62018CC0261
GIOVANNI PITRUZZELLA
FŐTANÁCSNOK INDÍTVÁNYA
Az ismertetés napja: 2019. június 13. (
1
)
C‑261/18. sz. ügy
Európai Bizottság
kontra
Írország
„Kötelezettségszegés – A 2008. július 3‑i Bizottság kontra Írország ítéletben (C‑215/06) foglaltak teljesítésének elmulasztása – Bírság és átalányösszeg megfizetésére kötelezés iránti kérelem”
1.
A jelen indítvány tárgyát képező, az EUMSZ 260. cikk (2) bekezdése értelmében benyújtott keresetben az Európai Bizottság egyrészt annak megállapítását kéri a Bíróságtól, hogy mivel Írország nem fogadta el a 2008. július 3‑iBizottság kontra Írország ítélet (C‑215/06, EU:C:2008:380, a továbbiakban: Bizottság kontra Írország ítélet) rendelkező részének második pontjában foglaltak teljesítéséhez szükséges intézkedéseket, megsértette az EUMSZ 260. cikkből eredő kötelezettségeit, valamint másrészt azt kéri a Bíróságtól, hogy e jogsértés miatt kötelezze Írországot kényszerítő bírság és átalányösszeg megfizetésére a hivatkozott ítéletben foglaltak teljes körű teljesítéséig.
I. A jogvita előzményei és a Bizottság kontra Írország ítélet
2.
2003‑ban Derrybrienben, Galway megyében, Írországban megkezdődtek egy szélerőműtelep (a továbbiakban: derrybrieni erőmű) megvalósításának építési munkálatai. A szélenergia szárazföldi hasznosítására vonatkozóan Írországban eddig megvalósított legnagyobb és Európában is az egyik legszélesebb körűnek számító projektről van szó. A derrybrieni erőmű építésére vonatkozó engedélyezési eljárás különböző szakaszait a Bizottság kontra Írország ítélet 83. pontja a következőképpen mutatja be: „a projekt egyenként 23 szélturbinára vonatkozó első két szakaszát érintő engedély iránti kérelmeket 1997. december 4‑én és 18‑án nyújtották be. Újabb kérelmek kerültek benyújtásra 1998. január 23‑án, mivel a korábbi engedély iránti kérelmek nem voltak érvényesek. 1998. március 12‑én a hatóságok megadták az engedélyt. 2000. október 5‑én engedély iránti kérelmet nyújtottak be a munkák harmadik fázisa, nevezetesen 25 turbina, valamint szolgálati utak vonatkozásában, amely kérelem 2001. november 15‑én kedvező elbírálásban részesült. 2002. június 20‑án a projektgazda a projekt két első szakaszának módosítására vonatkozó engedély iránt folyamodott, amely engedélyt 2002. július 30‑án ki is állították számára. 2003 októbere folyamán, mivel a munkák első két fázisa tekintetében nyújtott engedély lejárt, a projektgazda ezen engedély megújítását kérte, amelyet 2003 novembere folyamán a hatóságok helybenhagytak”.
3.
2003. október 16‑án Derrybrienben hatalmas földcsuszamlás történt, amely körülbelül félmillió köbméter tőzeg elmozdulását idézte elő az Owendalulleegh folyó irányába, beszennyezve azt és 50000 hal pusztulását okozva. Ahogyan az a C‑215/06. sz. ügy irataiból kitűnik, a 2004 februárjában közzétett két vizsgálati jelentés megállapította, hogy a környezeti katasztrófa összefüggésben áll a derrybrieni erőmű építésével kapcsolatos munkákkal.
4.
2001. április 5‑i felszólító levelét követően a Bizottság egy, 2001. december 21‑én kelt, indokolással ellátott véleményt küldött Írországnak, amelyben olyan projektekre utal, amelyek tőzegkitermelésre vonatkoztak, és előzetes környezeti hatásvizsgálat nélkül, a 85/337 irányelv (
2
) megsértésével valósultak meg. 2004. július 7‑én a Bizottság kiegészítő felszólító levelet küldött Írországnak, amely a 85/337 irányelv megsértésének eseteit sorolta fel, amelyek körébe tartozott a derrybrieni szélerőműnek a hiányos környezeti hatásvizsgálat alapján történő megvalósítása. Ezt a levelet 2005. január 5‑én kiegészítő felszólító levél követte.
5.
2006. május 11‑én a Bizottság az EK 226. cikk értelmében keresetet nyújtott be Írországgal szemben. A Bizottság egyrészt azt rótta fel Írországnak, hogy nem fogadta el azokat a rendelkezéseket, amelyek ahhoz szükségesek, hogy a környezetre jelentős hatást gyakorló projekteket az engedély kiadását megelőzően a 85/337 irányelvvel összhangban környezeti hatásvizsgálati eljárásnak vessék alá, és hogy engedélyezte a projektek teljes vagy részleges kivitelezését követően a rendezés iránti kérelem benyújtását, megsértve ezzel az irányelv megelőzést érintő céljait. A Bizottság vitatta másrészt azokat a feltételeket, amelyek mellett engedélyezték a derrybrieni erőmű építését.
6.
A Bizottság kontra Írország ítéletben a Bíróság mindkét kifogásnak helyt adott. Ezen ítélet rendelkező részének második pontjában a Bíróság megállapította, hogy Írország – mivel nem fogadta el azokat a rendelkezéseket, amelyek ahhoz szükségesek, hogy „a Derrybrienben, Galway megyében egy szélerőműtelep és a kapcsolódó tevékenységek vonatkozásában az engedélyek megadását, valamint a munkák kivitelezését a 85/337 irányelvnek akár a 97/11 irányelvvel (
3
) történő módosítást megelőző, akár azt követő változata 5–10. cikkével összhangban, környezeti hatásvizsgálat előzze meg” – nem teljesítette az említett irányelv 2., 4. és 5–10. cikkéből eredő kötelezettségeit.
II. A pert megelőző eljárás és a Bíróság előtti eljárás
7.
2008. július 15‑én kelt levelében a Bizottság azt kérte Írországtól, hogy a Bizottság kontra Írország ítélet meghozatalának napját követő két hónapon belül szolgáltasson információkat az ezen ítéletben foglaltak teljesítése érdekében elfogadott intézkedésekről. 2008. szeptember 3‑i válaszában Írország kijelentette, hogy teljes mértékben elfogadja a Bizottság kontra Írország ítéletben foglaltakat, és haladéktalanul teljesíteni kívánja azokat. Ami a derrybrieni erőművet illeti, az ír hatóságok tájékoztatták a Bizottságot, hogy az erőmű üzemeltetője kötelezettséget vállalt arra, hogy benyújtja a frissített környezeti hatásvizsgálatot, amely tartalmazza a 85/337 irányelv 5. cikkében és IV. mellékletében foglalt információkat, és amely arra irányul, hogy „meghatározza, megvizsgálja és értékelje a derrybrieni erőműnek a környezetre gyakorolt közvetlen és közvetett hatásait, valamint e hatások kölcsönhatását, továbbá hogy meghatározza az e hatások megszüntetése érdekében még elfogadandó esetleges korrekciós intézkedéseket”. E vizsgálatot a 2008. év végéig kellett volna elvégezni.
8.
2008. szeptember 18‑án a Bizottság és az ír hatóságok között egyeztetésre került sor, amelynek alkalmával ez utóbbiak megerősítették elkötelezettségüket a derrybrieni erőmű korrekciós környezeti hatásvizsgálatának lefolytatására vonatkozóan. Ezen egyeztetés során megvitatták annak lehetőségét, hogy ezt a vizsgálatot a meglévő engedély megkérdőjelezése nélkül folytassák le, és döntés született arról, hogy megvárják a Bizottság kontra Írország ítélet rendelkező részében foglalt első jogalap teljesítésére irányuló rendezési eljárásról szóló ír jogszabály reformjának elfogadását.
9.
2009. március 10‑én az ír hatóságok arról tájékoztatták a Bizottságot, hogy a tervezett jogszabályi reform a „helyettesítő engedély” megadására irányuló eljárás (a továbbiakban: helyettesítési eljárás) bevezetését jelenti, amely kizárólag kivételes esetekben teszi majd lehetővé a 85/337 irányelv megsértésével kiadott engedélyek szabályossá tételét. 2009. április 17‑én a 2009. március 18‑án megtartott egyeztetésen tett kötelezettségvállalással összhangban az ír hatóságok megküldték a Bizottság részére az „ECJ Judgement in case C‑215/06: Draft framework response by Ireland 17 April 2009” elnevezésű keretdokumentumot, amelyben felsorolták azokat az intézkedéseket, amelyekkel Írország teljesíteni kívánta a Bizottság kontra Írország ítéletben foglaltakat. E dokumentum D. szakasza tartalmazta a helyettesíti eljárás leírását, amely eljárásnak a 2009. év végére elfogadni tervezett jogszabályi reformban kellett volna szerepelnie. A keretdokumentumnak „A derrybrieni szélerőműre vonatkozó különös javaslatok” című E. szakasza kifejtette, hogy az erőmű üzemeltetője ezen eljárást alkalmazva helyettesítő engedély iránti kérelmet fog benyújtani.
10.
2009. június 26‑án a Bizottság felszólító levelet küldött Írországnak az EK‑Szerződés 228. cikkének (2) bekezdése értelmében, amelyben arra hivatkozott, hogy nem kapott további tájékoztatást a derrybrieni szélerőmű környezeti hatásvizsgálatának előrehaladására vonatkozóan. 2009. szeptember 9‑én Írország válaszolt a felszólító levélre, és kifejtette többek között, hogy hamarosan elfogadják azt a jogszabályi reformot, amely bevezeti majd a helyettesítési eljárást, és megerősítette, hogy a derrybrieni szélerőmű üzemeltetője kötelezettséget vállalt arra, hogy helyettesítő engedély iránti kérelmet nyújt be, valamint lefolytatja a környezeti hatásvizsgálatot, amint e reform hatályba lép.
11.
A Bizottság – mivel nem kapott további tájékoztatást a javasolt intézkedések elfogadására vonatkozóan – 2010. március 22‑én ismételten felszólító levelet küldött Írországnak, amelyre Írország a 2010. május 18‑i, 2010. július 22‑i és 2010. szeptember 13‑i levelében válaszolt. A 2010. július 22‑i levélben az ír hatóságok jelezték, hogy a parlament által jóváhagyott új jogszabály július végén lép hatályba. Ami a derrybrieni erőművet illeti, az ír hatóságok ismét kifejtették, hogy amint a helyettesítési eljárás hatályossá válik, az erőmű üzemeltetője olyan korrekciós környezeti hatásvizsgálattal kísért helyettesítő engedély iránti kérelmet nyújt be, amely magában foglalja „az azon intézkedésekre vonatkozó információkat, amelyek a projektek végrehajtását követően keletkezett környezeti károk megszüntetésére irányulnak”. 2010. szeptember 13‑i levelükben az ír hatóságok a Planning and Development (Amendment) Act 2010 (No. 30 of 2010) (a tervezésről és fejlesztésről szóló, 2010. évi 30. sz. törvény [módosítás]; a továbbiakban: PDAA) elfogadásáról tájékoztatták a Bizottságot. E törvény XA. része szabályozza a helyettesítő engedély megadására irányuló eljárást.
12.
2012. szeptember 19‑én a Bizottság levelet küldött az ír hatóságoknak, és azt kérte, hogy adjanak további részletes tájékoztatást a bejelentett jogszabályi intézkedésekről annak érdekében, hogy értékelhesse azoknak a Bizottság kontra Írország ítélettel fennálló összhangját. Emellett a Bizottság – miután tudomást szerzett arról, hogy kétségek állnak fenn a derrybrieni erőmű üzemeltetőjének a helyettesítő engedély iránti kérelem benyújtására vonatkozó szándékát illetően – azt kérte az ír hatóságoktól, hogy e kérdés tekintetében fejtsék ki álláspontjukat. 2012. október 13‑i levelükben az ír hatóságok megerősítették, hogy a derrybrieni erőmű jelenlegi üzemeltetője nem kívánja megindítani a helyettesítési eljárást sem az ezzel járó költségek, sem az engedélyek esetleges visszavonásától való félelem miatt. Ugyanebben a levélben az ír hatóságok olyan magyarázatot adtak, hogy az uniós jog részletesebb elemzését követően meggyőződtek arról, hogy ez a jog nem írja elő a derrybrieni erőmű építése érdekében kiadott, időközben jogerőssé vált engedélyek megkérdőjelezését, és hogy a jogbiztonság elvével és a törvény visszaható hatályának tilalmával, valamint a Bíróságnak a tagállamok eljárási autonómiájára vonatkozó ítélkezési gyakorlatával ellentétes az a megoldás, amely ezen engedélyek visszavonását írja elő. E körülmények között az ír hatóságok véleménye szerint az ír állam bármely arra vonatkozó kísérletét, hogy a derrybrieni erőmű üzemeltetőjét helyettesítési eljárás megindítására kényszerítsék, szinte bizonyosan megakadályozta volna a bíróság, amely elsőbbséget adott volna az ír alkotmány által ezen üzemeltetőnek biztosított jogoknak. Ezen indokok alapján az ír hatóságok arra a következtetésre jutottak, hogy a derrybrieni erőmű korrekciós környezeti hatásvizsgálatára csak az erőmű üzemeltetőjének önkéntes együttműködése alapján kerülhet sor. Az ír hatóságok a Bizottságnak 2012. december 21‑én küldött levelükben megerősítették ezen álláspontjukat.
13.
2013. május 10‑én az ír hatóságok jelezték a Bizottságnak, hogy felvették a kapcsolatot a derrybrieni erőmű üzemeltetőjével annak érdekében, hogy tanulmányozzák a „független és nem hivatalos” környezeti hatásvizsgálat lehetőségét, amelyet „egyértelmű és tömör szándéknyilatkozat” alapján kellene lefolytatni. 2013. december 13‑i levelükben az ír hatóságok arról tájékoztatták a Bizottságot, hogy a derrybrieni erőmű üzemeltetőjének beleegyezett e vizsgálat lefolytatásába, holott „szilárd meggyőződése, hogy nem köteles arra”. E levelet követően az ír hatóságok 2014. május 8‑án és augusztus 1‑jén megküldték a „Derrybrien Environmental Review‑Concept” címet viselő dokumentumot (a továbbiakban: elvi dokumentum), amelyben jelezték, hogy a dokumentum mellékletében szereplő és egy „párhuzamos megállapodás” alapján meghatározott pontokra vonatkozó környezeti hatásvizsgálatot egy független szakértő fogja elvégezni, akit az ír kormány közvetlenül kér fel, és akinek az eljárása az irányító bizottság ellenőrzése alá tartozik. E vizsgálat nem eredményez semmilyen változást a már létező engedélyek tekintetében, és nem képezi bírósági felülvizsgálat tárgyát. 2014. augusztus 6‑án a Bizottság szolgálatai arra hívták fel az ír hatóságok figyelmét, hogy a fent említett dokumentumban előírt eljárások nem felelnek meg a 85/337 irányelv követelményeinek.
14.
2014. szeptember 15‑én az ír hatóságok arról tájékoztatták a Bizottságot, hogy szándéknyilatkozat előkészítésén dolgoznak a derrybrieni erőmű üzemeltetőjével. E szándéknyilatkozat tervezetét 2015. március 11‑én megküldték a Bizottságnak. A 2015. november 17‑én tartott, több kérdést átfogóan tárgyaló egyeztetés során a Bizottság és az ír hatóságok megállapodtak abban, hogy a szándéknyilatkozat végső változatát haladéktalanul megküldik a Bizottságnak.
15.
További tájékoztatás hiányában a Bizottság 2016. január 18‑án azt kérte az ír hatóságoktól, hogy küldjék meg a szándéknyilatkozat végső változatát. 2016. március 7‑én a szándéknyilatkozat egy új változatát küldték meg a Bizottságnak arra hivatkozva, hogy néhány kérdés továbbra is a derrybrieni erőmű üzemeltetőjével való vita tárgyát képezte. Egy 2016. június 6‑i e‑mailben a Bizottság szolgálatai jelezték az ír hatóságok részére, hogy a szándéknyilatkozat új változatának egyes pontjait módosítani kell. A 2016. november 29‑i ülést követően a Bizottság szolgálatai a 2016. december 15‑i e‑mailjükben jelezték az ír hatóságok részére, hogy az aláírt szándéknyilatkozat végleges szövegének 2016 végére meg kell érkeznie a Bizottsághoz, és hogy ellenkező esetben ez utóbbi ismételten a Bírósághoz fordul 2017 elején. 2016. december 22‑én Írország megküldte a Bizottság részére az elvi dokumentum egy újabb változatát, amely az ír hatóságok szerint teljes mértékben megfelel a 85/337 irányelvben rögzített kritériumoknak, valamint megküldött egy 2015. december 2‑án kelt új keretdokumentumot. A kísérőlevélben megjelölték, hogy a két dokumentum aláírása 2017. január végén esedékes.
16.
2017. október 2‑án a Bizottság levelet írt az ír hatóságoknak, jelezve, hogy mivel a Bizottság kontra Írország ítélet rendelkező részének második pontjában foglaltak teljesítése tekintetében nem észlelhető haladás, szándékában áll a Bírósághoz fordulni. 2017. október 16‑án Írország új elvi dokumentum csatolásával válaszolt, amelyet 2017. október 11‑én írtak alá, és amelyben arról nyilatkoztak, hogy a Bizottság válaszára várnak. Az elvi dokumentum új változatát nem nyújtották be a Bíróság részére. Keresetében a Bizottság azonban arra hivatkozik, hogy e dokumentum a derrybrieni erőmű üzemeltetője és az ír hatóságok közötti kétoldalú szándéknyilatkozatra utalt, amelyről nem kapott tájékoztatást.
17.
2017. december 13‑i levelében a Bizottság megerősítette, hogy az eddig elért eredmények nem elegendőek a Bizottság kontra Írország ítélet rendelkező részének második pontjában foglaltak teljesítéséhez, és arra utalt, hogy a szándéknyilatkozat végleges változatának 2016 végére kellett volna elkészülnie. 2018. január 9‑én az ír hatóságok azt a választ adták, hogy a szándéknyilatkozat a Bizottság kérésére képezi az elvi dokumentum részét, hogy e dokumentumot aláírták, és hogy arra várnak, hogy a Bizottság zöld utat adjon a nem hivatalos környezeti hatásvizsgálat lefolytatására. 2018. január 26‑i levelében a Bizottság azt a választ adta, hogy – az ír hatóságok által ismertetett dokumentumokra vonatkozó formális kérdésektől függetlenül – kilenc év alatt semmilyen lényegi változás nem történt annak érdekében, hogy elinduljon a folyamat, amely a derrybrieni erőmű komoly környezeti hatásvizsgálatához vezet, és hogy ezen indok alapján a Bizottság úgy vélte, hogy új szakaszba lépett, ahol már nem kívánt „peren kívüli megállapodást” kötni. A Bizottság emellett azt javasolta Írországnak, hogy ismételten fontolja meg annak lehetőségét, hogy a derrybrieni erőmű üzemeltetőjét helyettesítési eljárás megindítására kötelezzék. 2018. február 1‑jén az ír hatóságok azt a választ adták, hogy sajnálatosnak tartják a Bizottsággal való együttműködési viszonyt, és hogy az utóbbinak azt róják fel, hogy nem foglalt álláspontot az Írország által 2016. december 22‑én megküldött, véglegesnek tekinthető dokumentumok tekintetében, és így továbbkéslelteti a környezeti hatásvizsgálat megindítását.
18.
A Bizottság arra hivatkozással, hogy Írország nem hozta meg a Bizottság kontra Írország ítélet rendelkező részének második pontjában foglaltak teljesítéséhez szükséges intézkedéseket, 2018. április 13‑án benyújtotta a jelen indítvány tárgyát képező keresetet.
19.
A felek két körben nyújtották be kölcsönösen írásbeli észrevételeiket, és a 2019. április 1‑jei tárgyaláson szóban is előadták álláspontjukat. Az eljárási szabályzat 62. cikkének (2) bekezdése alapján a Bíróság felhívta a feleket arra, hogy a tárgyaláson válaszoljanak az előadó bíró által feltett írásbeli kérdésekre. A tárgyalást megelőzően a 2019. április 1‑jén a Bíróság hivatala részére benyújtott levélben a Bizottság arról tájékoztatta a Bíróságot, hogy 2019. március 29‑én kapta meg az ír hatóságoktól azt a tájékoztatást, amelyben azok arra hivatkoznak, hogy a derrybrieni erőmű üzemeltetője elfogadta az arra irányuló együttműködést, hogy a PDDA által előírt helyettesítési eljárást lefolytassák. Az ír hatóságok által a Bizottság részére 2019. március 29‑én megküldött levelet 2019. április 1‑jén továbbították a Bíróság hivatala részére. E levélben jelzik, hogy a helyettesítési eljárás „a lehető leghamarabb megindul oly módon, hogy biztosítsák az utólagos környezeti hatásvizsgálat megvalósítását”.
III. A keresetről
A. A kötelezettségszegésről
1.
A felek érvei
20.
A Bizottság úgy véli, hogy Írország nem tette meg azokat az intézkedéseket, amelyeket a Bizottság kontra Írország ítélet rendelkező részének második pontjában foglaltak teljesítése szükségessé tesz. Noha Írország kijelentette, hogy kész haladéktalanul teljesíteni a fent említett ítéletben foglaltakat, a Bíróság ítélete kihirdetésének időpontja és a jelen indítvány tárgyát képező kereset benyújtásának napja között eltelt tíz évben a derrybrieni erőművel kapcsolatos kötelezettségszegés megszüntetése érdekében különféle javaslatok benyújtására szorítkozott, anélkül ugyanakkor, hogy azok bármelyike megvalósult volna.
21.
Írország először is megjegyzi, hogy a Bizottság kontra Írország ítélet indokolásából és rendelkező részéből kitűnik, hogy a Bíróság által megállapított kötelezettségszegések összességében a 85/337 irányelv helytelen átültetésére utalnak, miközben a derrybrieni erőművet illetően „semmilyen különös orvoslást nem kértek, és ilyenben nem állapodtak meg”.
22.
Másodszor Írország emlékeztet egyrészt arra, hogy a környezeti hatásvizsgálatnak valamely konkrét projekt esetében való pótlására irányuló kötelezettségét korlátozza a tagállamok eljárási autonómiája, és másrészt, hogy a 2016. november 17‑iStadt Wiener Neustadt ítéletben (C‑348/15, EU:C:2016:882, 41. és 42. pont) a Bíróság megállapította, hogy az uniós joggal nem ellentétes a 85/337 irányelvben előírt környezeti hatásvizsgálat elvégzésére irányuló kötelezettség megsértésével megadott engedéllyel szembeni észszerű keresetindítási határidőnek a szóban forgó tagállam által történő megállapítása. Ezzel összefüggésben Írország pontosítja, hogy a High Court (felső bíróság, Írország) a derrybrieni erőmű építésére és a kapcsolódó tevékenységek elvégzésére kiadott engedélyeket csak a meghozott határozatnak a törvény által előírt határidőben, vagyis a határozat meghozatalának napját követő nyolc héten belül (
4
) benyújtott keresettel kezdeményezett bírósági felülvizsgálatára előírt határidőn belül hozott ítéletében semmisíthette volna meg. Márpedig, mivel az ezen engedélyek érvényességének vitatására előírt törvényi határidők már lejártak, és ez már több évvel azt megelőzően következett be, hogy a Bizottság keresetet nyújtott volna be a Bizottság kontra Írország ítélet elfogadásához vezető kötelezettségszegés miatt, az ír hatóságok nem kötelesek azok visszavonására.
23.
Harmadszor, Írország megjegyzi, hogy annak elismerése, hogy egy olyan ítélet, amelyben a Bíróság helyt ad a kötelezettségszegés megállapítása iránt az EUMSZ 258. cikk értelmében benyújtott keresetnek, a kötelezettségszegési eljárás végén, amely kizárólag a Bizottságot és az érintett tagállamot érinti, a nemzeti jog alapján jogerőssé váló közigazgatási határozat érvénytelenné nyilvánításához vezethet, sértené az e határozat címzettjeit megillető bizalomvédelmet, különösen a jelen ügy körülményei között, amikor majdnem tíz év telt el az első építési engedély kiadása és a Bíróság Bizottság kontra Írország ítéletének meghozatala között.
24.
Negyedszer, Írország arra hivatkozik, hogy a pert megelőző eljárás lefolytatása azt jelzi, hogy a Bizottság kontra Írország ítéletben foglaltak teljesítésére irányuló intézkedések elfogadása tekintetében tapasztalt lassúság az alapul szolgáló jogi kérdések összetett jellegére – különösen a jogbiztonság és a bizalomvédelem elve, valamint a derrybrieni erőmű üzemeltetőjének tulajdonhoz való joga szempontjából –, semmint az Írország általi együttműködés hiányára vezethető vissza. Ez a tagállam megjegyzi, hogy az ír hatóságok által 2013‑ban arra vonatkozóan megfogalmazott javaslatot követően, hogy nem hivatalos környezeti hatásvizsgálatot folytassanak le, a hatóságok 2016. december 22‑i levelükben megküldték a Bizottság részére az elvi dokumentumot annak érdekében, hogy ez utóbbi formális egyetértését adja, amelyre ugyanakkor nem került sor. Az e dokumentum megküldése és ugyanezen dokumentum aláírt változatának 2017. októberi megküldése között eltelt idő az ír hatóságok és a bizottsági tisztviselők közötti félreértésnek, hacsak nem ez utóbbiak együttműködése tényleges és valós hiányának tudható be. Írország emellett egyrészt arra hivatkozik, hogy a Bizottság kontra Írország ítéletben foglaltak teljesítése olyan eljárás megindítását jelentette, amely a 85/337 irányelvet átültető rendelkezések körén kívül esik, és másrészt, hogy a Bizottság még a kereset keretében sem tudta megnevezni azokat a konkrét intézkedéseket, amelyeket ennek a tagállamnak el kellett volna fogadnia annak érdekében, hogy megszüntesse az említett ítélet rendelkező részének második pontjában megállapított kötelezettségszegés joghatásait. Ilyen körülmények között Írország nem büntethető azért, mert kivárta az ahhoz szükséges időt, hogy megtegye a megfelelő intézkedéseket, vagy mert nem találta meg helyesen és időben ezeket az intézkedéseket.
25.
Végezetül Írország arra utal, hogy már teljeskörűen teljesítette a Bizottság kontra Írország ítélet rendelkező részének második pontjában foglaltakat, tekintettel az elvi dokumentumban előírt nem hivatalos környezeti hatásvizsgálati eljárás előrehaladására.
2.
Elemzés
a)
A Bizottság kontra Írország ítélet rendelkező részének második pontjában megállapított kötelezettségszegés terjedelméről
26.
Az EUMSZ 260. cikk (1) bekezdése értelmében, ha a Bíróság megállapítja, hogy egy tagállam nem teljesítette a Szerződésekből eredő valamely kötelezettségét, az adott államnak meg kell tennie a Bíróság ítéletében foglaltak teljesítéséhez szükséges intézkedéseket.
27.
A Bizottság kontra Írország ítélet indokolásában a Bíróság külön‑külön vizsgálta a Bizottság által felhozott kifogásokat, amelyek először is a 85/337 irányelvnek az ír jogba való helytelen átültetésére (34–81. pont), másodszor azon feltételekre vonatkoztak, amelyek mellett a derrybrieni erőmű építési engedélyének kiadására és a vonatkozó munkák elvégzésére sor került (82–112. pont). A Bíróság – miután mindkét kifogásnak helyt adott – az ítélet rendelkező részében két elkülönült kötelezettségszegést állapított meg a tekintetben, hogy Írország nem teljesítette az említett irányelvből eredő kötelezettségeit.
28.
Kétségtelen, hogy a derrybrieni erőmű építési projektjének a 85/337 irányelvnek megfelelő környezeti hatásvizsgálata elmulasztásából eredő kötelezettségszegés az ír jogi rendelkezések adott esetre történő alkalmazásának a következménye, amely rendelkezéseket a Bíróság az irányelv rendelkezéseivel összeegyeztethetetlennek ítélt. Mindazonáltal Írország álláspontjával szemben ez nem jelenti azt, hogy a rendelkező rész első pontjában tett megállapítások részét képezné ez a kötelezettségszegés, amely a Bíróság által a Bizottság kontra Írország ítélet rendelkező részének második pontjában tett önálló megállapítás tárgyát képezi. (
5
)
29.
Ebből az következik, hogy a rendelkező rész e pontjában foglalt kötelezettségszegés önálló megállapításának hatékony érvényesülésétől való megfosztás elkerülése érdekében az ezen ítélet rendelkező részének második pontjában foglaltak teljesítéséhez nem volt elegendő, hogy Írország a 85/337 irányelvvel összhangban módosítsa szabályozását, hanem az érintett tagállamnak külön intézkedéseket – különösen az ezen irányelv derrybrieni erőmű építési projektjének megvalósításából eredő megsértésének orvoslására irányuló intézkedéseket – kellett volna elfogadnia. Az Írország által kiemelt azon körülmény, hogy a Bizottság kontra Írország ítélet nem pontosította ezen intézkedések természetét, nem teszi lehetővé, hogy – amint arra a Bizottság helyesen utalt – megkérdőjelezzék a Bíróság által megállapított kötelezettségszegést és azon kötelezettségeket, amelyek ezen ítéletből erednek az említett tagállamra nézve.
b)
A Bizottság kontra Írország ítélet rendelkező részének második pontjában foglaltak teljesítéséhez szükséges intézkedésekről
1) A 85/773 irányelvben előírt környezeti hatásvizsgálat céljáról
30.
A 85/337 irányelv előírja a tagállamok részére, hogy hozzanak meg minden olyan intézkedést, amely ahhoz szükséges, hogy az olyan projektek esetében, amelyek különösen jellegűknél, méretüknél vagy elhelyezkedésüknél fogva a környezetre várhatóan jelentős hatást gyakorolnak, az uniós szinten összehangolt alapelvek szerint lefolytatandó környezeti hatásvizsgálatot végezzenek. (
6
) E vizsgálat lényegében arra irányul, hogy összegyűjtsön minden ahhoz szükséges információt, hogy a tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai e projektek engedélyezési eljárása során meghatározzák azokat a környezeti tényezőket, amelyek sérülhetnek, és befolyásolhatják a vonatkozó építési engedélyekre vonatkozó határozat kiadását vagy annak megtagadását. (
7
)
31.
A 85/337 irányelv kétségtelenül a környezeti kár megelőzésére vonatkozó logikából indul ki, (
8
) amely szerint a valamely projekt előzetes környezeti hatásvizsgálatára irányuló kötelezettség azon szükségletre ad választ, hogy a hatáskörrel rendelkező hatóságoknak a környezeti hatásokat minden technikai tervezési és döntéshozatali folyamat lehető legkorábbi fázisában kell figyelembe venniük, „sokkal inkább a környezetszennyezés és károsítás eredendő elkerülése, semmint a hatásaikkal szembeni utólagos küzdelem” (
9
) érdekében. Mindazonáltal ezen irányelv szövegéből kitűnik, hogy a környezeti hatásvizsgálat emellett annak lehetővé tételére is irányul, hogy a tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai az engedély kiadása esetén ez utóbbit olyan feltételektől tegyék függővé, amelyek csökkentik a projekt megvalósulásának a környezetre gyakorolt kedvezőtlen hatásait, és még általánosabban, hogy olyan intézkedéseket hozzanak, amelyek biztosítják a létesítmény olyan használatát, amely a felelősségteljes környezetirányítás szempontjai alapján következik. (
10
)
32.
A Bíróság emellett több alkalommal megállapította, hogy a 85/337 irányelv hatálya „kiterjedt és célkitűzései széleskörűek”, (
11
) elismerve, hogy „egyszerűsítésnek” minősülne és az uniós jogalkotó által követett megközelítéssel ellentétes lenne, ha az irányelv szerinti „átfogó környezeti hatásvizsgálat” során „kizárólag maguknak a tervezett munkálatoknak a közvetlen hatásait vennék figyelembe anélkül, hogy számolnának azokkal a környezeti hatásokkal, amelyek várhatóan az e munkálatok által megvalósított létesítmények használatából és üzemeltetéséből adódhatnak”. (
12
)
33.
Ebből az következik, hogy – szemben azzal, amire, úgy tűnik, Írország utal – a 85/337 irányelv által előírt környezeti hatásvizsgálat nemcsak a szóban forgó projekt engedélyezésére vonatkozó határozat meghozatalának időpontjában fejti ki joghatásait, hanem azt követően is, az abból eredő létesítmény megvalósítása és használata során is, ekként pedig alapul szolgál a környezet kiaknázásához kapcsolódó környezeti kockázatok optimális kezeléséhez és az e kiaknázás által a vizsgálat során figyelembe vett különböző tényezőkre gyakorolt kedvezőtlen hatások féken tartásához.
34.
A 85/337 irányelv alapját képező megelőzés logikája nem szolgáltathat érveket arra, hogy kivonja magát az e kötelezettségszegés utólagos helyreállításához szükséges intézkedések elfogadása alól az a tagállam, amely nem teljesíti az annak biztosítására irányuló kötelezettségét, hogy a környezetre jelentős hatást gyakorló projektre vonatkozó engedély megadását környezeti hatásvizsgálat előzze meg.
2) A 85/337 irányelvnek megfelelő környezeti hatásvizsgálat lefolytatása elmulasztásának orvoslásához szükséges intézkedésekről
35.
A Bíróságnak már volt alkalma megállapítani, hogy még ha igaz is, hogy a 85/337 irányelv (ahogyan a jelenleg hatályos 2011/92 irányelv) nem tartalmaz az előzetes környezeti hatásvizsgálat elvégzésére irányuló kötelezettség megsértéséből eredő következményekre vonatkozó rendelkezéseket, az EUSZ 4. cikkben előírt jóhiszemű együttműködés elve alapján a tagállamok ugyanakkor kötelesek az e jogsértésből eredő jogellenes következményeket megszüntetni, és így az egyes tagállamok hatáskörrel rendelkező hatóságainak „feladata – hatáskörükön belül eljárva – minden ahhoz szükséges, általános vagy egyedi intézkedést megtenni, hogy a projekteket megvizsgálják annak megállapítása érdekében, hogy alkalmasak‑e jelentős környezeti hatás kifejtésére, és hogy igenlő válasz esetén környezeti hatásvizsgálatnak vessék alá azokat”. (
13
) Kiemelem továbbá, hogy e kötelezettséget a Bíróság olyan tényállás esetén is megerősítette, amelyben teljes mértékben megvalósult a projekt, amelynek tekintetében a környezeti hatásvizsgálat lefolytatását a 85/337 irányelv megsértésével elmulasztották, a vonatkozó létesítmény pedig már használatban volt. (
14
) A Bíróság emellett pontosította, hogy az előzetes környezeti hatásvizsgálat elvégzésére irányuló kötelezettség megsértéséből eredő jogsértő következmények megszüntetése érdekében hozott intézkedések különösen „a szóban forgó projektnek a 85/337 irányelv által előírthoz hasonló környezeti hatásvizsgálata elvégzésének céljából egy már kiadott engedély visszavonása vagy felfüggesztése”. (
15
) Amennyiben ezen intézkedések elfogadását a nemzeti jog írja elő, a tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságainak – a jóhiszemű együttműködés elve alapján, valamint tiszteletben tartva az egyenértékűség és a tényleges érvényesülés elvét – el kell fogadniuk azokat. (
16
)
36.
Ebből következik, hogy összhangban a 85/337 irányelvnek a jelen indítvány 31–33. pontjában említett célkitűzéseivel a környezetre várhatóan jelentős hatást gyakorló projekt előzetes környezeti hatásvizsgálat elvégzésére irányuló kötelezettség megsértése esetén a tagállamok kötelesek minden ahhoz szükséges intézkedést meghozni, hogy e vizsgálatra vagy korrekciós vizsgálatra az engedély megadását követően sor kerüljön, még akkor is, ha a projekt kivitelezés alatt áll, vagy már megvalósult. Amennyiben ez a nemzeti jog alapján lehetséges, a hatáskörrel rendelkező nemzeti hatóságok kötelesek a már kiadott engedély felfüggesztésére vagy megsemmisítésére annak érdekében, hogy lehetővé tegyék a szabályossá tételét vagy a fent említett irányelv előírásainak megfelelő új engedély kiadását.
37.
Az érintett tagállam annak biztosítására irányuló kötelezettsége, hogy utólagos környezeti hatásvizsgálat végezzenek el, még erőteljesebb egy, a jelen indítványban elemzetthez hasonló esetben, amikor a szóban forgó projekt – főként a léptéke miatt – különösen jelentős és állandó hatást gyakorolhat a környezetre, annak elvégzése már számos környezeti kárt okozott, és az irányelv megsértését a Bíróság kötelezettségszegési eljárásban megállapította.
38.
El kell tehát utasítani Írország azon érvét, miszerint a Bizottság kontra Írország ítélet rendelkező részének második pontjában foglaltak teljesítése érdekében Írország nem köteles sem a derrybrieni erőmű üzemeltetője már megszerzett engedélyeinek visszavonására, sem pedig arra, hogy ez utóbbit az utólagos környezeti hatásvizsgálat elvégzésére kötelezze (vagy lehetővé tegye annak elvégzését).
c)
Az Írország által felhozott érvekről
1) Az eljárási autonómia korlátjáról és a derrybrieni erőmű üzemeltetőjét megillető bizalomvédelemről
39.
A Bizottság által hivatkozott kötelezettségszegés vitatása céljából Írország először a tagállamok eljárási autonómiájának elvére hivatkozik, és a 2016. november 17‑iStadt Wiener Neustadt ítéletre (C‑348/15, EU:C:2016:882) utalva azzal érvel, hogy Írország nem köteles megkérdőjelezni a derrybrieni erőmű építésére kiadott, az ír jog alapján a Bíróság által a Bizottság kontra Írország ügyben hozott ítélet kihirdetését jó pár évvel megelőzően jogerőssé vált engedélyek érvényességét.
40.
E tekintetben emlékeztetek arra, hogy a Bíróság a 2004. január 7‑iWells ítéletben (C‑201/02, EU:C:2004:12, 65. pont) előzetes döntéshozatali eljárásban egy magánszemély által a nemzeti hatóságnak az előzetes környezeti hatásvizsgálat lefolytatása nélkül kiadott bányászati engedély visszavonását vagy módosítását elutasító határozatával szemben benyújtott kereset következtében felmerülő jogvita keretében (
17
) megállapította, hogy a hatáskörrel rendelkező nemzeti hatóságoknak a 85/337 irányelv megsértésével kiadott engedély visszavonására vagy felfüggesztésére irányuló kötelezettségét korlátozza a tagállamok eljárási autonómiájának elve. (
18
) Ezen elv alapján a vonatkozó uniós szabályozás hiányában az egyes tagállamok belső jogrendjének feladata, hogy meghatározza a jogalanyok uniós jogból eredő jogai védelmének biztosítását szolgáló keresetek eljárási szabályait, azzal, hogy e szabályok egyfelől nem lehetnek kedvezőtlenebbek, mint azok, amelyek a hasonló nemzeti keresetekre vonatkoznak (egyenértékűség elve), másfelől pedig nem tehetik gyakorlatilag lehetetlenné vagy rendkívül nehézzé az uniós jogrend által biztosított jogok gyakorlását (tényleges érvényesülés elve). (
19
)
41.
Az Írország által hivatkozott 2016. november 17‑iStadt Wiener Neustadt ítéletben (C‑348/15, EU:C:2016:882, 41. és 42. pont) a Bíróság megállapította, hogy az uniós joggal, amely nem szabályozza a 85/337 irányelv 2. cikkének (1) bekezdésében meghatározott környezeti hatásvizsgálat elvégzésére irányuló kötelezettségének megsértésével megadott engedéllyel szembeni keresetindítási határidőt, főszabály szerint, és feltéve, hogy az egyenértékűség elvét betartják, nem ellentétes az, ha a szóban forgó tagállam „a jogbiztonság érdekében olyan észszerű keresetindítási határidőt állapít meg, amely egyaránt védi a jogalanyt és az érintett közigazgatást”. (
20
)
42.
Írország állításával ellentétben úgy vélem, hogy Írország sem a tagállamok eljárási autonómiájának elvére, sem a derrybrieni erőmű építési munkáinak engedélyezésére vonatkozó határozatoknak a jogalanyok által az e határozatokkal szemben indított keresetek benyújtására előírt határidő lejártát követően bekövetkező jogerőre emelkedésére nem hivatkozhat érvényesen, annak érdekében, hogy kivonja magát a Bizottság kontra Írország ítélet rendelkező része második pontjában foglaltak teljes körű teljesítésének kötelezettsége alól.
43.
Annak teljesítéshez ugyanis a tagállam köteles volt elfogadni minden olyan szükséges általános és különös intézkedést, amely a 85/337 irányelvnek megfelelő környezeti hatásvizsgálat elvégzése elmulasztásának pótlására irányul, így különösen azokat az intézkedéseket, amelyek biztosítani tudják az utólagos környezeti hatásvizsgálat megvalósítását.
44.
Márpedig főszabályként a közigazgatási határozattal szembeni kereset benyújtására vonatkozó eljárási határidők lejárta nem zárja ki a közigazgatási hatóság arra vonatkozó hatáskörét, hogy saját hatáskörben beavatkozzon, és visszavonja a jogellenes határozatot, vagy felfüggessze annak végrehajtását, nem zárja ki továbbá olyan intézkedések meghozatalát, amelyek az építési engedély jogosultját arra kötelezik, hogy folytassa le a szabályossá tételre irányuló eljárást – vállalva esetlegesen a korábban fel nem merülő terheket is –, vagy hogy az ezen engedély alapján megépített létesítmények működtetését bizonyos feltételekhez vagy a közérdek védelmében megállapított szempontokhoz igazítsa. A jóhiszemű együttműködés elve alapján valamennyi tagállami hatóság köteles saját hatáskörében elfogadni ezeket az intézkedéseket, valamint a ráruházott hatásköröket gyakorolni, amennyiben az lehetővé teszi az uniós jog megsértésének orvoslását.
45.
Bár igaz, hogy a Bíróság által a tárgyaláson feltett kérdésre adott válaszában Írország képviselője pontosította, hogy az ír jog nem írja elő azt a lehetőséget, hogy a közigazgatási hatóság a derrybrieni erőmű megépítésére vonatkozóan kiadott, jogerőssé vált engedélyhez hasonló építési engedélyeket saját hatáskörben visszavonja közérdekre hivatkozva, és kiemelte, hogy ezen engedélyeket kizárólag a High Court (felsőbíróság) ítélete nyilváníthatja érvénytelenné, amely bíróság a keresetindítási határidő lejárta miatt már nem tud beavatkozni. Mindazonáltal véleményem szerint egy ilyen körülmény sem teszi lehetővé Írország azon álláspontjának igazolását, amely szerint Írország a jelen ügyben nem volt köteles egyedi határozatot hozni a Bíróság által megállapított kötelezettségszegés orvoslása érdekében.
46.
Kiemelem, hogy a jelenleg hatályos ír jog előír egy, a 85/337 irányelvben foglalt kötelezettségek megsértésével kiadott engedélyek szabályossá tételére irányuló eljárást, amelyet a jelen ügyben alkalmazni kell.
47.
A PDDA XA. része 2010‑es jogalkotási reformmal bevezetett 177B. szakasza (1) bekezdése és (2) bekezdésének b) pontja alapján amennyiben az „Európai Unió Bíróságának jogerős ítélete” megállapítja, hogy jogellenesen adtak ki egy olyan projektre vonatkozó engedélyt, amelynek tekintetében környezeti hatásvizsgálatot írnak elő, az illetékes tervező hatóság (planning authority) írásban értesíti a projekt üzemeltetőjét, és arra kötelezi ez utóbbit, hogy nyújtson be kérelmet a helyettesítő engedély megszerzése érdekében. Ugyanezen szakasz (2) bekezdésének c) pontja pontosítja, hogy az értesítés a kérelmen túl arra is kötelezi a projekt üzemeltetőjét, hogy nyújtson be korrekciós környezeti hatásvizsgálati nyilatkozatot (remedial environemental impact statement).
48.
Írország úgy értelmezi ezt a rendelkezést, hogy az nem alkalmazható a jelen ügybelihez hasonló körülmények között, amikor a kiadott építési engedély már jogerőssé vált. Ilyen korlátozás ugyanakkor nem következik a PDAA 177B. szakaszának szövegéből, és nem vezethető le e rendelkezés szó szerinti értelmezéséből sem. Az Írország által képviselt értelmezés ellen szól ugyanakkor az, hogy e rendelkezés (1) bekezdése nem tesz különbséget a szóban forgó engedély érvényességét vitató nemzeti eljáráshoz kapcsolódó előzetes döntéshozatal keretében a Bíróság által hozott ítélet és a kötelezettségszegési eljárás keretében hozott ítélet között, amelyre – a Bizottság kontra Írország ítélet esetéhez hasonlóan – az engedélyre vonatkozó közigazgatási határozattal szembeni keresetindítási határidő lejártát, vagy azt követően kerülhet sor, hogy az e határozattal szembeni nemzeti keresetet jogerősen elutasították.
49.
Kiemelem továbbá, hogy a Supreme Court (legfelsőbb bíróság, Írország) – egy olyan ügyben, amely többek között a PDAA 177B. szakaszának egy olyan kőfejtő tulajdonosára való alkalmazására vonatkozott, amelyet a 60‑as években kezdtek el kiaknázni egy olyan időszakban, amikor építési engedélyre még nem volt szükség – nemrégiben megállapította, hogy ez a szakasz azon projektek „kivételes kategóriájára” alkalmazandó, amelyek esetében a Bíróság úgy ítélte meg, hogy „a korábban megadott” és „egyébként érvényes engedélyt” a környezeti hatásvizsgálat elmulasztása miatt jogellenesen adtak ki, (
21
) az engedély jogerős jellegéből eredő korlátok említése nélkül. Szemben Írország álláspontjával tehát egyáltalán nem állapították meg, hogy az ír bíróságok megakadályoznának minden olyan kísérletet, amely arra irányul, hogy a derrybrieni erőmű üzemeltetőjét a PDAA 177B. szakaszában előírt eljárás megindítására kötelezze. (
22
)
50.
Végezetül emlékeztetek arra, hogy az Írország által jelenleg képviselt megszorító értelmezés csak 2012 októberében, a per előtti eljárás során merült fel. Ezt megelőzően az ír hatóságok folyamatosan azt jelezték a Bizottságnak mind a PDAA hatálybalépését megelőzően, mind azt követően, hogy a helyettesítési eljárás lefolytatására törekednek a Bizottság kontra Írország ítélet rendelkező része derrybrieni erőműre vonatkozó részének teljesítése érdekében. Galway megye, ahogyan azt Írország a tárgyaláson megerősítette, 2011. október 12‑én a PDAA 177B. szakaszának értelmében értesítést küldött a derrybrieni erőmű üzemeltetője részére, amelyet néhány nap múlva visszavont, de arra utalt, legalábbis kezdetben, hogy e tagállam álláspontjától eltérően kell e rendelkezést értelmezni.
51.
E körülmények között Írország nem hivatkozhat érvényesen arra, hogy az ír jog nem kínál eszközöket ahhoz, hogy a derrybrieni erőműre vonatkozóhoz hasonló engedélyeket ismét vizsgálatnak vessék alá. A PDAA 177B. szakasza által előírt eljárás ilyen eszközt képez. Az ír hatóságok kötelezettsége volt tehát alkalmazni azt a Bizottság kontra Írország ítélet rendelkező részének második pontjában foglaltak teljesítése érdekében.
52.
Véleményem szerint az ilyen végrehajtási eszköznek nem képezhetik akadályát az Írország által hivatkozott azon megfontolások, amelyek a derrybrieni erőmű üzemeltetőjét megillető bizalomvédelméhez kapcsolódnak.
53.
Először is, a PDAA által előírt helyettesítési eljárás lényegében arra irányul, hogy pontosan meghatározott körülmények között lehetővé tegye a 85/337 irányelv megsértésével kiadott engedélyek és az ezen engedélyekkel kapcsolatos projektek felülvizsgálatát, valamint azoknak az irányelvben – különösen a környezeti hatásvizsgálat megvalósításának szükségességét illetően – előírt kritériumoknak való megfelelését. Ezen eljárás tehát nem vezet szükségszerűen a felülvizsgálat tárgyát képező engedélyek visszavonásához, amelynek következtében az engedélyezett tevékenységeket meg kell szüntetni, hanem korlátozódhat a szabályossá tételük előírására azon kötelezettségen túl, hogy meg kell tenni az esetlegesen szükségesnek ítélt korrekciós intézkedéseket. (
23
)
54.
Másodszor, emlékeztetek arra, hogy a 2016. november 17‑iStadt Wiener Neustadt ítéletben (C‑348/15, EU:C:2016:882) a Bíróság megállapította, hogy „azok a projektek, amelyek engedélye a nemzeti jogszabályban meghatározott keresetindítási határidő lejárta miatt már nem képezheti közvetlen kereset tárgyát, a környezeti hatásvizsgálat kötelezettsége szempontjából” nem minősülhetnek„egész egyszerűen jogszerűen engedélyezettnek”, (
24
) aminek következtében – amennyiben rendelkezésre áll a nemzeti jogban olyan eszköz, amely lehetővé teszi annak biztosítását, hogy ezen vizsgálat megvalósuljon – az érintett tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai kötelesek azt alkalmazni. (
25
) Ebből az következik, hogy e projekt üzemeltetője nem hivatkozhat az előzetes környezetvédelmi hatásvizsgálat elvégzésére irányuló kötelezettségének megsértésével kiadott és a nemzeti bírósági jogorvoslat hatálya alá már nem tartozó engedélyek érvényességére vonatkozó jogos bizalom fennállására annak érdekében, hogy ne teljesítse az utólagos vizsgálat kötelezettségét, amelyet a nemzeti hatóságok a Bíróság kötelezettségszegést megállapító ítéletének teljesítéseként elfogadott határozatukban írtak elő vele szemben. Ez még inkább igaz a derrybrieni erőmű üzemeltetőjére, amely – ahogyan az kitűnik az iratanyagból, és ahogyan azt az ír kormány is megerősítette a tárgyaláson – az ír állam 95%‑os tulajdonában lévő Electricity Supply Board (ESB) 100%‑os tulajdonában lévő független leányvállalat. (
26
)
55.
A szóban forgó engedélyek kiadásának napja és a Bizottság kontra Írország ítélet meghozatalának napja közötti időszak nem tette lehetővé a korábbi érvelés megvitatását. Kiemelem ugyanakkor, hogy noha igaz az, hogy ezt az ítéletet 2008‑ban hozták, míg a derrybrieni erőműre vonatkozó utolsó engedély 2003‑ban vált jogerőssé, az engedély megadásának időpontjában már elkezdődött Írországgal szemben az EK 226. cikk értelmében vett kötelezettségszegési eljárás, amelyben – noha még közvetlenül nem tette az ügy tárgyává az ezen erőmű megépítésére vonatkozó projektet – felrótták a tagállamnak a 85/337 irányelvből eredő kötelezettségeinek következetes megsértését. Most az a kérdés merül fel, hogy meddig hivatkozhat egy közszolgáltató az ilyen körülmények között kiadott, az ezen irányelvvel összeegyeztethetetlen engedély érvényességére vonatkozó jogos bizalomra.
56.
Végezetül, még ha követjük is Írország álláspontját, amely szerint a PDAA 177B. szakaszában előírt kényszerítő eljárás nem alkalmazható a jelen ügyben, mivel a szóban forgó engedélyek már jogerősek, kiemelem, hogy ezen aktus 177C. szakasza lehetővé teszi a környezeti hatásvizsgálat nélkül engedélyezett projekt üzemeltetője részére, hogy kérje a helyettesítési eljárás vele szembeni alkalmazását. A PDAA tehát lehetővé tett az ír hatóságok részére egy, a hatósági intézkedésekhez képest alternatívnak minősülő eszközt is a derrybrieni erőmű építési projektjével kapcsolatos környezeti hatásvizsgálat pótlására, (
27
) amelyet – figyelemmel az ezen erőmű üzemeltetője felett az állam által gyakorolt ellenőrzésre – e hatóságok különösebb nehézség nélkül igénybe vehettek volna.
2) A felhozott jogi kérdések összetett jellegéről és a Bizottság együttműködésének hiányáról
57.
Írország álláspontjával szemben én úgy vélem, hogy a Bizottság kontra Írország ítélet rendelkező részének második pontjában foglaltak teljesítése nem idéz elő különösebb nehézséget a kötelezettségszegés hatásainak megszüntetése érdekében elfogadandó intézkedések meghatározása tekintetében, és hogy nem merülnek fel olyan összetett jogi kérdések, amelyek igazolhatnák, hogy több mint tíz évig elhúzzák ezt a jelentős patthelyzetet.
58.
Az iratanyagból kitűnik, hogy már a Bizottság és az ír hatóságok közötti első levélváltásoktól kezdve és a pert megelőző teljes eljárás során mindkét fél az utólagos környezeti hatásvizsgálat elvégzését határozta meg a megelőző vizsgálat pótlására alkalmas egyedüli eszközként. A Bizottság és Írország a pert megelőző eljárás végső szakaszában megvitatták e vizsgálat elvégzésének részletes szabályait, de az iratanyagból nem tűnik ki, hogy figyelembe vettek volna alternatív végrehajtási intézkedéseket.
59.
Csak 2012 végén, vagyis négy évvel a Bíróságnak a Bizottság kontra Írország ügyben hozott ítéletét követően hozták fel az ír hatóságok – amelyek addig folyamatosan arról biztosították a Bizottságot, hogy a derrybrieni erőmű üzemeltetőjére alkalmazzák a helyettesítési eljárást – a jogbiztonsághoz és az ezen üzemeltetőt megillető bizalomvédelemhez kapcsolódó problémákat, és egyúttal alternatív megoldást, vagyis „nem szabályos” környezeti hatásvizsgálatot javasoltak a Bizottságnak. Mindazonáltal e megoldás megvalósulását is a lényegi előrehaladás hiánya jellemezte, amely – Írország megállapításai ellenére – nem a Bizottság együttműködésnek hiányára vezethető vissza.
60.
E tagállam állításával szemben úgy vélem ugyanis, hogy nem róható fel a Bizottságnak a jelen indítvány 15. pontjában említett elvi dokumentum 2016. december 22‑i és 2017. október 2‑i megküldése között eltelt idő. Először is ugyanis, ahogyan azt Írország is elismeri, az e dokumentum első megküldését kísérő levél nem utal arra, hogy az ír hatóságok a Bizottság formális egyetértésére vártak a következő szakasz megkezdése előtt. Másodszor, e dokumentum 2016. decemberben megküldött változatát nem írta alá a derrybrieni erőmű tulajdonosa, amely körülmény alapján kétségbe lehetett vonni ezen utóbbi kötelezettségvállalásának komolyságát. Végezetül anélkül, hogy Írország ezt cáfolná, a Bizottság úgy véli, hogy a 2016. decemberben megküldött dokumentum tartalma lényegében megegyezik az előző dokumentum tartalmával, amely kapcsán számos észrevételt tett, amelyeket az ír hatóságok nem vettek figyelembe.
61.
Még általánosabban, véleményem szerint, a Bizottság a pert megelőző eljárás egésze során bizonyította, hogy rendelkezésre állt, és kész volt akár rendkívüli együttműködésre is, különösen a helyettesítési eljárásnak a derrybrieni erőmű üzemeltetőjére való alkalmazása tekintetében az ír hatóságok által képviselt álláspont drasztikus változása fényében, amelyre a Bizottság kontra Írország ítélet meghozatalától számított több mint négy év múlva került sor.
62.
A fenti tényezőkre tekintettel úgy vélem, hogy a pert megelőző eljárás lassúsága és sikertelensége még csak részben sem a felmerült jogi kérdések összetettségére, a Bizottságnak a Bizottság kontra Írország ítélet teljesítésének biztosításához szükséges intézkedések megállapítására vonatkozó bizonytalanságára vagy ezen intézmény együttműködésének hiányára vezethetők vissza.
d)
A vitatott kötelezettségszegés fennállására vonatkozó következtetések
63.
A Bizottság kontra Írország ítélet meghozatalát követő több mint tíz év elteltével nemcsak, hogy nem került sor a derrybrieni erőmű építési munkálatainak és a kapcsolódó tevékenységeknek a 85/337 irányelv előírásainak megfelelő környezeti hatásvizsgálatára – annak ellenére, hogy Írország sosem vitatta e vizsgálat elvégzésének lehetőségét –, de nem is fogadtak el semmilyen konkrét intézkedést egy ilyen vizsgálat lefolytatásához. Sőt, miután Írország ellenkérelmében kijelentette, hogy éppen akkor szerzi meg ezen erőmű üzemeltetőjétől a nem szabályos utólagos hatásvizsgálat megvalósítását, a jelen ügyben tartott tárgyalást megelőzően, mint egy libajátékban arról nyilatkozott, hogy „visszatér az eredeti mezőbe”, és arról tájékoztatta a Bizottságot, hogy ismét változott a véleménye a helyettesítési eljárás igénybevételének lehetőségét illetően. E körülmények között és a fenti megfontolások összességére tekintettel véleményem szerint csak arra a következtetésre lehet jutni, hogy Írország vitatott kötelezettségszegése fennáll, és el kell utasítani az ez utóbbi által felhozott igazolásokat.
B. A pénzügyi szankciókról
64.
Keresetében a Bizottság az EUMSZ 260. cikk (2) bekezdése értelmében és az EK‑Szerződés 228. cikkének végrehajtásáról szóló, 2005. december 13‑i közlemény (a továbbiakban: 2005. évi közlemény) (
28
) alapján azt javasolja a Bíróságnak, hogy a Bizottság kontra Írország ítélet teljesítése elmulasztásának szankciójaként kényszerítő bírság és átalányösszeg megfizetésére kötelezze Írországot.
65.
Ellenkérelmében Írország arra hivatkozik, hogy semmilyen szankciót nem kell vele szemben kiszabni, mivel a 2017. július 26‑iComune di Corridonia és társai ítélet (C‑196/16 és C‑197/16, EU:C:2017:589) és a 2018. február 28‑iComune di Castelbellino ítélet (C‑117/17, EU:C:2018:129), amelyekre a Bizottság támaszkodik, a korábbi ítélkezési gyakorlattal szembeni szakítást jeleztek. Ezen érvet véleményem szerint a jelen indítvány 26–38. pontjában kifejtett megfontolások fényében el kell utasítani.
66.
A kényszerítő bírságrólA jelen indítvány 63. pontjában megállapítottaknak megfelelően, Írország – legalábbis a Bíróság előtti tárgyalás időpontjáig – nem teljesítette a Bizottság kontra Írország ítélet második pontjában foglaltakat. Abban az esetben tehát, ha e jogsértés a jelen kereset tárgyában hozott ítélet kihirdetésének időpontjában is fennáll, (
29
) az EUMSZ 260. cikk (2) bekezdése szerinti kényszerítő bírság kiszabását indokoltnak kell tekinteni. (
30
)
67.
Ami e szankció mértékét illeti, a Bíróság feladata annak megállapítása oly módon, hogy az megfeleljen a körülményeknek, arányos legyen a megállapított kötelezettségszegéssel, valamint az érintett tagállam fizetőképességével. (
31
) A Bíróság mérlegelése keretében figyelembe veendő alapvető szempontok a következők: a jogsértés időtartama, a jogsértés súlya és a szóban forgó tagállam fizetőképessége. E szempontok alkalmazásához a Bíróságnak figyelembe kell vennie különösen az ítéletben foglaltak teljesítése elmaradásának a magán‑ és közérdekeket érintő következményeit, továbbá azt, hogy a szóban forgó tagállamot milyen sürgősen kell a kötelezettségei teljesítésére szorítani. (
32
)
68.
A Bizottság olyan napi átalányösszeg alkalmazását javasolja, amelynek alapja 700 euró, amelyet a súlyossági együtthatóval, valamint a mulasztás időtartamát és a visszatartó erőt tükröző együtthatóval kell megszorozni, és amelynek összege – a jelen ügyben hozott ítélet kihirdetésének napjától a Bizottság kontra Írország ítéletben foglaltak maradéktalan teljesítéséig – napi 12264 euró.
69.
Ami a súlyosságot illeti, a Bizottság először is figyelembe vette a megsértett uniós szabályok fontosságát, és azt a környezetet, ahol a jogsértésre sor került, másodszor e jogsértés következményeit és a 85/337 irányelv Írország általi megsértésének ismétlődő jellegét, (
33
) harmadszor a tagállam együttműködésének különösen hosszú időszakon keresztül fennálló hiányát. E tényezők fényében, és azon körülményre tekintettel, hogy a Bizottság kontra Írország ítéletben foglaltak teljesítésének elmulasztása csak ezen ítélet egy részére vonatkozik, a Bizottság 2‑es súlyossági együttható alkalmazását javasolja a 2005. évi közleményben szereplő 1‑től 20‑ig terjedő skálán.
70.
A Bizottság által a szóban forgó kötelezettségszegés súlyosságának értékelésénél figyelembe vett tényezők összessége – véleményem szerint – helytálló. Ezzel szemben figyelmen kívül kell hagyni az Írország által felhozott azon érveket, amelyek szerint e célból figyelembe kell venni az általa annak érdekében tett erőfeszítéseket, hogy megfeleljen a Bizottság elvárásainak, valamint a Bizottság együttműködésének hiányát. E tekintetben a jelen indítvány fenti 58–62. pontjára utalok.
71.
Írország vitatja emellett, hogy a Bíróság által a Bizottság kontra Írország ítélet rendelkező részének második pontjában vitatott jogsértés képezi a 2003‑as földcsuszamlást követő környezeti károk alapját, és hogy e tényezőt következésképpen nem lehet figyelembe venni a kötelezettségszegés súlyosságának értékelésénél. E tekintetben kiemelem, hogy a Bizottság kontra Írország ítéletből kitűnik, hogy ez a tagállam nem vitatta, hogy e földcsuszamlást a derrybrieni erőmű építési munkálatainak végrehajtása idézte elő (lásd 93. pont). Ebben az összefüggésben nem kizárt, hogy egy előzetes környezeti hatásvizsgálat – kiemelve az e munkákhoz kapcsolódó kockázatokat vagy javasolva különös megelőző intézkedések elfogadását – lehetővé tette volna az ebből eredő károk elkerülését. A 2003‑as földcsuszamlás következményeit tehát figyelembe kell venni az Írország által elkövetett kötelezettségszegés súlyosságának értékelésénél, jóllehet az értékelésben képviselt súlya nem lehet túlbecsült.
72.
Ami az időtartamot illeti, a Bizottság a 2005. évi közleményben szereplő legmagasabb, 3‑as szorzót alkalmazta, figyelemmel a Bizottság kontra Írország ítélet meghozatalának napja és 2018. január 25., a jelen kereset benyújtásának napja között eltelt 114 hónapos időszakra. Noha az EUMSZ 260. cikk (1) bekezdése nem határozza meg azt a határidőt, ameddig az ítéletben foglaltakat teljesíteni kell, a Bíróság állandó ítélkezési gyakorlata szerint az uniós jog azonnali és egységes alkalmazásához fűződő érdek megköveteli, hogy a teljesítés azonnal elkezdődjön, és a lehető legrövidebb idő alatt megtörténjen. (
34
) A jelen ügyben az Írországnak felrótt kötelezettségszegés több mint tíz éve folytatódik anélkül, hogy sor került volna lényegi előrelépésre a derrybrieni erőmű építése és a kapcsolódó munkák környezeti hatásvizsgálatának lefolytatása érdekében. Ezen időtartam kétségkívül túlzott. Még ha el is ismerjük, hogy a Bizottság kontra Írország ítélet rendelkező részének második pontjában foglaltak teljesítése megköveteli a helyettesítési eljárás létrehozását, ahogyan azt a tagállam állítja, a kötelezettségszegés több mint hét éve, vagyis így is jelentős ideje tart.
73.
A Bizottság végül a visszatartó erőnek a 2005. évi közleményben Írország tekintetében megállapított együtthatója értékét alkalmazta 2,92 mértékben, amit Írország nem vitatott.
74.
A fenti megfontolások alapján azt javaslom, hogy a Bíróság napi 10000 euró összegű kényszerítő bírságot alkalmazzon.
1.
Az átalányösszegről
75.
Összhangban a 2005. évi közleménnyel, a Bizottság azt javasolja a Bíróságnak, hogy átalányösszeg címén 230 euró alapösszeget alkalmazzon, megszorozva a súlyossági együtthatóval és a visszatartó erőre vonatkozó „n” együtthatóval, vagyis napi 1343,20 euró összeget, a 2008. július 3. és a Bizottság kontra Írország ítéletben foglaltak teljesítésének napja vagy teljesítés hiányában a jelen ügyben hozott ítélet kihirdetésének napja között, összesen legalább 1685000 euró összegben. (
35
) A jelen indítvány 71. pontjában kifejtett megfontolások alapján azt javasolom a Bíróságnak, hogy ezt az összeget csökkentse 1000 euróra.
IV. Végkövetkeztetés
76.
Az előbbiekben kifejtettek alapján azt indítványozom, hogy a Bíróság a következőképpen határozzon:
–
Írország, mivel nem hozott meg a 2008. július 3‑iBizottság kontra Írország ítéletben (C‑215/06, EU:C:2009:3807) foglaltak teljesítéséhez szükséges minden intézkedést, nem teljesítette az EUMSZ 260. cikk (1) bekezdéséből eredő kötelezettségeit.
–
Amennyiben a kötelezettségszegés a jelen ügyben hozott ítélet kihirdetésének napján fennáll, a Bíróság kötelezi Írországot arra, hogy – a jelen ügyben hozott ítélet kihirdetésének napjától a 2008. július 3‑iBizottság kontra Írország ítéletben (C‑215/06, EU:C:2008:3807) foglaltak maradéktalan teljesítéséig – a 2009. július 3‑iBizottság kontra Írország ítéletben (C‑215/06, EU:C:2009:3807) foglaltaknak való megfeleléshez szükséges intézkedések végrehajtásával kapcsolatos késedelem minden egyes napjára fizessen 10000 euró összegű kényszerítő bírságot a Bizottság részére „Az Európai Unió saját forrásai” számlára.
–
A Bíróság kötelezi Írországot, hogy a 2008. július 3‑iBizottság kontra Írország ítélet (C‑215/06, EU:C:2008:3807) kihirdetésének napjától az ezen ítéletben foglaltak teljesítéséig, vagy – teljesítés hiányában – a jelen a jelen ügyben hozott ítélet kihirdetésének napjáig fizessen napi 1000 euró összegű átalányösszeget a Bizottság részére „Az Európai Unió saját forrásai” számlára.
–
A Bíróság Írországot kötelezi a költségek viselésére.
(
1
)	Eredeti nyelv: olasz.
(
2
)	Az egyes köz‑ és magánprojektek környezetre gyakorolt hatásainak vizsgálatáról szóló, 1985. június 27‑i 85/337/EGK tanácsi irányelv (HL 1985. L 175., 40. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 1. kötet, 248. o.). 2012. február 16‑tól e rendelet helyébe lépett az egyes köz‑ és magánprojektek környezetre gyakorolt hatásainak vizsgálatáról szóló, 2011. december 13‑i 2011/92/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (kodifikált szöveg) (HL 2012. L 26., 1. o.).
(
3
)	Az egyes köz‑ és magánprojektek környezetre gyakorolt hatásainak vizsgálatáról szóló 85/337/EGK irányelv módosításáról szóló, 1997. március 3‑i 97/11/EK tanácsi irányelv (HL 1997. L 73., 5. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 3. kötet, 151. o.).
(
4
)	Lásd: a Planning and Development Act 200050. szakasza. Írország megjegyzi, hogy van lehetőség e határidők meghosszabbítására, de a jelen ügyben nem alkalmazható feltételek mellett.
(
5
)	A kétféle jellegű kötelezettségszegés önállósága értelmében lásd: 2007. július 5‑iBizottság kontra Olaszország ítélet (C‑255/05, EU:C:2007:406, 50. és 51. pont). Még általánosabban: kiemelem, hogy a Bíróságnak már számos alkalma volt a 85/773 irányelv rendelkezéseinek megsértéséből eredő kötelezettségszegések megállapítására különböző projektek esetében, mind önállóan, mind a „módszeres” kötelezettségszegés megállapításával együtt, ebben az értelemben lásd például: 2004. június 10‑iBizottság kontra Olaszország ítélet (C‑87/02, EU:C:2004:363); 2005. június 2‑iBizottság kontra Olaszország ítélet (C‑83/03, EU:C:2005:339); 2006. március 16‑iBizottság kontra Spanyolország ítélet (C‑332/04, EU:C:2006:180); 2006. november 23‑iBizottság kontra Olaszország ítélet (C‑486/04, EU:C:2006:732); 2007. július 5‑iBizottság kontra Olaszország ítélet (C‑255/05, EU:C:2007:406); 2011. november 24‑iBizottság kontra Spanyolország ítélet (C‑560/08, EU:C:2011:768); Bizottság kontra Spanyolország ítélet (C‑404/09); 2016. január 14‑iBizottság kontra Bulgária (C‑141/14, EU:C:2016:8, a 2011/92 irányelv tekintetében).
(
6
)	Lásd a 97/11 irányelvvel módosított 85/337 irányelv 2. cikkének (1) bekezdését, valamint első, negyedik és hatodik preambulumbekezdését; lásd még: 2008. február 28‑iAbraham és társai ítélet (C‑2/07, EU:C:2008:133, 42. pont).
(
7
)	Lásd a 85/337 irányelv hatodik preambulumbekezdését, amely alapján „a környezetre várhatóan jelentős hatást gyakorló köz‑ és magánprojektek engedélyezése kizárólag a várhatóan jelentős környezeti hatásoknak a projektet megelőző értékelése után történhet meg”.
(
8
)	Lásd különösen a 85/337 irányelv első preambulumbekezdését.
(
9
)	A Bizottság kontra Írország ítélet 58. pontja. Lásd még: 2017. július 26‑iComune di Corridonia és társai ítélet (C‑196/16 és C‑197/16, EU:C:2012:589, 33. pont).
(
10
)	Lásd különösen a 97/11 irányelvvel módosított 85/337 irányelv 5. cikke (3) bekezdésének második francia bekezdését, amely megköveteli, hogy a projekt üzmeltetője adja meg többek között a projekthez kapcsolódó „jelentős kedvezőtlen hatások elkerülésére, csökkentésére és – lehetőség szerint – ellensúlyozására” tervezett intézkedések leírását, valamint a 2003/35 irányelv által módosított 9. cikk (1) bekezdését, amely előírja, hogy a hatáskörrel rendelkező hatóságok a nyilvánosság részére rendelkezésre bocsátják az engedély megadására vagy elutasítására vonatkozó határozathoz „kapcsolódó bármilyen feltételt” (első francia bekezdés), valamint „szükség esetén a jelentős kedvezőtlen hatások elkerülése, csökkentése és, lehetőség szerint, ellensúlyozása céljából hozott főbb intézkedések leírását” (harmadik francia bekezdés).
(
11
)	Lásd ebben az értelemben: 1996. október 24‑iKraaijeveld és társai ítélet (C‑72/95_.ECLI:EU:C:1996:404, 31. pont); 1999. szeptember 16‑iWWF és társai ítélet (C‑435/97, ECLI:EU:C:1999:418, 40. pont).
(
12
)	Lásd: 2008. február 28‑iAbraham és társai ítélet (C‑2/07, EU:C:2010:133, 43. pont).
(
13
)	Lásd: 2004. január 7‑iWells ítélet (C‑201/02, EU:C:2004:12, 64. és 65. pont), amelyre a Bizottság kontra Írország ítélet 59. pontjában hivatkozott. Lásd továbbá: 2017. július 26‑iComune di Corridonia és társai ítélet (C‑196/16 és C‑197/16, EU:C:2017:589, 35. pont), és analógia útján a bizonyos tervek és programok környezetre gyakorolt hatásainak vizsgálatáról szóló, 2001. június 27‑i 2001/42/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2001. L 197., 30. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 6. kötet, 157. o.) tekintetében: 2012. február 28‑iInter‑Environnement Wallonie és Terre wallonne ítélet (C‑41/11, EU:C:2012:103, 42., 43. és 46. pont).
(
14
)	Lásd: 2004. január 7‑iWells ítélet (C‑201/02, EU:C:2004:12) és 2017. július 26‑iComune di Corridonia és társai ítélet (C‑196/16 és C‑197/16, EU:C:2017:589), amelyekben a kérdés kifejezetten a létesítményre vonatkozó projekt környezeti hatásvizsgálatának elmulasztása esetén az annak megvalósulását követően elfogadandó intézkedésekre vonatkozik (lásd az ítélet 27. pontjában foglalt előzetes döntéshozatal iránti kérelem megfogalmazását). Ezen ítélet 41. pontjában a Bíróság emellett megállapította, hogy „valamely létesítmény kialakítását és üzembe helyezését követően elvégzett vizsgálat nem korlátozódhat az e létesítmény környezetre gyakorolt jövőbeli hatásaira, hanem annak a létesítmény kialakítása óta jelentkezett környezeti hatásokat is figyelembe kell vennie”. Lásd még: 2018. február 28‑iComune di Castelbellino (C‑117/17, EU:C:2018:129, 30. pont).
(
15
)	Lásd: 2004. január 7‑iWells ítélet (C‑201/02, EU:C:1990:12, 65. pont); 2017. július 26‑iComune di Corridonia és társai ítélet (C‑196/16 és C‑197/16, EU:C:2007:589, 35. pont).
(
16
)	Lásd: 2004. január 7‑iWells ítélet (C‑201/02, EU:C:1994:12, 69. pont). Lásd analógia útján még: 2012. február 28‑iInter‑Environnement Wallonie és Terre wallonne ítélet (C‑41/11, EU:C:2012:103, 45. és 46. pont).
(
17
)	A szóban forgó engedélyt 1947‑ben adták ki.
(
18
)	Lásd: 2004. január 7‑iWells ítélet (C‑201/02, EU:C:1994:12, 65. pont).
(
19
)	Lásd többek között: 2016. november 17‑iStadt Wiener Neustadt ítélet (C‑348/15, EU:C:2016:882, 40. pont), és legújabban: 2019. március 5‑iEesti Pagar ítélet (C‑349/17, EU:C:2019:172, 137. pont, a jogellenes támogatások visszatérítési módjára vonatkozóan).
(
20
)	Lásd: 2016. november 17‑iStadt Wiener Neustadt ítélet (C‑348/15, EU:C:2016:882, 41. és 42. pont). Az ügyben az osztrák jog által előírt hároméves keresetindítási határidőről van szó.
(
21
)	Az An Taise‑ The National Trust for Ireland kontra McTigue Quarries Ltd & ors. ügyben 2018. november 7‑én hozott ítélet 31. és 74. pontja. Ebben az ítéletben az ír legfelsőbb bíróság különösen a 177B. szakasz eredetére helyezi a hangsúlyt, kiemelve, hogy azt a Bizottság kontra Írország ítélet teljesítése érdekében vezették be (lásd a 31. pontot).
(
22
)	Az ír hatóságok Bizottság részére írt, 2012. december 21‑i levele.
(
23
)	Lásd a PDAA 177K. szakaszának 1. bekezdését.
(
24
)	2016. november 17‑iStadt Wiener Neustadt ítélet (C‑348/15, EU:C:2009:882, 43. pont).
(
25
)	Lásd ebben az értelemben azon esetet illetően, amikor a projekthez kapcsolódó fizikai munkálatok és beavatkozások szükségessé teszik a későbbi engedélyezést: 2016. november 17‑iStadt Wiener Neustadt ítélet (C‑348/15, EU:C:2009:882, 44. pont); 2011. március 17‑iBrussels Hoofdstedelijk Gewest és társai ítélet (C‑275/09, EU:C:2011:154, 37. pont).
(
26
)	E tekintetben lásd: 2007. június 14‑i Medipac – Kazantzidis ítélet (C‑6/05, EU:C:2007:337, 43. pont).
(
27
)	A PDAA 177D. szakasza (7) bekezdésének b) pontja előírja, hogy abban az esetben, ha az ezen aktus 177C. szakasza értelmében benyújtott, a helyettesítési eljárás alkalmazása iránti kérelemnek helyt adnak, a helyettesítő engedély iránti kérelmet korrekciós környezeti hatásvizsgálatnak kell kísérnie.
(
28
)	SEC(2005) 1658. számú dokumentum. A 2005. évi közleményben megjelölt összegeket a 2017. december 15‑i közlemény [C(2017)8720] (a továbbiakban: 2017. évi közlemény) tette naprakésszé.
(
29
)	2016. június 22‑iBizottság kontra Portugália ítélet (C‑557/14, EU:C:2004:471, 66. pont).
(
30
)	Lásd többek között: Bizottság kontra Olaszország ítélet (C‑196/13, EU:C:2014:2407, 87. pont); Bizottság kontra Görögország ítélet (C‑167/14, EU:C:2015:684, 47. pont).
(
31
)	Lásd többek között: Bizottság kontra Olaszország ítélet (C‑196/13, EU:C:2014:2407, 95. pont); Bizottság kontra Görögország ítélet (C‑167/14, EU:C:2015:684, 52. pont).
(
32
)	Lásd többek között: Bizottság kontra Belgium ítélet (C‑533/11, EU:C:2013:659, 69. pont); Bizottság kontra Olaszország ítélet (C‑196/13, EU:C:2014:2407, 97. pont); Bizottság kontra Görögország ítélet (C‑167/14, EU:C:2015:684, 54. pont).
(
33
)	A Bizottság a C‑392/96., a C‑427/07., a C‑50/09. és a C‑66/06. sz. ügyre utal.
(
34
)	Lásd különösen: Bizottság kontra Portugália ítélet (C‑76/13, EU:C:2014:2029, 57. pont).
(
35
)	A 2017. évi közleményben Írországra vonatkozóan megállapított legalacsonyabb összegről van szó.