62024CJ0525
EUROOPA KOHTU OTSUS (kuues koda)
27. november 2025 (
*1
)
Eelotsusetaotlus – ELTL artikkel 63 – Kapitali vaba liikumine – Maksustamine – Juriidiliste isikute tulumaks dividendilt – Hispaania õiguse alusel asutatud juriidiline isik, kes on mitteresidendist maksukohustuslane Portugalis – Kinnipeetav maks – Maksuvabastus – Tõenditele esitatavad nõuded – Tõend maksuvabastuse tingimuste kohta – ELTL artikkel 65 – Ülekaalukast üldisest huvist tulenevad põhjused – Maksukontrolli tõhusus – Maksu tõhus kogumine – Liikmesriikide pädevate asutuste koostöö ja vastastikune abi
Kohtuasjas C‑525/24,
mille ese on ELTL artikli 267 alusel Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (vahekohus maksuasjades (haldusvaidluste arbitraažikeskus), Portugal) 18. juuli 2024. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 30. juulil 2024, menetluses
Santander Renta Variable España Pensiones, Fondo de Pensiones
versus
Autoridade Tributária e Aduaneira,
EUROOPA KOHUS (kuues koda),
koosseisus: koja president I. Ziemele (ettekandja), kohtunikud A. Kumin ja S. Gervasoni,
kohtujurist: J. Richard de la Tour,
kohtusekretär: A. Calot Escobar,
arvestades kirjalikku menetlust,
arvestades seisukohti, mille esitasid:
–
Santander Renta Variable España Pensiones, Fondo de Pensiones, esindajad: advogados M. F. Cabral Matos, T. Marreiros Moreira ja R. Pereira de Abreu,
–
Portugali valitsus, esindajad: P. Barros da Costa, H. Gomes Magno ja A. Rodrigues,
–
Euroopa Komisjon, esindajad: P. Caro de Sousa ja W. Roels,
arvestades pärast kohtujuristi ärakuulamist tehtud otsust lahendada kohtuasi ilma kohtujuristi ettepanekuta,
on teinud järgmise
kohtuotsuse
1
Eelotsusetaotlus käsitleb ELTL artikli 63 tõlgendamist.
2
Taotlus on esitatud Santander Renta Variable España Pensiones, Fondo de Pensionesi (edaspidi „Santander“) ja Autoridade Tributária e Aduaneira (Portugali maksu- ja tolliamet, edaspidi „maksuhaldur“) vahelises kohtuvaidluses selle üle, kas Santanderi 2020. ja 2021. aasta eest saadud dividendi maksustamine lõplikku laadi kinnipeetava maksuga on õiguspärane.
Õiguslik raamistik
Rahvusvaheline õigus
3
Portugali Vabariigi ja Hispaania Kuningriigi vahel 26. oktoobril 1993 Madridis sõlmitud tulumaksuga topeltmaksustamise vältimise ja maksudest hoidumise tõkestamise lepingu (edaspidi „Portugali ja Hispaania vaheline leping“) artikli 10 lõigetes 1 ja 2 on kokku lepitud:
„1.   Lepinguosalise riigi residendist äriühingu teise lepinguosalise riigi residendile makstud dividendi võib maksustada selles teises riigis.
2.   Dividendi võib maksustada ka selles lepinguosalises riigis, mille residendist äriühing dividendi maksab, ja vastavalt selle riigi seadustele, aga kui dividendi saav isik on tegelik tulusaaja, siis ei või kehtestatud maks ületada:
[…]
b) muudel juhtudel 15% dividendi brutosummast.
[…]“.
Liidu õigus
EL toimimise leping
4
ELTL artikli 63 lõikes 1 on sätestatud:
„Käesoleva peatüki sätete kohaselt keelatakse kõik kapitali liikumise piirangud liikmesriikide vahel ning liikmesriikide ja kolmandate riikide vahel.“
5
ELTL artiklis 65 on sätestatud:
„1.   Artikli 63 sätted ei mõjuta liikmesriikide õigust:
a)
kohaldada oma maksuseaduste vastavaid sätteid, mis eristavad maksumaksjaid nende elukoha või nende kapitali investeerimise koha põhjal;
[…]
3.   Lõigetes 1 ja 2 märgitud meetmed ja kord ei tohi kujutada endast suvalise diskrimineerimise vahendit ega varjatud piirangut kapitali ja maksete vabale liikumisele artikli 63 tähenduses.
[…]“.
Direktiiv (EL) 2016/2341
6
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 14. detsembri 2016. aasta direktiivi (EL) 2016/2341 tööandja kogumispensioni asutuste tegevuse ja järelevalve kohta (ELT 2016, L 354, lk 37) põhjenduses 3 on märgitud:
„Käesoleva direktiivi eesmärk on minimaalne ühtlustamine ning see ei tohiks takistada liikmesriikidel säilitada või kasutusele võtta muid sätteid, et kaitsta tööandjapensioni skeemi liikmeid ja soodustatud isikuid, tingimusel et niisugused sätted on kooskõlas liikmesriikide kohustustega, mis tulenevad liidu õigusest. Direktiivis ei käsitleta riikliku sotsiaal-, töö-, maksu- või lepinguõiguse küsimusi ega pensionide kogumise piisavust liikmesriikides.“
7
Direktiivi artiklis 6 on ette nähtud:
„Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:
1)
„tööandja kogumispensioni asutus“ ehk „pensioniasutus“ – asutus, olenemata selle õiguslikust vormist, mida rahastatakse sissemaksetest, on loodud eraldi sponsorettevõtjast või spondeerivast ettevõtlusharust, eesmärgiga teha kutsetegevuse tõttu pensionimakseid kokkuleppe või lepingu alusel, mis on sõlmitud:
a)
tööandja(te) ja töötaja(te) või nende esindajate vahel individuaalselt või kollektiivselt, või
b)
füüsilisest isikust ettevõtjatega individuaalselt või kollektiivselt kooskõlas päritoluliikmesriigi ja vastuvõtva liikmesriigi õigusega,
ja mille tegevus piirdub otseselt nimetatud kokkulepetest või lepingutest johtuvaga;
[…]
4)
„pensionimaksed“ – pensionile jäämise või oodatava pensionile jäämise korral tehtavad maksed või maksed, mis lisanduvad nendele maksetele ja täiendavad neid surma, töövõimetuse või töötamise lõpetamise korral või haiguse, vaesuse või surma korral toetustena tehtavad maksed või osutatavad teenused. Et soodustada majanduslikku kindlustatust pensioniloleku ajal, võib neid makseid teha kuni soodustatud isiku surmani, tähtajaliselt, ühekordse summana või nende kombinatsioonina;
[…]“.
8
Direktiivi artiklis 45 on sätestatud:
„1.   Usaldatavusnõuete täitmise järelevalve põhieesmärk on pensioniskeemi liikmete ja soodustatud isikute õiguste kaitse ning pensioniasutuste stabiilsuse ja kindluse tagamine.
2.   Liikmesriigid tagavad, et pädevatel asutustel oleksid vajalikud vahendid ning vastav oskusteave, suutlikkus ja volitused lõikes 1 osutatud järelevalve põhieesmärgi saavutamiseks.“
9
Direktiivi 2016/2341 artikli 50 punktis a on sätestatud:
„Liikmesriigid tagavad, et pädevatel asutustel on kõikide nende territooriumil registreeritud või tegevusloa saanud pensioniasutuste suhtes vajalikud volitused ja vahendid, et:
a)
nõuda pensioniasutuselt, pensioniasutuse haldus-, juhtimis- või järelevalveorganilt või isikutelt, kes pensioniasutust tegelikult juhivad või põhifunktsioone täidavad, igal ajal igasuguse majandustegevust puudutava teabe andmist või kõigi äridokumentide esitamist;
[…]“.
Direktiiv 2010/24/EL
10
Nõukogu 16. märtsi 2010. aasta direktiivi 2010/24/EL vastastikuse abi kohta maksude, maksete ja teiste meetmetega seotud nõuete sissenõudmisel (ELT 2010, L 84, lk 1) põhjenduses 7 on märgitud:
„Vastastikune abi võib hõlmata järgmist: taotluse saanud asutus võib esitada taotluse esitanud asutusele teabe, mida viimasel on vaja taotluse esitanud liikmesriigis tekkinud nõuete sissenõudmiseks, ja teavitada võlgnikku kõikidest sellistest taotluse esitanud liikmesriigist pärinevate nõuetega seotud dokumentidest. Taotluse esitanud asutuse taotlusel võib taotluse saanud asutus samuti sisse nõuda taotluse esitanud liikmesriigist pärinevad nõuded või võtta ettevaatusabinõusid, et tagada nende nõuete sissenõudmine.“
11
Artikli 1 kohaselt kehtestatakse selle direktiiviga eeskirjad, mille kohaselt liikmesriigid annavad kõikides liikmesriikides abi artiklis 2 nimetatud ja teises liikmesriigis tekkinud mis tahes nõuete sissenõudmisel.
12
Direktiivi artikli 2 lõike 1 punktis a on ette nähtud:
„Käesolevat direktiivi kohaldatakse nõuete suhtes, mis on seotud:
a)
kõikide maksude ja maksetega, mida koguvad liikmesriigid või nende territoriaalsed või halduslikud allüksused, sealhulgas kohaliku omavalitsuse asutused, või mida kogutakse [Euroopa L]iidu nimel.“
13
Direktiivi artikli 5 lõige 1 on sõnastatud järgmiselt:
„Taotluse esitanud asutuse palvel esitab taotluse saanud asutus mis tahes teabe, mis võib olla taotluse esitanud asutusele vajalik artiklis 2 osutatud nõuete sissenõudmiseks.
Nimetatud teabe esitamiseks korraldab taotluse saanud asutus kõik teabe saamiseks vajalikud haldusuurimised.“
14
Direktiivi 2010/24 artikli 10 lõikes 1 on sätestatud:
„Taotluse esitanud asutuse palvel nõuab taotluse saanud asutus sisse nõuded, mille suhtes on olemas taotluse esitanud liikmesriigis täitmisele pööramist lubav juriidiline dokument.“
Direktiiv 2011/16/EL
15
Nõukogu 15. veebruari 2011. aasta direktiivi 2011/16/EL maksustamisalase halduskoostöö kohta ja direktiivi 77/799/EMÜ kehtetuks tunnistamise kohta (ELT 2011, L 64, lk 1) artikli 1 lõikes 1 on ette nähtud:
„Käesoleva direktiiviga nähakse ette eeskirjad ja menetlused, mille alusel teevad liikmesriigid omavahel koostööd, et vahetada artiklis 2 osutatud makse käsitlevat teavet, mis eeldatavasti on oluline asjaomaste liikmesriikide haldamiseks ja siseriiklike õigusnormide jõustamiseks.“
16
Direktiivi 2011/16 artikli 2 lõikes 1 on ette nähtud, et direktiivi kohaldatakse igat liiki maksude suhtes, mida koguvad liikmesriigid või liikmesriikide territoriaalsed või halduslikud allüksused, sealhulgas kohaliku omavalitsuse asutused, või mida kogutakse nende nimel.
17
Direktiivi II peatükis „Teabevahetus“ asub I jagu, kuhu kuuluvas artiklis 5 on sätestatud:
„Taotluse esitanud asutuse taotlusel edastab taotluse saanud asutus taotluse esitanud asutusele kogu artikli 1 lõikes 1 nimetatud teabe, mis on tema valduses või mida ta saab haldusuurimise käigus.“
Portugali õigus
18
Maksusoodustuste seaduse (Estatuto dos Benefícios Fiscais; Diário da República, I seeria I-A, nr 149, 1.7.1989) põhikohtuasjas kohaldatavas redaktsioonis (edaspidi „EBF“) on artikkel 16 „Pensionifondid ja nendega võrdsustatud fondid“ sõnastatud järgmiselt:
„1.   Riigisisese õiguse alusel asutatud ja tegutsevate pensionifondide ja nendega võrdsustatud fondide tulu on [juriidiliste isikute tulumaksust] vabastatud.
[…]
7.   Tulu, mis ei ole omistatav Portugali territooriumil asuvale püsivale tegevuskohale ja mida saavad pensionifondid, mis on asutatud, tegutsevad kooskõlas õigusaktidega ja asuvad […] liidu teises liikmesriigis või Euroopa Majanduspiirkonna riigis, viimasel juhul tingimusel, et kõnealune riik on seotud maksualase halduskoostööga, mis on samaväärne […] liidus kehtiva koostööga, on vabastatud [juriidiliste isikute tulumaksust] tingimusel, et pensionifond täidab kumulatiivselt järgmised tingimused:
a)
pensionifond tagab ainult vanadus- või invaliidsus-, toitjakaotus- või eelpensioni, töösuhtejärgsete tervishoiuhüvitiste ning nimetatud hüvitisi täiendavate või neile lisanduvate matusetoetuste maksmise;
b)
pensionifondi haldavad tööandjapensioni kogumisasutused, mis jäävad Euroopa Parlamendi ja nõukogu 3. juuni 2003. aasta direktiivi 2003/41/EÜ [tööandjapensioni kogumisasutuste tegevuse ja järelevalve kohta (ELT 2003, L 235, lk 10; ELT eriväljaanne 05/04, lk 350)] kohaldamisalasse;
c)
pensionifond on tegelik tulusaaja;
d)
jaotatud kasumi puhul on sellele vastav osalus kuulunud pensionifondile katkematult vähemalt ühe aasta.
8.   Ilma et see piiraks juriidilise isiku tulumaksu seadustiku (Código do Imposto sobre o Rendimento das Pessoas Coletivas), mis kiideti heaks 30. novembri 1988. aasta dekreetseadusega nr 442–B/88 (Decreto-Lei n. 442-B/88; Diário da República, I seeria, nr 277, 30.11.1988; edaspidi „CIRC“), artikli 98 kohaldamist, tuleb selleks, et eelmise lõike sätted oleksid viivitamata kohaldatavad, esitada enne tulu kättesaadavaks tegemise kuupäeva üksusele, kes on kohustatud maksu kinni pidama, käesoleva artikli lõike 7 punktides a, b ja c ette nähtud tingimuste täitmise kohta tõendid deklaratsiooniga, mille on heaks kiitnud ja kinnitanud vastava järelevalve eest vastutavad […] [l]iidu liikmesriigi või Euroopa Majanduspiirkonna riigi asutused.“
19
CIRC artikli 98 lõigetes 5 ja 7 on sätestatud:
„5.   Ilma et see piiraks järgmises lõikes sätestatut, on juhul, kui tõendeid ei ole esitatud enne maksu tasumiseks ette nähtud tähtaja möödumist ning artikli 14 lõikes 3 jj osutatud juhtudel, maksukohustuslase asemele astujal kohustus tasuda kogu maksusumma, mis oleks tulnud vastavalt seadusele maha arvata.
[…]
7.   Kui tõendeid ei ole esitatud ettenähtud aja jooksul ja tingimustel, võivad tulu saavad üksused, kes vastavad käesoleva artikli lõigetes 1 ja 2 ning artikli 14 lõikes 3 jj sätestatud tingimustele, taotleda kinnipeetud maksu täielikku või osalist tagastamist kahe aasta jooksul alates selle aasta lõpust, mil maksustatav teokoosseis tekkis, esitades rahanduse eest vastutava valitsuse liikme korraldusega kinnitatud tüüpvormi, millele on lisatud asjaomase residentsusriigi pädevate asutuste väljastatud dokument, mis tõendab nende üksuste maksuresidentsust asjaomasel perioodil ja nende tulumaksukohustust selles riigis.“
Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimused
20
Santander on Hispaania õiguse alusel asutatud juriidiline isik, kes on asutatud lepingulise pensionifondina ja Hispaania maksuresident.
21
2020. ja 2021. aastal sai Santander, kellel ei olnud Portugalis püsivat tegevuskohta, dividendi osadelt, mida ta omas Portugali residendist äriühingutes katkematult vähemalt ühe aasta jooksul. Dividend maksustati juriidiliste isikute tulumaksuga 25% suuruses määras, mis peeti lõplikult kinni.
22
Pärast seda, kui Santander oli taotlenud sel viisil kinni peetud maksusumma ning Portugali Vabariigi ja Hispaania Kuningriigi vahel 26. oktoobril 1993 Madridis sõlmitud tulumaksuga topeltmaksustamise vältimise ja maksudest hoidumise tõkestamise lepingus ette nähtud 15% suurusele maksumäärale vastava summa vahe tagastamist, palus ta seejärel esiteks tühistada 2020. ja 2021. aasta eest juriidilise isiku tulumaksu kinnipidamise aktid, kuna rikutud on liidu õigust, ning teiseks tunnustada tema õigust kogu nende aastate eest alusetult tasutud maksu tagastamisele, kusjuures ta kinnitas, et ta on täitnud kõik EBF artiklis 16 ette nähtud tingimused.
23
Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa) (maksuasjade vahekohus (haldusvaidluste arbitraažikeskus), Portugal), kes on eelotsusetaotluse esitanud kohus, märgib, et EBF artikkel 16 2020. ja 2021. aastal kehtinud redaktsioonis võeti vastu pärast 6. oktoobri 2011. aasta kohtuotsust komisjon vs. Portugal (C‑493/09, EU:C:2011:635) ning et mitteresidendist pensionifondide maksuvabastusele kehtivad alates 2012. aastast samad tingimused, mida kohaldatakse residendist pensionifondidele.
24
Eelotsusetaotluse esitanud kohus täpsustab esiteks, et selleks, et Portugalis saadud tulule saaks kohe kohaldada juriidiliste isikute tulumaksuvabastust, peavad mitteresidendist pensionifondid EBF artikli 16 lõike 7 punktides a, b ja c ette nähtud tingimuste täitmist tõendama enne tulu kättesaadavaks tegemise kuupäeva, esitades EBF artikli 16 lõikes 8 nimetatud deklaratsiooni.
25
Teiseks tuleneb EBF artikli 16 lõikest 8 koostoimes CIRC artikliga 98, et teise liikmesriigi residendist pensionifondid, kes ei ole saanud juriidilise isiku tulumaksuvabastust, võivad taotleda Portugalis alusetult tasutud maksu tagastamist, kui nad tõendavad, et EBF artiklis 16 ette nähtud sisulised tingimused on täidetud.
26
Eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib aga, et Santander kinnitab, et ta püüdis edutult saada EBF artikli 16 lõikes 8 nimetatud deklaratsiooni, ning ta leiab, et kuna Portugali õigusest tulenevatele nõuetele ei saa teise liikmesriigi vastu tugineda, ei saa Santander nõuda, et tema järelevalveasutus Hispaanias väljastaks tõendeid, mis sisaldavad teavet, mida sellel asutusel ei pruugi olla õigus välja anda oma riigi õigusaktide ja riigisiseste eeskirjade alusel.
27
Seetõttu on eelotsusetaotluse esitanud kohtul tekkinud eelkõige seoses 6. oktoobri 2011. aasta kohtuotsusega komisjon vs. Portugal (C‑493/09, EU:C:2011:635, punkt 49) küsimus, kas EBF artikli 16 lõigetes 7 ja 8 ette nähtud tõendamise tingimusi võib kohaldada mitteresidendist pensionifondidele, eriti kui nende tingimuste täitmist ei nõuta residendist pensionifondilt, ning kas olukorras, kus maksumaksja väidab, et tal ei ole võimalik selliseid tõendeid saada, peab maksuhaldur neid omal algatusel küsima.
28
Neil asjaoludel otsustas Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa) (maksuasjade vahekohus (haldusvaidluste arbitraažikeskus)) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1.
Kas kinnipeetavast maksust vabastamise või kinnipeetud maksu tagastamise seisukohast on liidu õigusega (eelkõige ELTL artiklis 63 sätestatud kapitali vaba liikumisega) kooskõlas tõendamist puudutavad nõuded, mille täitmist nõutakse [EBF] artikli 16 lõigetes 7 ja 8 pensionifondidelt, kes ei ole Portugali maksuresidendid?
2.
Kas juhul, kui kaebaja väidab, et tal on oma maksuresidentsuse riigi ametiasutustelt nimetatud tõendeid keeruline või võimatu saada, on Portugali maksuhaldur kohustatud kasutama [EBF] artikli 16 lõigetes 7 ja 8 nõutud teabe saamiseks näiteks nõukogu 19. detsembri 1977. aasta direktiivis 77/799/EMÜ liikmesriikide pädevate asutuste vastastikuse abi kohta otsese maksustamise valdkonnas (EÜT 1977, L 336, lk 15; ELT eriväljaanne 09/01, lk 63) ja/või nõukogu 26. mai 2008. aasta direktiivis 2008/55/EÜ vastastikuse abi kohta teatavate lõivude, tollimaksude, maksude ja muude meetmetega seotud nõuete sissenõudmisel (ELT 2008, L 150, lk 28) ette nähtud mehhanisme?“
Eelotsusetaotluse analüüs
Sissejuhatavad märkused
29
Esiteks, ilma et Portugali valitsus seaks formaalselt kahtluse alla eelotsusetaotluse vastuvõetavuse, vaidlustab ta eelduse, millele eelotsusetaotluse esitanud kohus tugineb, nimelt et EBF artikli 16 lõigetega 7 ja 8 koostoimes CIRC artikliga 98 kehtestatud tõendamiskoormis takistab mitteresidendist pensionifondil kasutada oma õigust saada juriidilise isiku tulumaksuvabastus. Portugali valitsus väidab sisuliselt, et kõik tõendid, mis võimaldavad tõendada EBF artikli 16 lõikes 7 nõutud tingimuste täitmist, on lubatud ning et selle maksuvabastuse kohaldamata jätmine põhikohtuasjas käsitletavas olukorras on tingitud dividendi maksva Portugali äriühingu aktsiatest ja selle dividendi saava mitteresidendist pensionifondi aktsiatest, kes oleks eelkõige pidanud oma taotlused nõuetekohaselt esitama.
30
Sellega seoses tuleb ühest küljest märkida, et ELTL artiklis 267 ette nähtud menetluses peab Euroopa Kohus liidu ja liikmesriigi kohtute pädevuse jaotuse raames võtma arvesse eelotsuse küsimuste faktilist ja õiguslikku konteksti, nii nagu eelotsusetaotluse esitanud kohus on seda omal vastutusel kirjeldanud (vt selle kohta 27. veebruari 2025. aasta kohtuotsus Dyrektor Krajowej Informacji Skarbowej (investeerimisfondi valitsemise viis), C‑18/23, EU:C:2025:119, punkt 36 ja seal viidatud kohtupraktika).
31
Teisest küljest kujutab küsimus, kas eeldused, millele eelotsusetaotluse esitanud kohus oma küsimustes tugineb, on valed või mitte, endast faktilisse raamistikku kuuluvat küsimust, mille paikapidavuse kontrollimine ei ole Euroopa Kohtu ülesanne (vt selle kohta 27. veebruari 2025. aasta kohtuotsus Dyrektor Krajowej Informacji Skarbowej (investeerimisfondi valitsemise viis), C‑18/23, EU:C:2025:119, punkt 37 ja seal viidatud kohtupraktika).
32
Portugali valitsus ei saa seega Euroopa Kohtus kahtluse alla seada liikmesriigi õiguslikust ja faktilisest raamistikust tulenevaid eeldusi, nagu eelotsusetaotluse esitanud kohus on need välja toonud ja millele Euroopa Kohus peab eelotsuse küsimustele vastates tuginema.
33
Teiseks, kuivõrd Euroopa Komisjon väljendab kahtlusi seoses EBF artikli 16 lõikes 7 ette nähtud sisuliste tingimuste osas, siis tuleb märkida, et selle kontrollimine, kas liidu õigusega on kooskõlas tõendamise tingimused, mille mitteresidendist pensionifond peab täitma, et saada juriidilise isiku tulumaksuvabastus, on asjakohane vaid siis, kui sisulised tingimused ise on liidu õigusega kooskõlas. Ent nagu nähtub eelotsusetaotlusest, leiab eelotsusetaotluse esitanud kohus, et alates 2012. aastast kehtivad sellele maksuvabastusele, kui see puudutab tulu, mille on Portugalis saanud liidu muu liikmesriigi residendist pensionifondid, samad sisulised tingimused kui need, mida kohaldatakse Portugali õiguse alusel asutatud pensionifondide suhtes.
34
Kuna eelotsusetaotluse esitanud kohus küsib Euroopa Kohtult üksnes seda, kuidas tõlgendada liidu õigust seoses mitteresidendist pensionifondidele kohaldatavate tõendamistingimustega, tuleb Euroopa Kohtul teha otsus ainult selle aspekti kohta, ilma et ta peaks käesolevas kohtuasjas võtma seisukoha liidu õiguse tõlgendamise kohta seoses sisuliste tingimustega, mida kohaldatakse mitteresidendist pensionifondidele, selleks et mitteresidendist pensionifondid saaksid juriidilise isiku tulumaksuvabastuse.
Esimene eelotsuse küsimus
35
Esimese küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas ELTL artikli 63 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus, kui liikmesriik nõuab, et mitteresidendist pensionifond tõendaks, et täidetud on sisulised tingimused, mis on ette nähtud selleks, et saada maksuvabastus maksu osas, mis on kinni peetud selle fondi saadud dividendilt, või saada maksutagastus, esitades deklaratsiooni, mille on heaks kiitnud ja kinnitanud selle fondi residentsuse liikmesriigi järelevalveasutused.
36
Euroopa Kohtu väljakujunenud praktika kohaselt kuuluvad ELTL artikli 63 lõikega 1 keelatud meetmete hulka sellised kapitali liikumise piirangud, mis võivad pärssida mitteresidentide tahet liikmesriiki investeerida või pärssida selle liikmesriigi residentide tahet investeerida teistesse liikmesriikidesse (6. oktoobri 2011. aasta kohtuotsus komisjon vs. Portugal, C‑493/09.
EU:C:2011:635, punkt 28, ja 7. novembri 2024. aasta kohtuotsus XX (nn unit-linked lepingud), C‑782/22, EU:C:2024:932, punkt 28 ja seal viidatud kohtupraktika).
37
Meetmete hoiatava mõju hindamine võib puudutada mitte ainult meetmeid, millega kehtestatakse maksusoodustuse saamiseks sisulised tingimused, vaid ka meetmeid, mis näevad ette tõendid, mida mitteresidendist maksumaksjad peavad sel eesmärgil esitama (vt selle kohta 30. jaanuari 2020. aasta kohtuotsus Köln-Aktienfonds Deka, C‑156/17, EU:C:2020:51, punkt 50).
38
Käesoleval juhul nähtub eelotsusetaotlusest, et juriidilise isiku tulumaksuvabastuse saamiseks peab mitteresidendist pensionifond vastavalt EBF artikli 16 lõikele 8 esitama üksusele, kes on kohustatud maksu kinni pidama, tõendi, et artikli 16 lõike 7 punktides a, b ja c ette nähtud tingimused on täidetud, tehes enne asjaomase tulu kättesaadavaks tegemise kuupäeva seda deklaratsiooniga, mille on heaks kiitnud ja kinnitanud selle fondi üle järelevalvet tegevad liidu liikmesriigi või Euroopa Majanduspiirkonna riigi ametiasutused, samas kui residendist pensionifondilt ei nõuta vastava tõendamiskoormise täitmist.
39
Sellest tuleneb, et mitteresidendist pensionifondid peavad juriidiliste isikute tulumaksuvabastuse saamiseks või maksutagastuse saamiseks kandma halduskulusid, mida residendist pensionifondidel ei ole.
40
Selline erinev kohtlemine kujutab endast mitteresidendist pensionifondide ebasoodsamat kohtlemist, mis võib pärssida nende tahet investeerida Portugali äriühingutesse, ning kujutab endast järelikult kapitali vaba liikumise piirangut, mis on ELTL artikli 63 lõikega 1 põhimõtteliselt keelatud.
41
Samas ei mõjuta ELTL artikli 63 sätted vastavalt ELTL artikli 65 lõike 1 punktile a liikmesriikide õigust kohaldada oma maksuseaduste vastavaid sätteid, mis eristavad maksumaksjaid nende elukoha või nende kapitali investeerimise koha põhjal.
42
Väljakujunenud kohtupraktikast tuleneb, et ELTL artikli 65 lõike 1 punkti a kui erandit kapitali vaba liikumise aluspõhimõttest tuleb tõlgendada kitsalt. Järelikult ei saa seda sätet tõlgendada nii, et mis tahes maksuõigusnormid, mis eristavad maksumaksjaid nende elu- või asukoha põhjal või selle põhjal, millisesse riiki nad oma kapitali investeerivad, on automaatselt EL toimimise lepinguga kooskõlas (17. jaanuari 2008. aasta kohtuotsus Jäger, C‑256/06, EU:C:2008:20, punkt 40, ja 27. veebruari 2025. aasta kohtuotsus Dyrektor Krajowej Informacji Skarbowej (investeerimisfondi valitsemise viis), C‑18/23, EU:C:2025:119, punkt 76 ja seal viidatud kohtupraktika).
43
Nimelt ei tohi ELTL artikli 65 lõike 1 punktiga a lubatud erinev kohtlemine artikli 65 lõike 3 kohaselt endast kujutada suvalise diskrimineerimise vahendit ega varjatud piirangut. Seetõttu on Euroopa Kohus otsustanud, et selline erinev kohtlemine on lubatud üksnes siis, kui see puudutab olukordi, mis ei ole objektiivselt võrreldavad, või kui olukorrad on võrreldavad, siis juhul, kui erinevat kohtlemist on võimalik põhjendada ülekaaluka üldise huviga (6. juuni 2000. aasta kohtuotsus Verkooijen, C‑35/98, EU:C:2000:294, punkt 43, ja 27. veebruari 2025. aasta kohtuotsus Dyrektor Krajowej Informacji Skarbowej (investeerimisfondi valitsemise viis), C‑18/23, EU:C:2025:119, punkt 77 ja seal viidatud kohtupraktika).
44
Euroopa Kohtu praktikast tuleneb esiteks, et seda, kas piiriülene olukord on riigisisese olukorraga võrreldav või mitte, tuleb hinnata asjaomaste riigisiseste õigusnormide eesmärgi ning nende reguleerimiseseme ja sisu alusel, ning teiseks, et hindamisel, kas nendest õigusnormidest tulenev erinev kohtlemine kajastab olukordade objektiivset erinevust, tuleb arvesse võtta üksnes nende õigusnormidega kehtestatud asjakohaseid eristamiskriteeriume (29. aprilli 2021. aasta kohtuotsus Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö (eurofondide jaotatud tulud), C‑480/19, EU:C:2021:334, punkt 49, ja 7. novembri 2024. aasta kohtuotsus XX (nn unit-linked lepingud), C‑782/22, EU:C:2024:932, punkt 45 ja seal viidatud kohtupraktika).
45
Euroopa Kohtu hinnangul hakkab mitteresidendist maksumaksjate olukord alates hetkest, mil riik ei maksusta ühepoolselt või kahepoolsete lepingute alusel tulumaksuga mitte üksnes residendist maksumaksjate tulu, vaid ka mitteresidendist maksumaksjate tulu, mis on saadud residendist äriühingu dividendidena, sarnanema residendist maksumaksjate olukorraga (12. detsembri 2006. aasta kohtuotsus Test Claimants in Class IV of the ACT Group Litigation, C‑374/04, EU:C:2006:773, punkt 68, ja 19. detsembri 2024. aasta kohtuotsus Credit Suisse Securities (Europe), C‑601/23, EU:C:2024:1048, punkt 53 ja seal viidatud kohtupraktika).
46
Käesoleval juhul on põhikohtuasjas kõne all olevate õigusnormidega tunnistatud, et residendist pensionifondide ja mitteresidendist pensionifondide olukord on sarnane, kuna sarnaselt residendist pensionifondidega vabastatakse mitteresidendist pensionifondid nende saadud dividendilt kinni peetud maksust. Samas koheldakse kõnealustes õigusnormides neid kahte liiki fonde erinevalt selle tõendamisel, et nad vastavad maksuvabastuse saamiseks vajalikele sisulistele tingimustele. Maksusoodustuse saamiseks sisuliste tingimuste täitmine on aga nõutav nii residendist kui ka mitteresidendist pensionifondide puhul.
47
Seega ei kajasta õigusnormid, mille eesmärk on tagada maksusoodustuse sisuliste tingimuste täitmine ja mis kehtestavad selles osas tõendamiskoormise üksnes mitteresidendist pensionifondidele, järelikult objektiivselt erinevat olukorda residendist ja mitteresidendist pensionifondide vahel.
48
Niisiis tuleb kontrollida, kas põhikohtuasjas kõne all olevatest õigusnormidest tulenev erinev kohtlemine võib olla põhjendatud ülekaaluka üldise huviga.
49
Sellega seoses tuleneb väljakujunenud kohtupraktikast, et vajadus tagada maksukontrolli tõhusus ja vajadus tagada maksu tõhus sissenõudmine kujutavad endast ülekaalukat üldist huvi, mis võib õigustada kapitali vaba liikumise piirangut, tingimusel et see on sobiv, et tagada nende eesmärkide saavutamine ühtselt ja süstemaatiliselt, ega lähe kaugemale sellest, mis on nende saavutamiseks vajalik (vt selle kohta 12. oktoobri 2023. aasta kohtuotsus BA (pärimine – eluaset puudutav sotsiaalpoliitika liidus), C‑670/21, EU:C:2023:763_punktid 67 ja 78 ning seal viidatud kohtupraktika, ning 19. detsembri 2024. aasta kohtuotsus Credit Suisse Securities (Europe), C‑601/23, EU:C:2024:1048, punkt 59 ja seal viidatud kohtupraktika).
50
Kuigi lõpuks peab eelotsusetaotluse esitanud kohus, kes on ainsana pädev hindama põhikohtuasja faktilisi asjaolusid ja tõlgendama riigisiseseid õigusnorme, kindlaks tegema, kas ja mil määral vastavad need õigusnormid nendele nõuetele, on Euroopa Kohus, kes peab andma sellele kohtule tarviliku vastuse, pädev andma põhikohtuasja toimiku ja talle esitatud kirjalike seisukohtade põhjal juhised, mis võimaldavad eelotsusetaotluse esitanud kohtul asja lahendada (7. septembri 2022. aasta kohtuotsus Cilevičs jt, C‑391/20, EU:C:2022:638, punktid 72 ja 73 ning seal viidatud kohtupraktika).
51
Käesoleval juhul peab mitteresidendist pensionifond juriidilise isiku tulumaksuvabastuse või maksutagastuse saamiseks esitama deklaratsiooni, mille on heaks kiitnud ja kinnitanud fondi residentsuse liikmesriigi järelevalveasutused ning mis tõendab esiteks, et ta tagab ainult vanadus- või invaliidsus-, toitjakaotus- või eelpensioni, töösuhtejärgsete tervishoiuhüvitiste ning nimetatud hüvitisi täiendavate või neile lisanduvate matusetoetuste maksmise, teiseks, et teda haldavad tööandjapensioni kogumisasutused, mis jäävad direktiivi 2003/41 kohaldamisalasse, ning kolmandaks, et ta on tegelik tulusaaja.
52
Mis puudutab sellise deklaratsiooni sobivust tagada käesoleva kohtuotsuse punktis 49 nimetatud eesmärkide saavutamine ühtselt ja süstemaatiliselt, siis tuleb meenutada, et liikmesriigi maksuhalduril on õigus nõuda maksumaksjalt tõendeid, mida ta peab vajalikuks, et hinnata, kas maksusoodustuse saamise tingimused on täidetud ja kas sellest tulenevalt tuleb maksusoodustus anda või mitte. Maksukohustuslase esitatud teabe sisu, vormi ja täpsuse astme määrab kindlaks soodustuse andnud liikmesriik, selleks et võimaldada maksu nõuetekohast kogumist (vt selle kohta 30. jaanuari 2020. aasta kohtuotsus Köln-Aktienfonds Deka, C‑156/17, EU:C:2020:51, punkt 61 ja seal viidatud kohtupraktika).
53
Selleks et mitte muuta maksusoodustuse saamist mitteresidendist maksumaksjale võimatuks või ülemäära raskeks, ei saa siiski nõuda, et ta esitaks tõendid, mis on soodustust andva liikmesriigi õigusaktides ette nähtud dokumentide vormi ja täpsuse astmega igati kooskõlas, kui maksumaksja esitatud dokumendid võimaldavad liikmesriigil niigi selgelt ja täpselt kontrollida, kas maksusoodustuse saamise tingimused on täidetud. Mitteresidendist maksumaksjale ei saa panna ülemäärast halduskoormust, mis muudaks maksusoodustuse saamise tal tegelikult võimatuks (vt selle kohta 30. jaanuari 2020. aasta kohtuotsus Köln‑Aktienfonds Deka, C‑156/17, EU:C:2020:51, punkt 62 ja seal viidatud kohtupraktika).
54
Sellest tuleneb, et üksnes mitteresidendist pensionifondidele kohaldatav nõue esitada selline deklaratsioon, nagu on ette nähtud põhikohtuasjas kõne all olevates õigusnormides ja mis pärineb teise liikmesriigi ametiasutustelt, saab ühtselt ja süstemaatiliselt tagada maksukontrolli tõhususe ja maksu tõhusa sissenõudmise üksnes siis, kui neil ametiasutustel on sellise deklaratsiooni väljastamiseks vajalikud volitused ja pädevus ning kui selle saab asjaomasele pensionifondile mõistliku aja jooksul väljastada.
55
Sellega seoses tuleb märkida, et direktiiv 2016/2341, millega tunnistati alates 13. jaanuarist 2019 kehtetuks direktiiv 2003/41, määratleb artikli 6 lõigetes 1 ja 4 mõisted „tööandja kogumispensioni asutus“ ja „pensionimaksed“ sisuliselt identselt vastavate mõistetega, mis on direktiivis 2003/41, millele viitab EBF artikli 16 lõige 7.
56
Kuigi direktiivi 2016/2341 artikli 50 punktis a on ette nähtud, et liikmesriigid tagavad, et pädevatel asutustel on nende territooriumil registreeritud või tegevusloa saanud pensioniasutuste suhtes vajalikud volitused ja vahendid, et nõuda pensioniasutuselt, pensioniasutuse haldus-, juhtimis- või järelevalveorganilt või isikutelt, kes pensioniasutust tegelikult juhivad või põhifunktsioone täidavad, igal ajal igasuguse majandustegevust puudutava teabe andmist või kõigi äridokumentide esitamist, ei sisalda see direktiiv ei sätteid, mis näevad ette pensionifondide õiguse nõuda, et need asutused väljastaksid selliseid deklaratsioone, nagu nõutakse põhikohtuasjas kõne all olevates õigusnormides, ega sätteid, mis annavad nimetatud asutustele pädevuse selliseid deklaratsioone väljastada.
57
Kuna direktiivi 2016/2341 põhjenduse 3 kohaselt on direktiivi eesmärk üksnes minimaalne ühtlustamine, sõltub deklaratsiooni saamise võimalus selle pensionifondi maksuresidentsuse riigi õigusnormidest, kes taotleb maksuvabastust.
58
Kui käesoleval juhul peaks eelotsusetaotluse esitanud kohus tuvastama, et põhikohtuasja kaebajaks oleva pensionifondi maksuresidentsuse riigi järelevalveasutustel ei ole vajalikke volitusi ja pädevust sellise deklaratsiooni väljastamiseks, nagu on nõutud põhikohtuasjas kõne all olevates õigusnormides, või et seda deklaratsiooni ei saa väljastada mõistliku aja jooksul, siis tuleks asuda seisukohale, et nõue esitada selliste asutuste deklaratsioon ei ole sobiv, et tagada ühtselt ja süstemaatiliselt maksusoodustuse sisuliste tingimuste järgimine ning üldisemalt maksukontrolli tõhusus ja maksu tõhus sissenõudmine.
59
Vastupidisel juhul tuleb veel kindlaks teha, kas selline nõue ei lähe kaugemale sellest, mis on vajalik nende eesmärkide saavutamiseks.
60
Selle analüüsimise käigus tuleb eristada kahte eelotsusetaotluse esitanud kohtu nimetatud olukorda, nimelt esiteks kohest vabastamist juriidilise isiku tulumaksu kinnipidamisest ja teiseks juba kinnipeetud maksu hilisemat tagastamist.
61
Esimesena, mis puudutab vabastamist juriidilise isiku tulumaksu kinnipidamisest, siis nähtub EBF artikli 16 lõikest 8, et maksuvabastuse saamiseks tuleb tõend selle kohta, et EBF artikli 16 lõike 7 punktides a, b ja c ette nähtud tingimused on täidetud, esitada üksusele, kellel on kohustus see maks kinni pidada enne kuupäeva, mil tulu antakse mitteresidendist pensionifondi käsutusse. Üksused, kes on kohustatud maksu kinni pidama, on käesoleval juhul Portugali residendist äriühingud, milles mitteresidendist pensionifondidel on osalus. Sellest järeldub, et just nendel residendist äriühingutel peab olema võimalik kontrollida, kas põhikohtuasjas kõne all olev mitteresidendist pensionifond vastab kinnipeetavast maksust vabastamise sisulistele tingimustele.
62
Sellega seoses on oluline, et üksus, kellel on kohustus kõnealune maks kinni pidada, võib loobuda maksu kinnipidamisest üksnes siis, kui ta on veendunud, et dividendisaaja vastab tingimustele, mis võimaldavad tal saada maksuvabastuse. Dividendimaksjalt ei saa aga nõuda, et ta teeks tõendite abil, mis vastavad muudele kriteeriumidele kui need, mis on ette nähtud tema suhtes kohaldatavates riigisisestes õigusnormides, ise kindlaks, et kõnealune dividend vastab kinnipeetavast maksust vabastamise sisulistele tingimustele, mis võib aga tema vea korral seada ohtu dividendisaajalt maksu kogumise (vt selle kohta 3. oktoobri 2006. aasta kohtuotsus FKP Scorpio Konzertproduktionen, C‑290/04, EU:C:2006:630, punkt 60).
63
Järelikult, isegi kui eeldada, et mitteresidendist pensionifondi kohustus esitada dividendi maksvatele residendist äriühingutele deklaratsioon, mille on heaks kiitnud ja kinnitanud selle fondi residentsuse liikmesriigi järelevalveasutused, on sobiv maksukontrolli tõhususe tagamiseks ja maksu tõhusaks sissenõudmiseks, ei lähe see kaugemale sellest, mis on nende eesmärkide saavutamiseks vajalik.
64
Eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne on kontrollida, kas põhikohtuasjas kõne all olevad õigusnormid järgivad proportsionaalsuse põhimõtet kitsamas tähenduses selles mõttes, et need ei ole taotletavate eesmärkidega ebaproportsionaalsed, võttes arvesse Portugali valitsuse poolt Euroopa Kohtule esitatud kirjalikes seisukohtades välja toodud asjaolu, et maksuhaldur loeb EBF artikli 16 lõikes 7 nõutud tingimuste täitmise tõendamisel lubatavaks kõik dokumendid, tingimusel et nendega on kaasas asjaomase mitteresidendist pensionifondi maksuresidentsuse riigi pädevate asutuste väljastatud dokument, mis kinnitab, et ta on selles riigis maksuresident ja tulumaksukohustuslane.
65
Teisena, mis puudutab kinnipeetud maksu tagastamist, siis kui eelotsusetaotluse esitanud kohus peaks pärast käesoleva kohtuotsuse punktis 58 esitatud analüüsi asuma seisukohale, et nõue esitada selle liikmesriigi maksuhaldurile, kust dividend on pärit, deklaratsioon, mille on väljastanud selle liikmesriigi järelevalveasutused, kus mitteresidendist pensionifond on maksuresident, on taotletavate eesmärkide saavutamiseks sobiv, peab ta kontrollima, kas see nõue ei lähe kaugemale sellest, mis on nende eesmärkide saavutamiseks vajalik.
66
Sellega seoses on Euroopa Kohus juba otsustanud, et liikmesriigi õigusnormid, mis täielikult takistavad maksumaksjal esitada tõendeid, mis vastavad muudele – eelkõige esitamisega seotud – kriteeriumidele kui need, mis on ette nähtud nendes õigusnormides, lähevad kaugemale sellest, mis on vajalik maksukontrolli tõhususe ja maksu tõhusa sissenõudmise tagamiseks (vt selle kohta 30. juuni 2011. aasta kohtuotsus Meilicke jt, C‑262/09, EU:C:2011:438, punkt 43, ja 9. oktoobri 2014. aasta kohtuotsus van Caster, C‑326/12, EU:C:2014:2269, punkt 49).
67
Erinevalt käesoleva kohtuotsuse punktides 61–64 analüüsitud olukorrast, kus dividendi jaotav äriühing vastutab maksu kinnipidamise eest, peab kinnipeetud maksu tagastamise taotluse üle otsustama selle liikmesriigi maksuhaldur, kust dividend on pärit. See maksuhaldur võib aga kasutada liikmesriikide ametiasutuste vahelisi vastastikuse abistamise mehhanisme, mis on piisavad selleks, et liikmesriik, kust dividend on pärit, saaks kontrollida nende mitteresidendist pensionifondide esitatud asjaolude tõelevastavust, kes soovivad kinnipeetud maksu tagastamist (19. detsembri 2024. aasta kohtuotsus Credit Suisse Securities (Europe), C‑601/23, EU:C:2024:1048, punkt 65 ja seal viidatud kohtupraktika).
68
Seega on direktiivi 2011/16 artiklis 5, lähtudes artikli 1 lõikest 1 ja artiklist 2, millega vastavalt artiklile 28 tunnistati alates 1. jaanuarist 2013 kehtetuks direktiiv 77/799, ette nähtud, et taotluse esitanud asutuse taotlusel edastab taotluse saanud asutus taotluse esitanud asutusele teabe, mis eeldatavasti on oluline liikmesriigi nende riigisiseste õigusnormide kohaldamiseks ja jõustamiseks, mis kehtivad taotluse saanud asutusele ja mis puudutavad direktiivi 2011/26 kohaldamisalasse kuuluvaid makse, ja mis on teave, mis on selle asutuse valduses või mida ta saab haldusuurimise käigus.
69
Direktiivi 2011/16 artikkel 5 kuulub selle direktiivi II peatüki I jakku, mis käsitleb taotluse alusel toimuvat teabevahetust, mille raames see direktiiv reguleerib taotluse esitanud liikmesriigi ja taotluse saanud liikmesriigi vahelisi suhteid ning nende vastastikuseid kohustusi (26. septembri 2024. aasta kohtuotsus Ordre des avocats du Barreau de Luxembourg, C‑432/23, EU:C:2024:791, punkt 56).
70
Kuigi direktiivi 2011/16 ükski säte ei kehtesta liikmesriigi ametiasutustele kohustust esitada direktiivi artiklis 5 nimetatud taotlus, kuna selles direktiivis ette nähtud teabevahetuseks taotluse alusel on liidu seadusandja kindlaks määranud üksnes liikmesriikide vastastikused kohustused (vt selle kohta 26. septembri 2024. aasta kohtuotsus Ordre des avocats du Barreau de Luxembourg, C‑432/23, EU:C:2024:791, punkt 59), võimaldab see direktiiv liikmesriigil küsida teise liikmesriigi pädevatelt asutustelt kogu teavet, mis võimaldab tal tulumaksu õigesti kindlaks määrata.
71
Järelikult, mis puudutab kinnipeetud maksuna sisse nõutud juriidilise isiku tulumaksu tagastamist, siis nõue ainsa tõendina esitada mitteresidendist pensionifondi järelevalveasutuse väljastatud deklaratsioon läheb kaugemale sellest, mis on vajalik taotletavate eesmärkide saavutamiseks.
72
Kõike eeltoodut arvestades tuleb esimesele eelotsuse küsimusele vastata, et ELTL artikli 63 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et
–
sellega ei ole vastuolus, kui liikmesriik nõuab, et mitteresidendist pensionifond tõendaks, et täidetud on sisulised tingimused, mis on ette nähtud selleks, et saada maksuvabastus maksu osas, mis on kinni peetud selle fondi saadud dividendilt, esitades deklaratsiooni, mille on heaks kiitnud ja kinnitanud selle fondi residentsuse liikmesriigi järelevalveasutused, tingimusel et neil ametiasutustel on sellise deklaratsiooni väljastamiseks vajalikud volitused ja pädevus, et deklaratsioon on võimalik saada mõistliku aja jooksul ning et puuduvad meetmed, mis on küll sama tõhusad, kuid vähem piiravad;
–
sellega on vastuolus, kui liikmesriik nõuab, et mitteresidendist pensionifond tõendaks, et täidetud on sisulised tingimused, mis on ette nähtud selleks, et saada maksutagastus maksu osas, mis on kinni peetud selle fondi saadud dividendilt, esitades deklaratsiooni, mille on heaks kiitnud ja kinnitanud selle fondi residentsuse liikmesriigi järelevalveasutused.
Teine eelotsuse küsimus
73
Arvestades esimesele eelotsuse küsimusele antud vastust, ei ole teisele eelotsuse küsimusele vaja vastata.
Kohtukulud
74
Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus pooleli oleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse sama kohus. Euroopa Kohtule seisukohtade esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (kuues koda) otsustab:
ELTL artikli 63 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et
–
sellega ei ole vastuolus, kui liikmesriik nõuab, et mitteresidendist pensionifond tõendaks, et täidetud on sisulised tingimused, mis on ette nähtud selleks, et saada maksuvabastus maksu osas, mis on kinni peetud selle fondi saadud dividendilt, esitades deklaratsiooni, mille on heaks kiitnud ja kinnitanud selle fondi residentsuse liikmesriigi järelevalveasutused, tingimusel et neil ametiasutustel on sellise deklaratsiooni väljastamiseks vajalikud volitused ja pädevus, et deklaratsioon on võimalik saada mõistliku aja jooksul ning et puuduvad meetmed, mis on küll sama tõhusad, kuid vähem piiravad;
–
sellega on vastuolus, kui liikmesriik nõuab, et mitteresidendist pensionifond tõendaks, et täidetud on sisulised tingimused, mis on ette nähtud selleks, et saada maksutagastus maksu osas, mis on kinni peetud selle fondi saadud dividendilt, esitades deklaratsiooni, mille on heaks kiitnud ja kinnitanud selle fondi residentsuse liikmesriigi järelevalveasutused.
Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: portugali.