62021CC0392
SKLEPNI PREDLOGI GENERALNE PRAVOBRANILKE
TAMARE ĆAPETA,
predstavljeni 14. julija 2022 (
1
)
Zadeva C‑392/21
TJ
proti
Inspectoratul General pentru Imigrări
(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Curtea de Apel Cluj (pritožbeno sodišče v Cluju, Romunija))
„Predhodno odločanje – Socialna politika – Varovanje zdravja in varnosti delavcev – Člen 9(3) Direktive 90/270/EGS – Delo s ‚slikovnimi zasloni‘ – Varovanje oči in vida delavcev – Pojem ‚posebni korekcijski pripomočki‘“
I. Uvod
1.
Direktiva 90/270/EGS (
2
) (v nadaljevanju: Direktiva o slikovnih zaslonih), ki je bila sprejeta leta 1990, ko delo s slikovnimi zasloni še ni bilo tako razširjeno, določa nekatere zahteve, povezane z zdravjem in varnostjo pri delu s slikovnimi zasloni. Z današnjega vidika ta direktiva vsebuje elemente, ki se zdijo samoumevni ali celo nostalgični, kot je izključitev pisalnih strojev z njenega področja uporabe. (
3
) Vendar Direktiva o slikovnih zaslonih določa tudi pravice, ki imajo zdaj, ko je delo s slikovni zasloni vseprisotno, veliko večji pomen. To na primer velja za pravice, ki izhajajo iz člena 9(3) navedene direktive, kot je pravica zaposlenega do „posebnih korekcijskih pripomočkov“ za delo z računalniškimi zasloni.
2.
Prav ta pravica je v tej zadevi sporna. Tožeča stranka, katere vid se je poslabšal, je po obisku zdravnika specialista kupila nova korekcijska očala. Njen delodajalec ni želel kriti stroškov teh očal. To je privedlo do spora pred Curtea de Apel Cluj (pritožbeno sodišče v Cluju, Romunija), ki je predložitveno sodišče.
3.
Navedeno sodišče se med drugim sprašuje, ali pojem „posebni korekcijski pripomočki“, kot je naveden v členu 9(3) Direktive o slikovnih zaslonih, zajema korekcijska očala.
4.
Čeprav razlaga tega pojma, ki jo bo podalo Sodišče, na prvi pogled ni nič kaj posebnega, bo imela širše posledice, ne le za zdravje tožeče stranke, ampak tudi za sistem varstva, ki ga določa nacionalno pravo za vse delavce, ki morajo delati z računalniškimi zasloni.
II. Pravni okvir
5.
Člen 9 Direktive o slikovnih zaslonih je naslovljen „Varovanje oči in vida delavcev“ in določa:
„1.   Delavci so upravičeni do ustreznega pregleda oči in vida, ki ga opravi ustrezno usposobljena oseba:
–
pred začetkom dela s slikovnim zaslonom,
–
v rednih časovnih intervalih za tem,
–
in če se pojavijo težave z vidom, ki bi lahko bile posledica dela s slikovnim zaslonom.
2.   Delavci so upravičeni do specialističnega pregleda, če rezultati pregleda iz odstavka 1 pokažejo, da je to potrebno.
3.   Če rezultati pregleda iz odstavka 1 ali pregleda iz odstavka 2 pokažejo, da so potrebni posebni korekcijski pripomočki, in če običajnih korekcijskih pripomočkov ni mogoče uporabiti, je treba delavcu zagotoviti posebne korekcijske pripomočke, ki ustrezajo nekemu delu.
4.   Zaradi ukrepov[,] sprejetih na podlagi tega člena[,] za delavce v nobenem primeru ne smejo nastati dodatni finančni stroški.
5.   Varovanje oči in vida delavcev je mogoče zagotavljati kot del nacionalnega zdravstvenega sistema.“
III. Dejansko stanje v postopku v glavni stvari in vprašanja za predhodno odločanje
6.
Tožeča stranka v postopku v glavni stvari je zaposlena pri romunskem generalnem inšpektoratu za priseljevanje (v nadaljevanju: inšpektorat). V okviru svojih nalog mora opravljati delo s slikovnim zaslonom. Tožeča stranka trdi, da se je zaradi navedenega dela v povezavi z drugimi dejavniki tveganja močno poslabšal njen vid, zaradi česar je morala na priporočilo zdravnika specialista zamenjati svoja očala.
7.
Tožeča stranka navaja, da zneska 2629 romunskih levov (RON) (približno 543 EUR na dan vložitve tožbe), ki ustreza vrednosti posebnega pripomočka za korekcijo vida ter računov na naročilnico za stroške očal, leč, okvirjev in opravljenega dela, ni bilo mogoče povrniti iz romunskega nacionalnega zdravstvenega sistema. Tožeča stranka je zahtevek za navedeni znesek predložila inšpektoratu, to je svojemu delodajalcu, ki je zahtevek zavrnil.
8.
Tožeča stranka je nato 19. junija 2020 pri Tribunalul Cluj (okrožno sodišče v Cluju, Romunija) vložila tožbo proti svojemu delodajalcu, s katero je predlagala, naj se tej stranki naloži plačilo zahtevanega zneska. Navedeno sodišče je njeno tožbo zavrnilo z obrazložitvijo, da pravni pogoji za tako povračilo niso izpolnjeni. Upoštevna zakonodaja, s katero je bila prenesena Direktiva o slikovnih zaslonih, (
4
) ne zagotavlja pravice do povračila stroškov posebnih korekcijskih pripomočkov, ampak le pravico do zagotovitve takih pripomočkov, če je njihova uporaba nujna.
9.
Tožeča stranka se je zoper to sodbo pritožila pri Curtea de Apel Cluj (pritožbeno sodišče v Cluju), ki je predložitveno sodišče v tej zadevi.
10.
Navedeno sodišče meni, da je potrebna razlaga pojma „posebni korekcijski pripomočki“ iz člena 9 Direktive o slikovnih zaslonih, saj ta pojem v navedeni direktivi ni opredeljen. Meni tudi, da je treba navedeni pojem razlagati tako, da vključuje očala, kolikor bi bila ta nujna za delavce, ki se jim je vid poslabšal zaradi delovnih pogojev. Poleg tega ima predložitveno sodišče pomisleke glede vprašanja, ali so „posebni korekcijski pripomočki“ iz člena 9 Direktive o slikovnih zaslonih pripomočki, ki se uporabljajo izključno na delovnem mestu, ali pa se lahko uporabljajo tudi zunaj delovnega mesta.
11.
V teh okoliščinah je Curtea de Apel Cluj (pritožbeno sodišče v Cluju) prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo ta vprašanja:
„1.
Ali je treba pojem ‚posebni korekcijski pripomočki‘ iz člena 9 [Direktive o slikovnih zaslonih] razlagati tako, da ne more vključevati korekcijskih očal?
2.
Ali je treba izraz ‚posebni korekcijski pripomočki‘ iz člena 9 [Direktive o slikovnih zaslonih] razumeti le kot napravo, ki se uporablja izključno na delovnem mestu/pri izpolnjevanju delovnih obveznosti?
3.
Ali se obveznost iz člena 9 [Direktive o slikovnih zaslonih] o zagotovitvi posebnih korekcijskih pripomočkov nanaša samo na nakup pripomočka s strani delodajalca ali pa jo je mogoče razlagati širše, in sicer tudi tako, da delodajalec krije potrebne stroške, ki jih ima delavec s pridobitvijo pripomočka?
4.
Ali je s členom 9 [Direktive o slikovnih zaslonih] združljivo, če delodajalec te stroške krije s splošnim povišanjem plače, ki se stalno izplačuje kot ‚povišanje zaradi posebno težkih delovnih pogojev‘?“
12.
Pisna stališča so Sodišču predložili inšpektorat, italijanska in romunska vlada ter Evropska komisija. Obravnava se ni zahtevala in je ni bilo.
IV. Analiza
13.
Sodišče je predlagalo, naj bodo moji sklepni predlogi osredotočeni le na prvo vprašanje, ki ga je postavilo predložitveno sodišče. Predložitveno sodišče želi s tem vprašanjem izvedeti, ali je treba pojem „posebni korekcijski pripomočki“ iz člena 9 Direktive o slikovnih zaslonih razlagati tako, da ne vključuje korekcijskih očal.
14.
Za odgovor na navedeno vprašanje bom postopala, kot sledi. Prvič, navedla bom nekaj uvodnih ugotovitev v zvezi z okvirom, v katerega spada Direktiva o slikovnih zaslonih in ki zato vpliva na njeno razlago (A). Drugič, ponudila bom razlago pojma „posebni korekcijski pripomočki“, da bi odgovorila na vprašanje, ali ta pojem zajema korekcijska očala in če ja, kakšne vrste (B).
A.
Uvodne ugotovitve
15.
Direktiva o slikovnih zaslonih je ena od 20 (
5
)„hčerinskih direktiv“, (
6
) sprejetih na podlagi člena 16(1) Direktive 89/391/EGS (v nadaljevanju: Okvirna direktiva). (
7
)
16.
Zelo podobno kot mati oblikuje otrokov pogled na življenje, je glavni cilj Okvirne direktive prežel Direktivo o slikovnih zaslonih, vključno s posebnim področjem dela s slikovnimi zasloni. (
8
) Zato je treba na kratko predstaviti Okvirno direktivo.
17.
Okvirna direktiva je bila sprejeta na podlagi člena 118a Pogodbe EGS (zdaj člen 153 PDEU), ki je pravna podlaga za ukrepe socialne politike. (
9
) Sodišče je menilo, da navedena določba Uniji podeljuje široka pooblastila za sprejetje ukrepov za varovanje zdravja in varnosti delavcev. (
10
)
18.
Z začetkom veljavnosti Listine Evropske unije o temeljnih pravicah (v nadaljevanju: Listina) sta bila zdravje in varnost delavcev potrjena kot temeljna pravica, priznana s pravnim sistemom EU. Člen 31(1) Listine določa, da ima „[v]sak delavec […] pravico do zdravih in varnih delovnih pogojev ter delovnih pogojev, ki spoštujejo njegovo dostojanstvo“. Zanimivo je, da je v Pojasnilih k Listini navedeno, da člen 31(1) temelji na Okvirni direktivi. (
11
) Zato je mogoče ugotoviti, da je bila navedena direktiva od svojega sprejetja izraz temeljne pravice, ki je bila kodificirana šele z Listino.
19.
Sodišče je v skladu z navedenim potrdilo, da je treba področje uporabe in določbe Okvirne direktive razlagati široko. (
12
) Hkrati morajo biti vse izključitve z njenega področja uporabe ali področja uporabe drugih direktiv, namenjenih varovanju zdravja in varnosti delavcev, omejene. (
13
)
20.
Ker ima Okvirna direktiva jasen namen spodbujanja izboljšanja zdravstvenih in varnostnih pogojev pri delu, (
14
) se ta namen dosega z dvema vrstama ukrepov v okviru „hčerinskih direktiv“: ukrepi, ki preprečujejo tveganja nevarnega delovnega okolja za zdravje delavcev, (
15
) in ukrepi, katerih cilj je izboljšati zdravstvene in varnostne pogoje posebnih skupin delavcev. (
16
)
21.
Člen 9 Direktive o slikovnih zaslonih je tako treba razlagati ob upoštevanju tega skupnega cilja, (
17
) in sicer, da se izboljšajo in preprečijo položaji, povezani z zdravjem in varnostjo delavcev. (
18
)
B.
Razlaga pojma „posebni korekcijski pripomočki“
22.
S cilji Direktive o slikovnih zaslonih v povezavi z zakonodajnim okvirom, v katerega je ta direktiva vključena, se priznava potreba po varovanju zdravja in varnosti delavcev z odkrivanjem in odpravljanjem njihovih težav z vidom.
23.
S členom 9 navedene direktive je ta splošni cilj varovanja pretvorjen v pravice za delavca. Navedene pravice vključujejo pravico do diagnostičnih pregledov in posebnih korekcijskih pripomočkov, če je potrebna njihova uporaba.
24.
Člen 9(1) tako najprej določa, da so delavci, ki uporabljajo slikovne zaslone, upravičeni do pregleda oči in vida pred začetkom dela s slikovnimi zasloni in med takim delom. (
19
) V skladu s členom 9(2) imajo nato delavci pravico do nadaljnjega specialističnega pregleda, če je to potrebno. Če rezultati katerega koli od navedenih pregledov pokažejo, da so potrebni posebni korekcijski pripomočki, in če običajnih korekcijskih pripomočkov ni mogoče uporabiti, člen 9(3) določa, da so delavci upravičeni do tega, da se jim zagotovijo posebni korekcijski pripomočki, ne da bi jim pri tem nastali finančni stroški. (
20
)
25.
Predložitveno sodišče s prvim vprašanjem sprašuje, ali pojem „posebni korekcijski pripomočki“ vključuje tudi korekcijska očala.
26.
Za začetek se lahko določeno pojasnilo zagotovi z zakonodajno zgodovino Direktive o slikovnih zaslonih. Kot je poudarila Komisija v pisnem stališču, čeprav je bil v prvotnem predlogu navedene direktive uporabljen izraz „očala“, je bil ta nazadnje nadomeščen s širšim izrazom „korekcijski pripomočki“. (
21
) Navedeni izraz tako ne zajema le očal, ampak domnevno tudi druge vrste pripomočkov, ki bi lahko popravili težave z vidom ali preprečili škodo za vid (kot so na primer filtri modre svetlobe).
27.
Čeprav Direktiva o slikovnih zaslonih razlikuje med „običajnimi“ in „posebnimi“ različicami izraza „korekcijski pripomočki“, oba izraza zajemata očala. Vendar to, kar se razume s „posebnim“ korekcijskim pripomočkom, ali preprosteje, kaj so „posebna“ očala, ni opredeljeno, zato je to treba razložiti. Tej razlagi se bom posvetila zdaj.
28.
Razlikovanje med „običajnimi“ in „posebnimi“ korekcijskimi pripomočki ter sistematika člena 9, ki omogoča zagotovitev „posebnih“ korekcijskih pripomočkov šele po tem, ko je bilo pri pregledih iz odstavkov 1 in 2 ugotovljeno, da so potrebni, in „običajnih“ korekcijskih pripomočkov ni mogoče uporabiti, jasno označuje merili za presojo, katera očala lahko spadajo pod navedeni prvi izraz.
29.
Navedeni merili sta, prvič, da „običajnih“ korekcijskih pripomočkov ni mogoče uporabiti in, drugič, da „posebni“ korekcijski pripomočki „ustrezajo nekemu delu“.
30.
Glede prvega merila se zdi, da bi bilo z a contrario razlago besedila člena 9(3) Direktive o slikovnih zaslonih ugotovljeno, da so „običajni“ korekcijski pripomočki tisti, ki se vsakodnevno uporabljajo zunaj delovnega mesta in nimajo posebne zveze z delom s slikovnimi zasloni. Pri tej razlagi bi na primer vsakoletna rutinska menjava leč za osebo, ki že nosi očala in je kratkovidna že od otroštva, spadala v kategorijo „običajnega korekcijskega pripomočka“.
31.
Drugi del prvega merila, in sicer, da običajnih korekcijskih pripomočkov „ni mogoče uporabiti“, določa, da mora pripomoček za to, da se opredeli kot „posebni korekcijski pripomoček“, presegati to, kar bi se v vsakdanjem življenju odpravilo z običajnim korekcijskim pripomočkom, pri čemer je domnevno osredotočen na odpravljanje težav z vidom, ki ovirajo zadevno delo. Tako bi se leče, ki jih predpiše zdravnik ali optometrist in katerih namen je odpraviti splošne težave z očmi ali vidom, ki pa so primerne tudi za delo s slikovnimi zasloni, ne da bi bile predpisane v zvezi s tem delom, štele za „običajni korekcijski pripomoček“. Nasprotno pa bi se tako imenovana „računalniška očala“, predpisana zlasti zaradi dela z zasloni, štela za „posebni korekcijski pripomoček“. (
22
)
32.
Za drugo merilo, to je pojem, da „ustrezajo nekemu delu“, ki ga vsebuje člen 9(3) Direktive o slikovnih zaslonih in ki je takoj za izrazom „posebni korekcijski pripomočki“, se zdi, da kaže na to, da je po pregledih iz člena 9(1) in (2) te direktive za odpravo ugotovljenih težav z vidom treba predpisati „posebni korekcijski pripomoček“. Korekcija je potrebna bodisi, da se omogoči začetek ali nadaljevanje dela s slikovnimi zasloni, bodisi, da se prepreči nadaljnje poslabšanje vida. Povedano drugače, posebni korekcijski pripomočki so upravičeni prav zato, ker osebi omogočajo delo s slikovnim zaslonom. Če oseba ne bi delala s slikovnim zaslonom, bi bila primerna drugačna očala.
33.
Za nastanek pravice do posebnega korekcijskega pripomočka ni nujno, kot je navedla tožena stranka v postopku v glavni stvari, da brez takih očal delo s slikovnimi zasloni ne bi bilo mogoče. Taka razlaga bi bila v nasprotju s preventivnim in korektivnim namenom zakonodaje o zdravju in varnosti pri delu.
34.
Prav tako bi bilo v nasprotju s tema namenoma in široko razlago, ki jo je Sodišče uporabilo v zvezi z zakonodajo o varnosti in zdravju pri delu, (
23
) če bi vztrajali, da pravica do posebnega korekcijskega pripomočka nastane le, če je poškodba vida nastala zaradi dela s slikovnim zaslonom.
35.
Taka vzročna zveza bi se lahko na prvi pogled zdela nakazana v točki 28 sodbe z dne 24. oktobra 2002, Komisija/Italija (C‑455/00, EU:C:2002:612). Sodišče je v tej sodbi navedlo, da naj bi se s „posebnimi korekcijskimi pripomočki“ iz člena 9(3) Direktive o slikovnih zaslonih „popravila obstoječa škoda“. Vendar navedene točke sodbe ni mogoče brati zunaj okvira navedene zadeve. Navedena sodba je posledica postopka zaradi neizpolnitve obveznosti, ki ga je Komisija začela proti Italijanski republiki zaradi nepravilnega izvajanja člena 9 Direktive o slikovnih zaslonih. Sodba se je med drugim nanašala na domnevno neizpolnitev obveznosti Italijanske republike, da natančno prenese pogoje iz člena 9(3) Direktive o slikovnih zaslonih, v skladu s katerimi morajo delodajalci zagotoviti posebne korekcijske pripomočke.
36.
Sodišče je v točki 28 odgovorilo na trditev italijanske vlade, da je treba določbe italijanske zakonodaje, s katerimi je bil prenesen člen 9 Direktive o slikovnih zaslonih, razlagati v povezavi z določbami te nacionalne zakonodaje, ki se nanašajo na osebno varovalno opremo in s katerimi so določeni pogoji, pod katerimi mora delodajalec zagotoviti osebno varovalno opremo. Zdi se, da uporaba izraza „škoda“ izhaja iz primerjave, ki jo je Sodišče v tej točki opravilo med posebnimi korekcijskimi pripomočki in osebno varovalno opremo ter škodo, ki naj bi se preprečila z zadnjenavedeno. To stališče je podkrepljeno s točko 29 navedene sodbe, v kateri je Sodišče ponovno poudarilo razliko med posebnimi korekcijskimi pripomočki in osebno varovalno opremo ter tveganji, ki naj bi se z zadnjenavedeno preprečila, (
24
) da bi ovrglo združevanje teh dveh s strani italijanske vlade. Zato je treba točko 28 navedene sodbe obravnavati s tega vidika.
37.
Čeprav je Sodišče v zadevni sodbi uvedlo pojem „škoda“ (izraz, ki se v sami Direktivi o slikovnih zaslonih ne uporablja), ni podrobno določilo, da je moralo škodo povzročiti delo s slikovnimi zasloni. Namesto tega se zdi, da je Sodišče na splošno navedlo, da morajo taki korekcijski pripomočki popraviti „obstoječo“ škodo. Težave z vidom (izraz, uporabljen v Direktivi o slikovnih zaslonih) morajo dejansko obstajati kot pogoj za nastanek pravice do posebnega korekcijskega pripomočka, bodisi da se omogoči delo z zaslonom bodisi da se preprečijo nadaljnje poškodbe vida. Vendar pa ni nujno, da je vzrok za težave z vidom delo s slikovnimi zasloni.
38.
Zdi se, da tudi iz same sistematike člena 9 izhaja, da za nastanek pravice do posebnega korekcijskega pripomočka ni treba, da so težave z vidom posledica dela z zaslonom. Čeprav je v tretji alinei člena 9(1) navedene direktive izrecno navedeno, da težave z vidom, ki bi jih lahko povzročilo delo z zasloni, upravičujejo začetek postopka pregleda oči in vida ter lahko sčasoma privedejo do zagotovitve posebnega korekcijskega pripomočka v skladu s členom 9(3) te direktive, se enak postopek lahko začne tudi pred začetkom dela s slikovnim zaslonom ali v rednih časovnih intervalih za tem v skladu s prvo oziroma drugo alineo člena 9(1) Direktive o slikovnih zaslonih. (
25
)
39.
Nobena od navedenih alinej ne kaže na vzročno zvezo med morebitnimi težavami z vidom in delom s slikovnimi zasloni. Vendar lahko vsi trije primeri iz člena 9(1) Direktive o slikovnih zaslonih privedejo do zagotovitve posebnih korekcijskih pripomočkov v skladu s členom 9(3) navedene direktive, če se lahko v skladu s tem členom vzpostavi povezava z „nek[im] delom“.
40.
Ali ob upoštevanju obeh zgoraj navedenih meril očala, ki jih je tožeča stranka pridobila v tej zadevi, spadajo pod „obveznost iz člena 9(3)“ tožene stranke?
41.
Čeprav mora to vprašanje nazadnje razrešiti nacionalno sodišče, se mi zdi, da bi moral biti odgovor pritrdilen iz dveh razlogov.
42.
Prvič, predložitveno sodišče je navedlo, da je tožeča stranka v postopku v glavni stvari dejansko zaprosila za nasvet zdravnika specialista zaradi znatnega poslabšanja svojega vida. Zdi se, da to izpolnjuje alternativne pogoje iz člena 9(1) in (2) Direktive o slikovnih zaslonih. Drugič, nasvet, prejet med tem posvetom, je bil, da tožeča stranka zamenja očala. Tretjič, taka zamenjava očal pomeni, da obstoječa očala, ki jih je uporabljala tožeča stranka v postopku v glavni stvari, niso bila več primerna za korekcijo njenega vida, zlasti zaradi njene daljnovidnosti in starostne daljnovidnosti, kot je to potrebno za delo s slikovnimi zasloni.
43.
Glede na navedeno se zdi, da se uporablja logika obveznosti iz člena 9(3) Direktive o slikovnih zaslonih: tožena stranka mora tožeči stranki zagotoviti očala, s katerimi se korigira njen poslabšan vid, in ji še naprej omogočati delo s slikovnimi zasloni.
V. Predlog
44.
Glede na zgornje preudarke Sodišču predlagam, naj na prvo vprašanje za predhodno odločanje, ki ga je postavilo Curtea de Apel Cluj (pritožbeno sodišče v Cluju, Romunija), odgovori:
Pojem „posebni korekcijski pripomočki“ iz člena 9 Direktive Sveta 90/270/EGS z dne 29. maja 1990 o minimalnih varnostnih in zdravstvenih zahtevah za delo s slikovnimi zasloni (peta posebna direktiva v smislu člena 16(1) Direktive 89/391/EGS) je treba razlagati tako, da vključuje korekcijska očala, če so ta očala namenjena korekciji posebnih težav z vidom, da se lahko opravlja delo s slikovnimi zasloni.
Nacionalno sodišče mora preveriti, ali očala v tej zadevi navedene zahteve izpolnjujejo.
(
1
)	Jezik izvirnika: angleščina.
(
2
)	Direktiva Sveta z dne 29. maja 1990 o minimalnih varnostnih in zdravstvenih zahtevah za delo s slikovnimi zasloni (peta posebna direktiva v smislu člena 16(1) Direktive 89/391/EGS) (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 1, str. 391).
(
3
)	Člen 1(3) Direktive o slikovnih zaslonih.
(
4
)	Nacionalno sodišče se sklicuje na člen 14 of Hotărârea Guvernului nr. 1028/2006, privind cerințele minime de securitate și sănătate în muncă referitoare la utilizarea echipamentelor cu ecran de vizualizare (uredba vlade št. 1028/2006 o določitvi minimalnih varnostnih in zdravstvenih zahtev za delo s slikovnimi zasloni).
(
5
)	Evropska agencija za varnost in zdravje pri delu zagotavlja izčrpen seznam teh direktiv. Glej https://oshwiki.eu/wiki/General_principles_of_EU_OSH_legislation.
(
6
)	Glede statusa Okvirne direktive kot „okvira“ glej sodbo z dne 12. novembra 1996, Združeno kraljestvo/Svet (C‑84/94, EU:C:1996:431, točka 65), ter sklepne predloge generalnega pravobranilca P. Légerja v zadevi Združeno kraljestvo/Svet (C‑84/94, EU:C:1996:93, točka 65 in opomba 28); generalnega pravobranilca D. Ruiz-Jaraboja Colomerja v zadevi Komisija/Nemčija (C‑103/01, EU:C:2002:738, točka 31) in generalnega pravobranilca H. Saugmandsgaarda Øeja v zadevi Ministrstvo za obrambo (C‑742/19, EU:C:2021:77, točka 25). Glej tudi Bercusson, B., European Labour Law, 2. izd., CUP, Cambridge, 2009, str. 58, in Barnard, C., EU Employment Law, 4. izd., OUP, Oxford, 2012, str. 511.
(
7
)	Direktiva Sveta z dne 12. junija 1989 o uvajanju ukrepov za spodbujanje izboljšav varnosti in zdravja delavcev pri delu (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 1, str. 349).
(
8
)	Glej zlasti četrto uvodno izjavo Direktive o slikovnih zaslonih („upoštevanje minimalnih zahtev za zagotavljanje višje ravni varnosti na delovnih postajah s slikovnimi zasloni [je] bistveno za zagotavljanje varnosti in zdravja delavcev“) in člen 1 navedene direktive (ki določa minimalne varnostne in zdravstvene zahteve za delo s slikovnimi zasloni). Glej tudi sodbo z dne 6. julija 2000, Dietrich (C‑11/99, EU:C:2000:368, točka 36) (upoštevanje minimalnih zahtev za zagotavljanje višje ravni varnosti na delovnih postajah s slikovnimi zasloni je bistveno za zagotavljanje varnosti in zdravja delavcev).
(
9
)	Glej v zvezi s tem sklepne predloge generalnega pravobranilca G. Pitruzzelle v zadevi Academia de Studii Economice din Bucureşti (C‑585/19, EU:C:2020:899, točka 27) (izboljšanje varovanja zdravja in varnosti pri delu z minimalnimi zahtevami je ključni element pri oblikovanju socialnega prava EU).
(
10
)	Glej sodbo z dne 12. novembra 1996, Združeno kraljestvo/Svet (C‑84/94, EU:C:1996:431, točka 15), v kateri je Sodišče razsodilo, da pojmi iz člena 118a EGS, zlasti besede „‚še posebno v delovnem okolju‘, govorijo v prid široki razlagi pooblastil, ki so s členom 118a [EGS] podeljena Svetu [Evropske unije] za varovanje zdravja in varnosti delavcev. Glej tudi sklepne predloge generalnega pravobranilca P. Légerja v zadevi Združeno kraljestvo/Svet (C‑84/94, EU:C:1996:93, točke od 39 do 62), v katerih se zatrjuje, da izvor pojmov iz tega člena Pogodbe in visoka raven varstva delavcev, za katero se zdi, da se prizadeva doseči z jezikom, uporabljenim v teh pojmih, upravičujeta široko razlago področja uporabe člena 118a EGS.
(
11
)	V Pojasnilih k členu 31(1) Listine je navedeno: „Odstavek 1 tega člena temelji na Direktivi Sveta 89/391/EGS o uvedbi ukrepov za spodbujanje izboljšav varnosti in zdravja delavcev pri delu.“
(
12
)	Glej v zvezi s tem sodbi z dne 3. oktobra 2000, Simap (C‑303/98, EU:C:2000:528, točka 34), in z dne 5. oktobra 2004, Pfeiffer in drugi (od C‑397/01 do C‑403/01, EU:C:2004:584, točka 52), ter sklepne predloge generalnega pravobranilca L. Geelhoeda v zadevi Komisija/Nemčija (C‑5/00, EU:C:2001:365, točki 47 in 48).
(
13
)	S čimer se omejijo poklici, ki jih je mogoče šteti za „posebn[e] dejavnosti javnih služb, kakršne so oborožene sile ali policija […] ali posebn[e] dejavnosti v službah civilne zaščite“, v smislu člena 2(2) Okvirne direktive o varnosti in zdravju pri delu. Glej v zvezi s tem sodbe z dne 5. oktobra 2004, Pfeiffer in drugi (od C‑397/01 do C‑403/01, EU:C:2004:584, točka 54); z dne 20. novembra 2018, Sindicatul Familia Constanţa in drugi (C‑147/17, EU:C:2018:926, točka 53), in z dne 15. julija 2021, Ministrstvo za obrambo (C‑742/19, EU:C:2021:597, točki 55 in 56).
(
14
)	Glej člen 1 Direktive. Glej tudi Klindt, T. in Schucht, T., „Art. 1 Ziel der Richtlinie“, v Franzen, M., Gallner, I. in Oetker, H., Kommentar zum europäischen Arbeitsrecht, 4. izd., C. H. Beck, München, 2022, str. 410, odstavek 1 z nadaljnjimi viri; kjer avtorji Direktivo štejejo za „temeljni zakon“ zakonodaje EU na področju zdravja in varnosti pri delu.
(
15
)	Glej na primer Direktivo Sveta 90/269/EGS z dne 29. maja 1990 o minimalnih zdravstvenih in varnostnih zahtevah za ročno premeščanje bremen, kadar za delavce obstaja predvsem nevarnost poškodbe hrbta (četrta posebna direktiva v smislu člena 16(1) Direktive 89/391/EGS) (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 1, str. 386); Direktivo Sveta 98/24/ES z dne 7. aprila 1998 o varovanju zdravja in zagotavljanju varnosti delavcev pred tveganji zaradi izpostavljenosti kemičnim dejavnikom pri delu (štirinajsta posebna direktiva v smislu člena 16(1) Direktive 89/391/EGS) (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 3, str. 279).
(
16
)	Glej na primer Direktivo Sveta 92/85/EGS z dne 19. oktobra 1992 o uvedbi ukrepov za spodbujanje izboljšav na področju varnosti in zdravja pri delu nosečih delavk in delavk, ki so pred kratkim rodile ali dojijo (deseta posebna direktiva v smislu člena 16(1) Direktive 89/391/EGS) (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 2, str. 110).
(
17
)	Glej v zvezi s tem sodbo z dne 6. julija 2000, Dietrich (C‑11/99, EU:C:2000:368, točki 37 in 38), v kateri je Sodišče pojasnilo, da bi ozka razlaga področja uporabe Direktive o slikovnih zaslonih na podlagi njenega člena 2(a), „tako da bi bili z njenega področja uporabe izključeni zasloni, ki prikazujejo filmske posnetke, povzročila, da bi bilo velikemu številu delavcev odvzeto varstvo, ki ga zagotavlja Direktiva“, in bi „resno ogrozila učinkovitost te direktive“.
(
18
)	Glej Okvirno direktivo, člen 1(2), člen 6 in člen 7 ter uvodni izjavi 10 (ki se nanaša na potrebo po uvedbi preventivnih ukrepov) in 11 (ki se nanaša na potrebo po zmanjšanju ali odpravi tveganj za varnost in zdravje delavcev). Glej tudi sodbo z dne 22. maja 2003, Komisija/Nizozemska (C‑441/01, EU:C:2003:308, točka 38) (v kateri sta opredeljena navedena cilja in je dodano, da je zakonodajalec Unije več sredstev štel za primerna za olajšanje njunega doseganja).
(
19
)	V tem smislu deluje kot izraz preventivnega in na tveganju temelječega pristopa k zdravju in varnosti delavcev, kot je bil sprejet s členom 6 Okvirne direktive.
(
20
)	Sklepni predlogi generalnega pravobranilca D. Ruiz-Jaraboja Colomerja v zadevi Komisija/Italija (C‑455/00, EU:C:2002:211, točka 18).
(
21
)	Glej člen 9 predloga direktive Sveta o minimalnih varnostnih in zdravstvenih zahtevah za delo s slikovnimi zasloni (COM(88) 77 final) (UL 1988, C 113, str. 7).
(
22
)	Nekatere študije kažejo, da lahko različne delovne razdalje, povezane z uporabo različnih digitalnih naprav, upravičijo predpisovanje računalniških očal s progresivnimi lečami za korekcijo starostne daljnovidnosti namesto splošnejše korekcije dioptrij. Glej na primer Sheppard, A. in Wolffsohn, J., „Digital eye strain: prevalence, measurement and amelioration“, BMJ Open Ophthalmology, zv. 3(1), BMJ, 2018, str. 6, in študije, navedene v tem delu.
(
23
)	Glej točke 17, 19 in 20 teh sklepnih predlogov.
(
24
)
(
25
)	Kot Komisija navaja v odgovoru na pisno vprašanje v tej zadevi, se zdi, da uporaba pogojnika v tretji alinei člena 9(1) Direktive o slikovnih zaslonih („ki bi lahko bile posledica“) pomeni tudi, da so lahko težave z vidom, ki izhajajo iz dela s slikovnimi zasloni, eden od vzrokov, zaradi katerih je treba zagotoviti posebne korekcijske pripomočke, vendar ni nujno, da so edini vzrok.