SKLEP SODIŠČA (šesti senat)
z dne 4. julija 2024(*)
„ Pritožba – Člen 181 Poslovnika Sodišča – Institucionalno pravo – Člen 265 PDEU – Tožba zaradi nedelovanja – Uporaba vseh določb schengenskega pravnega reda v Romuniji – Obveznost sprejetja sklepa na podlagi Akta o pogojih pristopa Republike Bolgarije in Romunije – Pritožba, ki je deloma očitno nedopustna in deloma očitno neutemeljena “
V zadevi C‑786/23 P,
zaradi pritožbe na podlagi člena 56 Statuta Sodišča Evropske unije, vložene 18. decembra 2023,
Eugen Tomac, stanujoč v Bruslju (Belgija), ki ga zastopa R. Duta, odvetnik,
pritožnik,
druga stranka v postopku je:
Svet Evropske unije,
tožena stranka na prvi stopnji,
SODIŠČE (šesti senat),
v sestavi T. von Danwitz, predsednik senata, P. G. Xuereb (poročevalec) in A. Kumin, sodnika,
generalni pravobranilec: A. M. Collins,
sodni tajnik: A. Calot Escobar,
na podlagi sklepa, sprejetega po opredelitvi generalnega pravobranilca, da bo v zadevi odločeno z obrazloženim sklepom v skladu s členom 181 Poslovnika Sodišča,
sprejema naslednji
Sklep
1        Eugen Tomac s pritožbo predlaga razveljavitev sklepa Splošnega sodišča Evropske unije z dne 26. oktobra 2023, Tomac/Svet (T‑244/23, v nadaljevanju: izpodbijani sklep, EU:T:2023:685), s katerim je to zavrnilo njegovo tožbo, ki jo je vložil na podlagi člena 265 PDEU in s katero je predlagal po eni strani, naj se ugotovi, da je Svet Evropske unije nezakonito opustil sprejetje potrebnih ukrepov, da bi odločil o uporabi vseh določb schengenskega pravnega reda v Romuniji, ter po drugi strani, naj se mu prizna status „privilegirane tožeče stranke“ in se mu tako pridržijo vse pravice, tožbeni razlogi in tožbe v tem kontekstu.
Pravni okvir
2        Člen 4 Akta o pogojih pristopa Republike Bolgarije in Romunije in prilagoditvah pogodb, na katerih temelji Evropska unija (UL 2005, L 157, str. 203, v nadaljevanju: Akt o pristopu), priloženega k Pogodbi med državami članicami Evropske unije ter Republiko Bolgarijo in Romunijo o pristopu Republike Bolgarije in Romunije k Evropski uniji (UL 2005, L 157, str. 11) na podlagi člena 2(2) te pogodbe, ki je bila podpisana 25. aprila 2005 in je začela veljati 1. januarja 2007, določa:
„1.      Določbe schengenskega pravnega reda, kakor so vključene v okvir Evropske unije […], in akti, ki temeljijo na njem oziroma so z njim kako drugače povezani, navedeni v Prilogi II, kakor tudi vsi nadaljnji takšni akti, sprejeti pred dnem pristopa, so za Bolgarijo in Romunijo zavezujoči in se v njiju uporabljajo z dnem pristopa.
2.      Določbe schengenskega pravnega reda, kakor so vključene v okvir Evropske unije, in akti, ki na njem temeljijo oziroma so z njim kako drugače povezani in jih odstavek 1 ne vsebuje, so za Bolgarijo in Romunijo zavezujoči z dnem pristopa, vendar se v vsaki od teh držav uporabljajo šele na podlagi sklepa Sveta, sprejetega v ta namen po preveritvi v skladu z ustreznimi schengenskimi postopki ocenjevanja, da so v tej državi izpolnjeni potrebni pogoji za uporabo vseh delov zadevnega pravnega reda.
Svet odloča po posvetovanju z Evropskim parlamentom s soglasjem svojih članov, ki predstavljajo vlade držav članic, za katere določbe tega odstavka že veljajo, in predstavnika vlade države članice, za katero se morajo te določbe še uveljaviti. […]“
Dejansko stanje
3        Splošno sodišče je dejansko stanje spora predstavilo v točkah od 2 do 23 izpodbijanega sklepa, za potrebe tega postopka pa ga je mogoče povzeti, kot sledi.
4        Pritožnik je poslanec Evropskega parlamenta z romunskim državljanstvom.
5        Romunija je po pristopu k Uniji 1. januarja 2007 med letoma 2009 in 2011 začela izvajati vrsto ukrepov na podlagi schengenskih postopkov ocenjevanja, da bi izpolnila merila, zahtevana za uporabo vseh določb schengenskega pravnega reda.
6        Predsedstvo Sveta je pripravilo dva osnutka sklepov Sveta o uporabi vseh določb schengenskega pravnega reda v Romuniji, temu pa je sledilo sprejetje različnih resolucij Parlamenta, s katerimi je bila izražena podpora pridružitvi Romunije schengenskemu območju in s katerimi je bil Svet pozvan, naj v ta namen sprejme ustrezne ukrepe. Vendar se o teh dveh osnutkih v Svetu ni glasovalo.
7        Predsedstvo Sveta je 29. novembra 2022 na podlagi člena 4(2) Akta o pristopu pripravilo osnutek št. 15218/22 sklepa Sveta o uporabi vseh določb schengenskega pravnega reda v Bolgariji in Romuniji (v nadaljevanju: osnutek št. 15218/22).
8        Enota za pravosodje in notranje zadeve (PNZ) pri Svetu je 8. decembra 2022 zasedala, da bi odločila o osnutku št. 15218/22, ki je bil vpisan pod točko 3(a) dnevnega reda tega zasedanja, v kateri je bilo predvideno, da bi se lahko zahtevalo glasovanje predstavnikov vlad držav članic za morebitno sprejetje tega osnutka. Ker ni bilo soglasja pri glasovanju, ta osnutek ni bil sprejet.
9        Pritožnik je v elektronskem sporočilu z dne 15. decembra 2022 generalno direktorico PNZ generalnega sekretariata Sveta zaprosil, naj mu pošlje rezultate glasovanja o osnutku št. 15218/22 in zapisnik zasedanja Sveta z dne 8. decembra 2022 ali s tem povezano poročilo.
10      Generalna direktorica PNZ generalnega sekretariata Sveta je v elektronskem sporočilu z dne 16. decembra 2022 pritožniku odgovorila, da na tem zasedanju osnutek št. 15218/22 dejansko ni bil sprejet in da v skladu s členoma 8 in 9 Poslovnika Sveta rezultati glasovanja niso objavljeni, ker je šlo za posvetovanje o nezakonodajnem aktu, ki ni odprto za javnost. Dodala je, da zapisnik zadevnega zasedanja prav tako ni bil objavljen.
11      Pritožnik je v dopisu z dne 6. februarja 2023 na podlagi člena 265, drugi odstavek, PDEU ministru, ki je bil član enote PNZ pri Svetu, poslal poziv k ukrepanju, naslovljen na Svet, da bi ta institucija odločila o uporabi vseh določb schengenskega pravnega reda v Romuniji z vidika člena 4(2) Akta o pristopu. V podporo temu pozivu k ukrepanju se je med drugim skliceval na kršitev načel enakosti, prepovedi diskriminacije in lojalnega sodelovanja med državami članicami. Poleg tega, ker naj bi bilo ugotovljeno, da Romunija izpolnjuje pogoje postopka ocenjevanja, njene pridružitve ne bi bilo mogoče zavrniti pod pretvezo neutemeljenega nasprotovanja ene same države članice, Svet pa naj bi moral prezreti to očitno neutemeljeno nasprotovanje zlasti v smislu člena 4 Akta o pristopu.
12      Generalni direktor, pristojen za splošno in institucionalno politiko (SIP) pri Svetu, je pritožniku odgovoril v dopisu z dne 13. aprila 2023. Opozoril ga je na pogoj glasovanja s soglasjem, določen v členu 4(2) Akta o pristopu, katerega spoštovanje je potrebno za sprejetje sklepa v smislu tega člena. Nato mu je sporočil, da osnutek št. 15218/22 na zasedanjih 8. in 9. decembra 2022 ni prejel soglasja pri glasovanju predstavnikov zadevnih držav članic in da se zato pogajanja o uporabi vseh določb schengenskega pravnega reda v Romuniji nadaljujejo, da bi se doseglo soglasje, zahtevano v Aktu o pristopu.
Tožba pred Splošnim sodiščem in izpodbijani sklep
13      Pritožnik je na podlagi člena 265 PDEU v sodnem tajništvu Splošnega sodišča 10. maja 2023 vložil tožbo zaradi nedelovanja proti Svetu, s katero je predlagal po eni strani, naj se ugotovi, da je ta institucija nezakonito opustila sprejetje kakršnih koli ukrepov, da bi odločila o uporabi vseh določb schengenskega pravnega reda v Romuniji na podlagi člena 4(2) Akta o pristopu, ter po drugi strani, naj se mu prizna status „privilegirane tožeče stranke“ ter naj se mu pridržijo vse pravice, tožbeni razlogi in tožbe v tem kontekstu.
14      Splošno sodišče je na podlagi člena 126 svojega Poslovnika 26. oktobra 2023 to tožbo zavrnilo kot očitno brez pravne podlage, ne da bi nadaljevalo postopek.
15      V zvezi s prvim tožbenim razlogom je Splošno sodišče v točki 30 izpodbijanega sklepa ugotovilo, da člen 4 Akta o pristopu ne določa nobenega roka, ob izteku katerega mora biti sklep Sveta na podlagi tega člena sprejet ali se šteje za sprejet.
16      Poleg tega je Splošno sodišče v točki 31 tega sklepa med drugim navedlo, da zlasti iz glasovanja, predvidenega v členu 4 Akta o pristopu, in pogoja glasovanja s soglasjem, določenega v tem členu, izhaja, da predstavniki vlad zadevnih držav članic niso zavezani, da v vseh okoliščinah sprejmejo sklep v smislu navedenega člena, temveč da imajo, nasprotno, v zvezi s tem diskrecijsko pravico, ki izključuje pravico posameznikov, da od njih in torej od Sveta zahtevajo, da med razpravo o osnutku sklepa sprejmejo stališče v določeni smeri.
17      Tako je Splošno sodišče v točki 32 navedenega sklepa poudarilo, da je generalni direktor, pristojen za SIP, upravičeno navedel, da Svet ne more zakonito prezreti tega, da ni bilo doseženo soglasje predstavnikov zadevnih držav članic pri glasovanju, ker bi sicer bili kršeni pogoji iz člena 4(2) Akta o pristopu.
18      Splošno sodišče je v točki 33 istega sklepa ugotovilo, da ko je pritožnik na Svet naslovil poziv k ukrepanju, ta institucija ni imela nobene obveznosti, da sprejme sklep na podlagi člena 4 Akta o pristopu, ampak je morala ravnati v skladu s pogojem glasovanja s soglasjem, izrecno določenim v tem členu.
19      Splošno sodišče je v točkah 34 in 35 izpodbijanega sklepa dodalo, da Svet – ob upoštevanju tega, da je predsedstvo Sveta pripravilo tri osnutke sklepa, katerih namen je bil uporaba vseh določb schengenskega pravnega reda v Bolgariji in Romuniji – v okviru svojih pristojnosti ni opustil ukrepanja, da bi pred vložitvijo tožbe storil vse potrebno za sprejetje sklepa v smislu člena 4 Akta o pristopu. Zato naj Svet ne bi nezakonito opustil odločanja v smislu člena 265 PDEU.
20      V zvezi z drugim tožbenim razlogom je Splošno sodišče v točki 37 izpodbijanega sklepa spomnilo, da je v skladu s členom 263, drugi odstavek, PDEU status „privilegirane tožeče stranke“ taksativno priznan državam članicam, Parlamentu, Svetu ali Evropski komisiji, ter je tako presodilo, da pritožniku tega statusa ni mogoče priznati.
Predlogi pritožnika in postopek pred Sodiščem
21      Pritožnik s pritožbo, vloženo 18. decembra 2023, Sodišču v bistvu predlaga, naj razveljavi izpodbijani sklep in zadevo odstopi drugi sestavi Splošnega sodišča, ki naj odloči o njegovem predlogu, in, podredno, naj ta sklep spremeni.
Pritožba
22      Člen 181 Poslovnika Sodišča določa, da če je pritožba v celoti ali deloma očitno nedopustna ali očitno neutemeljena, lahko to sodišče na predlog sodnika poročevalca in po opredelitvi generalnega pravobranilca kadar koli z obrazloženim sklepom pritožbo v celoti ali deloma zavrže ali zavrne.
23      To določbo je treba uporabiti v tej zadevi.
24      Pritožnik v podporo pritožbi navaja dva pritožbena razloga, od katerih se s prvim zatrjuje napačna uporaba prava pri razlagi roka za sprejetje sklepa na podlagi člena 4(2) Akta o pristopu, z drugim pa, da je Splošno sodišče kršilo nekatera splošna pravna načela, kot so načela pravne varnosti, prostega gibanja oseb, prostega pretoka blaga, prepovedi diskriminacije in enakega obravnavanja, „medsebojne pomoči“ ter „bratstva“ in lojalnega sodelovanja med državami članicami, ter da je storilo očitno napako pri presoji.
Prvi pritožbeni razlog
25      V zvezi s prvim pritožbenim razlogom, ki se nanaša na to, da obveznost, da je sklep na podlagi člena 4(2) Akta o pristopu sprejet v razumnem roku, izhaja iz člena 3(2) in (3) PEU ter člena 4(2) PEU, je treba navesti, da s temi določbami Svetu ni naložena nobena taka obveznost in da poleg tega Splošno sodišče v točki 30 izpodbijanega sklepa ni napačno uporabilo prava s tem, da je ugotovilo, da člena 4 Akt o pristopu ne določa roka, ob izteku katerega mora biti sklep Sveta na podlagi tega člena sprejet ali se šteje za sprejet.
26      Zato je treba prvi pritožbeni razlog zavrniti.
Drugi pritožbeni razlog
27      Pritožnik v zvezi z drugim pritožbenim razlogom najprej trdi, da se z nesprejetjem sklepa v smislu člena 4(2) Akta o pristopu kršijo nekatera splošna pravna načela, kot so tista iz točke 24 tega sklepa.
28      V zvezi s tem je treba spomniti, da iz člena 256(1), drugi pododstavek, PDEU, člena 58, prvi odstavek, Statuta Sodišča Evropske unije ter člena 168(1)(d) in člena 169(2) Poslovnika Sodišča izhaja, da je treba v pritožbi jasno navesti izpodbijane dele odločbe Splošnega sodišča, katere razveljavitev se predlaga, in pravne trditve, ki posebej utemeljujejo ta predlog, sicer pritožba oziroma zadevni pritožbeni razlog nista dopustna (sodba z dne 10. septembra 2020, Hamas/Svet, C‑386/19 P, EU:C:2020:691, točka 31 in navedena sodba praksa).
29      Ugotoviti je treba, da pritožnik po eni strani v zvezi z načeli iz točka 24 tega sklepa ne opredeljuje grajanih točk obrazložitve izpodbijanega sklepa in da po drugi strani ne navaja nobenih trditev, ki bi lahko ovrgle ugotovitev Splošnega sodišča iz točke 33 izpodbijanega sklepa, da v trenutku, ko je pritožnik na Svet naslovil poziv k ukrepanju, ta institucija ni imela nobene obveznosti, da sprejme sklep na podlagi člena 4 Akta o pristopu, ker bi sicer bil zlasti kršen pogoj glasovanja s soglasjem, določen v tem členu.
30      Poleg tega je treba v zvezi z domnevnim diskriminatornim obravnavanjem Romunije v primerjavi z Republiko Hrvaško ugotoviti, da pritožnik ne pojasnjuje, kako bi tako različno obravnavanje, če bi bilo dokazano, vplivalo na sprejetje sklepa v smislu člena 4(2) Akta o pristopu.
31      Nazadnje, v delu, v katerem pritožnik Splošnemu sodišču v bistvu očita, da ni presodilo, da bi Svet moral prezreti pogoje glasovanja s soglasjem, tako da bi se v skladu s členom 31(2), prva alinea, PEU, odločilo s kvalificirano večino, je treba ugotoviti, da je ta določba del poglavja 2 naslova V Pogodbe EU, v katerem so predpisane posebne določbe o skupni zunanji in varnostni politiki ter torej za razlago člena 4(2) Akta o pristopu ni upoštevna.
32      Zato je treba tudi drugi pritožbeni razlog zavrniti.
33      Iz vsega navedenega izhaja, da je treba celotno pritožbo deloma zavreči kot očitno nedopustno in deloma zavrniti kot očitno neutemeljeno.
Stroški
34      V skladu s členom 137 Poslovnika, ki se na podlagi člena 184(1) tega poslovnika uporablja za pritožbeni postopek, končni sklep vsebuje odločbo o stroških.
35      Ker je bil v obravnavani zadevi ta sklep sprejet, preden je bila pritožba vročena drugi stranki v postopku in torej preden so ji lahko nastali stroški, je treba odločiti, da pritožnik nosi svoje stroške.
Iz teh razlogov je Sodišče (šesti senat) sklenilo:
1.      Pritožba se deloma zavrže kot očitno nedopustna in deloma zavrne kot očitno neutemeljena.
2.      Eugen Tomac nosi svoje stroške.
Podpisi
*      Jezik postopka: francoščina.