61991CJ0003_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved dom af 6. november 1990, indgaaet til Domstolen den 3. januar 1991, har Cour d' appel de Montpellier forelagt to praejudicielle spoergsmaal vedroerende fortolkningen af EOEF-traktatens artikel 30, 34 og 36 i forbindelse med den beskyttelse, som spanske geografiske betegnelser nyder i Frankrig.
2 Spoergsmaalene er blevet rejst under en sag mellem Asociación de Empresas Exportadoras de Turrones de Jijona (herefter benaevnt "Exportur"), Jijona (Alicante), og selskaberne LOR og Confiserie du Tech, Perpignan, angaaende de sidstnaevnte selskabers anvendelse af betegnelserne "Alicante" og "Jijona", som er spanske byer, paa konditorvarer fremstillet i Frankrig.
3 LOR og Confiserie du Tech fremstiller og saelger forskellige konditorvarer i Perpignan. Foerstnaevnte bruger herved betegnelserne "touron Alicante" og "touron Jijona", sidstnaevnte betegnelserne "touron catalan type Alicante" og "touron catalan type Jijona".
4 I henhold til artikel 3 i den i Madrid den 27. juni 1973 undertegnede konvention mellem Den Franske Republik og den spanske stat om beskyttelse af oprindelsesbetegnelser, herkomstangivelser samt betegnelser paa visse varer (Journal officiel de la République française af 18.4.1975, s. 4011, herefter benaevnt "den fransk-spanske konvention"), er betegnelserne "turrón de Alicante" og "turrón de Jijona" i Frankrig forbeholdt spanske produkter eller varer og maa kun anvendes i overensstemmelse med spansk lovgivning. I henhold til konventionens artikel 5, stk. 2, gaelder denne regel ogsaa, saafremt de omhandlede betegnelser anvendes i forbindelse med tilfoejelser som "fremstillet som" eller "af typen".
5 Under paaberaabelse af den fransk-spanske konvention soegte Exportur foerst ved fogedretten, dernaest ved Tribunal de commerce de Perpignan, uden held at faa nedlagt forbud mod, at de to franske virksomheder anvender de omhandlede spanske betegnelser. Exportur har anket Tribunal de commerce de Perpignan' s dom til Cour d' appel de Montpellier.
6 Under henvisning til sine tvivl vedroerende fortolkningen af traktatens artikel 30, 34 og 36 har Cour d' appel de Montpellier besluttet at udsaette sagen, indtil Domstolen har afgjort foelgende praejudicielle spoergsmaal:
"1) Skal artikel 30 og 34 i EOEF-traktaten fortolkes saaledes, at de er til hinder for de foranstaltninger til beskyttelse af de oprindelses- eller herkomstbetegnelser, som er fastsat i den fransk-spanske konvention af 27. juni 1973, navnlig betegnelserne Alicante eller Jijona for touron-kager?
2) Saafremt spoergsmaalet besvares bekraeftende, skal traktatens artikel 36 da fortolkes saaledes, at den tillader beskyttelsen af disse betegnelser?"
7 Hvad naermere angaar hovedsagens faktiske omstaendigheder og retsforhandlingernes forloeb samt de skriftlige indlaeg for Domstolen henvises til retsmoederapporten. Disse omstaendigheder omtales derfor kun i det foelgende i det omfang, det er noedvendigt for forstaaelsen af Domstolens argumentation.
8 Indledningsvis skal bemaerkes, at Domstolen tiltraeder den forelaeggende rets udtalelse om, at bestemmelserne i en konvention, indgaaet af en medlemsstat med en anden medlemsstat efter den 1. januar 1958, fra og med den anden medlemsstats tiltraedelse af De Europaeiske Faellesskaber ikke kunne finde anvendelse paa forholdet mellem de to medlemsstater, saafremt de strider mod traktatens regler. Det maa saaledes afgoeres, om bestemmelserne i den fransk-spanske konvention er forenelige med traktatens regler om de frie varebevaegelser.
9 Med henblik paa at besvare dette spoergsmaal er det hensigtsmaessigt foerst at gennemgaa den fransk-spanske konvention, de omstaendigheder, hvorunder den blev indgaaet, og dens anvendelsesomraade.
Den fransk-spanske konvention, de omstaendigheder, hvorunder den blev indgaaet, og dens anvendelsesomraade
10 Det skal herved bemaerkes, at den fransk-spanske konvention har til formaal at beskytte spanske herkomstangivelser og oprindelsesbetegnelser paa fransk omraade, og omvendt at beskytte franske herkomstangivelser og oprindelsesbetegnelser paa spansk omraade.
11 Af en sammenlignende undersoegelse af de nationale lovgivninger fremgaar det, at herkomstbetegnelser er bestemt til at oplyse forbrugerne om, at det produkt, hvorpaa herkomstbetegnelsen er angivet, stammer fra et bestemt sted, omraade eller land. Til denne geografiske herkomst kan der vaere knyttet et mere eller mindre betydeligt renommé. For saa vidt angaar oprindelsesbetegnelser, garanterer disse ud over et produkts geografiske herkomst for, at det er fremstillet i henhold til kvalitetsforskrifter eller fremstillingsstandarder, som er fastsat i et af en offentlig myndighed udstedt dokument, og som staar under denne myndigheds kontrol. Oprindelsesbetegnelser sikrer saaledes tilstedevaerelsen af bestemte, saerlige kendetegn (jf. dom af 9.6.1992, sag C-47/90, Delhaize, Sml. I, s. 3669, praemis 17 og 18). Herkomstangivelser er beskyttet ved regler, som sigter mod at forbyde vildledende reklame eller uberettiget udnyttelse af andres renommé. Oprindelsesbetegnelser er derimod beskyttet ved saerregler i love eller forvaltningsforskrifter, som knaesaetter betegnelserne. Disse saerregler udelukker almindeligvis anvendelsen af betegnelser som "fremstillet som" eller "af typen" og forhindrer i hele den periode, ordningen gaelder, at oprindelsesbetegnelser bliver artsbetegnelser.
12 I henhold til territorialprincippet er beskyttelse af herkomstangivelser og oprindelsesbetegnelser undergivet lovgivningen i det land, hvor beskyttelsen paakraeves (indfoerselslandet), og ikke i oprindelseslandet. Denne beskyttelse er saaledes fastsat ved lovgivningen i indfoerselslandet saavel som ved de forhold og opfattelser, der findes i dette land. Spoergsmaalet om, hvorvidt de nationale koebere er blevet vildledt, og i saa fald, om den omhandlede betegnelse er en artsbetegnelse, bedoemmes under hensyntagen til disse forhold og opfattelser. Da bedoemmelsen er uafhaengig af lovgivningen og forholdene i oprindelseslandet, kan en betegnelse, der i oprindelseslandet er beskyttet som en herkomstangivelse, i indfoerselslandet betragtes som en artsbetegnelse og omvendt.
13 Systemet i den fransk-spanske konvention om beskyttelse af oprindelsesbetegnelser, herkomstangivelser og betegnelser paa visse varer er en undtagelse fra netop dette princip om anvendelighed af indfoerselslandets lovgivning.
14 Den fransk-spanske konvention bygger paa foelgende regler:
- De beskyttede herkomstangivelser og oprindelsesbetegnelser er forbeholdt oprindelseslandets produkter og varer (artikel 2 og 3).
- De beskyttede betegnelser er opfoert paa to lister, som er vedfoejet konventionen (artikel 2 og 3).
- Det er lovgivningen i oprindelseslandet og ikke lovgivningen i det land, hvor beskyttelsen kraeves, der er grundlaget for den ydede beskyttelse (artikel 2 og 3).
- Beskyttelsen af de opregnede betegnelser suppleres ved en almindelig bestemmelse, som forbyder, at der "paa produkter eller varer, i deres praesentation, paa deres indpakning eller ydre emballage saavel som paa fakturaer, i fragtbreve eller i andre handelsdokumenter eller i annoncer" anvendes falske eller vildledende angivelser, som tilsigter at vildlede koeberne eller forbrugerne om produkternes eller varernes rigtige oprindelse eller herkomst, om deres art eller om deres vaesentlige egenskaber (artikel 6).
- De i konventionen fastsatte forbud gaelder ligeledes, naar de beskyttede betegnelser anvendes enten i oversaettelse eller med angivelse af den rigtige herkomst eller i forbindelse med tilfoejelser som "fremstillet som" eller "af typen" (artikel 5, stk. 1).
- Endelig er det udtrykkelig naevnt, at "produkter eller varer, der stammer fra en af de kontraherende stater, saavel som deres emballage, etiketter, fakturaer, fragtbreve og andre handelsdokumenter, der paa tidspunktet for denne konvention ikrafttraeden almindeligvis baerer angivelser, hvis anvendelse er forbudt ved denne konvention, kan saelges eller anvendes inden for et tidsrum af fem aar fra datoen for konventionens ikrafttraeden" (artikel 8, stk. 1).
15 I det omfang, den fransk-spanske konvention goer oprindelseslandets lovgivning anvendelig, adskiller den sig fra Paris-konventionen af 20. marts 1883 om beskyttelse af industriel ejendomsret, som endeligt affattet ved revisionen i Stockholm den 14. juli 1967 (De Forenede Nationers Traktatsamling, bind 828, nr. 11851, s. 305), og fra Madrid-arrangementet af 14. april 1891 vedroerende forbud mod falske eller vildledende herkomstangivelser, som endeligt affattet ved revisionen i Stockholm den 14. juli 1967 (De Forenede Nationers Traktatsamling, bind 828, nr. 11848, s. 163). Da den fransk-spanske konvention ogsaa omfatter herkomstangivelser og saaledes ikke er begraenset til oprindelsesbetegnelser, som "er anerkendt og beskyttet som saadanne i oprindelseslandet", adskiller den sig fra Lissabon-arrangementet af 31. oktober 1858 om beskyttelse af oprindelsesbetegnelser og deres nationale registrering, som affattet ved revisionen i Stockholm den 14. juli 1967 (De Forenede Nationers Traktatsamling, bind 828, nr. 13172, s. 205). Adskillige europaeiske stater har i oevrigt indgaaet bilaterale aftaler af samme type som den fransk-spanske konvention med henblik paa at raade bod paa svaghederne i de to foerstnaevnte multilaterale aftaler og den sidstnaevnte aftales begraensninger.
Anvendeligheden af forbuddet mod restriktioner i indfoersel og udfoersel
16 Foerst bemaerkes, at forbuddet mod foranstaltninger med tilsvarende virkning som kvantitative restriktioner i artikel 30 ifoelge Domstolens faste praksis (jf. i foerste raekke dom af 11.7.1974, sag 8/74, Dassonville, Sml. s. 837, praemis 5) gaelder for al regulering af handelen i medlemsstaterne, som direkte eller indirekte, aktuelt eller potentielt, kan hindre samhandelen i Faellesskabet.
17 I dette tilfaelde har den forelaeggende ret udtrykt tvivl angaaende anvendeligheden af artikel 30. Herom har selskabet Exportur gjort gaeldende, at den fransk-spanske konvention er en hindring for salg i Frankrig af franske produkter og for salg i Spanien af spanske produkter. Den hindrer derimod paa ingen maade indfoersel af spanske produkter til Frankrig eller indfoersel af franske produkter til Spanien. Ifoelge Exportur er der saaledes ikke tale om foranstaltning med tilsvarende virkning i henhold til artikel 30, og den oenskede fortolkning kan ikke give den forelaeggende ret nyttige elementer til afgoerelse af den verserende sag.
18 Exportur' s opfattelse er ikke begrundet. Den fransk-spanske konvention forbyder i realiteten spanske virksomheder at anvende beskyttede spanske betegnelser i Frankrig i det tilfaelde, hvor de ikke har ret til at anvende betegnelserne ifoelge spansk ret, og forbyder franske virksomheder at anvende beskyttede franske betegnelser i Spanien i det tilfaelde, hvor de ikke har ret til at anvende disse betegnelser ifoelge fransk ret.
19 Som LOR og Confiserie du Tech med rette har fremhaevet, vil en virksomhed etableret i en anden medlemsstat end Frankrig eller Spanien, som udfoerer produkter til en af disse to stater, i staterne stoede imod et forbud mod at anvende den omhandlede betegnelse, saafremt virksomheden anvender en ved konventionen vaernet betegnelse.
20 Disse potentielle virkninger for samhandelen i Faellesskabet er nok til, at forbuddene i den fransk-spanske konvention er omfattet af traktatens artikel 30.
21 Den fransk-spanske konvention indeholder derimod ikke, saadan som artikel 34 (jf. dom af 8.11.1979, sag 15/79, Groenveld, Sml. s. 3409, praemis 7), foranstaltninger, hvis formaal eller virkning saerlig er at hindre eksporthandelen og saaledes skabe forskelsbehandling mellem handelen paa hjemmemarkedet i en medlemsstat og dens eksporthandel, saaledes at der herved sikres den paagaeldende medlemsstats indenlandske produktion eller hjemmemarkedet en saerlig fordel til skade for produktionen eller handelen i andre medlemsstater. Som Exportur har paavist, omhandler konventionens bestemmelser kun anvendelsen af beskyttede betegnelser paa en af de to kontraherende staters omraade. Salg af franske eller spanske produkter i andre medlemsstater falder ikke ind under bestemmelsernes anvendelsesomraade. Naar en fransk virksomhed er forhindret i at eksportere produkter forsynet med betegnelser, som er forbeholdt spanske produkter, til Spanien, er det i oevrigt ikke i medfoer af regler, som er anvendelige paa fransk omraade i kraft af den fransk-spanske konvention, men i medfoer af spansk ret, som under alle omstaendigheder ville finde anvendelse paa indfoersel til Spanien.
22 Det er derfor hensigtsmaessigt alene at betragte spoergsmaalet paa baggrund af artikel 30.
Anvendeligheden af traktatens artikel 36
Principperne
23 I henhold til traktatens artikel 36 er traktatens artikel 30 ikke til hinder for forbud eller restriktioner af indfoersel, som er begrundet i hensynet til beskyttelse af industriel og kommerciel ejendomsret.
24 For saa vidt som artikel 36 omhandler en undtagelse fra et af faellesmarkedets grundlaeggende principper, forudsaetter den imidlertid kun undtagelser fra de frie varebevaegelser i det omfang, disse undtagelser er begrundet ved beskyttelse af rettigheder, som er denne ejendomsrets saerlige genstand (jf. dom af 31.11.1974, sag 16/74, Centrafarm, Sml. s. 1183, praemis 7).
25 Det skal saaledes nu undersoeges, om forbuddene i den fransk-spanske konvention er begrundet ved beskyttelse af de rettigheder, som er herkomstangivelsernes og oprindelsesbetegnelsernes saerlige genstand.
26 LOR og Confiserie du Tech har foerst gjort gaeldende, at de touron-kager, som fremstilles i Alicante og Jijona, med hensyn til sammensaetning og kvalitet ikke adskiller sig vaesentligt fra de touron-kager, der fremstilles i Perpignan. Disse touron-kagers kvalitet og egenskaber er uden tilknytning til deres geografiske oprindelse. Selskaberne udleder heraf, under henvisning til dom af 20. februar 1975 (sag 12/74, Kommissionen mod Tyskland, Sml. s. 181), at den fransk-spanske konvention er uforenelig med faellesskabsretten.
27 Kommissionen har under henvisning til samme dom bemaerket, at en geografisk betegnelses saerlige funktion kun er opfyldt, og forbuddet mod, at andre virksomheder anvender betegnelsen, kun er begrundet ved beskyttelse af den kommercielle ejendomsret, saafremt den beskyttede betegnelse besidder egenskaber og kendetegn, der skyldes det geografiske omraade, hvor produktet stammer fra, og som kan individualisere produktet. Kommissionen praeciserer, at i de tilfaelde, hvor produktet ikke har en saerlig smag, fordi det kommer fra et saerligt omraade, er angivelse paa etiketten af produktets virkelige oprindelses- eller herkomststed i henhold til artikel 3, stk. 7, i Raadets direktiv 79/112/EOEF af 18. december 1978 - om maerkning af og praesentationsmaader for levnedsmidler bestemt til den endelige forbruger samt om reklame for saadanne levnedsmidler (EFT 1979 L 33, s. 1) - tilstraekkelig til at beskytte forbrugerne mod risikoen for fejltagelser.
28 Den af Kommissionen anbefalede stillingtagen, der er den samme som den, LOR og Confiserie du Tech gaar ind for, maa forkastes. Den ville nemlig fjerne enhver beskyttelse af geografiske betegnelser - i almindelighed kaldet herkomstbetegnelser - der anvendes for produkter, for hvilke det ikke kan godtgoeres, at de har en saerlig smag, fordi de kommer fra et saerligt omraade, og som ikke er fremstillet paa basis af kvalitets- og fabrikationsforskrifter fastsat af en offentlig myndighed. Disse betegnelser kan ikke desto mindre nyde stor anseelse hos forbrugerne og er et vigtigt middel for producenterne i de omraader, de betegner, til at skabe og fastholde en kundekreds. Saadanne betegnelser boer derfor nyde beskyttelse.
29 Den ovenfor naevnte dom i sagen Kommissionen mod Tyskland har ikke den raekkevidde, som Kommissionen tillaegger den. Det fremgaar hovedsagelig af denne dom, at en medlemsstat ikke uden at overtraede bestemmelserne i artikel 30, gennem sin lovgivning kan forbeholde indenlandske produkter betegnelser, som er anvendt til at betegne produkter af en hvilken som helst herkomst, og paa den maade tvinge virksomheder i de andre medlemsstater til at anvende ukendte betegnelser eller betegnelser, som offentligheden vaerdsaetter i mindre grad. Saadanne regler er paa grund af deres diskriminerende karakter ikke omfattet af undtagelsen i artikel 36.
30 Det skal her i oevrigt paapeges, at Domstolen i dom af 25. februar 1985 (sag 207/83, Kommissionen mod Det Forenede Kongerige, Sml. s. 1201, praemis 21) udtalte, at traktaten ikke beroerer regler om forbud mod falske oprindelsesangivelser.
Den tidligere, vedvarende, redelige og traditionelle anvendelse af geografiske betegnelser
31 Under henvisning til dom af 13. marts 1984 (sag 16/83, Prantl, Sml. s. 1299) har LOR og Confiserie du Tech desuden gjort gaeldende, at beskyttelse af geografiske betegnelser kun er begrundet, saafremt den ikke er til skade for tredjemands redelige og traditionelle anvendelse af betegnelsen, og at anvendelsen af den fransk-spanske konvention ikke kan forhindre dem i at anvende betegnelserne "turrón de Jijona" og "turrón de Alicante", da de fra gammel tid vedvarende og redeligt har anvendt de naevnte betegnelser.
32 Dette argument maa forkastes. Det bemaerkes vel i Prantl-dommen, at naar det drejer sig om at afgoere, om nationale regler gyldigt kan forbyde salg af vine indfoert i en bestemt type flasker med henblik paa at beskytte en indirekte geografisk oprindelsesbetegnelse og derved forbrugerne, boer forbrugerbeskyttelsen og redeligheden i handelsforhold vedroerende praesentation af vine i et faellesmarked sikres ved gensidig respekt af de saedvaner, som redeligt og traditionelt foelges i de forskellige medlemsstater.
33 I den ovenfor naevnte dom fandt Domstolen, at eneretten til at anvende en bestemt type flasker, som sikres ved nationale regler i en medlemsstat, ikke kan vaere til hinder for, at der indfoeres vine stammende fra en anden medlemsstat, og som er tappet paa identiske eller lignende flasker som foelge af en redelig og traditionel saedvane i denne medlemsstat.
34 I den foreliggende sag skal det - uden at man herved skal udtale sig om det mellem parterne i hovedsagen omtvistede spoergsmaal, nemlig om LOR' s og Confiserie du Tech' s anvendelse af betegnelserne "touron Alicante" og "touron Jijona" stammer fra foer indgaaelsen af den fransk-spanske konvention - understreges, at det sagsforhold, som dannede grundlag for Prantl-dommen, er meget forskelligt fra situationen i den foreliggende sag. I Prantl-sagen viste det sig under den mundtlige forhandling for Domstolen (jf. praemis 28 i den ovenfor naevnte Prantl-dom), at flasker, som var af samme type som "Bocksbeutel", eller som kun adskilte sig fra denne paa en for forbrugerne usynlig maade, traditionelt anvendtes til at saelge vine fra visse omraader i Italien. Med andre ord var flasker af samme form ligeledes blevet anvendt i den medlemsstat, som udfoerte vinene. Det drejede sig om at forene en indirekte indenlandsk herkomstangivelse med en indirekte udenlandsk herkomstangivelse. Situationen ligner saaledes paa ingen maade franske virksomheders anvendelse af spanske bybetegnelser. Denne anvendelse rejser spoergsmaalet om beskyttelse i en stat af en anden stats betegnelser.
Lovligheden af at lade regler, som anvendes i oprindelsesstaten, omfatte den stat, hvor beskyttelsen kraeves
35 LOR og Confiserie du Tech har desuden gjort gaeldende, at betegnelserne "touron Alicante" og "touron Jijona" er artsbetegnelser, som betegner visse typer produkter, og som ikke laengere henviser til en bestemt geografisk oprindelse.
36 Dette synspunkt skal forstaas saaledes, at konventionen i medfoer af traktatens artikel 30 ikke kan forbyde anvendelsen af en spansk betegnelse i Frankrig, som er blevet en artsbetegnelse dér. Spoergsmaalet er saaledes, om det strider mod de frie varebevaegelser, at en bilateral aftale mellem to medlemsstater ved fravigelse af territorialprincippet kan goere oprindelseslandets lovgivning anvendelig i stedet for lovgivningen i den stat, hvor beskyttelsen kraeves. Det er det spoergsmaal, der nu skal tages stilling til.
37 Herved skal det fremhaeves, at det er konventionens formaal at hindre, at producenterne i en kontraherende stat anvender geografiske betegnelser fra en anden stat og saaledes udnytter det renommé, der er forbundet med produkterne fra de virksomheder i de regioner og omraader, som betegnelserne henviser til. Et saadant formaal, der skal sikre redelige konkurrenceforhold, kan ogsaa anses for at vaere omfattet af beskyttelsen af industriel og kommerciel ejendomsret i artikel 36, forudsat at de paagaeldende betegnelser hverken paa tidspunktet for konventionens ikrafttraeden eller senere har faaet karakter af artsbetegnelser i oprindelsesstaten.
38 Da en stats beskyttelse af betegnelser for regioner eller steder paa dens omraade er lovlig efter traktatens artikel 36, er artiklen heller ikke til hinder for, at denne beskyttelse udvides til en anden medlemsstats omraade.
39 Det fremgaar af de ovenfor anfoerte betragtninger, at de af den nationale ret forelagte spoergsmaal skal besvares saaledes, at traktatens artikel 30 og 36 ikke er til hinder for at anvende regler i en bilateral konvention mellem medlemsstater om beskyttelse af herkomstangivelser og oprindelsesbetegnelser, saasom den fransk-spanske konvention af 27. juni 1973, forudsat at de beskyttede betegnelser hverken paa tidspunktet for konventionen ikrafttraeden eller senere har faaet karakter af artsbetegnelser i oprindelsesstaten.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
40 De udgifter, der er afholdt af Forbundsrepublikken Tysklands regering, Kongeriget Spaniens regering og Det Forenede Kongerige samt af Kommissionen, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke erstattes. Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN
vedroerende de spoergsmaal, der er forelagt af Cour d' appel de Montpellier ved dom af 6. november 1990, for ret:
Traktatens artikel 30 og 36 er ikke til hinder for at anvende regler i en bilateral konvention mellem medlemsstater om beskyttelse af herkomstangivelser og oprindelsesbetegnelser, saasom den fransk-spanske konvention af 27. juni 1973, forudsat af de beskyttede betegnelser hverken paa tidspunktet for konventionens ikrafttraeden eller senere har faaet karakter af artsbetegnelser i oprindelsesstaten.