62024CJ0271
ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA (desátého senátu)
13. března 2025 (
*1
)
„Kasační opravný prostředek – Omezující opatření přijatá vzhledem k situaci na Ukrajině – Zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů – Zařazení jména navrhovatele na seznam – Podpora činností nebo politik, jež narušují a ohrožují územní celistvost, svrchovanost a nezávislost Ukrajiny nebo stabilitu či bezpečnost Ukrajiny nebo brání působení mezinárodních organizací na Ukrajině“
Věc C‑271/24 P
jejímž předmětem je kasační opravný prostředek podaný na základě článku 56 statutu Soudního dvora Evropské unie dne 16. dubna 2024,
Igor Šuvalov, s bydlištěm v Moskvě (Rusko), zástupci: L. M. García López, J. L. Iriarte Ángel, F. M. Rodríguez González a L. Rodríguez Jiménez, abogados,
účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel),
přičemž další účastnicí řízení je:
Rada Evropské unie, zástupci: D. Cerdán García a P. Mahnič, jako zmocněnci,
žalovaná v prvním stupni,
SOUDNÍ DVŮR (desátý senát),
ve složení: D. Gratsias, předseda senátu, M. L. Arastey Sahún (zpravodajka), předsedkyně pátého senátu, a J. Passer, soudce,
generální advokátka: L. Medina,
za soudní kancelář: A. Calot Escobar, vedoucí,
s přihlédnutím k písemné části řízení,
s přihlédnutím k rozhodnutí, přijatému po vyslechnutí generální advokátky, rozhodnout věc bez stanoviska,
vydává tento
Rozsudek
1
Kasačním opravným prostředkem se Igor Šuvalov domáhá zrušení rozsudku Tribunálu Evropské unie ze dne 7. února 2024, Šuvalov v. Rada (T‑289/22, dále jen napadený rozsudek, EU:T:2024:57), kterým Tribunál zamítl jeho žalobu znějící na zrušení zaprvé rozhodnutí Rady (SZBP) 2022/265 ze dne 23. února 2022, kterým se mění rozhodnutí 2014/145/SZBP o omezujících opatřeních vzhledem k činnostem narušujícím nebo ohrožujícím územní celistvost, svrchovanost a nezávislost Ukrajiny (Úř. věst. 2022, L 42 I, s. 98), a prováděcího nařízení Rady (EU) 2022/260 ze dne 23. února 2022, kterým se provádí nařízení (EU) č. 269/2014 o omezujících opatřeních vzhledem k činnostem narušujícím nebo ohrožujícím územní celistvost, svrchovanost a nezávislost Ukrajiny (Úř. věst. 2022, L 42 I, s. 3) (dále jen „původní sporné akty“), zadruhé rozhodnutí Rady (SZBP) 2022/1530 ze dne 14. září 2022, kterým se mění rozhodnutí 2014/145/SZBP o omezujících opatřeních vzhledem k činnostem narušujícím nebo ohrožujícím územní celistvost, svrchovanost a nezávislost Ukrajiny (Úř. věst. 2022, L 239, s. 149), a prováděcího nařízení Rady (EU) 2022/1529 ze dne 14. září 2022, kterým se provádí nařízení (EU) č. 269/2014 o omezujících opatřeních vzhledem k činnostem narušujícím nebo ohrožujícím územní celistvost, svrchovanost a nezávislost Ukrajiny (Úř. věst. 2022, L 239, s. 1) (dále jen společně „první sporné akty o ponechání na seznamech“), a zatřetí rozhodnutí Rady (SZBP) 2023/572 ze dne 13. března 2023, kterým se mění rozhodnutí 2014/145/SZBP o omezujících opatřeních vzhledem k činnostem narušujícím nebo ohrožujícím územní celistvost, svrchovanost a nezávislost Ukrajiny (Úř. věst. 2023, L 75 I, s. 134), a prováděcího nařízení Rady (EU) 2023/571 ze dne 13. března 2023, kterým se provádí nařízení (EU) č. 269/2014 o omezujících opatřeních vzhledem k činnostem narušujícím nebo ohrožujícím územní celistvost, svrchovanost a nezávislost Ukrajiny (Úř. věst. 2023, L 75 I, s. 1) (dále jen společně „druhé sporné akty o ponechání na seznamech“), a to v rozsahu, v němž se tyto akty (dále jen společně „sporné akty“) týkají jeho osoby.
Právní rámec a skutečnosti předcházející sporu
2
Skutkový a právní kontext projednávané věci je popsán v bodech 2 až 13 napadeného rozsudku a lze jej shrnout a doplnit následovně.
3
Navrhovatel byl od 2008 do roku 2018 místopředsedou vlády Ruské federace a poté se dne 24. května 2018 stal předsedou Vnešekonombank (VEB.RF, Banka pro rozvoj a zahraniční obchod, Ruská federace).
Rozhodnutí 2014/145/SZBP
4
V návaznosti na připojení Krymu k Ruské federaci přijala Rada Evropské unie dne 17. března 2014 na základě článku 29 SEU rozhodnutí 2014/145/SZBP o omezujících opatřeních vzhledem k činnostem narušujícím nebo ohrožujícím územní celistvost, svrchovanost a nezávislost Ukrajiny (Úř. věst. 2014, L 78, s. 16).
Původní rozhodnutí 2014/145
5
Článek 1 odst. 1 rozhodnutí 2014/145, ve znění rozhodnutí Rady 2014/658/SZBP ze dne 8. září 2014 (Úř. věst. 2014, L 241, s. 47) (dále jen „původní rozhodnutí 2014/145“) zakazuje vstup na území členských států nebo průjezd přes ně fyzickým osobám splňujícím kritéria stanovená zejména v písmenech a) a b) tohoto rozhodnutí, zatímco čl. 2 odst. 1 tohoto rozhodnutí stanoví zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů fyzických osob splňujících kritéria stanovená zejména v písmenech a) a d) uvedeného rozhodnutí, přičemž tato kritéria jsou v podstatě totožná s kritérii stanovenými v čl. 1 odst. 1 písm. a) a b) uvedeného rozhodnutí [dále jen společně „kritéria pod písm. a) a d)“].
6
Ke dni 23. února 2022 zněl článek 2 původního rozhodnutí 2014/145 takto:
„1.   Zmrazují se veškeré finanční prostředky a hospodářské zdroje, které náležejí:
a)
fyzickým osobám, které nesou odpovědnost za činnosti nebo politiky, jež narušují nebo ohrožují územní celistvost, svrchovanost a nezávislost Ukrajiny nebo stabilitu či bezpečnost Ukrajiny nebo brání působení mezinárodních organizací na Ukrajině, a fyzickým osobám, které tyto činnosti nebo politiky aktivně podporují nebo je provádějí, a fyzickým nebo právnickým osobám, subjektům či orgánům s nimi spojeným;
[…]
d)
fyzickým nebo právnickým osobám, subjektům či orgánům, které aktivně poskytují materiální či finanční podporu ruským činitelům s rozhodovací pravomocí odpovědným za anexi Krymu nebo za destabilizaci východní Ukrajiny nebo které mají z vazby na tyto činitele prospěch […]“
Pozměněné rozhodnutí 2014/145
7
V návaznosti na invazi ozbrojených sil Ruské federace na Ukrajinu dne 24. února 2022 přijala Rada dne 25. února 2022 rozhodnutí (SZBP) 2022/329, kterým se mění rozhodnutí 2014/145 (Úř. věst. 2022, L 50, s. 1).
8
Kritéria stanovená v čl. 1 odst. 1 písm. a) a b) a v čl. 2 odst. 1 písm. a) a d) rozhodnutí 2014/145, ve znění rozhodnutí 2022/329 (dále jen „pozměněné rozhodnutí 2014/145“), jsou obdobná kritériím stanoveným v čl. 1 odst. 1 písm. a) a b) a čl. 2 odst. 1 písm. a) a d) původního rozhodnutí 2014/145, s výjimkou toho, že příslovce „aktivně“ a přídavné jméno „aktivní“ byly odstraněny z kritéria týkajícího se podpory činností nebo politik narušujících nebo ohrožujících územní celistvost, svrchovanost a nezávislost Ukrajiny, jakož i z kritéria materiální či finanční podpory poskytované ruským činitelům s rozhodovací pravomocí, a dále že odkaz na východní Ukrajinu byl rozšířen na celý tento stát [kritérium stanovené v čl. 1 odst. 1 písm. b) a v čl. 2 odst. 1 písm. d) pozměněného rozhodnutí 2014/145, dále jen „kritérium d)“].
Nařízení (EU) č. 269/2014
9
Dne 17. března 2014 přijala Rada na základě čl. 215 odst. 2 SFEU nařízení (EU) č. 269/2014 o omezujících opatřeních vzhledem k činnostem narušujícím nebo ohrožujícím územní celistvost, svrchovanost a nezávislost Ukrajiny (Úř. věst. 2014, L 78, s. 6).
Původní nařízení č. 269/2014
10
Ke dni 23. února 2022 obsahoval čl. 3 odst. 1 písm. a) a d) nařízení č. 269/2014, ve znění nařízení Rady (EU) č. 811/2014 ze dne 25. července 2014 (Úř. věst. 2014, L 221, s. 11) (dále jen „původní nařízení č. 269/2014“), ustanovení v podstatě podobná ustanovením čl. 2 odst. 1 písm. a) a d) původního rozhodnutí 2014/145, jak jsou uvedena v bodě 6 tohoto rozsudku, zejména pokud jde o kritérium stanovené v čl. 3 odst. 1 písm. d) původního nařízení č. 269/2014 (dále rovněž „kritérium pod písm. d)“].
Pozměněné nařízení č. 269/2014
11
V návaznosti na invazi ozbrojených sil Ruské federace na Ukrajinu dne 24. února 2022 přijala Rada dne 25. února 2022 rozhodnutí (EU) 2022/330, kterým se mění rozhodnutí 269/2014 (Úř. věst. 2022, L 51, s. 1). Kritéria stanovená v čl. 3 odst. 1 písm. a) a d) nařízení č. 269/2014, ve znění nařízení 2022/330 (dále jen „pozměněné nařízení č. 269/2014“), byla změněna stejným způsobem jako kritéria uvedená v bodě 8 tohoto rozsudku [kritérium stanovené v čl. 3 odst. 1 písm. d) pozměněného nařízení č. 269/2014, dále rovněž jen „kritérium d)“].
Sporné akty
Původní sporné akty
12
Dne 23. února 2022 přijala Rada původní sporné akty a zařadila jméno navrhovatele na seznam omezujících opatření uvedený v příloze obou aktů pod číslem 227 takto:
„Igor Ivanovič Šuvalov je předsedou státní rozvojové korporace VEB.RF a členem rady Euroasijské hospodářské komise. V minulosti byl prvním místopředsedou […] vlády [Ruské federace]. V této funkci opakovaně uváděl, že po protiprávní anexi Krymu Ruskou federací změní Rusko rozpočtová pravidla tak, aby zahrnovala další dva miliony obyvatel. Podporuje tudíž činnosti a politiky narušující územní celistvost, svrchovanost a nezávislost Ukrajiny.“
První sporné akty o ponechání na seznamech
13
Dne 14. září 2022 přijala Rada první sporné akty o ponechání na seznamech a ponechala jméno navrhovatele pod číslem 227 na seznamu uvedeném v příloze obou těchto aktů ze stejných důvodů, jako jsou důvody uvedené v předchozím bodě.
Druhé sporné akty o ponechání na seznamech
14
Dne 13. března 2023 přijala Rada druhé sporné akty o ponechání na seznamech a ponechala jméno navrhovatele pod číslem 227 na seznamu uvedeném v příloze obou těchto aktů z následujících důvodů:
„Igor Ivanovič Šuvalov je předsedou státní rozvojové korporace VEB.RF. V minulosti byl prvním místopředsedou vlády [Ruské federace] a členem Rady Euroasijské hospodářské komise. Ve funkci prvního místopředsedy vlády opakovaně uváděl, že po protiprávní anexi Krymu Ruskou federací změní [Ruská federace] rozpočtová pravidla tak, aby zahrnovala další dva miliony obyvatel. Podporuje tudíž činnosti a politiky narušující územní celistvost, svrchovanost a nezávislost Ukrajiny.“
Řízení před Tribunálem a napadený rozsudek
15
Návrhem došlým kanceláři Tribunálu dne 18. května 2022 se navrhovatel domáhal, aby Tribunál zrušil sporné akty v rozsahu, v němž se jej týkají. Na podporu své žaloby uplatnil sedm žalobních důvodů, z nichž první vycházel ze zjevně nesprávného posouzení skutkového stavu ze strany Rady, druhý z porušení povinnosti Rady uvést odůvodnění, třetí z porušení základního práva na svobodu projevu, čtvrtý z porušení práva na účinnou soudní ochranu, pátý z porušení práva na vlastnictví s ohledem na zásadu proporcionality, šestý z porušení zásady rovného zacházení a sedmý ze zneužití pravomoci.
16
Pokud jde o druhý žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti uvést odůvodnění, Tribunál měl v bodech 38 a 39 napadeného rozsudku za to, že odůvodnění sporných aktů je založeno na dostatečně individuálních, specifických a konkrétních důvodech umožňujících navrhovateli hájit se a pochopit kritérium a důvody, na nichž jsou tyto akty založeny, takže tento žalobní důvod byl zamítnut.
17
Ve vztahu k prvnímu žalobnímu důvodu vycházejícímu z nesprávného posouzení skutkového stavu, Tribunál v bodě 65 napadeného rozsudku rozhodl, že je možné, jak učinila Rada, zohlednit skutečnosti, které nastaly v době relativně vzdálené datu přijetí omezujícího opatření, pokud tyto skutečnosti podporují jedno z kritérií odůvodňujících zařazení jména dotčené osoby na seznam omezujících opatření a dále je prokázáno, že v okamžiku přijetí omezujících opatření tato osoba s konečnou platností neukončila veškerou činnost odůvodňující toto přijetí. V projednávané věci Tribunál v bodech 81 až 87 tohoto rozsudku uvedl, že soubor dostatečně přesných, konkrétních a shodujících se nepřímých důkazů umožňuje mít za to, že jakožto člen vlády Ruské federace a poté předseda VEB.RF, veřejnoprávního orgánu, který podporuje hospodářskou politiku určenou prezidentem Ruské federace, jež vede vláda Ruské federace a nepřetržitě se podílí na hospodářském rozvoji Krymu od invaze Ruské federace, navrhovatel splňuje podmínky stanovené kritériem pod písm. a).
18
Pokud jde o pátý žalobní důvod vycházející z porušení práva na vlastnictví s ohledem na zásadu proporcionality, Tribunál měl v bodech 96 až 116 napadeného rozsudku za to, že omezující opatření uložená navrhovateli mají zajišťovací, dočasnou a vratnou povahu s možností vnitrostátních orgánů povolit použití určitého zmrazeného majetku, takže jej nezbavují práva na vlastnictví, že podmínky stanovené v čl. 52 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie (dále jen „Listina“) k tomu, aby bylo toto právo legitimně omezeno, byly splněny, že přiměřenost opatření byla odůvodněna jejich vhodností v poměru ke sledovanému cíli a k tomu, aby byla zrušena, stačilo, aby navrhovatel ukončil jednání odůvodňující uvedená opatření.
19
V bodech 123 a 124 napadeného rozsudku Tribunál v odpovědi na třetí žalobní důvod navrhovatele rozhodl, že omezující opatření přijatá proti němu nemají žádný vliv na jeho svobodu projevu a výroky učiněné navrhovatelem a převzaté do odůvodnění sporných aktů představují pouze některé ze skutečností, které byly řádně potvrzeny důkazním spisem a mají podpořit zjištění, že navrhovatel splňuje podmínky stanovené kritériem pod písm. a). V bodě 126 tohoto rozsudku měl Tribunál rovněž za to, že jelikož se Rada nedopustila nesprávného posouzení, když měla za to, že toto kritérium bylo ve vztahu k navrhovateli splněno, bylo třeba šestý žalobní důvod vycházející z porušení zásady rovného zacházení zamítnout.
20
Tribunál konečně v bodech 131 až 133 uvedeného rozsudku zamítl čtvrtý a sedmý žalobní důvod vycházející z porušení práva na účinnou soudní ochranu a sedmý žalobní důvod vycházející ze zneužití pravomoci.
21
Za těchto podmínek a vzhledem k tomu, že Tribunál žádnému ze žalobních důvodů nevyhověl, napadeným rozsudkem uvedenou žalobu zamítl.
Řízení před Soudním dvorem a návrhová žádání účastníků řízení
22
Navrhovatel v kasačním opravném prostředku navrhuje, aby Soudní dvůr:
–
zrušil napadený rozsudek;
–
vyhověl žalobě tím, že zruší sporné akty v rozsahu, v němž se jej týkají, a v důsledku toho i rozhodnutí 2014/145 a nařízení č. 269/2014 v rozsahu, v němž se jej posledně uvedené akty týkají nebo se jej mohou týkat;
–
uložil Radě náhradu nákladů řízení v obou stupních.
23
Rada navrhuje, aby Soudní dvůr:
–
zamítl kasační opravný prostředek v plném rozsahu a
–
uložil navrhovateli náhradu nákladů řízení.
Ke kasačnímu opravnému prostředku
24
Navrhovatel se na podporu kasačního opravného prostředku dovolává šesti důvodů. Těchto šest důvodů kasačního opravného prostředku vychází z nesprávného právního posouzení, kterého se měl Tribunál dopustit tím, že rozhodl, že se Rada nedopustila nesprávného posouzení (první důvod kasačního opravného prostředku), Rada dodržela povinnost uvést odůvodnění (druhý důvod kasačního opravného prostředku), sporné akty neporušují právo navrhovatele na svobodu projevu (třetí důvod kasačního opravného prostředku), jeho právo na vlastnictví nebylo porušeno ve světle zásady proporcionality (čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku), nebyla porušena zásada rovného zacházení (pátý kasačního opravného prostředku důvod) a bylo dodrženo právo na účinnou soudní ochranu a Rada se nedopustila zneužití pravomoci (šestý důvod kasačního opravného prostředku).
K prvnímu důvodu kasačního opravného prostředku
Argumentace účastníků řízení
25
V rámci prvního důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatel Tribunálu vytýká, že se z důvodu zjevného zkreslení skutkového stavu dopustil nesprávného právního posouzení, když v bodech 58 až 87 napadeného rozsudku rozhodl, že se Rada při použití kritéria pod písm. a) na jeho případ nedopustila nesprávného posouzení.
26
V bodě 65 napadeného rozsudku totiž podle něj Tribunál rozhodl, aniž v tomto ohledu zmínil jakoukoli judikaturu, že pro účely přijetí omezujících opatření je možné zohlednit skutečnosti, které nastaly v době relativně vzdálené datu přijetí těchto opatření. Navrhovatel má však za to, že z několika rozsudků Tribunálu vyplývá, že důvody tvrzené Radou musí splňovat kritérium aktuálnosti v den, kdy Rada přijala omezující opatření vůči dotčené osobě. Konkrétně je podle něj třeba zohlednit vývoj situace dotčené osoby a není možné předpokládat, že z důvodu dříve zastávaných funkcí a dřívějších veřejných prohlášení tato osoba ke dni přijetí dotčených omezujících opatření nadále podporuje nebo může podporovat režim dotčené třetí země nebo situaci, na kterou se vztahují opatření.
27
Navrhovatel zpochybňuje rovněž bod 82 napadeného rozsudku v rozsahu, v němž Tribunál nesprávně rozhodl, že skutečnost, že tento navrhovatel poté, co ukončil výkon vládních funkcí, převzal předsednictví VEB.RF, znamená, že nadále podporuje činnosti a politiky ohrožující územní celistvost, svrchovanost a nezávislost Ukrajiny. Navrhovatel má za to, že odůvodnění sporných aktů neodkazuje na činnosti VEB.RF a neobsahuje žádnou konkrétní výtku vůči němu, zatímco dotčená omezující opatření se na něj vztahují. Navrhovatel přitom tím, že zastával funkci předsedy VEB.RF, vykonával, ačkoli Tribunál byl opačného názoru, pracovní úkoly spočívající v řízení podniku, které vůbec nesouvisí s činnostmi a politikami vedenými ruskou vládou.
28
Rada na svou obranu zdůrazňuje, že z důvodu rozsáhlých tvrzení navrhovatele a skutečnosti, že navrhovatel konkrétně odkazuje jen body 65 a 82 napadeného rozsudku, měla obtíže při jejich vyvracení, a zejména pochopení toho, z čeho vyplývá zjevné zkreslení skutkového stavu. Pokud jde o věc samou, tento orgán zpochybňuje argumenty navrhovatele.
29
V replice má navrhovatel zejména za to, že první důvod kasačního opravného prostředku je přípustný, jelikož jasně uvádí zpochybňované body napadeného rozsudku, a sice body 58 až 87. Kromě toho, i když je pravda, že první důvod kasačního opravného prostředku se týká konkrétně bodů 65 a 82 tohoto rozsudku, je třeba zohlednit skutečnost, že tyto dva body obsahují závěry právní úvahy rozvinuté v ostatních zpochybňovaných bodech uvedeného rozsudku.
30
V duplice Rada mimo jiné uvádí, že jen uvedla, že má obtíže s pochopením prvního důvodu kasačního opravného prostředku, a v každém případě navrhla zamítnutí kasačního opravného prostředku ve věci samé, a nikoli jeho odmítnutí z důvodu nepřípustnosti.
Závěry Soudního dvora
31
V rámci prvního důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatel Tribunálu vytýká, že z důvodu zjevného zkreslení skutkového stavu měl v bodech 58 až 87, a konkrétně v bodech 65 a 82 napadeného rozsudku za to, že se Rada nedopustila nesprávného posouzení. Tribunál totiž podle něj nesprávně rozhodl, že Rada mohla při odůvodnění sporných aktů vycházet z veřejných funkcí a prohlášení předcházejících přijetí těchto aktů. Navrhovatel Tribunálu rovněž vytýká, že ze skutečnosti, že zastával funkci předsedy VEB.RF, vyvodil podporu ve smyslu kritéria pod písm. a), ačkoli v rámci této funkce vykonával pouze úkoly v oblasti řízení podniku, které vůbec nesouvisí s činnostmi a politikami vedenými ruskou vládou ve vztahu k Ukrajině.
– K přípustnosti
32
Je třeba uvést, že aniž formálně namítá nepřípustnost prvního důvodu kasačního opravného prostředku, Rada s ohledem na značný počet bodů zpochybňovaných navrhovatelem jako celek uvádí obtíže při pochopení rozsahu tohoto důvodu, zejména pokud jde o tvrzené zjevné zkreslení skutkového stavu.
33
V tomto ohledu je třeba připomenout, že z čl. 256 odst. 1 druhého pododstavce SFEU, čl. 58 prvního pododstavce statutu Soudního dvora Evropské unie a čl. 168 odst. 1 písm. d) jednacího řádu Soudního dvora vyplývá, že kasační opravný prostředek musí přesným způsobem uvádět kritizované části rozsudku, jehož zrušení je navrhováno, jakož i právní argumenty, kterými je tento návrh konkrétně podpořen, jinak je kasační opravný prostředek nebo předmětný důvod kasačního opravného prostředku nepřípustný (rozsudek ze dne 25. ledna 2022, Komise v. European Food a další, C‑638/19 P, EU:C:2022:50, bod 75, jakož i citovaná judikatura) a Soudnímu dvoru přísluší, aby případně i bez návrhu ověřil, zda je splněn tento požadavek přesnosti (v tomto smyslu viz rozsudky ze dne 15. prosince 1961, Fives Lille Cail a další v. Vysoký úřad, 19/60, 21/60, 2/61 a 3/61, EU:C:1961:30, s. 588, jakož i ze dne 25. června 2020, HF v. Parlament, C‑570/18 P, EU:C:2020:490, bod 30 a citovaná judikatura).
34
Kromě toho namítá-li navrhovatel, že Tribunál zkreslil důkazy, musí na základě článku 256 SFEU, čl. 58 prvního pododstavce statutu Soudního dvora Evropské unie a čl. 168 odst. 1 písm. d) jednacího řádu Soudního dvora přesně uvést skutečnosti, které Tribunál zkreslil, a prokázat pochybení v analýze, která podle něj vedla Tribunál k tomuto zkreslení. Podle ustálené judikatury Soudního dvora navíc zkreslení musí zjevně vyplývat z písemností ve spise a není nutné znovu posuzovat skutkový stav a důkazy (rozsudek ze dne 6. června 2024, Ryanair v. Komise, C‑441/21 P, EU:C:2024:477, bod 55 a citovaná judikatura).
35
Pokud jde v projednávané věci o tvrzení týkající se zjevného zkreslení skutkového stavu, je třeba konstatovat, že navrhovatel v kasačním opravném prostředku přesně neuvádí skutečnosti, které měly být zkresleny, a ještě méně prokazuje pochybení v analýze, kterých se měl Tribunál dopustit. Za těchto podmínek musí být toto tvrzení prohlášeno za nepřípustné.
36
I když je naproti tomu pravda, že navrhovatel zpochybňuje body 58 až 87 napadeného rozsudku jako celek, přičemž své úvahy soustředí pouze na body 65 a 82 tohoto rozsudku, je třeba uvést, jak navrhovatel správně tvrdí v replice, že bod 82 uvedeného rozsudku obsahuje závěry právní úvahy rozvinuté v ostatních zpochybňovaných bodech téhož rozsudku, na které tento bod 82 výslovně odkazuje, takže první důvod kasačního opravného prostředku splňuje požadavky připomenuté v bodě 33 tohoto rozsudku a je s ohledem na úvahy uvedené v předchozím bodě tohoto rozsudku zčásti přípustný.
– K věci samé
37
Svou argumentací navrhovatel zpochybňuje úvahy obsažené v bodě 65 napadeného rozsudku a závěr, ke kterému Tribunál dospěl v bodě 82 tohoto rozsudku.
38
Z judikatury Soudního dvora vyplývá, že každé rozhodnutí ukládající nebo zachovávající omezující opatření proti určité osobě se musí opírat o dostatečně pevný skutkový základ, přičemž unijní soud musí ověřit věcnou správnost tvrzených skutečností s přihlédnutím k předloženým informacím nebo důkazům a posoudit jejich důkazní hodnotu v závislosti na okolnostech projednávané věci a ve světle případného vyjádření k nim předloženého zejména dotčenou osobou (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 18. července 2013, Komise a další v. Kadi, C‑584/10 P, C‑593/10 P a C‑595/10 P, EU:C:2013:518, body 119 a 124).
39
Jak Tribunál připomněl v bodě 61 napadeného rozsudku, je na příslušném unijním orgánu, aby v případě zpochybnění prokázal, že jsou důvody uplatňované vůči dotčené osobě podložené, přičemž tato osoba není povinna předložit důkazy o opaku svědčící o tom, že uvedené důvody podložené nejsou. I když se nevyžaduje, aby tento orgán předložil unijnímu soudu všechny informace a důkazy, jež se týkající uvedených důvodů, je třeba, aby předložené informace a důkazy podporovaly důvody použité proti dotčené osobě (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 18. července 2013, Komise a další v. Kadi, C‑584/10 P, C‑593/10 P a C‑595/10 P, EU:C:2013:518, body 120 a 121).
40
Pokud jde zaprvé o bod 65 napadeného rozsudku, je nutno konstatovat, ačkoli navrhovatel tvrdí opak, že judikatura citovaná ve dvou předchozích bodech tohoto rozsudku nebrání tomu, aby Rada v takovém případě, jako je projednávaný případ, mohla pro účely posouzení, zda určitá osoba splňuje takové kritérium pro zařazení na seznam, jako je kritérium pod písmen a) nebo kritérium pod písm. d), zohlednit informace nebo důkazy týkající se okolností předcházejících datu přijetí aktu ukládajícího nebo zachovávajícího omezující opatření, pokud tyto informace a důkazy podporují důvody, na nichž je tento akt založen, a přispívají k prokázání toho, že dotčená osoba navzdory uplynutí času a s ohledem na všechny relevantní okolnosti každého případu splňuje dotčené kritérium pro zařazení na seznam (obdobně viz rozsudek ze dne 20. června 2019, K. P., C‑458/15, EU:C:2019:522, bod 57). Zejména nelze vyloučit, že takové informace a důkazy mohou být zohledněny za účelem prokázání kontinuity mezi předchozí situací dotčené osoby a její současnou situací s ohledem na dotčené kritérium pro zařazení na seznam.
41
Zadruhé k učinění závěru, že se Rada v projednávané věci nedopustila nesprávného posouzení, Tribunál v bodech 62 až 64, 66, 68, 69, 72, 76 a 80 napadeného rozsudku konstatoval, že ke dni přijetí sporných aktů navrhovatel aktivně podporoval činnosti nebo politiky, na které se vztahuje kritérium pod písm. a), zejména hospodářský rozvoj Krymu, jelikož jako předseda VEB.RF jednal se všemi vedoucími představiteli a členy statutárních orgánů přímo či nepřímo jmenovanými nebo odvolávanými prezidentem Ruské federace nebo ruskou vládou v souladu s hospodářskou politikou stanovenou tímto prezidentem a vedenou touto vládou. Tribunál dále uvedl, že navrhovatel již takovou podporu poskytl v předchozích letech tím, že až do svého jmenování do funkce předsedy VEB.RF v roce 2018 zastával funkci místopředsedy vlády a z tohoto titulu učinil v průběhu roku 2014 veřejná prohlášení ve prospěch hospodářského rozvoje Krymu.
42
Tribunál se tím, že rozhodl, že aktivní podpora, kterou navrhovatel poskytl jako předseda VEB.RF v době přijetí sporných aktů, byla prodloužením podpory, kterou již v roce 2014 poskytl jako místopředseda vlády, nedopustil nesprávného právního posouzení, když v bodě 82 napadeného rozsudku dospěl k závěru, že Rada předložila soubor dostatečně konkrétních, specifických a shodných nepřímých důkazů, které prokazují, že od roku 2014 až do dne přijetí původních sporných aktů byl navrhovatel průběžně odpovědný za tuto podporu ve smyslu kritéria pod písm. a).
43
Pokud jde o výtku, že Tribunál v bodě 82 napadeného rozsudku nesprávně dospěl k závěru, že navrhovatel jakožto předseda VEB.RF poskytoval aktivní podporu ve smyslu kritéria pod písm. a), ačkoli vykonával pouze pracovní úkoly spočívající v řízení podniku, které vůbec nesouvisí s činnostmi a politikami vedenými ruskou vládou, stačí připomenout, že podle článku 256 SFEU a článku 58 statutu Soudního dvora Evropské unie je kasační opravný prostředek omezen na právní otázky. Ke zjištění a posouzení relevantního skutkového stavu, jakož i k posouzení důkazů je příslušný pouze Tribunál. Posouzení tohoto skutkového stavu a těchto důkazů tedy nepředstavuje, s výhradou případu, kdy by došlo k jejich zkreslení, právní otázku, která podléhá jako taková přezkumu Soudního dvora v rámci řízení o kasačním opravném prostředku (rozsudek ze dne 29. února 2024, Euranimi v. Komise, C‑95/23 P, EU:C:2024:177, bod 84 a citovaná judikatura).
44
Takovou výtkou se přitom navrhovatel snaží zpochybnit posouzení skutkového stavu a důkazů Tribunálem, přičemž je třeba upřesnit, že i když formálně tvrdí, že došlo ke zkreslení skutkového stavu, neuvádí, jak vyplývá z bodu 35 tohoto rozsudku, přesně skutečnosti, které byly údajně zkresleny, a neprokazuje pochybení v analýze, kterých se měl Tribunál dopustit.
45
Kromě toho v rozsahu, v němž navrhovatel vytýká Tribunálu, že v bodě 82 napadeného rozsudku uvedl úvahu, která není podrobně uvedena v odůvodnění sporných aktů, jelikož se toto odůvodnění omezuje na vysvětlení, že navrhovatel je „předseda VEB.RF“ bez odkazu na činnosti této entity nebo na jakékoli informace týkající se úlohy navrhovatele v této funkci předsedy, je třeba připomenout, že otázka odůvodnění, která se týká podstatné formální náležitosti, se liší od otázky prokázání tvrzeného jednání, která spadá do legality merita dotčeného aktu a znamená, jak vyplývá z judikatury uvedené v bodě 38, ověřit pravdivost skutečností uvedených v tomto aktu, jakož i kvalifikaci těchto skutečností jakožto skutečností odůvodňujících uplatnění omezujících opatření vůči dotčené osobě (rozsudek ze dne 15. listopadu 2012, Rada v. Bamba, C‑417/11 P, EU:C:2012:718, bod 60 a citovaná judikatura).
46
Jak bylo v tomto ohledu připomenuto v bodech 38 a 39 tohoto rozsudku, v případě zpochybnění přísluší příslušnému unijnímu orgánu, aby prokázal, že jsou důvody uplatňované vůči dotčené osobě podložené, a unijnímu soudu přísluší ověřit věcnou správnost tvrzených skutečností s ohledem na předložené informace nebo důkazy.
47
V projednávané věci z bodů 62, 69, 76, 81 a 82 napadeného rozsudku vyplývá, že v souladu s touto judikaturou Tribunál zaprvé konstatoval, že důkazy poskytnuté ve spise Rady se dostatečně vztahují k odůvodnění, že navrhovatel je předsedou VEB.RF, zadruhé ověřil věcnou správnost skutkových zjištění, na nichž je toto odůvodnění založeno, s ohledem na tyto důkazy a zatřetí konstatoval, že navrhovatel z důvodu funkce předsedy VEB.RF prováděl hospodářskou politiku ruské vlády a podílel se tak na hospodářském rozvoji Krymu, takže lze dospět k závěru, že poskytovatel aktivní podporu ve smyslu kritéria pod písm. a).
48
Co se týče konečně tvrzení navrhovatele, že Tribunál v bodě 18 napadeného rozsudku nesprávně tvrdil, že ze znění písemností tohoto navrhovatele vyplývá, že nenavrhuje zrušení rozhodnutí 2014/145 a nařízení 269/2014, stačí konstatovat, že uvedený navrhovatel nezpochybňuje, jak je uvedeno v témže bodě 18 napadeného rozsudku, že na jednání před Tribunálem potvrdil, že nenavrhuje zrušení těchto dvou aktů jako takových. Navrhovatel se navíc omezuje na uvedení údajných „nepravdivých tvrzení“ Tribunálu v tomto ohledu, aniž tvrdí, že Tribunál neposoudil argumenty, které předložil v prvním stupni a které se týkají legality rozhodnutí 2014/145 a nařízení 269/2014 jako takových, a zejména legality kritérií, která jsou v nich stanovena, jako jsou kritéria pod písm. a) a d).
49
Vzhledem k výše uvedenému je třeba první důvod kasačního opravného prostředku zamítnout.
K druhému důvodu kasačního opravného prostředku
Argumentace účastníků řízení
50
Druhým důvodem kasačního opravného prostředku navrhovatel Tribunálu vytýká, že měl v bodech 36, 38 a 39 napadeného rozsudku nesprávně za to, že Rada splnila povinnost uvést odůvodnění. Navíc v bodě 33 tohoto rozsudku Tribunál podle navrhovatele sám uznal, že kritérium, na jehož základě byla navrhovateli uložena omezující opatření, není ze znění odůvodnění zřejmé. I když v témže bodě Tribunál nakonec dospěl k závěru, že odůvodnění sporných aktů odkazuje pouze na kritérium pod písm. a), a nikoli na kritérium pod písm. d), toto tvrzení není v souladu s jednáním Rady v řízení před Tribunálem, jelikož Rada systematicky uplatňovala obě kritéria proti navrhovateli.
51
Navrhovatel tvrdí, že v bodě 35 napadeného rozsudku byl Tribunál kromě toho uveden v omyl odůvodněním sporných aktů, když uvedl, že navrhovatel zastával současně funkci člena Rady Euroasijské hospodářské komise a funkci předsedy VEB.RF, kdežto jak navrhovatel prokázal před Tribunálem, tyto funkce zastával postupně po sobě. To podle něj nevyvratitelně prokazuje nedostatečné odůvodnění sporných aktů.
52
Co se týče odůvodnění Tribunálu uvedeného v bodě 36 napadeného rozsudku, podle něhož musí být funkce předsedy VEB.RF, uvedená v odůvodnění sporných aktů, chápána s přihlédnutím ke kontextu, v němž byla dotčené osobě svěřena a je vykonávána, a zejména k funkci místopředsedy vlády, kterou zastával dříve, navrhovatel má za to, že právě tento kontext činí důvod, proč se na něj vztahují omezující opatření, nevysvětlitelným, neboť skutečnost, že přestal zastávat významné politické funkce, aby se stal předsedou veřejnoprávního orgánu, znamená jasné snížení jeho schopnosti ovlivňovat politiku své země a podporovat činnosti ruské vlády vůči Ukrajině.
53
Rada argumenty navrhovatele zpochybňuje.
Závěry Soudního dvora
54
V rámci druhého důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatel tvrdí, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, když měl v bodech 33, 35, 36, 38 a 39 napadeného rozsudku za to, že Rada splnila povinnost uvést odůvodnění.
55
V tomto ohledu je třeba zdůraznit, že pokud jde o bod 33 napadeného rozsudku, Tribunál uvedl, aniž to navrhovatel zpochybnil, že odůvodnění sporných aktů odkazuje pouze na kritérium pod písmenem a), takže odůvodnění těchto aktů mohlo vyloučit, aby navrhovatel identifikoval jiné kritérium pro zařazení na seznam, jako je kritérium pod písm. d). Skutečnost, že se Rada v řízení před Tribunálem dovolává kritéria pod písm. d), nemá tudíž žádný vliv na otázku, zda, jak rozhodl Tribunál, Rada správně odůvodnila sporné akty z hlediska kritéria pod písm. a).
56
Ve vztahu k údajně nedostatečnému odůvodnění původních sporných aktů, které Tribunál v bodě 35 napadeného rozsudku neuvedl, je třeba připomenout, že jak bylo uvedeno v bodě 45 tohoto rozsudku, otázka odůvodnění, která se týká podstatné formální náležitosti, se liší od otázky prokázání tvrzeného jednání, která spadá do oblasti materiální legality dotčeného aktu.
57
V bodě 35 napadeného rozsudku Tribunál správně uvedl, že ze znění odůvodnění původních sporných aktů a prvních sporných aktů o ponechání na seznamech vyplývá, že Rada při ukládání a zachování omezujících opatření vůči navrhovateli zejména konstatovala, že navrhovatel byl ke dni přijetí těchto aktů předsedou VEB.RF a členem Rady Euroasijské hospodářské komise. V tomto bodě, jakož i v bodech 38 a 39 napadeného rozsudku měl tedy za to, že navrhovatel mohl pochopit, z jakých důvodů se na něj vztahovala omezující opatření, a bylo mu tedy umožněno se bránit. Ačkoli navrhovatel tvrdí opak, Tribunál ostatně řádně zohlednil jeho tvrzení, že ke dni přijetí původních sporných aktů a prvních sporných aktů o ponechání na seznamech již nebyl členem Rady Evropské hospodářské komise. V bodě 82 napadeného rozsudku totiž uvedl, že navrhovatel splňuje kritéria, o která se jedná v projednávané věci, bez ohledu na skutečnost, že již není členem této komise.
58
Pokud jde o bod 36 napadeného rozsudku, je třeba připomenout, jak sám Tribunál učinil v bodě 29 tohoto rozsudku, že akt nepříznivě zasahující do právního postavení je dostatečně odůvodněn, jestliže byl vydán v kontextu, který je dotčené osobě znám a umožňuje jí pochopit dosah opatření, které vůči ní bylo přijato (rozsudek ze dne 25. června 2020, Vnešekonombank v. Rada, C‑731/18 P, nezveřejněný, EU:C:2020:500, bod 37 a citovaná judikatura). Tribunál správně použil tuto judikaturu v bodě 36 napadeného rozsudku, když měl za to, že s ohledem na kontext, v němž mu byla svěřena funkce předsedy VEB.RF, a rovněž s ohledem na skutečnost, že byl předtím místopředsedou vlády, musí být pouhá zmínka o výkonu těchto funkcí s ohledem na povinnost uvést odůvodnění považována za dostatečnou informaci umožňující navrhovateli hájit se a pochopit kritérium a důvody, na nichž jsou založena omezující opatření, která vůči němu byla přijata.
59
Vzhledem k výše uvedenému je třeba druhý důvod kasačního opravného prostředku zamítnout.
K třetímu důvodu kasačního opravného prostředku
Argumentace účastníků řízení
60
V rámci třetího důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatel tvrdí, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, když v bodech 122 až 124 napadeného rozsudku rozhodl, že sporné akty neporušují jeho základní právo na svobodu projevu. Navrhovatel připomíná, že mu Rada uložila sankci mimo jiné za předchozí veřejná prohlášení, která učinil jako místopředseda vlády. Navrhovatel tvrdí, že tím, že Tribunál potvrdil takovou příčinnou souvislost mezi těmito prohlášeními a omezujícími opatřeními, porušil jeho právo na svobodu projevu. Skutečnost, že tato opatření nemají vliv na jeho svobodu projevu, neznamená, že tato svoboda není porušena, a to tím spíše, že Evropský soud pro lidská práva v rozsudku ze dne 15. března 2011, Otegi Mondragón v. Španělsko (CE:ECHR:2011:0315JUD000203407), uznal, že politici mají při výkonu funkce právo na svobodu projevu, které je téměř neomezené a převyšuje právo na svobodu projevu jiných osob.
61
Rada argumenty navrhovatele zpochybňuje.
Závěry Soudního dvora
62
V rámci třetího důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatel tvrdí, že se Tribunál v bodech 122 až 124 napadeného rozsudku dopustil nesprávného právního posouzení, když potvrdil přístup Rady, podle kterého se na něj vztahovala omezující opatření zejména z důvodu dřívějších veřejných prohlášení jakožto místopředsedy vlády, a porušil tak jeho základní právo na svobodu projevu.
63
V tomto ohledu z bodů 64 až 66, 82 a 124 napadeného rozsudku vyplývá, že veřejná prohlášení uvedená v předchozím bodě tohoto rozsudku jsou jednou ze skutečností, které Radě umožnily prokázat soubor dostatečně přesných, konkrétních a shodujících se nepřímých důkazů pro učinění závěru, že ke dni přijetí sporných aktů byl navrhovatel odpovědným za aktivní podporu ve smyslu kritéria pod písm. a), a to v návaznosti na podporu, kterou tato prohlášení již projevila v průběhu roku 2014.
64
Vzhledem k tomu, že uvedená prohlášení byla použita jako důkaz na podporu skutečnosti, že podmínky kritéria pod písm. a) byly ve vztahu k navrhovateli splněny, je třeba mít za to, že se Tribunál nedopustil nesprávného právního posouzení, když v bodech 122 až 124 napadeného rozsudku rozhodl, že svoboda projevu navrhovatele nebyla sama o sobě přijetím sporných aktů porušena. Konkrétně je třeba mít podobně jako Tribunál za to, že taková osoba, jako je navrhovatel, se nemůže tohoto práva dovolávat, aby se chránila před použitím takových prohlášení jako důkazů, a že taková omezující opatření, jako je zmrazení finančních prostředků a zákaz vstupu na území Unie, cestování na toto území a průjezd přes něj, nemají žádný vliv na svobodu projevu takové osoby.
65
Na rozdíl od věci, ve které byl vydán rozsudek ESLP ze dne 15. března 2011, Otegi Mondragón v. Španělsko (CE:ECHR:2011:0315JUD000203407), která se týkala výroků politika, jež v rozporu s jeho právem na svobodu projevu vedly k trestní sankci vůči němu, je třeba uvést, jak připomíná Tribunál v bodech 122 a 123 napadeného rozsudku, že omezující opatření, která se vztahují na navrhovatele, mají zajišťovací povahu a nemají za následek zásah do svobodného výkonu svobody projevu.
66
Vzhledem k výše uvedenému je třeba třetí důvod kasačního opravného prostředku zamítnout.
Ke čtvrtému důvodu kasačního opravného prostředku
Argumentace účastníků řízení
67
Čtvrtým důvodem kasačního opravného prostředku navrhovatel Tribunálu vytýká, že se dopustil nesprávného právního posouzení, když zejména v bodech 100 až 113 napadeného rozsudku rozhodl, že jeho právo na vlastnictví nebylo porušeno ve světle zásady proporcionality.
68
Navrhovatel totiž tvrdí, že skutečnost, že omezující opatření jsou, jak vyplývá z bodů 102 a 109 napadeného rozsudku, dočasnými a vratnými zajišťovacími opatřeními a navíc podléhají pravidelnému přezkoumávání, je ve skutečnosti zcela nepodložená, jelikož tato opatření jsou často prodlužována po dlouhou dobu a jejich přezkum je často pouze formální, či dokonce není proveditelný. Na navrhovatele se tak stále vztahují omezující opatření pro prohlášení učiněná před více než deseti lety, i když jeho funkce předsedy VEB.RF je pouze technickou profesní funkcí. To podle něj ukazuje, že Rada nezohlednila změnu, ke které došlo v jeho osobní situaci. Navrhovatel je toho názoru, že byl v konečném důsledku obětí vyvlastnění, takže omezující opatření, která vůči němu byla přijata, nerespektují základní obsah práva na vlastnictví.
69
Kromě toho navrhovatel uvádí, že skutečnost uvedená v bodech 103 a 109 napadeného rozsudku, že vnitrostátní orgány členských států mohou povolit použití některých zmrazených finančních prostředků, neznamená, že by právo navrhovatele na vlastnictví bylo dodrženo, neboť existuje tolik povolovacích postupů, kolik je členských států.
70
Navrhovatel má rovněž za to, že omezující opatření, která vůči němu byla přijata, jsou v rozporu se zásadou proporcionality, jelikož – ačkoli Tribunál rozhodl opak – neumožňují dosáhnout legitimního cíle sledovaného spornými akty a ve skutečnosti neodpovídají cíli obecného zájmu, neboť navrhovatel již není schopen podporovat politiky a činnosti, na které se vztahuje kritérium a), ani ovlivňovat ruské orgány.
71
Konečně navrhovatel Tribunálu vytýká, že v bodě 113 napadeného rozsudku rozhodl, že k tomu, aby byla platnost těchto opatření skončena, stačí, aby ukončil jednání odůvodňující přijetí omezujících opatření vůči němu, ačkoli funkce předsedy VEB.RF je jeho jediným zdrojem obživy.
72
Rada argumenty navrhovatele zpochybňuje.
Závěry Soudního dvora
73
V rámci čtvrtého důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatel Tribunálu vytýká, že se v bodech 100 až 113 napadeného rozsudku dopustil několika nesprávných právních posouzení při analýze podmínek stanovených v čl. 52 odst. 1 Listiny ve vztahu k právu na vlastnictví, konkrétně ve vztahu k otázce dodržení zásady proporcionality.
74
V tomto ohledu je třeba připomenout, že právo na vlastnictví stanovené v článku 17 Listiny není absolutní výsadou, takže taková omezující opatření, jako jsou opatření, o která se jedná v projednávané věci, mohou mít za následek omezení tohoto práva (v tomto smyslu viz rozsudky ze dne 11. září 2019, HX v. Rada, C‑540/18 P, EU:C:2019:707, bod 57 a citovaná judikatura, jakož i ze dne 21. března 2024, Landeshauptstadt Wiesbaden, C‑61/22, EU:C:2024:251, bod 75 a citovaná judikatura).
75
Uvedené právo tedy může být omezeno, pokud jsou tato omezení v souladu s čl. 52 odst. 1 první větou Listiny stanovena zákonem a respektují podstatu tohoto práva. Kromě toho podle čl. 52 odst. 1 druhé věty Listiny mohou být omezení zavedena při dodržení zásady proporcionality pouze tehdy, pokud jsou nezbytná a pokud skutečně odpovídají cílům obecného zájmu, které uznává Unie, nebo potřebě ochrany práv a svobod druhého.
76
Kromě toho v oblasti omezujících opatření Soudní dvůr rozhodl, že unijnímu normotvůrci je třeba přiznat širokou posuzovací pravomoc v oblastech, které z jeho strany předpokládají rozhodnutí politické, ekonomické a sociální povahy a v jejichž rámci má provést komplexní posouzení. Z toho Soudní dvůr vyvodil, že legalita opatření přijatého v těchto oblastech může být dotčena pouze zjevně nepřiměřeným charakterem takového opatření ve vztahu k cíli, který hodlá příslušný orgán sledovat (rozsudky ze dne 31. ledna 2019, Islamic Republic of Iran Shipping Lines a další v. Rada, C‑225/17 P, EU:C:2019:82, bod 103, jakož i ze dne 17. září 2020, Rosneft a další v. Rada, C‑732/18 P, EU:C:2020:727, bod 105).
77
Zaprvé navrhovatel tvrdí, že Tribunál v bodech 102, 103 a 109 napadeného rozsudku nesprávně rozhodl, že sporné akty nezasahují do podstaty práva na vlastnictví a omezení uplatnění práva na vlastnictví, které tyto akty zavádějí, se s ohledem na zásadu proporcionality nejeví jako zjevně nepřiměřené ve vztahu ke sledovanému cíli. Podle jeho názoru, jak o tom svědčí jeho případ, nejsou omezující opatření ve skutečnosti dočasnými a vratnými zajišťovacími opatřeními, ale často je jejich platnost prodlužována po dlouhou dobu. Stejně tak je podle navrhovatele jejich přezkum často pouze formální, či dokonce neproveditelný a povolovací postupy k uvolnění zmrazených finančních prostředků ze strany vnitrostátních orgánů členských států se velmi liší.
78
V tomto ohledu je třeba zdůraznit, že navrhovatel sám nezpochybňuje samotnou skutečnost, že v souladu s ustanoveními unijního práva připomenutými Tribunálem v bodech 102, 103 a 109 napadeného rozsudku jsou omezující opatření dočasnými a vratnými zajišťovacími opatřeními, která jsou pravidelně přezkoumávána a vnitrostátní orgány mohou povolit použití zmrazených finančních prostředků nebo udělit zvláštní povolení umožňující uvolnění zmrazených finančních prostředků.
79
Za těchto podmínek se Tribunál nedopustil nesprávného právního posouzení, když měl v bodech 102, 103 a 107 až 109 tohoto rozsudku za to, že z těchto ustanovení unijního práva vyplývá, že sporné akty nezasahují do podstaty práva na vlastnictví a omezení uplatnění práva navrhovatele na vlastnictví těmito akty není s ohledem na zásadu proporcionality zjevně nepřiměřené ve vztahu ke sledovanému cíli, kterým je, jak vyplývá z bodu 104 uvedeného rozsudku, vyvinout přímý či nepřímý tlak na vládu Ruské federace a na její vedoucí představitele, aby ukončili činnost a politiky destabilizující Ukrajinu. To platí tím spíše, že argumenty navrhovatele jsou jen souborem obecných tvrzení, jejichž cílem je bez jakéhokoli prokázání zpochybnit vhodnost provedení uvedených ustanovení.
80
Kromě toho z úvah uvedených v bodech 41 a 43 tohoto rozsudku vyplývá, že Tribunál správně rozhodl, že se Rada při přijímání sporných aktů nedopustila nesprávného posouzení, takže přijetí a následné zachování omezujících opatření vůči navrhovateli bylo odůvodněno s ohledem na dotčené skutečnosti a kritérium pro zařazení na seznam. Za těchto podmínek skutečnost, že omezující opatření, která se vztahují na navrhovatele, byla dvakrát prodloužena, nemůže zneplatnit úvahy uvedené Tribunálem v bodech 102, 103 a 109 napadeného rozsudku, ani znamenat, že omezující opatření mají trvalou a nevratnou povahu a navrhovatel nemůže později dosáhnout vyškrtnutí svého jména ze seznamu nebo povolení uvolnění jeho finančních prostředků.
81
Zadruhé má navrhovatel za to, že omezující opatření, která vůči němu byla přijata, jsou v rozporu se zásadou proporcionality, jelikož na rozdíl od toho, co rozhodl Tribunál, neumožňují dosáhnout legitimního cíle sledovaného spornými akty a ve skutečnosti neodpovídají cíli obecného zájmu.
82
V tomto ohledu je třeba uvést, že jediná právní argumentace směřující k prokázání, že se Tribunál v tomto ohledu dopustil nesprávného právního posouzení, spočívá v neschopnosti navrhovatele jakožto předsedy VEB.RF podporovat politiku a činnosti uvedené v kritériu pod písm. a) nebo ovlivňovat ruské orgány. Z bodů 41 a 43 tohoto rozsudku přitom vyplývá, že se Tribunál nedopustil nesprávného právního posouzení, když rozhodl, že se Rada nedopustila nesprávného posouzení, když měla za to, že z důvodu jeho funkce předsedy VEB.RF bylo ve vztahu k němu splněno kritérium pod písm. a).
83
Zatřetí navrhovatel Tribunálu vytýká, že v bodě 113 napadeného rozsudku rozhodl, že k tomu, aby byla platnost těchto opatření skončena, stačí, aby ukončil jednání odůvodňující přijetí omezujících opatření vůči němu, přičemž funkce předsedy VEB.RF je jeho jediným zdrojem obživy.
84
V tomto ohledu je třeba uvést, že cílem odůvodnění, které Tribunál uvedl v bodě 113 napadeného rozsudku, bylo reagovat na argument navrhovatele týkající se nikoli jeho zdroje obživy, ale důsledků omezujících opatření pro jeho veřejnou pověst. Tribunálu přitom nelze vytýkat, že se dopustil nesprávného právního posouzení ve vztahu k argumentu, kterým se tento bod nezabýval.
85
Vzhledem k výše uvedenému je třeba třetí důvod kasačního opravného prostředku zamítnout.
K pátému důvodu kasačního opravného prostředku
86
V rámci pátého důvodu kasačního opravného prostředku má navrhovatel za to, že Tribunál v bodě 126 napadeného rozsudku nesprávně rozhodl, že zásada rovného zacházení nebyla porušena z důvodu, že se Rada nedopustila nesprávného posouzení. Podle navrhovatele je tato úvaha stižena nesprávným právním posouzením, jelikož jak uvedl v rámci prvního důvodu kasačního opravného prostředku, Tribunál nesprávně rozhodl, že se Rada nedopustila nesprávného posouzení.
87
Rada argumenty navrhovatele zpochybňuje.
88
Vzhledem k tomu, že úspěch pátého důvodu kasačního opravného prostředku závisí na úspěchu prvního důvodu kasačního opravného prostředku a tento důvod byl zamítnut v bodě 49 tohoto rozsudku, je třeba pátý důvod kasačního opravného prostředku zamítnout.
K šestému důvodu kasačního opravného prostředku
89
V rámci šestého důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatel Tribunálu vytýká, že se v bodech 131 až 133 napadeného rozsudku dopustil nesprávného právního posouzení, když rozhodl, že právo na účinnou soudní ochranu bylo dodrženo a Rada se nedopustila zneužití pravomoci. Podle jeho názoru sporné akty porušují právo na účinnou soudní ochranu a jsou stiženy zneužitím pravomoci z důvodu, že se neopírají o dostatečné odůvodnění, nejsou podloženy dostatečnými důkazy a porušují svobodu projevu a právo na vlastnictví. Navrhovatel v tomto ohledu odkazuje na argumenty předložené v prvním stupni.
90
Rada argumenty navrhovatele zpochybňuje.
91
V tomto ohledu je třeba uvést, že ačkoli judikatura uvedená v bodě 33 tohoto rozsudku vyžaduje opak, šestý důvod kasačního opravného prostředku neobsahuje žádnou právní argumentaci směřující k prokázání, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení. Navrhovatel se konkrétně omezuje na zpochybnění bodů 131 až 133 napadeného rozsudku a na odkaz na argumenty, které předložil Tribunálu, a dále je nevysvětluje a neuvádí části napadeného rozsudku, které hodlá kritizovat. Tento důvod kasačního opravného prostředku tedy představuje pouhou žádost o přezkum žaloby podané v prvním stupni v rozporu s požadavky uloženými jak statutem Soudního dvora, tak jeho jednacím řádem (rozsudek ze dne 13. září 2007, Il Ponte Finanziaria v. OHIM, C‑234/06 P, EU:C:2007:514, body 45 a 46).
92
Tento důvod kasačního opravného prostředku je tudíž třeba zamítnout, a v důsledku toho je třeba zamítnout i kasační opravný prostředek v plném rozsahu.
K nákladům řízení
93
Podle čl. 184 odst. 2 jednacího řádu Soudního dvora rozhodne Soudní dvůr o nákladech řízení, není-li kasační opravný prostředek opodstatněný. Článek 138 odst. 1 a 2 tohoto jednacího řádu, který se na základě jeho čl. 184 odst. 1 použije na řízení o kasačním opravném prostředku, stanoví, že se účastníku řízení, který neměl úspěch ve věci, uloží náhrada nákladů řízení, pokud to účastník řízení, který měl ve věci úspěch, požadoval.
94
Vzhledem k tomu, že Rada požadovala náhradu nákladů řízení a navrhovatel neměl ve věci úspěch, je důvodné, aby nesl vlastní náklady řízení a nahradil náklady řízení vynaložené Radou.
Z těchto důvodů Soudní dvůr (desátý senát) rozhodl takto:
1)
Kasační opravný prostředek se zamítá.
2)
Igor Šuvalov ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie.
Podpisy
(
*1
) – Jednací jazyk: španělština.