62024CJ0131
UNIONIN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (ensimmäinen jaosto)
26 päivänä helmikuuta 2026 (
*1
)
Ennakkoratkaisupyyntö – Ympäristö – Luonnonvaraisten lintujen suojelu – Direktiivi 2009/147/EY – Lintujen tahallista häiritsemistä koskeva kielto – 5 artiklan d alakohta – Maantien rakentamista koskeva hanke, josta aiheutuu mahdollisuus tiettyjen lajien tiettyjen yksilöiden häiriintymiseen – Häiriöiden ehkäisemis- ja lieventämistoimenpiteet – Näyttö toimenpiteiden tehokkuudesta – Tuomioistuimen käyttämän asiantuntijan tekemä perusteltu arviointi
Asiassa C‑131/24,
jossa on kyse SEUT 267 artiklaan perustuvasta ennakkoratkaisupyynnöstä, jonka Bundesverwaltungsgericht (liittovaltion ylin hallintotuomioistuin, Itävalta) on esittänyt 15.2.2024 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut unionin tuomioistuimeen 16.2.2024, saadakseen ennakkoratkaisun asiassa
Umweltorganisation VIRUS – Verein Projektwerkstatt für Umwelt und Soziales,
Bürgerinitiative ”Nein zur Spange Wörth”,
Umweltorganisation Verein Lebenswertes Traisental,
Umweltorganisation FG LANIUS – Forschungsgemeinschaft für regionale Faunistik und angewandten Naturschutz ja
A. H. ym.
vastaan
Land Niederösterreich, Amt der Niederösterreichischen Landesregierungin, Abteilung Landesstraßenplanung – ST3, edustamana,
jossa asian käsittelyyn osallistuvat:
Land Niederösterreich, Amt der Niederösterreichischen Landesregierungin, Gruppe Wirtschaft, Sport und Tourismus, Abteilung Anlagenrecht – WST1, edustamana,
Stadt St. Pölten,
Marktgemeinde Ober-Grafendorf ja
Autobahnen- und Schnellstraßen-Finanzierungs-Aktiengesellschaft (ASFINAG),
UNIONIN TUOMIOISTUIN (ensimmäinen jaosto),
toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja F. Biltgen sekä tuomarit I. Ziemele, A. Kumin, S. Gervasoni (esittelevä tuomari) ja M. Bošnjak,
julkisasiamies: J. Kokott,
kirjaaja: A. Calot Escobar,
ottaen huomioon kirjallisessa käsittelyssä esitetyn,
ottaen huomioon huomautukset, jotka sille ovat esittäneet
–
Umweltorganisation VIRUS – Verein Projektwerkstatt für Umwelt und Soziales, edustajanaan W. Rehm,
–
Bürgerinitiative ”Nein zur Spange Wörth”, edustajanaan W. Schachinger, Rechtsanwalt,
–
Land Niederösterreich, Amt der Niederösterreichischen Landesregierungin, Abteilung Landesstraßenplanung – ST3, edustamana, edustajinaan M. Hecht ja J. Peer, Rechtsanwälte,
–
Stadt St. Pölten, edustajanaan C. Schneider, Rechtsanwalt,
–
Autobahnen- und Schnellstraßen-Finanzierungs-Aktiengesellschaft (ASFINAG), edustajinaan C. Holzer ja C. Schmelz, Rechtsanwälte,
–
Itävallan hallitus, asiamiehinään A. Posch, J. Schmoll ja M. Kopetzki,
–
Tšekin hallitus, asiamiehinään L. Langrová, M. Smolek ja J. Vláčil,
–
Ruotsin hallitus, asiamiehenään C. Meyer-Seitz,
–
Euroopan komissio, asiamiehinään C. Hermes ja N. Ruiz García,
kuultuaan julkisasiamiehen 18.9.2025 pidetyssä istunnossa esittämän ratkaisuehdotuksen,
on antanut seuraavan
tuomion
1
Ennakkoratkaisupyyntö koskee luonnonvaraisten lintujen suojelusta 30.11.2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/147/EY (EUVL 2010, L 20, s. 7; jäljempänä lintudirektiivi) 2 ja 5 artiklan tulkintaa.
2
Tämä pyyntö on esitetty asiassa, jossa asianosaisina ovat yhtäältä Umweltorganisation VIRUS – Verein Projektwerkstatt für Umwelt und Soziales (ympäristö- ja sosiaalialan hanketyöpaja, jäljempänä VIRUS), Bürgerinitiative ”Nein zur Spange Wörth” (Wörthin ohitustietä vastustava kansalaisryhmittymä), Umweltorganisation Verein Lebenswertes Traisental (Traisentalin asumisviihtyisyyttä edistävä yhdistys), Umweltorganisation FG LANIUS – Forschungsgemeinschaft für regionale Faunistik und angewandten Naturschutz (FG LANIUS – alueellisen kasviston ja sovelletun luonnonsuojelun tutkimusyhteisö) sekä A. H. ym. ja toisaalta Land Niederösterreich, Amt der Niederösterreichischen Landesregierungin, Abteilung Landesstraßenplanung – ST3 (Ala-Itävallan osavaltion hallintovirasto, osavaltion toimivaltaan kuuluvien teiden suunnitteluosasto – ST3), edustamana ja joka koskee päätöstä sallia maantien rakentaminen.
Asiaa koskevat oikeussäännöt
Unionin oikeus
Lintudirektiivi
3
Kyseisen direktiivin johdanto-osan kolmannessa, viidennessä, seitsemännessä ja kahdeksannessa perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
”(3)
Monien sellaisten luonnonvaraisten lintulajien kannat, joiden luontaisena elinympäristönä on jäsenvaltioiden Eurooppaan kuuluva alue, ovat pienenemässä, eräissä tapauksissa hyvin nopeasti, ja tämä kantojen pieneneminen uhkaa vakavasti luonnollisen ympäristön säilymistä, erityisesti sen vuoksi, että se uhkaa biologista tasapainoa.
– –
(5)
Jäsenvaltioiden Eurooppaan kuuluvaa aluetta luontaisena elinympäristönään pitävien luonnonvaraisten lintulajien suojelu on välttämätöntä elinolojen parantamista ja kestävää kehitystä koskevien [Euroopan] yhteisön päämäärien osalta.
– –
(7)
Suojelun tarkoituksena on luonnonvarojen suojelu ja hoitaminen pitkällä aikavälillä osana Euroopan kansojen perintöä. Tämä mahdollistaa luonnonvarojen sääntelyn ja niiden hyödyntämisen hallinnan sellaisten toimenpiteiden avulla, jotka ovat tarpeen lajienvälisen luonnollisen tasapainon säilyttämiseksi ja mukauttamiseksi niin pitkälle kuin se kohtuudella on mahdollista.
(8)
Elinympäristöjen riittävän moninaisuuden ja laajuuden säilyttäminen, ylläpitäminen tai ennalleen saattaminen on olennaisen tärkeää kaikkien lintulajien suojelussa. Tiettyjen lintujen elinympäristöä on suojeltava erityistoimenpitein lintujen eloonjäämisen ja lisääntymisen varmistamiseksi niiden levinneisyysalueilla. Tällaisilla toimenpiteillä on otettava huomioon myös muuttavat lajit ja toimenpiteet on sovitettava yhteen yhtenäisen kokonaisuuden luomiseksi.”
4
Lintudirektiivin 1 artiklassa säädetään seuraavaa:
”1.   Tämä direktiivi koskee kaikkien luonnonvaraisina elävien lintulajien suojelua jäsenvaltioiden Eurooppaan kuuluvalla alueella, johon perustamissopimusta sovelletaan. Sen tavoitteena on näiden lajien suojelu, hoitaminen ja sääntely, ja se antaa säännökset niiden hyödyntämisestä.
2.   Tätä direktiiviä sovelletaan lintuihin ja niiden muniin, pesiin ja elinympäristöihin.”
5
Saman direktiivin 2 artiklassa säädetään seuraavaa:
”Jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet 1 artiklassa tarkoitettujen lintulajien kantojen ylläpitämiseksi sellaisella tasolla, joka vastaa erityisesti ekologisia, tieteellisiä ja sivistyksellisiä vaatimuksia ottaen huomioon taloudelliset ja virkistykseen liittyvät vaatimukset, taikka näiden kantojen mukauttamiseksi tähän tasoon.”
6
Lintudirektiivin 5 artiklassa säädetään seuraavaa:
”Jäsenvaltioiden on toteutettava, kuitenkaan rajoittamatta 7 ja 9 artiklan soveltamista, kaikkien 1 artiklassa tarkoitettujen lintulajien yleisen suojelujärjestelmän luomiseksi tarvittavat toimenpiteet, joilla kielletään erityisesti
a)
kyseisten lintujen tahallinen tappaminen tai pyydystäminen käytetystä menetelmästä riippumatta;
b)
kyseisten lintujen pesien ja munien tahallinen tuhoaminen tai vahingoittaminen ja pesien siirtäminen;
c)
kyseisten lintujen munien ottaminen luonnosta ja munien hallussa pitäminen tyhjinäkin;
d)
lintujen tahallinen häirintä erityisesti lisääntymis- ja jälkeläisten kasvatusaikana, jos häirintä vaikuttaisi merkittävästi tämän direktiivin tavoitteisiin;
e)
sellaisten lintulajien hallussa pitäminen, joiden metsästäminen ja pyydystäminen ei ole sallittua.”
7
Kyseisen direktiivin 9 artiklan sanamuoto on seuraava:
”1.   Jäsenvaltiot voivat, jollei muuta tyydyttävää ratkaisua ole, poiketa 5–8 artiklasta seuraavin perustein:
a)
–
kansanterveyden ja yleisen turvallisuuden turvaamiseksi,
–
lentoturvallisuuden turvaamiseksi,
–
viljelmille, kotieläimille, metsille, kalavesille ja vesistöille koituvan vakavan vahingon estämiseksi,
–
kasviston ja eläimistön suojelemiseksi;
b)
tutkimus- ja opetustarkoituksessa, kannan lisäämis- ja uudelleenistutustarkoituksessa sekä tehdäkseen mahdolliseksi näitä varten tapahtuvan kasvatuksen;
c)
salliakseen tiukasti valvotuissa oloissa ja valikoivasti tiettyjen lintujen pienien määrien pyydystämisen, hallussa pitämisen tai muuten asiallisen hyötykäytön.”
Luontodirektiivi
8
Luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta 21.5.1992 annetun neuvoston direktiivin 92/43/ETY (EYVL 1992, L 206, s. 7; jäljempänä luontodirektiivi) 2 artiklassa säädetään seuraavaa:
”1.   Tämän direktiivin tavoitteena on edistää luonnon monimuotoisuuden säilymistä suojelemalla luontotyyppejä ja luonnonvaraista eläimistöä ja kasvistoa jäsenvaltioiden sillä Euroopassa olevalla alueella, jossa perustamissopimusta sovelletaan.
2.   Tämän direktiivin mukaisesti toteutetuilla toimenpiteillä pyritään varmistamaan yhteisön tärkeänä pitämien luontotyyppien ja luonnonvaraisen eläin- ja kasvilajien suotuisan suojelun tason säilyttäminen tai sen ennalleen saattaminen.
3.   Tämän direktiivin mukaisesti toteutetuilla toimenpiteillä otetaan huomioon taloudelliset, sosiaaliset ja sivistykselliset vaatimukset sekä alueelliset ja paikalliset erityispiirteet.”
9
Luontodirektiivin 6 artiklassa säädetään seuraavaa:
”1.   Jäsenvaltioiden on toteutettava erityisten suojelutoimien alueilla tarvittavat suojelutoimenpiteet ja laadittava tarvittaessa tarkoituksenmukaisia käyttösuunnitelmia, jotka koskevat erityisesti näitä alueita tai jotka sisältyvät muihin kehityssuunnitelmiin, sekä tarpeellisia lainsäädännöllisiä, hallinnollisia tai sopimusoikeudellisia toimenpiteitä, jotka vastaavat liitteen I luontotyyppien ja liitteessä II esitettyjen lajien ekologisia vaatimuksia alueilla.
2.   Jäsenvaltioiden on toteutettava erityisten suojelutoimien alueilla tarpeellisia toimenpiteitä luontotyyppien ja lajien elinympäristöjen heikentymisen sekä niitä lajeja koskevien häiriöiden estämiseksi, joita varten alueet on osoitettu, siinä määrin kuin nämä häiriöt saattaisivat vaikuttaa merkittävästi tämän direktiivin tavoitteisiin.
3.   Kaikki suunnitelmat tai hankkeet, jotka eivät liity suoranaisesti alueen käyttöön tai ole sen kannalta tarpeellisia, mutta ovat omiaan vaikuttamaan tähän alueeseen merkittävästi joko erikseen tai yhdessä muiden suunnitelmien tai hankkeiden kanssa, on arvioitava asianmukaisesti sen kannalta, miten ne vaikuttavat alueen suojelutavoitteisiin. Alueelle aiheutuvien vaikutusten arvioinnista tehtyjen johtopäätösten perusteella ja jollei 4 kohdan säännöksistä muuta johdu, toimivaltaiset kansalliset viranomaiset antavat hyväksyntänsä tälle suunnitelmalle tai hankkeelle vasta varmistuttuaan siitä, että suunnitelma tai hanke ei vaikuta kyseisen alueen koskemattomuuteen, ja kuultuaan tarvittaessa kansalaisia.
4.   Jos suunnitelma tai hanke on alueelle aiheutuvien vaikutusten arvioinnin kielteisestä tuloksesta huolimatta ja vaihtoehtoisten ratkaisujen puuttuessa kuitenkin toteutettava erittäin tärkeän yleisen edun kannalta pakottavista syistä, mukaan lukien sosiaaliset tai taloudelliset syyt, jäsenvaltion on toteutettava kaikki tarvittavat korvaavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että Natura 2000:n yleinen kokonaisuus säilyy yhtenäisenä. Jäsenvaltion on ilmoitettava komissiolle toteutetut korvaavat toimenpiteet.
Jos kyseisellä alueella on ensisijaisesti suojeltava luontotyyppi ja/tai laji, ainoat kysymykseen tulevat näkökohdat ovat sellaisia, jotka liittyvät ihmisen terveyteen tai yleiseen turvallisuuteen tai ensisijaisen tärkeisiin suotuisiin vaikutuksiin ympäristöön taikka, komission lausunnon mukaan, muihin erittäin tärkeän yleisen edun kannalta pakottaviin syihin.”
10
Saman direktiivin 12 artiklan sanamuoto on seuraava:
”1.   Jäsenvaltioiden on toteutettava tarpeelliset toimenpiteet liitteessä IV olevassa a kohdassa olevia eläinlajeja koskevan tiukan suojelujärjestelmän käyttöönottamiseksi niiden luontaisella levinneisyysalueella ja kiellettävä:
a)
kaikki näiden lajien yksilöitä koskeva tahallinen pyydystäminen tai tappaminen luonnossa;
b)
näiden lajien tahallinen häiritseminen erityisesti niiden lisääntymis-, jälkeläistenhoito-, talvehtimis- ja muuttoaikana;
c)
tahallinen munien hävittäminen tai ottaminen luonnosta;
d)
lisääntymis- tai levähdyspaikkojen heikentäminen ja hävittäminen.
2.   Jäsenvaltioiden on kiellettävä näiden lajien luonnosta otettujen yksilöiden hallussapito, kuljetus, kaupan pitäminen tai vaihtaminen ja tarjoaminen myytäväksi tai vaihdettavaksi, lukuun ottamatta niitä yksilöitä, jotka on otettu laillisesti ennen tämän direktiivin täytäntöönpanoa.
3.   Edellä 1 kohdan a ja b alakohdassa sekä 2 kohdassa tarkoitettuja kieltoja sovelletaan tässä artiklassa tarkoitettujen eläinten kaikkiin elämänvaiheisiin.
4.   Jäsenvaltioiden on otettava käyttöön liitteessä IV olevassa a alakohdassa lueteltujen eläinlajien tahatonta pyydystämistä ja tappamista koskeva tarkkailujärjestelmä. Jäsenvaltioiden on saatujen tietojen perusteella suoritettava uusia tutkimuksia tai toteutettava tarvittavia suojelutoimenpiteitä sen varmistamiseksi, että tahattomalla pyydystämisellä tai tappamisella ei ole merkittävää kielteistä vaikutusta kyseisiin lajeihin.”
Itävallan oikeus
11
Ala-Itävallan osavaltion luonnonsuojelulain 2000 (Niederösterreichisches Naturschutzgesetz 2000, LGBl.5500-0) 18 §:ssä, jonka otsikko on ”Lajien suojelu”, säädetään seuraavaa:
”1.   Lajien suojelua koskevien sääntöjen tavoitteena on luonnonvaraisten eläin- ja kasvilajien suojelu ja ylläpito niiden luontaisessa ja historiallisessa monimuotoisuudessa. Lajien suojeluun kuuluvat:
1)
eläinten, kasvien ja niiden biokenoosien suojeleminen ihmisistä ja erityisesti heidän maankäytöstään aiheutuvilta haitoilta
2)
luonnonvaraisten eläin- ja kasvilajien elinympäristöjen suojelu, ylläpito, kehittäminen ja ennallistaminen sekä niiden muiden elinolojen turvaaminen
– –
2.   Osavaltion hallitus määrittää asetuksella suojeltavaksi kokonaan tai – jos lajin suojelemiseksi on riittävää – osittain tai väliaikaisesti sellaiset luonnonvaraiset kasvit tai luonnonvaraiset eläimet, jotka eivät ole Ala-Itävallan osavaltion vuoden 1974 metsästyslaissa (Niederösterreichisches Jagdgesetz 1974, LGBl. 6500) tarkoitettua riistaa ja joiden populaatioiden suojeleminen on tarpeen
1)
niiden harvinaisuuden tai populaatioon kohdistuvan uhan vuoksi
2)
tieteellisistä tai kulttuurisista syistä
3)
niiden hyödyllisyyden tai niillä ekosysteemille olevan merkityksen vuoksi, tai
4)
luonnon ja maiseman moninaisuuden tai erityisluonteen säilyttämiseksi.
Asetuksessa voidaan yksilöidä ne eläin- tai kasvilajit, joiden populaatio on uhanalainen osavaltion alueella.
– –
4.   Erityisesti 2 ja 3 kohdan mukaisesti suojeltujen lajien osalta on kiellettyä
– –
3)
vahingoittaa, hävittää tai poistaa näiden eläinten munia, toukkia, koteloita tai pesiä taikka niiden pesimis-, lisääntymis-, kutu- tai suojapaikkoja, ja
4)
häiritä uhanalaisten ja asetuksessa tarkoitettujen lajien biotooppeja sekä lisääntymis- ja elinympäristöjä erityisesti valo- tai videokuvaamalla.”
Pääasia ja ennakkoratkaisukysymykset
12
Ala-Itävallan osavaltio haki vuonna 2014 lupaa rakentaa St. Pöltenin (Itävalta) eteläpuolella sijaitsevalle osittain metsäiselle alueelle 2x2-kaistaisen, 1,69 kilometriä pitkän yhteystien pikatielle S34.
13
Ympäristövaikutusten arvioinnin jälkeen hanke hyväksyttiin 12.11.2019 tehdyllä päätöksellä.
14
Pääasian valittajat valittivat päätöksestä Bundesverwaltungsgerichtiin (liittovaltion ylin hallintotuomioistuin, Itävalta), joka on ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin.
15
Ne vetoavat kyseisessä tuomioistuimessa siihen, että suunniteltuun rakennusalueeseen kuuluvalla avoimella viljelysmaalla on maassa pesivien lintulajien, kuten kiurun, peltopyyn ja viiriäisen, pesintäpaikkoja ja että tulevan ajoneuvoliikenteen aiheuttama melu häiritsee myös monia tämän alueen läheisyydessä eläviä metsälintulajeja, erityisesti tammitikkaa. Arvioiden mukaan suunnitellulla tiellä liikkuisi nimittäin päivittäin noin 12000 ajoneuvoa.
16
Ennakkoratkaisupyynnöstä ilmenee, että alueella tai sen läheisyydessä esiintyviin luonnonvaraisiin lintukantoihin kohdistuvien vaikutusten rajoittamiseksi kyseisen hankkeen yhteydessä on määrä toteuttaa useita toimenpiteitä, muun muassa rakennustyön suorittaminen vain tiettyinä kuukausina ja vanhojen puiden säilyttäminen vähintään 300 metrin etäisyydellä tiestä 6,6 hehtaarin suuruisella pinta-alalla.
17
Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen pyytämien kahden asiantuntijalausunnon mukaan suunnitellut toimenpiteet toteuttamalla voidaan välttää kaikki merkittävät haittavaikutukset kyseessä oleviin lajeihin. Asiantuntijat myöntävät kuitenkin, että toimenpiteillä ei pystytä välttämään sitä, että hanke vaikuttaa yksittäisiin yksilöihin ainakin useimpien kyseessä olevien metsälintujen eliniän kautta. He vakuuttavat kuitenkin, että kyseisillä toimenpiteillä voidaan turvata näiden lajien elinympäristön säilyttäminen ja niiden pesimisedellytykset.
18
Pääasian valittajat kiistävät tämän arvioinnin.
19
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pohtii ensinnäkin, voidaanko toimenpiteet, joilla pyritään ehkäisemään tai rajoittamaan kyseessä olevan hankkeen vaikutusalueella oleville lintulajeille aiheutuvia häiriöitä, ottaa huomioon arvioitaessa, täyttääkö hanke lintudirektiivin 5 artiklan d alakohdassa asetetut vaatimukset. Sen mielestä unionin tuomioistuimen oikeuskäytäntöä, jossa kielletään ottamasta luontodirektiivin 6 artiklan 3 kohdassa säädettyä asianmukaista arviointia edeltävässä vaiheessa huomioon toimenpiteitä suojeltuun alueeseen kohdistuvien haitallisten vaikutusten välttämiseksi tai rajoittamiseksi, ei voida ulottaa koskemaan lintudirektiivin 5 artiklan d alakohtaa.
20
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin katsoo, että lintudirektiivin 5 artiklan d alakohdan tulkinta on sitä vastoin yhdenmukaistettava luontodirektiivin 12 artiklan 1 kohdan d alakohdan tulkinnan kanssa, sellaisena kuin komissio on esittänyt sen ohjeasiakirjassaan luontodirektiivin mukaisesta yhteisön tärkeinä pitämien eläinlajien tiukasta suojelusta C(2021) 7301 final. Tällaiseen tulkintaan perustuva keskeinen arviointiperuste on kyseisen tuomioistuimen mukaan se, että alueen pysyvä ekologinen tehtävä säilytetään tai sitä parannetaan.
21
Koska lintudirektiivin 5 artiklan d alakohdassa kielletään ainoastaan sellainen häiritseminen, jolla on merkittävä vaikutus kyseisen direktiivin tavoitteisiin, tällaisen vaikutuksen olemassaoloa on ennakkoratkaisua pyytävän tuomioistuimen mukaan arvioitava ottamalla huomioon hankkeen yhteydessä toteutettavat toimenpiteet häiriöiden välttämiseksi ja lieventämiseksi. Mainitun direktiivin 9 artiklan mukaisen poikkeuksen käyttäminen on tarpeen vain, jos hanke, johon kyseiset toimenpiteet sisältyvät, olisi kiellettävä saman direktiivin 5 artiklan d alakohdan nojalla.
22
Toiseksi ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pohtii, millaisia todisteita hankkeesta aiheutuvien häiriöiden estämiseksi tai vähentämiseksi toteutettavien toimenpiteiden tehokkuudesta on vaadittava.
23
Tarkemmin sanottuna se pyrkii selvittämään, onko lintudirektiivin 5 artiklan d alakohdassa edellytetty varmuus näiden toimenpiteiden tehokkuudesta verrattavissa siihen varmuuteen, jota luontodirektiivin 12 artiklan 1 kohdan d alakohdassa komission luontodirektiivin mukaisesta yhteisön tärkeinä pitämien eläinlajien tiukasta suojelusta antamassa ohjeasiakirjassa esittämän mukaan edellytetään. Komission valitsema tulkinta johtaisi ennakkoratkaisua pyytävän tuomioistuimen mukaan sellaiseen häiriöiden ehkäisy- ja lieventämistoimenpiteiden tehokkuuden arviointiin, joka perustuu viranomaisten tai tuomioistuimen nimeämien asiantuntijoiden lausuntoihin, edellyttäen, että niihin sisältyvät arvioinnit ovat nykytietämyksen valossa tieteellisesti puolustettavissa ja yksityiskohtaisesti perusteltuja.
24
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin katsoo sitä vastoin, että tuomioistuinten käyttämien asiantuntijoiden tällaiset vaatimukset täyttävät arvioinnit eivät ole riittäviä, jos sovelletaan unionin tuomioistuimen määrittämää näyttökynnystä, joka koskee haitallisten vaikutusten välttämiseksi tai vähentämiseksi toteutettavia toimenpiteitä, joita tarkoitetaan luontodirektiivin 6 artiklan 3 kohdassa, jonka mukaan kaikenlainen perusteltu tieteellinen epäilys on suljettava pois.
25
Se pohtii, onko sen sovellettava luontodirektiivin 12 artiklan 1 kohdan d alakohdan täytäntöönpanoon liittyvää näyttökynnystä vai kyseisen direktiivin 6 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuihin haitallisten vaikutusten välttämiseksi tai vähentämiseksi toteutettaviin toimenpiteisiin liittyvää näyttökynnystä. Se ei näe syytä olla käyttämättä jälkimmäistä arviointiperustetta arvioidessaan niiden eläinlajien suojelua, joihin kyseessä oleva hanke vaikuttaa.
26
Toimenpiteiden tehokkuus on sen mielestä siten osoitettava tieteellisellä asiakirjanäytöllä niin pitkälle, ettei tältä osin jää vähäisintäkään perusteltua epäilystä.
27
Nyt käsiteltävässä tapauksessa tämä merkitsee ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen mukaan sitä, että tammitikan osalta ehdotettuja toimenpiteitä ei voida pitää sellaisina, joilla voitaisiin varmistaa kyseisen lajin biologisen tehtävän pysyvyys niiden tehokkuuden osoittavan tieteellisen näytön puuttuessa.
28
Tässä tilanteessa Bundesverwaltungsgericht päätti lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”1)
Onko [lintudirektiivin] 5 artiklaa tulkittava siten, että kyseisen artiklan d alakohtaan sisältyvän tahallisen häirinnän tunnusmerkistö ei täyty, jos tiettyjen lajien yksittäisille yksilöille voi tosin aiheutua häiriötä mutta jos vaikutukset direktiivin 2 artiklassa määritettyihin tavoitteisiin estetään toimenpiteillä, jotka toteutetaan oikea-aikaisesti, asianmukaisessa muodossa ja tehokkaasti?
2)
Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi: onko toimenpiteiden tehokkuuteen liittyvien tieteellisten epäilyjen oltava poissuljettuja siinä mielessä, että tähän riittää tuomioistuimen käyttämän asiantuntijan hyvin perusteltu asiantuntija-arvio, vai onko käytettävissä oltava objektiivista tieteellistä aineistoa näitä toimenpiteitä koskevista hyvistä käytännön kokemuksista?”
Suullisen käsittelyn uudelleen aloittamista koskeva pyyntö
29
VIRUS pyysi unionin tuomioistuimen kirjaamoon 21.10.2025 toimittamallaan asiakirjalla asian käsittelyn suullisen vaiheen aloittamista uudelleen unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 83 artiklan mukaisesti.
30
VIRUS vetosi pyyntönsä tueksi siihen, että julkisasiamies Kokottin ratkaisuehdotus Voore Mets ja Lemeks Põlva (C‑784/23, EU:C:2025:67), 1.8.2025 annettu tuomio Voore Mets ja Lemeks Põlva (C‑784/23, EU:C:2025:609) ja julkisasiamiehen ratkaisuehdotus nyt käsiteltävässä asiassa on annettu kirjallisen käsittelyn päättymisen jälkeen ja ne ovat uusia tosiseikkoja, jotka voivat olennaisesti vaikuttaa unionin tuomioistuimen ratkaisuun. Lisäksi VIRUS perusteli suullisen käsittelyn uudelleen aloittamista koskevaa pyyntöään sillä, ettei se ole samaa mieltä ratkaisuehdotuksen kanssa.
31
Unionin tuomioistuin voi työjärjestyksensä 83 artiklan mukaan julkisasiamiestä kuultuaan milloin tahansa määrätä asian käsittelyn suullisen vaiheen aloitettavaksi uudelleen erityisesti, jos unionin tuomioistuin katsoo, ettei sillä ole riittävästi tietoa asiasta, tai jos asianosainen on suullisen vaiheen päättyneeksi julistamisen jälkeen vedonnut uuteen seikkaan, joka voi olennaisesti vaikuttaa unionin tuomioistuimen ratkaisuun.
32
Näin ei ole nyt käsiteltävässä asiassa.
33
Julkisasiamies Kokottin ratkaisuehdotus Voore Mets ja Lemeks Põlva (C‑784/23, EU:C:2025:67), hänen tässä asiassa antamansa ratkaisuehdotus tai 1.8.2025 annettu tuomio Voore Mets ja Lemeks Põlva (C‑784/23, EU:C:2025:609) eivät nimittäin ole sellaisia uusia tosiseikkoja, jotka voisivat olennaisesti vaikuttaa ratkaisuun, joka unionin tuomioistuimen on annettava käsiteltävässä asiassa. Lisäksi unionin tuomioistuin katsoo, että kun otetaan huomioon kaikki sen käytettävissä olevat seikat, sillä on riittävät tiedot nyt käsiteltävän ennakkoratkaisupyynnön ratkaisemiseksi.
34
Siitä, että VIRUS on eri mieltä edellä 33 kohdassa tarkoitetussa ratkaisuehdotuksessa esitetyistä seikoista, on muistutettava yhtäältä, että Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännössä ja unionin tuomioistuimen työjärjestyksessä ei määrätä kyseisen perussäännön 23 artiklassa tarkoitettujen osapuolten mahdollisuudesta esittää huomautuksia vastauksena julkisasiamiehen ratkaisuehdotukseen (tuomio 16.11.2021, Prokuratura Rejonowa w Mińsku Mazowieckim ym., C‑748/19–C‑754/19, EU:C:2021:931, 30 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
35
Toisaalta SEUT 252 artiklan toisen kohdan mukaan julkisasiamiehen tehtävänä on täysin puolueettomana ja riippumattomana esittää julkisessa istunnossa perustellut ratkaisuehdotukset asioissa, jotka unionin tuomioistuimen perussäännön mukaan vaativat hänen myötävaikutustaan. Kyse ei siis ole tuomareille tai asianosaisille tarkoitetusta lausunnosta, joka olisi peräisin unionin tuomioistuimen ulkopuoliselta viranomaiselta, vaan toimielimen oman jäsenen perustellusta ja julkisesti ilmaistusta mielipiteestä. Tässä tilanteessa julkisasiamiehen ratkaisuehdotuksesta ei voida keskustella osapuolten kesken (ks. vastaavasti tuomio 6.10.2021, Sumal, C‑882/19, EU:C:2021:800, 21 kohta). Julkisasiamiehen ratkaisuehdotus tai perustelut, joiden päätteeksi hän päätyy siihen, eivät myöskään sido unionin tuomioistuinta. Tämän vuoksi se, että asianosainen ei yhdy julkisasiamiehen ratkaisuehdotuksessa todettuun – riippumatta ratkaisuehdotuksessa tutkituista kysymyksistä –, ei sellaisenaan voi olla peruste suullisen käsittelyn aloittamiseksi uudelleen (tuomio 16.11.2021, Prokuratura Rejonowa w Mińsku Mazowieckim ym., C‑748/19–C‑754/19, EU:C:2021:931, 31 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
36
Näin ollen unionin tuomioistuin katsoo julkisasiamiestä kuultuaan, että asian käsittelyn suullista vaihetta ei ole määrättävä aloitettavaksi uudelleen.
Ennakkoratkaisukysymysten tarkastelu
Ensimmäinen kysymys
37
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee ensimmäisellä kysymyksellään lähinnä, onko lintudirektiivin 5 artiklan d alakohtaa tulkittava siten, että kyseisessä säännöksessä tarkoitetun tahallisen häirinnän tunnusmerkistö ei täyty, jos hankkeen yhteydessä toteutettavilla toimenpiteillä voidaan estää kaikki merkittävät vaikutukset kyseisen direktiivin tavoitteisiin.
38
Ensinnäkin on muistutettava, että lintudirektiivin 5 artiklan d alakohdan mukaan jäsenvaltioiden on kiellettävä jäsenvaltioiden Eurooppaan kuuluvalla alueella luonnonvaraisina elävien lintulajien tahallinen häirintä erityisesti lisääntymisaikana ja jälkeläisten kasvatusaikana, jos häirintä vaikuttaisi merkittävästi kyseisen direktiivin tavoitteisiin.
39
Toiseksi on myös muistutettava, että kyseinen kielto täydentää muita lintudirektiivin 5 artiklan a ja b alakohtaan sisältyviä kieltoja, jotka koskevat erityisesti tällaisiin lajeihin kuuluvien lintujen tahallista tappamista tai pyydystämistä sekä niiden pesien ja munien tahallista tuhoamista tai vahingoittamista. Kaikkia näitä kieltoja sovelletaan paitsi ihmisen toimintaan, jonka tarkoituksena on lintujen häirintä, myös ihmisen toimintaan, jolla ei ilmeisellä tavalla ole tällaista tarkoitusta mutta joka kuitenkin sisältää hyväksynnän tällaisen häirinnän mahdollisuudesta (ks. vastaavasti tuomio 1.8.2025, Voore Mets ja Lemeks Põlva, C‑784/23, EU:C:2025:609, 49 kohta). Niinpä pääasian kohteena oleva tienrakennushanke voi kuulua lintudirektiivin 5 artiklan d alakohdan soveltamisalaan, vaikka sen tarkoituksena ei ole lintujen häiritseminen.
40
Kolmanneksi lintudirektiivin 1 artiklasta, luettuna kyseisen direktiivin johdanto-osan kolmannen, viidennen, seitsemännen ja kahdeksannen perustelukappaleen valossa, ilmenee, että kyseisen direktiivin tavoitteena on säilyttää jäsenvaltioiden Eurooppaan kuuluvalla alueella luonnonvaraisina elävien lintulajien kannat riittävällä tasolla tai palauttaa ne tällaiselle tasolle. Lintudirektiivin 2 artiklan mukaan tällaisen tason on vastattava muun muassa ekologisia, tieteellisiä ja sivistyksellisiä vaatimuksia ottaen huomioon taloudelliset ja virkistykseen liittyvät vaatimukset (ks. vastaavasti tuomio 1.8.2025, Voore Mets ja Lemeks Põlva, C‑784/23, EU:C:2025:609, 51 kohta).
41
Lintudirektiivin 5 artiklan d alakohdassa kielletään siten häirintä, joka vaikuttaa merkittävästi luonnonvaraisten lintulajien kantojen arvioituun riittävään tasoon, eikä näiden lajien yksilöihin kohdistuvaa häirintää, paitsi jos tietyn luonnonvaraisten lintulajien kanta pienenee numeerisesti niin paljon, että kyseisen lajin erillisten yksilöiden häiritseminen on omiaan vaarantamaan lajin säilymisen.
42
Toiseksi lintudirektiivin 5 artiklan d alakohdan tulkitseminen ensimmäiseen kysymykseen vastaamiseksi edellyttää vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan paitsi kyseisen säännöksen sanamuodon myös sen asiayhteyden ja sillä säännöstöllä tavoiteltujen päämäärien, jonka osa kyseinen säännös on, huomioon ottamista (ks. vastaavasti tuomio 4.3.2021, Föreningen Skydda Skogen, C‑473/19 ja C‑474/19, EU:C:2021:166, 32 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
43
Ensinnäkin lintudirektiivin 5 artiklan d alakohdan sanamuodosta on todettava, että toisin kuin kyseisen direktiivin 5 artiklan a ja b alakohdassa säädetyt kiellot, siinä säädettyä kieltoa häiritä lintuja tarkoituksellisesti erityisesti lisääntymisaikana ja jälkeläisten kasvatusaikana sovelletaan, ”jos häirintä vaikuttaa merkittävästi [kyseisen] direktiivin tavoitteisiin” (tuomio 1.8.2025, Voore Mets ja Lemeks Põlva, C‑784/23, EU:C:2025:609, 50 kohta). Erona siihen, mitä saman direktiivin 5 artiklan a ja b alakohdan soveltaminen edellyttää, ihmisen toiminnasta asianomaisten lintulajien kantojen tasoon aiheutuvan vaikutuksen tutkimisella on merkitystä lintudirektiivin 5 artiklan d alakohdassa säädetyn kiellon soveltamisen kannalta (ks. vastaavasti tuomio 1.8.2025, Voore Mets ja Lemeks Põlva, C‑784/23, EU:C:2025:609, 54 kohta).
44
Tästä seuraa, että jos asianmukaisilla ehkäisevillä toimenpiteillä voidaan tosiasiallisesti estää se, että hankkeesta aiheutuu häiriöitä luonnonvaraisille linnuille, tai jos niillä voidaan tosiasiallisesti vähentää tällaisia häiriöitä siten, ettei niillä ole merkittäviä vaikutuksia lintudirektiivin tavoitteisiin, sen 5 artiklan d alakohdan sanamuodosta ja kyseisen säännöksen asiayhteydestä seuraa, että säännöksessä tarkoitettua tahallisen häiritsemisen kieltoa ei sovelleta. Tällaiset toimenpiteet, jotka hankkeen yhteydessä on määrä toteuttaa, on siis otettava huomioon arvioitaessa, onko lintudirektiivin 5 artiklan d alakohdassa säädetty luonnonvaraisten lintujen häirintää koskeva kielto esteenä hankkeelle.
45
Toiseksi edellä 40 kohdassa mainittujen lintudirektiivin tavoitteiden eli luonnonvaraisten lintulajien kannan riittävän tason ylläpitämisen tai ennalleen saattamisen saavuttamiseksi ei ole tarpeen, että hankkeesta luonnonvaraisille lintulajeille aiheutuvia häiritseviä vaikutuksia arvioidaan ottamatta huomioon hankkeen yhteydessä liitännäisesti toteutettavia toimenpiteitä, joita on ehdotettu tällaisten vaikutusten estämiseksi tai vähentämiseksi. Kyseisten tavoitteiden kannalta merkitystä on nimittäin ainoastaan niillä häiriöillä, joita luonnonvaraisille lintulajeille tosiasiallisesti aiheutuu hankkeen, sellaisena kuin se on täydennettynä tällaisilla toimenpiteillä, toteuttamisen vuoksi.
46
Toisin kuin pääasian valittajat väittävät kirjallisissa huomautuksissaan, tällainen arviointi ei ole ristiriidassa unionin tuomioistuimen 12.4.2018 antamassaan tuomiossa People Over Wind ja Sweetman (C‑323/17, EU:C:2018:244) omaksuman ratkaisun kanssa. Kuten unionin tuomioistuin totesi kyseisessä tuomiossa, se, ettei hankkeen haitallisten vaikutusten välttämiseksi tai vähentämiseksi toteutettavia toimenpiteitä ole tarpeen ottaa huomioon hankkeen luontodirektiivin mukaisessa alustavassa arvioinnissa, johtuu siitä, että kyseisessä ensimmäisessä arviointivaiheessa on kyse sen selvittämisestä, onko hankkeeseen sovellettava luontodirektiivin 6 artiklan 3 kohdan ensimmäisen virkkeen mukaista suojelualueisiin kohdistuvien vaikutusten muodollista arviointimenettelyä. Sitä vastoin on niin, että koska lintudirektiivin 5 artiklan d alakohdassa ei eroteta toisistaan kahta arviointivaihetta niiden häiriöiden osalta, joille luonnonvaraiset lintulajit voivat altistua hankkeiden seurauksena, tällaisia häiriöitä on heti aluksi arvioitava perusteellisesti ottaen huomioon toimenpiteet niiden ehkäisemiseksi tai lieventämiseksi.
47
Edellä esitetystä seuraa, että lintudirektiivin 5 artiklan d alakohtaa on tulkittava siten, että kyseisessä säännöksessä tarkoitetun tahallisen häirinnän tunnusmerkistö ei täyty, jos hankkeen yhteydessä toteutettavilla toimenpiteillä voidaan estää kaikki merkittävät vaikutukset, jotka ovat ristiriidassa niiden kyseisen direktiivin tavoitteiden kanssa, jotka koskevat kaikkien luonnonvaraisina elävien lintulajien kantojen säilyttämistä riittävällä tasolla tai palauttamista ennalleen jäsenvaltioiden Eurooppaan kuuluvalla alueella, kun otetaan huomioon erityisesti ekologiset, tieteelliset ja sivistykselliset vaatimukset sekä taloudelliset ja virkistykseen liittyvät vaatimukset.
Toinen kysymys
48
Toisella kysymyksellään ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee lähinnä, voidaanko lintudirektiivin 5 artiklan d alakohdassa tarkoitettujen, luonnonvaraisiin lintulajeihin merkittävästi vaikuttavien häiriöiden välttämiseksi tarkoitettujen toimenpiteiden tehokkuus osoittaa tuomioistuimen käyttämän asiantuntijan perustellulla arvioinnilla vai onko se osoitettava tieteellisellä aineistolla tällaisten toimenpiteiden onnistuneesta toteuttamisesta.
49
Ensinnäkin on todettava, että kuten julkisasiamies esittää ratkaisuehdotuksensa 86 kohdassa, lintudirektiivin 5 artiklassa tai missään muussakaan säännöksessä ei säädetä todistelua koskevista säännöistä siinä yhteydessä, kun tutkitaan ihmisen toiminnasta luonnonvaraisille lintulajeille aiheutuvia häiriöitä.
50
Näissä olosuhteissa menettelyllistä itsemääräämisoikeutta koskevan periaatteen nojalla kunkin jäsenvaltion on vastaavuus- ja tehokkuusperiaatteen asettamissa rajoissa määritettävä sisäisessä oikeusjärjestyksessään todistelussa noudatettavat menettelytavat, toimivaltaisessa kansallisessa tuomioistuimessa sallitut todistuskeinot ja periaatteet, joiden perusteella kyseinen tuomioistuin arvioi sille esitettyjen todisteiden näyttöarvoa, sekä edellytetty näyttökynnys (ks. vastaavasti tuomio 21.6.2017, W ym., C‑621/15, EU:C:2017:484, 25 kohta).
51
Vastaavuusperiaate edellyttää, että nämä menettelytavat eivät ole epäedullisempia kuin vastaavia kansallisen oikeuden soveltamisalaan kuuluvia tilanteita koskevat menettelytavat (ks. vastaavasti tuomio 8.5.2025, Beevers Kaas, C‑581/23, EU:C:2025:323, 44 kohta). Kyseinen periaate ei siis ole esteenä sille, että tällaisille lajeille aiheutuvien merkittävien häiriöiden välttämiseksi tarkoitettujen toimenpiteiden tehokkuus osoitetaan tuomioistuimen käyttämän asiantuntijan perustellulla arvioinnilla, jos kansallisessa oikeudessa sallitaan tällainen todistamistapa samankaltaisissa kansallisen oikeuden soveltamisalaan kuuluvissa tilanteissa, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tarkistettava.
52
Tehokkuusperiaate edellyttää, että mainituilla menettelytavoilla ei tehdä unionin oikeuden täytäntöönpanoa käytännössä mahdottomaksi tai suhteettoman vaikeaksi (ks. vastaavasti tuomio 21.6.2017, W ym., C‑621/15, EU:C:2017:484, 26 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen ja tuomio 30.1.2025, Caronte & Tourist, C‑511/23, EU:C:2025:42, 44 kohta).
53
Tältä osin on todettava, että kuten julkisasiamies esittää ratkaisuehdotuksensa 88 kohdassa olennaisilta osin, lintudirektiivin 5 artiklan d alakohdassa säädetyn luonnonvaraisten lintujen tahallista häiritsemistä koskevan kiellon yhteydessä tehokkuusperiaate edellyttää sitä, että sen toteen näyttämisestä, että tällaisella häiritsemisellä on merkittäviä vaikutuksia lintudirektiivin tavoitteisiin, ei saa tehdä suhteettoman vaikeaa. Tämä pätee myös sen osoittamiseen, että häiriöllä ei ole merkittäviä vaikutuksia kyseisen direktiivin tavoitteisiin.
54
Toiseksi on muistettava, että unionin oikeutta soveltaessaan jäsenvaltioiden on varmistettava, että hyvän hallintotavan periaatteesta johtuvia vaatimuksia noudatetaan (ks. vastaavasti tuomio 22.9.2022, Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság ym., C‑159/21, EU:C:2022:708, 44 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
55
Kyseinen periaate edellyttää muun muassa, että hallintoviranomainen tutkii huolellisesti ja puolueettomasti kaikki merkitykselliset seikat, jotta sillä on päätöstä tehdessään käytettävissään mahdollisimman kattavat ja luotettavat tiedot (ks. vastaavasti tuomio 14.5.2020, Agrobet CZ, C‑446/18, EU:C:2020:369, 44 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
56
Hyvän hallinnon periaate velvoittaa hallinnon myös perustelemaan päätöksensä, kun se soveltaa unionin oikeutta (ks. vastaavasti tuomio 24.2.2022, SC Cridar Cons, C‑582/20, EU:C:2022:114, 54 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
57
Kolmanneksi ympäristöriskien arviointi on SEUT 191 artiklan 2 kohdan mukaan suoritettava ennalta varautumisen periaatetta noudattaen. Tässä yhteydessä toimivaltaisten viranomaisten on erityisesti otettava huomioon luotettavimmat käytettävissä olevat tieteelliset tiedot sekä kansainvälisen tutkimuksen uusimmat tulokset (ks. vastaavasti tuomio 1.10.2019, Blaise ym., C‑616/17, EU:C:2019:800, 46, 93 ja 94 kohta ja tuomio 12.6.2025, Eesti Suurkiskjad, C‑629/23, EU:C:2025:429, 42 kohta). Sitä vastoin ei voida vaatia, että näyttö näiden toimenpiteiden tehokkuudesta esitetään tieteellisellä aineistolla tällaisten toimenpiteiden onnistuneesta toteuttamisesta, koska tällaisia asiakirjoja ei välttämättä ole saatavilla.
58
Edellä esitetyn perusteella toiseen kysymykseen on vastattava, että lintudirektiivin 5 artiklan d alakohdassa tarkoitettujen, luonnonvaraisiin lintulajeihin merkittävästi vaikuttavien häiriöiden välttämiseksi tarkoitettujen toimenpiteiden tehokkuus voidaan osoittaa tuomioistuimen käyttämän asiantuntijan perustellulla arvioinnilla edellyttäen, että arviointi perustuu luotettavimpiin käytettävissä oleviin tieteellisiin tietoihin ja kansainvälisen tutkimuksen uusimpiin tuloksiin. Sitä vastoin ei voida vaatia, että näiden toimenpiteiden tehokkuus osoitetaan tieteellisellä aineistolla tällaisten toimenpiteiden onnistuneesta toteuttamisesta.
Oikeudenkäyntikulut
59
Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely unionin tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta. Oikeudenkäyntikuluja, jotka ovat aiheutuneet muille kuin näille asianosaisille huomautusten esittämisestä unionin tuomioistuimelle, ei voida määrätä korvattaviksi.
Näillä perusteilla unionin tuomioistuin (ensimmäinen jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:
1)
Luonnonvaraisten lintujen suojelusta 30.11.2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/147/EY 5 artiklan d alakohtaa
on tulkittava siten, että
kyseisessä säännöksessä tarkoitetun tahallisen häirinnän tunnusmerkistö ei täyty, jos hankkeen yhteydessä toteutettavilla toimenpiteillä voidaan estää kaikki merkittävät vaikutukset, jotka ovat ristiriidassa niiden kyseisen direktiivin tavoitteiden kanssa, jotka koskevat kaikkien luonnonvaraisina elävien lintulajien kantojen säilyttämistä riittävällä tasolla tai palauttamista ennalleen jäsenvaltioiden Eurooppaan kuuluvalla alueella, kun otetaan huomioon erityisesti ekologiset, tieteelliset ja sivistykselliset vaatimukset sekä taloudelliset ja virkistykseen liittyvät vaatimukset.
2)
Direktiivin 2009/147 5 artiklan d alakohdassa tarkoitettujen, luonnonvaraisiin lintulajeihin merkittävästi vaikuttavien häiriöiden välttämiseksi tarkoitettujen toimenpiteiden tehokkuus voidaan osoittaa tuomioistuimen käyttämän asiantuntijan perustellulla arvioinnilla edellyttäen, että arviointi perustuu luotettavimpiin käytettävissä oleviin tieteellisiin tietoihin ja kansainvälisen tutkimuksen uusimpiin tuloksiin. Sitä vastoin ei voida vaatia, että näiden toimenpiteiden tehokkuus osoitetaan tieteellisellä aineistolla tällaisten toimenpiteiden onnistuneesta toteuttamisesta.
Allekirjoitukset
(
*1
)	Oikeudenkäyntikieli: saksa.