62022CJ0508
ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA (ôsma komora)
z 28. septembra 2023 (
*1
)
„Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Vnútroštátne zdanenie – Článok 110 ZFEÚ – Vrátenie dane vybratej členským štátom v rozpore s právom Únie – Daň z prvého prihlásenia motorového vozidla do evidencie – Zahrnutie dane do trhovej hodnoty vozidla, za ktoré bola táto daň zaplatená – Prevod práva na vrátenie dane na neskoršieho nadobúdateľa tohto vozidla“
Vo veci C‑508/22,
ktorej predmetom je návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 267 ZFEÚ, podaný rozhodnutím Curtea de Apel Braşov (Odvolací súd Brašov, Rumunsko) z 22. júna 2022 a doručený Súdnemu dvoru 27. júla 2022, ktorý súvisí s konaním:
KL,
PO
proti
Administrația Județeană a Finanțelor Publice Brașov,
SÚDNY DVOR (ôsma komora),
v zložení: predseda ôsmej komory M. Safjan, sudcovia N. Jääskinen (spravodajca) a M. Gavalec,
generálny advokát: M. Szpunar,
tajomník: A. Calot Escobar,
so zreteľom na písomnú časť konania,
so zreteľom na pripomienky, ktoré predložili:
–
KL a PO, v zastúpení: D. Târşia, avocat,
–
rumunská vláda, v zastúpení: R. Antonie, E. Gane a O.‑C. Ichim, splnomocnené zástupkyne,
–
Európska komisia, v zastúpení: M. Björkland a T. Isacu de Groot, splnomocnení zástupcovia,
so zreteľom na rozhodnutie prijaté po vypočutí generálneho advokáta, že vec bude prejednaná bez jeho návrhov,
vyhlásil tento
Rozsudok
1
Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu článku 110 ZFEÚ.
2
Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi KL a PO ako dedičmi AX na jednej strane a Administrația Județeană a Finanțelor Publice Brașov (Župná správa verejných financií Brašov, Rumunsko) (ďalej len „daňová správa“) na strane druhej vo veci vrátenia dane, ktorá bola vybratá v rozpore s právom Únie pri prvom prihlásení vozidla do evidencie, neskoršiemu nadobúdateľovi tohto vozidla.
Právny rámec
Právo Únie
3
Článok 110 ZFEÚ stanovuje:
„Žiaden členský štát nezdaní výrobky z iných členských štátov nijakou priamou alebo nepriamou vnútroštátnou daňou prevyšujúcou dane ukladané priamo či nepriamo na podobné domáce výrobky.
Ďalej, žiaden členský štát nezdaní výrobky iných členských štátov nijakou vnútroštátnou daňou, ktorá nepriamo ochraňuje iné výrobky.“
Rumunské právo
4
Ordonanța de urgență a Guvernului nr. 52/2017 privind restituirea sumelor reprezentând taxa specială pentru autoturisme și autovehicule, taxa pe poluare pentru autovehicule, taxa pentru emisiile poluante provenite de la autovehicule și timbrul de mediu pentru autovehicule (mimoriadne nariadenie vlády č. 52/2017 o vrátení súm predstavujúcich osobitnú daň z osobných automobilov a iných motorových vozidiel, daň zo znečistenia motorovými vozidlami, daň zo znečisťujúcich emisií z motorových vozidiel a kolkovú environmentálnu daň z motorových vozidiel) zo 4. augusta 2017 (Monitorul Oficial al României, časť I, č. 644 zo 7. augusta 2017, ďalej len „OUG č. 52/2017“) stanovuje postup vrátenia viacerých daní z motorových vozidiel, o ktorých Súdny dvor rozhodol, že sú v rozpore s právom Únie.
5
Podľa článku 1 ods. 1 OUG č. 52/2017:
„Daňovníci, ktorí zaplatili osobitnú daň z osobných automobilov a iných motorových vozidiel, upravenú v článkoch 214a až 214c zákona č. 571/2003 Daňového zákonníka, v znení neskorších predpisov, daň zo znečistenia motorovými vozidlami upravenú mimoriadnym nariadením vlády č. 50/2008, ktorým sa stanovuje daň zo znečisťovania motorovými vozidlami, schváleným zákonom č. 140/2011, daň zo znečisťujúcich emisií z motorových vozidiel, upravenú zákonom č. 9/2012, ktorým sa stanovuje daň zo znečisťujúcich emisií z motorových vozidiel, v znení neskorších predpisov, a kolkovú environmentálnu daň z motorových vozidiel upravenú mimoriadnym nariadením vlády č. 9/2013, ktorým sa stanovuje kolková environmentálna daň z motorových vozidiel, schváleným, zmeneným a doplneným zákonom č. 37/2014, v znení neskorších predpisov, a ktorým do nadobudnutia účinnosti tohto mimoriadneho nariadenia vlády neboli vrátené peniaze, môžu požiadať o ich vrátenie spolu s úrokmi splatnými za obdobie odo dňa výberu do dňa vrátenia, a to žiadosťou podanou na príslušnom ústrednom daňovom orgáne. V tejto súvislosti sa uplatňuje úroková sadzba stanovená v článku 174 ods. 5 zákona č. 207/2015 Daňového poriadku, v znení neskorších predpisov.“
Spor vo veci samej a prejudiciálne otázky
6
Dňa 3. marca 2008 spoločnosť SC Zilex Corn SRL nadobudla prostredníctvom lízingu motorové vozidlo značky Toyota, vyrobené v roku 2007. Na účely prvého prihlásenia tohto vozidla do evidencie v Rumunsku lízingová spoločnosť BCR Leasing IFN SA zaplatila rumunským orgánom osobitnú daň z osobných vozidiel a motorových vozidiel (ďalej len „osobitná registračná daň“), zvýšenú o daň z pridanej hodnoty, vo výške 6378,23 rumunských lei (RON) (približne 1298 eur). Lízingová spoločnosť si túto sumu nechala uhradiť spoločnosťou Zilex Corn.
7
Vlastníctvo vozidla bolo 12. novembra 2012 prevedené na spoločnosť SC Zaral SRL a následne 16. mája 2016 na AX.
8
Dňa 28. augusta 2018 AX podal na daňovú správu žiadosť o vrátenie osobitnej registračnej dane zaplatenej za predmetné vozidlo na základe článku 1 ods. 1 OUG č. 52/2017. Daňová správa túto žiadosť zamietla rozhodnutím z 5. marca 2019 z dôvodu, že ju nepodala osoba, ktorá túto daň zaplatila. AX podal proti tomuto rozhodnutiu námietku, ktorá bola zamietnutá rozhodnutím z 29. júla 2019.
9
AX podal žalobu na Tribunalul Brașov (Vyšší súd Brašov, Rumunsko), ktorou sa domáhal zrušenia týchto dvoch rozhodnutí a uloženia povinnosti daňovej správe vrátiť osobitnú registračnú daň a zaplatiť príslušné úroky.
10
Rozsudkom z 23. decembra 2020 tento súd zamietol žalobu z dôvodu, že v súlade s uplatniteľnou vnútroštátnou právnou úpravou patrí právo na vrátenie dane len osobe, ktorá zaplatila osobitnú registračnú daň pri prvom prihlásení predmetného vozidla do evidencie, a nie neskorším nadobúdateľom tohto vozidla.
11
AX podal proti tomuto rozsudku odvolanie na Curtea de Apel Braşov (Odvolací súd Brašov, Rumunsko), teda na vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania.
12
Rozsudkom z 5. apríla 2022 tento súd zamietol odvolanie z dôvodu, že AX nepreukázal, že právo na vrátenie na neho bolo prevedené v rovnakom čase ako vlastnícke právo k predmetnému vozidlu. Okrem toho uvedený súd konštatoval, že prevod tejto daňovej pohľadávky sa nemohol uskutočniť zo zákona pri kúpe tohto vozidla.
13
AX podal proti tomuto rozsudku opravný prostriedok na posledný uvedený súd, pričom sa odvolával najmä na nesprávny výklad článku 110 ZFEÚ a na porušenie zásady efektivity.
14
Vnútroštátny súd sa pýta, či členský štát môže odmietnuť vrátenie dane, ktorá bola vybratá pri prvom prihlásení vozidla do evidencie v rozpore s právom Únie, neskoršiemu nadobúdateľovi tohto vozidla.
15
Tento súd uvádza, že OUG č. 52/2017 bolo prijaté v nadväznosti na rozsudky Súdneho dvora, ktorými sa rozhodlo, že viaceré dane uplatniteľné na motorové vozidlá zavedené Rumunskom, medzi ktorými je aj predmetná osobitná registračná daň, sú v rozpore s právom Únie. Podľa jeho článku 1 ods. 1 sa však právo na vrátenie dane, ktorá sa považuje za daň v rozpore s právom Únie, priznáva len zdaniteľnej osobe, ktorá ju zaplatila.
16
Uvedený súd pritom zdôrazňuje, že od zavedenia daní uplatniteľných na motorové vozidlá, ktoré sú uvedené v OUG č. 52/2017, boli dotknuté vozidlá predmetom transakcií a že v rozsudku zo 7. apríla 2011, Tatu (C‑402/09, EU:C:2011:219), Súdny dvor rozhodol, že takáto daň po tom, ako bola zaplatená, je súčasťou trhovej hodnoty vozidla.
17
Vnútroštátny súd sa preto pýta, či obmedzenie práva na vrátenie daní vybratých v rozpore s právom Únie, ktoré je stanovené v článku 1 ods. 1 OUG č. 52/2017, je v súlade s povinnosťou členských štátov vrátiť takéto dane.
18
Z týchto dôvodov Curtea de Apel Brașov (Odvolací súd Brašov) rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky:
„1.
Možno právo Únie [článok 110 ZFEÚ] vykladať v tom zmysle, že výška dane zakázanej právom Únie je zahrnutá do hodnoty vozidla, pričom [z tejto dane vyplývajúcu pohľadávku] možno previesť spolu s vlastníckym právom k vozidlu na tretie osoby, ktoré toto vozidlo nadobudnú?
2.
Bráni výklad [článku] 110 ZFEÚ takej vnútroštátnej právnej úprave, akou je právna úprava uvedená v článku 1 [OUG č. 52/2017], podľa ktorej možno daň zakázanú právom Únie vrátiť iba daňovníkovi, ktorý ju uhradil, a nie neskorším nadobúdateľom vozidla, za ktoré bola daň zaplatená, ak daň nebola vrátená osobe, ktorá ju uhradila?“
O prejudiciálnych otázkach
Úvodné pripomienky
19
Článok 110 ZFEÚ sa vzťahuje na všetky výrobky pochádzajúce z iných členských štátov, ako aj na výrobky pochádzajúce z tretích krajín, ktoré sú v Únii vo voľnom obehu (pozri v tomto zmysle rozsudok zo 7. mája 1987, Cooperativa Co‑Frutta, 193/85, EU:C:1987:210, bod 29).
20
V tejto súvislosti Európska komisia vo svojich písomných pripomienkach uviedla, že v návrhu na začatie prejudiciálneho konania sa neuvádza, či vozidlo, o ktoré ide vo veci samej, nadobudnuté v Rumunsku, bolo dovezené z iného členského štátu, a preto vyjadrila pochybnosti o tom, či toto vozidlo patrí do pôsobnosti článku 110 ZFEÚ.
21
Z uvedeného návrhu však vyplýva, že ide o vozidlo značky Toyota. Podľa informácií, ktoré má Súdny dvor k dispozícii, sa táto značka v Rumunsku nevyrába. Možno preto odôvodnene predpokladať, že príslušné vozidlo má pôvod v inom členskom štáte alebo že pochádza z tretej krajiny, a teda sa nachádza vo voľnom obehu v Európskej únii.
22
Položené otázky treba preskúmať práve s ohľadom na tento predpoklad.
O prvej otázke
23
Svojou prvou otázkou sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či sa má článok 110 ZFEÚ vykladať v tom zmysle, že výška dane z motorových vozidiel vybratej členským štátom v rozpore s právom Únie pri prvom prihlásení do evidencie môže byť zahrnutá do hodnoty týchto vozidiel, a tak sa pohľadávka voči štátu z dôvodu nezákonného výberu uvedenej dane považuje pri predaji uvedených vozidiel za prenesenú na ich neskorších nadobúdateľov.
24
V tejto súvislosti je potrebné poukázať na to, že článok 110 prvý odsek ZFEÚ zakazuje členským štátom priamo alebo nepriamo zdaňovať výrobky z iných členských štátov akoukoľvek vnútroštátnou daňou prevyšujúcou dane ukladané priamo či nepriamo na podobné domáce výrobky.
25
Z ustálenej judikatúry vyplýva, že toto ustanovenie je porušené, ak výška dane zaťažujúcej dovezené ojazdené vozidlo prevyšuje zostatkovú hodnotu dane, ktorá je súčasťou hodnoty podobného ojazdeného vozidla, ktoré už je prihlásené do evidencie na vnútroštátnom území (rozsudok zo 7. apríla 2011, Tatu, C‑402/09, EU:C:2011:219, bod 39 a citovaná judikatúra).
26
Pri preskúmaní súladu registračnej dane zavedenej členským štátom, ktorá zaťažuje dovezené ojazdené vozidlo, s článkom 110 ZFEÚ Súdny dvor spresnil, že suma takejto dane je zahrnutá do hodnoty vozidla od zaplatenia tejto dane. Ak je teda vozidlo prihlásené do evidencie v dotknutom členskom štáte následne predané ako ojazdené vozidlo v tom istom členskom štáte, jeho trhová hodnota vrátane zostatkovej hodnoty dane pri prihlásení do evidencie sa bude rovnať určitému percentu z jeho pôvodnej hodnoty zodpovedajúcemu opotrebovaniu tohto vozidla (pozri najmä rozsudok zo 7. apríla 2011, Tatu, C‑402/09, EU:C:2011:219, bod 40 a citovanú judikatúru). V určitých osobitných situáciách však zostatková suma dane prestáva byť súčasťou trhovej hodnoty predmetných vozidiel (pozri v tomto zmysle rozsudok z 9. júna 2016, Budişan, C‑586/14, EU:C:2016:421, bod 41).
27
Treba však zdôrazniť, že tieto rozsudky sa týkajú preskúmania daňovej neutrality, ktorej súlad s článkom 110 ZFEÚ bol predmetom posúdenia Súdnym dvorom. Túto judikatúru nemožno uplatniť na prípad, ktorý je predmetom veci samej, a netýka sa neutrality predmetnej osobitnej registračnej dane, ale otázky, či sa v rámci vrátenia dane vybratej v rozpore s právom Únie možno domnievať, že takáto daň je vo všeobecnosti a v každom prípade prenesená na neskoršieho nadobúdateľa alebo nadobúdateľov predmetného vozidla.
28
Ako Súdny dvor opakovane rozhodol v oblasti nepriamych daní, hoci takéto dane sú obvykle v obchodných vzťahoch čiastočne alebo úplne prenesené na konečného spotrebiteľa, nemožno všeobecne tvrdiť, že daň je vo všetkých prípadoch skutočne prenesená. Skutočné prenesenie, či už čiastočné alebo úplné, závisí od viacerých faktorov, ktoré sú spojené s každou obchodnou transakciou, a odlišujú ju od ostatných prípadov, ktoré nastali v iných súvislostiach. Preto je otázka prenesenia alebo neprenesenia nepriamej dane v každom jednotlivom prípade skutkovou otázkou, ktorá patrí do právomoci vnútroštátneho súdu, ktorý má voľnosť pri posudzovaní predložených dôkazov (pozri v tomto zmysle rozsudok z 25. februára 1988, Les Fils de Jules Bianco a Girard, 331/85, 376/85 a 378/85, EU:C:1988:97, bod 17, ako aj uznesenie zo 7. februára 2022, Vapo Atlantic, C‑460/21, EU:C:2022:83, bod 44 a citovanú judikatúru).
29
Rovnako to musí byť aj v prípade takých daní, ako je predmetná osobitná registračná daň zaťažujúca motorové vozidlá pri ich prvom prihlásení do evidencie v členskom štáte. Skutočné čiastočné alebo úplné prenesenie dane týkajúce sa vozidla, za ktoré bola zaplatená takáto daň, na jeho neskoršieho nadobúdateľa, v konečnom dôsledku totiž závisí od rôznych faktorov súvisiacich so skutkovými okolnosťami obchodných transakcií, v rámci ktorých dochádza k prevodu vlastníctva takého vozidla.
30
Vnútroštátnemu súdu preto prináleží, aby v závislosti od okolností veci, o ktorej rozhoduje, posúdil, či skutočne došlo k čiastočnému alebo úplnému preneseniu uvedenej dane na niektorého z neskorších nadobúdateľov.
31
Pokiaľ však vnútroštátny súd na základe voľného hodnotenia dôkazov, ktoré sú mu predložené, konštatuje, že osobitná registračná daň, ktorá bola zaplatená pri prvom prihlásení vozidla do evidencie, bola skutočne prenesená na neskoršieho nadobúdateľa tohto vozidla, v zásade nič nebráni záveru, že pohľadávka voči štátu z dôvodu nezákonného výberu uvedenej dane bola prevedená súčasne s vlastníctvom tohto vozidla na tohto nadobúdateľa.
32
Preto treba na prvú otázku odpovedať tak, že článok 110 ZFEÚ sa má vykladať v tom zmysle, že výška dane z motorových vozidiel vybratej členským štátom v rozpore s právom Únie pri ich prvom prihlásení do evidencie môže byť zahrnutá do hodnoty týchto vozidiel, a tak sa pohľadávka voči štátu z dôvodu nezákonného výberu uvedenej dane považuje pri predaji uvedených vozidiel za prenesenú na neskorších nadobúdateľov týchto vozidiel.
O druhej otázke
33
Svojou druhou otázkou sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či sa má článok 110 ZFEÚ vykladať v tom zmysle, že bráni vnútroštátnej právnej úprave, ktorá stanovuje, že daň z motorových vozidiel vybratá členským štátom v rozpore s právom Únie pri ich prvom prihlásení do evidencie môže byť vrátená len zdaniteľnej osobe, ktorá túto daň zaplatila, a nie neskoršiemu nadobúdateľovi predmetného vozidla.
34
V tejto súvislosti z ustálenej judikatúry v prvom rade vyplýva, že právo na vrátenie daní vybratých členským štátom v rozpore s právnymi normami Únie je následkom a súčasťou práv, ktoré osobám podliehajúcim súdnej právomoci priznávajú ustanovenia práva Únie zakazujúce takéto dane, ako boli vyložené Súdnym dvorom. Členské štáty sú teda v zásade povinné vrátiť dane vybrané v rozpore s právom Únie (pozri najmä rozsudky z 19. júla 2012, Littlewoods Retail a i., C‑591/10, EU:C:2012:478, bod 24, ako aj z 15. októbra 2014, Nicula, C‑331/13, EU:C:2014:2285, bod 27 a citovanú judikatúru).
35
Navyše ak členský štát vybral dane v rozpore s právnymi normami Únie, osoby podliehajúce súdnej právomoci majú právo na vrátenie nielen neprávom vybratej dane, ale aj súm, ktoré boli tomuto štátu zaplatené alebo ním vybraté v priamej súvislosti s touto daňou (pozri najmä rozsudky z 19. júla 2012, Littlewoods Retail a i., C‑591/10, EU:C:2012:478, bod 25, ako aj z 15. októbra 2014, Nicula, C‑331/13, EU:C:2014:2285, bod 28 a citovanú judikatúru).
36
V druhom rade z judikatúry Súdneho dvora vyplýva, že na základe výnimky zo zásady vrátenia daní môže byť vrátenie neoprávnene vybratých daní odmietnuté, pokiaľ by viedlo k bezdôvodnému obohateniu oprávnených subjektov, teda pokiaľ sa preukáže, že osoba povinná zaplatiť tieto dane túto povinnosť v skutočnosti preniesla priamo na kupujúceho (rozsudok z 20. októbra 2011, Danfoss a Sauer‑Danfoss, C‑94/10, EU:C:2011:674, bod 21, ako aj citovaná judikatúra).
37
Ochrana práv zaručených v tejto oblasti právnym poriadkom Únie tak nevyžaduje vrátenie daní, poplatkov a príspevkov, ktoré boli vybraté v rozpore s právom Únie, pokiaľ sa preukáže, že osoba povinná zaplatiť tieto poplatky v skutočnosti preniesla túto povinnosť na iné subjekty, akým je kupujúci (pozri v tomto zmysle rozsudok zo 16. mája 2013, Alakor Gabonatermelő és Forgalmazó, C‑191/12, EU:C:2013:315, bod 25 a citovanú judikatúru).
38
Je to tak preto, že za týchto okolností daňové bremeno vyplývajúce z neoprávnene vybratej dane neznáša zdaniteľná osoba, ale kupujúci, na ktorého bolo toto bremeno prenesené. Preto by vrátenie sumy dane, ktorú už táto zdaniteľná osoba vybrala od kupujúceho, v jej prípade predstavovalo dvojitú platbu, ktorú možno považovať za bezdôvodné obohatenie, a to bez toho, aby toto vrátenie napravilo dôsledky nezákonnosti dane pre kupujúceho (rozsudok z 20. októbra 2011, Danfoss a Sauer‑Danfoss, C‑94/10, EU:C:2011:674, bod 22, ako aj citovaná judikatúra).
39
Takýto výklad je v súlade s účelom nároku na vymáhanie plnenia poskytnutého bez právneho dôvodu, pričom tento nárok smeruje k náprave dôsledkov nesúladu dane s právom Únie odstránením hospodárskeho zaťaženia, ktorý uvedený nesúlad neoprávnene spôsobuje osobe, ktorá ho v konečnom dôsledku znáša (rozsudky z 20. októbra 2011, Danfoss a Sauer‑Danfoss, C‑94/10, EU:C:2011:674, bod 23, ako aj zo 16. mája 2013, Alakor Gabonatermelő és Forgalmazó, C‑191/12, EU:C:2013:315, bod 24).
40
V treťom rade v prípade neexistencie právnej úpravy Únie v tejto oblasti prislúcha každému členskému štátu, aby upravil pravidlá vrátenia daní, ktoré boli nezákonne odvedené, ale pod podmienkou, že uvedené pravidlá sú v súlade tak so zásadou ekvivalencie, ako aj zásadou efektivity (pozri v tomto zmysle rozsudok zo 14. októbra 2020, Valoris, C‑677/19, EU:C:2020:825, bod 21 a citovanú judikatúru.).
41
V tomto kontexte pri zohľadnení účelu nároku na vymáhanie plnenia poskytnutého bez právneho dôvodu, ako je uvedený v bode 39 tohto rozsudku, a s cieľom rešpektovať zásadu efektivity, musia byť podmienky na podávanie žaloby o vydanie plnenia poskytnutého bez právneho dôvodu, ktoré členské štáty upravia v súlade so zásadou procesnej autonómie, stanovené takým spôsobom, aby hospodárske zaťaženie neoprávnene vybranou daňou mohlo byť odstránené (rozsudky z 20. októbra 2011, Danfoss a Sauer‑Danfoss, C‑94/10, EU:C:2011:674, bod 25, ako aj zo 16. mája 2013, Alakor Gabonatermelő és Forgalmazó, C‑191/12, EU:C:2013:315, bod 27 a citovaná judikatúra).
42
Súdny dvor tiež spresnil, že pokiaľ konečný kupujúci podľa vnútroštátneho práva môže od zdaniteľnej osoby dosiahnuť vrátenie sumy dane, ktorá bola na neho presunutá, potom musí existovať možnosť, aby tejto zdaniteľnej osobe vnútroštátne orgány vrátili predmetnú sumu (pozri v tomto zmysle rozsudok z 20. októbra 2011, Danfoss a Sauer‑Danfoss, C‑94/10, EU:C:2011:674, bod 26, ako aj citovanú judikatúru).
43
Z toho vyplýva, že členský štát v zásade môže zamietnuť žiadosť o vrátenie neoprávnene vybratej dane podanú konečným kupujúcim, na ktorého bola presunutá, z dôvodu, že daňovým orgánom ju nezaplatil tento kupujúci, avšak za predpokladu, že kupujúci môže na základe vnútroštátneho práva podať proti zdaniteľnej osobe občianskoprávnu žalobu o vydanie plnenia poskytnutého bez právneho dôvodu (pozri v tomto zmysle rozsudok z 20. októbra 2011, Danfoss a Sauer‑Danfoss, C‑94/10, EU:C:2011:674, bod 27).
44
Ak sa však vrátenie dane zdaniteľnou osobou ukáže nemožné alebo nadmerne ťažké, zásada efektivity vyžaduje, aby mal kupujúci možnosť obrátiť sa so svojou žiadosťou o vrátenie priamo na daňové orgány a aby členský štát na tieto účely stanovil potrebné nástroje a procesné postupy (pozri v tomto zmysle rozsudok z 20. októbra 2011, Danfoss a Sauer‑Danfoss, C‑94/10, EU:C:2011:674, bod 28, ako aj citovanú judikatúru).
45
Z vyššie uvedeného vyplýva, že nadobúdateľ vozidla, za ktoré členský štát vybral zaplatenú daň v rozpore s právom Únie, pričom na uvedeného nadobúdateľa bola táto daň prenesená, musí mať podľa vnútroštátnych procesných postupov možnosť dosiahnuť vrátenie tejto dane zdaniteľnou osobou, ktorá ju zaplatila, alebo prípadne daňovými orgánmi.
46
Treba však zdôrazniť, že ak vozidlo, za ktoré bola zaplatená daň pri jeho prvom prihlásení do evidencie, stratí časť svojej trhovej hodnoty, výška dane zahrnutej do hodnoty tohto vozidla klesá rovnako ako táto hodnota. Za predpokladu, že zostatková suma dane je prenesená na neskoršieho nadobúdateľa uvedeného vozidla, z judikatúry citovanej v bode 36 tohto rozsudku, ktorá umožňuje členským štátom odmietnuť vrátenie dane vybratej v rozpore s právom Únie, ak toto vrátenie vedie k bezdôvodnému obohateniu oprávnených subjektov, vyplýva, že daň, ktorá sa má tomuto nadobúdateľovi vrátiť, nemôže v žiadnom prípade prekročiť túto zostatkovú sumu.
47
V prejednávanej veci tak musí vnútroštátny súd za predpokladu, že na základe posúdenia dôkazov, ktoré mu boli predložené, zistí, že zostatková časť osobitnej registračnej dane zaplatenej pri prvom prihlásení predmetného vozidla do evidencie bola skutočne prenesená na neskoršieho nadobúdateľa tohto vozidla, najmä overiť, že vrátenie tejto dane takému nadobúdateľovi nebude mať za následok jeho bezdôvodné obohatenie.
48
Preto treba na druhú otázku odpovedať tak, že článok 110 ZFEÚ sa má vykladať v tom zmysle, že nebráni vnútroštátnej právnej úprave, ktorá stanovuje, že daň z motorových vozidiel vybratá členským štátom v rozpore s právom Únie pri ich prvom prihlásení do evidencie môže byť vrátená len zdaniteľnej osobe, ktorá zaplatila túto daň, a nie neskoršiemu nadobúdateľovi predmetného vozidla, pod podmienkou, že nadobúdateľ, ktorého uvedená daň skutočne zaťažila, môže podľa vnútroštátnych procesných postupov dosiahnuť jej vrátenie zdaniteľnou osobou, ktorá túto daň zaplatila, alebo prípadne daňovými orgánmi, najmä ak sa vrátenie touto zdaniteľnou osobou ukáže ako nemožné alebo nadmerne ťažké.
O trovách
49
Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.
Z týchto dôvodov Súdny dvor (ôsma komora) rozhodol takto:
1.
Článok 110 ZFEÚ sa má vykladať v tom zmysle, že výška dane z motorových vozidiel vybratej členským štátom v rozpore s právom Únie pri ich prvom prihlásení do evidencie môže byť zahrnutá do hodnoty týchto vozidiel, a tak sa pohľadávka voči štátu z dôvodu nezákonného výberu uvedenej dane považuje za prenesenú pri predaji uvedených vozidiel na neskorších nadobúdateľov týchto vozidiel.
2.
Článok 110 ZFEÚ sa má vykladať v tom zmysle, že nebráni vnútroštátnej právnej úprave, ktorá stanovuje, že daň z motorových vozidiel vybratá členským štátom v rozpore s právom Únie pri ich prvom prihlásení do evidencie môže byť vrátená len zdaniteľnej osobe, ktorá zaplatila túto daň, a nie neskoršiemu nadobúdateľovi predmetného vozidla, pod podmienkou, že nadobúdateľ, ktorého uvedenú daň skutočne zaťažila, môže podľa vnútroštátnych procesných postupov dosiahnuť jej vrátenie zdaniteľnou osobou, ktorá túto daň zaplatila, alebo prípadne daňovými orgánmi, najmä ak sa vrátenie touto zdaniteľnou osobou ukáže ako nemožné alebo nadmerne ťažké.
Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: rumunčina.