61984CJ0116_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved dom af 21 . marts 1984, indgaaet til Domstolen den 30 . april 1984, har Cour d ' appel de Bruxelles i medfoer af EOEF-traktatens artikel 177 forelagt et praejudicielt spoergsmaal vedroerende fortolkningen af Raadets forordning nr . 121/67 af 13 . juni 1967 om den faelles markedsordning for svinekoed ( EFT 1967, s . 42 ) og Raadets forordning nr . 805/68 af 27 . juni 1968 om den faelles markedsordning for oksekoed ( EFT 1968 I, s . 179 ).
2 Spoergsmaalet er blevet rejst under en straffesag mod en koeddetaillist, H . Roelstraete, som er tiltalt for at have solgt svine- og oksekoed til priser fastsat i strid med ministeriel bekendtgoerelse af 27 . marts 1975 ( Moniteur belge af 29 . marts 1975 ). Det bestemmes i denne bekendtgoerelses artikler 1 og 2, at de af koeddetaillister anvendte forbrugersalgspriser paa okse- og svinekoed, incl . mervaerdiafgift ikke maa overstige de beloeb, som fremkommer ved den vejede gennemsnitspris, forhoejet med en hoejeste fortjenstmargen paa 22 francs pr . kg og med mervaerdiafgiftens beloeb . Fortjenstmargenen er ved ministeriel bekendtgoerelse af 5 . januar 1980, som finder anvendelse paa de faktiske omstaendigheder i hovedsagen, forhoejet til 31 francs .
3 Tiltalte, H . Roelstraete, er ved tribunal correctionnel de Nivelles fundet skyldig i naevnte forhold, men har indanket foersteinstansens dom for Cour d ' appel de Bruxelles, hvor han blandt andet har gjort gaeldende, at den belgiske ordning er uforenelig med forordningerne nr . 121/67 og 805/68 og derfor ikke kan finde anvendelse .
4 Cour d ' appel de Bruxelles har fundet det noedvendigt at anmode Domstolen om at afgoere foelgende spoergsmaal :
»Er det foreneligt med forordningerne ( EOEF ) nr . 121/67 af 13 . juni 1967 og nr . 805/68 af 27 . juni 1968, at den nationale lovgiver fastsaetter omkostningerne i forbindelse med import og afsaetning af produkter inden for detailhandelen med svine- og oksekoed til et fast beloeb, som indbefatter den maksimale fortjenstmargen, dvs . detailhandlerens nettofortjeneste?«
5 Inden dette spoergsmaal besvares, bemaerkes, at Domstolen allerede to gange tidligere har haft lejlighed til at undersoege spoergsmaalet om, hvorvidt en priskontrolordning som den, der er fastsat ved ministeriel bekendtgoerelse af 27 . marts 1975, er forenelig med EF-retten ( jfr . domme af 29 . juni 1978, Dechmann, 154/77, Sml . s . 1573, og af 17 . januar 1980, Kefer og Delmelle, 95 og 96/79, Sml . s . 103 ).
6 I sidstnaevnte dom kendte Domstolen for ret, at forordning nr . 121/67 og forordning nr . 805/68 ikke er til hinder for, at en medlemsstat ensidigt fastsaetter en maksimal fortjenstmargen for detailsalg af svine- og oksekoed, som hovedsagelig beregnes paa grundlag af de indkoebspriser, der gaelder i de tidligere omsaetningsled, og som aendres i takt med udviklingen i disse priser, saafremt de indkoebspriser, der tjener til beregningen af margenen, forhoejes med de salgs- og indfoerselsomkostninger, som detailhandleren faktisk har afholdt i forsyningsleddet og ved salget til forbrugerne, og margenen fastsaettes paa et niveau, der ikke haemmer vareudvekslingen inden for Faellesskabet .
7 Den tvivl, som den nationale ret har givet udtryk for i forelaeggelsesdommen i denne sag, beror paa, at den fortolker den belgiske lovgivning saaledes, at den ikke, som angivet af Domstolen i dommen af 17 . januar 1980, foreskriver, at de indkoebspriser, der laegges til grund for beregningen af salgspriserne i detailleddet, ikke blot skal forhoejes med de omkostninger i forbindelse med indfoersel og afsaetning, som detailhandleren faktisk har afholdt i forsyningsleddet og ved salg til forbruger, men ogsaa skal forhoejes med et beloeb, svarende til detailhandlerens nettofortjeneste, men at den belgiske lovgivning foreskriver en fast, maksimal fortjenstmargen, der laegges til indkoebsprisen, og som omfatter saavel detailhandlerens omkostninger ved indfoersel og afsaetning samt hans fortjeneste .
8 Den belgiske regering har i sit indlaeg gjort gaeldende, at den nationale ret har givet Domstolen en unoejagtig beskrivelse af den belgiske lovgivning . Efter regerin gens opfattelse inkluderer den maksimale fortjenstmargen ikke, i modsaetning til hvad der fremgaar af forelaeggelsesdommen, de omkostninger, detailhandleren maatte have afholdt i forbindelse med indfoerslen . Omkostninger af denne art skal derimod laegges til de indkoebspriser, der anvendes i engrosleddet, og har foelgelig ingen indflydelse paa detailhandlerens fortjeneste .
9 Den belgiske regering finder, at denne fortolkning endvidere stoettes af ordlyden af den af »Inspection Générale Économique« udstedte »instruks nr . 223« af 21 . december 1979, som er rettet til de funktionaerer, det paahviler at anvende den belgiske prislovgivning, og hvori det praeciseres, at omkostningerne i forbindelse med indfoerslen under visse omstaendigheder skal laegges til de indkoebspriser, der anvendes i engrosleddet .
10 Det bemaerkes, at den nationale ret ved forelaeggelsen af det praejudicielle spoergsmaal lagde en anden fortolkning af den belgiske lovgivning til grund end den belgiske regering, og at det er den fortolkning, som den nationale ret har lagt til grund, Domstolen maa foelge under denne sag . I oevrigt fremgaar det af selve ordlyden af naevnte instruks, at detailhandleres omkostninger i forbindelse med indfoerslen kun i visse tilfaelde vil kunne laegges til indkoebspriserne, og at disse foelgelig ikke er inkluderet i den maksimale fortjenstmargen .
11 Det maa herefter, i overensstemmelse med forelaeggelsen fra den nationale ret, undersoeges, om det er foreneligt med EF-reglerne, og naermere bestemt forordningerne nr . 121/67 og 805/68, at en medlemsstat i lovgivningen fastsaetter en maksimal fortjenstmargen for detailsalg af okse- og svinekoed som laegges til de indkoebspriser, der anvendes i engrosleddet, og som skal daekke de omkostninger, detailhandleren har afholdt i forbindelse med indfoerslen, forsyningen og afsaetningen i detailleddet, samt hans fortjeneste .
12 Ifoelge tiltalte i hovedsagen, H . Roelstraete, er det i strid med de betingelser, som er fastsat i de omhandlede forordninger, at fastsaette en saadan maksimal fortjenstmargen, fordi der er risiko for, at detailhandleren helt mister sin nettofortjeneste eller endog lider tab paa grund af de omkostninger, han faktisk har maattet afholde i forbindelse med indfoersel og afsaetning . Dette er efter H . Roelstraete ' s opfattelse i strid med Domstolens praksis, hvoraf fremgaar, at detailhandleren skal have mulighed for at opnaa en rimelig fortjeneste for sin indsats .
13 Den belgiske regering har gjort gaeldende, at spoergsmaalet om, hvorvidt en ordning som den belgiske er forenelig med EF-retten, afhaenger af hvilket niveau den maksimale fortjenstmargen fastsaettes paa . Den finder, at den belgiske lovgivningsmagt har fastsat denne margen paa et saadant niveau, at den sikrer detailhandlerne en rimelig fortjeneste, hvilket i oevrigt bekraeftes af den omstaendighed, at den fastsaettes efter hoering af et organ, hvori samtlige interessegrupper er repraesenteret, nemlig prisreguleringsudvalget . Regeringen henviser endvidere til, at der hidtil kun er forekommet meget faa overtraedelser af prisordningen, at fortjenstmargenen er genstand for hyppige aendringer, og at de omtvistede lovbestemmelser ikke har givet anledning til klage over den belgiske regering fra de andre medlemsstater .
14 Ifoelge Kommissionen boer en saadan maksimal fortjenstmargen, som er fastsat i den belgiske lovgivning, ikke omfatte de omkostninger, som en detailhandler faktisk har afholdt i forbindelse med indfoerslen . Medregnes saadanne omkostninger i det faste beloeb, vil der efter Kommissionens opfattelse foreligge en foranstaltning med tilsvarende virkning som en kvantitativ restriktion, saafremt den omstaendighed, at omkostningerne medregnes, nedsaetter nettofortjenesten for den detailhandler, der har valgt at indfoere sine produkter fra de andre medlemsstater, og dermed haemmer indfoerslerne .
15 Inkluderes de oevrige omkostninger, detailhandleren har afholdt i forbindelse med forsyningen, i fortjenstmargenen, er der efter Kommissionens opfattelse en risiko for, at dette paavirker den prisdannelsesmekanisme, som er en foelge af de faelles markedsordninger, ogsaa selv om risikoen kun er af potentiel art . Kun de nationale retter kan foretage en konkret bedoemmelse heraf .
16 Kommissionen mener ikke, at der bestaar betaenkeligheder ved at inkludere omkostningerne i forbindelse med salg til forbruger i den maksimale fortjenstmargen, forudsat detailhandleren ikke herved afskaeres fra at opnaa en rimelig fortjeneste .
17 For at besvare det spoergsmaal, der er forelagt af den nationale ret, henvises til, at Domstolen i ovennaevnte dom af 17 . januar 1980 udtalte, at fastsaettelsen af en maksimal fortjenstmargen, som en detailhandler kan beregne sig ved salg til forbruger, principielt ikke kan bringe maalsaetningen for de faelles markedsordninger for okse- og svinekoed eller disses funktion i fare, forudsat fortjenstmargenen hovedsagelig beregnes paa grundlag af de indkoebspriser, der gaelder i produktions- og engrosleddet, og forudsat den ikke paavirker den prisordnings funktion, som de faelles markedsordninger er baseret paa .
18 I samme dom praeciseredes, at »dette er imidlertid ikke tilfaeldet, naar de paagaeldende indkoebspriser ikke tager tilstraekkeligt hensyn til de salgs- og indfoerselsomkostninger, som detailhandleren faktisk har afholdt saavel ved indkoebet som ved salget til forbrugerne, eller naar selve fortjenstmargenen er fastsat paa et niveau, som, naar henses til [de naermere bestemmelser for beregningen af indkoebspriserne], ikke kan sikre detailhandleren en rimelig afloenning for hans indsats« .
19 For at bedoemme, hvorvidt en ordning af den art, som er beskrevet i forelaeggelsesdommen, hvorefter der fastsaettes en maksimal fortjenstmargen, som daekker saavel omkostningerne i forbindelse med indfoersel, forsyning og afsaetning i detailleddet, er forenelig med retspraksis, boer virkningen af, at omkostningerne i forbindelse med indfoerslen er inkluderet i en saadan maksimal fortjenstmargen, foerst undersoeges .
20 I denne forbindelse henvises til dommen af 29 . november 1978 ( Pigs Marketing Board, 83/78, Sml . s . 2347 ), hvori Domstolen udtalte, at traktatens bestemmelser om afskaffelse af told- og handelsmaessige hindringer for samhandelen inden for Faellesskabet, isaer artiklerne 30 og 34 om afskaffelse af kvantitative restriktioner og alle foranstaltninger med tilsvarende virkning for henholdsvis import og eksport, er en integrerende del af den faelles markedsordning for svinekoed, saaledes som det fremgaar af artikel 19 i forordning nr . 121/67 . Det samme gaelder for den ved forordning nr . 805/68 oprettede faelles markedsordning for oksekoed, hvori artikel 22 bestemmer, at det i Faellesskabets interne handel er forbudt at anvende kvantitative restriktioner eller foranstaltninger med tilsvarende virkning .
21 En priskontrolordning af den art, som er beskrevet af den nationale ret, kan udgoere en foranstaltning med tilsvarende virkning som en kvantitativ indfoerselsrestriktion, saafremt den maksimale fortjenstmargen, der er foreskrevet for salg af okse- og svinekoed i detailleddet, er fastsat saaledes, at den omfatter de omkostninger, detailhandleren eventuelt har afholdt i forbindelse med indfoerslen . Ifoelge den naevnte ordning er fortjenstmargenen nemlig fastsat til et ensartet beloeb, uanset om detailhandleren foretager sine indkoeb paa det nationale marked, eller om han vaelger at importere sine varer og indkoebe dem direkte paa markederne i de oevrige medlemsstater . Nettofortjenesten for den detailhandler, der importerer sine varer fra de oevrige medlemsstater, nedsaettes nemlig herved med et beloeb svarende til omkostningerne i forbindelse med indfoerslen og er foelgelig mindre end den fortjeneste, som detailhandleren ville kunne opnaa ved at indkoebe sine varer paa det nationale marked .
22 En saadan ordning vil klart have en afskraekkende virkning for indfoerslerne fra de andre medlemsstater og vil tilskynde detailhandlerne til at foretage deres indkoeb paa det nationale marked . Ordningen er derfor i strid med traktatens artikel 30 samt artikel 19 i forordning nr . 121/67 og artikel 22 i forordning nr . 805/68 .
23 Hvad angaar de oevrige omkostninger, som er daekket af den maksimale fortjenstmargen, maa der sondres mellem de omkostninger, detailhandleren har afholdt i forsyningsleddet, og de omkostninger, der er afholdt i forbindelse med salg til forbruger .
24 Hvad angaar omkostninger af foerstnaevnte art, er der, som det med rette er blevet gjort gaeldende af Kommissionen, en, i hvert fald potentiel, risiko for, at det kan paavirke den ved forordningerne nr . 121/67 og nr . 805/68 etablerede prisdannelsesmekanisme, saafremt disse omkostninger inkluderes i den maksimale fortjenstmargen . Omkostningerne i forsyningsleddet kan nemlig variere, navnlig i forhold til afstanden mellem indkoebsstederne og den enkelte detailhandlers forretningssted . I visse tilfaelde kan den omstaendighed, at de naevnte omkostninger er inkluderet i den maksimale fortjenstmargen, saaledes for visse detailhandleres vedkommende medfoere en fastfrysning af detailprisen og derved paavirke distributionsnettet for okse- og svinekoed i de omraader, der ligger fjernest fra indkoebscentrene, og derved tillige have virkninger saavel for den ved de omhandlede faelles markedsordninger etablerede prisfastsaettelsesmekanisme som for samhandelen inden for Faellesskabet .
25 Da denne virkning imidlertid, som anfoert, kun er af potentiel karakter, tilkommer det de nationale retter at tage stilling til, om ordningen har haft en saadan virkning i de konkrete tilfaelde, som er forelagt dem .
26 Derimod indebaerer den omstaendighed, at de omkostninger i forbindelse med afsaetningen, som detailhandlerne har afholdt ved salg til forbruger, er daekket af den maksimale fortjenstmargen og dermed inkluderet i et fast beloeb og altsaa ikke baseret paa de omkostninger, som hver enkelt detailhandler faktisk har afholdt, ikke i sig selv en risiko for, at den paavirker den ved de faelles markedsordninger for okse- og svinekoed etablerede prisfastsaettelsesmekanisme eller paavirker samhandelen inden for Faellesskabet, forudsat dette faste beloeb ikke er vilkaarligt fastsat og i alt fald giver detailhandlerne mulighed for at opnaa en rimelig fortjeneste for deres indsats .
27 Det tilkommer tillige de nationale retter at afgoere, hvorvidt de bestemmelser i den nationale lovgivning, som det paahviler dem at anvende, opfylder de ovenfor naevnte betingelser .
28 Den nationale ret har i forelaeggelsesdommen anfoert, at omkostningerne ved salg til forbruger veksler fra sted til sted og at den maksimale fortjenstmargen for nogle detailhandleres vedkommende derfor er tilstraekkelig stor til at daekke deres omkostninger i forbindelse med afsaetningen og til at sikre dem en rimelig fortjeneste, men ikke tilstraekkelig stor for andre detailhandlere, som afholder stoerre omkostninger .
29 Det bemaerkes, som Kommissionen med rette har gjort gaeldende, at faellesskabsretten ikke er til hinder for, at visse koeddetaillister udelukkes fra markedet som foelge af, at der indfoeres en maksimal fortjenstmargen, der ikke er tilstraekkelig stor til at daekke deres omkostninger ved salg i detailleddet, naar disse omkostninger er saerlig hoeje . Det er nemlig ikke blevet godtgjort, at den omstaendighed, at nogle detailhandlere eventuelt forsvinder fra markedet, enten skulle beroere selve prisordningens funktion eller samhandelen inden for Faellesskabet . Fandtes der derimod et vaesentligt antal detailhandlere, som blev bragt i vanskeligheder paa grund af den maksimale fortjenstmargen, kunne dette vaere et holdepunkt for, at margenen ikke er tilstraekkelig stor til at sikre detailhandlerne en rimelig fortjeneste for deres indsats og som foelge heraf er i strid med faellesskabsrettens krav .
30 Af disse grunde vil det spoergsmaal, der er forelagt af den nationale ret, herefter vaere at besvare som foelger :
1 ) En ordning i en medlemsstat, hvorved der udoeves kontrol med detailpriserne for okse- og svinekoed, bestaaende i et paalaeg til detailhandlerne om ikke at saelge deres varer til forbrugerne til en hoejere pris end den indkoebspris, de har betalt i engrosleddet, forhoejet med en maksimal fortjenstmargen, der bl.a . omfatter de omkostninger, detailhandlerne eventuelt har afholdt i forbindelse med indfoerslen, er en foranstaltning med tilsvarende virkning som en kvantitativ restriktion, der er i strid med EOEF-traktatens artikel 30, artikel 19 i forordning nr . 121/67 og artikel 22 i forordning nr . 805/68 ;
2 ) en saadan ordning er endvidere uforenelig med forordningerne nr . 121/67 og nr . 805/68, naar den maksimale fortjenstmargen omfatter de omkostninger, detailhandlerne har afholdt i forbindelse med deres indkoeb, og dette paavirker distributionsnettet for okse- og svinekoed i visse omraader ;
3 ) faellesskabsretten er ikke til hinder for, at fortjenstmargenen, foruden detailhandlerens fortjeneste, tillige kun omfatter de omkostninger, detailhandlerne har afholdt i forbindelse med salg til forbruger, forudsat den ikke fastsaettes vilkaarligt, men goer det muligt for detailhandlerne at opnaa en rimelig fortjeneste for deres indsats .
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
31 De udgifter, der er afholdt af den belgiske regering og af Kommissionen, der har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke godtgoeres . Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger .
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN ( fjerde afdeling )
vedroerende det spoergsmaal, som er forelagt den af Cour d ' appel de Bruxelles ved dom af 21 . marts 1984, for ret :
1 ) En ordning i en medlemsstat, hvorved der udoeves kontrol med detailpriserne for okse- og svinekoed, bestaaende i et paalaeg til detailhandlerne om ikke at saelge deres varer til forbrugerne til en hoejere pris end den indkoebspris, de har betalt i engrosleddet, forhoejet med en maksimal fortjenstmargen, der bl.a . omfatter de omkostninger, detailhandlerne eventuelt har afholdt i forbindelse med indfoerslen, er en foranstaltning med tilsvarende virkning som en kvantitativ restriktion, der er i strid med EOEF-traktatens artikel 30, artikel 19 i forordning nr . 121/67 og artikel 22 i forordning nr . 805/68 .
2 ) En saadan ordning er endvidere uforenelig med forordningerne nr . 121/67 og nr . 805/68, naar den maksimale fortjenstmargen omfatter de omkostninger, detailhandlerne har afholdt i forbindelse med deres indkoeb, og dette paavirker distributionsnettet for okse- og svinekoed i visse omraader .
3 ) Faellesskabsretten er ikke til hinder for, at fortjenstmargenen, foruden detailhandlerens fortjeneste, tillige kun omfatter de omkostninger, detailhandlerne har afholdt i forbindelse med salg til forbruger, forudsat den ikke fastsaettes vilkaarligt, men goer det muligt for detailhandlerne at opnaa en rimelig fortjeneste for deres indsats .