62021CJ0198
TEISINGUMO TEISMO (ketvirtoji kolegija) SPRENDIMAS
2024 m. rugsėjo 19 d. (
*1
)
„Apeliacinis skundas – Institucinė teisė – Bendras Europos Parlamento nario statusas – Italijos rinkimų apygardose išrinkti Europos Parlamento nariai – Italijos Deputatų Rūmų priimtas sprendimas dėl pensijų – Italijos parlamento narių pensijų dydžio pakeitimas – Europos Parlamento atliktas atitinkamas buvusių Italijoje išrinktų jo narių pensijų dydžio koregavimas – Parlamento sprendimų pakeitimas – Išlikęs suinteresuotumas kreiptis į teismą dėl Europos Sąjungos Bendrojo Teismo sprendimo panaikinimo“
Byloje C‑198/21 P
dėl 2021 m. kovo 29 d. pagal Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 56 straipsnį pateikto apeliacinio skundo
Giacomo Santini, gyvenantis Trente (Italija),
Marco Cellai, gyvenantis Florencijoje (Italija),
Domenico Ceravolo, gyvenantis Noventa Padovana (Italija),
Natalino Gatti, gyvenantis Nonantoloje (Italija),
Rosa Maria Avitabile, Antonio Mazzone įpėdinė, gyvenanti Neapolyje (Italija),
Luigi Moretti, gyvenantis Nembre (Italija),
Gabriele Sboarina, gyvenantis Veronoje (Italija),
Lina Wuhrer, gyvenanti Brešoje (Italija),
Patrizia Capraro, gyvenanti Romoje (Italija),
Luciana Meneghini, Ferruccio Pisoni įpėdinė, gyvenanti Trente,
atstovaujami avvocato M. Paniz,
apeliantai,
dalyvaujant kitai proceso šaliai:
Europos Parlamentui, atstovaujamam S. Alves ir S. Seyr,
atsakovui pirmojoje instancijoje,
TEISINGUMO TEISMAS (ketvirtoji kolegija),
kurį sudaro kolegijos pirmininkas C. Lycourgos, teisėjai O. Spineanu-Matei, J.‑C. Bonichot, S. Rodin (pranešėjas) ir L. S. Rossi,
generalinė advokatė J. Kokott,
kancleris A. Calot Escobar,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį,
susipažinęs su 2024 m. sausio 11 d. posėdyje pateikta generalinės advokatės išvada,
priima šį
Sprendimą
1
Apeliaciniu skundu Giacomo Santini, Marco Cellai, Domenico Ceravolo, Natalino Gatti, Rosa Maria Avitabile, Antonio Mazzone įpėdinė, Luigi Moretti, Gabriele Sboarina, Lina Wuhrer, Patrizia Capraro ir Luciana Meneghini, Ferruccio Pisoni įpėdinė, prašo panaikinti 2021 m. vasario 10 d. Europos Sąjungos Bendrojo Teismo sprendimą Santini ir kt. / Parlamentas (T‑345/19, T‑346/19, T‑364/19–T‑366/19, T‑372/19–T‑375/19 ir T‑385/19, EU:T:2021:78; toliau – skundžiamas sprendimas), kuriuo Bendrasis Teismas atmetė jų ieškinį dėl, pirma, 2019 m. balandžio 11 d. raštų ir, kiek tai susiję su L. Meneghini, F. Pisoni įpėdine, 2019 m. gegužės 8 d. rašto, kuriuos apeliantų atveju priėmė Europos Parlamentas (toliau kartu – ginčijami sprendimai) ir kurie susiję su pensijų, kurias apeliantai gauna 2019 m. sausio 1 d. įsigaliojus 2018 m. liepos 12 d.Ufficio di Presidenza della Camera dei deputati (Deputatų rūmų valdyba, Italija) sprendimui Nr. 14/2018 (toliau – Sprendimas Nr. 14/2018), dydžio patikslinimu, panaikinimo ir, antra, dėl žalos, kurią apeliantai tariamai patyrė dėl šių aktų, atlyginimo.
I. Teisinis pagrindas
A. Sąjungos teisė
1.
IKIM taisyklės
2
Iki 2009 m. liepos 14 d. galiojusios redakcijos Europos Parlamento narių išlaidų kompensavimo ir išmokų mokėjimo taisyklių (toliau – IKIM taisyklės) III priedo 1 straipsnyje buvo numatyta:
„1.   Visi Europos Parlamento nariai turi teisę į senatvės pensiją.
2.   Kol nėra sukurta galutinė Europos Bendrijų pensijų sistema visiems Europos Parlamento nariams ir jeigu nacionalinė sistema nenumato pensijos, arba numatomos pensijos dydis ir (ar) sąlygos neatitinka pensijos, nustatomos valstybės narės nacionalinio Parlamento nariams valstybėje, kurioje narys buvo išrinktas, tuomet, Parlamento nariui pateikus prašymą, iš Europos Sąjungos biudžeto Parlamento skyriaus mokama laikina pensija.“
3
IKIM taisyklių III priedo 2 straipsnyje buvo nustatyta:
„1.   Laikinos senatvės pensijos dydis ir sąlygos atitinka valstybės narės, kurioje narys buvo išrinktas, Parlamento žemųjų rūmų nario senatvės pensijos dydį ir sąlygas.
2.   Narys, norėdamas gauti pensiją pagal 1 straipsnio 2 dalies nuostatas Europos Sąjungos biudžetui moka įmoką, kuri apskaičiuojama taip, kad narys sumokėtų tokią pat [bendrą] sumą, kokią pagal nacionalinius įstatymus sumoka valstybės, kurioje jis buvo išrinktas, Parlamento žemųjų rūmų narys.“
4
IKIM taisyklių III priedo 3 straipsnio 1 ir 2 dalys suformuluotos taip:
„1.   Prašymas tapti šios laikinos senatvės pensijų sistemos dalyviu turi būti pateiktas per dvylika mėnesių nuo atitinkamo nario mandato pradžios.
Šiam terminui pasibaigus, narystės senatvės pensijų sistemoje pradžia laikoma pirma mėnesio, kai buvo gautas prašymas, diena.
2.   Prašymas dėl senatvės pensijos mokėjimo turi būti pateiktas per šešis mėnesius nuo teisės atsiradimo.
Šiam terminui pasibaigus, pensija mokama nuo pirmos kalendorinio mėnesio, kai buvo gautas prašymas, dienos.“
2.
Parlamento narių statutas
5
2005 m. rugsėjo 28 d. Parlamento sprendimo 2005/684/EB (Euratomas) dėl Europos Parlamento narių statuto priėmimo (OL L 262, 2005, p. 1; toliau – Parlamento narių statutas), įsigaliojusio 2009 m. liepos 14 d., 25 straipsnio 1 ir 2 dalyse nurodyta:
„1.   Parlamento nariai, kurie buvo Parlamento nariais iki šio Statuto įsigaliojimo ir buvo pakartotinai išrinkti, visam savo kadencijos laikotarpiui gali pasirinkti valstybės narės sistemą, taikytiną atlyginimui, pereinamojo laikotarpio pašalpai ir įvairioms pensijoms.
2.   Šie mokėjimai atliekami iš atitinkamos valstybės narės biudžeto.“
6
Parlamento narių statuto 28 straipsnio 1 dalyje numatyta:
„Teisės į pensijas, kurias Parlamento nariai šio Statuto taikymo metu įgijo pagal valstybių narių teisės aktus, turi būti visiškai išsaugotos.“
3.
Įgyvendinimo taisyklės
7
2008 m. gegužės 19 d. ir liepos 9 d. Europos Parlamento biuro sprendimo 2009/C 159/01 dėl Europos Parlamento narių statuto įgyvendinimo taisyklių (OL C 159, 2009, p. 1), su pakeitimais, padarytais 2010 m. gruodžio 13 d. Europos Parlamento biuro sprendimu 2010/C 340/06 (OL C 340, 2010, p. 6) (toliau – įgyvendinimo taisyklės), 7 konstatuojamojoje dalyje teigiama:
„<…> svarbu pereinamojo laikotarpio nuostatose užtikrinti, kad asmenys, kuriems buvo skirtos išmokos pagal IKIM taisykles, ir toliau galėtų jomis naudotis remiantis teisėtų lūkesčių [apsaugos] principu, kai bus panaikintos pastarosios taisyklės. Taip pat reikėtų užtikrinti teises į pensiją, įgytas pagal IKIM taisykles prieš įsigaliojant [Parlamento narių statutui].“
8
Įgyvendinimo taisyklių 49 straipsnio 1 dalyje nurodyta:
„Parlamento nariai, kurie vykdė savo įgaliojimus ne mažiau kaip vienus metus, turi teisę, pasibaigus įgaliojimų vykdymo laikui, gauti senatvės pensiją iki gyvos galvos nuo pirmos mėnesio, einančio po mėnesio, kurį jiems sukako 63 metai, dienos.
Buvę Parlamento nariai arba jų teisiniai atstovai pateikia prašymus išmokėti senatvės pensiją per šešis mėnesius nuo teisės atsiradimo, išskyrus nenugalimos jėgos (force majeure) atvejus. Šiam terminui pasibaigus, pirmoji mėnesio, kurį buvo gautas prašymas, diena laikoma senatvės pensijos mokėjimo pradžios data.“
9
Šios įgyvendinimo taisyklės, remiantis jų 73 straipsniu, įsigaliojo Parlamento narių statuto įsigaliojimo dieną, t. y. 2009 m. liepos 14 d.
10
Įgyvendinimo taisyklių 74 straipsnyje patikslinta, kad, išskyrus IV antraštinės dalies pereinamojo laikotarpio nuostatose ir, be kita ko, 75 straipsnyje nurodytus atvejus, IKIM taisyklės netenka galios įsigaliojus Parlamento narių statutui.
11
Įgyvendinimo taisyklių 75 straipsnis suformuluotas taip:
„1.   Našlių [maitintojo netekimo] pensija, netekto darbingumo pensija, išlaikomiems vaikams mokama papildoma netekto darbingumo pensija ir senatvės pensija, kurios buvo skirtos vadovaujantis IKIM taisyklių I, II ir III priedais, ir toliau mokamos remiantis šiais priedais asmenims, kurie gaudavo šias pensijas iki [Parlamento narių statuto] įsigaliojimo dienos.
Jei buvęs Parlamento narys, gaudavęs netekto darbingumo pensiją, mirė po 2009 m. liepos 14 d., našlių [maitintojo netekimo] pensija mokama jo (jos) sutuoktiniams, nuolatiniams santuokos neįregistravusiems partneriams arba išlaikomiems vaikams, vadovaujantis IKIM taisyklių I priede nustatytomis sąlygomis.
2.   Išlieka teisės į senatvės pensiją, pagal minėtąjį III priedą įgytos iki [Parlamento narių statuto] įsigaliojimo dienos. Asmenys, įgiję teises pagal šią pensijų sistemą, gauna pensiją, apskaičiuojamą atsižvelgiant į jų teises, įgytas pagal minėtąjį III priedą, kai jie atitinka atitinkamos valstybės narės teisės aktuose šiuo klausimu numatytas sąlygas ir kai pateikia minėtojo III priedo 3 straipsnio 2 dalyje numatytą prašymą.“
B. Italijos teisė
12
Sprendimo Nr. 14/2018 1 straipsnio 1–3 dalyse nustatyta:
„1.   Nuo 2019 m. sausio 1 d. tiesioginių ir maitintojo netekimo išmokų iki gyvos galvos ir dalies proporcingų tiesioginių ir maitintojo netekimo išmokų iki gyvos galvos, į kurias teisės buvo įgytos pagal 2011 m. gruodžio 31 d. galiojusius teisės aktus, dydžiai apskaičiuojami pagal šiame sprendime numatytą naują tvarką.
2.   Pirmesnėje dalyje nurodytas naujas skaičiavimas atliekamas individualios įmokos dydį padauginant iš perskaičiavimo koeficiento, susijusio su parlamento nario amžiumi tą dieną, kai parlamento narys įgijo teisę į išmoką iki gyvos galvos arba į proporcingą išmoką.
3.   Taikomi prie šio sprendimo pridėtoje 1 lentelėje nurodyti perskaičiavimo koeficientai.“
II. Ginčo aplinkybės
13
Ginčo aplinkybės išdėstytos skundžiamo sprendimo 14–21 punktuose. Nagrinėjant šį apeliacinį skundą jas galima apibendrinti taip, kaip nurodyta toliau.
14
Visi apeliantai yra buvę Europos Parlamento nariai, išrinkti Italijoje, arba jų įpėdiniai, gaunantys senatvės pensiją arba maitintojo netekimo pensiją (toliau – pensija).
15
Parlamentas, prie 2019 m. sausio mėn. pensijos lapelio pridėdamas komentarą, informavo apeliantus apie tai, kad jų pensijos dydis gali būti peržiūrėtas įgyvendinant Sprendimą Nr. 14/2018 ir kad dėl šio naujo apskaičiavimo būdo gali būti susigrąžintos nepagrįstai išmokėtos sumos.
16
Nuo 2019 m. sausio 1 d. Parlamentas, taikydamas šį sprendimą pagal IKIM taisyklių III priedo 2 straipsnio 1 dalį, sumažino apeliantų pensijos dydį.
17
Parlamento Finansų generalinio direktorato (GD) „Parlamento narių darbo užmokesčio ir socialinių teisių“ skyriaus vadovo (toliau – skyriaus vadovas) raštu be datos, pridėtu prie apeliantų 2019 m. vasario mėn. pensijų lapelių, Parlamentas visų pirma juos įspėjo, kad 2019 m. sausio 11 d. nuomone Nr. SJ-0836/18 Parlamento Teisės tarnyba patvirtino, jog Sprendimas Nr. 14/2018 automatiškai taikomas jų situacijoje (toliau – Teisės tarnybos nuomonė). Be to, gavęs reikiamą informaciją iš Camera dei deputati (Deputatų Rūmai, Italija) Parlamentas apeliantams praneš apie naujai nustatytą jų pensijos dydį ir per ateinančius dvylika mėnesių susigrąžins galimą išmokų skirtumą. Galiausiai Parlamentas apeliantus informavo, kad galutinis jų pensijos dydis bus nustatytas oficialiu aktu, dėl kurio bus galima pateikti skundą arba ieškinį dėl panaikinimo.
18
Ginčijamais sprendimais skyriaus vadovas, pirma, informavo apeliantus, kad jų pensijos dydis bus koreguojamas pagal IKIM taisyklių III priedo 2 straipsnio 1 dalį, kadangi Italijoje buvusiems nacionalinio parlamento nariams Deputatų Rūmų pagal Sprendimą Nr. 14/2018 mokamų analogiškų pensijų dydis buvo sumažintas. Antra, apeliantų pensijų dydis bus koreguojamas nuo 2019 m. balandžio mėn. ir galios atgaline data nuo 2019 m. sausio 1 d. pagal šių sprendimų priede pateiktus naujų pensijų dydžių nustatymo projektus. Galiausiai ginčijamuose sprendimuose apeliantams nustatytas 30 dienų terminas nuo jų gavimo dienos pateikti pastabas. Nepateikus pastabų, šių sprendimų pasekmės bus laikomos galutinėmis ir, be kita ko, reikš tai, kad už laikotarpį nuo 2019 m. sausio iki kovo mėn. teisiškai nepagrįstai gautas sumas reikės susigrąžinti.
19
Kadangi nė vienas apeliantas nepateikė tokių pastabų per nustatytą terminą, pasibaigus šiam terminui ginčijamų sprendimų padariniai jiems tapo galutiniai.
III. Procesas Bendrajame Teisme ir skundžiamas sprendimas
20
2019 m. birželio 10 d. (bylos T‑345/19 ir T‑346/19), birželio 17 d. (bylos T‑364/19 ir T‑365/19), birželio 18 d. (byla T‑366/19), birželio 20 d. (bylos T‑372/19–T‑375/19) ir birželio 25 d. (byla T‑385/19) Bendrojo Teismo kanceliarija gavo apeliantų ieškinius dėl ginčijamų sprendimų panaikinimo.
21
Grįsdami ieškinius apeliantai rėmėsi aštuoniais pagrindais. Ieškinio pirmasis pagrindas grindžiamas tuo, kad ginčijamų sprendimų rengėjas neturėjo įgaliojimų ir kad automatinis Sprendimo Nr. 14/2018 taikymas buvo neteisėtas. Ieškinio antrasis pagrindas buvo grindžiamas IKIM taisyklių, Parlamento narių statuto ir Įgyvendinimo taisyklių pažeidimu. Ieškinio trečiasis pagrindas buvo grindžiamas Parlamento narių statuto 28 straipsnio ir įgyvendinimo taisyklių 75 ir 76 straipsnių pažeidimu. Ieškinio ketvirtasis pagrindas buvo grindžiamas Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos (toliau – Chartija) 49 straipsnio ir bausmių teisėtumo principo, taip pat negaliojimo atgal ir lygybės principų pažeidimu. Ieškinio penktasis pagrindas buvo grindžiamas teisės į nuosavybę pažeidimu. Ieškinio šeštasis pagrindas buvo grindžiamas teisėtų lūkesčių apsaugos, teisinio saugumo ir įgytų teisių apsaugos principų pažeidimu. Ieškinio septintasis pagrindas buvo grindžiamas protingumo, proporcingumo ir vienodo požiūrio principų pažeidimu. Ieškinio aštuntasis pagrindas buvo grindžiamas protingumo, proporcingumo, lygybės ir solidarumo principų pažeidimu.
22
Skundžiamu sprendimu Bendrasis Teismas atmetė visus šiuos pagrindus, taigi ir visą ieškinį.
IV. Procesas ir šalių reikalavimai Teisingumo Teisme
23
Apeliantai Teisingumo Teismo prašo:
–
panaikinti skundžiamą sprendimą,
–
panaikinti ginčijamus sprendimus ir
–
priteisti iš Parlamento bylinėjimosi apeliacinėje instancijoje ir Bendrajame Teisme išlaidas.
24
Parlamentas Teisingumo Teismo prašo:
–
atmesti apeliacinį skundą ir
–
priteisti iš apeliantų bylinėjimosi apeliacinėje instancijoje ir Bendrajame Teisme išlaidas.
25
2022 m. sausio 12 d. byloje C‑391/21 P Enrico Falqui pateikė Teisingumo Teismo kanceliarijai 2021 m. gruodžio 23 d.Consiglio di giurisdizione della Camera dei deputati (Deputatų Rūmų jurisdikcijos taryba, Italija) sprendimo Nr. 4/2021 (toliau – Sprendimas Nr. 4/2021), kuriuo panaikintas Sprendimas Nr. 14/2018, kopiją. Tuo metu šio dokumento dar nebuvo byloje.
26
2022 m. kovo 9 d. apeliantai Teisingumo Teismo kanceliarijai pateikė minėtą sprendimą.
27
Šioje byloje, taip pat bylose Falqui / Parlamentas (C‑391/21 P) ir Coppo Gavazzi ir kt. / Parlamentas (C‑725/20 P) 2022 m. kovo 16 d. Teisingumo Teismo kanceliarija šalims perdavė teisėjo pranešėjo ir generalinės advokatės pagal Teisingumo Teismo procedūros reglamento 62 straipsnį priimtą proceso organizavimo priemonę, kuria šalių buvo paprašyta pateikti visus dokumentus, galinčius turėti įtakos jų bylos dalykui, visų pirma Sprendimą Nr. 4/2021.
28
2022 m. kovo 23 d. apeliantai šioje byloje pateikė keletą dokumentų, įskaitant Sprendimą Nr. 4/2021. 2022 m. kovo 29 d. Parlamentas taip pat pateikė kelis dokumentus, įskaitant Sprendimą Nr. 4/2021 ir dokumentą „Italijos Deputatų Rūmų priimtos naujos pensijų apskaičiavimo taisyklės“. Ši institucija taip pat informavo Teisingumo Teismą, kad gavusi papildomus Deputatų Rūmų paaiškinimus dėl praktinio šių taisyklių taikymo, ji perskaičiuos apeliantų senatvės pensijas ir nusiųs jiems naują sprendimo dėl jų teisių į pensiją nustatymo projektą, dėl kurio apeliantai galės pateikti pastabas prieš priimant galutinį sprendimą.
29
2022 m. spalio 12 d. ir lapkričio 29 d. Parlamentas Teisingumo Teismo kanceliarijai pateikė galutinius sprendimus, kuriais nustatomas naujas pensijų, kurios apeliantams bus mokamos nuo 2022 m. lapkričio mėn. kartu su mokėtinomis nepriemokomis, dydis (toliau – nauji Parlamento sprendimai).
30
2022 m. spalio 25 d. sprendimu Teisingumo Teismo pirmininkas pasiūlė šalims nurodyti, ar, pirma, jos mano, kad nauji Parlamento sprendimai ex tunc pakeitė ginčijamus sprendimus, ir, antra, kad po šių sprendimų priėmimo apeliacinio skundo dalykas išliko.
31
2022 m. lapkričio 29 d. Parlamentas nurodė, kad, jo nuomone, nauji Parlamento sprendimai ex tunc pakeitė ginčijamus sprendimus, tačiau apeliacinio skundo dalykas išliko. Iš tiesų Teisingumo Teismas, veikdamas šalių ir gero teisingumo vykdymo interesais, turėtų priimti sprendimą dėl apeliacinio skundo pagrįstumo, siekiant atsakyti į klausimą, ar skundžiamame sprendime padaryta teisės klaida ir ar Parlamentas, remdamasis IKIM taisyklių III priedo 2 straipsnio 1 dalimi, gali perskaičiuoti apeliantų pensijas, taikytiems nacionalinės teisės aktams pasikeitus.
32
2022 m. lapkričio 29 d. rašte apeliantai nurodė, kad, jų nuomone, visi apeliacinio skundo pagrindai išlieka svarbūs ir aktualūs, kadangi nauji Parlamento sprendimai nepakeitė ginčijamų sprendimų (šie toliau galioja visa apimtimi). Nauji Parlamento sprendimai, kaip ir ginčijami sprendimai, reiškia naują jų pensijos dydžio apskaičiavimą ir, pakeisdami jų teisę į pensiją nustatančias sąlygas, ilgam ją apibrėžia atgaline data. Iš tiesų Sprendimas Nr. 14/2018 buvo pakeistas tik iš dalies, dėl perskaičiavimo koeficiento, taikomo priklausomai nuo senatvės pensiją gaunančio Parlamento nario amžiaus.
V. Dėl apeliacinio skundo
33
Šiame apeliaciniame skunde apeliantai nurodo šešis pagrindus, kuriais iš esmės siekia užginčyti Bendrojo Teismo konstatavimą, kad įgyvendinimo taisyklių 75 straipsnio 1 dalies, siejamos su IKIM taisyklių (toliau – Parlamento vidaus taisyklės) III priedo 2 straipsnio 1 dalimi, aiškinimas, dėl kurio ši institucija taikė Sprendimą Nr. 14/2018, siekdama peržiūrėti apeliantų senatvės pensijos dydį, yra teisingas. Pirmasis–ketvirtasis apeliacinio skundo pagrindai, kuriuos reikia nagrinėti kartu, grindžiami klaidingu Parlamento vidaus taisyklių aiškinimu ir teisinio saugumo, teisėtų lūkesčių apsaugos ir proporcingumo principų, Chartijos 17 straipsnyje įtvirtintos teisės į nuosavybę pažeidimu, taip pat tuo, kad Parlamentas nepriėmė teisės akto, nors privalėjo tai padaryti. Penktasis apeliacinio skundo pagrindas grindžiamas klaidingu Parlamento darbo tvarkos taisyklių 25 straipsnio 3 dalies aiškinimu. Šeštasis apeliacinio skundo pagrindas grindžiamas Bendrojo Teismo padaryta teisės klaida, vertinant tinkamą ginčijamų sprendimų motyvavimą.
A. Pirminės pastabos dėl tolesnio apeliantų suinteresuotumo kreiptis į teismą
34
Iš šio sprendimo 29 punkto matyti, kad vykstant procesui Teisingumo Teisme priimtais naujais Parlamento sprendimais siekiama nustatyti naują nuo 2022 m. lapkričio mėn. apeliantams mokamų pensijų dydį kartu su mokėtinomis nepriemokomis.
35
Šiuo klausimu primintina, kad pagal Teisingumo Teismo suformuotą jurisprudenciją ginčo dalykas, kaip ir suinteresuotumas kreiptis į teismą, turi išlikti iki teismo sprendimo priėmimo, nes priešingu atveju nebereikės priimti sprendimo, o tai reiškia, kad apeliacinio skundo patenkinimas turi suteikti naudos jį pareiškusiai šaliai (2018 m. rugsėjo 4 d. Sprendimo ClientEarth / Komisija, C‑57/16 P, EU:C:2018:660, 43 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
36
Vis dėlto ieškovo suinteresuotumas kreiptis į teismą nebūtinai išnyksta dėl to, kad vykstant procesui skundžiamas aktas neteko galios (šiuo klausimu žr. 2013 m. gegužės 28 d. Sprendimo Abdulrahim / Taryba ir Komisija, C‑239/12 P, EU:C:2013:331, 62 punktą).
37
Tam tikromis aplinkybėmis ieškovas gali išsaugoti suinteresuotumą reikalauti panaikinti aktą, kuris nagrinėjant bylą buvo paskelbtas nebetaikomu, kad jo rengėjas būtų priverstas ateityje padaryti atitinkamus pakeitimus, ir taip būtų išvengta šiam aktui tariamai būdingo neteisėtumo pasikartojimo pavojaus (2018 m. rugsėjo 6 d. Sprendimo Bank Mellat / Taryba, C‑430/16 P, EU:C:2018:668, 64 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
38
Nagrinėjamu atveju šio sprendimo 31 punkte apibendrintas 2022 m. lapkričio 29 d. Parlamento atsakymas aiškiai rodo, kad institucija ketina ir toliau perskaičiuoti buvusių Europos Parlamento narių pensijas, pasikeitus IKIM taisyklių III priedo 2 straipsnio 1 dalyje nurodytiems nacionalinės teisės aktams (toliau – dinamiška sistema).
39
Nors Parlamentas ginčijamus sprendimus pakeitė naujais, visi šie sprendimai grindžiami Parlamento vidaus taisyklių aiškinimu, pagal kurį Parlamentas privalo taikyti dinamišką sistemą buvusiems Europos Parlamento nariams, gaunantiems senatvės pensiją, ir asmenims, gaunantiems maitintojo netekimo pensiją; visiems tiems asmenims (tarp jų ir apeliantams) taikomi IKIM taisyklių priedai (toliau – atitinkami buvę Europos Parlamento nariai).
40
Apeliantai savo apeliaciniame skunde ginčija būtent šį aiškinimą. Vadinasi, nepaisant ginčijamų sprendimų pakeitimo ex tunc, apeliantai ir toliau yra suinteresuoti tuo, kad būtų pripažinta, jog Bendrasis Teismas, patvirtindamas šio išaiškinimo, kurį Parlamentas gali panaudoti vėliau priimdamas ginčijamiems sprendimus analogiškus sprendimus arba naujus sprendimus, teisingumą, padarė teisės klaidą, nes kyla ne tik rizika, kad galimas pažeidimas gali pasikartoti, kaip tai suprantama pagal šio sprendimo 37 punkte nurodytą jurisprudenciją, bet ir rizika, kad, pareiškus ieškinį dėl tokių panašių sprendimų panaikinimo, Bendrasis Teismas vėl neišvengs galimų teisės klaidų, dėl kurių jis patvirtino šio išaiškinimo teisingumą.
41
Be to, iš naujų sprendimų matyti, kad Parlamentas ir toliau laikosi nuomonės, jog skyriaus vadovas turi teisę priimti sprendimus, kuriais keičiamas pensijų dydis nacionalinės teisės aktams pasikeitus, ir kad tokiuose sprendimuose nebūtina nurodyti jų atitikties Sąjungos teisei motyvų.
42
Taigi reikia pripažinti, kad apeliantai ir toliau turi teisę kreiptis į Teisingumo Teismą, nes šiuo apeliaciniu skundu ginčijami skundžiamo sprendimo motyvai, kurie yra būtinas pagrindas Bendrojo Teismo vertinimui, kad, pirma, iš Parlamento vidaus taisyklių matyti, kad jis privalo taikyti dinamišką sistemą atitinkamiems buvusiems Europos Parlamento nariams, antra, kad skyriaus vadovas yra įgaliotas priimti sprendimus, kuriais keičiamas šių buvusių Parlamento narių pensijų dydis, ir, trečia, kad Parlamentas neprivalo tokiuose sprendimuose nurodyti jų atitikties Sąjungos teisei motyvų.
B. Dėl pirmojo–ketvirtojo apeliacinio skundo pagrindų
1.
Šalių argumentai
43
Pirmajam–ketvirtajam apeliacinio skundo pagrindams pagrįsti pateikti du atskiri prieštaravimai.
44
Savo pirmuoju prieštaravimu apeliantai teigia, kad Bendrasis Teismas, pirma, skundžiamo sprendimo 81 punkte konstatavo, jog, įsigaliojus Parlamento narių statutui, jiems toliau buvo taikomas IKIM taisyklių III priedas, ir, antra, to paties sprendimo 90 punkte konstatavo, kad Parlamento vidaus taisyklės nevaržo atitinkamų buvusių Europos Parlamento narių įgytų teisių.
45
Šiuo klausimu apeliantai tvirtina, kad įgyvendinimo taisyklių 74 straipsniu IKIM taisyklių III priedas buvo panaikintas ir liko galioti tik tų taisyklių IV antraštinėje dalyje ir 75 straipsnyje numatytos pereinamojo laikotarpio nuostatos. Nuo Parlamento narių statuto įsigaliojimo šio III priedo nuostatos jo panaikinimo metu ir toliau liko galioti pagal minėtų taisyklių 74 ir 75 straipsnius, kaip matyti, be kita ko, iš įgyvendinimo taisyklių 7 konstatuojamosios dalies.
46
Įgyvendinimo taisyklių 75 straipsnyje pateikta nuoroda į IKIM taisyklių priedus turėtų būti laikoma nuoroda į pensijų išmoką, taikomą tų priedų galiojimo metu. Šia nuostata siekiama apsaugoti atitinkamų buvusių Europos Parlamento narių įgytas teises; tai, be kita ko, patvirtina Parlamento narių statuto 28 straipsnis.
47
Tuomet, norint konstatuoti, kad pensijos dydžio sumažinimas neturi įtakos įgytai teisei gauti pensiją, reikėtų nurodyti, kokiomis aplinkybėmis taip yra, ir atskirti įgyvendinimo taisyklių 75 straipsnio 1 ir 2 dalis, tačiau Bendrasis Teismas to nepadarė.
48
Nagrinėjamu atveju apeliantų pensijų dydis buvo apskaičiuotas pagal vienašališkai ir atgaline data Deputatų Rūmų valdybos nustatytą daugiklį, remiantis įvykiais, kurie pagal aktuarinius principus laikytini neapibrėžtais, nes yra susiję su būsimais ir neapibrėžtais įvykiais, pavyzdžiui, vidutine tikimybe, kad gavėjas sulauks senatvės pensijos mokėjimo dienos ir tikimybe, kad bus sutuoktinis arba įpėdiniai, turintys teisę gauti maitintojo netekimo pensiją. Vis dėlto tuo metu, kai buvo keičiamas apeliantų pensijų dydis, buvo galima tiksliai nustatyti, ar šie įvykiai jau buvo įvykę, ar ne.
49
Net jei IKIM taisyklių III priedo 2 straipsnis nagrinėjamu atveju būtų taikomas pagal įgyvendinimo taisyklių 75 straipsnį, ši nuostata nebūtų susijusi su teisės į pensiją atsiradimo sąlygomis. Priešingai, ginčijamais sprendimais buvo pakeistas ne tik atitinkamų pensijų dydis, bet ir jo apskaičiavimo metodas; išmokomis, gautomis atitinkamų buvusių Europos Parlamento narių kadencijos metu, grindžiamas metodas buvo pakeistas metodu, grindžiamu šių narių sumokėtomis įmokomis, tarsi jos visada būtų apskaičiuojamos pagal įmokų metodą. Kol apeliantai dar ėjo pareigas, jie negalėjo nei numatyti ginčijamais sprendimais sukeltų pokyčių, nei padidinti savo įmokų į pensijų sistemą, kad sušvelnintų neigiamas jų sukeliamas pasekmes.
50
Subsidiariai, t. y. darant prielaidą, kad taikytinas skirtumas tarp teisės į pensiją ir teisės į pensijų išmokas, apeliantai teigia turintys ne tik teisę į pensiją, bet ir teisę į fiksuoto dydžio senatvės pensiją, kaip matyti iš įgyvendinimo taisyklių 75 straipsnio, vadinasi, jie turi teisę gauti tokio dydžio pensiją, kurios jie galėjo tikėtis mokėdami įmokas. Dėl ginčijamų sprendimų apeliantai atsidūrė ne tokioje palankioje padėtyje, kadangi tuo metu mokėtos įmokos neturėjo įtakos nei teisės į pensiją įgijimui, nei šios teisės apimčiai; pirmųjų Europos Parlamento kadencijų metu tos įmokos buvo mažos, o dėl to ypač nukenčia vyriausi atitinkami buvę Parlamento nariai (kaip antai apeliantai).
51
Antruoju prieštaravimu apeliantai tvirtina, kad Bendrasis Teismas pažeidė teisinio saugumo principą, teisėtų lūkesčių apsaugos principą, Chartijos 17 straipsnyje įtvirtintą teisę į nuosavybę ir proporcingumo principą.
52
Pirma, teisių į pensiją nustatymas pagal naujas taisykles pažeidžia teisinio saugumo principą, nes pagal jį draudžiama pažeisti įgytas teises, atitinkančias Parlamento narių statuto 28 straipsnio ir įgyvendinimo taisyklių 75 straipsnio tikslą.
53
Antra, naujas senatvės pensijų dydžio nustatymo metodas pažeidžia teisėtų lūkesčių apsaugos principą, nes pagal jį draudžiama kaip nors keisti apeliantų savanoriškai pasirinktą apskaičiavimo tvarką. Iš tiesų atitinkami buvę Europos Parlamento nariai nežinojo, kad jų pensijų sistema buvo automatiškai susieta su valstybės narės, kurioje jie buvo išrinkti, buvusių parlamento narių senatvės pensijų dydžiais.
54
Be to, Bendrasis Teismas neatsižvelgė į tai, kad Parlamentas informavo apeliantus apie tai, kad Sprendimas Nr. 14/2018 gali būti jiems taikomas, tik 2019 m., t. y. po datos, nuo kurios turėjo būti taikomas senatvės pensijos dydžio sumažinimas (2019 m. sausio 1 d.), ir taip faktiškai užtikrino, kad apeliantai ir toliau naudosis anksčiau įgyta teise.
55
Be to, Sprendime Nr. 14/2018 visiškai neužsimenama apie atitinkamus buvusius Europos Parlamento narius.
56
Bet kuriuo atveju Deputatų Rūmai ir Senato (Senatas, Italija) užtikrino apeliantų teisių į pensiją nekintamumą pagal Parlamento narių statuto 27 ir 28 straipsnius ir įgyvendinimo taisyklių 75 straipsnį.
57
Trečia, dėl Chartijos 17 straipsnyje įtvirtintos teisės į nuosavybę apeliantai pažymi, kad Bendrasis Teismas konstatavo, jog Parlamento minėtas tikslas, kuriuo ta institucija rėmėsi siekdama pateisinti, kad ginčijamais sprendimais buvo suvaržyta ši teisė, yra aiškiai nurodytas Sprendimo Nr. 14/2018 preambulėje. Vis dėlto tame sprendime nėra nurodyta, kad juo siekiama iš naujo apskaičiuoti senatvės pensijos dydį. Be to, Parlamentas nenurodė šį suvaržymą pateisinančio bendrojo intereso tikslo (tas pats pasakytina ir apie Sprendimą Nr. 14/2018).
58
Apeliantai taip pat pabrėžia, kad skundžiamo sprendimo 160 punkte Bendrasis Teismas atskyrė teisės į pensiją pažeidimą nuo paprasto senatvės pensijos dydžio koregavimo. Vis dėlto Bendrasis Teismas nenurodė, nuo kokios ribos šios pensijos dydžio koregavimas nebeatitinka teisės į nuosavybę esmės ir lemia pačios teisės į pensiją pažeidimą.
59
Be to, skundžiamo sprendimo 172 punkte Bendrasis Teismas, remdamasis Sprendimo Nr. 14/2018 turiniu, klaidingai konstatavo, kad apeliantų pensijų dydis buvo sumažintas, siekiant visiems Parlamento nariams mokamų pensijų dydį pritaikyti prie įmokų apskaičiavimo metodo.
60
Apeliantų teigimu, šie Bendrojo Teismo argumentai yra klaidingi. Iš tiesų jie grindžiami Italijos teisės nuostatomis, o ne Sąjungos teisinėje sistemoje pripažintu bendrojo intereso tikslu, nors tie argumentai ir aptariami nagrinėjant ginčijamų sprendimų atitiktį Chartijoje įtvirtintai teisei į nuosavybę.
61
Be to, tie argumentai iškreipia Sprendime Nr. 14/2018 numatytą senatvės pensijų dydžio apskaičiavimo metodą (nėra pagrindo teigti, kad šis metodas grindžiamas įmokomis), nes, pirma, pagal šio sprendimo 1 straipsnio 4 dalį yra ribojamas visą gyvenimą mokamų išmokų dydis. Antra, šiame sprendime numatytas naujas apskaičiavimo metodas grindžiamas ne individualiai nustatytu, o visiems atitinkamiems buvusiems Europos Parlamento nariams taikomu vienodu įmokų tarifu. Taigi buvęs Europos Parlamento narys, per savo kadenciją mokėjęs vienodą tarifą viršijančias įmokas, praranda naudą iš tos įmokų dalies, kuri viršija minėtą tarifą.
62
Ketvirta, Sprendimu Nr. 14/2018 nustatytas senatvės pensijų dydžio apskaičiavimo metodas taip pat rodo proporcingumo principo pažeidimą, nes grindžiamas neindividualizuotu įmokų tarifu.
63
Ginčijamais sprendimais užkraunama pernelyg didelė individuali našta, ypač vyriausiems apeliantams. Daugiausia praranda šiuo metu 80 metų sulaukęs N. Gatti, nes, nepaisant to, kad Parlamente dirbo dvi kadencijas, jo senatvės pensija sumažinama 61 %. 91 metų amžiaus sulaukusiam D. Ceravolo mokamos pensijos dydis sumažintas 47 %. F. Pisoni mirė sulaukęs 83 metų amžiaus; jam tas dydis buvo sumažintas 24 %, nors jis ėjo tas pačias pareigas tuo pačiu laikotarpiu, kaip ir D. Ceravolo, o pastarajam tas dydis buvo sumažintas 47 %.
64
Dėl nurodyto pagrindimo padarytas proporcingumo principo pažeidimas yra dar akivaizdesnis, nes senatvės pensijų įmokų sistema Italijoje pirmą kartą buvo įvesta 1996 m. sausio 1 d., o daugumai darbuotojų ji taikoma nuo 2012 m. sausio 1 d. Vis dėlto ginčijamais sprendimais apeliantams buvo nustatyta įmokų sistema, pagal kurią jie turi mokėti įmokas mokėjimo laikotarpiu, kuris prasidėjo gerokai iki 1995 m., kai ši sistema Italijoje dar niekam nebuvo taikoma.
65
Parlamento teigimu, pirmasis–ketvirtasis apeliacinio skundo pagrindai turi būti atmesti kaip iš dalies nepriimtini ir kaip iš dalies nepagrįsti.
2.
Teisingumo Teismo vertinimas
a)
Pirminės pastabos
66
Pirmajame prieštaravime apeliantai, remdamiesi Parlamento vidaus taisyklėmis, ginčija tolesnį dinamiškos sistemos taikymą įsigaliojus Parlamento narių statutui ir teigia, kad ji pažeidžia apeliantų įgytas teises gauti senatvės pensiją.
67
Taigi tokiu prieštaravimu apeliantai iš esmės ginčija Parlamento vidaus taisyklių aiškinimo, pagal kurį ši institucija privalo atitinkamiems buvusiems Europos Parlamento nariams taikyti dinamišką sistemą, pagrįstumą.
68
Tas pats pasakytina ir apie antrąjį prieštaravimą, nes apeliantai teigia, kad naujų taisyklių taikymas jų pensijos dydžiui apskaičiuoti neatitinka nei teisinio saugumo principo, nes naujosios taisyklės pažeidžia įgytas teises gauti pensiją, nei teisėtų lūkesčių apsaugos principo, pagal kurį draudžiamas bet koks pensijos, kurią apeliantai turėjo teisę gauti, savanoriškai prisijungę prie IKIM taisyklių III priedo 2 straipsnio 1 dalyje nustatytos sistemos, dydžio mažinimas.
69
Kita vertus, nors antruoju prieštaravimu apeliantai teigia, kad Bendrasis Teismas neatsižvelgė į tai, jog, pirma, Parlamentas pavėluotai juos informavo apie galimą Sprendimo Nr. 14/2018 taikymą, antra, kad šiame sprendime neužsimenama apie atitinkamus buvusius Europos Parlamento narius ir, trečia, kad Deputatų Rūmai ir Senatas užtikrino apeliantų teisės į pensiją nekintamumą, tačiau net ir netiesiogiai nekritikuoja skundžiamo sprendimo motyvų, sudarančių būtiną pagrindą Bendrojo Teismo sprendimui, patvirtinančiam Parlamento vidaus taisyklių, pagal kurias ši institucija atitinkamiems buvusiems Europos Parlamento nariams turi taikyti dinamišką sistemą, išaiškinimo teisingumą.
70
Dėl trečiojo prieštaravimo, kiek apeliantai teigia, kad Bendrasis Teismas vertino ginčijamų sprendimų atitiktį Chartijoje įtvirtintai teisei į nuosavybę atsižvelgdamas ne į Sąjungos teisėje pripažintą, bet į Sprendimu Nr. 14/2018 siekiamą tikslą, jie iš esmės ginčija, kad Parlamento vidaus taisyklių aiškinimas, pagal kurį ši institucija turi taikyti dinamišką sistemą atitinkamiems buvusiems Europos Parlamento nariams, atitinka Sąjungos teisę.
71
Kita vertus, apeliantai neginčija Parlamento vidaus taisyklių aiškinimo teisingumo, kai jie prieštarauja Bendrajam Teismui, pirma, dėl to, kad šis nenurodė ribos, kurią viršijus senatvės pensijos dydžio koregavimas nebeatitinka teisės į nuosavybę esmės ir lemia pačios teisės į pensiją pažeidimą, antra, kad jis nusprendė, jog tikslas, kuriuo Parlamentas rėmėsi siekdamas pateisinti, kad ginčijamais sprendimais buvo pažeista ši teisė, yra aiškiai nurodytas Sprendimo Nr. 14/2018 preambulėje, ir, trečia, kad jis iškraipė šiame sprendime numatytą pensijų apskaičiavimo metodą.
72
Reikia pažymėti, kad ketvirtuoju prieštaravimu, grindžiamu proporcingumo principo pažeidimu, apeliantai teigia, jog Sprendimas Nr. 14/2018 neatitinka šio principo dėl, pirma, šiame sprendime numatyto pensijų apskaičiavimo metodo, antra, dėl šio metodo poveikio apeliantų padėčiai ir, trečia, dėl laiko aplinkybių, kurioms esant šis sprendimas buvo priimtas. Todėl tokiu prieštaravimu apeliantai net ir netiesiogiai neginčija Parlamento vidaus taisyklių, pagal kurias ši institucija privalo atitinkamiems buvusiems Europos Parlamento nariams taikyti dinamišką sistemą, aiškinimo.
73
Vadinasi, pirmąjį–ketvirtąjį apeliacinio skundo pagrindus reikia nagrinėti tik tiek, kiek jais apeliantai kritikuoja Parlamento vidaus taisyklių, pagal kurias jis turi taikyti dinamišką sistemą atitinkamiems buvusiems Europos Parlamento nariams, aiškinimą, nes toks aiškinimas, pirma, neišplaukia iš tų taisyklių, antra, neatitinka teisinio saugumo ir teisėtų lūkesčių apsaugos principų ir, trečia, yra nesuderinamas su Chartijos 17 straipsnyje įtvirtinta teise į nuosavybę.
b)
Dėl esmės
1) Dėl tariamo Parlamento vidaus taisyklių pažeidimo
74
Apeliantai iš esmės teigia, kad Bendrasis Teismas skundžiamo sprendimo 99 punkte konstatavo, jog Parlamentas galėjo pagrįstai remtis savo vidaus taisyklėmis, siekdamas taikyti dinamišką sistemą atitinkamiems buvusiems Europos Parlamento nariams.
75
Pirmiausia reikia pažymėti, kad pagal IKIM taisyklių III priedo 2 straipsnio 1 dalį „laikinos senatvės pensijos dydis ir sąlygos atitinka valstybės narės, kurioje buvo išrinktas atitinkamas Europos Parlamento narys, žemųjų parlamento rūmų narių senatvės pensijos dydį ir sąlygas“.
76
Kaip iš esmės nurodė Bendrasis Teismas skundžiamo sprendimo 86 punkte, iš formuluotės „laikinos senatvės pensijos dydis ir sąlygos atitinka“ matyti, kad Parlamentas atitinkamiems buvusiems Europos Parlamento nariams privalo taikyti pensijų apskaičiavimo taisykles, taikomas valstybės narės, kurioje šie buvę Europos Parlamento nariai buvo išrinkti, parlamento nariams. Kitaip tariant, ši institucija turi taikyti dinamišką sistemą atitinkamiems buvusiems Europos Parlamento nariams.
77
Toks IKIM taisyklių III priedo 2 straipsnio 1 dalies aiškinimas atitinka šio priedo 1 straipsnio 2 dalyje nurodytą šios nuostatos tikslą.
78
Iš tiesų toje nuostatoje numatyta, kad minėto priedo 2 straipsnio 1 dalyje numatytą pensiją gali gauti tik buvę Europos Parlamento nariai, jeigu valstybės narės, kurioje jie buvo išrinkti, sistemoje nenumatyta pensija arba pensijos, į kurią jie turi teisę, dydis ir (arba) apskaičiavimo tvarka skiriasi nuo tos valstybės narės parlamento nariams taikomo dydžio ir (arba) apskaičiavimo tvarkos.
79
Todėl IKIM taisyklių III priedo 2 straipsnio 1 dalimi iš esmės siekiama užtikrinti, kad buvę Europos Parlamento nariai, esantys šio priedo 1 straipsnio 2 dalyje nurodytoje situacijoje, būtų vertinami taip pat kaip Europos Parlamento nariai, kurių valstybės narės pensijų sistemoje numatyta senatvės pensija, kurios dydis ir (arba) apskaičiavimo tvarka buvo tokie patys, kaip taikomi tos valstybės narės parlamento nariams.
80
Taigi aiškinant šią nuostatą taip, kad pagal ją Parlamentas buvusiems atitinkamiems Europos Parlamento nariams privalo taikyti dinamišką sistemą, jiems (kaip ir kitiems buvusiems Europos Parlamento nariams) taikomi jų valstybės narės parlamento narių pensijų dydžio apskaičiavimo taisyklių pakeitimai.
81
Be to, įsigaliojus Parlamento narių statutui, IKIM taisyklių III priedo 2 straipsnio 1 dalyje nustatyta pensijų sistema, vadovaujantis įgyvendinimo taisyklėmis, toliau taikoma atitinkamiems buvusiems EP nariams, kuriems senatvės pensiją pagal šią sistemą pradėta mokėti prieš tam statutui įsigaliojant.
82
Įgyvendinimo taisyklių 74 straipsnyje numatyta, pirma, kad IKIM taisyklės netenka galios šio statuto įsigaliojimo dieną, ir, antra, kad tai nedaro poveikio šių taisyklių IV antraštinėje dalyje, ypač jos 75 straipsnyje, numatytoms pereinamojo laikotarpio nuostatoms.
83
Pagal įgyvendinimo taisyklių 75 straipsnio 1 dalį, senatvės pensijos, kurios buvo skirtos vadovaujantis IKIM taisyklių III priedu, ir toliau mokamos asmenims, kurie gaudavo šias pensijas iki Parlamento narių statuto įsigaliojimo dienos.
84
Kaip pažymėta Bendrojo Teismo skundžiamo sprendimo 88 punkte, iš šios nuostatos formuluotės, o konkrečiai iš formuluotės „toliau mokamos remiantis [IKIM taisyklių III priedu]“ privalomojo pobūdžio ir iš to, kad joje vartojamas tiesioginės nuosakos esamasis laikas, darytina išvada, kad dinamiška sistema atitinkamiems buvusiems Europos Parlamento nariams taikoma ir po Parlamento narių statuto įsigaliojimo dienos.
85
Taigi Bendrasis Teismas, priešingai nei teigia apeliantai, nepadarė teisės klaidos, kai skundžiamo sprendimo 81 punkte konstatavo, kad IKIM taisyklių III priedo nuostatos nebuvo panaikintos įsigaliojus Parlamento narių statutui.
86
Priešingai, nei teigia apeliantai, įgyvendinimo taisyklių 75 straipsnio 1 dalies aiškinimo, kad, įsigaliojus Parlamento narių statutui, dinamiška sistema taikoma atitinkamiems buvusiems Europos Parlamento nariams, nepaneigia nei šios nuostatos 2 dalis, nei Įgyvendinimo taisyklių 7 konstatuojamoji dalis, nei galiausiai Parlamento narių statuto 28 straipsnis.
87
Pirma, įgyvendinimo taisyklių 75 straipsnio 2 dalies pirmame sakinyje numatyta, kad „išlieka teisės į senatvės pensiją, pagal [IKIM taisyklių] III priedą įgytos iki [Parlamento narių statuto] įsigaliojimo dienos“.
88
Priešingai nei teigia apeliantai, iš šios nuostatos negalima kildinti jokios garantijos nei dėl senatvės pensijos, apskaičiuotos remiantis nacionalinėmis pensijų apskaičiavimo taisyklėmis, galiojančiomis Parlamento narių statuto įsigaliojimo dieną, nei dėl fiksuoto ir nekintamo pensijos dydžio, prisijungus prie IKIM taisyklių III priedo 2 straipsnio 1 dalyje nustatytos pensijų sistemos, mokėjimo.
89
Bendrasis Teismas skundžiamo sprendimo 146 punkte teisingai pažymėjo, kad Parlamento narių statute ir įgyvendinimo taisyklėse buvo nustatytos dvi paeiliui taikomos pensijų sistemos, apimančios dviejų rūšių teises į pensiją, t. y. pirma, teises į senatvės pensiją, įgytas iki 2009 m. liepos 14 d. (t. y. minėto statuto įsigaliojimo dienos), remiantis Parlamento vidaus taisyklėmis, ir, antra, teises į senatvės pensiją, įgytas jau po šios datos, vadovaujantis įgyvendinimo taisyklių 49 straipsniu.
90
Šiomis aplinkybėmis įgyvendinimo taisyklių 75 straipsnio 1 dalis taikoma, kaip konstatavo Bendrasis Teismas skundžiamo sprendimo 92 punkte, atitinkamiems buvusiems Europos Parlamento nariams (įskaitant kai kuriuos apeliantus), kurie mokėjo įmokas į Sąjungos biudžetą pagal IKIM taisyklių III priedo 2 straipsnio 2 dalį ir kuriems senatvės pensiją pradėta mokėti iki Parlamento narių statuto įsigaliojimo, o įgyvendinimo taisyklių 75 straipsnio 2 dalis taikoma Europos Parlamento nariams, taip pat mokėjusiems tokias įmokas, tačiau Parlamento narių statuto įsigaliojimo dieną dar nepradėjusiems gauti senatvės pensijos.
91
Iš tiesų pagal Įgyvendinimo taisyklių 75 straipsnio 2 dalies antrą sakinį, „[a]smenys, įgiję teises pagal [IKIM taisyklių III priedą], gauna pensiją, apskaičiuojamą atsižvelgiant į jų teises, įgytas pagal [šį priedą], kai jie atitinka atitinkamos valstybės narės teisės aktuose šiuo klausimu numatytas sąlygas ir kai pateikia minėtojo III priedo 3 straipsnio 2 dalyje numatytą prašymą“.
92
Kadangi įgyvendinimo taisyklių 75 straipsnio 2 dalies antrame sakinyje išdėstytos sąlygos, kurias buvę Europos Parlamento nariai turi įvykdyti tam, kad gautų pensiją, apskaičiuotą remiantis jų pagal IKIM taisyklių III priedą įgytomis teisėmis, ši nuostata neturi būti taikoma buvusiems Europos Parlamento nariams, kuriems pensiją pagal šį priedą pradėta mokėti iki Parlamento narių statuto įsigaliojimo (kaip antai apeliantams).
93
Be to, kadangi įgyvendinimo taisyklių 75 straipsnio 2 dalies antrame sakinyje numatyta, kad atitinkami buvę Europos Parlamento nariai turi teisę į senatvės pensiją pagal IKIM taisyklių III priedą įgytų teisių pagrindu, sąvoką „įgytos teisės į senatvės pensiją“, vartojamą šio 75 straipsnio 2 dalyje, kaip iš esmės teisingai pabrėžė Bendrasis Teismas skundžiamo sprendimo 91 punkte, reikia suprasti kaip reiškiančią teises į pensiją, atsirandančias dėl kiekvieno atitinkamo buvusio Europos Parlamento nario atskirai sumokėtų įmokų, kurių pagrindu apskaičiuojama jiems mokama senatvės pensija pagal IKIM taisyklių III priedo 2 straipsnio 1 dalį. Todėl nėra pagrindo teigti, kad ši sąvoka susijusi su tariama teise gauti fiksuotą ir nekintamą senatvės pensiją, apskaičiuotą pagal nacionalinės teisės aktus, galiojusius Parlamento narių statuto įsigaliojimo arba prisijungimo prie šia nuostata nustatytos pensijų sistemos dieną.
94
Įgyvendinimo taisyklių 7 konstatuojamojoje dalyje nurodoma, kad, pirma, „<…> asmenys, kuriems buvo skirtos išmokos pagal IKIM taisykles, ir toliau [turi galėti] jomis naudotis remiantis teisėtų lūkesčių [apsaugos] principu“, ir, antra, kad „reikėtų užtikrinti teises į pensiją, įgytas pagal IKIM taisykles prieš įsigaliojant [Parlamento narių statutui]“.
95
Iš šios konstatuojamosios dalies matyti, kad joje nurodyta, jog pagal šias taisykles paskirtos išmokos mokamos ir toliau, tačiau tai nereiškia, kad šios taisyklės po šios datos netenka galios.
96
Taigi sąvoka „įgytos teisės į pensiją“ šioje konstatuojamojoje dalyje yra tokios pat apimties, kaip ir įgyvendinimo taisyklių 75 straipsnio 2 dalyje, kaip nurodyta šio sprendimo 93 punkte.
97
Būtent nagrinėdamas Parlamento vidaus taisykles Bendrasis Teismas skundžiamo sprendimo 90 punkte nepadarė teisės klaidos, kai konstatavo, kad Parlamento vidaus taisyklės nepažeidžia įgytų teisių į pensiją.
98
Galiausiai, Parlamento narių statuto 28 straipsnis, kaip teisingai pažymėta skundžiamo Bendrojo Teismo sprendimo 93 punkte, taikomas buvusių Europos Parlamento narių teisėms į pensiją, įgytoms ne pagal IKIM taisyklių III priedą, o pagal nacionalines pensijų sistemas. Todėl, priešingai nei teigia apeliantai, ši nuostata neturi jokios įtakos įgyvendinimo taisyklių 75 straipsnio 1 dalies aiškinimui.
99
Taigi tiek iš Parlamento vidaus taisyklių formuluotės, tiek iš jų konteksto ir tikslo matyti, kad Bendrasis Teismas nepadarė teisės klaidos, skundžiamo sprendimo 99 punkte konstatavęs, kad Parlamentas galėjo pagrįstai remtis savo vidaus taisyklėmis, atitinkamiems buvusiems Europos Parlamento nariams taikydamas dinamišką sistemą.
2) Dėl tariamo teisėtų lūkesčių apsaugos ir teisinio saugumo principų bei Chartijos 17 straipsnyje įtvirtintos teisės į nuosavybę pažeidimo
100
Apeliantai teigia, kad Bendrojo Teismo pateiktas Parlamento vidaus taisyklių aiškinimas prieštarauja teisėtų lūkesčių apsaugos ir teisinio saugumo principams, taip pat Chartijos 17 straipsnyje įtvirtintai teisei į nuosavybę.
101
Pagal bendrąjį aiškinimo principą Sąjungos teisės aktas turi būti aiškinamas kiek įmanoma taip, kad nebūtų paneigtas jo galiojimas, ir laikantis visos pirminės teisės ir, be kita ko, Chartijos nuostatų. Taigi, kai antrinės teisės aktą galima aiškinti įvairiai, pirmenybę reikia teikti pirminę teisę atitinkančiam aiškinimui, o ne tokiam, dėl kurio reikėtų konstatuoti nesuderinamumą su ja (2022 m. birželio 21 d. Sprendimo Ligue des droits humains, C‑817/19, EU:C:2022:491, 86 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
102
Pirma, dėl teisėtų lūkesčių apsaugos principo apeliantai teigia, kad prisijungimas prie IKIM taisyklių III priedo 2 straipsnio 1 dalyje nustatytos pensijų sistemos pagal šį principą jiems garantuoja, kad apeliantų senatvės pensijos dydis bus apskaičiuotas pagal jų prisijungimo prie šios sistemos metu galiojusią tvarką.
103
Pagal Teisingumo Teismo jurisprudenciją niekas negali pagrįstai remtis minėto principo pažeidimu, jei administracija nesuteikė tikslių garantijų. Galimybė remtis teisėtų lūkesčių apsaugos principu suteikta kiekvienam asmeniui, kuriam institucija sukėlė pagrįstų vilčių. Šiuo atveju garantijomis, galinčiomis sukelti tokių vilčių, laikoma tiksli, nesąlygiška, nuosekli ir tam teisę turinčių patikimų šaltinių, nesvarbu kokia forma, pateikta informacija (šiuo klausimu žr. 2019 m. sausio 23 d. Sprendimo Deza / ECHA, C‑419/17 P, EU:C:2019:52, 69 ir 70 punktus bei nurodytą jurisprudenciją).
104
Atvirkščiai, jei atsargus ir nuovokus asmuo gali numatyti, kad bus priimta Sąjungos priemonė, kuri gali pažeisti jo interesus, jis negali remtis teisėtų lūkesčių apsaugos principu priėmus tą priemonę (šiuo klausimu žr. 2019 m. sausio 23 d. Sprendimo Deza / ECHA, C‑419/17 P, EU:C:2019:52, 71 punktą ir nurodytą jurisprudenciją).
105
Vis dėlto tai, kad apeliantai prisijungė prie IKIM taisyklių III priedo 2 straipsnio 1 dalimi nustatytos pensijų sistemos, nesuteikė jiems teisės gauti nuspėjamo, fiksuoto ir nekintamo dydžio senatvės pensiją tuo metu, kai jie prisijungė prie šios sistemos. Kaip Bendrasis Teismas teisingai konstatavo skundžiamo sprendimo 211 ir 212 punktuose, Parlamentas jiems galėjo suteikti tik vieną tikslią ir besąlygišką garantiją, t. y. kad jie pagal Parlamento vidaus taisykles gaus senatvės pensiją, tokio pat dydžio ir tokiomis pat sąlygomis, kaip ir valstybės narės, kurioje jie buvo išrinkti, parlamento nariams pagal dinamišką sistemą mokama pensija.
106
Vadinasi, Parlamento vidaus taisyklių aiškinimas, pagal kurį ta institucija atitinkamiems buvusiems Europos Parlamento nariams turi taikyti dinamišką sistemą, atitinka teisėtų lūkesčių apsaugos principą.
107
Toliau dėl teisės į nuosavybę apeliantai teigia, kad Bendrasis Teismas skundžiamo sprendimo 171 punkte padarė teisės klaidą, kai konstatavo, jog vertinant ginčijamais sprendimais siekiamą bendrojo intereso tikslą būtina atsižvelgti ir į tikslus, kurių siekta priimant Sprendimą Nr. 14/2018.
108
Reikia priminti, kad Bendrasis Teismas skundžiamo sprendimo 163 punkte konstatavo, kad net jei ginčijamais sprendimais ir nebuvo tiesiog atimtos apeliantų pensijos, vis dėlto jais buvo sumažintas jų dydis, o tai reiškia jų teisės į nuosavybę apribojimą.
109
Skundžiamo sprendimo 164–179 punktuose Bendrasis Teismas taip pat nagrinėjo, ar šis apribojimas atitinka šio sprendimo 157 punkte primintus Chartijos 52 straipsnio 1 dalies reikalavimus. Šiuo klausimu šio sprendimo 171 punkte Bendrasis Teismas konstatavo, kad vertinant ginčijamais sprendimais siekiamą bendrojo intereso tikslą būtina atsižvelgti ir į tikslus, kurių siekta priimant Sprendimą Nr. 14/2018. Būtent todėl, atsižvelgdamas į tuos tikslus ir to paties sprendimo 172–178 punktuose atlikęs šių sprendimų atitikties teisei į nuosavybę vertinimą, Bendrasis Teismas sprendimo 180 punkte konstatavo, kad teisės į nuosavybę pažeidimu grindžiamą prieštaravimą reikia atmesti.
110
Pagal Teisingumo Teismo jurisprudenciją, siekiant pagal Chartijos 52 straipsnio 3 dalį nustatyti šios teisės taikymo sritį, reikia atsižvelgti, be kita ko, į 1950 m. lapkričio 4 d. Romoje pasirašytos Europos žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsaugos konvencijos 1 papildomo protokolo 1 straipsnį, kuriame įtvirtinta ši teisė (šiuo klausimu žr. 2017 m. birželio 13 d. Sprendimo Florescu ir kt., C‑258/14, EU:C:2017:448, 49 punktą).
111
Iš Europos Žmogaus Teisių Teismo jurisprudencijos matyti, kad teisės, išplaukiančios iš socialinio draudimo įmokų mokėjimų, yra turtinės teisės, kaip tai suprantama pagal šį 1 straipsnį (2017 m. birželio 13 d. Sprendimo Florescu ir kt., C‑258/14, EU:C:2017:448, 50 punktas).
112
Be to, jei senatvės pensijos dydžio sumažinimas gali turėti įtakos atitinkamo asmens gyvenimo kokybei, tai reiškia jo teisės į nuosavybę apribojimą (šiuo klausimu žr. EŽTT 2015 m. rugsėjo 1 d. Sprendimo Da Silva Carvalho Rico prieš Portugaliją, CE:ECHR:2015:0901DEC001334114, 33 punktą).
113
Tiek, kiek Parlamento vidaus taisyklių, pagal kurias ta institucija privalo atitinkamiems buvusiems Europos Parlamento nariams taikyti dinamišką sistemą, aiškinimas gali lemti tokį pastariesiems mokamos pensijos dydžio sumažinimą, toks aiškinimas gali lemti Chartijos 17 straipsnyje įtvirtintos teisės į nuosavybę apribojimą.
114
Teisė į nuosavybę nėra absoliuti, todėl galimi naudojimosi ja apribojimai, pagrįsti, visų pirma, Sąjungos siekiamais bendrojo intereso tikslais (šiuo klausimu žr. 2017 m. birželio 13 d. Sprendimo Florescu ir kt., C‑258/14, EU:C:2017:448, 51 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
115
Iš tiesų, pagal Chartijos 52 straipsnio 1 dalį bet koks jos 17 straipsnyje įtvirtintos teisės į nuosavybę apribojimas atitinka šią nuostatą, jeigu jis numatytas įstatymo ir nekeičia teisės į nuosavybę esmės; remiantis proporcingumo principu, apribojimai galimi tik tuo atveju, kai jie būtini ir tikrai atitinka Sąjungos pripažintus bendrus interesus arba reikalingi kitų teisėms ir laisvėms apsaugoti.
116
Šiuo klausimu reikia priminti, kad, pirma, reikalavimas, kad bet koks pagrindinių teisių įgyvendinimo apribojimas būtų numatytas įstatymo, reiškia, jog pačiame teisės akte, kuriuo leidžiamas šių teisių suvaržymas, turi būti apibrėžta atitinkamos teisės įgyvendinimo apribojimo apimtis, turint omenyje, viena vertus, kad toks reikalavimas nedraudžia, jog šis apribojimas būtų suformuluotas pakankamai atvirai, kad jį būtų galima pritaikyti skirtingoms aplinkybėms ir kintančioms situacijoms, ir, kita vertus, kad prireikus Teisingumo Teismas gali aiškindamas patikslinti konkrečią apribojimo taikymo sritį, atsižvelgdamas tiek į nagrinėjamų Sąjungos teisės aktų formuluotę, tiek į jų bendrą sistemą ir jais siekiamus tikslus, aiškinamus atsižvelgiant į Chartijoje įtvirtintas pagrindines teises (2022 m. birželio 21 d. Sprendimo Ligue des droits humains, C‑817/19, EU:C:2022:491, 114 punktas).
117
Kaip pažymėta šio sprendimo 99 punkte, iš Parlamento vidaus taisyklių, kurios taikomos visiems Europos Parlamento nariams, todėl jas šios institucijos vidaus lygmeniu galima laikyti lygiavertėmis „įstatymui“, kaip tai suprantama pagal Chartijos 52 straipsnio 1 dalį (pagal analogiją žr. 2017 m. liepos 26 d.Nuomonės 1/15 (ES ir Kanados PNR susitarimas), EU:C:2017:592, 145 ir 146 punktus), formuluotės, tiek iš konteksto ir tikslo matyti, kad minėta institucija atitinkamiems buvusiems Europos Parlamento nariams privalo taikyti dinamišką sistemą.
118
Antra, Bendrasis Teismas, veikdamas kaip bylą nagrinėjantis teismas ir nepadarydamas teisės klaidos, skundžiamo sprendimo 160 ir 179 punktuose konstatavo, kad apeliantai nepateikė konkrečių įrodymų, kurie patvirtintų, kad jų pensijų dydžio sumažinimas pažeidžia jų teisės į nuosavybę esmę arba laikytinas neproporcingu.
119
Trečia, dėl klausimo, ar dinamiška sistema ir dėl jos galimas pensijų dydžio sumažinimas yra būtini ir iš tikrųjų atitinka vieną ar kelis Sąjungos pripažintus bendrojo intereso tikslus, reikia konstatuoti, kad Bendrasis Teismas skundžiamo sprendimo 171 punkte padarė teisės klaidą, konstatavęs, kad, atsižvelgiant į IKIM taisyklių III priedo 2 straipsnio 1 dalį, ginčijamų sprendimų priėmimas neišvengiamai priklausė nuo kompetentingų Italijos valdžios institucijų pasirinkimo, todėl „vertinant [ginčijamais sprendimais] siekiamą bendrojo intereso tikslą [buvo būtina] atsižvelgti ir į tikslus, kurių siekta priimant Sprendimą Nr. 14/2018“.
120
Iš tiesų Sprendimu Nr. 14/2018, taikomu atitinkamiems buvusiems Europos Parlamento nariams pagal dinamišką sistemą, siekiama išimtinai nacionalinio pobūdžio tikslų. Todėl pačiais tais tikslais negalima pateisinti senatvės pensijų dydžio sumažinimo, nes šios sumos mokamos pagal pensijų sistemą, nustatytą ne pagal nacionalinę, o pagal Sąjungos teisę, ir finansuojamos iš Sąjungos biudžeto.
121
Todėl Bendrasis Teismas skundžiamo sprendimo 172–178 punktuose taip pat nepagrįstai atsižvelgė į šiuo nacionaliniu sprendimu siekiamus tikslus, siekdamas patikrinti, ar ginčijamais sprendimais padarytas apeliantų teisės į nuosavybę pažeidimas yra pagrįstas.
122
Vis dėlto reikia priminti, kad jei Bendrojo Teismo sprendimo motyvais pažeidžiama Sąjungos teisė, tačiau jo rezoliucinė dalis grindžiama kitais teisiniais motyvais, dėl tokio pažeidimo šis sprendimas neturi būti panaikintas, bet reikia pakeisti jo motyvus ir atmesti apeliacinį skundą (2023 m. gruodžio 14 d. Sprendimo Komisija / Amazon.com ir kt., C‑457/21 P, EU:C:2023:985, 51 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
123
Todėl reikia patikrinti, ar prieštaravimo, grindžiamo Chartijos 17 straipsnyje įtvirtinta teisė į nuosavybę, atmetimas buvo pagrįstas kitais teisiniais pagrindais, nei tie, kuriuos priimant padaryta šio sprendimo 119 ir 121 punktuose nurodyta klaida.
124
Šiuo klausimu reikia pažymėti, kad dinamiškos sistemos taikymu buvusiems Europos Parlamento nariams, esantiems IKIM taisyklių III priedo 1 straipsnio 2 dalyje nurodytoje situacijoje, siekiama Sąjungos pripažinto bendrojo intereso tikslo, nes ja, kaip matyti iš šio sprendimo 79 punkto, siekiama užtikrinti, kad Europos Parlamento nariai, kurie nedalyvauja valstybės narės, kurioje jie buvo išrinkti, pensijų sistemoje arba dalyvauja pensijų sistemoje, kurios pensijos dydis ir (arba) apskaičiavimo tvarka nėra tapatūs nacionalinio parlamento nariams taikomam dydžiui ir (arba) apskaičiavimo tvarkai, ir Europos Parlamento nariai, kuriems taikoma nacionalinė pensijų sistema numatė tokį pat pensijos dydį ir (arba) apskaičiavimo tvarką, kaip ir nacionalinio parlamento nariams, būtų vertinami vienodai.
125
Dinamiškos sistemos taikymas atitinkamiems buvusiems Europos Parlamento nariams iš tiesų atitinka šį tikslą užtikrinti vienodą vertinimą, nes dėl to abiejų ankstesniame punkte minėtų kategorijų Europos Parlamento nariams visais atvejais taikomi nacionalinės teisės aktai, nustatantys atitinkamos valstybės narės parlamento narių senatvės pensijų apskaičiavimą.
126
Be to, toks taikymas buvo reikalingas minėtam tikslui pasiekti, nes tik toks pensijos dydžio ir (arba) apskaičiavimo tvarkos suvienodinimas, numatytas IKIM taisyklių III priedo 2 straipsnio 1 dalyje, siejamoje su šio priedo 1 straipsnio 2 dalimi, leidžia vienodai vertinti minėtas Europos Parlamento narių kategorijas.
127
Taigi reikia konstatuoti, kad, nepaisant šio sprendimo 119 ir 121 punktuose nurodytos teisės klaidos, Chartijos 17 straipsnyje įtvirtintos teisės į nuosavybę pažeidimu grindžiamas prieštaravimas buvo atmestas pagrįstai, nes nagrinėjamas teisės į nuosavybę apribojimas atitinka visas Chartijos 52 straipsnio 1 dalyje nustatytas sąlygas.
128
Galiausiai, dėl teisinio saugumo principo, apeliantai tvirtina, kad Bendrojo Teismo daromas skirtumas tarp „įgytų teisių į pensiją“ ir „pensijų dydžio“ leidžia daryti klaidingą išvadą, kad dinamiška sistema atitinka šį principą.
129
Vertindamas, ar ginčijami sprendimai atitinka teisinio saugumo principą, Bendrasis Teismas skundžiamo sprendimo 196 punkte priminė, kad jau iš šio sprendimo 81–97 punktų matyti, jog „įgytas teises į pensiją“ reikia atskirti nuo „pensijų dydžio“. Šiuo atžvilgiu Bendrasis Teismas konstatavo, kad jei „teisės į pensiją“ yra galutinai įgytos ir negali būti keičiamos, o senatvės pensijos ir toliau mokamos, niekas nedraudžia šių pensijų dydžio koreguoti (padidinti arba sumažinti); Parlamentas privalėjo taip pasielgti nagrinėjamu atveju, vykdydamas savo pareigą atitinkamiems buvusiems Europos Parlamento nariams taikyti dinamišką sistemą.
130
Galiausiai skundžiamo sprendimo 206 punkte Bendrasis Teismas užbaigė savo analizę ir nusprendė, kad apeliantai neįrodė, jog nagrinėjamu atveju buvo pažeistas teisinio saugumo principas. Iš tiesų Parlamento vidaus taisyklėse buvo nurodyta, kad nauji apeliantų senatvės pensijų dydžiai turi įsigalioti 2019 m. sausio 1 d. Vis dėlto Bendrasis Teismas nurodė, kad šios vidaus taisyklės buvo priimtos gerokai anksčiau nei 2019 m. sausio 1 d., o ne po šios datos. Be to, apeliantai neįrodinėjo ir neteigė, kad Parlamentas šias naujas sumas taikė iki 2019 m. sausio 1 d., t. y. iki Sprendime Nr. 14/2018 tuo tikslu nustatytos datos. Galiausiai, Bendrojo Teismo teigimu, Parlamentas dar 2019 m. sausio mėn. informavo apeliantus, kad jiems gali būti taikomos Sprendime Nr. 14/2018 nustatytos taisyklės; ši institucija tai apeliantams patvirtino 2019 m. vasario mėn. Tuo remdamasis Bendrasis Teismas pripažino, kad apeliantai apie jų senatvės pensijos dydžiui apskaičiuoti taikomų taisyklių pakeitimą buvo informuoti dar iki ginčijamų sprendimų priėmimo.
131
Šiuo klausimu reikia priminti, jog pagal teisinio saugumo principą reikalaujama, kad iš Sąjungos teisės aktų suinteresuotieji asmenys galėtų aiškiai ir tiksliai žinoti jais nustatytų pareigų turinį, žinoti savo teises ir pareigas ir atitinkamai imtis veiksmų (2023 m. lapkričio 9 d. Sprendimo Global Silicones Council ir kt. / Komisija, C‑558/21 P, EU:C:2023:839, 99 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
132
Ankstesnį teisės aktą iš dalies keičiantys nauji teisės aktai, jeigu nenumatyta kitaip, taikomi būsimoms teisinių situacijų, atsiradusių galiojant ankstesniems teisės aktams, sukeliamoms pasekmėms. Ši taisyklė netaikoma tik įgytas teises sukuriančioms situacijoms, atsiradusioms ir galutinai susiklosčiusioms galiojant ankstesniems teisės aktams. Laikoma, kad teisė įgyta, kai jos atsiradimą nulėmęs teisinis faktas atsirado prieš pakeičiant teisės aktus. Tačiau taip nėra tuo atveju, kai teisės atsiradimą nulėmęs faktas neatsirado galiojant teisės aktams, kurie buvo iš dalies pakeisti (šiuo klausimu žr. 2023 m. kovo 9 d. Sprendimo Grossetête / Parlamentas, C‑714/21 P, EU:C:2023:187, 84 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
133
Konkrečiai, teisė gauti senatvės pensiją iš esmės gali būti laikoma įgyta tik tuomet, kai atsiranda šios teisės pagrindas, t. y. pensijai tapus mokėtina (šiuo klausimu žr. 2023 m. kovo 9 d. Sprendimo Grossetête / Parlamentas, C‑714/21 P, EU:C:2023:187, 85–87 punktus).
134
Tačiau tai nereiškia, kad bet koks pensijos apskaičiavimo tvarkos pakeitimas, dėl kurio sumažinamas pensijos dydis ir kuris taikomas remiantis teisės aktais, priimtais jau po to, kai ši pensija tapo mokėtina, yra šių įgytų teisių pažeidimas.
135
Šiuo atžvilgiu reikėtų prisiminti, kad Sąjungos teisėje nėra principo, pagal kurį įgytos teisės jokiomis aplinkybėmis negalėtų būti keičiamos ar mažinamos. Tam tikromis sąlygomis tokios teisės gali būti keičiamos (šiuo klausimu žr. 2023 m. kovo 9 d. Sprendimo Grossetête / Parlamentas, C‑714/21 P, EU:C:2023:187, 88 ir 89 punktus).
136
Nagrinėjamu atveju Bendrasis Teismas, remdamasis visų pirma skundžiamo sprendimo 206 punkte nurodytomis aplinkybėmis, turėjo teisę padaryti išvadą, kad IKIM taisyklių III priede ir įgyvendinimo taisyklių 75 straipsnyje numatytos dinamiškos sistemos taikymas suderinamas su teisinio saugumo principu.
137
Atsižvelgiant į visa tai, kas išdėstyta, apeliacinio skundo pirmasis-ketvirtasis pagrindai, kiek jais ginčijamas Parlamento vidaus taisyklių, pagal kurias jis privalo atitinkamiems buvusiems Europos Parlamento nariams taikyti dinamišką sistemą, aiškinimas, turi būti atmesti kaip iš dalies nepagrįsti ir iš dalies nereikšmingi.
C. Dėl apeliacinio skundo penktojo pagrindo, grindžiamo klaidingu Parlamento darbo tvarkos taisyklių 25 straipsnio 3 dalies aiškinimu
1.
Šalių argumentai
138
Apeliantai tvirtina, kad Bendrasis Teismas skundžiamo sprendimo 70–72 punktuose klaidingai pripažino, jog skyriaus vadovas buvo įgaliotas priimti ginčijamus sprendimus, nes tam buvo tinkamai perdeleguotas.
139
Pirma, iš Bendrojo Teismo posėdyje pateiktos informacijos matyti, kad ginčijamus sprendimus iš tiesų priėmė Parlamento Teisės tarnyba, o minėtas skyriaus vadovas rėmėsi jos vertinimu, pats neatliko analizės ir nepateikė savo motyvų. Antra, ginčijamus sprendimus turėjo priimti Parlamento biuras, nes tai buvo ypatingos administracinės priemonės. Kadangi šiuos sprendimus lėmė nauja, sudėtinga ir nenumatyta situacija (ją, be kita ko, patvirtina Parlamento Teisės tarnybos dalyvavimas), prieš juos priimant reikėjo patikrinti jų atitiktį aukštesnės galios Sąjungos teisinės sistemos taisyklėms ir principams. Todėl tai nėra grynai techniniai sprendimai, kurių priėmimą galima pavesti skyriaus vadovui.
140
Parlamentas tvirtina, kad apeliacinio skundo penktasis pagrindas turi būti atmestas kaip nepagrįstas.
2.
Teisingumo Teismo vertinimas
a)
Pirminės pastabos
141
Apeliacinio skundo penktuoju pagrindu apeliantai, be kita ko, ginčija skyriaus vadovo kompetenciją priimti ginčijamus sprendimus. Atsižvelgiant į šio sprendimo 37 punkte nurodytą jurisprudenciją, reikia išnagrinėti šio prieštaravimo pagrįstumą, nes juo apeliantai nurodo pažeidimą, kuris gali pasikartoti ateityje.
142
Prieštaravimu, kuris taip pat pateiktas kartu su apeliacinio skundo penktuoju pagrindu ir kuriuo apeliantai teigia, kad skyriaus vadovas neparengė jokios analizės ar motyvų ir apsiribojo pateiktaisiais Teisės tarnybos išvadoje, išdėstomas teiginys dėl faktinių aplinkybių, kurio Teisingumo Teismas, nesant argumentų dėl faktinių aplinkybių iškraipymo ar Bendrojo Teismo padarytos teisės klaidos, negali nagrinėti vertindamas apeliacinį skundą.
143
Iš tiesų pagal SESV 256 straipsnio 1 dalį ir Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 58 straipsnio pirmą pastraipą apeliacinis skundas paduodamas tik dėl teisės klausimų. Tik Bendrasis Teismas turi jurisdikciją konstatuoti ir vertinti reikšmingas faktines aplinkybes ir vertinti įrodymus. Taigi tų faktų ir įrodymų vertinimas, jeigu jie nebuvo iškraipyti, nėra teisės klausimas, dėl kurio galima pateikti apeliacinį skundą Teisingumo Teismui (2023 m. rugsėjo 28 d. Sprendimo Changmao Biochemical Engineering / Komisija, C‑123/21 P, EU:C:2023:708, 121 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
144
Darytina išvada, kad apeliacinio skundo penktasis pagrindas turi būti nagrinėjamas iš esmės tiek, kiek jame pateiktas prieštaravimas, grindžiamas tuo, kad minėto skyriaus vadovas neturėjo įgaliojimų priimti ginčijamų sprendimų, ir kad likusi šio pagrindo dalis yra nepriimtina.
b)
Dėl esmės
145
Pažymėtina, kad Bendrasis Teismas skundžiamo sprendimo 71 punkte konstatavo, jog 2018 m. lapkričio 23 d. Parlamento Finansų generalinio direktoriaus sprendimu FINS/2019-01 skyriaus vadovas buvo paskirtas perdeleguotuoju leidimus suteikiančiu pareigūnu, atsakingu už biudžeto eilutę Nr. 1030, susijusią su IKIM taisyklių III priede nurodytomis senatvės pensijomis, ir kad šiame sprendime aiškiai nurodyta, kad skyriaus vadovas yra įgaliotas, be kita ko, rengti teisinius ir biudžetinius įsipareigojimus, tvirtinti išlaidas ir leisti atlikti mokėjimus, taip pat rengti gautinų sumų sąmatas, nustatyti išieškotinas sumas ir nurodyti susigrąžinti sumas.
146
Skundžiamo sprendimo 72 punkte Bendrasis Teismas, be kita ko, pažymėjo, kad skyriaus vadovas nepakeitė Parlamento biuro priimtose įgyvendinimo taisyklėse ir IKIM taisyklėse įtvirtintų nuostatų, o tik jas įgyvendino.
147
Šiomis aplinkybėmis Bendrasis Teismas skundžiamo sprendimo 73 punkte konstatavo, kad skyriaus vadovas buvo įgaliotas priimti ginčijamus sprendimus.
148
Kadangi 2018 m. lapkričio 23 d. Parlamento Finansų generalinio direktoriaus sprendimu FINS/2019-01 skyriaus vadovui suteikiami įgaliojimai, be kita ko, rengti teisinius ir biudžetinius įsipareigojimus, tvirtinti išlaidas ir leisti atlikti mokėjimus, taip pat rengti gautinų sumų sąmatas, nustatyti išieškotinas sumas ir nurodyti susigrąžinti sumas, šis sprendimas suformuluotas pakankamai plačiai, kad apimtų apeliantų nurodytas, t. y. naujas, sudėtingas ir nenumatytas situacijas, kurių pasitaiko srityse, kuriose suteikiami įgaliojimai.
149
Be to, apeliantai neteigia, kad šiame sprendime išdėstyta išlyga dėl įgaliojimų taikyti pirminę Sąjungos teisę (visų pirma Chartijos nuostatas) priimant sprendimus šiose srityse.
150
Parlamento darbo tvarkos taisyklių 25 straipsnio 3 dalyje, priešingai nei teigia apeliantai, taip pat nėra jokios išlygos dėl Parlamento biuro įgaliojimų šiuo klausimu. Iš tiesų šioje nuostatoje numatyta, kad „Parlamento biuras sprendžia su Parlamento nariais susijusius finansinius, organizacinius ir administracinius klausimus, remdamasis Parlamento Generalinio sekretoriaus ar politinės frakcijos siūlymu“. Remiantis šia nuostata taip pat negalima daryti skirtumo tarp ypatingų administracinių priemonių, už kurių priėmimą atsakingas Parlamento biuras, ir paprastojo administravimo priemonių, kurių priėmimas buvo deleguotas skyriaus vadovui.
151
Todėl prieštaravimas, grindžiamas tuo, kad skyriaus vadovas neturėjo įgaliojimų, yra nepagrįstas.
152
Tuo remiantis darytina išvada, kad apeliacinio skundo penktasis pagrindas turi būti atmestas kaip iš dalies nepriimtinas ir kaip iš dalies nepagrįstas.
D. Dėl apeliacinio skundo šeštojo pagrindo, grindžiamo teisės klaida, kurią Bendrasis Teismas padarė vertindamas ginčijamų sprendimų motyvus
1.
Šalių argumentai
153
Apeliantai tvirtina, kad vertindamas ginčijamų sprendimų motyvus Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą.
154
Parlamentas privalėjo išnagrinėti suderinamumą su aukštesnės galios Sąjungos teisės normomis, ir šiuo klausimu pateikti motyvus. Teisės tarnybos nuomonės, kuria remiasi Parlamentas, nepakanka šiam tikslui pasiekti, nes, pirma, ji nepaminėta ginčijamuose sprendimuose ir nepridėta prie jų ir, antra, joje tik labai iš dalies ir apibendrintai išnagrinėta atitiktis aukštesnio lygio normoms ir pagrindiniams Sąjungos principams.
155
Be to, skundžiamo sprendimo 57 ir 178 punktuose Bendrasis Teismas klaidingai nusprendė, kad Sprendimo Nr. 14/2018 1 straipsnio 7 dalimi užtikrinamas bendras intervencijos proporcingumas, nes leidžiama padidinti pensijos dydį tiems asmenims, kurie sunkiai serga ir neturi kitų metinių pajamų. Šie padidinimai yra ribotos apimties ir nėra pagrindo teigti, kad ši Sprendimo Nr. 14/2018 nuostata suteikia galiojančią apsaugą kitiems asmenims, kuriems ji netaikoma. Be to, minėtą nuostatą panaikino Deputatų Rūmų jurisdikcijos taryba, taigi Bendrasis Teismas savo proporcingumo vertinimą grindė jau neegzistuojančia nuostata.
156
Parlamentas teigia, kad apeliacinio skundo šeštasis pagrindas turi būti atmestas kaip nepriimtinas, o nepatenkinus šio prašymo – kaip nepagrįstas.
2.
Teisingumo Teismo vertinimas
a)
Pirminės pastabos
157
Apeliacinio skundo šeštuoju pagrindu apeliantai tvirtina, kad Bendrasis Teismas nekonstatavo, jog Parlamentas neįvykdė savo pareigos motyvuoti ginčijamus sprendimus. Apeliantų teigimu, Parlamentas privalėjo ne tik patikrinti, ar Sprendimo Nr. 14/2018 taikymas suderinamas su Sąjungos teise, bet ir ginčijamuose sprendimuose aiškiai nurodyti priežastis, kodėl jis laikosi nuomonės, kad taip yra. Bendrasis Teismas klaidingai pripažino, kad Teisės tarnybos nuomonėje pateikta reikšminga Sprendimo Nr. 14/2018 analizė, be kita ko, dėl to sprendimo proporcingumo.
158
Šis apeliacinio skundo pagrindas susijęs su Parlamento vidaus taisyklių aiškinimu, nes juo siekiama užginčyti, kad pagal šias taisykles nacionalinę pensijų sistemą galima automatiškai taikyti buvusiems Europos Parlamento nariams, deramai neįvertinus, ar toks taikymas suderinamas su Sąjungos teise.
159
Todėl apeliacinio skundo šeštąjį pagrindą reikia išnagrinėti iš esmės.
b)
Dėl esmės
160
Kaip matyti iš šio apeliacinio skundo pirmojo–ketvirtojo pagrindų nagrinėjimo, Bendrasis Teismas skundžiamo sprendimo 86 ir 89 punktuose pagrįstai konstatavo, kad Parlamentas apeliantams privalėjo taikyti tas pačias taisykles dėl pensijų dydžio ir sąlygų, kaip nustatyta Italijos teisėje.
161
Tuose pačiuose punktuose Bendrasis Teismas taip pat pagrįstai nusprendė, kad Parlamentas gali nevykdyti šios pareigos, jei dėl tokio taikymo būtų pažeista aukštesnės galios Sąjungos teisės norma, pavyzdžiui, bendrasis jos principas arba Chartijos nuostata.
162
Todėl, nors apeliantai teisingai pabrėžia, kad Parlamentas turi užtikrinti, jog jo vidaus taisyklių, pagal kurias buvusių Parlamento narių pensijos koreguojamos atsižvelgiant į nacionalinių sistemų pokyčius, taikymas neprieštarautų bendriesiems Sąjungos teisės principams ar Chartijai, tai nereiškia, kad ginčijamuose sprendimuose reikėjo nurodyti priežastis, kodėl Parlamentas laikėsi nuomonės, jog aptariamas koregavimas suderinamas su šiais principais ir Chartija.
163
Šiuo klausimu reikėtų priminti, kad reikalavimas motyvuoti Sąjungos aktus, kaip jis suprantamas pagal SESV 296 straipsnio antrą pastraipą, turi būti vertinamas atsižvelgiant į bylos aplinkybes, be kita ko, akto turinį, nurodytų motyvų pobūdį ir asmenų, kuriems aktas skirtas, ar kitų asmenų, su kuriais jis konkrečiai ir tiesiogiai susijęs, suinteresuotumą gauti paaiškinimus. Taigi nereikalaujama, kad akto motyvuose būtų nurodytos visos faktinės ir teisinės aplinkybės, kurios galėtų būti laikomos reikšmingomis (2024 m. sausio 30 d. Sprendimo Agentsia Patna infrastruktura (Kelių infrastruktūros finansavimas iš Europos lėšų), C‑471/22, EU:C:2024:99, 26 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
164
Atsižvelgiant į šią jurisprudenciją, neabejotinai reikia konstatuoti, kad ginčijamų sprendimų rengėjas privalėjo juose nurodyti su Parlamento vidaus taisyklėmis susijusias priežastis, dėl kurių ši institucija pakoregavo asmenų, kuriems šie sprendimai buvo skirti, pensijas.
165
Kita vertus, iš rengėjo nebuvo galima reikalauti, kad jis, be kita ko, nurodytų, kodėl Parlamentas laikėsi nuomonės, kad nei bendrieji Sąjungos teisės principai, nei Chartija nedraudžia priimti jo sprendimo. Tokia reikalavimo motyvuoti taikymo apimtis reikštų, kad teisės akto rengėjas privalo nurodyti ne tik savo sprendimo motyvus, bet ir priežastis, dėl kurių, jo nuomone, nebuvo pagrindo jo nepriimti. Vis dėlto, išskyrus atskiras su nagrinėjama byla nesusijusias situacijas, siekiant suprasti akto rengėjo motyvus, negalima reikalauti, kad jis pateiktų savo sprendimo suderinamumo su bendraisiais Sąjungos teisės principais ir Chartija analizę.
166
Todėl apeliacinio skundo šeštasis pagrindas yra nepagrįstas.
167
Kadangi visi apeliantų nurodyti apeliacinio skundo pagrindai buvo atmesti, visą apeliacinį skundą reikia atmesti.
VI. Dėl bylinėjimosi išlaidų
168
Pagal Procedūros reglamento 184 straipsnio 2 dalį, jeigu apeliacinis skundas yra nepagrįstas, bylinėjimosi išlaidų klausimą sprendžia Teisingumo Teismas. Pagal šio reglamento 138 straipsnio 1 dalį, taikomą apeliaciniame procese pagal jo 184 straipsnio 1 dalį, iš pralaimėjusios šalies priteisiamos bylinėjimosi išlaidos, jei laimėjusi šalis to reikalavo.
169
Kadangi Parlamentas reikalavo priteisti bylinėjimosi išlaidas, o apeliantai pralaimėjo bylą, pastarieji turi padengti savo bylinėjimosi išlaidas ir iš jų priteisiamos Parlamento patirtos bylinėjimosi išlaidos.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (ketvirtoji kolegija) nusprendžia:
1.
Atmesti apeliacinį skundą.
2.
Giacomo Santini, Marco Cellai, Domenico Ceravolo, Natalino Gatti, Rosa Maria Avitabile, Antonio Mazzone įpėdinė, Luigi Moretti, Gabriele Sboarina, Lina Wuhrer, Patrizia Capraro ir Luciana Meneghini, Ferruccio Pisoni įpėdinė, padengia savo ir Europos Parlamento patirtas bylinėjimosi išlaidas.
Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: italų.