62022CJ0546
DOMSTOLENS DOM (Syvende Afdeling)
4. oktober 2024 (
*1
)
»Præjudiciel forelæggelse – pakkerejser og sammensatte rejsearrangementer – direktiv (EU) 2015/2302 – artikel 12, stk. 3 – rejsearrangørens opsigelse af en aftale om en pakkerejse – uundgåelige og ekstraordinære omstændigheder – rejsens gennemførelse forhindret som følge af sådanne omstændigheder – officiel anbefaling om at fraråde rejser til destinationslandet som følge af spredningen af covid-19«
I sag C-546/22,
angående en anmodning om præjudiciel afgørelse i henhold til artikel 267 TEUF, indgivet af Oberster Gerichtshof (øverste domstol, Østrig) ved afgørelse af 29. juni 2022, indgået til Domstolen den 16. august 2022, i sagen
GF
mod
Schauinsland-Reisen GmbH,
har
DOMSTOLEN (Syvende Afdeling),
sammensat af afdelingsformanden, F. Biltgen, formanden for Anden Afdeling, A. Prechal (refererende dommer), som fungerende dommer i Syvende Afdeling, og dommer N. Wahl,
generaladvokat: L. Medina,
justitssekretær: A. Calot Escobar,
på grundlag af den skriftlige forhandling,
efter at der er afgivet indlæg af:
–
GF ved Rechtsanwalt A. Konrad,
–
Schauinsland-Reisen GmbH ved Rechtsanwalt M. Wukoschitz,
–
den græske regering ved A. Dimitrakopoulou, C. Kokkosi og E. Tsaousi, som befuldmægtigede,
–
Europa-Kommissionen ved B.-R. Killmann og I. Rubene, som befuldmægtigede,
og idet Domstolen efter at have hørt generaladvokaten har besluttet, at sagen skal pådømmes uden forslag til afgørelse,
afsagt følgende
Dom
1
Anmodningen om præjudiciel afgørelse vedrører fortolkningen af artikel 12, stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2015/2302 af 25. november 2015 om pakkerejser og sammensatte rejsearrangementer samt om ændring af forordning (EF) nr. 2006/2004 og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/83/EU og om ophævelse af Rådets direktiv 90/314/EØF (EUT 2015, L 326, s. 1).
2
Denne anmodning er blevet indgivet i forbindelse med en tvist mellem GF og Schauinsland-Reisen GmbH vedrørende et krav fremsat af GF over for Schauinsland-Reisen for sidstnævntes opsigelse af pakkerejsen indgået mellem disse parter, som indtraf som følge af offentliggørelsen af en officiel anbefaling om at fraråde rejsende at tage til destinationslandet.
Retsforskrifter
EU-retten
3
29.-32. betragtning til direktiv 2015/2302 har følgende ordlyd:
»(29)
Under hensyntagen til de særlige forhold ved aftaler om pakkerejser bør der træffes bestemmelse om aftaleparternes rettigheder og forpligtelser i perioden før og efter pakkerejsens begyndelse, navnlig når pakkerejsen ikke leveres i overensstemmelse med aftalen, eller der sker en ændring i visse omstændigheder.
(30)
Da pakkerejser ofte købes lang tid i forvejen, kan der indtræde uforudsete begivenheder. [...]
(31)
Rejsende bør også kunne opsige aftalen om en pakkerejse når som helst inden pakkerejsens begyndelse mod betaling af et passende og begrundet opsigelsesgebyr under hensyntagen til forventede omkostningsbesparelser og indtægter fra afsættelse af rejseydelserne til anden side. De bør også have ret til at opsige aftalen om en pakkerejse uden betaling af et opsigelsesgebyr, når leveringen af pakkerejsen vil blive væsentligt berørt af uundgåelige og ekstraordinære omstændigheder. Dette kan f.eks. omfatte krigsførelse, andre alvorlige sikkerhedsproblemer såsom terrorisme, betydelige risici for menneskers sundhed såsom udbrud af en alvorlig sygdom på rejsedestinationen eller naturkatastrofer såsom oversvømmelser, jordskælv eller vejrforhold, der gør det umuligt at rejse sikkert til destinationen som fastsat i aftalen om pakkerejsen.
(32)
I særlige situationer bør rejsearrangøren også have ret til at opsige aftalen om pakkerejsen inden pakkerejsens begyndelse uden at betale erstatning [...]«
4
Dette direktivs artikel 1 med overskriften »Genstand« fastsætter følgende:
»Formålet med dette direktiv er at bidrage til det indre markeds funktion og til opnåelse af et højt forbrugerbeskyttelsesniveau, der er så ensartet som muligt, ved at tilnærme visse forhold i medlemsstaternes love og administrative bestemmelser vedrørende aftaler, der indgås mellem rejsende og erhvervsdrivende, om pakkerejser og sammensatte rejsearrangementer.«
5
Følgende fremgår af det nævnte direktivs artikel 3 med overskriften »Definitioner«:
»I dette direktiv forstås ved:
[...]
12)
»uundgåelige og ekstraordinære omstændigheder«: en situation, som den part, der påberåber sig en sådan situation, ikke har nogen indflydelse på, og hvis konsekvenser ikke kunne afværges, selv hvis der var blevet truffet alle rimelige foranstaltninger
[...]«
6
Artikel 12 i direktiv 2015/2302 med overskriften »Opsigelse af aftalen om en pakkerejse og fortrydelsesret inden pakkerejsens begyndelse« fastsætter følgende i stk. 2 og 3:
»2.   [...] [D]en rejsende [har] ret til at opsige aftalen om pakkerejsen inden pakkerejsens begyndelse uden at betale noget opsigelsesgebyr i tilfælde af uundgåelige og ekstraordinære omstændigheder, der indtræffer på rejsedestinationen eller i umiddelbar nærhed heraf, og som væsentligt berører leveringen af pakkerejsen, eller som i væsentlig grad berører befordringen af passagerer til destinationen. I tilfælde af opsigelse af aftalen om pakkerejsen i henhold til dette stykke har den rejsende ret til fuld refusion af alle betalinger for pakkerejsen, men har ikke ret til yderligere kompensation.
3.   Rejsearrangøren kan opsige aftalen om pakkerejsen og give den rejsende fuld refusion af alle betalinger for pakkerejsen, men hæfter ikke for yderligere kompensation, hvis:
[...]
b)
rejsearrangøren er forhindret i at opfylde aftalen på grund af uundgåelige og ekstraordinære omstændigheder og underretter den rejsende om opsigelsen af kontrakten snarest muligt inden pakkerejsens begyndelse.«
7
Dette direktivs artikel 13 med overskriften »Ansvar for levering af pakkerejsen« bestemmer følgende i stk. 3:
»Hvis nogle af rejseydelserne ikke leveres i overensstemmelse med aftalen om pakkerejsen, afhjælper rejsearrangøren manglen, medmindre dette:
a)
er umuligt, eller
b)
medfører uforholdsmæssige omkostninger under hensyntagen til manglens omfang og værdien af de berørte rejseydelser.
Hvis rejsearrangøren i overensstemmelse med nærværende stykkes første afsnit, litra a) eller b), ikke afhjælper manglerne, finder artikel 14 anvendelse.«
8
Det nævnte direktivs artikel 16 med overskriften »Forpligtelse til at yde bistand« fastsætter følgende:
»Medlemsstaterne sikrer, at rejsearrangøren yder rejsende, der er i vanskeligheder, passende bistand hurtigst muligt, herunder i forbindelse med de omstændigheder, der er nævnt i artikel 13, stk. 7, navnlig ved at
a)
give relevante oplysninger om lægehjælp, lokale myndigheder og konsulær bistand, og
b)
bistå den rejsende med at foretage fjernkommunikation og hjælpe den rejsende med at træffe alternative rejsearrangementer.
Rejsearrangøren skal kunne opkræve et rimeligt gebyr for denne bistand, hvis vanskeligheden skyldes den rejsendes forsætlige eller uagtsomme adfærd. Dette gebyr må under ingen omstændigheder overstige rejsearrangørens reelle omkostninger.«
Østrigsk lovgivning
9
I henhold til § 10, stk. 3, nr. 2, i Bundesgesetz über Pauschalreisen und verbundene Reiseleistungen (Pauschalreisegesetz – PRG) (pakkerejseloven) af 24. april 2017 (BGBl. I, 50/2017) i den affattelse, der finder anvendelse på tvisten i hovedsagen, kan rejsearrangøren inden pakkerejsens begyndelse opsige den pågældende aftale om pakkerejsen mod fuld refusion af alle betalinger for denne pakkerejse, men hæfter ikke for yderligere kompensation, hvis rejsearrangøren er forhindret i at opfylde aftalen på grund af uundgåelige og ekstraordinære omstændigheder og underretter den rejsende om sin opsigelse af aftalen snarest muligt, dog senest inden pakkerejsens begyndelse.
Tvisten i hovedsagen og de præjudicielle spørgsmål
10
Den 13. maj 2020 indgik GF, en praktiserende speciallæge, og dennes hustru en aftale med Schauinsland-Reisen om en pakkerejse til Maldiverne i perioden fra den 26. december 2020 til den 2. januar 2021, som var arrangeret af Schauinsland-Reisen. Den samlede pris for denne pakkerejse var på 8620 EUR.
11
Fra december 2020 forelå der på grund af de sundhedsmæssige risici, som covid-19-pandemien medførte, en advarsel på det højeste niveau mod at rejse til Maldiverne, som var offentliggjort af Außenministerium (det østrigske udenrigsministerium), hvorefter »alle turistrejser og øvrige ikke-nødvendige rejser, herunder ferie- og familiebesøgsrejser, til dette land frarådes«.
12
I løbet af denne periode var syvdages-incidensen på Maldiverne kun 34,7 nye smittetilfælde pr. 100000 indbyggere og derfor lavere end den for Østrig, som på det anførte relevante tidspunkt var 220 smittetilfælde pr. 100000 indbyggere.
13
Den 3. december 2020 aflyste Schauinsland-Reisen pakkerejsen med henvisning til denne advarsel. Senest den 9. december 2020 blev GF underrettet om begrundelsen for denne aflysning, og han fik tilbagebetalt det ydede depositum.
14
GF anlagde sag ved Landesgericht für Zivilrechtssachen Graz (den regionale domstol for civile retssager i Graz, Østrig) med påstand om en erstatning på 21821,82 EUR til sig selv og sin hustru. GF henviste i denne forbindelse til det lidte tab som følge af den nævnte opsigelse for tabt rejse- eller ferieglæde og for indtægtstab forårsaget af lukningen af sin lægepraksis på grund af den fastsatte rejse, og en aflysning af lukningen havde ikke været mulig med kort varsel efter denne opsigelse. Derudover nedlagde GF endvidere påstand om betaling af et »fast beløb til dækning af omkostninger«.
15
GF gjorde i denne henseende gældende, at rejseadvarslen offentliggjort af udenrigsministeriet ikke udgjorde en uundgåelig og ekstraordinær omstændighed, som ville have forhindret Schauinsland-Reisen i at opfylde pakkerejseaftalen, ikke mindst fordi syvdages-incidensen på Maldiverne på tidspunktet for opsigelsen af denne rejseaftale ville have været mindre end den for Østrig, fordi der også på Maldiverne var den nødvendige lægehjælp at få, og fordi GF selv og dennes hustru derudover havde tegnet en rejsesygeforsikring.
16
Schauinsland-Reisen gjorde heroverfor gældende, at det ikke med rimelighed kunne kræves, at selskabet gennemførte pakkerejseaftalen på trods af udsendelsen af en sådan advarsel, henset til de uforudsigelige konsekvenser, som det således kunne udsættes for, henset til dets ansvar som rejsearrangør. På grund af de nedlukningsforanstaltninger, som var gældende i Østrig fra den 26. december 2020, ville GF i øvrigt end ikke have fået tilladelse til at påbegynde rejsen.
17
Ved dom af 13. juli 2021 forkastede Landesgericht für Zivilrechtssachen Graz (den regionale domstol for civile retssager i Graz) den af GF nedlagte påstand om erstatning med den begrundelse, at Schauinsland-Reisen med føje havde henvist til ekstraordinære og uundgåelige omstændigheder med henblik på opsigelsen af pakkerejseaftalen og dermed udelukket ethvert krav på erstatning fra GF.
18
Oberlandesgericht Graz (øverste regionale domstol i Graz, Østrig), som behandlede appelsagen, stadfæstede dommen fra retten i første instans ved dom af 27. januar 2022. Denne domstol fandt, at selv om rejseadvarslen kun var et tegn på ekstraordinære forhindringer, havde Schauinsland-Reisen under alle omstændigheder i betragtning af den usikkerhed om covid-19-pandemiens udvikling, der gjorde sig gældende på tidspunktet for opsigelsen af pakkerejseaftalen, ikke begået nogen fejl.
19
GF har iværksat revisionsanke ved Oberster Gerichtshof (øverste domstol, Østrig), som er den forelæggende ret.
20
Den pågældende domstol har præciseret, at rejseadvarslen, som indeholdt en anbefaling til befolkningen om ikke at foretage turistrejser til den planlagte rejsedestination, var blevet offentliggjort omkring tre uger forud for den pågældende pakkerejses begyndelse. Ifølge den nævnte domstol lå både covid-19-pandemiens udvikling og denne offentliggørelse uden for Schauinsland-Reisens kontrol, og sidstnævnte kunne ikke have undgået følgerne heraf ved at træffe egnede foranstaltninger.
21
Imidlertid opstår for det første spørgsmålet om, hvorvidt offentliggørelsen af en sådan advarsel i sig selv er tilstrækkelig til at godtgøre en stor risiko, som kan begrunde en rejsearrangørs opsigelse af den pågældende pakkerejseaftale uden at være forpligtet til at hæfte for yderligere kompensation, bl.a. henset til eventuelle sundhedsmæssige foranstaltninger, der kan være til hinder for gennemførelse af denne rejseaftale, eller om det må kræves af den pågældende rejsearrangør, at denne uafhængigt af denne advarsel foretager en selvstændig vurdering af risiciene under hensyntagen til samtlige omstændigheder i den foreliggende sag.
22
Den forelæggende ret har anført, at argumentet om, at den offentlige rejseadvarsel offentliggøres af en neutral og kvalificeret instans, og at den er klar og tydelig, hvorved behovet for klarhed og retssikkerhed i den relevante kundekreds er blevet tilgodeset, kan fremføres til støtte for relevansen af denne advarsel. Hertil kommer, at en statslig myndighed som den i hovedsagen omhandlede som hovedregel råder over mere pålidelige muligheder for at vurdere sikkerheden til rådighed på bestemmelsesstedet end en virksomhed.
23
Imod en sådan revelans taler imidlertid den omstændighed, at henset til den konstante udvikling i sundhedssituationen i de forskellige berørte regioner, afspejler den af myndighederne offentliggjorte rejseadvarsel ikke nødvendigvis et realistisk billede af sikkerheden på det pågældende rejsetidspunkt.
24
Den forelæggende ret ønsker for det andet oplyst, om en rejsearrangør i tilfælde af, at der foreligger en advarsel på det højeste niveau mod at rejse, kan anses for at være »forhindret i at opfylde aftalen på grund af uundgåelige og ekstraordinære omstændigheder« som omhandlet i artikel 12, stk. 3, i direktiv 2015/2302, selv om det i princippet ikke ville være umuligt at gennemføre den pågældende rejse, og denne rejsearrangørs kunde har givet udtryk for at være indforstået med at acceptere den dermed indikerede risiko.
25
På denne baggrund har Oberster Gerichtshof (øverste domstol) besluttet at udsætte sagen og forelægge Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål:
»1)
Skal artikel 12, stk. 3, i [direktiv 2015/2302] fortolkes således, at en rejsearrangør allerede kan påberåbe sig uundgåelige og ekstraordinære omstændigheder, som er til hinder for, at denne kan opfylde aftalen, når de kompetente myndigheder i kundens medlemsstat før rejsens planmæssige begyndelse har udsendt en advarsel på det højeste niveau mod at rejse til destinationslandet?
2)
Såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende:
Skal artikel 12, stk. 3, i direktiv […] 2015/2302 fortolkes således, at der ikke foreligger uundgåelige og ekstraordinære omstændigheder, når den rejsende med kendskab til advarslen mod at rejse og til usikkerheden omkring pandemisituationens videre udvikling har erklæret, at denne til trods herfor vil gennemføre rejsen, og det ikke ville have været umuligt for arrangøren at gennemføre rejsen?«
Retsforhandlingerne for Domstolen
26
Ved afgørelse af 3. marts 2023 udsatte Domstolens præsident sagen, indtil der foreligger en endelig afgørelse i sag C-299/22.
27
Ved afgørelse af 4. marts 2024 meddelte Domstolens præsident den forelæggende ret dom af 29. februar 2024, Tez Tour (C-299/22, EU:C:2024:181), og af 29. februar 2024, Kiwi Tours (C-584/22, EU:C:2024:188), og opfordrede den forelæggende ret til at oplyse, om den, henset til disse domme, ønskede at fastholde sin anmodning om præjudiciel afgørelse.
28
Ved skrivelse af 7. marts 2024 indleveret til Domstolens Justitskontor den følgende dag, oplyste den pågældende ret, at den ønskede at fastholde anmodningen om præjudiciel afgørelse. Den bemærkede i denne forbindelse, at selv om de domme, som er nævnt i den foregående præmis, anførte de nyttige oplysninger for besvarelsen af de forelagte spørgsmål, eftersom de afklarer fortolkningen af begrebet »uundgåelige og ekstraordinære omstændigheder« som omhandlet i direktiv 2015/2302, fandt den det ikke desto mindre nødvendigt, at det derudover præciseres, under hvilke betingelser en rejsearrangør kan anses for at være »forhindret i at opfylde aftalen« på grund af sådanne omstændigheder som omhandlet i dette direktivs artikel 12, stk. 3.
Om de præjudicielle spørgsmål
29
Den forelæggende ret ønsker med de to spørgsmål, som skal behandles samlet, nærmere bestemt oplyst, om artikel 12, stk. 3, litra b), i direktiv 2015/2302 skal fortolkes således, at det med henblik på at godtgøre, at den pågældende rejsearrangør er forhindret i at opfylde en pakkerejseaftale på grund af »uundgåelige og ekstraordinære omstændigheder« som omhandlet i denne bestemmelse, er tilstrækkeligt, at denne henviser til de kompetente myndigheders offentliggørelse af en officiel anbefaling om at fraråde rejsende at tage til det berørte område, også selv om den rejsende har erklæret, at denne til trods herfor vil gennemføre sin rejse, og det objektivt set ikke ville have været umuligt for den pågældende arrangør at opfylde denne rejseaftale.
30
Det skal i denne henseende indledningsvis bemærkes, at artikel 12, stk. 3, litra b), i direktiv 2015/2302 fastsætter, at en rejsearrangør kan opsige en aftale om en pakkerejse og give den rejsende fuld refusion af alle betalinger for den pågældende pakkerejse, men ikke hæfter for yderligere kompensation, hvis rejsearrangøren er forhindret i at opfylde denne rejseaftale på grund af uundgåelige og ekstraordinære omstændigheder og underretter den rejsende om opsigelsen af den nævnte rejseaftale snarest muligt inden pakkerejsens begyndelse.
31
Begrebet »uundgåelige og ekstraordinære omstændigheder« som omhandlet i denne bestemmelse er i dette direktivs artikel 3, nr. 12), defineret som »en situation, som den part, der påberåber sig en sådan situation, ikke har nogen indflydelse på, og hvis konsekvenser ikke kunne afværges, selv hvis der var blevet truffet alle rimelige foranstaltninger«.
32
Rækkevidden af dette begreb illustreres i 31. betragtning til dette direktiv, idet det heri angives, at »[d]ette [...] f.eks. [kan] omfatte krigsførelse, andre alvorlige sikkerhedsproblemer såsom terrorisme, betydelige risici for menneskers sundhed såsom udbrud af en alvorlig sygdom på rejsedestinationen eller naturkatastrofer såsom oversvømmelser, jordskælv eller vejrforhold, der gør det umuligt at rejse sikkert til destinationen som fastsat i aftalen om pakkerejsen«.
33
Det fremgår af ordlyden af artikel 12, stk. 3, litra b), i direktiv 2015/2302, sammenholdt med ordlyden af direktivets artikel 3, nr. 12), således som belyst i 31. betragtning hertil, at en rejsearrangørs udøvelse af sin ret til at opsige en pakkerejseaftale uden at være forpligtet til at hæfte for yderligere kompensation udelukkende afhænger af, om der indtræffer objektive omstændigheder, som kan påvirke leveringen af den pågældende pakkerejse og underretningen af den rejsende om opsigelsen af denne rejseaftale snarest muligt inden pakkerejsens begyndelse (jf. i denne retning dom af 29.2.2024, Tez Tour, C-299/22, EU:C:2024:181, præmis 31).
34
Eftersom udøvelsen af denne ret således endvidere er underlagt den betingelse, at rejsearrangøren er »forhindret i at opfylde aftalen på grund af uundgåelige og ekstraordinære omstændigheder«, skal denne betingelse nødvendigvis være opfyldt på tidspunktet for en sådan opsigelse (jf. i denne retning dom af 29.2.2024, Kiwi Tours, C-584/22, EU:C:2024:188, præmis 27, og af 29.2.2024, Tez Tour, C-299/22, EU:C:2024:181, præmis 65).
35
Hvad for det første angår denne betingelse, for så vidt som den vedrører »uundgåelige og ekstraordinære omstændigheder«, skal den anses for at være opfyldt, når sådanne omstændigheder faktisk er indtrådt på tidspunktet for ophævelsen af den pågældende aftale om en pakkerejse, hvilket indebærer, at der på dette tidspunkt foreligger en situation, der svarer til definitionen af begrebet »uundgåelige og ekstraordinære omstændigheder« som defineret i artikel 3, nr. 12), i direktiv 2015/2302 og illustreret i 31. betragtning hertil (jf. i denne retning dom af 29.2.2024, Kiwi Tours, C-584/22, EU:C:2024:188, præmis 29).
36
Det kan derimod ikke automatisk være tilstrækkeligt, for at det kan fastslås, at der er indtruffet »uundgåelige og ekstraordinære omstændigheder«, at de kompetente myndigheder har offentliggjort en officiel anbefaling om at fraråde rejsende at tage til det pågældende område (jf. i denne retning dom af 29.2.2024, Tez Tour, C-299/22, EU:C:2024:181, præmis 32).
37
En sådan automatik ville nemlig være i strid med selve arten af og grundlaget for vedtagelsen af sådanne anbefalinger, der med henblik på at informere den brede offentlighed henviser til objektive omstændigheder, der skaber sundhedsrisici eller andre risici, der kan være omfattet af begrebet »uundgåelige og ekstraordinære omstændigheder« som omhandlet i artikel 12, stk. 3, litra b), i direktiv 2015/2302, og derfor nødvendigvis til en variabel situation under udvikling afhængigt af de berørte områder (jf. i denne retning dom af 29.2.2024, Tez Tour, C-299/22, EU:C:2024:181, præmis 33).
38
Sådanne anbefalinger afspejler ikke nødvendigvis et realistisk billede af den objektive situation, således som den ser ud på et givent tidspunkt, hvor den pågældende rejse skal gennemføres, således som den forelæggende ret ligeledes har fremhævet.
39
Selv om de således efter deres karakter kan tillægges en betydelig bevisværdi med hensyn til, om sådanne omstændigheder faktisk er indtruffet i de lande, som de vedrører, samt de heraf følgende konsekvenser for leveringen af den pågældende pakkerejse, kan disse anbefalinger imidlertid ikke tillægges en sådan beviskraft, at deres fravær er tilstrækkeligt til, at det ikke kan fastslås, at de nævnte omstændigheder er indtruffet (jf. i denne retning dom af 29.2.2024, Tez Tour, C-299/22, EU:C:2024:181, præmis 37).
40
Denne analyse støttes af tilblivelseshistorien for direktiv 2015/2302. Som Kommissionen har fremhævet, indeholder det nævnte direktiv nemlig i modsætning til forslaget til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om pakkerejser og formidlede rejsearrangementer samt om ændring af forordning (EF) nr. 2006/2004 og direktiv 2011/83/EU og om ophævelse af Rådets direktiv 90/314/EØF, der blev vedtaget af Kommissionen den 9. juli 2013 (COM(2013) 512 final), som dette direktiv er baseret på, og hvori det i sidste punktum i 26. betragtning hertil blev præciseret, at sådanne omstændigheder »særligt [burde] anses for at foreligge […], når det i pålidelige og offentligt tilgængelige rapporter, såsom anbefalinger fra medlemsstaternes myndigheder, frarådes at rejse til bestemmelsesstedet«, i sidste ende ingen præciseringer, der vedrører bevisværdien, eller endog den afgørende beviskraft af sådanne anbefalinger.
41
Under disse omstændigheder, og da direktiv 2015/2302 ikke indeholder nogen bestemmelser om bevisførelsen i henseende til, at »uundgåelige og ekstraordinære omstændigheder« som omhandlet i dette direktivs artikel 12, stk. 3, litra b), faktisk foreligger, tilkommer det i medfør af princippet om procesautonomi og med forbehold for overholdelsen af ækvivalensprincippet og effektivitetsprincippet hver enkelt medlemsstat i sin interne retsorden at fastsætte bestemmelser vedrørende bevisoptagelse, hvilke bevismidler der kan gøres gældende ved den kompetente nationale ret, og hvilke principper der regulerer denne rets vurdering af beviskraften af de beviser, der er forelagt for den (jf. i denne retning dom af 29.2.2024, Tez Tour, C-299/22, EU:C:2024:181, præmis 38).
42
Hvad nærmere bestemt angår effektivitetsprincippet kræver dette med hensyn til de processuelle regler for sagsanlæg til sikring af beskyttelsen af de rettigheder, som EU-retten medfører for borgerne, imidlertid, at de ikke i praksis må gøre det umuligt eller uforholdsmæssigt vanskeligt at udøve de rettigheder, der tillægges i henhold til Unionens retsorden (dom af 29.2.2024, Tez Tour, C-299/22, EU:C:2024:181, præmis 39).
43
En anerkendelse af, at offentliggørelsen af officielle anbefalinger om at fraråde rejsende at tage til det berørte område automatisk er tilstrækkeligt til, at arrangøren kan opsige den pågældende pakkerejseaftale på grundlag af »uundgåelige og ekstraordinære omstændigheder« som omhandlet i artikel 12, stk. 3, litra b), i direktiv 2015/2302 og således ikke er forpligtet til at hæfte for yderligere kompensation, kan imidlertid gøre det umuligt for den rejsende at udøve sin ret til en sådan kompensation, for så vidt som sådanne omstændigheder på tidspunktet for en sådan opsigelse eventuelt ikke eller ikke længere foreligger i dette område uafhængigt af vedtagelsen af disse anbefalinger (jf. i denne retning dom af 29.2.2024, Tez Tour, C-299/22, EU:C:2024:181, præmis 40).
44
Med forbehold for den betydelige bevisværdi, som det i medfør af princippet om procesautonomi står medlemsstaterne frit at tillægge de nævnte anbefalinger med hensyn til forekomsten af en alvorlig sundhedsrisiko, bør den rejsende imidlertid derfor have mulighed for at påberåbe sig omstændigheder, som kan svække bevisværdien af de samme anbefalinger, for herved at bestride grundlaget for arrangørens opsigelse af den pågældende pakkerejseaftale i henhold til artikel 12, stk. 3, litra b), i direktiv 2015/2302.
45
I det foreliggende tilfælde tilkommer det den forelæggende ret på baggrund af de argumenter, som GF har fremført, at vurdere, om Schauinsland-Reisen på tidspunktet for opsigelsen af pakkerejseaftalen med føje kunne vurdere, at der forelå »uundgåelige og ekstraordinære omstændigheder« som omhandlet i artikel 12, stk. 3, litra b), i direktiv 2015/2302, bl.a. på baggrund af udenrigsministeriets offentliggørelse af den i hovedsagen omhandlede advarsel på det højeste niveau mod at rejse, som indtraf som følge af de sundhedsrisici, som covid-19-pandemien har medført.
46
Såfremt den forelæggende ret konstaterer, at der faktisk på tidspunktet for opsigelsen af pakkerejseaftalen foreligger »uundgåelige og ekstraordinære omstændigheder« som omhandlet i artikel 12, stk. 3, litra b), i direktiv 2015/2302, skal det for det andet afgøres, om arrangøren var »forhindret i at opfylde aftalen« som omhandlet i denne bestemmelse på grund af sådanne omstændigheder.
47
Det skal i denne henseende for det første bemærkes, at udtrykket »forhindret i at opfylde aftalen«, der er anvendt i artikel 12, stk. 3, litra b), i direktiv 2015/2302, adskiller sig fra udtrykket »væsentligt berører leveringen af pakkerejsen, eller som i væsentlig grad berører befordringen af passagerer til destinationen«, der er anvendt i dette direktivs artikel 12, stk. 2, vedrørende den rejsendes opsigelsesret, som Domstolen har fortolket således, at det ikke alene dækker de konsekvenser, der udelukker selve muligheden for at levere den pågældende pakkerejse, men ligeledes de konsekvenser, der i væsentlig grad berører betingelserne for leveringen af denne pakkerejse (dom af 29.2.2024, Tez Tour, C-299/22, EU:C:2024:181, præmis 48).
48
Når dette er sagt, forfølger disse to bestemmelser det formål, som i det tilfælde, hvor der er indtruffet uundgåelige og ekstraordinære omstændigheder, består i at tillægge både den rejsende og arrangøren en selvstændig opsigelsesret (jf. i denne retning dom af 29.2.2024, Tez Tour, C-299/22, EU:C:2024:181, præmis 70).
49
Under disse omstændigheder skal det i lighed med Domstolens fortolkning af artikel 12, stk. 2, i direktiv 2015/2302 antages, at det for at fastslå, at arrangøren er »forhindret i at opfylde aftalen« på grund af uundgåelige og ekstraordinære omstændigheder som omhandlet i dette direktivs artikel 12, stk. 3, litra b), ikke er nødvendigt, at det på grund af sådanne omstændigheder objektivt set er umuligt for denne at opfylde den pågældende pakkerejse. Det er derimod tilstrækkeligt, at de omstændigheder, der påberåbes, i væsentlig grad berører betingelserne for leveringen af denne pakkerejse.
50
En sundhedskrise såsom spredningen af covid-19 kan følgelig, henset til den alvorlige risiko, som den udgør for menneskers sundhed, anses for en begivenhed, på grund af hvilken arrangøren er »forhindret i at opfylde aftalen« som omhandlet i artikel 12, stk. 3, litra b), i direktiv 2015/2302, uafhængigt af, at den ikke nødvendigvis kan gøre denne levering objektivt umulig (jf. i denne retning dom af 29.2.2024, Tez Tour, C-299/22, EU:C:2024:181, præmis 53).
51
Der skal i denne forbindelse ligeledes tages hensyn til alle rimelige foranstaltninger, som arrangøren eller den rejsende selv har truffet eller eventuelt kunne træffe, for at den pågældende rejse kan gennemføres på trods af de sundhedsrisici eller andre risici, der er forbundet med de uundgåelige og ekstraordinære omstændigheder, som påberåbes af rejsearrangøren, idet det præciseres, at der ikke stilles krav om, at arrangøren for at gennemføre denne rejse, når der foreligger sådanne omstændigheder, afholder uforholdsmæssige omkostninger under hensyntagen til værdien af de berørte rejseydelser.
52
Den blotte omstændighed, at den rejsende har erklæret, at denne til trods for de konstaterede risici vil gennemføre den nævnte rejse, for så vidt som spørgsmålet om, hvorvidt arrangøren var forhindret i at opfylde den pågældende rejseaftale, skal undersøges objektivt og ikke på grundlag af rent subjektive vurderinger, er derimod ikke afgørende (jf. i denne retning dom af 29.2.2024, Tez Tour, C-299/22, EU:C:2024:181, præmis 54 og 69).
53
Da hindringen for opfyldelsen af en pakkerejseaftale først viser sig endeligt i forbindelse med, at den pågældende rejse skulle have fundet sted og derfor efter tidspunktet for opsigelsen af denne rejseaftale, er vurderingen af en sådan hindring for det andet nødvendigvis fremadskuende (jf. i denne retning dom af 29.2.2024, Kiwi Tours, C-584/22, EU:C:2024:188, præmis 30, og af 29.2.2024, Tez Tour, C-299/22, EU:C:2024:181, præmis 66).
54
Det følger heraf, at denne vurdering skal baseres på en prognose for sandsynligheden for, at rejsearrangøren vil være forhindret i at »opfylde aftalen« som omhandlet i artikel 12, stk. 3, litra b), i direktiv 2015/2302 på grund af de uundgåelige og ekstraordinære omstændigheder, som påberåbes af denne (jf. i denne retning dom af 29.2.2024, Kiwi Tours, C-584/22, EU:C:2024:188, præmis 31, og af 29.2.2024, Tez Tour, C-299/22, EU:C:2024:181, præmis 67).
55
Det er herved i sidste ende uden betydning, om situationen på det planlagte rejsetidspunkt ville have gjort det muligt at opfylde den pågældende pakkerejseaftale (jf. i denne retning dom af 29.2.2024, Kiwi Tours, C-584/22, EU:C:2024:188, præmis 49).
56
I den foreliggende sag tilkommer det den forelæggende ret at vurdere, om Schauinsland-Reisen på tidspunktet for opsigelsen af pakkerejseaftalen, bl.a. med grundlag i den i hovedsagen omhandlede advarsel mod at rejse, med rimelighed kunne antage, at selskabet sandsynligvis ville være forhindret i at opfylde denne rejseaftale på grund af de sundhedsrisici, som covid-19-pandemien har medført, for så vidt som denne pandemi, uden nødvendigvis at gøre betingelserne for opfyldelsen af den nævnte rejseaftale objektivt umulig, ikke desto mindre ville have berørt den i væsentlig grad, uden at vedtagelsen af foranstaltninger til rimelige omkostninger kunne have afhjulpet dette.
57
Henset til ovenstående betragtninger skal de forelagte spørgsmål besvares med, at artikel 12, stk. 3, litra b), i direktiv 2015/2302 skal fortolkes således, at rejsearrangøren med henblik på at godtgøre, at vedkommende er forhindret i at opfylde en pakkerejseaftale på grund af uundgåelige og ekstraordinære omstændigheder som omhandlet i denne bestemmelse kan henvise til de kompetente myndigheders offentliggørelse af en officiel anbefaling om at fraråde rejsende at tage til det berørte område, også selv om den rejsende har erklæret, at denne til trods herfor vil gennemføre sin rejse, og det objektivt set ikke ville have været umuligt for arrangøren at opfylde denne rejseaftale. En sådan anbefaling kan imidlertid ikke udgøre et uigendriveligt bevis i denne henseende.
Sagsomkostninger
58
Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgør et led i den sag, der verserer for den forelæggende ret, tilkommer det denne at træffe afgørelse om sagsomkostningerne. Bortset fra de nævnte parters udgifter kan de udgifter, som er afholdt i forbindelse med afgivelse af indlæg for Domstolen, ikke erstattes.
På grundlag af disse præmisser kender Domstolen (Syvende Afdeling) for ret:
Artikel 12, stk. 3, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2015/2302 af 25. november 2015 om pakkerejser og sammensatte rejsearrangementer samt om ændring af forordning (EF) nr. 2006/2004 og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/83/EU og om ophævelse af direktiv 90/314/EØF
skal fortolkes således, at
rejsearrangøren med henblik på at godtgøre, at vedkommende er forhindret i at opfylde en pakkerejseaftale på grund af uundgåelige og ekstraordinære omstændigheder som omhandlet i denne bestemmelse kan henvise til de kompetente myndigheders offentliggørelse af en officiel anbefaling om at fraråde rejsende at tage til det berørte område, også selv om den rejsende har erklæret, at denne til trods herfor vil gennemføre sin rejse, og det objektivt set ikke ville have været umuligt for arrangøren at opfylde denne rejseaftale. En sådan anbefaling kan imidlertid ikke udgøre et uigendriveligt bevis i denne henseende.
Underskrifter
(
*1
) – Processprog: tysk.