61984CJ0066_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved staevning, indgivet til Domstolens justitskontor den 13 . marts 1984, har virksomheden Ferriere di Borgaro SpA, Borgaro Torinese, i medfoer af EKSF-traktatens artikel 36, stk . 2, anlagt sag med paastand om annullation og, subsidiaert, aendring af Kommissionens beslutning af 26 . januar 1984 vedroerende en boede paalagt i henhold til EKSF-traktatens artikel 58 .
2 Det fastslaas i den anfaegtede beslutning, at »overskridelsen med 1 265 tons af den Borgaro for foerste kvartal 1982 meddelte produktionskvota for produkter under gruppe VI er en overtraedelse af beslutning nr . 1831/81/EKSF« ( artikel 1 ), og at sagsoegeren foelgelig paalaegges en boede paa 71 857 ECU svarende til 98 609 361 lire ( artikel 2 ).
3 Det bemaerkes, at Kommissionens beslutning nr . 1831/81 af 24 . juni 1981 om indfoerelse af en overvaagningsordning og et nyt system for produktionskvotaer for visse produkter for virksomheder i jern- og staalindustrien ( EFT L 180, s . 1 ) har lempet det kvotasystem for staalproduktionen, som oprindelig blev indfoert ved Kommissionens beslutning nr . 2794/80 af 31 . oktober 1980 ( EFT L 291, s . 1 ), saaledes at alene produktionen af visse grupper valsede produkter, men derimod ikke produktionen af raastaal, fortsat var omfattet af kvotasystemet .
4 Det fremgaar af sagen, at Ferriere di Borgaro, som fremstiller specialstaal, herunder almindelige staalknipler med et sidemaal paa mindre end 50 mm, under systemet efter beslutning nr . 2794/80 ved en fejltagelse havde opfoert de paagaeldende knipler under kvotaen for raastaal og ikke under kvotaen for valsede produkter . Som foelge heraf fik virksomheden i henhold til systemet efter beslutning nr . 1831/81 tildelt en i forhold til sin tidligere produktion staerkt nedsat produktionskvota for valset handelsstaal . For saa vidt angaar specielt det her omtvistede foerste kvartal af 1982, blev produktionskvotaen og den del heraf, som kunne leveres paa det faelles marked, fastsat til henholdsvis 1 185 og 1 169 tons .
5 Da virksomheden fandt disse kvotaer utilstraekkelige, anmodede den i en raekke telexmeddelelser af 19 ., 22 . og 28 . januar samt 22 . og 31 . marts 1982 om en forhoejelse . Foerst ved beslutning af 19 . april 1982 efterkom Kommissionen imidlertid anmodningen, idet den forhoejede produktionskvotaen og den del, som kunne leveres paa det faelles marked, til henholdsvis 5 419 og 5 646 tons . Inden aendringen havde Kommissionen ved sine inspektoerer den 27 . februar 1982 foretaget en efterproevelse paa stedet af sagsoegerens oplysninger .
6 Da produktionskvotaerne saaledes foerst efter udloebet af det paagaeldende kvartal blev korrekt fastsat, havde sagsoegeren i mellemtiden overskredet sin produktionskvota for kvartalet med 1 265 tons, saaledes som det er fastslaaet i den anfaegtede beslutning . Efterfoelgende begraensede virksomheden imidlertid sin produktion, saaledes at den i aarets andet kvartal fremstillede 788 tons mindre end den tildelte produktionskvota .
7 I praeamblen til den anfaegtede boedebeslutning har Kommissionen stoettet sig paa den betragtning »at produktionskvotaen for foerste kvartal 1982 og den del af kvotaen, som kunne leveres paa det faelles marked, foerst blev fastsat paa grundlag af de af Borgaro fejlagtigt oplyste produktions- og referencemaengder, hvorfor virksomheden ifoelge EKSF-traktatens artikel 47 kan paalaegges boeder og tvangsboeder, og at den fejlagtige oplysning ikke kan betragtes som en haendelig og isoleret begivenhed, da virksomheden ikke siden juli 1981 har givet oplysninger om sin produktion med henblik paa erlaeggelse af afgifter og heller ikke har betalt afgifter, hvilket forhold er genstand for Kommissionens beslutning af 3 . juni 1983, hvorved virksomheden tilpligtes at betale de skyldige beloeb i henhold til bestemmelserne vedroerende EKSF-afgifter« .
8 For saa vidt angaar boedens stoerrelse, fastslaas det indledningsvis i betragtningerne, at der ifoelge EKSF-traktatens artikel 58 kan paalaegges boeder op til et beloeb svarende til den uretmaessige produktion . Derefter praeciseres det, at boeden i medfoer af artikel 12 i ovennaevnte beslutning nr . 1831/81 normalt beloeber sig til 75 ECU/t overskridelse, men at den kan forhoejes til det dobbelte, hvis en virksomheds produktion overskrider kvotaen med 10% eller mere, eller hvis virksomheden allerede i et af de foregaaende kvartaler har overskredet sin kvota eller sine kvotaer .
9 Det anfoeres yderligere i betragtningerne, at boeden for underskudsgivende virksomheder kan forhoejes med 10% til 82,5 ECU/t overskridelse, hvis virksomheden alle- rede i et af de foregaaende kvartaler har overskredet sin eller sine kvota, eller hvis overskridelserne er paa 10% eller mere . For saa vidt angaar den foreliggende sag, anfoeres det, at »i dette tilfaelde skal der, naar henses til den usikkerhed, som virksomheden befandt sig i i foerste kvartal 1982, og oensket om at udligne kvotaoverskridelsen for foerste kvartal for saaledes delvis at berigtige situationen, paalaegges en boede for den udlignede del af overskridelsen, dvs . 788 tons, paa 41,25 ECU/t overskridelse, hvilket svarer til en boedesats paa halvdelen af den sats, som anvendes paa den ikke udlignede overskridelse paa 477 tons« .
10 Sagsoegeren har anlagt sag med paastand om annullation af den omtvistede boedebeslutning, subsidiaert nedsaettelse af boeden . Til stoette herfor har sagsoegeren anfoert dels, at der foreligger magtfordrejning, dels at beslutningen er klart urimelig .
Magtfordrejning
11 Ferriere di Borgaro har paaberaabt sig magtfordrejning, idet virksomheden har anfoert, at Kommissionen ved at paalaegge den en boede for at have overskredet kvotaen i virkeligheden straffede virksomheden for at have tilsidesat afgifts- og oplysningspligten . Dette fremgaar af beslutningens betragtninger, hvorefter konstateringen af de urigtige oplysninger om produktion og referencemaengde saettes i relation til konstateringen af, at sagsoegeren heller ikke havde givet oplysninger om sin produktion med henblik paa erlaeggelse af afgifter og ikke laengere betalte disse afgifter .
12 Heroverfor har Kommissionen anfoert, at de naevnte betragtninger netop viser, at tilsidesaettelse af afgifts- og oplysningspligten var behandlet i en saerskilt beslutning . Den oenskede blot ved den omtvistede passus at fremhaeve, at den sagsoegende virksomhed selv var ansvarlig for den oprindelige tildeling af de urigtige kvoter, fordi den havde undladt at give rigtige oplysninger .
13 Det fremgaar af selve ordlyden af den foernaevnte betragtning, at formaalet var at underbygge konstateringen af, at den oprindelige fejlagtige fastsaettelse af produktionskvotaen var en direkte foelge af, at sagsoegeren havde tilsidesat sin oplysningspligt . Henvisningen til beslutningen af 3 . juni 1983, hvorved sagsoegeren blev paalagt en sanktion for at have tilsidesat afgiftspligten, viser netop, at dette forhold ikke var omfattet af den her anfaegtede beslutning . Det kan derfor ikke fastslaas, at den
anfaegtede beslutning havde et andet formaal end at paalaegge en boede for den skete kvotaoverskridelse .
14 Anbringendet kan derfor ikke laegges til grund .
Spoergsmaalet om beslutningen klart er urimelig
15 For saa vidt angaar anbringendet, hvorefter beslutningen er klart urimelig, har Ferriere di Borgaro gjort gaeldende, at Kommissionen undlod at tage de saerlige omstaendigheder i betragtning, hvorunder kvotaoverskridelsen fandt sted, navnlig det forhold, at Kommissionen maatte anses for at vaere ansvarlig for overskridelsen . Sagsoegeren har her for det foerste anfoert, at det ikke fremgik klart, under hvilken gruppe knipler med et sidemaal paa mindre end 50 mm skulle henfoeres i henhold til beslutning nr . 2794/80, og at Kommissionens inspektoerer i oevrigt ikke havde gjort opmaerksom paa, at kniplerne var opfoert under en forkert gruppe . For det andet har den sagsoegende virksomhed bemaerket, at det ikke fremgik klart af faellesskabsreglerne, hvilke tilfaelde der ikke var omfattet af kvotasystemet, og at den derfor ikke kunne vide, at den havde pligt til at give oplysning om sin produktion . Endelig har sagsoegeren anfoert, at Kommissionen ikke i tilstraekkelig grad tog hensyn til, at aendringsbeslutningen trods gentagne henvendelser foerst blev udstedt efter udloebet af det paagaeldende kvartal .
16 Kommissionen har heroverfor anfoert, at sagsoegeren bar hovedansvaret for den sanktionsbelagte overskridelse, idet dennes urigtige oplysninger om arten af virksomhedens produktion dannede grundlaget for den oprindelige fejlagtige tildeling af kvotaen . Faellesskabsbestemmelserne om klassificeringen af de paagaeldende varer er klare . Ifoelge Kommissionen henvises der i beslutning nr . 2794/80 i denne forbindelse til spoergeskemaerne Eurostat 2-13 og 2-11, som atter henviser til Euronorm-bestemmelserne, som er tilsendt de beroerte virksomheder . Det fremgaar ligeledes klart af faellesskabsbestemmelserne, at kvotasystemets fritagelsesbestemmelser ikke finder anvendelse paa sagsoegeren . Endelig kan argumentet om, at beslutningen ikke blev truffet rettidigt, ifoelge Kommissionen ikke laegges til grund, for saa vidt en frist paa tre maaneder mellem modtagelsen af den foerste anmodning om en aendring og udstedelsen af aendringsbeslutningen maa anses for rimelig, navnlig naar henses til, at der forinden skulle gennemfoeres en kontrol paa stedet . Under alle omstaendigheder var virksomheden i besiddelse af alle noedvendige oplysninger til selv at beregne sin kvota senest 22 . marts 1982, hvilket fremgaar af dens telexmeddelelse af samme dato, og i oevrigt havde Kommissionen allerede i beslutningen taget hensyn til de formildende omstaendigheder, som skyldtes den paastaaede forsinkelse .
17 Det bemaerkes foerst, at sagsoegeren i medfoer af beslutning nr . 2794/80 var forpligtet til, hvad virksomheden da heller ikke bestrider, at give Kommissionen oplysning om sin staalproduktion med angivelse af, hvilken del der skulle henfoeres dels under gruppen raastaal dels under gruppen valsede produkter . Virksomheden bar saaledes ansvaret for foelgerne af en urigtig oplysning, uanset om denne vedroerer den samlede produktionsmaengde eller opdelingen heraf paa de forskellige produktgrupper . Den kan ikke frigoere sig for dette ansvar under paaberaabelse af, at Kommissionens inspektoerer, som har til opgave at overvaage, at faellesskabsreglerne overholdes, ikke straks konstaterede, at oplysningerne var urigtige .
18 Sagsoegerens ansvar, for saa vidt angaar foelgerne af de urigtige oplysninger, kan heller ikke bortfalde eller lempes, fordi det som haevdet af sagsoegeren ikke fremgaar tilstraekkelig klart af faellesskabsreglerne, under hvilken gruppe de omhandlede knipler skal henfoeres . Det fremgaar nemlig af Kommissionens oplysninger, som sagsoegeren ikke har bestridt, at beslutning nr . 2794/80 indirekte ved henvisning til spoergeskemaerne Eurostat 2-11 og 2-13 henviser til Euronorm-bestemmelserne, som var blevet tilsendt de paagaeldende erhvervsdrivende, og hvoraf det fremgaar, at staalknipler med et sidemaal paa mindre end 50 mm skal henfoeres under valsede produkter, jfr . bilag I og II/2 til beslutning nr . 2794/80 og ikke under raastaal, jfr . beslutningens bilag II/1 .
19 Den sagsoegende virksomhed kan heller ikke paaberaabe sig, hvilket Kommissionen i oevrigt ogsaa har bestridt, at den mente, at den ikke forud for foerste kvartal 1982 var omfattet af kvotasystemet . Dette argument kan ikke laegges til grund, da fritagelsesbestemmelserne ikke gjaldt oplysningspligten . Artikel 4 i beslutning nr . 1831/81, som aendret ved beslutning nr . 1832/81, bestemmer nemlig udtrykkeligt, at »uden at det i oevrigt beroerer de forpligtelser vedroerende oplysning og den kontrol, som er fastsat ved denne beslutning«, er visse virksomheder ikke underkastet kvotasystemet .
20 For saa vidt angaar argumentet, hvorefter beslutningen om aendring af produktionskvotaen blev udstedt for sent, maa det derimod anerkendes, at selv om ansvaret for den oprindelige urigtige tildeling af kvotaen som ovenfor fastslaaet paahviler sagsoegeren, var Kommissionen ikke af den grund fritaget for hurtigst muligt at aendre kvotaen, saa snart sagsoegeren havde oplyst den om sin fejltagelse, og de noedvendige efterproevelser havde bekraeftet, at kvotaen var fastsat paa et forkert grundlag . I den foreliggende sag blev den foerste ansoegning om aendring indgivet til Kommissionen den 19 . januar 1982, og den 27 . februar samme aar gennemfoerte Kommissionens inspektoerer kontrolbesoeg . AEndringsbeslutningen blev imidlertid foerst udstedt den 19 . april 1982, dvs . efter udloebet af det paagaeldende kvartal, tre maaneder efter tidspunktet for den foerste ansoegning om aendring og naesten to maaneder efter kontrolbesoeget .
21 Herefter kan det fastslaas, at Kommissionen ikke rettidigt aendrede sin urigtige beslutning, hvilket hindrede sagsoegeren i at tilrettelaegge sin produktion paa en saadan maade, at kvotaen for det paagaeldende kvartal ikke blev overskredet . Selv om det som anfoert af Kommissionen maa antages, at sagsoegeren selv var i stand til at beregne sin kvota senest i loebet af marts 1982, kan det ikke desto mindre fastslaas, at den sagsoegte institution ikke tilskyndede sagsoegeren til en saadan handling, da det ikke paa nogen maade fremgaar af sagen, at Kommissionens tjenestegrene allerede inden meddelelsen af aendringsbeslutningen gjorde sagsoegeren opmaerksom paa, hvilken endelig kvota denne kunne forvente at faa tildelt .
22 Selv om disse omstaendigheder ikke indebaerer, at sagsoegeren ikke kan antages at have overtraadt faellesskabsreglerne, og saaledes ikke kan begrunde en annullation af den anfaegtede beslutning, kan de imidlertid danne grundlag for en nedsaettelse af boeden .
23 Det bestemmes nemlig i artikel 12 i beslutning nr . 1831/81, at boeden normalt beloeber sig til 75 ECU/t overskridelse undtagen i visse saerlige tilfaelde, hvor blandt andet en overskridelse paa 10% eller mere kan begrunde, at normalsatsen fraviges . Selv om den tildelte kvota i den foreliggende sag faktisk blev overskredet med mere end 10%, boer der dog tages hensyn til den usikkerhed, som virksomheden befandt sig i i det omhandlede kvartal, fordi Kommissionen ikke rettidigt udstedte sin aendringsbeslutning, og fordi sagsoegeren nedsatte sin produktion betydeligt i det foelgende kvartal . Naar henses til disse momenter, finder Domstolen det hensigtsmaessigt, at boeden principielt fastsaettes paa grundlag af normalsatsen uden forhoejelse, nemlig 75 ECU/t overskridelse .
24 For saa vidt sagsoegeren ved at nedsaette produktionen i det foelgende kvartal udlignede den tidligere kvotaoverskridelse, boer der imidlertid, for saa vidt angaar den del af overskridelsen, som blev udlignet, dvs . 788 tons, naar henses til de saerlige omstaendigheder, som her bevirkede, at der i laengere tid bestod usikkerhed med hensyn til sagsoegerens kvota, anvendes en boedesats svarende til en tredjedel af normalsatsen, nemlig 25 ECU/t overskridelse .
25 Af de ovenfor anfoerte grunde vil den paalagte boede vaere at nedsaette til 477 × 75 ECU + 788 × 25 ECU = 55 475 ECU ( 76 128 342 LIT ), idet sagsoegte i oevrigt vil vaere at frifinde .
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
26 I henhold til procesreglementets artikel 69, stk . 2, doemmes den tabende part til at afholde sagens omkostninger . Domstolen kan imidlertid i medfoer af artikel 69, stk . 3, ophaeve sagsomkostningerne helt eller delvis, hvis hver af parterne henholdsvis taber eller vinder paa et eller flere punkter, eller hvor der foreligger ganske saerlige grunde .
27 Da baade sagsoegeren og Kommissionen delvis har tabt sagen, ophaeves sagsomkostningerne .
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN ( tredje afdeling )
1 ) Den sagsoegeren paalagte boede nedsaettes til 55 475 ECU ( 76 128 342 LIT ).
2 ) I oevrigt frifindes sagsoegte .
3 ) Hver part betaler sine omkostninger .