Esialgne tõlge
EUROOPA KOHTU OTSUS (viies koda)
21. mai 2026(*)
Eelotsusetaotlus – Õigusalane koostöö kriminaalasjades – Raamotsus 2008/909/JSK – Kriminaalasjades tehtud selliste otsuste vastastikune tunnustamine, millega määratakse vabadusekaotuslikud karistused või vabadust piiravad meetmed – Mittetunnustamise või täideviimisest keeldumise põhjused – Artikli 9 lõike 1 punkt i – Asjaomane isik, kes ei ilmunud isiklikult kohtulikule arutamisele, mille tulemusel ta süüdi mõisteti – Erandid – Asjaomase isiku poolt õigusnõustajale antud volitus kaitsta teda kohtulikul arutamisel ja võtta vastu talle adresseeritud dokumente – Teave kohtuliku arutamise kuupäeva ja koha kohta – Asjaomase isiku vabatahtlik ja ühemõtteline loobumine isiklikult kohtulikule arutamisele ilmumast – Täidesaatva liikmesriigi pädeva asutuse hindamisruum – Kooskõlalise tõlgendamise kohustus
Kohtuasjas C‑447/24 [Höldermann](i),
mille ese on ELTL artikli 267 alusel Kammergerichti (Berliini liidumaa kõrgeim üldkohus, Saksamaa) 21. juuni 2024. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 25. juunil 2024, menetluses
Staatsanwaltschaft Berlin,
menetluses osales:
SO,
EUROOPA KOHUS (viies koda),
koosseisus: koja president M. L. Arastey Sahún, kohtunikud E. Regan (ettekandja), D. Gratsias, B. Smulders ja N. Fenger,
kohtujurist: J. Richard de la Tour,
kohtusekretär: ametnik M. Siekierzyńska,
arvestades kirjalikku menetlust ja 15. mai 2025. aasta kohtuistungil esitatut,
arvestades seisukohti, mille esitasid:
–        SO, esindaja: Rechtsanwalt K. Bobisch,
–        Poola valitsus, esindajad: B. Majczyna ja J. Sawicka,
–        Euroopa Komisjon, esindajad: H. Leupold, F. Tomat ja J. Vondung,
olles 18. septembri 2025. aasta kohtuistungil ära kuulanud kohtujuristi ettepaneku,
on teinud järgmise
kohtuotsuse
1        Eelotsusetaotluses palutakse tõlgendada nõukogu 27. novembri 2008. aasta raamotsuse 2008/909/JSK vastastikuse tunnustamise põhimõtte kohaldamise kohta kriminaalasjades tehtud otsuste suhtes, millega määratakse vabadusekaotuslikud karistused või vabadust piiravad meetmed, nende Euroopa Liidus täideviimise eesmärgil (ELT 2008, L 327, lk 27), muudetud nõukogu 26. veebruari 2009. aasta raamotsusega 2009/299/JSK (ELT 2009, L 81, lk 24) (edaspidi „raamotsus 2008/909“), artikli 9 lõike 1 punkti i.
2        Taotlus on esitatud menetluses, mis puudutab sellise kohtuotsuse tunnustamist ja täitmist Saksamaal, millega Poola kohus mõistis ühele Saksa kodanikule pärast kohtulikku arutamist, millele see isik isiklikult ei ilmunud, vabadusekaotusliku karistuse.
Õiguslik raamistik
Liidu õigus
Raamotsus 2002/584
3        Nõukogu 13. juuni 2002. aasta raamotsuse 2002/584/JSK Euroopa vahistamismääruse ja liikmesriikidevahelise üleandmiskorra kohta (EÜT 2002, L 190, lk 1; ELT eriväljaanne 19/06, lk 34), muudetud raamotsusega 2009/299 (edaspidi „raamotsus 2002/584“), artikli 4a „Otsused, mis tehakse pärast kohtulikku arutelu, millele asjaomane isik isiklikult ei ilmunud“ lõikes 1 on ette nähtud:
„Vahistamismäärust täitev õigusasutus võib samuti keelduda täitmast Euroopa vahistamismäärust, mis on tehtud vabadusekaotuse või vabadust piirava julgeolekumeetme täitmiseks, kui isik ei ilmunud isiklikult kohtulikule arutelule, mille tulemusel otsus tehti, välja arvatud kui Euroopa vahistamismääruses märgitakse, et kooskõlas vahistamismääruse teinud liikmesriigi siseriiklikes õigusaktides määratletud täiendavate menetlusnõuetega
a)      ja õigeaegselt
i)      esitati asjakohasele isikule kohtukutse isiklikult ning seega teavitati teda sellest, millal ja kus toimub kava kohaselt kohtulik arutelu, mille tulemusel asjaomane otsus tehti, või sai asjaomane isik tegelikult muul viisil ametliku teabe selle kohta, millal ja kus toimub kava kohaselt kohtulik arutelu, mille tulemusel otsus tehti, sellisel viisil, et ühemõtteliselt tehti kindlaks, et asjaomane isik oli kavandatud kohtulikust arutelust teadlik,
ning
ii)      teavitati asjaomast isikut sellest, et otsuse võib teha ka siis, kui isik ei ilmu kohtulikule arutelule,
või
b)      on asjaomane isik, olles kavandatud kohtulikust arutelust teadlik, andnud volitused enda kohtulikul arutelul kaitsmiseks asjaomase isiku või riigi poolt määratud õigusnõustajale, kes teda kohtulikul arutelul ka kaitses,
või
c)      ning pärast seda, kui asjaomasele isikule otsus kätte toimetati ning teda teavitati selgesõnaliselt õigusest taotleda asja uuesti läbivaatamist või otsus edasi kaevata ning tema õigusest osaleda sellel kohtulikul arutelul, mis võimaldab asja, sealhulgas uue tõendusmaterjali sisulist uuesti läbivaatamist ja mille tulemuseks võib olla algse otsuse tühistamine:
i)      teatas asjaomane isik selgesõnaliselt, et ta ei vaidlusta seda otsust,
või
ii)      ei taotlenud asjaomane isik asja uuesti läbivaatamist ega kaevanud otsust edasi kindlaksmääratud ajavahemiku jooksul;
või
d)      ei toimetatud asjaomasele isikule otsust isiklikult kätte, kuid
i)      see toimetatakse talle isiklikult kätte viivitamatult pärast üleandmist ning teda teavitatakse selgesõnaliselt tema õigusest taotleda asja uuesti läbivaatamist või otsus edasi kaevata ning tema õigusest osaleda sellel kohtulikul arutelul, mis võimaldab asja, sealhulgas uue tõendusmaterjali sisulist uuesti läbivaatamist ja mille tulemuseks võib olla algse otsuse tühistamine,
ning
ii)      teda teavitatakse ajavahemikust, mille jooksul peab ta taotlema asja uuesti läbivaatamist või kaebama otsuse edasi, nagu on esitatud asjaomases Euroopa vahistamismääruses.“
Raamotsus 2008/909
4        Raamotsuse 2008/909 artiklis 1 „Mõisted“ on sätestatud:
„Käesolevas raamotsuses kasutatakse järgmisi mõisteid:
a)      „kohtuotsus“ – väljaandjariigi kohtu jõustunud kohtuotsus või korraldus, millega määratakse füüsilisele isikule karistus;
b)      „karistus“ – mis tahes vabadusekaotuslik karistus või vabadust piirav meede, mis on mõistetud määratud või määramata tähtajaks kriminaalmenetluse alusel kuriteo eest;
c)      „väljaandjariik“ – liikmesriik, kus kohtuotsus välja anti;
d)      „täidesaatev riik“ – liikmesriik, kellele kohtuotsus on edastatud selle tunnustamiseks ja täideviimiseks.“
5        Selle raamotsuse artikli 3 „Eesmärk ja reguleerimisala“ lõikes 1 on sätestatud:
„Käesoleva raamotsuse eesmärgiks on kehtestada eeskirjad, mille kohaselt liikmesriigil, selleks et hõlbustada süüdimõistetud isiku sotsiaalset rehabilitatsiooni, tuleb tunnustada kohtuotsust ja viia mõistetud karistus täide.“
6        Raamotsuse artikli 4 „Kohtuotsuse ja tunnistuse teise liikmesriiki edastamise kriteeriumid“ lõikes 1 on ette nähtud:
„Tingimusel, et süüdimõistetud isik on väljaandjariigis või täidesaatvas riigis, ning tingimusel, et see isik on andnud oma nõusoleku, kui see on artikli 6 kohaselt nõutav, võib kohtuotsuse koos tunnistusega, mille tüüpvorm on esitatud I lisas, edastada ühte järgmistest liikmesriikidest:
a)      liikmesriiki, mille kodanik süüdimõistetud isik on ja kus ta elab, […]
[…]“.
7        Raamotsuse artikli 8 „Kohtuotsuse tunnustamine ja karistuse täideviimine“ lõikes 1 on ette nähtud:
„Täidesaatva riigi pädev asutus tunnustab artikli 4 kohaselt ning artiklis 5 sätestatud korras edastatud kohtuotsust ja võtab viivitamata vajalikud meetmed karistuse täideviimiseks, välja arvatud juhul, kui ta otsustab tugineda mõnele artiklis 9 sätestatud mittetunnustamise või täideviimisest keeldumise põhjusele.“
8        Raamotsuse 2008/909 artikli 9 „Mittetunnustamise või täideviimisest keeldumise põhjused“ lõikes 1 on sätestatud:
„Täidesaatva riigi pädev asutus võib keelduda kohtuotsuse tunnustamisest ja karistuse täideviimisest juhul, kui:
[…]
i)      vastavalt artiklis 4 sätestatud tunnistusele ei ilmunud asjaomane isik isiklikult kohtulikule arutelule, mille tulemusel otsus tehti, välja arvatud kui tunnistusel märgitakse, et kooskõlas otsuse teinud riigi õigusaktides määratletud täiendavate menetlusnõuetega
i)      ja õigeaegselt
–        esitati asjakohasele isikule kohtukutse isiklikult ning seega teavitati teda sellest, millal ja kus toimub kava kohaselt kohtulik arutelu, mille tulemusel asjaomane otsus tehti, või sai asjaomane isik tegelikult muul viisil ametliku teabe selle kohta, millal ja kus toimub kava kohaselt kohtulik arutelu, mille tulemusel otsus tehti, sellisel viisil, et ühemõtteliselt tehti kindlaks, et asjaomane isik oli kavandatud kohtulikust arutelust teadlik,
ning
–        teavitati asjaomast isikut sellest, et otsuse võib teha ka siis, kui isik ei ilmu kohtulikule arutelule,
või
ii)      on asjaomane isik, olles kavandatud kohtulikust arutelust teadlik, andnud volitused enda kohtulikul arutelul kaitsmiseks asjaomase isiku või riigi poolt määratud õigusnõustajale, kes teda kohtulikul arutelul ka kaitses,
või
iii)      ning pärast seda, kui asjaomasele isikule otsus kätte toimetati ning teda teavitati selgesõnaliselt õigusest taotleda asja uuesti läbivaatamist või otsus edasi kaevata ning tema õigusest osaleda sellel kohtulikul arutelul, mis võimaldab asja, sealhulgas uue tõendusmaterjali sisulist uuesti läbivaatamist ja mille tulemuseks võib olla algse otsuse tühistamine:
–        teatas asjaomane isik selgesõnaliselt, et ta ei vaidlusta seda otsust,
või
–        ei taotlenud asjaomane isik asja uuesti läbivaatamist ega kaevanud otsust edasi kindlaksmääratud ajavahemiku jooksul;
[…]“.
Raamotsus 2009/299
9        Raamotsuse 2009/299 põhjendused 1, 4, 6, 8 ja 15 on sõnastatud järgmiselt:
„(1)      Süüdistatava õigus ilmuda isiklikult kohtulikule arutelule on hõlmatud [Roomas 4. novembril 1950 allkirjastatud] Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni artiklis 6 sätestatud õigusega õiglasele kohtulikule arutamisele Euroopa Inimõiguste Kohtu tõlgenduses. Kohus on samuti märkinud, et süüdistatava õigus ilmuda isiklikult kohtulikule arutelule ei ole absoluutne ning et teatud tingimustel võib süüdistatav omal vabal tahtel selgesõnaliselt või vaikimisi, kuid ühemõtteliselt, nimetatud õigusest loobuda.
[…]
(4)      Seetõttu on vaja sätestada selged ja ühtsed põhjused selliste otsuste mittetunnustamiseks, mis tehti pärast kohtulikku arutelu, millele asjaomane isik isiklikult ei ilmunud. Raamotsuse eesmärk on viimistleda nimetatud ühtsete põhjuste määratlust, mis võimaldaksid täidesaatval asutusel otsust täita, vaatamata sellele, et isik kohtulikul arutelul ei viibinud, austades täielikult isiku õigust kaitsele. Käesolev raamotsus ei ole mõeldud selliste vormide ja meetodite, sealhulgas menetlusnõuete reguleerimiseks, mida kasutatakse käesolevas raamotsuses sätestatud tulemuste saavutamiseks; need kuuluvad liikmesriikide õigusaktide reguleerimisalasse.
[…]
(6)      Teisi raamotsuseid muutva käesoleva raamotsuse sätetega nähakse ette, millistel tingimustel ei tohi keelduda sellise otsuse tunnustamisest ja täitmisest, mis tehakse pärast kohtulikku arutelu, millele asjaomane isik isiklikult ei ilmunud. Täidetud ei pea olema kõik tingimused; kui üks tingimustest on täidetud, kinnitab vahistamismääruse või otsuse teinud asutus, täites Euroopa vahistamismääruse või teiste raamotsuste kohase tunnistuse vastava osa, et nõuded on või saavad täidetud, mis peaks olema piisav otsuse täitmiseks vastastikuse tunnustamise põhimõtte alusel.
[…]
(8)      Süüdistatava õigus õiglasele kohtulikule arutamisele tagatakse Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooniga, nii nagu seda tõlgendab Euroopa Inimõiguste Kohus. Nimetatud õigus hõlmab asjaomase isiku õigust ilmuda isiklikult kohtulikule arutelule. Selleks et asjaomane isik saaks kõnealust õigust kasutada, peab ta olema teadlik kavandatud kohtulikust arutelust. Käesoleva raamotsuse kohaselt peab iga liikmesriik tagama isiku teadlikkuse kohtulikust arutelust vastavalt oma siseriiklikule õigusele, kusjuures eeldades, et see peab toimuma kooskõlas nimetatud konventsiooni nõuetega. Kui kaalutakse teabe edastamise viisi piisavust selleks, et tagada isiku teadlikkus kohtulikust arutelust, võiks vajaduse korral Euroopa Inimõiguste Kohtu kohtupraktika kohaselt pöörata eelkõige tähelepanu ka sellele, kui kohusetundlikult on asjaomane isik toiminud, et saada talle edastatud teave kätte.
[…]
(15)      Mittetunnustamise põhjused on vabatahtlikud. Siiski juhinduvad liikmesriigid kõnealuste põhjuste siseriiklikusse õigusesse ülevõtmisel eelkõige õigusest õiglasele kohtulikule arutamisele, võttes arvesse käesoleva raamotsuse üldist eesmärki, milleks on edendada isikute menetlusõigusi ning hõlbustada kriminaalasjades tehtavat õigusalast koostööd.“
10      Raamotsuse 2009/299 artiklis 1 „Eesmärk ja reguleerimisala“
on sätestatud:
„1.      Käesoleva raamotsuse eesmärgid on edendada nende isikute menetlusõigusi, kelle suhtes on algatatud kriminaalmenetlus, ning samal ajal hõlbustada kriminaalasjades tehtavat õigusalast koostööd ja eelkõige parandada liikmesriikidevahelist kohtuotsuste vastastikust tunnustamist.
2.      Käesolev raamotsus ei mõjuta kohustust austada põhiõigusi ja õiguse üldpõhimõtteid, mis on sätestatud ELi lepingu artiklis 6, sealhulgas selliste isikute õigust kaitsele, kelle suhtes on algatatud kriminaalmenetlus, ning õigusasutustele sellega seoses pandud kohustusi.
3.      Käesoleva raamotsusega kehtestatakse ühtsed eeskirjad selliste kohtuotsuste ühes liikmesriigis (täidesaatev liikmesriik) tunnustamise ja/või täitmise kohta, mille teine liikmesriik (otsuse teinud liikmesriik) tegi pärast menetlust, kus asjaomane isik kohal ei viibinud, kooskõlas [raamotsuse 2002/584] artikli 5 lõikega 1, […] [raamotsuse 2008/909] artikli 9 lõike 1 punktiga i […]“.
11      Raamotsuse 2009/299 artikliga 2 „[Raamotsuse 2002/584] muutmine“ lisati vastavalt selle artikli punktile 1 raamotsusesse 2002/584 artikkel 4a. Raamotsuse 2009/299 artikliga 5 „[Raamotsuse 2008/909] muutmine“ lisati vastavalt selle artikli punktile 1 raamotsusesse 2008/909 artikli 9 lõike 1 punkt i.
Direktiiv (EL) 2016/343
12      Euroopa Parlamendi ja nõukogu 9. märtsi 2016. aasta direktiivi (EL) 2016/343, millega tugevdatakse süütuse presumptsiooni teatavaid aspekte ja õigust viibida kriminaalmenetluses kohtulikul arutelul (ELT 2016, L 65, lk 1), põhjendus 36 on sõnastatud järgmiselt:
„Teatavatel asjaoludel peaks olema võimalik otsustada kahtlustatava või süüdistatava süü või süütuse üle vaatamata asjaolule, et asjaomane isik ei viibi kohtulikul arutelul. Nii võib see olla juhul, kui kahtlustatavale või süüdistatavale teatati õigel ajal kohtulikust arutelust ja mitteilmumise tagajärgedest ning ta ei ilmu sellest hoolimata kohale. Kahtlustatava või süüdistatava teavitamine kohtulikust arutelust peaks tähendama seda, et ta kutsutakse sinna isiklikult või kõnealusele isikule antakse ametlik teave kohtuliku arutelu toimumise aja ja koha kohta muul viisil, mis võimaldab tal kohtulikust arutelust teada saada. Kahtlustatava või süüdistatava teavitamine mitteilmumise tagajärgedest peaks tähendama eelkõige seda, et isikule on teatatud, et otsus võidakse teha ka siis, kui ta ei ilmu kohtulikule arutelule.“
13      Selle direktiivi artikli 8 „Õigus viibida kohtulikul arutelul“ lõikes 2 on sätestatud:
„Liikmesriigid võivad näha ette, et kohtulik arutelu, mille tulemusena otsustatakse kahtlustatava või süüdistatava süü või süütuse üle, võib toimuda ilma tema kohalviibimiseta, kui
a)      kahtlustatavat või süüdistatavat teavitati õigel ajal kohtulikust arutelust ja mitteilmumise tagajärgedest või
b)      kahtlustatavat või süüdistatavat, keda on kohtulikust arutelust teavitatud, esindab volitatud kaitsja, kelle on valinud kahtlustatav või süüdistatav või kelle on määranud riik.“
Saksa õigus
14      Rahvusvahelist õigusabi kriminaalasjades reguleeriva 23. detsembri 1982. aasta seaduse (Gesetz über internationale Rechtshilfe in Strafsachen) 27. juunil 1994 avaldatud redaktsioonis (BGBl. 1994 I, lk 1537), muudetud 19. detsembri 2022. aasta seadusega (BGBl. 2022 I, lk 2632) (edaspidi „IRG“), on §‑s 84 b „Täiendavad lubatavuse tingimused“ sätestatud:
„(1)      Kohtuotsuse täitmine ei ole lubatud, kui
[…]
2.      süüdimõistetu ei ilmunud isiklikult kohtulikule arutamisele, mille tulemusel kohtuotsus tehti,
[…]
(3)      Erandina lõike 1 punktist 2 on täitmine lubatud ka juhul, kui
1.      süüdimõistetule on õigel ajal
a)      isiklikult saadetud kohtukutse kohtulikule arutamisele, mille põhjal kohtuotsus tehti, või
b)      muul viisil saadetud ametlik teade selle kohta, millal ja kus toimub kavandatud kohtulik arutamine, mille tulemusel otsus tehti, mistõttu on kaheldamatult tõendatud, et süüdimõistetule oli kavandatud kohtulik arutamine teada,
c)      seejuures on tähelepanu juhitud sellele, et kohtuotsuse võib teha ka tagaselja,
[…]
3.      süüdimõistetu, kellele oli kavandatud kohtulik arutamine teada, on volitanud kaitsjat teda kohtulikul arutamisel kaitsma, ja kaitsja teda kohtulikul arutamisel ka kaitses.
(4)      Erandina lõike 1 punktist 2 on täitmine lubatud ka juhul, kui pärast kohtuotsuse kättetoimetamist on süüdimõistetu
1.      sõnaselgelt avaldanud, et ta ei vaidlusta kohtuotsust, või
2.      ei ole kindlaksmääratud tähtaja jooksul esitanud taotlust asja uueks läbivaatamiseks ega ole kohtuotsust edasi kaevanud.
Süüdimõistetut tuleb esmalt sõnaselgelt teavitada tema õigusest taotleda asja uuesti läbivaatamist või kohtuotsus edasi kaevata ning tema õigusest osaleda sellel kohtulikul arutamisel, mis võimaldab asja, sealhulgas uue tõendusmaterjali sisulist uuesti läbivaatamist ja mille tulemuseks võib olla algse otsuse tühistamine.“
Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimused
15      Sąd Okręgowy w Zielonej Górze (Zielona Góra regionaalne kohus, Poola) mõistis 5. augusti 2019. aasta kohtuotsusega SO‑le üheaastase vangistuse osalemise eest kuritegelikus ühenduses.
16      Sąd Apelacyjny w Poznaniu (Poznani apellatsioonikohus, Poola) jättis 24. märtsi 2022. aasta kohtuotsusega rahuldamata apellatsioonkaebuse, mille SO kaitsja selle kohtuotsuse peale esitas.
17      Sąd Okręgowy w Zielonej Górze (Zielona Góra regionaalne kohus) rahuldas 30. jaanuari 2023. aasta otsusega SO taotluse pöörata talle mõistetud vabadusekaotuslik karistus täitmisele Saksamaal, kuna ta on Saksa kodanik, tema huvide kese on Berliinis (Saksamaa) ja tema perekond elab samuti selles liikmesriigis.
18      Nimetatud kohus palus 2. veebruari 2023. aasta kirjaga – millele oli lisatud see otsus, raamotsuse 2008/909 artikli 4 lõikes 1 nimetatud tunnistus, esimeses kohtuastmes 5. augustil 2019 tehtud kohtuotsus ja apellatsiooniastmes 24. märtsil 2022 tehtud kohtuotsus ning teatis SO taotluse kohta poola ja saksa keeles – Staatsanwaltschaft Berlinil (Berliini prokuratuur, Saksamaa) kui Saksamaa pädeval asutusel võtta üle SO‑le mõistetud karistuse täideviimine.
19      Berliini prokuratuur palus seejärel Landgericht Berlini (Berliini esimese astme kohus, Saksamaa) karistuste täitmise kolleegiumil tunnistada 5. augusti 2019. aasta kohtuotsusega mõistetud vabadusekaotusliku karistuse täideviimine lubatavaks.
20      Selle karistuste täitmise kolleegiumi ees vaidles SO Berliini prokuratuuri taotlusele vastu, väites eelkõige, et ta osales isiklikult vaid kahel kohtuistungil 28‑st Poolas peetud istungist teda puudutaval kohtulikul arutamisel, mis kestis esimeses kohtuastmes rohkem kui nelja ja poole aasta jooksul, ning et ta ei osalenud isiklikult ka apellatsioonikohtu istungil. SO väidab, et ta ei tea, kas esimeses astmes toimunud kohtuliku arutamise ülejäänud 26 päeval ja apellatsioonkaebuse kohtulikul arutamisel oli kohal tema kaitsja.
21      Kuna see karistuste täitmise kolleegium palus Sąd Okręgowy w Zielonej Górzelt (Zielona Góra regionaalne kohus) täiendavat teavet, märkis viimane 31. juuli 2023. aasta kirjas, et SO ilmus esimeses kohtuastmes aastatel 2012 ja 2014 kolmele kohtuistungile, esitas sisulised seisukohad ning palus, et teised kohtuistungid peetaks tagaselja. SO‑d teavitati tema õigusest ilmuda kohtulikule arutamisele ja kohustusest anda teada kohtukutse kättetoimetamise aadressi muutumisest ning märkida selleks Poolas asuv aadress. SO aga ei ilmunud apellatsiooniastmes kohtusse, vaid kasutas kaitsja abi, kes osales mõlemas kohtuastmes toimunud kohtuistungitel. Süüdistatava kohalolek apellatsioonimenetluses nagu ka kaitsja kohalolek ei ole Poola õiguse kohaselt kohustuslik. Kohtukutse toimetati kätte Poola aadressile, mille SO oli määranud talle adresseeritud dokumentide vastuvõtmiseks, st tema kaitsja advokaadibüroo aadressile.
22      Sąd Okręgowy w Zielonej Górze (Zielona Góra regionaalne kohus) esitas 19. septembri 2023. aasta kirjaga Landgericht Berlini (Berliini esimese astme kohus) karistuste täitmise kolleegiumi uuele taotlusele vastates lisateavet esimeses kohtuastmes toimunud menetluse kohta.
23      Landgericht Berlini (Berliini esimese astme kohus) karistuste täitmise kolleegium jättis 24. novembri 2023. aasta otsusega rahuldamata Berliini prokuratuuri taotluse tunnistada SO‑le mõistetud karistuse täideviimine Saksamaal lubatavaks, kuna Sąd Okręgowy w Zielonej Górze (Zielona Góra regionaalne kohus) esitatud teabe kohaselt ei kutsutud SO‑d teatavatele kohtuistungitele, kusjuures olgu täpsustatud, et ei ilmne, et esimeses kohtuastmes toimunud kohtuistungitel tehtud menetlustoimingud oleksid puudutanud üksnes kaassüüdistatavaid, ega ka seda, et SO oleks olnud sellest muul viisil teadlik. Kohtulikul arutamisel ei osalenud ka tema kaitsja.
24      Berliini prokuratuur esitas selle kohtuotsuse peale kaebuse Kammergericht Berlinile (Berliini liidumaa kõrgeim üldkohus, Saksamaa), kes on eelotsusetaotluse esitanud kohus. Selle kaebuse põhjenduseks väidab Berliini prokuratuur, et SO kohalviibimine mõnel kohtulikul arutamisel, mil ta andis asja kohta ütlusi ja palus kohtulikku arutamist tema osavõtuta jätkata, on piisav, kuna järgmistel kohtuistungitel osalemisest loobumine oli tema iseseisev otsus. Pealegi esitas SO oma kaitsja kaudu ise Sąd Okręgowy w Zielonej Górzele (Zielona Góra regionaalne kohus) taotluse, et tema karistus viidaks täide Saksamaal ja loobus sellega IRG § 84 b lõike 1 punktist 2 tulenevast kaitsest.
25      Tema kaitsja avalduse kohaselt ei olnud SO apellatsioonimenetlusest teadlik. Talle ei saadetud tema aadressile Saksamaal kohtukutset. Järelikult ei saanud ta ka olla kavandatud kohtulikust arutamisest teadlik ja anda volitust enda sellel esindamiseks.
26      Eelotsusetaotluse esitanud kohtu palvel märkis SO kaitsja Poola kohtutes 28. veebruari 2024. aasta avalduses, et tema volitus kehtib nii esimeses kohtuastmes kui ka apellatsioonimenetluses, et SO oli märkinud, et tema advokaadibüroo aadress on aadress, millel võib talle adresseeritud kättetoimetamine Poolas toimuda ja millele võib SO‑le Poola õiguse kohaselt õiguspäraselt kätte toimetada kirju, ning et apellatsiooniastmes lasi ta end asendada teisel advokaadil. On tõenäoline, et ta ei teavitanud SO‑d kohtuistungi toimumise kuupäevast, kuna SO osavõtt kohtuistungist ei olnud kohustuslik ja teda esindas advokaat.
27      Esiteks soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, kas kohtukutse, mis on kätte toimetatud volitatud esindajale, kelle süüdimõistetud isik ise kohtusse ilmumata määras talle adresseeritud dokumentide vastuvõtmiseks, vastab raamotsuse 2008/909 artikli 9 lõike 1 punkti i alapunkti i esimeses taandes sätestatud tingimustele, mistõttu ta peaks tunnustama ja täitma kohtuotsust, millega see isik süüdi mõisteti.
28      Sellega seoses leiab eelotsusetaotluse esitanud kohus, et raamotsuse 2008/909 artikli 9 lõike 1 punktis i kasutatud mõistet „kohtuli[k] arutel[u], mille tulemusel otsus tehti“ tuleb mõista samamoodi nagu raamotsuse 2002/584 artiklis 4a sisalduvat identset mõistet, mida Euroopa Kohus on juba tõlgendanud 10. augusti 2017. aasta kohtuotsuses Tupikas (C‑270/17 PPU, EU:C:2017:628), ja 21. detsembri 2023. aasta kohtuotsuses Generalstaatsanwaltschaft Berlin (tagaselja süüdimõistmine) (C‑397/22, EU:C:2023:1030), kuna need kaks sätet on sõnastatud identselt, neid on muudetud sama raamotsusega ning ei ole mingit põhjust käsitleda Euroopa vahistamismääruse täitmiseks üleandmise asju erinevalt süüdimõistva kohtuotsuse täitmise ülevõtmise asjadest. Seega peaks see mõiste juhul, kui kriminaalmenetlus koosneb mitmest astmest, hõlmama üksnes seda menetlusastet, milles on pärast faktiliste ja õiguslike asjaolude uut läbivaatamist tehtud asjaomase isiku süü ja talle karistuse mõistmise kohta lõplik otsus. Käesoleval juhul on tegemist apellatsioonikohtu 24. märtsi 2022. aasta kohtuistungiga Sąd Apelacyjny w Poznanius (Poznani apellatsioonikohus), mitte esimese astme menetlusega, mida käsitles Landgericht Berlini (Berliini esimese astme kohus) karistuste täitmise kolleegium.
29      Eelotsusetaotluse esitanud kohus kaldub arvama, et vastus esitatud küsimusele tuleneb 24. mai 2016. aasta kohtuotsusest Dworzecki (C‑108/16 PPU, EU:C:2016:346) ja 21. detsembri 2023. aasta kohtuotsusest Generalstaatsanwaltschaft Berlin (tagaselja süüdimõistmine) (C‑397/22, EU:C:2023:1030), milles käsitleti identselt sõnastatud raamotsuse 2002/584 artikli 4a lõike 1 punkti a alapunktis i sisalduvat sätet ja milles Euroopa Kohus otsustas, et kohtukutse, mis on antud üle asjaomase isikuga koos elavale täisealisele isikule, kes võtab endale kohustuse kohtukutse isikule edasi anda, vastab selles sättes ette nähtud tingimustele üksnes juhul, kui Euroopa vahistamismäärus võimaldab välja selgitada, kas ja kui, siis millal see isik kohtukutse asjaomasele isikule tegelikult edasi andis. Vahistamismääruse teinud õigusasutus peaks seega Euroopa vahistamismääruses märkima asjaolud, mis võimaldasid tal kindlaks teha, et asjaomane isik sai tegelikult ametlikult teabe selle kohta, millal ja kus toimub kohtulik arutamine. See kohtupraktika on tõenäoliselt ülekantav raamotsuse 2008/909 artikli 4 lõike 1 kohasele tunnistusele, mis käesoleval juhul sellist teavet ei sisalda.
30      Samas erinevad põhikohtuasja asjaolud nendest, mida analüüsiti kohtuasjades, milles need kohtuotsused tehti, selle poolest, et käesoleval juhul oli isik, kellele vaidlusalune dokument kätte toimetati, pädeva õigusasutuse jaoks SO poolt sõnaselgelt määratud volitatud esindaja, kelle aadress oli märgitud kui aadress, millel sellised kättetoimetamised võisid toimuda. Sellest võib järeldada, et SO soovis, et dokumente vastu võtma volitatud esindajale dokumentide kättetoimetamine võrdsustataks talle kättetoimetamisega.
31      Teiseks, kui vastus esimesele küsimusele on eitav, siis leiab eelotsusetaotluse esitanud kohus, et tuleb analüüsida, kas süüdimõistetud isik, kes ise ei ilmunud kohtusse, oli apellatsioonimenetluses esindatud viisil, mis kõrvaldab teda süüdimõistva kohtuotsuse täitmisest keeldumise aluse. Seega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, kas raamotsuse 2008/909 artikli 9 lõike 1 punkti i alapunkti ii kohaldamise tingimused on täidetud, kui see isik oli ajal, mil ta andis oma kaitsjale volituse teda esindada, teadlik mitte kohtuliku arutamise kuupäevast, vaid üksnes asjaolust, et kohtulik arutamine toimub.
32      See kohus märgib, et selle sätte kohaselt tuleks kohtuistung kindlaks määrata enne kaitsjale volituse andmist. See ei pruugi aga tingimata kehtida apellatsioonimenetluse puhul. Nimelt märgib eelotsusetaotluse esitanud kohus, et üldreeglina annab esimeses kohtuastmes süüdi mõistetud isik oma kaitsjale koos volitusega kohtuotsus edasi kaevata – niivõrd, kuivõrd see on riigisisese õiguse kohaselt lubatud ja selle isiku osavõtt apellatsioonikohtu istungist ei ole kohustuslik – ka volituse kaitsta teda apellatsioonikohtus toimuval kohtulikul arutamisel. See kohus märgib, et nimetatud isikul on kindel teadmine, et tema esitatava apellatsioonkaebuse tõttu
toimub kohtulik arutamine apellatsioonikohtus, kuid ta ei tea veel, milliseks kuupäevaks apellatsioonikohus kohtuliku arutamise kavandab.
33      Eelotsusetaotluse esitanud kohtu sõnul piisab ainuüksi selle teadmisest, et apellatsioonimenetlus toimub, kuna edasises menetluses sõltub ainult süüdimõistetud isikust, kes ise esimeses kohtuastmes kohtusse ilmumata jäi, kas ta võtab kohtu ja enda kaitsjaga ühendust, et saada teada apellatsioonikohtu istungiks määratud kuupäeva.
34      Eelotsusetaotluse esitanud kohus lisab, et isegi juhtudel, kus kaitsja esitab apellatsioonkaebuse oma kliendi teadmata, kui ta kliendiga kontakti puudumise korral kavatseb ettevaatusabinõuna järgida apellatsioonkaebuse esitamise tähtaega, ei jätkata apellatsioonimenetlust ilma asjaomast isikut sellest teavitamata ja temalt kinnitust saamata. Seega järeldab see kohus valitud kaitsja ja teda asendanud advokaadi Sąd Apelacyjny w Poznanius (Poznani apellatsioonikohus) menetlusse astumisest, et toimus SO‑ga kooskõlastamine ja et viimane oli kindlalt teadlik sellest, et apellatsioonimenetlus toimub peatselt, isegi kui kohtuistungi kuupäeva ei olnud selle kooskõlastamise hetkel veel kindlaks määratud.
35      Kolmandaks märgib eelotsusetaotluse esitanud kohus juhuks, kui vastus esimesele küsimusele on eitav ning teisele küsimusele vastatakse nii, et kohtuistung peab olema juba kindlaks määratud ja et asjaomane isik peab sellest oma kaitsjale volituse andmise ajal teadlik olema, et karistuse täideviimise ülevõtmine ei ole IRG § 84 b lõike 1 punkti 2 alusel lubatav, kuna IRG § 84 b lõike 3 punktis 3 – millega võeti Saksa õigusesse üle raamotsuse 2008/909 artikli 9 lõike 1 punkti i alapunkt ii – ette nähtud erand ei ole kohaldatav.
36      See kohus märgib siiski, et kuigi raamotsuse 2008/909 artikli 9 lõige 1 annab täidesaatva liikmesriigi pädevale asutusele kaalutlusõiguse, näeb IRG § 84b lõike 1 punkt 2 ette tunnustamisest ja täitmisest keeldumise absoluutse aluse. Nimetatud kohus leiab, et tal ei ole võimalik tõlgendada seda sätet contra legem, st nii, nagu oleks tal keeldumise aluse kontrollimisel kaalutlusõigus, mis läheks kaugemale IRG § 84 b lõigetes 3 ja 4 ette nähtud eranditest.
37      Eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib, et kui tal oleks selline kaalutlusõigus, tunnistataks karistuse täideviimise ülevõtmine vastuvõetavaks. Hoolimata esitatud apellatsioonkaebusest ei hoidnud SO piisavalt kontakti Poola õigusasutuste ja oma kaitsjaga, kelle büroo aadressi oli ta nimetanud dokumentide kättetoimetamise aadressiks. Seega ei olnud tal ilmselt huvi apellatsioonkaebuse kohtulikul arutamisel ise osaleda. Lisaks palus SO ise, et Saksamaa võtaks tema karistuse täideviimise üle. Neid asjaolusid arvestades ei tuvastanud see kohus SO õigustatud huvi, et tema karistuse täideviimisest selles liikmesriigis keeldutaks.
38      Seetõttu küsib eelotsusetaotluse esitanud kohus Euroopa Kohtult, kas Saksa õigusnormid on kooskõlas liidu õiguse esimuse põhimõttega, kuigi vastuse vastuolu kohta võib tuletada 21. detsembri 2023. aasta kohtuotsusest Generalstaatsanwaltschaft Berlin (tagaselja süüdimõistmine) (C‑396/22, EU:C:2023:1029), milles Euroopa Kohus leidis, et Saksa õigus oli vastuolus raamotsuse 2002/584 artikli 4a lõikega 1, mille sõnastus on identne raamotsuse 2008/909 artikli 9 lõikega 1.
39      Neljandaks soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, kas süüdimõistetud isik, kes ise ei ilmunud kohtusse, võib loobuda raamotsuse 2008/909 artikli 9 lõike 1 punktist i tulenevast kaitsest, ning kui see on nii, siis kas selle isiku poolt kohtuotsuse teinud liikmesriigi pädevale asutusele esitatud taotlus, et tema karistus viidaks täide tema päritoluliikmesriigis, kujutab endast sellist loobumist.
40      SO suhtumine on tema hinnangul käesoleval juhul vastuoluline, kuna ühelt poolt taotles ta Poolas oma karistuse suhtes reservatsioone või vastuväiteid esitamata, et tema karistus viidaks täide Saksamaal, samas kui teiselt poolt esitab ta selles liikmesriigis täideviimise staadiumis selle kohta vastuväiteid. Eelotsusetaotluse esitanud kohus leiab, et seda asjaolu tuleb arvesse võtta kaalutlusõiguse teostamisel, mis tal peaks olema, et tunnustada ja täita kohtuotsust, millega isik mõisteti süüdi, ilma et ta oleks ise kohtusse ilmunud. Riigisisene õigus ei anna talle siiski sellist kaalutlusõigust.
41      Kuigi raamotsus 2008/909 ei sisalda ühtegi õiguslikku alust, millest ta võiks järeldada, et süüdimõistetud isik, kes ise ei ilmunud kohtusse, võib loobuda raamotsuse artikli 9 lõike 1 punktist i tulenevast kaitsest, tõdeb eelotsusetaotluse esitanud kohus, et see säte puudutab olukorda, kus see isik võib menetluses võetud hoiakuga otsustada, kas ta soovib tugineda kaitsele ilma tema kohalviibimiseta tehtud otsuse tunnustamise ja täitmise vastu. Nimelt näeb selle sätte alapunkt iii ette võimaluse, et see isik loobub sellise otsuse vaidlustamisest. Kuigi selle otsuse täidetavus võib selles osas sõltuda süüdimõistetu tahtest, ilma et ta oleks ise kohtusse ilmunud, oleks mõeldav ka möönda, et selle kohtuotsuse edasine täitmine sõltub sellest tahtest, mida käesoleval juhul väljendas SO, kui ta palus Sąd Okręgowy w Zielonej Górzel (Zielona Góra regionaalne kohus) viia tema karistus täide Saksamaal.
42      Neil asjaoludel otsustas Kammergericht Berlin (Berliini liidumaa kõrgeim üldkohus) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1.      Kas kohtukutse, mis on kätte toimetatud süüdimõistetu nimetatud volitatud esindajale riigis, vastab [raamotsuse 2008/909] artikli 9 lõike 1 punkti i alapunkti i esimeses taandes sätestatud nõuetele?
2.      Kas [raamotsuse 2008/909] artikli 9 lõike 1 punkti i alapunkti ii tuleb mõista nii, et kohtulik arutamine peab olema volituste andmise ajal juba kavandatud ja asjaomasele isikule peab kavandatud kohtuliku arutamise aeg teada olema või piisab sellest, et asjaomane isik annab või kinnitab volitused kindlas teadmises, et kohtulik arutamine edaspidi toimub?
3.      Kas liidu õiguse esimusega on kooskõlas asjaolu, et Saksamaa seadusandja on [IRG] § 84 b lõike 1 punktis 2 liigitanud tagaselja süüdimõistmise absoluutseks täitmisest keeldumise aluseks, kuigi [raamotsuse 2008/909] artikli 9 lõike 1 punkti i kohaselt on see vaid vabatahtlik keeldumise alus?
4.      Kas asjaomane isik võib [raamotsuse 2008/909] artikli 9 lõike 1 punktist i tulenevast kaitsest loobuda ja sellega võimaldada tagaselja tehtud kohtuotsust täita isegi siis, kui selle raamotsuse artikli 9 lõike 1 punkti i alapunktides i–iii sätestatud tingimused ei ole täidetud? Kas kohtuotsuse teinud riigi pädevale asutusele esitatud taotlus pöörata kohtuotsus täitmisele päritoluriigis kujutab endast sellist loobumist?“
Eelotsuse küsimuste analüüs
Sissejuhatavad märkused
43      Siinkohal on oluline meenutada, et sarnaselt raamotsusega 2002/584 täpsustab raamotsus 2008/909 kriminaalõiguse valdkonnas vastastikuse usalduse ja vastastikuse tunnustamise põhimõtteid. See raamotsus tugevdab õigusalast koostööd kriminaalasjades tehtud kohtuotsuste tunnustamisel ja täitmisel olukorras, kus liidu kodanikele on teises liikmesriigis mõistetud vabadusekaotuslik karistus või vabadust piirav meede, et hõlbustada nende isikute taasühiskonnastamist (4. septembri 2025. aasta
kohtuotsus C.J. (Euroopa vahistamismäärusele järgneva karistuse täideviimine), C‑305/22, EU:C:2025:665, punkt 45 ja seal viidatud kohtupraktika).
44      Raamotsuse 2008/909 artikli 3 lõike 1 kohaselt on selle eesmärk kehtestada eeskirjad, mille kohaselt tuleb liikmesriigil, selleks et hõlbustada süüdimõistetud isiku taasühiskonnastamist, tunnustada teise liikmesriigi kohtu otsust ja viia mõistetud karistus täide.
45      Selleks on raamotsuse 2008/909 artikli 4 lõike 1 punktis a ette nähtud võimalus, et kohtuotsus koos tunnistusega, mille
tüüpvorm on esitatud raamotsuse I lisas, edastatakse liikmesriigile, mille kodanik süüdimõistetud isik on ja mille territooriumil ta elab.
46      Raamotsuse 2008/909 artikli 8 lõikes 1 on ette nähtud, et täidesaatva riigi pädev asutus on üldjuhul kohustatud rahuldama taotluse tunnustada kohtuotsust ja viia täide teises liikmesriigis mõistetud vabadusekaotuslik karistus või vabadust piirav meede, mis on talle edastatud vastavalt selle raamotsuse artiklitele 4 ja 5. Sellise taotluse võib ta üldjuhul rahuldamata jätta üksnes raamotsuse artiklis 9 ammendavalt loetletud mittetunnustamise või täideviimisest keeldumise alustel (9. novembri 2023. aasta kohtuotsus Staatsanwaltschaft Aachen, C‑819/21, EU:C:2023:841, punkt 20).
47      Täpsemalt võib täidesaatva liikmesriigi pädev asutus raamotsuse 2008/909 artikli 9 lõike 1 punkti i kohaselt, mida eelotsusetaotlus puudutab, keelduda kohtuotsuse tunnustamisest ja karistuse täideviimisest, kui raamotsuse artiklis 4 ette nähtud tunnistuse kohaselt ei ilmunud asjaomane isik isiklikult kohtulikule arutamisele, mille tulemusel see kohtuotsus tehti.
48      Sellega seoses tuleb meenutada, et Euroopa Kohus on raamotsuse 2002/584 artikli 4a kohta otsustanud, et mõistet „kohtulik arutelu, mille tulemusel otsus tehti“ tuleb mõista nii, et see viitab menetlusele, mille tulemusel tehti kohtuotsus, millega mõisteti lõplikult süüdi isik, kelle üleandmist Euroopa vahistamismääruse täitmise raames nõutakse (vt eelkõige 21. detsembri 2023. aasta kohtuotsus Generalstaatsanwaltschaft Berlin (tagaseljaotsusega mõistetud karistus), C‑398/22, EU:C:2023:1031, punkt 29 ja seal viidatud kohtupraktika).
49      Mis täpsemalt puutub sellisesse olukorda nagu põhikohtuasjas, kus menetlus toimus kahes järjestikuses astmes – esimese kohtuastme menetlus, millele järgnes apellatsioonimenetlus –, siis on Euroopa Kohus leidnud, et raamotsuse 2002/584 artikli 4a lõike 1 kohaldamisel on tähtis vaid selle astme menetlus, mille tulemusel tehti apellatsioonikohtu otsus, kuna selles menetlusastmes tehti otsus, mida ei saa enam üldises korras edasi kaevata ning millega asi lahendati seega sisuliselt lõplikult (vt eelkõige 21. detsembri 2023. aasta kohtuotsus Generalstaatsanwaltschaft Berlin (tagaseljaotsusega mõistetud karistus), C‑398/22, EU:C:2023:1031, punkt 32 ja seal viidatud kohtupraktika).
50      Nagu kohtujurist oma ettepaneku punktis 45 märkis, on selle raamotsuse 2002/584 artikli 4a lõikes1 asuva mõiste „kohtuli[k] arutel[u], mille tulemusel otsus tehti“ tõlgendus ülekantav raamotsuse 2008/909 artikli 9 lõike 1 punktile i, kuna neil kahel sättel – mis lisati mõlemasse kõnealusesse raamotsusesse sama liidu õigusaktiga, nimelt raamotsusega 2009/299, konkreetsemalt vastavalt selle raamotsuse artikli 2 lõikega 1 ja artikli 5 lõikega 1 – on sõnastus sarnane või koguni identne ning sellega taotletakse analoogseid eesmärke, mis puudutavad eelkõige asjaomase isiku õigust ilmuda isiklikult kohtulikule arutamisele ja selle isiku kaitseõiguste austamist juhul, kui ta ei ilmunud isiklikult kohtulikule arutamisele, mille tulemusel ta süüdi mõisteti, nagu nähtub eelkõige raamotsuse 2009/299 põhjendustest 1, 4, 6 ja 8.
51      Samadel põhjustel kehtib see ka raamotsuse 2002/584 artikli 4a lõikes 1 sisalduvate muude mõistete tõlgenduse kohta, mille Euroopa Kohus on seda sätet käsitlevas kohtupraktikas teinud, eelkõige selle sätte punktides a–c käsitletud mõistete ja väljendite kohta, mille sõnastus vastab täpselt raamotsuse 2008/909 artikli 9 lõike 1 punkti i alapunktides i–iii sisalduvatele mõistetele, mis on esitatud küsimuste ese.
52      Nendele küsimustele tuleb vastata eelnevate sissejuhatavate märkuste alusel.
Esimene küsimus
53      Väljakujunenud praktika kohaselt on ELTL artiklis 267 sätestatud liikmesriigi kohtute ja Euroopa Kohtu vahelise koostöö raames Euroopa Kohtu ülesanne anda liikmesriigi kohtule tarvilik vastus, mis võimaldab viimasel tema menetluses oleva kohtuasja lahendada. Seda arvestades peab Euroopa Kohus temale esitatud küsimused vajaduse korral ümber sõnastama. Sel juhul on tema ülesanne tuletada liikmesriigi kohtu esitatud asjaolude kogumist ja eelkõige eelotsusetaotluse põhjendustest need liidu õiguse aspektid, mida on vaidluse eset silmas pidades vaja tõlgendada (5. juuni 2025. aasta kohtuotsus Nuratau, C‑349/24, EU:C:2025:397, punkt 23 ja seal viidatud kohtupraktika).
54      Käesoleval juhul nähtub esimese küsimuse sõnastusest, et see puudutab formaalselt raamotsuse 2008/909 artikli 9 lõike 1 punkti i alapunktis i nimetatud juhtumit. See juhtum on seotud olukorraga, kus selle raamotsuse artiklis 4 ette nähtud tunnistuse kohaselt ei ilmunud asjaomane isik isiklikult kohtulikule arutamisele, mille tulemusel tehti süüdimõistev kohtuotsus, kuid talle oli selle sätte esimese taande kohaselt õigel ajal kas isiklikult kätte toimetatud kohtukutse ja teda teavitati seega sellest, millal ja kus toimub kava kohaselt kohtulik arutamine, mille tulemusel see kohtuotsus tehti, või sai ta tegelikult muul viisil ametliku teabe selle kohta, millal ja kus toimub kohtulik arutamine, nii et oleks ühemõtteliselt kindlaks tehtud, et ta oli kavandatud kohtulikust arutamisest teadlik, ning vastavalt selle sätte teisele taandele teavitati teda sellest, et otsuse võib teha ka siis, kui ta kohtulikule arutamisele ei ilmu.
55      Eelotsusetaotlusest nähtub siiski, et põhikohtuasjas ei pea eelotsusetaotluse esitanud kohus tegema otsust mitte olukorra kohta, kus asjaomast isikut teavitati sellest, et otsuse võib teha, kui ta ei ilmu kohtulikule arutamisele, vaid olukorra kohta, kus see isik on andnud volituse õigusnõustajale ja see õigusnõustaja kaitses teda tegelikult kohtulikul arutamisel, mida on silmas peetud raamotsuse artikli 9 lõike 1 punkti i alapunktis ii.
56      Seega tuleb esimest küsimust mõista nii, et sellega palutakse Euroopa Kohtul kindlaks teha, kas viimati nimetatud sätet tuleb tõlgendada nii, et selles sätestatud tingimus, et isik peab olema kohtulikust arutamisest teadlik, on täidetud, kui kohtukutset ei toimetatud kätte otse asjaomasele isikule, vaid õigusnõustajale, kellele see isik on andnud volituse teda kohtulikul arutamisel kaitsta ja kelle ta on määranud kohtuotsuse teinud liikmesriigis talle adresseeritud dokumente vastu võtma.
57      Raamotsuse 2008/909 artikli 9 lõike 1 punkti i kohaselt võib täidesaatva liikmesriigi pädev asutus keelduda kohtuotsuse tunnustamisest ja karistuse täideviimisest, kui selle raamotsuse artiklis 4 ette nähtud tunnistuse kohaselt ei ilmunud asjaomane isik isiklikult kohtulikule arutamisele, mille tulemusel see kohtuotsus tehti, välja arvatud juhul, kui tunnistusel on märgitud, et see isik on vastavalt kohtuotsuse teinud riigi riigisisestes õigusaktides määratletud muudele menetlusnõuetele ühes selle artikli 9 lõike 1 punkti i alapunktis i, ii või iii nimetatud olukordadest.
58      Sellest järeldub, et täidesaatva liikmesriigi pädev asutus on põhimõtteliselt kohustatud süüdimõistvat kohtuotsust tunnustama ja täitma, olenemata sellest, et asjaomane isik puudus kohtulikult arutamiselt, mille tulemusel see kohtuotsus tehti, kui raamotsuse 2008/909 artikli 9 lõike 1 punkti i alapunktis i, ii või iii nimetatud tingimused on täidetud (vt analoogia alusel 24. mai 2016. aasta kohtuotsus Dworzecki, C‑108/16 PPU, EU:C:2016:346, punkt 35).
59      Üheski nendes punktides nimetatud juhul ei riiva süüdimõistva kohtuotsuse tunnustamine ja täitmine asjaomase isiku kaitseõigusi ega õigust tõhusale õiguskaitsevahendile ja õiglasele kohtulikule arutamisele, mis on tagatud Euroopa Liidu põhiõiguste harta (edaspidi „harta“) artikliga 47 ja artikli 48 lõikega 2 (vt analoogia alusel 23. märtsi 2023. aasta kohtuotsus Minister for Justice and Equality (katseaja tühistamine), C‑514/21 ja C‑515/21, EU:C:2023:235, punkt 73 ja seal viidatud kohtupraktika), kuna loetakse, et neil juhtudel on asjaomane isik vabatahtlikult ja ühemõtteliselt kohtulikul arutamisel viibimisest loobunud (vt analoogia alusel 26. veebruari 2013. aasta kohtuotsus Melloni, C‑399/11, EU:C:2013:107, punkt 52).
60      Mis puudutab täpsemalt raamotsuse 2008/909 artikli 9 lõike 1 punkti i alapunkti ii, siis on täidesaatva liikmesriigi pädev asutus kohustatud süüdimõistvat kohtuotsust tunnustama ja täitma, vaatamata sellele, et asjaomane isik ei ilmunud isiklikult kohtulikule arutamisele, mille tulemusel see kohtuotsus tehti, kui see isik, kes oli selle sätte aluseks oleva nõude kohaselt õigel ajal saanud teada kavandatud kohtulikust arutamisest, andis volituse enda kohtulikul arutamisel kaitsmiseks tema enda või riigi määratud õigusnõustajale, kes teda kohtulikul arutamisel ka kaitses.
61      On tõsi, et Euroopa Kohtu praktikast raamotsuse 2008/909 artikli 9 lõike 1 punkti i alapunkti i kohta –
mis, nagu on märgitud käesoleva kohtuotsuse punktis 54, puudutab sisuliselt olukorda, kus asjaomane isik ei ilmunud isiklikult kohtulikule arutamisele, mille tulemusel ta süüdi mõisteti, vaid sai tegelikult muul viisil ametliku teabe selle kohta, millal ja kus see kohtulik arutamine toimub –
tuleneb, et arvestades eelkõige selle sätte esimese taande sõnastust, mille kohaselt tuleb ühemõtteliselt kindlaks teha, et asjaomane isik „oli kavandatud kohtulikust arutelust teadlik“, ei võimalda asjaolu, et kohtukutse anti üle kolmandale isikule, kes lubas selle asjaomasele isikule edasi anda, ühemõtteliselt kindlaks teha ei seda, et asjaomane isik teabe kohtuistungi aja ja koha kohta tegelikult kätte sai, ega olenevalt olukorrast ka selle kättesaamise täpset ajahetke (vt analoogia alusel 24. mai 2016. aasta kohtuotsus Dworzecki, C‑108/16 PPU, EU:C:2016:346, punkt 47, ja 21. detsembri 2023. aasta kohtuotsus Generalstaatsanwaltschaft Berlin (tagaseljaotsusega mõistetud karistus), C‑397/22, EU:C:2023:1030, punkt 31).
62      Nagu kohtujurist oma ettepaneku punktis 53 märkis, on olukord siiski teistsugune siis, kui kohtukutse toimetati kätte õigusnõustajale, kellele asjaomane isik on andnud volituse teda kohtulikul arutamisel kaitsta ja kelle ta on määranud kohtuotsuse teinud liikmesriigis talle adresseeritud dokumente vastu võtma.
63      Kohtuotsuse teinud liikmesriigi pädeva asutuse poolt selle kohtukutse edastamine asjaomase isiku õigusnõustaja büroo aadressile tähendab selle isiku enda teavitamist, kuna sel juhul loetakse, et ta on nimetatud kohtukutse kätte saanud (vt analoogia alusel 20. mai 2025. aasta kohtuotsus Kachev, C‑135/25 PPU, EU:C:2025:366, punkt 37 ja seal viidatud kohtupraktika).
64      Järelikult tuleb esimesele küsimusele vastata, et raamotsuse 2008/909 artikli 9 lõike 1 punkti i alapunkti ii tuleb tõlgendada nii, et selles sätestatud tingimus, et isik peab olema kohtulikust arutamisest teadlik, on täidetud, kui kohtukutset ei toimetatud kätte otse asjaomasele isikule, vaid õigusnõustajale, kellele see isik on andnud volituse teda kohtulikul arutamisel kaitsta ja kelle ta on määranud kohtuotsuse teinud liikmesriigis talle adresseeritud dokumente vastu võtma.
Teine küsimus
65      Teise küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas raamotsuse 2008/909 artikli 9 lõike 1 punkti i alapunkti ii tuleb tõlgendada nii, et selle sätte kohaldamise tingimus on see, et asjaomane isik oli teadlik teda puudutavaks kohtulikuks arutamiseks määratud kohtuistungi kuupäevast ajal, mil ta volitas õigusnõustajat teda sellel kohtulikul arutamisel kaitsma.
66      Kõigepealt tuleb märkida, et selle sätte kohaselt on täidesaatva liikmesriigi pädev asutus vastavalt käesoleva kohtuotsuse punktides 57–59 viidatud kohtupraktikale kohustatud süüdimõistvat kohtuotsust tunnustama ja täitma, kui asjaomane isik ei ilmunud isiklikult kohtulikule arutamisele, mille tulemusel see otsus tehti, kui see isik, kes oli selle sätte aluseks oleva nõude kohaselt teadlik kavandatud kohtulikust arutamisest, andis volituse enda kohtulikul arutamisel kaitsmiseks tema enda või riigi määratud õigusnõustajale, kes teda kohtulikul arutamisel ka kaitses.
67      Sellele teisele küsimusele vastamiseks tuleb seega kindlaks teha, milline ulatus on raamotsuse 2008/909 artikli 9 lõike 1 punkti i alapunkti ii aluseks oleval nõudel, mis puudutab asjaomase isiku teadlikkust kavandatud kohtulikust arutamisest, mis kujutab endast juhul, kui liikmesriikide riigisisesele õigusele ei ole viidatud, liidu õiguse autonoomset mõistet, mida tuleb Euroopa Liidu territooriumil tõlgendada ühetaoliselt (vt analoogia alusel 24. mai 2016. aasta kohtuotsus Dworzecki, C‑108/16 PPU, EU:C:2016:346, punktid 28–31).
68      Sellega seoses tuleb meelde tuletada, et väljakujunenud kohtupraktika kohaselt ei tule liidu õiguse sätte tõlgendamisel arvestada mitte üksnes selle sõnastust, vaid ka konteksti ja selle õigusaktiga taotletavaid eesmärke, mille osa see säte on (17. novembri 1983. aasta kohtuotsus Merck, 292/82, EU:C:1983:335, punkt 12, ja 4. septembri 2025. aasta kohtuotsus Casa Judeţeană de Asigurări de Sănătate Mureș jt, C‑489/23, EU:C:2025:651, punkt 31).
69      Raamotsuse 2008/909 artikli 9 lõike 1 punkti i alapunkti ii sõnastusega seoses
tuleb märkida, et selle sätte sõnastus selle eri keeleversioonides ei võimalda üheselt kindlaks teha, kas selle sätte kohaldamiseks on nõutav, et asjaomane isik oleks olnud teadlik kohtuistungi täpsest kuupäevast, mis oli määratud kohtulikuks arutamiseks, mille tulemusel ta süüdi mõisteti.
70      Täpsemalt, kui raamotsuse artikli 9 lõike 1 punkti i alapunkti ii itaaliakeelne versioon sisaldab sõnaselgelt sellist nõuet, piirduvad mõned versioonid, nagu prantsus‑ ja ingliskeelne versioon, nõudega, et isik peab olema „kavandatud kohtulikust arutelust teadlik“, samas kui teised, näiteks saksa- ja ungarikeelne versioon, nõuavad, et isik oleks „määratud kohtuistungist teadlik“ või – näiteks tšehhi, poola ja rootsi keeles – et ta oleks „kavandatud kohtuistungist teadlik“.
71      Kuigi on tõsi, et need eri väljendid võivad viidata sellele, et nagu on sõnaselgelt ette nähtud selle sätte itaaliakeelses versioonis, peab asjaomane isik olema olnud teadlik kohtuistungi kuupäevast, mis oli määratud kohtulikuks arutamiseks, mille tulemusel ta süüdi mõisteti, ei saa väljakujunenud kohtupraktika kohaselt siiski liidu õigusnormi ühes keeleversioonis kasutatud sõnastus olla selle sätte tõlgendamise ainus alus ja sellele keeleversioonile ei saa tõlgendamisel anda eelist muude keeleversioonide ees. Liidu õigusnorme tuleb tõlgendada ja kohaldada ühetaoliselt, arvestades Euroopa Liidu kõigis keeltes koostatud versioone. Kui liidu õigusakti keeleversioonides on erinevusi, tuleb asjaomase sätte tõlgendamisel lähtuda selle õigusakti kontekstist ja eesmärgist, mille osa säte on (vt selle kohta 23. oktoobri 2025. aasta kohtuotsus Naturvårdsverket (jäätmekäitlus pärast tagasivõtmist), C‑221/24 ja C‑222/24, EU:C:2025:818, punkt 45 ja seal viidatud kohtupraktika).
72      Raamotsuse 2008/909 artikli 9 lõike 1 punkti i alapunkti ii kontekstiga seoses tuleb tõdeda, et selle sätte punkt i nõuab, et asjaomasele isikule oleks esitatud kohtukutse isiklikult ja teda oleks seega teavitatud sellest, „millal ja kus toimub kohtulik arutelu“, mille tulemusel see otsus tehti, või et ta oleks tegelikult saanud muul viisil ametliku teabe selle kohta, „millal ja kus toimub kohtulik arutelu“, nii et oleks ühemõtteliselt kindlaks tehtud, „et ta oli kavandatud kohtulikust arutelust teadlik“.
73      Seega tuleb asuda seisukohale, et selle raamotsuse artikli 9 lõike 1 punkti i alapunkti i sõnastusest enesest tuleneb, et selles sisalduv väljend „kavandatud kohtulikust arutelust teadlik“ nõuab, et isikut oleks teavitatud kohtuistungi kuupäevast ja kohast, mis olid määratud kohtulikuks arutamiseks, mille tulemusel ta süüdi mõisteti.
74      Kontekstipõhisel tõlgendamisel näib sellest olevat võimalik järeldada, et artikli 9 lõike 1 punkti i alapunkti ii aluseks olevale vastavale nõudele võib järjepidevuse huvides anda sama ulatuse, mistõttu tuleb seda sätet tõlgendada nii, et selle kohaselt pidi isikut olema teavitatud kohtuistungi kuupäevast ja kohast, mis olid määratud kohtulikuks arutamiseks, mille tulemusel ta süüdi mõisteti.
75      Seda tõlgendust kinnitavad direktiivi 2016/343 – millega kehtestatakse miinimumnormid kriminaalmenetluse teatavate aspektide kohta, mille hulgas on „õigus viibida kohtulikul arutelul“ – sätted, eelkõige selle artikli 8 lõige 2, mis on raamotsuse artikli 9 lõike 1 punkti i tõlgendamisel asjakohane kontekstuaalne element nende kahe sätte vahelise funktsionaalse seose tõttu (vt selle kohta 16. jaanuari 2025. aasta kohtuotsus VB II (teave õiguse kohta uuele kohtulikule arutamisele), C‑400/23, EU:C:2025:14, punkt 48).
76      Sellega seoses tuleb meenutada, et direktiivi 2016/343 artikli 8 lõike 2 kohaselt võivad liikmesriigid ette näha, et kohtulik arutamine, mille tulemusena otsustatakse kahtlustatava või süüdistatava süü või süütuse üle, võib toimuda ilma tema kohalviibimiseta, kui kahtlustatavat või süüdistatavat teavitati õigel ajal kohtulikust arutamisest ja mitteilmumise tagajärgedest (selle sätte punkt a) või kahtlustatavat või süüdistatavat, keda on kohtulikust arutamisest teavitatud, esindab volitatud kaitsja, kelle on valinud kahtlustatav või süüdistatav või kelle on määranud riik (selle sätte punkt b).
77      Euroopa Kohus on aga otsustanud, et direktiivi 2016/343 artikli 8 lõikes 2 omistatakse asjaomase isiku teavitamisele eriline tähtsus, kuna selles on sõnaselgelt ette nähtud, et kohalolekuta toimuv kohtulik arutamine on võimalik üksnes tingimusel, et asjaomast isikut on sellest teavitatud. Tuginedes eelkõige selle direktiivi põhjendusele 36, täpsustas Euroopa Kohus, et nii artikli 8 lõike 2 punktis a kui ka punktis b sätestatud tingimus, mille kohaselt asjaomast isikut tuleb teavitada teda puudutavast kohtulikust arutamisest, nõuab, et seda isikut teavitataks kohtuistungi kuupäevast ja kohtuliku arutamise toimumise kohast viisil, mis võimaldab tal sellest kohtulikust arutamisest teada saada (vt selle kohta 15. septembri 2022. aasta
kohtuotsus HN (menetlus riigi territooriumilt välja saadetud süüdistatava suhtes), C‑420/20, EU:C:2022:679, punktid 51 ja 52).
78      Raamotsuse 2008/909 artikli 9 lõike 1 punkti i alapunkti ii teleoloogiline tõlgendus kinnitab samuti, et punkti ii aluseks oleva nõude kohaselt pidi asjaomast isikut olema teavitatud kohtuistungi kuupäevast ja kohast, mis olid määratud kohtulikuks arutamiseks, mille tulemusel ta süüdi mõisteti.
79      Nimelt, nagu nähtub sõnaselgelt raamotsuse 2009/299 artiklist 1,
arvestades raamotsuse põhjendusi 1 ja 15, on selle artikli 9 lõike 1 punkti i eesmärk, täpsustades süüdimõistva kohtuotsuse täitmise ühtsete põhjuste määratlust vaatamata sellele, et asjaomane isik ei viibinud kohtulikul arutamisel, kaitsta tema õigust ilmuda isiklikult tema suhtes toimuvale kohtulikule arutamisele, mis on kaitseõiguste oluline osa ja üldisemalt väga oluline, et tagada harta artikli 47 teises ja kolmandas lõigus ning artiklis 48 sätestatud õigus õiglasele kohtulikule arutamisele, parandades samal ajal kohtuotsuste vastastikust tunnustamist liikmesriikide vahel (vt selle kohta analoogia alusel 23. märtsi 2023. aasta kohtuotsus Minister for Justice and Equality (katseaja tühistamine), C‑514/21 ja C‑515/21, EU:C:2023:235, punktid 50 ja 60 ning seal viidatud kohtupraktika).
80      Raamotsuse 2008/909 artikli 9 lõike 1 punkti i alapunkti ii tõlgendus, mille kohaselt tuleb asjaomast isikut teavitada kohtuistungi kuupäevast ja kohast, mis olid määratud kohtulikuks arutamiseks, soodustab aga nende eesmärkide saavutamist, kuna see võimaldab sellel isikul ilmuda soovi korral isiklikult kohale kuni kohtuliku arutamise tegeliku toimumiseni, või alternatiivselt võimaldab see veenduda, et asjaomane isik on vabatahtlikult ja ühemõtteliselt loobunud kohtulikule arutamisele ilmumisest.
81      Selles kontekstis tuleb veel täpsustada, et vastupidi sellele, mida võib oletada raamotsuse 2008/909 artikli 9 lõike 1 punkti i alapunkti ii sõnastusest, ei saa seda sätet mõista nii, nagu see nõuaks, et teabe andmine kohtuistungi kuupäeva ja asjaomast isikut puudutavaks kohtulikuks arutamiseks määratud koha kohta peaks toimuma enne seda, kui isik annab oma õigusnõustajale volituse teda kohtulikul arutamisel kaitsta, muidu – nagu kohtujurist oma ettepaneku punktis 106 rõhutas – tekiksid ülemäärased vorminõuded, nagu vajadus kinnitada või uuendada seda volitust apellatsioonimenetluseks, samas kui see volitus anti esialgu kogu menetluse katmiseks.
82      Nimelt, kuna sellise teabe eesmärk on võimaldada asjaomasel isikul isiklikult ilmuda kohtulikule arutamisele, ei ole oluline, kas ta sai selle teabe enne või pärast seda, kui õigusnõustajale anti volitus. Lisaks tuleb märkida, et kui asjaomane isik annab õigusnõustajale volituse esitada kõnealuses menetluses apellatsioonkaebus ja teda esindada, eelneb see volitus tingimata teabele selle kohta, millal ja kus toimub kohtulik arutamine apellatsioonimenetluses, mis määratluse kohaselt ei ole selles staadiumis veel teada.
83      Eeltoodust tuleneb seega, et raamotsuse 2008/909 artikli 9 lõike 1 punkti i alapunkti ii aluseks olev nõue nõuab, et asjaomast isikut oleks aegsasti teavitatud kohtuistungi kuupäevast ja kohtulikuks arutamiseks määratud kohast ning sealjuures pole oluline, et see teave oleks jõudnud temani enne või pärast seda, kui ta volitas õigusnõustajat teda kohtulikul arutamisel kaitsma.
84      Järelikult tuleb teisele küsimusele vastata, et raamotsuse 2008/909 artikli 9 lõike 1 punkti i alapunkti ii tuleb tõlgendada nii, et selle sätte kohaldamise tingimus on see, et asjaomast isikut on õigel ajal teavitatud teda puudutavaks kohtulikuks arutamiseks määratud kohtuistungi kuupäevast, aga mitte see, et asjaomasel isikul on see teave olemas enne, kui ta volitab õigusnõustajat teda kohtulikul arutamisel kaitsma.
Kolmas küsimus
85      Kolmanda küsimusega palub eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt selgitada, kas raamotsuse 2008/909 artikli 9 lõike 1 punkti i tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus riigisisesed õigusnormid, mis kohustavad täidesaatva liikmesriigi pädevat asutust keelduma kohtuotsuse teinud liikmesriigis tehtud süüdimõistva kohtuotsuse tunnustamisest ja täitmisest, kui selle sätte alapunktides i–iii nimetatud juhtumite kohaldamise tingimused ei ole täidetud.
86      See küsimus on põhikohtuasjas tarvilik üksnes juhul, kui eelotsusetaotluse esitanud kohus peaks teisele küsimusele antud vastust arvestades tuvastama, et raamotsuse artikli 9 lõike 1 punkti i alapunktis ii nimetatud juhtumi kohaldamise tingimused ei ole põhikohtuasja asjaoludel täidetud.
87      Artikli 9 lõike 1 punkti i sõnastusest endast, eelkõige viitest, et täidesaatev õigusasutus „võib“ keelduda kohtuotsuse tunnustamisest ja mõistetud karistuse täideviimisest, nähtub, et täidesaatva liikmesriigi pädeval asutusel on õigus keelduda süüdimõistva kohtuotsuse tunnustamisest ja täitmisest, kui asjaomane isik ei ilmunud isiklikult kohtulikule arutamisele, mille tulemusel see kohtuotsus tehti, välja arvatud juhul, kui selle raamotsuse artiklis 4 ette nähtud tunnistuses on märgitud, et vastavalt selle sätte punkti i alapunktides i, ii ja iii sätestatud juhtude kohaldamise tingimused on täidetud (vt analoogia alusel 21. detsembri 2023. aasta kohtuotsus Generalstaatsanwaltschaft Berlin (tagaseljaotsusega mõistetud karistus), C‑396/22, EU:C:2023:1029, punktid 38 ja 39 ning seal viidatud kohtupraktika).
88      Artikli 9 lõike 1 punkt i piirab seega võimalust keelduda süüdimõistva kohtuotsuse tunnustamisest ja täitmisest, loetledes täpselt ja ühetaoliselt tingimused, mille korral ei saa keelduda sellise kohtuotsuse tunnustamisest ja täitmisest, mis on tehtud pärast kohtulikku arutamist, millele asjaomane isik isiklikult ei ilmunud (vt analoogia alusel 23. märtsi 2023. aasta kohtuotsus Minister for Justice and Equality (katseaja tühistamine), C‑514/21 ja C‑515/21, EU:C:2023:235, punkt 49 ja seal viidatud kohtupraktika).
89      Sellest järeldub, et nagu nähtub käesoleva kohtuotsuse punktist 58, on täidesaatva liikmesriigi pädev asutus kohustatud süüdimõistvat kohtuotsust tunnustama ja täitma, olenemata sellest, et asjaomane isik ei viibinud kohtulikul arutamisel, mille tulemusel see kohtuotsus tehti, kui on täidetud mõne selle artikli 9 lõike 1 punkti i alapunktides i, ii või iii nimetatud juhtumi kohaldamise tingimused.
90      Arvestades seda täpsustust ja asjaolu, et raamotsuse 2008/909 artikli 9 lõike 1 punktis i on ette nähtud vabatahtlik alus süüdimõistva kohtuotsuse tunnustamata või täitmata jätmiseks, võib täidesaatva liikmesriigi pädev asutus igal juhul pärast seda, kui ta on tuvastanud, et selle sätte punktides i, ii ja iii nimetatud juhtumite kohaldamise tingimused ei ole täidetud selle isiku olukorra puhul, kelle suhtes on tehtud süüdimõistev kohtuotsus, võtta arvesse kõiki konkreetse juhtumi asjaolusid – muu hulgas selle isiku käitumist –, mis võimaldavad tal veenduda, et selle kohtuotsuse tunnustamine ja täitmine ei too kaasa nimetatud isiku kaitseõiguste rikkumist (vt analoogia alusel 23. märtsi 2023. aasta kohtuotsus Minister for Justice and Equality (katseaja tühistamine), C‑514/21 ja C‑515/21, EU:C:2023:235, punktid 76 ja 78
ning seal viidatud kohtupraktika).
91      Käesoleval juhul nähtub eelotsusetaotlusest, et põhikohtuasjas kõne all olevad riigisisesed õigusnormid kohustavad täidesaatva liikmesriigi pädevat asutust keelduma kohtuotsuse teinud liikmesriigis tehtud süüdimõistva kohtuotsuse tunnustamisest ja täitmisest, kui raamotsuse 2008/909 artikli 9 lõike 1 punkti i alapunktides i–iii nimetatud juhtumite kohaldamise tingimused ei ole täidetud. Need õigusnormid jätavad seega selle asutuse ilma kaalutlusruumist, et juhtumi asjaolude põhjal kontrollida, kas asjaomase isiku kaitseõigusi võib siiski pidada austatuks, ning seega otsustada asjaomast süüdimõistvat kohtuotsust tunnustada ja täita.
92      Neil asjaoludel tuleb tõdeda, et selline riigisisene õigusnorm on vastuolus raamotsuse 2008/909 artikli 9 lõike 1 punktiga i.
93      Sellega seoses tuleb meenutada, et liidu õiguse esimuse põhimõtet tuleb tõlgendada nii, et see ei kohusta liikmesriigi kohut jätma kohaldamata riigisisest õigusnormi, mis on selle raamotsuse sätetega vastuolus, kuna neil ei ole vahetut õigusmõju. Samas tuleb liikmesriikide ametiasutustel, sealhulgas kohtutel, siiski tõlgendada riigisisest õigust võimalikult suures ulatuses kooskõlas asjasse puutuva raamotsusega nii, et see võimaldaks tagada raamotsuse eesmärgile vastava tulemuse (vt analoogia alusel 21. detsembri 2023. aasta kohtuotsus Generalstaatsanwaltschaft Berlin (tagaseljaotsusega mõistetud karistus), C‑398/22, EU:C:2023:1031, punkt 47 ja seal viidatud kohtupraktika).
94      Kuigi raamotsustel ei saa olla vahetut õigusmõju, on liikmesriikide ametiasutustel nende otsuste siduvuse tõttu siiski alates kõnealuste raamotsuste ülevõtmistähtaja möödumisest riigisisese õiguse kooskõlalise tõlgendamise kohustus. Riigisisese õiguse kohaldamisel tuleb ametiasutustel tõlgendada seda õigust võimalikult suures ulatuses raamotsuse sõnastust ja eesmärki arvestades, et saavutada selles ette nähtud tulemus, kuid riigisisese õiguse tõlgendamine contra legem on siiski välistatud. Kooskõlalise tõlgendamise kohustus nõuab seega, et võetaks arvesse riigisisest õigust tervikuna ning kasutataks selles õiguses tunnustatud tõlgendusmeetodeid, et tagada raamotsuse täieulatuslik toime ja saavutada raamotsuse eesmärgiga kooskõlas olev tulemus (21. detsembri 2023. aasta kohtuotsus Generalstaatsanwaltschaft Berlin (tagaseljaotsusega mõistetud karistus), C‑398/22, EU:C:2023:1031, punkt 48 ja seal viidatud kohtupraktika).
95      Sellest järeldub, et kui eelotsusetaotluse esitanud kohus peaks leidma, et raamotsuse 2008/909 artikli 9 lõike 1 punktis i ja eelkõige selle sätte alapunktis ii nimetatud juhtumite kohaldamise tingimused ei ole täidetud, peab ta kogu riigisisest õigust arvesse võttes ja selles tunnustatud tõlgendusmeetodeid kasutades tõlgendama põhikohtuasjas kõne all olevaid riigisiseseid õigusnorme võimalikult suures ulatuses raamotsuse 2008/909 sõnastust ja eesmärki arvestades nii, et ta saaks kõigi kohtuasja asjaolude põhjal hinnata, kas asjaomase isiku kaitseõigusi võib siiski pidada austatuks, mistõttu tuleks asjaomast süüdimõistvat kohtuotsust tunnustada ja täita.
96      Järelikult tuleb kolmandale küsimusele vastata, et raamotsuse 2008/909 artikli 9 lõike 1 punkti i tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus riigisisesed õigusnormid, mis kohustavad täidesaatva liikmesriigi pädevat asutust keelduma kohtuotsuse teinud liikmesriigis tehtud süüdimõistva kohtuotsuse tunnustamisest ja täitmisest, kui ükski selle sätte alapunktides i–iii nimetatud juhtumite kohaldamise tingimustest ei ole täidetud.
Neljas küsimus
97      Neljanda küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas raamotsuse 2008/909 artikli 9 lõike 1 punkti i tuleb tõlgendada nii, et täidesaatva liikmesriigi pädev asutus võib juhul, kui ta tuvastab, et selle sätte alapunktides i–iii nimetatud juhtumite kohaldamise tingimused ei ole täidetud, võtta arvesse asjaolu, et asjaomane isik on esitanud kohtuotsuse teinud liikmesriigi pädevale asutusele taotluse, et tema karistus viidaks täide liikmesriigis, mille kodanik ta on ja kus asub tema huvide kese, et otsustada, et see täideviimine ei too kaasa tema kaitseõiguste rikkumist.
98      Kõigepealt tuleb märkida, et sarnaselt kolmanda küsimusega on see küsimus põhikohtuasjas tarvilik üksnes juhul, kui eelotsusetaotluse esitanud kohus peaks teisele küsimusele antud vastust arvestades tuvastama, et selle raamotsuse artikli 9 lõike 1 punkti i alapunktis ii nimetatud juhtumi kohaldamise tingimused ei ole põhikohtuasja asjaoludel täidetud.
99      Nagu on märgitud käesoleva kohtuotsuse punktides 57–59, on nimetatud raamotsuse artikli 9 lõike 1 punkti i alapunktides i–iii sätestatud tingimused, mille korral tuleb asuda seisukohale, et asjaomane isik on vabatahtlikult ja ühemõtteliselt loobunud kohtulikul arutamisel viibimisest, mistõttu on täidesaatva liikmesriigi pädev asutus kohustatud sellise kohtuliku arutamise tulemusel tehtud süüdimõistvat kohtuotsust tunnustama ja täitma.
100    Nagu eelotsusetaotluse esitanud kohus oma taotluses märgib, võib selline loobumine tuleneda asjaomase isiku käitumisest, kui ta on vastavalt artikli 9 lõike 1 punkti i alapunktis iii nimetatud juhtumile sõnaselgelt märkinud, et ta ei vaidlusta otsust, mis on tehtud pärast kohtulikku arutamist, millele ta isiklikult ei ilmunud, või kui ta ei ole ettenähtud tähtaja jooksul taotlenud asja uuesti läbivaatamist või apellatsioonimenetlust.
101    Nagu kohtujurist oma ettepaneku punktides 129 ja 130 märkis, ei vasta siiski asjaolu, et asjaomane isik palus – nagu see on põhikohtuasjas – kohtuotsuse teinud liikmesriigi pädeval asutusel, et tema suhtes pärast sellist kohtulikku arutamist, millele ta isiklikult ei ilmunud, mõistetud karistus viidaks täide liikmesriigis, mille kodanik ta on ja kus asub tema huvide kese, sellisena, nagu eelotsusetaotluse esitanud kohus oma neljandas küsimuses õigesti märgib, selles sättes sätestatud tingimustele, kuna miski ei takista asjaomasel isikul sellist taotlust esitamast, säilitades samas õiguse vaidlustada süüdimõistev kohtuotsus, millega see karistus mõisteti, ja taotleda uut kohtulikku arutamist.
102    Pärast seda täpsustust tuleb meenutada, et käesoleva kohtuotsuse punktis 90 viidatud kohtupraktikast tuleneb, et täidesaatva liikmesriigi pädev asutus võib pärast seda, kui ta on tuvastanud, et raamotsuse 2008/909 artikli 9 lõike 1 punkti i alapunktides i–iii nimetatud juhtumite kohaldamise tingimused ei ole täidetud, võtta arvesse muid asjaolusid – eriti isiku käitumist –, mis võimaldavad tal veenduda, et selle süüdimõistva kohtuotsuse tunnustamine ja täitmine ei too kaasa asjaomase isiku kaitseõiguste rikkumist.
103    Neil asjaoludel võib täidesaatva liikmesriigi pädev asutus seega võtta arvesse sellist taotlust, nagu on esitatud põhikohtuasjas ja milles taotletakse karistuse täideviimist liikmesriigis, mille kodanik asjaomane isik on ja kus asub tema huvide kese, et otsustada, et see täideviimine ei too kaasa isiku kaitseõiguste rikkumist, mistõttu ei ole vaja kohaldada raamotsuse 2008/909 artikli 9 lõike 1 punktis i ette nähtud tunnustamata ja täitmata jätmise alust, hoolimata asjaolust, et selle sätte punkti i alapunktides i–iii nimetatud juhtumite kohaldamise tingimused ei ole täidetud.
104    Järelikult tuleb neljandale küsimusele vastata, et raamotsuse 2008/909 artikli 9 lõike 1 punkti i tuleb tõlgendada nii, et täidesaatva liikmesriigi pädev asutus võib juhul, kui ta tuvastab, et selle sätte alapunktides i–iii nimetatud juhtumite kohaldamise tingimused ei ole täidetud, võtta arvesse asjaolu, et asjaomane isik on esitanud kohtuotsuse teinud liikmesriigi pädevale asutusele taotluse, et tema karistus viidaks täide liikmesriigis, mille kodanik ta on ja kus asub tema huvide kese, et otsustada, et see täideviimine ei too kaasa tema kaitseõiguste rikkumist.
Kohtukulud
105    Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus pooleli oleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse sama kohus. Euroopa Kohtule seisukohtade esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (viies koda) otsustab:
1.      Nõukogu 27. novembri 2008. aasta raamotsuse 2008/909/JSK vastastikuse tunnustamise põhimõtte kohaldamise kohta kriminaalasjades tehtud otsuste suhtes, millega määratakse vabadusekaotuslikud karistused või vabadust piiravad meetmed, nende Euroopa Liidus täideviimise eesmärgil (muudetud nõukogu 26. veebruari 2009. aasta raamotsusega 2009/299/JSK), artikli 9 lõike 1 punkti i alapunkti ii
tuleb tõlgendada nii, et
selles sättes sätestatud tingimus, et isik peab olema kohtulikust arutamisest teadlik, on täidetud, kui kohtukutset ei toimetatud kätte otse asjaomasele isikule, vaid õigusnõustajale, kellele see isik on andnud volituse teda kohtulikul arutamisel kaitsta ja kelle ta on määranud kohtuotsuse teinud liikmesriigis talle adresseeritud dokumente vastu võtma.
2.      Raamotsuse 2008/909 (raamotsusega 2009/299 muudetud redaktsioonis) artikli 9 lõike 1 punkti i alapunkti ii
tuleb tõlgendada nii, et
selle sätte kohaldamise tingimus on see, et asjaomast isikut on õigel ajal teavitatud teda puudutavaks kohtulikuks arutamiseks määratud kohtuistungi kuupäevast, aga mitte see, et asjaomasel isikul on see teave olemas enne, kui ta volitab õigusnõustajat teda kohtulikul arutamisel kaitsma.
3.      Raamotsuse 2008/909 (muudetud raamotsusega 2009/299) artikli 9 lõike 1 punkti i
tuleb tõlgendada nii, et
sellega on vastuolus riigisisesed õigusnormid, mis kohustavad täidesaatva liikmesriigi pädevat asutust keelduma kohtuotsuse teinud liikmesriigis tehtud süüdimõistva kohtuotsuse tunnustamisest ja täitmisest, kui ükski selle sätte alapunktides i–iii nimetatud juhtumite kohaldamise tingimustest ei ole täidetud.
4.      Raamotsuse 2008/909 (muudetud raamotsusega 2009/299) artikli 9 lõike 1 punkti i
tuleb tõlgendada nii, et
täidesaatva liikmesriigi pädev asutus võib juhul, kui ta tuvastab, et selle sätte alapunktides i–iii nimetatud juhtumite kohaldamise tingimused ei ole täidetud, võtta arvesse asjaolu, et asjaomane isik on esitanud kohtuotsuse teinud liikmesriigi pädevale asutusele taotluse, et tema karistus viidaks täide liikmesriigis, mille kodanik ta on ja kus asub tema huvide kese, et otsustada, et see täideviimine ei too kaasa tema kaitseõiguste rikkumist.
Allkirjad
*      Kohtumenetluse keel: saksa.
ii      Kohtuasjal nimi on väljamõeldud nimi. See ei vasta ühegi menetlusosalise tegelikule nimele.