62012CO0422
DOMSTOLENS BESLUT (tredje avdelningen)
den 30 januari 2014 (
*1
)
”Överklagande — Artikel 181 i rättegångsreglerna — Gemenskapsvarumärke — Invändningsförfarande — Ansökan om registrering av gemenskapsordmärket CLORALEX — Det äldre nationella ordmärket CLOROX — Risk för förväxling — Förordning (EG) nr 207/2009 — Artikel 8.1 b — Anslutningsöverklagande — Artikel 176 i rättegångsreglerna — Krav på att anslutningsöverklagandet ska ges in genom särskild handling”
I mål C‑422/12 P,
angående ett överklagande enligt artikel 56 i stadgan för Europeiska unionens domstol, som ingavs den 12 september 2012,
Industrias Alen SA de CV, Santa Catarina (Mexico), företrätt av A. Padial Martinez, abogada,
sökande,
i vilket de andra parterna är:
The Clorox Company, Oakland (Förenta staterna), företrätt av S. Malynicz, barrister,
svarande i första instans,
Byrån för harmonisering inom den inre marknaden (varumärken, mönster och modeller) (harmoniseringsbyrån), företrädd av J. Crespo Carrillo, i egenskap av ombud,
svarande i första instans,
meddelar
DOMSTOLEN (tredje avdelningen)
sammansatt av avdelningsordföranden M. Ilešič samt domarna C.G. Fernlund (referent), A. Ó Caoimh, C. Toader och E. Jarašiūnas,
generaladvokat: M. Szpunar,
justitiesekreterare: A. Calot Escobar,
med hänsyn till att domstolen, efter att ha hört genoraladvokaten, har beslutat att enligt artikel 181 i domstolens rättegångsregler avgöra målet genom särskilt uppsatt beslut som är motiverat,
följande
Beslut
1
Industrias Alen SA de CV (nedan kallat Alen) har yrkat att domstolen ska upphäva den dom som meddelades av Europeiska unionens tribunal den 10 juli 2012 i mål T‑135/11, Clorox mot harmoniseringsbyrån – Industrias Alen (CLORALEX) (nedan kallad den överklagade domen). Genom denna dom ogiltigförklarade tribunalen beslut R 521/2009-4 som hade meddelats av fjärde överklagandenämnden vid byrån för harmonisering inom den inre marknaden (varumärken, mönster och modeller) (harmoniseringsbyrån) den 16 december 2010 i ett invändningsförfarande mellan The Clorox Company (nedan kallat Clorox) och Alen (nedan kallat det omtvistade beslutet).
Tillämpliga bestämmelser
2
Rådets förordning (EG) nr 40/94 av den 20 december 1993 om gemenskapsvarumärken (EGT L 11, 1994, s. 1; svensk specialutgåva, område 17, volym 2, s. 3) har upphävts och ersatts av rådets förordning (EG) nr 207/2009 av den 26 februari 2009 om gemenskapsvarumärken (EUT L 78, s. 1), som trädde i kraft den 13 april 2009.
3
Under rubriken ”Relativa registreringshinder” i artikel 8.1 i förordning nr 207/2009 föreskrivs följande:
”Om innehavaren av ett äldre varumärke invänder ska det varumärke som ansökan gäller inte kunna registreras
[...]
b)
om det – på grund av att det är identiskt med eller liknar det äldre varumärket och de varor eller tjänster som omfattas av varumärkena är identiska eller är av liknande slag – föreligger en risk att allmänheten förväxlar dem inom det område där det äldre varumärket är skyddat, inbegripet risken för att varumärket associeras med det äldre varumärket.”
4
Artikel 8.1 b i förordning nr 40/94 hade samma ordalydelse som motsvarande bestämmelse i förordning nr 207/2009.
Bakgrund till tvisten
5
Den 24 september 2004 lämnade Alen in en ansökan till harmoniseringsbyrån om registrering som gemenskapsvarumärke av ordkännetecknet CLORALEX.
6
De varor som registreringsansökan avsåg omfattas av klass 3 ”Blekningspreparat och andra ämnen för användning vid tvätt; rengörings-, poler-, skur- och slipmedel; (slipmedel) tvål för hushållsbruk”och klass 5 ”Desinfektionsmedel (ej för användning på människor)” i den mening som avses i Niceöverenskommelsen om internationell klassificering av varor och tjänster vid varumärkesregistrering av den 15 juni 1957, med ändringar och tillägg (nedan kallad Niceöverenskommelsen).
7
Clorox framställde den 22 mars 2006 en invändning mot att nämnda kännetecken registrerades som gemenskapsvarumärke. Invändningen grundade sig på förekomsten av äldre varumärken som betecknar produkter i klasserna 3 och 5 i den mening som avses i Niceöverenskommelsen, vilka var identiska med de som avsågs i nämnda ansökan.
8
Invändningsenheten vid harmoniseringsbyrån biföll invändningen genom beslut av den 16 mars 2009 med motiveringen att det har förelegat en risk för förväxling, i den mening som avses i artikel 8.1 b i förordning nr 40/94, mellan kännetecknet ”CLORALEX” och det grekiska varumärket CLOROX, registrerat den 19 januari 2004 för varor i klasserna 3 och 5, i den mening som avses i Niceöverenskommelsen.
9
Den 7 maj 2009 ingav Alen ett överklagade av detta beslut till harmoniseringsbyrån. Genom det omtvistade beslutet upphävde harmoniseringsbyråns fjärde överklagandenämnd (nedan kallad överklagandenämnden) invändningsenhetens beslut och avslog invändningen i sin helhet. Överklagandenämnden har i huvudsak ansett att kännetecknen CLOROX och CLORALEX inte var tillräckligt lika i visuellt, fonetiskt eller begreppsmässigt hänseende för att det ska finnas en risk för förväxling.
Talan vid tribunalen och den överklagade domen
10
Genom ansökan som inkom till tribunalens kansli den 4 mars 2011 väckte Clorox talan om ogiltigförklaring av det omtvistade beslutet.
11
Clorox åberopade till stöd för sin talan en enda grund avseende åsidosättande av artikel 8.1 b i förordning nr 207/2009. Clorox klandrade överklagandenämnden för att ha ansett att beståndsdelen ”clor” har en låg särskiljningsförmåga och för att följaktligen ha underlåtit att beakta detta vid jämförelsen av de motstående kännetecknen.
12
Genom den överklagade domen biföll tribunalen talan och ogiltigförklarade det omtvistade beslutet.
13
Tribunalen erinrade inledningsvis om de principer som fastställts i domstolens praxis angående tillämpningen av artikel 8.1 b i förordning nr 207/2009. I punkt 17 i den överklagade domen erinrade tribunalen om att det vid prövningen enligt denna bestämmelse av huruvida det föreligger risk för förväxling ska göras en helhetsbedömning med ledning av hur omsättningskretsen uppfattar de aktuella kännetecknen, varorna eller tjänsterna och mot bakgrund av samtliga särskilda faktorer i det enskilda fallet, bland annat samspelet mellan känneteckenslikheten och varu- eller tjänsteslagslikheten. Tribunalen framhöll vidare i punkt 18 i domen att för att det ska föreligga risk för förväxling enligt nämnda bestämmelse krävs såväl att de motstående varumärkena är identiska eller liknar varandra som att de varor eller tjänster som avses är identiska eller av liknande slag. I punkterna 19 och 20 i nämnda dom erinrade tribunalen slutligen om att vid helhetsbedömningen av risken för förväxling ska en normalt informerad och skäligen uppmärksam och medveten genomsnittskonsument, i förevarande fall grekisk, av det ifrågavarande varu- eller tjänsteslaget beaktas. Det ska även beaktas att genomsnittskonsumentens uppmärksamhet kan variera beroende på vilket varu- eller tjänsteslag det är fråga om.
14
Efter att ha konstaterat att endast jämförelsen av kännetecknen och helhetsbedömningen av risken för förväxling var omtvistad prövade tribunalen i tur och ordning dessa frågor.
15
När det rör sig om jämförelsen av kännetecknen erinrade tribunalen i punkt 22 i den överklagade domen om att enligt domstolens praxis uppfattar genomsnittskonsumenten vanligtvis ett varumärke som en helhet och ägnar sig inte åt att undersöka varumärkets olika detaljer. Tribunalen framhöll i punkt 27 i nämnda dom att när konsumenten ser ett ordkännetecken delar han eller hon icke desto mindre upp det i ordelement som har en konkret innebörd för honom eller henne eller som liknar ord som han eller hon känner till. Tribunalen fastställde i punkter 29–31 i den överklagade domen överklagandenämndens bedömning av särskiljningsförmågan avseende beståndsdelen ”clor”, vilken beskriver ett av ämnena i de varor som omfattas av det sökta varumärket eller som tillhör samma kategori av rengöringsprodukter.
16
Tribunalen prövade därefter Clorox argumentet att överklagandenämnden borde ha beaktat den låga särskiljningsförmågan av beståndsdelen ”clor” först i samband med bedömningen av risken för förväxling. Tribunalen konstaterade i punkt 33 i den överklagade domen att Clorox felaktigt åberopat punkt 42 i domstolens beslut av den 27 april 2006 i mål C‑235/05 P, L’Oréal mot harmoniseringsbyrån, enligt vilken det äldre varumärkets särskiljningsförmåga inte är relevant i samband med jämförelsen av de aktuella kännetecknen, eftersom den regeln avser det äldre varumärkets särskiljningsförmåga i sin helhet, och inte särskiljningsförmågan av en beståndsdel i detta varumärke.
17
Tribunalen ansåg emellertid i punkterna 34 och 35 i den överklagade domen att, det med hänsyn till omständigheterna i målet inte heller finns anledning att utesluta att beskrivande beståndsdelar beaktas vid bedömningen av den aktuella känneteckenslikheten, eftersom den låga särskiljningsförmågan av en beståndsdel i ett varumärke inte nödvändigtvis innebär att beståndsdelen inte beaktas av omsättningskretsen. Tribunalen fastslog att så var fallet i förevarande fall och fann i punkt 36 i den överklagade domen att den gemensamma beståndsdelen ”clor”i stor utsträckning är avgörande för det helhetsintryck som de båda motstående kännetecknen gör. Tribunalen fann i punkt 37 i den överklagade domen att överklagandenämnden har begått ett fel genom att, under de omständigheter som var för handen i målet, bortse från det gemensamma ordelementet ”clor” vid jämförelsen av de motstående känntecknen.
18
Tribunalen prövade därefter om detta fel haft betydelse för överklagandenämndens bedömning av risken för förväxling.
19
Tribunalen konstaterade i punkt 39 i den överklagade domen att vid en visuell jämförelse av de motstående kännetecknen finns en stor visuell likhet som, i motsats till vad överklagandenämnden ansett, inte i tillräckligt stor utsträckning kan uppvägas av skillnaden mellan de båda varumärkena. Tribunalen fann därför att överklagandenämnden felaktigt kommit fram till att det finns en svag visuell likhet.
20
I punkt 40 i den överklagade domen gjorde tribunalen ett liknande konstaterade beträffande den fonetiska likheten.
21
I punkt 41 i den överklagade domen fann tribunalen slutligen, i motsats till överklagandenämnden, att särskiljningsförmågan i förhållande till rengöringsprodukter innehållande klor inte hindrar all begreppsmässig likhet mellan det två omtvistade varumärkena.
22
Mot bakgrund av dessa omständigheter fastslog tribunalen i punkt 42 i den överklagade domen att överklagandenämnden hade begått fel vid bedömningen av den visuella, fonetiska och begreppsmässiga likheten mellan de motstående varumärkena. Tribunalen prövade därefter vilken betydelse dessa fel haft på överklagandenämndens helhetsbedömning av risken för förväxling. Tribunalen grundade sig därvid på konstaterandet att likheten mellan de aktuella varumärkena är medelhög i visuellt och fonetiskt hänseende och mycket hög i begreppsmässigt hänseende.
23
Med beaktande av den medelhöga eller till och med höga varumärkeslikheten, fastslog tribunalen i punkt 46 i den överklagade domen att det föreligger en risk för förväxling mellan det sökta varumärket och det äldre varumärket, oaktat det faktum att det äldre varumärket vid en helhetsbedömning inte är speciellt särskiljande. Tribunalen biföll följaktligen grunden och ogiltigförklarade det angripna beslutet.
Parternas yrkanden vid domstolen
24
Genom sitt överklagande har Alen yrkat att domstolen ska upphäva den överklagade domen, återförvisa målet till tribunalen och förplikta harmoniseringsbyrån att ersätta rättegångskostnaderna.
25
Harmoniseringsbyrån har genom anslutningsöverklagande yrkat att domstolen ska upphäva den överklagade domen och ogilla överklagandet av det omtvistade beslutet eller återförvisa målet till tribunalen. Harmoniseringsbyrån har yrkat att Clorox ska förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna.
26
Clorox har yrkat att domstolen ska ogilla överklagandet och förplikta Alen att ersätta rättegångskostnaderna.
Huvudöverklagandet
27
Det följer av artikel 181 i domstolens rättegångsregler att om det är uppenbart att överklagandet helt eller delvis inte kan tas upp till prövning, eller om överklagandet är uppenbart ogrundat, får domstolen när som helst, på förslag av referenten och efter att ha hört generaladvokaten, avvisa eller ogilla överklagandet helt eller delvis genom motiverat beslut. Ett sådant beslut kan meddelas utan att det muntliga förfarandet inleds.
28
Denna bestämmelse ska tillämpas i förevarande mål.
29
Alen har till stöd för sitt överklagande åberopat en enda grund, vilken avser ett åsidosättande av artikel 8.1 b i förordning nr 207/2009.
30
Alen har för det första gjort gällande att tribunalen har beaktat den beskrivande beståndsdelen ”clor”vid helhetsbedömningen av kännetecknen ”CLOROX” och ”CLORALEX”, trots att denna beståndsdel uppfattas av allmänheten som att den hänför sig till klor och inte till varumärket i sin helhet.
31
Alen anser att tribunalens bedömning är ologisk och felaktig och har hävdat att det inte föreligger en risk för förväxling mellan de båda varumärkena, eftersom de enda beståndsdelarna som är lika är beskrivande, med undantag för den sista bokstaven. Dessutom hindrar förekomsten av beskrivande beståndsdelar i ett varumärke innehavaren från att åberopa dessa beståndsdelar mot varumärken som innehas av tredje man. Alen anser att en motsatt lösning skulle få till följd att varumärkesinnehavaren beviljades ett monopol på ett beskrivande kännetecken. Det är inte möjligt att hindra användningen eller registreringen av en beskrivande beståndsdel avseende en produkt som klor (se, för ett liknande resonemang, förstainstansrättens dom av den 6 juli 2004 i mål T-117/02, Grupo El Prado Cervera mot harmoniseringsbyrån - Héritiers Debuschewitz (CHUFAFIT), REG 2004, s. II-2073, punkterna 50–53).
32
Alen har för det andra ifrågasatt den bedömning som tribunalen gjorde i samband med den visuella, fonetiska och begreppsmässiga jämförelsen av de motstående kännetecknen.
33
Alen har för det tredje ifrågasatt tribunalens bedömning att det föreligger en risk för förväxling mellan de ifrågavarande varumärkena.
34
Alen anser först och främst att en sådan risk inte föreligger eftersom:
—
helhetsintrycket av de båda varumärkena skiljer sig åt,
—
de särskiljande beståndsdelarna är olika,
—
”CLORALEX”är ett särskiljande kännetecken som inte kan förväxlas med ”CLOROX” av det skälet att kännetecknen delar samma deskriptiva beståndsdel, och
—
ändelsen ”alex”är mer dominerande än ändelsen ”ox”.
35
Alen har vidare hävdat att det föreligger många andra exempel på varumärken i klasserna 3 och 5, i den mening som avses i Niceöverenskommelsen, som innehåller kännetecknet ”clor”.
36
Alen har slutligen hävdat att bolaget har slutit avtal med Clorox om samexistens avseende varumärken, som visar att även Clorox anser att det inte föreligger en risk för förväxling mellan de motstående varumärkena.
37
Domstolen erinrar om att enligt artikel 256.1 FEUF och artikel 58 första stycket i domstolens stadga ska ett överklagande vara begränsat till rättsfrågor. Tribunalen är därför ensam behörig att fastställa och bedöma de relevanta omständigheterna liksom att bedöma bevisningen. Bedömningen av de faktiska omständigheterna och av bevisningen utgör därför inte – utom i det fall då omständigheterna eller bevisningen har missuppfattats – en rättsfråga som är underställd domstolens prövning i ett mål om överklagande (se, bland annat, dom av den 19 september 2002 i mål C-104/00 P, DKV mot harmoniseringsbyrån, REG 2002, s. I-7561, punkt 22, och dom av den 18 december 2008 i mål C-16/06 P, Les Éditions Albert René mot harmoniseringsbyrån, REG 2008, s. I-10053, punkt 68).
38
Det ska i detta hänseende erinras om att bedömningen av om de motstående kännetecknen liknar varandra utgör en bedömning av de faktiska omständigheterna som inte är underställd domstolens prövning, utom i det fall omständigheterna har missuppfattats såsom angetts ovan (dom av den 2 september 2010 i mål C–254/09 P, Calvin Klein Trademark Trust mot harmoniseringsbyrån, REU 2010, s. I‑7989, punkt 50). Vad gäller argumenten angående frånvaron av likhet mellan de motstående kännetecknen i visuellt, fonetiskt och begreppsmässigt hänseende har Alen begränsat sig till att ifrågasätta tribunalens bedömning av de faktiska omständigheterna, utan att göra gällande någon missuppfattning av omständigheterna eller bevisningen.
39
Det framgår av artikel 256.1 FEUF, artikel 58 första stycket i domstolens stadga och av artikel 112.1 c i domstolens rättegångsregler, i den lydelse som var i kraft då överklagandet gavs in, att det i ett överklagande klart ska anges på vilka punkter den dom som det yrkas upphävning av ifrågasätts samt de rättsliga grunder som specifikt åberopas till stöd för detta yrkande (se, bland annat, dom av den 4 juli 2000 i mål C-352/98 P, Bergaderm och Goupil mot kommissionen, REG 2000 s. I-5291, punkt 34 samt beslut av den 23 oktober 2009 i mål C‑561/08 P och C–4/09 P, kommissionen mot Potamianos och Potamianos mot kommissionen, punkt 58).
40
Alens argument att tribunalen har gjort en ologisk och felaktig bedömning och att registreringen av ordmärkena innehåller beståndsdelen clor” samt att det föreligger ett avtal mellan Alen och Clorox anger inte på ett tydligt sätt de omständigheter i den överklagade domen som ifrågasätts eller de rättsliga fel som påstås ha begåtts av tribunalen. Argumenten måste därför avvisas, eftersom det är uppenbart att de inte kan tas upp till prövning.
41
Alens överklagande ska således endast prövas i sak i de delar som uppfyller de krav som domstolen erinrat om i punkterna 37 och 39 i detta beslut.
42
Mot denna bakgrund erinrar domstolen om att enligt fast rättspraxis ska helhetsbedömningen av risken för förväxling, vad gäller de ifrågavarande varumärkenas visuella, fonetiska eller begreppsmässiga likhet, grunda sig på det helhetsintryck som kännetecknen åstadkommer med hänsyn särskilt till deras särskiljande och dominerande beståndsdelar (se dom av den 11 november 1997 i mål C-251/95, SABEL, REG 1997 s. I-6191, punkt 23, dom av den 22 juni 1999 i mål C-342/97, Lloyd Schuhfabrik Meyer, REG 1999 s. I-3819, punkt 25, dom av den 12 juni 2007 i mål C-334/05 P, harmoniseringsbyrån mot Shaker, REG 2007 s. I-4529, punkt 35 och dom av den 3 september 2009 i mål C-498/07 P, Aceites del Sur-Coosur mot Koipe, REG 2009 s. I-7371, punkt 60).
43
Domstolen har särskilt slagit fast att bedömningen av likheten mellan två varumärken inte endast ska avse en beståndsdel i ett sammansatt varumärke som jämförs med ett annat varumärke. Jämförelsen ska tvärtom göras genom att respektive varumärke beaktas i sin helhet (se dom av den 6 oktober 2005 i mål C-120/04, Medion, REG 2005 s. I-8551, punkt 29 och domarna i de ovannämnda målen harmoniseringsbyrån mot Shaker, punkt 41 och Aceites del Sur-Coosur mot Koipe, punkt 61).
44
Detta utesluter förvisso inte att omsättningskretsens minnesbild av det helhetsintryck som ett sammansatt varumärke ger under vissa förhållanden kan domineras av en eller flera av varumärkets beståndsdelar, på så vis att, det endast är när alla andra beståndsdelar i varumärket är försumbara som bedömningen av likheten kan grunda sig enbart på den dominerande beståndsdelen (se domen i det ovannämnda målet harmoniseringsbyrån mot Shaker punkt 41 och 42, dom av den 20 september 2007 i mål C–193/06 P, Nestlé mot harmoniseringsbyrån, punkterna 42 och 43 samt domen i det ovannämnda målet Aceites del Sur-Coosur mot Koipe, punkt 62). Det framgår emellertid inte av denna praxis, vilken avser undantagsfall, att det endast är den särskiljande beståndsdelen i ett varumärke – som består av en beskrivande beståndsdel och en särskiljande beståndsdel – som är avgörande för bedömningen av risken för förväxling (beslut av den 15 januari 2010 i mål C–579/08 P, Messer Group mot Air Products and Chemicals, punkt 72).
45
Domstolen erinrar även om att tribunalens slutsats att det föreligger en risk för förväxling endast innebär att en viss kombination av beståndsdelar skyddas, utan att den beskrivande beståndsdelen som ingår i kombinationen skyddas i sig.(se, för ett liknande resonemang, beslutet i det ovannämnda målet Messer Group mot Air Products and Chemicals, punkt 73).
46
Alens argument angående beaktandet av en beskrivande beståndsdel som ingår i det sökta varumärket är följaktligen uppenbart ogrundat.
47
Av det ovan anförda följer att huvudöverklagandet inte kan vinna bifall, eftersom det är uppenbart att det i vissa delar inte kan tas upp till sakprövning och att det i övriga delar är ogrundat.
Anslutningsöverklagandet
48
Domstolen erinrar om att alla parter i det aktuella målet vid tribunalen enligt artikel 172 i rättegångsreglerna, som trädde i kraft den 1 november 2012, har ett intresse av att överklagandet bifalls, avvisas eller ogillas får inkomma med svarsskrivelse inom två månader från delgivning av överklagandet. I artikel 176.1 i rättegångsreglerna föreskrivs därutöver att de parter som avses i artikel 172 får ge in ett anslutningsöverklagande inom samma frist som föreskrivs för ingivande av svarsskrivelser. Slutligen föreskriver artikel 176.2 i rättegångsreglerna att anslutningsöverklagande ska ske genom att en separat handling ges in, som ska vara åtskild från svarsskrivelsen.
49
I detta fall ingav harmoniseringsbyrån den 29 november 2012 en skrivelse med rubriken ”Svarsskrivelse” till domstolens kansli genom vilket byrån förklarar att de instämmer i Alens resonemang och slutsatser.
50
Därutöver anger harmoniseringsbyrån i samma skrivelse ytterligare fyra grunder.
51
Den första grunden avser att tribunalens rättstillämpning var felaktig, eftersom den i punkt 35 i den överklagade domen ansett att beståndsdelen ”clor” har en självständig betydelse i det helhetsintryck som de motstående varumärkena lämnar.
52
Den andra grunden hänför sig till frånvaron av motivering eftersom det i den överklagade domen inte lämnas någon förklaring till varför tribunalen anser att ändelserna ”alex”och ”ox” inte i sig kan beskrivas som två motstående kännetecken i omsättningskretsens uppfattning.
53
Den tredje grunden tar sikte på att omständigheterna har ändrats, eftersom tribunalen i punkt 37 i den överklagade domen angav att överklagandenämnden begått ett fel genom att inte beakta det gemensamma ordelementet ”clor”vid jämförelsen av de motstående kännetecknen. Tribunalens slutsats motsägs av punkterna 19–22 i det omtvistade beslutet där överklagandenämnden har beaktat ordelementet ”clor” vid jämförelsen av kännetecknen.
54
Den fjärde grunden hänför sig till att det har gjorts en felaktig rättstillämpning vid bedömningen av likheten mellan de motstående varumärkena. Harmoniseringsbyrån har klandrat tribunalen för att inte ha gjort en helhetsbedömning av de motstående varumärkena vid bedömningen av om det finns en risk för förväxling. Tribunalen har dessutom varit motsägelsefull i den överklagade domen genom att i punkt 39 påstå att det finns en stor visuell likhet mellan de motstående varumärkena och genom att i punkt 43 i samma dom anse att de omtvistade varumärkena endast har ”medelhög likhet i visuellt hänseende”. Kännetecken med låg särskiljningsförmåga kan endast ge upphov till en låg risk för förväxling. Tribunalen har vägrat registrering för varumärket CLORALEX med stöd av att beståndsdelen ”clor” är beskrivande, vilket skulle ge Clorox ett monopol på denna beståndsdel och förbjuda att tredje man använder den för rengöringsprodukter.
55
Domstolen konstaterar att dessa fyra grunder syftar till att upphäva den överklagade domen och skiljer sig från de grunder som åberopats i huvudöverklagandet, vilka harmoniseringsbyrån anslutit sig till i sin svarsskrivelse. Det ska följaktligen anses att harmoniseringsbyrån genom dessa grunder har inkommit med ett anslutningsöverklagande. Detta har inte getts in genom en separat handling åtskild från svarsskrivelsen. Det uppfyller således inte kravet i artikel 176.2 i rättegångsreglerna. Följaktligen ska harmoniseringsbyråns anslutningsöverklagande avvisas eftersom det är uppenbart att det inte kan tas upp till sakprövning.
56
Med hänsyn till det anförda ska huvudöverklagandet och anslutningsöverklagandet med stöd av artikel 181 i rättegångsreglerna ogillas respektive avvisas.
Rättegångskostnader
57
Enligt artikel 138.1 i rättegångsreglerna, som enligt artikel 184.1 ska tillämpas i mål om överklagande, ska tappande part förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna om detta har yrkats. Clorox har yrkat att Alen ska förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna. Eftersom Alen har tappat målet, ska bolaget bära sina rättegångskostnader och ersätta Clorox rättegångskostnader.
58
Harmoniseringsbyrån har också tappat målet och ska således bära sina rättegångskostnader.
Mot denna bakgrund beslutar domstolen (tredje avdelningen) följande:
1)
Huvudöverklagandet och anslutningsöverklagandet ogillas respektive avvisas.
2)
Industrias Alen SA de CV ska bära sina rättegångskostnader och ersätta The Clorox Companys rättegångskostnader.
3)
Byrån för harmonisering inom den inre marknaden (varumärken, mönster och modeller) (harmoniseringsbyrån) ska bära sina rättegångskostnader.
Underskrifter
(
*1
)	Rättegångsspråk: spanska.