61999CJ0395_DA
Parter
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Parter
I sag C-395/99,
Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved F.P. Ruggeri Laderchi, Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuldmægtiget, og med valgt adresse i Luxembourg hos C. Gómez de la Cruz, Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagnercentret, Kirchberg,
sagsøger,
mod
Den Italienske Republik ved afdelingschef, professor U. Leanza, Juridisk Tjeneste, Udenrigsministeriet, som befuldmægtiget, bistået af statens advokat, P.G. Ferri, og med valgt adresse i Luxembourg på Italiens Ambassade, 5, rue Marie-Adélaïde,
sagsøgt,
angående en påstand om, at det fastslås, at Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til EF-traktaten og Rådets direktiv 96/51/EF af 23. juli 1996 om ændring af direktiv 70/524/EØF om tilsætningsstoffer til foderstoffer (EFT L 235, s. 39) og Rådets direktiv 96/93/EF af 17. december 1996 om udstedelse af certifikater for dyr og animalske produkter (EFT 1997 L 13, s. 28), idet den ikke har vedtaget eller i hvert fald ikke har underrettet Kommissionen om de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme de nævnte direktiver,
har
DOMSTOLEN (Første Afdeling)
sammensat af afdelingsformanden, L. Sevón, og dommerne P. Jann (refererende dommer) og M. Wathelet,
generaladvokat: S. Alber
justitssekretær: R. Grass,
på grundlag af den refererende dommers rapport,
og efter at generaladvokaten har fremsat forslag til afgørelse den 14. september 2000,
afsagt følgende
Dom
Dommens præmisser
1 Ved stævning indleveret til Domstolens Justitskontor den 12. oktober 1999 har Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber i medfør af artikel 226 EF anlagt sag med påstand om, at det fastslås, at Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til EF-traktaten og Rådets direktiv 96/51/EF af 23. juli 1996 om ændring af direktiv 70/524/EØF om tilsætningsstoffer til foderstoffer (EFT L 235, s. 39) og Rådets direktiv 96/93/EF af 17. december 1996 om udstedelse af certifikater for dyr og animalske produkter (EFT 1997 L 13, s. 28), idet den ikke har vedtaget eller i hvert fald ikke har underrettet Kommissionen om de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme de nævnte direktiver.
2 Artikel 2, stk. 1, i direktiv 96/51 bestemmer:
»Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme:
a) følgende bestemmelser i artikel 1:
nr. 4: artikel 6, stk. 1, artikel 9d, stk. 2, artikel 9e, stk. 3, artikel 9f, 9g, 9h, 9i, 9j, 9n og 9o
nr. 10, 12, 19 og 20
den 1. april 1998
b) ...
De underretter straks Kommissionen herom.
...«
3 I artikel 9, stk. 1, i direktiv 96/93 er det fastsat:
»Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv inden den 1. januar 1998. De underretter straks Kommissionen herom.
...«
4 Da Kommissionen ikke havde modtaget underretning om bestemmelser til gennemførelse af direktiv 96/51 og 96/93 i italiensk ret, og da den ikke havde andre oplysninger, som gav den holdepunkter for at antage, at Den Italienske Republik havde efterkommet sin gennemførelsesforpligtelse, tilstillede Kommissionen ved skrivelse af 16. juli 1998 med hensyn til direktiv 96/51 og ved skrivelse af 3. juni 1998 med hensyn til direktiv 96/93 Den Italienske Republik en åbningsskrivelse med anmodning om, at Den Italienske Republik fremkom med sine bemærkninger inden for en frist på to måneder.
5 De italienske myndigheder besvarede ikke åbningsskrivelserne.
6 Kommissionen fandt herefter, at bestemmelserne til gennemførelse af artikel 2, stk. 1, litra a), i direktiv 96/51 og bestemmelserne i direktiv 96/93 endnu ikke var blevet vedtaget. Den fremsatte derfor den 11. december 1998 begrundede udtalelser over for Den Italienske Republik, som blev anmodet om at træffe de foranstaltninger, der var nødvendige for at efterkomme sine forpligtelser i henhold til de nævnte bestemmelser inden for en frist på to måneder fra meddelelsen af udtalelserne.
7 De italienske myndigheder svarede ved to skrivelser af 22. februar 1999, at de nationale foranstaltninger, der var nødvendige for at gennemføre direktiv 96/51 og 96/93, var under forberedelse.
8 Da Kommissionen ikke modtog yderligere oplysninger om gennemførelsen af de nævnte direktiver, har den besluttet at anlægge nærværende sag.
9 Den italienske regering har indrømmet, at vedtagelsen af og underretningen af Kommissionen om foranstaltningerne til gennemførelse af direktiv 96/51 og 96/93 er forsinket. Forsinkelsen skyldes ifølge regeringen den komplekse procedure, der skal følges i henhold til italiensk ret. Procedurerne med henblik på vedtagelsen af de pågældende bestemmelser har ifølge regeringen imidlertid nu nået deres afsluttende fase.
10 Det fremgår af de forklaringer, den italienske regering er fremkommet med, at artikel 2, stk. 1, litra a), i direktiv 96/51 samt bestemmelserne i direktiv 96/93 ikke er blevet gennemført inden for de fastsatte frister. Der må herefter for så vidt gives Kommissionen medhold.
11 Det må således fastslås, at Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 2, stk. 1, litra a), i direktiv 96/51 samt bestemmelserne i direktiv 96/93, idet den ikke inden for de fastsatte frister har sat de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme de nævnte bestemmelser.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
12 I henhold til procesreglementets artikel 69, stk. 2, pålægges det den tabende part at betale sagens omkostninger, hvis der er nedlagt påstand herom. Da Kommissionen har nedlagt påstand om, at Den Italienske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger og Den Italienske Republik har tabt sagen, bør det pålægges den at betale sagens omkostninger.
Afgørelse
På grundlag af disse præmisser
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN (Første Afdeling)
1) Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 2, stk. 1, litra a), i Rådets direktiv 96/51/EF af 23. juli 1996 om ændring af direktiv 70/524/EØF om tilsætningsstoffer til foderstoffer samt bestemmelserne i Rådets direktiv 96/93/EF af 17. december 1996 om udstedelse af certifikater for dyr og animalske produkter, idet den ikke inden for de fastsatte frister har sat de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme de nævnte bestemmelser.
2) Den Italienske Republik betaler sagens omkostninger.