62021TJ0330_RES
Sag T-330/21
EWC Academy GmbH
mod
Europa-Kommissionen
Rettens dom (Niende Afdeling) af 21. december 2022
»Socialpolitik – støtte til foranstaltninger med henblik på fremme af initiativer vedrørende virksomhedsrepræsentanter – indkaldelse af forslag VP/2020/008 – udelukkelse af europæiske samarbejdsudvalg, der ikke er juridiske personer – artikel 197, stk. 2, litra c), i forordning (EU) 2018/1046«
Den Europæiske Unions budget – finansiel støtte fra Unionen – støtte til foranstaltninger med henblik på fremme af initiativer vedrørende virksomhedsrepræsentanter – tilskudsprocedure og tilskudsaftale – indkaldelse af forslag – kriterier for støtteberettigelse – enheder, der ikke har status som juridisk person – elementer, der kan godtgøre sådanne enheders finansielle kapacitet – begrænset til beviser for, at der rådes over årsregnskaber eller egne bankkonti – ulovlighed
[Europa-Parlamentets og Rådets forordning 2018/1046, art. 197, stk. 2, litra c)]
(jf. præmis 37, 38, 39, 41 og 44 samt domskonkl.)
Resumé
Den 2. juni 2020 blev en indkaldelse af forslag vedrørende tildeling af støtte til foranstaltninger til fremme af initiativer inden for virksomhedsledelse offentliggjort (
1
). Inden for rammerne af en afgørelse truffet af Europa-Kommissionen (
2
) blev det i indkaldelsen af forslag præciseret, at de ansøgere, de hovedansøgere og de medansøgere, der var berettigede til at deltage i indkaldelsen, bl.a. skulle være juridiske personer eller repræsentanter for arbejdstagerne, såsom samarbejdsudvalg. Ligeledes var organisationer af arbejdsmarkedsparter, der ikke havde status som juridisk person i henhold til gældende national ret, berettigede til at indgive en ansøgning (
3
). Endelig anførtes det i indkaldelsen, at ansøgere, hovedansøgere og medansøgere skulle have en solid finansiel kapacitet med henblik på at opretholde sine aktiviteter under foranstaltningens varighed og om nødvendigt bidrage til finansieringen heraf.
Sagsøgeren, en uddannelses- og konsultationsvirksomhed, der er specialiseret i spørgsmål vedrørende repræsentation af grænsearbejdere, og de europæiske samarbejdsudvalg for virksomhederne Mayr-Melnhof Packaging samt DS Smith plc slog sig sammen i et konsortium med henblik på at besvare indkaldelsen af forslag. Den 30. juli 2020 indgav sagsøgeren en støtteansøgning og udpegede de ovennævnte europæiske samarbejdsudvalg som medansøgere (herefter »medansøgerudvalgene«). Ansøgningen var ledsaget af en erklæring på tro og love fra formændene for medansøgerudvalgene, der bekræftede, at de havde den nødvendige finansielle og operationelle kapacitet.
Kommissionen anmodede i første omgang sagsøgeren om at føre bevis for, at medansøgerudvalgene var registreret hos de nationale offentlige myndigheder. Sagsøgeren svarede, at deres stiftelse ikke krævede registrering, og at de var repræsenteret af deres formænd. Dernæst opfordrede Kommissionen sagsøgeren til at fremsende supplerende dokumenter, bl.a. formularen med overskriften »Juridisk enhed«. Som svar på denne anmodning erklærede sagsøgeren, at medansøgerudvalgene ikke var juridiske personer, og at der derfor ikke kunne fremlægges noget dokument herom.
I henhold til finansforordningen pålagde Kommissionen efterfølgende sagsøgeren at fremlægge bevis for et af de berørte europæiske samarbejdsudvalgs finansielle kapacitet ved at kræve at få udleveret udvalgets balance og resultatopgørelse. Sagsøgeren anførte, at denne ikke var i stand til at imødekomme denne anmodning.
Ved afgørelse af 14. april 2021 afslog Kommissionen sagsøgerens støtteansøgning som konsortiets koordinator, der var indgivet i forbindelse med indkaldelsen af forslag (herefter »den anfægtede afgørelse«). Kommissionen fandt navnlig, at medansøgerudvalgene ikke opfyldte betingelserne i finansforordningens artikel 197, stk. 2, litra c), og betingelserne i henhold til punkt 8.1 i indkaldelsen af forslag. Efter at det var blevet fastslået, at disse udvalg ikke var støtteberettigede, fandt Kommissionen, at sagsøgeren ikke opfyldte minimumskriteriet for at være støtteberettiget i punkt 6.1, litra b), i indkaldelsen af forslag, således at ansøgningen måtte afslås i sin helhed.
Ved et søgsmål anlagt i henhold til artikel 263 TEUF nedlagde sagsøgeren påstand om annullation af den anfægtede afgørelse. Sagsøgeren har til støtte for søgsmålet i det væsentlige fremsat tre anbringender om for det første tilsidesættelse af finansforordningens artikel 197, stk. 2, litra c), sammenholdt med punkt 8.1 i indkaldelsen af forslag, for det andet tilsidesættelse af samme forordnings artikel 197, stk. 3, og for det tredje tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning.
I sin dom gav Retten sagsøgeren medhold, idet den fastslog, at den anfægtede afgørelse var blevet vedtaget i strid med finansforordningen.
Denne sag foranledigede for første gang Retten til at fortolke finansforordningens artikel 197, stk. 2, litra c) (
4
), som omhandler deltagelse af enheder, der ikke har status som juridiske personer, i Den Europæiske Unions indkaldelser af forslag.
Rettens bemærkninger
Retten bemærkede, at formålet med finansforordningens artikel 197, stk. 2, litra c), er at gøre det muligt for enheder, der ikke er juridiske personer, på samme måde som juridiske personer at deltage i Unionens indkaldelser af forslag. I den forbindelse fremhævede Retten herved, at de oplysninger og de bilag, der er omhandlet i denne forordnings artikel 196, stk. 1, litra c), som er nødvendige for at godtgøre en finansiel kapacitet i forbindelse med en støtteansøgning, og som bl.a. består af resultatopgørelsen og balancen for op til de tre seneste afsluttede regnskabsår, ikke kan være de eneste elementer, der kan godtgøre, at der foreligger en sådan kapacitet. Desuden vil en fortolkning af finansforordningens artikel 197, stk. 2, litra c), som ville have til følge, at enheder, der ikke er juridiske personer, pålægges at fremlægge beviser, der generelt er forbundet ved besiddelsen af en sådan status, underminere denne bestemmelses effektive virkning ved at skabe hindringer for disses deltagelse i støtteansøgningerne.
Selv om de fremlagte elementer skal gøre det muligt at efterprøve, at enheden, der ikke er en juridisk person, er i stand til at frembyde garanti for beskyttelsen af Unionens finansielle interesser svarende til den, som en juridisk person frembyder, fastsætter finansforordningen ifølge Retten ikke, at disse elementer er begrænset til beviser for, at enhederne råder over årsregnskaber (balance og/eller resultatopgørelse) eller egne bankkonti.
(
1
) – Indkaldelse af forslag VP/2020/008 (information, consultation and participations of representations of undertakings) (herefter »indkaldelse af forslag«).
(
2
) – Kommissionens afgørelse C(2019) 6522 final af 16.9.2019 om vedtagelse af det årlige arbejdsprogram for 2020 for støtte og kontrakter vedrørende prærogativer og særlige kompetencer i Generaldirektoratet for »Beskæftigelse, Sociale Anliggender, Arbejdsmarkedsforhold og Inklusion« og udgør en finansieringsafgørelse.
(
3
) – I henhold til artikel 197, stk. 2, litra c), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) 2018/1046 af 18.7.2018 om de finansielle regler vedrørende Unionens almindelige budget, om ændring af forordning (EU) nr. 1296/2013, (EU) nr. 1301/2013, (EU) nr. 1303/2013, (EU) nr. 1304/2013, (EU) nr. 1309/2013, (EU) nr. 1316/2013, (EU) nr. 223/2014, (EU) nr. 283/2014 og afgørelse nr. 541/2014/EU og om ophævelse af forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 (EUT 2018, L 193, s. 1) (herefter »finansforordningen«).
(
4
) – Finansforordningens artikel 197, stk. 2, litra c), bestemmer, at enheder, der ikke har status som juridiske personer, er berettigede til at deltage i en indkaldelse af forslag, forudsat at de frembyder garanti for beskyttelsen af Unionens finansielle interesser svarende til dem, der frembydes af juridiske personer.