62018CC0385
JULKISASIAMIEHEN RATKAISUEHDOTUS
EVGENI TANCHEV
29 päivänä heinäkuuta 2019 (
1
)
Asia C-385/18
Arriva Italia Srl,
Ferrotramviaria SpA ja
Consorzio Trasporti Aziende Pugliesi (CO.TRA.P)
vastaan
Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti,
muut osapuolet:
Ferrovie dello Stato Italiane SpA,
Ferrovie del Sud Est e Servizi Automobilistici Srl ja
Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato
(Ennakkoratkaisupyyntö – Consiglio di Stato (ylin hallintotuomioistuin, Italia))
Valtiontuki – Taloudellisissa vaikeuksissa olevalle paikallisen rautatieinfrastruktuurin haltijalle myönnetty tuki – Valtiontuen käsite – Ajankohta, jona tuki katsotaan myönnetyn – Yksityinen sijoittaja -arviointiperuste – Edunsaaja – Kilpailun vääristyminen
Sisällys
I Italian oikeus
A Vuoden 2016 vakauslaki
B Asetus nro 9/2016
C Asetus nro 264/2016
D Luovutuskirja
E Asetus nro 50/2017
II Tosiseikat, pääasia ja ennakkoratkaisukysymykset
III Asian tarkastelu
A 70 miljoonan euron määräraha
1. Valtion toimenpide tai valtion varoilla toteutettu toimenpide
2. Vaikutus jäsenvaltioiden väliseen kauppaan
3. Toimenpiteen kohteena olevalle annettu valikoiva etu
4. Kilpailun vääristyminen tai sen uhka
B MIT:n FSE-omistusosuuden luovuttaminen FSI:lle
1. Valtion toimenpide tai valtion varoilla toteutettu toimenpide
2. Vaikutus jäsenvaltioiden väliseen kauppaan
3. Toimenpiteen kohteena olevalle annettu valikoiva etu
a) Annettiinko FSI:lle etu?
b) Annettiinko FSE:lle etu?
4. Kilpailun vääristyminen tai sen uhka
IV Ratkaisuehdotus
1.
Käsiteltävässä asiassa ratkaistavana oleva kiista juontaa juurensa Italian valtion vuonna 2016 toteuttamiin toimenpiteisiin, joilla valtio-omisteiselle paikallisen rautatieinfrastruktuurin haltijalle ja paikallisen matkustajaliikenteen harjoittajalle myönnettiin huomattava avustus, johon ei liity takaisinmaksuvelvoitetta, sen vakavan taloudellisen tilanteen vuoksi. Lisäksi valtion koko omistusosuus kyseisessä toiminnanharjoittajassa luovutettiin vastikkeetta valtio-omisteiselle kansallisen rautatieinfrastruktuurin haltijalle, mikäli viimeksi mainittu sitoutuu palauttamaan luovutetun yhtiön taloudellisen elinkelpoisuuden. Muut paikallisen henkilöliikenteen harjoittajat, jotka olivat ilmaisseet tuloksetta kiinnostuksensa luovutusta kohtaan, riitauttivat näiden toimenpiteiden laillisuuden. Consiglio di Stato (ylin hallintotuomioistuin, Italia) tiedustelee nyt unionin tuomioistuimelta, ovatko nämä toimenpiteet valtiontukea.
2.
Käsiteltävä asia tarjoaa unionin tuomioistuimelle tilaisuuden antaa ohjeita edun ja kilpailun vääristymisen käsitteistä määritettäessä sitä, onko valtion toimenpide valtiontukea. Yksi kysymys, johon unionin tuomioistuimen on vastattava, koskee sitä, annettiinko luovutuksensaajalle etua, vaikka se sitoutui palauttamaan paikallisen toiminnanharjoittajan elinkelpoisuuden, ja onko luovutuksen edunsaaja luovutuksensaaja (jos luovutetun yhtiön elinkelpoisuus voidaan palauttaa ja siitä tulee jälleen kannattava) vai luovutettu yhtiö (joka hyötyy luovutuksensaajan pyrkimyksestä palauttaa sen elinkelpoisuus). Toinen unionin tuomioistuimessa esille nouseva kysymys on se, onko se seikka, että tuensaaja (tai tuensaajat) toimii markkinoilla, joilla on lakisääteisiä monopoleja – ja jotka eivät siten ole avoimia kilpailulle –, esteenä toteamukselle, jonka mukaan tuki on omiaan vääristämään kilpailua.
I Italian oikeus
A
Vuoden 2016 vakauslaki
3.
Vuoden 2016 vakauslain (
2
) 1 §:n 867 momentissa säädettiin, että Ferrovie del Sud Est e Servizi Automobilistici Srl (jäljempänä FSE) oli asetettava selvitystilaan sen ”erittäin vaikean taloudellisen tilanteen” vuoksi. Tämä oli tarkoitus toteuttaa Italian infrastruktuuri- ja liikenneministeriön (Ministro delle Infrastrutture e dei Trasporti, jäljempänä MIT) asetuksella.
4.
Vuoden 2016 vakauslain 1 §:n 867 momentin toisessa ja viidennessä virkkeessä kehotettiin selvittäjää (commissario straordinario) ”laatimaan” toimintakustannusten supistamiseen keskittyvä ”yrityssaneeraussuunnitelma” ja esittämään MIT:lle ehdotuksia ”[FSE:n] luovuttamisesta tai siirtämiseksi [MIT:n] asetuksessa määriteltyjen edellytysten ja menettelyjen mukaisesti”. Lisäksi vuoden 2016 vakauslain 1 §:n 867 momentin kuudennessa ja viimeisessä virkkeessä säädettiin, että ”edellä mainitun saneeraussuunnitelman toteuttamisen aikana [FSE:n] toiminnan jatkumisen varmistamiseksi vuodelle 2016 myönnetään [70 miljoonan euron] määräraha”.
B
Asetus nro 9/2016
5.
Asetuksen nro 9/2016 (
3
) 6 §:ssä säädettiin, että FSE asetetaan selvitystilaan ja että vuoden 2016 vakauslain nojalla myönnetty 70 miljoonan euron määräraha oli tarkoitettu FSE:n pääoman korottamiseen ja sitä voitaisiin käyttää myös ilman julkisen osakkaan etukäteislupaa ”[FSE:n] tarjoaman julkisen palvelun jatkuvuuden ja säännöllisyyden varmistamiseksi toteuttamalla kaikki tarvittavat toimenpiteet liiketoiminnan jatkuvuuden takaamiseksi ja [FSE:n] taloudellisen ja rahoituksellisen tasapainon palauttamiseksi”.
C
Asetus nro 264/2016
6.
Asetuksessa nro 264/2016 (
4
) säädettiin, että MIT:n koko omistusosuus FSE:stä luovutetaan Ferrovie dello Stato Italiane SpA:lle (jäljempänä FSI), Italian talous- ja valtiovarainministeriön (Ministero dell’Economia e delle Finanze, jäljempänä MEF) kokonaan omistamalle yhtiölle.
7.
Luovutuksensaaja valittiin asetuksen nro 264/2016 1 §:n 1 momentissa lueteltujen seuraavien edellytysten perusteella: a) ”julkisten omistusosuuksien tehokkuus saman omistajan (valtiollinen elin) omistamassa yhdessä ainoassa taloudellisessa yksikössä tapahtuvan uudelleenjärjestelyn yhteydessä”, b) ”se, että luovutuksensaajan teollinen kapasiteetti ja varat ovat sellaiset, että niillä varmistetaan työsuhteiden ja palvelun jatkuvuus ja annetaan takeet velkojille – –” ja c) ”yhtiön rakenneuudistus ottaen huomioon [FSE:n] negatiivinen oma nettopääoma”.
8.
Nämä edellytykset huomioon ottaen asetuksen nro 264/2016 2 §:n 2 momentissa säädettiin, että luovutus FSI:lle tapahtuisi ”vastikkeetta”.
D
Luovutuskirja
9.
MIT siirsi FSI:lle koko omistusosuutensa FSE:stä notaarin 28.11.2016 vahvistamalla asiakirjalla (jäljempänä luovutuskirja).
10.
Samana päivänä päivätyssä muistiossa (jäljempänä ministeriön muistio) todettiin, että asetuksen nro 264/2016 1 §:n 1 momentissa asetetut edellytykset täyttyivät. Kyseisen muistion mukaan FSI oli etenkin sitoutunut korjaamaan FSE:n varoihin liittyvän epätasapainon. Saman ministeriön muistion mukaan Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato (Italian kilpailu- ja markkinaviranomainen, jäljempänä AGCM) oli päättänyt olla käynnistämättä kyseisen luovutuksen osalta lain nro 287/1990 (
5
) 16 §:n 4 momentissa tarkoitettua tutkintamenettelyä.
11.
Ministeriön muistiossa todettiin lisäksi, että vuoden 2016 vakauslain 1 §:n 867 momentissa säädetty 70 miljoonan euron määräraha ”on käytettävä – käyttöä koskevan yksinomaisen rajoituksen mukaisesti – [FSE:n] rautatieinfrastruktuurin rahoitustarpeiden kattamiseen unionin oikeuden mukaisesti”.
E
Asetus nro 50/2017
12.
Luovutuksen jälkeen asetuksen nro 50/2017 (
6
) 47 §:n 7 momentilla korvattiin vuoden 2016 vakauslain 1 §:n 867 momentin viimeinen virke seuraavalla sanamuodolla: ”Hyväksytään 70 miljoonan euron määräraha vuodelle 2016, sanotun kuitenkaan vaikuttamatta tässä pykälässä säädettyihin velvoitteisiin. Asianomaiset varat siirretään [FSE:n] pääomaan, ja ne on käytettävä asiaa koskevien [EU:n] sääntöjen mukaisesti ja yhtiön saneeraussuunnitelman yhteydessä ainoastaan velkojen, myös jo aiempien velkojen, ja infrastruktuurialan rahoitustarpeiden kattamiseen. Tämä ei vaikuta [asetuksen nro 264/2016] perusteella jo annettuihin säädöksiin ja toimiin tai toteutettuihin toimenpiteisiin.”
II Tosiseikat, pääasia ja ennakkoratkaisukysymykset
13.
FSE, joka oli tuolloin MIT:n kokonaan omistama yhtiö, hallinnoi Regione Puglian (Apulian alue, Italia) omistamaa rautatieinfrastruktuuria ja tarjoaa rautateiden julkisia matkustajaliikennepalveluja ja niihin liittyviä maantieliikennepalveluja Apulian alueella (Salentossa).
14.
FSE:n vakavan taloudellisen tilanteen vuoksi Italian valtio asetti sen selvitystilaan vuoden 2016 vakauslain 1 §:n 867 momentin ja asetuksen nro 9/2016 mukaisesti. Italian valtio myös hyväksyi 70 miljoonan euron määrärahan FSE:n tarjoamien palvelujen jatkuvuuden takaamiseksi saneeraussuunnitelman toteuttamisen aikana.
15.
Asetuksessa nro 264/2016, joka annettiin 4.8.2016, säädettiin, että MIT:n koko omistusosuus FSE:stä luovutetaan FSI:lle, joka oli MEF:n kokonaan omistama yritys ja sen konsernin holdingyhtiö, joka (FSI:n tytäryhtiön Rete Ferroviaria SpA:n välityksellä) vastaa kansallisen rautatieinfrastruktuurin hallinnasta ja (FSI:n kokonaan omistaman tytäryhtiön Trenitalia SpA:n (jäljempänä Trenitalia) välityksellä) tarjoaa matkustaja- ja tavaraliikennepalveluja sekä rauta- että maanteillä. Luovutus tapahtui vastikkeetta. Se edellytti, että FSI sitoutuu korjaamaan FSE:n varojen epätasapainon. FSE:n luovutuksensaajan valitsemiseksi ei käynnistetty tarjouskilpailua.
16.
AGCM ilmoitti 12.10.2016 lain nro 287/1990 20 ja 21 §:n mukaisesti Italian hallitukselle MIT:n FSE-omistusosuuden suunnitellusta luovuttamisesta ja 70 miljoonan euron määrärahasta, koska sen näkemyksen mukaan tämä toimi voisi olla valtiontukea. (
7
)
17.
Arriva Italia Srl (jäljempänä Arriva Italia), Ferrotramviaria SpA (jäljempänä Ferrotramviaria) ja Consorzio Trasporti Aziende Pugliesi (CO.TRA.P) (jäljempänä Consorzio Trasporti Aziende Pugliesi), jotka kaikki toimivat julkisen rauta- ja maantieliikenteen alalla, olivat ilmaisseet kiinnostuksensa FSE:n hankkimiseen. Mainitut yhtiöt nostivat 24.10.2016 kanteen asetuksen nro 264/2016 kumoamiseksi Tribunale Amministrativo Regionale per il Laziossa (alueellinen hallintotuomioistuin, Lazio, Italia). Ne väittivät, että 70 miljoonan euron määräraha ja FSE-omistusosuuden luovuttaminen merkitsivät valtiontukea ja että Italian valtio rikkoi SEUT 108 artiklan 3 kohtaa, kun se ei ilmoittanut tällaisista toimenpiteistä Euroopan komissiolle ja kun se toteutti ne.
18.
Käyttäessään yrityskeskittymien hyväksymistä koskevaa toimivaltaansa AGCM päätti 21.11.2016 olla aloittamatta lain nro 287/1990 16 §:n 4 momentin mukaista tutkintamenettelyä sen ilmoituksen osalta, joka koski MIT:n FSE-omistusosuuden luovuttamista FSI:lle. (
8
)
19.
Luovutus toteutettiin 28.11.2016 edellä 9 kohdassa mainitulla luovutuskirjalla.
20.
Tammikuussa 2017 FSE jätti Tribunale di Bariin (alioikeus, Bari, Italia) velkajärjestelyhakemuksen.
21.
Tribunale amministrativo regionale del Lazio hylkäsi siinä nostetun kanteen 31.5.2017 antamallaan tuomiolla.
22.
Arriva Italia, Ferrotramviaria ja Consorzio Trasporti Aziende Pugliesi valittivat kyseisestä tuomiosta Consiglio di Statoon.
23.
Consiglio di Stato päätti lykätä asian käsittelyä ja esitti unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”1)
Onko edellä esitettyjen tosiseikkojen ja oikeudellisten seikkojen vallitessa toimenpide, joka koostuu [vuoden 2016 vakauslain 1 §:n 867 momentissa], sellaisena kuin se on muutettuna [asetuksella nro 50/2017], määritetyillä ehdoilla rautatieliikennealan toiminnanharjoittajan hyväksi annetusta lakisääteisestä 70 miljoonan euron määrärahasta ja sitä seuranneesta saman toiminnanharjoittajan luovutuksesta toiselle talouden toimijalle ilman kilpailuttamista ja vastiketta, [SEUT] 107 artiklassa tarkoitettua valtiontukea?
2)
Jos vastaus on myöntävä, onko määritettävä, onko kyseinen tuki kuitenkin unionin oikeuden kanssa yhteensopiva, ja mitkä ovat seuraukset siitä, ettei tuesta ole tehty SEUT 107 artiklan 3 kohdan mukaista ilmoitusta?” (
9
)
24.
Kirjallisia huomautuksia esittivät Arriva Italia, Ferrotramviaria ja Consorzio Trasporti Aziende Pugliesi yhteisesti sekä FSI, Italian tasavalta, Puolan tasavalta ja komissio. Samat osapuolet, Puolan tasavaltaa lukuun ottamatta, esittivät suulliset lausumansa 8.5.2019 pidetyssä istunnossa.
III Asian tarkastelu
25.
Unionin tuomioistuimen pyynnöstä tutkin tässä ratkaisuehdotuksessa pelkästään ensimmäisen ennakkoratkaisukysymyksen.
26.
Tällä kysymyksellään ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee unionin tuomioistuimelta lähinnä, onko vuoden 2016 vakauslaissa, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella nro 50/2017, määritetyillä ehdoilla rautatieliikennealan paikallisen toiminnanharjoittajan hyväksi annettu lakisääteinen 70 miljoonan euron määräraha ja sitä seurannut saman paikallisen toiminnanharjoittajan luovutus valtio-omisteiselle kansallisen rautatieinfrastruktuurin haltijalle ilman kilpailuttamista ja vastiketta SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea.
27.
Arvioin ensin, onko 70 miljoonan euron määrärahan myöntäminen valtiontukea, ja toiseksi, merkitseekö MIT:n FSE-omistusosuuden luovutus FSI:lle valtiontukea. (
10
)
A
70 miljoonan euron määräraha
28.
Kuten edellä mainittiin, vuoden 2016 vakauslain 1 §:n 867 momentissa hyväksyttiin 70 miljoonan euron määrärahan myöntäminen FSE:lle.
29.
Oikeuskäytännön mukaan kansallisen toimenpiteen luokitteleminen valtiontueksi edellyttää, että kaikki seuraavat edellytykset täyttyvät. Ensinnäkin kyseessä on oltava valtion toimenpide tai valtion varoilla toteutettu toimenpide. Toiseksi kyseisen toimenpiteen on oltava omiaan vaikuttamaan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Kolmanneksi toimenpiteellä on annettava valikoivaa etua sille, joka on toimenpiteen kohteena. Neljänneksi toimenpiteen on vääristettävä tai uhattava vääristää kilpailua. (
11
)
30.
Tutkin jäljempänä, täyttyykö kukin näistä edellytyksistä.
1. Valtion toimenpide tai valtion varoilla toteutettu toimenpide
31.
Jotta etuja voidaan pitää SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuna valtiontukena, niiden on oikeuskäytännön mukaan yhtäältä oltava suoraan tai välillisesti valtion varoista myönnettyjä etuja ja toisaalta niiden on katsottava johtuvan valtiosta. (
12
)
32.
Ensinnäkin valtion varojen käyttämistä koskevasta edellytyksestä vakiintuneessa oikeuskäytännössä todetaan, että tuen käsitteellä ei tarkoiteta ainoastaan avustusten kaltaisia positiivisia etuuksia vaan myös toimenpiteitä, jotka eivät ole avustuksia sanan suppeassa merkityksessä mutta jotka eri tavoin alentavat yrityksen vastattavaksi tavallisesti kuuluvia kustannuksia ja ovat siten sekä luonteeltaan että vaikutuksiltaan avustusten kaltaisia. (
13
)
33.
Käsiteltävässä asiassa on selvää, että 70 miljoonan euron määrärahan myöntämistä on pidettävä valtion varojen siirtämisenä, koska määräraha hyväksyttiin rahoitusta koskevassa laissa, nimittäin vuoden 2016 vakauslaissa, ja se on kohdistettava valtion talousarvioon, kuten ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin on todennut.
34.
Kun tarkastellaan toiseksi sitä edellytystä, että toimenpide johtuu valtiosta, on selvitettävä, ovatko viranomaiset osallistuneet kyseisen toimenpiteen toteuttamiseen. (
14
)
35.
Käsiteltävässä asiassa viranomaiset osallistuivat toimenpiteen toteuttamiseen, koska 70 miljoonan euron määräraha hyväksyttiin vuoden 2016 vakauslain 1 §:n 867 momentissa, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksen nro 50/2017 47 §:n 7 momentilla.
36.
Ennen kuin voidaan katsoa, että 70 miljoonan euron määräraha täyttää edellä 29 kohdassa esitetyn ensimmäisen edellytyksen, on kuitenkin tutkittava ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen esittämää toteamusta, jonka mukaan on epäselvää, voidaanko tukea katsoa myönnetyn, koska varojen siirtymisestä valtion talousarviosta ei ole näyttöä eikä 70 miljoonan euron määrärahaa ole ilmeisestikään maksettu.
37.
Huomautan, että oikeuskäytännön mukaan tuki on katsottava myönnetyksi sillä hetkellä, kun tuensaajalle myönnetään oikeus tuensaantiin asiaan sovellettavan kansallisen lainsäädännön nojalla. Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on siis määritettävä sovellettavan kansallisen oikeuden perusteella se ajankohta, jolloin mainittu tuki on katsottava myönnetyksi. Sen on tässä tarkoituksessa otettava huomioon kaikki kansallisessa oikeudessa kyseisen tuen saamiselle asetetut edellytykset. (
15
)
38.
Tukea ei siten katsota myönnetyksi sillä hetkellä, kun se maksetaan tuensaajalle, (
16
) ja on merkityksetöntä, että 70 miljoonan euron määrärahaa ei ole vielä maksettu, kuten istunnossa kävi ilmi. (
17
)
39.
On kuitenkin varmistuttava siitä, onko Italian lainsäädännössä annettu oikeus kyseisen määrärahan saamiseen. Tätä tarkoitusta varten ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen olisi, kuten edellä 37 kohdassa todettiin, määritettävä, onko FSE:lle annettu ehdoton oikeus saada 70 miljoonan euron määräraha vai onko sille annettu ehdollinen oikeus ja, jos on, ovatko tälle oikeudelle asetetut edellytykset täyttyneet.
40.
Tältä osin huomautan FSI:n todenneen istunnossa, että vuoden 2016 vakauslain 1 §:n 867 momentin ja asetuksen nro 9/2016 mukaan oikeus 70 miljoonan euron määrärahaan edellytti ensinnäkin saneeraussuunnitelman, jossa vahvistettiin FSE:n elinkelpoisuus, esittämistä ja hyväksymistä ja toiseksi FSE:n talousarvion vuodelle 2015 hyväksymistä. Saneeraussuunnitelmaa ei kuitenkaan saatu päätökseen, koska selvittäjän lisäselvitysten perusteella FSE:n pelkkä saneeraus ei enää vaikuttanut toteuttamiskelpoiselta vaihtoehdolta. Sen sijaan annettiin asetus nro 264/2016, jossa säädettiin MIT:n FSE-omistusosuuden luovuttamisesta FSI:lle ja FSI:n siihen liittyvästä velvollisuudesta palauttaa FSE:n elinkelpoisuus. Näin ollen saneeraussuunnitelman laatimista ja hyväksymistä, joita oikeus 70 miljoonan euron määrärahan myöntämiseen edellytti, koskeva edellytys ei koskaan täyttynyt sillä seurauksella, että FSI:n mukaan FSE ei koskaan saanut kyseistä oikeutta. Italian hallitus esitti FSI:n näkemyksen tueksi istunnossa, että 70 miljoonan euron määrärahan myöntämistä ”lykättiin”.
41.
Sitä vastoin Arriva Italia väitti istunnossa, että selvittäjällä oli mahdollisuus maksaa 70 miljoonan euron määräraha asetuksen nro 9/2016, jolla vuoden 2016 vakauslain 1 §:n 867 momentti pannaan täytäntöön, voimaantuloajankohdasta alkaen. Lisäksi se korosti, että kyseinen määrä oli kirjattu FSE:n taseeseen valtion avaamana luottolimiittinä sillä seurauksella, että FSE:llä on katsottava olevan oikeus 70 miljoonan euron määrärahaan. Komissio tukee Arriva Italian kantaa.
42.
Vaikka onkin ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen asia ratkaista, kumpi näkemys on oikea, olen taipuvainen katsomaan, että vuoden 2016 vakauslain 1 §:n 867 momentissa annettiin FSE:lle ehdoton oikeus 70 miljoonan euron määrärahaan.
43.
On totta, että menettelyn osapuolet ovat erimielisiä vuoden 2016 vakauslain 1 §:n 867 momentin viimeisen virkkeen, jonka mukaan kyseinen määrä hyväksytään ”nelle more dell’attuazione del piano di risanamento” (”saneeraussuunnitelman toteuttamisen aikana”), tulkinnasta. Arriva Italia väitti istunnossa, että käsite ”nelle more” on ymmärrettävä siten, että määräraha hyväksytään ”välittömästi”, kun taas FSI väitti, että se tarkoittaa (saneeraussuunnitelman toteuttamisen) ”aikana”. (
18
) Vaikka ymmärrän, että vuoden 2016 vakauslain 1 §:n 867 momentin viimeinen virke on jossain määrin moniselitteinen, huomautan, että viittaus ”[FSE:n] toiminnan jatkumisen varmistamiseksi” viittaa siihen, että 70 miljoonan euron määrärahalla pyritään varmistamaan, että FSE voi jatkaa toimintaansa ja pysyä markkinoilla sillä aikaa kun selvittäjä laatii saneeraussuunnitelman. Näin ollen vaikuttaa siltä, että – kuten Arriva Italia väitti – FSE sai oikeuden määrärahaan, kun asetus nro 9/2016, jolla vuoden 2016 vakauslain 1 §:n 867 momentti pannaan täytäntöön, tuli voimaan.
44.
Tämän tarkistaminen on ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen tehtävä. Huomautan kuitenkin, että jos ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa, että oikeus 70 miljoonan euron määrärahaan on ehdollinen ja että tämän oikeuden saamiselle asetetut edellytykset eivät ole täyttyneet, oikeutta 70 miljoonan euron määrärahaan ei ole saatu. Näin ollen määrärahaa ei pidettäisi SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuna valtiontukena.
2. Vaikutus jäsenvaltioiden väliseen kauppaan
45.
Toisesta edellä 29 kohdassa mainitusta edellytyksestä on todettava, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan kansallisen toimenpiteen toteaminen valtiontueksi ei edellytä sen osoittamista, että tuki todellisuudessa vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan tai että se tosiasiallisesti vääristää kilpailua, vaan ainoastaan sen tutkimista, onko tuki omiaan vaikuttamaan kauppaan ja vääristämään kilpailua. Vaikutus jäsenvaltioiden väliseen kauppaan ei kuitenkaan voi olla puhtaasti hypoteettinen tai oletettu. Niinpä on selvitettävä, miksi tarkasteltava toimenpide vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua ja on ennakoitavissa olevien vaikutustensa takia omiaan vaikuttamaan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. (
19
)
46.
Tältä osin ei ole tarpeen, että tuensaajayritykset itse osallistuvat jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Kun jäsenvaltio myöntää tuen yritykselle, jäsenvaltion sisäinen liiketoiminta voi tämän johdosta pysyä ennallaan tai lisääntyä sillä seurauksella, että muihin jäsenvaltioihin sijoittautuneiden yritysten mahdollisuudet päästä kyseisen jäsenvaltion markkinoille vähentyvät. (
20
)
47.
FIS, jota Italian ja Puolan hallitukset tukevat, väittää, ettei 70 miljoonan euron määräraha ole omiaan vaikuttamaan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan, koska kyseessä oleva rautatieinfrastruktuuri on puhtaasti paikallinen. Komissio on päinvastaista mieltä.
48.
Katson, että 70 miljoonan euron määräraha FSE:lle vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. On totta, ettei FSE ilmeisestikään osallistu muiden jäsenvaltioiden kanssa käytävään kauppaan. Kyseinen määräraha vähensi kuitenkin Arriva Italian, joka on saksalaisen Deutsche Bahn -konsernin tytäryhtiö, mahdollisuuksia toimia FSE:n hallinnoitavaksi annetun rautatieinfrastruktuurin haltijana tai tarjota matkustajaliikennepalveluja kyseisessä infrastruktuurissa.
3. Toimenpiteen kohteena olevalle annettu valikoiva etu
49.
Kun tarkastellaan kolmatta edellä 29 kohdassa mainittua edellytystä, on huomattava, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan valtiontukina pidetään toimenpiteitä, jotka muodossa tai toisessa ovat omiaan suosimaan yrityksiä suoraan tai välillisesti tai joita on pidettävä taloudellisena etuna, jota edunsaajayritys ei olisi saanut tavanomaisissa markkinaolosuhteissa. (
21
)
50.
Julkisten yritysten osalta tämä arviointi tehdään lähtökohtaisesti soveltamalla yksityinen sijoittaja -arviointiperustetta. Arvioitaessa sitä, olisiko yksityinen sijoittaja, jonka tilanne vastasi mahdollisimman tarkasti valtion tilannetta, toteuttanut saman toimenpiteen tavanomaisissa markkinaolosuhteissa, huomioon otetaan ainoastaan edut ja velvollisuudet, jotka liittyvät valtion tilanteeseen osakkaana, ja valtioon julkisen vallan käyttäjänä liittyvät edut ja velvollisuudet jätetään huomiotta. Tästä seuraa, että valtiolla yrityksen osakkaana ja julkisen vallan käyttäjänä olevat roolit on erotettava toisistaan. Näin ollen yksityinen sijoittaja -arviointiperusteen sovellettavuus riippuu lopulta siitä, että kyseinen jäsenvaltio myöntää osakkaan – ei julkisen vallan käyttäjän – ominaisuudessaan taloudellisen edun omistamalleen yritykselle. (
22
)
51.
Käsiteltävässä asiassa on määritettävä, annettiinko vuoden 2016 vakauslain 1 §:n 867 momentissa, jossa FSE:lle myönnettiin 70 miljoonan euron määräraha ilman takaisinmaksuvelvoitetta, kyseiselle yritykselle etu.
52.
Käsiteltävässä asiassa on mielestäni epätodennäköistä, että yksityinen sijoittaja -arviointiperustetta voidaan soveltaa.
53.
Oikeuskäytännössä nimittäin todetaan, että epäselvässä tapauksessa on osoitettava objektiivisten ja varmennettavissa olevien seikkojen perusteella, että valtio on toteuttanut toimenpiteen osakkaan asemassaan. Tämän suhteen voidaan edellyttää muun muassa todisteita, joista ilmenee, että päätös perustuu taloudellisiin arviointeihin, jotka rinnastuvat arviointiin, jonka johdonmukaisesti toimiva yksityinen sijoittaja, jonka tilanne vastaa mahdollisimman tarkasti kyseisen valtion tilannetta, olisi kyseisissä olosuhteissa laatinut ennen tällaisen sijoituksen tekemistä arvioidakseen sen tulevan kannattavuuden. Kyseisen edun myöntämisen jälkeen laaditut taloudelliset arviot eivät riitä osoittamaan tätä. (
23
)
54.
On syytä huomauttaa, ettei ole olemassa todisteita siitä, että Italian valtio olisi tehnyt taloudellisen arvioinnin kyseisen investoinnin kannattavuudesta, ennen kuin vuoden 2016 vakauslaki annettiin 28.12.2015. Kyseiseen lakiin liitetyssä teknisessä selvityksessä viitataan eittämättä FSE:n johdon tekemään ”talous- ja rahoitusanalyysiin”. (
24
) Ei kuitenkaan ole viitteitä siitä, että kyseisessä analyysissa pyrittiin määrittämään investoinnin kannattavuus. Kuten komissio väitti istunnossa, kun Italian hallitus päätti toteuttaa kyseisen investoinnin, sillä ei ollut selkeää kuvaa FSE:n taloudellisesta tilanteesta, koska vuoden 2016 vakauslain 1 §:n 867 momentissa edellytetään myös, että selvittäjä laatii yksityiskohtaisen selvityksen FSE:n taloudellisesta tilanteesta. Tästä seuraa, ettei Italian valtiolla ollut tarvittavia tietoja sen määrittämiseksi, olisiko sijoitus tuottava. Vaikuttaa näin ollen siltä, että päättäessään 70 miljoonan euron määrärahasta Italian valtio ei toiminut osakkaana, mistä seuraa, ettei yksityinen sijoittaja -arviointiperustetta voida soveltaa.
55.
Jos ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin kuitenkin katsoo erityisesti lisätietojen perusteella, että yksityinen sijoittaja -arviointiperustetta voidaan soveltaa, tämä arviointiperuste ei nähdäkseni täyty. On epätodennäköistä, että yksityinen sijoittaja olisi myöntänyt 70 miljoonaa euroa yritykselle, jonka taloudellinen tilanne on yhtä vakava kuin FSE:n, jonka negatiivinen oma pääoma oli vuoden 2015 lopussa noin 200 miljoonaa euroa. (
25
)
56.
Katson, että kun vuoden 2016 vakauslain 1 §:n 867 momentissa säädettiin FSE:lle tarkoitetusta 70 miljoonan euron määrärahasta, siinä myönnettiin kyseiselle yritykselle etu. Kyseinen etu on kiistatta valikoiva, koska määräraha myönnetään yhdelle tietylle yritykselle, nimittäin FSE:lle.
4. Kilpailun vääristyminen tai sen uhka
57.
Valtiontukena pitämisen neljännen edellytyksen osalta viitataan edellä 45 kohdassa mainittuun oikeuskäytäntöön ja oikeuskäytäntöön, jonka mukaan on niin, että kun jäsenvaltion myöntämä tuki vahvistaa yrityksen asemaa jäsenvaltioiden välisessä kaupassa muihin kilpaileviin yrityksiin verrattuna, tuen on katsottava vaikuttavan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. (
26
)
58.
FSI ja Italian hallitus väittävät, että 70 miljoonan euron määräraha voidaan käyttää ainoastaan FSE:n hallinnoiman rautatieinfrastruktuurin rahoittamiseen ja ettei se siten vääristä kilpailua. Niiden perustelut voidaan tiivistää seuraavasti. Ensinnäkin kyseessä olevan infrastruktuurin hallinta kuuluu Italian lainsäädännössä säädetyn monopolin piiriin sillä seurauksella, ettei kilpailua esiinny kyseisen infrastruktuurin hallinnoinnin markkinoilla sen enempää kuin pääsystä näille markkinoillekaan. Kilpailun vääristyminen on siten poissuljettua. Toiseksi taloudellisen toiminnan, kuten matkustajaliikennepalvelujen tarjoamisen kyseisessä infrastruktuurissa, ristiintukemisen estää etenkin se, että FSE pitää erillistä kirjanpitoa yhtäältä rautatieinfrastruktuurin hallinnasta ja toisaalta näiden palvelujen tarjoamisesta. Myös Puolan hallitus katsoo, ettei 70 miljoonan euron määräraha vääristä kilpailua.
59.
Arriva Italia, jota komissio tukee, esittää päinvastaisen näkemyksen ja väittää, että määräraha vääristää kilpailua. Komission mukaan 70 miljoonan euron määräraha on käytettävä FSE:n toiminnan jatkuvuuden turvaamiseen. Se kuitenkin korostaa, että jos katsotaan, että kyseistä määrärahaa voidaan käyttää ainoastaan rautatieinfrastruktuurin rahoittamiseen, se olisi tästä huolimatta omiaan vääristämään kilpailua. Komission näkemyksen mukaan tämä johtuu siitä, että vaikka kyseisen infrastruktuurin hallinnoinnin markkinoilla ja matkustajaliikennepalvelujen tarjoamisen markkinoilla ei esiinnykään kilpailua, näille markkinoille pääsystä kilpaillaan. Tästä seuraa, että 70 miljoonan euron määräraha on saattanut vääristää kilpailua, koska sen ansiosta FSE:n oli mahdollista pysyä markkinoilla, mikä on estänyt muita toimijoita harjoittamasta kahta edellä mainittua toimintaa.
60.
Katson, että 70 miljoonan euron määräraha on omiaan vääristämään kilpailua seuraavista syistä.
61.
Ensinnäkin olen eri mieltä kuin FSI ja Italian hallitus, joka väittää, että kyseistä määrärahaa voidaan käyttää ainoastaan rautatieinfrastruktuurin rahoittamiseen.
62.
Muistutan, että vuoden 2016 vakauslain 1 §:n 867 momentin alkuperäisessä versiossa säädettiin, että 70 miljoonan euron määräraha on käytettävä FSE:n toiminnan jatkumisen varmistamiseksi. Asetuksen nro 50/2017 47 §:n 7 momentilla tehdyn muutoksen jälkeen samassa säännöksessä kuitenkin säädetään, että määrärahaa voidaan käyttää ainoastaan velkojen ja infrastruktuurialan rahoitustarpeiden kattamiseen. Kuten olen edellä 42 ja 43 kohdassa osoittanut, kyseinen määräraha on nähdäkseni katsottava myönnetyn asetuksen nro 9/2016, jolla pannaan täytäntöön vuoden 2016 vakauslain 1 §:n 867 momentti, voimaantulohetkellä. Tästä seuraa – jollei ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen suorittamista tarkistuksista muuta johdu –, että 70 miljoonan euron määräraha myönnettiin kyseisessä laissa ja asetuksessa mainittuun tarkoitukseen eli FSE:n toiminnan jatkumisen varmistamiseksi.
63.
Vaikutuksesta kilpailuun on todettava, että FSE:n toiminta rautatieinfrastruktuurin haltijana ja matkustajaliikennepalvelujen tarjoajana kuuluu ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen sanamuotoa käyttääkseni lakisääteisen monopolin piiriin (tai, kuten komissio väittää, niitä on pidettävä järjestelmänä, joka koostuu Apulian alueen myöntämistä yksinoikeuksista).
64.
FSE nimittäin hallinnoi Apulian alueen suoraan myöntämän konsessiosopimuksen perusteella kyseisen alueen omistamia kahdeksaa rautatiereittiä. (
27
) Lisäksi FSE tarjoaa samoin Apulian alueen suoraan myöntämän konsessiosopimuksen perusteella ensinnäkin rautateiden matkustajaliikennepalveluja näillä kahdeksalla reitillä ja toiseksi maanteiden matkustajaliikennepalveluja vastaavalla alueella. FSE on ainoa näiden kahdeksan rautatiereitin hallinnoija ja ainoa matkustajaliikennepalvelujen tarjoaja tässä infrastruktuurissa. Kuten AGCM:n päätöksessä todettiin, neljä muuta alueellisten rautateiden matkustajaliikennepalvelujen tarjoajaa Apuliassa, nimittäin Trenitalia, Ferrovie del Gargano SpA, Ferrovie Apulo-Lucane Srl ja Ferrotramviaria, liikennöivät muissa rautatieverkoissa. (
28
)
65.
Vaikuttaa näin ollen siltä, että 70 miljoonan euron määräraha ei ole omiaan vääristämään kilpailua, kun otetaan huomioon, että markkinat, joilla tuensaaja eli FSE toimii, eivät ole avoinna kilpailulle.
66.
Sitä, ettei kilpailu vääristy, ei kuitenkaan voida mielestäni päätellä pelkästään lakisääteisen monopolin olemassaolosta. Näin voi olla vain, jos on näyttöä ensinnäkin siitä, että FSE:n toiminta kuuluu lakisääteisen monopolin piiriin ja että markkinoilla, joilla FSE toimi, ei siten ole tosiasiallista kilpailua, mutta myös toiseksi siitä, ettei näillä markkinoilla ole mahdollista kilpailua.
67.
Tältä osin huomautan, että esimerkiksi tuomiossa ASM Brescia (
29
) unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi väitteen, jonka mukaan vesihuollon, kaasun ja sähkön aloilla julkisia palveluja tarjoaville yrityksille myönnetty tuki ei voinut vääristää kilpailua, koska kyseiset yritykset eivät toimineet kilpailuun perustuvilla markkinoilla. Yksi syy tämän väitteen hylkäämiseen oli se, että näitä palveluja tarjoavat yritykset kilpailivat saadakseen julkisia paikallispalveluja eri kunnissa koskevia konsessioita, jolloin mainittujen konsessioiden markkinat ovat kilpailulle avoimet markkinat. (
30
)
68.
Huomautan myös, että tämä lähestymistapa on johdonmukainen valtiontuen käsitteestä annetun tiedonannon (
31
) alaviitteen 324 kanssa, jossa todetaan, että ”jos infrastruktuurin toiminta kuuluu lakisääteisen monopolin piiriin ja jos kilpailu on suljettu pois infrastruktuurin toiminnan harjoittamisen markkinoilta, valtion kyseiselle toiminnanharjoittajalle myöntämä etu ei voi vääristää kilpailua”. Kyseisessä alaviitteessä viitataan tiedonannon 188 kohtaan, jossa todetaan, että jos palvelua koskee lakisääteinen monopoli, kilpailun vääristyminen on poissuljettua, jos etenkin ”lakisääteinen monopoli sulkee sekä kilpailun markkinoilla että pääsyn markkinoille niin, että kaikki mahdollinen kilpailu suljetaan pois markkinoilta ja palveluntarjoajasta tulee kyseisen palvelun ainoa tarjoaja”.
69.
Käsiteltävässä asiassa vaikuttaa siltä, että FSE:n tehtäväksi annettua rautatieinfrastruktuurin hallinnointia ja matkustajaliikennepalvelujen tarjoamista tässä infrastruktuurissa koskevilla markkinoilla voi esiintyä kilpailua.
70.
Tältä osin totean, että Arriva Italia selitti istunnossa, että kun paikallisten matkustajaliikennepalvelujen tarjoamista koskevat konsessiot raukeavat, näiden konsessioiden uusimiseksi voidaan järjestää tarjouskilpailuja. (
32
) Jos tarjouskilpailuja ei järjestetä ja jos viranomaiset myöntävät konsessiot suoraan, kuten tapahtui FSE:n liikennöimien kahdeksan rautatiereitin tapauksessa, yritykset kilpailevat konsessioista. Apulian muissa osissa liikennöiviä toiminnanharjoittajia (Trenitalia, Ferrovie del Gargano, Ferrovie Apulo-Lucane ja Ferrotramviaria) on nähdäkseni pidettävä FSE:n mahdollisina kilpailijoina. Lisäksi toiminnanharjoittajia, jotka ilmaisivat kiinnostuksensa FSE:n hankkimiseen (etenkin pääasian kantajia), voidaan pitää sen mahdollisina kilpailijoina. (
33
)
71.
Tästä seuraa, että 70 miljoonan euron määrärahan myöntäminen FSE:lle on omiaan vääristämään kilpailua, koska se vahvistaa kyseisen yrityksen asemaa mahdollisiin kilpailijoihin nähden. Kuten komissio väitti, koska kyseinen määräraha antoi FSE:lle mahdollisuuden pysyä markkinoilla, kyseisen rautatieinfrastruktuurin hallinnointia ja matkustajaliikennepalvelujen tarjoamista siinä ei voitu antaa tehtäväksi Arriva Italian kaltaisille muille yrityksille.
72.
Toiseksi, jos katsotaan, että 70 miljoonan euron määräraha voidaan käyttää ainoastaan infrastruktuurin rahoittamiseen, tästä ei mielestäni voitaisi päätellä, että kilpailun vääristyminen on poissuljettua.
73.
FSI sen enempää kuin Italian hallituskaan ei kirjallisissa huomautuksissaan väittänyt, että 70 miljoonan euron määräraha voidaan käyttää ainoastaan infrastruktuurin rakentamiseen. Ne pelkästään esittävät, että se on käytettävä infrastruktuuriin. Valtiontuen käsitettä koskevan tiedonannon 211 kohdassa kuitenkin todetaan, että ”kilpailun vääristyminen on yleensä poissuljettua[, kun tuki myönnetään] infrastruktuurin rakentamise[en]”. (
34
) Sitä vastoin silloin, kun tuki myönnetään infrastruktuurin hallinnointiin ja, kuten käsiteltävässä asiassa, kyseisen infrastruktuurin hallinnointi kuuluu lakisääteisen monopolin piiriin, saman tiedonannon 188 kohdan mukaan kilpailun vääristyminen on poissuljettua vain, jos kilpailu pääsystä markkinoille on poissuljettua. Näin ollen, jos katsotaan, että 70 miljoonan euron määräraha voidaan käyttää ainoastaan rautatieinfrastruktuurin hallinnoinnin rahoittamiseen, tämä ei muuttaisi edellä 71 kohdassa esittämääni päätelmää.
74.
Täydellisyyden vuoksi on kuitenkin syytä täsmentää, että vaikka FSI ei kirjallisissa huomautuksissaan kiistänytkään sitä, että 70 miljoonan euron määräraha myönnettiin infrastruktuurin rakentamiseen, se väitti istunnossa, että määräraha on käytettävä ”enimmäkseen ja ehkä jopa kokonaan” rakentamistarkoituksiin. FSI esitti, että Barin ympäristössä on vaihdettava ratapölkkyjä ja muilla alueilla on tehtävä sähköistystöitä ja että tällaista nykyisen infrastruktuurin parantamista on pidettävä infrastruktuurin ”rakentamisena”.
75.
Vaikka katsottaisiin, että edellisessä kohdassa mainittuja toimintoja on pidettävä valtiontuen käsitettä koskevan tiedonannon 211 kohdassa tarkoitettuna infrastruktuurin rakentamisena, tästä ei väistämättä seuraa, että 70 miljoonan euron määräraha ei ole omiaan vääristämään kilpailua.
76.
Valtiontuen käsitettä koskevan tiedonannon 219 kohdassa todetaan, että ”mahdollisten käyttäjien saataville tasavertaisin ja syrjimättömin ehdoin asetettavan rautatieinfrastruktuurin rakentaminen – – ei tavallisesti – – vääristä kilpailua”. Tiedonannon 212 kohdassa lisäksi edellytetään, että jäsenvaltioiden ”on varmistettava, että infrastruktuurin rakentamiseen – – myönnettyä rahoitusta ei voida käyttää muiden taloudellisten toimintojen, kuten infrastruktuurin toiminnan harjoittamisen, ristiintukemiseen – –”. Samassa kohdassa myös todetaan, että ristiintukeminen voidaan sulkea pois varmistamalla, että pidetään erillistä kirjanpitoa, jossa kustannukset ja tulot kohdennetaan asianmukaisesti.
77.
On syytä korostaa, että käsiteltävässä asiassa on selvää, että kyseessä olevaa rautatieinfrastruktuuria ei aseteta mahdollisten käyttäjien saataville tasavertaisin ja syrjimättömin ehdoin, koska FSE on ainoa matkustajaliikennepalvelujen tarjoaja hallinnoimillaan kahdeksalla rautatiereitillä. On myös syytä huomauttaa, että ristiintukeminen voidaan sulkea pois vain, jos FSE pitää erillistä kirjanpitoa yhtäältä infrastruktuurin rakentamisesta ja toisaalta infrastruktuurin hallinnoinnista ja liikennepalvelujen tarjoamisesta, minkä tarkistaminen on ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen tehtävä.
78.
Näin ollen ei voida nähdäkseni sulkea pois, että 70 miljoonan euron määräraha on omiaan vääristämään kilpailua.
B
MIT:n FSE-omistusosuuden luovuttaminen FSI:lle
79.
Kuten edellä mainittiin, sen 100-prosenttisen omistusosuuden, joka MIT:llä oli FSE:stä, luovuttamisesta kokonaan MEF:n omistuksessa olevalle FSI:lle säädettiin asetuksessa nro 264/2016, ja luovutus toteutettiin luovutuskirjan avulla. Luovutus suoritettiin ilman tarjouskilpailua ja vastikkeetta. Se kuitenkin edellytti, että FSI sitoutuu korjaamaan FSE:n varojen epätasapainon.
80.
Kuten tein 70 miljoonan euron määrärahan tapauksessa, tutkin jäljempänä, täyttääkö FSE-omistusosuuden luovutus kunkin edellä 29 kohdassa luetelluista edellytyksistä.
1. Valtion toimenpide tai valtion varoilla toteutettu toimenpide
81.
Tältä osin viittaan edellä 31, 32 ja 34 kohdassa mainittuun oikeuskäytäntöön.
82.
Ensinnäkin valtion varojen käyttämistä koskevasta edellytyksestä on todettava, että FSE:hen on sijoitettu julkisia varoja, (
35
) ja ministeriö, nimittäin MIT, on FSE:n ainoa osakas. MIT:lle kuuluvan FSE-omistusosuuden luovutusta on siten pidettävä valtion varojen siirtämisenä. (
36
)
83.
Toiseksi edellytyksestä, jonka mukaan toimenpide johtuu valtiosta, on todettava, että viranomaiset osallistuivat FSE-omistusosuuden luovutusta koskevan toimenpiteen toteuttamiseen, koska kyseisestä luovutuksesta säädettiin asetuksessa nro 264/2016 ja luovutus toteutettiin MIT:n allekirjoittamalla ja notaarin vahvistamalla asiakirjalla.
84.
On syytä korostaa, etten yhdy ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen epäilyihin, kun tämä katsoo, että valtiontukena pitämiselle pitäisi olla esteenä se, että FSE-omistusosuuden luovutus tapahtuu kahden sellaisen valtion kokonaan omistaman yksikön välillä, joilla ei ole itsenäisiä talousarvioita vaan ennakkoarviot niiden menoista kuuluvat valtion talousarvioon. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin korostaa, että luovutus on sen SEUT 345 artiklassa vahvistetun omistusoikeusoikeusjärjestelmiä koskevan Euroopan unionin neutraalisuusperiaatteen mukainen.
85.
FSI ja Italian hallitus yhtyvät tähän näkemykseen, kun taas Arriva Italia ja komissio eivät. Komissio katsoo, että jos tämä näkemys hyväksyttäisiin, se vaarantaisi valtiontukisääntöjen tehokkuuden ja olisi ristiriidassa SEUT 345 artiklan kanssa, koska se johtaisi julkisten ja yksityisten tuensaajien eriarvoiseen kohteluun.
86.
Huomautan, että toisin kuin FSI ja Italian hallitus väittävät, FSE-omistusosuuden luovutuksessa ei ole kyse julkisella sektorilla tehtävästä yksinkertaisesta uudelleenjärjestelystä. Omistusosuuden luovutukseen näet liittyy FSI:n velvoite palauttaa FSE:n taloudellinen elinkelpoisuus.
87.
Lisäksi on syytä korostaa, ettei SEUT 345 artikla ole suinkaan esteenä valtiontukisääntöjen soveltamiselle FSI:n kaltaisiin julkisiin yrityksiin. SEUT 345 artiklassa, jonka mukaan SEU:lla ja SEUT:lla ”ei puututa jäsenvaltioiden omistusoikeusjärjestelmiin”, nimittäin annetaan jäsenvaltioille mahdollisuus säilyttää julkinen omistusoikeus tietyissä yrityksissä tai hankkia se. Siinä ei vapauteta julkisia omistusoikeusjärjestelmiä valtiontukisääntöjen soveltamisesta, koska SEUT 106 artiklan 1 kohdan mukaan kilpailusääntöjä, SEUT 107 artiklan 1 kohta mukaan luettuna, sovelletaan julkisiin yrityksiin. Ellei näin olisi, yrityksen julkisia ja yksityisiä omistajia ei kohdeltaisi samalla tavalla. (
37
) Jos katsottaisiin, että koska FSI:n omistaa kokonaan valtiollinen elin, FSI ei voi olla valtiontuen saaja, jäsenvaltiot voisivat kiertää valtiontukisääntöjä antamalla taloudellisen toiminnan harjoittamisen tehtäväksi valtiollisille elimille eikä yrityksille, jotka ovat oikeussubjekteja.
88.
Katson näin ollen, että FSE-omistusosuuden luovutus FSI:lle täyttää ensimmäisen edellä 29 kohdassa mainitun edellytyksen.
2. Vaikutus jäsenvaltioiden väliseen kauppaan
89.
Tältä osin viitataan edellä 45 ja 46 kohdassa mainittuun oikeuskäytäntöön.
90.
Katson, että MIT:n FSE-omistusosuuden luovuttaminen FSI:lle vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan, koska – kuten komissio väittää – FSI toimii muissa jäsenvaltioissa ja tämä luovutus vähensi Arriva Italian, joka on saksalaisen Deutsche Bahn -konsernin tytäryhtiö, mahdollisuuksia toimia markkinoilla, jotka on uskottu FSE:lle.
3. Toimenpiteen kohteena olevalle annettu valikoiva etu
91.
On määritettävä, annettiinko MIT:n FSE-omistusosuuden luovuttamisella FSI:lle etu sille, joka on tämän tukitoimenpiteen vastaanottaja. Tätä tarkoitusta varten tutkin ensin, annettiinko omistusosuuden luovuttamisella etu hankkijalle eli FSI:lle, kun otetaan huomioon, että FSI hankki taloudellisissa vaikeuksissa olevan yhtiön ja sitoutui palauttamaan sen taloudellisen elinkelpoisuuden. Näin olisi siinä tapauksessa, että FSE:llä olisi kannattavuusnäkymiä. Tarkastelen toiseksi, annettiinko omistusosuuden luovutuksella etu FSE:lle, kun otetaan huomioon, että FSI sitoutui palauttamaan FSE:n elinkelpoisuuden.
a) Annettiinko FSI:lle etu?
92.
Tältä osin viitataan edellä 49, 50 ja 53 kohdassa mainittuun oikeuskäytäntöön.
93.
Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen ja pääasian oikeudenkäynnin osapuolten toimittamien rajallisten tietojen perusteella vaikuttaa siltä, ettei yksityinen sijoittaja -arviointiperustetta voida soveltaa käsiteltävässä asiassa. Näin on siksi, ettei ole viitteitä siitä, että asiantuntijat olisivat selvittäneet FSE:n arvostusta ja luovutuksen kannattavuutta ennen kuin Italian valtio päätti 4.8.2016 luovuttaa MIT:n FSE-omistusosuuden FSI:lle.
94.
Tältä osin FSI vetoaa ensinnäkin selvittäjän laatimaan selvitykseen, jossa katsottiin, että ellei FSE:tä luovutettaisi FSI:lle, FSE ajautuisi todennäköisesti konkurssiin, toiseksi FSI:n tekemään ”markkinatutkimukseen”, joka osoitti, että ainoastaan kaksi yritystä oli kiinnostunut hankkimaan FSE:n (mutta eivät tehneet sitovia tarjouksia), ja kolmanneksi siihen, että Tribunale di Bari (alioikeus, Bari) hyväksyi vuonna 2018 velkajärjestelyn, mikä FSI:n mukaan osoittaa, että FSE:n luovutus FSI:lle oli oikea ratkaisu. Italian hallitus viittaa lisäksi selvittäjän pyynnöstä laadittuun due diligence -raporttiin.
95.
Arriva Italian ja komission näkemyksen mukaan kannattavuudesta ei tehty etukäteen taloudellisia arviointeja.
96.
Huomautan, ettei FSE:n tulevaa kannattavuutta ole ilmeisestikään arvioitu due diligence -raportissa, jonka riippumaton tilintarkastusyhtiö laati selvittäjän pyynnöstä, sen enempää kuin selvittäjän laatimassa selvityksessäkään, jossa hän ehdotti due diligence -raportin perusteella, että FSE luovutetaan FSI:lle. Huomautan myös, ettei unionin tuomioistuimelle ole esitetty näyttöä siitä, että luovutuksen kannattavuutta olisi arvioitu muissa taloudellisissa tutkimuksissa. Tältä osin on syytä korostaa, että AGCM toteaa tiedoksiannossaan, että ”niin kutsutun markkinataloustoimija-arviointiperusteen noudattamisen tarkistamiseksi ei tehty etukäteisarviointia” ja että ”etukäteen ei määritetty FSE:n markkina-arvoa koskevaa pätevää viittausta, joka voisi oikeuttaa [asetuksessa nro 264/2016] säädetyt taloudelliset ehdot]”.
97.
FSI:n tekemästä ”markkinatutkimuksesta”, joka FSI:n mukaan osoittaa, ettei yksikään kolmas osapuoli ollut kiinnostunut FSE:n hankkimisesta, koska kiinnostuksenilmaisuja esitettiin vain kaksi (joista toisen esittivät pääasian oikeudenkäynnin kolme kantajaa) eikä kumpikaan niistä johtanut sitovan tarjouksen tekemiseen, on huomautettava, ettei kyseistä tutkimusta voida pitää investoinnin kannattavuuden arviointina. Totean myös, että Arriva Italia selitti istunnossa, että syynä siihen, miksi se ei esittänyt sitovaa tarjousta, oli se, ettei se ollut osallistunut due diligence -prosessiin eikä sillä siten ollut taloudellisia tietoja, joiden perusteella se olisi voinut päättää tarjouksen tekemisestä.
98.
Lisäksi huomautan Italian hallituksen toimenpiteelle asettamasta tavoitteesta, joka voidaan ottaa huomioon sen määrittämiseksi, voidaanko yksityinen sijoittaja -arviointiperustetta soveltaa, (
38
) että Italian hallituksen mukaan se pyrki välttämään irtisanomiset ja liikennepalvelujen keskeytymisen. AGCM:n päätöksessä mainitaan myös aikomus ”varmistaa liikennepalvelujen jatkuvuus ja säilyttää työllisyysaste”. (
39
) Nämä eivät vaikuta tavoitteilta, jotka yksityinen sijoittaja ottaisi huomioon. Vaikuttaa kuitenkin siltä, että kuten komissio väittää, Italian hallituksen tavoitteena oli myös kasvattaa sen FSE-omistusosuuden arvoa. Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen tehtävä on punnita näitä tavoitteita keskenään.
99.
Katson näin ollen, että kun Italian valtio ei tehnyt taloudellisia arviointeja kannattavuudesta ennen luovutuksesta päättämistä, se ei toiminut osakkaan ominaisuudessa, joten yksityinen sijoittaja –arviointiperustetta ei voida soveltaa.
100.
Jos ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin kuitenkin katsoo erityisesti lisätietojen perusteella, että yksityinen sijoittaja -arviointiperustetta voidaan soveltaa, esitän tämän arviointiperusteen soveltamisesta seuraavat huomautukset.
101.
Oikeuskäytännön mukaan yksityisen sijoittajan käyttäytyminen, johon julkisen sijoittajan käyttäytymistä on verrattava, ei ole välttämättä sellaisen tavanomaisen sijoittajan käyttäytymistä, joka sijoittaa pääomaa saadakseen tuottoa suhteellisen lyhyellä aikavälillä. Tämän käyttäytymisen täytyy olla vähintään sellaisen yksityisen holding-yhtiön tai yksityisen konsernin toimintaa, joka noudattaa rakenteellista – globaalia tai alakohtaista – politiikkaa, ja pidemmän aikavälin kannattavuusnäkymien on ohjattava tätä käyttäytymistä. (
40
)
102.
On totta, että kuten FSI väittää, vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan emoyhtiö voi vastata tytäryhtiönsä tappioista. On kuitenkin niin, että jos julkisen sijoittajan pääomasijoituksissa ei lainkaan oteta huomioon edes pitkän aikavälin kannattavuusnäkymiä, kyseisiä sijoituksia on pidettävä SEUT 107 artiklassa tarkoitettuna tukena. (
41
)
103.
Tältä osin huomautan, että FSI:lle asetettiin velvoite korjata FSE:n, jonka negatiivinen oma pääoma vuoden 2015 lopussa oli noin 200 miljoonaa euroa, taloudellinen tilanne. Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on siten tutkittava, oliko FSE:llä edes pitkän aikavälin kannattavuusnäkymiä.
104.
Huomautan myös, että oikeuskäytännön mukaan kyseisen toimenpiteen antamisajankohdan jälkeisiä seikkoja ei voida ottaa huomioon arvioitaessa asiantunteva yksityinen sijoittaja -arviointiperustetta. (
42
) On näin ollen merkityksetöntä, että vuoden 2016 lopussa FSE:n negatiivinen oma pääoma oli pienentynyt enää noin 140 miljoonaan euroon, että velkajärjestely saatiin päätökseen vuonna 2018 ja kyseisen menettelyn päätyttyä vakuudettomat velat annettiin anteeksi (
43
) tai että (FSI:n mukaan) sitoumus korjata FSE:n varojen epätasapaino täytettiin lokakuussa 2018.
105.
Vaikuttaa näin ollen siltä, ettei yksityinen sijoittaja olisi toteuttanut kyseessä olevaa toimenpidettä ja että sillä annettiin siten etu FSI:lle. Etu on valikoiva, koska MIT siirsi omistusosuutensa yhdelle tietylle yritykselle, nimittäin FSI:lle. Toistan kuitenkin, että tämän arvioiminen on ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen tehtävä ja että unionin tuomioistuimelle toimitettiin tältä osin vain vähän tietoja.
106.
Tarkastelen seuraavaksi sitä, annettiinko FSE:lle etu, koska FSI sitoutui korjaamaan FSE:n varojen epätasapainon.
b) Annettiinko FSE:lle etu?
107.
Oikeuskäytännön mukaan SEUT 107 artiklassa kielletään valtion myöntämä taikka valtion varoista muodossa tai toisessa myönnetty tuki siitä riippumatta, onko tukiin liittyvät edut myönnetty suoraan vai välillisesti. (
44
) Tietyille luonnollisille henkilöille tai oikeushenkilöille suoraan myönnetty etu voi olla välillinen etu ja näin ollen valtiontuki muiden luonnollisten henkilöiden tai oikeushenkilöiden, jotka ovat yrityksiä, eduksi. (
45
)
108.
Tältä osin Arriva Italialle ja FSI:lle lähetettiin kysymys, johon niiden oli tarkoitus vastata istunnossa ja jossa unionin tuomioistuin tiedusteli, että jos MIT:n omistusosuuden luovutuksella FSI:lle on katsottava annetun etu, annettiinko kyseinen etu FSI:lle, FSE:lle vai molemmille.
109.
Arriva Italia vastasi, että taloudellisen arvioinnin puuttumisen takia oli vaikea määrittää omistusosuuden luovutuksen edunsaajaa. FSI väitti, ettei toimenpiteellä annettu etua FSI:lle tai FSE:lle. Komission mukaan ei voitu sulkea pois, että toimenpiteellä annettiin etu FSE:lle, koska FSI sitoutui korjaamaan sen varojen epätasapainon.
110.
FSI:lle asetettua velvoitetta korjata FSE:n varojen epätasapaino voidaan mielestäni pitää FSE:n saamana etuna.
111.
Huomautan, että asetuksen nro 264/2016 1 §:n 1 momentin c kohdan mukaan FSE:n varojen epätasapainon korjaaminen on yksi edellytyksistä, joiden perusteella FSI valittiin FSE:n hankkijaksi, ja että saman asetuksen 2 §:n 4 momentin mukaan omistusosuuden luovutuksen toteuttaminen edellyttää, että FSI antaa ilmoituksen, jossa se sitoutuu korjaamaan FSE:n varojen epätasapainon.
112.
Totean myös, että sekä luovutuskirjassa että ministeriön muistiossa todetaan, että FSI on antanut edellisessä kohdassa mainitun ilmoituksen. Vaikuttaa näin ollen – jollei ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen suorittamista tarkistuksista muuta johdu – siltä, että FSE on saanut oikeuden siihen, että FSI korjaa sen varojen epätasapainon, edellä 37 kohdassa mainitun oikeuskäytännön mukaisesti. Tästä seuraa, että FSI:n väitteistä poiketen sillä ei ole merkitystä, että FSI:n velvoite korjata varojen epätasapaino täytettiin vasta lokakuussa 2018 eli sen jälkeen, kun päätös MIT:n omistusosuuden luovuttamisesta FSI:lle oli tehty.
113.
Sen määrittämiseksi, annettiinko toimenpiteellä etu FSE:lle, huomioon on tietenkin otettava sen ilmoituksen ehdot, jossa FSI sitoutui korjaamaan FSE:n varojen epätasapainon. Tämän arvioiminen on ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen tehtävä, koska ilmoitusta ei ole toimitettu unionin tuomioistuimelle.
114.
Vaikuttaa kuitenkin siltä, että FSE:lle annettiin etu, koska FSI sitoutui korjaamaan sen varojen epätasapainon. Kyseinen etu on erillinen siihen FSI:n saamaan etuun nähden, joka koostuu sellaisen yrityksen hankkimisesta, jolla on kannattavuusnäkymiä. Tämä etu perustuu omistusosuuden luovutukseen, koska kuten edellä 111 kohdassa mainittiin, FSI:n sitoumus korjata FSE:n varojen epätasapaino on edellytys kyseisen luovutuksen suorittamiselle.
115.
Tästä seuraa, että MIT:n FSE-omistusosuuden luovuttamisella FSI:lle on saatettu antaa etu FSI:lle ja toinen etu FSE:lle tai että sillä on voitu antaa etu FSE:lle mutta (jos luovutus ei ollut kannattava) ei minkäänlaista etua FSI:lle. Sen arvioiminen, annettiinko tällaisia etuja tosiasiallisesti, on ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen tehtävä ottaen huomioon edellä 111 kohdassa mainittu ilmoitus ja muut lisätiedot.
4. Kilpailun vääristyminen tai sen uhka
116.
Tältä osin viitataan edellä 45 ja 57 kohdassa mainittuun oikeuskäytäntöön.
117.
Arriva Italia ja komissio väittävät, että omistusosuuden luovutus voi vääristää kilpailua. Komissio etenkin väittää, että FSE oli yksi harvoista liikennepalveluja Apuliassa tarjoavista toiminnanharjoittajista, jotka eivät kuuluneet FSI-konserniin, että FSI oli jo pääasiallinen toimija markkinoilla ja että muut toiminnanharjoittajat olivat kiinnostuneita FSE:n hankkimisesta. FSI sekä Italian ja Puolan hallitukset ovat päinvastaista mieltä.
118.
MIT:n FSE-omistusosuuden luovuttaminen FSI:lle on nähdäkseni omiaan vääristämään kilpailua SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla edellä 71 kohdassa mainitusta syystä. FSE:n luovuttaminen FSI:lle esti FSE:n ja FSI:n mahdollisia kilpailijoita Apuliassa, kuten Arriva Italiaa, saamasta hoidettavakseen kyseessä olevan rautatieinfrastruktuurin hallinnointia ja tarjoamasta matkustajaliikennepalveluja kyseisessä infrastruktuurissa.
119.
Tätä päätelmää ei voi kyseenalaistaa se, että edellä 18 kohdassa mainitussa päätöksessä AGCM hyväksyi omistusosuuden luovutuksen ja katsoi, ettei se rajoittanut kilpailua.
120.
Kilpailun vääristymisen käsite määritellään näet äärimmäisen laajasti SEUT 107 artiklan 1 kohdan yhteydessä. (
46
) Kuten edellä 57 kohdassa mainittiin, siihen, että valtion myöntämän edun katsotaan vääristävän kilpailua, riittää, että se vahvistaa edunsaajan asemaa markkinoilla, joilla on (tosiasiallista tai mahdollista) kilpailua. (
47
) Oikeuskäytännössä todetaan, että kun kyse on valtion toimenpiteen pitämisestä valtiontukena, komissiolla ei ole velvollisuutta tehdä taloudellista analyysiä kyseisten markkinoiden todellisesta tilanteesta, tuensaajayritysten markkinaosuudesta, kilpailijayritysten tilanteesta ja jäsenvaltioiden välisistä kauppavirroista. (
48
) Toisin sanoen kilpailun vääristymisen käsite määritellään laajemmin SEUT 107 artiklan 1 kohdan yhteydessä kuin SEUT 101 artiklan tai yrityskeskittymien valvonnan yhteydessä.
121.
Lisäksi edellä 16 kohdassa mainitussa tiedoksiannossa, jolla AGCM ilmoitti Italian hallitukselle, että FSE-omistusosuuden luovutus voi olla valtiontukea, tämän luovutuksen katsotaan vääristävän kilpailua. AGCM huomauttaa, että luovutukselle oli olemassa vaihtoehtoisia skenaarioita. Esimerkiksi rautatieinfrastruktuurin hallinnointi olisi voitu erottaa omaksi toiminnakseen ja antaa tehtäväksi Rete Ferroviaria SpA:lle, tai matkustajaliikennepalvelujen tarjoamisesta olisi voitu järjestää tarjouskilpailu, jotta olisi voitu valita toiminnanharjoittaja, joka voisi saavuttaa pitkän aikavälin tavoitteet (kuten liikennepalvelujen tehokkuus ja laatu sekä kustannusten ja näin ollen käyttäjien maksamien maksujen minimoiminen).
122.
Katson näin ollen, että omistusosuuden luovutus on omiaan vääristämään kilpailua.
IV Ratkaisuehdotus
123.
Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että unionin tuomioistuin vastaa Consiglio di Staton ensimmäiseen ennakkoratkaisukysymykseen seuraavasti:
1)
Paikallisen rautatieinfrastruktuurin valtio-omisteiselle haltijalle ja paikallisten matkustajaliikennepalvelujen tarjoajalle myönnettävä lakisääteinen määräraha, joka on tarkoitus osoittaa valtion talousarviosta ja joka hyväksyttiin rahoitusta koskevalla lailla, merkitsee valtion varojen siirtämistä ja johtuu valtiosta;
tällainen määräraha on katsottava myönnetyn, jos ehdoton oikeus saada määräraha annettiin tuensaajalle kansallisessa lainsäädännössä tai jos kyseinen oikeus myönnettiin tietyin edellytyksin ja nämä edellytykset täyttyvät, minkä tarkistaminen on ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen tehtävä;
tällainen määräraha, joka vähentää muissa jäsenvaltioissa toimivan kilpailijan mahdollisuutta päästä markkinoille, vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan;
valtion on katsottava hyväksyneen tällaisen määrärahan julkisen vallan käyttäjän ominaisuudessaan, ellei määräraha perustu etukäteen tehtyihin taloudellisiin arviointeihin, minkä tarkistaminen on ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen tehtävä;
tällaisen määrärahan on katsottava olevan omiaan vääristämään kilpailua, jos ensinnäkin sitä voidaan käyttää tuensaajan toiminnan jatkumisen varmistamiseksi ja toiseksi tuensaajan toiminta kuuluu sellaisen lakisääteisen monopolin piiriin, joka sulkee pois kilpailun markkinoilla muttei kilpailua markkinoille pääsystä, sillä seurauksella, että määräraha antaa tuensaajalle mahdollisuuden pysyä markkinoilla ja siten estää paikallisen rautatieinfrastruktuurin hallinnoinnin ja paikallisten matkustajaliikennepalvelujen tarjoamisen antamisen muiden yritysten tehtäväksi, minkä tarkistaminen on ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen tehtävä.
2)
Omistusosuuden, joka valtiolla on sellaisen paikallisen rautatieinfrastruktuurin haltijasta ja paikallisten matkustajaliikennepalvelujen tarjoajasta, johon on sijoitettu julkisia varoja ja jonka ainoa osakas valtio on, luovuttamista valtio-omisteiselle kansallisen rautatieverkon haltijalle on pidettävä valtion varojen siirtämisenä;
tällainen luovutus, josta säädettiin ministeriön asetuksella, johtuu valtiosta;
tällainen luovutus, joka suoritetaan muissa jäsenvaltioissa toimivan yrityksen hyväksi ja joka vähentää muissa jäsenvaltioissa toimivan kilpailijan mahdollisuutta päästä markkinoille, vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan;
valtion on katsottava hyväksyneen tällaisen luovutuksen julkisen vallan käyttäjän ominaisuudessaan, ellei se perustu etukäteen tehtyihin taloudellisiin arviointeihin, minkä tarkistaminen on ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen tehtävä;
tällaisella luovutuksella, jossa kansallinen toiminnanharjoittaja hankkii taloudellisissa vaikeuksissa olevan paikallisen toiminnanharjoittajan omistukseensa vastikkeetta sillä edellytyksellä, että ensiksi mainittu palauttaa viimeksi mainitun taloudellisen elinkelpoisuuden, voidaan katsoa myönnettävän etu kansalliselle toiminnanharjoittajalle, jos paikallisella toiminnanharjoittajalla on kannattavuusnäkymiä, ja/tai paikalliselle toiminnanharjoittajalle, jos se on saanut oikeuden taloudellisen elinkelpoisuutensa palauttamiseen, minkä tarkastaminen on ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen tehtävä; ja
tällainen luovutus, joka antaa paikalliselle toiminnanharjoittajalle mahdollisuuden pysyä markkinoilla ja siten estää paikallisen rautatieinfrastruktuurin hallinnoinnin ja paikallisten matkustajaliikennepalvelujen tarjoamisen antamisen muiden yritysten tehtäväksi, on omiaan vääristämään kilpailua.
(
1
)	Alkuperäinen kieli: englanti.
(
2
)	Valtion vuotuisen ja monivuotisen talousarvion laatimiseen liittyvistä säännöksistä 28.12.2015 annettu laki nro 208 (vuoden 2016 vakauslaki) (legge 28 dicembre 2015, n. 208 – Disposizioni per la formazione del bilancio annuale e pluriannuale dello Stato (legge di stabilità 2016)).
(
3
)	MIT:n 12.1.2016 antama asetus nro 9 (Decreto del Ministro delle Infrastrutture e dei Trasporti del 12 gennaio 2016, n. 9, jäljempänä asetus nro 9/2016).
(
4
)	MIT:n 4.8.2016 antama asetus nro 264 (Decreto del Ministro delle Infrastrutture e dei Trasporti del 4 agosto 2016, n. 264, jäljempänä asetus nro 264/2016).
(
5
)	Kilpailun ja markkinoiden turvaamiseen liittyvistä määräyksistä 10.10.1990 annettu laki nro 287 (legge 10 ottobre 1990, n. 287, recante norme per la tutela della concorrenza e del mercato, jäljempänä laki nro 287/1990).
(
6
)	Kiireellisistä rahoitustoimenpiteistä, aloitteista alue- tai paikallistasojen yhteisöjen auttamiseksi, maanjäristyksistä kärsineiden alueiden tukemiseksi toteuttavista lisätoimista ja kehitystoimenpiteistä 24.4.2017 annettu asetus nro 50 (Decreto-legge 24 aprile 2017, n. 50 – Disposizioni urgenti in materia finanziaria, iniziative a favore degli enti territoriali, ulteriori interventi per le zone colpite da eventi sismici e misure per lo sviluppo, jäljempänä asetus nro 50/2017). Kyseinen asetus muunnettiin myöhemmin laiksi.
(
7
)	AGCM:n 12.10.2016 antama tiedoksianto nro AS1309 – alueellinen rautatieliikenne) (Segnalazione dell’AGCM del 12 ottobre 2016, n. AS1309 – Trasporto ferroviario regionale, jäljempänä AGCM:n tiedoksianto).
(
8
)	AGCM:n 16.11.2016 tekemä päätös C12067 – Ferrovie dello Stato Italiane / Ferrovie del Sud-Est e Servizi Automobilistici, toimenpide nro 26234 – tutkimatta jättäminen (Decisione dell’AGCM del 16 novembre 2016, C12067 – Ferrovie dello Stato Italiane / Ferrovie del Sud-Est e Servizi Automobilistici, provvedimento n. 26234 – Non avvio istruttoria, jäljempänä AGCM:n päätös).
(
9
)	Consiglio di Staton toiseen kysymykseen sisältyvä viittaus SEUT 107 artiklan 3 kohtaan on selvästikin ymmärrettävä viittaukseksi SEUT 108 artiklan 3 kohtaan.
(
10
)	On syytä täsmentää, että vaikka pääasian oikeudenkäynnissä käsiteltävällä kanteella vaaditaan asetuksen nro 264/2016, jossa säädetään FSE:n luovuttamisesta mutta joka ei koske 70 miljoonan euron määrärahaa, kumoamista, ennakkoratkaisukysymyksistä ja ennakkoratkaisupyynnön perusteista ilmenee, että unionin tuomioistuimelta tiedustellaan, onko niin viimeksi kuin ensiksikin mainittu toimenpide valtiontukea.
(
11
)	Tuomio 23.1.2019, Fallimento Traghetti del Mediterraneo (C-387/17, EU:C:2019:51, 36 kohta) ja tuomio 15.5.2019, Achema ym. (C-706/17, EU:C:2019:407, 46 kohta).
(
12
)	Tuomio 13.9.2017, ENEA (C-329/15, EU:C:2017:671, 20 kohta) ja tuomio 15.5.2019, Achema ym. (C-706/17, EU:C:2019:407, 47 kohta).
(
13
)	Tuomio 14.1.2015, Eventech (C-518/13, EU:C:2015:9, 33 kohta) ja tuomio 18.5.2017, Fondul Proprietatea (C-150/16, EU:C:2017:388, 15 kohta).
(
14
)	Tuomio 13.9.2017, ENEA (C-329/15, EU:C:2017:671, 21 kohta) ja tuomio 28.3.2019, Saksa v. komissio (C-405/16 P, EU:C:2019:268, 49 kohta).
(
15
)	Tuomio 15.2.2001, Itävalta v. komissio (C-99/98, EU:C:2001:94, 38 ja 39 kohta); tuomio 21.3.2013, Magdeburger Mühlenwerke (C-129/12, EU:C:2013:200, 40 ja 41 kohta); määräys 5.10.2016, Diputación Foral de Bizkaia v. komissio (C-426/15 P, ei julkaistu, EU:C:2016:757, 30 kohta) ja tuomio 6.7.2017, Nerea (C-245/16, EU:C:2017:521, 32 ja 33 kohta).
(
16
)	On totta, että tuomiossa France Télécom unionin tuomioistuin totesi, että tuki on katsottava myönnetyn tuensaajalle hetkellä, jona se on tosiasiallisesti annettu tälle (tuomio 8.12.2011, France Télécom v. komissio, C-81/10 P, EU:C:2011:811, 82 kohta). Tuomiossa France Télécom omaksuttu ratkaisu pätee kuitenkin ainoastaan monivuotisiin tukijärjestelmiin, koska näissä järjestelmissä maksuja tai etuuksia myönnetään ajoittain sillä seurauksella, että ajankohdan, jona tuen oikeusperustan muodostava säädös annetaan, ja ajankohdan, jona tuki tosiasiallisesti myönnetään yritykselle, välillä voi kulua huomattavan pitkä aika. Tuomiossa France Télécom omaksuttu ratkaisu ei päde, jos tukea ei myönnetä monivuotisessa tukijärjestelmässä, kuten käsiteltävässä asiassa (ks. määräys 5.10.2016, Diputación Foral de Bizkaia v. komissio, C-426/15 P, ei julkaistu, EU:C:2016:757, 29 kohta ja tuomio 29.11.2018, ARFEA v. komissio, T-720/16, ei julkaistu, EU:T:2018:853, 179–182 kohta).
(
17
)	FSI ja Italian hallitus totesivat istunnossa muiden sitä kiistämättä, ettei määrärahaa ole maksettu.
(
18
)	FSI:n näkemyksen tueksi olisi otettava huomioon myös ministeriön muistio, jonka mukaan 70 miljoonan euron määräraha ”maksetaan, kun [FSE] on selviytynyt kriisistään”. Tämä viittaa siihen, että FSE:n taloudellisen elinkelpoisuuden säilyttäminen on edellytys määrärahan myöntämiselle.
(
19
)	Tuomio 10.1.2006, Cassa di Risparmio di Firenze ym. (C-222/04, EU:C:2006:8, 140 kohta); tuomio 30.4.2009, komissio v. Italia ja Wam (C-494/06 P, EU:C:2009:272, 50 kohta); tuomio 14.1.2015, Eventech (C-518/13, EU:C:2015:9, 65 kohta); tuomio 18.5.2017, Fondul Proprietatea (C-150/16, EU:C:2017:388, 29 ja 30 kohta) ja tuomio 15.5.2019, Achema ym. (C-706/17, EU:C:2019:407, 124 kohta).
(
20
)	Tuomio 14.1.2015, Eventech (C-518/13, EU:C:2015:9, 67 kohta) ja tuomio 18.5.2017, Fondul Proprietatea (C-150/16, EU:C:2017:388, 32 kohta).
(
21
)	Tuomio 15.5.2019, Achema ym. (C-706/17, EU:C:2019:407, 75 kohta).
(
22
)	Tuomio 5.6.2012, komissio v. EDF (C-124/10 P, EU:C:2012:318, 78–81 kohta) ja tuomio 4.9.2014, SNCM ja Ranska v. Corsica Ferries France (C-533/12 P ja C-536/12 P, EU:C:2014:2142, 30 ja 31 kohta).
(
23
)	Tuomio 5.6.2012, komissio v. EDF (C-124/10 P, EU:C:2012:318, 82–86 kohta).
(
24
)	Komission mukaan tämä analyysi tehtiin todennäköisesti vuoden 2015 marras- joulukuun vaihteessa.
(
25
)	FSE:n vuoden 2015 taseen mukaan, sellaisena kuin sen hallitus on sen hyväksynyt (myöhässä) 3.4.2017.
(
26
)	Tuomio 17.9.1980, Philip Morris Holland v. komissio (730/79, EU:C:1980:209, 11 kohta); tuomio 10.1.2006, Cassa di Risparmio di Firenze ym. (C-222/04, EU:C:2006:8, 141 kohta); tuomio 30.4.2009, komissio v. Italia ja Wam (C-494/06 P, EU:C:2009:272, 52 kohta); tuomio 14.1.2015, Eventech (C-518/13, EU:C:2015:9, 66 kohta) ja tuomio 18.5.2017, Fondul Proprietatea (C-150/16, EU:C:2017:388, 31 kohta).
(
27
)	FSE:n hallinnoimat kahdeksan rautatiereittiä ovat seuraavat: Bari–Taranto (113 km), Mungivacca–Putignano (44 km), Martina Franca–Lecce (103 km), Novoli–Garigliano (75 km), Casarano–Gallipoli (23 km), Lecce–Gallipoli (53 km), Zollino–Garigliano (47 km) ja Maglie–Otranto (19 km) (ks. AGCM:n päätöksen 11 kohta).
(
28
)	Ks. AGCM:n päätöksen 14 kohta. FSI:n mukaan Ferrovie del Gargano liikennöi reittejä S.Severo–Peschici ja Foggia–Lucera, Ferrovie Apulo-Lucane liikennöi reittejä Bari–Altamura–Pellicciari–Potenza, Altamura–Marinella–Matera ja Maglie–Otranto ja Ferrotramviaria liikennöi reittiä Bari–Barletta.
(
29
)	Tuomio 11.6.2009, ASM Brescia v. komissio (T-189/03, EU:T:2009:193).
(
30
)	Tuomio 11.6.2009, ASM Brescia v. komissio (T-189/03, EU:T:2009:193, 76 kohta). Ks. myös tuomio 16.7.2014, Zweckverband Tierkörperbeseitigung v. komissio (T-309/12, ei julkaistu, EU:T:2014:676, 196–207 kohta); tuomio 26.11.2015, Espanja v. komissio (T-461/13, EU:T:2015:891, 92 kohta); tuomio 15.12.2016, Abertis Telecom Terrestre ja Telecom Castilla-La Mancha v. komissio (T-37/15 ja T-38/15, ei julkaistu, EU:T:2016:743, 153 kohta) ja julkisasiamies Hoganin ratkaisuehdotus Azienda Napoletana Mobilità (C-659/17, EU:C:2019:475, 35 kohta).
(
31
)	Komission tiedonanto Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetusta valtiontuen käsitteestä (EUVL 2016, C 262, s. 1) (jäljempänä valtiontuen käsitettä koskeva tiedonanto).
(
32
)	Esim. Arriva Italia mainitsi, että muutama vuosi sitten se kilpaili FSI:n kanssa julkisten liikennepalvelujen tarjoamista Torinossa (Italia) koskeneessa tarjouskilpailussa.
(
33
)	Toisin kuin FSI väitti istunnossa, on merkityksetöntä, että käsiteltävässä asiassa Apulian hallintoalue myönsi konsessiot suoraan eikä tarjouskilpailussa, koska yritykset kilpailevat konsessioista. Ks. tältä osin edellä 67 kohta.
(
34
)	Kursivointi tässä.
(
35
)	Ennakkoratkaisupyynnön mukaan FSE:llä ei ole itsenäistä talousarviota ja ennakkoarvio sen menoista kuuluu valtion talousarvioon.
(
36
)	Ks. analogisesti tuomio 6.3.2003, Westdeutsche Landesbank Girozentrale ja Land Nordrhein-Westfalen v. komissio (T-228/99 ja T-233/99, EU:T:2003:57), jossa yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoi, että Wohnungsbauförderungsanstalt des Landes Nordrhein-Westfalenin (jäljempänä WfA) yhdistämistä Westdeutsche Landesbank Girozentraleen (jäljempänä WestLB) oli pidettävä valtion varojen siirtämisenä. WestLB oli pankkialalla toimiva julkisoikeudellinen laitos ja sataprosenttisesti julkisen sektorin omistuksessa. WfA, jonka tehtävänä oli edistää asuntojen rakentamista myöntämällä matalakorkoisia tai korottomia lainoja, oli myös julkisoikeudellinen laitos. WfA oli oikeussubjekti, ja Land Nordrhein-Westfalen (Nordrhein-Westfalenin osavaltio, Saksa) oli sen ainoa omistaja. WfA luovutettiin WestLB:lle, minkä seurauksena WfA:sta tuli WestLB:n sisällä taloudellisesti ja organisatorisesti riippumaton julkisoikeudellinen laitos, joka ei ollut oikeussubjekti. Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoi, että kyseinen luovutus merkitsi valtion varojen käyttämistä, koska WfA ”oli julkisoikeudellinen laitos, johon oli sijoitettu julkisia varoja ja jonka kaikki osakkeet omisti [Nordrhein-Westfalenin osavaltio]” (tuomion 182 kohta).
(
37
)	Tuomio 21.3.1991, Italia v. komissio (C-305/89, EU:C:1991:142, 24 kohta); tuomio 6.3.2003, Westdeutsche Landesbank Girozentrale ja Land Nordrhein-Westfalen v. komissio (T-228/99 ja T-233/99, EU:T:2003:57, 192–195 kohta) ja tuomio 17.7.2014, Westfälisch-Lippischer Sparkassen- und Giroverband v. komissio (T-457/09, EU:T:2014:683, 387–389 kohta).
(
38
)	Tuomio 5.6.2012, komissio v. EDF (C-124/10 P, EU:C:2012:318, 86 kohta) ja tuomio 1.10.2015, Electrabel ja Dunamenti Erőmű v. komissio (C-357/14 P, EU:C:2015:642, 102 kohta).
(
39
)	Ks. AGCM:n päätöksen 6 kohta.
(
40
)	Tuomio 21.3.1991, Italia v. komissio (C-305/89, EU:C:1991:142, 20 kohta); tuomio 14.9.1994, Espanja v. komissio (C-42/93, EU:C:1994:326, 14 kohta) ja tuomio 22.5.2019, Real Madrid Club de Fútbol v. komissio (T-791/16, EU:T:2019:346, 85 kohta).
(
41
)	Tuomio 21.3.1991, Italia v. komissio (C-303/88, EU:C:1991:136, 21 ja 22 kohta) ja tuomio 4.9.2014, SNCM ja Ranska v. Corsica Ferries France (C-533/12 P ja C-536/12 P, EU:C:2014:2142, 39 kohta).
(
42
)	Tuomio 5.6.2012, komissio v. EDF (C-124/10 P, EU:C:2012:318, 85 kohta) ja tuomio 30.11.2016, komissio v. Ranska ja Orange (C-486/15 P, EU:C:2016:912, 139 kohta).
(
43
)	Istunnossa komissio viittasi Corte dei contin (tilintarkastustuomioistuin, Italia) 31.5.2018 laatimaan vuotta 2016 koskevaan kertomukseen, jossa todetaan, että ”velkajärjestelyn hyväksymistä koskevan menettelyn päätteeksi [FSI] kirjaa FSE:n taseeseen ja konsernin konsolidoituun taseeseen positiivisena satunnaisena tuottona määrän, joka seuraa vakuudettomien velkojen anteeksiantamisesta ja jonka arvioidaan tällä hetkellä olevan enintään noin 63,5 miljoonaa euroa”. Ks. Corte dei conti, determinazione e relazione n. 54/2018 sul risultato del controllo eseguito sulla gestione finanziaria di Ferrovie dello Stato Italiane SpA (tilintarkastustuomioistuimen kertomus nro 54/2018 Ferrovie dello Stato Italiane SpA:n varainhoitoa koskevan katsauksen päätelmistä), s. 41. Kertomus on saatavilla Corte dei contin internetsivustolla.
(
44
)	Tuomio 15.6.2010, Mediaset v. komissio (T-177/07, EU:T:2010:233, 75 kohta).
(
45
)	Tuomio 13.6.2002, Alankomaat v. komissio (C-382/99, EU:C:2002:363, 60–66 kohta); tuomio 3.7.2003, Belgia v. komissio (C-457/00, EU:C:2003:387, 55–60 kohta); tuomio 28.7.2011, Mediaset v. komissio (C-403/10 P, ei julkaistu, EU:C:2011:533, 81 kohta); tuomio 8.12.2011, Residex Capital IV (C-275/10, EU:C:2011:814, 37 kohta) ja tuomio 15.5.2019, Achema ym. (C-706/17, EU:C:2019:407, 75 kohta).
(
46
)	Julkisasiamies Léger’n ratkaisuehdotus Altmark Trans ja Regierungspräsidium Magdeburg (C-280/00, EU:C:2002:188, 103 kohta) ja julkisasiamies Hoganin ratkaisuehdotus Azienda Napoletana Mobilità (C-659/17, EU:C:2019:475, 30 kohta).
(
47
)	Ks. myös valtiontuen käsitettä koskevan tiedonannon 187 kohta.
(
48
)	Tuomio 21.12.2016, Club Hotel Loutraki ym. v. komissio (C-131/15 P, EU:C:2016:989, 73 kohta); tuomio 15.6.2010, Mediaset v. komissio (T-177/07, EU:T:2010:233, 145 kohta) ja tuomio 26.2.2019, Athletic Club v. komissio (T-679/16, ei julkaistu, EU:T:2019:112, 76 kohta).