62013CJ0569_LV
Puses
Sprieduma pamatojums
Rezolutīvā daļa
Puses
Lieta C‑569/13
par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši LESD 267. pantam, ko Förvaltningsrätten i Malmö
(Zviedrija) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2013. gada 4. novembrī un kas Tiesā reģistrēts 2013. gada 6. novembrī, tiesvedībā
Bricmate AB
pret
Tullverket .
TIESA (trešā palāta)
šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs M. Ilešičs [ M. Ilešič ], tiesneši A. O’Kīfs [ A. Ó Caoimh ] (referents), K. Toadere [ C. Toader ], E. Jarašūns [ E. Jarašiūnas ] un K. G. Fernlunds [ C. G. Fernlund ],
ģenerāladvokāte E. Šarpstone [ E. Sharpston ],
sekretāre S. Stremholma [ C. Strömholm ], administratore,
ņemot vērā rakstveida procesu un 2014. gada 3. decembra tiesas sēdi,
ņemot vērā apsvērumus, ko sniedza:
– Bricmate AB
vārdā – C. Dackö, U. Käll
un M. Johansson, advokater,
– Eiropas Savienības Padomes vārdā – S. Boelaert
un A. Norberg, pārstāvji, kuriem palīdz B. O’Connor, solicitor, un S. Gubel, advokāts,
– Eiropas Komisijas vārdā – M. França
un J. Enegren, pārstāvji,
noklausījusies ģenerāladvokātes secinājumus 2015. gada 21. maija tiesas sēdē,
pasludina šo spriedumu.
Spriedums
Sprieduma pamatojums
1. Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir par Padomes 2011. gada 12. septembra Īstenošanas regulas (ES) Nr. 917/2011, ar ko nosaka galīgu antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kurš noteikts Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes keramikas flīžu importam (OV L 238, 1. lpp.), spēkā esamību.
2. Šis lūgums tika iesniegts tiesvedībā starp Bricmate AB
(turpmāk tekstā – Bricmate ) un Tullverket
(muitas dienests) par antidempinga maksājumu, ko minētais muitas dienests iekasēja par šīs sabiedrības veikto Ķīnas izcelsmes keramikas flīžu importu.
Atbilstošās tiesību normas
Pamatregula
3. Padomes 2009. gada 30. novembra Regulas (EK) Nr. 1225/2009 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (OV L 343, 51. lpp.; turpmāk tekstā – “pamatregula”), 1. panta 1. punktā ir paredzēts, ka “antidempinga maksājumu var piemērot visām precēm par dempinga cenām, kuru brīva apgrozība [Eiropas Savienībā] rada zaudējumus”.
4. Šīs regulas 3. panta “Zaudējumu noteikšana” 1.–3., kā arī 5. un 6. punktā ir noteikts:
“1. Ja nav norādīts citādi, ievērojot šo regulu, termins “zaudējumi” nozīmē būtiskus zaudējumus [Savienības] ražošanas nozarei, būtisku zaudējumu draudus [Savienības] ražošanas nozarei vai šādas ražošanas nozares veidošanās būtisku aizkavēšanu, un to interpretē saskaņā ar šā panta noteikumiem.
2. Zaudējumu noteikšanā pamatojas uz tiešiem pierādījumiem un objektīvi pārbauda:
a) gan importa par dempinga cenām apjomu un ietekmi uz līdzīgu preču cenām [Savienības] tirgū; un
b) gan šāda importa turpmāko ietekmi uz [Savienības] ražošanas nozari.
3. Atkarībā no tā, kāds ir importa par dempinga cenām apjoms, spriež, vai ir bijis ievērojams importa par dempinga cenām pieaugums – vai nu absolūtā izteiksmē, vai attiecībā pret ražošanu vai patēriņu [Savienība]. Atkarībā no šā importa ietekmes uz cenām spriež, vai imports par dempinga cenām ir piedāvājis ievērojami zemāku cenu, salīdzinājumā ar līdzīgas preces cenu [Savienības] ražošanā, vai arī šāda importa rezultātā notiek ievērojama cenu pazemināšanās vai arī tiek ievērojami aizkavēta cenu celšanās, kas pretējā gadījumā būtu notikusi. Neviens no šiem faktoriem, ne arī vēl citi faktori nevar droši norādīt, kāds lēmums būtu jāpieņem.
[..]
5. Pārbaudot importa par dempinga cenām ietekmi uz attiecīgo [Savienības] ražošanas nozari, novērtē visus būtiskos ekonomikas faktorus un indeksus, kas raksturo nozares stāvokli, ietverot to, ka nozare joprojām atgūstas no dempinga vai subsīdiju ietekmes pagātnē, faktisko dempinga starpības lielumu, faktisko un iespējamo noieta, peļņas, produkcijas izlaides, tirgus daļas, ražīguma, investīciju nestās peļņas, jaudas izmantošanas samazinājumu, faktorus, kas ietekmē cenas [Savienībā], faktisko un iespējamo ietekmi uz naudas plūsmu, preču krājumiem, nodarbinātību, darba samaksu, izaugsmi, spēju piesaistīt kapitālu vai investīcijas. Šīs uzskaitījums nav visaptverošs, un neviens no šiem faktoriem nevar droši norādīt, kāds lēmums būtu jāpieņem.
6. Pamatojoties uz visiem būtiskajiem pierādījumiem, kas iesniegti saistībā ar 2. pantu, jāparāda, ka imports par dempinga cenām rada zaudējumus šīs regulas nozīmē. Tas jo īpaši parāda, ka apjoma un/vai cenas līmeņi, kas noteikti, ievērojot 3. pantu, ir ietekmējuši [Savienības] ražošanas nozari, kā paredzēts 5. punktā, un ka šī ietekme ir vērojama tādā pakāpē, ka to var dēvēt par būtisku ietekmi.”
5. Pamatregulas 17. panta “Pārbaude izlases veidā” 1. punktā ir paredzēts, ka “gadījumos, kad ir daudz sūdzību iesniedzēju, eksportētāju vai importētāju, preču vai darījumu veidu, izmeklēšanu var ierobežot ar pieņemamu pušu, produktu vai darījumu skaitu, ko nosaka, veicot statistiski derīgu atlasi, pamatojoties uz atlases laikā pieejamo informāciju, vai ar vislielāko pārstāvēto preču, pārdošanas vai eksporta apjomu, kādu ir iespējams pieņemami izpētīt atvēlētajā laikā”.
6. Šī panta 2.–4. punktā ir paredzēti noteikumi attiecībā uz paraugu atlasi un dempinga starpības aprēķināšanu, kas jāveic šādā gadījumā.
7. Minētās regulas 20. panta “Informācijas izpaušana” 1. punktā ir paredzēts:
“Sūdzību iesniedzēji, importētāji un eksportētāji un to pārstāvības apvienības, un eksportētājvalsts pārstāvji var pieprasīt, lai viņiem sniedz sīkāku informāciju, kas ir pamatā būtiskiem faktiem un apsvērumiem, uz kuru pamata ir ieviesti pagaidu pasākumi. Pieprasījumus par šādas informācijas izpaušanu iesniedz rakstveidā tūlīt pēc pagaidu pasākumu ieviešanas, un informāciju pēc tam cik ātri vien iespējams sniedz rakstveidā.”
Pagaidu regula
8. 2011. gada 16. martā Eiropas Komisija pieņēma Regulu (ES) Nr. 258/2011, ar ko nosaka pagaidu antidempinga maksājumu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes keramikas flīžu importam (OV L 70, 5. lpp.; turpmāk tekstā – “pagaidu regula”).
9. Šīs regulas B sadaļā attiecībā uz attiecīgo ražojumu un līdzīgo ražojumu pagaidu regulas preambulas 27.–32. apsvērumi, kas ietverti nodaļā “Līdzīgais ražojums”, bija izteikti šādi:
“(27) Kāda ieinteresētā persona apgalvoja, ka no ĶTR importētais ražojums un Savienības ražošanas nozares ražojums nav salīdzināmi.
(28) Jāatgādina, ka Komisija veica cenu salīdzinājumus ražojuma veidiem, kas atšķiras pēc ražojuma kontroles numuriem (RKN), ievērojot astoņas pazīmes.
(29) Konkrētā persona izklāstīja savus apsvērumus uzklausīšanā pie uzklausīšanas amatpersonas. Saskaņā ar šiem apsvērumiem ražojumi nav salīdzināmi tādēļ, ka Savienības un ĶTR flīžu ražošanā izmantotas dažādas tehnoloģijas, materiāli, pulējums un dizains. Tehnoloģiski attīstītas ražošanas līnijas ļauj saražot augstas kvalitātes flīzes, izmantojot sietspiedes tehnoloģiju un vairākas krāsas. Uzņēmums paskaidroja, ka ir dažādas apdrukas tehnoloģijas apdrukai ar sietspiedi, rotācijas dobspiedes tehnikai un apdrukai ar tinti.
(30) Neraugoties uz lūgumiem iesniegt detalizētāku informāciju par visiem šiem ražojumu salīdzināmības aspektiem, minētā persona savus apgalvojumus nepamatoja. Arī apsvērums par salīdzināmības uzlabošanu netika pamatots ne ar kādiem pierādījumiem. Turklāt pati šī persona atzina, ka ražojumu veidi, kuri tiktu ietverti, ja pievienotu četrus ierosinātos kritērijus, aptvertu tikai 0,5 % no flīžu tirgus. Kā norādīts uzklausīšanas amatpersonas ziņojumā, kurā veikts kopsavilkums par attiecīgā uzņēmuma nostāju, pārējie 99,5 % ražojumu ar tādiem pašiem RKN ir līdzīgi.
(31) Kā minēts iepriekš, attiecīgā persona nepamatoja ne vajadzību ieviest papildu kritērijus, ne arī to iespējamo ietekmi uz cenām. Tādēļ, ievērojot attiecīgo ražojumu veidu niecīgo tirgus daļu un attiecīgās personas nepārprotamo apgalvojumu, ka 99,5 % flīžu ir salīdzināmas pēc konkrētajiem RKN, prasība RKN struktūrai pievienot papildu kritērijus bija provizoriski jānoraida.
(32) Jāsecina, ka attiecīgajam ražojumam un ražojumam, ko ražo un pārdod ĶTR un ASV iekšzemes tirgū, ko provizoriski uzskatīja par analogo valsti, kā arī ražojumam, ko Savienības ražotāji ražo un pārdod Savienībā, ir vienas un tās pašas fiziskās un tehniskās īpašības un tos izmanto vienam un tam pašam pamatmērķim. Tādēļ tie provizoriski uzskatāmi par līdzīgiem ražojumiem pamatregulas 1. panta 4. punkta nozīmē.”
10. Pagaidu regulas D sadaļā, kas attiecas uz kaitējuma noteikšanu, ir ietverts preambulas 68.–111. apsvērums. Konkrēti tās preambulas 71.–72. apsvērumā, kas ietverti šīs sadaļas 2. punktā “Patēriņš Savienībā”, ir noteikts:
“(71)	Patēriņš Savienībā tika noteikts, Savienības ražotāju pārdevumiem Savienības tirgū pievienojot importu saskaņā ar Eurostat
datiem. Dati par attiecīgā ražojuma kopējo pārdevumu apjomu Savienībā pamatojas uz pārbaudītu informāciju, ko sniedza gan valstu, gan Eiropas ražotāju asociācijas. Lai iegūtu kopējo pārdevumu apjomu Savienībā, skaitļi tika ekstrapolēti, pamatojoties uz asociāciju un Prodcom
[Savienības produkcijas] datiem.
(72) Attiecīgajā periodā, t.i., no 2007. gada līdz [izmeklēšanas periodam], patēriņš Savienībā samazinājās par 29 %, un galvenais samazinājums par 13 % bija 2007.–2008. gadā. [Izmeklēšanas periodā] patēriņš samazinājās par 8 % salīdzinājumā ar 2009. gadu.”
11. Šīs daļas 2. punktā ir ietverta 1. tabula “Patēriņš”, kurā ir norādīts šādi:
>lt>2
12. Minētās D sadaļas 3. punktā “Imports no ĶTR” ir ietverts 3.1. apakšpunkts “Attiecīgā ražojuma importa apjoms, tirgus daļa un cenas”. Šajā apakšpunktā ietvertajā preambulas 73.–75. apsvērumā ir paredzēts:
“(73)	ĶTR importa apjoms, tirgus daļa un vidējās cenas ir attīstījušās, kā norādīts turpmākajā tabulā. Šīs daudzumu un cenu tendences ir iegūtas, izmantojot Eurostat
datus.
2. tabula
Imports no ĶTR
>lt>3
(74) Kopējais importa apjoms no ĶTR attiecīgajā periodā samazinājās par 3 %, un [izmeklēšanas periodā] tas bija 66 miljoni m². Samazinājuma tendence pati par sevi atbilst patēriņa samazinājumam, bet tā ir daudz mazāk izteikta un vērojama no 2007. līdz 2009. gadam. No 2009. gada līdz [izmeklēšanas periodam] importa apjoms no ĶTR palielinājās par 6 %. Tāpat, analizējot ĶTR tirgus daļu visa attiecīgā perioda perspektīvā, tā palielinājās par 35 % – no 4,8 % 2007. gadā līdz 6,5 % [izmeklēšanas periodā].
(75) ĶTR importa cenas attiecīgajā periodā samazinājās par 4 % – no 4,7 EUR/m² līdz 4,5 EUR/m².”
13. Preambulas 76. un 77. apsvērumā, kas ietverti 3.2. apakšpunktā “Cenu samazinājums”, ir paredzēts:
“(76)	Lai analizētu cenu samazinājumu, tās Savienības ražotāju svērtās pārdošanas cenas nesaistītiem pircējiem Savienības tirgū, kas koriģētas atbilstīgi ražotāja cenām ( EXW ), pa ražojuma veidiem salīdzināja ar ĶTR importa atbilstīgajām vidējām svērtajām [izmaksu, apdrošināšanas, vedmaksas] cenām pirmajam neatkarīgajam pircējam Savienības tirgū, izdarot atbilstīgas korekcijas saistībā ar spēkā esošajiem muitas nodokļiem, pēcimporta izmaksām un tirdzniecības līmeni.
(77) Salīdzinājums liecina, ka [izmeklēšanas perioda] laikā importēto attiecīgo ražojumu Savienībā pārdeva par cenām, kuras bija zemākas par Savienības ražošanas nozares cenām. Procentos šis samazinājuma līmenis bija no 44 % līdz 57 %. Aprēķini pamatojās uz datiem, ko iesniedza izlasē iekļautie Savienības ražotāji un izlasē iekļautie ĶTR ražotāji eksportētāji.”
14. Pagaidu regulas E sadaļa, kas attiecas uz cēloņsakarību starp importu par dempinga cenām un Savienības ražošanas nozarei nodarīto kaitējumu (turpmāk tekstā – cēloņsakarība starp importu un kaitējumu), bija ietverts 2. punkts, kurš attiecās uz ietekmi, ko izraisījis imports no ĶTR, un kura preambulas 114. un 116. apsvērums bija formulēti šādi:
“(114)	Tā arī sakrita ar patēriņa samazināšanos Savienībā. Tomēr, lai gan ĶTR importa apjoms 2007.–2009. gadā samazinājās par 9 % kopā ar patēriņa samazināšanos (lai gan tas nenotika vienādā tempā: patēriņš tajā pašā periodā samazinājās par 23 %), kopš 2007. gada ĶTR tirgus daļa pakāpeniski pieauga. Turklāt laikā no 2009. gada līdz IP ĶTR importa apjoms pieauga par 6 %, neraugoties uz patēriņa turpmāku samazināšanos par 6 %.
[..]
(116)	ĶTR importa tirgus daļas palielinājums kopā ar cenu samazinājumu un pieaugošo cenu starpību starp Savienības un ĶTR cenām norisinājās vienlaikus ar Savienības ražošanas nozares stāvokļa pasliktināšanos.”
15. Pagaidu regulas F sadaļas “Savienības ražošanas nozares intereses” preambulas 144.–146. apsvērumā, kas attiecas uz importētāju interesēm, bija paredzēts:
“(144)	Tomēr izmeklēšanā atklājās, ka importētāji un lietotāji var pārslēgties uz ražojumiem, kuru izcelsme ir trešās valstīs vai Savienībā. Šī pāreja var būt diezgan vienkārša, jo izmeklējamo ražojumu ražo vairākās valstīs – gan Savienībā, gan ārpus tās (Turcijā, Apvienotajos Arābu Emirātos, Ēģiptē, Dienvidaustrumāzijā, Brazīlijā un citur).
(145)	Kāds importētājs paziņoja, ka tas izmeklēšanas sākšanas dēļ ir centies mainīt piegādātājus, taču neveiksmīgi. Savukārt cits importētājs paziņoja, ka šis process jau noticis izmeklēšanas laikā un ir bijis veiksmīgs. Vēl kāds importētājs apgalvoja, ka palielinās piegādātāju klāstu ar ražotājiem ārpus ĶTR un ka tas ir vienkārši.
(146)	Tādēļ provizoriski jāsecina, ka pasākumu noteikšana nekavēs Savienības importētājus pirkt līdzīgus ražojumus citur. Turklāt antidempinga maksājumu mērķis nav noslēgt konkrētus tirdzniecības kanālus, bet gan atjaunot vienlīdzīgus noteikumus un dot pretsparu negodīgai tirdzniecības praksei.”
Regula Nr. 917/2011
16. Vispirms Regulas Nr. 917/2011 A sadaļā ir izklāstīta administratīvā procedūra, kā rezultātā tika pieņemti pagaidu pasākumi, pēc tam tās B sadaļā ir aplūkots “Attiecīgais ražojums un līdzīgais ražojums”. Šajā sadaļā ir ietverti minētās regulas preambulas 42.–46. apsvērums, kuros ir paredzēts:
“(42)	Pēc pagaidu pasākumu noteikšanas viena ieinteresētā persona norādīja, ka ir mainīti KN kodi, kas attiecas uz attiecīgo ražojumu un ir ietverti regulā, ar kuru nosaka pagaidu pasākumus, salīdzinājumā ar kodiem, kas norādīti paziņojumā par procedūras sākšanu, un interesējās par šo atšķirību iemesliem un to, vai šādas izmaiņas nozīmē arī to, ka ir mainījies aptverto ražojumu klāsts.
(43) Šajā saistībā tiek uzsvērts, ka atšķirības starp KN kodiem, kas norādīti regulā, ar kuru nosaka pagaidu pasākumus, un kodiem, kas minēti paziņojumā par procedūras sākšanu, nav saistītas ar ražojumu definīcijas vai izmeklēšanas jomas izmaiņām. Grozījumi nemaina aptvertos flīžu veidus, bet tikai attiecas uz nepieciešamību ņemt vērā vispārējās izmaiņas Kombinētajā nomenklatūrā, kas paredzētas Komisijas Regulā (ES) Nr. 861/2010 [..], kas stājās spēkā 2011. gada 1. janvārī.
(44) Viena ieinteresētā persona pieprasīja, lai no aptverto ražojumu klāsta izslēdz konkrētas keramikas mozaīkas. Ieinteresētā persona apgalvoja, ka, nosakot pasākumus, šī attiecīgā ražojuma kategorija zaudētu konkurētspēju salīdzinājumā ar citiem ražojumiem, ar kuriem to var aizvietot, un ka jebkurā gadījumā šajā konkrētajā segmentā nenotiek dempings.
(45) Attiecībā uz šo prasību izmeklēšanā tika noskaidrots, ka, tā kā keramikas mozaīkām un cita veida keramikas flīzēm ir tādas pašas fiziskās un tehniskās īpašības, ražojumu klāsta pārskatīšana nav pamatota. Attiecībā uz dempinga nepastāvēšanu šajā segmentā, par ko netika sniegti nekādi pierādījumi, dempinga un kaitējuma analīzei ir jāatspoguļo situācija attiecībā uz visu attiecīgo ražojumu. Šajos apstākļos apgalvojums tiek noraidīts.
(46) Ņemot vērā minēto un tā kā nav citu piezīmju par attiecīgo ražojumu un līdzīgo ražojumu, ar šo apstiprina regulas 25.–32. apsvērumu, ar ko nosaka pagaidu “pasākumus.”
17. Regulas Nr. 917/2011 D sadaļā, kas attiecas uz Savienības ražošanai nodarītā kaitējuma noteikšanu, ir ietverts preambulas 99.–137. apsvērums.
18. Šīs D sadaļas 1. punktā attiecībā uz Savienības produkciju un Savienības ražošanas nozari ir ietverts 1.1. apakšpunkts “Patēriņš Savienībā”, kura preambulas 100. apsvērumā ir noteikts:
“Tā kā nav piezīmju vai konstatējumu par patēriņu Savienībā, ar šo apstiprina pagaidu regulas preambulas 71. un 72. apsvērumā izklāstītos secinājumus.”
19. Minētās sadaļas 2. punkts, it īpaši preambulas 107. un 108. apsvērums, attiecas uz importu no Ķīnas. Minētie apsvērumi ir formulēti šādi:
“(107)	Attiecībā uz Ķīnas importa cenas un apjoma izmaiņām ir tiesa, ka izmaiņas ir ierobežotas, ja tās vērtē absolūtā izteiksmē. Attiecīgajā periodā Ķīnas imports samazinājās par 3 %. Tomēr secinājums par Ķīnas importa apjomu bija jāizdara Eiropas tirgū vērojamā vispārējā patēriņa samazinājuma kontekstā. Fakts, ka Ķīnas imports šajā periodā samazinājās tikai par 3 %, bet vispārējais patēriņš – par 29 %, neapšaubāmi ietekmēja importa klātbūtni Savienības tirgū. Importa saglabāšana stabilā līmenī tādējādi ļāva Ķīnas importam iegūt tirgus daļu periodā, kad citi uzņēmēji kļuva par zaudētājiem.
(108)	Attiecībā uz Ķīnas cenu izmaiņām jānorāda, ka pagaidu regulas 73. apsvērumā norādītās vidējās importa cenas tika noteiktas, pamatojoties uz Eurostat
statistikas datiem. Ir radušies jautājumi par to, cik precīzas ir uz konkrētām dalībvalstīm veiktā importa vidējās cenas, tomēr izmaiņas oficiālajā statistikā nav apstiprinātas. Jebkurā gadījumā jāatgādina, ka Eurostat
dati tika izmantoti tikai, lai noteiktu vispārējās tendences, un ka pat tad, ja Ķīnas importa cenas būtu jākoriģē uz augšu, vispārējais secinājums par kaitējumu būtu tāds pats – cenu samazinājuma un mērķa cenu samazinājuma liela starpība. Šajā saistībā jāņem vērā, ka ne kaitējuma, ne dempinga starpību aprēķināšanai netika izmantoti Eurostat
dati. Starpību apmēra noteikšan ai ir izmantoti tikai pārbaudīti dati no apmeklētajiem uzņēmumiem. Tāpēc pat tad, ja tiktu pamatota statistikas datu neatbilstība, tas nekādā veidā neietekmētu konstatēto starpību apmēru.”
20. Regulas Nr. 917/2011 E sadaļā, kas attiecas uz cēloņsakarību starp importu un kaitējumu, ir ietverts preambulas 138.–169. apsvērums.
21. Regulas Nr. 917/2011 F sadaļā “Savienības intereses” ir 5. punkti. Tās 2. punkta “Importētāju intereses” preambulas 174. un 175. apsvērumā ir paredzēts:
“(174)	Attiecībā uz šo apgalvojumu jāatgādina, ka lielu daļu importa maksājumi neietekmē, jo tas nav Ķīnas izcelsmes imports. Īpašības, kas piemīt ražojumam, kuru ražo visā pasaulē salīdzināmā kvalitātē, liek domāt, ka šie ražojumi ir savstarpēji aizstājami un ka tāpēc ir pieejami vairāki alternatīvi avoti, neraugoties uz apgalvojumiem. Pat attiecībā uz importētājiem, kuri paļaujas uz Ķīnas importu, kas izmeklēšanā tika atzīts par importu par dempinga cenām un pārdošanas cenām, kuras bija daudz zemākas nekā Savienības izcelsmes ražojumiem, izmeklēšanā tika konstatēts, ka importētāji var piemērot savām pārdošanas cenām vairāk nekā 30 % uzcenojumu. Šis apstāklis kopā ar faktu, ka konstatētā importētāju gūtā peļņa ir apmēram 5 % un ka tiem ir iespēja vismaz daļu no potenciālā izmaksu palielinājuma novirzīt uz saviem klientiem, liecina, ka tie var pārvarēt pasākumu ietekmi.
(175)	Turklāt, kā secināts pagaidu regulas 144. apsvērumā, pasākumu piemērošana neliegs Savienības importētājiem palielināt to ražojumu importa īpatsvaru no pārējiem avotiem, kuri tiek importēti par cenām, kas nav dempinga cenas, un kuri tiem ir pieejami gan Savienībā, gan trešās valstīs.”
22. Regulas Nr. 917/2011 1. panta 1. punktā ir noteikts:
“Ar šo tiek piemērots galīgs antidempinga maksājums šādu ražojumu importam: glazētas un neglazētas keramikas plātnes bruģēšanai un ceļa noklāšanai; kamīna vai sienas flīzes; glazēti un neglazēti keramikas mozaīkas klucīši un tamlīdzīgi izstrādājumi uz pamatnes vai bez tās, kurus patlaban klasificē ar KN kodiem 6907 10 00, 6907 90 20, 6907 90 80, 6908 10 00, 6908 90 11, 6908 90 20, 6908 90 31, 6908 90 51, 6908 90 91, 6908 90 93 un 6908 90 99 un kuru izcelsme ir Ķīnas Tautas Republikā.”
Pamatlieta un prejudiciālais jautājums
23. 2010. gada 7. maijā Komisija saņēma sūdzību, saskaņā ar kuru Ķīnas izcelsmes keramikas flīžu imports esot imports par dempinga cenām un līdz ar to Eiropas Savienības ražošanai tas radot būtisku kaitējumu.
24. Līdz ar to Komisija 2010. gada 19. jūnijā publicēja Paziņojumu par antidempinga procedūras sākšanu attiecībā uz Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes keramikas flīžu importu (OV C 160, 20. lpp.). Izmeklēšana attiecībā uz dempingu un Savienības ražošanai nodarīto kaitējumu attiecās uz laikposmu no 2009. gada 1. aprīļa līdz 2010. gada 31. martam. Ražošanai nodarītā kaitējuma un cēloņsakarības starp importu un kaitējumu novērtēšanas tendenču pārbaude aptvēra laikposmu no 2007. gada 1. janvāra līdz 31. martam. Izmeklēšana attiecās uz visām kombinētās nomenklatūras (turpmāk tekstā – “KN”) – kas ietverta Padomes 1987. gada 23. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu (OV L 256, 1. lpp.), ar grozījumiem, I pielikumā – pozīcijā 6907 un 6908 klasificētajām importētajām keramikas flīzēm.
25. Bricmate ir Zviedrijas sabiedrība, kas nodarbojas ar Ķīnas izcelsmes keramikas flīžu importu. Antidempinga procedūrā Bricmate ar sešām citām sabiedrībām tika iekļauta neatkarīgu importētāju atlasē. Šajā ziņā tā 2010. gada 10. septembrī sniedza Komisijai detalizētu informāciju, atbildot uz tās jautājumiem. Vēlāk, 2010. gada 10. decembrī, Bricmate šo informāciju papildināja.
26. 2011. gada 16. martā Komisija pieņēma pagaidu regulu. 2011. gada 15. aprīlī Bricmate Komisijai iesniedza savus apsvērumus par šo regulu. Ar 2011. gada 1. jūlija vēstuli Komisija atbildēja uz šiem apsvērumiem un nosūtīja šai sabiedrībai vispārēju publiskošanas dokumentu, atbilstoši kuram tā ierosināja ieteikt, lai Eiropas Savienības Padome nosaka galīgus antidempinga pasākumus.
27. 2011. gada 11. jūlijā Bricmate iesniedza savus apsvērumus par vispārējo publiskošanas dokumentu, kurus tā pēc uzklausīšanas amatpersonas iesaistīšanās vēlāk papildināja 2011. gada 15. jūlijā. Ar 2011. gada 27. jūlija vēstuli Komisija atbildēja uz šīs sabiedrības apsvērumiem, kura 2011. gada 23. augustā iesniedza savus komentārus uz šo atbildi.
28. Padome 2011. gada 12. septembrī pieņēma Regulu Nr. 917/2011.
29. 2011. gada 28. novembrī Bricmate atbilstoši LESD 263. panta ceturtajai daļai cēla prasību Eiropas Savienības Vispārējā tiesā atcelt minēto regulu. Vispārējā tiesa ar rīkojumu Bricmate /Padome (T‑596/11, EU:T:2014:53) noraidīja šo prasību kā nepieņemamu, jo regula, kuras atcelšana tika lūgta, prasītāju neskāra individuāli un tā bija saistīta ar īstenošanas pasākumiem.
30. Pamatojoties uz Regulu Nr. 917/2011, Tullverket 2011. gada 31. oktobrī un 2012. gada 28. maijā izsniedza 32. paziņojumus par maksājamo nodokli, ar ko Bricmate
veiktajam Ķīnas keramikas flīžu importam tika noteikts antidempinga maksājums.
31. Ar iesniedzējtiesā celto prasību Bricmate lūdza atcelt minētos paziņojumus, norādot uz Regulas Nr. 917/2011 spēkā neesamību. Lai pamatotu šīs regulas spēkā neesamību, šī sabiedrība izvirzīja divus pamatus. Pirmais pamats ir iedalīts divās daļās, no kurām pirmā attiecas uz apgalvotām kļūdām Eurostat
statistikā, uz kuru balstījās Komisija. Šī pamata otrā daļa attiecas uz to, ka Savienības iestādes, iespējams, neveica apgalvoto nelikumību pārbaudi. Otrais pamats ir par Komisijas neadekvāto rīcību pret Bricmate
izmeklēšanas gaitā.
32. Iesniedzējtiesa norāda, ka nav izslēdzams, ka Bricmate
izvirzītos argumentus varētu atzīt par labi pamatotiem.
33. Līdz ar to ar prejudiciālā jautājuma a) un b) punktu iesniedzējtiesa vaicā, vai Regula Nr. 917/2011 ir spēkā neesoša, tādēļ ka statistika, ko Komisija izmantoja savā izmeklēšanā, ir kļūdaina un ka līdz ar to Padome un Komisija, nosakot Savienības ražošanai nodarīto kaitējumu un cēloņsakarību, esot pamatojušās uz kļūdainu pieņēmumu.
34. Ar prejudiciālā jautājuma c) punktu iesniedzējtiesa vēlas noskaidrot, vai Savienības iestādes, Regulas Nr. 917/2011 preambulas 108. apsvērumā apgalvojot, ka nav apstiprināts neviens oficiālās statistikas grozījums, nav ievērojušas savu rūpības pienākumu, kā arī ir pārkāpušas pamatregulas 3. panta 2. un 6. punktu. Šajā ziņā tā pamatojas uz Bricmate
apgalvojumiem, saskaņā ar kuriem tā esot sūdzējusies Komisijā par Eurostat
statistikas kļūdaino raksturu.
35. Ar sava prejudiciālā jautājuma d)–f) punktu iesniedzējtiesa jautā, vai Komisija, neņemot vērā Bricmate argumentus, kas attiecas gan uz Ķīnas izcelsmes un Eiropas izcelsmes keramikas flīžu ražošanas procesa atšķirībām, gan šo preču piedāvājumu Savienības tirgū, nav ievērojusi tās pienākumu norādīt pamatojumu LESD 296. panta izpratnē un ir pārkāpusi Bricmate tiesības uz aizstāvību, kā arī pamatregulas 17. pantu un 20. panta 1. punktu.
36. Šajā ziņā iesniedzējtiesa norāda, ka Bricmate, kuru Komisija izraudzījās kā neatkarīgu importētāju, lai piedalītos atlasē antidempinga procedūras ietvaros, uzsvēra Ķīnas izcelsmes keramikas flīžu griešanas procesa nozīmi un norādīja, ka Savienībā neesot atrodami septiņi flīžu veidi. Turklāt KN tarifu pozīcijās, kas tika izmantotas antidempinga procedūrā un Savienības ražošanai nodarītā kaitējuma aprēķinā, neesot ņemtas vērā šīs īpatnības. Šī tiesa uzskata, ka Savienības iestādes neesot skaidri izklāstījušas to, kādā veidā, pieņemot pagaidu regulu un Regulu Nr. 917/2011, tika ņemta vērā Bricmate sniegtā informācija, un tās turklāt zināmā mērā esot apstrīdējušas Bricmate argumentus. It īpaši minētā tiesa konstatēja, ka netika ņemta vērā, pirmkārt, informācija par flīžu ierobežoto piedāvājumu un apgalvotajām atšķirībām griešanas procesā, kā arī, otrkārt, Bricmate
viedoklis. Šajā ziņā no Vispārējās tiesas sprieduma Gul Ahmed Textile Mills /Padome (T‑199/04, EU:T:2011:535, 77. punkts) izriet, ka Savienības iestādēm, kad tās veic atlasi, ir jāņem vērā visu atlasē iesaistīto uzņēmumu eksporta dati. Neņemot vērā visu Bricmate
iesniegto informāciju, Komisija esot pārkāpusi pamatregulas 17. pantā ietvertos pārbaudes izlases veidā noteikumus.
37. Šādos apstākļos Förvaltningsrätten i Malmö (Malmes Administratīvā tiesa) nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādu prejudiciālu jautājumu:
“Vai [Regula Nr. 917/2011] var būt spēkā neesoša kāda no turpinājumā minētajiem iemesliem dēļ:
a) [Savienības] iestāžu izmeklēšanā ir pieļautas acīmredzamas kļūdas faktiskajos apstākļos;
b) [Savienības] iestāžu izmeklēšanā ir pieļautas acīmredzamas kļūdas vērtējumā;
c) Komisija nav ievērojusi savu rūpības pienākumu un ir pārkāpusi [pamatregulas] 3. panta 2. un 6. punktu;
d) Komisija nav izpildījusi savus pienākumus atbilstoši [pamatregulas] 20. panta 1. punktam un nav ņēmusi vērā [ Bricmate ] tiesības uz aizstāvību;
e) Komisija pretēji [pamatregulas] 17. pantam nav ņēmusi vērā [ Bricmate ] iesniegto informāciju, un/vai
f) Komisija nav izpildījusi pienākumu norādīt pamatojumu (atbilstoši LESD 296. pantam)?”
Par lūgumu atkārtoti sākt mutvārdu procesu
38. Pēc ģenerāladvokātes secinājumu sniegšanas Bricmate ar 2015. gada 17. jūnijā Tiesas kancelejā iesniegtu dokumentu lūdza, lai tiktu izdots rīkojums atkārtoti sākt tiesvedības mutvārdu daļu. Šī lūguma pamatošanai Bricmate būtībā norāda, ka Komisija tiesas sēdē esot atzinusi, ka tā antidempinga izmeklēšanas pēdējā stadijā zināja par aplūkojamās statistikas kļūdaino raksturu. Šīs zināšanas esot jauns elements, ko lietas dalībnieki neesot apsprieduši, kā arī tas neesot izvērtēts minētajos secinājumos.
39. Ir jānorāda, ka Eiropas Savienības Tiesas statūtos un Reglamentā lietas dalībniekiem nav paredzēta iespēja iesniegt apsvērumus par ģenerāladvokāta sniegtajiem secinājumiem (skat. spriedumu Vnuk, C‑162/13, EU:C:2014:2146, 30. punkts un tajā minētā judikatūra).
40. Saskaņā ar LESD 252. panta otro daļu ģenerāladvokāta pienākums ir, ievērojot pilnīgu objektivitāti un neatkarību, atklātā tiesas sēdē izteikt pamatotus secinājumus lietās, kurās saskaņā ar Eiropas Savienības Tiesas statūtiem ir vajadzīga ģenerāladvokāta piedalīšanās. Tiesai nav saistoši nedz ģenerāladvokāta secinājumi, nedz šo secinājumu pamatojums (skat. spriedumu Komisija/ Parker Hannifin Manufacturing un Parker‑Hannifin, C‑434/13 P, EU:C:2014:2456, 29. punkts un tajā minētā judikatūra).
41. Ņemot to vērā, Tiesa saskaņā ar Reglamenta 83. pantu jebkurā brīdī, uzklausījusi ģenerāladvokātu, var izdot rīkojumu par tiesvedības mutvārdu daļas atkārtotu sākšanu, it īpaši, ja tā uzskata, ka tā nav pietiekami informēta, vai arī ja lieta ir jāizskata, pamatojoties uz argumentu, kuru lietas dalībnieki vai Eiropas Savienības Tiesas statūtu 23. pantā minētās ieinteresētās personas nav apspriedušas (spriedums Nordzucker, C‑148/14, EU:C:2015:287, 24. punkts).
42. Tā tas nav šajā gadījumā. Faktiski Bricmate gan tiesvedības rakstveida daļā, gan mutvārdu daļā izteica visus savus faktiskos un tiesību argumentus savu apgalvojumu pamatojumam. It īpaši attiecībā uz tiesas sēdes laikā izvirzīto apgalvoto jauno elementu ir jākonstatē, ka par to debates notika tiesvedības minētajās daļās. Tādējādi Tiesa, uzklausījusi ģenerāladvokāti, uzskata, ka tai ir visa vajadzīgā informācija, lai pieņemtu nolēmumu, un ka par šo informāciju Tiesā ir notikušas debates.
43. Ņemot vērā iepriekš minētos apsvērumus, Tiesa uzskata, ka nav pamata atkārtoti sākt tiesvedības mutvārdu daļu.
Par prejudiciālo jautājumu
Par pamatregulas 3. panta 2. un 6. punktu, kļūdām faktos un acīmredzamām kļūdām vērtējumā, kā arī rūpības pienākuma neievērošanu
44. Ar sava prejudiciālā jautājuma a)–c) punktu iesniedzējtiesa būtībā vaicā, vai Regula Nr. 917/2011 ir spēkā neesoša tādēļ, ka Savienības iestādes, pirmkārt, antidempinga izmeklēšanā ir pieļāvušas kļūdas faktos un acīmredzamas kļūdas vērtējumā, jo tās, lai noteiktu Savienības ražošanai nodarīto kaitējumu un cēloņsakarību, balstījās uz kļūdainu Eurostat statistiku, un, otrkārt, nav ievērojušas savu rūpības pienākumu, kā arī ir pārkāpušas pamatregulas 3. panta 2. un 6. punktu, Regulas Nr. 917/2011 preambulas 108. apsvērumā apgalvojot, ka izmaiņas oficiālajā statistikā nav apstiprinātas.
45. It īpaši attiecībā uz kļūdām faktos iesniedzējtiesa jautā, vai Savienības iestādes, pirmkārt, ir pieļāvušas kļūdu attiecībā uz KN pozīcijā 6908 90 99 klasificēto preču importa apjomu, jo Regulā Nr. 917/2011 Ķīnas importa apjoms esot novērtēts pārspīlēti, proti, 1,3 miljoni m² 2009. gadā un izmeklēšanas laikposmā. Tā arī vēlas noskaidrot, vai šīs iestādes, otrkārt, ir pieļāvušas kļūdu attiecībā uz KN pozīcijā 6907 90 99, kas vēlāk kļuva par pozīciju 6907 90 80, klasificēto preču importu tādējādi, ka attiecībā uz 2009. gadu un izmeklēšanas periodu šī importa apjoms tika novērtēts par 10 % augstāk nekā patiesībā.
46. Ir jāatgādina, ka saskaņā ar pastāvīgo judikatūru kaitējuma esamības noteikšana Kopienas ražošanas nozarei ir saistīta ar sarežģītu ekonomisko situāciju izvērtēšanu un tātad, kontrolējot šādu vērtējumu, tiesai jāaprobežojas ar pārbaudi attiecībā uz to, vai ievēroti procesuālie noteikumi, vai izmantotie fakti ir patiesi, vai šo faktu vērtējumā nav pieļautas acīmredzamas kļūdas un vai nav nepareizi izmantotas pilnvaras. Šādi tas it īpaši ir gadījumā, kas attiecas uz faktoru, kurš rada kaitējumu Kopienas ražošanas nozarei, novērtēšanu antidempinga izmeklēšanā (skat. spriedumus Ikea Wholesale, C‑351/04, EU:C:2007:547, 41. punkts; Simon, Evers & Co., C‑21/13, EU:C:2014:2154, 29. punkts; Valimar, C‑374/12, EU:C:2014:2231, 51. punkts, kā arī TMK Europe, C‑143/14, EU:C:2015:236, 34. punkts).
47. Šajā gadījumā, pirmkārt, attiecībā uz KN pozīcijā 6908 90 99 klasificēto preču importa apjomu Komisija savos rakstveida apsvērumos atzina, ka pagaidu regulas preambulas 73. apsvērumā minētais skaitlis 66 023 000 m² attiecībā uz Ķīnas importa apjomu izmeklēšanas periodā ir neprecīzs. Tā turklāt apgalvo, ka šī importa apjoms ir 64 821 000 m². Regulas Nr. 917/2011 preambulas 108. apsvērumā ir atsauce uz pagaidu regulas preambulas 73. apsvērumā minētajiem skaitļiem. No tā izriet, ka attiecībā uz izmeklēšanas periodu Regulā Nr. 917/2011 Ķīnas importa apjoms ir pārvērtēts par 1 202 000 m².
48. Otrkārt, attiecībā uz KN pozīcijā 6907 90 99 klasificēto preču importu no Eurostat statistikas, ko Komisija paziņoja Tiesai par 2009. gadu, izriet, ka Ķīnas preču papildu daudzums, kas tika importēts Spānijā, sasniedza 881 734 m², nevis 7 373 291 m², kā tas bija minēts Komisijas nosūtītajā Eurostat statistikā, un 2009. gada novembrī papildus importētais daudzums sasniedza 64 940 m², nevis 6 565 771 m², kā tas izrietēja no Eurostat statistikas, ko izmantoja Komisija.
49. Līdz ar to ir jānorāda, ka Komisija atzīst, ka attiecībā uz importa apjoma noteikšanu pastāv materiālas neprecizitātes.
50. Līdz ar to ir jānosaka, vai šo neprecizitāšu dēļ Regulu Nr. 917/2011 var atzīt par spēkā neesošu.
51. Šajā ziņā Bricmate apgalvo, ka minētās neprecizitātes esot ietekmējušas vairāku makroekonomisko rādītāju, kurus Savienības iestādes izmantoja aplūkotajā antidempinga procedūrā, ticamību, tāpēc tās esot pieļāvušas acīmredzamas kļūdas vērtējumā. Kļūdaini esot arī rādītāji attiecībā uz Ķīnas izcelsmes importa apjomu, Savienības patēriņu, Ķīnas importa tirgus daļu, Savienības ražošanas tirgus daļu, šī importa vidējo cenu, starpību starp minētā importa cenu un cenām Savienībā.
52. Tomēr ir jānorāda, ka pamatregulas 3. panta 2. punktā paredzētā Savienības ražošanai nodarītā kaitējuma noteikšanas objektīvā pārbaude attiecas, pirmkārt, uz importa par dempinga cenām apjomu un ietekmi uz līdzīgu preču cenām Savienības tirgū, un, otrkārt, šāda importa turpmāko ietekmi uz Savienības ražošanas nozari.
53. Tādējādi attiecībā uz minētā apjoma vai minēto cenu noteikšanu pamatregulas 3. panta 3. punktā ir paredzēti pārbaudes laikā vērā ņemamie faktori, precizējot, ka viens vai vairāki faktori paši par sevi nevar norādīt, kāds lēmums būtu jāpieņem (skat. spriedumu Neotype Techmashexport /Komisija un Padome, C‑305/86 un C‑160/87, EU:C:1990:295, 50. punkts).
54. Tas pats attiecas arī uz importa par dempinga cenām ietekmi uz Savienības ražošanu. Faktiski no pamatregulas 3. panta 5. punkta izriet, ka Savienības iestādēm ir jānovērtē visi būtiskie ekonomikas faktori un indeksi, kam ir ietekme uz šo ražošanu, un viens vai vairāki minētie faktori nevar norādīt, kāds lēmums būtu jāpieņem. Šajā tiesību normā šīm iestādēm, pārbaudot un novērtējot dažādus indeksus, ir arī piešķirta rīcības brīvība (šajā ziņā skat. spriedumu Ikea Wholesale, C‑351/04, EU:C:2007:547, 61. punkts).
55. Visbeidzot, runājot par cēloņsakarību, saskaņā ar pamatregulas 3. panta 6. punktu Savienības iestādēm ir jāpierāda, ka šī panta 3. punktā minētajam apjomam un/vai cenu līmenim ir ietekme uz Savienības ražošanu šī panta 5. punkta izpratnē un ka šo ietekmi var uzskatīt par būtisku.
56. Līdz ar to, skatot šīs tiesību normas kopumā, ir jānosaka, vai no visiem atbilstošajiem faktoriem izriet, ka Savienības iestādes ir pierādījušas, ka Savienības ražošanai ir nodarīts būtisks kaitējums.
57. Šajā gadījumā no Regulas Nr. 917/2011 preambulas 108. apsvēruma izriet, ka, pat ja pēc vispārējā publiskošanas dokumenta nosūtīšanas ieinteresētās personas konstatēja, ka uz konkrētām dalībvalstīm veiktā importa vidējās cenas ir precīzas, Savienības iestādes tomēr secināja, ka “vispārējais secinājums par kaitējumu būtu tāds pats – cenu samazinājuma un mērķa cenu samazinājuma liela starpība.”
58. Ir jānorāda, ka, lai arī konstatētās materiālās neprecizitātes ietekmēja noteiktus rādītājus, pastāvēja ievērojamu cenu samazinājuma starpība. Ir jākonstatē, ka aplūkotajām materiālajām neprecizitātēm nebija nekādas ietekmes uz šīm starpībām. Turklāt ir jānorāda, ka citi mikroekonomikas rādītāji, kā, piemēram, preču krājumi, pārdošanas cena, rentabilitāte, naudas plūsma, investīciju nestā peļņa, algas un ražošanas izmaksas arī bija pamatoti ar informāciju, kas nāk no Savienības ražotājiem, kuri bija iekļauti atlasē, un, tā kā tas netika apstrīdēts, tos neietekmēja konstatēto faktu materiālās neprecizitātes.
59. Turklāt ir jākonstatē, ka tam, ka Savienības iestādes savos rakstveida apsvērumos izmantoja labotos skaitļus (turpmāk tekstā – labotie skaitļi), nav īpašas nozīmes uz Savienības ražošanai faktiski nodarītā kaitējuma un cēloņsakarības starp importu un kaitējumu noteikšanu.
60. Faktiski no labotajiem skaitļiem izriet, ka Ķīnas importa apjoms no 2007. gada līdz izmeklēšanas periodam (turpmāk tekstā – “aplūkotais periods”) samazinājās par 15 %, nevis 3 %, kā tas izriet no pagaidu regulas preambulas 73. un 74. apsvēruma. Regulas Nr. 917/2011 preambulas 107. apsvērumā Savienības iestādes pamatoti secināja, ka, ņemot vērā, ka Savienības patēriņš samazinājās par 29 %, kas saskaņā ar labotajiem skaitļiem ir 30 %, no Ķīnas importa apjoma un Savienības patēriņa samazināšanās izriet, ka Ķīnas importētāji tomēr varēja palielināt savu tirgus daļu Savienības tirgū.
61. Runājot par Ķīnas importa tirgus daļu Savienībā, Savienības iestādes atzīst, ka saskaņā ar labotajiem skaitļiem tā pieauga par 21 %, nevis par 35 %, kā tas izriet no pagaidu regulas preambulas 73. apsvēruma, kurš šajā ziņā ir atkārtots arī Regulas Nr. 917/2011 preambulas 107. apsvērumā. Tomēr nemainīgs paliek tas, ka Ķīnas importa tirgus daļa joprojām ir uzskatāma par būtisku un ka Savienības iestādes šajā preambulas 107. apsvērumā ir pamatoti norādījušas, ka šī tirgus daļa turpināja pieaugt.
62. Attiecībā uz Ķīnas importa tirgus daļu Savienībā Savienības iestādes savos rakstveida apsvērumos atzīst, ka šī tirgus daļa nesamazinājās par vienu procentu, kā tas bija norādīts pagaidu regulas preambulas 87. apsvērumā, bet gan bija stabila aplūkotajā laikposmā. Tomēr ir jānorāda, ka citi makroekonomikas rādītāji attiecībā uz Savienības ražošanu, kā, piemēram, šīs ražošanas produkcija, ražošanas jauda, saražoto preču pārdošana, darbaspēka nodarbinātība un produktivitāte samazinājās un tas netika apstrīdēts.
63. Runājot par Ķīnas importa vidējo cenu, tā saskaņā ar labotajiem skaitļiem aplūkotajā laikposmā esot pieaugusi par 10 %, nevis samazinājusies par 3 %, kā tas bija minēts pagaidu regulas preambulas 73. apsvērumā. Tomēr ir jānorāda, ka, pirmkārt, kā tas izriet no pagaidu regulas preambulas 115. apsvēruma, starpība starp Ķīnas importa cenām un Savienības ražošanas cenām aplūkotajā laikposmā joprojām bija 50 %. Šajā ziņā, lai arī šī starpība bija stabila, kā tika konstatēts izmeklēšanā, tā tomēr bija būtiska. Turklāt saskaņā ar Regulas Nr. 917/2011 preambulas 113. apsvērumu izmeklēšanā konstatētais cenu samazinājuma līmenis bija 43,2–55,7 %. Tā kā šie skaitļi izrietēja no atlasē iekļauto sabiedrību sniegtās informācijas, tos neietekmēja Eurostat
datu neprecizitāte.
64. Šādos apstākļos ir jāuzskata, ka ar labotajiem skaitļiem nevar apstrīdēt vispārējo secinājumu, ko Savienības iestādes izdarījušas pēc visu ekonomikas rādītāju pārbaudīšanas, tādējādi tās pamatoti konstatēja Savienības ražošanai nodarīto kaitējumu un cēloņsakarību starp importu un kaitējumu.
65. Visbeidzot Bricmate norāda, ka faktu materiālās neprecizitātes, kuras apgalvo ieinteresētās personas, netika ne pārbaudītas, ne arī labotas, lai gan tās tika norādītas ieinteresēto personu sniegtajos apsvērumos un paziņotas Savienības iestādēm, pirms tika pieņemta Regula Nr. 917/2011. Līdz ar to šīs iestādes neesot ievērojušas rūpības pienākumu un esot pārkāpušas pamatregulas 3. panta 2. un 6. punkta noteikumus.
66. Attiecībā uz NK pozīcijā 6908 90 99 klasificētā importa apjomu no Tiesā iesniegtajiem pierādījumiem izriet, ka, tā kā materiālās neprecizitātes attiecībā uz šo apjomu Komisijai tika paziņotas antidempinga izmeklēšanas laikā, šī iestāde izvērtēja šo neprecizitāšu ietekmi uz Savienības ražošanai nodarīto kaitējumu. Tādējādi no 2011. gada 1. jūlija vispārējā publiskošanas dokumenta 77. punkta izriet, ka Komisija secināja, ka statistikā konstatētajai starpībai bija neliela nozīme uz kaitējuma vispārējo noteikšanu. Līdz ar to tā nolēma, ka nebija nedz vajadzīgi, nedz lietderīgi labot antidempinga izmeklēšanā izmantotos datus. No tā izriet, ka Savienības iestādes ar pienācīgu rūpību bija pārbaudījušas pierādījumus, kas izriet no apgalvojumiem attiecībā uz minētajām Eurostat
datu neprecizitātēm.
67. Runājot par neprecizitātēm attiecībā uz KN pozīcijā 6907 90 99 klasificēto preču importu, ir jānorāda, ka vēl viena ieinteresētā persona izmeklēšanas laikā informēja Komisiju par kļūdām Eurostat
statistikā attiecībā uz Ķīnas importa vidējo cenu. Šī iestāde tādēļ 2011. gada 9. jūnijā sazinājās ar Eurostat dienestu, lai pārbaudītu, vai dati, tostarp attiecībā uz Spānijas Karalisti, bija pareizi. Šie dienesti atbildēja, ka, lai statistiku varētu apstiprināt vai labot, bija vajadzīgas vairākas nedēļas, un vienu vai otru no minētajām darbībām varēja izdarīt tikai Spānijas iestādes. Šī ieinteresētā persona ar vēstuli, kas tika saņemta 2011. gada 15. jūlijā, arī informēja Komisiju, ka datos attiecībā uz Spānijas Karalisti 2009. gadā bija pretrunas. Tomēr no Tiesā iesniegtajiem lietas materiāliem neizriet, ka Komisija pirms Regulas Nr. 917/2011 pieņemšanas būtu pārbaudījusi apgalvoto nepilnību pamatotību.
68. Tā kā tika apstrīdēta Eurostat
datu pareizība, Komisijai pēc savas iniciatīvas bija jāizvērtē šīs neprecizitātes ietekme uz kaitējuma noteikšanu. Šajā ziņā šī iestāde nevarēja aprobežoties ar viena vienīga informācijas lūguma nosūtīšanu Eurostat dienestiem un Spānijas iestāžu reakcijas gaidīšanu. Gluži otrādi, Komisijai saskaņā ar pamatregulas 3. panta 2. punktu bija jāiesniedz tieši pierādījumi un jāveic datu attiecībā uz Ķīnas importa cenām objektīva pārbaude. Tas, ka no šiem dienestiem netika saņemta atbilde vai arī nosūtītā atbilde bija nepārliecinoša, nekādā ziņā neatbrīvoja Komisiju no šī pienākuma pildīšanas. Līdz ar to ir jāsecina, ka Savienības iestādes Eurostat
statistikā ietvertos datus nepārbaudīja ar pienācīgu rūpību.
69. Tomēr ar to, ka netika pārbaudīti dati attiecībā uz Ķīnas importa vidējo cenu un apjomu, nevar apšaubīt Savienības iestāžu izdarītos secinājumus, jo, kā tas jau tika norādīts šī sprieduma 55. un punktā, pamatojoties uz labotajiem skaitļiem, rādītāju, kas tika laboti, lai noteiktu Savienības ražošanai nodarīto kaitējumu un cēloņsakarību starp importu un kaitējumu, tendences joprojām bija tādas pašas. Tādējādi Savienības iestādes varēja secināt Savienības ražošanai nodarīto kaitējumu un cēloņsakarību starp importu un kaitējumu.
70. Šādos apstākļos ir jāuzskata, ka, pirmkārt, Savienības iestādes nav pieļāvušas nevienu acīmredzamu kļūdu vērtējumā un, otrkārt, nevar apšaubīt konstatēto Savienības ražošanai nodarīto kaitējumu un cēloņsakarību starp importu un kaitējumu tādēļ, ka netika rūpīgi izvērtēti dati attiecībā uz cenu un Ķīnas importa apjomu.
Par pienākuma norādīt pamatojumu neievērošanu, tiesību uz aizstāvību, pamatregulas 17. un 20. panta 1. punkta, kā arī no LESD 296. panta izrietošo prasību pārkāpumu
71. Iesniedzējtiesa būtībā jautā, vai Regula Nr. 917/2011 ir spēkā neesoša, ciktāl Komisija, neņemot vērā argumentus, ko Bricmate kā atlasē izvēlēts neatkarīgs importētājs izvirzīja, pirmkārt, attiecībā uz atšķirībām Ķīnas keramikas flīžu un Savienības keramikas flīžu ražošanas procesā un, otrkārt, attiecībā uz dažu keramikas flīžu veidu ierobežoto piedāvājumu Savienības tirgū, nav ievērojusi tās pienākumu norādīt pamatojumu, kā arī ir pārkāpusi Bricmate
tiesības uz aizstāvību, pamatregulas 17. un 20. panta 1. punktu un no LESD 296. panta izrietošās prasības.
72. Bricmate apgalvo, ka Savienības iestādes nav ievērojušas pienākumu norādīt pamatojumu, ciktāl tās nebija saprotami paskaidrojušas, kādā veidā tika ņemta vērā Bricmate
sniegtā informācija attiecībā uz flīžu griešanas procesu. It īpaši savā atbildē uz 2010. gada 10. septembra anketu Bricmate
esot uzsvērusi flīžu griešanas procesa nozīmi un norādījusi septiņu veidu flīzes, kādas tā nevar iegādāties Savienības tirgū. KN tarifu pozīcijās, kurās klasificētas attiecīgās preces, kas tika izmantotas antidempinga procedūrā un Savienības ražošanai nodarītā kaitējumā aprēķinā, šīs atšķirības neesot ņemtas vērā. Saskaņā ar Bricmate
viedokli, lai šīs atšķirības varētu tikt ņemtas vērā, būtu jāveic korekcijas, kā rezultātā tiktu noteikta zemāka kaitējuma robeža. Turklāt, pēc Bricmate
domām, Savienības ražošana nevarot piegādāt maza izmēra keramikas flīzes.
73. Pamatojoties uz spriedumu Gul Ahmed Textile Mills /Padome (T‑199/04, EU:T:2011:535, 77. punkts), Bricmate norāda, ka Savienības iestādēm, kad tās izmanto pārbaudi izlases veidā saskaņā ar pamatregulas 17. pantu, ir jāņem vērā dati attiecībā uz visu atlasē iesaistīto uzņēmumu eksportu. Šāds pats princips attiecoties arī uz datiem vai informāciju, kas iegūta no dažādiem atlasē iesaistītajiem uzņēmumiem, tostarp neatkarīgiem atlasē iesaistītiem importētājiem.
74. Bricmate arī apgalvo, ka Komisija esot pārkāpusi pamatregulas 20. panta 1. punktu, neizpaužot būtiskos apstākļus un apsvērumus, pamatojoties uz kuriem tika pieņemta pagaidu regula. Turklāt Komisija, noraidīdama Bricmate argumentus, kas attiecas uz mazāka izmēra flīžu trūkumu, atsaucoties uz citu informāciju, neesot ievērojusi tās pienākumu norādīt pamatojumu, kā arī esot pārkāpusi šīs sabiedrības tiesības uz aizstāvību. Komisija neesot izpaudusi, no kā sastāvēja šī cita informācija, un no Komisijas atbildes, ko Bricmate saņēma 2011. gada 27. jūlijā, Bricmate
neesot varējusi iegūt papildinformāciju, jo tā bija novēlota.
75. Visbeidzot Bricmate uzskata, ka Komisija, noliedzot, ka Savienības tirgū bija maza izmēra keramikas flīžu trūkums, neesot ņēmusi vērā pierādījumus, ko tā Komisijai esot paziņojusi savā 2011. gada 15. aprīļa vēstulē. Neievērojot Bricmate, kas rīkojās kā atlasē iesaistītais importētājs, sniegto informāciju, Komisija esot pārkāpusi pamatregulas 17. pantā paredzētos noteikumus par pārbaudi izlases veidā, kā arī esot pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā.
76. Pirmkārt, runājot par to Bricmate apgalvojumu ņemšanu vērā, kas attiecas uz informāciju, ko tā paziņoja saistībā ar atšķirībām keramikas flīžu griešanas procesā, ir jākonstatē, ka Komisija šos apgalvojumus izvērēja administratīvā procesa laikā. Faktiski šī iestāde pagaidu regulas preambulas 27. apsvērumā ir norādījusi, ka kāda ieinteresētā persona apgalvoja, ka no Ķīnas importētais ražojums un Savienības ražošanas nozares ražojums nav salīdzināmi. Pagaidu regulas preambulas 28.–32. apsvērumā Komisija ir atspoguļojusi tās veikto attiecīgo ražojumu salīdzinājumu, tāpēc tā secināja, ka šie ražojumi provizoriski ir uzskatāmi par līdzīgiem.
77. Kā tas izriet no Regulas Nr. 917/2011 preambulas 43. apsvēruma, “atšķirības starp KN kodiem, kas norādīti [pagaidu regulā], un kodiem, kas minēti paziņojumā par procedūras sākšanu, nav saistītas ar ražojumu definīcijas vai izmeklēšanas jomas izmaiņām. Grozījumi nemaina aptvertos flīžu veidus, bet tikai attiecas uz nepieciešamību ņemt vērā vispārējās izmaiņas KN”. Turklāt no Regulas Nr. 917/2011 preambulas 45. apsvēruma izriet, ka apgalvojums attiecībā uz atšķirībām starp keramikas mozaīkām un cita veida keramikas flīzēm tika izvērtēts izmeklēšanas laikā, kurā atklājās, ka tām ir tādas pašas fiziskās un tehniskās īpašības. No šī apsvēruma arī izriet, ka attiecībā uz “[apgalvoto] dempinga nepastāvēšanu šajā segmentā, par ko netika sniegti nekādi pierādījumi, dempinga un kaitējuma analīzei ir jāatspoguļo situācija attiecībā uz visu attiecīgo ražojumu”.
78. Otrkārt, attiecībā uz maza izmēra keramikas flīžu trūkumu Savienības tirgū, no kā izrietot, ka attiecīgās preces savstarpēji nekonkurē, jo tās neietilpst vienos un tajos pašos keramikas flīžu tirgus segmentos, no Tiesā iesniegtajiem lietas materiāliem izriet, ka, tā kā Komisijas rīcībā nebija neviena pierādījuma par to, ka šāds trūkums pastāvētu, Komisija šajā ziņā Bricmate bija pamatoti atbildējusi vēstulēs, ko tā šai sabiedrībai nosūtīja 2011. gada 1. un 27. jūlijā. Gan no pagaidu regulas preambulas 144.–146. apsvēruma, gan no Regulas Nr. 917/2011 preambulas 174. un 175. apsvēruma izriet, ka šo jautājumu Savienības iestādes ir izanalizējušas. It īpaši no pēdējiem minētajiem apsvērumiem izriet, ka attiecīgie ražojumi ir aizstājami un ka Savienības importētāji var izmantot noteiktu skaitu citus alternatīvus piegādes avotus, ciktāl tādas keramikas flīzes kā par dempinga cenām importētās tiek ražotas arī citās valstīs. No tā izriet, ka ir jāuzskata, ka Bricmate iesniegtie pierādījumi tika rūpīgi izvērtēti.
79. Šādos apstākļos Savienības iestādes ir izpildījušas savu pienākumu norādīt pamatojumu un nav pārkāpušas ne pamatregulas 17. pantu un 20. panta 1. punktu, ne arī Bricmate
tiesības uz aizstāvību.
80. Ņemot vērā visus iepriekš izklāstītos apsvērumus, uz uzdoto jautājumu ir jāatbild, ka tā izvērtējumā nav atklāts neviens apstāklis, kas varētu ietekmēt Regulas Nr. 917/2011 spēkā esamību.
Par tiesāšanās izdevumiem
81. Attiecībā uz pamatlietas pusēm šī tiesvedība ir stadija procesā, kuru izskata iesniedzējtiesa, un tā lemj par tiesāšanās izdevumiem. Izdevumi, kas radušies, iesniedzot apsvērumus Tiesai, un kas nav minēto pušu izdevumi, nav atlīdzināmi.
Rezolutīvā daļa
Ar šādu pamatojumu Tiesa (trešā palāta) nospriež:
Izvērtējot iesniedzējtiesas uzdoto prejudiciālo jautājumu, nav atklāts neviens apstāklis, kas varētu ietekmēt Padomes 2011. gada 12. septembra Īstenošanas regulas (ES) Nr. 917/2011, ar ko nosaka galīgu antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kurš noteikts Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes keramikas flīžu importam, spēkā esamību.