Poslovni broj 4 Gž-3626/15-2 
 
 
 
 
U   I M E   R E P U B L I K E    H R V A T S K E 
 
R J E Š E NJ E 
 
 
Županijski sud u Zagrebu, kao sud drugog stupnja, p o sucu tog suda Željki Roži 
ć 
Kaleb, kao sucu pojedincu, u pravnoj stvari I-tužit elja A. J., OIB: … i II-tužiteljice M. J., 
OIB: …, oboje iz Z., …, koje zastupa punomo ćnik M. V., odvjetnik u R., protiv tuženika R. 
H.-T. eGen  iz R. A., …, OIB: …,  …, kojeg zastupa punomo ćnik K. H., odvjetnik u Z. 
odvjetni čkom uredu T. Z. i K. H. u V., radi utvr đenja ništetnosti, odlu čuju ći o žalbi tužitelja 
izjavljenoj protiv rješenja Op ćinskog gra đanskog suda u Zagrebu, poslovni broj P-5050/13-11 
od 1. prosinca 2014., dana 2. lipnja 2015.  
 
 
r i j e š i o    j e 
 
 Odbija se žalba I i II-tužitelja kao neosnovana i potvr 
đuje rješenje Op ćinskog 
gra đanskog suda u Zagrebu, poslovni broj P-5050/13-11 od 1. prosinca 2014. 
 
 Odbija se tuženik sa zahtjevom za naknadu troškova  odgovora na žalbu. 
 
  
Obrazloženje 
 
 Pobijanim prvostupanjskim rješenjem se pod to 
čkom I izreke taj sud oglasio apsolutno 
nenadležnim, a pod to čkom II izreke su ukinute sve provedene radnje i tuž ba tužitelja 
odba čena. 
 
 Protiv ozna 
čenog rješenja suda prvog stupnja žale se I i II-tuž itelji zbog pogrešno i 
nepotpuno utvr đenog činjeni čnog stanja i pogrešne primjene materijalnog prava s a 
prijedlogom ukinuti prvostupanjsko rješenje te odre diti nadležnost prvostupanjskog suda 
odnosno vratiti predmet prvostupanjskom sudu na ponovan postupak. 
 
 Tuženik se u odgovoru na žalbu protivi svim navodi ma žalbe tužitelja i predlaže žalbu 
odbiti u cijelosti i potvrditi pobijano prvostupanj sko rješenje uz naknadu troška sastava 
odgovora na žalbu. 
 
 Žalba je neosnovana.
Poslovni broj 4 Gž-3626/15-2 
 
 
2
 
 Prvostupanjski sud donosi pobijano rješenje primje nom odredbe čl. 55. Zakona o 
rješavanju sukoba zakona s propisima drugih zemalja  u odre đenim odnosima ("Narodne 
novine", broj: 53/91 i 88/01 – dalje: ZRS) budu ći da iz sadržaja spisa ne proizlazi kako 
tuženik ima na teritoriju R. H. svoje predstavništv o ili zastupništvo, a niti je u R. H. sjedište 
tvrtke kojoj je povjereno obavljanje tuženikovih po slova čime ocjenjuje kako nisu ispunjeni 
uvjeti iz ozna čene odredbe ZRS. 
 
 Prema odredbi 
čl. 27. Zakona o parni čnom postupku ("Narodne novine", broj: 53/91, 
91/92, 112/99, 117/03, 88/05, 2/07, 84/08, 123/08, 57/11, 148/11 i 25/13 – dalje: ZPP),  sud u 
R. H. je nadležan za su đenje kada je njegova nadležnost u sporu s me đunarodnim elementom 
izri čito odre đena zakonom ili me đunarodnim ugovorom, a ako u zakonu ili tom ugovoru 
nema izri čite odredbe o nadležnosti suda u R. H. za odre đenu vrstu sporova, nadležan je za 
su đenje u toj vrsti sporova i kad njegova nadležnost p roizlazi iz odredaba Zakona o mjesnoj 
nadležnosti suda u R. H.. 
 
 O nadležnosti suda u predmetnom sporu s me 
đunarodnim elementom,  mjerodavno 
pravo predstavlja Uredba vije ća broj 44/2001 od 22. prosinca 2000. o nadležnosti i izvršenju 
sudskih odluka u gra đanskim i trgova čkim predmetima (dalje: Uredba) kojom je u čl. 76. 
propisano da je ova Uredba obvezatna u cjelini i ne posredno se primjenjuje u državama 
članicama u skladu s ugovorom o osnivanju Europske z ajednice, a sve cijene ći činjenicu da je 
R. H. država članica Europske zajednice od 1. srpnja 2013. 
 
 Odredba 
čl. 2. st. 1. Uredbe propisuje da osobe s prebivališ tem u jednoj od država 
članica, utužuju se, bez obzira na njihovo državljanstvo, pred sudovima te države. 
 
 Dakle, prema navedenoj odredbi op 
će mjesna nadležnost je za su đenje u ovom sporu 
gdje su tužitelji podnijeli tužbu protiv tuženika sa sjedištem u R. A., a radi utvr đenja ništetnim 
ugovora o jednokratnom kreditu uz eventualno kumuli rani tužbeni zahtjev kojim se predlaže 
staviti izvan snage javnobilježni čke isprave i "prileže će ugovore", sud u R. A.. 
 
 U ovom predmetu tužitelji nisu dostavili niti ugov or o jednokratnom kreditu 
čiju 
ništetnost traže tužbenim zahtjevom, a niti "slijed e će javnobilježni čke isprave, kao i prileže će 
ugovore" tako da ovaj sud nije mogao procijeniti na dležnost u smislu odredbe čl. 23. st. 1. 
Uredbe koja propisuje isklju čivu nadležnost prema sporazumu stranaka od kojih ba rem jedna 
ima prebivalište na podru čju jedne države članice. 
 
 S druge strane tuženik je uz odgovor na tužbu dost avio Osnovna pravila za poslovne 
odnose izme 
đu stranke i kreditne ustanove propisane op ćim uvjetima poslovanja tuženika, 
verzija 2007 (list 104-112 spisa- dalje: Osnovna pravila). 
 
 U ozna 
čenim Osnovnim pravilima tuženika  je odjeljkom 7 to č. 1 propisano da su 
mjesto izvršenja za obje ugovorne strane poslovne p rostorije one poslovnice kreditne 
ustanove s kojom je posao zaklju čen, a pod to čkom 2 je propisano da za sve pravne odnose 
izme đu stranke i kreditne ustanove vrijedi austrijsko pr avo. Pod to čkom 3 (podto čka 21) je 
propisano da tužbe poduze ća protiv kreditne ustanove mogu se uložiti samo pri  stvarno 
nadležnom sudu u sjedištu glavne podružnice kreditn e ustanove, a koja nadležnost je 
mjerodavna i za tužbe kreditne ustanove protiv poduzetnika.
Poslovni broj 4 Gž-3626/15-2 
 
 
3
 
 Dakle, tuženik je za razliku od tužitelja dokazao da su se stranke sporazumjele kako će 
sud Austrije biti nadležan za rješavanje sporova ko ji nastaju iz odre đenog pravnog odnosa, a 
sukladno odredbama odjeljka F ozna čenih Osnovnih pravila za poslovne odnose izme đu 
stranki i kreditne ustanove. 
 
 S obzirom da u ovom postupku predmet tužbe nisu st varna prava na nekretninama, ve 
ć 
se radi o tužbi radi proglašenja ništetnosti ugovor a o kreditu s time da kao posljedicu te 
ništetnosti tužitelji traže i brisanje upisanih ter eta na nekretninama, a temeljem jednokratnog 
kredita zaklju čenog i osiguranog javnobilježni čkim o čitovanjem čija se ništetnost traži 
tužbom, nisu osnovani žalbeni navodi tužitelja koji ma ukazuju na „mješavinu stvarnopravnog 
i obveznopravnog odnosa“, jer se, upravo suprotno, ovdje radi o obveznopravnom zahtjevu 
tužitelja. 
 
 Zbog toga ne može do 
ći do primjene odredba čl. 22. to č. 1. Uredbe koja propisuje 
isklju čivu nadležnost suda države članice gdje leže nekretnine. 
 
 Slijedom navedenog, ne radi se o predmetu koji bi predstavljao stvarno pravo na 
nekretninama pa je neosnovan žalbeni razlog pogrešn e primjene materijalnog prava kojega 
isti 
ču tužitelji, a u odjeljku F to č. 21 podto čka 1 Osnovnih pravila su stranke ugovorile da se 
tužbe protiv ovdje ozna čenog tuženika mogu uložiti samo pri stvarno nadležn om sudu u 
sjedištu glavne podružnice tuženika pa tako ovdje d olazi do primjene odredba čl. 23. st. 1.a 
Uredbe uslijed čega dakle, nisu ostvareni žalbeni razlozi. 
 
 Zbog toga je prvostupanjski sud, iako pogrešnom pr imjenom materijalnog prava, 
pravilno odlu 
čio da za su đenje nije nadležan sud R. H. te je pobijano prvostu panjsko rješenje 
doneseno pravilnom primjenom odredbe čl. 16. st. 3. ZPP. 
 
  Cijene 
ći navedeno, valjalo je, na osnovi odredbe čl. 380. to č. 2. ZPP, odbiti žalbu 
tužitelja kao neosnovanu i potvrditi pobijano prvostupanjsko rješenje. 
 
 Tuženiku nije priznat trošak sastava odgovora na ž albu jer to nije bila potrebna 
parni 
čna radnja ( čl. 155. st. 1. ZPP). 
  
  
U Zagrebu 2. lipnja 2015. 
 
                          S u d a c: 
                 Željka Roži 
ć Kaleb