61982CJ0165_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved staevning indgivet til Domstolens justitskontor den 3 . juni 1982 har Kommissionen for De europaeiske Faellesskaber i medfoer af EOEF-traktatens artikel 169 anlagt sag med paastand om, at det fastslaas, at Det forenede Kongerige har tilsidesat sine forpligtelser i medfoer af traktaten ved ikke inden for de fastsatte frister at indfoere de noedvendige regler til opfyldelse af Raadets direktiv 76/207 af 9 . februar 1976 om gennemfoerelse af princippet om ligebehandling af maend og kvinder, for saa vidt angaar adgang til beskaeftigelse, erhvervsuddannelse, forfremmelse samt arbejdsvilkaar ( EFT L 39, 1976, s . 40 ).
2 Kommissionen har over for Det forenede Kongerige fremfoert den indsigelse, at Det forenede Kongerige kun delvis har gennemfoert direktivet, idet det har undladt at aendre og supplere »Sex Discrimination Act« af 1975 ( herefter § 1983_SAG165/82
§ LO :
§ 3446
§ LU :
benaevnt 1975-loven ), som dels forbyder en raekke former for diskriminering paa ansaettelsesomraadet, dels tolererer andre former for diskriminering, som efter direktivet skulle vaere fjernet senest den 12 . august 1978 .
3 Kommissionens indsigelser vedroerer foelgende tre punkter :
a ) Hverken 1975-loven eller andre bestemmelser i gaeldende lovgivning i Det forenede Kongerige fastsaetter, at bestemmelser i strid med princippet om ligebehandling, som indeholdes i kollektive overenskomster, i virksomheders interne reglementer eller i vedtaegter for selvstaendige erhverv kan anses som ugyldige, kan erklaeres ugyldige eller aendres .
b)I strid med direktivets bestemmelser fastsaettes det i 1975-lovens sektion 6, stk . 3, at diskrimineringsforbudet ikke gaelder dels for ansaettelse i en privat husholdning ( »private household« ), dels i tilfaelde, hvor det antal personer, som en arbejdsgiver beskaeftiger, ikke overstiger fem ( bortset fra personer ansat i en privat husholdning ).
c)Endelig undtager 1975-lovens 20 . sektion ansaettelse, forfremmelse og uddannelse af jordemoedre fra forbudet mod diskriminering paa grundlag af koen .
Foerste klagepunkt
4 Det forenede Kongeriges regering har gjort gaeldende, at klagepunktet er grundloest . Ifoelge sektion 18 i »Trade Union and Labour Relations Act« af 1974 skal det om en kollektiv overenskomst indgaaet foer 1 . december 1971 eller efter lovens ikrafttraeden antages, at parterne ikke har oensket, at den skulle vaere retligt bindende, medmindre overenskomsten er skriftlig og indeholder en bestemmelse om, at parterne oensker, at den er retligt bindende . Kollektive overenskomster er saaledes som hovedregel ikke retligt bindende . Det forenede Kongeriges regering har ikke kendskab til nogen retligt bindende, kollektiv overenskomst, som aktuelt skulle vaere i kraft i Det forenede Kongerige .
§ ONGERIGE
§ LO :
§ 3447
§ LU :
5 Selv om en kollektiv overenskomst skulle indeholde en bestemmelse, der strider mod princippet om ligebehandling, ville bestemmelsen, saafremt den ikke kan aendres i medfoer af sektion 3 i »Equal Pay Act« af 1970, vaere ugyldig i medfoer af sektion 77 i 1975-loven .
6 Den sagsoegte regering har endvidere anfoert, at foelgerne af en bestemmelse i en virksomheds interne reglementer eller vedtaegter for et selvstaendigt erhverv, som strider mod diskrimineringsforbudet, tilsvarende vil blive ugyldige i medfoer af foernaevnte bestemmelse . Det gaelder enhver aftale mellem udoevere af et erhverv eller mellem disse og en virksomhed eller en erhvervsorganisation med retsevne . Saafremt en diskriminering med hensyn til ansaettelse opstaar som foelge af en diskriminerende bestemmelse i en virksomheds interne reglementer eller i vedtaegterne for et selvstaendigt erhverv, vil den blive ramt af sektion 6 i 1975-loven . Hvis f.eks . en virksomhed, der beskaeftiger sig med at anvise arbejde for arbejdstagere, i medfoer af sine interne bestemmelser kun tilboed arbejde til personer af det ene koen, ville dette vaere forbudt i 1975-lovens sektion 15 .
7 Endelig vil en bestemmelse i strid med ligebehandlingsprincippet, der vedroerer spoergsmaalet om tilladelse til at udoeve et bestemt erhverv eller om de hertil kraevede kvalifikationer, vaere omfattet af 1975-lovens sektion 13, stk . 1, som, sagt i korthed, forbyder en myndighed eller institution, der kan meddele tilladelse til eller give kompetence, »at diskriminere over for en kvinde« .
8 Denne argumentation er ikke tilstraekkelig til at afvise Kommissionens klagepunkter . Selv om det maa anerkendes, at Det forenede Kongeriges lovgivning opfylder forpligtelserne i medfoer af direktivet med hensyn til eventuelle retligt bindende, kollektive overenskomster, i det omfang de er omfattet af sektion 77 i 1975-loven, maa det paa den anden side fastslaas, at Det forenede Kongeriges lovgivning ikke indeholder en tilsvarende bestemmelse, for saa vidt angaar ikke-bindende kollektive overenskomster, Det forenede Kongeriges regering har oplyst, at alene saadanne forekommer, virksomheders interne reglementer eller vedtaegter for selvstaendige erhverv .
9 Det forenede Kongeriges argumentation, hvorefter det forhold, at de kollektive overenskomster ikke er bindende, betyder, at de falder uden for direkti § 1983_SAG165/82
§ LO :
§ 3448
§ LU :
vets anvendelsesomraade, kan ikke tiltraedes, uanset at Det forenede Kongerige har anfoert, individuelle arbejds- eller ansaettelseskontrakter indgaaet inden for en kollektiv overenskomst omraade rammes af ugyldighed i medfoer af 1975-lovens sektion 77 .
10 I direktiv 76/207 ' s artikel 4, litra b ), fastsaettes det, at anvendelsen af princippet om ligebehandling paa bestemmelsens omraade indebaerer, at medlemsstaterne traeffer de noedvendige foranstaltninger til
. . .
»b ) at de bestemmelser i kollektive overenskomster eller individuelle arbejdskontrakter, i virksomheders interne reglementer eller i vedtaegter for selvstaendige erhverv, som er i modstrid med princippet om ligebehandling, anses som ugyldige, kan erklaeres ugyldige eller aendres« .
11 Direktivet omfatter saaledes alle kollektive overenskomster uden hensyn til arten af deres retsvirkninger . Grunden til, at direktivet gaelder generelt, er den, at kollektive overenskomster, selv saadanne, som ikke er retligt bindende for de parter, der har undertegnet dem, eller for de arbejdsforhold, som de regulerer, ikke desto mindre har betydelige faktiske virkninger for de arbejds- og ansaettelsesforhold, som de vedroerer, navnlig ved at fastslaa det af arbejdstagerne opnaaede og i arbejdsfredens interesse oplyse virksomhederne om de betingelser, som arbejds- og ansaettelsesforholdene skal eller ikke skal opfylde . Noedvendigheden af at sikre, at direktivet faar fuld virkning, kraever derfor, at bestemmelser i disse overenskomster, der er uforenelige med direktivets krav til medlemsstaterne, ved passende midler kan goeres uvirksomme, ophaeves eller aendres .
Andet klagepunkt
12 Det forenede Kongeriges regering har gjort gaeldende, at den i 1975-lovens sektion 6, stk . 3, indeholdte undtagelse fra forbudet mod diskriminering i tilfaelde af ansaettelse i en privat husholdning »private household« eller i en § ONGERIGE
§ LO :
§ 3449
§ LU :
virksomhed, hvor antallet af beskaeftigede ikke overstiger fem, har hjemmel i den undtagelse, som direktivet selv indeholder i artikel 2, stk . 2, der bestemmer foelgende :
»Dette direktiv er ikke til hinder for, at medlemsstaterne fra direktivets anvendelsesomraade kan udelukke saadanne former for erhvervsudoevelse og i givet fald de dertil foerende uddannelser, for hvilke udoeverens koen er afgoerende paa grund af deres art eller de forhold, under hvilke de udfoeres.«
13 Det maa anerkendes, at den paagaeldende bestemmelse i 1975-loven med hensyn til spoergsmaalet om ansaettelse i en privat husholdning har til formaal at forene princippet om ligebehandling med det ligeledes grundlaeggende princip om respekten for privatlivets fred . Disse princippers forening er et moment, som skal tages i betragtning, naar anvendelsesomraadet for undtagelsen i direktivets artikel 2, stk . 2, skal fastlaegges .
14 Selv om denne betragtning, naar det drejer sig om visse ansaettelser i private husholdninger, ubestrideligt kan vaere afgoerende, gaelder den imidlertid ikke i relation til alle de paagaeldende ansaettelser .
15 For saa vidt angaar smaa virksomheder, hvor antallet af ansatte ikke overstiger fem, har Det forenede Kongeriges regering intet fremfoert til stoette for, at en arbejdstagers koen i alle virksomheder af denne stoerrelse ville vaere afgoerende paa grund af erhvervsudoevelsens art eller de forhold, under hvilke den finder sted .
16 Heraf foelger, at undtagelsen i den anfaegtede bestemmelse i 1975-loven paa grund af sin generelle udformning gaar videre end det formaal, som retmaessigt kan forfoelges inden for rammerne af direktivets artikel 2, stk . 2 .
Tredje klagepunkt
17 Kommissionens tredje klagepunkt gaar ud paa, at 1975-loven kun i begraenset omfang sikrer adgang til jordemodererhvervet og uddannelsen hertil, hvilket medfoerer en diskriminering paa grundlag af koen .
§ 1983_SAG165/82
§ LO :
§ 3450
§ LU :
18 Det forenede Kongeriges regering har erkendt de faktiske forhold . Det foelger af afsnit 3 i bilag 4 til 1975-loven, at indtil et ved ministeriel bekendtgoerelse fastsat tidspunkt er adgangen for maend til det paagaeldende erhverv og uddannelsen hertil begraenset til bestemte steder . Dette forhold skyldes den omstaendighed, at erhvervet i Det forenede Kongerige traditionelt ikke er blevet udoevet af maend . Paa et omraade, hvor respekten for patientens oemfindtlighed er saerlig vigtig, finder sagsoegte, at begraensningen for tiden er i overensstemmelse med direktivets artikel 2, stk . 2 . Sagsoegte har imidlertid tilfoejet, at det er hensigten at gaa trinvis frem og til stadighed vurdere situationen i overensstemmelse med forpligtelserne ifoelge direktivets artikel 9, stk . 2 .
19 I artikel 9, stk . 2, fastsaettes det, at medlemsstaterne regelmaessigt skal foretage en undersoegelse af de i artikel 2, stk . 2, omhandlede former for erhvervsudoevelse for at vurdere, om det under hensyntagen til den sociale udvikling er berettiget, at disse fortsat udelukkes . De skal meddele Kommissionen resultatet af undersoegelsen .
20 Det kan ikke bestrides, at medlemsstaterne paa det paagaeldende omraade, saaledes som det erkendes af Det forenede Kongeriges regering, er forpligtet til at gennemfoere princippet om ligebehandling . Det maa imidlertid anerkendes, at personlig oemfindtlighed aktuelt kan spille en vaesentlig rolle i forholdet mellem jordemoder og patient . Under disse omstaendigheder maa det antages, at Det forenede Kongerige, ved ikke at have gennemfoert det i direktivet fastsatte princip fuldt ud, ikke har overskredet graensen for den befoejelse, som er tillagt medlemsstaterne i medfoer af direktivets artikel 9, stk . 2, og artikel 2, stk . 2 . Der kan foelgelig ikke gives Kommissionen medhold i dette klagepunkt .
21 Det foelger heraf, at Det forenede Kongerige har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til traktaten, idet det dels ikke i overensstemmelse med direktiv 76/207 af 9 . februar 1976 har truffet de fornoedne foranstaltninger til, at bestemmelser i strid med princippet om ligebehandling, som er indeholdt i kollektive overenskomster, virksomheders interne reglementer eller vedtaegter for selvstaendige erhverv, kan anses som ugyldige, kan erklaeres ugyldige eller § ONGERIGE
§ LO :
§ 3451
§ LU :
aendres, dels fra princippets anvendelse har undtaget alle ansaettelser i en privat husholdning og alle tilfaelde, hvor antallet af beskaeftigede personer ikke overstiger fem .
22 I oevrigt frifindes sagsoegte .
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
23 I henhold til procesreglementets artikel 69, stk . 2, paalaegges det den part, der taber sagen, at betale sagens omkostninger, saafremt der er nedlagt paastand herom . Det bestemmes imidlertid i samme artikels stk . 3, at Domstolen kan ophaeve sagens omkostninger, hvis hver af parterne henholdsvis taber eller vinder paa et eller flere punkter .
24 Denne mulighed boer anvendes i den foreliggende sag, da Kommissionen ikke har faaet medhold i et af sine anbringender .
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN
1 . Det forenede Kongerige har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til traktaten, idet det dels ikke i overensstemmelse med direktiv 76/207 af 9 . februar 1976 har truffet de fornoedne foranstaltninger til, at bestemmelser i strid med princippet om ligebehandling, som er indeholdt i kollektive overenskomster, virksomheders interne reglementer eller vedtaegter for selvstaendige erhverv, kan anses som ugyldige, kan erklaeres ugyldige eller aendres, dels fra princippets anvendelse har undtaget alle ansaettelser i en privat husholdning og alle tilfaelde, hvor antallet af beskaeftigede personer ikke overstiger fem .
§ 1983_SAG165/82
§ LO :
§ 3452
§ LU :
2.I oevrigt frifindes sagsoegte .
3.Hver part baerer sine omkostninger .