62024CJ0043
UNIONIN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (toinen jaosto)
12 päivänä maaliskuuta 2026 (
*1
)
Ennakkoratkaisupyyntö – Unionin kansalaisuus – SEUT 21 artiklan 1 kohta – Oikeus liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella – Esteet – Vaatimus muuttaa väestörekisterissä olevia sukupuoleen liittyviä tietoja – Direktiivi 2004/38/EY – 4 artiklan 3 kohta – Euroopan unionin perusoikeuskirjan 7 artikla – Oikeus yksityis- ja perhe-elämän kunnioittamiseen – Jäsenvaltion tuomioistuimen velvollisuus noudattaa kyseisen valtion perustuslakituomioistuimen oikeuskäytäntöä – Unionin oikeuden mukainen tulkinta
Asiassa C‑43/24 [Shipova] (
i
),
jossa on kyse SEUT 267 artiklaan perustuvasta ennakkoratkaisupyynnöstä, jonka Varhoven kasatsionen sad (ylin yleinen tuomioistuin, Bulgaria) on esittänyt 18.1.2024 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut unionin tuomioistuimeen 23.1.2024, saadakseen ennakkoratkaisun asiassa
K. M. H.
vastaan
Obshtina Stara Zagora,
UNIONIN TUOMIOISTUIN (toinen jaosto),
toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja K. Jürimäe (esittelevä tuomari), unionin tuomioistuimen presidentti K. Lenaerts, joka hoitaa toisen jaoston puheenjohtajan tehtäviä, sekä tuomarit F. Schalin, M. Gavalec ja Z. Csehi,
julkisasiamies: J. Richard de la Tour,
kirjaaja: hallintovirkamies R. Stefanova-Kamisheva,
ottaen huomioon kirjallisessa käsittelyssä ja 22.5.2025 pidetyssä istunnossa esitetyn,
ottaen huomioon huomautukset, jotka sille ovat esittäneet
–
K. M. H., edustajinaan D. I. Lyubenova, advokat, ja A. Schuster, avvocato,
–
Bulgarian hallitus, asiamiehinään T. Mitova ja R. Stoyanov,
–
Viron hallitus, asiamiehenään M. Kriisa,
–
Unkarin hallitus, asiamiehinään Zs. Biró-Tóth ja M. Z. Fehér,
–
Alankomaiden hallitus, asiamiehinään M. K. Bulterman, A. Hanje ja P. P. Huurnink,
–
Portugalin hallitus, asiamiehinään P. Barros da Costa, A. Pimenta, J. Ramos ja Â. Seiça Neves,
–
Euroopan komissio, asiamiehinään E. Montaguti ja I. Zaloguin,
kuultuaan julkisasiamiehen 4.9.2025 pidetyssä istunnossa esittämän ratkaisuehdotuksen,
on antanut seuraavan
tuomion
1
Ennakkoratkaisupyyntö koskee SEU 9 artiklan, SEUT 8, SEUT 10 ja SEUT 21 artiklan sekä Euroopan unionin perusoikeuskirjan (jäljempänä perusoikeuskirja) 7 artiklan tulkintaa.
2
Tämä pyyntö on esitetty asiassa, jossa asianosaisina ovat yhtäältä K. M. H. ja toisaalta Obshtina Stara Zagora (Stara Zagoran kunta, Bulgaria) ja joka koskee vaatimusta todeta K. M. H. naispuoliseksi henkilöksi määräämällä hänen etunimensä, patronyyminsä ja sukunimensä muuttamisesta ja tämän muutoksen merkitsemistä hänen syntymätodistukseensa.
Asiaa koskevat oikeussäännöt
Unionin oikeus
EU-sopimus
3
SEU 9 artiklassa määrätään seuraavaa:
”[Euroopan] unioni noudattaa kaikessa toiminnassaan kansalaistensa yhdenvertaisuuden periaatetta, jonka mukaan sen toimielimet, elimet ja laitokset kohtelevat kansalaisia yhdenvertaisesti. Unionin kansalainen on jokainen, jolla on jonkin jäsenvaltion kansalaisuus. Unionin kansalaisuus täydentää mutta ei korvaa jäsenvaltion kansalaisuutta.”
EUT-sopimus
4
SEUT 8 artiklassa määrätään seuraavaa:
”Unioni pyrkii kaikissa toimissaan poistamaan eriarvoisuutta miesten ja naisten välillä sekä edistämään miesten ja naisten välistä tasa-arvoa.”
5
SEUT 21 artiklan 1 kohdassa määrätään seuraavaa:
”Jokaisella unionin kansalaisella on oikeus vapaasti liikkua ja oleskella jäsenvaltioiden alueella, jollei perussopimuksissa määrätyistä tai niiden soveltamisesta annetuissa säännöksissä säädetyistä rajoituksista ja ehdoista muuta johdu.”
Perusoikeuskirja
6
Perusoikeuskirjan 7 artiklassa, jonka otsikko on ”Yksityis- ja perhe-elämän kunnioittaminen”, määrätään seuraavaa:
”Jokaisella on oikeus siihen, että hänen yksityis- ja perhe-elämäänsä, kotiaan sekä viestejään kunnioitetaan.”
7
Perusoikeuskirjan 52 artiklan, jonka otsikko on ”Oikeuksien ja periaatteiden ulottuvuus ja tulkinta”, 3 kohdassa määrätään seuraavaa:
”Siltä osin kuin tämän perusoikeuskirjan oikeudet vastaavat [Roomassa 4.11.1950 allekirjoitetussa] ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyssä yleissopimuksessa [(jäljempänä Euroopan ihmisoikeussopimus)] taattuja oikeuksia, niiden merkitys ja ulottuvuus ovat samat kuin mainitussa yleissopimuksessa. Tämä määräys ei estä unionia myöntämästä tätä laajempaa suojaa.”
Direktiivi 2004/38/EY
8
Euroopan unionin kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä oikeudesta liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella, asetuksen (ETY) N:o 1612/68 muuttamisesta ja direktiivien 64/221/ETY, 68/360/ETY, 72/194/ETY, 73/148/ETY, 75/34/ETY, 75/35/ETY, 90/364/ETY, 90/365/ETY ja 93/96/ETY kumoamisesta 29.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/38/EY (EUVL 2004, L 158, s. 77) 4 artiklan 3 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Jäsenvaltioiden on kunkin oman lainsäädäntönsä mukaisesti myönnettävä kansalaisilleen henkilötodistus tai passi, jossa mainitaan haltijan kansalaisuus, sekä uusittava se.”
Bulgarian oikeus
Väestörekisteristä annettu laki
9
Väestörekisteristä 27.7.1999 annetun lain (Zakon za grazhdanskata registratsia; DV nro 67, 27.7.1999) 9 §:n 1 momentissa säädetään seuraavaa:
”Bulgarian tasavallan alueella syntyvän Bulgarian kansalaisen nimi muodostuu etunimestä, patronyymistä ja sukunimestä. Nimen kolme osaa kirjataan syntymätodistukseen.”
10
Väestörekisteristä annetun lain 45 §:n 1 momentin 6–8 kohdan mukaan syntymätodistukseen merkitään vastasyntyneen nimi, lapsen henkilötunnus (vain Bulgarian kansalaisten kohdalla) sekä sukupuoli ja kansalaisuus.
Bulgarian henkilöllisyystodistuksia koskeva laki
11
Bulgarian henkilöllisyystodistuksia koskevan lain (Zakon za bulgarskite lichni dokumenti; DV nro 93, 11.8.1998), sellaisena kuin sitä sovelletaan pääasiassa (jäljempänä Bulgarian henkilöllisyystodistuksia koskeva laki), 9 §:n 1 momentissa säädetään seuraavaa:
”Jos henkilön nimi, henkilötunnus (kotimainen tai ulkomainen henkilötunnus), sukupuoli tai kansalaisuus muuttuu tai jos henkilön ulkonäkö muuttuu merkittävästi pysyvällä tavalla, henkilön on haettava uusia Bulgarian henkilöllisyystodistuksia enintään 30 päivän kuluessa.”
12
Bulgarian henkilöllisyystodistuksia koskevan lain 13 §:n 1 momentissa luetellaan henkilöllisyystodistusten tyypit. Näitä ovat muun muassa henkilökortti, passi ja ajokortti.
Pääasia ja ennakkoratkaisukysymykset
13
K. M. H. syntyi 7.8.1990 Bulgariassa. Hänet merkittiin tämän jäsenvaltion väestörekisteriin miespuoliseksi henkilöksi kyseistä sukupuolta vastaavalla nimellä, joka muodostuu etunimestä, patronyymistä ja sukunimestä. Hänelle annettiin myös miespuolisen henkilön henkilötunnus ja henkilöllisyystodistus.
14
Varhoven kasatsionen sadin (ylin yleinen tuomioistuin, Bulgaria), joka on ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin, toimittaman tosiseikkojen kuvauksen mukaan K. M. H. on lapsuudestaan alkaen aina pitänyt itseään naisena ulkonäön, käyttäytymisen, kokemisen, tunne-elämän ja käytöksen suhteen.
15
K. M. H. kävi joulukuussa 2014 psykologilla, joka totesi, että hänellä on sukupuoli-identiteetin dystrofia sekä vaikeuksia sosiaalisessa vuorovaikutuksessa ja ihmissuhteissa. Käytyään endokrinologian ja andrologian asiantuntijan vastaanotolla K. M. H. aloitti hormonihoidon Italiassa, jossa hän tällä hetkellä asuu, ja solmi vakaan perhesuhteen Italian kansalaisen kanssa.
16
Ristiriita yhtäältä K. M. H:n ulkonäön ja käytöksen ja toisaalta hänen henkilöllisyystodistuksiinsa merkityn sukupuolen välillä aiheutti hänelle päivittäin ja erityisesti työnhaussa harmia ja ongelmia, minkä vuoksi hän pyysi vuonna 2017 Rayonen sad Stara Zagoraa (Stara Zagoran piirituomioistuin, Bulgaria) toteamaan hänet naispuoliseksi henkilöksi määräämällä hänen nimensä K. M. H. (miespuolisen henkilön etunimi, patronyymi ja sukunimi) muuttamisesta muotoon K. M. H. (naispuolisen henkilön etunimi, patronyymi ja sukunimi) ja merkitsemään tämän muutoksen hänen syntymätodistukseensa.
17
Huolimatta K. M. H:n esittämistä lääkärinlausunnoista ja oikeudellisesta asiantuntijalausunnosta, joissa vahvistettiin K. M. H:n puoltama sukupuoli-identiteetti, hänen vaatimuksensa hylättiin sillä perusteella, että Bulgarian lainsäädännössä ei säädetä mahdollisuudesta muuttaa psykologisin perustein väestörekisteriasiakirjaan merkittyjä tosiseikkoja. Okrazhen sad Stara Zagora (Stara Zagoran maakunnallinen tuomioistuin, Bulgaria) vahvisti valituksen johdosta tämän hylkäävän päätöksen. Kyseisen tuomioistuimen mukaan kyseisessä lainsäädännössä säädetään, että sukupuoli merkitään syntymän yhteydessä ensisijaisten sukupuoliominaisuuksien perusteella. Sukupuolen muuttaminen on sallittua vain, jos se on välttämätöntä fyysisen muutoksen vuoksi.
18
Varhoven kasatsionen sad, jolle on tehty valitus, on todennut, että vaikka kansallisessa lainsäädännössä ei ole asiaa koskevia säännöksiä, yksityis- ja perhe-elämän kunnioittamista koskeva periaate edellyttää, että tuomioistuimet tutkivat jokaisessa yksittäistapauksessa henkilön sukupuoli-identiteetin muutoksen aineellisten edellytysten täyttymisen, joka on edellytyksenä tämän henkilön syntymätodistukseen merkittyjen henkilöoikeudelliseen asemaan liittyvien tietojen oikeudelliselle muuttamiselle, jotta yleisen edun ja yksilön edun välille voidaan luoda tarvittava asianmukainen tasapaino Euroopan ihmisoikeussopimuksen 8 artikla huomioon ottaen. Asia palautettiin tämän jälkeen Okrazhen sad Stara Zagoraan, jotta tämä hankkisi uusia todisteita K. M. H:n lääketieteellisestä tilanteesta.
19
Okrazhen sad Stara Zagora hylkäsi 21.11.2019 antamallaan ratkaisulla uudelleen K. M. H:n vaatimuksen sillä perusteella, että Bulgarian lainsäädännössä ei säädetä kyseisen henkilön itsemääräämisoikeuteen perustuvasta sukupuolenvaihtoa koskevasta menettelystä.
20
K. M. H. valitti tästä ratkaisusta Varhoven kasatsionen sadiin, joka on ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin.
21
Kyseinen tuomioistuin huomauttaa, että Varhoven kasatsionen sadin siviilijaostojen täysistunnon 20.2.2023 antama tulkintaratkaisu nro 2/20 (jäljempänä tulkintaratkaisu) sitoo sitä. Kyseisestä päätöksestä ilmenee, että Bulgariassa voimassa olevassa aineellisessa oikeudessa ei säädetä mahdollisuudesta muuttaa henkilön, joka väittää olevansa transsukupuolinen, väestörekisteriasiakirjoihin merkittyjä sukupuolta, nimeä ja henkilötunnusta koskevia tietoja. Mainitun päätöksen mukaan unionin oikeudessa ei edellytetä toisenlaista päätelmää, koska henkilöoikeudellista asemaa koskevat säännöt kuuluvat jäsenvaltioiden toimivaltaan. Sama tulkintaratkaisu perustuu muun muassa 26.10.2021 annettuun Konstitutsionen sadin (perustuslakituomioistuin, Bulgaria) tuomioon, jossa viimeksi mainittu tuomioistuin katsoi, että Bulgarian perustuslaissa tarkoitetun termin ”sukupuoli” on ymmärrettävä viittaavan ainoastaan sen biologiseen ulottuvuuteen niiden moraalisten ja/tai uskonnollisten sääntöjen ja periaatteiden vuoksi, joiden on oltava etusijalla transsukupuolisten henkilöiden etuun nähden.
22
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin on kuitenkin epävarma tulkintaratkaisussa omaksutusta tulkinnasta ensinnäkin Euroopan ihmisoikeussopimuksen 8 artiklan ja SEU 9 artiklan kannalta. Sukupuoleen perustuvan syrjinnän kieltävän kansallisen lainsäädännön soveltamisalan rajaaminen intersukupuolisiin henkilöihin merkitsisi nimittäin tällaista kyseisissä artikloissa tarkoitettua syrjintää. Kyseessä voisi olla myös bulgarialaisten transsukupuolisten henkilöiden oikeudenmukaista oikeudenkäyntiä koskevan oikeuden loukkaaminen, koska samanlaisia tai samankaltaisia tapauksia kohdeltaisiin eri tavoin muissa unionin jäsenvaltioissa.
23
Kyseinen tuomioistuin pohtii seuraavaksi, loukkaako kielto muuttaa syntymätodistukseen merkittyjä tietoja SEUT 8 ja SEUT 21 artiklassa mainittuja unionin kansalaisten yhdenvertaisuuden ja vapaan liikkuvuuden periaatteita, sellaisina kuin ne on vahvistettu perusoikeuskirjan 7 artiklassa, koska kyseiset henkilöt eivät voi todistaa henkilöllisyyttään henkilöllisyystodistuksillaan.
24
Kyseinen tuomioistuin katsoo lopuksi, että unionin tuomioistuimen on arvioitava, onko Konstitutsionen sadin antama Bulgarian perustuslain sitova tulkinta, jonka mukaan sanalla ”sukupuoli” tarkoitetaan ainoastaan sen biologista merkitystä, unionin oikeuden vaatimusten mukainen ja voiko se muodostaa oikeudellisen esteen sukupuoli-identiteetin huomioon ottamiselle väestörekisteriasiakirjoissa.
25
Tässä tilanteessa Varhoven kasatsionen sad on päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”1)
Ovatko SEU 9 artiklassa ja SEUT 8 ja SEUT 21 artiklassa tunnustetut ja – – perusoikeuskirjan 7 artiklassa sekä Euroopan ihmisoikeussopimuksen 8 artiklassa vahvistetut unionin kansalaisten yhdenvertaisuuden ja vapaan liikkuvuuden periaatteet esteenä jäsenvaltion kansalliselle lainsäädännölle, jolla suljetaan pois mahdollisuus muuttaa sellaisen hakijan sukupuolta, nimeä ja henkilötunnusta koskevia merkintöjä väestörekisteriasiakirjoissa, joka ilmoittaa olevansa transsukupuolinen?
2)
Ovatko SEU 9 artiklassa ja SEUT 8 artiklassa ja SEUT 21 artiklassa tunnustetut unionin kansalaisten yhdenvertaisuuden ja vapaan liikkuvuuden periaatteet sekä SEUT 10 artiklaan sisältyvä sukupuoleen, rotuun, etniseen alkuperään, uskontoon tai vakaumukseen, vammaisuuteen, ikään tai sukupuoliseen suuntautumiseen perustuvan syrjinnän kielto, jotka vahvistetaan perusoikeuskirjan 7 artiklassa ja Euroopan ihmisoikeussopimuksen 8 artiklassa, sekä tehokkaita oikeussuojakeinoja koskeva periaate esteenä kansalliselle oikeuskäytännölle (tässä [tulkintaratkaisulle]), jonka mukaan Euroopan unionin jäsenvaltion alueella voimassa olevassa objektiivisessa aineellisessa oikeudessa ei anneta mahdollisuutta muuttaa sellaisen hakijan sukupuolta, nimeä ja henkilötunnusta väestörekisteriasiakirjoissa, joka ilmoittaa olevansa transsukupuolinen, ja jossa hänet asetetaan siten eri asemaan kuin hän olisi toisessa jäsenvaltiossa, jonka oikeuskäytäntö on päinvastainen?
Onko sellainen kansallinen oikeuskäytäntö sallittu, jonka mukaan uskonnollisten arvojen ja moraalikäsitysten vuoksi sukupuoli-identiteettiä ei ole mahdollista muuttaa, ellei se ole välttämätöntä lääketieteellisistä syistä tiettyjen henkilöiden – intersukupuolisten henkilöiden – tapauksessa?
Onko sellainen kansallinen oikeuskäytäntö sallittu, jonka mukaan uskonnollisten arvojen ja moraalikäsitysten vuoksi sukupuolen muuttaminen on mahdollista vain tietyissä tapauksissa ja tietyille henkilöille (intersukupuolisille henkilöille) lääketieteellisistä syistä mutta ei sellaisissa tapauksissa, joissa sukupuoli-identiteettiä muutetaan muista, toisenlaisista lääketieteellisistä syistä?
3)
Sovelletaanko Euroopan unionin tuomioistuimen oikeuskäytännössä (5.6.2018 annetussa tuomiossa Coman ym., С-673/16, EU:C:2018:385 ja 14.12.2021 annetussa tuomiossa Stolichna obshtina, rayon Pancharevo, C‑490/20, EU:C:2021:1008) tunnustettua direktiivin 2004/38 ja SEUT 21 artiklan 1 kohdan soveltamiseen liittyvää Euroopan unionin jäsenvaltioiden velvollisuutta tunnustaa henkilöoikeudellinen asema, joka on toisessa jäsenvaltiossa vahvistettu tämän toisen jäsenvaltion oikeuden mukaisesti, myös sukupuolen osalta, joka on olennainen osa väestörekisterimerkintää, ja edellyttääkö kyseinen velvollisuus toisessa jäsenvaltiossa vahvistetun sukupuolen muuttamisen tapauksessa sitä, että tämä [muutos] merkitään Bulgarian tasavallan asiaa koskeviin rekistereihin, kun kyseisellä henkilöllä on myös Bulgarian kansalaisuus?
4)
Kun otetaan huomioon perusoikeuskirjasta ja Euroopan ihmisoikeussopimuksesta johtuva oikeudenmukaista oikeudenkäyntiä koskeva oikeus, sallitaanko Konstitutsionen sadin (perustuslakituomioistuin) antamaan tuomioon perustuva perustuslain sitova tulkinta, jonka mukaan käsite ’sukupuoli’ on ymmärrettävä ainoastaan biologisessa merkityksessä? Onko tämä tulkinta yhteensopiva unionin oikeuden vaatimusten kanssa ja voiko se merkitä oikeudellista estettä sukupuolen muuttamisen rekisteröinnille?”
Ennakkoratkaisukysymykset
Tutkittavaksi ottaminen
26
On kiistatonta, että jäsenvaltion kansalainen, joka on unionin kansalaisen ominaisuudessaan käyttänyt vapauttaan liikkua ja oleskella muussa jäsenvaltiossa kuin alkuperäjäsenvaltiossaan, voi vedota tähän ominaisuuteen liittyviin oikeuksiin, erityisesti niihin, joista määrätään SEUT 21 artiklan 1 kohdassa, myös tarvittaessa alkuperäjäsenvaltioonsa nähden (tuomio 23.10.2007, Morgan ja Bucher, C‑11/06 ja C‑12/06, EU:C:2007:626, 22 kohta; 5.6.2018, Coman ym., C‑673/16, EU:C:2018:385, 31 kohta ja tuomio 4.10.2024, Mirin, C‑4/23, EU:C:2024:845, 41 kohta).
27
Nyt käsiteltävässä asiassa ennakkoratkaisupyynnöstä ilmenee, että K. M. H. on käyttänyt SEUT 21 artiklan 1 kohdassa vahvistettua oikeuttaan liikkua ja oleskella vapaasti muussa jäsenvaltiossa kuin alkuperävaltiossaan, koska hän oleskelee Italiassa, jossa hänellä on vakiintunut perhesuhde.
28
Näin ollen vastaus ensimmäiseen ja toiseen kysymykseen, jotka koskevat muun muassa kyseisen 21 artiklan tulkintaa, on tarpeen, jotta ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin voi ratkaista käsiteltäväkseen saatetun asian. Nämä kysymykset on näin ollen otettava tutkittaviksi. Sama pätee neljänteen kysymykseen siltä osin kuin se koskee seurauksia siitä, että kansallinen oikeus, sellaisena kuin perustuslakituomioistuin on sitä tulkinnut, on mahdollisesti ristiriidassa unionin tuomioistuimen mainitusta 21 artiklasta tekemän tulkinnan kanssa.
29
Sitä vastoin siltä osin kuin kolmas kysymys perustuu oletukseen siitä, että kyseisen henkilön sukupuolenvaihdos on todettu muussa jäsenvaltiossa kuin kyseisen henkilön alkuperäjäsenvaltiossa, tällä kysymyksellä ei näytä olevan yhteyttä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen esittämään pääasian tosiseikkojen kuvaukseen.
30
Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan ennakkoratkaisupyynnön esittämisen oikeutuksena ei ole intressi saada neuvoa-antavia lausuntoja yleisistä tai hypoteettisista kysymyksistä vaan se, että pyyntö on olennaisesti tarpeen unionin oikeutta koskevan asian todelliseksi ratkaisemiseksi (ks. tuomio 16.12.1981, Foglia, 244/80, EU:C:1981:302, 18 kohta; tuomio 26.2.2013, Åkerberg Fransson, C‑617/10, EU:C:2013:105, 42 kohta ja tuomio 1.12.2022, DELID, C‑409/21, EU:C:2022:946, 37 kohta). Tästä seuraa, että kolmatta kysymystä ei oteta tutkittavaksi.
Ensimmäinen ja toinen kysymys
Alustavat huomautukset
31
Aluksi on muistutettava, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan kansallisten tuomioistuinten ja unionin tuomioistuimen välille SEUT 267 artiklalla luodussa yhteistyömenettelyssä unionin tuomioistuimen tehtävänä on antaa kansalliselle tuomioistuimelle hyödyllinen vastaus, jonka perusteella kansallinen tuomioistuin voi ratkaista siinä vireillä olevan asian. Tätä varten unionin tuomioistuin saattaa joutua ottamaan huomioon sellaisia unionin oikeussääntöjä, joihin kansallinen tuomioistuin ei ole ennakkoratkaisukysymyksessään viitannut (ks. tuomio 20.3.1986, Tissier, 35/85, EU:C:1986:143, 9 kohta ja tuomio 22.2.2024, Direcţia pentru Evidenţa Persoanelor şi Administrarea Bazelor de Date, C‑491/21, EU:C:2024:143, 23 kohta). Se, että ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin on muodollisesti rajoittanut kysymyksensä koskemaan vain unionin oikeuden joidenkin tiettyjen säännösten tai määräysten tulkintaa, ei estä unionin tuomioistuinta esittämästä sille kaikkia tulkintaan liittyviä seikkoja, jotka saattavat olla hyödyllisiä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen arvioidessa käsiteltävänään olevaa asiaa, poimimalla kaikista kyseisen tuomioistuimen esittämistä seikoista ja erityisesti ennakkoratkaisupyynnön perusteluista ne unionin oikeutta koskevat seikat, joita on syytä tulkita, kun otetaan huomioon riidan kohde (ks. tuomio 29.11.1978, Redmond, 83/78, EU:C:1978:214, 26 kohta ja tuomio 1.8.2025, Alace ja Canpelli, C‑758/24 ja C‑759/24, EU:C:2025:591, 45 kohta).
32
Tästä näkökulmasta on todettava, että ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee ensimmäisellä ja toisella kysymyksellään, joita on tarkasteltava yhdessä, unionin tuomioistuimelta SEU 9, SEUT 8, SEUT 10 ja SEUT 21 artiklan sekä perusoikeuskirjan 7 artiklan tulkintaa.
33
Kuten tämän tuomion 27 kohdassa on todettu, pääasiassa on kiistatonta, että K. M. H. on unionin kansalaisena käyttänyt SEUT 21 artiklan mukaista oikeuttaan liikkua ja oleskella vapaasti muussa jäsenvaltiossa kuin alkuperäjäsenvaltiossaan. Hän voi siis vedota mainitussa artiklassa myönnettyihin oikeuksiin, jollei – kuten sen 1 kohdassa määrätään – perussopimuksissa määrätyistä tai niiden soveltamisesta annetuissa säännöksissä säädetyistä rajoituksista ja ehdoista muuta johdu. Niistä säädetään direktiivissä 2004/38, jonka tarkoituksena on muun muassa vahvistaa näiden oikeuksien käyttämisen edellytykset ja niitä koskevat rajoitukset (tuomio 22.2.2024, Direcţia pentru Evidenţa Persoanelor şi Administrarea Bazelor de Date, C‑491/21, EU:C:2024:143, 27 kohta).
34
Tältä osin on todettava, että kyseisen direktiivin 4 artiklan 3 kohdassa velvoitetaan jäsenvaltiot myöntämään kansalaisilleen oman lainsäädäntönsä mukaisesti henkilötodistus tai passi, jossa mainitaan haltijan kansalaisuus, jotta he voivat käyttää oikeuttaan liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella (ks. vastaavasti tuomio 22.2.2024, Direcţia pentru Evidenţa Persoanelor şi Administrarea Bazelor de Date, C‑491/21, EU:C:2024:143, 35 kohta).
35
K. M. H:n pääasian menettelyssä vaatima sukupuolitietojen muuttaminen johtaa Bulgarian henkilöllisyystodistuksia koskevan lain 9 §:n 1 momentin, luettuna yhdessä 13 §:n 1 momentin kanssa, nojalla siihen, että K. M. H:lla on velvollisuus hakea uusia bulgarialaisia henkilöllisyystodistuksia.
36
Näin ollen ilman, että on tarpeen lausua SEU 9 artiklan sekä SEUT 8 ja SEUT 10 artiklan tulkinnasta, on katsottava, että ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee ensimmäisellä ja toisella kysymyksellään lähinnä, onko SEUT 21 artiklaa ja direktiivin 2004/38 4 artiklan 3 kohtaa, luettuina perusoikeuskirjan 7 artiklan valossa, tulkittava siten, että ne ovat esteenä jäsenvaltion lainsäädännölle, jossa ei sallita mainitun jäsenvaltion kansalaisen, joka on käyttänyt oikeuttaan liikkua ja oleskella vapaasti muussa jäsenvaltiossa, ensiksi mainitun jäsenvaltion väestörekisteriin kirjattujen sukupuoleen liittyvien tietojen kuten sukupuolen, sukunimen, patronyymin, etunimen ja henkilötunnuksen muuttamista.
Asiakysymys
37
Unionin oikeuden nykytilassa henkilöiden oikeudellinen asema, johon kuuluvat säännöt henkilön sukunimen, patronyymin, etunimen tai sukupuoli-identiteetin muutoksesta, on jäsenvaltioiden toimivaltaan kuuluva asia. Unionin oikeus ei vaikuta tähän toimivaltaan. Mainittua toimivaltaa käyttäessään kunkin jäsenvaltion on kuitenkin noudatettava unionin oikeutta ja erityisesti EUT-sopimuksen määräyksiä, jotka koskevat jokaiselle unionin kansalaiselle tunnustettua oikeutta liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella (ks. vastaavasti tuomio 26.6.2018, MB (Sukupuolenvaihdos ja vanhuuseläke), C‑451/16, EU:C:2018:492, 29 kohta; tuomio 14.12.2021, Stolichna obshtina, rayon Pancharevo, C‑490/20, EU:C:2021:1008, 52 kohta ja tuomio 4.10.2024, Mirin, C‑4/23, EU:C:2024:845, 53 kohta).
38
SEUT 21 artiklassa vahvistetun oikeuden liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella käyttämistä voi kuitenkin rajoittaa se, että jäsenvaltio kieltäytyy tunnustamasta sukupuoli-identiteetin muutosta, joka on toteutettu jäsenvaltiossa, jossa kyseinen unionin kansalainen on käyttänyt tätä oikeutta, tätä varten säädettyjen menettelyjen mukaisesti, riippumatta siitä, liittyykö kyseinen muutos sukunimen tai etunimen muutokseen. Sukunimen tai etunimen tavoin nimittäin sukupuoli määrittää henkilön identiteetin ja henkilöoikeudellisen aseman. Näin ollen se, että kieltäydytään muuttamasta ja tunnustamasta sukupuoli-identiteettiä, jonka jäsenvaltion kansalainen on saanut laillisesti vahvistetuksi toisessa jäsenvaltiossa, on omiaan aiheuttamaan tälle vakavaa haittaa hallinnollisesti, työelämässä ja yksityiselämässä (ks. vastaavasti tuomio 4.10.2024, Mirin, C‑4/23, EU:C:2024:845, 55 kohta).
39
Unionin kansalaisella, joka on käyttänyt oikeuttaan liikkua ja oleskella vapaasti toisessa jäsenvaltiossa ja joka oleskellessaan tässä toisessa jäsenvaltiossa on muuttanut etunimensä ja sukupuoli-identiteettinsä, on konkreettinen vaara joutua kahden eri etunimen käyttämisen ja kahden eri sukupuoli-identiteetin vahvistamisen johdosta hälventämään henkilöllisyyttään sekä esittämiensä henkilöllisyystodistusten aitoutta tai näihin asiakirjoihin sisältyvien tietojen todenperäisyyttä koskevia epäilyksiä, mikä on seikka, joka voi rajoittaa SEUT 21 artiklaan perustuvan oikeuden käyttämistä (ks. vastaavasti tuomio 14.10.2008, Grunkin ja Paul, C‑353/06, EU:C:2008:559, 28 kohta; tuomio 22.12.2010, Sayn-Wittgenstein, C‑208/09, EU:C:2010:806, 69 ja 70 kohta ja tuomio 4.10.2024, Mirin, C‑4/23, EU:C:2024:845, 56 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
40
Toisin kuin edellisessä kohdassa mainitussa tilanteessa, K. M. H:lla ei ole vastaanottavan jäsenvaltion, jonka alueella hän asuu, eli Italian tasavallan antamia asiakirjoja, jotka sisältäisivät hänen sukupuoli-identiteetistään tietoja, jotka olisivat erilaisia kuin sen jäsenvaltion, jonka kansalainen hän on eli Bulgarian tasavallan, väestörekisterissä olevat tiedot.
41
Kuten julkisasiamies on korostanut ratkaisuehdotuksensa 60 kohdassa, on kuitenkin kiistatonta, että K. M. H:n on tarpeen hälventää epäilyt, jotka johtuvat ristiriidasta yhtäältä hänellä olevan ainoan henkilökortin mukaisen sukupuolen ja toisaalta hänen kokemansa sukupuoli-identiteetin välillä.
42
K. M. H:n kirjallisista huomautuksista nimittäin ilmenee, että miespuolinen henkilöllisyys hänen henkilökortissaan tai hänelle annetuissa matkustusasiakirjoissa aiheuttaa hänelle huomattavia haittoja aina, kun hänen on todistettava henkilöllisyytensä lentoyhtiön tai hotellin henkilökunnalle tai myös lainvalvontaviranomaisille, erityisesti rajan ylittämisen yhteydessä.
43
Unionin tuomioistuin on sitä paitsi jo todennut tältä osin useaan otteeseen, että monet jokapäiväisen elämän toimet sekä julkisella että yksityisellä tasolla edellyttävät henkilöllisyyden todistamista, mikä tapahtuu yleensä passilla tai henkilökortilla (ks. vastaavasti tuomio 22.12.2010, Sayn-Wittgenstein, C‑208/09, EU:C:2010:806, 61 kohta; tuomio 12.5.2011, Runevič-Vardyn ja Wardyn, C‑391/09, EU:C:2011:291, 73 kohta ja tuomio 2.6.2016, Bogendorff von Wolffersdorff, C‑438/14, EU:C:2016:401, 43 kohta).
44
Henkilön ulkonäön ja hänen henkilökortissaan tai passissaan olevien sukupuoleen liittyvien tietojen välinen ristiriita on siten omiaan johtamaan siihen, että kyseisen henkilön on hälvennettävä epäilyjä, jotka koskevat hänen henkilöllisyyttään ja hänen esittämänsä henkilöllisyystodistuksen aitoutta tai siihen sisältyvien tietojen todenperäisyyttä, mikä voi rajoittaa SEUT 21 artiklaan perustuvan oikeuden käyttämistä.
45
Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan pääasiassa kyseessä olevan kaltainen henkilöiden vapaan liikkumisen rajoitus voi olla oikeutettu ainoastaan, jos se perustuu yleistä etua koskeviin objektiivisiin syihin ja on oikeassa suhteessa kansallisessa oikeudessa hyväksyttävästi tavoiteltuun päämäärään (tuomio 22.12.2010, Sayn-Wittgenstein, C‑208/09, EU:C:2010:806, 81 kohta; tuomio 5.6.2018, Coman ym., C‑673/16, EU:C:2018:385, 41 kohta ja tuomio 25.11.2025, Wojewoda Mazowiecki, C‑713/23, EU:C:2025:917, 55 kohta).
46
Nyt käsiteltävässä asiassa Bulgarian hallitus on tyytynyt väittämään, että sukupuoli-identiteetin oikeudellinen tunnustaminen kuuluu jäsenvaltioiden yksinomaiseen toimivaltaan. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin puolestaan viittaa kansalliseen oikeuskäytäntöön, jossa viitataan vain sukupuolen tunnustamiseen sen biologisessa merkityksessä sekä moraalisiin tai uskonnollisiin sääntöihin ja periaatteisiin käyttäytymisen säätelynä.
47
Vaikka henkilökortin tai passin kaltaisten henkilöllisyystodistusten laatiminen kuuluu sen jäsenvaltion viranomaisten yksinomaiseen toimivaltaan, jonka kansalainen kyseinen henkilö on, direktiivin 2004/38 4 artiklan 3 kohdan mukaan nämä asiakirjat on kuitenkin myönnettävä, jotta kyseinen henkilö voi käyttää oikeuttaan liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella (ks. vastaavasti tuomio 22.2.2024, Direcţia pentru Evidenţa Persoanelor şi Administrarea Bazelor de Date, C‑491/21, EU:C:2024:143, 35 kohta).
48
Lisäksi on niin, että kun jäsenvaltion toimenpide, jolla rajoitetaan EUT-sopimuksessa taattua perusvapautta, on oikeutettu unionin oikeudessa tunnustetun yleistä etua koskevan pakottavan syyn vuoksi, tällaisella toimenpiteellä sovelletaan unionin oikeutta perusoikeuskirjan 51 artiklan 1 kohdassa tarkoitetussa merkityksessä, joten sen on oltava sopusoinnussa perusoikeuskirjassa vahvistettujen perusoikeuksien kanssa ja erityisesti perusoikeuskirjan 7 artiklassa tarkoitetun yksityis- ja perhe-elämän kunnioittamista koskevan oikeuden kanssa (ks. tuomio 25.11.2025, Wojewoda Mazowiecki, C‑713/23, EU:C:2025:917, 55 ja 63 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
49
Kuten perusoikeuskirjan selityksistä (EUVL 2007, C 303, s. 17) ilmenee, perusoikeuskirjan 52 artiklan 3 kohdan mukaan oikeuksilla, jotka taataan perusoikeuskirjan 7 artiklassa, on sama merkitys ja sama ulottuvuus kuin oikeuksilla, jotka taataan Euroopan ihmisoikeussopimuksen 8 artiklassa, ja tämä viimeksi mainittu artikla muodostaa vähimmäissuojan tason (ks. vastaavasti tuomio 14.12.2021, Stolichna obshtina, rayon Pancharevo, C‑490/20, EU:C:2021:1008, 60 kohta; tuomio 4.10.2024, Mirin, C‑4/23, EU:C:2024:845, 63 kohta ja tuomio 25.11.2025, Wojewoda Mazowiecki, C‑713/23, EU:C:2025:917, 64 kohta).
50
Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan Euroopan ihmisoikeussopimuksen 8 artiklalla suojataan henkilön sukupuoli-identiteettiä yhtenä hänen yksityiselämänsä muodostavana seikkana ja yhtenä siihen läheisimmin liittyvistä näkökohdista. Näin ollen tämä 8 artikla kattaa jokaiselle kuuluvan oikeuden määrittää yksityiskohtaisesti identiteettinsä ihmisenä, mikä sisältää transsukupuolisten henkilöiden oikeuden itsensä toteuttamiseen ja fyysiseen ja henkiseen koskemattomuuteen sekä sukupuoli-identiteettinsä kunnioittamiseen ja tunnustamiseen. Tässä tarkoituksessa mainitussa 8 artiklassa asetetaan valtioille muun muassa toimintavelvoitteita, mikä edellyttää sellaisten tehokkaiden ja saatavilla olevien menettelyjen käyttöönottoa, joilla varmistetaan, että heidän oikeuttaan sukupuoli-identiteettiin tosiasiallisesti kunnioitetaan, eikä henkilön sukupuoli-identiteetin tunnustamisen edellytykseksi voida asettaa sellaisen sukupuolenkorjausleikkauksen suorittamista, jota kyseinen henkilö ei ole halunnut. Lisäksi on niin, että kun tämän oikeuden erityinen tärkeys otetaan huomioon, valtioilla on tällä alalla vain rajallinen harkintavalta (ks. vastaavasti tuomio 4.10.2024, Mirin, C‑4/23, EU:C:2024:845, 64 ja 65 kohta ja näissä kohdissa mainittu Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen oikeuskäytäntö ja tuomio 13.3.2025, Deldits, C‑247/23, EU:C:2025:172, 47 ja 48 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
51
Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen oikeuskäytännöstä ilmenee näin ollen, että Euroopan ihmisoikeussopimuksen 8 artiklan mukaan valtioiden on säädettävä sellaisesta selkeästä ja ennakoitavasta sukupuoli-identiteetin oikeudellista tunnustamista koskevasta menettelystä, joka mahdollistaa sukupuoleen liittyvien tietojen ja siis sukunimen, patronyymin, etunimen tai henkilötunnuksen muutoksen virallisiin asiakirjoihin nopealla, avoimella ja saatavilla olevalla tavalla (ks. vastaavasti tuomio 4.10.2024, Mirin, C‑4/23, EU:C:2024:845, 66 kohta ja mainittu Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen oikeuskäytäntö).
52
Kuten julkisasiamies on todennut ratkaisuehdotuksensa 91 ja 92 kohdassa, nyt käsiteltävässä asiassa Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen oikeuskäytännöstä – erityisesti 9.7.2020 annetusta Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen tuomiosta Y.T. v. Bulgaria (CE:ECHR:2020:0709JUD004170116), jonka ulottuvuuteen ei ole tältä osin vaikuttanut sen uudelleentarkastelu 4.7.2024 annetussa Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen tuomiossa Y.T. v. Bulgaria (CE:ECHR:2024:0704JUD004170116, 42 ja 43 kohta) ja 27.9.2022 annetusta Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen tuomiosta P.H. v. Bulgaria (CE:ECHR:2022:0927JUD004650920) – johtuu, että pääasiassa kyseessä olevan Bulgarian lainsäädännön on katsottava olevan yhteensoveltumaton Euroopan ihmisoikeussopimuksen 8 artiklan kanssa.
53
Tässä yhteydessä on joka tapauksessa myös muistutettava, että kansallista säännöstöä, joka on esteenä sille, että transsukupuolinen henkilö voi sukupuoli-identiteettinsä tunnustamisen puuttuessa täyttää unionin oikeudessa suojatun oikeuden saamisen kannalta tarpeellisen edellytyksen, on pidettävä lähtökohtaisesti yhteensoveltumattomana unionin oikeuden kanssa (ks. vastaavasti tuomio 7.1.2004, K. B., C‑117/01, EU:C:2004:7, 30–34 kohta; tuomio 27.4.2006, Richards, C‑423/04, EU:C:2006:256, 31 kohta ja tuomio 4.10.2024, Mirin, C‑4/23, EU:C:2024:845, 60 kohta).
54
Biologisen sukupuolen ja sukupuoli-identiteetin väliseen eroon perustuvan syrjinnän salliminen merkitsisi nimittäin sitä, että transsukupuolisen henkilön arvoa ja vapautta ei kunnioitettaisi, vaikka hänellä on siihen oikeus ja vaikka unionin tuomioistuimen on suojeltava sitä (ks. vastaavasti tuomio 30.4.1996, P. v. S., C‑13/94, EU:C:1996:170, 22 kohta).
55
Tästä seuraa, että tällainen jäsenvaltion säännöstö, jossa ei sallita sen kansalaisen, joka on käyttänyt oikeuttaan liikkua ja oleskella vapaasti muun jäsenvaltion alueella, sukupuoleen liittyvien tietojen muuttamista, on myös niiden perusoikeuksien vastainen, jotka perusoikeuskirjan 7 artiklassa taataan transsukupuolisille henkilöille. Tämän säännöstön ei voida katsoa antavan kyseisille henkilöille mahdollisuutta vedota tehokkaasti heille SEUT 21 artiklassa annettuihin oikeuksiin.
56
Edellä esitetyn perusteella ensimmäiseen ja toiseen kysymykseen on vastattava, että SEUT 21 artiklaa ja direktiivin 2004/38 4 artiklan 3 kohtaa, luettuina perusoikeuskirjan 7 artiklan valossa, on tulkittava siten, että ne ovat esteenä jäsenvaltion lainsäädännölle, jossa ei sallita tämän jäsenvaltion kansalaisen, joka on käyttänyt oikeuttaan liikkua ja oleskella vapaasti muussa jäsenvaltiossa, ensiksi mainitun jäsenvaltion väestörekisteriin kirjattujen sukupuoleen liittyvien tietojen kuten sukupuolen, sukunimen, patronyymin, etunimen ja henkilötunnuksen muuttamista.
Neljäs kysymys
57
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee neljännellä kysymyksellään lähinnä, onko unionin oikeutta tulkittava siten, että se on esteenä sille, että jäsenvaltion tuomioistuinta sitoo kyseisen jäsenvaltion perustuslakituomioistuimen sellainen tulkinta kansallisesta lainsäädännöstä, joka voi unionin tuomioistuimen unionin oikeudesta antaman tulkinnan vastaisesti muodostaa oikeudellisen esteen sukupuoleen liittyvien tietojen muutoksen kirjaamiselle mainitun jäsenvaltion väestörekisteriin.
58
Aluksi on huomattava, että kansallisen tuomioistuimen, joka on käyttänyt sille SEUT 267 artiklan toisessa kohdassa annettua mahdollisuutta, on tapauksen niin vaatiessa sivuutettava ylemmän kansallisen tuomioistuimen arvioinnit, jos se katsoo unionin tuomioistuimen tekemän tulkinnan perusteella, että ne eivät ole unionin oikeuden mukaisia, ja tapauksen niin vaatiessa jätettävä soveltamatta kansallista oikeussääntöä, jonka mukaan sen on noudatettava tämän ylemmän kansallisen tuomioistuimen ratkaisuja (ks. tuomio 16.1.1974, Rheinmühlen-Düsseldorf, 166/73, EU:C:1974:3, 4 ja 5 kohta; tuomio 5.10.2010, Elchinov, C‑173/09, EU:C:2010:581, 30 ja 31 kohta; tuomio 22.2.2022, RS (Perustuslakituomioistuimen tuomioiden vaikutus), C‑430/21, EU:C:2022:99, 75 kohta ja tuomio 26.9.2024, Energotehnica, C‑792/22, EU:C:2024:788, 61 kohta).
59
Tätä velvoitetta sovelletaan silloin, kun yleistä tuomioistuinta sitoo kansallisen perustuslakituomioistuimen ratkaisu, jonka se katsoo olevan unionin oikeuden vastainen (ks. vastaavasti tuomio 15.1.2013, Križan ym., C‑416/10, EU:C:2013:8, 70 ja 71 kohta; tuomio 22.2.2022, RS (Perustuslakituomioistuimen tuomioiden vaikutus), C‑430/21, EU:C:2022:99, 76 kohta ja tuomio 26.9.2024, Energotehnica, C‑792/22, EU:C:2024:788, 62 kohta).
60
Mainittua velvoitetta on nimittäin noudatettava, koska täysin vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan ei voida hyväksyä sitä, että kansallisen oikeuden säännöt, edes perustuslailliset säännöt, loukkaisivat unionin oikeuden yhtenäisyyttä ja tehokkuutta (ks. vastaavasti tuomio 17.12.1970, Internationale Handelsgesellschaft, 11/70, EU:C:1970:114, 3 kohta; tuomio 8.9.2010, Winner Wetten, C‑409/06, EU:C:2010:503, 61 kohta ja tuomio 15.1.2013, Križan ym., C‑416/10, EU:C:2013:8, 70 kohta).
61
Lisäksi on niin, että – kuten julkisasiamies on pääasiallisesti korostanut ratkaisuehdotuksensa 95 kohdassa – pääasiassa kyseessä olevia Bulgarian oikeuden säännöksiä voidaan ilmeisesti tulkita unionin tuomioistuimen tämän tuomion 56 kohdassa mainitseman ratkaisun mukaisesti. Edellä mainituista Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen 9.7.2020 annetusta tuomiosta Y.T. v. Bulgaria (CE:ECHR:2020:0709JUD004170116, 24–30 kohta) ja 27.9.2022 annetusta tuomiosta P.H. v. Bulgaria (CE:ECHR:2022:0927JUD004650920, 6 kohta) nimittäin ilmenee, että ennen tulkintaratkaisun antamista oikeuskäytännössä on tulkittu Bulgarian oikeutta siten, että siinä sallitaan oikeudellisen sukupuolenvaihdoksen tunnustaminen.
62
Tästä näkökulmasta on myös muistutettava, että vaatimus unionin oikeuden mukaisesta tulkinnasta sisältää kansallisille tuomioistuimille velvollisuuden muuttaa tarvittaessa vakiintunutta oikeuskäytäntöä, jos se perustuu sellaiseen kansallisen oikeuden tulkintaan, joka ei sovi yhteen unionin oikeuden kanssa, vaikka kyseinen oikeuskäytäntö olisi peräisin ylemmästä tuomioistuimesta. Niinpä ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin ei voi pääasiassa katsoa pätevästi, että sen on mahdoton tulkita kyseessä olevia kansallisia säännöksiä unionin oikeuden mukaisesti, vain sen takia, että kyseisen jäsenvaltion perustuslakituomioistuin nykyään niitä tulkitessaan antaa niille vakiintuneesti merkityksen, joka ei sovi yhteen unionin oikeuden kanssa (ks. vastaavasti tuomio 19.4.2016, DI, C‑441/14, EU:C:2016:278, 33 ja 34 kohta).
63
Lopuksi on syytä täsmentää, että sekä SEUT 21 artiklan 1 kohta ja perusoikeuskirjan 7 artikla ovat itsessään riittäviä eikä niitä tarvitse täsmentää unionin oikeuden tai kansallisen oikeuden säännöksillä, jotta yksityiset saisivat oikeuksia, joihin he voivat vedota sellaisinaan. On siis niin, että jos ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on todettava, ettei sen kansallista oikeutta ole mahdollista tulkita unionin oikeuden mukaisesti, sen on varmistettava toimivaltansa rajoissa yksityisille mainituista määräyksistä johtuva oikeussuoja ja taattava niiden tehokas vaikutus jättämällä tarvittaessa soveltamatta asianomaisia kansallisia säännöksiä (tuomio 25.11.2025, Wojewoda Mazowiecki, C‑713/23, EU:C:2025:917, 76 kohta).
64
Edellä esitetyn perusteella neljänteen kysymykseen on vastattava, että unionin oikeutta on tulkittava siten, että se on esteenä sille, että jäsenvaltion tuomioistuinta sitoo kyseisen jäsenvaltion perustuslakituomioistuimen sellainen tulkinta kansallisesta lainsäädännöstä, joka voi unionin tuomioistuimen unionin oikeudesta antaman tulkinnan vastaisesti muodostaa oikeudellisen esteen sukupuoleen liittyvien tietojen muutoksen kirjaamiselle mainitun jäsenvaltion väestörekisteriin.
Oikeudenkäyntikulut
65
Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely unionin tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta. Oikeudenkäyntikuluja, jotka ovat aiheutuneet muille kuin näille asianosaisille huomautusten esittämisestä unionin tuomioistuimelle, ei voida määrätä korvattaviksi.
Näillä perusteilla unionin tuomioistuin (toinen jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:
1)
SEUT 21 artiklaa sekä Euroopan unionin kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä oikeudesta liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella, asetuksen (ETY) N:o 1612/68 muuttamisesta ja direktiivien 64/221/ETY, 68/360/ETY, 72/194/ETY, 73/148/ETY, 75/34/ETY, 75/35/ETY, 90/364/ETY, 90/365/ETY ja 93/96/ETY kumoamisesta 29.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/38/EY 4 artiklan 3 kohtaa, luettuina Euroopan unionin perusoikeuskirjan 7 artiklan valossa,
on tulkittava siten, että
ne ovat esteenä jäsenvaltion lainsäädännölle, jossa ei sallita tämän jäsenvaltion kansalaisen, joka on käyttänyt oikeuttaan liikkua ja oleskella vapaasti muussa jäsenvaltiossa, ensiksi mainitun jäsenvaltion väestörekisteriin kirjattujen sukupuoleen liittyvien tietojen kuten sukupuolen, sukunimen, patronyymin, etunimen ja henkilötunnuksen muuttamista.
2)
Unionin oikeutta on tulkittava siten, että se on esteenä sille, että jäsenvaltion tuomioistuinta sitoo kyseisen jäsenvaltion perustuslakituomioistuimen sellainen tulkinta kansallisesta lainsäädännöstä, joka voi unionin tuomioistuimen unionin oikeudesta antaman tulkinnan vastaisesti muodostaa oikeudellisen esteen sukupuoleen liittyvien tietojen muutoksen kirjaamiselle mainitun jäsenvaltion väestörekisteriin.
Allekirjoitukset
(
*1
)	Oikeudenkäyntikieli: bulgaria.
(
i
)	Tämän asian nimi on kuvitteellinen nimi. Se ei vastaa asian minkään asianosaisen todellista nimeä.