62006CO0221
EUROOPA KOHTU MÄÄRUS (esimene koda)
23. märts 2007 (
*1
)
Kohtuasjas C-221/06,
mille ese on EÜ artikli 234 alusel Verwaltungsgerichtshof’i (Austria) 27. aprilli 2006. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 15. mail 2006. menetluses
Stadtgemeinde Frohnleiten,
Gemeindebetriebe Frohnleiten GmbH
versus
Bundesminister für Land- und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft,
menetluses osalesid:
Austria Vabariik,
EUROOPA KOHUS (esimene koda),
koosseisus: koja esimees P. Jann, kohtunikud R. Schintgen, A. Tizzano, A. Borg Barthet ja M. Ilešič (ettekandja),
kohtujurist: E. Sharpston,
olles ära kuulanud kohtujuristi ettepaneku,
on andnud käesoleva
määruse
1
Eelotsusetaotlus käsitleb EÜ artiklite 10, 12, 23, 25, 49 ja 90 tõlgendamist.
2
Käesolev taotlus esitati ühelt poolt Stadtgemeinde Frohnleiteni (Frohnleiteni kohalik omavalitsus) ja Gemeindebetriebe Frohnleiten GmbH (Frohnleiteni munitsipaalettevõte) ja teiselt poolt Bundesminister für Land- und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschafti (föderaalne põllumajandus-, metsandus-, keskkonna- ja veemajandusminister, edaspidi „minister”) vahelises kohtuvaidluses Itaaliast pärit jäätmete Frohnleiteni kohaliku omavalitsuse prügilasse ladestamise maksustamise küsimuses.
3
Vastavalt Austria 7. juuni 1989. aasta jääkreostusobjektide saneerimise seaduse (Altlastensanierungsgesetz, BGBl., 299/1989, edaspidi „ALSAG”) paragrahvi 3 lõike 1 punktile 1 kuulub jääkreostusmaksuga („Altlastenbeitrag”) maksustamisele «[j]äätmete pikaajaline ladestamine, sealhulgas jäätmete ümberpaigutamine prügilasse, ka juhul, kui see on seotud prügila ehitustehniliste või muude eesmärkidega”.
4
ALSAG-i paragrahvi 3 lõike 2 punkt 1 sätestab siiski, et jääkreostusmaksust on vabastatud selliste jäätmete ladestamine, ladustamine ja vedu, mis tõestatult tekivad selliste alade ohutuks muutmise või saneerimise käigus, mis on saastuskahtlusega alade registrisse või jääkreostusobjektide registrisse kantud saastuskahtlusega alad.
5
Verwaltungsgerichtshof on seisukohal, et Austria saastuskahtlusega alade registrisse ja jääkreostusobjektide registrisse võib nende registrite olemuse tõttu kanda ainult Austrias asuvaid alasid, nii et ALSAG-i paragrahvi 3 lõike 2 punktis 1 ette nähtud maksuvabastus on mõeldud ainult selliste jäätmete kohta, mis on tekkinud Austrias asuvate jääkreostusobjektide või saastuskahtlusega alade ohutuks muutmisel või saneerimisel.
6
ALSAG-i paragrahvi 4 lõike 1 kohaselt peab jääkreostusmaksu tasuma eelkõige „prügila või ladustuspaiga käitaja”.
7
Frohnleiteni munitsipaalettevõte Gemeindebetriebe Frohnleiten GmbH, mille ainuaktsionäriks on Stadtgemeinde Frohnleiten, käitab Frohnleiteni kohaliku omavalituse prügilat.
8
Sellesse prügilasse ladestati 2001. aasta neljandas kvartalis ja 2002. aasta esimeses kvartalis mitu tonni Itaaliast pärit purustatud jäätmeid. Nende veo Austriasse olid heaks kiitnud Austria ametiasutused.
9
Need jäätmed olid pärit Rovigo kohaliku omavalitsuse (Itaalia) territooriumil asuvalt alalt, mille saneerimise vajadust tõdeti Itaalia jääkreostusobjektide saneerimise piirkondlikus kavas, tuginedes 5. veebruari 1997. aasta dekreetseaduse nr 22 artiklile 22 (GURI nr 38 regulaarne lisa, 15.2.1997) ning Itaalia keskkonnaministri 16. mai 1989. aasta dekreedile (GURI nr 121, 26.5.1989, punkt 12).
10
Apellatsioonkaebuse esitajad põhikohtuasjas leidsid, et nendele jäätmetele tuleb kohaldada ALSAG-i paragrahvi 3 lõike 2 punktis 1 sätestatud maksuvabastust, kuna need on pärit jääkreostusobjektilt, ning esitasid Bezirkshauptmannschaft Graz-Umgebung’ile (Grazi piirkonna keskkonnaamet; edaspidi „BH”) maksust vabastamise taotluse.
11
BH asus oma 11. mai 2004. aasta otsuses seisukohale, et kõnealused jäätmed on ALSAG-i paragrahvi 3 lõike 2 punkti 1 kohaselt jääkreostusmaksust vabastatud. Austria föderaalvõimude kaebuse läbivaatamisel kinnitas seda otsust Landeshauptmann von Steiermark (Steiermargi liidumaa president; edaspidi „LH”) 30. novembri 2004. aasta otsusega. Nii BH kui ka LH leidsid, et saastatud alade saneerimiseks või ohutuks muutmiseks ette nähtud seaduslikest meetmetest tulenev jäätmete eristamine selle põhjal, kas need on pärit Austriast või Itaaliast, oleks vastuolus EÜ artikliga 90.
12
Minister tühistas 10. jaanuari 2005. aasta otsusega LH otsuse ja otsustas, et kõnealused jäätmed tuleb maksustada jääkreostusmaksuga, kuna need ei ole pärit alalt, mis on kantud saastuskahtlusega alade registrisse või jääkreostusobjektide registrisse. Minister asus seisukohale, et jääkreostusmaks ei kuulu EÜ artikli 90 kohaldamisalasse, kuna see ei ole maks jäätmetelt, kui sellistelt, vaid see on tegevuspõhine maks.
13
Apellatsioonkaebuse esitajad põhikohtuasjas kaebasid ministri otsuse edasi Verwaltungsgerichtshofi (halduskohus). Sisuliselt väidavad nad, et jääkreostusmaks kuulub EÜ artikli 90 kohaldamisalasse ja seda sätet rikub selle maksu erinev arvutamine samasuguste imporditud ja kodumaiste toodete puhul, kuna sellise eristamise tagajärjel imporditud toodete hind kallineb.
14
Nendel asjaoludel otsustas Verwaltungsgerichtshof menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmise eelotsuse küsimuse:
15
„Kas EÜ artiklitega 10, 12, 23, 25, 49 ja 90 on vastuolus siseriiklikud maksusätted, millega maksustatakse jäätmete prügilasse ladestamine (Altlastenbeitrag), ent vabastatakse selle maksu tasumisest selliste jäätmete ladestamine, mis on tõendatult tekkinud saastatud alade (Verdachtsflächen või Altlasten) saneerimise või ohutuks muutmise käigus, juhul kui need alad on kantud seaduses ettenähtud ametlikku registrisse (Verdachtsflächenkataster või Altlastenatlas), kusjuures nendesse registritesse võib kanda üksnes asjaomases liikmesriigis asuvaid alasid, mille tulemusel on kõnealune maksuvabastus võimalik üksnes selles liikmesriigis paiknevatelt jääkreostusobjektidelt või saastuskahtlusega aladelt pärit jäätmete ladestamise puhul?”
16
Apellatsioonkaebuse esitajad põhikohtuasjas edastasid märkused Euroopa Kohtu kantseleisse 28. juulil 2006. Nad väidavad nimelt, et nad esitasid alguses pädevale maksukogumisasutusele Zollamt Graz’ile (Grazi tollibüroo) Rovigo jääkreostusobjektilt pärit jäätmete maksustamata jätmise kohta deklaratsiooni; et Bundesministerium für Finanzen (föderaalne rahandusministeerium), mille alluvuses on tollibürood, küsis siis Bundeskanzleramt-Verfassungsdienst’ilt (liidukantselei konstitutsiooniliste küsimuste teenistus) õiguslikku arvamust, et hinnata, kas ALSAG on ühenduse õigusega kooskõlas, eelkõige EÜ artikliga 90; et seda arvamust esitati 20. septembril 2002; et Zollamt Graz nõudis lõpuks jääkreostusmaksu tasumist, kohustades põhikohtuasja hagejaid esitama BH-le käesoleva määruse punktis 10 nimetatud taotluse.
17
Apellatsioonkaebuse esitajad põhikohtuasjas esitavad selle õigusliku arvamuse väljavõtte oma kirjalike märkuste lisas B.
18
Austria valitsus esitas Euroopa Kohtu kantseleisse 20. veebruaril 2007 saabunud kirjaga kodukorra artikli 91 lõike 1 alusel vastuväite, nõudes, et Bundeskanzleramt-Verfassungsdiensti 20. septembri 2002. aasta õiguslikku arvamust käesoleva kohtuasja raames ei kasutataks. Oma taotluse põhjenduseks väidab Austria valitsus, et sellised arvamused on föderaalsete ministeeriumide nõustamiseks, kes taotlevad arvamusi oma õigusloometöös ja teistes ülesannetes. Need on lihtsalt asutusesisesed töövahendid, mis ei kuulu avalikustamisele. Nende kasutamine väljaspool seda konteksti häirib tema sõnul tunduvalt Bundeskanzleramt-Verfassungsdiensti ja föderaalsete ministeeriumide head koostööd, sest see ajendaks viimaseid enam selliseid arvamusi mitte küsima ning nad jääksid nii ilma tarvilikust töövahendist oma toimingute õiguspärasuse tagamiseks.
19
Kuigi Euroopa Kohtu kantselei kutsus põhikohtuasja hagejaid selle menetlusintsidendi kohta märkusi esitama, nad seda ei teinud.
20
Siinkohal on oluline rõhutada, et lubada esitada asutusesiseseid dokumente, mis ei ole avalikuks tunnistatud siseriikliku õigusaktiga, kohtumenetluse raames Euroopa Kohtus ilma asjaomase liikmesriigi pädeva asutuse loata või Euroopa Kohtu korralduseta tema kodukorra artikli 45 lõike 2 punkti b alusel, oleks vastuolus avalike huvidega, mis nõuavad, et siseriiklikud ametiasutused saaksid oma õigustalitustelt täiesti sõltumatult antud arvamusi (vt ühenduse institutsioonide õigusteenistuste avaldatud arvamuste kohta analoogia alusel 23. oktoobri 2002. aasta määrus kohtuasjas C-445/00: Austria vs. nõukogu, EKL 2002, lk I-9151, punkt 12).
21
Käesoleval juhul tuleb tõdeda ühelt poolt, et Austria valitsus märkis, ilma et seda oleks vaidlustatud, et Bundeskanzleramt-Verfassungsdiensti antud õiguslikud arvamused föderaalsetele ministeeriumidele on Austria valitsuse asutusesisesed dokumendid ning viimane ei ole kohustatud neid edastama.
22
Teiselt poolt ei väitnud põhikohtuasja hagejad, et Austria ametiasutused oleksid Bundeskanzleramt-Verfassungsdiensti 20. septembri 2002. aasta õigusliku arvamuse neile edastanud. Nendel asjaoludel näib, et need ametiasutused ei edastanud seda arvamust ise ega ei lubanud seda teatada põhikohtuasja hagejatele.
23
Pealegi ei saa asjaolust, mida põhikohtuasja hagejad nimetasid oma 28. juuli 2006. aasta märkustes, mille kohaselt BH palus ministril Bundeskanzleramt-Verfassungsdiensti 20. septembri 2002. aasta õigusliku arvamuse edastada, järeldada, et see arvamus kuulub põhikohtuasja juurde. Põhikohtuasja hagejad nimelt märkisid, et minister keeldus nimetatud arvamust BH-le edastamast, kes tegi seega otsuse ilma selle arvamuseta. Peale selle ei väitnud nad, et see minister oli seaduslikult kohustatud sellist edastamise taotlust rahuldama.
24
Nendel tingimustel tuleb Austria valitsuse nõue rahuldada ja eemaldada kohtuasja C-221/06 toimikust Bundeskanzleramt-Verfassungsdiensti 20. septembri 2002. aasta õigusliku arvamuse väljavõte, mis on esitatud põhikohtuasja hagejate kirjalike märkuste lisas B.
25
Kohtukulude kandmine otsustatakse edaspidi.
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (esimene koda) määrab:
1.
Bundeskanzleramt-Verfassungsdiensti 20. septembri 2002. aasta õigusliku arvamuse väljavõte, mille Stadtgemeinde Frohnleiten ja Gemeindebetriebe Frohnleiten GmbH esitasid oma kirjalike märkuste lisas B, eemaldatakse kohtuasja C-221/06 toimikust.
2.
Kohtukulude kandmine otsustatakse edaspidi.
Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: saksa.