62005CJ0191_ET
Pooled
Kohtuotsuse põhistus
Resolutiivosa
Pooled
Kohtuasjas C‑191/05,
mille ese on EÜ artikli 226 alusel 28. aprillil 2005 esitatud liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi,
Euroopa Ühenduste Komisjon, esindajad: M. van Beek ja A. Caeiros, kohtudokumentide kättetoimetamise aadress Luxembourgis,
hageja,
versus
Portugali Vabariik, esindaja: L. Fernandes,
kostja,
EUROOPA KOHUS (teine koda),
koosseisus: koja esimees C. W. A. Timmermans, kohtunikud R. Silva de Lapuerta, P. Kūris (ettekandja), J. Klučka ja L. Bay Larsen,
kohtujurist: J. Kokott,
kohtusekretär: R. Grass,
arvestades kirjalikku menetlust,
olles 23. veebruari 2006. aasta kohtuistungil ära kuulanud kohtujuristi ettepaneku,
on teinud järgmise
otsuse
Kohtuotsuse põhistus
1. Euroopa Ühenduste Komisjon palub oma hagiavaldusega Euroopa Kohtul tuvastada, et kuna Portugali Vabariik on muutnud erikaitseala „Moura, Mourão ja Barrancos” (edaspidi „asjaomane erikaitseala”) ulatust, jättes sellest välja alad, kus elavad looduslikult esinevad linnuliigid, mille kaitse oli selle erikaitseala loomise aluseks, siis on Portugali Vabariik rikkunud nõukogu 2. aprilli 1979. aasta direktiivi 79/409/EMÜ loodusliku linnustiku kaitse kohta (EÜT L 103, lk 1; ELT eriväljaanne 15/01, lk 98; edaspidi „direktiiv”) artikli 4 lõikest 1 tulenevaid kohustusi.
2. Direktiivi artikli 4 lõige 1 sätestab:
„I lisas nimetatud liikide elupaikade kaitseks tuleb rakendada erimeetmeid, et kindlustada nende liikide säilimine ja paljunemine levikualal. Sellega seoses võetakse arvesse järgmist:
a) väljasuremisohus liigid;
b) liigid, mis on tundlikud teatavate muutuste suhtes oma elupaigas;
c) liigid, mida peetakse nende väikesearvuliste asurkondade või piiratud kohaliku leviku tõttu haruldaseks;
d) teised liigid, mis oma elupaiga eripära tõttu nõuavad erilist tähelepanu.
Hindamisel võetakse arvesse arvukuse arengutendentse ja muutumist.
Liikmesriigid klassifitseerivad erikaitsealadena nende liikide kaitseks eelkõige arvuliselt ja suuruselt kõige sobivamad alad, võttes arvesse nende liikide kaitsenõudeid geograafilistel maismaa- ja merealadel, kus käesolevat direktiivi kohaldatakse.”
3. Pärast kaebuse saamist asjaomase erikaitseala muutmise kohta igasuguse teadusliku aluseta saatis komisjon 17. oktoobril 2003 Portugali valitsusele märgukirja, millele Portugali ametiasutused vastasid 19. detsembri 2003. aasta kirjaga.
4. Komisjon saatis 9. juulil 2004 Portugali valitsusele põhjendatud arvamuse, milles oli kirjas, et kuna Portugali Vabariik muutis asjaomase erikaitseala ulatust, jättes sellest välja alad, kus elavad looduslikult esinevad linnuliigid, mille kaitse oli selle erikaitseala loomise aluseks, mistõttu Portugali Vabariik on rikkunud direktiivi artikli 4 lõikest 1 tulenevaid kohustusi, kutsub komisjon seda liikmesriiki võtma vajalikke meetmeid arvamuse järgimiseks kahekuulise tähtaja jooksul arvamuse kättesaamisest. Pärast Portugali ametiasutuste 24. veebruaril 2005 saadetud vastusega tutvumist leidis komisjon, et olukord on endiselt mitterahuldav ja esitas käesoleva hagi.
5. Komisjon väidab oma hagiavalduses, et vähendades 20. mai 2002. aasta dekreetseadusega nr 141/2002 ( Diário da República I, A-seeria, nr 116, 20.5.2002) asjaomase erikaitseala ulatust, mis määrati kindlaks kõnealuse erikaitseala loomisel 23. septembri 1999. aasta dekreetseadusega nr 384‑B/99 ( Diário da República I, A-seeria, nr 223, 29.9.1999), jättis Portugali valitsus kaitse alt välja mitmed looduslikult esinevad linnuliigid, mis on loetletud erikaitseala loomise aluseks olevas „Natura 2000” standardses andmevormis, kusjuures tegemist on direktiiviga kaitstud liikidega.
6. Lisaks rõhutas komisjon, et asjaomase erikaitseala ulatust muudeti igasuguse teadusliku aluseta, mistõttu see on vastuolus Euroopa Kohtu praktikast tulenevate nõuetega.
7. Portugali valitsus tunnistas omalt poolt, et sõltumata liikmesriikide kaalutlusõigusest peab erikaitseala ulatus olema kehtestatud direktiivi sätetega ette nähtud kriteeriumide kohaselt, nagu on rõhutatud Euroopa Kohtu praktikas.
8. Kõnealune valitsus kinnitab, et hetkel on väljatöötamisel asjaomase erikaitseala uus ja piisav ulatus. Selle puhul arvestatakse esiteks selliste liikide piisava kaitsekohustustega, mille alusel määrati kõnealune erikaitseala, nagu sookurg ( Grus grus ), kassikakk ( Bubo bubo ), raisakotkas ( Aegypius monachus ), kääbuskotkas ( Hieraaetus pennatus ) ja kaeluskotkas ( Gyps fulvus ), ning teiseks stepilindude vajaliku kaitsega sobivatel aladel.
Euroopa Kohtu hinnang
9. Tuleb meelde tuletada, et direktiivi artikkel 4 näeb ette kaitsekorra, mis on iseäranis suunatud nii I lisas mainitud liikide kui ka rändliikide kaitsele ja mida on tugevdatud neid liike silmas pidades ning mis on õigustatud seetõttu, et tegemist on vastavalt ohustatud liikidega ja ühenduse looduspärandi moodustavate liikidega (vt selle kohta 23. mai 1990. aasta otsus kohtuasjas C‑169/89: Van den Burg, EKL 1990, lk I‑2143, punkt 11, ja 11. juuli 1996. aasta otsus kohtuasjas C‑44/95: Royal Society for the Protection of Birds, EKL 1996, lk I‑3805, punktid 23 ja 26).
10. Samuti tuleb rõhutada, et liikmesriikidel tuleb valikute tegemisel ja erikaitseala ulatuse kindlaksmääramisel juhinduda ornitoloogilistest kriteeriumidest, mis sisalduvad artikli 4 lõigetes 1 ja 2 (vt selle kohta eespool viidatud kohtuotsus Royal Society for the Protection of Birds, punkt 26).
11. Dekreetseaduse nr 141/2002 sätetest ilmneb, et asjaomase erikaitseala ulatust muudeti põhjusel, et see erikaitseala hõlmas alasid, mis ei kujutanud endast olulisi stepilindude elupaiku.
12. Ometi tuleb rõhutada, nagu õigustatult mainis komisjon, et kuigi nimetatud dekreetseaduse kohaselt asjaomasest erikaitsealast välja jäänud aladel ei esine stepilinde, asuvad seal niisuguste teiste looduslike lindude elupaigad, keda on mainitud direktiivi I lisas ja kelle kaitse oli erikaitseala loomise aluseks, nagu eelkõige sookurg ( Grus grus ), kassikakk ( Bubo bubo ), raisakotkas ( Aegypius monachus ), kääbuskotkas ( Hieraaetus pennatus ) ja kaeluskotkas ( Gyps fulvus ).
13. Liikmesriik ei saa neil tingimustel vähendada erikaitseala pindala või muuta selle piire, välja arvatud, kui erikaitsealast välja jäänud alad ei ole enam kõige sobivamad looduslikult elavate linnuliikide kaitsmiseks direktiivi artikli 4 lõike 1 tähenduses.
14. Portugali valitsus isegi ei maininud, et antud asjas on sellise olukorraga tegemist.
15. Järelikult tuleb komisjoni hagi lugeda põhjendatuks.
16. Eeltoodud asjaoludel tuleb tuvastada, et kuna Portugali Vabariik muutis asjaomase erikaitseala ulatust, jättes sellest välja alad, kus elavad looduslikult esinevad linnuliigid, mille kaitse oli selle erikaitseala loomise aluseks, siis on Portugali Vabariik rikkunud direktiivi artikli 4 lõikest 1 tulenevaid kohustusi.
Kohtukulud
17. Kodukorra artikli 69 lõike 2 alusel on kohtuvaidluse kaotanud pool kohustatud hüvitama kohtukulud, kui vastaspool on seda nõudnud. Kuna komisjon on kohtukulude hüvitamist nõudnud ja Portugali Vabariik on kohtuvaidluse kaotanud, tuleb kohtukulud välja mõista Portugali Vabariigilt.
Resolutiivosa
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (teine koda) otsustab:
1. Kuna Portugali Vabariik muutis erikaitseala „Moura, Mourão ja Barrancos” ulatust, jättes sellest välja alad, kus elavad looduslikult esinevad linnuliigid, mille kaitse oli selle kaitseala loomise aluseks, siis on Portugali Vabariik rikkunud nõukogu 2. aprilli 1979. aasta direktiivi 79/409/EMÜ loodusliku linnustiku kaitse kohta artikli 4 lõikest 1 tulenevaid kohustusi.
2. Mõista kohtukulud välja Portugali Vabariigilt.