Väliaikainen versio
UNIONIN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (viides jaosto)
21 päivänä toukokuuta 2026 (*)
Ennakkoratkaisupyyntö – Oikeudellinen yhteistyö rikosasioissa – Puitepäätös 2002/584/YOS – Eurooppalainen pidätysmääräys – Jäsenvaltioiden välinen luovuttamismenettely – Harkinnanvaraiset kieltäytymisperusteet – 4 artiklan 6 alakohta – Täytäntöönpanojäsenvaltion sitoumus panna rangaistus täytäntöön kansallisen lainsäädäntönsä mukaisesti – Puitepäätös 2008/909/YOS – Rikosasioissa annettujen tuomioiden, joissa määrätään vapausrangaistus tai vapauden menetyksen käsittävä toimenpide, vastavuoroinen tunnustaminen – Perusteet tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta kieltäytymiselle – 9 artiklan 1 kohdan i alakohta – Asianomainen henkilö ei ole ollut henkilökohtaisesti läsnä hänen tuomitsemiseensa johtaneessa oikeudenkäynnissä. – Kyseisen oikeudenkäynnin istunnon ajankohtaa ja paikkaa koskeva tieto – Asianomainen henkilö luopuu vapaaehtoisesti ja yksiselitteisesti olemasta henkilökohtaisesti läsnä kyseisessä oikeudenkäynnissä – Täytäntöönpanojäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen arviointi – Unionin oikeuden mukaista tulkintaa koskeva velvollisuus
Asiassa C‑95/24 [Khuzdar] (i),
jossa on kyse SEUT 267 artiklaan perustuvasta ennakkoratkaisupyynnöstä, jonka Corte d’appello di Napoli (Napolin ylioikeus, Italia) on esittänyt 6.2.2024 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut unionin tuomioistuimeen 6.2.2024, saadakseen ennakkoratkaisun eurooppalaisen pidätysmääräyksen täytäntöönpanoa koskevassa asiassa, jossa pidätysmääräyksen kohteena on
ATAU
ja jossa asian käsittelyyn osallistuu:
Procura generale presso la Corte d’appello di Napoli,
UNIONIN TUOMIOISTUIN (viides jaosto),
toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja M. L. Arastey Sahún sekä tuomarit E. Regan (esittelevä tuomari), D. Gratsias, B. Smulders ja N. Fenger,
julkisasiamies: J. Richard de la Tour,
kirjaaja: hallintovirkamies C. Di Bella,
ottaen huomioon kirjallisessa käsittelyssä ja 15.5.2025 pidetyssä istunnossa esitetyn,
ottaen huomioon huomautukset, jotka sille ovat esittäneet
–        ATAU, edustajinaan L. Migliaccio, A. Scardamaglio ja C. Sgariglia, avvocati,
–        Italian hallitus, asiamiehinään S. Fiorentino ja G. Palmieri, avustajinaan S. Faraci ja A. Trimboli, avvocati dello Stato,
–        Romanian hallitus, asiamiehinään E. Gane, L. Ghiță ja A. Wellman,
–        Euroopan komissio, asiamiehinään H. Leupold, F. Tomat ja J. Vondung,
kuultuaan julkisasiamiehen 18.9.2025 pidetyssä istunnossa esittämän ratkaisuehdotuksen,
on antanut seuraavan
tuomion
1        Ennakkoratkaisupyyntö koskee eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä ja jäsenvaltioiden välisistä luovuttamismenettelyistä 13.6.2002 tehdyn neuvoston puitepäätöksen 2002/584/YOS (EYVL 2002, L 190, s. 1), sellaisena kuin se on muutettuna 26.2.2009 tehdyllä neuvoston puitepäätöksellä 2009/299/YOS (EUVL 2009, L 81, s. 24) (jäljempänä puitepäätös 2002/584), 4 artiklan 6 alakohdan ja vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen soveltamisesta rikosasioissa annettuihin tuomioihin, joissa määrätään vapausrangaistus tai vapauden menetyksen käsittävä toimenpide, niiden täytäntöön panemiseksi Euroopan unionissa 27.11.2008 tehdyn neuvoston puitepäätöksen 2008/909/YOS (EUVL 2008, L 327, s. 27), sellaisena kuin se on muutettuna puitepäätöksellä 2009/299 (jäljempänä puitepäätös 2008/909), 9 artiklan 1 kohdan i kohdan ja 25 artiklan tulkintaa.
2        Tämä pyyntö on esitetty menettelyssä, jossa on kyse slovakialaisen tuomioistuimen Italiassa asuvasta henkilöstä antaman eurooppalaisen pidätysmääräyksen täytäntöönpanosta sellaisen oikeudenkäynnin, jossa asianomainen henkilö ei ollut läsnä, päätteeksi määrätyn vapausrangaistuksen täytäntöönpanoa varten.
Asiaa koskevat oikeussäännöt
Unionin oikeus
Puitepäätös 2002/584
3        Puitepäätöksen 2002/584 4 artiklassa, jonka otsikko on ”Eurooppalaisen pidätysmääräyksen harkinnanvaraiset kieltäytymisperusteet”, säädetään seuraavaa:
”Täytäntöönpanosta vastaava oikeusviranomainen voi kieltäytyä panemasta eurooppalaista pidätysmääräystä täytäntöön:
– –
6)      jos eurooppalainen pidätysmääräys on annettu vapaudenmenetyksen käsittävän rangaistuksen tai turvaamistoimenpiteen täytäntöönpanoa varten, kun etsitty henkilö oleskelee täytäntöönpanosta vastaavassa jäsenvaltiossa, on sen kansalainen tai asuu siellä vakinaisesti, ja tämä valtio sitoutuu panemaan tämän rangaistuksen tai toimenpiteen itse täytäntöön kansallisen lainsäädäntönsä mukaisesti;
– –”
4        Puitepäätöksen 4 a artiklan, jonka otsikko on ”Päätökset, jotka on annettu henkilön ollessa poissa oikeudenkäynnistä”, 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Täytäntöönpanosta vastaava oikeusviranomainen voi myös kieltäytyä panemasta täytäntöön eurooppalaista pidätysmääräystä, joka on annettu vapaudenmenetyksen käsittävän rangaistuksen tai turvaamistoimenpiteen täytäntöönpanoa varten, jos henkilö ei ollut henkilökohtaisesti läsnä päätökseen johtaneessa oikeudenkäynnissä, jollei eurooppalaisessa pidätysmääräyksessä todeta, että henkilö pidätysmääräyksen antaneen jäsenvaltion kansallisessa lainsäädännössä tarkemmin määriteltyjen menettelyvaatimusten mukaisesti:
a)      asianmukaiseen aikaan
i)      joko oli saanut haasteen henkilökohtaisesti tiedoksi ja siten saanut tiedon päätökseen johtaneen oikeudenkäynnin ajankohdasta ja paikasta tai oli muilla keinoin tosiasiallisesti saanut virallisen tiedon kyseisen oikeudenkäynnin ajankohdasta ja paikasta siten, että voidaan kiistattomasti todeta, että hän oli tietoinen oikeudenkäynnistä,
ja
ii)      hänelle oli ilmoitettu, että asia voidaan ratkaista, vaikka hän jää pois oikeudenkäynnistä,
tai
b)      oli oikeudenkäynnistä tietoisena valtuuttanut oikeudenkäyntiavustajan, jonka joko asianomainen henkilö tai valtio oli nimennyt puolustamaan häntä oikeudenkäynnissä, ja tämä edustaja oli tosiasiallisesti puolustanut häntä oikeudenkäynnissä,
tai
c)      sen jälkeen, kun päätös oli annettu asianomaiselle henkilölle tiedoksi ja hänelle oli nimenomaisesti ilmoitettu hänen oikeudestaan uudelleenkäsittelyyn tai muutoksenhakuun, johon henkilöllä on oikeus osallistua ja joka antaa mahdollisuuden asian ratkaisuperusteiden uudelleentutkimiseen, mukaan lukien uudet todisteet, ja joka voi johtaa alkuperäisen päätöksen kumoamiseen:
i)      nimenomaisesti ilmoitti, ettei hän riitauta päätöstä;
tai
ii)      ei pyytänyt uudelleenkäsittelyä tai hakenut muutosta määräajassa;
tai
d)      ei saanut päätöstä tiedoksi henkilökohtaisesti, mutta
i)      se annetaan hänelle henkilökohtaisesti tiedoksi viipymättä luovuttamisen jälkeen ja hänelle nimenomaisesti ilmoitetaan hänen oikeudestaan uudelleenkäsittelyyn tai muutoksenhakuun, johon asianomaisella henkilöllä on oikeus osallistua ja joka antaa mahdollisuuden asian ratkaisuperusteiden uudelleentutkimiseen, mukaan lukien uudet todisteet, ja joka voi johtaa alkuperäisen päätöksen kumoamiseen;
ja
ii)      hänelle ilmoitetaan, missä ajassa hänen on pyydettävä uudelleenkäsittelyä tai haettava muutosta, kuten asiaa koskevassa eurooppalaisessa pidätysmääräyksessä mainitaan.”
Puitepäätös 2008/909
5        Puitepäätöksen 2008/909 9 artiklan, jonka otsikko on ”Perusteet tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta kieltäytymiselle”, 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Täytäntöönpanovaltion toimivaltainen viranomainen voi kieltäytyä tunnustamasta tuomiota ja panemasta rangaistusta täytäntöön, jos
– –
i)      4 artiklassa edellytetyn todistuksen mukaan asianomainen henkilö ei ollut henkilökohtaisesti läsnä päätökseen johtaneessa oikeudenkäynnissä, jollei todistuksessa todeta, että kyseinen henkilö päätöksen tehneen valtion kansallisessa lainsäädännössä tarkemmin määriteltyjen menettelyvaatimusten mukaisesti
i)      asianmukaiseen aikaan
–        joko oli saanut haasteen henkilökohtaisesti tiedoksi ja siten saanut tiedon päätökseen johtaneen oikeudenkäynnin ajankohdasta ja paikasta tai oli muilla keinoin tosiasiallisesti saanut virallisen tiedon kyseisen oikeudenkäynnin ajankohdasta ja paikasta siten, että voidaan kiistattomasti todeta, että hän oli tietoinen oikeudenkäynnistä,
ja
–        hänelle oli ilmoitettu, että asia voidaan ratkaista, vaikka hän jää pois oikeudenkäynnistä,
tai
ii)      oli oikeudenkäynnistä tietoisena valtuuttanut oikeudenkäyntiavustajan, jonka joko asianomainen henkilö tai valtio oli nimennyt puolustamaan häntä oikeudenkäynnissä, ja tämä edustaja oli tosiasiallisesti puolustanut häntä oikeudenkäynnissä,
tai
iii)      sen jälkeen, kun päätös oli annettu asianomaiselle henkilölle tiedoksi ja hänelle oli nimenomaisesti ilmoitettu hänen oikeudestaan uudelleenkäsittelyyn tai muutoksenhakuun, johon henkilöllä on oikeus osallistua ja joka antaa mahdollisuuden asian ratkaisuperusteiden uudelleentutkimiseen, mukaan lukien uudet todisteet, ja joka voi johtaa alkuperäisen päätöksen kumoamiseen:
–        nimenomaisesti ilmoitti, ettei hän riitauta päätöstä,
tai
–        ei pyytänyt uudelleenkäsittelyä tai hakenut muutosta määräajassa;
– –”
6        Puitepäätöksen 25 artiklassa säädetään seuraavaa:
”Tämän puitepäätöksen säännöksiä sovelletaan soveltuvin osin, sikäli kuin ne ovat puitepäätöksen [2002/584] säännösten mukaisia, rangaistusten täytäntöönpanoon tapauksissa, joissa jäsenvaltio sitoutuu panemaan rangaistuksen täytäntöön mainitun puitepäätöksen 4 artiklan 6 kohdan mukaisesti tai tapauksissa, joissa se on mainitun puitepäätöksen 5 artiklan 3 kohdan nojalla asettanut ehdon, että henkilö on rankaisemattomuuden välttämiseksi palautettava asianomaiseen jäsenvaltioon suorittamaan rangaistus, sanotun kuitenkaan rajoittamatta puitepäätöksen [2002/584] soveltamista.”
Puitepäätös 2009/299
7        Puitepäätöksen 2009/299 johdanto-osan 1, 4, 6, 8 ja 15 perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
”(1)      Syytetyn oikeus olla henkilökohtaisesti läsnä oikeudenkäynnissä sisältyy [Roomassa 4.11.1950 allekirjoitetun] ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn yleissopimuksen 6 artiklassa määrättyyn oikeudenmukaista oikeudenkäyntiä koskevaan oikeuteen, sen mukaisesti kuin Euroopan ihmisoikeustuomioistuin on sitä tulkinnut. Tuomioistuin on myös todennut, ettei syytetyn oikeus olla henkilökohtaisesti läsnä oikeudenkäynnissä ole ehdoton oikeus ja että syytetty voi tietyin edellytyksin vapaasta tahdostaan, nimenomaisesti tai hiljaisella suostumuksella, mutta yksiselitteisesti luopua tästä oikeudestaan.
– –
(4)      Sen vuoksi on tarpeen säätää selkeistä ja yhteisistä perusteista, joilla voidaan jättää tunnustamatta päätöksiä, jotka on annettu sellaisen oikeudenkäynnin perusteella, jossa asianomainen henkilö ei ollut henkilökohtaisesti läsnä. Tämän puitepäätöksen tarkoituksena on tarkemmin määritellä tällaiset yhteiset perusteet, joilla täytäntöönpanoviranomainen voi panna päätöksen täytäntöön siitä huolimatta, että asianomainen henkilö ei ole läsnä oikeudenkäynnissä, kunnioittaen kuitenkin täysin tämän henkilön oikeutta puolustukseen. Tämän puitepäätöksen tarkoituksena ei ole säännellä muotoja ja menetelmiä, joita käytetään tämän puitepäätöksen mukaisten tavoitteiden saavuttamiseksi, mukaan lukien menettelyvaatimukset, vaan niistä säädetään jäsenvaltioiden kansallisessa lainsäädännössä.
– –
(6)      Tämän muiden puitepäätösten muuttamisesta tehdyn puitepäätöksen säännöksissä säädetään, millä edellytyksillä päätöstä, joka on annettu sellaisen oikeudenkäynnin perusteella, jossa asianomainen henkilö ei ollut henkilökohtaisesti läsnä, ei pitäisi kieltäytyä tunnustamasta ja panemasta täytäntöön. Nämä edellytykset ovat vaihtoehtoisia; kun yksi edellytyksistä täyttyy, päätöksen tehnyt viranomainen antaa vakuutuksen siitä, että edellytykset on täytetty tai täytetään, täyttämällä eurooppalaisen pidätysmääräyksen tai muihin puitepäätöksiin liittyvän todistuksen tarvittavan kohdan, minkä pitäisi riittää päätöksen täytäntöönpanemiseksi vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen perusteella.
– –
(8)      Syytetyn oikeus oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin taataan ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyssä yleissopimuksessa, sen mukaisesti kuin Euroopan ihmisoikeustuomioistuin on sitä tulkinnut. Oikeudenmukaista oikeudenkäyntiä koskevaan oikeuteen sisältyy asianomaisen henkilön oikeus olla henkilökohtaisesti läsnä oikeudenkäynnissä. Jotta asianomainen henkilö voi käyttää hyväksi tätä oikeutta, hänen on oltava tietoinen oikeudenkäynnistä. Tämän puitepäätöksen perusteella henkilön tietoisuus oikeudenkäynnistä olisi varmistettava kussakin jäsenvaltiossa sen kansallisen lainsäädännön mukaisesti, ja tässä yhteydessä on täytettävä yleissopimuksen vaatimukset. Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen oikeuskäytännön mukaisesti erityistä huomiota voitaisiin, silloin kun se on tarkoituksenmukaista, kiinnittää myös siihen, onko asianomainen henkilö pyrkinyt saamaan hänelle osoitettua tietoa, harkittaessa onko tapa, jolla tieto annetaan, riittävä varmistamaan henkilön tietoisuuden oikeudenkäynnistä.
– –
(15)      Perusteet tunnustamisesta kieltäytymiselle ovat harkinnanvaraisia. Siltä osin kuin kyse on näiden perusteiden saattamisesta osaksi kansallista lainsäädäntöä, jäsenvaltioiden harkintavaltaa rajoittaa kuitenkin erityisesti oikeus oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin, ottaen samalla huomioon tämän puitepäätöksen yleisen tavoitteen parantaa henkilöiden prosessuaalisia oikeuksia ja helpottaa rikosasioissa tehtävää oikeudellista yhteistyötä.”
8        Puitepäätöksen 1 artiklassa, jonka otsikko on ”Tavoitteet ja soveltamisala”, säädetään seuraavaa:
”1.      Tämän puitepäätöksen tavoitteena on parantaa rikosoikeudellisen menettelyn kohteena olevien henkilöiden prosessuaalisia oikeuksia, helpottaa oikeudellista yhteistyötä rikosasioissa ja erityisesti edistää oikeudellisten päätösten vastavuoroista tunnustamista jäsenvaltioiden välillä.
2.      Tämä puitepäätös ei vaikuta [SEU] 6 artiklan mukaiseen velvoitteeseen kunnioittaa perusoikeuksia ja keskeisiä oikeusperiaatteita, mukaan lukien rikosoikeudellisen menettelyn kohteena olevan henkilön oikeus puolustukseen, eivätkä oikeusviranomaisten velvoitteet muutu tältä osin.
3.      Tällä puitepäätöksellä vahvistetaan yhteiset säännöt yhdessä jäsenvaltiossa (päätöksen tehnyt jäsenvaltio) tehtyjen oikeudellisten päätösten tunnustamiselle ja/tai täytäntöönpanolle toisessa jäsenvaltiossa (täytäntöönpanojäsenvaltio) sellaisen oikeudellisen menettelyn jälkeen, jossa asianomainen henkilö ei ollut läsnä, puitepäätöksen [2002/584] 5 artiklan 1 kohdan, – – puitepäätöksen [2008/909] 9 artiklan 1 kohdan i alakohdan – – säännösten mukaisesti.”
9        Puitepäätöksen 2009/299 2 artiklalla, jonka otsikko on ”Puitepäätöksen [2002/584] muuttaminen”, lisättiin sen 1 alakohdan mukaan 4 a artikla puitepäätökseen 2002/584. Puitepäätöksen 2009/299 5 artiklalla, jonka otsikko on ”Puitepäätöksen [2008/909] muuttaminen”, lisättiin sen 1 alakohdan mukaan 9 artiklan 1 kohdan i alakohta puitepäätökseen 2008/909.
Direktiivi (EU) 2016/343
10      Eräiden syyttömyysolettamaan liittyvien näkökohtien ja läsnäoloa oikeudenkäynnissä koskevan oikeuden lujittamisesta rikosoikeudellisissa menettelyissä 9.3.2016 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin (EU) 2016/343 (EUVL 2016, L 65, s. 1) johdanto-osan 36 perustelukappaleen sanamuoto on seuraava:
”Tietyissä olosuhteissa kysymys epäillyn tai syytetyn syyllisyydestä tai syyttömyydestä olisi voitava ratkaista, vaikka asianomainen henkilö ei ole läsnä oikeudenkäynnissä. Näin voi olla tapauksessa, jossa epäillylle tai syytetylle on ilmoitettu hyvissä ajoin oikeudenkäynnistä ja poissaolon seuraamuksista mutta henkilö jättää silti saapumatta oikeudenkäyntiin. Epäillylle tai syytetylle oikeudenkäynnistä ilmoittamisella olisi katsottava tarkoitettavan sitä, että virallinen tieto oikeudenkäynnin ajankohdasta ja paikasta annetaan kyseiselle henkilölle joko haasteella henkilökohtaisesti tai muilla keinoin tiedoksi siten, että hän voi tulla tietoiseksi oikeudenkäynnistä. Sillä, että epäillylle tai syytetylle ilmoitetaan poissaolon seuraamuksista, olisi erityisesti katsottava tarkoitettavan sitä, että henkilölle ilmoitetaan, että asia voidaan ratkaista, vaikka hän jättää saapumatta oikeudenkäyntiin.”
11      Direktiivin 8 artiklan, jonka otsikko on ”Oikeus olla läsnä oikeudenkäynnissä”, 2 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Jäsenvaltiot voivat säätää, että oikeudenkäynti, joka voi johtaa epäillyn tai syytetyn syyllisyyttä tai syyttömyyttä koskevan päätöksen tekemiseen, voidaan järjestää tämän poissa ollessa edellyttäen, että
a)      epäillylle tai syytetylle on ilmoitettu hyvissä ajoin oikeudenkäynnistä ja poissaolon seuraamuksista; tai
b)      epäiltyä tai syytettyä, jolle on ilmoitettu oikeudenkäynnistä, edustaa joko hänen itsensä tai valtion nimeämä valtuutettu edustaja.”
Italian oikeus
Kansallisen lainsäädännön saattamisesta yhdenmukaiseksi puitepäätöksen 2002/584 kanssa annettu laki nro 69
12      Kansallisen lainsäädännön saattamisesta yhdenmukaiseksi eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä ja jäsenvaltioiden välisistä luovuttamismenettelyistä 13.6.2002 annetun neuvoston puitepäätöksen 2002/584/YOS kanssa 22.4.2005 annetun lain nro 69 (legge n. 69 – Disposizioni per conformare il diritto interno alla decisione quadro 2002/584/GAI del Consiglio, del 13 giugno 2002, relativa al mandato d’arresto europeo e alle procedure di consegna tra Stati membri), sellaisena kuin sitä sovelletaan pääasian tosiseikkoihin, 6 §:n 1 bis momentin b kohdassa säädetään, että ”kun eurooppalainen pidätysmääräys on annettu vapaudenmenetyksen käsittävän rangaistuksen tai toimenpiteen panemiseksi täytäntöön ja rangaistuksesta tai toimenpiteestä on määrätty sellaisen oikeudenkäynnin päätteeksi, johon asianomainen ei ole henkilökohtaisesti osallistunut, eurooppalaisessa pidätysmääräyksessä on myös oltava mainittuna vähintään yksi seuraavista edellytyksistä: – –
b)      asianomaista henkilöä, jolle oli ilmoitettu häntä vastaan vireillä olleesta oikeudenkäynnistä, edusti oikeudenkäynnissä, jonka päätteeksi edellä mainittu ratkaisu annettiin, hänen itsensä nimeämä tai hänelle viran puolesta nimetty oikeudellinen avustaja.”
13      Kyseisen lain nro 69, sellaisena kuin sitä sovelletaan pääasian tosiseikkoihin, 18 bis §:n 2 momentin sanamuodon mukaan on niin, että ”kun eurooppalainen pidätysmääräys on annettu vapaudenmenetyksen käsittävän rangaistuksen tai toimenpiteen panemiseksi täytäntöön, Corte d’appello [(ylioikeus, Italia)] voi kieltäytyä luovuttamasta Italian kansalaista tai henkilöä, joka on laillisesti ja tosiasiallisesti asunut tai oleskellut Italian alueella yhtäjaksoisesti vähintään viisi vuotta, – – edellyttäen, että se määrää, että asianomainen rangaistus tai toimenpide pannaan täytäntöön Italiassa sen kansallisen lainsäädännön mukaisesti”.
Kansallisen lainsäädännön saattamisesta yhdenmukaiseksi puitepäätöksen 2008/909 kanssa annettu asetus nro 161
14      Kansallisen lainsäädännön saattamisesta yhdenmukaiseksi vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen soveltamisesta rikosasioissa annettuihin tuomioihin, joissa määrätään vapausrangaistus tai vapauden menetyksen käsittävä toimenpide, niiden täytäntöön panemiseksi Euroopan unionissa tehdyn puitepäätöksen 2008/909 kanssa 7.9.2010 annetun asetuksen nro 161 (decreto legislativo n. 161 – Disposizioni per conformare il diritto interno alla Decisione quadro 2008/909/GAI relativa all’applicazione del principio del reciproco riconoscimento alle sentenze penali che irrogano pene detentive o misure privative della libertà personale, ai fini della loro esecuzione nell’Unione europea; GURI nro 230, 1.10.2010), sellaisena kuin sitä sovelletaan pääasian tosiseikkoihin, 13 §:ssä säädetään seuraavaa:
”Corte d’appello kieltäytyy langettavan rikostuomion tunnustamisesta seuraavissa tapauksissa:
i)      jos henkilö ei ollut henkilökohtaisesti läsnä täytäntöönpantavaan ratkaisuun johtaneessa oikeudenkäynnissä, jollei todistuksessa todeta, että
1)      joko hän oli asianmukaiseen aikaan saanut haasteen henkilökohtaisesti tiedoksi ja siten saanut tiedon oikeudenkäynnin ajankohdasta ja paikasta tai oli tosiasiallisesti saanut niistä virallisen tiedon muilla sellaisilla keinoilla, että hänen voidaan kiistattomasti todeta olleen niistä tietoinen, ja että hänelle oli ilmoitettu, että asia voidaan ratkaista, vaikka hän jää pois oikeudenkäynnistä; tai
2)      hän oli oikeudenkäynnin ajankohdasta tietoisena valtuuttanut oikeudellisen avustajan, jonka joko asianomainen henkilö tai valtio oli nimennyt puolustamaan häntä oikeudenkäynnissä, ja tämä edustaja oli tosiasiallisesti puolustanut häntä oikeudenkäynnissä; tai
3)      sen jälkeen, kun ratkaisu oli annettu hänelle tiedoksi ja hänelle oli nimenomaisesti ilmoitettu hänen oikeudestaan uudelleenkäsittelyyn tai muutoksenhakuun, johon hänellä oli oikeus osallistua ja joka antaa mahdollisuuden syytteen uudelleentutkimiseen ja uusien todisteiden esittämiseen, hän oli nimenomaisesti ilmoittanut, ettei riitauta ratkaisua, tai hän ei ollut pyytänyt uudelleenkäsittelyä tai hakenut muutosta määräajassa.
– –”
15      Lain nro 161, sellaisena kuin sitä sovelletaan pääasian tosiseikkoihin, 24 §:ssä säädetään, että kun Corte d’appello kieltäytyy langettavaan rikostuomioon perustuvan eurooppalaisen pidätysmääräyksen nojalla vaaditusta luovuttamisesta ja määrää rangaistuksen suoritettavaksi Italiassa, sen on samassa yhteydessä Italiassa tapahtuvaa täytäntöönpanoa varten tunnustettava se ulkomainen rikostuomio, johon eurooppalainen pidätysmääräys perustuu, mikäli edellytykset tähän täyttyvät.
Pääasia ja ennakkoratkaisukysymykset
16      Okresný súd Dunajská Streda (Dunajská Stredan piirioikeus, Slovakia) antoi 5.10.2015 eurooppalaisen pidätysmääräyksen 23.8.2010 antamansa langettavan rikostuomion, jossa ATAU tuomittiin viiden vuoden vankeusrangaistukseen, joka on suoritettava kokonaisuudessaan, täytäntöönpanoa varten.
17      ATAU otettiin kiinni Italiassa 19.6.2023, minkä vuoksi ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen Corte d’appello di Napolin (Napolin ylioikeus, Italia) on käsiteltävä asianomaisen henkilön luovuttamista koskeva pyyntö, jonka Slovakian toimivaltaiset viranomaiset ovat esittäneet kyseisellä eurooppalaisella pidätysmääräyksellä.
18      Ennakkoratkaisua pyytäneessä tuomioistuimessa käydyn menettelyn aikana ATAU osoitti oleskelleensa tosiasiallisesti ja laillisesti Italiassa yli viisi vuotta, joten hän pyysi kyseistä tuomioistuinta kieltäytymään hänen luovuttamisestaan ja tunnustamalla Slovakiassa annetun tuomion, jolla hänelle langetettiin viiden vuoden vankeusrangaistus,
määräämään hänelle annetun rangaistuksen pantavaksi täytäntöön Italiassa.
19      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pyysi kyseisen pyynnön arvioimiseksi Slovakian toimivaltaisia viranomaisia täyttämään aiemmin toimitetun todistuksen täsmentäen ATAU:n kohdalla sovellettuja menettelyllisiä takeita.
20      Okresný súd Dunajská Streda vastasi 2.11.2023 päivätyssä kirjeessään, ettei ATAU ollut osallistunut henkilökohtaisesti oikeudenkäyntiin, joka päättyi tuomioon, jossa hänet tuomittiin rangaistukseen. Kyseisen menettelyn aikana häntä kuitenkin avusti ja edusti asianajaja. Lisäksi hän ei ollut saanut missään vaiheessa tietoa oikeudenkäyntinsä ajankohdasta ja paikasta, vaikka hän oli tietoinen häntä vastaan vireillä olleesta oikeudenkäynnistä ATAU oli nimittäin pidätetty ja asetettu tutkintavankeuteen Slovakiassa 28.9.2009 epäiltynä rikoksesta, josta hänet myöhemmin tuomittiin, minkä jälkeen hänet vapautettiin 15.12.2009 ja sijoitettiin Slovakiassa sijaitsevalle pakolaisleirille. Tämän jälkeen ATAU oli paennut, eikä hän ollut enää palannut takaisin eikä ilmoittanut osoitetta tiedoksiantoja varten, joten Okresný súd Dunajská Streda ei voinut löytää häntä ja antaa hänelle tiedoksi haastetta, jossa häntä kehotettiin saapumaan asianomaiseen istuntoon.
21      Tämän seurauksena ATAU ei ollut henkilökohtaisesti läsnä kyseisessä istunnossa. Hänen oikeudenkäynnissään oli kuitenkin läsnä hänen asianajajansa, joka edusti ja puolusti häntä, ja sen päätteeksi annettiin tuomio, jolla langetettiin viiden vuoden vankeusrangaistus.
22      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin esittää näin ollen, että sen on selvitettävä, täyttyvätkö ATAU:n luovuttamisesta kieltäytymiselle ja sille, että hänelle langetettu rangaistus määrätään täytäntöönpantavaksi Italiassa hänen pyyntönsä mukaisesti, asetetut edellytykset.
23      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa, että pääasiassa kyseessä olevan kansallisen säännöstön mukaan silloin, kun täytäntöönpanosta vastaava oikeusviranomainen kieltäytyy rangaistuksen täytäntöönpanoa varten annetun eurooppalaisen pidätysmääräyksen täytäntöönpanosta ja määrää, että kyseinen rangaistus on pantava täytäntöön Italiassa, sen on tunnustettava tällaista täytäntöönpanoa varten tuomio, jolla kyseinen rangaistus langetetaan.
24      Tältä osin Italian oikeuden säännösten, joiden tarkoituksena on saattaa puitepäätöksen 2008/909 9 artiklan 1 kohdan i alakohta osaksi Italian kansallista oikeusjärjestystä, nojalla on kieltäydyttävä tunnustamasta tuomiota, joka on annettu sellaisen oikeudenkäynnin päätteeksi, jossa asianomainen henkilö ei ole ollut henkilökohtaisesti läsnä, lukuun ottamatta kolmea tapausta, joissa kyseisellä asianomaisella henkilöllä on ollut menettelylliset takeet.
Kyseisten kolmen tapauksen osalta ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa, että kyseisessä säännöksessä säädetyt niiden soveltamisedellytykset, sellaisina kuin ne on vahvistettu pääasiassa kyseessä olevassa kansallisessa säännöstössä, eivät täyty nyt käsiteltävässä asiassa. Nimittäin on niin, että asianomainen henkilö oli tietoinen vireillä olevasta oikeudenkäynnistä, mutta ennakkoratkaisupyynnöstä ilmenee ensiksi, että kyseinen henkilö ei ollut saanut tietoa oikeudenkäyntinsä ajankohdasta ja paikasta eikä siitä, että ratkaisu annettaisiin, vaikka hän jäisi pois oikeudenkäynnistä, toiseksi, että asianomainen henkilö oli valtuuttanut oikeudellisen avustajan, joka tosiasiallisesti puolusti häntä kyseisessä oikeudenkäynnissä, mutta hän ei ollut tietoinen kyseisen oikeudenkäynnin ajankohdasta, ja kolmanneksi, että asianomainen henkilö ei ollut saanut tietoja, joiden perusteella voitaisiin katsoa, että hän oli kaikista seikoista tietoisena hyväksynyt tuomion, joka annettiin kyseisen oikeudenkäynnin päätteeksi, jossa hän ei ollut henkilökohtaisesti läsnä.
25      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin arvioi siten, että jos se päättäisi kieltäytyä ATAU:n luovuttamisesta, se ei voisi määrätä, että hänelle langetettu rangaistus pannaan täytäntöön Italiassa, koska pääasiassa kyseessä olevassa kansallisessa säännöstössä asianomaisen tuomion tunnustamiselle säädetyt edellytykset eivät täyty.
26      Italian oikeuden säännösten, joiden tarkoituksena on saattaa puitepäätöksen 2002/584 4 a artiklan 1 kohta osaksi kansallista oikeusjärjestystä, mukaisista eurooppalaisen pidätysmääräyksen täytäntöönpanoon liittyvistä menettelyllisistä takeista kyseinen tuomioistuin toteaa, että kansallisessa säännöstössä säädettyjen asianomaisen henkilön luovuttamista koskevien edellytysten mukaan silloin, jos kyseinen henkilö ei ole ollut henkilökohtaisesti läsnä oikeudenkäynnissä, kyseinen luovutus hyväksytään, jos kyseinen henkilö on saanut tiedon siitä, että häntä koskeva oikeudenkäynti on vireillä, ja häntä on avustanut oikeudellinen avustaja.
27      Siten edellyttäen, että asianomaisella henkilöllä on ollut oikeudellinen avustaja, hänen luovuttamisensa voidaan sallia häntä koskevan eurooppalaisen pidätysmääräyksen täytäntöönpanon yhteydessä jo pelkästään sillä edellytyksellä, että hän on saanut tiedon häntä koskevan oikeudenkäynnin vireilläolosta, eikä tällaiseen luovuttamiseen sovelleta tuomion tunnustamiseen, jotta rangaistus voidaan panna täytäntöön Italiassa, sovellettavaa tiukempaa edellytystä, jonka mukaan asianomaisen henkilön on pitänyt saada tieto kyseisen oikeudenkäynnin ajankohdasta.
28      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin korostaa siten, että pääasiassa kyseessä olevassa kansallisessa säännöstössä säädetään tiukemmasta menettelyllisestä takeesta langettavan tuomion tunnustamisen osalta verrattuna siihen menettelylliseen takeeseen, josta kyseisessä säännöstössä säädetään etsittyä henkilöä koskevan eurooppalaisen pidätysmääräyksen täytäntöönpanon osalta, mutta tällaisesta erosta voi aiheutua epäedullinen seuraus kyseiselle henkilölle, koska hänet voidaan luovuttaa pidätysmääräyksen antaneeseen jäsenvaltioon kyseisen rangaistuksen täytäntöönpanoa varten ja häneltä viedään mahdollisuus suorittaa rangaistuksensa siinä jäsenvaltiossa, jossa hän asuu.
29      Näin ollen ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pohtii, onko pääasiassa kyseessä oleva kansallinen säännöstö yhteensopiva unionin oikeuden ja erityisesti puitepäätöksen 2002/584 4 artiklan 6 alakohdan ja puitepäätöksen 2008/909 9 artiklan 1 kohdan i alakohdan ja 25 artiklan kanssa.
30      Lisäksi kyseinen tuomioistuin korostaa, että puitepäätöksen 2008/909 9 artiklan 1 kohdan i alakohdassa säädetään pelkästä mahdollisuudesta kieltäytyä tunnustamasta annettua tuomiota, jos asianomainen henkilö, joka ei ollut henkilökohtaisesti läsnä hänen tuomitsemiseensa johtaneessa oikeudenkäynnissä, ei muun muassa saanut tietoa kyseisen oikeudenkäynnin ajankohdasta, mutta Italian oikeuden säännöksissä, joiden tarkoituksena on saattaa kyseinen säännös osaksi kansallista oikeusjärjestystä, säädetään sitä vastoin velvollisuudesta kieltäytyä kyseisen tuomion tunnustamisesta tällaisissa olosuhteissa.
31      Kyseinen ero on olennainen nyt käsiteltävässä asiassa. Pääasiassa kyseessä olevassa kansallisessa säännöstössä nimittäin kielletään kyseistä tuomioistuinta tunnustamasta tuomiota, jossa ATAU tuomittiin rangaistukseen, vaikka on niin, että jos kyseisellä tuomioistuimella olisi tätä koskeva mahdollisuus, se voisi kyseistä mahdollisuutta käyttämällä tunnustaa kyseisen tuomion ja siten kieltäytyä luovuttamasta asianomaista henkilöä ja määrätä, että hänelle langetettu rangaistus pannaan täytäntöön Italiassa.
32      Tässä tilanteessa Corte d’appello di Napoli on päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”1) Onko [puitepäätöksen 2002/584 4 artiklan 6 alakohtaa sekä puitepäätöksen 2008/909 9 artiklan 1 kohdan i alakohtaa ja 25 artiklaa] tulkittava siten, että täytäntöönpanovaltion tuomioistuimella, jota on pyydetty tunnustamaan ulkomainen, täytäntöönpanokelpoinen langettava rikostuomio, on harkintansa mukaan oikeus mutta ei velvollisuutta kieltäytyä tuomion tunnustamisesta, mikäli käy ilmi, että oikeudenkäynnissä, jonka päätteeksi kyseinen tuomio on annettu, syytetylle ei tarjottu mitään [puitepäätöksen 2008/909] 9 artiklan 1 kohdan i alakohdassa tarkoitetuista menettelyllisistä takeista?
2) Onko [puitepäätöksen 2002/584 4 artiklan 6 alakohtaa sekä puitepäätöksen 2008/909 9 artiklan 1 kohdan i alakohtaa ja 25 artiklaa] tulkittava siten, että täytäntöönpanovaltion tuomioistuimella, jota on pyydetty antamaan luovutusmääräys tuomion täytäntöönpanoa varten annetun eurooppalaisen pidätysmääräyksen perusteella, on oikeus – mikäli edellytykset määrätä tuomittu luovutettavaksi tuomion antaneeseen valtioon ja edellytykset sille, että luovuttamisesta kieltäydytään määräämällä samalla rangaistus suoritettavaksi täytäntöönpanovaltion alueella, täyttyvät samanaikaisesti – kieltäytyä luovuttamisesta, tunnustaa tuomio ja määrätä tuomio täytäntöönpantavaksi omalla alueellaan, vaikka oikeudenkäynnissä, jonka päätteeksi tunnustettu tuomio on annettu, syytetylle ei olisi tarjottu mitään [puitepäätöksen 2008/909] 9 artiklan 1 kohdan i alakohdassa tarkoitetuista menettelyllisistä takeista?”
Ennakkoratkaisupyynnön tutkittavaksi ottaminen
33      Italian hallitus väittää, että ennakkoratkaisupyyntö on jätettävä tutkimatta, koska se on täysin hypoteettinen. Se katsoo, että vaatiessaan, että Slovakiassa annettu tuomio, jolla langetettiin viiden vuoden vankeusrangaistus, tunnustetaan Italiassa, ATAU on nimittäin selvästi hyväksynyt rikostuomion, joka on annettu sellaisen oikeudenkäynnin päätteeksi, jossa hän ei ollut henkilökohtaisesti läsnä, joten ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on Italian oikeuden säännöksen, jonka tarkoituksena on saattaa puitepäätöksen 2008/909 9 artiklan 1 kohdan i alakohdan iii alakohta osaksi kansallista oikeusjärjestystä, nojalla tunnustettava tuomio, jolla langetetaan kyseinen rangaistus, jotta se pannaan täytäntöön Italiassa.
34      Tältä osin on muistettava, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan SEUT 267 artiklalla käyttöön otetussa unionin tuomioistuimen ja kansallisten tuomioistuinten välisessä yhteistyössä yksinomaan kansallisen tuomioistuimen, jossa asia on vireillä ja joka vastaa annettavasta ratkaisusta, tehtävänä on asian erityispiirteiden perusteella harkita, onko ennakkoratkaisu tarpeen asian ratkaisemiseksi ja onko sen unionin tuomioistuimelle esittämillä kysymyksillä merkitystä asian kannalta. Jos esitetyt kysymykset näin ollen koskevat unionin oikeuden tulkintaa, unionin tuomioistuimen on lähtökohtaisesti ratkaistava ne (tuomio 12.10.2023, INTER CONSULTING, C‑726/21, EU:C:2023:764, 32 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
35      Tästä seuraa, että olettamana on, että kansallisen tuomioistuimen sen säännöstön ja niiden tosiseikkojen perusteella, joiden määrittämisestä se vastaa ja joiden paikkansapitävyyden selvittäminen ei ole unionin tuomioistuimen tehtävä, esittämillä unionin oikeuden tulkintaan liittyvillä kysymyksillä on merkitystä asian ratkaisun kannalta. Unionin tuomioistuin voi jättää tutkimatta kansallisen tuomioistuimen esittämän pyynnön ainoastaan, jos on ilmeistä, että pyydetyllä unionin oikeuden tulkitsemisella ei ole mitään yhteyttä kansallisessa tuomioistuimessa käsiteltävän asian tosiseikkoihin tai kohteeseen, tai jos kyseinen ongelma on luonteeltaan hypoteettinen taikka jos unionin tuomioistuimella ei ole tiedossaan niitä tosiseikkoja ja oikeudellisia seikkoja, jotka ovat tarpeen, jotta se voisi antaa hyödyllisen vastauksen sille esitettyihin kysymyksiin (tuomio 12.10.2023, INTER CONSULTING, C‑726/21, EU:C:2023:764, 33 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
36      Näin ollen unionin tuomioistuimen tehtävänä on Euroopan unionin tuomioistuinten ja kansallisten tuomioistuinten välisen toimivallanjaon mukaisesti ottaa ennakkoratkaisupyynnön tutkittavaksi ottamista koskevan arvioinnissa huomioon ennakkoratkaisukysymyksiin liittyvät tosiseikat ja oikeudelliset seikat sellaisina kuin ne on ennakkoratkaisupyynnössä esitetty (ks. vastaavasti tuomio 12.10.2023, INTER CONSULTING, C‑726/21, EU:C:2023:764, 34 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
37      Nyt käsiteltävässä asiassa ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin on selkeästi ilmaissut ennakkoratkaisupyynnössä, että se ei katso, että Italian oikeuden säännöksen, jonka tarkoituksena on saattaa puitepäätöksen 2008/909 9 artiklan 1 kohdan i alakohta osaksi kansallista oikeusjärjestystä, soveltamisedellytykset täyttyisivät ATAU:n tapauksessa. Näin ollen edeltävässä kohdassa mainitun oikeuskäytännön mukaisesti – riippumatta Italian hallituksen esittämästä kritiikistä, joka koskee kyseisen tuomioistuimen kyseistä tosiseikkoja koskevaa arviointia – ennakkoratkaisukysymyksiä on tarkasteltava sen perusteella.
38      Lisäksi ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin on esittänyt unionin tuomioistuimelle ne tosiseikat ja oikeudelliset seikat, jotka ovat tarpeen, jotta tämä voi antaa hyödyllisen vastauksen esitettyihin kysymyksiin, ja esittänyt syyt, joiden vuoksi se katsoo, että kyseisissä kysymyksissä tarkoitettujen säännösten tulkinta on tarpeen siinä käytävässä menettelyssä. Näin ollen ei vaikuta siltä, että kyseisillä kysymyksillä ei olisi mitään yhteyttä pääasian tosiseikkoihin tai kohteeseen tai että ne koskisivat hypoteettista ongelmaa.
39      Ennakkoratkaisupyyntö on näin ollen otettava tutkittavaksi.
Ennakkoratkaisukysymysten tarkastelu
Toinen kysymys
40      Toisella kysymyksellään, joka on tutkittava ensimmäiseksi, ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee pääasiallisesti, onko puitepäätöksen 2002/584 4 artiklan 6 alakohtaa ja puitepäätöksen 2008/909 9 artiklan 1 kohdan i alakohtaa ja 25 artiklaa tulkittava siten, että ne ovat esteenä kansalliselle säännöstölle, jonka mukaan tapauksessa, jossa rangaistus on langetettu, kun asianomainen henkilö ei ollut henkilökohtaisesti läsnä hänen tuomitsemiseensa johtaneessa oikeudenkäynnissä, on niin, että jos kyseisen säännöstön säännösten, joilla puitepäätös 2002/584 on saatettu osaksi kansallista oikeusjärjestystä, mukaiset yhtäältä kyseisen asianomaisen henkilön luovuttamisesta kieltäytymisen edellytykset ja toisaalta sen, että kyseinen rangaistus määrätään pantavaksi täytäntöön täytäntöönpanojäsenvaltiossa, edellytykset täyttyvät, täytäntöönpanojäsenvaltion tuomioistuin ei voi määrätä mainittua rangaistusta pantavaksi täytäntöön siitä syystä, että kyseisen säännöstön säännösten, joilla puitepäätös 2008/909 on saatettu osaksi kansallista oikeusjärjestystä, mukaiset langettavan tuomion tunnustamista koskevat edellytykset eivät täyty.
41      Ensiksi on todettava, että puitepäätöksen 2002/584 4 artiklan 6 alakohdan mukaan täytäntöönpanojäsenvaltion oikeusviranomainen voi kieltäytyä panemasta täytäntöön eurooppalaista pidätysmääräystä, joka on annettu vapaudenmenetyksen käsittävän rangaistuksen täytäntöönpanoa varten, kun – kuten nyt käsiteltävässä asiassa – etsitty henkilö asuu vakinaisesti täytäntöönpanosta vastaavassa jäsenvaltiossa ja kyseinen valtio sitoutuu panemaan tämän rangaistuksen itse täytäntöön kansallisen lainsäädäntönsä mukaisesti.
42      Puitepäätöksen 2008/909 osalta sen 25 artiklassa säädetään, että puitepäätöksen 2008/909 säännöksiä sovelletaan soveltuvin osin, sikäli kuin ne ovat puitepäätöksen 2002/584 säännösten mukaisia, erityisesti rangaistusten täytäntöönpanoon tapauksissa, joissa jäsenvaltio sitoutuu panemaan rangaistuksen täytäntöön viimeksi mainitun puitepäätöksen 4 artiklan 6 alakohdan mukaisesti, sanotun kuitenkaan rajoittamatta puitepäätöksen 2002/584 soveltamista.
43      Tältä osin puitepäätöksen 2008/909 9 artiklan 1 kohdan i alakohdassa säädetään peruste langettavan tuomion tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta kieltäytymiselle, jos asianomainen henkilö ei ole ollut henkilökohtaisesti läsnä hänen tuomitsemiseensa johtaneessa oikeudenkäynnissä, ellei kyseisen säännöksen i, ii ja iii alakohdassa tarkoitetusta kolmesta tapauksesta, joissa tällaisen langettavan tuomion tunnustamisesta ei voida kieltäytyä, muuta johdu.
44      Nyt käsiteltävässä asiassa ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pohtii, miten menetellä tilanteessa, jossa asianomainen henkilö ei ole ollut henkilökohtaisesti läsnä hänen tuomitsemiseensa johtaneessa oikeudenkäynnissä, kun Italian oikeuden säännökset, joiden tarkoituksena on saattaa puitepäätöksen 2002/584 4 a artiklan 1 kohta osaksi kansallista oikeusjärjestystä ja jotka koskevat edellytyksiä, joiden täyttyessä kyseinen seikka on kyseistä henkilöä koskevan eurooppalaisen pidätysmääräyksen täytäntöönpanosta kieltäytymisen peruste, eroavat niistä Italian oikeuden säännöksistä, joiden tarkoituksena on saattaa puitepäätöksen 2008/909 9 artiklan 1 kohdan i alakohta osaksi kansallista oikeusjärjestystä ja jotka koskevat edellytyksiä, joiden täyttyessä kyseinen seikka on tuomion, jossa kyseinen asianomainen henkilö tuomitaan rangaistukseen, tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta kieltäytymisen peruste.
45      Tältä osin on kuitenkin huomautettava, että puitepäätöksen 2002/584 4 a artiklan 1 kohdan a–c alakohdan ja puitepäätöksen 2008/909 9 artiklan 1 kohdan i alakohdan, jotka sisällytettiin kyseessä oleviin kahteen puitepäätökseen samalla unionin toimella eli puitepäätöksellä 2009/299 ja erityisesti viimeksi mainitun puitepäätöksen 2 artiklan 1 kohdalla ja 5 artiklan 1 kohdalla, sanamuoto on samankaltainen tai jopa sama, ja niillä on yhteneväiset tavoitteet, jotka koskevat muun muassa asianomaisen henkilön oikeutta olla henkilökohtaisesti läsnä omassa oikeudenkäynnissään ja asianomaisen henkilön puolustautumisoikeuksien kunnioittamista silloin, kun hän ei ole ollut henkilökohtaisesti läsnä hänen tuomitsemiseensa johtaneessa oikeudenkäynnissä, kuten ilmenee muun muassa puitepäätöksen 2009/299 johdanto-osan ensimmäisestä, neljännestä, kuudennesta ja kahdeksannesta perustelukappaleesta. Tästä seuraa, että kyseistä 4 a artiklan 1 kohtaa koskevaa oikeuskäytäntöä voidaan soveltaa mainittuun 9 artiklan 1 kohdan i alakohtaan sellaisten käsitteiden osalta, jotka ovat näille kahdelle säännökselle yhteisiä (ks. vastaavasti tuomio 21.5.2026, Hölderman, C‑447/24, 50 ja 51 kohta).
46      Siten tapauksiin, joissa se, ettei asianomainen henkilö ole ollut henkilökohtaisesti läsnä hänen tuomitsemiseensa johtaneessa oikeudenkäynnissä, ei voi olla rangaistuksen täytäntöönpanemiseksi annetun eurooppalaisen pidätysmääräyksen täytäntöönpanosta kieltäytymisen peruste puitepäätöksen 2002/584 4 a artiklan 1 kohdan a–c alakohdan perusteella, sovellettavat edellytykset eivät eroa niihin tapauksiin sovellettavista edellytyksistä, joissa tällainen seikka ei voi olla langettavan tuomion tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta kieltäytymisen peruste puitepäätöksen 2008/909 9 artiklan 1 kohdan i alakohdan perusteella.
47      Näin ollen sellainen kansallinen säännöstö, jossa asetetaan tällaisille tapauksille erilaisia edellytyksiä riippuen siitä, arvioidaanko kyseisiä tapauksia sellaisten kansallisen säännösten nojalla, joiden tarkoituksena on saattaa puitepäätöksen 2002/584 4 a artiklan 1 kohdan a–c alakohta osaksi kansallista oikeusjärjestystä, vai sellaisten kansallisten säännösten nojalla, joiden tarkoituksena on saattaa puitepäätöksen 2008/909 9 artiklan 1 kohdan i alakohta osaksi kansallista oikeusjärjestystä, ei ole unionin oikeuden kyseisten säännösten mukainen.
48      Jos ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin katsoo, että asia on näin pääasiassa kyseessä olevien Italian oikeuden säännösten tapauksessa, on muistutettava, että unionin oikeuden ensisijaisuuden periaatetta on tulkittava siten, ettei se velvoita kansallista tuomioistuinta jättämään soveltamatta kansallisen oikeuden säännöstä, joka on ristiriidassa kyseisen puitepäätöksen säännösten kanssa, koska niillä ei ole välitöntä oikeusvaikutusta. Jäsenvaltioiden viranomaisten, myös tuomioistuinten, on kuitenkin omaksuttava kansallisesta oikeudestaan mahdollisimman pitkälle unionin oikeuden mukainen tulkinta, jonka nojalla ne voivat varmistaa tuloksen, joka on yhteensoveltuva asianomaisen puitepäätöksen tarkoituksen kanssa (ks. analogisesti tuomio 21.12.2023, Generalstaatsanwaltschaft Berlin, (Tuomitseminen poissa olevana), C‑398/22, EU:C:2023:1031, 47 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen]
49      Vaikkei puitepäätöksillä nimittäin voi olla välitöntä oikeusvaikutusta, jäsenvaltioiden kansallisilla viranomaisilla on kuitenkin niiden sitovan luonteen vuoksi velvollisuus tulkita kansallista oikeuttaan niiden mukaisesti kyseisten puitepäätösten täytäntöönpanolle varatun määräajan päättymisestä lähtien. Näiden viranomaisten on kansallista oikeutta soveltaessaan tulkittava siis sitä mahdollisimman pitkälle asianomaisen puitepäätöksen sanamuodon ja tarkoituksen mukaisesti, jotta sillä tarkoitettu tulos saavutettaisiin, mutta kansallisen oikeuden contra legem ‑tulkinta on kuitenkin poissuljettu. Unionin oikeuden mukaisen tulkinnan periaate edellyttää siten, että otetaan huomioon kansallinen oikeus kokonaisuudessaan ja sovelletaan siinä hyväksyttyjä tulkintatapoja asianomaisen puitepäätöksen täyden tehokkuuden takaamiseksi ja sellaiseen ratkaisuun päätymiseksi, joka on puitepäätöksellä tavoitellun päämäärän mukainen (tuomio 21.12.2023, Generalstaatsanwaltschaft Berlin, (Tuomitseminen poissa olevana), C‑398/22, EU:C:2023:1031, 48 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
50      Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen tehtävänä on siis siten, että se ottaa huomioon kansallisen oikeuden kokonaisuudessaan ja soveltaa siinä tunnustettuja tulkintamenetelmiä, tulkita pääasiassa kyseessä olevaa kansallista säännöstöä mahdollisimman pitkälle puitepäätöksen 2002/584 ja puitepäätöksen 2008/909 sanamuodon ja tarkoituksen mukaisesti, jotta Italian oikeuden säännöksissä, joiden tarkoituksena on saattaa puitepäätöksen 2002/584 4 a artiklan 1 kohdan a–c alakohta osaksi kansallista oikeusjärjestystä, ja Italian oikeuden säännöksissä, joiden tarkoituksena on saattaa puitepäätöksen 2008/909 9 artiklan 1 kohdan i alakohdan i–iii alakohta osaksi kansallista oikeusjärjestystä, säädetään samoista soveltamisedellytyksistä.
51      Toiseksi on huomautettava, että – kuten ennakkoratkaisupyynnössä esitetyistä tiedoista käy ilmi – tuomion, jossa ATAU tuomitaan rangaistukseen, tunnustamista ja täytäntöönpanoa varten ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen kysymykset koskevat erityisesti puitepäätöksen 2002/584 4 a artiklan 1 kohdan b alakohdassa ja puitepäätöksen 2008/909 9 artiklan 1 kohdan i alakohdan ii alakohdassa tarkoitettua tapausta.
52      Kansallisen säännöstön, jonka tarkoituksena on saattaa näistä säännöksistä ensimmäinen osaksi kansallista oikeusjärjestystä, mukaan on nimittäin niin, että edellyttäen, että asianomainen henkilö on valtuuttanut oikeudellisen avustajan, joka on tosiasiallisesti puolustanut häntä hänen oikeudenkäyntinsä aikana, ja kyseinen asianomainen henkilö on saanut tiedon häntä vastaan vireillä olevasta oikeudenkäynnistä, hänestä annetun eurooppalaisen pidätysmääräyksen täytäntöönpanosta ei ole kieltäydyttävä sillä perusteella, että hän ei ole ollut henkilökohtaisesti läsnä oikeudenkäynnissään.
53      Kuitenkin vastaavissa olosuhteissa mutta erityisesti silloin, jos asianomainen henkilö ei ole ollut tietoinen oikeudenkäyntinsä ajankohdasta, kansallinen säännöstö, jonka tarkoituksena on saattaa näistä säännöksistä jälkimmäinen osaksi kansallista oikeusjärjestystä, on esteenä sille, että tuomio, jossa kyseinen asianomainen henkilö tuomitaan rangaistukseen, voitaisiin tunnustaa, joten pidätysmääräyksen täytäntöönpanosta kieltäytyminen ja langetetun rangaistuksen täytäntöönpano Italiassa ei ole mahdollista puitepäätöksen 2002/584 4 artiklan 6 alakohdassa säädetyllä tavalla.
54      Näin ollen ja kun otetaan huomioon ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen epävarmuus puitepäätöksen 2008/909 9 artiklan 1 kohdan i alakohdassa tarkoitetun tapauksen soveltamisedellytysten arviointitavasta, on täsmennettävä niitä olosuhteita, jotka silloin, kun asianomainen henkilö ei ole ollut henkilökohtaisesti läsnä tuomitsemiseensa johtaneessa oikeudenkäynnissä, voivat kuulua kyseisen säännöksen ii alakohdan soveltamisalaan ja jotka – kuten edellä 45 kohdassa todetaan – voivat myös kuulua puitepäätöksen 2002/584 4 a artiklan 1 kohdan b alakohdan soveltamisalaan.
55      Puitepäätöksen 2008/909 9 artiklan 1 kohdan i alakohdan nojalla täytäntöönpanovaltion toimivaltainen viranomainen voi kieltäytyä tunnustamasta tuomiota ja panemasta rangaistusta täytäntöön, jos kyseisen puitepäätöksen 4 artiklassa tarkoitetun todistuksen mukaan asianomainen henkilö ei ollut henkilökohtaisesti läsnä kyseiseen tuomioon johtaneessa oikeudenkäynnissä, paitsi jos kyseisessä todistuksessa mainitaan, että asianomainen henkilö kuuluu tuomion antaneen jäsenvaltion kansallisessa lainsäädännössä määritettyjen muiden menettelyvaatimusten mukaan jonkin kyseisen 9 artiklan 1 kohdan i alakohdan i, ii tai iii alakohdassa tarkoitetun tapauksen soveltamisalaan.
56      Tästä seuraa, että täytäntöönpanojäsenvaltion toimivaltainen viranomainen on lähtökohtaisesti velvollinen tunnustamaan ja panemaan täytäntöön langettavan tuomion siitä huolimatta, että asianomainen henkilö ei ole ollut läsnä kyseiseen tuomioon johtaneessa oikeudenkäynnissä, jos jonkin kyseisen puitepäätöksen 9 artiklan 1 kohdan i alakohdan i, ii tai iii alakohdassa tarkoitetun tapauksen soveltamisedellytykset täyttyvät (ks. analogisesti tuomio 24.5.2016, Dworzecki, C‑108/16 PPU, EU:C:2016:346, 35 kohta).
57      Missään kyseisissä kohdissa tarkoitetussa tapauksessa langettavan tuomion tunnustaminen ja täytäntöönpano ei nimittäin loukkaa asianomaisen henkilön puolustautumisoikeuksia eikä oikeutta tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin ja oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin, sellaisina kuin ne on vahvistettu Euroopan unionin perusoikeuskirjan (jäljempänä perusoikeuskirja) 47 artiklassa ja 48 artiklan 2 kohdassa (ks. analogisesti tuomio 23.3.2023, Minister for Justice and Equality (Ehdollisen rangaistuksen määrääminen täytäntöönpantavaksi), C‑514/21 ja C‑515/21, EU:C:2023:235, 73 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen), sillä kyseisissä tapauksissa voidaan katsoa, että asianomainen henkilö on vapaaehtoisesti ja yksiselitteisesti luopunut oikeudestaan olla läsnä oikeudenkäynnissään (ks. analogisesti tuomio 26.2.2013, Melloni, C‑399/11 PPU, EU:C:2013:107, 52 kohta).
58      Erityisesti puitepäätöksen 2008/909 9 artiklan 1 kohdan i alakohdan ii alakohdan osalta on todettava, että täytäntöönpanojäsenvaltion toimivaltaisella viranomaisella on velvollisuus tunnustaa ja panna täytäntöön langettava tuomio huolimatta siitä, että asianomainen henkilö ei ole ollut henkilökohtaisesti läsnä kyseiseen tuomioon johtaneessa oikeudenkäynnissä, jos asianomainen henkilö on kyseisellä säännöksellä käyttöön otetun vaatimuksen mukaisesti saatuaan tiedon oikeudenkäynnistä valtuuttanut oikeudellisen avustajan, jonka joko kyseinen asianomainen henkilö tai valtio on nimennyt, puolustamaan häntä kyseisessä oikeudenkäynnissä ja kyseinen oikeudellinen avustaja on tosiasiallisesti puolustanut häntä kyseisessä oikeudenkäynnissä.
59      Tässä yhteydessä on aluksi määritettävä, mikä ulottuvuus on puitepäätöksen 2008/909 9 artiklan 1 kohdan i alakohdan ii alakohdalla käyttöön otetulla vaatimuksella, joka koskee asianomaisen henkilön tietoisuutta oikeudenkäynnistä, mikä on siitä syystä, että kansalliseen oikeuteen ei viitata, unionin oikeuden itsenäinen käsite, jota on tulkittava yhtenäisesti koko unionissa (ks. analogisesti tuomio 24.5.2016, Dworzecki, C‑108/16 PPU, EU:C:2016:346, 28–31 kohta) ja sen jälkeen täsmentää sen arviointitapa.
60      Ensiksi kyseisen vaatimuksen ulottuvuudesta on muistutettava, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan unionin oikeuden säännöksen tulkitsemiseksi on otettava huomioon paitsi sen sanamuoto myös asiayhteys ja sillä säännöstöllä tavoitellut päämäärät, jonka osa säännös on (tuomio 17.11.1983, Merck, 292/82, EU:C:1983:335, 12 kohta ja tuomio 4.9.2025, Casa Judeòeană de Sănătate Mureș ym., C‑489/23, EU:C:2025:651, 31 kohta).
61      Puitepäätöksen 2008/909 9 artiklan 1 kohdan i alakohdan ii alakohdan sanamuodosta on todettava, että kyseisen säännöksen eri kieliversioiden sanamuodon perusteella ei voida yksiselitteisesti määrittää, edellyttääkö kyseisen säännöksen soveltaminen sen mukaan sitä, että asianomainen henkilö on saanut tiedon hänen tuomitsemiseensa johtaneen oikeudenkäynnin ajankohdasta.
62      Erityisesti kyseisen puitepäätöksen 9 artiklan 1 kohdan i alakohdan ii alakohdan italiankieliseen versioon sisältyy nimenomaisesti tällainen vaatimus, mutta joissakin muissa kuten englannin- ja ranskankielisessä versiossa tyydytään edellyttämään ”tietoisuutta tulevasta oikeudenkäynnistä”, kun taas esimerkiksi saksan- ja unkarinkielisessä versiossa vaaditaan ”tietoisuutta pidettävästä istunnosta” tai tšekin-, puolan- ja ruotsinkielisessä versiossa ”tietoisuutta tulevasta istunnosta”.
63      Kyseiset eri ilmaisut voivat tosin viitata siihen, että asianomaisen henkilön on – kuten kyseisen säännöksen italiankielisessä versiossa nimenomaisesti säädetään – oltava tietoinen hänen tuomitsemiseensa johtaneen oikeudenkäynnin istunnolle vahvistetusta ajankohdasta, mutta vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan on kuitenkin niin, että jossakin kieliversiossa käytettyä unionin oikeuden säännöksen sanamuotoa ei voida käyttää tämän säännöksen ainoana tulkintaperusteena eikä sille voida antaa etusijaa muihin kieliversioihin nähden. Unionin oikeuden säännöksiä on nimittäin tulkittava ja sovellettava yhtenäisesti ottaen huomioon kaikilla unionin kielillä laaditut kieliversiot. Siten unionin oikeuden säädöksen erikielisten versioiden poiketessa toisistaan kyseessä olevaa säännöstä on tulkittava sen säännöstön asiayhteyden ja tavoitteen mukaan, jonka osa säännös on (ks. vastaavasti tuomio 23.10.2025, Naturvårdsverke (Jätteiden käsittely takaisin ottamisen jälkeen), C‑221/24 ja C‑222/24, EU:C:2025:818, 45 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
64      Tältä osin puitepäätöksen 2008/909 9 artiklan 1 kohdan i alakohdan ii alakohdan asiayhteydestä on todettava, että kyseisen säännöksen i alakohdassa edellytetään, että asianomainen henkilö oli saanut haasteen henkilökohtaisesti tiedoksi ja siten saanut tiedon kyseiseen päätökseen johtaneen ”oikeudenkäynnin ajankohdasta ja paikasta” tai oli muilla keinoin tosiasiallisesti saanut virallisen tiedon ”kyseisen oikeudenkäynnin ajankohdasta ja paikasta” siten, että voidaan kiistattomasti todeta, että ”hän oli tietoinen oikeudenkäynnistä” (ks. tuomio 21.5.2026, Hölderman, C‑447/24, 72 kohta).
65      Siten on todettava, että kyseisen puitepäätöksen 9 artiklan 1 kohdan i alakohdan i alakohdan sanamuodosta ilmenee, että siinä käytetty ilmaisu ”tietoinen oikeudenkäynnistä” edellyttää, että asianomainen henkilö oli saanut tiedon hänen tuomitsemiseensa johtaneen oikeudenkäynnin suullisen käsittelyn ajankohdasta ja paikasta (ks. vastaavasti tuomio 21.5.2026, Hölderman, C‑447/24, 73 kohta).
66      Asiayhteyteen perustuvassa tulkinnassa tästä näyttää olevan pääteltävissä, että kyseisen 9 artiklan 1 kohdan i alakohdan ii alakohdalla käyttöön otetulla vastaavalla vaatimuksella voidaan katsoa johdonmukaisuuden vuoksi olevan sama ulottuvuus, joten kyseistä säännöstä on tulkittava siten, että siinä edellytetään, että asianomainen henkilö on saanut tiedon hänen tuomitsemiseensa johtaneen oikeudenkäynnin suullisen käsittelyn ajankohdasta ja paikasta (ks. vastaavasti tuomio 21.5.2026, Hölderman, C‑447/24, 74 kohta).
67      Kyseistä tulkintaa tukevat direktiivin 2016/343 säännökset ja erityisesti sen 8 artiklan 2 kohta, joka on asiayhteyteen liittyvä seikka, joka on kyseisen puitepäätöksen 9 artiklan 1 kohdan i alakohdan tulkinnan kannalta relevantti näiden kahden säännöksen välisen toiminnallisen yhteyden vuoksi (ks. vastaavasti tuomio 16.1.2025, VB II (Ilmoittaminen oikeudesta uuteen oikeudenkäyntiin), C‑400/23, EU:C:2025:14, 48 kohta).
68      Tältä osin on muistutettava, että direktiivin 2016/343, jossa vahvistetaan vähimmäissäännöt tietyistä rikosoikeudellisiin menettelyihin liittyvistä näkökohdista, joihin kuuluu oikeus olla läsnä oikeudenkäynnissä, 8 artiklan 2 kohdan mukaan jäsenvaltiot voivat säätää, että oikeudenkäynti, joka voi johtaa epäillyn tai syytetyn syyllisyyttä tai syyttömyyttä koskevan päätöksen tekemiseen, voidaan järjestää tämän poissa ollessa edellyttäen joko sitä, että kyseisen säännöksen a alakohdan mukaan kyseiselle epäillylle tai syytetylle on ilmoitettu hyvissä ajoin oikeudenkäynnistä ja poissaolon seuraamuksista, tai sitä, että kyseisen säännöksen b alakohdan mukaan samaa epäiltyä tai syytettyä, jolle on ilmoitettu oikeudenkäynnistä, edustaa joko hänen itsensä tai valtion nimeämä valtuutettu edustaja.
69      Unionin tuomioistuin on katsonut, että direktiivin 2016/343 8 artiklan 2 kohdassa annetaan erityinen merkitys asianomaiselle henkilölle ilmoittamiselle, siltä osin kuin siinä selkeästi asetetaan vastaajan poissa ollessa pidettävän oikeudenkäynnin järjestämiselle nimenomaisesti edellytykseksi se, tälle henkilölle on ilmoitettu kyseisestä oikeudenkäynnistä. Tukeutuen erityisesti kyseisen direktiivin johdanto-osan 36 perustelukappaleeseen unionin tuomioistuin täsmentää, että kyseisen 8 artiklan 2 kohdan a ja b alakohdassa mainittu edellytys, jonka mukaan asianomaisen henkilön on saatava tieto hänen oikeudenkäynnistään, edellyttää, että hänelle ilmoitetaan kyseisen oikeudenkäynnin istunnon ajankohta ja paikka siten, että hän voi tulla tietoiseksi oikeudenkäynnistä (ks. vastaavasti tuomio 15.9.2022, HN (Maasta poistetun syytetyn oikeudenkäynti), C‑420/20, EU:C:2022:679, 51 ja 52 kohta).
70      Puitepäätöksen 2008/909 9 artiklan 1 kohdan i alakohdan ii alakohdan teleologinen tulkinta tukee myös tulkintaa, jonka mukaan kyseisellä ii alakohdalla käyttöön otettu vaatimus edellyttää, että asianomainen henkilö on saanut tiedon hänen tuomitsemiseensa johtaneen oikeudenkäynnin istunnon ajankohdasta ja paikasta.
71      Puitepäätöksen 2009/299 1 artiklasta, luettuna sen johdanto-osan 1 ja 15 perustelukappaleen valossa, ilmenee nimittäin nimenomaisesti, että kyseisen 9 artiklan 1 kohdan i alakohdan tarkoituksena on siten, että siinä täsmennetään sellaisen langettavan tuomion, joka on annettu huolimatta siitä, ettei asianomainen henkilö ollut läsnä oikeudenkäynnissään, täytäntöönpanon yhteisten perusteiden määritelmää, suojella
hänen oikeuttaan olla henkilökohtaisesti läsnä häntä vastaan käydyssä rikosoikeudenkäynnissä, mikä on puolustautumisoikeuksien olennainen osa ja millä on yleisemmin keskeinen merkitys oikeudenmukaista oikeudenkäyntiä koskevan oikeuden kannalta, josta määrätään perusoikeuskirjan 47 artiklan toisessa ja kolmannessa kohdassa sekä 48 artiklassa, ja samalla edistää oikeudellisten ratkaisujen vastavuoroista tunnustamista jäsenvaltioiden välillä (ks. vastaavasti ja analogisesti tuomio 23.3.2023, Minister for Justice and Equality (Ehdollisen rangaistuksen määrääminen täytäntöönpantavaksi), C‑514/21 ja C‑515/21, EU:C:2023:235, 50 ja 60 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
72      Puitepäätöksen 2008/909 9 artiklan 1 kohdan i alakohdan ii alakohdan tulkinta, jonka mukaan asianomaisen henkilön on saatava tieto hänen oikeudenkäyntinsä istunnon ajankohdasta ja paikasta, tukee kyseisten tavoitteiden saavuttamista, koska se antaa asianomaiselle henkilölle mahdollisuuden olla läsnä henkilökohtaisesti niin halutessaan aina siihen saakka, että kyseinen oikeudenkäynti tosiasiallisesti pidetään, tai tarvittaessa se antaa mahdollisuuden varmistaa, että kyseinen asianomainen henkilö on vapaaehtoisesti ja yksiselitteisesti luopunut oikeudestaan olla läsnä kyseisessä oikeudenkäynnissä.
73      Toiseksi kyseisen puitepäätöksen 9 artiklan 1 kohdan i alakohdan i, ii ja iii alakohdassa tarkoitettujen tapausten, joissa – kuten edellä 57 kohdassa muistutetaan – asianomaisen henkilön on katsottava vapaaehtoisesti ja yksiselitteisesti luopuneen oikeudestaan olla läsnä hänen oikeudenkäynnissään, soveltamisedellytysten arviointitavasta on todettava, että täytäntöönpanojäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on arvioitava selvittäessään, täyttyvätkö kyseiset edellytykset, kunnioitetaanko asianomaisen henkilön puolustautumisoikeuksia, siten että se ottaa asianmukaisesti huomioon kaikki sen käsiteltäväksi saatetun asian olosuhteet, joihin kuuluu muun muassa asianomaisen henkilön käyttäytyminen.
74      Erityisesti kyseisen puitepäätöksen 9 artiklan 1 kohdan i alakohdan ii alakohdan osalta ja ensiksi kyseisellä säännöksellä käyttöön otetun oikeudenkäyntiin liittyviä tietoja koskevan vaatimuksen osalta on todettava, että siitä, että asianomainen henkilö ei ole saanut tietoa suoraan, kuten pääasiassa on tapahtunut, ei välttämättä seuraa, että kyseinen edellytys ei täyty.
75      Kuten julkisasiamies on todennut ratkaisuehdotuksensa 47 kohdassa, määritettäessä, onko kyseinen edellytys täyttynyt, on nimittäin kiinnitettävä erityistä huomiota yhtäältä siihen, millaista huolellisuutta noudattaen viranomaiset ovat pyrkineet ilmoittamaan oikeudenkäynnistä poissa olevana tuomitulle henkilölle, ja toisaalta siihen, millaista huolellisuutta noudattaen asianomainen henkilö on pyrkinyt saamaan tätä koskevaa tietoa (ks. analogisesti tuomio 20.5.2025, Kachev, C‑135/25 PPU, EU:C:2025:366, 35 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
76      Unionin tuomioistuimen oikeuskäytännöstä siis ilmenee, että siinä tapauksessa, että on selviä ja objektiivisia viitteitä siitä, että asianomainen henkilö siitä huolimatta, että hänelle on virallisesti ilmoitettu siitä, että häntä syytetään rikoksesta, ja näin tietoisena häntä vastaan vireille pantavasta oikeudenkäynnistä on tarkoituksellisesti vältellyt ottamasta vastaan virallista ilmoitusta kyseisen oikeudenkäynnin ajankohdasta ja paikasta, kyseisen edellytyksen voidaan katsoa täyttyvän kyseisen henkilön kohdalla (ks. analogisesti tuomio 19.5.2022, Spetsializirana prokuratura (Pakosalla olevan syytetyn oikeudenkäynti), C‑569/20, EU:C:2022:401, 48 kohta ja tuomio 20.5.2025, Kachev, C‑135/25 PPU, EU:C:2025:366, 35 kohta).
77      Nyt käsiteltävässä asiassa muun muassa ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen toimittamista tiedoista ilmenee, että ATAU oli tietoinen häntä vastaan vireillä olevasta oikeudenkäynnistä mutta hän pakeni eikä palannut takaisin Slovakiaan eikä ilmoittanut osoitetta tiedoksiantoja varten. Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen tehtävänä on selvittää, ovatko tällaiset seikat selviä ja objektiivisia viitteitä, joiden perusteella voidaan katsoa, että kyseinen edellytys täyttyy asianomaisen henkilön kohdalla.
78      Tältä osin on todettava, että unionin tuomioistuin on katsonut, että tällaisten viitteiden olemassaolo voidaan todeta esimerkiksi silloin, kun asianomainen henkilö on tahallaan ilmoittanut väärän osoitteen toimivaltaisille kansallisille viranomaisille tai kun hän ei enää ole ilmoittamassaan osoitteessa (ks. analogisesti tuomio 19.5.2022, Spetsializirana prokuratura (Pakosalla olevan syytetyn oikeudenkäynti), C‑569/20, EU:C:2022:401, 49 kohta). Ei voida sulkea pois sitä, että kun otetaan huomioon kaikki täytäntöönpanojäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen käsiteltäväksi saatetun asian olosuhteet, tällainen toteamus voisi seurata myös siitä, että asianomainen henkilö on vapaaehtoisesti jättänyt ilmoittamatta tällaisen osoitteen.
79      Lisäksi ei voida myöskään sulkea pois sitä, että puitepäätöksen 2008/909 9 artiklan 1 kohdan i alakohdan ii alakohdassa tarkoitetun edellytyksen, joka liittyy tietoisuuteen oikeudenkäynnistä, voidaan katsoa täyttyvän asianomaisen henkilön kohdalla, jos ilmoitettuaan oikeudellisen avustajansa toimiston osoitteen hänelle toimitettavia tiedoksiantoja varten asianomainen henkilö välttää kaikkea yhteydenpitoa kyseisen oikeudellisen avustajan kanssa.
80      Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on kuitenkin otettava huomioon, että asia on näin vain sillä edellytyksellä, että toimivaltaiset kansalliset viranomaiset ovat tehneet kohtuullisia ponnisteluja löytääkseen asianomaisen henkilön ja ilmoittaakseen hänelle hänen oikeudenkäyntinsä ajankohdan ja paikan (ks. analogisesti tuomio 20.5.2025, Kachev, C‑135/25 PPU, EU:C:2025:366, 37 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
81      Edellytyksestä, joka koskee oikeudellisen avustajansa, jonka joko asianomainen henkilö tai valtio on nimennyt puolustamaan häntä oikeudenkäynnissä, valtuuttamista ja sitä, että kyseinen edustaja on tosiasiallisesti puolustanut häntä hänen oikeudenkäynnissään, on täsmennettävä, että valtuuttaminen puitepäätöksen 2008/909 9 artiklan 1 kohdan i alakohta ii alakohdassa tarkoitetussa merkityksessä edellyttää, että asianomainen henkilö on itse antanut asianajalle, joka tarvittaessa on määrätty hänelle viran puolesta, tehtäväksi edustaa häntä kyseisessä vastaajan poissa ollessa pidettävässä oikeudenkäynnissä (ks. analogisesti tuomio 20.5.2025, Kachev, C‑135/25 PPU, EU:C:2025:366, 41 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
82      Unionin tuomioistuin on siten katsonut, että pelkästään se seikka, että poissa olevana tuomittua henkilöä on puolustanut viran puolesta määrätty asianajaja koko hänen poissa ollessaan käydyn tuomioistuinmenettelyn aikana, ei riitä täyttämään toista kyseisessä säännöksessä säädettyä edellytystä. Sillä, että henkilöä edustaa asianajaja, voidaan osoittaa, että poissa olevana tuomittu henkilö on luopunut vapaaehtoisesti ja yksiselitteisesti oikeudestaan olla läsnä omassa oikeudenkäynnissään, vain, jos hän on jättänyt tarkoituksellisesti kyseisen asianajajan tehtäväksi huolehtia puolustuksestaan tuomion antaneessa tuomioistuimessa, mikä edellyttää sitä, että hän on nimenomaisesti nimennyt asianajajan edustamaan itseään oikeudenkäynnissä poissa ollessaan (ks. analogisesti tuomio 20.5.2025, Kachev, C‑135/25 PPU, EU:C:2025:366, 59 ja 61 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
83      Koska ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa, että asianajaja avusti ja edusti
ATAU:ta menettelyn aikana ja että hänen asianajajansa, joka edusti ja puolusti häntä, oli läsnä hänen tuomitsemiseensa johtaneessa oikeudenkäynnissä, ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on varmistettava edellä 81 ja 82 kohdassa esitettyjen näkökohtien valossa, että kyseisistä seikoista seuraa, että puitepäätöksen 2008/909 9 artiklan 1 kohdan i alakohdan ii alakohdassa säädetty edellytys, joka koskee sitä, että asianomainen henkilö oli valtuuttanut oikeudellisen avustajan, jonka joko asianomainen henkilö tai valtio oli nimennyt puolustamaan häntä hänen oikeudenkäynnissään, ja kyseinen edustaja oli tosiasiallisesti puolustanut häntä oikeudenkäynnissä, täyttyy.
84      Kaiken edellä esitetyn perusteellä toiseen kysymykseen on vastattava, että puitepäätöksen 2002/584 4 artiklan 6 alakohtaa ja puitepäätöksen 2008/909 9 artiklan 1 kohdan i alakohtaa ja 25 artiklaa on tulkittava siten, että
–        ne ovat esteenä kansalliselle säännöstölle, jonka mukaan tapauksessa, jossa rangaistus on langetettu, kun asianomainen henkilö ei ollut henkilökohtaisesti läsnä hänen tuomitsemiseensa johtaneessa oikeudenkäynnissä, on niin, että jos kyseisen säännöstön säännösten, joilla puitepäätös 2002/584 on saatettu osaksi kansallista oikeusjärjestystä, mukaiset yhtäältä kyseisen asianomaisen henkilön luovuttamisesta kieltäytymisen edellytykset ja toisaalta sen, että kyseinen rangaistus määrätään pantavaksi täytäntöön täytäntöönpanojäsenvaltiossa, edellytykset täyttyvät, täytäntöönpanojäsenvaltion tuomioistuin ei voi määrätä mainittua rangaistusta pantavaksi täytäntöön siitä syystä, että kyseisen säännöstön säännösten, joilla puitepäätös 2008/909 on saatettu osaksi kansallista oikeusjärjestystä, mukaiset langettavan tuomion tunnustamista koskevat edellytykset eivät täyty
–        puitepäätöksen 2008/909 9 artiklan 1 kohdan i alakohdan ii alakohdalla käyttöön otetun edellytyksen, joka liittyy tietoisuuteen oikeudenkäynnistä, voidaan katsoa täyttyvän, jos asianmukaisesti huomioon otettujen kaikkien merkityksellisten olosuhteiden ja erityisesti asianomaisen henkilön käyttäytymisen perusteella voidaan katsoa, että hän on saanut tiedon hänen tuomitsemiseensa johtaneen oikeudenkäynnin istunnon ajankohdasta ja paikasta.
Ensimmäinen kysymys
85      Ensimmäisellä kysymyksellään, jota on tarkasteltava toiseksi, ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee pääasiallisesti, onko puitepäätöksen 2002/584 4 artiklan 6 alakohtaa ja puitepäätöksen 2008/909 9 artiklan 1 kohdan i alakohtaa ja 25 artiklaa tulkittava siten, että ne ovat esteenä kansalliselle säännöstölle, jonka mukaan tapauksessa, jossa langettava tuomio on annettu, kun asianomainen henkilö ei ollut henkilökohtaisesti läsnä hänen tuomitsemiseensa johtaneessa oikeudenkäynnissä, eivätkä kyseisen 9 artiklan 1 kohdan i alakohdassa ja erityisesti kyseisen säännöksen ii alakohdassa tarkoitettujen tapausten soveltamisedellytykset täyty, täytäntöönpanojäsenvaltion toimivaltainen viranomainen ei voi tunnustaa kyseistä langettavaa tuomiota.
86      Tältä osin on todettava, että kyseinen kysymys on hyödyllinen pääasiassa vain, jos ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on lausuttava toiseen kysymykseen annetun vastauksen valossa, että kyseisen puitepäätöksen 9 artiklan 1 kohdan i alakohdan ii alakohdassa tarkoitetun tapauksen soveltamisedellytykset eivät täyty pääasian olosuhteissa.
87      Kyseisen 9 artiklan 1 kohdan i alakohdan sanamuodosta ja erityisesti toteamuksesta, jonka mukaan täytäntöönpanosta vastaava oikeusviranomainen ”voi” kieltäytyä tunnustamasta tuomiota ja panemasta asianomaista rangaistusta täytäntöön, ilmenee, että täytäntöönpanojäsenvaltion toimivaltaisella viranomaisella on mahdollisuus kieltäytyä tunnustamasta ja panemasta täytäntöön langettavaa tuomiota, jos asianomainen henkilö ei ole ollut henkilökohtaisesti läsnä kyseiseen tuomioon johtaneessa oikeudenkäynnissä, ellei kyseisen puitepäätöksen 4 artiklassa tarkoitetussa todistuksessa mainita, että puitepäätöksen 2008/909 9 artiklan 1 kohdan i alakohdan i, ii ja ii alakohdassa mainittujen tapausten soveltamisedellytykset täyttyvät (ks. analogisesti tuomio 21.12.2023, Generalstaatsanwaltschaft Berlin, (Tuomitseminen poissa olevana), C‑396/22, EU:C:2023:1029, 38 ja 39 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
88      Kyseisellä 9 artiklan 1 kohdan i alakohdalla rajoitetaan siten mahdollisuutta kieltäytyä langettavan tuomion tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta luettelemalla täsmällisesti ja yhtenäisesti ne edellytykset, joiden täyttyessä sellaisen oikeudenkäynnin, jossa asianomainen henkilö ei ole ollut henkilökohtaisesti läsnä, päätteeksi annetun tällaisen tuomion tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta ei voida kieltäytyä (ks. analogisesti tuomio 23.3.2023, Minister for Justice and Equality (Ehdollisen rangaistuksen määrääminen täytäntöönpantavaksi), C‑514/21 ja C‑515/21, EU:C:2023:235, 49 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
89      Tästä seuraa – kuten edellä 56 kohdasta ilmenee –, että täytäntöönpanojäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on tunnustettava ja pantava täytäntöön langettava tuomio huolimatta siitä, että asianomainen henkilö ei ole ollut läsnä asianomaiseen ratkaisuun johtaneessa oikeudenkäynnissä, kun jonkin kyseisen 9 artiklan 1 kohdan i alakohdan i, ii ja iii alakohdassa tarkoitetun tapauksen soveltamisedellytykset täyttyvät.
90      Tämän täsmennyksen jälkeen on todettava, että kun otetaan huomioon se, että puitepäätöksen 2008/909 9 artiklan 1 kohdan i alakohdassa säädetään harkinnanvarainen peruste langettavan tuomion tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta kieltäytymiselle, täytäntöönpanojäsenvaltion toimivaltainen viranomainen voi joka tapauksessa todettuaan, että kyseisen säännöksen i, ii ja iii alakohdassa tarkoitettujen tapausten soveltamisedellytykset eivät täyty tällaisen tuomion kohteena olevan henkilön tilanteessa, ottaa huomioon kaikki kunkin yksittäistapauksen erityiset olosuhteet, joiden perusteella kyseinen tuomioistuin voi varmistaa sen, että kyseisen tuomion tunnustaminen ja täytäntöönpano eivät merkitse kyseisen henkilön puolustautumisoikeuksien loukkaamista (ks. analogisesti tuomio 23.3.2023, Minister for Justice and Equality (Ehdollisen rangaistuksen määrääminen täytäntöönpantavaksi), C‑514/21 ja C‑515/21, EU:C:2023:235, 76 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
91      Kuten julkisasiamies on todennut ratkaisuehdotuksensa 68 kohdassa, tällaisina olosuhteina voidaan ottaa huomioon muun muassa asianomaisen henkilön käyttäytyminen ja erityisesti se, että kyseinen henkilö on mahdollisesti yrittänyt välttää sen, että hänelle annetaan hänelle osoitettu tieto tiedoksi, taikka yrittänyt välttää kaikkea yhteydenpitoa asianajajiinsa (ks. analogisesti tuomio 23.3.2023, Minister for Justice and Equality (Ehdollisen rangaistuksen määrääminen täytäntöönpantavaksi), C‑514/21 ja C‑515/21, EU:C:2023:235, 78 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen), riippumatta siitä, mikä merkitys tällaisella käyttäytymisellä on arvioitaessa – kuten edellä 74–80 kohdasta ilmenee –, täyttyvätkö kyseisen 9 artiklan 1 kohdan i alakohdan i–iii alakohdassa tarkoitettujen tapausten soveltamisedellytykset.
92      Samaten on niin, että se, että asianomainen henkilö on pyytänyt – kuten nyt käsiteltävässä asiassa –, että rangaistus pannaan täytäntöön siinä jäsenvaltiossa, jossa hän asuu ja jossa hänen elinetujensa keskus sijaitsee, ei täytä sellaisenaan puitepäätöksen 2008/909 9 artiklan 1 kohdan i alakohdan iii alakohdassa mainittuja edellytyksiä, mutta täytäntöönpanojäsenvaltion toimivaltainen viranomainen voi ottaa huomioon tällaisen pyynnön ja tarvittaessa toiveen olla vetoamatta mahdolliseen uutta tuomiota koskevaan oikeuteen ja todeta, että kyseinen täytäntöönpano ei merkitse hänen puolustautumisoikeuksiensa loukkaamista, joten puitepäätöksen 2008/909 9 artiklan 1 kohdan i alakohdassa mainittua tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta kieltäytymisen perustetta ei ole sovellettava huolimatta siitä, että kyseisen 9 artiklan 1 kohdan i alakohdan i–iii alakohdassa tarkoitettujen tapausten soveltamisedellytykset eivät täyty (ks. vastaavasti tuomio 21.5.2026, Hölderman, C‑447/24, 101–103 kohta).
93      Kyseisen puitepäätöksen 9 artiklan 1 kohdan i alakohdassa säädetään mahdollisuudesta, mutta ennakkoratkaisupyynnöstä ilmenee, että kansallisessa säännöstössä, jonka tarkoituksena on saattaa kyseinen puitepäätös osaksi kansallista oikeusjärjestystä, velvoitetaan täytäntöönpanojäsenvaltion toimivaltainen viranomainen kieltäytymään pidätysmääräyksen antaneessa jäsenvaltiossa annetun langettavan tuomion tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta, jos puitepäätöksen 9 artiklan 1 kohdan i alakohdan i–iii alakohdassa tarkoitettujen tapausten soveltamisedellytykset eivät täyty. Kyseisessä säännöstössä kyseiselle viranomaiselle ei siis jätetä lainkaan harkintavaltaa tarkistaa käsiteltävään asiaan liittyvien olosuhteiden perusteella, voidaanko asianomaisen henkilön puolustautumisoikeuksia kuitenkin katsoa kunnioitetun, ja siten päättää asianomaisen langettavan tuomion tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta.
94      Näin ollen tällainen kansallinen säännöstö on puitepäätöksen 2008/909 9 artiklan 1 kohdan i alakohdan vastainen.
95      Kun otetaan huomioon edellä 48 ja 49 kohdassa esitetyt näkökohdat, tästä seuraa, että jos ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin katsoo, että puitepäätöksen 2008/909 9 artiklan 1 kohdan i alakohdassa ja erityisesti kyseisen säännöksen ii alakohdassa tarkoitetun tapauksen soveltamisedellytykset eivät täyty, sen on ottaen huomioon kansallinen oikeus kokonaisuudessaan ja soveltaen siinä hyväksyttyjä tulkintatapoja tulkittava pääasiassa kyseessä olevaa kansallista säännöstöä mahdollisimman pitkälle kyseisen puitepäätöksen sanamuodon ja tarkoituksen mukaisesti, jotta se voi arvioida kaikkien käsiteltävään asiaan liittyvien olosuhteiden perusteella, voidaanko kuitenkin katsoa, että asianomaisen henkilön puolustautumisoikeuksia kunnioitetaan, joten asianomainen langettava tuomio olisi tunnustettava ja pantava täytäntöön.
96      Kaiken edellä esitetyn perusteella ensimmäiseen kysymykseen on vastattava, että puitepäätöksen 2002/584 4 artiklan 6 alakohtaa ja puitepäätöksen 2008/909 9 artiklan 1 kohdan i alakohtaa ja 25 artiklaa on tulkittava siten, että ne ovat esteenä kansalliselle säännöstölle, jonka mukaan tapauksessa, jossa langettava tuomio on annettu, kun asianomainen henkilö ei ollut henkilökohtaisesti läsnä hänen tuomitsemiseensa johtaneessa oikeudenkäynnissä, eivätkä kyseisen 9 artiklan 1 kohdan i alakohdassa ja erityisesti kyseisen säännöksen ii alakohdassa tarkoitettujen tapausten soveltamisedellytykset täyty, täytäntöönpanojäsenvaltion toimivaltainen viranomainen ei voi tunnustaa kyseistä langettavaa tuomiota.
Oikeudenkäyntikulut
97      Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely unionin tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta. Oikeudenkäyntikuluja, jotka ovat aiheutuneet muille kuin näille asianosaisille huomautusten esittämisestä unionin tuomioistuimelle, ei voida määrätä korvattaviksi.
Näillä perusteilla unionin tuomioistuin (viides jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:
1)      Eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä ja jäsenvaltioiden välisistä luovuttamismenettelyistä 13.6.2002 tehdyn neuvoston puitepäätöksen 2002/584/YOS, sellaisena kuin se on muutettuna 26.2.2009 tehdyllä neuvoston puitepäätöksellä 2009/299/YOS, 4 artiklan 6 alakohtaa ja vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen soveltamisesta rikosasioissa annettuihin tuomioihin, joissa määrätään vapausrangaistus tai vapauden menetyksen käsittävä toimenpide, niiden täytäntöön panemiseksi Euroopan unionissa 27.11.2008 tehdyn neuvoston puitepäätöksen 2008/909/YOS, sellaisena kuin se on muutettuna puitepäätöksellä 2009/299, 9 artiklan 1 kohdan i alakohtaa ja 25 artiklaa
on tulkittava siten, että
–        ne ovat esteenä kansalliselle säännöstölle, jonka mukaan tapauksessa, jossa rangaistus on langetettu, kun asianomainen henkilö ei ollut henkilökohtaisesti läsnä hänen tuomitsemiseensa johtaneessa oikeudenkäynnissä, on niin, että jos kyseisen säännöstön säännösten, joilla puitepäätös 2002/584 on saatettu osaksi kansallista oikeusjärjestystä, mukaiset yhtäältä kyseisen asianomaisen henkilön luovuttamisesta kieltäytymisen edellytykset ja toisaalta sen, että kyseinen rangaistus määrätään pantavaksi täytäntöön täytäntöönpanojäsenvaltiossa, edellytykset täyttyvät, täytäntöönpanojäsenvaltion tuomioistuin ei voi määrätä mainittua rangaistusta pantavaksi täytäntöön siitä syystä, että kyseisen säännöstön säännösten, joilla puitepäätös 2008/909 on saatettu osaksi kansallista oikeusjärjestystä, mukaiset langettavan tuomion tunnustamista koskevat edellytykset eivät täyty
–        puitepäätöksen 2008/909 9 artiklan 1 kohdan i alakohdan ii alakohdalla käyttöön otetun edellytyksen, joka liittyy tietoisuuteen oikeudenkäynnistä, voidaan katsoa täyttyvän, jos asianmukaisesti huomioon otettujen kaikkien merkityksellisten olosuhteiden ja erityisesti asianomaisen henkilön käyttäytymisen perusteella voidaan katsoa, että hän on saanut tiedon hänen tuomitsemiseensa johtaneen oikeudenkäynnin istunnon ajankohdasta ja paikasta.
2)      Puitepäätöksen 2002/584, sellaisena kuin se on muutettuna puitepäätöksellä 2009/299, 4 artiklan 6 alakohtaa ja puitepäätöksen 2008/909, sellaisena kuin se on muutettuna puitepäätöksellä 2009/299, 9 artiklan 1 kohdan i alakohtaa ja 25 artiklaa
on tulkittava siten, että
että ne ovat esteenä kansalliselle säännöstölle, jonka mukaan tapauksessa, jossa langettava tuomio on annettu, kun asianomainen henkilö ei ollut henkilökohtaisesti läsnä hänen tuomitsemiseensa johtaneessa oikeudenkäynnissä, eivätkä kyseisen 9 artiklan 1 kohdan i alakohdassa ja erityisesti kyseisen säännöksen ii alakohdassa tarkoitettujen tapausten soveltamisedellytykset täyty, täytäntöönpanojäsenvaltion toimivaltainen viranomainen ei voi tunnustaa kyseistä langettavaa tuomiota.
Allekirjoitukset
*      Oikeudenkäyntikieli: italia
ii      Tämän asian nimi on kuvitteellinen nimi. Se ei vastaa asian minkään asianosaisen todellista nimeä.