62022TJ0555_RES
Vec T‑555/22
Francúzska republika
proti
Európskej komisii
Rozsudok Všeobecného súdu (šiesta komora) z 8. mája 2024
„Jazykový režim – Oznámenie o verejnom výberovom konaní na prijímanie administrátorov a expertov v odboroch obranný priemysel a kozmický priestor – Obmedzenie výberu jazyka 2 na angličtinu – Nariadenie č. 1 – Článok 1d ods. 1, článok 27 a článok 28 písm. f) služobného poriadku – Diskriminácia na základe jazyka – Záujem služby – Proporcionalita“
Úradníci – Výberové konanie – Priebeh verejného výberového konania – Jazyky účasti na testoch – Obmedzenie výberu druhého jazyka – Diskriminácia na základe jazyka – Odôvodnenie s prihliadnutím na záujem služby – Dodržiavanie zásady proporcionality – Dôkazné bremeno
[Charta základných práv, článok 21 ods. 1 a článok 22; Služobný poriadok úradníkov, článok 1d ods. 1, článok 27 a článok 28 písm. f) a príloha III, článok 1 ods. 1 písm. f); nariadenie Rady č. 1, článok 1]
(pozri body 23 – 29, 35 – 39, 65 – 69, 72, 88, 89)
Zhrnutie
Na základe žaloby podanej Francúzskou republikou, ktorú podporili ďalšie tri členské štáty, ktoré vstúpili do konania ako vedľajší účastníci, a to Belgické kráľovstvo, Helénska republika a Talianska republika, Všeobecný súd zrušil oznámenie o verejnom výberovom konaní EPSO/AD/400/22. Účelom tohto výberového konania bolo vytvorenie rezervných zoznamov na prijímanie administrátorov a expertov v oblasti obranný priemysel a kozmický priestor v rámci Komisie. V rámci tejto žaloby Všeobecný súd po prvýkrát rozhodol o zákonnosti jazykového režimu verejného výberového konania, ktorý obmedzuje výber druhého jazyka uvedeného výberového konania na jediný úradný jazyk Únie (angličtinu) a stanovuje vykonanie všetkých rozhodujúcich testov tohto výberového konania iba v tomto jazyku.
V prejednávanej veci Francúzska republika tvrdila, že predmetné oznámenie o výberovom konaní porušuje článok 1d Služobného poriadku úradníkov Európskej únie (ďalej len „služobný poriadok“) v spojení s článkami 21 a 22 Charty základných práv Európskej únie, ktoré sa týkajú zásady zákazu diskriminácie a rešpektovania jazykovej rozmanitosti. Žalobkyňa vysvetlila, že vzhľadom na používanie a užitočnosť iných úradných jazykov Únie ako angličtiny v rámci Komisie, najmä francúzštiny, dôvod založený na potrebe, aby sa prijaté osoby mohli ihneď zapojiť do pracovného procesu, nemôže odôvodniť takéto obmedzenie, keďže nezodpovedá skutočným potrebám služby. Žalobkyňa dodala, že Komisia v každom prípade nepreukázala primeranosť tejto diskriminácie.
Posúdenie Všeobecným súdom
Na úvod Všeobecný súd uviedol, že obmedzenie výberu druhého jazyka pre uchádzačov výberového konania na obmedzený počet jazykov s vylúčením ostatných úradných jazykov predstavuje diskrimináciu na základe jazyka, ktorá je v zásade zakázaná podľa článku 1d ods. 1 služobného poriadku. Týmto obmedzením sú totiž zvýhodnení niektorí potenciálni uchádzači, ktorí majú uspokojivú znalosť aspoň jedného z uvedených jazykov, keďže sa môžu zúčastniť na výberovom konaní a byť prijatí do zamestnania ako úradníci alebo zamestnanci Únie, zatiaľ čo ostatní, ktorí nemajú túto znalosť, sú z neho vylúčení.
Široká miera voľnej úvahy, ktorou disponujú inštitúcie Únie, pokiaľ ide o organizáciu ich služieb, ako aj Európsky úrad pre výber pracovníkov (EPSO) pri výkone právomocí, ktoré mu uvedené inštitúcie zverili, je teda záväzne vymedzená článkom 1d služobného poriadku. Rozdielne zaobchádzanie na základe jazyka, ktoré vyplýva z obmedzenia jazykového režimu výberového konania na obmedzený počet úradných jazykov, možno pripustiť len vtedy, ak je takéto obmedzenie objektívne odôvodnené a primerané skutočným potrebám služby. Okrem toho akákoľvek podmienka týkajúca sa špecifických jazykových znalostí musí byť založená na jasných, objektívnych a predvídateľných kritériách, ktoré uchádzačom umožnia pochopiť dôvod, prečo musia túto podmienku splniť, a súdom Únie umožní preskúmať jej zákonnosť.
Diskriminácia na základe jazyka totiž môže byť odôvodnená záujmom služby mať k dispozícii úradníkov ovládajúcich jazyk alebo jazyky používané predmetnou službou tak, aby sa mohli ihneď zapojiť do pracovného procesu. Je však úlohou inštitúcie, ktorá obmedzila jazykový režim výberového konania na obmedzený počet úradných jazykov Únie, aby preukázala, že také obmedzenie je spôsobilé uspokojiť skutočné potreby týkajúce sa úloh, ktoré budú prijaté osoby plniť, že je primerané týmto potrebám a je založené na jasných, objektívnych a predvídateľných kritériách. Pokiaľ ide o Všeobecný súd, ten musí vykonať konkrétne preskúmanie, či je toto obmedzenie objektívne odôvodnené a primerané vzhľadom na uvedené potreby.
V prvom rade, pokiaľ ide o objektívne odôvodnenie jazykového obmedzenia skutočnými potrebami služby, takéto obmedzenie sa musí vzťahovať na úlohy, ktoré budú prijaté osoby plniť. Inými slovami prináleží Komisii, aby preukázala, že úlohy opísané v oznámení o výberovom konaní si samy osebe vyžadujú znalosť angličtiny na úrovni B2. V prejednávanej veci však Komisia nespája potrebu, aby prijaté osoby ovládali angličtinu na úrovni B2, aby sa mohli ihneď zapojiť do pracovného procesu, s konkrétnymi úlohami, ktoré budú prijaté osoby plniť, ale iba so skutočnosťou, že tieto osoby budú musieť vykonávať uvedené úlohy v útvaroch, v ktorých súčasní zamestnanci na vykonávanie uvedených úloh používajú najmä angličtinu. Takáto argumentácia, ktorá iba znamená, že úlohy sa musia vykonávať v angličtine, pretože už sú vykonávané v tomto jazyku, v zásade nemôže preukázať, že sporné jazykové obmedzenie je spôsobilé uspokojiť skutočné potreby služby týkajúce sa úloh, ktoré budú prijaté osoby plniť. Okrem toho existencia údajnej „preukázanej skutočnosti“ nezodpovedá situácii nedávneho zriadenia útvaru a procesu budovania jeho personálu v čase uverejnenia oznámenia o výberovom konaní. V každom prípade Všeobecný súd uviedol, že argumentácia Komisie nie je dostatočne podložená dokumentmi, ktoré boli na tento účel predložené. Z toho vyplýva, že Komisia nepreukázala, že jazykové obmedzenie bolo odôvodnené.
Po druhé, pokiaľ ide o proporcionalitu jazykového obmedzenia, je povinnosťou inštitúcií zachovať rovnováhu medzi legitímnym cieľom, ktorý odôvodňuje obmedzenie počtu jazykov výberových konaní, a možnosťami úradníkov prijatých do zamestnania naučiť sa v inštitúciách jazyky, ktoré sú potrebné v záujme služby. Keďže Komisia neuskutočnila takéto vyváženie, z právneho hľadiska dostatočne nepreukázala, že sporné jazykové obmedzenie bolo primerané potrebám služby.