62022CJ0375
TEISINGUMO TEISMO (penktoji kolegija) SPRENDIMAS
2026 m. vasario 26 d. (
*1
)
„Apeliacinis skundas – Konkurencija – Karteliai – Krovinių vežimo oro transportu rinka – Europos Komisijos sprendimas, kuriuo konstatuojamas SESV 101 straipsnio, EEE susitarimo 53 straipsnio ir Europos Bendrijos ir Šveicarijos Konfederacijos susitarimo dėl oro transporto 8 straipsnio pažeidimas – Krovinių vežimo oro transportu paslaugų kainos sudedamųjų dalių (papildomas kuro mokestis, papildomas saugumo mokestis ir atsisakymas mokėti komisinius už papildomus mokesčius) derinimas – Vienas tęstinis pažeidimas – Įrodymo, kad dalyviui buvo žinoma apie dvi sudedamąsias pažeidimo dalis, nebuvimas – Komisijos sprendimo panaikinimas visiškai ar iš dalies – Komisijos teritorinė kompetencija – „Pasaulinio“ masto kartelio konstatavimas“
Byloje C‑375/22 P
dėl 2022 m. birželio 9 d. pagal Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 56 straipsnį pateikto apeliacinio skundo
Latam Airlines Group SA, įsteigta Santjage (Čilė),
Lan Cargo SA, įsteigta Santjage,
atstovaujamos Rechtsanwalt O. Geiss, avocat B. Hartnett ir advocaat W. Sparks,
apeliantės,
dalyvaujant kitai proceso šaliai:
Europos Komisijai, atstovaujamai P. Caro de Sousa ir A. Dawes, padedamų KC G. Peretz,
atsakovei pirmojoje instancijoje,
TEISINGUMO TEISMAS (penktoji kolegija),
kurį sudaro penktosios kolegijos pirmininko pareigas einantis ketvirtosios kolegijos pirmininkas I. Jarukaitis (pranešėjas), teisėjai E. Regan ir D. Gratsias,
generalinis advokatas A. Rantos,
posėdžio sekretorė R. Stefanova-Kamisheva, administratorė,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį ir įvykus 2024 m. balandžio 10 d. posėdžiui,
susipažinęs su 2024 m. rugsėjo 5 d. posėdyje pateikta generalinio advokato išvada,
priima šį
Sprendimą
1
Apeliaciniu skundu Latam Airlines Group SA (toliau – Latam Airlines) ir Lan Cargo SA prašo panaikinti 2022 m. kovo 30 d. Europos Sąjungos Bendrojo Teismo sprendimą Latam Airlines Group ir Lan Cargo / Komisija (T‑344/17, EU:T:2022:185; toliau – skundžiamas sprendimas); juo Bendrasis Teismas iš dalies atmetė ieškinį, kuriuo jos prašė panaikinti 2017 m. kovo 17 d. Komisijos sprendimą C(2017) 1742 final byloje pagal SESV 101 straipsnį, EEE susitarimo 53 straipsnį ir Europos bendrijos ir Šveicarijos Konfederacijos susitarimo dėl oro transporto 8 straipsnį (byla AT.39258 – Krovinių vežimas oro transportu) (toliau – ginčijamas sprendimas), kiek jis su jomis susijęs, ir panaikinti arba sumažinti tuo sprendimu joms skirtą baudą.
Teisinis pagrindas
EB ir Šveicarijos susitarimas dėl oro transporto
2
1999 m. birželio 21 d. Liuksemburge pasirašytas Europos bendrijos ir Šveicarijos Konfederacijos susitarimas dėl oro transporto, Europos bendrijos vardu patvirtintas 2002 m. balandžio 4 d. Tarybos ir Komisijos sprendimu 2002/309/EB, Euratomas dėl bendradarbiavimo mokslo ir technologijų srityje susitarimo, dėl septynių susitarimų sudarymo su Šveicarijos Konfederacija (OL L 114, 2002, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 11 sk., 41 t., p. 94 ir klaidų ištaisymas OL L 210, 2015, p. 38) (toliau – EB ir Šveicarijos susitarimas dėl oro transporto), įsigaliojo 2002 m. birželio 1 d. Šio susitarimo 8 ir 9 straipsniai mutatis mutandis sutampa atitinkamai su SESV 101 ir 102 straipsniais.
3
Minėto susitarimo 11 straipsnyje nurodyta:
„1.   Bendrijos institucijos taiko 8 ir 9 straipsnių nuostatas <…> pagal šio Susitarimo priede nurodytus Bendrijos teisės aktus, atsižvelgdamos į Bendrijos institucijų ir Šveicarijos institucijų poreikį glaudžiai bendradarbiauti.
2.   Pagal 8 ir 9 straipsnių nuostatas Šveicarijos institucijos nusprendžia dėl visų su maršrutais susijusių Šveicarijos ir trečiųjų šalių susitarimų, sprendimų ir suderintos veiklos <…> priimtinumo.“
4
2002 m. gruodžio 16 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1/2003 dėl konkurencijos taisyklių, nustatytų [SESV 101] ir [102] straipsniuose, įgyvendinimo (OL L 1, 2003, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 8 sk., 2 t., p. 205) nuo 2007 m. gruodžio 5 d. pagal tą patį susitarimą buvo pradėtas taikyti 2007 m. gruodžio 5 d. jungtinio Bendrijos ir Šveicarijos Konfederacijos oro transporto komiteto, įsteigto Europos bendrijos ir Šveicarijos Konfederacijos susitarimu dėl oro transporto, Sprendimu Nr. 1/2007, pakeičiančiu Europos bendrijos ir Šveicarijos Konfederacijos susitarimo dėl oro transporto priedą (OL L 34, 2008, p. 19). Tą dieną jis pakeitė 1987 m. gruodžio 14 d. Tarybos reglamentą (EEB) Nr. 3975/87, nustatantį konkurencijos taisyklių taikymo oro transporto įmonėms tvarką (OL L 374, 1987, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 7 sk., 1 t., p. 262), kuris buvo įtrauktas į EB ir Šveicarijos susitarimo dėl oro transporto priedą nuo to susitarimo įsigaliojimo.
SESV
5
SESV 101 straipsnio 1 dalyje nurodyta:
„Kaip nesuderinami su vidaus rinka yra draudžiami: visi įmonių susitarimai, įmonių asociacijų sprendimai ir suderinti veiksmai, kurie gali paveikti valstybių narių tarpusavio prekybą ir kurių tikslas ar poveikis yra konkurencijos trukdymas, ribojimas arba iškraipymas vidaus rinkoje, būtent tie, kuriais:
a)
tiesiogiai ar netiesiogiai nustatomos pirkimo ar pardavimo kainos arba kokios nors kitos prekybos sąlygos;
b)
ribojama arba kontroliuojama gamyba, rinkos, technikos raida arba investicijos;
c)
dalijamasi rinkomis arba tiekimo šaltiniais;
<…>“
EEE susitarimas
6
1992 m. gegužės 2 d. Europos ekonominės erdvės susitarimo (OL L 1, 1994, p. 3; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 11 sk., 52 t., p. 3, toliau – EEE susitarimas) 53 straipsnis mutatis mutandis atitinka SESV 101 straipsnį.
7
Reglamentas Nr. 1/2003, iš dalies pakeistas 2004 m. vasario 26 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 411/2004 (OL L 68, 2004, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 7 sk., 8 t., p. 17), į EEE susitarimą buvo įtrauktas, pirma, 2004 m. rugsėjo 24 d. EEE jungtinio komiteto sprendimu Nr. 130/2004, iš dalies keičiančiu EEE susitarimo XIV priedą (Konkurencija), 21 protokolą (dėl įmonėms taikomų konkurencijos taisyklių įgyvendinimo) ir 23 protokolą (dėl bendradarbiavimo tarp priežiūros institucijų) (OL L 64, 2005, p. 57), įsigaliojusiu 2005 m. gegužės 19 d., ir, antra, 2005 m. kovo 11 d. EEE jungtinio komiteto sprendimu Nr. 40/2005, iš dalies keičiančiu EEE susitarimo XIII priedą (Transportas) ir 21 protokolą (dėl įmonėms taikomų konkurencijos taisyklių įgyvendinimo) (OL L 198, 2005, p. 38), įsigaliojusiu tą pačią dieną.
Reglamentas Nr. 1/2003
8
Reglamento Nr. 1/2003 16 straipsnio 1 dalyje nustatyta:
„Nacionalinių teismų priimami sprendimai dėl susitarimų, sprendimų ar veiklos pagal [SESV 101] ar [102] straipsnį, jau esančių [Europos] Komisijos sprendimo objektu, negali prieštarauti Komisijos priimtam sprendimui. Be to, nacionaliniai teismai turi vengti priimti sprendimus, kurie prieštarautų sprendimui, Komisijos ketinamam priimti jos pradėtoje byloje. Todėl nacionalinis teismas gali įvertinti, ar reikia sustabdyti bylą. Šis įpareigojimas nepažeidžia teisių ir pareigų, numatytų [SESV 267] straipsnyje.“
9
To reglamento 23 straipsnio 2 ir 3 dalyse numatyta:
„2.   Komisija savo sprendimu gali skirti baudas įmonėms ar įmonių asociacijoms, jei jos tyčia ar dėl neatsargumo:
a)
pažeidžia [SESV 101] ar [102] straipsnio nuostatas; ar
<…>
Vienai įmonei ar įmonių asociacijai – pažeidimo dalyvei skiriama bauda negali viršyti 10 % jos bendrosios apyvartos praėjusiais ūkiniais metais.
<…>
3.   Nustatant baudos dydį atsižvelgiama į pažeidimo sunkumą ir trukmę.“
10
To paties reglamento 32 straipsnio c punkte buvo numatyta, kad šis reglamentas netaikomas „oro transporto susisiekimui tarp Bendrijos oro uostų ir trečiųjų šalių“.
11
Nuo 2004 m. gegužės 1 d. ši nuostata buvo panaikinta Reglamento Nr. 411/2004 3 straipsniu.
Ginčo aplinkybės ir ginčijamas sprendimas
12
Skundžiamo sprendimo 1–61 punktuose išdėstytas ginčo ir ginčijamo sprendimo aplinkybes galima apibendrinti taip, kaip nurodyta toliau.
13
Latam Airlines yra įmonės Lan Cargo patronuojančioji bendrovė. Pastaroji vykdo veiklą krovinių vežimo oro transportu paslaugų rinkoje.
14
Krovinių vežimo sektoriuje oro transporto bendrovės (toliau – vežėjai) teikia siuntų vežimo oro transportu paslaugas. Pagal bendrąją taisyklę vežėjai teikia krovinių vežimo paslaugas ekspeditoriams, kurie organizuoja siuntų pristatymą siuntėjų vardu. Už tai šie ekspeditoriai vežėjams moka kainą, kurią sudaro, pirma, už kilogramą apskaičiuoti įkainiai, ir, antra, įvairūs papildomi mokesčiai.
Administracinė procedūra
15
2005 m. gruodžio 7 d. Komisija gavo Deutsche Lufthansa AG ir dviejų jos patronuojamųjų bendrovių, Lufthansa Cargo AG ir Swiss International Air Lines AG, prašymą atleisti nuo baudos pagal Pranešimą apie atleidimą nuo baudų ir baudų sumažinimą kartelių atveju (OL C 45, 2002, p. 3; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 8 sk., 2 t., p. 155). Remiantis šiuo prašymu, keli vežėjai palaikė antikonkurencinius ryšius, susijusius su krovinių vežimo oro transportu rinkoje teikiamų paslaugų kainos sudedamosiomis dalimis, t. y. dėl vadinamųjų papildomų „kuro“ ir „saugumo“ mokesčių nustatymo, taip pat dėl šių vežėjų atsisakymo mokėti ekspeditoriams komisinius už papildomus mokesčius (toliau – atsisakymas mokėti komisinius).
16
2006 m. vasario 14 ir 15 d. Komisija, iš anksto nepranešusi, atliko patikrinimus kelių vežėjų patalpose.
17
Po šių patikrinimų keli vežėjai, taip pat Latam Airlines ir Lan Cargo, pateikė prašymą atleisti nuo baudos pagal šio sprendimo 15 punkte nurodytą Pranešimą apie atleidimą nuo baudų ir baudų sumažinimą kartelių atveju.
18
2007 m. gruodžio 19 d. Komisija išsiuntė prieštaravimo pareiškimą 27 vežėjams, įskaitant Latam Airlines ir Lan Cargo; jie vėliau pateikė rašytines pastabas. 2008 m. birželio 30 d.–liepos 4 d. vyko bylos nagrinėjimas žodžiu.
Pirminis sprendimas
19
2010 m. lapkričio 9 d. Komisija priėmė Sprendimą C(2010) 7694 final dėl procedūros pagal SESV 101 straipsnį, EEE susitarimo 53 straipsnį ir Europos bendrijos ir Šveicarijos Konfederacijos susitarimo dėl oro transporto 8 straipsnį (byla COMP/39258 – Krovinių vežimas oro transportu) (toliau – pirminis sprendimas). Šis sprendimas buvo skirtas 21 vežėjui, įskaitant Latam Airlines ir Lan Cargo.
20
To sprendimo motyvuose buvo nurodyta, kad vežėjai, kuriems pateikti prieštaravimai, derino veiksmus nustatydami krovinių vežimo paslaugų teikimo įkainius, t. y. susitarė dėl papildomo kuro mokesčio, papildomo saugumo mokesčio ir atsisakymo mokėti komisinius, ir taip dalyvavo darant vieną tęstinį SESV 101 straipsnio, EEE susitarimo 53 straipsnio ir EB ir Šveicarijos susitarimo dėl oro transporto 8 straipsnio pažeidimą, apimantį Europos ekonominės erdvės (EEE) ir Šveicarijos teritoriją.
2015 m. gruodžio 16 d. sprendimai
21
2015 m. gruodžio 16 d. Sprendimu Latam Airlines ir Lan Cargo / Komisija (T‑40/11, EU:T:2015:986) Bendrasis Teismas panaikino pirminį sprendimą tiek, kiek jis buvo susijęs su Latam Airlines ir Lan Cargo. Kitais dvylika tos pačios dienos sprendimų Bendrasis Teismas taip pat visiškai arba iš dalies panaikino šį sprendimą tiek, kiek jis buvo susijęs su dvylika kitų vežėjų ar vežėjų grupių.
22
Bendrasis Teismas nusprendė, kad tame sprendime yra motyvavimo trūkumų.
Ginčijamas sprendimas
23
2016 m. gegužės 20 d. Komisija išsiuntė pirminiame sprendime nurodytiems vežėjams, pareiškusiems jai ieškinį Bendrajame Teisme, raštą, informuodama juos apie savo ketinimą priimti naują sprendimą, kuriuo būtų konstatuotas jų dalyvavimas darant vieną tęstinį SESV 101 straipsnio, EEE susitarimo 53 straipsnio ir EB ir Šveicarijos susitarimo dėl oro transporto 8 straipsnio pažeidimą visuose pirminiame sprendime nurodytuose maršrutuose. Jiems buvo suteiktas vieno mėnesio terminas pastaboms pateikti. Visi vežėjai pasinaudojo šia galimybe.
24
2017 m. kovo 17 d. Komisija priėmė ginčijamą sprendimą, skirtą 19 vežėjų, įskaitant Latam Airlines ir Lan Cargo.
25
Ginčijamame sprendime nurodyta, kad vežėjai, kuriems pateikti prieštaravimai, derino veiksmus nustatydami krovinių vežimo paslaugų teikimo įkainius visame pasaulyje, taikydami papildomą kuro mokestį, papildomą saugumo mokestį ir atsisakydami mokėti komisinius (toliau – ginčijamas kartelis), ir taip darė vieną tęstinį SESV 101 straipsnio, EEE susitarimo 53 straipsnio ir EB ir Šveicarijos susitarimo dėl oro transporto 8 straipsnio pažeidimą.
26
To sprendimo 4 skirsnyje „Faktinių aplinkybių aprašymas“ Komisija, be kita ko, nurodė, kad per tyrimą buvo atskleistas pasaulinio masto kartelis, grindžiamas ilgą laiką konkurentų palaikytų dvišalių ir daugiašalių ryšių tinklu dėl veiksmų, kurių jie nusprendė, numatė ar planavo imtis dėl įvairių ankstesniame punkte minėtų krovinių vežimo paslaugų kainos sudedamųjų dalių. Ji pažymėjo, kad šio ryšių tinklo bendras tikslas buvo derinti konkurentų veiksmus nustatant įkainius arba mažinti netikrumą dėl jų kainų politikos. Paskui ji apibūdino ryšius, susijusius atitinkamai su papildomu kuro mokesčiu, papildomu saugumo mokesčiu ir atsisakymu mokėti komisinius, ir įvertino faktinius įrodymus, susijusius, pirma, su visu ginčijamu karteliu ir, antra, su kiekvienu iš to sprendimo adresatų.
27
Ginčijamo sprendimo 5 skirsnyje „Atitinkamų konkurencijos taisyklių taikymas“ Komisija šios bylos faktinėms aplinkybėms taikė SESV 101 straipsnį ir nurodė, kad nuorodos į šį straipsnį taip pat turi būti suprantamos kaip nuorodos į EEE susitarimo 53 straipsnį ir EB ir Šveicarijos susitarimo dėl oro transporto 8 straipsnį, nes šios nuostatos taikomos mutatis mutandis, nebent būtų numatyta kitaip.
28
Komisija išnagrinėjo savo kompetencijos laiko ir teritorijos atžvilgiu ribas, paskui konstatavo konkurencijos taisyklių pažeidimą nagrinėjamu atveju ir už jį skyrė sankcijas.
29
Viena vertus, ginčijamo sprendimo 822–832 konstatuojamosiose dalyse, kurios sudaro to sprendimo 5.2 poskirsnį „Komisijos kompetencija“, ji iš esmės pažymėjo, kad, visų pirma, SESV 101 straipsnio netaikys iki 2004 m. gegužės 1 d. sudarytiems susitarimams ir vykdytiems veiksmams dėl maršrutų tarp Europos Sąjungos oro uostų ir už EEE ribų esančių oro uostų (toliau – maršrutai tarp Sąjungos ir trečiųjų šalių), paskui – EEE susitarimo 53 straipsnio netaikys iki 2005 m. gegužės 19 d. sudarytiems susitarimams ir vykdytiems veiksmams dėl maršrutų tarp Sąjungos ir trečiųjų šalių, taip pat maršrutų tarp EEE susitarimo šalyse, kurios nėra Sąjungos narės, esančių oro uostų ir trečiosiose šalyse esančių oro uostų (toliau – maršrutai tarp Sąjungai nepriklausančių EEE valstybių ir trečiųjų šalių), ir, galiausiai, EB ir Šveicarijos susitarimo dėl oro transporto 8 straipsnio netaikys iki 2002 m. birželio 1 d. sudarytiems susitarimams ir vykdytiems veiksmams dėl maršrutų tarp Sąjungoje esančių oro uostų ir Šveicarijos oro uostų (toliau – maršrutai tarp Sąjungos ir Šveicarijos). To sprendimo 832 konstatuojamojoje dalyje ji taip pat nurodė, kad tame pačiame sprendime „visiškai nebuvo siekta atskleisti kokį nors [EB ir Šveicarijos susitarimo dėl oro transporto] 8 straipsnio pažeidimą, kiek tai susiję su krovinių vežimo paslaugomis [tarp] Šveicarijos [ir] trečiųjų šalių“.
30
Kita vertus, ginčijamo sprendimo 1036–1046 konstatuojamosiose dalyse, kurios sudaro to sprendimo 5.3.8 poskirsnį „[SESV] 101 straipsnio ir EEE susitarimo 53 straipsnio taikymas atvykstamiesiems maršrutams“, Komisija išdėstė priežastis, dėl kurių atmetė kelių vežėjų, kuriems pateikti prieštaravimai, argumentus, kad ji neva viršijo teritorinės kompetencijos ribas atsižvelgiant į tarptautinės viešosios teisės normas, kai konstatavo tų dviejų nuostatų pažeidimą maršrutuose iš trečiųjų šalių į EEE (toliau – atvykstamieji maršrutai) ir skyrė už jį sankcijas.
31
To sprendimo 1045 konstatuojamojoje dalyje Komisija pažymėjo, kad antikonkurenciniai veiksmai, susiję su atvykstamuosiuose maršrutuose teikiamomis krovinių vežimo paslaugomis, „gal[ėjo] daryti betarpišką, esminį ir numatomą poveikį Sąjungoje ir EEE, nes padidėjusios oro transporto į EEE sąnaudos ir dėl to didesnės importuotų prekių kainos savaime gali daryti poveikį vartotojams EEE“. Ji pridūrė, kad nagrinėjamu atveju šie veiksmai taip pat galėjo turėti tokį poveikį kitų vežėjų teikiamoms krovinių vežimo oro transportu paslaugoms EEE tarp paskirstymo platformų („hubs“) EEE, kuriomis naudojasi trečiųjų šalių vežėjai, ir tų siuntinių paskirties oro uostų EEE, kuriuose trečiosios šalies vežėjas veiklos nevykdė.
32
To paties sprendimo 1046 konstatuojamojoje dalyje Komisija pažymėjo, kad ginčijamas kartelis buvo „įgyvendintas pasaulio mastu“, kad susitarimai dėl atvykstamųjų maršrutų yra vieno tęstinio SESV 101 straipsnio ir EEE susitarimo 53 straipsnio pažeidimo dalis ir kad vienodas papildomų mokesčių taikymas pasaulio mastu yra esminis šio kartelio elementas.
33
Ginčijamo sprendimo 5.3 poskirsnyje, susijusiame su SESV 101 straipsnio, EEE susitarimo 53 straipsnio ir EB ir Šveicarijos susitarimo dėl oro transporto 8 straipsnio taikymu šioje byloje, yra jo 833–1052 konstatuojamosios dalys. Pirma, to sprendimo 846 konstatuojamojoje dalyje Komisija nusprendė, kad vežėjai, kuriems pateikti prieštaravimai, derino veiksmus ar darė įtaką įkainių nustatymui, „o tai galiausiai reiškė kainos nustatymą, kiek tai susiję su“ papildomu kuro mokesčiu, papildomu saugumo mokesčiu ir komisinių už papildomus mokesčius mokėjimu ekspeditoriams. Sprendimo 861 konstatuojamojoje dalyje ji pažymėjo, kad „krovinių vežimo paslaugoms taikomų įkainių derinimo veiksmų bendroji sistema“, kuri buvo atskleista atliekant tyrimą, patvirtino, kad buvo padarytas „sudėtingas pažeidimas, sudarytas iš įvairių veiksmų, kuriuos [buvo] galima kvalifikuoti arba kaip susitarimą, arba kaip suderintus veiksmus; juos vykdydami konkurentai sąmoningai konkurencijos pavojų pakeitė praktiniu bendradarbiavimu“.
34
Antra, ginčijamo sprendimo 869 konstatuojamojoje dalyje Komisija konstatavo, kad „nagrinėjami veiksmai [buvo] vienas tęstinis [SESV 101] straipsnio pažeidimas“, o jo 870–902 konstatuojamosiose dalyse pažymėjo, kad nagrinėjamais susitarimais buvo siekiama vieno antikonkurencinio tikslo – trukdyti konkurencijai krovinių vežimo sektoriuje EEE, kad jie buvo susiję su krovinių vežimo paslaugų teikimu ir jų įkainių nustatymu, kad jie buvo susiję su tomis pačiomis įmonėmis, kad jie buvo vieno tęstinio pobūdžio ir apėmė tris sudedamąsias dalis, t. y. papildomą kuro mokestį, papildomą saugumo mokestį ir atsisakymą mokėti komisinius. Šiuo klausimu to sprendimo 883 konstatuojamojoje dalyje Komisija nurodė, kad Lan Cargo buvo susijusi su viena iš tų vieno pažeidimo sudedamųjų dalių, t. y. su papildomu kuro mokesčiu, tačiau jai taip pat buvo žinoma apie vežėjų diskusijas apie papildomą saugumo mokestį ir komisinių už papildomus mokesčius mokėjimu.
35
Trečia, ginčijamo sprendimo 903 konstatuojamojoje dalyje Komisija nurodė, kad nagrinėjamais antikonkurenciniais veiksmais buvo siekiama apriboti konkurenciją bent jau Sąjungoje, EEE ir Šveicarijoje. To sprendimo 917 konstatuojamojoje dalyje ji iš esmės pridūrė, kad dėl to nereikėjo atsižvelgti į šių veiksmų konkretų poveikį.
36
Ketvirta, ginčijamo sprendimo 972–1021 konstatuojamosiose dalyse Komisija išnagrinėjo septynių trečiųjų šalių teisės aktus; tų šalių vežėjai, kuriems pateikti prieštaravimai, teigė, kad tais teisės aktais jiems buvo nurodyta tartis dėl papildomų mokesčių, taip kliudant taikyti atitinkamas konkurencijos taisykles. Komisija nusprendė, kad šie vežėjai neįrodė, jog veikė spaudžiami šių trečiųjų šalių.
37
Penkta, ginčijamo sprendimo 1024–1035 konstatuojamosiose dalyse Komisija nustatė, kad vienas tęstinis pažeidimas galėjo daryti reikšmingą įtaką valstybių narių, EEE susitarimo šalių ir EB ir Šveicarijos susitarimo dėl oro transporto susitariančiųjų šalių tarpusavio prekybai.
38
Ginčijamo sprendimo 7 skirsnyje „Pažeidimo trukmė“ yra 1146––1169 konstatuojamosios dalys. Kaip matyti iš to sprendimo 1146 konstatuojamosios dalies, Komisija nusprendė, kad ginčijamas kartelis prasidėjo 1999 m. gruodžio 7 d. ir tęsėsi iki 2006 m. vasario 14 d. Šioje 1146 konstatuojamojoje dalyje ji nurodė, kad šis kartelis pažeidė:
–
SESV 101 straipsnį – nuo 1999 m. gruodžio 7 d. iki 2006 m. vasario 14 d., kiek tai susiję su oro transportu tarp oro uostų Sąjungoje,
–
SESV 101 straipsnį – nuo 2004 m. gegužės 1 d. iki 2006 m. vasario 14 d., kiek tai susiję su oro transportu maršrutuose tarp Sąjungos ir trečiųjų šalių,
–
EEE susitarimo 53 straipsnį – nuo 1999 m. gruodžio 7 d. iki 2006 m. vasario 14 d., kiek tai susiję su oro transportu tarp oro uostų EEE (toliau – maršrutai EEE),
–
EEE susitarimo 53 straipsnį – nuo 2005 m. gegužės 19 d. iki 2006 m. vasario 14 d., kiek tai susiję su oro transportu maršrutuose tarp Sąjungai nepriklausančių EEE valstybių ir trečiųjų šalių,
–
EB ir Šveicarijos susitarimo dėl oro transporto 8 straipsnį – nuo 2002 m. birželio 1 d. iki 2006 m. vasario 14 d., kiek tai susiję su oro transportu maršrutuose tarp Sąjungos ir Šveicarijos.
39
To paties sprendimo 1169 konstatuojamojoje dalyje Komisija pažymėjo, kad, kiek tai susiję su Lan Cargo, pažeidimas truko nuo 2003 m. vasario 25 d. iki 2006 m. vasario 14 d. Prieš tai ginčijamo sprendimo 1103–1108 konstatuojamosiose dalyse ji pažymėjo, kad turėjo būti daroma prielaida, jog Latam Airlines, kuriai tuo laikotarpiu priklausė 99,9 % Lan Cargo įstatinio kapitalo, darė lemiamą įtaką savo patronuojamajai bendrovei ir dėl to turėjo būti pripažinta atsakinga už visą tą laikotarpį solidariai su Lan Cargo.
40
To sprendimo rezoliucinės dalies 1, 3 ir 4 straipsniai išdėstyti taip:
„1 straipsnis
Derindamos veiksmus nustatant įkainius už krovinių vežimo oro transportu paslaugų teikimą visame pasaulyje, kiek tai susiję su papildomu kuro mokesčiu, [papildomu saugumo mokesčiu] ir komisinių už papildomus mokesčius mokėjimu, toliau nurodytos įmonės padarė tokį vieną tęstinį [SESV] 101 straipsnio, [EEE susitarimo] 53 straipsnio ir [EB ir Šveicarijos susitarimo dėl oro transporto] 8 straipsnio pažeidimą, siejamą su toliau nurodytais maršrutais ir laikotarpiais.
1)
Šios įmonės pažeidė [SESV 101] straipsnį ir EEE susitarimo 53 straipsnį, kiek tai susiję su [maršrutais EEE] toliau nurodytais laikotarpiais:
<…>
i)
[Latam Airlines] nuo 2003 m. vasario 25 d. iki 2006 m. vasario 14 d.;
j)
[Lan Cargo] nuo 2003 m. vasario 25 d. iki 2006 m. vasario 14 d.;
<…>
2)
Šios įmonės pažeidė [SESV] 101 straipsnį, kiek tai susiję su [maršrutais tarp Sąjungos ir trečiųjų šalių], toliau nurodytais laikotarpiais:
<…>
i)
[Latam Airlines] nuo 2004 m. gegužės 1 d. iki 2006 m. vasario 14 d.;
j)
[Lan Cargo] nuo 2004 m. gegužės 1 d. iki 2006 m. vasario 14 d.;
<…>
3)
Šios įmonės pažeidė EEE susitarimo 53 straipsnį, kiek tai susiję su [maršrutais tarp Sąjungai nepriklausančių EEE valstybių ir trečiųjų šalių], toliau nurodytais laikotarpiais:
<…>
i)
[Latam Airlines] nuo 2005 m. gegužės 19 d. iki 2006 m. vasario 14 d.;
j)
[Lan Cargo] nuo 2005 m. gegužės 19 d. iki 2006 m. vasario 14 d.;
<…>
4)
Šios įmonės pažeidė [EB ir Šveicarijos susitarimo dėl oro transporto] 8 straipsnį, kiek tai susiję su [maršrutais tarp Sąjungos ir Šveicarijos], toliau nurodytais laikotarpiais:
<…>
i)
[Latam Airlines] nuo 2003 m. vasario 25 d. iki 2006 m. vasario 14 d.;
j)
[Lan Cargo] nuo 2003 m. vasario 25 d. iki 2006 m. vasario 14 d.;
<…>
3 straipsnis
Už šio sprendimo 1 straipsnyje <…> nurodytą vieną tęstinį pažeidimą skiriamos tokios baudos:
<…>
i)
[Latam Airlines ir Lan Cargo] solidariai: 8220000 [EUR];
<…>
4 straipsnis
1 straipsnyje nurodytos įmonės nedelsdamos nutraukia tame straipsnyje nurodytą vieną tęstinį pažeidimą, jeigu to dar nepadarė.
Jos taip pat susilaiko nuo bet kokių veiksmų ar elgesio, kurio tikslas ar poveikis yra identiškas ar panašus.“
Procesas Bendrajame Teisme ir skundžiamas sprendimas
41
2017 m. gegužės 31 d. Bendrojo Teismo kanceliarija gavo Latam Airlines ir Lan Cargo ieškinį, kuriuo jos visų pirma prašė panaikinti ginčijamą sprendimą, kiek jis su jomis susijęs, ir, nepatenkinus pirmojo reikalavimo, panaikinti arba sumažinti skirtą baudą.
42
Šiam ieškiniui pagrįsti jos pateikė septynis panaikinimo pagrindus.
43
Pirmasis iš tų pagrindų buvo siejamas su teisės ir fakto klaidomis, padarytomis priskiriant atsakomybę Latam Airlines ir Lan Cargo už vieną tęstinį pažeidimą, kiek tai susiję su jo sudedamosiomis dalimis dėl papildomo saugumo mokesčio ir atsisakymo mokėti komisinius. Antrasis pagrindas buvo grindžiamas teisės ir fakto klaidomis, padarytomis konstatuojant Latam Airlines ir Lan Cargo dalyvavimą darant pažeidimą, kiek tai susiję su jo sudedamąja dalimi dėl papildomo kuro mokesčio. Trečiasis pagrindas buvo siejamas su tuo, kad Komisija neturėjo kompetencijos nustatyti šių vežėjų atsakomybę maršrutuose EEE, maršrutuose tarp Sąjungai nepriklausančių EEE valstybių ir trečiųjų šalių ir maršrutuose tarp Sąjungos ir Šveicarijos. Ketvirtajame pagrinde tvirtinama, kad Komisija padarė fakto ir teisės klaidų, kai konstatavo „pasaulinio masto kartelį“. Šis pagrindas buvo sudarytas iš keturių dalių, iš kurių trečiojoje buvo tvirtinama, kad Komisija viršijo kompetenciją ir sukūrė dviprasmiškumą dėl pažeidimo geografinės apimties. Šeštasis pagrindas buvo siejamas su teisės į gynybą pažeidimu ir tinkamo motyvavimo nebuvimu, nes Latam Airlines ir Lan Cargo iš esmės teigė, kad ginčijamas sprendimas buvo pagrįstas naujais faktinių aplinkybių ir teisiniais vertinimais, dėl kurių jos negalėjo būti išklausytos.
44
Skundžiamame sprendime Bendrasis Teismas pritarė pirmajam pagrindui, iš dalies pritarė antrajam ir trečiajam pagrindams, o kitus pagrindus atmetė. Taigi jis panaikino ginčijamo sprendimo 1 straipsnio 1 dalies i ir j punktus, 3 dalies i ir j punktus ir 4 dalies i ir j punktus, taip pat to sprendimo 1 straipsnio 2 dalies i ir j punktus, kiek pastarojoje nuostatoje konstatuota, kad iki 2005 m. liepos 22 d. ieškovės dalyvavo įgyvendinant, pirma, vieno tęstinio pažeidimo dalis, susijusias su papildomu saugumo mokesčiu ir atsisakymu mokėti komisinius, ir, antra, vieno tęstinio pažeidimo dalį, susijusią su papildomu kuro mokesčiu. Jis taip pat panaikino to sprendimo 3 straipsnio i punktą, nustatė 2244000 EUR dydžio ieškovėms solidariai skirtą baudą, o likusią ieškinio dalį atmetė.
Šalių reikalavimai apeliaciniame procese
45
Apeliaciniu skundu Latam Airlines ir Lan Cargo Teisingumo Teismo prašo:
–
panaikinti skundžiamą sprendimą, kiek juo atmestas jų ieškinys,
–
panaikinti ginčijamą sprendimą, kiek jis susijęs su jomis, arba, nepatenkinus šio reikalavimo, panaikinti jį iš dalies ir sumažinti baudos dydį ir
–
priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.
46
Komisija Teisingumo Teismo prašo atmesti apeliacinį skundą ir priteisti iš Latam Airlines ir Lan Cargo bylinėjimosi išlaidas.
Dėl apeliacinio skundo
47
Apeliaciniam skundui pagrįsti Latam Airlines ir Lan Cargo pateikia keturis pagrindus, iš kurių pirmasis susijęs su teisės klaida dėl to, kad ginčijamą sprendimą Bendrasis Teismas panaikino tik iš dalies, antrasis – su teisės į gynybą pažeidimu dėl to, kad nebuvo motyvuotas prieštaravimo pareiškime nurodytų tam tikrų įmonių persekiojimo nutraukimas, trečiasis – su teisės klaida dėl Komisijos kompetencijos konstatuoti, jog egzistuoja „pasaulinio masto kartelis“, o ketvirtasis – su teisės klaidomis dėl pažeidimo geografinės apimties nustatymo.
Dėl pirmojo pagrindo, susijusio su ginčijamo sprendimo panaikinimu tik iš dalies
Šalių argumentai
48
Pirmąjį pagrindą iš esmės sudaro trys dalys.
49
Šio pagrindo pirmoje dalyje Latam Airlines ir Lan Cargo teigia, kad Bendrasis Teismas pažeidė SESV 101 straipsnio 1 dalį, nes nepanaikino viso ginčijamo sprendimo.
50
Jų teigimu, Bendrasis Teismas, kuris ginčijamą sprendimą panaikino tik tiek, kiek jame buvo nustatytas jų dalyvavimas įgyvendinant vieno tęstinio pažeidimo dalis dėl papildomo saugumo mokesčio ir atsisakymo mokėti komisinius, ir tą sprendimą patvirtino, kiek jis susijęs su jų dalyvavimu įgyvendinant to pažeidimo dalį dėl papildomo kuro mokesčio nuo 2005 m. liepos 22 d., neįvertino, ar dalys, kurias jis nusprendė panaikinti, galėjo būti atskirtos ir ar likusi sudedamoji dalis nekeitė vieno tęstinio pažeidimo esmės.
51
2012 m. gruodžio 6 d. Sprendimo Komisija / Verhuizingen Coppens (C‑441/11 P, EU:C:2012:778) 38 punkte pasakyta, kad Sąjungos teisės aktą panaikinti iš dalies galima, tik jei prašomas panaikinti dalis įmanoma atskirti nuo viso akto, o tai leidžia daryti prielaidą, kad toks panaikinimas iš dalies neturi pakeisti akto esmės.
52
Nagrinėjamu atvejų dalys dėl papildomo saugumo mokesčio ir atsisakymo mokėti komisinius negali būti atskirtos nuo vieno tęstinio pažeidimo nepakeitus jo esmės. Iš tiesų, ginčijamo sprendimo 863 konstatuojamojoje dalyje Komisija pati nusprendė, kad išskaidyti bendru tikslu pasižymintį ginčijamą veikimą ir laikyti jį sudarytu iš skirtingų pažeidimų būtų nenatūralu. 2013 m. liepos 4 d. Sprendime Komisija / Aalberts Industries ir kt. (C‑287/11 P, EU:C:2013:445, 65 punktas) Teisingumo Teismas atsižvelgė į identiškai surašytą toje byloje nagrinėjamo ginčijamo sprendimo motyvą ir padarė išvadą, kad nustatytas pažeidimas yra nedalomas. Be to, tame sprendime Komisija nenurodė, kad dalyvavimas prisidedant prie su papildomu kuro mokesčiu susijusių antikonkurencinių veiksmų savaime yra pažeidimas. Ji taip pat negali remtis to sprendimo 871 konstatuojamąja dalimi, kurioje nurodyta, kad tam tikri susitikimai, tam tikri bendravimo atvejai ar tam tikri pokalbiai su konkurentais galėtų būti savaime laikomi pažeidimu. Galiausiai su papildomu saugumo mokesčiu ir atsisakymu mokėti komisinius susijusios dalys nėra tik antraeilės, palyginti su dalimi, susijusia su papildomu kuro mokesčiu. Šiuo klausimu 2016 m. sausio 21 d. Sprendime Galp Energía España ir kt. / Komisija (C‑603/13 P, EU:C:2016:38) nurodyta, kad tik antraeilių sudedamųjų dalių panaikinimas iš dalies nekeičia vieno tęstinio pažeidimo esmės. Latam Airlines ir Lan Cargo priduria, kad neatskiriamumas yra ypač akivaizdus kalbant apie papildomą saugumo mokestį, kuris, jų teigimu, yra papildomam kuro mokesčiui lygiavertė, o ne jo atžvilgiu antraeilė sudedamoji dalis.
53
Nemotyvavimu grindžiamoje pirmojo pagrindo antroje dalyje Latam Airlines ir Lan Cargo priekaištauja Bendrajam Teismui, kad šis pateikė cikliškus argumentus ir nemotyvavo skundžiamo sprendimo 632 punkte išdėstyto teiginio, kad jos neįrodė, jog Komisija, pripažindama jas atsakingomis už vieno tęstinio pažeidimo dalį, siejamą su papildomu kuro mokesčiu, padarė klaidą. Taigi Bendrasis Teismas neįvertino, ar su papildomu saugumo mokesčiu ir atsisakymu mokėti komisinius susijusios vieno tęstinio pažeidimo dalys gali būti atskirtos ir ar likusi dalis buvo tokia, dėl kurios nepasikeitė to pažeidimo esmė.
54
To pagrindo trečioje dalyje Latam Airlines ir Lan Cargo teigia, kad šio sprendimo 53 punkte primintuose motyvuose Bendrasis Teismas perkėlė įrodinėjimo naštą ir nustatė, kad jos neįrodė, jog nėra atsakingos už dalį dėl papildomo kuro mokesčio, nors SESV 101 straipsnio pažeidimo įrodymus pateikti privalo Komisija.
55
Komisija teigia, kad pirmasis pagrindas yra nepagrįstas.
Teisingumo Teismo vertinimas
– Pirminės pastabos
56
Reikia priminti, kad skundžiamame sprendime Bendrasis Teismas pritarė pirmajame pagrindui, kurį jam pateikė Latam Airlines ir Lan Cargo ir kuris grindžiamas teisės klaidomis, padarytomis įrodinėjant, kad Lan Cargo dalyvavo įgyvendinant vieno tęstinio pažeidimo dalis, siejamas su papildomu saugumo mokesčiu ir atsisakymu mokėti komisinius. Skundžiamo sprendimo 631 punkte Bendrasis Teismas tuo remdamasis padarė išvadą, kad reikia panaikinti ginčijamo sprendimo 1 straipsnio 2 dalį tiek, kiek šios dvi vieno tęstinio pažeidimo dalys joje buvo priskirtos Latam Airlines ir Lan Cargo. To sprendimo 632 punkte jis vis dėlto pridūrė, kad, priešingai nei teigė Latam Airlines ir Lan Cargo, nėra reikalo dėl šių motyvų panaikinti visą ginčijamą sprendimą, nes, nepaisant Komisijos padarytų klaidų dėl jų atsakomybės už tas dalis, jos neįrodė, kad Komisija padarė teisės klaidą konstatuodama, jog jos dalyvavo darant tą pažeidimą.
57
Taigi reikia patikrinti, ar Bendrasis Teismas padarė teisės klaidų. kai atsisakė panaikinti visą ginčijamą sprendimą.
58
Suformuotoje jurisprudencijoje nustatyta, kad Sąjungos teisės aktą panaikinti iš dalies galima, tik jei prašomas panaikinti dalis įmanoma atskirti nuo viso akto, o tai leidžia daryti prielaidą, kad toks panaikinimas iš dalies neturi pakeisti jo esmės (šiuo klausimu žr. 2020 m. gegužės 14 d. Sprendimo NKT Verwaltung ir NKT / Komisija, C‑607/18 P, EU:C:2020:385, 292 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją, taip pat 2022 m. vasario 16 d. Sprendimo Vengrija / Parlamentas ir Taryba, C‑156/21, EU:C:2022:97, 293 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
59
Teisingumo Teismas patikslino Komisijos sprendimo, kuriame nustatytas įmonės dalyvavimas darant kelis vieną tęstinį pažeidimą sudarančius antikonkurencinius veiksmus, panaikinimo iš dalies sąlygos.
60
2012 m. gruodžio 6 d. Sprendimo Komisija / Verhuizingen Coppens (C‑441/11 P, EU:C:2012:778) 44 punkte Teisingumo Teismas nusprendė, kad, jei įmonė tiesiogiai atliko vieną tęstinį pažeidimą sudarantį vieną ar kelis antikonkurencinius veiksmus, bet nebuvo įrodyta, kad savo veiksmais ta įmonė ketino prisidėti prie visų bendrų kitų kartelio dalyvių siekiamų tikslų ir kad žinojo apie visus kitus tų dalyvių planuotus ar įgyvendintus pažeidimus siekiant tų pačių tikslų, ar kad ji galėjo protingai juos numatyti ir buvo pasirengusi prisiimti riziką, Komisija turi teisę priskirti jai atsakomybę tik už tuos veiksmus, kuriuos darant ji tiesiogiai dalyvavo, ir už kitų dalyvių planuotus ar įgyvendintus veiksmus siekiant tų pačių tikslų, kurių ji siekė ir dėl kurių buvo įrodyta, kad ji žinojo apie juos arba galėjo protingai numatyti ir buvo pasirengusi prisiimti riziką.
61
To sprendimo 45 punkte jis pridūrė, kad dėl tokios aplinkybės ši įmonė vis dėlto neturėtų būti atleista nuo atsakomybės už veiksmus, kuriuos darant akivaizdžiai dalyvavo arba už kuriuos gali iš tikrųjų būti laikoma atsakinga. To sprendimo 45 punkte, kaip ir 2022 m. birželio 16 d. Sprendimo Quanta Storage / Komisija (C‑699/19 P, EU:C:2022:483) 90 punkte, jis taip pat pažymėjo, jog tai, kad įmonė nedalyvavo atliekant visus kartelio veiksmus arba kad jos vaidmuo atliekant tuos veiksmus buvo nereikšmingas, nėra svarbu nustatant jos įvykdyto pažeidimo buvimą, nes reikia atsižvelgti į šias aplinkybes tik vertinant pažeidimo sunkumą ir prireikus nustatant baudos dydį.
62
2012 m. gruodžio 6 d. Sprendimo Komisija / Verhuizingen Coppens (C‑441/11 P, EU:C:2012:778) 46 punkte, kuris pakartotas 2022 m. birželio 16 d. Sprendimo Sony Corporation ir Sony Electronics / Komisija (C‑697/19 P, EU:C:2022:478) 68 punkte, Teisingumo Teismas pažymėjo, kad taip „padalyti“ Komisijos sprendimą, kuriuo visas kartelis kvalifikuojamas kaip vienas tęstinis pažeidimas, galima, tik jei, pirma, minėta įmonė per administracinę procedūrą galėjo suprasti, kad buvo kaltinama ir dėl kiekvieno jį sudarančio veiksmo, todėl galėjo gintis šiuo aspektu, ir jei, antra, minėtas sprendimas šiuo atžvilgiu yra pakankamai aiškus.
63
Tuo remdamasis 2012 m. gruodžio 6 d. Sprendimo Komisija / Verhuizingen Coppens (C‑441/11 P, EU:C:2012:778) 47 punkte Teisingumo Teismas padarė išvadą, kad, kai tenkinamos šio sprendimo 46 punkte skelbiamos sąlygos, jei Sąjungos teismas konstatuoja, kad Komisija nepakankamai teisiškai įrodė, jog įmonė, dalyvaudama darant vieną iš antikonkurencinių veiksmų, sudarančių vieną tęstinį pažeidimą, žinojo apie kitų kartelio dalyvių antikonkurencinius veiksmus siekiant tų pačių tikslų arba galėjo juos protingai numatyti ir prisiimti riziką, iš to kyla vienintelė pasekmė, kad šiai įmonei negali būti priskirta atsakomybė už tuos kitus veiksmus, todėl ir už visą vieną tęstinį pažeidimą, ir kad tik dėl to skundžiamas sprendimas turi būti laikomas nepagrįstu. Sprendimo, kuriuo įmonei priskiriama atsakomybė už visą vieną tęstinį pažeidimą, nors ta įmonė dalyvavo jį darant tik tiek, kiek tai susiję su viena jo sudedamąja dalimi, skaidymui netaikomos kitos sąlygos, nei nurodytosios prieš tai.
64
Nagrinėjamu atveju skundžiamo sprendimo 581, 615 ir 630–632 punktuose nurodyta, kad Bendrasis Teismas nusprendė, jog nors Komisija įrodė, kad šie vežėjai nuo 2005 m. liepos 22 d. dalyvavo įgyvendinant vieno tęstinio pažeidimo dalį, siejamą su papildomu kuro mokesčiu, atvirkščiai, ji pakankamai teisiškai neįrodė, kad tie vežėjai žinojo, kaip reikalaujama, apie kitas dvi vieno tęstinio pažeidimo dalis, siejamas su papildomu saugumo mokesčiu ir atsisakymu mokėti komisinius.
65
Latam Airlines ir Lan Cargo argumentus reikia nagrinėti atsižvelgiant būtent į šio sprendimo 60–63 punktuose nurodytą jurisprudenciją.
– Dėl pirmos dalies, grindžiamos tuo, kad Bendrasis Teismas neįvertino, ar panaikintos dalys gali būti atskirtos
66
Pirmojo pagrindo pirmoje dalyje Latam Airlines ir Lan Cargo priekaištauja Bendrajam Teismui iš esmės dėl to, kad šis padarė teisės klaidą, kai ginčijamą sprendimą panaikino tik tiek, kiek jis susijęs su jų dalyvavimu įgyvendinant vieno tęstinio pažeidimo dalis, siejamas su papildomu saugumo mokesčiu ir atsisakymu mokėti komisinius, nors, jų teigimu, dėl to, jog buvo konstatuota, kad Komisija klaidingai nustatė, jog antroji apeliantė žinojo, kaip reikalaujama, apie tas dvi vieno tęstinio pažeidimo sudedamąsias dalis, tas sprendimas turėjo būti panaikintas visas.
67
Šio sprendimo 60–63 punktuose nurodytoje jurisprudencijoje nustatyta: Sąjungos teismui konstatavus, kad Komisija pakankamai teisiškai neįrodė, jog dalyvaudama darant vieną iš antikonkurencinių veiksmų, sudarančių vieną tęstinį pažeidimą, įmonė žinojo apie kitų kartelio dalyvių kitus antikonkurencinius veiksmus siekiant tų pačių tikslų arba galėjo juos protingai numatyti ir prisiimti riziką, minėta įmonė negali būti atleista nuo atsakomybės už veiksmų dalį, dėl kurios buvo įrodyta, kad ji joje dalyvavo, arba dėl kurios neginčijama, kad ji gali būti laikoma atsakinga, taigi Sąjungos teismas turi panaikinti tik dalį tame teisme ginčijamo Komisijos sprendimo. Iš tiesų, kadangi pats Komisijos sprendimo, kuriuo nustatytas įmonės dalyvavimas kartelyje pažeidžiant SESV 101 straipsnį, tikslas – nustatyti vieną ar kelis tokį pažeidimą sudarančius veiksmus, toks panaikinimas iš dalies negali pakeisti to sprendimo esmės (2012 m. gruodžio 6 d. Sprendimo Komisija / Verhuizingen Coppens, C‑441/11 P, EU:C:2012:778, 50 ir 51 punktai).
68
Tokiomis aplinkybėmis Bendrasis Teismas nepadarė teisės klaidos, tik iš dalies panaikindamas ginčijamą sprendimą, nes nebuvo paneigtas Lan Cargo dalyvavimas pokalbiuose dėl papildomo kuro mokesčio.
69
Apeliančių argumentu, kad ginčijamo sprendimo 863 konstatuojamojoje dalyje Komisija pati nusprendė, jog „noras išskaidyti bendru tikslu pasižymintį <…> tęstinį veikimą ir laikyti jį sudarytu iš skirtingų pažeidimų, nors tai vienas pažeidimas, laipsniškai pasireiškiantis tiek susitarimų, tiek suderintų veiksmų forma, būtų nenatūralus“, negalima pagrįsti kitokios išvados. Skundžiamo sprendimo 471–581 punktuose, kuriuose tikrinamas Lan Cargo dalyvavimo įgyvendinant su papildomu kuro mokesčiu siejamą vieno tęstinio pažeidimo sudedamąją dalį įrodymas, nedviprasmiškai nurodyta, jog Bendrasis Teismas nusprendė ne kad ta dalis yra atskiras ir atskirtas pažeidimas, o kad Komisija pagrįstai nusprendė, jog dėl Lan Cargo dalyvavimo įgyvendinant tą dalį ir dėl patvirtinto ar preziumuojamo jos žinojimo apie kitus su ta dalimi susijusius veiksmus vienas tęstinis pažeidimas, kurį darydami vežėjai derino veiksmus dėl krovinių vežimo paslaugų įkainių nustatymo, galėjo būti priskirtas šiam vežėjui. Šį vertinimą pagrindžia skundžiamo sprendimo 429 punkte išdėstytas konstatavimas, kad papildomas kuro mokestis buvo krovinių vežimo paslaugų kainos sudedamoji dalis ir kad su papildomu kuro mokesčiu susijusi vieno tęstinio pažeidimo sudedamoji dalis dėl tos priežasties buvo susijusi su krovinių vežimo paslaugų įkainių nustatymu.
70
Taigi dėl aplinkybės, kad Komisija neįrodė, jog Lan Cargo buvo žinoma apie pokalbius dėl papildomo saugumo mokesčio ir apie atsisakymą mokėti komisinius, nebuvo galima paneigti, kad konstatuotas pažeidimas yra vienas tęstinis; tačiau tas pažeidimas negalėjo būti tam vežėjui priskirtas visas (pagal analogiją žr. 2015 m. birželio 24 d. Sprendimo Fresh Del Monte Produce / Komisija ir Komisija / Fresh Del Monte Produce (C‑293/13 P ir C‑294/13 P, EU:C:2015:416, 160 punktą).
71
Dėl apeliančių argumento, grindžiamo 2013 m. liepos 4 d. Sprendimu Komisija / Aalberts Industries ir kt. (C‑287/11 P, EU:C:2013:445), pakanka pažymėti, kad remiantis to sprendimo 60–63 punktais matyti, jog jame buvo nagrinėjamas atvejis, kuriuo, priešingai nei šioje byloje, nagrinėjamos įmonės dalyvavimas darant vieną tęstinį pažeidimą nebuvo įrodytas.
72
Taigi pirmojo pagrindo pirmą dalį reikia atmesti kaip nepagrįstą.
– Dėl trečios dalies, siejamos su įrodinėjimo naštos perkėlimu
73
Teisingumo Teismo suformuotoje jurisprudencijoje nustatyta, kad konkurencijos taisyklių pažeidimą turi įrodyti dėl šio pažeidimo prieštaraujanti šalis ar institucija, o įmonė ar įmonių asociacija, naudodamasi gynybos nuo šių taisyklių pažeidimo konstatavimo priemone, turi įrodyti, kad taisyklės, iš kurios kildinama ta gynybos priemonė, taikymo sąlygos yra tenkinamos, todėl ta institucija turi pateikti kitų įrodymų. Vis dėlto, net jei pagal šiuos principus įrodinėjimo našta tenka Komisijai arba atitinkamai įmonei ar įmonių asociacijai, dėl faktinių aplinkybių, kuriomis remiasi viena šalis, kitai šaliai gali tekti pateikti paaiškinimus ar pateisinimus, o jų nepateikus, būtų galima pripažinti, kad įrodyta laikantis įrodinėjimo naštą reglamentuojančių taisyklių (2004 m. sausio 7 d. Sprendimo Aalborg Portland ir kt. / Komisija, C‑204/00 P, C‑205/00 P, C‑211/00 P, C‑213/00 P, C‑217/00 P ir C‑219/00 P, EU:C:2004:6, 78 ir 79 punktai, taip pat 2010 m. birželio 17 d. Sprendimo Lafarge / Komisija, C‑413/08 P, EU:C:2010:346, 29 ir 30 punktai ir juose nurodyta jurisprudencija).
74
Nagrinėjamu atveju reikia pažymėti, kad dėstydamos apeliacinio skundo pirmojo pagrindo trečią dalį apeliantės tvirtina, jog skundžiamo sprendimo 632 punkte Bendrasis Teismas perkėlė įrodinėjimo naštą, nors šie argumentai grindžiami klaidingu skundžiamo sprendimo aiškinimu.
75
Iš tiesų, skundžiamo 632 punkte daroma nuoroda į to sprendimo 581 punktą. Išanalizavęs Komisijos pateiktus įrodymus, to sprendimo 580 punkte Bendrasis Teismas pažymėjo, kad ta institucija pagrįstai nusprendė, jog apie su papildomu kuro mokesčiu siejamą vieno tęstinio pažeidimo dalį Lan Cargo buvo žinoma, kaip to reikalaujama, tačiau tik nuo 2005 m. liepos 22 d., ir kad Komisija padarė klaidą pripažindama apeliantes iki tos datos atsakingomis už tą pažeidimo dalį. To sprendimo 581 punkte jis pridūrė, kad, atsižvelgiant į apeliančių dalyvavimą įgyvendinant tą pažeidimo dalį po minėtos datos, Komisijos klaida negalėjo lemti viso ginčijamo sprendimo panaikinimo. Taigi Bendrasis Teismas neperkėlė apeliančių dalyvavimo darant pažeidimą įrodinėjimo naštos, nes jis iš esmės nusprendė, kad Komisija privalo įrodyti tą dalyvavimą ir kad Latam Airlines ir Lan Cargo dalyvavimo įgyvendinant vieno tęstinio pažeidimo dalį, siejamą su papildomu kuro mokesčiu, įrodymas apima laikotarpį nuo 2005 m. liepos 22 d.
76
Atsižvelgiant į šias aplinkybes, skundžiamo sprendimo 632 punkte išdėstytas teiginys, jog apeliantės „neįrodė, kad Komisija padarė teisės klaidą, kai konstatavo, kad jos dalyvavo darant“ ginčijamame sprendime nurodytą vieną tęstinį pažeidimą, gali būti suprantamas tik taip, kad jų argumentų, pateiktų ieškinio pirmajam pagrindui pagrįsti, nepakako tam, kad būtų pagrįstas reikalavimas panaikinti visą ginčijamą sprendimą.
77
Taigi pirmojo pagrindo trečią dalį reikia atmesti kaip nepagrįstą.
– Dėl antros dalies, grindžiamos nemotyvavimu
78
Išnagrinėjus pirmojo pagrindo pirmą ir trečią dalis galima teigti, kad Bendrasis Teismas nepadarė teisės klaidos ir neperkėlė įrodinėjimo naštos, kai nusprendė, kad tuo, jog apeliantėms negalima priskirti dalyvavimo įgyvendinant vieno tęstinio pažeidimo dalis, siejamas su papildomu saugumo mokesčiu ir atsisakymu mokėti komisinius, negalima pagrįsti reikalavimo panaikinti visą ginčijamą sprendimą, kiek jis su jomis susijęs.
79
Tokiomis aplinkybėmis šio pagrindo antra dalis, kurioje apeliantės iš esmės tvirtina, kad skundžiamo sprendimo 632 punkte Bendrasis Teismas nepakankamai teisiškai motyvavo, dėl ko nagrinėjamu atveju buvo nepagrįsta panaikinti visą ginčijamą sprendimą, kiek jis su jomis susijęs, turi būti atmesta kaip nereikšminga.
80
Iš tiesų, dėl su pareiga motyvuoti susijusių Bendrojo Teismo padarytų teisės klaidų skundžiamas sprendimas negali būti panaikintas, jeigu jo rezoliucinė dalis yra pagrįsta kitais teisiniais motyvais (2015 m. vasario 12 d. Sprendimo Komisija / IPK International, C‑336/13 P, EU:C:2015:83, 64 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
81
Remiantis ta jurisprudencija, nors skundžiamo sprendimo 632 punkte nepakankamai aiškiai atskleisti motyvai, dėl kurių Bendrasis Teismas nusprendė, kad nereikia panaikinti viso ginčijamo sprendimo, kiek jis susijęs su apeliantėmis, ši aplinkybė yra nepakankama skundžiamo sprendimo panaikinimui pagrįsti.
82
Dėl tos priežasties pirmojo pagrindo antra dalis, grindžiama pareigos motyvuoti pažeidimu, turi būti atmesta kaip nereikšminga.
83
Tuo remiantis darytina išvada, kad pirmąjį pagrindą reikia atmesti kaip iš dalies nereikšmingą ir iš dalies nepagrįstą.
Dėl antrojo pagrindo, siejamo su teisės į gynybą pažeidimu
Šalių argumentai
84
Dėstydamos antrąjį pagrindą, Latam Airlines ir Lan Cargo tvirtina, kad vertindamas jų teisės į gynybą apimtį Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą.
85
Šį pagrindą sudaro dvi dalys.
86
Pirmoje dalyje apeliantės teigia, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą vertindamas teisės į gynybą pažeidimą, kurį Komisija padarė nemotyvuodama prieštaravimų trylikai vežėjų ir vienam paslaugų teikėjui atsiėmimo.
87
Grįsdamos argumentus, Latam Airlines ir Lan Cargo remiasi 2014 m. spalio 9 d. Sprendime ICF / Komisija (C‑467/13 P, EU:C:2014:2274) suformuota jurisprudencija ir teigia, kad nagrinėjamu atveju prieštaravimų atsiėmimas iš esmės pakeitė konstatuotų pažeidimų įrodymus, todėl Komisija privalėjo suteikti galimybę vežėjams, kurie galiausiai yra jos sprendimo adresatai, pateikti pastabas apie tą atsiėmimą.
88
Šiuo klausimu jos pažymi, kad skundžiamo sprendimo 555 ir 574 punktuose Bendrasis Teismas rėmėsi 2005 m. liepos 22 d. elektroniniu laišku, kuris suvaidino svarbų vaidmenį jam vertinant jų dalyvavimą darant ginčijamame sprendime nustatytą pažeidimą, nors tam tikri vežėjai, kuriems pareikštus prieštaravimus Komisija atsiėmė, taip pat atsakė į tą elektroninį laišką. Jos priduria, kad jų argumentus, grindžiamus joms kilusiu įtarimu, jog kito vežėjo persekiojimo nutraukimą lėmė valstybės spaudimas, skundžiamo sprendimo 350 ir 351 punktuose Bendrasis Teismas atmetė dėl to, kad jos nepateikė tokio spaudimo egzistavimo įrodymų.
89
Beje, dėl tų pačių motyvų Latam Airlines ir Lan Cargo teigia, kad skundžiamas sprendimas nemotyvuotas bent dėl to, kad Bendrasis Teismas nenurodė priežasčių, dėl kurių jis nusprendė, jog prieštaravimų atsisakymas iš esmės nepakeitė įrodymų.
90
Antrojo pagrindo antroje dalyje jos priekaištauja Bendrajam Teismui, kad šis iškraipė įrodymus, kai skundžiamo sprendimo 568 punkte nusprendė, jog 2025 m. liepos 22 d. elektroninio laiško sukeltos diskusijos ir ypač reakcijos dėl interneto svetainės infowarding.com naudojimo ir vieno vežėjo bandymo susisiekti su toje svetainėje pasirodžiusio skelbimo apie papildomą kuro mokestį autoriumi „vis dėlto įrodė įvairių vežėjų, kuriems pareikšti prieštaravimai, bendrą lūkestį, kad rinkoje bus laikomasi drausmės, kiek tai susiję su papildomu kuro mokesčiu“. Pasak apeliančių, akivaizdu, kad šios įmonių, kurios nebuvo ginčijamo sprendimo adresatės, reakcijos ir bandymas negalėjo įrodyti „vežėjų, kuriems pareikšti prieštaravimai“ ir kuriems skirtas ginčijamas sprendimas, lūkesčių.
91
Komisija teigia, kad šis pagrindas yra nepagrįstas.
Teisingumo Teismo vertinimas
92
Reikia konstatuoti, kad antrojo pagrindo pirma dalis grindžiama šio sprendimo 87 punkte nurodytos jurisprudencijos klaidingu aiškinimu. Kaip skundžiamo sprendimo 252 punkte iš esmės nurodė Bendrasis Teismas, tam, kad Sąjungos institucija įvykdytų pareigą motyvuoti, ji neprivalo priimame akte išdėstyti motyvų, dėl kurių nebuvo priimti trečiosioms šalims skirti panašūs aktai. Todėl Komisija neprivalo sprendime, kuriame konstatuojamas konkurencijos taisyklių pažeidimas, nurodyti priežasčių, dėl kurių ji nusprendė nepersekioti tam tikrų įmonių ar neskirti sankcijų už aptariamą pažeidimą.
93
Skundžiamo sprendimo 254 punkte Bendrasis Teismas taip pat pagrįstai priminė jurisprudenciją, kurioje nustatyta, kad jeigu Komisija atsisako visų prieštaravimų, kurie buvo pareikšti tam tikroms pradžioje į atitinkamą procedūrą įtrauktoms įmonėms, ji negali būti įpareigota bendrovėms, kurios galiausiai yra jo sprendimo adresatės, leisti išreikšti nuomonę dėl to atsisakymo, nes suinteresuotosioms šalims pranešti apie prieštaravimų papildymą ir, dėl tos priežasties, joms palikti teisę išreikšti apie jį nuomonę yra privaloma tik tuo atveju, jei Komisija suinteresuotosioms įmonėms priskiria naujus veiksmus arba iš esmės pakeičia ginčijamų pažeidimų įrodymus (2014 m. spalio 9 d. Sprendimo ICF / Komisija, C‑467/13 P, EU:C:2014:2274, 36 punktas).
94
Toje jurisprudencijoje tik nustatyta, kad Komisija turi iš naujo išklausyti įmones, kurių persekiojimo nenutraukė, jeigu, nutraukus tam tikrų kitų įmonių persekiojimą, pirmosioms įmonėms ji priskiria naujus veiksmus arba jeigu ji iš esmės pakeičia įrodymus, kuriais ketina prieš jas remtis. Priešingai, nei tvirtina apeliantės, ta jurisprudencija negali būti suprantama taip, kad pagal ją reikalaujama, kad Komisija, viena vertus, iš naujo išklausytų įmones, kurių persekiojimo nenutraukė, dėl įrodymų, dėl kurių tos įmonės jau turėjo galimybę pasisakyti, ir, kita vertus, sprendime išdėstytų, kaip tam tikrų įmonių persekiojimo nutraukimas galėtų paveikti jos pateiktą tų įrodymų vertinimą.
95
Nagrinėjamu atveju skundžiamame sprendime nepasakyta ir apeliantės netvirtina, kad Bendrajame Teisme jos teigė, jog, nutraukusi tam tikrų įmonių persekiojimą, Komisija joms priskyrė naujus veiksmus arba iš esmės pakeitė įrodymus, kuriais ketino prieš jas remtis. Tokiomis aplinkybėmis Bendrasis Teismas nepadarė teisės klaidos, kai nusprendė, kad Komisija neprivalėjo ginčijamame sprendime nurodyti priežasčių, dėl kurių ji nutraukė tam tikrų įmonių persekiojimą, ir leisti apeliantėms pateikti nuomonę apie tą nutraukimą.
96
Taigi antrojo pagrindo pirmą dalį reikia atmesti kaip nepagrįstą.
97
Dėl antrojo pagrindo antros dalies reikia priminti, kad jeigu apeliantas tvirtina, kad Bendrasis Teismas iškraipė įrodymus, pagal SESV 256 straipsnį, Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 58 straipsnio pirmą pastraipą ir Teisingumo Teismo procedūros reglamento 168 straipsnio 1 dalies d punktą apeliantas turi aiškiai nurodyti, kokius įrodymus tas teismas iškraipė, taip pat įrodyti analizės klaidas, dėl kurių Bendrasis Teismas, atlikdamas vertinimą, šitaip iškraipė įrodymus. Beje, suformuotoje jurisprudencijoje nustatyta, kad iškraipymas turi būti akivaizdžiai matomas iš bylos medžiagos, nesant reikalo iš naujo vertinti faktinių aplinkybių ir įrodymų (2022 m. lapkričio 10 d. Sprendimo Komisija / Valencia Club de Fútbol, C‑211/20 P, EU:C:2022:862, 55 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
98
Taigi nepakanka įrodyti, kad dokumentas galėtų būti aiškinamas kitaip nei jį aiškino Bendrasis Teismas (2024 m. kovo 5 d. Sprendimo Kočner / Europol, C‑755/21 P, EU:C:2024:202, 96 punktas ir nurodyta jurisprudencija).
99
Nagrinėjamu atveju apeliančių argumentuose, kurių santrauka pateikta šio sprendimo 90 punkte, tvirtinama tik tai, kad Bendrasis Teismas neatsižvelgė į aplinkybę, jog įmonės, kurios nebuvo ginčijamo sprendimo adresatės, reagavo į 2005 m. liepos 22 d. elektroninį laišką ir bandė susisiekti su tame elektroniniame laiške nurodyto skelbimo autoriumi.
100
Tačiau remiantis byloje pirmojoje instancijoje pateiktu 2005 m. liepos 22 d. elektroniniu laišku ir atsakymais į jį galima teigti, kad, kaip skundžiamo sprendimo 565 punkte nurodė Bendrasis Teismas, tas elektroninis laiškas buvo skirtas, be kita ko, keliems ginčijamo sprendimo adresatams ir kad tarp į jį atsakiusių įmonių buvo bent vienas vežėjas, kuris taip pat buvo ginčijamo sprendimo adresatas. Be to, skundžiamo sprendimo 566 punkte Bendrasis Teismas tik nurodė, kad susisiekti su 2005 m. liepos 22 d. elektroniniame laiške aptariamo skwlbimo autoriumi bandė „vežėjas“, tačiau jis netvirtino, kad tas vežėjas yra ginčijamo sprendimo adresatas.
101
Tokiomis aplinkybėmis apeliančių nurodyta 2005 m. liepos 22 d. elektroninio laiško ir atsakymų į jį analizės klaida negali būti laikoma įrodyta.
102
Dėl likusios dalies reikia pažymėti, kad prisidengdamos teiginiu, kad tas elektroninis laiškas ir atsakymai į jį buvo iškraipyti, apeliantės iš tikrųjų skundžia Bendrojo Teismo atliktą įrodymų vertinimą.
103
Tačiau reikia priminti, kad pagal SESV 256 straipsnio 1 dalį ir Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 58 straipsnio pirmą pastraipą apeliacinis skundas gali būti paduodamas tik teisės klausimais. Todėl tik Bendrasis Teismas turi jurisdikciją nustatyti ir vertinti reikšmingas faktines aplinkybes. Tad šių faktinių aplinkybių vertinimas, nebent jos buvo iškraipytos, nėra teisės klausimas, kurį nagrinėdamas apeliacinį skundą gali tikrinti Teisingumo Teismas (2024 m. rugsėjo 10 d. Sprendimo Komisija / Airija ir kt., C‑465/20 P, EU:C:2024:724, 110 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
104
Dėl tos priežasties, tiek, kiek išdėstytais argumentais, kurių santrauka pateikta šio sprendimo 90 punkte, apeliantės siekia, kad Teisingumo Teismas iš naujo įvertintų 2005 m. liepos 22 d. elektroninio laiško ir atsakymo į juos vertę ir apimtį, tie argumentai yra nepriimtini.
105
Taigi antrojo pagrindo antra dalis turi būti atmesta kaip iš dalies nepriimtina ir iš dalies nepagrįsta.
106
Vadinasi, šį pagrindą reikia atmesti kaip iš dalies nepriimtiną ir iš dalies nepagrįstą.
Dėl trečiojo pagrindo, susijusio su teisės klaida dėl Komisijos kompetencijos konstatuoti, jog egzistuoja „pasaulinio masto kartelis“
Šalių argumentai
107
Dėstydamos trečiąjį pagrindą, kurį sudaro trys dalys, Latam Airlines ir Lan Cargo teigia, kad Bendrasis Teismas, vertindamas Komisijos kompetenciją, padarė teisės klaidų.
108
To pagrindo pirmoje dalyje jos priekaištauja Bendrajam Teismui, kad šis neišnagrinėjo ar bent neteisingai išnagrinėjo jų pagrindą, grindžiamą tuo, kad Komisija neturėjo kompetencijos konstatuoti „pasaulinio masto kartelio“ buvimo. Bendrasis Teismas iš tiesų padarė klaidingą prielaidą, kad Latam Airlines ir Lan Cargo tvirtino, jog ginčijamame sprendime padaryta nuoroda į „pasaulinio masto kartelį“ reiškia SESV 101 straipsnio pažeidimą, kurio antikonkurencinis tikslas apima visus maršrutus pasaulio mastu. Tačiau ieškinyje Bendrajame Teisme Latam Airlines ir Lan Cargo aiškiai nurodė, kad pasaulinio masto kartelio faktinių aplinkybių konstatavimas skiriasi nuo pažeidimo konstatavimo SESV 101 straipsnyje ir kad nėra jokio teisinio pagrindo, kuriuo būtų galima pagrįsti Komisijos kompetenciją pateikti tokį konstatavimą.
109
To pagrindo antroje dalyje jos teigia, kad jeigu Bendrojo Teismo teiginiai dėl jų argumentų būtų laikomi paprastu faktinių aplinkybių konstatavimu, Bendrasis Teismas iškraipė tuos argumentus
110
To paties pagrindo trečioje dalyje Latam Airlines ir Lan Cargo teigia, kad Komisija neturėjo kompetencijos konstatuoti faktinių aplinkybių dėl konkurenciją ribojančių veiksmų, kurie buvo atliekami už vidaus rinkos ribų. Tokie faktinių aplinkybių konstatavimai pakeistų apeliančių teisinę padėtį, nes nacionaliniuose teismuose joms gali būti pareikšti ieškiniai dėl žalos atlyginimo, ir tie konstatavimai galėtų būti pateikti tik tuo atveju, jei Komisija turėtų kompetenciją pagal tarptautinę viešąją teisę. Tačiau nei antikonkurencinių veiksmų atlikimo vieta grindžiamas kriterijus (toliau – įgyvendinimo kriterijus), nei kriterijus, grindžiamas šių veiksmų apibrėžtu poveikiu Sąjungoje, nėra tenkinami, nes vežėjų konkurencija dėl kainų vyksta išvykimo oro uoste. Kiek tai susiję su argumentais, grindžiamais akto autoriaus kompetencijos nebuvimu, ši trečioji dalis yra susijusi su viešąja tvarka ir teismas ją turi pateikti savo iniciatyva.
111
Komisija prašo atmesti trečiąjį pagrindą.
Teisingumo Teismo vertinimas
112
Iš pradžių reikia priminti, kad ieškinio Bendrajame Teisme 117–128 punktuose išdėstytoje trečiojo pagrindo antroje dalyje Latam Airlines ir Lan Cargo teigė, kad Komisija neturi kompetencijos konstatuoti jų dalyvavimą „pasaulinio masto kartelyje“. To ieškinio 119 ir 120 punktuose jos nurodė, kad galimi du šio žodžių junginio aiškinimai, nes jis gali reikšti tiek SESV 101 straipsnio pažeidimą, apimantį visus maršrutus pasaulio mastu, tiek „nerašytą sui generis teisinį pagrindą“.
113
Beje, ieškinio Bendrajame Teisme ketvirtojo pagrindo trečioje dalyje Latam Airlines ir Lan Cargo teigė, kad pasaulinio masto kartelio buvimo konstatavimas viršija Komisijos kompetenciją ir taip sukuria dviprasmiškumą dėl nustatyto pažeidimo geografinės apimties. To ieškinio atitinkamai 146, 147 ir 148 punktuose jos pažymėjo, kad „Komisija neturi kompetencijos konstatuoti pažeidimą maršrutuose tarp dviejų oro uostų, esančių už EEE ribų“, kad „Komisija privalo tiksliai apibrėžti pažeidimo apimtį“ ir kad „Komisija turi aiškiai nurodyti pažeidimo, kurį teigia nustačiusi, tikslą ir geografinę apimtį bei apimtį laiko atžvilgiu“.
114
Nagrinėdamas trečiąjį pagrindą Bendrasis Teismas skundžiamo sprendimo 151 punkte nusprendė, kad, „priešingai, nei teigia [Latam Airlines ir Lan Cargo], [ginčijamame sprendime] esanti nuoroda į „pasaulinio masto kartelį“ nereiškia nei „nerašyto sui generis teisinio pagrindo“, nei SESV 101 straipsnio, EEE susitarimo 53 straipsnio ir [EB ir Šveicarijos susitarimo dėl oro transporto] 8 straipsnio pažeidimo“ ir kad „to sprendimo 1 straipsnio įvadinėje dalyje esanti nuoroda į vežėjų, kuriems pareikšti prieštaravimai, veiksmų derinimą „nustatant įkainius už krovinių vežimo paslaugų teikimą <…> visame pasaulyje“, yra tik faktinių aplinkybių, kurias [to 1 straipsnio] 1–4 dalyse Komisija kvalifikavo kaip konkurencijos taisyklių, taikomų tik tiems maršrutams, kuriems, kaip ji nusprendė, aptariamais laikotarpiais taikoma jos kompetencija, pažeidimą, konstatavimas“.
115
Skundžiamo sprendimo 362 punkte, kuriame daroma nuoroda į to sprendimo 151 punktą, Bendrasis Teismas, atsakydamas į ieškinio ketvirtąjį pagrindą, pažymėjo, kad Latam Airlines ir Lan Cargo argumentai „grindžiami klaidinga prielaida, kad [ginčijamo] sprendimo rezoliucinėje dalyje Komisija konstatavo konkurencijos taisyklių pažeidimą, kuris apima maršrutus tarp oro uostų, esančių už EEE ribų“.
116
Šiais motyvais Bendrasis Teismas atsakė į jam pateiktus argumentus dėl, be kita ko, Komisijos kompetencijos konstatuoti pažeidimą šiuose maršrutuose nebuvimo ir ginčijamo sprendimo dviprasmiškumo jų neiškraipydamas.
117
Todėl trečiojo pagrindo pirmosios dvi dalys, atitinkamai susijusios su motyvavimo trūkumais ir iškraipymu, turi būti atmestos kaip nepagrįstos.
118
Dėl šio pagrindo trečios dalies, susijusios su Komisijos kompetencijos konstatuoti „pasaulinio masto“ kartelio faktines aplinkybes nebuvimu, reikia priminti, kad Sąjungos konkurencijos teisė gali būti taikoma veiksmams, kurių buvo imtasi ne Sąjungos teritorijoje, tačiau kurių antikonkurencinis poveikis gali turėti įtakos Sąjungos rinkai. Iš tiesų, jeigu šioje teisėje nustatytų draudimų taikymas būtų susietas su kartelio sudarymo vieta, įmonėms neabejotinai būtų suteiktas lengvas būdas apeiti šiuos draudimus. Taigi tam, kad aprėptų tokius veiksmus, Komisija gali savo kompetenciją grįsti įgyvendinimo kriterijumi arba apibrėžto poveikio kriterijumi (šiuo klausimu žr. 2017 m. rugsėjo 6 d. Sprendimo Intel / Komisija, C‑413/14 P, EU:C:2017:632, 43–46 punktus).
119
Taigi principas, kad, jeigu tenkinamas įgyvendinimo kriterijus arba apibrėžto poveikio kriterijus, pagal tarptautinę viešąją teisę Komisija turi kompetenciją taikyti konkurencijos teisę veiksmams, kurių imtasi už Sąjungos teritorijos, netektų prasmės, jei ta institucija negalėtų konstatuoti jokių faktinių aplinkybių, susijusių su tokių veiksmų buvimu, pobūdžiu, tikslu ar geografine apimtimi.
120
Taigi Komisijos kompetencijos aprėpti už Sąjungos ribų sudarytus kartelius pripažinimas neišvengiamai reiškia tos institucijos galimybę pagal tarptautinę viešąją teisę nustatyti faktines aplinkybes, kurios būtinos jai siekiant pagrįsti savo kompetenciją, kad būtų galima konstatuoti ir skirti sankcijas už SESV 101 straipsnio ir, nelygu atvejis, EEE susitarimo 53 straipsnio pažeidimą.
121
Tokiomis sąlygomis trečiojo pagrindo trečia dalis taip pat turi būti atmesta kaip nepagrįsta.
122
Vadinasi, reikia atmesti visą šį pagrindą.
Dėl ketvirtojo pagrindo, grindžiamo teisės klaidomis dėl pažeidimo geografinės apimties nustatymo
Šalių argumentai
123
Dėstydamos ketvirtąjį pagrindą Latam Airlines ir Lan Cargo tvirtina, kad atmesdamas jų pagrindą dėl pareigos motyvuoti vieno tęstinio pažeidimo geografinės apimties nustatymą pažeidimo Bendrasis Teismas padarė įvairių teisės klaidų.
124
Šį pagrindą iš esmės sudaro trys dalys.
125
To pagrindo pirmoje dalyje Latam Airlines ir Lan Cargo teigia, kad Bendrasis Teismas iškraipė ginčijamo sprendimo 1210 konstatuojamosios dalies pirmą sakinį, kai skundžiamo sprendimo 153 punkte nusprendė, jog toje konstatuojamojoje dalyje, kiek joje daroma nuoroda į „pažeidimo, kuris yra pasaulinis, geografinę apimtį“, apsirikta rašant ir ją reikia suprasti taip: „[ginčijamo] kartelio geografinė apimtis yra pasaulinė“. Tačiau tos konstatuojamosios dalies formuluotė yra aiški ir jos nereikia aiškinti.
126
To pagrindo antroje dalyje Latam Airlines ir Lan Cargo priekaištauja Bendrajam Teismui, kad, atmesdamas prieštaravimą dėl ginčijamo sprendimo dviprasmiškumo, kiek tai susiję su ginčijamo kartelio geografinės apimties nustatymu, šis pažeidė Sąjungos teisės teisinio aiškumo ir teisinio saugumo principus, taip pat Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsnį.
127
Pripažindamos, jog supranta, kad Komisija neketino konstatuoti SESV 101 straipsnio pažeidimo visuose maršrutuose visame pasaulyje, jos teigia, kad tretieji asmenys, ypač nacionaliniai teismai, kuriuose gali būti pareikšti ieškiniai dėl žalos atlyginimo, taip gali aiškinti ginčijamą sprendimą.
128
Ginčijamo sprendimo dviprasmiškumą iš esmės lemia tai, kad, Komisija, pirma, nusprendė, jog ginčijami veiksmai prilygsta visame pasaulyje įgyvendintam pasaulinio masto karteliui, antra, į ginčijamo sprendimo rezoliucinę dalį įtraukė pareiškimą dėl kainų derinimo pasaulio mastu ir, trečia, to sprendimo 1210 konstatuojamojoje dalyje nurodė, kad pažeidimas yra pasaulinio masto.
129
Tačiau pagal teisinio aiškumo principą reikalaujama, kad Sąjungos institucijų priimti aktai, kaip antai Komisijos sprendimai konkurencijos bylose, būtų aiškūs ir nedviprasmiški.
130
Ketvirtojo pagrindo trečioje dalyje Latam Airlines ir Lan Cargo teigia, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą skundžiamo sprendimo 357 punkte nurodydamas, kad „kiek tai susiję su pažeidimų, už kuriuos skirtos sankcijos, apimtimi ir pobūdžiu, iš principo yra svarbi [ginčijamo] sprendimo rezoliucinė dalis, o ne jo motyvai, ir kad tik tuo atveju, jeigu toje rezoliucinėje dalyje vartojami terminai yra nepakankamai aiškūs, ją reikia aiškinti remiantis sprendimo motyvais“.
131
Taigi taip Bendrasis Teismas pažeidė Reglamento Nr. 1/2003 16 straipsnį, kuriame, nustačius taisyklę, jog nacionaliniai teismai negali priimti sprendimų, kurie prieštarauja Komisijos sprendimui dėl procedūros pagal SESV 101 straipsnį, nedaromas skirtumas tarp to sprendimo rezoliucinės dalies ir jo motyvų.
132
Komisija teigia, kad ketvirtasis pagrindas yra nepagrįstas.
Teisingumo Teismo vertinimas
133
Kaip priminta šio sprendimo 97 punkte, iškraipymas turi būti akivaizdžiai matomas iš bylos medžiagos, nesant reikalo iš naujo įvertinti faktinių aplinkybių ir įrodymų.
134
Nagrinėjamu atveju skundžiamo sprendimo 153 punkte Bendrasis Teismas tiksliai atkartojo ginčijamo sprendimo 1210 konstatuojamosios dalies pirmąjį sakinį. Vis dėlto, tą sakinį jis vertino atsižvelgdamas į kitus šios konstatuojamosios dalies sakinius ir į kitas to sprendimo konstatuojamąsias dalis.
135
Pirma, skundžiamo sprendimo 153 punkte jis pažymėjo, kad po nuorodos į pažeidimo pasaulinę geografinę apimtį sekė sakiniai, kuriuose buvo patikslinti maršrutai, dėl kurių buvo priimtas ginčijamas sprendimas.
136
Antra, anksčiau skundžiamo sprendimo 152 punkte jis konstatavo, kad kitose ginčijamo sprendimo konstatuojamosiose dalyse buvo daroma nuoroda arba į „taikytinų konkurencijos taisyklių pažeidimą, kurio geografinė apimtis apribota konkrečiomis maršrutų rūšimis“, arba į „pasaulinio masto“„pasaulinį kartelį“ arba „įgyvendinimą pasaulio mastu“.
137
Taigi būtent nusprendęs, kad, iš ginčijamo sprendimo 1210 konstatuojamosios dalies pirmajame sakinyje pateiktos atskiros nuorodos į „pasaulinį pažeidimą“ konteksto matyti, kad paprasčiausiai apsirikta rašant, Bendrasis Teismas padarė išvadą, kad tą sakinį reikia aiškinti taip, kad jame kalbama apie pasaulinio masto kartelį.
138
Atsižvelgiant į šį ypatingą Bendrojo Teismo pabrėžiamą kontekstą, negalima teigti, kad ginčijamo sprendimo 1210 konstatuojamosios dalies pirmą sakinį jis išaiškino akivaizdžiai klaidingai, kaip tai suprantama remiantis šio sprendimo 97 punkte priminta jurisprudencija, ir, atsižvelgdamas tiek į kitus tos konstatuojamosios dalies sakinius, tiek į kitas to sprendimo konstatuojamąsias dalis, nusprendė, kad terminas „pažeidimas“ minėtame pirmame sakinyje yra rašymo apsirikimas ir kad tą terminą reikia suprasti taip, kad jis reiškia terminą „kartelis“.
139
Tai reiškia, kad ketvirtojo pagrindo pirmą dalį reikia atmesti kaip nepagrįstą.
140
Šio pagrindo antroje dalyje Latam Airlines ir Lan Cargo priekaištauja Bendrajam Teismui iš esmės dėl to, kad jis padarė teisės klaidą nuspręsdamas, jog ginčijamas sprendimas nėra dviprasmiškas, kiek tai susiję su nustatyto pažeidimo apimtimi, ir kad jis neturi būti panaikintas visas dėl aiškumo nebuvimo.
141
Tačiau Latam Airlines ir Lan Cargo klysta teigdamos, kad Bendrasis Teismas, aiškindamas ginčijamą sprendimą, padarė klaidą.
142
Pirma, dėl to sprendimo rezoliucinės dalies reikia pažymėti, kad iš skundžiamo sprendimo 151 ir 358 punktų matyti, jog Bendrasis Teismas nusprendė, kad ginčijamo sprendimo 1 straipsnio įvadinėje dalyje daroma nuoroda į tai, kad buvo derinami krovinių vežimo paslaugų teikimo visame pasaulyje įkainiai, yra tik faktinių aplinkybių, kurias to paties straipsnio 1–4 dalyse Komisija kvalifikavo kaip konkurencijos taisyklių, taikomų tiems maršrutams, kuriems, kaip ji nusprendė, aptariamais laikotarpiais taikoma jos kompetencija, pažeidimą, konstatavimas. Toks vertinimas atitinka šios rezoliucinės dalies formuluotę, kurioje iš tiesų daroma skirtumas tarp sąvokos „veiksmai“, kuri vartojama tik preambulėje, ir sąvokos „pažeidimas“, kuri apibrėžta tos rezoliucinės dalies 1–4 punktuose.
143
Antra, kiek tai susiję su ginčijamo sprendimo motyvais, skundžiamo sprendimo 152–154 punktuose Bendrasis Teismas pagrįstai išaiškino visus tuos motyvus, ypač tuos, kurie išdėstyti jo 74, 112, 832, 903 ir 1210 konstatuojamosiose dalyse, ir remdamasis tuo aiškinimu padarė išvadą, kad ginčijamas sprendimas pagrįstas paprasto pasaulinio masto geografinės apimties veiksmų faktinių aplinkybių konstatavimo atskyrimu nuo SESV 101 straipsnio ir EEE susitarimo 53 straipsnio pažeidimo, kurio tikslas yra riboti konkurenciją konkrečiuose maršrutuose, konstatavimo.
144
Dėl šių priežasčių Bendrasis Teismas nepadarė teisės klaidos iš to padarydamas išvadą, kad ginčijamam spendimui netrūksta aiškumo, kiek tai susiję su vieno tęstinio pažeidimo apimties apibrėžtimi, ir kad dėl to jis neturėtų būti panaikintas visas, remiantis šiuo motyvu.
145
Taigi ketvirtojo pagrindo antra dalis yra nepagrįsta.
146
Šio pagrindo trečioje dalyje Latam Airlines ir Lan Cargo tvirtina, kad Bendrasis Teismas pažeidė Reglamento Nr. 1/2003 16 straipsnį, nes skundžiamo sprendimo 357 punkte ginčijamo sprendimo rezoliucinei daliai suteikė pirmenybę prieš to sprendimo motyvus, nors minėtame 16 straipsnyje daroma nuoroda į Komisijos sprendimą kaip visumą.
147
Reglamento Nr. 1/2003 16 straipsnio pirmame sakinyje nustatyta, kad nacionalinių teismų priimami sprendimai dėl susitarimų, sprendimų ar veiklos pagal SESV 101 arba 102 straipsnį, kurie jau yra Komisijos sprendimo objektas, negali prieštarauti Komisijos priimtam sprendimui.
148
Tačiau, neatsižvelgiant į tai, kokiais motyvais grindžiamas Sąjungos institucijos priimtas sprendimas, teisines pasekmes gali sukelti tik to sprendimo rezoliucinė dalis, aiškinama atsižvelgiant į to sprendimo motyvus, kurie yra būtinas jos pagrindas (šiuo klausimu žr. 2004 m. sausio 28 d. Sprendimo Nyderlandai / Komisija, C‑164/02, EU:C:2004:54, 21 punktą). Būtent tos pasekmės yra privalomos nacionaliniams teismams, kaip nustatyta Reglamento Nr. 1/2003 16 straipsnio pirmame sakinyje.
149
Taigi Bendrasis Teismas nepažeidė Reglamento Nr. 1/2003 16 straipsnio pirmo sakinio, skundžiamo sprendimo 357 punkte tvirtindamas, kad „kiek tai susiję su pažeidimų, už kuriuos skirtos sankcijos, apimtimi ir pobūdžiu, iš principo yra svarbi [ginčijamo] sprendimo rezoliucinė dalis, o ne motyvai, ir kad tik tuo atveju, jeigu rezoliucinėje dalyje vartojami terminai yra nepakankamai aiškūs, ją reikia aiškinti remiantis sprendimo motyvais“.
150
Tuo remiantis darytina išvada, kad ketvirtojo pagrindo trečią dalį reikia atmesti kaip nepagrįstą, todėl reikia atmesti visą ketvirtąjį pagrindą.
151
Kadangi nebuvo pritarta nė vienam Latam Airlines ir Lan Cargo apeliacinio skundo pagrindui, reikia atmesti visą apeliacinį skundą.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
152
Pagal Procedūros reglamento 184 straipsnio 2 dalį, jeigu apeliacinis skundas yra nepagrįstas, bylinėjimosi išlaidų klausimą sprendžia Teisingumo Teismas.
153
Pagal šio reglamento 138 straipsnio 1 dalį, taikomą apeliaciniame procese pagal šio reglamento 184 straipsnio 1 dalį, iš pralaimėjusios šalies priteisiamos bylinėjimosi išlaidos, jei laimėjusi šalis to reikalavo.
154
Kadangi Komisija reikalavo priteisti bylinėjimosi išlaidas iš Latam Airlines ir Lan Cargo, o šios pralaimėjo bylą, jos turi padengti ne tik savo, bet ir Komisijos patirtas bylinėjimosi išlaidas.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (penktoji kolegija) nusprendžia:
1.
Atmesti apeliacinį skundą.
2.
Priteisti iš Latam Airlines Group SA ir
Lan Cargo SA bylinėjimosi išlaidas.
Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: anglų.