62023CJ0196_RES
Asia C-196/23
C. L. ym.
vastaan
DB, joka toimii FC:n perillisenä yleisseuraannon perusteella
(Tribunal Superior de Justicia de Cataluñan esittämä ennakkoratkaisupyyntö)
Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 11.7.2024
Ennakkoratkaisupyyntö – Sosiaalipolitiikka – Direktiivi 98/59/EY – Joukkovähentämiset – 1 artiklan 1 kohdan a alakohta ja 2 artikla – Tiedottaminen työntekijöiden edustajille ja neuvottelu heidän kanssaan – Soveltamisala – Työsopimusten päättyminen työnantajan eläkkeelle siirtymisen vuoksi – Euroopan unionin perusoikeuskirjan 27 ja 30 artikla
Sosiaalipolitiikka – Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen – Joukkovähentämiset – Direktiivi 98/59 – Velvollisuus tiedottaa työntekijöille ja neuvotella heidän kanssaan – Työsopimusten päättyminen työnantajan eläkkeelle siirtymisen vuoksi – Kansallinen lainsäädäntö, jossa tällaisia päättymisiä ei pidetä joukkovähentämisenä – Ei voida hyväksyä
(Neuvoston direktiivin 98/59 johdanto-osan toinen perustelukappale ja 1 artiklan 1 kohta ja 2 artikla)
(ks. 24–26 ja 28–39 kohta sekä tuomiolauselman 1 kohta)
Sosiaalipolitiikka – Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen – Joukkovähentämiset – Direktiivi 98/59 – Velvollisuus tiedottaa työntekijöille ja neuvotella heidän kanssaan – Työsopimusten päättyminen työnantajan eläkkeelle siirtymisen vuoksi – Kansallinen lainsäädäntö, jossa tällaisia päättymisiä ei pidetä joukkovähentämisenä – Yhdenmukaista tulkintaa koskeva velvollisuus – Rajat – Kansallinen toimi, joka on yhteensopimaton unionin oikeuden kanssa – Yksityisten välinen oikeusriita – Kansallisen tuomioistuimen velvollisuus jättää kyseinen lainsäädäntö soveltamatta – Ei ole
(Neuvoston direktiivin 98/59 1 artiklan 1 kohta ja 2 artikla)
(ks. 41–43, 46, 47 ja 57 kohta sekä tuomiolauselman 2 kohta)
Perusoikeudet – Perusoikeuskirja – Työntekijöiden oikeus saada tietoja ja tulla kuulluksi yrityksessä – Suoja perusteettoman irtisanomisen yhteydessä – Mahdollisuus vedota yksityisten oikeussubjektien välisessä riita-asiassa sellaisen kansallisen säännöksen sivuuttamiseksi, joka ei ole direktiivin 98/59 mukainen – Ei kuulu soveltamisalaan
(Euroopan unionin perusoikeuskirjan 27 ja 30 artikla; neuvoston direktiivin 98/59 1 artikla ja 1 artiklan 2 kohta)
(ks. 49–56 kohta)
Tiivistelmä
Tribunal Superior de Justicia de Cataluñan (Katalonian itsehallintoalueen ylioikeus, Espanja) esittämän ennakkoratkaisupyynnön johdosta unionin tuomioistuin kehittää työntekijöiden joukkovähentämistä koskevaa oikeuskäytäntöään täsmentämällä, että eläkkeelle siirtyvän työnantajan on noudatettava direktiivin 98/59 (
1
) säännöksiä ja täytettävä työntekijöille tiedottamista ja heidän kuulemistaan koskevat velvoitteet, joilla pyritään välttämään työsopimusten päättyminen, vähentämään niiden määrää tai ainakin lieventämään niiden seurauksia.
Käsiteltävässä asiassa kantajat ovat työskennelleet yhdessä FC:n yritykselle kuuluvassa laitoksessa. FC ilmoitti heille 17.6.2020, että heidän työsopimuksensa päättyvät 17.7.2020 alkaen FC:n eläkkeelle jäämisen vuoksi. Tämä eläkkeelle siirtyminen johti siihen, että voimassa olevat 54 työsopimusta, mukaan lukien pääasian kantajien kahdeksan sopimusta, päättyivät.
Kantajat nostivat tämän jälkeen FC:tä vastaan kanteen riitauttaakseen lainvastaisen irtisanomisen, jonka kohteeksi he katsoivat joutuneensa. Kanteen hylkäämisen jälkeen Tribunal Superior de Justicia de Cataluñaa on pyydetty lausumaan muun muassa siitä, onko pääasian kantajien työsopimusten päättymisiä pidettävä pätemättöminä irtisanomisina sen vuoksi, ettei kansallisissa työntekijöitä koskevissa säännöissä (
2
) säädettyä työntekijöiden edustajien kanssa neuvottelua koskevaa menettelyä ole noudatettu, vaikka nämä päättymiset ovat johtuneet FC:n eläkkeelle siirtymisestä.
Mainittu tuomioistuin pohtii, onko se, että mainitulla lailla suljetaan kyseessä olevan neuvottelumenettelyn soveltamisalan ulkopuolelle tapaukset, joissa työsopimuksia on päätetty enemmän kuin direktiivin 98/59 1 artiklassa säädetään, kun tämä päättyminen johtuu työnantajan eläkkeelle siirtymisestä, tämän direktiivin mukaista, ja jos näin ei ole, voivatko asianomaiset työntekijät vedota tähän direktiiviin työnantajaansa, joka on luonnollinen henkilö, vastaan, vaikka mainittua direktiiviä ei olisi pantu asianmukaisesti täytäntöön kansallisessa oikeudessa.
Unionin tuomioistuimen arviointi asiasta
Ensinnäkin siitä kysymyksestä, onko direktiivissä 98/59 säädettyä neuvottelu- ja tiedottamismenettelyä sovellettava silloin, kun kyseessä oleva työsopimusten päättyminen johtuu työnantajan eläkkeelle siirtymisestä, unionin tuomioistuin muistuttaa aluksi yhtäältä, että tämän direktiivin 1 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettu irtisanomisen käsite ei edellytä muun muassa, että työsopimuksen päättämisen taustalla olevat syyt vastaavat työnantajan tahtoa, ja toisaalta, että työsopimuksen päättäminen ei jää direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle pelkästään siitä syystä, että se on riippuvainen työnantajan tahdon ulkopuolisista seikoista.
Lisäksi niissäkin tapauksissa, joissa yrityksen toiminnan lopullinen päättyminen ei riipu työnantajan tahdosta ja joissa osoittautuu, ettei direktiivin 98/59 soveltaminen kokonaisuudessaan ole mahdollista, kyseisen direktiivin soveltamista ei voida sulkea pois kokonaisuudessaan. Direktiivin 2 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaan työntekijöiden edustajien kanssa käytävien neuvottelujen tarkoituksena ei ole pelkästään joukkovähentämisen kohteena olevien työntekijöiden määrän pienentäminen tai niiden välttäminen, vaan ne koskevat muun muassa tällaisten joukkovähentämisten seurausten lieventämistä käyttämällä sosiaalisia toimenpiteitä varsinkin vähentämisen kohteeksi joutuneiden työntekijöiden työllistämiseksi tai kouluttamiseksi uudelleen. Näillä neuvotteluilla on siis edelleen merkitystä silloin, kun suunnitellut työsopimusten päättymiset liittyvät työnantajan eläkkeelle siirtymiseen.
Tältä osin unionin tuomioistuin toteaa vielä, että tilanteessa, jossa työnantaja, joka on luonnollinen henkilö, on kuollut (
3
), silloin, kun työsopimusten irtisanomisesta ei ole tehty päätöstä eikä sitä edeltävää aikomusta tehdä tällaista irtisanomista ole, eikä asianomaisella työnantajalla ole mahdollisuutta ryhtyä direktiivissä 98/59 säädettyihin neuvotteluihin ja tiedottamiseen, kyse ei ole tilanteesta, jossa työsopimusten päättyminen johtuu tällaisen työnantajan eläkkeelle siirtymisestä. Viimeksi mainitussa tilanteessa työnantaja, joka harkitsee tällaisia työsopimusten päättämistä eläkkeelle siirtymistä varten, voi nimittäin lähtökohtaisesti käydä neuvotteluja, joilla pyritään muun muassa välttämään tällaiset päättämiset tai vähentämään niiden määrää tai ainakin lieventämään niiden seurauksia.
Työnantajan eläkkeelle siirtymisen vuoksi tapahtuva työsopimusten päättyminen, joka koskee suurempaa määrää työntekijöitä kuin direktiivin 98/59 1 artiklan 1 kohdassa säädetty määrä, kuuluu näin ollen tässä direktiivissä tarkoitettuun ”joukkovähentämisen” käsitteeseen ja edellyttää direktiivin 2 artiklassa säädettyä työntekijöiden edustajille tiedottamista ja neuvottelua heidän kanssaan.
Toiseksi kysymykseen siitä, onko yksityisten välistä oikeusriitaa käsittelevän kansallisen tuomioistuimen jätettävä soveltamatta tällaista kansallista lainsäädäntöä sen vuoksi, että se on ristiriidassa direktiivin 98/59 mainittujen säännösten kanssa, unionin tuomioistuin vastaa kieltävästi.
Se muistuttaa tältä osin, että direktiivillä, jota ei ole saatettu osaksi kansallista oikeutta tai joka on pantu täytäntöön virheellisesti, ei sellaisenaan voida luoda velvoitteita yksityiselle eikä siihen näin ollen voida sellaisenaan voida vedota tätä vastaan.
Sama koskee ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen mainitsemia Euroopan unionin perusoikeuskirjan (jäljempänä perusoikeuskirja) 27 (
4
) ja 30 (
5
) artiklaa. Näiden säännösten sanamuodosta käy nimittäin selvästi ilmi, että jotta ne saisivat täyden vaikutuksensa, niitä on täsmennettävä unionin oikeussäännöillä tai kansallisilla oikeussäännöillä. Direktiivin 98/59 1 artiklan 1 kohdan ja 2 artiklan säännöksiin sisältyvien sääntöjen kaltaisia sääntöjä, jotka on osoitettu jäsenvaltioille ja joissa määritetään tilanteet, joissa työntekijöiden edustajille tiedottamista ja neuvottelua heidän kanssaan koskeva menettely on toteutettava työntekijöiden joukkovähentämisen yhteydessä, sekä aineellisia ja menettelyllisiä edellytyksiä, jotka tämän tiedottamisen ja kuulemisen on täytettävä, ei voida johtaa välittömästi sovellettavina oikeussääntöinä perusoikeuskirjan 27 tai 30 artiklan sanamuodosta. Lisäksi on niin, että siltä osin kuin nämä artiklat eivät itsessään riitä antamaan yksityisille oikeutta, johon voidaan vedota sellaisenaan, ei voi olla toisin silloin, kun niitä tarkastellaan yhdessä direktiivin 98/59 kyseisten artiklojen kanssa.
Näin ollen perusoikeuskirjan 27 ja 30 artiklaan ei voida vedota sellaisinaan tai yhdessä direktiivin 98/59 1 artiklan 1 kohdan ja 2 artiklan kanssa pääasiassa kyseessä olevan kaltaisessa yksityisten välisessä oikeusriidassa sen toteamiseksi, että direktiivin mainittujen säännösten kanssa ristiriidassa olevat kansalliset säännökset on sivuutettava.
(
1
)	Työntekijöiden joukkovähentämistä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 20.7.1998 annettu neuvoston direktiivi 98/59/EY (EYVL 1998, L 225, s. 16).
(
2
)	Työntekijöitä koskevista säännöistä annetun lain (Estatuto de los Trabajadores), sellaisena kuin se on muutettuna työntekijöitä koskevista säännöistä annetun lain konsolidoidun toisinnon hyväksymisestä 23.10.2015 annetulla kuninkaan asetuksella 2/2015 (Real Decreto legislativo 2/2015, por el que se aprueba el texto refundido de la Ley del Estatuto de los Trabajadores, BOE nro 255, 24.10.2015, s. 100224; jäljempänä työntekijöitä koskevat säännöt), 51 §.
(
3
)	Olettama, joka oli kyseessä tuomiossa 10.12.2009, Rodríguez Mayor ym. (C‑323/08, EU:C:2009:770), joka koski myös työntekijöitä koskevia sääntöjä.
(
4
)	Otsikon ”Työntekijöiden oikeus saada tietoja ja tulla kuulluksi yrityksessä” alla määrätään, että työntekijöille on asianmukaisilla tasoilla taattava mahdollisuus saada tietoa ja tulla kuulluksi unionin oikeuden sekä kansallisten lainsäädäntöjen ja käytäntöjen mukaisissa tapauksissa ja niissä määrätyin edellytyksin.
(
5
)	Otsikon ”Suoja perusteettoman irtisanomisen yhteydessä” alla määrätään, että jokaisella työntekijällä on oikeus suojaan perusteettomalta irtisanomiselta unionin oikeuden sekä kansallisten lainsäädäntöjen ja käytäntöjen mukaisesti.