Domstolens dom (Niende Afdeling) af 29. februar 2024 – Kommissionen mod Irland (Audiovisuelle medietjenester)
(Sag C-679/22) (1)
» Traktatbrud – artikel 258 TEUF – direktiv (EU) 2018/1808 – udbud af audiovisuelle medietjenester – ingen gennemførelse eller meddelelse af gennemførelsesforanstaltninger – artikel 260, stk. 3, TEUF – påstand om betaling af et fast beløb og en tvangsbøde «
1.      Institutionernes retsakter – direktiver – medlemsstaternes gennemførelse – direktiv, som fastsætter, at der med henblik på gennemførelsen heraf skal henvises hertil i de nationale gennemførelsesbestemmelser – indvirkning – medlemsstaternes forpligtelse til at vedtage positive gennemførelsesforanstaltninger til direktivet
(Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2018/1808, art. 2)
(jf. præmis 31)
2.      Traktatbrudssøgsmål – dom, hvorved Domstolen fastslår traktatbruddet – manglende opfyldelse af forpligtelsen til at meddele gennemførelsesforanstaltninger til et direktiv – økonomiske sanktioner – Domstolens skønsbeføjelse – kriterier
(Art. 260, stk. 3, TEUF)
(jf. præmis 68)
3.      Traktatbrudssøgsmål – dom, hvorved Domstolen fastslår traktatbruddet – manglende opfyldelse af forpligtelsen til at meddele gennemførelsesforanstaltninger til et direktiv – økonomiske sanktioner – fast beløb – fastsættelse af beløbet – kriterier
(Art. 260, stk. 3, TEUF; Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2018/1808)
(jf. præmis 70, 72-75, 79, 81, 84 og 86)
4.      Traktatbrudssøgsmål – dom, hvorved Domstolen fastslår traktatbruddet – manglende opfyldelse af forpligtelsen til at meddele gennemførelsesforanstaltninger til et direktiv – økonomiske sanktioner – tvangsbøder – traktatbruddets fortsatte beståen indtil Domstolens undersøgelse af de faktiske omstændigheder – betalingspålæg – betingelse – traktatbruds fortsatte beståen indtil afsigelsen af dommen
(Art. 260, stk. 3, TEUF)
(jf. præmis 89)
5.      Traktatbrudssøgsmål – dom, hvorved Domstolen fastslår traktatbruddet – manglende opfyldelse af forpligtelsen til at meddele gennemførelsesforanstaltninger til et direktiv – økonomiske sanktioner – tvangsbøder – fastsættelse af formen og størrelsen heraf – Domstolens skønsbeføjelse – kriterier
(Art. 260, stk. 3, TEUF)
(jf. præmis 92, 93 og 98)
Konklusion
1)
Irland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 2 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2018/1808 af 14. november 2018 om ændring af direktiv 2010/13/EU om samordning af visse love og administrative bestemmelser i medlemsstaterne om udbud af audiovisuelle medietjenester (direktiv om audiovisuelle medietjenester) i betragtning af de ændrede markedsforhold, idet medlemsstaten ved udløbet af den frist, der var fastsat i den begrundede udtalelse, ikke havde vedtaget de love og administrative bestemmelser, der var nødvendige for at efterkomme dette direktiv, og dermed heller ikke havde meddelt Kommissionen disse love og bestemmelser.
2)
Irland har fortsat traktatbruddet, idet medlemsstaten på tidspunktet for Domstolens undersøgelse af de faktiske omstændigheder ikke har vedtaget de nødvendige foranstaltninger til gennemførelse af direktiv 2018/1808 i national ret, og dermed heller ikke havde givet Europa-Kommissionen meddelelse om sådanne foranstaltninger.
3)
Irland betaler Europa-Kommissionen:
–        et fast beløb på 2 500 000 EUR
–        for så vidt som det i domskonklusionens punkt 1 fastslåede traktatbrud fortsat består på tidspunktet for afsigelsen af denne dom en daglig tvangsbøde på 10 000 EUR fra dette tidspunkt og indtil denne medlemsstat har bragt dette traktatbrud til ophør.
4)
Irland bærer sine egne omkostninger og betaler de af Europa-Kommissionen afholdte omkostninger.
1 EUT C 45 af 6.2.2023