Preliminär utgåva
FÖRSLAG TILL AVGÖRANDE AV GENERALADVOKAT
MANUEL CAMPOS SÁNCHEZ-BORDONA
föredraget den 26 februari 2026(1)
Mål C‑147/25
Inter Rao Lietuva AB
mot
Finansinių nusikaltimų tyrimo tarnyba prie Lietuvos Respublikos vidaus reikalų ministerijos
(begäran om förhandsavgörande från Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Högsta förvaltningsdomstolen, Litauen))
” Begäran om förhandsavgörande – Gemensam utrikes- och säkerhetspolitik – Förordning (EU) nr 269/2014 – Artikel 2 – Beslut 2014/145/Gusp – Artikel 2 – Restriktiva åtgärder som vidtagits med hänsyn till situationen i Ukraina – Nationell åtgärd som föreskriver frysning av penningmedel och ekonomiska resurser som tillhör en person som har samröre med personer som omfattas av sanktioner från unionen – Den rättsliga prövningens omfattning – Beviskrav för samröre med personer som omfattas av sanktioner ”
1.        År 2022 upprättade de litauiska myndigheterna en ”förteckning över fysiska och juridiska personer som har samröre med enheter som omfattas av internationella sanktioner”. I förteckningen angavs att Inter Rao Lietuva AB:s(2) tillgångar hade frysts på grund av bolagets samröre med personer som omfattas av de restriktiva åtgärder som antagits i beslut 2014/145/Gusp(3) och förordning (EU) nr 269/2014.(4)
2.        Innan Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Högsta förvaltningsdomstolen, Litauen) prövar Inter Raos överklagande av uppförandet på förteckningen, begär den att EU-domstolen ska meddela ett förhandsavgörande rörande tolkningen av tillämpliga unionsbestämmelser.
3.        Denna begäran om förhandsavgörande ger EU-domstolen tillfälle att klargöra om dess praxis avseende de förteckningar (över personer och enheter som omfattas av restriktiva åtgärder) som antagits av unionen kan tillämpas, och i så fall i vilken utsträckning, på de förteckningar som medlemsstaterna kan upprätta för att genomföra dessa restriktiva åtgärder.
I.      Tillämpliga bestämmelser
A.      Unionsrätt
1.      Beslut 2014/145
4.        I artikel 2 föreskrivs följande:
”1.      Alla penningmedel och ekonomiska resurser som tillhör, ägs, innehas eller kontrolleras av
a)      fysiska personer som är ansvariga för, stöder eller genomför åtgärder eller politik som undergräver eller hotar Ukrainas territoriella integritet, suveränitet och oberoende, eller stabiliteten eller säkerheten i Ukraina, eller som hindrar internationella organisationers arbete i Ukraina,
b)      juridiska personer, enheter eller organ som stöder, materiellt eller ekonomiskt, åtgärder som undergräver eller hotar Ukrainas territoriella integritet, suveränitet och oberoende,
c)      juridiska personer, enheter eller organ på Krim eller i Sevastopol där det har skett ett ägarskifte i strid med ukrainsk lagstiftning, eller juridiska personer, enheter eller organ som har dragit fördel av ett sådant ägarskifte,
d)      fysiska eller juridiska personer, enheter eller organ som stöder, materiellt eller ekonomiskt, eller gynnas av, de ryska beslutsfattare som ansvarar för annekteringen av Krim eller destabiliseringen av Ukraina,
e)      fysiska eller juridiska personer, enheter eller organ som bedriver transaktioner med separatistgrupper i Donbass-regionen i Ukraina,
f)      fysiska eller juridiska personer, enheter eller organ som stöder, materiellt eller ekonomiskt, eller gynnas av, Ryska federationens regering, som ansvarar för annekteringen av Krim och destabiliseringen av Ukraina, eller
g)      ledande affärsmän eller juridiska personer, enheter eller organ som är delaktiga i ekonomiska sektorer som utgör en betydande inkomstkälla för Ryska federationens regering, som är ansvarig för annekteringen av Krim och destabiliseringen av Ukraina,
samt fysiska eller juridiska personer, enheter eller organ som har samröre med dem, enligt förteckningen i bilagan, ska frysas.
2.      Inga penningmedel eller ekonomiska resurser får direkt eller indirekt göras tillgängliga för eller utnyttjas till gagn för de fysiska eller juridiska personer, enheter eller organ som förtecknas i bilagan.
…”
5.        I artikel 3 föreskrivs följande:
”1.      Rådet ska med enhällighet och på förslag av en medlemsstat eller unionens höga representant för utrikes frågor och säkerhetspolitik besluta att upprätta och ändra förteckningen i bilagan.
2.      Rådet ska meddela den berörda fysiska eller juridiska personen, den berörda enheten eller det berörda organet det beslut som avses i punkt 1, inbegripet skälen för uppförandet på förteckningen, antingen direkt, om adressen är känd, eller genom att ett meddelande offentliggörs, så att den fysiska eller juridiska personen, enheten eller organet ges tillfälle att inkomma med synpunkter.
3.      Om synpunkter lämnas eller om väsentlig ny bevisning läggs fram ska rådet ompröva det beslut som avses i punkt 1 och informera den berörda personen, den berörda enheten eller det berörda organet om detta.”
6.        Artikel 4.1 har följande lydelse:
”Bilagan ska innehålla skälen till att de fysiska eller juridiska personer, enheter eller organ som avses i artiklarna 1.1 och 2.1 har förts upp på förteckningen.”
2.      Förordning nr 269/2014
7.        I artikel 2 föreskrivs följande:
”1.      Alla penningmedel och ekonomiska resurser som tillhör, ägs, innehas eller kontrolleras av fysiska eller juridiska personer, enheter eller organ eller av fysiska eller juridiska personer, enheter eller organ som är förbundna med dem, och som förtecknas i bilaga I, ska frysas.
2.      Inga penningmedel eller ekonomiska resurser får direkt eller indirekt ställas till förfogande för eller göras tillgängliga till förmån för fysiska eller juridiska personer, enheter eller organ eller fysiska eller juridiska personer, enheter eller organ som är förbundna med dem, och som förtecknas i bilaga I.”
8.        I artikel 3.1 anges att bilaga I ska omfatta de fysiska eller juridiska personer, enheter eller organ som avses i nämnda punkt 1 samt fysiska eller juridiska personer, enheter eller organ som är förbundna med dem. Enligt artikel 3.2 ska bilaga I innehålla skälen till att de berörda fysiska eller juridiska personerna, enheterna eller organen har förts upp på förteckningen.
9.        Artikel 14 har följande lydelse:
”1.      Om rådet beslutar att tillämpa sådana åtgärder som avses i artikel 2 på en fysisk eller juridisk person, enhet eller organ, ska rådet ändra bilaga I enlighet med detta.
2.      Rådet ska meddela sitt beslut, inbegripet skälen för uppförandet på förteckningen, till den fysiska eller juridiska personen, enheten eller organet som avses i punkt 1 antingen direkt, om adressen är känd, eller genom att ett meddelande offentliggörs, så att den fysiska eller juridiska personen, enheten eller organet ges tillfälle att lämna synpunkter.
3.      Om synpunkter inges eller om väsentliga nya bevis framläggs, ska rådet se över sitt beslut och informera den fysiska eller juridiska personen, enheten eller organet om detta.
4.      Förteckningen i bilaga I ska ses över regelbundet och minst var tolfte månad.”
10.      Artikel 17 har följande lydelse:
”Denna förordning ska tillämpas
…
d)      på varje juridisk person, enhet eller organ, inom eller utanför unionens territorium, som har bildats eller instiftats i enlighet med en medlemsstats lagstiftning,
e)      på varje juridisk person, enhet eller organ när det gäller varje form av affärsverksamhet som helt eller delvis bedrivs i unionen.”
B.      Litauisk rätt
1.      Lietuvos Respublikos ekonominių ir kitų tarptautinių sankcijų įgyvendinimo įstatymas nr IX-2160(5)
11.      I artikel 12, i den version som trädde i kraft den 27 april 2022, föreskrevs att tillsynen över genomförandet av internationella ekonomiska sanktioner särskilt skulle utövas av Finansinių nusikaltimų tyrimo tarnyba prie Lietuvos Respublikos vidaus reikalų ministerijos (avdelningen för utredning av ekonomiska brott vid Litauens inrikesministerium).(6)
12.      I punkt 3 i samma artikel föreskrevs att FNTT skulle samordna, övervaka och säkerställa genomförandet av ekonomiska sanktioner (restriktioner för tillgång till penningmedel och ekonomiska resurser) i Republiken Litauen.
2.      Lietuvos Respublikos tarptautinių sankcijų įstatymas(7)
13.      Lag nr IX-2160 ersattes av lagen om internationella sanktioner, enligt Lietuvos Respublikos ekonominių ir kitų tarptautinių sankcijų įgyvendinimo įstatymo nr IX-2160 pakeitimo įstatymas nr XIV-1020.(8)
14.      I artikel 4.4, som trädde i kraft den 17 maj 2022, föreskrivs att information om beslut som fattats i fråga om enheter som omfattas av sanktioner på grund av sitt samröre med enheter som finns upptagna på förteckningarna över personer som omfattas av sanktioner ska lämnas av FNTT till fysiska och juridiska personer, förvaltare av offentliga register och förvaltare av statliga informationssystem som genomför dessa sanktioner.
15.      I artikel 11 föreskrivs följande:
”1.      När de behöriga myndigheterna [såsom FNTT] genomför internationella sanktioner inom ramen för sin behörighet ska de
1)      anta de beslut som föreskrivs i de rättsakter genom vilka de internationella sanktionerna fastställs,
…
4.      FNTT samordnar, övervakar och säkerställer genomförandet av ekonomiska sanktioner (restriktioner för tillgång till penningmedel och ekonomiska resurser) i Litauen.
…”
3.      Dekret nr 1679
16.      Förfarandet för övervakning av genomförandet av internationella sanktioner regleras i dekret nr 1679 av den 30 december 2004. I punkt 11 i den version som gällde mellan den 30 januari 2019 och den 27 maj 2022, föreskrevs att FNTT skulle kontrollera, regelbundet verifiera och samla in uppgifter om genomförandet av ekonomiska sanktioner från olika aktörer, såsom finansinstitut eller investeringsbolag.
4.      Dekret nr 535
17.      Dekret nr 1679 ersattes av dekret nr 535 av den 25 maj 2022. Enligt punkt 13 i detta dekret ska FNTT, i sin egenskap av behörig myndighet enligt artikel 11.1 i lagen om internationella sanktioner, samordna, övervaka och säkerställa genomförandet av ekonomiska sanktioner (restriktioner för tillgång till penningmedel och ekonomiska resurser) i Litauen.
18.      Punkt 13.2 har följande lydelse:
”Om FNTT konstaterar … att en juridisk person … enligt kriterierna i de rättsakter som reglerar internationella sanktioner tillhör en enhet som är föremål för sanktioner eller kontrolleras av en sådan enhet, ska FNTT fatta ett beslut om att ekonomiska sanktioner också ska tillämpas på den juridiska personen … Förteckningen över juridiska personer … som tillhör en enhet som är föremål för sanktioner eller kontrolleras av en sådan enhet, som upprättats och uppdaterats på grundval av de beslut som fattats, ska offentliggöras på FNTT:s webbplats och överlämnas till de organ som förvaltar statliga register och statliga informationssystem inom två arbetsdagar efter det att de berörda besluten fattats.”
19.      Enligt punkt 15 utgör FNTT:s beslut som avses i punkt 13.2 bindande rättsakter vid genomförandet av internationella sanktioner i Litauen.
II.    Faktiska omständigheter, det nationella målet och tolkningsfrågor
20.      Redogörelsen för de faktiska omständigheterna i begäran om förhandsavgörande omfattar följande:
21.      Inter Rao är verksamt inom import av el, och är oberoende elleverantör i Litauen.
22.      Inter Raos aktier ägs till 51 procent
av Rao Nordic, ett finskt bolag, som till 100 procent
ägs av Inter Rao Ues, ett ryskt bolag.
23.      Den 28 april 2022 förde FNTT upp Inter Rao på ”förteckningen över fysiska och/eller juridiska personer som har samröre med enheter som omfattas av internationella sanktioner” (nedan kallad den nationella förteckningen eller den omtvistade förteckningen).(9)
24.      Av förteckningen framgick att Inter Raos tillgångar hade frusits på grund av dess samröre med G. H., som omfattades av restriktiva åtgärder enligt förordning (EU) 269/2014.
25.      Den 12 maj 2022 lämnade Inter Rao in en begäran till FNTT om att tas bort från förteckningen, och om att det skulle bekräftas att Inter Rao inte omfattades av sanktioner.
26.      Den 25 maj 2022 ändrade FNTT den omtvistade förteckningen och tog bort informationen om Inter Raos samröre med G. H., och angav att Inter Rao hade samröre med Ryska federationens president, som omfattades av restriktiva åtgärder enligt beslut (Gusp) 2022/331.(10)
27.      Den 27 maj 2022 antog FNTT ett beslut ”om tillämpningen av rådets beslut (Gusp) 269/2014 på Inter Rao Lietuva …” (nedan kallat beslut nr 1). FNTT konstaterade där att det saknades rättslig grund för att ta bort den information om Inter Rao som hade offentliggjorts på webbplatsen.
28.      I beslut nr 1 anges följande:
–        51 procent
av Inter Raos aktier ägs av Rao
Nordic, ett finskt bolag, vars samtliga aktier ägs av Inter Rao Ues, ett ryskt bolag. Aktieägare i Inter Rao Ues är Rosneftgaz, som innehar 26,37 procent
av aktierna, Inter Rao Capital Group, som innehar 29,56 procent
av aktierna och PJSC FGC UES, som innehar 8,57 procent
av aktierna; 34,24 procent
av aktierna är noterade på Moskvabörsen och ägs av minoritetsaktieägare.
–        De större aktieägarna i det ryska bolaget Inter Rao Ues är bolag som indirekt kontrolleras av Ryska federationen, som är en presidentiell federal republik, vars statschef och president omfattas av restriktiva åtgärder enligt beslut (Gusp) 2022/331.
29.      Den 30 maj 2022 lämnade Inter Rao in ytterligare en begäran om att tas bort från förteckningen. Inter Rao hävdade att ingen av aktieägarna i Inter Rao Ues har ett kontrollerande aktieinnehav och att de aktieägarna inte omfattas av sanktioner.
30.      Den 23 juni 2022 antog FNTT ett andra beslut ”om tillämpningen av beslut [2022/231] på Inter Rao …
”(nedan kallat beslut nr 2). Det slogs där fast att det saknades rättslig grund för att ta bort den information som offentliggjorts på FNTT:s webbplats.
31.      FNTT redogjorde på nytt för de omständigheter som hade angetts i beslut nr 1 angående Inter Raos aktiestruktur och noterade att både Rosneftgaz och Inter Rao Capital Group innehar över 25 procent
av aktierna. De anses därmed tillsammans äga 50 procent
eller mer av aktierna, och betraktas som att de indirekt ägs av Ryska federationen, som har rätt att fatta beslut om bolagen och dra nytta av dem.
32.      Den 20 juli 2022 antog FNTT beslut nr V-174, vilket innehåller förteckningen över juridiska personer och andra organisationer utan ställning som juridiska personer som tillhör en enhet som omfattas av sanktioner eller kontrolleras av en sådan enhet. I punkt 1 i förteckningen återfinns Inter Rao.
33.      Inter Rao väckte talan mot beslutet vid Vilniaus apygardos administracinis teismas (Regionala förvaltningsdomstolen i Vilnius, Litauen) och yrkade att beslut nr 1 och 2 skulle ogiltigförklaras och att företaget skulle tas bort från den omtvistade förteckningen.
34.      Inter Raos talan ogillades i första instans och företaget överklagade domen till Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Högsta förvaltningsdomstolen), som har hänskjutit följande tolkningsfrågor till EU-domstolen:
”1)      Tillåter artikel 2 i beslut 2014/145/Gusp och artikel 2 i förordning (EU) nr 269/2014, jämförda med principen om god förvaltning som fastställs i artikel 41 i stadgan, en nationell åtgärd enligt vilken en person som inte förtecknas i bilagan till beslut 2014/145/Gusp eller i bilaga I till förordning (EU) nr 269/2014 förs upp på förteckningen över personer vars tillgångar fryses på grund av den personens kopplingar till personer som är föremål för sanktioner? Är en möjlighet att göra invändningar mot en sådan nationell åtgärd inför den behöriga myndigheten först efter uppförandet tillåtet enligt samma bestämmelser?
2)      Uppfylls kravet på ett effektivt domstolsskydd, enligt artikel 19.1 FEU andra stycket jämförd med artikel 47 i stadgan, genom en prövning av en nationell domstol av lagligheten av ett beslut att frysa en persons tillgångar i samband med genomförandet av EU:s restriktiva åtgärder, en prövning som inbegriper en granskning av om de processuella reglerna har följts eller om skyldigheten att ange skäl har fullgjorts, en granskning av om omständigheterna är korrekta, av om det finns några uppenbara fel i bedömningen av dessa omständigheter och av om några befogenheter har överskridits?
3)      Kräver bestämmelserna i artikel 2 i beslut 2014/145/Gusp och artikel 2 i förordning (EU) nr 269/2014, jämförda med artikel 19.1 FEU andra stycket och artikel 47 i stadgan, i samband med styrkande vid en nationell domstol av en persons kopplingar till företrädare för de politiska myndigheterna i Ryska federationen, en bedömning av de omständigheter som avser den faktiska förekomsten av och ändamålsenligheten hos den kontroll som utövas av de politiska myndigheterna i Ryska federationen över juridiska personer som verkar i det landet, vilket kanske inte är möjligt att styrka genom objektiva och tillräckligt allvarliga indicier som framkommit i målet, och som kan visa att relevanta företrädare för de politiska myndigheterna i Ryska federationen utövar kontroll över personen på grundval av den offentliga makt som de har?”
III. Förfarandet vid EU-domstolen
35.      Begäran om förhandsavgörande inkom till domstolens kansli den 17 februari 2025.
36.      Skriftliga yttranden har getts in av Inter Rao, Įmonių bankroto administravimo ir teisinių paslaugų biuras UAB, dem italienska, den lettiska, den litauiska och den nederländska regeringen, samt Europeiska kommissionen.
37.      EU-domstolen ansåg det inte nödvändigt att hålla förhandling.
IV.    Bedömning
38.      Den hänskjutande domstolen undrar vid vilken tidpunkt en person ska ges möjlighet att invända mot uppförandet på den nationella förteckningen (den första tolkningsfrågan) och vilken räckvidd den rättsliga prövningen av uppförandet på förteckningen ska ha (den andra och den tredje tolkningsfrågan).
39.      Innan jag bedömer de tre tolkningsfrågorna bör det påpekas att den hänskjutande domstolen hänvisar till FNTT som den myndighet som har infört de omtvistade restriktiva åtgärderna.(11)
40.      Såsom generaladvokaten Norkus nyligen påpekade antas ”restriktiva åtgärder” enligt unionsrätten genom beslut av rådet, ”som anger unionens inställning till en särskild fråga av geografisk eller tematisk karaktär”, inom ramen för den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken (Gusp) och med stöd av artikel 29 FEU.(12)
A.      Den första tolkningsfrågan
41.      Den hänskjutande domstolen vill veta om unionsrätten (artikel 2 i beslut 2014/145, artikel 2 i förordning nr 269/2014 och artikel 41 i stadgan) tillåter att en person som inte är uppförd på unionens förteckningar, men som är uppförd på den nationella förteckningen, endast har möjlighet att göra invändningar mot uppförandet på den nationella förteckningen efter det att denna har offentliggjorts.
42.      De italienska och den nederländska regeringen samt kommissionen anser att svaret på den första frågan inte endast bör avse tidpunkten för invändningen mot uppförandet på den nationella förteckningen, utan även, dessförinnan, huruvida en sådan förteckning är tillåten.
43.      Även om den hänskjutande domstolen inte tycks tvivla att på den nationella förteckningen är tillåten (utan snarare utgår från att den är det och begränsar diskussionen till Inter Raos uppförande på förteckningen), anser jag att EU-domstolen inte bör avstå från att bedöma denna premiss. Om den kommer fram till att det inte finns någon rättslig grund för den nationella förteckningen, finns det ingen anledning att uttala sig om tidpunkten för en eventuell invändning mot dess innehåll eller om omfattningen av den rättsliga prövningen av uppförandet.
44.      Efter denna precisering kan de två delarna av den första tolkningsfrågan behandlas.
1.      Huruvida en nationell förteckning över frysta penningmedel och resurser är tillåten
45.      Med stöd av artikel 29 FEU antog rådet beslut 2014/145/Gusp om restriktiva åtgärder mot åtgärder som undergräver eller hotar Ukrainas territoriella integritet, suveränitet och oberoende.
46.      Eftersom beslut som fattas inom ramen för Gusp inte har någon direkt effekt i medlemsstaternas nationella rättsordning, kan de inte i sig ge upphov till skyldigheter för fysiska eller juridiska personer. För att de ska kunna tillämpas krävs det följaktligen att det på grundval av artikel 215 FEUF antas sekundärrättsakter som syftar till ”att de ekonomiska och finansiella förbindelserna med ett eller flera tredjeländer helt eller delvis ska avbrytas eller begränsas” (punkt 1) eller till ”restriktiva åtgärder mot fysiska eller juridiska personer, grupper eller enheter som inte är stater” (punkt 2).(13)
47.      Det är skälet till att rådet i förevarande mål, på grundval av artikel 215 FEUF, samma dag som beslut 2014/145 antog förordning nr 269/2014 om införande av restriktiva åtgärder avseende de åtgärder som avses i beslutet. Enligt artikel 288 andra stycket FEUF är en sådan förordning till alla delar bindande och direkt tillämplig i varje medlemsstat.
48.      Mot denna bakgrund, och i enlighet med den nederländska regeringens ståndpunkt, ska det göras skillnad mellan
–        införandet av restriktiva åtgärder, som sker på unionsnivå genom att en person eller enhet förtecknas i bilaga I till förordning nr 269/2014,
–        ett eventuellt upprättande på nationell nivå av en förteckning som identifierar enheter som kontrolleras av en person eller enhet som förtecknas i den bilagan.(14)
49.      Skyldigheten att frysa penningmedel och ekonomiska resurser följer direkt av artikel 2.1 i förordning nr 269/2014 och gäller de personer eller enheter som förtecknas i bilaga I till denna.
50.      Att Inter Rao förts upp på den omtvistade förteckningen innebär inte att FNTT har ålagt ytterligare en sanktion. Närmare bestämt får detta uppförande inte en effekt som motsvarar förtecknandet i bilaga I till förordning nr 269/2014. Det innebär alltså inte att kretsen av personer och enheter som omfattas av unionens restriktiva åtgärder utvidgas.
51.      En annan sak är att medlemsstaterna, såsom kommissionen och den nederländska regeringen har påpekat, får upprätta förteckningar över personer eller enheter vars tillgångar fryses på grund av deras samröre med personer eller enheter som förtecknas i bilaga I till förordning nr 269/2014.
52.      Såsom kommissionen har påpekat, skulle det kunna äventyra en effektiv tillämpning av sanktionerna om uppgiften att identifiera och frysa tillgångar som tillhör eller kontrolleras av en enhet som förtecknas i bilaga I till förordning nr 269/2014, uteslutande skulle anförtros privata aktörer, särskilt när dessa tillgångar är dolda i komplexa juridiska konstruktioner.(15)
53.      Jag håller med den nederländska regeringen om att upprättandet av förteckningar som den här omtvistade i sig inte strider mot unionsrätten, eftersom varken förordning nr 269/2014 eller någon annan bestämmelse förbjuder att sådana förteckningar används.
54.      Det finns för övrigt ingen anledning att förbjuda förteckningar som den här omtvistade, eftersom de kan bidra till rättssäkerheten och en effektiv tillämpning av unionsrätten. De är instrument som skapar klarhet för den berörda enheten och andra marknadsaktörer: om tillsynsmyndigheterna har beslutat att vissa penningmedel eller ekonomiska resurser ska frysas är det till gagn för de restriktiva åtgärdernas effektivitet att enskilda personer kan ta del av denna bedömning.(16)
55.      Förteckningarna är särskilt användbara eftersom identifieringen av dessa penningmedel och ekonomiska resurser, till skillnad från identifieringen av de personer, enheter och organ vars penningmedel och resurser direkt omfattas av de restriktiva åtgärder som unionen har infört, inte alltid sker på grundval av exakta och entydiga identifieringsparametrar.
56.      De personer, enheter och organ som berörs av de restriktiva åtgärderna är i princip de som anges i bilaga I till förordning nr 269/2014. Däremot är de penningmedel och resurser som unionen beslutar att frysa inte endast sådana som ägs av de personer som förtecknas i bilaga I, utan även sådana som, enligt artikel 2 i beslut 2014/145, tillhör,
innehas eller kontrolleras av dem.(17)
57.      Eftersom det kan vara särskilt komplicerat och mödosamt att identifiera tillgångar som ska frysas, finns det inget som hindrar medlemsstaterna från att, för att underlätta de restriktiva åtgärdernas effektivitet, anförtro en nationell myndighet uppgiften att identifiera dessa tillgångar och offentliggöra dem i en förteckning som den här omtvistade.
58.      Värdet av den nationella förteckningen ligger i att den anger vilka tillgångar och resurser som ska frysas i enlighet med de restriktiva åtgärder som unionen har beslutat om.
2.      Tidpunkt när invändning får göras mot uppförande på en nationell förteckning
59.      Just eftersom den omtvistade förteckningen innehåller uppgifter om penningmedel och resurser som inte har frysts, men som bör frysas i enlighet med unionsrätten, är det berättigat att de nationella myndigheterna antar den utan att först höra de berörda parterna.
60.      För att frysningen ska vara effektiv måste uppförandet på den nationella förteckningen ”ha en överraskningseffekt – detta följer redan av [dess] art” som EU-domstolen anser nödvändig när det gäller unionsorganens antagande av restriktiva åtgärder.(18)
61.      Förtecknandet i bilaga I till förordning nr 269/2014 kan motivera vissa avvikelser från principen om god förvaltning, vilket jag kommer att redogöra för nedan. Detsamma gäller för uppförandet på en nationell förteckning, som innehåller uppgifter om penningmedel och resurser som ska frysas, för att genomföra den restriktiva åtgärd som införts genom unionsrätten.
62.      Artikel 41 i stadgan, som den hänskjutande domstolen har hänvisat till, ”riktar sig inte till medlemsstaterna, utan endast till unionens institutioner, organ och byråer”.(19) ”Rätten till god förvaltning, som stadfästs i artikel 41 i stadgan, återspeglar en allmän princip i unionsrätten som är tillämplig på medlemsstaterna när de tillämpar denna rätt.”(20)
63.      Uppförandet på en förteckning som upprättats av de nationella myndigheterna för att underlätta genomförandet av de restriktiva åtgärder som unionen beslutat om, måste därför bedömas mot bakgrund av den rättspraxis där artikel 41 i stadgan tolkas.
64.      Denna rättspraxis kopplar rätten till god förvaltning till skyldigheten för förvaltningsmyndigheter att motivera sina beslut(21) och till vars och ens rätt att få sina angelägenheter behandlade opartiskt, rättvist och inom skälig tid.(22)
65.      I synnerhet innebär rätten till god förvaltning, enligt artikel 41.2 a i stadgan, att ”var och en har rätt att bli hörd innan en enskild åtgärd som skulle beröra honom eller henne negativt vidtas mot honom eller henne”. För att motiveringen till en sådan enskild åtgärd ska vara välgrundad, objektiv och opartisk, får det inte bortses från de skäl som den berörda personen anför till sitt försvar.(23)
66.      EU-domstolen har dock, när det gäller det förfarande som tillämpats för att anta enskilda åtgärder inom ramen för förordningar som den som är tillämplig i förevarande mål, slagit fast följande:
–        ”Beträffande rätten till försvar, och i synnerhet rätten att yttra sig, kan det inte, när det är fråga om sådana restriktiva åtgärder som dem som införs genom den omtvistade förordningen, krävas av gemenskapsmyndigheterna att de upplyser om de skäl som ligger till grund för införandet av namnet på en person eller enhet i den förteckning som utgör bilaga I till den omtvistade förordningen, före det att personen eller enheten för första gången förs in i förteckningen.”(24)
–        ”Av skäl som avser i lika hög grad det mål som eftersträvas i den omtvistade förordningen som effektiviteten av de åtgärder som föreskrivs i densamma, var gemenskapsmyndigheterna inte heller skyldiga att anordna ett förhör med klagandena innan deras namn fördes in i förteckningen i bilaga I till den omtvistade förordningen.”(25)
67.      EU-domstolen har klargjort att skyldigheten att ange de skäl som ligger till grund för införandet i förteckningen ska fullgöras, ”antingen vid den tidpunkt när beslutet om införande fattas eller, i vart fall, så snart som möjligt efter det att detta beslut har fattats, i syfte att göra det möjligt för dessa att inom föreskriven tid utöva sin rätt att väcka talan”.(26)
68.      Av ovanstående följer att artikel 41 i stadgan (och i ännu högre grad artikel 2 i beslut 2014/145 och artikel 2 i förordning nr 269/2014) inte utgör hinder för en nationell bestämmelse eller praxis som endast tillåter att invändningar mot uppförandet på den omtvistade förteckningen framställs i efterhand.
69.      Den första frågan avser de skäl som ligger till grund för uppförandet på förteckningen. I enlighet med den italienska regeringens ståndpunkt anser jag dock att denna fråga objektivt sett är kopplad till den tredje frågan och bör behandlas i samband med bedömningen av den.(27)
B.      Skäl som ligger till grund för uppförandet på en nationell förteckning över penningmedel och resurser som ska frysas och den rättsliga prövningens omfattning (den tredje och den andra tolkningsfrågan)
70.      Svaret på dessa båda frågor, som kan ges tillsammans, utgår från att unionsrätten inte står i strid med upprättandet av en förteckning som den här omtvistade, och inte heller är oförenlig med nationella bestämmelser eller nationell praxis som endast tillåter att man i efterhand invänder mot uppförandet på en sådan förteckning.
71.      Mot denna bakgrund ska det prövas vilka skäl som kan ligga till grund för uppförandet av en person eller enhet på den nationella förteckningen och hur ingående den rättsliga prövningen av ett sådant uppförande ska vara.
72.      Enligt den hänskjutande domstolen motiveras det omtvistade uppförandet av Inter Raos samröre med Rysslands president, som är föremål för internationella sanktioner enligt beslut 2022/331.(28)
73.      Den hänskjutande domstolen
–        medger att det saknas direkta bevis i handlingarna i målet som styrker en uttrycklig koppling mellan [Inter Rao] och Ryska federationens president,(29)
–        anser emellertid att den ryska regimens ”autokratiska och oligarkiska natur” (ett välkänt faktum som inte kräver ytterligare bevis) medför en effektiv och faktisk, om än informell, kontroll över den statens politiska myndigheter och företag, bland annat över enheter som verkar i ekonomiskt och politiskt viktiga sektorer som energisektorn som det är fråga om i det nu aktuella måle”,(30) och
–        konstaterar att ”Ryska federationens president, med stöd av sina i praktiken obegränsade befogenheter, oaktat den mängd aktier som innehas av honom eller andra personer i hans omgivning med kopplingar till den ryska regeringen, faktiskt kan utöva verklig och effektiv kontroll över personer som är verksamma i Ryska federationen, och därigenom försöka uppnå politiska mål som hotar EU och dess medlemsstater och samtidigt uppnå ekonomiska fördelar”.(31)
74.      Enligt artikel 2 i beslut 2014/145 är den anknytning som är relevant för att identifiera de penningmedel och ekonomiska resurser ska frysas att de tillhör, ägs, innehas eller kontrolleras av ”fysiska personer som är ansvariga för åtgärder som undergräver eller hotar Ukrainas territoriella integritet, suveränitet och oberoende”, samt ”fysiska eller juridiska personer, enheter eller organ som förtecknas i bilagan”.
75.      Eftersom Inter Raos direkta eller indirekta aktieägare inte förtecknas i bilaga I till förordning nr 269/2014 och det inte heller förefaller som om detta bolag indirekt tillhör Rysslands president,(32) måste det, såsom kommissionen har gjort gällande, fastställas om Inter Rao står under dennes kontroll.
76.      Enligt min mening utgör enbart den omständigheten att regimen som styr Ryska federationen är ”autokratiskt och oligarkiskt” (för att använda formuleringarna i begäran om förhandsavgörande), inte tillräckligt bevis för att en sådan kontroll som avses i artikel 2 i förordning nr 269/2014 och artikel 2 i beslut 2014/145 föreligger.
77.      Om så vore fallet skulle de restriktiva åtgärder som unionen antagit ha grundats på denna enda omständighet för att identifiera de penningmedel och resurser som skulle frysas, nämligen alla företag som bedriver verksamhet inom Ryska federationen.
78.      Den kontroll av penningmedel och resurser som avses i artikel 2 i förordning nr 269/2014 får inte bara vara abstrakt, utan måste vara effektiv och konkret och styrkas på tillräckligt fasta grunder. Den rättsliga prövningen av den restriktiva åtgärd som grundar sig på förekomsten av sådan kontroll av en person som förtecknas i bilaga I till förordning nr 269/2014 får inte begränsas till ”en abstrakt bedömning av huruvida de angivna skälen sannolikt är korrekta”.(33)
79.      I förevarande mål är en viktig omständighet, som den hänskjutande domstolen hänvisar till, att 51 procent
av aktiekapitalet i Inter Rao tillhör ett finskt bolag som helt ägs av ett ryskt bolag. Det sistnämnda bolaget har enligt kommissionen monopol på export och import av el i Ryssland, samtidigt som det är ett av de största ryska statliga bolagen inom energisektorn sett till börsvärde och kontrollerar flera energibolag utomlands, däribland värme- och vattenkraftverk, nätoperatörer och energiförsäljare.(34)
80.      Av denna omständighet (som det i slutändan ankommer på den hänskjutande domstolen att pröva) kan slutsatsen dras att om det ryska statliga bolaget genom det finska bolaget innehar mer än 50 procent
av kapitalet i Inter Rao, är det logiskt att anta att det har ett bestämmande inflytande över Inter Rao.(35)
81.      Om det bekräftas att ett ryskt offentligt bolag har ett bestämmande inflytande över Inter Rao, återstår det fortfarande att pröva om Rysslands president har möjlighet att utöva kontroll över det bestämmande bolaget.
82.      För att slå fast detta har kommissionen som relevant kontextuell omständighet framhållit att Rysslands president har kunnat utnyttja sin befogenhet att kontrollera offentliga bolag inom energisektorn.(36)
83.      Även om det saknas mer specifika bevis som tyder på att Rysslands president kontrollerar de bolag som utövar ett bestämmande inflytande över Inter Rao, måste bedömningen av denna omständighet göras av den hänskjutande domstolen genom en prövning av bevisningen, inte isolerat utan i det sammanhang i vilket den ingår.
84.      För att uppfylla bevisbördan är det tillräckligt att det föreligger ett ”antal tillräckligt konkreta, precisa och överensstämmande indicier” som gör det möjligt att dra slutsatsen att Rysslands president är i stånd att utöva kontroll över energibolagen i sitt land och, i förlängningen, över de bolag där dessa ryska offentliga bolag utövar ett betydande inflytande.(37)
85.      Sammanfattningsvis medger unionsrätten att den nationella domstolen bedömer alla omständigheter i målet, inbegripet sådana av allmän eller kontextuell karaktär, och använder välgrundade och motbevisbara presumtioner när kontrollen är informell eller svår att dokumentera. Det väsentliga är att bedömningen av förekomsten av ett bestämmande inflytande är rimlig, konsekvent och kan bestridas av de berörda parterna.
86.      När det särskilt gäller omfattningen av den rättsliga prövningen av de skäl som motiverar uppförandet på en nationell förteckning över penningmedel och resurser som ska frysas, anser jag att EU-domstolens praxis avseende restriktiva åtgärder som beslutats av unionens institutioner är tillämplig.
87.      Jag delar inte Inter Raos uppfattning(38) att det är olämpligt att tillämpa EU-domstolens praxis på de nationella myndigheternas beslut om frysning av penningmedel och resurser. När denna frysning just beror på efterlevnaden av unionsrättsliga bestämmelser, ser jag inte varför man skulle behöva bortse från EU-domstolens praxis när det gäller dess rättsliga prövning.
88.      Följaktligen kan den hänskjutande domstolen hämta inspiration från EU-domstolens överväganden i detta avseende, vilka tydligt framgår av domen av den 1 augusti 2025,(39) där följande anges:
–        ”Vid prövningen av lagenligheten av de skäl som ligger till grund för beslutet att uppta eller behålla en persons namn i förteckningen över personer som är föremål för restriktiva åtgärder, krävs det, för att den domstolsprövning som garanteras i artikel 47 i [stadgan] ska vara effektiv, att unionsdomstolen, säkerställer att beslutet, som har individuell innebörd för den berörda personen, vilar på tillräckligt underbyggda faktiska omständigheter. Detta förutsätter en undersökning av de faktiska omständigheter som har åberopats i redogörelsen för skälen till nämnda beslut, vilket betyder att domstolskontrollen inte är begränsad till en bedömning av huruvida de angivna skälen är sannolika i abstrakt mening, utan av huruvida det föreligger stöd för dessa skäl, eller åtminstone för ett av dem, som i sig anses räcka som grund för beslutet.”(40)
–        ”[E]n sådan bedömning [ska] inte göras genom att varje bevis prövas för sig utan i det sammanhang i vilket de ingår. Rådet har uppfyllt sin bevisbörda om det inför unionsdomstolen lägger fram tillräckligt konkreta, precisa och samstämmiga indicier som gör det möjligt att fastställa att den person som omfattas av en åtgärd om frysning av tillgångar har en tillräcklig anknytning till den regim som ska bekämpas … Det är vidare den behöriga unionsmyndigheten som, vid ett eventuellt bestridande, ska visa att det finns grund för de skäl som har åberopats mot den berörda personen, och inte den berörda personen som ska bevisa motsatsen, det vill säga att det saknas grund för skälen. Det krävs visserligen inte att den nämnda myndigheten vid domstolen förebringar samtliga av de uppgifter och bevis som är knutna till de skäl som anförs. Det krävs visserligen inte att den nämnda myndigheten vid domstolen förebringar samtliga av de uppgifter och bevis som är knutna till de skäl som anförs. Däremot är det viktigt att de uppgifter och den bevisning som inges stöder de skäl som har åberopats mot den berörda personen.”(41)
89.      Dessa krav är oundvikliga minimikrav för det effektiva rättsmedel som garanteras i artikel 47 i stadgan. Det är också nödvändigt att beakta dem i rättsliga förfaranden som granskar lagligheten av nationella åtgärder för genomförande av de restriktiva åtgärder som antagits av unionen, såsom de som föreskrivs i förordning nr 269/2014.(42)
90.      Jag inser dock att detta svar kanske inte uppfyller den hänskjutande domstolens önskan om att få mer precisa anvisningar från EU-domstolen om de kriterier som den ska använda vid sin bedömning av lagligheten av de nationella beslut som är omtvistade i detta mål.
91.      EU-domstolen tolkar unionsrätten, men tillämpar den inte (även om denna distinktion inte alltid är helt tydlig) i mål om förhandsavgöranden avseende införandet av nationella åtgärder för frysning av penningmedel och resurser, såsom den som är aktuell i detta mål.
Den sistnämnda uppgiften åligger de nationella domstolarna.
92.      Ur denna synvinkel kan EU-domstolen inte ersätta den hänskjutande domstolen i dess bedömning av tillräckliga bevis eller indicier som styrker att det finns skäl för att frysa ett visst bolags penningmedel och resurser på grund av den kontroll som utövas över bolaget av personer som förtecknas i bilaga I till förordning nr 269/2014.
93.      Det räcker att påpeka att prövningen av de ifrågasatta beslutens laglighet måste omfatta de parametrar som angetts av den hänskjutande domstolen(43) och alla andra parametrar som är nödvändiga för att säkerställa en fullständig prövning av de nationella besluten.
V.      Förslag till avgörande
94.      Mot bakgrund av vad som ovan anförts föreslår jag att domstolen svarar Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Högsta förvaltningsdomstolen, Litauen) på följande sätt:
1)      Artikel 2 i rådets beslut 2014/145/Gusp av den 17 mars 2014 om restriktiva åtgärder mot åtgärder som undergräver eller hotar Ukrainas territoriella integritet, suveränitet och oberoende, i dess lydelse enligt rådets beslut (Gusp) 2022/660 av den 21 april 2022, och artikel 2 i rådets förordning (EU) nr 269/2014 av den 17 mars 2014 om restriktiva åtgärder med avseende på åtgärder som undergräver eller hotar Ukrainas territoriella integritet, suveränitet och oberoende, i dess lydelse enligt rådets genomförandeförordning (EU) 2022/658 av den 21 april 2022, jämförda med artikel 41 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna
ska tolkas så,
att de inte utgör hinder för en nationell åtgärd, enligt vilken en person som inte har förtecknats i bilagan till beslut 2014/145 och inte heller i bilaga I till förordning nr 269/2014 förs upp på förteckningen över personer vars tillgångar har frysts i enlighet med de sistnämnda bestämmelserna, utan att den berörda personen eller enheten kan framställa invändningar till den behöriga myndigheten förrän efter uppförandet på förteckningen.
2)      Artikel 2 i beslut 2014/145 och artikel 2 i förordning nr 269/2014, jämförda med artikel 19.1 andra stycket FEU och artikel 47 i stadgan,
ska tolkas så,
att de inte utgör hinder för att, i syfte att inför den nationella domstolen visa att ett bolag står under kontroll av de politiska myndigheterna i Ryska federationen, beakta omständigheter som huruvida det föreligger en effektiv informell kontroll som dessa politiska myndigheter utövar över dem som utövar ett bestämmande inflytande över bolaget, även om dessa omständigheter inte kan styrkas med direkta skriftliga bevis, förutsatt att slutsatsen grundar sig på objektiva och tillräckligt starka indikationer och att den berörda parten har haft möjlighet att bestrida den i ett rättsligt förfarande med alla garantier.
1      Originalspråk: spanska.
2      Nedan kallat Inter Rao.
3      Rådets beslut 2014/145/Gusp av den 17 mars 2014 om restriktiva åtgärder mot åtgärder som undergräver eller hotar Ukrainas territoriella integritet, suveränitet och oberoende (EUT L 78, 2014, s. 16), i dess lydelse enligt rådets beslut (Gusp) 2022/660 av den 21 april 2022 (EUT L 120, 2022, s. 11).
4      Rådets förordning (EU) nr 269/2014 av den 17 mars 2014 om restriktiva åtgärder med avseende på åtgärder som undergräver eller hotar Ukrainas territoriella integritet, suveränitet och oberoende (EUT L 78, 2014, s. 6; rättelse i EUT L 121, 2014, s. 60), i dess lydelse enligt rådets genomförandeförordning (EU) 2022/658 av den 21 april 2022 (EUT L 120, 2022, s. 1).
5      Republiken Litauens lag nr IX-2160 om genomförandet av ekonomiska och andra internationella sanktioner av den 22 april 2004 (Žin., 2004, nr 68-2369).
6      Nedan kallad FNTT.
7      Republiken Litauens lag om internationella sanktioner.
8      Republiken Litauens lag nr XIV-1020 om ändring av lag nr IX-2160 om genomförande av ekonomiska sanktioner och andra internationella sanktioner av den 19 april 2022 (TAR, 2022, nr 2022-8433).
9      Den omtvistade förteckningen och alla ändringar av denna offentliggjordes på FNTT:s webbplats.
10      Rådets beslut (Gusp) 2022/337 av den 25 februari 2022 om ändring av beslut 2014/145/Gusp om restriktiva åtgärder mot åtgärder som undergräver eller hotar Ukrainas territoriella integritet, suveränitet och oberoende (EUT L 52, 2022, s. 1).
11      Till exempel i punkt 45 i begäran om förhandsavgörande.
12      Förslag till avgörande av generaladvokat Norkus i målet Čiekuri-Shishki (C‑480/24, EU:C:2025:672, punkt 27).
13      Se föregående fotnot.
14      Punkt 16 i den nederländska regeringens skriftliga yttrande.
15      Punkt 20 i kommissionens skriftliga yttrande. Där anges även att myndigheterna i vissa medlemsstater av denna anledning upprättar en förteckning över de tillgångar som omfattas av deras jurisdiktion.
16      Punkt 13 i den nederländska regeringens skriftliga yttrande.
17      I artikel 2 i förordning nr 269/2014 nämns ägande, innehav och kontroll. Jag har hänvisat till profilerna för dessa rättsliga kategorier i mitt förslag till avgörande i målet T Trust (C‑483/23, EU:C:2025:559, punkterna 67 och 109), och förklarat att införandet av begreppet ”kontroll” över penningmedel och ekonomiska resurser i artikel 2.1 i förordning nr 269/2014 kompletterar kriterierna ägande och innehav av samma penningmedel eller resurser. Införandet av detta begrepp är ett uttryck för unionslagstiftarens avsikt att täcka in alla tänkbara situationer och därmed förhindra att de restriktiva åtgärderna kringgås.
18      Dom av den 3 september 2008, Kadi och Al Barakaat International Foundation/rådet och kommissionen (C‑402/05 P
och
C‑415/05 P, EU:C:2008:461, punkt 340) (nedan kallad domen Kadi och Al Barakaat International Foundation/rådet och kommissionen): ”måste sådana åtgärder ha en överraskningseffekt – detta följer redan av deras art – och … vara omedelbart tillämpliga”.
19      Se bland annat dom av den 24 november 2020, Minister van Buitenlandse Zaken (C‑25/19 och C‑26/19, EU:C:2020:951, punkt 33).
20      Dom av den 10 februari 2022, Bezirkshauptmannschaft Hartberg-Fürstenfeld (Preskriptionstid) (C‑19/20, EU:C:2022:89, punkt 37).
21      Dom av den 21 december 2023, Infraestruturas de Portugal och Futrifer Indústrias Ferroviárias (C‑66/22, EU:C:2023:1016, punkt 87).
22      Dom av den 8 maj 2014, N (C‑04/12, EU:C:2014:302, punkt 50).
23      Detta innebär, såsom kommissionen har påpekat, rätten till tillgång till akten, vilken har tolkats av unionens domstolar i samband med förfaranden rörande restriktiva åtgärder på ett sätt som de nationella domstolarna måste tillämpa i tillämpliga delar när de kontrollerar sina egna myndigheters genomförandeåtgärder (punkt 33 i kommissionens skriftliga yttrande).
24      Domen Kadi och Al Barakaat International Foundation/rådet och kommissionen, punkt 338.
25      Domen Kadi och Al Barakaat International Foundation/rådet och kommissionen, punkt 341.
26      Domen Kadi och Al Barakaat International Foundation/rådet och kommissionen, punkt 336.
27      Punkterna 24 och 25 i den italienska regeringens skriftliga yttrande.
28      Punkterna 36 och 37 i begäran om förhandsavgörande.
29      Punkt 72 i begäran om förhandsavgörande.
30      Punkt 73 i begäran om förhandsavgörande.
31      Punkt 73 i beslutet att begära förhandsavgörande.
32      Punkt 57 i kommissionens skriftliga yttrande.
33      Dom av den 18 juli 2013, kommissionen m.fl./Kadi (C‑84/10 P, C‑93/10 P och C‑95/10 P, REU, EU:C:2013:518, punkt 119).
34      Punkt 68 i kommissionens skriftliga yttrande.
35      Även om de inte är bindande är kriterierna i rådets dokument om unionens bästa praxis för effektiv tillämpning av restriktiva åtgärder (uppdaterat den 3 juli 2024; dokument nr 11623/24) användbara. I punkt 63 anges att om en enhet, även gemensamt, till minst 50 procent ägs av en juridisk person eller enhet som finns upptagen på unionens förteckning, kan den anses tillhöra den person som anges i förteckningen.
36      I punkt 69 i sitt skriftliga yttrande hänvisar kommissionen till ett presidentdekret av den 31 mars 2022 om ett särskilt förfarande som gör det möjligt för utländska köpare att fullgöra sina skyldigheter gentemot ryska leverantörer av naturgas, enligt vilket presidenten ålade köpare från ”fientliga jurisdiktioner” (inklusive unionens medlemsstater) att göra alla sina betalningar för gas som transporteras via gasledningar i rubel, och inte i den utländska valuta som anges i avtalet.
37      Se, analogt, den rättspraxis som följer av dom av den 21 april 2015, Anbouba/rådet (C‑605/13 P, EU:C:2015:248, punkterna 50 och 51).
38      Punkt 54 i Inter Raos skriftliga yttrande. Enligt Inter Raos uppfattning skiljer sig förfarandet för de behöriga nationella myndigheternas genomförande av unionens sanktioner väsentligt från förfarandet för antagande av rådets beslut, vilket innebär att EU-domstolens praxis avseende rådets skyldigheter inte kan tillämpas på förevarande mål.
39      Målet Timchenko/rådet (C‑702/23 P, EU:C:2025:605) (nedan kallad domen Timchenko/rådet).
40      Domen Timchenko/rådet, punkt 38, och där angiven rättspraxis.
41      Domen Timchenko/rådet, punkt 39, och där angiven rättspraxis.
42      I skäl 6 i förordning nr 269/2014 anges att förordningen ska tillämpas i enlighet med de grundläggande rättigheter och principer som erkänns i stadgan, ”i synnerhet rätten till ett effektivt rättsmedel och till en opartisk domstol”.
43      Om de processuella reglerna har följts eller om skyldigheten att ange skäl har fullgjorts, en granskning av om omständigheterna är korrekta, av om det finns några uppenbara fel i bedömningen av dessa omständigheter och av om några befogenheter har överskridits.