto prejudiciálnu otázku nevyvoláva žiadne dôvodné pochybnosti, Súdny dvor môže na návrh sudcu spravodajcu po vypočutí generálneho advokáta kedykoľvek rozhodnúť formou odôvodneného uznesenia.
17
Treba takisto pripomenúť, že súdna spolupráca stanovená článkom 267 ZFEÚ je založená na jednoznačnom rozdelení úloh medzi vnútroštátnymi súdmi a Súdnym dvorom. Na jednej strane Súdny dvor nie je oprávnený uplatniť právne normy Únie na konkrétny prípad, ale iba sa vyjadriť k výkladu Zmlúv a aktov prijatých inštitúciami, orgánmi, úradmi alebo agentúrami Únie (pozri v tomto zmysle rozsudok z 18. mája 2021, Asociaţia Forumul Judecătorilor din România a i., C‑83/19, C‑127/19, C‑195/19, C‑291/19, C‑355/19 a C‑397/19, EU:C:2021:393, bod 201 ako aj citovanú judikatúru). Na druhej strane v súlade s bodom 11 odporúčaní Súdneho dvora Európskej únie pre vnútroštátne súdy pri podávaní návrhov na začatie prejudiciálneho konania (Ú. v. EÚ C 380, 2019, s. 1) prináleží vnútroštátnym súdom, aby v spore, ktorý prejednávajú, vyvodili konkrétne závery z výkladu poskytnutého Súdnym dvorom (pozri v tomto zmysle rozsudok z 25. októbra 2018, Roche Lietuva, C‑413/17, EU:C:2018:865, bod 43).
18
V prejednávanej veci sa Súdny dvor napriek pochybnostiam vyjadreným vnútroštátnym súdom domnieva, že výklad práva Únie požadovaný vnútroštátnym súdom možno jednoznačne vyvodiť z rozsudku z 25. februára 2025, Sąd Rejonowy w Białymstoku a Adoreikė (C‑146/23 a C‑374/23, EU:C:2025:109). V prejednávanej veci je teda potrebné uplatniť článok 99 rokovacieho poriadku.
19
Ako vyplýva z bodu 17 tohto uznesenia, prináleží vnútroštátnemu súdu, aby v spore vo veci samej vyvodil konkrétne závery z výkladu vyplývajúceho z tejto judikatúry Súdneho dvora.
O prvej a tretej až piatej otázke
20
Svojou prvou a treťou až piatou otázkou, ktoré treba preskúmať spoločne, sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či sa má článok 19 ods. 1 druhý pododsek ZEÚ v spojení s článkom 2 ZEÚ vykladať v tom zmysle, že zásada nezávislosti sudcov bráni právnej úprave členského štátu, podľa ktorej plat sudcov určuje zákonodarná a výkonná moc tohto členského štátu tak, že základný plat sudcov a iných súdnych úradníkov sa vynásobí koeficientom zodpovedajúcim kategórii dotknutého sudcu.
21
V prvom rade treba konštatovať, že hoci v súlade so zásadou deľby moci, ktorou sa vyznačuje fungovanie právneho štátu, musí byť zaručená nezávislosť súdov vo vzťahu k zákonodarnej a výkonnej moci členského štátu, samotná skutočnosť, že tieto zložky moci sa podieľajú na určovaní platu sudcov, sama osebe nemôže vyvolať závislosť sudcov od týchto zložiek moci ani pochybnosti o ich nezávislosti alebo nestrannosti. Členské štáty totiž pri zostavovaní svojho rozpočtu a rozhodovaní medzi rôznymi položkami verejných výdavkov disponujú širokou mierou voľnej úvahy, ktorá zahŕňa určenie metódy výpočtu týchto výdavkov, a najmä platov sudcov. Vnútroštátne zákonodarné a výkonné orgány majú totiž najlepšie predpoklady na to, aby zohľadnili osobitný sociálno‑ekonomický kontext členského štátu, v ktorom sa má zostavovať tento rozpočet a zaručiť nezávislosť sudcov [rozsudky z 25. februára 2025, Sąd Rejonowy w Białymstoku a Adoreikė, C‑146/23 a C‑374/23, EU:C:2025:109, bod 51, ako aj z 5. júna 2025, Curtea de Apel Bucureşti (Zrušenie odchodného pri odchode sudcov do dôchodku), C‑762/23, EU:C:2025:400, bod 22].
22
Nič to však nemení na tom, že vnútroštátne pravidlá týkajúce sa platu sudcov nesmú u osôb podliehajúcich súdnej právomoci vyvolávať oprávnené pochybnosti, pokiaľ ide o neovplyvniteľnosť dotknutých sudcov vonkajšími činiteľmi a ich neutralitu vo vzťahu k jednotlivým záujmom, o ktorých rozhodujú. Na tento účel môžu charty, správy a iné dokumenty vypracované orgánmi Rady Európy alebo v rámci systému Organizácie Spojených národov poskytnúť relevantné usmernenia na účel výkladu práva Únie v prípade vnútroštátnych ustanovení prijatých v tejto oblasti [rozsudky z 25. februára 2025, Sąd Rejonowy w Białymstoku a Adoreikė, C‑146/23 a C‑374/23, EU:C:2025:109, body 52 a 53, ako aj z 5. júna 2025, Curtea de Apel Bucureşti (Zrušenie odchodného pri odchode sudcov do dôchodku), C‑762/23, EU:C:2025:400, bod 23].
23
V druhom rade zásada nezávislosti sudcov v spojení so zásadou právnej istoty vyžaduje, aby pravidlá určenia ich platu boli objektívne, predvídateľné, stabilné a transparentné, aby sa vylúčil akýkoľvek svojvoľný zásah zákonodarnej a výkonnej moci dotknutého členského štátu (rozsudok z 25. februára 2025, Sąd Rejonowy w Białymstoku a Adoreikė, C‑146/23 a C‑374/23, EU:C:2025:109, bod 56).
24
Zdá sa, že § 4 prvý odsek zákona o platoch súdnych úradníkov tým, že stanovuje, že výška platu sudcov sa určí vynásobením základnej sumy koeficientom, ktorý má odrážať význam funkcie sudcu, spĺňa podmienky uvedené v predchádzajúcom bode, čo však prináleží overiť vnútroštátnemu súdu.
25
Ani vo veciach, v ktorých bol vydaný rozsudok z 25. februára 2025, Sąd Rejonowy w Białymstoku a Adoreikė (C‑146/23 a C‑374/23, EU:C:2025:109, body 10 a 25), Súdny dvor nespochybnil takéto spôsoby výpočtu platov poľských a litovských sudcov. V každom prípade žiadna skutočnosť uvedená v návrhu na začatie prejudiciálneho konania neumožňuje pochopiť, z akých dôvodov by podmienky výpočtu platov chorvátskych sudcov, ako sú stanovené zákonom o platoch súdnych úradníkov, nemali byť objektívne.
26
V treťom rade sudcovia musia poberať plat, ktorého výška je primeraná významu ich funkcie, čo si vyžaduje zohľadniť sociálno‑ekonomický kontext dotknutého členského štátu, inými slovami jeho hospodársku, sociálnu a finančnú situáciu. Z tohto hľadiska je vhodné porovnať priemerný plat sudcov s priemernou mzdou v uvedenom štáte. Hoci zároveň treba zohľadniť mzdu iných právnických povolaní, nemožno z toho vyvodiť, že plat sudcov nemôže byť stanovený na nižšej úrovni, než je priemerná mzda iných odborníkov v oblasti práva, najmä tých, ktorí vykonávajú slobodné povolanie, ako sú advokáti, keďže sa zjavne nachádzajú v odlišnej situácii ako sudcovia. Treba zohľadniť aj rôzne príplatky a príspevky, ktoré sudcovia poberajú okrem svojho bežného základného platu [rozsudky z 25. februára 2025, Sąd Rejonowy w Białymstoku a Adoreikė, C‑146/23 a C‑374/23, EU:C:2025:109, body 58 a 61 až 64, ako aj z 5. júna 2025, Curtea de Apel Bucureşti (Zrušenie odchodného pri odchode sudcov do dôchodku), C‑762/23, EU:C:2025:400, body 35 a 36].
27
Hoci v rámci konania podľa článku 267 ZFEÚ Súdnemu dvoru neprináleží uplatniť právne predpisy Únie na konkrétny prípad, Súdny dvor môže na účely poskytnutia užitočnej odpovede vnútroštátnemu súdu poskytnúť usmernenia vyplývajúce zo spisov v konaniach vo veci samej, ako aj z písomných pripomienok, ktoré má k dispozícii, aby tento súd mohol rozhodnúť (pozri v tomto zmysle rozsudky z 20. júna 1991, Newton, C‑356/89, EU:C:1991:265, bod 10, ako aj z 25. februára 2025, Sąd Rejonowy w Białymstoku a Adoreikė, C‑146/23 a C‑374/23, EU:C:2025:109, bod 77).
28
V prejednávanej veci treba predovšetkým uviesť, že základný hrubý plat sudcov prvého stupňa sa rovná 1,77‑násobku hrubej mzdy zamestnancov právnických osôb, o ktorej navyše nie je spresnené, či zodpovedá priemernej hrubej mzde v tomto členskom štáte, a že tento pomer zostáva významný.
29
Takisto sa zdá, že vnútroštátny súd nezohľadnil príspevky chorvátskych sudcov prvého stupňa, najmä príspevok za odpracované roky, ktorý vedie k navýšeniu platu sudcov o 0,5 % až 20 % za každý odpracovaný rok, začínajúc od šiesteho odpracovaného roka, a ktorý môže ich plat výrazne zvýšiť.
30
Ďalej s cieľom overiť, do akej miery plat sudcov zodpovedá významu ich funkcie, môže vnútroštátny súd zohľadniť údaje uvedené v oznámení Komisie Európskemu parlamentu, Rade, Európskej centrálnej banke, Hospodárskemu a sociálnemu výboru a Výboru regiónov [COM(2025) 375 final] z 1. júla 2025 s názvom „Porovnávací prehľad [Európskej únie] v oblasti justície za rok 2025“ [pozri analogicky rozsudok z 5. júna 2025, Curtea de Apel Bucureşti (Zrušenie odchodného pri odchode sudcov do dôchodku) (C‑762/23, EU:C:2025:400, bod 43]. Z obrázku č. 35 uvedeného v tomto oznámení pritom vyplýva, že pomer medzi hrubým platom chorvátskych sudcov prvého stupňa na začiatku kariéry a priemernou mzdou v tomto členskom štáte, ktorý je 1,77, je porovnateľný s pomerom, ktorý možno pozorovať v iných členských štátoch, akými sú Belgické kráľovstvo, Talianska republika, Litovská republika, Maďarsko, Rakúska republika, Poľská republika, Fínska republika alebo Švédske kráľovstvo. Tento pomer je dokonca vyšší ako pomer v Nemecku, Francúzsku, Luxembursku, Holandsku alebo Slovinsku.
31
Navyše skutočnosť, že zákonodarca členského štátu z rozpočtových dôvodov nepristúpil k navýšeniu platu vnútroštátnych sudcov, takže predmetný pomer sa znížil, nemožno nevyhnutne chápať ako zníženie úrovne ochrany hodnoty právneho štátu v tomto členskom štáte. Porušenie článku 19 ods. 1 druhého pododseku ZEÚ a článku 47 Charty môžu preukázať len osobitné okolnosti potvrdzujúce vôľu tohto zákonodarcu porušiť zásadu nezávislosti sudcov, najmä prijatie vnútroštátnych ustanovení týkajúcich sa organizácie súdnictva, ktoré zasahujú do záruk nezávislosti sudcov (pozri v tomto zmysle rozsudok z 20. apríla 2021, Repubblika, C‑896/19, EU:C:2021:311, body 64 a 65).
32
Pokiaľ ide napokon o tvrdenie založené na skutočnosti, že za vyhotovenie žaloby v rámci správneho konania a za účasť na pojednávaní dostáva advokát v Chorvátsku odmenu vo výške 2500 eur vrátane DPH, je pravda, ako to vyplýva zo správy o hodnotení európskeho justičného systému vypracovanej v roku 2020 Európskou komisiou pre hodnotenie efektívnosti justície (CEPEJ) (strana 67), že s cieľom zabezpečiť nezávislosť sudcov a v širšom zmysle kvalitu súdnictva v právnom štáte by sa „v politikách v oblasti justície… mali zohľadňovať aj [mzdy] iných právnických profesií, aby sa povolanie sudcu stalo atraktívnym pre vysokokvalifikovaných právnikov z praxe“. Ako však bolo zdôraznené v bode 26 tohto uznesenia, zásada nezávislosti sudcov nebráni tomu, aby bol plat sudcov stanovený na nižšej úrovni, než je priemerná mzda iných odborníkov v oblasti práva, najmä pokiaľ sa títo iní odborníci zjavne nachádzajú v odlišnej situácii ako sudcovia.
33
S výhradou overení, ktoré prináleží vykonať vnútroštátnemu súdu, sa teda nezdá, že § 4 prvý odsek zákona o platoch súdnych úradníkov porušil požiadavky vyplývajúce zo zásady nezávislosti sudcov, ako vyplýva z článku 19 ods. 1 druhého pododseku ZEÚ v spojení s článkom 2 ZEÚ (pozri analogicky rozsudok z 25. februára 2025, Sąd Rejonowy w Białymstoku a Adoreikė, C‑146/23 a C‑374/23, EU:C:2025:109, bod 83).
34
Vzhľadom na predchádzajúce úvahy treba na prvú a tretiu až piatu otázku odpovedať tak, že článok 19 ods. 1 druhý pododsek ZEÚ v spojení s článkom 2 ZEÚ sa má vykladať v tom zmysle, že zásada nezávislosti sudcov nebráni právnej úprave členského štátu, podľa ktorej plat sudcov určuje zákonodarná a výkonná moc tohto členského štátu tak, že základný plat sudcov a iných súdnych úradníkov sa vynásobí koeficientom zodpovedajúcim kategórii dotknutého sudcu, pokiaľ toto určenie nie je prejavom svojvôle, ale je založené na objektívnych, predvídateľných, stabilných a transparentných spôsoboch určenia a zabezpečuje sudcom úroveň platu zodpovedajúcu významu funkcií, ktoré vykonávajú, so zohľadnením hospodárskej, sociálnej a finančnej situácie uvedeného členského štátu a priemernej mzdy v ňom.
O druhej otázke
35
Svojou druhou otázkou sa vnútroštátny súd v podstate pýta, akým spôsobom by mohol tento súd obnoviť právo sudcov na plat, ktorý je primeraný významu ich funkcie v prípade, že § 4 zákona o platoch súdnych úradníkov porušuje zásadu nezávislosti sudcov, ako vyplýva z článku 19 ods. 1 druhého pododseku ZEÚ v spojení s článkom 2 ZEÚ.
36
Vzhľadom na odpoveď na prvú a tretiu až piatu otázku a na neexistenciu skutočností, ktoré by mohli preukázať, že § 4 tohto zákona porušuje túto zásadu nezávislosti sudcov, nie je potrebné odpovedať na druhú otázku.
O trovách
37
Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd.
Z týchto dôvodov Súdny dvor (siedma komora) rozhodol takto:
Článok 19 ods. 1 druhý pododsek ZEÚ v spojení s článkom 2 ZEÚ
sa má vykladať v tom zmysle, že:
zásada nezávislosti sudcov nebráni právnej úprave členského štátu, podľa ktorej plat sudcov určuje zákonodarná a výkonná moc tohto členského štátu tak, že základný plat sudcov a iných súdnych úradníkov sa vynásobí koeficientom zodpovedajúcim kategórii dotknutého sudcu, pokiaľ toto určenie nie je prejavom svojvôle, ale je založené na objektívnych, predvídateľných, stabilných a transparentných spôsoboch určenia a zabezpečuje sudcom úroveň platu zodpovedajúcu významu funkcií, ktoré vykonávajú, so zohľadnením hospodárskej, sociálnej a finančnej situácie uvedeného členského štátu a priemernej mzdy v ňom.
Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: chorvátčina.