1 
 
K O H T U M Ä Ä R U S 
Kohus Tartu Maakohus 
Asja menetlev kohtunik Hele Kaldma 
Määruse tegemise aeg ja koht 22. märts 2022, Tartu kohtumaja 
Tsiviilasi nr 2-21-143333 
Tsiviilasi O. I. O. hagi M.K. vastu võla väljamõistmiseks 
Menetlustoiming hagi menetlusse võtmise otsustamine 
Menetlusosalised ja nende 
esindajad 
Hageja: O. I. O. (registrikood XXX, asukoht XXX) 
Hageja lepinguline esindaja: A. V. (e-post XXX)  
Kostja: M. K. (isikukood XXX, viimane teadaolev elukoht: 
XXX) 
RESOLUTSIOON 
1. Jätta O. I. O. hagi M. K. vastu võla väljamõistmiseks menetlusse võtmata. 
2. Jätta menetluskulud O. I. O.kanda. 
3. Määrus toimetada kätte hageja esindajale. 
4. Määruse peale võib esitada määruskaebuse kirjalikult Tartu Ringkonnakohtule Tartu 
Maakohtu kaudu. Määruskaebuse esitamise tähtaeg on 15 päeva määruse määruskaebuse 
esitajale kättetoimetamisest alates. 
ASJAOLUD 
O. I. O. (avaldaja/hageja) esitas 29.12.2021 Pärnu Maakohtule maksekäsu kiirmenetluse 
avalduse M . K. (võlgnik/kostja) 1689,02 euro saamiseks. Pärnu Maakohus tegi 30.12.2021 
kostjale makseettepaneku, mida ei õnnestunud mõistliku aja jooksul kätte toimetada. 
Pärnu Maakohus püüdis võlgnikule makseettepanekut kätte toimetada järgmistel aadressidel: 
- 30.12.2021 aadressil XXX - Tagastatud - muu põhjus; 
- 04.01.2022 aadressil XXX - Tagastatud - muu põhjus; 
- 12.01.2022 aadressil XXX - Tagastatud - hoiutähtaja  möödumisel; 
- 12.01.2022 saadetud teavitus e-posti aadressidel XXX – puudub vastus,  XXX – puudub 
vastus.   
Rahvastikuregistri andmetel on võlgniku elukoha aadressiks märgitud XXX. Võlgnik on 
varasemas menetluses kinnitanud, et elab XXX antud aadressil. 
Pärnu Maakohus lõpetas 03.03.2022 maksekäs u kiirmenetluse ning andis nõude üle Tartu 
Maakohtule menetluse jätkamiseks hagimenetluses.
2 
 
Hageja esitas 21.03.2022 kohtule hagiavalduse. Hagi kohaselt on poolte vahel 23.06.2017 
sõlmitud laenuleping nr  3122573, mille kohaselt oli kostja elukohaks XXX. Lepingu 
üldtingimuste p. 16.2 tulenevalt on pooltel õigus esitada hagi Eesti Vabariigi kohtusse. 
Krediidiandja jätab endale õiguse esitada hagi Harju Maakohtusse, eelkõige juhul, kui kliendi 
elukoht ei ole Eestis. Seega on lepingus sõlmitud kohtualluvuse kokkulepe Harju Maakohtu, so 
Eesti kohtu, kasuks. Eeltoodust tulenevalt leiab hageja, et kohtualluvuse kokkulepe vastab 
eeltoodust tulenevalt määruse nr 1215/2012 art 19 punktis 3 sätestatud nõuetele ja on kehtiv. 
  
KOHTU SEISUKOHT 
1. Tsiviilkohtumenetluse seadustiku (TsMS) § 75 lg 1 kohaselt kontrollib avalduse saanud 
kohus, kas rahvusvahelise kohtualluvuse sätete järgi võib  avalduse esitada Eesti kohtule. 
Seejärel kontrollib kohus, kas asi allub kohtule, kuhu avaldus esitati. Kohus ei võta 
TsMS § 371 lg 1 p 2 kohaselt hagiavaldust menetlusse, kui hagi ei allu sellele kohtule. 
2. TsMS § 70 lg 4 p 1 järgi kohaldatakse TsMS -s rahvusvahelise kohtualluvuse kohta 
sätestatut üksnes ulatuses, milles ei ole s ätestatud teisiti Euroopa Parlamendi ja nõukogu 
määruses (EL) nr 1215/2012 (edaspidi Brüsseli I bis määrus). 
3. Brüsseli I bis määruse art 17 lg 1 sätestab, et asjades, mis puudutavad lepinguid, mille isik 
on tarbijana sõlminud oma majandustegevusest või kuts ealast sõltumatul eesmärgil, 
määratakse kohtualluvus kindlaks II peatüki 4. jao alusel, ilma et see piiraks artikli 6 ja 
artikli 7 punkti 5 kohaldamist, kui tegemist on: a) järelmaksuga kaupade müügilepinguga, 
b) osamaksetena tasutava laenulepinguga või mu ud liiki krediidilepinguga, mis sõlmiti 
kaupade müügi rahastamiseks, või c) muudel juhtudel lepinguga, mis on sõlmitud isikuga, 
kes tegeleb tarbija alalise elukoha liikmesriigis äri - või kutsetegevusega või kelle selline 
tegevus on mis tahes vahenditega su unatud nimetatud liikmesriiki või mitme liikmesriigi 
hulgas ka nimetatud liikmesriiki, ning kui leping kuulub sellise tegevuse raamesse.  
Arvestades Brüssel I bis määruse art 17 lg 1 viidet art -le 6, saab artiklit 17 üldjuhul 
kohaldada kostja suhtes, kelle alaline elukoht on mõnes liikmesriigis (vt U. Magnus, 
P. Mankowski (ed). European Commentaries on Private International Law ECPIL. Vol I. 
Brussels Ibis Regulation. 2016, lk 457 – 458, 514). 
4. Hageja nõue tuleneb I . D. E. O. ja kostja vahel 23.06.2017 sõlmitud krediidikonto 
lepingutest ning kostja on tarbija. Kostja elukoht on liikmesriigis (vt p 7.1.3). Seega tuleb 
Brüsseli I bis määruse art 17 lg 1 p c alusel määrata kohtualluvus kindlaks II peatüki 4. jao 
alusel. Brüsseli I bis määruse II peatüki 4. jaos asuva art 18 lg 2 järgi võib teine lepingupool 
algatada menetluse tarbija vastu üksnes selle liikmesriigi kohtutes, kus on tarbija alaline 
elukoht. Brüsseli I bis määruse art 62 lg 1 kohaselt, et teha kindlaks, kas poole alaline 
elukoht on selles liikmesriigis, kelle kohtusse asja kohta on hagi esitatud, kohaldab see 
kohus siseriiklikku materiaalõigust. Tsiviilseadustiku üldosa seaduse § 14 lg 1 alusel on  
isiku elukoht koht, kus isik alaliselt või peamiselt elab.  
5. Kostjale ei ole õnnestunud menetlusdokumente kätte toimetada.  Rahvastikuregistri 
kohaselt on kostja elukoht alates 05.03.2019 XXX. Kohtuinfosüsteemist nähtub, et 
tsiviilasjas nr 2-21-12169 esitatud Politsei- ja Piirivalveameti 21.01.2022 vastuse kohaselt 
õnnestus politseil M. K. kontakti saada telefoni numbril XXX Telefoni teel kinnitas M.K., 
et elab XXX, kasutab meili XXX. M. K. kinnitas, et antud meili aadressilt saab ta kõik 
dokumendid kätte. 
Eeltoodut arvestades on kohus seisukohal, et kostja alaline elukoht maksekäsu 
kiirmenetluse avalduse esitamise ajal 29.12.2021 ei olnud Eestis.
3 
 
6. Arvestades, et kostja on tarbija ning tema alaline elukoht ei ole Eestis, ei allu käesolev 
vaidlus Brüsseli I bis määruse art 18 lg 2 järgi Eesti kohtule.  
7. Brüsseli I bis määruse art 19 järgi võib II peatüki 4. jao sätetest kõrvale kalduda üksnes 
kokkuleppe alusel: 1) mis on sõlmitud pärast vaidluse teket, 2) mis võimaldab tarbijal 
algatada menetluse II peatüki 4. jaos nimetamata kohtutes, või 3) mille on sõlminud tarbija 
ja teine lepingupool, kelle mõlema alaline või peamine elukoht oli kokkuleppe sõlmimise 
ajal samas liikmesriigis, ning mille kohaselt on asja lahendamiseks pädevad kõnealuse 
liikmesriigi kohtud, tingimusel et selline kokkulepe ei ole vastuolus asjaomase liikmesriigi 
õigusega. Kohtule esitatud materjalidest ei nähtu, et esineks Brüsseli I bis määruse art 19 
märgitud asjaolusid, mis võimaldaksid kõrvale kalduda II peatüki 4. jao sätetest . Mh ei 
ilmne, et poolte vahel oleks sõlmitud kehtiv kohtualluvuse kokkulepe.  
8. Hageja on esitanud kostja vastu hagi I. D. E. O. ja kostja vahel 23.06.2017 sõlmitud lepingu 
3122573 alusel võla väljamõistmiseks. Lepingu üldtingimuste p 16.2 näeb ette, et kui pooled 
ei jõua kokkuleppele, on kliendil õigus pöörduda Tarbijakaitseam eti juures tegutsevasse 
tarbijakaebuste komisjoni ning kummalgi poolel on õigus esitada hagi Eesti Vabariigi 
kohtusse. Krediidiandja jätab endale õiguse esitada hagi Harju Maakohtusse, eelkõige juhul, 
kui kliendi elukoht ei ole Eestis. Kohtualluvuse kokkuleppe võib TsMS § 104 lg 1 kohaselt 
sõlmida sellise vaidluse lahendamiseks, mis on seotud mõlema poole majandus - või 
kutsetegevusega või kui leping on seotud ühe poole majandus - või kutsetegevusega ja 
teiseks pooleks on riik, kohaliku omavalitsuse üksus või muu avalik-õiguslik juriidiline isik 
või kui mõlemaks pooleks on avalik-õiguslik juriidiline isik. Asja materjalidest ei nähtu, et 
vaidlus oleks seotud kostja majandus- või kutsetegevusega. Kohtualluvuse kokkuleppe võib 
TsMS § 104 lg 3 p 2 järgi sõlmida k a siis, kui kohtualluvus on kokku lepitud juhuks, kui 
kostja asub pärast kokkuleppe sõlmimist elama välisriiki või kui viib sinna üle oma 
tegevuskoha või asukoha või kui tema tegevus -, elu- või asukoht ei ole hagi esitamise ajal 
teada. Kuivõrd praegusel ju hul sisaldub kohtualluvuse kokkulepe laenulepingu 
üldtingimustes, on tegemist ilmselgelt tüüptingimusega. Tüüptingimusi tuleb tõlgendada 
võlaõigusseaduse § 39 lg-te 1 ja 2 kohaselt nii, nagu teise lepingupoolega sarnane mõistlik 
isik seda samadel asjaolude l mõistma pidi. Kahtluse korral tõlgendatakse tüüptingimust 
tingimuse kasutaja kahjuks. Tühisele tüüptingimusele ei või tõlgendamisega anda sisu, mille 
kohaselt tingimus kehtib. Antud juhul on kohtualluvuse kokkulepe sõnastatud selliselt, et 
krediidiandja jätab endale õiguse esitada hagi Harju Maakohtusse, eelkõige juhul, kui 
kliendi elukoht ei ole Eestis. TsMS § 104 lg 3 võimaldab praegusel juhul sõlmida 
kohtualluvuse kokkuleppe üksnes kahel juhul, kui kostja asub pärast kokkuleppe sõlmimist 
elama välisriiki või kui tema elukoht ei ole hagi esitamise ajal teada. Kohus leiab, et kuivõrd 
kohtualluvuse kokkuleppes sisaldub sõna eelkõige, võib sellest järeldada, et kokkuleppe 
järgi on võimalik krediidiandjal Harju Maakohtusse pöörduda ka muudel juhtudel, kui juhul, 
kui kliendi elukoht ei ole Eestis. Kuivõrd selline kokkulepe ei vasta seaduse nõuetele ning 
nagu eespool välja toodud, ei või tühisele tüüptingimusele anda tõlgendamisega sisu, mille 
kohaselt see kehtib, on kohtualluvuse kokkulepe TsMS § 106 lg 1 p 1,  § 104 lg 1 ja § 104 
lg 3 järgi tühine (vt ka Riigikohtu 21. novembri 2012. a. lahend tsiviilasjas nr 3-2-1-123-12, 
p 10). Kuna kohtualluvuse kokkulepe on Eesti õiguse kohaselt tühine, ei allu asi määruse nr 
1215/2012 art 25 lg 1 ja kohtualluvuse kokkuleppe alusel Eesti kohtule. 
9. Brüsseli I bis määruse art 26 näeb ette, et l isaks määruse muudest sätetest tulenevale 
pädevusele on pädev ka see liikmesriigi kohus, kuhu kostja ilmub. Sätet ei kohaldata juhul, 
kui isik on ilmunud kohtusse pädevuse vaidlustamiseks või kui artikli 24 kohaselt allub asi 
erandlikult teisele kohtule. Riigikohus on leidnud, et kohus saab hagi menetlusse võtmisest 
keelduda, kui kostja elukoht on teises liikmesriigis ning ta vaidleb kohtualluvusele Eestis 
vastu või ei vasta kohtule (vt 21.11.2012 määrus kohtuasjas nr 3-2-1-123-12, p 12).
4 
 
Kohus on tsiviilasjas nr 2 -21-132942 püüdnud kostjale dokumente kätte toimetada, kuid 
see pole õnnestunud. K ohus ei pea otstarbekaks püüda saata kostjale täiendavat kirja, et 
küsida seisukohta asja arutamise kohta Eesti kohtus, sest kostja ei ole kohtu kirjadele siiani 
vastanud.  
10. Kuna hagi ei allu Eesti kohtule, tuleb see jätta TsMS § 371 lg 1 p 2 ja § 75 lg 2 alusel 
menetlusse võtmata.  
11. Menetluskulud tuleb jätta TsMS § 168 lg 1 alusel hageja kanda. Tsiviilasja materjalidest ei 
nähtu, et kostjal oleks hüvitatavaid menetluskulusid.  
12. TsMS § 150 lg 1 p 3 ja lg 4 alusel on hagejal õigus taotleda kogu tasutud riigilõivu 
tagastamist. Riigilõivu tagastamise taotluses tuleb mh ära näidata riigilõivu tagastamise 
koht (konto nr, kontoomaniku nimi ja registrikood). 
 
/allkirjastatud digitaalselt/ 
kohtunik