Sag T-457/20
(offentliggjort i uddrag)
VeriGraft AB
mod
Forvaltningsorganet for Det Europæiske Innovationsråd og SMV’er (Eismea)
Rettens dom (Niende Afdeling) af 13. juli 2022
»Voldgiftsbestemmelse – »Horisont 2020-rammeprogram for forskning og innovation (2014-2020)« – tilskudsaftale »Personalized Tissue-Engineered Veins as a first Cure for Patients with Chronic Venous Insufficiency-P-TEV« – ikke-forudsete underleverandøromkostninger – forenklet godkendelsesprocedure – underleverandør nævnt i de periodiske tekniske rapporter – godkendte periodiske tekniske rapporter – tilskudsberettigede omkostninger«
1.      EU-retten – grundlæggende rettigheder – EU-rettens almindelige principper – EU-institutionernes overholdelse heraf i forbindelse med retsakter, der indgår i et kontraktforhold – Unionens retsinstansers kompetence – krav om en voldgiftsbestemmelse, der tillægger denne kompetence
(Art. 299 TEUF og 317 TEUF; Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, art. 51, stk. 1; Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 966/2012, art. 79, stk. 2, og art. 121, stk. 1, andet afsnit; Rådets forordning nr. 1605/2002, art. 108, stk. 1, andet afsnit)
(jf. præmis 52-55)
2.      Institutionernes retsakter – begrundelse – forpligtelse – rækkevidde – bedømmelse af begrundelsespligten på grundlag af sagens omstændigheder
(Art. 296 TEUF)
(jf. præmis 56)
3.      Industri – aktioner, der er nødvendige for at sikre industriens konkurrencedygtighed – forskning og teknologisk udvikling – »Horisont 2020-rammeprogram for forskning og innovation« – tilskudsaftale – omkostninger til en underleverance, som ikke er forudset i tilskudsaftalen – Forvaltningsorganet for Små og Mellemstore Virksomheders (EASME) afvisning af omkostninger til en underleverance, som er begrundet i de af organet godkendte periodiske tekniske rapporter – ikke tilladt
(Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 1291/2013)
(jf. præmis 87, 88, 105, 109 og 112)
Resumé
Sagsøgeren, VeriGraft AB, er et svensk bioteknologiselskab, der er specialiseret i udvikling af individualiserede transplantater baseret på humane væv, som skal anvendes inden for regenerativ medicin.
I 2017 indgik VeriGraft og Den Europæiske Union, repræsenteret ved Forvaltningsorganet for Små og Mellemstore Virksomheder (EASME), en tilskudsaftale (1), ifølge hvilken VeriGraft skulle modtage tilskud til projektet »Personalized Tissue-Engineered Veins as a first Cure for Patients with Chronic Venous Insufficiency-P-TEV«. Det fremgik af aftalen, at tilskuddet skulle dække 100% af de tilskudsberettigede omkostninger.
I henhold til denne aftale var VeriGraft forpligtet til periodisk at forelægge EASME tekniske og finansielle rapporter. Aktionen var opdelt i en første rapporteringsperiode (herefter »RP1«) og en anden periode (herefter »RP2«).
VeriGraft forelagde EASME de tekniske og finansielle rapporter for projektet P-TEV for RP1 og RP2. EASME meddelte VeriGraft, at organet på grundlag af rapporter vedrørende de samme perioder, som var udarbejdet af eksterne eksperter, var af den opfattelse, at gennemførelsen af det nævnte projekt var tilfredsstillende. Da EASME imidlertid efterfølgende fandt, at visse underleverandøromkostninger ikke var forudset i tilskudsaftalen og derfor ikke var tilskudsberettigede, meddelte organet VeriGraft, at de ville blive inddrevet. Organet havde til hensigt at foretage denne inddrivelse via dels VeriGrafts bidrag til garantifonden, dels en debetnota.
Med sit søgsmål har VeriGraft nedlagt påstand om, at det fastslås, at de underleverandøromkostninger, der blev afvist af EASME, udgør tilskudsberettigede omkostninger i henhold til tilskudsaftalen, og at debetnotaen og inddrivelsen af et tilsvarende beløb over for garantifonden savner grundlag.
Retten har givet VeriGraft medhold i det hele. Retten har i sin dom undersøgt det hidtil uafklarede spørgsmål om, hvorvidt Unionen, der oprindeligt var repræsenteret ved EASME, nu Eismea (2), kan afvise omkostninger forbundet med underleverandørkontrakter som ikke-tilskudsberettigede på grund af deres ikke-forudsete karakter, når disse kontrakter ikke var nævnt i beskrivelsen af aktionen i bilaget til tilskudsaftalen, men var begrundet i de periodiske tekniske rapporter, som EASME havde godkendt i overensstemmelse med den fremskyndede godkendelsesprocedure, der er fastsat i denne aftale.
Rettens bemærkninger
Retten har for det første bemærket, at EASME’s kortfattede begrundelse var tilstrækkelig til, at VeriGraft kunne forstå, hvilke omkostninger der var blevet afvist, samt grunden hertil, nemlig at disse omkostninger var forbundet med underleverandøraktiviteter, som ikke var nævnt i bilagene til tilskudsaftalen.
Retten har imidlertid for det andet fastslået, at de af VeriGraft anmeldte omkostninger til en underleverandør, der er nævnt for første gang i de af EASME godkendte periodiske tekniske rapporter for RP1 og RP2, udgør tilskudsberettigede omkostninger i henhold til tilskudsaftalen.
I denne forbindelse har Retten anført, at tilskudsaftalen giver mulighed for at anvende den forenklede procedure for godkendelse af underleverandørkontrakter, der ikke er opført i bilagene til denne aftale. Det fremgår nemlig af tilskudsaftalen og af forklaringerne i den kommenterede model for tilskudsaftaler under Horisont 2020-programmet, der er tilgængelig for alle kontrahenter, at godkendelsen af en periodisk teknisk rapport, i hvilken modtageren har begrundet underleverandørkontrakter, der ikke er forudset i beskrivelsen af den af denne aftale omfattede aktion, medfører, at de tilsvarende underleverandøromkostninger er tilskudsberettigede i henhold til den nævnte aftale.
Retten har ligeledes påpeget, at EASME på baggrund af rapporterne fra den eksterne ekspertgruppe selv anførte, at gennemførelsen af projektet P-TEV, således som den er beskrevet i de periodiske tekniske rapporter for RP1 og RP2, var tilfredsstillende, og at organet derfor ikke fandt, at brugen af den underleverandør, der var nævnt i disse rapporter, rejste tvivl om, at projektet stadig i det væsentlige var det samme som det, der var blevet udvalgt, eller om, at VeriGraft stadig havde den operationelle kapacitet til at gennemføre projektet.
Retten har derfor fundet, at EASME ikke kunne afvise underleverandøromkostninger til opgaver, hvis underleverance var begrundet i de af EASME godkendte periodiske tekniske rapporter, med den begrundelse, at der var tale om omkostninger til en underleverandør, som ikke var forudset i tilskudsaftalen.
Eftersom den af EASME udstedte debetnota og inddrivelsen af det tilsvarende beløb over for den garantifond, der blev oprettet ved den omhandlede tilskudsaftale, var baseret på afvisningen af underleverandøromkostninger til en ikke-forudset underleverandør, har Retten på grundlag af konstateringen af, at disse underleverandøromkostninger er tilskudsberettigede, fastslået, at debetnotaen og inddrivelsen savner grundlag.
1 –      Under instrumentet til støtte af innovation i små og mellemstore virksomheder (SMV’er), der er omhandlet i artikel 22, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1291/2013 af 11.12.2013 om Horisont 2020 – rammeprogram for forskning og innovation (2014-2020) og om ophævelse af afgørelse nr. 1982/2006/EF (EUT 2013, L 347, s. 104) og præciseret i Rådets afgørelse 2013/743/EU af 3.12.2013 om særprogrammet til gennemførelse af Horisont 2020 – rammeprogram for forskning og innovation (2014-2020) og om ophævelse af afgørelse 2006/971/EF, 2006/972/EF, 2006/973/EF, 2006/974/EF og 2006/975/EF (EUT 2013, L 347, s. 965).
2 –      Fra den 1.4.2021.