62023TJ0179
ÜLDKOHTU OTSUS (üheksas koda laiendatud koosseisus)
11. detsember 2024 (
*1
)
Institutsiooniline õigus – Nõukogu ja ametiühingute või kutseorganisatsioonide vahel personalieeskirjade artikli 10c rakendamiseks sõlmitud kokkulepe – Ametiühingute või kutseorganisatsioonide tunnustamise ja representatiivsuse kriteeriumide kontrollimise menetlus – Teade, millega teavitatakse kontrollimenetluse tulemustest – Põhjendamiskohustus – Hea halduse põhimõte – Heas usus täitmise põhimõte – Ametiühinguvabadus
Kohtuasjas T‑179/23,
Euroopa Avaliku Teenistuse Föderatsiooni nõukogu osakond (FFPE nõukogu osakond), asukoht Brüssel (Belgia), esindajad: advokaadid A. Champetier ja S. Rodrigues,
hageja,
versus
Euroopa Liidu Nõukogu, esindajad: M. Bauer ja I. Demoulin,
kostja,
ÜLDKOHUS (üheksas koda laiendatud koosseisus),
koosseisus: koja president S. Papasavvas, kohtunikud L. Truchot (ettekandja), H. Kanninen, M. Sampol Pucurull ja T. Tóth,
kohtusekretär: ametnik L. Ramette,
võttes arvesse 9. juuni 2023. aasta kohtumäärust FFPE nõukogu osakond vs. nõukogu (T‑179/23 R, ei avaldata, EU:T:2023:328),
arvestades menetluse kirjalikku osa
ja 12. juuli 2024. aasta kohtuistungil esitatut,
on teinud järgmise
kohtuotsuse
1
Hageja Euroopa Avaliku Teenistuse Föderatsiooni nõukogu osakond (FFPE nõukogu osakond) palub oma hagiga esiteks ELTL artikli 263 alusel tühistada Euroopa Liidu Nõukogu 3. aprilli 2023. aasta teade teda puudutava teise kontrollimenetluse tulemuse kohta osas, milles selle menetlusega peatatakse õigused, mis olid talle kui representatiivsele ametiühingule või kutseorganisatsioonile antud (edaspidi „vaidlustatud otsus“), ja teiseks ELTL artikli 268 alusel hüvitada mittevaraline kahju, mida ta seeläbi väidetavalt kandis.
I. Vaidluse taust
2
Euroopa Liidu ametnike personalieeskirjade (edaspidi „personalieeskirjad“) artikli 10c kohaselt „[võib i]ga institutsioon […] sõlmida oma töötajaid käsitlevaid kokkuleppeid teda esindavate ametiühingute ja kutseorganisatsioonidega. Sellised kokkulepped ei või kaasa tuua personalieeskirjade või mis tahes eelarvekohustuste muutmist ning samuti ei või need mõjutada kõnealuses institutsioonis töötamist. Allakirjutajad esindavad ametiühingud ja kutseorganisatsioonid tegutsevad igas institutsioonis, mille suhtes kehtivad personalikomitee seadusjärgsed volitused“.
3
Selle sätte rakendamiseks allkirjastasid nõukogu ja nõukogu peasekretariaadi mitu ametiühingut või kutseorganisatsiooni, sh hageja, 28. märtsil 2006 Brüsselis (Belgia) dokumendi pealkirjaga „Kokkulepe Euroopa Liidu Nõukogu ja nõukogu peasekretariaadi töötajate ametiühingute või kutseorganisatsioonide vahel“, et määrata kindlaks nõukogu ametiühingute või kutseorganisatsioonide tunnustamise ja representatiivsuse kriteeriumid (edaspidi „kokkulepe“).
4
Esiteks on ametiühingute või kutseorganisatsioonide tunnustamist käsitleva kokkuleppe artiklis 2 ette nähtud nõukogu peasekretariaadi töötajate ametiühingute või kutseorganisatsioonide ametliku tunnustamise põhimõte. Kokkuleppe artikli 2 lõike 2 punktis f on täpsustatud, et tunnustatakse ametiühinguid või kutseorganisatsioone, kes esitavad tõendi, et neil on nõukogu peasekretariaadis vähemalt 60 liiget, kellel on valija staatus ja keda võib valida personalikomitee valimistel ning kes on tasunud oma ametiühingu või kutseorganisatsiooni liikmemaksu (edaspidi „tunnustamise lävend“).
5
Kokkuleppe artikli 13 kohaselt on tunnustatud ametiühingutel või kutseorganisatsioonidel võimalus kasutada nõukogu peasekretariaadi tõlkimis‑, reprodutseerimis‑, levitamis‑ ja suhtlemisvahendeid, sh „algkuva“ tema veebisaidil, pidada koosolekuid väljaspool tööaegu nõukogu peasekretariaadi ruumides, saada oma käsutusse standardne kabinet, mida nad jagavad teiste tunnustatud ametiühingute või kutseorganisatsioonidega, anda oma juhtidele või volitatud esindajatele eripuhkust, mille kestus ei ületa nelja päeva aastas, et nad saaksid osaleda ametiühingukoosolekutel või ‑kongressidel väljaspool nõukogu peasekretariaati, ning koolituse eripuhkust ametiühingukoolituseks samamoodi nagu kutsekoolituseks.
6
Teiseks on ametiühingute või kutseorganisatsioonide representatiivsust käsitleva kokkuleppe artikli 4 lõikes 1 sätestatud, et nõukogu tunnistab tunnustatud ametiühingud või kutseorganisatsioonid nõukogu peasekretariaadis representatiivseks tingimusel, et neil on selles institutsioonis vähemalt 300 liiget, kellel on valija saatus ja keda võib personalikomitee valmistel valida ning kes on tasunud oma ametiühingu või kutseorganisatsiooni liikmemaksu, nende hulgas nõukogu peasekretariaadi endised ametnikud või muud teenistujad, kes saavad ühenduse pensioni ja kes on ametiühingu või kutseorganisatsiooni liikmed, maksimaalselt 50 liiget (edaspidi „representatiivsuse lävend“).
7
Kokkuleppele lisatud dokumendi „Ressursside andmine representatiivsete ametiühingute või kutseorganisatsioonide käsutusse kokkuleppe artikli 4 tähenduses“ (edaspidi „lisa“) kohaselt antakse nõukogu peasekretariaadi representatiivsete ametiühingute või kutseorganisatsioonide käsutusse ajutiselt töötajad, tugi sekretariaadi näol, bürootarvetega varustatud kabinetid ja mobiiltelefonid igale nende käsutusse antud täistööajaga töötajale ning kollektiivne juurdepääs mitmeotstarbelisele ruumile pindalaga 27 m2.
8
Lisaks on ametiühingute või kutseorganisatsioonide tunnustamise ja representatiivsuse teatavate kriteeriumide kontrollimist käsitleva kokkuleppe artikli 5 lõikes 1 ette nähtud, et kokkuleppe allkirjastanud ametiühingute või kutseorganisatsioonide (edaspidi „kaasallkirjastanud ametiühingud või kutseorganisatsioonid“) liikmete arv edastatakse iga ametiühingu või kutseorganisatsiooni esimehe ausõnalise kinnitusega vastastikusel kokkuleppel valitud sõltumatule organile, täpsustades, kui paljud nendest on nõukogu peasekretariaadi ametnikud või muud teenistujad ja kui paljud on nõukogu peasekretariaadi endised ametnikud või endised muud teenistujad, kes saavad ühenduse pensioni.
9
Selles sättes on ka täpsustatud, et eespool punktis 8 nimetatud sõltumatu organ peab kontrollima, kas kaasallkirjastanud ametiühingute või kutseorganisatsioonide puhul on saavutatud tunnustamise ja representatiivsuse lävend, ning tegema kindlaks iga representatiivse ametiühingu või kutseorganisatsiooni suhtelise osakaalu (edaspidi „kontrollimenetlus“). Pärast kontrollimenetluse läbiviimist peab organ teatama tuvastatu tulemuse asjaomastele ametiühingutele või kutseorganisatsioonidele ning ametisse nimetavale asutusele, kuid siiski selles menetluses saadud teavet levitamata.
10
Lõpuks on kokkuleppe artikli 5 lõike 3 esimeses lõigus ette nähtud, et eespool punktis 8 mainitud ausõnaline kinnitus antakse ja kontrollimenetlus viiakse läbi iga kolme aasta järel ja iga kord, kui uus ametiühing või kutseorganisatsioon esitab kokkuleppega ühinemise taotluse.
11
Nõukogu peasekretariaadi organisatsioonilise arengu ja teenuste peadirektoraadi 29. märtsi 2022. aasta teatega teavitati kaasallkirjastanud ametiühinguid või kutseorganisatsioone kontrollimenetluse läbiviimisest kokkuleppe artikli 5 alusel.
12
Nõukogu peasekretariaat pidas 3. ja 17. mail 2022 kohtumise kaasallkirjastanud ametiühingute või kutseorganisatsioonidega, mille käigus esitas ta neile ülesande andmise kirja projekti, mis pidi saadetama kokkuleppe artiklis 5 mainitud sõltumatule organile (edaspidi „esimene ülesande andmise kiri“). Kolme kaasallkirjastanud ametiühingu või kutseorganisatsiooni esindajad avaldasid nendel kohtumistel soovi, et viitkuupäevaks, mida see organ nende liikmete nimekirjade koostamisel arvesse võtab (edaspidi „viitkuupäev“), määratakse 31. juuli 2022.
13
Nõukogu peasekretariaat teatas 17. juunil 2022 kaasallkirjastanud ametiühingutele või kutseorganisatsioonidele sisuliselt, et üks Brüsseli kohtutäitur (edaspidi „kohtutäitur“) oli nõustunud kontrollimenetluse läbi viima ning esimeseks viitkuupäevaks oli määratud 31. mai 2022.
14
Septembris 2022 tutvus kohtutäitur eespool punktis 13 mainitud kontrollimenetluses (edaspidi „esimene kontrollimenetlus“) kaasallkirjastanud ametiühingute või kutseorganisatsioonide edastatud teabega, et hinnata, kas nende puhul on saavutatud tunnustamise ja representatiivsuse lävend.
15
Kohtutäitur koostas 20. oktoobril 2022 protokolli, millest ilmneb, et 31. mail 2022 ei olnud hageja saavutanud tunnustamise lävendit ega seega ka representatiivsuse lävendit (edaspidi „esimene protokoll“).
16
Nõukogu peasekretär võttis 24. novembri 2022. aasta teatega (edaspidi „24. novembri 2022. aasta teade“) muu hulgas teatavaks, et hageja ei vasta kokkuleppe artikli 2 lõike 2 punktis f ja artikli 4 lõikes 1 sätestatud kriteeriumidele, ning kutsus teda üles tagama vastavus nendele kriteeriumidele kolme kuu jooksul kokkuleppe artikli 6 lõike 1 esimeses lõigus ette nähtud menetluse kohaselt.
17
Nõukogu peasekretariaat avaldas 30. novembril 2022 oma siseveebis teate, et vastupidi kahele teisele kaasallkirjastanud ametiühingule või kutseorganisatsioonile ei ole hageja puhul saavutatud kokkuleppes ette nähtud tunnustamise ja representatiivsuse lävendit ning et tal on selle olukorra parandamiseks aega kolm kuud.
18
Nõukogu peasekretariaat saatis 16. jaanuaril 2023 hagejale uue ülesande andmise kirja projekti, mis oli mõeldud kohtutäiturile hageja olukorra uueks kontrollimiseks tunnustamise ja representatiivsuse lävendist lähtudes (edaspidi „teine kontrollimenetlus“).
19
Nõukogu peasekretariaat ja hageja osalesid 19. jaanuaril 2023 toimunud kohtumisel, mille käigus palus esiteks hageja, et teises kontrollimenetluses koostaks kohtutäitur tema liikmete nimekirja, võttes aluseks viitkuupäeva (edaspidi „teine viitkuupäev“), mis on hilisem 17. aprillist 2023, ning teiseks märkis nõukogu peasekretariaat, et selle põhjal, kuidas tema kokkulepet tõlgendab, tuleb teiseks viitkuupäevaks määrata 28. veebruar 2023, mis vastab 24. novembri 2022. aasta teatega alanud kolmekuulise tähtaja lõpule.
20
Märtsis 2023 tutvus kohtutäitur teises kontrollimenetluses hageja edastatud teabega.
21
Kohtutäitur edastas 28. märtsil 2023 hagejale teise protokolli, mis kandis 27. märtsi 2023. aasta kuupäeva ja millest ilmnes, et võttes arvesse ametnike ja muude teenistujate ning endiste ametnike ja endiste muude teenistujate ametlikke nimekirju, mis koostati vastavalt 28. veebruaril ja 1. märtsil 2023, oli hageja täitnud kokkuleppes ette nähtud tunnustamise tingimused, sh kokkuleppe artikli 2 lõike 2 punktis f sätestatud kriteeriumi, kuid tema puhul ei olnud saavutatud kokkuleppe artikli 4 lõikes 1 ette nähtud representatiivsuse lävendit (edaspidi „teine protokoll“).
22
Vaidlustatud otsusega teatas nõukogu peasekretariaat hagejale tema nende õiguste peatamisest, mis tal kokkuleppe artikli 14 alusel representatiivse ametiühingu või kutseorganisatsioonina olid. Lisaks teavitas nõukogu peasekretariaat hagejat, et talle jäävad alles ressursid, mis on talle tunnustatud ametiühingu või kutseorganisatsioonina ette nähtud kokkuleppe artikliga 13.
II. Poolte nõuded
23
Hageja palub Üldkohtul:
–
tühistada vaidlustatud otsus;
–
mõista nõukogult välja sümboolne ühe euro suurune summa hüvitisena mittevaralise kahju eest, mida ta väidetavalt kandis;
–
mõista kohtukulud välja nõukogult.
24
Nõukogu palub Üldkohtul:
–
jätta hagi rahuldamata;
–
mõista kohtukulud välja hagejalt.
III. Õiguslik käsitlus
A. Tühistamisnõue
25
Tühistamisnõude põhjendamiseks esitab hageja sisuliselt kolm väidet, millest esimese kohaselt on rikutud kokkuleppe artiklit 5 ja pandud toime rikkumisi esimeses kontrollimenetluses, teise kohaselt on rikutud kokkuleppes ette nähtud lojaalse koostöö vaimu, hea halduse põhimõtet, proportsionaalsuse põhimõtet ja lepingute heas usus täitmise põhimõtet ning kolmanda kohaselt on rikutud põhiõigust ametiühinguvabadusele.
26
Lisaks vastuseks ühele menetlust korraldavale meetmele esitas hageja sisuliselt neljanda väite, mille kohaselt on vaidlustatud otsus ebapiisavalt põhjendatud.
27
Kuna väljakujunenud kohtupraktika kohaselt kujutab põhjenduse puudumine või ebapiisav põhjendamine endast olulise menetlusnormi rikkumist ELTL artikli 263 tähenduses ja üldisel huvil põhinevat väidet, mille Euroopa Liidu kohus peab vajaduse korral tõstatama omal algatusel (vt 12. juuli 2023. aasta kohtuotsus Eurecena vs. komisjon, T‑377/21, EU:T:2023:398, punkt 18 ja seal viidatud kohtupraktika), peab Üldkohus käsitletava juhtumi konkreetseid asjaolusid arvestades vajalikuks võtta enne hageja kolme ülejäänud väite järjestikust analüüsimist seisukoht neljanda väite kohta.
1.
Neljas väide, et vaidlustatud otsus on ebapiisavalt põhjendatud
28
Hageja väidab sisuliselt, et kuna vaidlustatud otsuse kehtivus sõltub sellest, et representatiivsuse lävend ei ole täidetud, oleks teises protokollis tulnud selgelt välja tuua, mitut liiget kohtutäitur täpselt arvesse võttis, kui järeldas, et hageja puhul ei ole see lävend saavutatud. Nõnda ei saa hageja teada ei põhjusi, miks ei ole tema puhul see lävend saavutatud, ega vaidlustatud otsuse peamist põhjendust, mis võimaldaks tal oma õigusi kaitsta, ning sellega on rikutud põhjendamiskohustust seoses liidu institutsioonide aktidega.
29
Komisjon vaidleb hageja väidetele vastu.
30
Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt peab liidu institutsioonide aktide põhjendus, mida nõutakse ELTL artiklis 296 ja Euroopa Liidu põhiõiguste harta (edaspidi „harta“) artikli 41 lõike 2 punktis c, olema kohandatud asjasse puutuva õigusakti laadiga ning sellest peab selgelt ja üheselt mõistetavalt ilmnema õigusakti vastu võtnud institutsiooni arutluskäik selliselt, et huvitatud isikutel oleks võimalik mõista võetud meetme põhjendusi ja pädeval kohtul oleks võimalik teostada kontrolli. Põhjendamiskohustuse hindamisel tuleb arvesse võtta kõiki juhtumi asjaolusid, eelkõige akti sisu, toodud põhjenduste olemust ning huvi, mis võib akti adressaatidel või teistel isikutel, keda akt otseselt ja isiklikult puudutab, olla selgituste saamiseks. Põhjendustes ei ole vaja näidata kõiki asjasse puutuvaid faktilisi ja õiguslikke asjaolusid, kuna põhjenduste vastavust eespool viidatud õigusnormides sätestatud nõuetele tuleb hinnata nii nende sõnastuse kui ka konteksti ja kõikide kõnealust küsimust reguleerivate õigusnormide põhjal (vt selle kohta 31. mai 2018. aasta kohtuotsus Groningen Seaports jt vs. komisjon, T‑160/16, ei avaldata, EU:T:2018:317, punkt 78).
31
Pealegi saab põhjenduste puudumise tuvastada isegi siis, kui asjaomane otsus siiski sisaldab teatavaid põhjendusi. Nii võrdub vastuoluline või arusaamatu põhjendus põhjenduse puudumisega. Sama järeldus tuleb teha siis, kui asjaomases otsuses sisalduvad põhjendused on nii lünklikud, et need ei võimalda otsuse adressaadil otsuse vastuvõtmise kontekstis mõista selle tegija arutluskäiku (vt selle kohta 11. juuni 2020. aasta kohtuotsus komisjon vs. Di Bernardo, C‑114/19 P, EU:C:2020:457, punkt 55 ja seal viidatud kohtupraktika).
32
Käsitletaval juhul on vaidlustatud otsuses esiteks täpsustatud, et teist kontrollimenetlust läbi viima nimetatud kohtutäitur esitas oma aruande 28. märtsil 2023 ja et selle aruande kohaselt vastas hageja tingimustele, mis peavad olema täidetud, et teda võiks pidada tunnustatud ametiühinguks või kutseorganisatsiooniks, kuid mitte representatiivseks ametiühinguks või kutseorganisatsiooniks.
33
Teiseks ilmneb teabest teises protokollis, millele on vaidlustatud otsuses sõnaselgelt viidatud, et võttes muu hulgas arvesse 28. veebruaril 2023 vastu võetud nõukogu peasekretariaadi ametnike ja muude teenistujate ametlikku nimekirja ning ühte teist, 1. märtsil 2023 vastu võetud nõukogu peasekretariaadi endiste ametnike ja endiste muude teenistujate ametlikku nimekirja, oli hageja puhul esiteks saavutatud tunnustamise lävend, milleks on kokkuleppe artikli 2 lõike 2 punktis f ette nähtud vähemalt 60 liiget, ning teiseks ei olnud tema puhul saavutatud representatiivsuse lävendit, milleks on kokkuleppe artikli 4 lõikes 1 ette nähtud vähemalt 300 liiget, kellel on valija staatus ja keda võib valida personalikomitee valimistel ning kes on tasunud liikmemaksu, ilma et tuvastatud vahe oleks alla 20 liikme.
34
Tuleb seega tuvastada, et vaidlustatud otsus, mis tehti kokkuleppe alusel, mille hageja on kaasallkirjastanud, võeti vastu pärast seda, kui kohtutäitur saatis talle 28. märtsil 2023 teise protokolli kontekstis, mis oli talle teada.
35
Lisaks on vaidlustatud otsuses, milles on viidatud muu hulgas kokkuleppele ja teisele protokollile, esitatud nii õiguslikud kui ka faktilised asjaolud, mis olid selle otsuse ülesehituses esmatähtsad ja mis võimaldasid nii hagejal kui ka Üldkohtul selle seaduslikkust hinnata.
36
Vaidlustatud otsuses ega teises protokollis ei ole tõesti kokkuleppe artikli 5 lõike 1 teise lõigu kohaselt mainitud liikmete täpset arvu, mida kohtutäitur arvesse võttis, kui tuvastas, et hageja puhul ei ole saavutatud representatiivsuse lävendit.
37
Vaidlustatud otsuse tõlgendamisest koostoimes teise protokolliga tuleneb siiski, et hageja liikmete arv, mida kohtutäitur arvesse võttis, oli esiteks võrdne või suurem tunnustamise lävendist ja teiseks jäi alla representatiivsuse lävendi, ilma et tuvastatud vahe oleks alla 20 liikme, st ta võttis arvesse liikmete arvu 60–280.
38
Seega ei ole vaidlustatud otsuse põhistus ei vastuoluline ega mõistetamatu ning selles on selgelt ja üheselt mõistetavalt välja toodud otsuse tegija arutluskäik.
39
Järelikult tuleb neljas väide, et põhistus on ebapiisav, põhjendamatuse tõttu tagasi lükata.
2.
Esimene väide, et on rikutud kokkuleppe artiklit 5 ja esimeses kontrollimenetluses pandi toime rikkumisi
40
Esimene väide sisaldab sisuliselt kahte osa, millest esimese kohaselt rikuti esimeses kontrollimenetluses kokkuleppe artiklit 5 ja teise kohaselt pandi toime rikkumisi, mis kahjustavad esimese protokolli õiguspärasust.
41
Nõukogu vaidleb hageja väidetele vastu.
42
Kõigepealt tuleb tuvastada, et käesoleva väite põhjendamiseks esitatud argumentidega kritiseerib hageja täiendavalt selle esimese kontrollimenetluse õiguspärasust, mille tulemusena võttis nõukogu vastu 24. novembri 2022. aasta teate, ja selle teate põhjendatust.
43
Sellega seoses tuleb meenutada, et väljakujunenud kohtupraktika kohaselt on nii, et kuigi puhtalt ettevalmistavat laadi meetmete endi peale ei saa tühistamishagi esitada, võib nende võimalikule õigusvastasusele igal juhul tugineda selle lõpliku akti peale esitatavas hagis, mille ettevalmistamisega need aktid seotud on (vt 22. aprilli 2021. aasta kohtuotsus thyssenkrupp Electrical Steel ja thyssenkrupp Electrical Steel Ugo vs. komisjon, C‑572/18 P, EU:C:2021:317, punkt 50 ja seal viidatud kohtupraktika).
44
Käsitletaval juhul tuleb tuvastada, et 24. novembri 2022. aasta teade tuleneb kokkuleppe artikli 6 lõike 1 teise lõigu kohaldamisest ning selle sätte järgi palub nõukogu peasekretär igal ametiühingul või kutseorganisatsioonil, kes oli representatiivne ja kelle puhul ei ole representatiivsuse lävendit enam saavutatud, täita kokkuleppe artikli 4 lõikes 1 ette nähtud kriteerium hiljemalt kolme kuu jooksul, vastasel korral tema representatiivse ametiühingu või kutseorganisatsiooni õigused peatatakse.
45
Seega vastas 24. novembri 2022. aasta teade, milles ei olnud väljendatud nõukogu lõplikku seisukohta küsimuses, kas hagejat tuleb pidada selle kokkuleppe alusel endiselt esindatuks, kokkuleppe artikli 6 kohaselt menetluse ettevalmistavale etapile, mille tulemusena tehti vaidlustatud otsus, milles on seevastu küll väljendatud seda lõplikku seisukohta.
46
Järelikult, kuna 24. novembri 2022. aasta teade on puhtalt ettevalmistavat laadi meede, võib hageja eespool punktis 43 viidatud kohtupraktika kohaselt täiendavalt kritiseerida esimest kontrollimenetlust, mille tulemusena võeti vastu see teade, ja selle põhjendatust.
a)
Esimene väiteosa, mille kohaselt rikuti esimeses kontrollimenetluses kokkuleppe artiklit 5
47
Seda väiteosa põhjendab hageja kahe etteheitega, millest esimese kohaselt on rikutud kokkuleppe artikli 5 lõiget 1 ja teise kohaselt selle artikli 5 lõiget 3.
1) Esimene etteheide, et on rikutud kokkuleppe artikli 5 lõiget 1
48
Hageja väidab esiteks, et nõukogu sundis sõltumatu organi valiku esimese kontrollimenetluse läbiviimiseks ametiühingutele või kutseorganisatsioonidele peale, ja teiseks ei kiitnud ametiühingud või kutseorganisatsioonid esimese ülesande andmise kirja sisu heaks.
49
Selles küsimuses tuleb meenutada esiteks, et ametiühingute või kutseorganisatsioonide tunnustamise ja representatiivsuse teatavate kriteeriumide kontrollimist käsitleva kokkuleppe artikli 5 lõike 1 esimeses lõigus on ette nähtud, et nende liikmete arv edastatakse nende vastavate esimeeste ausõnalise kinnitusega sõltumatule organile, kes valitakse vastastikusel kokkuleppel.
50
Käsitletaval juhul ilmneb eespool punktis 11 mainitud teatest, et 29. märtsil 2022 palus nõukogu peasekretariaat kaasallkirjastanud ametiühingutel või kutseorganisatsioonidel nimetada vastastikusel kokkuleppel sõltumatu organi ja tegi neile seega ettepaneku usaldada esimese kontrollimenetluse läbiviimise ülesanne samale kohtutäiturile, kelle poole oli pöördutud 2010. ja 2014. aastal.
51
Lisaks ilmneb nõukogu ja kaasallkirjastanud ametiühingute või kutseorganisatsioonide vahel 3. mail 2022 toimunud kohtumise protokollist, mis on toodud e‑kirjas, mille saatis samal päeval organisatsioonilise arengu ja teenuste peadirektoraadi pädeva üksuse õigusnõunik oma üksuse juhatajale, et kõik kaasallkirjastanud ametiühingud või kutseorganisatsioonid väljendasid nõusolekut nõukogu peasekretariaadi ettepanekuga usaldada esimese kontrollimenetluse läbiviimine samale kohtutäiturile, kelle poole oli pöördutud eelmise kontrollimenetluse puhul.
52
Lõpuks ei ilmne kohtuasja materjalidest, et kaasallkirjastanud ametiühingud või kutseorganisatsioonid oleksid esitanud nõukogu peasekretariaadile kohtutäituri nimetamise küsimuses proteste, mis oleks tekitanud kahtlusi, kas eespool punktis 51 mainitud 3. mai 2022. aasta koosoleku protokollis esitatud teabel on tõendusjõud.
53
Seega tuleb hageja väide, et nõukogu valis sõltumatu organi, kelle ülesanne on esimese kontrollimenetluse läbiviimine, üksi, mitte vastastikusel kokkuleppel ametiühingute või kutseorganisatsioonidega, tagasi lükata, sest see on faktiliselt vale.
54
Teiseks on vaja märkida, et ei kokkuleppe artikli 5 lõikes 1 ega selle muudes sätetes ei ole nähtud nõukogule ette kohustust saata sõltumatule organile, kelle ülesanne on viia läbi kontrollimenetlus, ülesande andmise kiri, mistõttu ei kohustanud selle kokkuleppe ükski säte nõukogu saama kaasallkirjastanud ametiühingute või kutseorganisatsioonide nõusolekut esimese ülesande andmise kirja kohta.
55
Järelikult ei ole esimene etteheide põhjendatud ja tuleb tagasi lükata.
2) Teine etteheide, et on rikutud kokkuleppe artikli 5 lõiget 3
56
Hageja väidab sisuliselt, et vaidlustatud otsus tehti tunnustamise ja representatiivsuse lävendi kontrollimise kolmeaastast ajakava arvestades liiga hilja.
57
Selles küsimuses tuleneb ametiühingute või kutseorganisatsioonide tunnustamise ja representatiivsuse teatavate kriteeriumide kontrollimist käsitleva kokkuleppe artikli 5 lõikest 3, et ilma et see piiraks nende tunnustamise kriteeriumide kontrollimise erakorraliste menetluste kohaldamist, mida võib iga tunnustatud ametiühingu või kutseorganisatsiooni taotlusel kohaldada, tuleb kaasallkirjastanud ametiühingute või kutseorganisatsioonide kontrollimise menetlus läbi viia iga kolme aasta järel. Lisaks oli kokkuleppe ülemineku‑ ja lõppsätteid sisaldava artikli 16 lõikes 5 ette nähtud, et esimene kokkuleppe artiklis 5 ette nähtud tunnustamise ja representatiivsuse kriteeriumide kontrollimine peab toimuma kuue kuu jooksul pärast kokkuleppe allkirjastamist, s.o hiljemalt 28. septembril 2006.
58
Käsitletaval juhul ilmneb kohtuasja materjalidest, et vähe sellest, et kontrollimenetlused, mis viidi läbi alates lepingu allkirjastamisest, lõpetati 15. mail 2007, 24. juunil 2010 ja 14. jaanuaril 2014, mistõttu toimusid need eespool punktis 57 mainitud sätetest lähtudes liiga hilja, vaid ka ühtegi kontrollimenetlust ei viidud läbi 14. jaanuarist 2014 kuni esimese kontrollimenetluseni.
59
Nõukogu selgitustest ilmneb ka, et esimest kontrollimenetlust lükkasid edasi 2017. ja 2018. aastal läbi viidud läbirääkimised lepingu läbivaatamise üle, mille eesmärk oli muu hulgas lihtsustada kaasallkirjastanud ametiühingute või kutseorganisatsioonide representatiivsuse mõõtmise viisi, ja seejärel COVID-19 pandeemia.
60
Kuigi hageja ei vaidle vastu nende selgituste sisule, leiab ta siiski, et need ei õigusta seda, et ühtegi kontrolli ei tehtud lepingu läbivaatamist käsitlevate läbirääkimiste lõpust kuni COVID-19 pandeemia alguseni.
61
Ehkki kokkuleppes ei ole tõesti ette nähtud ühtegi selle artikli 5 lõikest 3 ja artikli 16 lõikest 5 tuleneva kolmeaastase ajakava erandit, on tarvis kõigepealt märkida, et selle ajakava eesmärk on tagada, et korrapäraste vaheaegadega kontrollitakse nõukogu ametiühingute või kutseorganisatsioonide tunnustamise ja representatiivsuse tingimusi niisugusena, nagu need on ette nähtud kokkuleppes, et tagada struktureeritud suhted nende ametiühingute või kutseorganisatsioonide ja nimetatud institutsiooni vahel, ilma et sellest ajakavast tuleneva tähtaja möödumine tooks automaatselt kaasa nende õiguste kaotuse, mis on tunnustatud ja representatiivsetel ametiühingutel või kutseorganisatsioonidel.
62
Lisaks tuleb tuvastada, et kokkuleppe kaasallkirjastajad ei ole ette näinud sätet, mis hoiaks ära selle, et kokkuleppe artikli 5 lõikest 3 ja artikli 16 lõikest 5 tulenevat kolmeaastast ajakava ei järgita, ja karistaks selle eest. Seega, võttes kontrollimenetluste läbiviimiseks vastu ajakava, ei soovinud nõukogu kaasallkirjastanud ametiühingute või kutseorganisatsioonide heakskiidul seda ajakava ette näha nii, et selle rikkumise korral on need menetlused tühised, ega muuta neid sätteid imperatiivseks, vaid soovis püstitada eesmärgi, et nõukogu ametiühingute või kutseorganisatsioonide tunnustamise ja representatiivsuse tingimusi kontrollitaks korrapäraste vaheaegadega.
63
Seepärast ei saa kokkuleppega ette nähtud ajakava järgimata jätmist pidada olulise menetlusnormi rikkumiseks, vaid seda tuleb käsitleda menetlusnormi rikkumisena.
64
Tuleb aga meenutada, et väljakujunenud kohtupraktika kohaselt toob menetlusnormi rikkumine asjaomase haldusmenetluse tulemusena tehtud otsuse tühistamise kaasa ainult siis, kui selle rikkumise puudumise korral oleks menetlus võinud viia teistsuguse tulemuseni. Seejuures ei saa menetlusnormi rikkumisele viitavat hagejat kohustada tõendama, et asjaomase liidu institutsiooni otsusel võinuks olla teistsugune sisu, vaid ainult seda, et niisugune võimalus ei ole täielikult välistatud, kusjuures seda küsimust tuleb hinnata asjaomase juhtumi kõiki faktilisi ja õiguslikke asjaolusid arvesse võttes (vt 6. oktoobri 2021. aasta kohtuotsus AV ja AW vs. parlament, T‑43/20, ei avaldata, EU:T:2021:666, punkt 94 ja seal viidatud kohtupraktika).
65
Tuleb tuvastada, et käsitletaval juhul ei tõenda hageja kuidagi, et tal oli piisav arv liikmeid selleks, et ta tunnistataks representatiivseks kuupäevadel, mil representatiivsuse meetmed tulnuks võtta juhul, kui kokkuleppes ette nähtud kolmeaastast ajakava oleks järgitud. Hageja ei tõenda seega, et ei olnud täielikult välistatud, et viidatud rikkumise puudumise korral oleks vaidlustatud otsusel olnud teistsugune sisu.
66
Pealegi, nagu väidab nõukogu, ei toonud kontrollimenetluse puudumine kaasa negatiivseid tagajärgi hageja olukorrale, sest ta sai katkestuseta kasutada vahendeid, mis olid antud representatiivsete ametiühingute või kutseorganisatsioonide käsutusse üheksaks aastaks alates 14. jaanuari 2014. aasta kontrollimenetlusest kuni menetlusteni, mida siinne vaidlus puudutab.
67
Järelikult tuleb see etteheide tagasi lükata.
b)
Teine väiteosa, mille kohaselt on esimeses protokollis toime pandud rikkumisi
68
Seda väiteosa põhjendab hageja sisuliselt nelja etteheitega, millest esimese kohaselt sisaldab esimene protokoll ekslikku märget, teise kohaselt ei järginud kohtutäitur esimeses ülesande andmise kirjas ette nähtud ajakava, kolmanda kohaselt on tehtud viga esimese viitkuupäeva puhul ja neljanda kohaselt on esimene protokoll ekslik.
1) Esimene etteheide, mille kohaselt sisaldab esimene protokoll ekslikku märget
69
Hageja väidab, et esimene protokoll sisaldab faktiviga, sest selles on märgitud, et esimene ülesande andmise kiri koostati vastastikusel kokkuleppel nõukogu ja kaasallkirjastanud ametiühingute või kutseorganisatsioonide vahel.
70
Sellega seoses tuleb meenutada, et ükski aluslepingute säte ei pane liidu kohtule kohustust kõigil juhtudel käsitleda talle esitatud nõuete põhjendamiseks esitatud väidete ja argumentide põhjendatust. Vastupidi, liidu kohus võib eelkõige õigusemõistmise tõhususega seotud põhjustel jätta käsitlemata nende väidete põhjendatuse, mis tuleb tagasi lükata, kuna need on vastuvõetamatud või tulemusetud (vt selle kohta analoogia alusel 29. septembri 2022. aasta kohtuotsus HIM vs. komisjon, C‑500/21 P, ei avaldata, EU:C:2022:741, punktid 72 ja 73).
71
Käsitletaval juhul on nii, et kuigi esimese protokolli sissejuhatavad märkused tõesti puudutavad „kooskõlastatult ametiühingute või kutseorganisatsioonidega koostatud nõukogu ülesande andmise kirja, millega antakse ülesanne teha „organisatsioonides“ olevate liikmete arvu kontroll selle kokkuleppe tähenduses“, tuleneb punktist 54 eespool, et kokkuleppe üheski sättes ei olnud nõukogule ette nähtud kohustust saada ametiühingute või kutseorganisatsioonide nõusolek kohtutäiturile saadetava esimese ülesande andmise kirja kohta.
72
Seega ei mõjuta eespool punktis 71 tsiteeritud märge esimeses protokollis isegi eeldusel, et see on ekslik, ei selle protokolli sisu ega kehtivust ega järelikult 24. novembri 2022. aasta teate ja vaidlustatud otsuse seaduslikkust. Sellega seoses tuleb lisada, et hageja ei esita midagi, mis tõendaks, et see märge kahjustas esimese kontrollimenetluse ja esimese protokolli õiguspärasust.
73
See etteheide tuleb seega tulemusetuna tagasi lükata.
2) Teine etteheide, mille kohaselt ei järginud kohtutäitur esimeses ülesande andmise kirjas ette nähtud ajakava
74
Hageja väidab, et esimene kontrollimenetlus viidi läbi 2022. aasta septembris, ehkki see oleks tulnud lõpule viia hiljemalt 31. juulil 2022 volituse kohaselt, mis kohtutäiturile esimese ülesande andmise kirjaga anti.
75
Esimese ülesande andmise kirja sõnastuse kohaselt pidi kohtutäitur tõesti esimese kontrollimenetluse lõpule viima hiljemalt 31. juulil 2022 ning esimesest protokollist ilmneb, et see menetlus viidi läbi 1., 6., 9. ja 29. septembril 2022, kusjuures nimetatud protokoll koostati 20. oktoobril 2022.
76
Esiteks ei ilmne ei esimesest ülesande andmise kirjast ega kokkuleppe sätetest, et asjaolu, et 31. juuli 2022. aasta tähtaega ei järgitud, pidi kuidagi mõjutama esimese kontrollimenetluse õiguspärasust või esimese protokolli kehtivust.
77
Teiseks ilmneb esimesest protokollist, et kohtutäitur arvutas esimese kontrollimenetluse käigus kokku iga kaasallkirjastanud ametiühingu või kutseorganisatsiooni liikmete arvu, võttes esimese ülesande andmise kirja kohaselt arvesse esimest viitkuupäeva, milleks oli määratud 31. mai 2022.
78
Järelikult, kuna kohtutäituril ei olnud õigust võtta kaasallkirjastanud ametiühingute või kutseorganisatsioonide liikmete arvu kokkuarvutamisel arvesse selle arvu võimalikku muutumist pärast esimest viitkuupäeva, milleks oli 31. mai 2022, ja ta pidi oma järeldused tegema selle kuupäeva seisuga, ei ilmne kohtuasja materjalidest, et asjaolu, et ei järgitud tema protokolli lõpliku koostamise kuupäeva, milleks oli 31. juuli 2022, kahjustas kuidagi esimese kontrollimenetluse õiguspärasust või esimese protokolli kehtivust või järelikult 24. novembri 2022. aasta teate ja vaidlustatud otsuse seaduslikkust.
79
Seepärast tuleb see etteheide tulemusetuna tagasi lükata.
3) Kolmas etteheide, mille kohaselt tehti esimese viitkuupäeva puhul viga
80
Hageja väidab, et esimese ülesande andmise kirja järgi oleks kohtutäitur pidanud esimese kontrollimenetluse läbi viima nii, et võtab esimeseks viitkuupäevaks 31. augusti 2022, sest tegemist oli esimese kontrollimenetluse läbiviimisele eelneva kuu viimase päevaga, mitte ei võta esimeseks viitkuupäevaks 31. maid 2022.
81
Kõigepealt tuleb esiteks meenutada, et viitkuupäevade kindlaksmääramist ametiühingute või kutseorganisatsioonide tunnustamise ja representatiivsuse tingimuste kontrollimise toimingute tegemisel kokkulepe ei reguleeri, ning teiseks kohustati kohtutäiturit esimese ülesande andmise kirjaga esimese kontrollimenetluse läbiviimiseks võtma ühendust organisatsioonilise arengu ja teenuste peadirektoraadiga, et saada ametnike ja muude teenistujate ametlik nimekiri ning endiste ametnike ja endiste muude teenistujate ametlik nimekiri 31. mai 2022. aasta seisuga.
82
Teiseks ei saa Üldkohus võtta aluseks hageja soovitatud tõlgendust, mille kohaselt oleks esimene viitkuupäev, mida kaasallkirjastanud ametiühingute või kutseorganisatsioonide liikmete arvu kokkuarvutamisel arvesse võetakse, pidanud vastama kohtutäituri konkreetsetele kontrollitoimingutele eelneva kuu viimasele päevale, sest niisuguse tõlgenduse tagajärjel oleks nõukogu eiranud õiguskindluse põhimõtet ja sõltuvalt asjaoludest võrdse kohtlemise põhimõtet.
83
Tuleb meenutada, et õiguskindluse tagamise põhinõue peab oma eri avaldumisvormides tagama liidu õiguse kohaldamisalasse kuuluvate olukordade ja õigussuhete ettenähtavuse (vt 9. märtsi 2023. aasta kohtuotsus Galeote ja Watson vs. parlament, C‑715/21 P ja C‑716/21 P, ei avaldata, EU:C:2023:190, punkt 113 ja seal viidatud kohtupraktika). Konkreetselt tuleneb õiguskindluse põhimõttest, et liidu õigusnormid peavad olema kindlad ja õigussubjektid peavad saama nende kohaldamist ette näha (vt selle kohta 9. juuli 2015. aasta kohtuotsus Cabinet Medical Veterinar Dr. Tomoiagă Andrei, C‑144/14, EU:C:2015:452, punkt 34 ja seal viidatud kohtupraktika).
84
Lisaks on harta artiklis 20 sätestatud võrdse kohtlemise põhimõte liidu õiguse üldpõhimõte, mille kohaselt ei tohi sarnaseid olukordi kohelda erinevalt ning erinevaid olukordi ühtemoodi, välja arvatud siis, kui selline erinev kohtlemine on objektiivselt põhjendatud (vt 14. juuli 2022. aasta kohtuotsus komisjon vs. VW jt, C‑116/21 P – C‑118/21 P, C‑138/21 P ja C‑139/21 P, EU:C:2022:557, punkt 95 ja seal viidatud kohtupraktika).
85
Seega, kui nõukogu nõustunuks eespool punktis 82 esitatud tõlgendusega, oleks selle tulemuseks võinud olla see, et kohtutäitur valib eri viitkuupäevad olenevalt igast kaasallkirjastanud ametiühingust või kutseorganisatsioonist juhul, kui praktilistel nende juhtide või esindajate kättesaadavusega seotud põhjustel ei suutnud kohtutäitur teha kontrollimistoiminguid, mille ta tegema pidi, sama kuu jooksul.
86
Nendel asjaoludel oleks eespool punktis 82 esitatud tõlgenduse tulemuseks olnud see, et nõukogu eirab võrdse kohtlemise ja õiguskindluse põhimõtteid, mis kohustasid teda esimese viitkuupäeva kindlaks määrama nii, et see ei ole mitte üksnes kõigi kaasallkirjastanud ametiühingute või kutseorganisatsioonide puhul sama, vaid ka selge ja ennustatav.
87
Järelikult tuleb see etteheide põhjendamatuse tõttu tagasi lükata.
4) Neljas etteheide, et esimene protokoll on ekslik
88
Hageja väidab, et esimene protokoll on ekslik osas, milles on tuvastatud, et tema puhul ei olnud saavutatud tunnustamise lävend, ehkki ta tõendas esimese viitkuupäeva seisuga vähemalt 221 liikme olemasolu.
89
Nõukogu võttis 24. novembri 2022. aasta teatega tõesti arvesse seda, mida kohtutäitur esimeses protokollis tuvastas ja mille kohaselt ilmneb esimesest kontrollimenetlusest, et hageja puhul ei olnud enam tunnustamise lävend täidetud.
90
Tuleb siiski märkida, et vaidlustatud otsusega tuli nõukogu tagasi eespool punktis 89 tuvastatu juurde ja teatas vastupidi hagejale, et viimasele jäävad alles õigused, mis tal tunnustatud ametiühingu või kutseorganisatsioonina kokkuleppe alusel on.
91
Hageja ei vaidle ka vastu sellele, et 24. novembri 2022. aasta teate vastuvõtmise kuupäeva ja vaidlustatud otsuse tegemise kuupäeva vahel ei võetud temalt ära tunnustatud ametiühingu või kutseorganisatsiooni õigusi.
92
Seega ei mõjuta võimalik viga esimeses protokollis vaidlustatud otsuse seaduslikkust, mistõttu tuleb see etteheide tulemusetuna tagasi lükata.
93
Järelikult tuleb käesoleva väite teine osa ja esimene väide tervikuna tagasi lükata.
3.
Teine väide, mille kohaselt on rikutud kokkuleppest tulenevat lojaalse koostöö vaimu ning hea halduse, proportsionaalsuse ja lepingute heas usus täitmise põhimõtteid
94
Teist väidet põhjendab hageja sisuliselt kolme osaga, millest esimese kohaselt on rikutud lepingute heas usus täitmise põhimõtet, teise kohaselt hea halduse põhimõtet, konkreetsemalt hoolsus‑ ja erapooletuskohustusi, ning kolmanda kohaselt on rikutud „lojaalse koostöö vaimu“, tõlgendatuna proportsionaalsuse põhimõttest lähtudes.
95
Nõukogu vaidleb hageja väidetele vastu.
a)
Esimene väiteosa, mille kohaselt on rikutud lepingute heas usus täitmise põhimõtet
96
Hageja väidab, et kuna tegemist on dokumendiga, mille üle peeti läbirääkimisi lepingulisel alusel, tuleb kokkulepet täita heas usus lepingute heas usus täitmise ehk „lepingute ausameelse täitmise“ põhimõtte kohaselt, mis vastab liikmesriikide ühistest õigustraditsioonidest inspireeritud liidu õiguse üldpõhimõttele.
97
Konkreetselt heidab hageja nõukogule ette, et viimane valis ühepoolse lähenemise – mis on pigem haldusakt kui akt, mille üle peeti läbirääkimisi – esiteks sellega, et ei reageerinud tema taotlusele, et esimene viitkuupäev lükataks edasi 31. juulile 2022, ning teiseks sellega, et algatas esimese kontrollimenetluse, võtmata arvesse mõnda arutelu või tähelepanu nõudvat küsimust, mis puudutasid teatavatesse kategooriatesse kuuluvate ametnike olukorda, mille olid tõstatanud kaasallkirjastanud ametiühingud või kutseorganisatsioonid ja mis olid veel lahendamata.
98
Sellega seoses tuleb meenutada, et väljakujunenud kohtupraktika kohaselt võib ametiühing või kutseorganisatsioon esitada ELTL artikli 263 alusel tühistamishagi meetmete peale, mis avaldavad otsest mõju kollektiivsele huvile, mida ametiühing või kutseorganisatsioon oma suhetes institutsiooniga kaitseb, sh juhul, kui need meetmed võetakse asjaomase institutsiooni ja ametiühingute või kutseorganisatsioonide vahel sõlmitud kokkuleppe alusel (vt 9. aprilli 2014. aasta kohtumäärus Colart jt vs. parlament, F‑87/13, EU:F:2014:53, punkt 40 ja seal viidatud kohtupraktika; vt selle kohta ka 31. märtsi 2003. aasta kohtuotsus Hecq vs. komisjon, T‑227/02, EU:T:2003:89, punkt 17 ja seal viidatud kohtupraktika).
99
Seega tuleb tuvastada, et selle kohtupraktika kohaselt esitas hageja oma hagi ELTL artikli 263 alusel, ilma et nõukogu oleks sellele õiguslikule alusele vastu vaielnud.
100
Sellest järeldub, et praeguse vaidluse pooled leidsid kaudselt, kuid kindlalt, et vaidlustatud otsuse seaduslikkuse hindamine ei kuulu lepingujärgse kohtu pädevusse.
101
Tuleb ka märkida, et kokkuleppe kohaselt ei pea nõukogu ja kaasallkirjastanud ametiühingud või kutseorganisatsioonid läbirääkimisi pidama niisuguste asjaolude üle nagu viitkuupäeva kindlaksmääramine ja otsus algatada kontrollimenetlus.
102
Hageja ei saa seega nõukogule tulemuslikult ette heita, et viimane eiras lepingute heas usus täitmise põhimõtet seetõttu, et määras esimeseks viitkuupäevaks 31. mai 2022 ja algatas esimese kontrollimenetluse, võtmata arvesse teatavaid küsimusi, mille kaasallkirjastanud ametiühingud või kutseorganisatsioonid olid tõstatanud.
103
Eeltoodust tuleneb, et argumendid, et on rikutud lepingute heas usus täitmise põhimõtet, tuleb tulemusetuna tagasi lükata.
b)
Teine väiteosa, mille kohaselt on rikutud hea halduse põhimõtet, konkreetsemalt hoolsus‑ ja erapooletuskohustust
104
Oma argumente, et on rikutud hea halduse põhimõtet, konkreetsemalt hoolsus‑ ja erapooletuskohustust, põhjendab hageja kolme etteheitega, millest esimese kohaselt pandi esimese kontrollimenetluse algatamisel toime rikkumisi, teise kohaselt ei võtnud nõukogu arvesse raskusi, mis hagejal tekkisid tutvumisel õige teabega, mis võimaldas tal täita selle menetluse nõudeid, ja kolmanda kohaselt avaldas nõukogu 30. novembril 2022 selle menetluse tulemused.
1) Esimene etteheide, mille kohaselt pandi esimese kontrollimenetluse algatamisel toime rikkumisi
105
Seda etteheidet põhjendab hageja kolme argumendiga, millest esimese kohaselt on rikutud hoolsuskohustust sellega, et nõukogu algatas esimese kontrollimenetluse, võtmata arvesse teatavaid arutelu või tähelepanu nõudvaid küsimusi, mis puudutasid teatavatesse kategooriatesse kuuluvate ametnike olukorda; teise kohaselt on rikutud hoolsuskohustust sellega, et esimene kontrollimenetlus otsustati algatada ja esimene viitkuupäev kindlaks määrata nii, et seda ei kooskõlastatud kaasallkirjastanud ametiühingute või kutseorganisatsioonidega, ning kolmanda kohaselt on rikutud erapooletuskohustust.
i) Esimene argument, et on rikutud hoolsuskohustust sellega, et nõukogu algatas esimese kontrollimenetluse, võtmata arvesse teatavaid arutelu või tähelepanu nõudvaid küsimusi, mis puudutasid teatavatesse kategooriatesse kuuluvate ametnike olukorda
106
Hageja väidab, et nõukogu on rikkunud hoolsuskohustust sellega, et ta algatas esimese kontrollimenetluse, võtmata arvesse teatavaid arutelu või tähelepanu nõudvaid küsimusi, mis puudutasid teatavatesse kategooriatesse kuuluvate ametnike olukorda, mille olid tõstatanud kaasallkirjastanud ametiühingud või kutseorganisatsioonid ja mis olid veel lahendamata, eelkõige lähetatud, töövõimetute ja isiklikel põhjustel võetud puhkuselt või perepuhkuselt naasnud ametnike olukorda.
107
Selles küsimuses tuleb meenutada, et harta artiklis 41 ette nähtud õigus heale haldusele hõlmab muu hulgas selle artikli lõikega 1 kaitstud erapooletuskohustust ja kohustust tegutseda mõistliku aja jooksul ning kohtupraktikast tulenevat hoolsuskohustust, mille tõttu peavad institutsioonid tegutsema hoolikalt ja ettevaatlikult, analüüsides konkreetse juhtumi kõiki asjakohaseid asjaolusid (vt 16. juuni 2022. aasta kohtuotsus SGL Carbon jt vs. komisjon, C‑65/21 P ja C‑73/21 P – C‑75/21 P, EU:C:2022:470, punktid 30 ja 31 ning seal viidatud kohtupraktika).
108
Lisaks tuleneb eespool punktis 64 viidatud kohtupraktikast, et menetlusnormi rikkumine toob asjaomase haldusmenetluse tulemusena tehtud otsuse tühistamise kaasa üksnes siis, kui selle rikkumise puudumise korral oleks menetlus võinud viia teistsuguse tulemuseni.
109
Käsitletaval juhul tuleb märkida, et vaidlustatud otsus tehti kahe järjestikuse eraldi kontrollimenetluse tulemusena kokkuleppe artikli 6 lõike 1 teise lõigu kohaselt. Konkreetselt vastab liikmete arv, mida nõukogu arvesse võttis, kui tegi lõpliku järelduse, et hageja puhul ei ole saavutatud representatiivsuse lävendit, arvule, mille kohtutäitur tuvastas teise viitkuupäeva seisuga teises kontrollimenetluses.
110
Käsitletaval juhul ei ole hageja esimest argumenti, millega on täiendavalt kritiseeritud esimest kontrollimenetlust, korranud teist kontrollimenetlust kritiseerides.
111
Seega, esiteks ei tõenda hageja ega isegi ei väida, et nõukogu keeldus sellest, et kohtutäitur võtab tema liikmete teise viitkuupäeva, s.o 28. veebruari 2023. aasta seisuga kokkuarvutamisel arvesse lähetatud, töövõimetuid ja isiklikel põhjustel võetud puhkuselt või perepuhkuselt naasnud ametnikke.
112
Teiseks ei ilmne kohtuasja materjalidest, et nõukogu võimalik keeldumine võtta esimeses kontrollimenetluses arvesse teatavatesse kategooriatesse kuuluvate ametnike eriolukorda oleks avaldanud mõju sellele, kuidas kohtutäitur tema liikmete arvu teises kontrollimenetluses kokku arvutas.
113
Järelikult tuleb esimene argument tulemusetuna tagasi lükata.
ii) Teine argument, mille kohaselt on rikutud hoolsuskohustust sellega, et otsust algatada esimene kontrollimenetlus ei tehtud kooskõlastatult kaasallkirjastanud ametiühingute või kutseorganisatsioonidega
114
Hageja väidab, et esimese kontrollimenetluse algatamise kuupäeva seisuga ei võimaldanud tema põhikiri tal korraldada üldkoosolekut videosilla teel, et esimene üldkoosolek ei saanud kokku tulla enne COVID‑19 pandeemiaga seotud sanitaarpiirangute kaotamist 2022. aasta mais ning et ükskõik milline selle üldkoosoleku otsus liikmemaksude summa kohta sai jõustuda alles kolm kuud hiljem, s.o 2022. aasta juulis, võttes arvesse asjaolu, et liikmemaksud nõuti sisse kord kvartalis.
115
Hageja väidab seega, et keeldudes arvesse võtmast neid raskusi ja lükkamast esimest viitkuupäeva edasi 31. juulile 2022, rikkus nõukogu oma hoolsuskohustust, sest ei analüüsinud hoolikalt juhtumi kõiki asjakohaseid asjaolusid.
116
Ilma et oleks tarvis analüüsida, kas see argument on tulemuslik, ei ilmne esimesena, et määrates esimeseks viitkuupäevaks 31. mai 2022, oleks nõukogu rikkunud oma hoolsuskohustust.
117
Esiteks tuleb meenutada, et kokkuleppe artikkel 5 ei kohustanud nõukogu saama kaasallkirjastanud ametiühingute või kutseorganisatsioonide nõusolekut ei kontrollimenetluse algatamise kuupäeva ega selle viitkuupäeva kohta, mida tunnustamise ja representatiivsuse lävendi kontrollimisel aluseks võetakse.
118
Teiseks ei kohustanud kokkuleppe ükski säte nõukogu määrama esimest viitkuupäeva esimese ülesande andmise kirja allkirjastamisele eelneva kuu viimasele päevale, mistõttu võis ta määrata viitkuupäeva, mis oli selle kirja saatmisest hilisem, tingimusel et see on kõigi kaasallkirjastanud ametiühingute või kutseorganisatsioonide puhul sama ja määratakse kindlaks piisavalt pikka aega ette. Niisugune lahendus viinuks siiski selleni, et kontrollimenetluse kestus oleks pikenenud ja kohtutäitur oleks esitanud oma järeldused hiljem.
119
Niisugusel juhul olnuks kaasallkirjastanud ametiühingutel või kutseorganisatsioonidel ühelt poolt tarvis lisatähtaega, et analüüsida pärast viitkuupäeva andmeid, mis oleks olnud nende käsutuses, ja edastada need kohtutäiturile koos kokkuleppe artikli 5 lõikes 1 ette nähtud ausõnalise kinnitusega. Teiselt poolt oleks ka kohtutäituril olnud vaja lisatähtaega, et analüüsida ja kontrollida neid andmeid ja nõukogu edastatud andmeid.
120
Kolmandaks, kuigi menetlusosaliste kokkulangevatest ütlustest ilmneb, et kaasallkirjastanud ametiühingud või kutseorganisatsioonid said teada nõukogu kavatsusest määrata esimeseks viitkuupäevaks 31. mai 2022, kui neile 3. mail 2022 edastati esimese ülesande andmise kirja projekt, ilmneb eespool punktist 11, et kaasallkirjastanud ametiühinguid või kutseorganisatsioone teavitati juba 29. märtsil 2022 nõukogu kavatsusest algatada esimene kontrollimenetlus, mistõttu oli neil selleks menetluseks valmistumiseks aega ligi kaks kuud, mis käsitletava juhtumi asjaoludel ei ole ebapiisav.
121
Teisena ei ilmne igal juhul kohtuasja materjalidest, et võimalik hoolsuskohustuse rikkumine, mis tuleneb nõukogu keeldumisest lükata esimene viitkuupäev edasi 31. juulile 2022, võis avaldada mõju vaidlustatud otsuse seaduslikkusele.
122
Hageja heidab küll ette, et esimeses kontrollimenetluses ei võtnud nõukogu arvesse asjaolu, et tema üldkoosolek ei saanud COVID‑19 pandeemiaga seotud piirangute tõttu kokku tulla, et kohandada nende liikmemaksude summat, mida tema liikmed maksma peavad.
123
Selles küsimuses tuleb meenutada, et kohtutäitur pidi esimeses ja teises kontrollimenetluses kontrollima, kas täidetud on kokkuleppe artikli 2 lõike 2 punktis e sätestatud tingimus, mille kohaselt pidid kaasallkirjastanud ametiühingute või kutseorganisatsioonide liikmed selleks, et neid arvesse võetaks, maksma iga kuu liikmemaksu vähemalt 0,2% oma põhipalgast või ‑pensionist.
124
Kuna kaasallkirjastanud ametiühingud või kutseorganisatsioonid ei saa aga reaalajas teada oma liikmete tasu muutusest, mis on seotud nende personalieeskirjadest tuleneva või isikliku olukorraga, on võimalik, et kontrollimenetluse läbiviimisel valitud viitkuupäeva seisuga ei saa teatavaid nende liikmeid tunnustamise või representatiivsuse lävendi kontrollimiseks arvesse võtta põhjusel, et nende liikmete tasu muutuse tõttu jäi nende igakuiste liikmemaksude tase alla eespool punktis 123 mainitud suhtarvu.
125
Hageja ei esita siiski midagi, mis tõendaks, et 31. juuli 2022. aasta või teise viitkuupäeva seisuga, oleks ta suutnud representatiivsuse lävendi saavutada, ja seda isegi olukorras, kus teine kontrollimenetlus tagas talle lisatähtaja ning uue võimaluse kohandada oma liikmete liikmemaksu taset ja suurendada nende arvu kooskõlas uue viitkuupäevaga, milleks määrati 28. veebruar 2023.
126
Valides esimeseks viitkuupäevaks 31. mai 2022, ei rikkunud nõukogu järelikult oma hoolsuskohustust.
iii) Kolmas argument, et on rikutud erapooletuskohustust
127
Hageja heidab ette erapooletuskohustuse rikkumist, lisamata oma argumentidele siiski piisavaid täpsustusi, mis võimaldaksid hinnata nende põhjendatust.
128
Selles küsimuses tuleb meenutada, et Üldkohtu kodukorra artikli 76 punktis d on nähtud ette, et hagiavalduses tuleb märkida „esitatud väited ja argumendid ning lühike ülevaade väidetest“. Seega, väljakujunenud kohtupraktika kohaselt ei pea liidu kohus vastama poole esitatud argumentidele, mis ei ole piisavalt selged ja täpsed, juhul kui neid ei ole käsitletud teiste arutluskäikude käigus ning kui nende toetuseks ei ole esitatud eraldi argumente (vt 18. novembri 2021. aasta kohtuotsus Kreeka vs. komisjon, C‑107/20 P, ei avaldata, EU:C:2021:937, punkt 76 ja seal viidatud kohtupraktika).
129
Järelikult tuleb kolmas argument vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata jätta, mistõttu tuleb käesolevas väiteosas esitatud esimene etteheide tervikuna tagasi lükata.
2) Teine etteheide, et nõukogu ei võtnud arvesse raskusi, mis hagejal tekkisid tutvumisel õige teabega, mis võimaldas tal täita esimese ja teise kontrollimenetluse nõudeid
130
Hageja väidab, et nõukogu ei võtnud arvesse raskusi, mis tal tekkisid tutvumisel õige teabega, mis võimaldas tal täita esimese ja teise kontrollimenetluse nõudeid, st ametnike, muude teenistujate ja pensionäride tasu tasemega, mis on seotud nende palgaastmega.
131
Hageja leiab, et nõukogu oleks pidanud edastama talle esimeses ja teises kontrollimenetluses, vajaduse korral anonüümseks muudetuna, teabe ametnike, muude teenistujate ja pensionäride palgaastmete kohta, et ta saaks kontrollida liikmemaksu ja põhipalga suhet.
132
Sellega seoses tuleb meenutada, et kokkuleppe artikli 5 lõike 2 kolmanda lõiguga kohustati kaasallkirjastanud ametiühinguid või kutseorganisatsioone edastama kontrollimenetlusteks kohtutäiturile oma nõukogu peasekretariaadis töötavate liikmete nimekiri, näidates ära nende kodakondsuse, ametikohustused, mida nad täidavad, ja tegevusüksused, kuhu nad kuuluvad, ning esitades nõukogu peasekretariaadi endiste ametnike ja muude teenistujate nimekirja, kes saavad ühenduse pensioni.
133
Lisaks kohustati kohtutäiturit esimese ja teise ülesande andmise kirjaga esimese ja teise kontrollimenetluse läbiviimiseks võtma ühendust organisatsioonilise arengu ja teenuste peadirektoraadiga, et saada ametnike ja muude teenistujate ametlik nimekiri ning endiste ametnike ja endiste muude teenistujate ametlik nimekiri, mis on koostatud vastavalt esimesel viitkuupäeval, 31. mail 2022 ja teisel viitkuupäeval, 28. veebruaril 2023 (edaspidi „nõukogu koostatud ametlikud nimekirjad“).
134
Konkreetselt sisaldasid nõukogu koostatud ametlikud nimekirjad andmeid nõukogu peasekretariaadi töötajate ja endiste töötajate palgaastmete ja tasude kohta, et kohtutäitur saaks kontrollida, kas täidetud on kokkuleppe artikli 2 lõike 2 punktis e ette nähtud tingimus, mille kohaselt peavad kaasallkirjastanud ametiühingute või kutseorganisatsioonide liikmed selleks, et neid kontrollimenetlustes arvesse võetaks, maksma iga kuu liikmemaksuks vähemalt 0,2% oma põhipalgast või ‑pensionist.
135
Esiteks tuleb aga märkida, et kokkuleppe üheski sättes ei ole ette nähtud, et kaasallkirjastanud ametiühingutele või kutseorganisatsioonidele edastatakse nõukogu koostatud ametlikes nimekirjades esitatud andmed.
136
Teiseks ei ilmne kohtuasja materjalidest, et hageja oleks palunud nõukogul edastada talle esimeseks ja teiseks kontrollimenetluseks nõukogu koostatud ametlikud nimekirjad.
137
Kolmandaks ei oleks nõukogu saanud rahuldada hageja palvet edastada talle nõukogu koostatud ametlikud nimekirjad, ilma et ta oleks seejuures eiranud kokkuleppe artikli 5 lõikes 1 ette nähtud konfidentsiaalsusklauslit.
138
See säte, mis keelas kohtutäituril avalikustada kontrollimenetlustes saadud teavet, võimaldab tagada nii selle, et hoitakse salajas nõukogu peasekretariaadi ametnike ja muude teenistujate ning endiste ametnike ja endiste muude teenistujate kuulumine ametiühingusse, kui ka nende tasu konfidentsiaalsuse, nagu on nähtud ette Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. oktoobri 2018. aasta määruses (EL) 2018/1725, mis käsitleb füüsiliste isikute kaitset isikuandmete töötlemisel liidu institutsioonides, organites ja asutustes ning isikuandmete vaba liikumist, ning millega tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 45/2001 ja otsus nr 1247/2002/EÜ (ELT 2018, L 295, lk 39).
139
Neljandaks, kuigi hageja väidab, et nõukogu koostatud ametlikud nimekirjad oleks tulnud talle edastada anonüümseks muudetuna, ei ole kindel, et hagejal ei oleks sel juhul olnud võimalik tuvastada nõukogu peasekretariaadi töötajaid ja endisi töötajaid, kes on nendes nimekirjades, või vähemalt ühte osa nendest nende palgaastmeid ja tasu puudutavate andmete abil.
140
Järelikult tuleb käesolev etteheide põhjendamatuse tagasi lükata.
3) Kolmas etteheide, mis puudutab seda, et nõukogu avaldas 30. novembril 2022 esimese kontrollimenetluse tulemused
141
Hageja heidab nõukogule ette, et viimane eiras hea halduse põhimõtet, kui avaldas 30. novembril 2022 oma siseveebis esimese kontrollimenetluse tulemused, kooskõlastamata seda kiiresti tema või kahe teise asjaomase kaasallkirjastanud ametiühingu või kutseorganisatsiooniga, mistõttu ei olnud tal võimalust esitada seisukohti ega seda menetlust vajaduse korral vaidlustada.
142
Hageja leiab ka, et tulemuste avaldamine julgustas ühte teist kaasallkirjastanud ametiühingut või kutseorganisatsiooni võtma ette tema mustamise kampaania, avalikustades 23. jaanuaril 2023 esimese protokolli, mis muutis tema liikmete uuesti koostööle üleskutsumise selleks, et oma olukord nõuetega kooskõlla viia, veelgi keerukamaks.
143
Selles küsimuses tuleb tõdeda, et 30. novembril 2022 avaldas nõukogu oma siseveebis lühikese artikli kokkuleppe, kaasallkirjastanud ametiühingute või kutseorganisatsioonide tunnustamise ja representatiivsuse tingimuste ning esimese kontrollimenetluse kohta. Selles oli seega märgitud, et kohtutäitur oli hiljuti üle andnud oma aruande ja tuvastanud, et kahe kaasallkirjastanud ametiühingu või kutseorganisatsiooni puhul, kes olid nimeliselt ära toodud, on tunnustamise ja representatiivsuse lävend täidetud – erinevalt hagejast. Selles artiklis oli ka märgitud, et kokkuleppe kohaselt oli hagejal aega kolm kuud, et need lävendid saavutada ja kasutada edasi kokkuleppes ette nähtud õigusi.
144
Kõigepealt tuleb märkida, et kuigi hageja väidab, et see teave avaldati ilma eelnevalt asjaomaste ametiühingute või kutseorganisatsioonidega kooskõlastamata ja neid isegi sellest teavitamata, ei tõenda ta ega isegi ei väida, et nõukogu oli kohustatud selle eelnevalt kooskõlastama või neid eelnevalt teavitama. Igal juhul ei selgita ta, mille poolest on see asjaolu samaväärne hea halduse põhimõtte eiramisega.
145
Seejärel tuleb märkida, et kuigi hageja väidab, et see, mille nõukogu avaldas oma siseveebis 30. novembril 2022, julgustas ühte kaasallkirjastanud ametiühingut või kutseorganisatsiooni võtma ette tema vastu laimukampaania nii, et see ametiühing või kutseorganisatsioon avalikustas 23. jaanuaril 2023 esimese protokolli sisu, mis muutis tema liikmete uuesti koostööle üleskutsumise teiseks kontrollimenetluseks veelgi keerukamaks, ei esita ta ühtegi tõendit, mis seda väidet kinnitaks, sest 23. jaanuari 2023. aasta prospekt, mille ta esitab, ei tõenda, et tema vastu oleks tehtud laimukampaaniat.
146
Seega tuleb käesolev etteheide ja seega teine väiteosa tervikuna põhjendamatuse tõttu tagasi lükata.
c)
Kolmas väiteosa, mille kohaselt on rikutud „lojaalse koostöö vaimu“, tõlgendatuna proportsionaalsuse põhimõttest lähtudes
147
Hageja väidab, et nõukogu eiras „lojaalse koostöö vaimu“, tõlgendatuna proportsionaalsuse põhimõttest lähtudes, sest nõukogu oleks pidanud andma talle lisa punktis 4 ette nähtud 18‑kuulise üleminekuperioodi, et ta saaks korraldada ülemineku olukorrast, kus ta on tunnustatud ja representatiivse ametiühingu või kutseorganisatsiooni staatuses, olukorda, kus ta on ainult tunnustatud ametiühingu või kutseorganisatsiooni uues staatuses.
148
Sellega seoses tuleb kõigepealt meenutada, et ELL artikli 4 lõike 3 esimese lõigu kohaselt abistavad liit ja liikmesriigid kooskõlas lojaalse koostöö põhimõttega täielikus vastastikuses austuses üksteist aluslepingutest tulenevate ülesannete täitmisel.
149
Selle sättega ei ole seega kehtestatud nõukogule lojaalse koostöö kohustust tema suhetes niisuguse juriidilise isikuga nagu hageja.
150
Ka ei ole hageja tuginenud mõnele muule liidu õiguse sättele, millega kehtestataks institutsioonile tema suhetes ametiühingute või kutseorganisatsioonidega „lojaalse koostöö“ kohustus.
151
Eelkõige tuleb tuvastada, et kokkuleppes ei ole ette nähtud lojaalse koostöö kohustust, mis oleks nõukogul ja kaasallkirjastanud ametiühingutel või kutseorganisatsioonidel.
152
Järelikult ei saa hageja tulemuslikult tugineda lojaalse koostöö põhimõttele ja see väiteosa, mis rajaneb selle põhimõtte rikkumisel, tuleb tulemusetuna tagasi lükata.
153
Mis puudutab seejärel proportsionaalsuse põhimõtet, siis on vaja meenutada, et harta artikli 52 lõike 1 kohaselt „[tohib h]artaga tunnustatud õiguste ja vabaduste teostamist […] piirata ainult seadusega ning arvestades nimetatud õiguste ja vabaduste olemust. Proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt võib piiranguid seada üksnes juhul, kui need on vajalikud ning vastavad tegelikult liidu poolt tunnustatud üldist huvi pakkuvatele eesmärkidele või kui on vaja kaitsta teiste isikute õigusi ja vabadusi“. Lisaks on ELL artikli 5 lõikes 4 ette nähtud, et kooskõlas proportsionaalsuse põhimõttega ei või liidu meetme sisu ega vorm minna aluslepingute eesmärkide saavutamiseks vajalikust kaugemale.
154
Sellega seoses tuleb märkida, et lisa punktis 4 on sätestatud, et kui muudetakse representatiivsete ametiühingute või organisatsioonide vahel nende käsutusse antud töötajate jaotamist, võivad nende käsutusse antud töötajad jääda ametisse 18‑kuuliseks üleminekuperioodiks.
155
Seega ilmneb selle sätte sõnastusest, et seda kohaldatakse ainult representatiivsete ametiühingute või kutseorganisatsioonide suhtes – staatus, millele hageja ei saa vaidlustatud otsuse tegemise tõttu enam tugineda.
156
Järelikult ei oleks nõukogu saanud anda hagejale lisa punktis 4 ette nähtud 18‑kuulist üleminekuperioodi seda sätet seejuures rikkumata ja eiramata õiguslikku raamistikku, mille ta endale kehtestas, ja õiguskindluse põhimõtet.
157
Nendel asjaoludel ei ole põhjendatud hageja väide, et nõukogu keeldumine anda talle lisa punktis 4 ette nähtud üleminekuperiood kujutab endast proportsionaalsuse põhimõtte rikkumist.
158
Järelikult tuleb see väiteosa ja niisiis teine väide tervikuna tagasi lükata.
4.
Kolmas väide, et on rikutud põhiõigust ametiühinguvabadusele
159
Hageja väidab, et vaidlustatud otsusega on eiratud harta artikli 12 lõikega 1 ja artiklitega 27 ja 28 ning Roomas 4. novembril 1950 allkirjastatud Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni (edaspidi „EIÕK“) artikliga 11 tagatud ametiühinguvabadust. Ta leiab, et see otsus toob kaasa tema liikmete ametiühinguvabaduse piirangu, sest selle vahetu tagajärg on tema esimehe lähetuse ja sekretariaadi assistendi käsutusse andmise lõppemine ning see, et talle jääb töövahendina pelgalt meiliaadress.
160
Hageja väidab ka, et kuna tema esimees peab nüüd leidma täistööajaga ametikoha nõukogu peasekretariaadis, ei ole ta enam nii kättesaadav kui enne, et täita oma ametiühinguülesandeid oma liikmete teenistuses, mistõttu kaotavad tema praegused ja potentsiaalsed liikmed huvi ja talle saab osaks „aeglane surm“.
161
Nõukogu vaidleb hageja väidetele vastu.
162
Sellega seoses tuleb meenutada, et kuigi EIÕKga tunnustatud põhiõigused on liidu õiguse üldpõhimõtted, nagu kinnitab ELL artikli 6 lõige 3, ning kuigi harta artikli 52 lõikes 3 on sätestatud, et hartas sisalduvate selliste õiguste tähendus ja ulatus, mis vastavad EIÕKga tagatud õigustele, on samad, mis neile nimetatud konventsiooniga ette on nähtud, ei kujuta viimane endast formaalselt liidu õiguskorda kuuluvat õigusinstrumenti seni, kuni liit ei ole konventsiooniga ametlikult ühinenud (vt 22. oktoobri 2020. aasta kohtuotsus Silver Plastics ja Johannes Reifenhäuser vs. komisjon, C‑702/19 P, EU:C:2020:857, punkt 24 ja seal viidatud kohtupraktika).
163
Küll aga ilmneb selgitustest harta kohta (ELT 2007, C 303, lk 17), et harta artikli 12 lõikega 1 tagatud õigus vastab EIÕK artikliga 11 tagatud õigusele ning harta artikli 52 lõike 3 kohaselt on sellel sama tähendus ja ulatus (19. oktoobri 2023. aasta kohtuotsus Aquino vs. parlament, C‑534/22 P, ei avaldata, EU:C:2023:802, punkt 30).
164
Järelikult tuleb seda väidet analüüsida harta artikli 12 lõikest 1 lähtudes.
165
Tuleb seega meenutada, et harta artikli 12 lõike 1 kohaselt „on [igaühel] õigus rahumeelselt koguneda ning moodustada ühinguid kõigil tasanditel, eelkõige poliitika, ametiühingute ja kodanikuühiskonna valdkonnas; see kätkeb igaühe õigust oma huvide kaitseks ametiühinguid luua ja neisse astuda“.
166
Lisaks on harta artiklites 27 ja 28 sätestatud, et „[t]öötajatele või nende esindajatele tuleb asjakohasel tasandil tagada, et nad saaksid õigel ajal informatsiooni ja et nendega konsulteeritaks liidu õiguse ning siseriiklike õigusaktide ja tavadega ettenähtud juhtudel ja tingimustel“, ning et „[t]öötajatel ja tööandjatel või nende organisatsioonidel on liidu õiguse ning siseriiklike õigusaktide ja tavade kohaselt õigus pidada asjakohasel tasandil läbirääkimisi kollektiivlepingute üle ja neid sõlmida ning huvide konflikti korral kollektiivselt oma õigusi kaitsta, sealhulgas streikida“.
167
Lõpuks tuleb meenutada, et personalieeskirjade artikli 24b kohaselt „[on a]metnikel […] õigus kasutada oma ühinemisvabadust; eelkõige võivad nad kuuluda Euroopa ametnike ametiühingutesse või kutseorganisatsioonidesse“.
168
Seejuures tuleneb kohtupraktikast, et liidu institutsioonide ülesanne on hoiduda kõigist tegudest, mis võiksid takistada eespool punktides 165–167 nimetatud sätetes tunnustatud ametiühinguvabaduse kasutamist (vt selle kohta 18. jaanuari 1990. aasta kohtuotsus Maurissen ja Union syndicale vs. kontrollikoda, C‑193/87 ja C‑194/87, EU:C:1990:18, punkt 12).
169
Liidu ametnikele ja teenistujatele nõnda antud ametiühinguvabadus tähendab, et ametiühingutel või kutseorganisatsioonidel on õigus tegeleda mis tahes seadusliku tegevusega oma liikmete töö-, teenistus- ja kutsealaste huvide kaitsmiseks (vt selle kohta 18. jaanuari 1990. aasta kohtuotsus Maurissen ja Union syndicale vs. kontrollikoda, C‑193/87 ja C‑194/87, EU:C:1990:18, punkt 13 ja seal viidatud kohtupraktika).
170
Sellest tuleneb esiteks, et liidu institutsioonidel tuleb leppida sellega, et ametiühingud või kutseorganisatsioonid täidavad oma esindus- ja kooskõlastusülesandeid kõigis personali puudutavates küsimustes, ning teiseks ei tohi nad ametnikke või teenistujaid nende ametiühingualase tegevuse eest mitte mingis vormis karistada (vt selle kohta 18. jaanuari 1990. aasta kohtuotsus Maurissen ja Union syndicale vs. kontrollikoda, C‑193/87 ja C‑194/87, EU:C:1990:18, punktid 14 ja 15).
171
Käsitletaval juhul tuleb tuvastada, et vaidlustatud otsuse alusel saab hageja tunnustatud ametiühingu või kutseorganisatsioonina edaspidigi kasutada kokkuleppe artiklis 13 ette nähtud vahendeid, et tegelda oma ametiühingutegevusega, ning seega, kui tal ei olegi samu eesõigusi ega samu ressursse mis representatiivsel ametiühingul või kutseorganisatsioonil, jääb talle siiski võimalus täita oma esindus‑ ja kooskõlastusülesandeid kõigis personali puudutavates küsimustes.
172
Lisaks ei takista vaidlustatud otsus kuidagi seda, et hageja võiks saada oma representatiivse ametiühingu või kutseorganisatsiooni staatuse tagasi juhul, kui ta saavutab taas kokkuleppes ette nähtud esindatuse lävendi.
173
Pealegi ei tee vaidlustatud otsus mingit takistust ei hageja liikmete rahumeelse kogunemise vabadusele ega nende ühinemisvabadusele oma huvide kaitsmiseks ega nende õigusele, et neid teavitatakse või nendega konsulteeritakse õigel ajal, eelkõige personalieeskirjadega spetsiaalselt loodud personalikomitee raames.
174
Selles küsimuses tuleb meenutada, et personalieeskirjade artikli 9 lõike 3 kohaselt esindab personalikomitee kõigi töötajate huve suhetes institutsiooniga ning hoiab pidevat kontakti institutsiooni ja töötajate vahel, andes oma panuse talituste töö laabumisse, luues töötajatele võimaluse väljendada oma arvamust (vt selle kohta 19. oktoobri 2023. aasta kohtuotsus Aquino vs. parlament, C‑534/22 P, ei avaldata, EU:C:2023:802, punkt 32).
175
Lõpuks tuleb märkida, et vaidlustatud otsus ei takista kuidagi seda, et teised representatiivsed ametiühingud või kutseorganisatsioonid kaitsevad hageja liikmete huve läbirääkimistel ja niisuguste lepingute sõlmimisel, mida reguleerib personalieeskirjade artikkel 10c, ega seda, et tema liikmed kasutavad oma huvide kaitsmiseks kollektiivset tegutsemist, sh streiki.
176
Nendel asjaoludel ei saa vaidlustatud otsust, mida ei võetud vastu hageja ametiühingutegevuse tõttu, vaid mida õigustab kokkuleppe kohaselt see, mida kohtutäitur järeldas, st et tema puhul ei olnud kokkuleppes ette nähtud esindatuse lävend saavutatud ei esimese ega teise viitkuupäeva seisuga, pidada otsuseks, mille eesmärk on karistada või takistada tema liikmete ametiühingvabadust ning õigusi, mis neil on harta artikli 12 lõike 1 ja artiklite 27 ja 28 kohaselt.
177
Selles küsimuses tuleb tõdeda, et hageja ei ole väitnud ega ammugi tõendanud, et kokkuleppe sätted, mis reguleerivad ressursside ja vahendite ametiühingute või kutseorganisatsioonide käsutusse andmist selleks, et hõlbustada nende ametiühingutegevust olenevalt sellest, kas tegemist on representatiivsete või tunnustatud ametiühingute või kutseorganisatsioonidega, kujutavad endast harta artiklitega 12, 27 ja 28 ning personalieeskirjade artikliga 24b tagatud õiguste kasutamise piirangut.
178
Järelikult tuleb kolmas väide põhjendamatuse tõttu tagasi lükata ning jätta tühistamisnõue tervikuna rahuldamata.
B. Kahju hüvitamise nõue
179
Hageja väidab, et esimese kontrollimenetluse tulemuste avaldamine 30. novembril 2022, kooskõlastamata seda temaga või kahe teise asjasse puutuva kaasallkirjastanud ametiühingu või kutseorganisatsiooniga, kujutab endast hea halduse põhimõtte selget rikkumist tema suhtes, mis põhjustas talle mittevaralise kahju, sest kahjustati tema mainet. Ta palub mõista nõukogult välja sümboolse ühe euro suuruse hüvitise mittevaralise kahju eest.
180
Nõukogu vaidleb hageja väidetele vastu.
181
Selles küsimuses tuleb meenutada, et väljakujunenud kohtupraktika kohaselt on liidu lepinguvälise vastutuse tekkimise eeldus see, et on täidetud teatavad tingimused: isikutele õigusi andva õigusnormi piisavalt selge rikkumine, kahju tegelik tekkimine ning põhjuslik seos akti vastuvõtjale pandud kohustuse rikkumise ja kannatanutele tekkinud kahju vahel (vt 27. aprilli 2023. aasta kohtuotsus Fondazione Cassa di Risparmio di Pesaro jt vs. komisjon, C‑549/21 P, ei avaldata, EU:C:2023:340, punkt 113 ja seal viidatud kohtupraktika).
182
Käsitletaval juhul tugineb hageja käesoleva kahju hüvitamise nõude puhul üksnes samale õigusvastasuse vastuväitele, mille ta esitas oma tühistamisnõude põhjendamiseks, eelkõige teise väite teises osas esitatud kolmandale etteheitele, mille kohaselt on rikutud hea halduse põhimõtet sellega, et 30. novembril 2022 avaldati esimese kontrollimenetluse tulemused.
183
Eespool punktist 146 ilmneb aga, et teise väite teises osas esitatud kolmas etteheide, millega põhjendati tühistamisnõuet, lükati põhjendamatuse tõttu tagasi.
184
Seega ei ole täidetud eespool punktis 181 nimetatud esimene tingimus, mis võimaldab tuvastada liidu lepinguvälise vastutuse ja mille kohaselt peab esinema niisuguse õigusnormi rikkumine, millega antakse eraõiguslikele isikutele õigusi.
185
Järelikult, ilma et oleks tarvis analüüsida liidu institutsioonide vastutuse tuvastamise muid tingimusi, tuleb kahju hüvitamise nõue rahuldamata jätta.
IV. Kohtukulud
186
Kodukorra artikli 134 lõike 1 alusel on kohtuvaidluse kaotanud pool kohustatud hüvitama kohtukulud, kui vastaspool on seda nõudnud. Kuna hageja on kohtuvaidluse kaotanud, tuleb kohtukulud, sh ajutiste meetmete kohaldamise menetlusega seotud kohtukulud, vastavalt nõukogu nõuetele välja mõista hagejalt.
Esitatud põhjendustest lähtudes
ÜLDKOHUS (üheksas koda laiendatud koosseisus)
otsustab:
1.
Jätta hagi rahuldamata.
2.
Mõista kohtukulud, sh ajutiste meetmete kohaldamise menetlusega seotud kohtukulud, välja Euroopa Avaliku Teenistuse Föderatsiooni nõukogu osakonnalt (FFPE nõukogu osakonnalt).
Papasavvas
Truchot
Kanninen
Sampol Pucurull
Tóth
Kuulutatud avalikul kohtuistungil 11. detsembril 2024 Luxembourgis.
Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: prantsuse.