62024CJ0131
PRESUDA SUDA (prvo vijeće)
26. veljače 2026. (
*1
)
„Zahtjev za prethodnu odluku – Okoliš – Očuvanje divljih ptica – Direktiva 2009/147/EZ – Zabrana namjernog uznemiravanja ptica – Članak 5. točka (d) – Projekt izgradnje ceste koji dovodi do mogućnosti uznemiravanja jedinki određenih vrsta – Mjere za sprečavanje i ublažavanje uznemiravanja – Dokazivanje učinkovitosti tih mjera – Obrazložena procjena sudskog vještaka”
U predmetu C‑131/24,
povodom zahtjeva za prethodnu odluku na temelju članka 267. UFEU‑a, koji je uputio Bundesverwaltungsgericht (Savezni upravni sud, Austrija), odlukom od 15. veljače 2024., koju je Sud zaprimio 16. veljače 2024., u postupku
Umweltorganisation VIRUS – Verein Projektwerkstatt für Umwelt und Soziales,
Bürgerinitiative „Nein zur Spange Wörth”,
Umweltorganisation Verein Lebenswertes Traisental,
Umweltorganisation FG LANIUS – Forschungsgemeinschaft für regionale Faunistik und angewandten Naturschutz,
A. H. i dr.,
protiv
Land Niederösterreich, koji zastupa Amt der Niederösterreichischen Landesregierung, Abteilung Landesstraßenplanung – ST3,
uz sudjelovanje:
Land Niederösterreich, koji zastupa Amt der Niederösterreichischen Landesregierung, Gruppe Wirtschaft, Sport und Tourismus, Abteilung Anlagenrecht – WST1,
Stadt St. Pölten,
Marktgemeinde Ober‑Grafendorf,
Autobahnen- und Schnellstraßen‑Finanzierungs‑Aktiengesellschaft (ASFINAG),
SUD (prvo vijeće),
u sastavu: F. Biltgen, predsjednik vijeća, I. Ziemele, A. Kumin, S. Gervasoni (izvjestitelj) i M. Bošnjak, suci,
nezavisna odvjetnica: J. Kokott,
tajnik: A. Calot Escobar,
uzimajući u obzir pisani dio postupka,
uzimajući u obzir očitovanja koja su podnijeli:
–
za Umweltorganisation VIRUS – Verein Projektwerkstatt für Umwelt und Soziales, W. Rehm,
–
za Bürgerinitiative „Nein zur Spange Wörth”, W. Schachinger, Rechtsanwalt,
–
za Land Niederösterreich, koji zastupa Amt der Niederösterreichischen Landesregierung, Abteilung Landesstraßenplanung – ST3, M. Hecht i J. Peer, Rechtsanwälte,
–
za Stadt St. Pölten, C. Schneider, Rechtsanwalt,
–
za Autobahnen- und Schnellstraßen‑Finanzierungs‑Aktiengesellschaft (ASFINAG), C. Holzer i C. Schmelz, Rechtsanwälte,
–
za austrijsku vladu, A. Posch, J. Schmoll i M. Kopetzki, u svojstvu agenata,
–
za češku vladu, L. Langrová, M. Smolek i J. Vláčil, u svojstvu agenata,
–
za švedsku vladu, C. Meyer‑Seitz, u svojstvu agenta,
–
za Europsku komisiju, C. Hermes i N. Ruiz García, u svojstvu agenata,
saslušavši mišljenje nezavisne odvjetnice na raspravi održanoj 18. rujna 2025.,
donosi sljedeću
Presudu
1
Predmetni zahtjev za prethodnu odluku odnosi se na tumačenje članaka 2. i 5. Direktive 2009/147/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 30. studenoga 2009. o očuvanju divljih ptica (SL 2010., L 20, str. 7.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 32., str. 128. i ispravak SL 2015., L 75, str. 20., u daljnjem tekstu: Direktiva o pticama).
2
Zahtjev za prethodnu odluku upućen je u okviru spora između, s jedne strane, Umweltorganisationa VIRUS – Verein Projektwerkstatt für Umwelt und Soziales (Udruga Projektna radionica za okoliš i socijalna pitanja, u daljnjem tekstu: VIRUS), Bürgerinitiative „Nein zur Spange Wörth” (Građanska inicijativa „Ne priključnoj cesti za Wörth”), Umweltorganisationa Verein Lebenswertes Traisental (Udruga Dolina Traisena ugodna za život), Umweltorganisationa FG LANIUS – Forschungsgemeinschaft für regionale Faunistik und angewandten Naturschutz (FG LANIUS – Društvo za istraživanje regionalne faune i primijenjenu zaštitu prirode) i osobe A. H. i dr., te s druge strane, Landa Niederösterreich, koji zastupa Amt der Niederösterreichischen Landesregierung, Abteilung Landesstraßenplanung – ST3 (Ured Vlade savezne zemlje Donje Austrije, Odjel „Cestovno planiranje u nadležnosti savezne zemlje” – ST3), u vezi s odlukom o davanju odobrenja za izgradnju državne ceste.
Pravni okvir
Pravo Unije
Direktiva o pticama
3
U uvodnim izjavama 3., 5., 7. i 8. te direktive navodi se:
„(3)
Broj mnogih vrsta divljih ptica koje prirodno obitavaju na europskom državnom području država članica opada, u nekim slučajevima vrlo brzo. To opadanje ozbiljno ugrožava očuvanje prirodnog okoliša, posebno zato što se time ugrožava biološka ravnoteža.
[...]
(5)
Očuvanje vrsta divljih ptica koje prirodno obitavaju na europskom državnom području država članica potrebno je radi ostvarivanja ciljeva [Europske] [z]ajednice u pogledu poboljšanja životnih uvjeta i održivog razvoja.
[...]
(7)
Cilj očuvanja je dugoročna zaštita prirodnih resursa kao sastavnog dijela naslijeđa naroda Europe i upravljanje tim resursima. Ono omogućuje kontrolu prirodnih resursa i uređuje njihovo korištenje na temelju mjera potrebnih za održavanje i prilagođavanje prirodne ravnoteže između vrsta, koliko je to u razumnim okvirima moguće.
(8)
Zaštita, održavanje ili obnavljanje dovoljne raznolikosti kao i područja staništa od ključne su važnosti za očuvanje svih vrsta ptica. Na određene vrste ptica trebalo bi primijeniti posebne mjere očuvanja koje se odnose na njihova staništa, kako bi se osiguralo njihovo preživljavanje i razmnožavanje na njihovom području raširenosti. Te mjere isto tako moraju obuhvatiti migracijske vrste i biti koordinirane, s ciljem uspostavljanja jedne usklađene cjeline.”
4
U skladu s člankom 1. navedene direktive:
„1.   Ova se Direktiva odnosi na očuvanje svih vrsta divljih ptica koje prirodno obitavaju na europskom državnom području država članica na koje se primjenjuje Ugovor. Ona se odnosi na zaštitu tih vrsta, upravljanje i nadzor nad tim vrstama i njome se utvrđuju pravila o njihovom iskorištavanju.
2.   Primjenjuje se na ptice, njihova jaja, gnijezda i staništa.”
5
Članak 2. iste direktive određuje:
„Države članice poduzimaju potrebne mjere za održavanje populacije vrsta iz članka 1. na razini koja odgovara posebno ekološkim, znanstvenim i kulturološkim zahtjevima, istodobno uzimajući u obzir gospodarske i rekreacijske zahtjeve, ili za prilagođavanje tih vrsta toj razini.”
6
U članku 5. Direktive o pticama predviđa se:
„Ne dovodeći u pitanje članke 7. i 9. države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi uspostavile opći sustav zaštite svih vrsta ptica navedenih u članku 1., posebno zabranjujući:
(a)
namjerno ubijanje ili hvatanje na bilo koji način;
(b)
namjerno uništavanje ili oštećivanje njihovih gnijezda i jaja ili uklanjanje njihovih gnijezda;
(c)
izuzimanje njihovih jaja iz prirode i njihovo posjedovanje, čak i ako su prazna;
(d)
namjerno uznemiravanje tih ptica, posebno u razdoblju razmnožavanja ili podizanja mladunčadi, u tolikoj mjeri da bi to uznemiravanje bilo značajno s obzirom na ciljeve iz ovog članka;
(e)
držanje ptica koje pripadaju vrstama čije izlovljavanje i hvatanje su zabranjeni.”
7
U skladu s člankom 9. te direktive:
„1.   Države članice mogu odstupiti od odredaba iz članaka od 5. do 8., ako ne postoji drugo zadovoljavajuće rješenje, iz sljedećih razloga:
(a)
–
u interesu javnog zdravlja i sigurnosti,
–
u interesu sigurnosti zračnog prometa,
–
radi sprečavanja nanošenja ozbiljne štete usjevima, stoci, šumama, ribnjacima i vodama,
–
radi zaštite flore i faune;
(b)
za potrebe istraživanja i obrazovanja, obnavljanja populacija, ponovnog unošenja vrsta, te za potrebe uzgoja koji je neophodan za te namjene;
(c)
radi izdavanja dozvola, pod strogo nadziranim uvjetima i na selektivnoj osnovi, za hvatanje, držanje ili drugo razborito korištenje određenih ptica u malom broju.”
Direktiva o staništima
8
U članku 2. Direktive Vijeća 92/43/EEZ od 21. svibnja 1992. o očuvanju prirodnih staništa i divlje faune i flore (SL 1992., L 206, str. 7.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 2., str. 14., u daljnjem tekstu: Direktiva o staništima) određuje se:
„1.   Cilj ove Direktive je doprinijeti osiguranju biološke raznolikosti putem očuvanja prirodnih staništa i divlje faune i flore na europskom području država članica na koje se Ugovor primjenjuje.
2.   Mjere poduzete u skladu s ovom Direktivom namijenjene su održavanju ili povratu u povoljno stanje očuvanosti, prirodnih staništa i vrsta divlje faune i flore od interesa Zajednice.
3.   Mjere poduzete u skladu s ovom Direktivom uzimaju u obzir gospodarske, socijalne i kulturne potrebe te regionalne i lokalne karakteristike.”
9
U članku 6. te direktive određuje se:
„1.   Za posebna područja očuvanja, države članice utvrđuju potrebne mjere za očuvanje koje prema potrebi uključuju odgovarajuće planove upravljanja, posebno priređene za ta područj[a] ili integrirane u druge razvojne planove te odgovarajuće zakonske, administrativne ili ugovorne mjere koje odgovaraju ekološkim zahtjevima prirodnih stanišnih tipova iz Priloga I. i vrstama iz Priloga II. koji su prisutni na tim područjima.
2.   Države članice poduzimaju odgovarajuće korake kako bi se u posebnim područjima očuvanja izbjeglo pogoršanje prirodnih staništa i staništa vrsta, kao i uznemiravanje vrsta za koje su ta područja određena, u mjeri u kojoj bi takvo uznemiravanje moglo utjecati na ciljeve ove Direktive.
3.   Svaki plan ili projekt koji nije izravno povezan s upravljanjem područjem ili potreban za njegovo upravljanje, ali bi na njega mogao imati značajan utjecaj, bilo pojedinačno bilo u kombinaciji s ostalim planovima ili projektima, predmet je ocjene prihvatljivosti utjecaja koje bi mogao imati na t[o] područje, s obzirom na ciljeve očuvanja područja. U svjetlu zaključaka procjene utjecaja na područje i sukladno odredbama stavka 4., nadležna tijela državne vlasti odobravaju plan ili projekt tek nakon što se uvjere da on neće negativno utjecati na cjelovitost dotičnog područja te, ako je to potrebno, nakon dobivanja mišljenja od šire javnosti.
4.   Ako se, unatoč negativnoj procjeni utjecaja na područje i u nedostatku drugih pogodnih mogućnosti, plan ili projekt ipak moraju provesti zbog imperativnih razloga prevladavajućeg javnog interesa, uključujući interese socijalne ili gospodarske prirode, država članica poduzima sve kompenzacijske mjere kako bi osigurala zaštitu koherentnosti mreže Natura 2000. Ona Komisiju izvješćuje o usvojenim kompenzacijskim mjerama.
Kad se u određenom području nalazi prioritetni prirodni stanišni tip i/ili prioritetna vrsta, mogu se razmatrati samo ona pitanja koja se odnose na zdravlje ljudi ili javnu sigurnost, na korisne posljedice od primarnog značaja za okoliš ili, nastavno na mišljenje Komisije, na ostale imperativne razloge prevladavajućeg javnog interesa.”
10
U skladu s člankom 12. iste direktive:
„1.   Države članice poduzimaju sve potrebne mjere za uspostavu sustava stroge zaštite životinjskih vrsta navedenih u Prilogu IV., točki (a) u njihovom prirodnom arealu, zabranjujući:
(a)
sve oblike namjernog hvatanja ili ubijanja primjeraka tih vrsta u divljini;
(b)
namjerno uznemiravanje tih vrsta, posebno u vrijeme razmnožavanja, podizanja mladih, hibernacije i migracije;
(c)
namjerno uništavanje ili uzimanje jaja iz divljine;
(d)
oštećivanje ili uništavanje lokaliteta za razmnožavanje ili odmor.
2.   Države članice zabranjuju držanje, prijevoz i prodaju ili razmjenu tih vrsta te ponudu na prodaju ili razmjenu primjeraka uzetih iz divljine, osim onih koji su zakonito uzeti prije provedbe ove Direktive.
3.   Zabrana iz stavka 1. točaka (a) i (b) i stavka 2. odnosi se na sve životne faze životinja na koje se ovaj članak primjenjuje.
4.   Države članice uspostavljaju sustav praćenja slučajnog hvatanja i ubijanja životinjskih vrsta navedenih u Prilogu IV., točki (a). U svjetlu prikupljenih informacija, države članice poduzimaju podrobnija istraživanja ili mjere očuvanja kako bi se osiguralo da slučajno hvatanje i ubijanje nemaju značajan negativan utjecaj na dotične vrste.”
Austrijsko pravo
11
U članku 18. Niederösterreichisches Naturschutzgesetza 2000 (Zakon o zaštiti prirode savezne zemlje Donje Austrije iz 2000.) (LGBl. 5500‑0), naslovljenom „Zaštita vrsta”, određuje se:
„1.   Predmet pravila o zaštiti vrsta jest zaštita i održavanje vrsta divlje faune i flore u njihovoj prirodnoj i povijesnoj raznolikosti. Zaštita vrsta uključuje:
1)
zaštitu životinja, biljaka i njihovih biocenoza od ugrožavanja koja su posljedica djelovanja čovjeka i posebno njegovih posezanja,
2)
zaštitu, održavanje, razvoj i obnovu staništa vrsta divlje faune i flore, kao i zaštitu drugih njihovih životnih uvjeta,
[...]
2.   Vlade savezne zemlje uredbom proglašavaju zaštićene vrste, i to potpuno ili – kad je to dovoljno da bi se očuvala vrsta – djelomično ili privremeno, divlje biljke ili divlje životinje koje nisu divljač u smislu Niederösterreichisches Jagdgesetza 1974 [(Zakon o lovu savezne zemlje Donje Austrije iz 1974.)] (LGBl. 6500), čiju populaciju je nužno zaštiti ili održati:
1)
zbog njihove rijetkosti ili opasnosti za njihovu populaciju,
2)
zbog znanstvenih ili kulturnih razloga,
3)
zbog njihove korisnosti ili njihove važnosti za ekosustav, ili
4)
radi očuvanja raznolikosti ili posebnosti prirode i krajolika.
Uredbom se mogu odrediti životinjske ili biljne vrste čija je populacija na području savezne zemlje ugrožena.
[...]
4.   Kada je riječ o posebno zaštićenim vrstama na temelju stavaka 2. i 3., zabranjeno je:
[...]
3)
oštećivati, uništavati ili micati jaja, ličinke, kukuljice ili gnijezda tih životinja ili lokalitete na kojima se gnijezde, razmnožavaju, mrijeste ili sklanjaju, te
4)
narušavati biotope, lokalitete za razmnožavanje i staništa ugroženih vrsta utvrđenih u ovoj uredbi, posebno fotografiranjem ili snimanjem.”
Glavni postupak i prethodna pitanja
12
Savezna zemlja Donja Austrija zatražila je 2014. građevinsku dozvolu radi izgradnje, u dijelom šumovitom području južno od St. Pöltena (Austrija), četverotračne ceste dužine 1,69 kilometra koja čini priključnu brzu cestu S34.
13
Nakon procjene njegovih utjecaja na okoliš, odlukom od 12. studenoga 2019. izdano je odobrenje za taj projekt.
14
Tužitelji iz glavnog postupka protiv te su odluke podnijeli tužbe Bundesverwaltungsgerichtu (Savezni upravni sud, Austrija), sudu koji je uputio zahtjev.
15
Oni pred tim sudom tvrde da se područja gniježđenja poljske ševe, obične jarebice i prepelice – dakle, ptica koje se gnijezde na tlu, na otvorenim poljima – nalaze u krugu izvođenja radova te da će buka koju će uzrokovati budući automobilski promet također uznemiravati brojne vrste šumskih ptica u blizini tog kruga, posebno srednjeg djetlića. Naime, planirana bi cesta, prema procjenama, trebala omogućavati promet od oko 12000 vozila dnevno.
16
Iz zahtjeva za prethodnu odluku razvidno je da, kako bi se ograničio utjecaj na populacije divljih ptica prisutne na lokalitetu ili u njegovoj blizini, predmetni projekt predviđa različite mjere, uključujući i to da će radovi moći biti izvođeni samo tijekom određenih mjeseci u godini i da će stara stabla morati biti zadržana na udaljenosti od najmanje 300 metara od ceste i na površini od 6,6 hektara.
17
Prema nalazu dvojice vještaka koje je imenovao sud koji je uputio zahtjev, ako se predviđene mjere provedu, one će omogućiti izbjegavanje bilo kakvog značajnog učinka uznemiravanja na predmetne vrste. Međutim, vještaci priznaju da navedene mjere neće omogućiti da se izbjegne utjecaj tog projekta na pojedine jedinke, ako ništa onda zbog životnog vijeka većine tih šumskih ptica. Ipak uvjeravaju da navedene mjere osiguravaju zaštitu staništa tih vrsta i nužne uvjete za njihovo gniježđenje.
18
Tužitelji iz glavnog postupka osporavaju tu ocjenu.
19
Sud koji je uputio zahtjev pita se, kao prvo, mogu li mjere koje su namijenjene sprečavanju ili ograničavanju uznemiravanja vrsta ptica na koje utječe predmetni projekt biti uzete u obzir prilikom ocjene ispunjava li taj projekt zahtjeve iz članka 5. točke (d) Direktive o pticama. Njemu se čini da se sudska praksa Suda koja zabranjuje uzimanje u obzir mjera za izbjegavanje ili smanjivanje štetnih učinaka na zaštićenom lokalitetu u stadiju prethodne procjene koja se provodi prije odgovarajuće procjene iz članka 6. stavka 3. Direktive o staništima, ne može prenijeti na članak 6. točku (d) Direktive o pticama.
20
Sud koji je uputio zahtjev s druge strane smatra da tumačenje članka 5. točke (d) Direktive o pticama treba uskladiti s tumačenjem članka 12. stavka 1. točke (d) Direktive o staništima, kako ga je formulirala Komisija u svojim Smjernicama o strogoj zaštiti životinjskih vrsta od interesa Zajednice na temelju potonje direktive (C(2021 7301 final). Tvrdi da je osnovni kriterij koji proizlazi iz tog tumačenja to da stalna ekološka funkcija lokaliteta mora biti zadržana ili poboljšana.
21
Budući da se u članku 5. točki (d) Direktive o pticama zabranjuju samo uznemiravanja koja imaju značajan učinak u odnosu na ciljeve te direktive, smatra da postojanje takvog učinka treba ocjenjivati uzimajući u obzir mjere za sprečavanje i ublažavanje uznemiravanja koje projekt sadržava. Smatra da je provedba izuzeća na temelju članka 9. navedene direktive nužna samo ako projekt koji prate te mjere mora biti zabranjen na temelju članka 5. točke (d) iste direktive.
22
Kao drugo, sud koji je uputio zahtjev pita se koje dokaze o učinkovitosti mjera za sprečavanje ili smanjivanje učinka uznemiravanja projekta treba tražiti.
23
Konkretno, on želi znati je li razina sigurnosti u pogledu učinkovitosti tih mjera koja se zahtijeva u članku 5. točki (d) Direktive o pticama, slična onoj za koju Komisija u svojim Smjernicama o strogoj zaštiti životinjskih vrsta od interesa Zajednice u skladu s Direktivom o staništima ocjenjuje da se zahtijeva u članku 12. stavku 1. točki (d) potonje direktive. Tvrdi da tumačenje koje je prihvatila Komisija dovodi do procjene učinkovitosti mjera za sprečavanje i ublažavanje uznemiravanja temeljene na nalazima vještaka koje su imenovala upravna tijela ili sud, pod uvjetom da su u njima sadržane procjene, prema sadašnjim spoznajama, znanstveno utemeljene te da su detaljno obrazložene.
24
S druge strane, sud koji je uputio zahtjev smatra da procjene sudskih vještaka koje imaju te karakteristike ne bi bile dovoljne ako bi se primjenjivao standard dokazivanja koji je Sud definirao u pogledu mjera za izbjegavanje ili smanjivanje štetnih učinaka, kako su definirani u članku 6. stavku 3. Direktive o staništima, a koji zahtijeva da mora biti isključena svaka razumna znanstvena sumnja.
25
Pita se treba li primijeniti standard dokazivanja vezan uz provedbu članka 12. stavka 1. točke (d) Direktive o staništima ili pak onaj koji se odnosi na mjere za izbjegavanje ili smanjivanje štetnih učinaka iz članka 6. stavka 3. te direktive. On ne vidi razlog da se potonji kriterij ne koristi u okviru ocjene zaštite životinjskih vrsta na koje utječe predmetni projekt.
26
Stoga smatra da učinkovitost tih mjera mora biti u toj mjeri potvrđena u znanstvenoj dokumentaciji da ne ostaje ni najmanja razumna sumnja po tom pitanju.
27
Navodi da u konkretnom slučaju to znači da se ne može smatrati da predložene mjere za srednjeg djetlića mogu osigurati trajnost biološke funkcije te vrste ako nedostaje znanstvena dokumentacija koja bi potvrđivala njihovu učinkovitost.
28
U tim je okolnostima Bundesverwaltungsgericht (Savezni upravni sud) odlučio prekinuti postupak i Sudu uputiti sljedeća prethodna pitanja:
„1.
Treba li članak 5. [Direktive o pticama] tumačiti na način da ne postoji namjerno uznemiravanje u smislu odredbe točke (d) tog članka u slučaju ako doista može doći do uznemiravanja pojedinih jedinki određenih vrsta, ali mjere koje su provedene pravodobno, primjereno i djelotvorno omogućavaju da se spriječi bilo kakav utjecaj u odnosu na ciljeve iz članka 2. te direktive?
2.
U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje: da bi se isključila svaka znanstvena sumnja u pogledu učinkovitosti mjera, je li dovoljna uredno obrazložena tehnička procjena sudskog vještaka ili pak mora postojati objektivna znanstvena dokumentacija o uspješnim praksama u vezi s tim mjerama?”
O zahtjevu za ponovno otvaranje usmenog dijela postupka
29
Podneskom koji je tajništvu Suda dostavljeno 21. listopada 2025., VIRUS je zatražio ponovno otvaranje usmenog dijela postupka na temelju članka 83. Poslovnika Suda.
30
U prilog svojem zahtjevu VIRUS navodi da su mišljenje nezavisne odvjetnice J. Kokott u predmetu Voore Mets i Lemeks Põlva (C‑784/23, EU:C:2025:67), presuda od 1. kolovoza 2025., Voore Mets i Lemeks Põlva (C‑784/23, EU:C:2025:609), te mišljenje nezavisne odvjetnice u ovom predmetu, doneseni nakon zaključenja pisanog dijela postupka i predstavljaju nove činjenice koje mogu presudno utjecati na odluku Suda. Nadalje, VIRUS obrazlaže svoj zahtjev za ponovno otvaranje usmenog dijela postupka na način da izražava neslaganje s tim mišljenjem.
31
Na temelju članka 83. svojeg poslovnika, Sud može u svakom trenutku, nakon što sasluša nezavisnog odvjetnika, odrediti ponovno otvaranje usmenog dijela postupka, osobito ako smatra da stvar nije dovoljno razjašnjena ili ako je stranka nakon zaključenja tog dijela postupka iznijela novu činjenicu koja može presudno utjecati na odluku Suda.
32
U konkretnom slučaju to nije tako.
33
Naime, ni mišljenje koje je nezavisna odvjetnica J. Kokott iznijela u predmetu Voore Mets et Lemeks Põlva (C‑784/23, EU:C:2025:67) ili u ovom predmetu, ni presuda od 1. kolovoza 2025., Voore Mets i Lemeks Põlva (C‑784/23, EU:C:2025:609), nisu nove činjenice koje mogu presudno utjecati na odluku koju Sud treba donijeti u ovom predmetu. Nadalje, uzimajući u obzir sve informacije kojima raspolaže, Sud smatra da je stvar dovoljno razjašnjena za donošenje odluke o predmetnom zahtjevu za prethodnu odluku.
34
Kada je riječ o neslaganju koje je VIRUS izrazio u odnosu na mišljenje spomenuto u točki 33. ove presude, treba također podsjetiti na to da, s jedne strane, Statut Suda Europske unije i Poslovnik ne predviđaju mogućnost da zainteresirana osoba iz članka 23. tog statuta podnese očitovanje na mišljenje nezavisnog odvjetnika (presuda od 16. studenoga 2021., Prokuratura Rejonowa w Mińsku Mazowieckim i dr., C‑748/19 do C‑754/19, EU:C:2021:931, t. 30. i navedena sudska praksa).
35
S druge strane, na temelju članka 252. drugog stavka UFEU‑a, nezavisni odvjetnik, djelujući posve nepristrano i neovisno, javno iznosi obrazložena mišljenja u predmetima u kojima se zahtijeva njegovo sudjelovanje u skladu sa Statutom Suda Europske unije. Ne radi se dakle o mišljenju namijenjenom sucima ili strankama koje bi dolazilo od tijela izvan Suda, nego o osobnom, obrazloženom i javno iznesenom mišljenju člana same institucije. U tim okolnostima, stranke ne mogu raspravljati o mišljenju nezavisnog odvjetnika (vidjeti u tom smislu presudu od 6. listopada 2021., Sumal, C‑882/19, EU:C:2021:800, t. 21.). Osim toga, Sud nije vezan ni tim mišljenjima ni obrazloženjem slijedom kojeg je nezavisni odvjetnik došao to tih mišljenja. Stoga, neslaganje zainteresirane stranke s mišljenjem nezavisnog odvjetnika, bez obzira na to koja pitanja potonji razmatra u svojem mišljenju, ne može samo po sebi biti opravdani razlog za ponovno otvaranje usmenog dijela postupka (presuda od 16. studenoga 2021., Prokuratura Rejonowa w Mińsku Mazowieckim i dr., C‑748/19 do C‑754/19, EU:C:2021:931, t. 31. i navedena sudska praksa).
36
U tim okolnostima, nakon što je saslušao nezavisnu odvjetnicu, Sud utvrđuje da nema potrebe odrediti ponovno otvaranje usmenog dijela postupka.
O prethodnim pitanjima
Prvo pitanje
37
Svojim prvim pitanjem sud koji je uputio zahtjev u bitnome pita treba li članak 5. točku (d) Direktive o pticama tumačiti na način da ne postoji namjerno uznemiravanje u smislu te odredbe u slučaju kad mjere, koje se provode u okviru projekta, omogućuju sprečavanje bilo kakvog značajnog učinka u odnosu na ciljeve te direktive.
38
Na prvom mjestu, treba podsjetiti na to da, prvo, na temelju članka 5. točke (d) Direktive o pticama, države članice moraju zabraniti namjerno uznemiravanje svih vrsta ptica koje prirodno obitavaju u divljini na europskom području država članica, posebno u razdoblju razmnožavanja i podizanja mladih, pod uvjetom da uznemiravanje ima značajan učinak u odnosu na ciljeve te direktive.
39
Drugo, treba također podsjetiti na to da navedena zabrana dopunjuje druge zabrane iz članka 5. točaka (a) i (b) navedene direktive, koje se konkretno odnose na namjerno ubijanje ili hvatanje ptica tih vrsta te namjerno uništavanje ili oštećivanje njihovih gnijezda i jaja. Međutim, sve se te zabrane ne primjenjuju samo na ljudske aktivnosti čiji su predmet hvatanje, ubijanje ili uznemiravanje ptica odnosno uništavanje ili oštećivanje njihovih gnijezda i jaja, nego i na ljudske aktivnosti koje, iako očito nemaju takav predmet, imaju za cilj ugrožavanje ptica, ali i na one kod kojih je mogućnost takvog ugrožavanja prihvaćena (vidjeti u tom smislu presudu od 1. kolovoza 2025., Voore Mets i Lemeks Põlva, C‑784/23, EU:C:2025:609, t. 49.). Dakle, projekt izgradnje ceste koji je predmet spora iz glavnog postupka može biti obuhvaćen područjem primjene članka 5. točke (d) Direktive o pticama čak i ako nema za cilj ugrožavanja ptica.
40
Treće, iz članka 1. Direktive o pticama u vezi s njezinim uvodnim izjavama 3., 5., 7. i 8. proizlazi da su ciljevi navedene direktive održavanje ili obnova na dovoljnoj razini populacije svih vrsta ptica koje prirodno obitavaju u divljini na europskom području država članica. Na temelju članka 2. Direktive o pticama, ta razina mora među ostalim ispunjavati ekološke, znanstvene i kulturne zahtjeve, istodobno uzimajući u obzir gospodarske i rekreacijske zahtjeve (vidjeti u tom smislu presudu od 1. kolovoza 2025., Voore Mets i Lemeks Põlva, C‑784/23, EU:C:2025:609, t. 51.).
41
U tom smislu, u članku 5. točki (d) Direktive o pticama zabranjuju se uznemiravanja koja imaju značajan učinak na procijenjenu dostatnu razinu populacija vrsta divljih ptica, a ne jedinki tih vrsta, osim ako populacija jedne određene vrste divljih ptica nije u toj mjeri brojčano smanjena da uznemiravanje pojedinih jedinki te vrste može ugroziti tu zaštitu.
42
Na drugom mjestu, u svrhu tumačenja članka 5. točke (d) Direktive o pticama u okviru davanja odgovora na prvo pitanje, prilikom tumačenja odredbe prava Unije – prema ustaljenoj sudskoj praksi – treba uzeti u obzir ne samo tekst te odredbe nego i njezin kontekst te ciljeve propisa kojeg je dio (vidjeti u tom smislu presudu od 4. ožujka 2021., Föreningen Skydda Skogen, C‑473/19 i C‑474/19, EU:C:2021:166, t. 32. i navedenu sudsku praksu).
43
Prvo, kada je riječ o tekstu članka 5. točke (d) Direktive o pticama, treba istaknuti da se, za razliku od zabrana utvrđenih u članku 5. točkama (a) i (b) te direktive, zabrana koja se predviđa u toj odredbi, odnosno zabrana namjernog uznemiravanja ptica, posebno u razdoblju razmnožavanja i podizanja mladih, primjenjuje „pod uvjetom da postoji uznemiravanje u tolikoj mjeri da bi to uznemiravanje bilo značajno s obzirom na ciljeve iz [navedene direktive]” (presuda od 1. kolovoza 2025., Voore Mets i Lemeks Põlva, C‑784/23, EU:C:2025:609, t. 50.). Prema tome, za razliku od onoga što zahtijeva primjena članka 5. točaka (a) i (b) iste direktive, ispitivanje utjecaja ljudske aktivnosti na razinu populacije dotičnih vrsta ptica jest relevantno za potrebe primjene zabrane iz članka 5. točke (d) Direktive o pticama (vidjeti u tom smislu presudu od 1. kolovoza 2025., Voore Mets i Lemeks Põlva, C‑784/23, EU:C:2025:609, t. 54.).
44
Dakle, unatoč tomu što odgovarajuće preventivne mjere doista sprečavaju da se projektom uznemiravaju divlje ptice ili mogu stvarno smanjiti to uznemiravanje na način da ono nema značajne učinke na ciljeve Direktive o pticama, iz teksta njezina članka 5. točke (d) i konteksta te odredbe proizlazi da se zabrana namjernog uznemiravanja iz te odredbe ne primjenjuje. Postojanje takvih mjera, čija se provedba predviđa u projektu, mora stoga biti uzeto u obzir prilikom ispitivanja predstavlja li zabrana uznemiravanja divljih ptica predviđena člankom 5. točkom (d) Direktive o pticama prepreku za projekt.
45
Drugo, za postizanje ciljeva Direktive o pticama na koje se podsjeća u točki 40. ove presude, to jest zadržavanja ili obnove na dovoljnoj razini populacije vrsta divljih ptica, nije nužno da se učinci uznemiravanja koje projekt ima na vrste divljih ptica ocjenjuju neovisno o mjerama prihvaćenima uz projekt radi sprečavanja ili smanjivanja tih učinaka. Naime, uznemiravanja koja će vrste divljih ptica stvarno trpjeti zbog realizacije projekta, koji prate te mjere, jedino su važna u odnosu na te ciljeve.
46
Tu analizu ne opovrgava rješenje koje je Sud prihvatio u presudi od 12. travnja 2018., People Over Wind i Sweetman (C‑323/17, EU:C:2018:244), suprotno onomu što tvrde tužitelji iz glavnog postupka u svojim pisanim očitovanjima. Naime, kao što je Sud ocijenio u toj presudi, to što mjere za izbjegavanje ili smanjivanje štetnih učinaka projekta ne moraju biti uzete u obzir u stadiju prethodne procjene tog projekta s gledišta Direktive o staništima, to je zbog činjenice što je, u tom prvom stadiju analize, nužno utvrditi treba li se na navedeni projekt primijeniti službeni postupak procjene njegovih utjecaja na područje zaštite u skladu s člankom 6. stavkom 3. prvom rečenicom Direktive o staništima. S druge strane, budući da članak 5. točka (d) Direktive o pticama ne razlikuje dvije faze procjene uznemiravanja kojima zbog projekata mogu biti izložene vrste divljih ptica, potrebno je da se ta uznemiravanja odmah ocijene u cijelosti, uzimajući pritom u obzir mjere namijenjene njihovu sprečavanju ili ublažavanju.
47
Iz navedenog slijedi da članak 5. točku (d) Direktive o pticama treba tumačiti na način da ne postoji namjerno uznemiravanje u smislu te odredbe u slučaju kad mjere, koje se provode u okviru projekta, omogućuju sprečavanje bilo kakvog značajnog učinka koji je protivan ciljevima te direktive u pogledu održavanja ili obnove na dovoljnoj razini populacije svih vrsta ptica koje prirodno obitavaju u divljini na europskom području država članica, uzimajući pritom posebno u obzir ekološke, znanstvene i kulturne zahtjeve, kao i gospodarske i rekreacijske zahtjeve.
Drugo pitanje
48
Svojim drugim pitanjem sud koji je uputio zahtjev u bitnome pita može li se učinkovitost mjera namijenjenih sprečavanju bilo kakvog uznemiravanja koje ima značajan učinak na vrste divljih ptica, u smislu članka 5. točke (d) Direktive o pticama, dokazati obrazloženom procjenom sudskog vještaka ili je pak treba utvrditi putem znanstvene dokumentacije kojom se potvrđuje uspješna provedba takvih mjera.
49
Kao prvo, treba istaknuti, kao što to čini i nezavisna odvjetnica u točki 86. svojeg mišljenja, da se ni člankom 5. ni bilo kojom drugom odredbom Direktive o pticama ne predviđaju pravila o izvođenju dokaza u kontekstu ispitivanja uznemiravanja uzrokovanih ljudskim aktivnostima na vrste divljih ptica.
50
U tim okolnostima, na temelju načela postupovne autonomije i podložno načelima ekvivalentnosti i djelotvornosti, na nacionalnom je pravnom sustavu svake države članice da odredi pravila o izvođenju dokaza, dopuštena dokazna sredstva pred nadležnim nacionalnim sudom ili načela koja uređuju način na koji taj sud ocjenjuje dokaznu snagu dokaza koji su mu podneseni, kao i zahtijevanu razinu dokaza (vidjeti u tom smislu presudu od 21. lipnja 2017., W i dr., C‑621/15, EU:C:2017:484, t. 25.).
51
Načelo ekvivalentnosti zahtijeva da ta postupovna pravila ne smiju biti nepovoljnija od onih koja uređuju slične situacije u unutarnjem pravu (vidjeti u tom smislu presudu od 8. svibnja 2025., Beevers Kaas, C‑581/23, EU:C:2025:323, t. 44.). Prema tome, navedeno se načelo ne protivi tomu da se dokaz o učinkovitosti mjera namijenjenih sprečavanju bilo kakvog značajnog uznemiravanja dotičnih vrsta pruži obrazloženom procjenom sudskog vještaka, ako nacionalno pravo priznaje taj način dokazivanja za slične situacije na koje se primjenjuje unutarnje pravo, što je na sudu koji je uputio zahtjev da provjeri.
52
Načelo djelotvornosti zahtijeva da navedena postupovna pravila ne smiju učiniti praktički nemogućom ili pretjerano teškom provedbu prava Unije (vidjeti u tom smislu presude od 21. lipnja 2017., W i dr., C‑621/15, EU:C:2017:484, t. 26. i navedenu sudsku praksu, te od 30. siječnja 2025., Caronte & Tourist, C‑511/23, EU:C:2025:42, t. 44.).
53
S tim u vezi treba istaknuti, kao što je to u bitnome ocijenila i nezavisna odvjetnica u točki 88. svojeg mišljenja, kada je riječ o zabrani namjernog uznemiravanja divljih ptica predviđenoj člankom 5. točkom (d) Direktive o pticama, da načelo djelotvornosti zahtijeva da dokazivanje da takvo uznemiravanje ima značajne učinke na ciljeve te direktive ne smije biti učinjeno pretjerano teškim. Takav zaključak vrijedi i za dokazivanje da uznemiravanje nema značajnih učinaka na ciljeve navedene direktive.
54
Kao drugo, treba podsjetiti na to da su države članice, kada provode pravo Unije, dužne osigurati ispunjavanje zahtjeva koji proizlaze iz načela dobre uprave (vidjeti u tom smislu presudu od 22. rujna 2022., Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság i dr., C‑159/21, EU:C:2022:708, t. 44. i navedenu sudsku praksu).
55
To načelo među ostalim zahtijeva da upravno tijelo pažljivo i nepristrano ispita sve relevantne aspekte kako bi prilikom donošenja odluke raspolagalo najpotpunijim i najpouzdanijim informacijama (vidjeti u tom smislu presudu od 14. svibnja 2020., Agrobet CZ, C‑446/18, EU:C:2020:369, t. 44. i navedenu sudsku praksu).
56
Načelo dobre uprave također nalaže upravnom tijelu da obrazloži svoje odluke u slučaju kad provodi pravo Unije (vidjeti u tom smislu presudu od 24. veljače 2022., SC Cridar Cons, C‑582/20, EU:C:2022:114, t. 54. i navedenu sudsku praksu).
57
Kao treće, kada je riječ o procjeni rizika u području zaštite okoliša, ona mora biti provedena, u skladu s člankom 191. stavkom 2. UFEU‑a, poštujući načelo opreznosti. U tom smislu, na nadležnim je tijelima da konkretno uzmu u obzir najpouzdanije raspoložive znanstvene podatke i najnovije rezultate međunarodnih istraživanja (vidjeti u tom smislu presude od 1. listopada 2019., Blaise i dr., C‑616/17, EU:C:2019:800, t. 46., 93. i 94., te od 12. lipnja 2025., Eesti Suurkiskjad, C‑629/23, EU:C:2025:429, t. 42.). S druge strane, ne može se tražiti da se dokaz o učinkovitosti tih mjera pruži putem znanstvene dokumentacije kojom se potvrđuje njihova uspješna provedba jer takva dokumentacija nije nužno dostupna.
58
Imajući u vidu navedena razmatranja, na drugo pitanje valja odgovoriti tako da se učinkovitost mjera namijenjenih sprečavanju bilo kakvog uznemiravanja koje ima značajan učinak na vrste divljih ptica, u smislu članka 5. točke (d) Direktive o pticama, može dokazati obrazloženom procjenom sudskog vještaka, pod uvjetom da se ona zasniva na najpouzdanijim raspoloživim znanstvenim podacima i najnovijim rezultatima međunarodnih istraživanja. S druge strane, ne može se zahtijevati da se dokaz o učinkovitosti tih mjera pruži putem znanstvene dokumentacije kojom se potvrđuje uspješna provedba navedenih mjera.
Troškovi
59
Budući da ovaj postupak ima značaj prethodnog pitanja za stranke glavnog postupka pred sudom koji je uputio zahtjev, na tom je sudu da odluči o troškovima postupka. Troškovi podnošenja očitovanja Sudu, koji nisu troškovi spomenutih stranaka, ne nadoknađuju se.
Slijedom navedenog, Sud (prvo vijeće) odlučuje:
1.
Članak 5. točku (d) Direktive 2009/147/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 30. studenoga 2009. o očuvanju divljih ptica
treba tumačiti na način da:
ne postoji namjerno uznemiravanje u smislu te odredbe u slučaju kad mjere, koje se provode u okviru projekta, omogućuju sprečavanje bilo kakvog značajnog učinka koji je protivan ciljevima te direktive u pogledu održavanja ili obnove na dovoljnoj razini populacije svih vrsta ptica koje prirodno obitavaju u divljini na europskom području država članica, uzimajući pritom posebno u obzir ekološke, znanstvene i kulturne zahtjeve, kao i gospodarske i rekreacijske zahtjeve.
2.
Učinkovitost mjera namijenjenih sprečavanju bilo kakvog uznemiravanja koje ima značajan učinak na vrste divljih ptica, u smislu članka 5. točke (d) Direktive 2009/147, može se dokazati obrazloženom procjenom sudskog vještaka, pod uvjetom da se ona zasniva na najpouzdanijim raspoloživim znanstvenim podacima i najnovijim rezultatima međunarodnih istraživanja. S druge strane, ne može se zahtijevati da se dokaz o učinkovitosti tih mjera pruži putem znanstvene dokumentacije kojom se potvrđuje uspješna provedba navedenih mjera.
Potpisi
(
*1
)	Jezik postupka: njemački