ROZSUDOK SÚDU PRE VEREJNÚ SLUŽBU (prvá komora)
z 21. februára 2008
Vec F‑4/07
Eleni‑Eleftheria Skoulidi
proti
Komisii Európskych spoločenstiev
„Verejná služba – Úradníci – Výmena úradníkov medzi Komisiou a členskými štátmi – Poskytnutie úradníka Spoločenstiev štátnej správe Helénskej republiky – Zamietnutie – Žaloba o náhradu škody – Nemajetková ujma – Konanie pred podaním žaloby – Prípustnosť – Vecné podmienky na vznik mimozmluvnej zodpovednosti Spoločenstva“
Predmet: Žaloba podaná podľa článku 236 ES a článku 152 AE, ktorou E.‑E. Skoulidi žiada o náhradu nemajetkovej ujmy, ktorú utrpela
z dôvodu rozhodnutia generálneho riaditeľa Generálneho riaditeľstva Komisie pre personál a administratívu konajúceho ako menovací
orgán z 28. marca 2006 zamietajúce povolenie jej poskytnutia na grécke ministerstvo školstva a vierovyznania v rámci výmeny
úradníkov medzi Komisiou a členskými štátmi
Rozhodnutie: Žaloba sa zamieta. Každý účastník konania znáša svoje vlastné trovy konania.
Abstrakt
1.      Úradníci – Žaloba – Žaloba o náhradu škody – Autonómia vo vzťahu k žalobe o neplatnosť
(Služobný poriadok úradníkov, články 90 a 91)
2.      Úradníci – Žaloba – Žaloba o náhradu škody – Konanie pred podaním žaloby
(Služobný poriadok úradníkov, články 90 a 91)
3.      Úradníci – Žaloba – Žaloba o náhradu škody – Lehota na podanie žaloby
(Služobný poriadok úradníkov, články 90 a 91)
4.      Úradníci – Rovnosť zaobchádzania – Obmedzenia
5.      Konanie – Návrh na začatie konania – Žaloba o náhradu škody spôsobenej inštitúciou Spoločenstva – Návrh na náhradu nemajetkovej
ujmy
[Rokovací poriadok Súdu prvého stupňa, článok 44 ods. 1 písm. c)]
1.      Žaloba o neplatnosť a žaloba o náhradu škody predstavujú autonómne opravné prostriedky a dotknutá osoba si môže zvoliť buď
jeden alebo druhý alebo obidva spoločne. Preto ak ide o rozhodovací akt spôsobujúci úradníkovi ujmu, môže tento úradník aj
bez toho, aby sa domáhal zrušenia dotknutého aktu, podať na základe údajnej nezákonnosti tohto aktu žalobu, ktorou sa domáha
len náhrady škody, ktorú mu tento akt spôsobil.
(pozri body 49, 50)
Odkaz:
Súdny dvor: 22. októbra 1975, Meyer‑Burckhardt/Komisia, 9/75, Zb. s. 1171, body 10 a 11
Súd prvého stupňa: 24. januára 1991, Latham/Komisia, T‑27/90, Zb. s. II‑35, bod 36; 28. mája 1997, Burban/Parlament, T‑59/96,
Zb. VS s. I‑A‑109, II‑331, bod 25; 8. júla 2004, Schochaert/Rada, T‑136/03, Zb. VS s. I‑A‑215, II‑957, bod 24; 12. septembra
2007, Combescot/Komisia, T‑249/04, zatiaľ neuverejnený v Zbierke, ktorý je predmetom odvolania na Súdnom dvore, vec C‑525/07 P,
bod 30
Súd pre verejnú službu: 9. októbra 2007, Bellantone/Dvor audítorov, F‑85/06, zatiaľ neuverejnený v Zbierke, bod 80
2.      Konanie pred podaním žaloby sa líši podľa toho, či škoda, ktorej náhrada sa požaduje, vyplýva z rozhodovacieho aktu spôsobujúceho
ujmu v zmysle článku 90 ods. 2 služobného poriadku alebo z konania administratívy, ktoré nemá rozhodovací charakter; v prvom
prípade dotknutá osoba môže v stanovených lehotách predložiť menovaciemu orgánu sťažnosť na predmetný akt, pričom návrhy na
náhradu škody môžu byť uvedené buď v tejto sťažnosti, alebo prvýkrát až v žalobe, kým v druhom prípade sa správne konanie
musí začať predložením žiadosti v zmysle článku 90 ods. 1 služobného poriadku s cieľom získať odškodnenie, a prípadne pokračovať
podaním sťažnosti proti rozhodnutiu, ktorým bola žiadosť zamietnutá.
Úradník v prípade rozhodovacieho aktu spôsobujúceho ujmu musí postupovať prostredníctvom konania o sťažnosti stanoveného v článku
90 ods. 2 služobného poriadku, a to nielen vtedy, keď sa domáha zrušenia aktu spôsobujúceho ujmu, ale aj v rámci žaloby, v ktorej
ide len o náhradu škody, ak sa domáha iba náhrady škody, ktorú mu tento akt údajne spôsobil.
(pozri body 56 a 66)
Odkaz:
Súd prvého stupňa: 7. júna 1991, Weyrich/Komisia, T‑14/91, Zb. s. II‑235, body 32 a 34; 6. júla 1995, Ojha/Komisia, T‑36/93,
Zb. VS s. I‑A‑161, II‑497, bod 117; 28. júna 1996, Y/Súdny dvor, T‑500/93, Zb. VS s. I‑A‑335, II‑977, bod 64; 6. novembra
1997, Liao/Rada, T‑15/96, Zb. VS s. I‑A‑329, II‑897, bod 57; 1. apríla 2003, Mascetti/Komisia, T‑11/01, Zb. VS s. I‑A‑117,
II‑579, bod 33
Súd pre verejnú službu: 28. júna 2006, Le Maire/Komisia, F‑27/05, Zb. VS s. I‑A‑1‑47, II‑A‑1‑159, bod 36; 2. mája 2007, Giraudy/Komisia,
F‑23/05, zatiaľ neuverejnený v Zbierke, bod 69; 27. marca 2007, Manté/Rada, F‑87/06, zatiaľ neuverejnený v Zbierke, bod 19
3.      Úradník, ktorý chce podať žalobu o náhradu škody za spôsobenú ujmu, ktorá je majetková, ale aj nemajetková, pričom za základ
považuje to, že akt spôsobujúci ujmu je protiprávny, musí začať konanie pred podaním žaloby do troch mesiacov odo dňa oznámenia
tohto aktu alebo odo dňa, keď sa o ňom dozvedel.
(pozri bod 70)
4.      Dodržiavanie zásady rovnosti zaobchádzania musí byť v súlade so zásadou zákonnosti, čo znamená, že nikto sa nemôže vo svoj
prospech odvolávať na protiprávnosť, z ktorej má prospech iná osoba, pretože takýto prístup by znamenal uznanie zásady „rovnosti
zaobchádzania v rámci protiprávnosti“. Preto úradník nemôže na základe nezákonného rozhodnutia uplatňovať porušenie zásady
rovnosti zaobchádzania. To platí nielen pre žalobu o neplatnosť, ale aj pre žalobu o náhradu škody.
(pozri bod 81)
Odkaz:
Súd prvého stupňa: 16. novembra 2006, Peróxidos Orgánicos/Komisia, T‑120/04, Zb. s. II‑4441, bod 77
5.      Žaloba o náhradu škody údajne spôsobenej inštitúciou Spoločenstva, ktorá je čiastočne spôsobená nezákonným rozhodnutím a čiastočne
protiprávnym konaním inštitúcie, musí stanovovať, aká časť náhrady škody, ktorú žiada žalobca, sa vzťahuje na protiprávne
konanie inštitúcie, a aká časť zodpovedá nezákonnosti aktu spôsobujúceho ujmu. Žalobcovi teda po spresnení povahy údajnej
nemajetkovej ujmy prináleží odhadnúť, hoci len približne, rozsah ujmy, pričom musí rozlíšiť ujmu založenú na rozhodnutí inštitúcie
Spoločenstva a ujmu spôsobenú protiprávnym konaním tejto inštitúcie, aby Súd pre verejnú službu mohol posúdiť rozsah a povahu
tejto ujmy.
(pozri bod 82)
Odkaz:
Súd pre verejnú službu: 13. decembra 2007, N/Komisia, F‑95/05, zatiaľ neuverejnený v Zbierke, bod 91