62023CC0809
MIŠLJENJE NEZAVISNOG ODVJETNIKA
MANUELA CAMPOSA SÁNCHEZ‑BORDONE
od 19. rujna 2024. (
1
)
Predmet C‑809/23
Sumitomo Chemical Agro Europe SAS
protiv
Agence nationale de sécurité sanitaire de l’alimentation, de l’environnement et du travail (ANSES),
Compagnie européenne de réalisations antiparasitaires SAS France (CERA),
uz sudjelovanje:
Ministre de la transition écologique et de la cohésion des territoires
(zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Conseil d’État (Državno vijeće, Francuska))
„Zahtjev za prethodnu odluku – Biocidni proizvodi – Odobrenje za stavljanje na tržište – Uredba (EU) br. 528/2012 – Zahtjev za pristup informacijama o odobrenom proizvodu – Direktiva 2003/4/EZ – Određivanje mjerodavnih propisa – Povjerljivost – Poslovne tajne – Doseg pristupa informacijama”
1.
Tijekom postupka odobrenja za stavljanje biocidnih proizvoda na tržište, francusko nadležno tijelo (
2
) sastavilo je izvješće o tehničkoj istovjetnosti različitih aktivnih tvari koje je bilo odlučujuće za izdavanje potrebnog odobrenja.
2.
Kemijsko poduzeće koje osporava utvrđenu tehničku istovjetnost zatražilo je pristup navedenom izvješću. Budući da je smatrao da to izvješće sadržava tehničke informacije obuhvaćene obvezom čuvanja poslovne tajne, ANSES mu je dostavio samo nekoliko njegovih stranica, pri čemu mu je odbio dati pristup preostalom dijelu.
3.
U tom se kontekstu postavlja pitanje, kao prvo, uređuje li se pristup spornim informacijama Direktivom 98/8/EZ (
3
), u skladu s kojom je izdano odobrenje, ili Uredbom (EU) br. 528/2012 (
4
), koja je bila na snazi u trenutku podnošenja zahtjeva za pristup izvješću.
4.
Ako bi se, kao što ću to predložiti Sudu, primjenjivala Uredba br. 528/2012, i dalje bi trebalo razjasniti isključuje li se tom uredbom primjena Direktive 2003/4/EZ (
5
) ili se, naprotiv, obje mogu primjenjivati usklađeno.
5.
Zahtjev za prethodnu odluku omogućit će Sudu da proširi svoju sudsku praksu o usklađivanju, s jedne strane, prava na pristup informacijama i, s druge strane, povjerljivosti koja je svojstvena zaštiti poslovnih tajni i komercijalnih interesa.
I. Pravni okvir
A.
Uredba br. 528/2012
6.
U uvodnoj izjavi 61. navodi se:
„Učinkovito obavješćivanje o rizicima od biocidnih proizvoda i mjerama upravljanja rizikom predstavljaju ključni dio sustava koji se uspostavlja ovom Uredbom. Kod olakšavanja pristupa informacijama nadležna tijela, [Europska agencija za kemikalije, u daljnjem tekstu: Agencija] i Komisija trebale bi poštovati načelo povjerljivosti i izbjegavati bilo kakvo otkrivanje podataka, čime bi se moglo naštetiti trgovačkim interesima dotične osobe, osim ako to nije nužno radi zaštite zdravlja ljudi, sigurnosti ili okoliša ili iz drugih razloga pretežno javnog interesa.”
7.
Člankom 3. („Definicije”) utvrđuje se:
„1.   Za potrebe ove Uredbe primjenjuju se sljedeće definicije:
[…]
(w)
‚tehnička istovjetnost’ znači sličnost s obzirom na kemijski sastav i profil opasnosti između tvari koja je proizvedena bilo iz izvora različitog od referentnog izvora, bilo iz referentnog izvora, ali drugačijim proizvodnim postupkom i/ili na drugoj proizvodnoj lokaciji, i tvari iz referentnog izvora za koju je provedena početna procjena rizika, kako je utvrđeno u članku 54.;
[…].”
8.
Člankom 66. („Povjerljivost”), u verziji izmijenjenoj Uredbom (EU) br. 334/2014 (
6
), propisuje se:
„[…]
2.   Agencija i nadležna tijela odbijaju pristup informacijama ako bi njihovo otkrivanje naštetilo zaštiti komercijalnih interesa, privatnosti ili sigurnosti dotičnih osoba.
Smatra se da otkrivanje sljedećih informacija obično šteti zaštiti komercijalnih interesa, privatnosti ili sigurnosti dotičnih osoba:
(a)
detalji o punom sastavu biocidnog proizvoda;
(b)
točna tonaža aktivne tvari ili biocidnog proizvoda, proizvedenog ili stavljenog na raspolaganje na tržištu;
[…]
Međutim, ako je radi zaštite zdravlja ljudi, zdravlja životinja, sigurnosti ili okoliša ili iz drugih razloga prevladavajućeg društvenog interesa nužno hitno djelovanje, Agencija ili nadležna tijela otkrivaju informacije iz ovog stavka.
3.   Neovisno o stavku 2. nakon dodjele odobrenja ne smije se ni u kojem slučaju odbiti pristup sljedećim informacijama:
[…]
(j) metode analize navedene u članku 19. stavku 1. [točki (c)];
[…].”
9.
Članak 67. („Elektronički pristup javnosti”), u verziji izmijenjenoj Uredbom br. 334/2014, glasi:
„1.   Od dana kad Komisija usvoji provedbenu Uredbu kojom je aktivna tvar odobrena u skladu s člankom 9. stavkom 1. točkom (a), sljedeće ažurirane informacije o toj aktivnoj tvari u posjedu Agencije ili Komisije stavljaju se besplatno i lako dostupno na raspolaganje javnosti:
[…]
(h)
analitičke metode navedene u odjeljcima 5.2. i 5.3. glave 1. i odjeljku 4.2. glave 2. Priloga II.
2.   Od dana kada se odobri biocidni proizvod, Agencija stavlja na raspolaganje javnosti sljedeće ažurirane informacije, lako dostupne i bez naknade:
(a)
uvjete odobrenja;
(b)
sažetak svojstava biocidnog proizvoda; i
(c)
analitičke metode navedene u odjeljcima 5.2. i 5.3. glave 1. i odjeljku 5.2. glave 2. Priloga III.
3.   Od dana kada Komisija usvoji provedbenu Uredbu kojom je aktivna tvar odobrena kako je navedeno u članku 9. stavku 1. točki (a), Agencija stavlja na raspolaganje javnosti bez naknade sljedeće ažurirane informacije o aktivnim tvarima, osim ako nadležno tijelo ili Agencija prihvate kao valjano, u skladu s člankom 66. stavkom 4., obrazloženje koje osoba koja dostavlja podatke navede kao razlog zbog kojeg bi njihovo objavljivanje moglo naštetiti njezinim komercijalnim interesima ili interesima bilo koje dotične strane:
[…]
(e) izvješće o ocjenjivanju.
4.   Od dana kada se odobri biocidni proizvod, Agencija stavlja na raspolaganje javnosti sljedeće ažurirane informacije bez naknade, osim ako nadležno tijelo ili Agencija ne prihvate kao valjano, u skladu s člankom 66. stavkom 4., obrazloženje koje osoba koja dostavlja podatke navede kao razlog zbog kojeg bi njihovo objavljivanje moglo naštetiti njegovim komercijalnim interesima ili interesima bilo koje dotične strane:
[…]
(b) izvješće o ocjenjivanju.”
10.
Članak 91. („Prijelazne mjere u vezi sa zahtjevima za odobrenje biocidnog proizvoda, dostavljenima prema Direktivi 98/8/EZ”) glasi:
„Zahtjeve za odobrenje biocidnog proizvoda, dostavljene za svrhe Direktive 98/8/EZ čije ocjenjivanje nije dovršeno do 1. rujna 2013., ocjenjuju nadležna tijela u skladu s tom Direktivom.
[…].”
11.
U članku 96. („Stavljanje izvan snage”), u verziji izmijenjenoj Uredbom br. 334/2014, navodi se:
„Ne dovodeći u pitanje članke 86., 89. do 93. i 95. ove Uredbe, Direktiva 98/8/EZ stavlja se izvan snage s učinkom od 1. rujna 2013.”
12.
Članak 97. („Stupanje na snagu”) glasi kako slijedi:
„Ova Uredba stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Primjenjuje se od 1. rujna 2013.
[…].”
B.
Direktiva 2003/4
13.
Člankom 4. („Izuzeća”) određuje se:
„[…]
2.   Države članice mogu odrediti da zahtjev za informacije o okolišu bude odbijen ako bi objavljivanje informacija negativno utjecalo na:
[…]
(d)
povjerljivost trgovačkih ili industrijskih podataka kada je takva tajnost predviđena nacionalnim zakonodavstvom ili zakonodavstvom Zajednice u svrhu zaštite legitimnog ekonomskog interesa, uključujući javni interes za održavanje statističke povjerljivosti i tajnosti podataka o porezu;
[…]
Razlozi za odbijanje navedeni u stavcima 1. i 2. trebaju se tumačiti restriktivno, uzimajući u obzir u pojedinačnom slučaju javni interes za to objavljivanje. U svakom pojedinačnom slučaju javni interes za objavljivanje informacija treba usporediti s interesom za njegovo odbijanje. Države članice ne smiju, na temelju stavka 2. točke (a), (d), (f), (g) i (h), propisati odbijanje zahtjeva, ako se on odnosi na podatke o emisijama u okoliš.
[…]”
14.
Člankom 11. („Stavljanje izvan snage”) propisuje se:
„Ovime se stavlja izvan snage Direktiva 90/313/EEZ s učinkom od 14. veljače 2005.
Upućivanja na direktivu stavljenu izvan snage smatraju se upućivanjima na ovu Direktivu i čitaju se u skladu s korelacijskom tablicom u Prilogu.”
II. Činjenice i prethodna pitanja
15.
Društvo Sumitomo Chemical Agro Europe SAS (u daljnjem tekstu: Sumitomo) stavlja na tržište biocidni proizvod za suzbijanje komaraca pod nazivom „Vectobac”, čija se aktivna tvar (
7
) nalazi na popisu odobrenih aktivnih tvari za uvrštenje u biocidne proizvode koji je naveden u Prilogu I. Direktivi 98/8.
16.
Društvo Compagnie européenne de réalisations antiparasitaires SAS France (u daljnjem tekstu: CERA) podnijelo je 30. kolovoza 2013. (
8
) ANSES‑u dva zahtjeva za odobrenje za stavljanje na nacionalno tržište triju biocidnih proizvoda iste namjene pod nazivima „Aquabac XT”, „Aquabac DF3000” i „Aquabac 200G”.
17.
Aktivnu tvar tih triju biocidnih proizvoda čini isti bacil istog serotipa. Međutim, njezin soj (
9
) nije uvršten na popis tvari odobrenih na europskoj razini.
18.
CERA je zatražila povjerljivo postupanje s podacima koji se odnose na poslovnu tajnu i koje je dostavila ANSES‑u.
19.
ANSES je 19. kolovoza 2019. izdao odobrenja. Svoju je odluku temeljio na izvješću u kojem je utvrđeno da su aktivne tvari Bti‑BMP 144 i Bti‑AM65‑52 tehnički istovjetne (
10
).
20.
Sud koji je uputio zahtjev navodi da je Sumitomo, koji osporava tehničku istovjetnost tvari o kojima je riječ, 11. veljače 2021. zatražio od ANSES‑a da mu dostavi to izvješće (
11
).
21.
ANSES je Sumitomu omogućio pristup samo dijelu izvješća (naslovnoj stranici, sažetku i zaključku u obliku tablice) jer preostali dijelovi sadržavaju tehničke informacije obuhvaćene obvezom čuvanja poslovne tajne. Konkretno, informacije koje nisu dostavljene odnose se:
–
S jedne strane, na dio I. koji je posvećen metodologiji koju je ANSES upotrijebio kako bi utvrdio je li aktivna tvar koju sadržavaju proizvodi Aquabac (
12
) tehnički istovjetna aktivnoj tvari proizvoda Vectobac (
13
) koja je odobrena na europskoj razini.
–
S druge strane, na prvi pododjeljak dijela II. u kojem se ta metodologija primjenjuje na aktivne tvari o kojima je riječ (
14
).
22.
Sumitomo je ANSES‑ovu odluku pobijao pred tribunalom administratif de Melun (Upravni sud u Melunu, Francuska) koji je 22. rujna 2022. djelomično prihvatio njegovu tužbu, ali pritom nije naložio da se dostavi potpuno izvješće ni, konkretno, informacije na koje upućujem u prethodnoj točki ovog mišljenja (
15
).
23.
Sumitomo je podnio žalbu u kasacijskom postupku Conseilu d’État (Državno vijeće, Francuska), koji je odlučio uputiti Sudu četiri prethodna pitanja, od kojih navodim prvo, treće i četvrto.
„1.
Ako nadležnom nacionalnom tijelu, kojem je podnesen zahtjev za odobrenje za stavljanje na tržište biocidnog proizvoda prije 1. rujna 2013. i koje je u skladu s člankom 91. Uredbe [br. 528/2012] razmotrilo taj zahtjev na temelju nacionalnih odredbi kojima se prenosi Direktiva [98/8], nakon što je izdalo to odobrenje, treća strana podnese zahtjev za pristup informacijama o biocidnom proizvodu koje je to tijelo odobrilo i o aktivnoj tvari koju taj proizvod sadržava, osobito o njezinoj tehničkoj istovjetnosti s odobrenom aktivnom tvari, treba li to tijelo razmotriti taj zahtjev za pristup s obzirom na pravila o povjerljivosti predviđena nacionalnim odredbama kojima se prenosi članak 19. Direktive 98/8 ili ona predviđena člancima 66. i 67. Uredbe br. 528/2012?
[…]
3.
Suprotno tomu, ako se takav zahtjev za pristup uređuje Uredbom br. 528/2012:
–
je li zakonodavac Unije člancima 66. i 67. te uredbe, u kojima se ne upućuje na Direktivu 2003/4, namjeravao utvrditi poseban i iscrpan sustav za priopćavanje javnosti informacija o biocidnim proizvodima i njihovim aktivnim tvarima i tako izuzeti iz primjene odredbe Direktive 2003/4 jer se njima predviđa, s jedne strane, da se poslovnoj tajni ne može protiviti priopćavanje informacija o emisijama u okoliš i, s druge strane, da, ako se otkrivanjem drugih informacija o okolišu može naštetiti komercijalnim interesima poduzetnika, nadležno upravno tijelo treba odvagnuti interes tog poduzetnika i interes javnosti prije nego što eventualno odbije priopćiti informacije?
–
uređuje li se dostavljanje izvješća o ocjenjivanju tehničke istovjetnosti odobrene aktivne tvari s aktivnom tvari koju sadržava biocidni proizvod, sastavljenog prilikom podnošenja zahtjeva za odobrenje za stavljanje tog proizvoda na tržište, člankom 67. stavkom 3. točkom (e) Uredbe br. 528/2012, kojim se predviđa objavljivanje izvješća o ocjenjivanju odobrenih aktivnih tvari osim povjerljivog postupanja koje je zatražio podnositelj zahtjeva, stavkom 4. točkom (b) istog članka, kojim se predviđa objavljivanje izvješća o ocjenjivanju odobrenog biocidnog proizvoda osim povjerljivog postupanja koje je zatražio podnositelj zahtjeva, ili drugim pravilima?
–
omogućuje li članak 66. stavak 3. točka (j) Uredbe br. 528/2012, kojim se predviđa da se nakon davanja odobrenja za stavljanje biocidnog proizvoda na tržište pristup ‚metod[ama] analize naveden[ima] u članku 19. stavku 1. [točki (c)]’ ne smije ‚ni u kojem slučaju odbiti’, dobivanje svih detaljnih informacija o tim metodama, uključujući ako se njihovim otkrivanjem može dovesti u pitanje poslovna tajna, ili samo općih informacija o prirodi tih metoda i, prema potrebi, o zaključcima čije su donošenje omogućile?
–
treba li članak 67. stavak 1. točku (h) iste uredbe, kojim se predviđa da se od dana kada se odobri aktivna tvar ‚analitičke metode navedene u […] odjeljku 4.2. glave 2. Priloga II.’ besplatno stavljaju na raspolaganje javnosti, tumačiti na način da zapravo upućuje na odredbe odjeljka 4.3. glave 2. Priloga II. na koje je upućivao prije donošenja Delegirane uredbe Komisije od 19. listopada 2020. o izmjeni priloga II. i III. Uredbi? Ako te odredbe valja tumačiti na način da upućuju na odredbe odjeljka 4.2. glave 2. Priloga II. koje su trenutačno na snazi i pod pretpostavkom da su te odredbe primjenjive na aktivnu tvar koja nije odobrena, ali se priznaje kao tehnički istovjetna odobrenoj aktivnoj tvari, omogućuje li načelna mogućnost priopćavanja ‚[a]nalitičk[ih] metod[a] za analizu mikroorganizma kako je proizveden’ navedenih u tom odjeljku 4.2. podnositelju zahtjeva da dobije sve detaljne informacije o tim metodama, uključujući ako se njihovim otkrivanjem može dovesti u pitanje poslovna tajna, ili samo opće informacije o prirodi tih metoda i, prema potrebi, o zaključcima čije su donošenje omogućile?
4.
Naposljetku, ako se na ovaj spor primjenjuju odredbe Direktive 2003/4, može li se kvalifikacija ‚poda[ci] o emisijama u okoliš’ u smislu članka 4. stavka 2. te direktive, koja uključuje naznake o prirodi, sastavu, količini, datumu i mjestu tih emisija, kao i podatke o njihovim više ili manje dugoročnim utjecajima na okoliš, primijeniti na informacije koje je pružilo ili primilo nadležno tijelo u okviru ispitivanja tehničke istovjetnosti aktivne tvari s odobrenom aktivnom tvari ili se može primijeniti samo na informacije o biocidnom proizvodu koji sadržava takvu tvar jer se u okoliš ispušta taj proizvod sa svim svojim sastojcima, a ne samo aktivna tvar?”
III. Postupak pred Sudom
24.
Tajništvo Suda zaprimilo je zahtjev za prethodnu odluku 22. prosinca 2023.
25.
Sumitomo, ANSES, francuska vlada i Europska komisija podnijeli su pisana očitovanja, ali Sud nije smatrao da je potrebno održati raspravu.
26.
U skladu s uputom Suda, u ovom mišljenju neću razmatrati drugo prethodno pitanje.
IV. Analiza
A.
Prvo prethodno pitanje. Mjerodavni propisi
27.
Sve se stranke slažu da zahtjeve za pristup informacijama o biocidnom proizvodu koji su podneseni nakon 1. rujna 2013. treba ispitati u skladu s Uredbom br. 528/2012. Isto osobito vrijedi za informacije o biocidnim proizvodima čije je stavljanje na tržište odobreno u skladu s Direktivom 98/8.
28.
Slažem se s tom ocjenom, s obzirom na članke 96. i 97. Uredbe br. 528/2012. U skladu s člankom 96. prvim stavkom i člankom 97. drugim stavkom Uredbe br. 528/2012, ta se uredba primjenjuje od 1. rujna 2013., datuma na koji je Direktiva 98/8 stavljena izvan snage.
29.
Točno je da se u članku 96. prvom stavku Uredbe br. 528/2012, u verziji izmijenjenoj Uredbom br. 334/2014, navodi da se Direktiva 98/8 stavlja izvan snage „[n]e dovodeći u pitanje članke 86., 89. do 93. i 95.” te uredbe. Međutim, „prijelazne mjere” utvrđene u njezinim člancima 89. do 93. i članku 95. (
16
) odnose se na slučajeve različite od onog o kojem je riječ u predmetnom zahtjevu za prethodnu odluku. Naime:
–
U članku 89. navode se mjere koje se odnose na: i. nastavak Komisijina obavljanja programa rada (stavak 1.); ii. mogućnost da države članice nastave privremeno primjenjivati svoje sustave za stavljanje biocidnih proizvoda na tržište (stavak 2.); i iii. odobrenja za biocidne proizvode koji sadržavaju aktivnu tvar koja je odobrena u određenom roku (stavci 3. i 4.).
–
U članku 90. predviđaju se mjere za aktivne tvari ocijenjene u skladu s Direktivom 98/8. Njime se osobito određuje da se, ako ocjenjivanje nije dovršeno do 1. rujna 2013., one ocjenjuju u skladu s Uredbom (EU) br. 528/2012 i, ovisno o slučaju, Uredbom (EZ) br. 1451/2007 (
17
) te na temelju informacija dostavljenih u skladu s Direktivom 98/8.
–
U članku 91. navodi se da se zahtjevi za odobrenje biocidnih proizvoda koji su podneseni u skladu s Direktivom 98/8 i čije ocjenjivanje nije dovršeno do 1. rujna 2013. ocjenjuju, uz određene iznimke, u skladu s tom direktivom.
–
Članak 92. odnosi se na stavljanje na tržište i uporabu biocidnih proizvoda koji su odobreni/registrirani u skladu s Direktivom 98/8 prije 1. rujna 2013. Njime se određuje da se Uredba br. 528/2012 od istog datuma primjenjuje i na te proizvode.
–
U članku 93. utvrđuju se prijelazne mjere za biocidne proizvode koji nisu obuhvaćeni područjem primjene Direktive 98/8, nego Uredbom br. 528/2012, i koji sadržavaju ili proizvode samo aktivne tvari koje su bile na raspolaganju na tržištu, ili su se koristile u biocidnim proizvodima, 1. rujna 2013.
–
Naposljetku, članak 95. sadržava prijelazne mjere u vezi s pristupom dokumentaciji o aktivnoj tvari u kontekstu obnove odobrenja.
30.
Naposljetku, nijedna od prijelaznih mjera utvrđenih u tim odredbama ne odnosi se na zahtjeve kao što su oni o kojima je riječ u ovom predmetu, odnosno: zahtjeve za pristup informacijama o odobrenom biocidnom proizvodu i aktivnoj tvari koju sadržava; osobito o tehničkoj istovjetnosti s odobrenom aktivnom tvari.
31.
U nedostatku posebnih prijelaznih odredbi, zahtjevi za pristup informacijama trebaju biti u skladu s pravilima koja su bila na snazi u trenutku njihova podnošenja. Taj je trenutak u ovom slučaju uslijedio nakon 1. rujna 2013., odnosno datuma stavljanja Direktive 98/8 izvan snage, i nakon početka primjene Uredbe br. 528/2012.
32.
Okolnost da se zatražene informacije odnose na biocidne proizvode odobrene u skladu s Direktivom 98/8 ne mijenja prethodno navedeno. U skladu s člankom 91. Uredbe br. 528/2012, takvim se biocidnim proizvodima smatraju oni čije ocjenjivanje u svrhu izdavanja odobrenja nije dovršeno do trenutka u kojem se počela primjenjivati navedena uredba, odnosno do 1. rujna 2013. (
18
).
33.
Kao što su to istaknuli Sumitomo i francuska vlada (
19
), zahtjev za odobrenje za stavljanje biocidnog proizvoda na tržište, s jedne strane, i zahtjevi za pristup informacijama o odobrenom biocidnom proizvodu, s druge strane, dovode do dvaju različitih postupaka:
–
Zahtjevi za odobrenje za stavljanje biocidnih proizvoda na tržište trebaju biti u skladu s Direktivom 98/8 ako odgovarajuće ocjenjivanje nije dovršeno do 1. rujna 2013.
–
Zahtjevi za pristup informacijama poput onog koji je podnio Sumitomo (11. veljače 2021.) trebaju biti u skladu s Uredbom br. 528/2012 koja je tada bila na snazi te se primjenjivala u potpunosti.
34.
Kao što na to upozorava francuska vlada (
20
), kad to ne bi bio slučaj, prilikom ostvarivanja prava na informacije neopravdano bi se povrijedilo načelo jednakog postupanja. Opseg i doseg tog prava trebaju biti onakvi kakvi proizlaze iz pravnih pravila koja su bila na snazi u trenutku njegova ostvarivanja, neovisno o danu kad je utvrđen predmet zatraženih informacija.
B.
Treće i četvrto prethodno pitanje. Sustav pristupa informacijama o biocidnim proizvodima u skladu s Uredbom br. 528/2012 i Direktivom 2003/4
35.
Polazeći od toga da se zahtjev za pristup informacijama u ovom predmetu uređuje Uredbom br. 528/2012, treće i četvrto prethodno pitanje ispitat ću zajedno, pri čemu ću djelomično promijeniti redoslijed kojim su postavljena.
1. Odnos između Uredbe br. 528/2012 i Direktive 2003/4 (prvi dio trećeg prethodnog pitanja)
36.
Sud koji je uputio zahtjev nastoji doznati predviđa li se člancima 66. i 67. Uredbe br. 528/2012 poseban i iscrpan sustav u području pristupa informacijama o biocidnim proizvodima i njihovim aktivnim tvarima.
37.
To se pitanje postavlja jer se u člancima 66. i 67. Uredbe br. 528/2012 ne upućuje na Direktivu 2003/4 (
21
). To nepostojanje upućivanja moglo bi se protumačiti na način da se „izuzimaju iz primjene odredbe Direktive 2003/4 jer se njima predviđa, s jedne strane, da se poslovnoj tajni ne može protiviti priopćavanje informacija o emisijama u okoliš i, s druge strane, da, ako se otkrivanjem drugih informacija o okolišu može naštetiti komercijalnim interesima poduzetnika, nadležno upravno tijelo treba odvagnuti interes tog poduzetnika i interes javnosti prije nego što eventualno odbije priopćiti informacije” (
22
).
38.
Kao što je to napomenula Komisija, iako sud koji je uputio zahtjev to ne navodi, u svojem pitanju prešutno upućuje na članak 4. stavak 2. drugi podstavak Direktive 2003/4. On sadržava obvezu odvagivanja javnog i komercijalnog interesa, kao i zabranu odbijanja zahtjevâ za pružanje podataka o emisijama u okoliš.
39.
Stoga treba utvrditi isključuje li se člancima 66. i 67. Uredbe br. 528/2012 primjena članka 4. stavka 2. drugog podstavka Direktive 2003/4.
40.
Slažem se sa strankama koje zagovaraju da šutnja u člancima 66. i 67. Uredbe br. 528/2012 ne znači da se Direktiva 2003/4 ne primjenjuje na zahtjeve za pristup dokumentima sastavljene za potrebe te uredbe.
41.
Konkretno, kao što to tvrde francuska vlada i Komisija, suprotno bi dovelo do neispunjavanja međunarodnih obveza koje je Europska unija preuzela potpisivanjem Arhuške konvencije (
23
). Donošenjem Direktive 2003/4, u skladu s njezinom uvodnom izjavom 5., odgovorilo se upravo na potrebu da se osigura usklađenost prava Unije s tom konvencijom.
42.
Sud je odlučio da, „[p]redvidjevši da se povjerljivost trgovačkih ili industrijskih podataka ne može suprotstaviti otkrivanju ‚podataka o emisijama u okoliš’, članak 4. stavak 2. drugi podstavak Direktive 2003/4 omogućuje konkretnu provedbu tog pravila i načela najšireg mogućeg pristupa informacijama o okolišu koje su pohranjene kod ili za tijela javne vlasti” (
24
).
43.
To utvrđenje i ostala utvrđenja iz točaka 53. do 58. presude Bayer CropScience i Stichting De Bijenstichting podrazumijevaju da:
–
Člankom 4. stavkom 2. drugim podstavkom Direktive 2003/4 provodi se „konkretna primjena” članka 4. stavka 4. drugog podstavka Arhuške konvencije.
–
Otkrivanje podataka o emisijama u okoliš obvezno je čak i u slučaju pozivanja na zaštitu poslovne tajne.
–
Razloge za odbijanje zahtjeva za pristup informacijama o okolišu treba usko tumačiti.
44.
„Konkretna primjena” članka 4. stavka 4. drugog podstavka Arhuške konvencije provodi se tako što se u Direktivi 2003/4 utvrđuje „opći sustav s namjenom da se svakoj fizičkoj ili pravnoj osobi u pojedinoj državi članici Unije osigura pravo na pristup informacijama o okolišu koje su pohranjene kod ili za tijela javne vlasti a da ta osoba pritom nije obvezna dokazati interes” (
25
).
45.
Kao što na to upućuje njezin naziv, Direktivom 2003/4 uređuje se „javni pristup informacijama o okolišu”. Uredbom br. 528/2012 pak se uređuje „stavljanje na raspolaganje na tržištu i uporaba biocidnih proizvoda”.
46.
Stoga je riječ o dvama zakonodavnim instrumentima koji različito utječu na predmet glavnog postupka, odnosno na pristup izvješću sastavljenom u okviru postupka odobrenja za stavljanje triju biocidnih proizvoda na tržište.
47.
S obzirom na njihove predmete, ta dva instrumenta imaju ciljeve koji se naizgled ne podudaraju:
–
Člankom 66. Uredbe br. 528/2012 osigurava se povjerljivost informacija dobivenih tijekom postupaka odobrenja i stavljanja biocidnih proizvoda na tržište. U tu se svrhu utvrđuje da se načelno (
26
) odbija pristup informacijama čije bi otkrivanje naštetilo zaštiti komercijalnih interesa.
–
U članku 4. stavku 2. Direktive 2003/4 odstupa se od općeg načela odbijanja pristupa informacijama radi zaštite komercijalnih interesa te se utvrđuje irelevantnost tih interesa za potrebe pristupa podacima o emisijama u okoliš.
48.
Međutim, kao i Komisija smatram da se te dvije odredbe tumače usklađeno. Prema mojem mišljenju, ovaj predmet dokazuje da se one uopće međusobno ne isključuju, nego se nadopunjuju.
49.
Sumitomov interes u ovom postupku strogo je komercijalne prirode. Pristupom izvješću koji traži (i koji mu je odbijen) nastoji dovesti u pitanje tehničku istovjetnost određenih aktivnih tvari koje se upotrebljavaju u biocidnim proizvodima čije je stavljanje na tržište odobreno konkurentnom poduzetniku. Slijedom toga, njegov je zahtjev obuhvaćen člankom 66. Uredbe br. 528/2012.
50.
Međutim, nadležno tijelo treba postupiti u skladu s člankom 4. stavkom 2. Direktive 2003/4 samo ako se informacije koje je zatražio Sumitomo odnose na „emisije u okoliš”. Stoga mora odobriti pristup tim informacijama čak i ako se to inače protivi povjerljivosti komercijalnih podataka.
51.
Nije u suprotnosti s prethodno navedenim to što se Sumitomo poziva na korisnost tih informacija za obranu svojih interesa u okviru postupka u kojem dovodi u pitanje spornu tehničku istovjetnost: Direktivom 2003/4 jamči se pristup informacijama o okolišu a da pritom nije potrebno dokazati interes (
27
).
52.
Načelu povjerljivosti radi zaštite komercijalnih interesa (kojim se uređuju postupci predviđeni Uredbom br. 528/2012) protivi se načelo otkrivanja podataka o emisijama u okoliš (koje se jamči Direktivom 2003/4).
53.
Odnos između tih dvaju načela stoga ovisi o relevantnosti traženih informacija za okoliš. Konkretnije: ovisi o postojanju interesa za podatke koji su utvrđeni u okviru postupka odobrenja za stavljanje biocidnog proizvoda na tržište i strogo odgovaraju emisijama u okoliš biocidnog proizvoda na koji se primjenjuje taj postupak.
54.
Osim toga, moglo bi se zagovarati da se samim člankom 66. Uredbe br. 528/2012 ne sprečava ocjenjivanje javnog interesa za otkrivanje određenih informacija, kao protuteža posebnom interesu za očuvanje njihove povjerljivosti zbog komercijalnih razloga.
55.
S tog gledišta, a da pritom to nije potrebno izričito navesti (kao što je to slučaj u članku 4. stavku 2. Direktive 2003/4), odvagivanje tih dviju kategorija interesa nužno je kad se odlučuje o zahtjevu za pristup informacijama podnesenom na temelju Uredbe br. 528/2012.
56.
Člankom 66. stavkom 2. Uredbe br. 528/2012 doista se utvrđuje da otkrivanje određenih informacija „obično” šteti zaštiti komercijalnih interesa. Međutim, njime se također dopušta otkrivanje takvih informacija ako je hitno djelovanje nužno, među ostalim, radi zaštite okoliša.
57.
Budući da se zaštiti interesa „obično” šteti (i da stoga postoje posebne iznimke) te da nije isključena nužnost za otkrivanjem u određenim okolnostima, nadležno tijelo obvezno je ocijeniti javni interes za pristup informacijama, zajedno s privatnim interesom za očuvanje njihove povjerljivosti. Ničime mu se ne nalaže da automatski dâ prednost potonjem interesu.
58.
Konačno, predlažem da se na prvi dio trećeg prethodnog pitanja odgovori da se člancima 66. i 67. Uredbe br. 528/2012 ne isključuje primjena Direktive 2003/4.
2. Podaci o emisijama u okoliš, u smislu članka 4. stavka 2. Direktive 2003/4 (četvrto prethodno pitanje)
59.
Sud koji je uputio zahtjev ukratko želi znati obuhvaća li pojam „podaci o emisijama u okoliš”, u smislu članka 4. stavka 2. Direktive 2003/4, podatke sadržane u ocjeni tehničke istovjetnosti aktivnih tvari o kojima je riječ u ovom sporu.
60.
Kao što je to napomenula Komisija (
28
), sud koji je uputio zahtjev, koji raspolaže izvješćem o istovjetnosti i zahtjevom za povjerljivo postupanje koji je podnijela CERA, ima zadaću provjeriti koju vrstu podataka sadržava svaki od njih.
61.
Međutim, Sud može pružiti određene smjernice sudu koji je uputio zahtjev kako bi on utvrdio u kojim se slučajevima informacije iz postupka provjere tehničke istovjetnosti aktivnih tvari općenito mogu kvalificirati kao „podaci o emisijama u okoliš”.
62.
Kao prvo, pojam „emisije u okoliš” u smislu članka 4. stavka 2. drugog podstavka Direktive 2003/4 „posebice uključuje istjecanja u okoliš proizvoda ili tvari poput […] biocidnih pripravaka i tvari koje ti proizvodi sadržavaju ako je to istjecanje stvarno ili predvidljivo u uobičajenim ili realnim uvjetima upotrebe” (
29
).
63.
Kao drugo, pojam „podaci o emisijama u okoliš” obuhvaća „ne samo podatke o emisijama kao takvima, tj. naznake o prirodi, sastavu, količini, datumu i mjestu tih emisija, već i podatke o više ili manje dugoročnim utjecajima navedenih emisija na okoliš” (
30
).
64.
Kao treće, iz pojma „podaci o emisijama u okoliš” isključeni su podaci koji se ne odnose na te emisije uzrokovane proizvodom o kojem je riječ i podaci koji se odnose na hipotetske emisije (
31
).
65.
Na temelju tih pretpostavki (i uz ponavljanje da je na sudu koji je uputio zahtjev da utvrdi sadržava li izvješće o kojem je riječ u ovom sporu podatke o emisijama u okoliš u pravom smislu riječi), slažem se s ocjenom Komisije i francuske vlade (
32
): načelno se ne čini da su ti podaci sadržani u dokumentaciji namijenjenoj provjeri tehničke istovjetnosti različitih aktivnih tvari, odnosno usporedbi tvari odobrene na europskoj razini s tvari iz drugog biocidnog proizvoda za koji se čeka odobrenje.
66.
Kao što je to također istaknula francuska vlada (
33
), odobrenje aktivne tvari ne dopušta samo po sebi njezinu emisiju u okoliš. To se odobrenje izdaje za proizvod koji sadržava tvar, uzimajući u obzir rizike ili opasnosti koje ona može predstavljati u „uobičajenim ili realnim uvjetima upotrebe” tog proizvoda (
34
). To ne uključuje uvjete koji se odnose na emisiju same tvari, nego uvjete koji se odnose na biocidni proizvod koji je sadržava.
67.
Slijedom toga, na četvrto prethodno pitanje može se odgovoriti da informacije iz postupka provjere tehničke istovjetnosti jedne aktivne tvari i druge koja je prethodno odobrena načelno nisu „podaci o emisijama u okoliš” u smislu članka 4. stavka 2. Direktive 2003/4. S obzirom na informacije koje su stvarno prikupljene u tom postupku, sud koji je uputio zahtjev donosi konačnu odluku u tom pogledu.
3. Dostavljanje izvješćâ o ocjenjivanju tehničke istovjetnosti aktivnih tvari (drugi dio trećeg prethodnog pitanja)
68.
Sud koji je uputio zahtjev traži tumačenje članka 67. stavaka 3. i 4. Uredbe br. 528/2012. Ukratko, želi znati je li sporno izvješće „izvješće o ocjenjivanju” u smislu članka 67. stavka 3. točke (e) Uredbe br. 528/2012, tako da njegova dostava treba biti javna i besplatna, osim u slučaju da se s njim postupa povjerljivo.
69.
U skladu s člankom 67. stavkom 3. Uredbe br. 528/2012, od dana odobrenja aktivne tvari, Europska agencija za kemikalije stavlja na raspolaganje javnosti bez naknade određene ažurirane informacije o aktivnim tvarima, osim ako osoba koja dostavlja podatke ne zatraži povjerljivo postupanje. Među informacijama koje se u pravilu moraju staviti na raspolaganje javnosti nalazi se „izvješće o ocjenjivanju” (članak 67. stavak 3. točka (e)).
70.
Točno je da je sporno izvješće sastavljeno u okviru postupka odobrenja za biocidne proizvode koji je provelo nacionalno tijelo. Stoga bi se moglo smatrati da nije primjenjiva odredba poput članka 67. stavka 3. Uredbe br. 528/2012, koja je načelno ograničena na informacije koje treba pružiti Europska agencija za kemikalije.
71.
Međutim, smatram da je, za potrebe ovog predmeta i s obzirom na to da je riječ o informacijama izrađenima u okviru postupka koji se uređuje Direktivom 98/8, čiji su uvjeti pristupa informacijama utvrđeni Uredbom br. 528/2012, njezin članak 67. stavak 3. po analogiji primjenjiv na nacionalno tijelo (
35
).
72.
Razmatran doslovno, pojam „izvješće o ocjenjivanju” na koji se upućuje u članku 67. stavku 3. točki (e) Uredbe br. 528/2012 navodi se expressis verbis u članku 8. iste uredbe. Riječ je o izvješću koje, u skladu s člankom 8. stavkom 1. Uredbe br. 528/2012, „nadležno ocjenjivačko tijelo” šalje Agenciji nakon što je ocijenilo zahtjev za odobrenje aktivne tvari (
36
).
73.
Ocjenjivanje tehničke istovjetnosti različitih aktivnih tvari eventualno može predstavljati fazu koja prethodi izdavanju odobrenja za određeni biocidni proizvod, ako se to zatražilo (
37
). Međutim, kao što su to napomenuli ANSES (
38
) i francuska vlada (
39
), u članku 54. Uredbe br. 528/2012 ne upućuje se ni na kakvo formalno izvješće koje treba sastaviti tijekom postupka za utvrđenje takve istovjetnosti.
74.
Jednostavno, kao što to napominje Komisija (
40
), članak 54. Uredbe br. 528/2012 odnosi se na ocjenjivanje koje mora dovesti do donošenja odluke o tehničkoj istovjetnosti aktivnih tvari. Ni u jednom od njegovih stavaka ne navodi se da to ocjenjivanje treba precizno evidentirati u izvješću.
75.
Postupak predviđen člankom 54. Uredbe br. 528/2012 započinje zahtjevom (stavak 1.) kojem se prilažu podaci koji su potrebni kako bi ga Agencija ocijenila (stavak 2.). Ako su uz informacije koje je dostavio podnositelj zahtjeva potrebne i dodatne informacije, Agencija će ih zatražiti (stavak 5.). Agencija se također može savjetovati s nadležnim tijelom države članice (stavak 6.). Postupak završava odlukom kojom se utvrđuje ili odbija zatražena istovjetnost te se protiv te odluke može podnijeti žalba (stavak 7.).
76.
Očito je da podnositelj zahtjeva ima pravo upoznati se s odlukom i njezinim obrazloženjem, a stoga i s razlozima na kojima se temelji odluka donesena u pogledu tehničke istovjetnosti. Budući da u okviru tog postupka nije nužno izvješće o ocjenjivanju, pravo na pristup zajamčeno člankom 67. Uredbe br. 528/2012 ne proširuje se na njega. Kad bi postojalo takvo izvješće, pristup njegovim podacima bio bi obuhvaćen pravom na djelotvornu sudsku zaštitu, ali ne i pravom na pristup javnim informacijama.
77.
Ukratko, dostavljanje izvješća o tehničkoj istovjetnosti različitih aktivnih tvari ne uređuje se člankom 67. stavkom 3. točkom (e) Uredbe br. 528/2012. To je odgovor koji predlažem na drugi dio trećeg prethodnog pitanja.
4. Informacije o metodama analize koje se odnose na tehničku istovjetnost aktivnih tvari, nakon izdavanja odobrenja (treći dio trećeg prethodnog pitanja)
78.
Sud koji je uputio zahtjev traži tumačenje članka 66. stavka 3. Uredbe br. 528/2012. Osobito nastoji doznati je li, u skladu s tom odredbom, moguće dobivanje svih detaljnih informacija o određenim metodama analize, iako se njihovim otkrivanjem može dovesti u pitanje poslovna tajna, ili samo „općih informacija o prirodi tih metoda i, prema potrebi, o zaključcima čije su donošenje omogućile”.
79.
Člankom 66. stavkom 3. točkom (j) Uredbe br. 528/2012 propisuje se da se nakon izdavanja odobrenja ne smije odbiti pristup, među ostalim podacima, informacijama koje se odnose na „metode analize navedene u članku 19. stavku 1. [točki (c)]” te uredbe.
80.
Člankom 19. stavkom 1. Uredbe br. 528/2012 utvrđuju se pak uvjeti za izdavanje odobrenja za biocidne proizvode na koje se ne može primijeniti pojednostavnjeni postupak odobrenja u skladu s člankom 25. te uredbe. Konkretno, točka (c) navedenog stavka 1. odnosi se na mogućnost da se „prema pripadajućim zahtjevima iz priloga II. i III. […] odred[i] […] tehnička istovrsnost aktivnih tvari u biocidnim proizvodima […]”.
81.
Iz zajedničkog tumačenja članka 66. stavka 3. točke (j) Uredbe br. 528/2012 i članka 19. stavka 1. točke (c) te uredbe proizlazi da se nakon izdavanja odobrenja ne može odbiti pristup informacijama o metodama analize koje su omogućile da se utvrdi tehnička istovjetnost aktivnih tvari u odobrenim biocidnim proizvodima.
82.
Prema mojem mišljenju, koje se ponovno podudara s mišljenjima Komisije i francuske vlade (
41
), obveza omogućavanja pristupa informacijama strogo je ograničena na metode analize i stoga se ne proširuje na rezultate ili zaključke dobivene primjenom navedenih metoda. Logično je da nije dovoljno pružiti opće informacije o prirodi metoda analize, nego o tim metodama u cijelosti.
83.
Iz nedvosmislenih izraza („ni u kojem slučaju”) u članku 66. stavku 3. Uredbe br. 528/2012 proizlazi da se pristup informacijama o metodama analize ne može odbiti ni u kojim okolnostima; stoga ni ako bi se njihovim otkrivanjem mogla dovesti u pitanje poslovna tajna.
84.
Stavak 3. članka 66. predstavlja izričitu iznimku od načela povjerljivosti utvrđenog u stavku 2. te odredbe. Iako se stavkom 2. nalaže odbijanje pristupa informacijama čije bi otkrivanje naštetilo zaštiti komercijalnih interesa, privatnosti ili sigurnosti zainteresiranih osoba, ta zabrana u svakom slučaju prestaje vrijediti „nakon dodjele odobrenja”, kao što se to utvrđuje u stavku 3. („[n]eovisno o stavku 2.”).
85.
Slijedom toga, predlažem da se na treći dio trećeg prethodnog pitanja odgovori da se, nakon izdavanja odobrenja za stavljanje biocidnog proizvoda na tržište, ne može odbiti pristup detaljnim informacijama o metodama analize koje su omogućile da se utvrdi tehnička istovjetnost aktivnih tvari u odobrenim biocidnim proizvodima.
5. Pristup analitičkim metodama na koje se odnosi članak 67. stavak 1. točka (h) Uredbe br. 528/2012 (četvrti dio trećeg prethodnog pitanja)
86.
Među informacijama koje u skladu s člankom 67. stavkom 1. Uredbe br. 528/2012 treba staviti na raspolaganje javnosti od dana odobrenja aktivne tvari, točka (h) te odredbe odnosi se na „analitičke metode navedene u odjeljcima 5.2. i 5.3. glave 1. i odjeljku 4.2. glave 2. Priloga II.”.
87.
Kad je riječ o odjeljku 4.2. glave 2. Priloga II., u njegovoj su se prvotnoj verziji navodile „[m]etode za utvrđivanje i određivanje količine ostataka (aktivnih ili inaktiviranih), za potrebe praćenja”. Međutim, zbog prilagodbe Priloga II. koja je provedena Delegiranom uredbom (EU) 2021/525 (
42
), sadržaj odjeljka 4.2. izmijenjen je na sljedeći način: „Analitičke metode za analizu mikroorganizma kako je proizveden”, dok je izvorna formulacija preuzeta u novom odjeljku: odjeljku 4.3.
88.
S obzirom na navedeno, sud koji je uputio zahtjev postavlja dva pitanja:
–
Upućuje li se stvarno u članku 67. stavku 1. točki (h) Uredbe br. 528/2012 na važeći odjeljak 4.3. Priloga II.
–
Ako se smatra da se u toj odredbi upućuje na trenutačni odjeljak 4.2. Priloga II., omogućuje li pravo na pristup informacijama o „[a]nalitičkim metodama za analizu mikroorganizma kako je proizveden” dobivanje detaljnih informacija o tim metodama, uključujući ako se time može dovesti u pitanje poslovna tajna, ili samo općih informacija o prirodi tih metoda i, prema potrebi, o zaključcima čije su donošenje omogućile.
89.
Među strankama nije sporno da se u članku 67. stavku 1. točki (h) Uredbe br. 528/2012 upućuje, sada kao i ranije, na sadržaj koji se izvorno nalazio u odjeljku 4.2. i koji se sada nalazi u odjeljku 4.3. Priloga II. toj uredbi; odnosno na „[m]etode za utvrđivanje i određivanje količine ostataka (aktivnih ili inaktiviranih), za potrebe praćenja”.
90.
Kao što je to napomenuo Sumitomo (
43
), u uvodnoj izjavi 16. Delegirane uredbe 2021/525 ističe se da Komisija nije željela izmijeniti predmet dostupnih informacija koji se navodi u članku 67. stavku 1. točki (h) Uredbe br. 528/2012. Novim se tekstom nastojalo ukloniti „preklapanja i nerelevantn[e]” zahtjeve za pružanje informacija o mikroorganizmima, koji su se navodili u izvornom tekstu glave 2. priloga II. i III.
91.
Ovlast dana člankom 85. Uredbe br. 528/2012 nije omogućavala Komisiji da prekorači taj okvir, s obzirom na to da joj se samo dopuštalo „prilagođavanje odredbi iz ove Uredbe u skladu sa znanstvenim i tehničkim napretkom”. Za to prilagođavanje nije bilo potrebno izmijeniti članak 67. u pogledu utvrđenja opsega sadržaja informacija koje su dostupne javnosti (
44
).
92.
Drugo pitanje koje je sud koji je uputio zahtjev postavio u tom dijelu trećeg prethodnog pitanja stoga je postalo bespredmetno jer metode o kojima treba pružiti informacije na temelju članka 67. stavka 1. točke (h) Uredbe br. 528/2012 nisu „[a]nalitičke metode za analizu mikroorganizma kako je proizveden” na koje se upućuje u odjeljku 4.2. i na koje je ograničeno to pitanje.
93.
U svakom slučaju, odgovor se ne bi razlikovao od odgovora koji sam predložio u pogledu pitanja tumačenja članka 66. stavka 3. točke (j) Uredbe br. 528/2012, i to zbog razloga navedenih u okviru njegova razmatranja.
94.
Ukratko, članak 67. stavak 1. točku (h) Uredbe br. 528/2012 treba tumačiti na način da se u njemu upućuje na važeći odjeljak 4.3. glave 2. Priloga II. toj uredbi.
V. Zaključak
95.
S obzirom na prethodno navedeno, predlažem Sudu da na prvo, treće i četvrto prethodno pitanje Conseila d’État (Državno vijeće, Francuska) odgovori na sljedeći način:
„Uredbu (EU) br. 528/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 22. svibnja 2012. o stavljanju na raspolaganje na tržištu i uporabi biocidnih proizvoda te Direktivu 2003/4/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 28. siječnja 2003. o javnom pristupu informacijama o okolišu i stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 90/313/EEZ
treba tumačiti na način da:
zahtjeve za pristup informacijama o odobrenim biocidnim proizvodima koji su podneseni nakon 1. rujna 2013., u skladu s Direktivom 98/8/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. veljače 1998. o stavljanju biocidnih pripravaka na tržište, treba ispitati u skladu s člancima 66. i 67. Uredbe br. 528/2012.
Člancima 66. i 67. Uredbe br. 528/2012 ne isključuje se primjena Direktive 2003/4.
Informacije iz postupka ocjenjivanja tehničke istovjetnosti jedne aktivne tvari i druge koja je već odobrena načelno nisu ‚podaci o emisijama u okoliš’ u smislu članka 4. stavka 2. Direktive 2003/4.
Stavljanje na raspolaganje javnosti izvješća o tehničkoj istovjetnosti jedne aktivne tvari i druge koja je već odobrena ne uređuje se člankom 67. stavkom 3. točkom (e) Uredbe br. 528/2012.
U skladu s člankom 66. stavkom 3. točkom (j) Uredbe br. 528/2012, nakon izdavanja odobrenja za stavljanje biocidnog proizvoda na tržište, ne može se odbiti pristup detaljnim informacijama o metodama analize koje su omogućile da se utvrdi tehnička istovjetnost aktivne tvari u odobrenim biocidnim proizvodima. Obveza priopćavanja tih informacija ne proširuje se na rezultate ili zaključke dobivene primjenom navedenih metoda.
U članku 67. stavku 1. točki (h) Uredbe br. 528/2012 upućuje se na važeći odjeljak 4.3. glave 2. Priloga II. toj uredbi.”
(
1
)	Izvorni jezik: španjolski
(
2
)	Agence nationale de sécurité sanitaire de l’alimentation, de l’environnement et du travail (Nacionalna agencija za sanitarnu sigurnost hrane, okoliša i rada, Francuska). U daljnjem tekstu: ANSES
(
3
)	Direktiva Europskog parlamenta i Vijeća od 16. veljače 1998. o stavljanju biocidnih pripravaka na tržište (SL 1998., L 123, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 1., str. 30.)
(
4
)	Uredba Europskog parlamenta i Vijeća od 22. svibnja 2012. o stavljanju na raspolaganje na tržištu i uporabi biocidnih proizvoda (SL 2012., L 167, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 49., str. 181. i ispravci SL 2015., L 297, str. 10. i SL 2017., L 280, str. 57.)
(
5
)	Direktiva Europskog parlamenta i Vijeća od 28. siječnja 2003. o javnom pristupu informacijama o okolišu i stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 90/313/EEZ (SL 2003., L 41, str. 26.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 1., str. 128.)
(
6
)	Uredba Europskog parlamenta i Vijeća od 11. ožujka 2014. o izmjeni Uredbe (EU) br. 528/2012 o stavljanju na raspolaganje na tržištu i uporabi biocidnih proizvoda u pogledu određenih uvjeta za pristup tržištu (SL 2014., L 103, str. 22. i ispravak SL 2017., L 81, str. 20.)
(
7
)	Aktivna tvar naziva se Bacillus thuringiensis israelensis, serotip H14, soj AM65 52 (Bti‑AM65‑52).
(
8
)	Sumitomo tvrdi da je zahtjeve podnio 6. rujna 2013. Vidjeti u tom pogledu bilješku 18. ovog mišljenja.
(
9
)	Soj BMP 144 (Bti‑BMP 144)
(
10
)	U skladu s prikazom činjenica iz odluke kojom se upućuje zahtjev za prethodnu odluku (točka 1.), riječ je o „un rapport d’évaluation qui conclut à l’équivalence technique des substances actives” („izvješće o ocjenjivanju u kojem je utvrđeno da su aktivne tvari tehnički istovjetne”). Sumitomo navodi da je ANSES autor izvješća.
(
11
)	Sumitomo u svojim pisanim očitovanjima (točka 14.) tvrdi da je zatražio „dostavu preslike elemenata koji se odnose na CERA‑inu aktivnu tvar Bti‑BMP 144”.
(
12
)	Bacillus thuringiensis israelensis, serotip H14, soj BMP 144 (Bti‑BMP 144)
(
13
)	Bacillus thuringiensis israelensis, serotip H14, soj AM65‑52 (BtiAM65‑52)
(
14
)	Taj pododjeljak sadržava informacije koje se odnose na osobne podatke i podatke za kontakt podnositelja zahtjeva i proizvođača aktivne tvari BMP 144, lokaciju tvornice u kojoj se tvar proizvodi, naziv aktivnog mikroorganizma, razvrstavanje te aktivne tvari, postupak njezine proizvodnje, sadržaj aktivne tvari u biocidnim proizvodima o kojima je riječ, identitet relevantnih toksina i metabolita, ostatke fermentacije i kontaminanata, „profil analize” koji uključuje usporedbu sastava pet serija biocidnih proizvoda o kojima je riječ, metode analize za utvrđivanje čistog aktivnog mikroorganizma u aktivnom organizmu kako je proizveden i metode analize za utvrđivanje nečistoća i toksina, ostataka fermentacije i kontaminanata u tom mikroorganizmu.
(
15
)	U skladu s odlukom kojom se upućuje zahtjev za prethodnu odluku, prvostupanjski sud je u presudi, nakon što se u cijelosti upoznao s dokumentom, smatrao da se „osim triju već dostavljenih stranica mogao dostaviti i odjeljak 2.2. koji se nalazi na stranicama 21. i 22.”.
(
16
)	Članak 86. ne sadržava nijednu prijelaznu mjeru. U njemu se samo smatra da su aktivne tvari koje su uvrštene u Prilog I. Direktivi 98/8 odobrene u okviru Uredbe br. 528/2012.
(
17
)	Uredba Komisije od 4. prosinca 2007. o drugoj fazi desetogodišnjeg radnog programa iz članka 16. stavka 2. Direktive 98/8/EZ Europskog parlamenta i Vijeća o stavljanju biocidnih pripravaka na tržište (SL 2007., L 325, str. 3.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 55., str. 104.)
(
18
)	Sud koji je uputio zahtjev ne ostavlja mjesta dvojbi u pogledu datuma na koji je CERA podnijela zahtjeve za odobrenje za stavljanje triju spornih biocidnih proizvoda na tržište: riječ je o 30. kolovozu 2013. Na temelju tog podatka utvrdilo se, u skladu s člankom 91. Uredbe br. 528/2012, da su odobrenja izdana 19. kolovoza 2019. u skladu s Direktivom 98/8. Suprotno tomu, Sumitomo tvrdi da su zahtjevi podneseni 6. rujna 2013., odnosno na datum na koji ih je trebalo razmotriti u skladu s Uredbom br. 528/2012 (točka 12. njegovih pisanih očitovanja). Međutim, Sud se treba pridržavati činjenica kako ih je iznio sud koji je uputio zahtjev.
(
19
)	Točka 19. odnosno točka 16. njihovih pisanih očitovanja
(
20
)	Točka 38. njezinih pisanih očitovanja. Osim toga, ta vlada ističe „operativnu složenost” koju razmatranje zahtjevâ za pružanje informacija o biocidnom proizvodu podrazumijeva s obzirom na propise koji se primjenjuju u svrhu izdavanja odobrenja za njegovo stavljanje na tržište.
(
21
)	Suprotno tomu, u članku 19. stavku 1. Direktive 98/8 izričito se navodio akt koji je zamijenila Direktiva 2003/4, a to je Direktiva Vijeća 90/313/EEZ od 7. lipnja 1990. o slobodi pristupa informacijama o okolišu (SL 1990., L 158, str. 56.)
(
22
)	Točka 17. odluke kojom se upućuje zahtjev za prethodnu odluku
(
23
)	UN/ECE Konvencija o pristupu informacijama, sudjelovanju javnosti u odlučivanju i pristupu pravosuđu u pitanjima okoliša, potpisana u Aarhusu (Danska) 25. lipnja 1998. i sklopljena u ime Europske zajednice Odlukom Vijeća 2005/370/EZ od 17. veljače 2005. (SL 2005., L 124, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 7., str. 151.).
(
24
)	Presuda od 23. studenoga 2016., Bayer CropScience i Stichting De Bijenstichting (C‑442/14, EU:C:2016:890, u daljnjem tekstu: presuda Bayer CropScience i Stichting De Bijenstichting; t. 57.)
(
25
)	Presuda od 22. prosinca 2010., Ville de Lyon (C‑524/09, EU:C:2010:822, t. 36.)
(
26
)	Stoga se člankom 66. stavkom 2. zadnjim podstavkom otkrivanje nalaže samo načelno, kao što ću to analizirati u nastavku, „ako je radi zaštite […] okoliša ili iz drugih razloga prevladavajućeg društvenog interesa nužno hitno djelovanje”.
(
27
)	Presuda od 19. prosinca 2013., Fish Legal i Shirley (C‑279/12, EU:C:2013:853, t. 36.)
(
28
)	Točka 75. Komisijinih pisanih očitovanja
(
29
)	Presuda Bayer CropScience i Stichting De Bijenstichting, t. 81.
(
30
)	Presuda Bayer CropScience i Stichting De Bijenstichting, t. 87.
(
31
)	Presuda Bayer CropScience i Stichting De Bijenstichting, t. 100.
(
32
)	Točka 53. njihovih pisanih očitovanja
(
33
)	Točka 54. pisanih očitovanja francuske vlade
(
34
)	Presuda Bayer CropScience i Stichting De Bijenstichting, t. 81.
(
35
)	Ocjenjivanje tehničke istovjetnosti jedne aktivne tvari koja još nije odobrena i druge koja je već odobrena predstavlja alternativu sveobuhvatnom ocjenjivanju aktivne tvari za koju se čeka odobrenje. Stoga bi se, također po analogiji, odredbe o odobrenju aktivnih tvari mogle primijeniti na postupke odobrenja za biocidne proizvode u kojima je utvrđena tehnička istovjetnost aktivnih tvari.
(
36
)	Pojam „izvješće o ocjenjivanju” pojavljuje se u drugim odredbama Uredbe br. 528/2012: u članku 67. stavku 4. točki (b), koji se odnosi na ocjenjivanje prije odobrenja za biocidni proizvod; u članku 30. stavku 3. točki (a), kojim se ocjenjivanje zahtijeva tijekom nacionalnog postupka odobrenja za biocidni proizvod; u članku 34. stavku 4. drugom podstavku, koji se odnosi na ocjenjivanje zahtjeva za usporedno međusobno priznavanje biocidnih proizvoda koji još nisu odobreni ni u jednoj državi članici; u članku 44. stavku 1., kojim se nalaže njegovo sastavljanje u okviru Unijina postupka odobrenja za biocidne proizvode; te u članku 71. stavku 6. točki (c), kojim se propisuje unošenje „izvješća o procjeni biocidnog proizvoda” u registar biocidnih proizvoda.
(
37
)	Prema Komisijinu mišljenju (točka 53. njezinih pisanih očitovanja), kako bi se izdalo odobrenje za biocidni proizvod, njegova aktivna tvar treba biti navedena u Prilogu I. Uredbi br. 528/2012 ili odobrena u skladu s člankom 9. te uredbe ili je pak treba smatrati istovjetnom drugoj aktivnoj tvari u skladu s člankom 54. Uredbe br. 528/2012.
(
38
)	Točke 17. i 23. njegovih pisanih očitovanja
(
39
)	Točka 61. njezinih pisanih očitovanja
(
40
)	Točka 49. njezinih pisanih očitovanja
(
41
)	Točka 66. odnosno točka 76. njihovih pisanih očitovanja
(
42
)	Delegirana uredba Komisije оd 19. listopada 2020. o izmjeni priloga II. i III. Uredbi (EU) br. 528/2012 Europskog parlamenta i Vijeća o stavljanju na raspolaganje na tržištu i uporabi biocidnih proizvoda (SL 2021., L 106, str. 3.). Uredba je donesena na temelju ovlasti koje su Komisiji dane člankom 85. Uredbe br. 528/2012 u svrhu prilagođavanja priloga II., III. i IV. potonje uredbe znanstvenom i tehničkom napretku.
(
43
)	Točka 55. Sumitomovih pisanih očitovanja
(
44
)	Naposljetku, sve upućuje na to da je, kao što to tvrdi francuska vlada u točkama 85. i 87. svojih pisanih očitovanja, riječ o „anomaliji” do koje je došlo zbog toga što Komisija u članku 67. stavku 1. točki (h) Uredbe br. 528/2012 nije navela isti redni broj pod kojim se izvorni sadržaj odjeljka 4.2. pojavljuje nakon donošenja Delegirane uredbe 2021/525. To se svakako može ispraviti donošenjem nove delegirane uredbe.