62025CO0411
USNESENÍ SOUDNÍHO DVORA (senátu rozhodujícího o přijatelnosti kasačních opravných prostředků)
18. listopadu 2025 (
*1
)
„Kasační opravný prostředek – Ochranná známka Evropské unie – Přijatelnost kasačních opravných prostředků – Článek 170b jednacího řádu Soudního dvora – Návrh prokazující význam otázky pro jednotu, soulad nebo další vývoj unijního práva – Přijatelnost kasačního opravného prostředku“
Ve věci C‑411/25 P,
jejímž předmětem je kasační opravný prostředek na základě článku 56 statutu Soudního dvora Evropské unie, podaný dne 20. června 2025,
Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO), zástupci: D. Gája, D. Hanf a D. Stojanova-Valčanova, jako zmocněnci,
účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel),
přičemž dalšími účastnicemi řízení jsou:
Versiontech Inc., se sídlem v Brooklynu (Spojené státy),
žalobkyně v prvním stupni,
Verizon Trademark Services LLC, se sídlem ve Washingtonu DC (Spojené státy),
vedlejší účastnice v prvním stupni,
SOUDNÍ DVŮR (senát rozhodující o přijatelnosti kasačních opravných prostředků)
ve složení: T. von Danwitz, místopředseda Soudního dvora, M. Gavalec a Z. Csehi (zpravodaj), soudci,
za soudní kancelář: A. Calot Escobar, vedoucí,
s přihlédnutím k návrhu soudce zpravodaje a po vyslechnutí generálního advokáta A. Rantose,
vydává toto
Usnesení
1
Svým kasačním opravným prostředkem se Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) domáhá zrušení rozsudku Tribunálu Evropské unie ze dne 30. dubna 2025, Versiontech v. EUIPO – Verizon Trademark Services (VersionTech) (T‑242/24, dále jen „napadený rozsudek“, EU:T:2025:422), kterým Tribunál zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 6. března 2024 (věc R 31/2023-1) (dále jen „sporné rozhodnutí“), týkající se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Verizon Trademark Services LLC a Versiontech Inc.
K návrhu na uznání přijatelnosti kasačního opravného prostředku
2
Podle čl. 58a prvního pododstavce statutu Soudního dvora Evropské unie se kasační opravný prostředek proti rozhodnutí Tribunálu, které se týká rozhodnutí nezávislého odvolacího senátu EUIPO, projedná, pouze pokud jej Soudní dvůr uzná přijatelným.
3
Podle čl. 58a třetího pododstavce tohoto statutu se kasační opravný prostředek uzná zcela nebo zčásti přijatelným v souladu s pravidly upřesněnými v jednacím řádu Soudního dvora, pokud nastoluje otázku významnou pro jednotu, soulad nebo další vývoj unijního práva.
4
Článek 170a odst. 1 jednacího řádu stanoví, že v případech uvedených v čl. 58a prvním pododstavci uvedeného statutu přiloží navrhovatel ke kasačnímu opravnému prostředku návrh na uznání jeho přijatelnosti, v němž popíše otázku významnou pro jednotu, soulad nebo další vývoj unijního práva, kterou kasační opravný prostředek nastoluje, a v němž musí být obsaženy všechny nezbytné skutečnosti, aby mohl Soudní dvůr o tomto návrhu rozhodnout.
5
V souladu s čl. 170b odst. 1 a 3 jednacího řádu rozhodne Soudní dvůr o návrhu na uznání přijatelnosti kasačního opravného prostředku co možná nejdříve usnesením s odůvodněním.
Argumentace navrhovatele
6
Na podporu svého návrhu na uznání přijatelnosti kasačního opravného prostředku EUIPO uvádí, že jediný důvod jeho kasačního opravného prostředku, vycházející z porušení čl. 72 odst. 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001 ze dne 14. června 2017 o ochranné známce Evropské unie (Úř. věst. 2017, L 154, s. 1) ve spojení s čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 1 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Evropské unie (Úř. věst. 2009, L 78, s. 1), nastoluje otázku významnou pro jednotu, soulad a další vývoj unijního práva.
7
V prvé řadě EUIPO tvrdí, že se Tribunál v bodě 69 napadeného rozsudku dopustil pochybení, když měl za to, že podmínky pro výkon jeho pravomoci změnit rozhodnutí odvolacího senátu na základě čl. 72 odst. 3 nařízení 2017/1001 jsou splněny. V tomto ohledu Tribunálu vytýká, že měl za to, že odvolací senát zaujal stanovisko k otázce, zda mezi kolidujícími ochrannými známkami existuje nebezpečí záměny ve smyslu čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009, zatímco tento senát tuto otázku přezkoumal, jak vyplývá z bodů 22 a 60 napadeného rozsudku, výlučně ve vztahu ke vnímání německy hovořící části relevantní veřejnosti v Evropské unii, aniž provedl skutkové či právní posouzení této otázky, pokud jde o část této veřejnosti, která německy nehovoří.
8
Ve druhé řadě podle EUIPO Tribunál v důsledku toho v bodě 70 napadeného rozsudku vykonal svou pravomoc změnit rozhodnutí v rozporu s čl. 72 odst. 3 nařízení 2017/1001. Vzhledem k tomu, že nebyla uvedena žádná skutková a právní okolnost, co se týče nebezpečí záměny, pokud jde o část relevantní veřejnosti, která německy nehovoří, Tribunál totiž nemohl určit, že odvolací senát byl povinen konstatovat, že mezi dotčenými ochrannými známkami v Unii neexistuje nebezpečí záměny.
9
V tomto ohledu EUIPO upřesňuje, že i když existence nebezpečí záměny ve smyslu čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 mohla být platně založena výlučně na vnímání německy hovořící veřejnosti jako nezanedbatelné části relevantní veřejnosti, totéž neplatí pro posouzení Tribunálu uvedené v bodě 64 napadeného rozsudku, pokud jde o absenci nebezpečí záměny, jelikož takové posouzení vyžaduje předem vyloučení takového nebezpečí pro celou relevantní veřejnost v Unii. V tomto ohledu EUIPO odkazuje na rozsudek Soudního dvora ze dne 18. září 2008, Armacell v. OHIM (C‑514/06 P, EU:C:2008:511, body 54 až 57), jakož i na rozsudek Tribunálu ze dne 25. října 2023, Quantic Dream v. EUIPO – Quentia (Q) (T‑458/21, EU:T:2023:671, bod 73). Podle EUIPO zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti podaného proti ochranné známce VersionTech, aniž se má za to, že bylo prokázáno, že nebezpečí záměny této ochranné známky se starší ochrannou známkou Evropské unie VERIZON je vyloučeno na celém území, na které se vztahuje ochrana posledně uvedené ochranné známky, zbavuje starší ochrannou známku ochrany přiznané nařízením č. 207/2009.
10
EUIPO dodává, že i kdyby posouzení Tribunálu uvedené v bodě 64 napadeného rozsudku mělo být chápáno tak, že znamená, že Tribunál implicitně, avšak nutně zohlednil rovněž vnímání části relevantní veřejnosti, která německy nehovoří, vede změna sporného rozhodnutí napadeným rozsudkem k nahrazení uvedeného rozhodnutí na základě skutkového a právního posouzení nebezpečí záměny mezi kolidujícími ochrannými známkami, pokud jde o část relevantní veřejnosti, která německy nehovoří, ačkoli odvolací senát takové posouzení ještě neprovedl.
11
S ohledem na tyto skutečnosti EUIPO tvrdí, že pravomoc změnit rozhodnutí nemůže vést k tomu, že Tribunál poprvé posoudí skutečnosti nebo důkazy, které odvolací senát ještě nezkoumal (viz zejména rozsudek ze dne 23. ledna 2025, EUIPO v. Neoperl, C‑93/23 P, EU:C:2025:33, bod 70), ani a fortiori k tomu, že změní rozhodnutí odvolacího senátu, které neobsahuje přezkum takových skutečností nebo důkazů, jako jsou skutečnosti nebo důkazy, které se v projednávané věci týkají vnímání kolidujících ochranných známek relevantní veřejností v Unii, která německy nehovoří.
12
Kromě toho EUIPO tvrdí, že napadený rozsudek zasahuje do jednoho z právně chráněných zájmů tohoto úřadu, neboť Tribunál tím, že změnil sporné rozhodnutí, pominul a s konečnou platností zbavil odvolací senát výkonu jeho výlučné a zvláštní pravomoci přezkoumat rozhodnutí zrušovacího oddělení, pokud jde o konstatování zrušovacího oddělení, že existuje nebezpečí záměny mezi kolidujícími ochrannými známkami, pokud jde o část relevantní veřejnosti, která německy nehovoří. EUIPO dále tvrdí, že tento rozsudek zasahuje rovněž do účinné a zvláštní právní ochrany, kterou právo ochranných známek přiznává vedlejšímu účastníku v prvním stupni, neboť změna sporného rozhodnutí by tohoto účastníka řízení zbavila takového nezávislého přezkumu odvolacím senátem.
13
Pokud jde o význam otázky nastolené v kasačním opravném prostředku ve smyslu čl. 58a třetího pododstavce statutu Soudního dvora Evropské unie, EUIPO úvodem připomíná, že v usnesení ze dne 11. července 2023, EUIPO v. Neoperl (C‑93/23 P, EU:C:2023:601, body 24 až 38), měl Soudní dvůr za to, že určení rozsahu a podmínek pro výkon pravomoci Tribunálu změnit rozhodnutí podle čl. 72 odstavec 3 nařízení 2017/1001 představuje otázku, která překračuje dosah napadeného rozsudku, a v konečném důsledku i dosah kasačního opravného prostředku, jelikož nastoluje „otázku významnou pro jednotu, soulad a další vývoj unijního práva“.
14
V tomto ohledu EUIPO zaprvé tvrdí, že kasační opravný prostředek nastoluje horizontální otázku procesní povahy, která se týká všech věcí, ve kterých jsou rozhodnutí odvolacích senátů EUIPO v oblasti ochranných známek a průmyslových vzorů předmětem přezkumu legality Tribunálem.
15
Zadruhé má podle EUIPO uvedená otázka ústavní povahu. Tribunál je totiž při výkonu pravomocí, které jsou mu svěřeny na základě čl. 13 odst. 2 SEU, z právního hlediska povinen jednat v mezích pravomocí, které mu přiznává článek 263 SFEU a článek 72 nařízení 2017/1001.
16
Zatřetí má EUIPO za to, že vznesená otázka se týká specifické úlohy nezávislých odvolacích senátů v rámci systému úplné a účinné právní ochrany na několika úrovních proti rozhodnutím EUIPO.
17
Začtvrté EUIPO tvrdí, že uvedená otázka má strukturální význam pro specifický systém právní ochrany proti rozhodnutím EUIPO. Skutečnost, že Tribunál překročil svou pravomoc změnit rozhodnutí, totiž údajně porušuje výlučnou původní pravomoc odvolacích senátů EUIPO v oblasti přezkumu rozhodnutí tohoto úřadu. Tato skutečnost dále omezuje právní ochranu jednotlivců dotčených rozhodnutími EUIPO tím, že je zbavuje specifického přezkumného orgánu.
18
Zapáté má EUIPO za to, že přístup uplatněný Tribunálem v napadeném rozsudku vyvolává riziko právní nejistoty, jelikož byl tento rozsudek vydán i přes nedávné a výslovné objasnění poskytnuté Soudním dvorem v bodech 70 a 71 rozsudku ze dne 23. ledna 2025, EUIPO v. Neoperl (C‑93/23 P, EU:C:2025:33). Soudní dvůr totiž rozhodl, že pravomoc změnit rozhodnutí stanovená v čl. 72 odst. 3 nařízení 2017/1001 nemůže vést k tomu, že Tribunál poprvé posoudí skutečnosti nebo důkazy, které odvolací senát ještě nezkoumal, protože jinak by došlo ke zjevnému překročení závazného institucionálního rámce, jehož součástí je tato pravomoc.
19
Zašesté EUIPO tvrdí, že vznesená otázka je významná ve vztahu k právní ochraně proti rozhodnutím jiných unijních agentur, u nichž unijní normotvůrce ve smyslu čl. 263 pátého pododstavce SFEU stanovil imperativně zvláštní, úplný a předběžný přezkum nezávislým odvolacím senátem.
Závěry Soudního dvora
20
Úvodem je třeba poukázat na to, že je na navrhovateli, aby prokázal, že otázky, které nastoluje jeho kasační opravný prostředek, jsou významné pro jednotu, soulad nebo další vývoj unijního práva (usnesení ze dne 10. prosince 2021, EUIPO v. The KaiKai Company Jaeger Wichmann, C‑382/21 P, EU:C:2021:1050, bod 20, a ze dne 29. dubna 2025, SC v. Eulex Kosovo, C‑881/24 P, EU:C:2025:313, bod 14).
21
Jak kromě toho vyplývá z čl. 58a třetího pododstavce statutu Soudního dvora Evropské unie ve spojení s čl. 170a odst. 1 a čl. 170b odst. 4 jednacího řádu, musí návrh na uznání přijatelnosti kasačního opravného prostředku obsahovat všechny skutečnosti nezbytné k tomu, aby mohl Soudní dvůr rozhodnout o přijatelnosti kasačního opravného prostředku a v případě, že bude uznán přijatelným zčásti, mohl určit důvody kasačního opravného prostředku nebo jeho části, k nimž se musí vztahovat kasační odpověď. Vzhledem k tomu, že mechanismus předchozího uznávání přijatelnosti kasačních opravných prostředků uvedený v článku 58a tohoto statutu má za cíl omezit přezkum Soudního dvora na otázky, které mají význam pro jednotu, soulad nebo další vývoj unijního práva, je Soudní dvůr v řízení o kasačním opravném prostředku povinen zkoumat pouze ty důvody uváděné navrhovatelem, které nastolují takové otázky (usnesení ze dne 10. prosince 2021, EUIPO v. The KaiKai Company Jaeger Wichmann, C‑382/21 P, EU:C:2021:1050, bod 21, a ze dne 29. dubna 2025, SC v. Eulex Kosovo, C‑881/24 P, EU:C:2025:313, bod 15).
22
Návrh na uznání přijatelnosti kasačního opravného prostředku tedy musí v každém případě jasně a přesně uvádět důvody, o které se kasační opravný prostředek opírá, označit stejně přesným a jasným způsobem právní otázku, kterou každý z těchto důvodů nastoluje, upřesnit, zda je tato otázka významná pro jednotu, soulad nebo další vývoj unijního práva, a konkrétním způsobem popsat, proč je uvedená otázka z hlediska uplatněného kritéria významná. Pokud jde konkrétně o důvody kasačního opravného prostředku, musí návrh na uznání přijatelnosti kasačního opravného prostředku upřesnit ustanovení unijního práva nebo judikaturu, které měly být v rozsudku nebo usnesení napadeném kasačním opravným prostředkem porušeny, stručně popsat, v čem spočívá nesprávné právní posouzení, jehož se měl Tribunál údajně dopustit, a uvést, v jakém rozsahu toto pochybení ovlivnilo výsledek rozsudku nebo usnesení napadeného kasačním opravným prostředkem. Pokud namítané nesprávné právní posouzení vyplývá z porušení judikatury, musí být v návrhu na uznání přijatelnosti kasačního opravného prostředku stručně, ale jasně a přesně uvedeno, zaprvé v čem tkví tvrzený rozpor, spolu s označením bodů rozsudku nebo usnesení napadeného kasačním opravným prostředkem, které navrhovatel zpochybňuje, a bodů rozhodnutí Soudního dvora nebo Tribunálu, jež měly být porušeny, a zadruhé proč konkrétně takový rozpor nastoluje otázku významnou pro jednotu, soulad nebo další vývoj unijního práva (usnesení ze dne 10. prosince 2021, EUIPO v. The KaiKai Company Jaeger Wichmann, C‑382/21 P, EU:C:2021:1050, bod 22, a ze dne 29. dubna 2025, SC v. Eulex Kosovo, C‑881/24 P, EU:C:2025:313, bod 16).
23
V souladu se zásadou, že důkazní břemeno nese osoba podávající návrh na uznání přijatelnosti kasačního opravného prostředku, musí účastník řízení podávající kasační opravný prostředek prokázat, že nezávisle na právních otázkách, které uplatňuje v kasačním opravném prostředku, tento kasační opravný prostředek nastoluje jednu či více otázek významných pro jednotu, soulad nebo další vývoj unijního práva, které překračují rámec rozsudku napadeného kasačním opravným prostředkem a v konečném důsledku i rámec jeho kasačního opravného prostředku (viz zejména usnesení ze dne 30. ledna 2023, bonnanwalt v. EUIPO, C‑580/22 P, EU:C:2023:126, bod 15, a ze dne 29. dubna 2025, SC v. Eulex Kosovo, C‑881/24 P, EU:C:2025:313, bod 17).
24
Toto prokázání samo o sobě vyžaduje doložení jak existence, tak významu takových otázek prostřednictvím konkrétních skutečností, které jsou pro konkrétní případ charakteristické, a nikoli pouze prostřednictvím argumentů obecné povahy (usnesení ze dne 30. ledna 2023, bonnanwalt v. EUIPO, C‑580/22 P, EU:C:2023:126, bod 16, a ze dne 29. dubna 2025, SC v. Eulex Kosovo, C‑881/24 P, EU:C:2025:313, bod 18).
25
V projednávané věci je třeba v prvé řadě konstatovat, že návrh na uznání přijatelnosti kasačního opravného prostředku uvádí přesně a jasně jediný důvod uplatněný v rámci kasačního opravného prostředku, vycházející z porušení čl. 72 odst. 3 nařízení 2017/1001 ve spojení s čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 1 odst. 2 nařízení č. 207/2009.
26
EUIPO ve svém návrhu na uznání přijatelnosti uvádí konkrétně jak body napadeného rozsudku, které zpochybňuje, tak údajně porušená ustanovení unijního práva, jakož i nesprávné právní posouzení, jehož se Tribunál údajně dopustil.
27
Jak totiž bylo uvedeno v bodě 7 tohoto usnesení, EUIPO Tribunálu vytýká, že měl v bodě 69 napadeného rozsudku za to, že podmínky pro výkon jeho pravomoci změnit sporné rozhodnutí na základě čl. 72 odst. 3 nařízení 2017/1001 jsou splněny, přičemž měl za to, že odvolací senát zaujal ve sporném rozhodnutí stanovisko k otázce, zda mezi kolidujícími ochrannými známkami existuje nebezpečí záměny ve smyslu čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009, zatímco tento senát tuto otázku přezkoumal, jak vyplývá z bodů 22 a 60 napadeného rozsudku, výlučně ve vztahu ke vnímání německy hovořící části relevantní veřejnosti v Unii, aniž provedl skutkové či právní posouzení této otázky, pokud jde o část této veřejnosti, která německy nehovoří.
28
EUIPO dále Tribunálu vytýká, jak bylo uvedeno v bodech 8 až 11 tohoto usnesení, že v důsledku toho v bodě 70 napadeného rozsudku změnil sporné rozhodnutí v rozporu s čl. 72 odst. 3 nařízení 2017/1001.
29
V tomto ohledu EUIPO uvádí, že jelikož dotčení účastníci řízení neuvedli žádnou skutkovou a právní okolnost, co se týče nebezpečí záměny, pokud jde o část relevantní veřejnosti v Unii, která německy nehovoří, Tribunál nemohl rozhodnout, že odvolací senát byl povinen konstatovat, že mezi dotčenými ochrannými známkami neexistuje nebezpečí záměny.
30
Kromě toho EUIPO s odkazem na rozsudek Soudního dvora ze dne 18. září 2008, Armacell v. OHIM (C‑514/06 P, EU:C:2008:511, body 54 až 57), uvádí, že i když existence nebezpečí záměny ve smyslu čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 mohla být platně založena výlučně na vnímání německy hovořící veřejnosti jako nezanedbatelné části relevantní veřejnosti v Unii, totéž neplatí pro posouzení Tribunálu uvedené v bodě 64 napadeného rozsudku, pokud jde o absenci nebezpečí záměny, jelikož takové posouzení vyžaduje předem vyloučení takového nebezpečí pro celou relevantní veřejnost v Unii.
31
Ve druhé řadě EUIPO identifikuje otázku vznesenou v rámci jediného důvodu kasačního opravného prostředku, která v podstatě spočívá v určení rozsahu a podmínek pro výkon pravomoci změnit rozhodnutí přiznané Tribunálu čl. 72 odst. 3 nařízení 2017/1001, a právem tvrdí, že se nad rámec projednávané věci týká určení pravomoci a intenzity přezkumu vykonávaného unijním soudem.
32
Ve třetí řadě EUIPO uvádí dostatečným způsobem konkrétní důvody, proč má za to, že právní otázka, kterou její kasační opravný prostředek nastoluje, je významná pro jednotu, soulad a další vývoj unijního práva.
33
EUIPO totiž zaprvé zdůrazňuje horizontální charakter otázky procesní povahy, která spočívá v určení, zda Tribunál překročil svou pravomoc změnit rozhodnutí odvolacího senátu na základě čl. 72 odst. 3 nařízení 2017/1001, jakož i relevanci této otázky pro všechny věci, které se týkají přezkumu prováděného unijním soudem, pokud jde o legalitu rozhodnutí odvolacího senátu týkajícího se zápisu ochranných známek nebo průmyslových vzorů Unie.
34
Zadruhé správně uvádí, že otázka svěření pravomocí představuje důležitou otázku ústavní povahy, jelikož Tribunál je povinen jednat v mezích pravomocí, které jsou mu svěřeny.
35
Zatřetí upřesňuje, že otázka podmínek a rozsahu pravomoci změnit rozhodnutí svěřené Tribunálu má zvláštní význam, jelikož skutečnost, že Tribunál překročí tuto pravomoc, má dopad na výlučnou pravomoc odvolacích senátů, na právní ochranu jednotlivců dotčených rozhodnutími EUIPO a obecně na účinnou právní ochranu.
36
V tomto ohledu EUIPO připomíná, že přístup Tribunálu v napadeném rozsudku vyvolává riziko právní nejistoty, neboť nepřihlíží k judikatuře Soudního dvora týkající se této otázky, jak vyplývá z bodů 70 a 71 rozsudku ze dne 23. ledna 2025, EUIPO v. Neoperl (C‑93/23 P, EU:C:2025:33).
37
Začtvrté EUIPO zdůrazňuje, že otázka podmínek a rozsahu pravomoci změnit rozhodnutí svěřené Tribunálu představuje významnou otázku, jelikož se neomezuje na právo duševního vlastnictví, ale může se týkat rovněž rozhodnutí jiných unijních agentur, která podléhají přezkumu legality unijním soudem.
38
V posuzovaném návrhu na uznání přijatelnosti kasačního opravného prostředku je s ohledem na skutečnosti popsané EUIPO právně dostačujícím způsobem prokázáno, že tento kasační opravný prostředek nastoluje otázku významnou pro jednotu, soulad a další vývoj unijního práva.
39
S ohledem na výše uvedené úvahy je třeba kasační opravný prostředek uznat přijatelným.
K nákladům řízení
40
Článek 170b odst. 4 jednacího řádu stanoví, že je-li kasační opravný prostředek uznán jako celek nebo zčásti přijatelným z hlediska kritérií uvedených v čl. 58a třetím pododstavci statutu Soudního dvora Evropské unie, pokračuje se v řízení v souladu s články 171 až 190a tohoto jednacího řádu.
41
Podle článku 137 uvedeného jednacího řádu, který se na řízení o kasačním opravném prostředku použije na základě čl. 184 odst. 1 téhož jednacího řádu, se o nákladech řízení rozhoduje v rozsudku nebo usnesení, jímž se končí řízení.
42
Vzhledem k tomu, že návrhu na uznání přijatelnosti kasačního opravného prostředku bylo vyhověno, je třeba o nákladech řízení rozhodnout později.
Z těchto důvodů Soudní dvůr (senát rozhodující o přijatelnosti kasačních opravných prostředků) rozhodl takto:
1)
Kasační opravný prostředek je uznán přijatelným.
2)
O nákladech řízení bude rozhodnuto později.
Podpisy
(
*1
) – Jednací jazyk: angličtina.