Privremena verzija
MIŠLJENJE NEZAVISNE ODVJETNICE
TAMARE ĆAPETA
od 30. travnja 2026.(1)
Predmet C-906/24 [Sirto](i)
A,
B,
C,
D,
E,
F,
G
uz sudjelovanje:
Maahanmuuttovirasto
(zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Korkein hallinto-oikeus (Vrhovni upravni sud, Finska))
„Zahtjev za prethodnu odluku – Građanstvo Unije – Pravo slobodno se kretati i boraviti na državnom području država članica – Poštovanje privatnog i obiteljskog života – Protjerivanje građanina Unije zbog razloga javnog poretka ili javne sigurnosti – Posljedice za izvedeno pravo na boravak djece koja pohađaju školu i dječji vrtić u državi članici domaćinu kao i bračnog druga koji nad njima ima
faktično skrbništvo”
I.      Uvod
1.        Na temelju Direktive o građanstvu(2), članovi obitelji mobilnog radnika u Uniji imaju izvedeno pravo na boravak u državi članici domaćinu koje se temelji na pravu na boravak tog radnika.
2.        Međutim, što se događa ako je taj radnik protjeran iz države članice domaćina zbog razloga javnog poretka ili javne sigurnosti? Mogu li članovi njegove obitelji ostati u toj državi, osobito ako su neki od njih djeca koja se ondje školuju? Osim toga, u slučaju da ta djeca imaju samostalno pravo na boravak, kako njihova odluka da ostanu u državi članici domaćinu kako bi završila svoje školovanje utječe na odluku o protjerivanju njihova roditelja?
3.        To su, ukratko, pitanja koja su se postavila pred Korkein hallinto-oikeusom (Vrhovni upravni sud, Finska), sudom koji je uputio zahtjev u ovom predmetu, koji od Suda traži smjernice o pravilnom tumačenju Direktive o građanstvu i Uredbe o radnicima(3).
II.    Činjenice u glavnom postupku, prethodna pitanja i postupak pred Sudom
4.        A, rumunjski državljanin, doselio se u Finsku, gdje je bio zaposlen i ostvarivao dohodak barem od 2017. do 2019. Njegovo pravo na boravak u toj državi članici registrirano je 1. ožujka 2018. u svrhu obavljanja rada. Od 2020. do 2021. nije imao dohodak od nesamostalnog rada, a
prema registru dohodaka zadnju plaću primio je u rujnu 2023.
5.        A je u braku s B, moldavskom državljankom, s kojom ima petero djece (C, D, E, F i G).
6.        B je u Finsku ušla 15. srpnja 2018. Dana 24. svibnja 2019. B je zajedno sa svojom djecom C, D i E dobila boravišnu iskaznicu za članove obitelji građanina Unije za razdoblje od 24. svibnja 2019. do 24. svibnja 2024.
7.        C, D i E – rođeni 2011., 2013. i 2015. – moldavski su državljani i pohađaju školu u Finskoj.
8.        F je rođen 2019. te je rumunjski državljanin. Za njega je zatražena registracija prava na boravak kao građanina Unije 10. svibnja 2021. G je rođen 2022. te je moldavski državljanin. F i G pohađaju dječji vrtić.
9.        Između 2019. i 2022. A je osuđen u Finskoj na uvjetnu kaznu zatvora u trajanju od sedam mjeseci zbog teške krađe i na uvjetnu kaznu zatvora u trajanju od tri mjeseca zbog krađe te mu je izrečeno nekoliko novčanih kazni zbog krađe i pokušaja krađe u dvama slučajevima, prikrivanja iz nehaja, ugrožavanja sigurnosti u cestovnom prometu i posjedovanja predmeta ili tvari prikladne za nanošenje štete drugima. Sumnjiči ga se i za krađu 2020., pokušaj krađe 2022. i nezakonitu prijetnju 2022.
10.      Maahanmuuttovirasto (finski ured za imigraciju) naložio je 22. studenoga 2022. protjerivanje osobe A u Rumunjsku i zabranio mu ulazak u Finsku tijekom tri godine. U skladu s tom odlukom protjerivanje se temeljilo na razlozima javnog poretka i javne sigurnosti, zbog prirode i ponavljanja
kaznenih djela koja je počinio, a koja su navedena u prethodnoj točki.
11.      Odlukom od 24. studenoga 2022. finski ured za imigraciju naložio je protjerivanje osobe B te njezine djece C, D, E i G u njihovu zemlju podrijetla, Moldovu, jer njihov sponzor A više nije ispunjavao uvjete za pravo na boravak. Finski ured za imigraciju istog je dana i zbog sličnih razloga priopćio da neće registrirati pravo na boravak
djeteta F te je istodobno naložio njegovo protjerivanje u njegovu zemlju podrijetla, Rumunjsku.
12.      Odlukama od 29. rujna 2023. Helsingin hallinto-oikeus (Upravni sud u Helsinkiju, Finska) odbio je pravne lijekove koje su osobe A, B i njihova djeca podnijeli protiv odluka finskog ureda za imigraciju.
13.      Žalitelji iz glavnog postupka su
potom pred sudom koji je uputio zahtjev zatražili da se dopusti žalba protiv odluka tog suda te su zahtijevali poništenje odnosno ukidanje odluka ureda za imigraciju i Helsingin hallinto-oikeusa (Upravni sud u Helsinkiju, Helsinki)
te vraćanje predmetâ tom uredu na preispitivanje. Žalitelji su usto od Korkein hallinto-oikeusa (Vrhovni upravni sud) zatražili zabranu izvršenja odluka o
protjerivanju.
14.      Rješenjima o privremenoj pravnoj zaštiti od 21. veljače 2024. taj je sud zabranio izvršenje odluka o protjerivanju do donošenja odluke o zahtjevu za dopuštenje žalbe ili odluke o žalbi.
15.      Korkein hallinto-oikeus (Vrhovni upravni sud) najprije smatra da su ocjene finskog ureda za imigraciju i Helsingin hallinto-oikeusa (Upravni sud u Helsinkiju) u skladu s nacionalnim pravom jer se njima zaključuje da osoba A predstavlja prijetnju za javni poredak i javnu sigurnost zbog težine i ponavljanja kaznenih djela koja je počinila. Sud koji je uputio zahtjev također je smatrao da je razumno pretpostaviti da u sveobuhvatnoj ocjeni nisu utvrđene okolnosti koje u ovom predmetu imaju prednost pred razlozima za protjerivanje. Međutim, isti sud smatra da će možda biti potrebna ponovna ocjena razlogâ za protjerivanje osobe A, osobito s obzirom na njegovu obiteljsku situaciju, ako Sud presudi da njegova supruga i djeca imaju samostalno pravo na boravak u Finskoj, čak i ako je on protjeran.
16.      Sud koji je uputio zahtjev najprije se pita treba li članak 12. stavak 3. Direktive o građanstvu i/ili članak 10. Uredbe o radnicima tumačiti na način da se njima djeci, koja ili pohađaju osnovnu školu ili idu u dječji vrtić u Finskoj, i njihovoj majci, koja je njihov skrbnik, dopušta da zadrže svoje pravo na boravak u Finskoj. Usto, taj sud želi doznati utječe li i u kojoj mjeri na eventualno samostalno pravo na boravak djece činjenica da je njihovu ocu, na temelju čijeg statusa mobilnog radnika su izvorno izvedena njihova prava na boravak, naloženo da napusti državu članicu domaćina zbog toga što predstavlja prijetnju za javni poredak i javnu sigurnost.
17.      U slučaju da članovi obitelji osobe A zadržavaju
svoje pravo na boravak, postavlja se i pitanje može li to dovesti do potrebe za preispitivanjem odluke o protjerivanju. Sud koji je uputio zahtjev smatra da je za potonje pitanje potrebno tumačenje članka 28. stavka 1. Direktive o građanstvu u vezi s člankom 7. i člankom 24. stavcima 2. i 3. Povelje Europske unije o temeljnim pravima (u daljnjem tekstu: Povelja), kojima se štite privatni i obiteljski život i prava djeteta.
18.      S obzirom na ta razmatranja, Korkein hallinto-oikeus (Vrhovni upravni sud) odlučio je prekinuti postupak i uputiti Sudu sljedeća prethodna pitanja:
„1.      Treba li članak 12. stavak 3. [Direktive o građanstvu] tumačiti na način da djeca građanina Unije koja su upisana u osnovnu školu u državi članici domaćinu i roditelj koji ima faktično skrbništvo nad tom djecom ne gube pravo na boravak prije završetka školovanja djece ako je protiv građanina Unije o kojem je riječ donesena odluka o protjerivanju zbog opasnosti za javni poredak ili javnu sigurnost, ali odluka o protjerivanju nije pravomoćna niti je protjerivanje provedeno te taj građanin Unije i dalje boravi u državi članici domaćinu?
U slučaju niječnog odgovora na prvo pitanje:
2.      Treba li članak 10. [Uredbe o radnicima] tumačiti na način da djeca građanina Unije koji je imao status radnika, a koja su upisana u osnovnu školu u državi članici domaćinu, i roditelj koji ima faktično skrbništvo nad tom djecom, ne gube pravo na boravak prije završetka školovanja djece ako je ured za imigraciju države članice domaćina protiv roditelja koji je građanin Unije te je imao status radnika donio odluku o protjerivanju zbog opasnosti za javni poredak ili javnu sigurnost?
U slučaju potvrdnog odgovora na prvo ili drugo pitanje:
3.      Treba li članak 28. stavak 1. [Direktive o građanstvu], kojim su utvrđene okolnosti koje država članica domaćin treba uzeti u obzir prije donošenja odluke o protjerivanju zbog razloga javnog poretka ili javne sigurnosti, tumačiti na način da treba preispitati uvjete za protjerivanje građanina Unije protiv kojeg je donesena odluka o protjerivanju ako se za njegovu djecu i bračnu družicu nakon donošenja odluke o protjerivanju utvrdi da imaju pravo samostalnog boravka u državi članici domaćinu te ti članovi obitelji žele ostati u toj državi članici? Ako je to slučaj, koje okolnosti, osobito u situaciji poput one o kojoj je riječ u ovom postupku, treba ispitati prilikom uzimanja u obzir obiteljskih i ekonomskih prilika navedenih u članku 28. stavku 1. [Direktive o građanstvu] u vezi s člankom 7. [Povelje], koji se odnosi na poštovanje privatnog i obiteljskog života, te člankom 24. stavcima 2. i 3.”
19.      Pisana očitovanja Sudu podnijele su finska vlada i Europska komisija.
20.      Na raspravi održanoj 4. veljače 2026. usmena očitovanja iznijeli su tužitelji iz glavnog postupka, finska vlada i Komisija.
III. Analiza
21.      Kako bi pravilno primijenili pravo Unije o građanstvu, suci moraju imati određenu razinu vještine u kombinatorici. Ovaj je predmet savršen primjer toga.
22.      Sud koji je uputio zahtjev u biti se suočava s dvama različitim, ali povezanim pitanjima. Prvo pitanje je mogu li i na kojoj osnovi različite kategorije članova obitelji (kao što su bračni drugovi državljani trećih zemalja (u daljnjem tekstu: DTZ-ovi) i djeca, od kojih su neki građani Unije,
a neki DTZ-ovi) zadržati pravo na boravak u državi članici domaćinu ako je to pravo izvedeno od prava radnika, koji je građanin Unije, na boravak u toj državi, iako su nadležna tijela u međuvremenu donijela odluku o protjerivanju te osobe zbog toga što predstavlja prijetnju
za javni poredak i javnu sigurnost (čak i ako ta odluka o protjerivanju još nije izvršena). Drugo pitanje je na koji način, ako ti članovi obitelji doista zadržavaju pravo na boravak, to utječe na odluku (koja još nije provedena) o protjerivanju te osobe.
23.      Prva dva pitanja suda koji je uputio zahtjev odnose se na prvi prethodno opisan problem; razmotrit ću ih u odjeljku A. Treće pitanje, koje se odnosi na drugo-opisani problem, razmotrit ću u odjeljku B.
A.      Prvo i drugo pitanje
24.      U načelu, bračni drugovi DTZ-ovi i uzdržavana djeca imaju, na temelju zajedničke primjene članka 2. stavka 2., članka 7. stavka 1. točke (d) i članka 7. stavka 2. Direktive o građanstvu, izvedeno pravo na boravak u državi članici u kojoj građanin Unije ima samostalno pravo na boravak na temelju iste te direktive.
25.      Nakon pet godina zakonitog boravka u državi članici domaćinu kao član obitelji, bez obzira na njihovo državljanstvo, te osobe imaju samostalno pravo na stalni boravak (članak 16. stavci 1. i 2. Direktive o građanstvu). Međutim, čini se da je u ovom slučaju građanin Unije, od kojeg članovi obitelji izvode svoje pravo na boravak, boravio u Finskoj manje od pet godina prije donošenja odluke o njegovu protjerivanju(4). Prema tome, oni nemaju pravo na stalni boravak, što je međutim na sudu koji je uputio zahtjev da provjeri.
26.      Stoga je potrebno ocijeniti imaju li ti članovi obitelji pravo na boravak na drugoj pravnoj osnovi.
27.      U tom pogledu sud koji je uputio zahtjev smatra da postoje dvije moguće pravne osnove na temelju kojih se može utvrditi pravo na boravak barem nekih od djece o kojima je riječ, što bi posljedično moglo dovesti do izvedenog prava njihove majke i ostale braće i sestara: članak 12. stavak 3. Direktive o građanstvu i članak 10. Uredbe o radnicima.
28.      Budući da već postoji sudska praksa koja potvrđuje da se člankom 10. Uredbe o radnicima dodjeljuje pravo na boravak djetetu koje namjerava nastaviti školovanje u državi članici domaćinu, svoju ću analizu započeti tom odredbom kako se primjenjuje na ovu situaciju (pododjeljak 1.).
29.      S druge strane, Sud još nije tumačio članak 12. stavak 3. Direktive o građanstvu. U pododjeljku 2. ovog mišljenja predložit ću Sudu da tu odredbu protumači na način da je također potencijalno relevantna u ovom predmetu.
1.      Pravo na boravak na temelju članka 10. Uredbe o radnicima
30.      Svojim drugim pitanjem sud koji je uputio zahtjev u biti pita treba li članak 10. Uredbe o radnicima tumačiti na način da djeca građanina Unije koja su upisana u osnovnu školu u državi članici domaćinu, roditelj koji ima faktično skrbništvo nad tom djecom, kao i njihova braća i sestre koja idu u dječji vrtić, i dalje imaju pravo na boravak sve dok djeca ne završe školovanje, čak i ako je protiv građanina Unije, od kojeg je prvotno izvedeno njihovo pravo na boravak, donesena odluka o protjerivanju s državnog područja države članice domaćina.
31.      Kad je riječ o maloljetnicima, Sud je presudio da se člankom 10. Uredbe o radnicima može dodijeliti samostalno pravo na boravak djeci bivšeg mobilnog radnika u Uniji(5).
32.      U presudi Jobcenter Krefeld Sud je presudio da djeca bivšeg radnika migranta koji je građanin Unije koja su započela školovanje u državi članici domaćinu, na temelju prava na jednako postupanje u pogledu pristupa obrazovanju, imaju samostalno pravo na boravak ako žele pohađati opće obrazovanje u državi članici domaćinu(6).
33.      Što to znači za potrebe ovog predmeta?
34.      Iz odluke kojom se upućuje prethodno pitanje proizlazi da C, D i E pohađaju osnovnu školu u Finskoj.
35.      Budući da se njihov otac prvotno doselio u Finsku kao radnik, na temelju članka 10. Uredbe o radnicima, kako ga tumači Sud, oni imaju pravo ostati u Finskoj sve dok pohađaju opće obrazovanje. Njihovo pravo na boravak ne ovisi o statusu njihova oca kao radnika niti o njegovu
neprekidnom boravku u Finskoj(7).
36.      Njihova majka, B, kao zakonski i primarni skrbnik osoba C, D i E, ima pravo na boravak na temelju njihova samostalnog prava na boravak u Finskoj(8).
37.      Ostaju F i G, koji su predškolske dobi.
38.      U engleskoj jezičnoj verziji presude Jobcenter Krefeldnavodi se da postoji pravo na boravak na temelju članka 10. Uredbe o radnicima „where that child wishes to attend general education courses in that Member State” (kada to dijete želi pohađati opće obrazovanje u toj državi članici)(9). Međutim, francuska i neke druge jezične verzije, koriste izraz „nastaviti obrazovanje”(10). Situacija u tom predmetu doista je bila takva da su djeca o kojima je riječ već pohađala opće obrazovanje u državi članici domaćinu i željela su ga nastaviti.
39.      Međutim, u ovom predmetu, Komisija smatra da F i G imaju samostalno pravo na boravak zato što idu u dječji vrtić. Prema mišljenju te institucije, djeca koja idu u dječji vrtić ili su još mlađa mogu u budućnosti pohađati školu, što znači da njihovo pravo na obrazovanje u budućnosti nužno podrazumijeva pravo na ostanak u državi članici domaćinu, čime nastaje sadašnje pravo na boravak.
40.      Suprotno tomu, finska vlada smatra da članak 10. Uredbe o radnicima ne sadržava pravo na buduće obrazovanje, iz kojeg bi se moglo izvesti pravo na boravak za svako dijete koje boravi na državnom području države članice.
41.      Kako bi se utvrdilo treba li članak 10. Uredbe o radnicima tumačiti na način da se njime F-u i G-u dodjeljuju samostalna prava na boravak, čak i ako još nisu počeli pohađati školu u Finskoj, valja imati na umu da se čini da postojanje samostalnog prava maloljetnika da nastave boraviti u državi članici domaćinu proizlazi iz stajališta da djeca mobilnih radnika moraju moći uspješno završiti obrazovanje koje su započeli(11).
42.      Stoga se slažem s finskom vladom da se članak 10. Uredbe o radnicima ne može tumačiti na način da se njime dodjeljuje pravo na obrazovanje;
on samo daje pravo djeci koja su već započela školovanje u državi članici domaćinu da ga nastave čak i ako njihov roditelj izgubi samostalno pravo na boravak koje je prethodno imao kao radnik koji je građanin Unije.
43.      Stoga, s obzirom na to da su F i G predškolske dobi, čini se da nemaju samostalno pravo na boravak u Finskoj na temelju članka 10. Uredbe o radnicima. Međutim, valja podsjetiti na to da je na svakoj državi članici da odluči o početku obveznog općeg obrazovanja(12). U tom je pogledu na sudu koji je uputio zahtjev da na temelju finskog prava provjeri smatra li se pohađanje dječjeg vrtića početkom formalnog obrazovanja i, slijedom toga, imaju li F i G pravo na boravak na toj osnovi.
44.      Čak i ako F i G nemaju pravo na boravak na temelju članka 10. Uredbe o radnicima, to ne znači da pravo na boravak ne mogu izvesti na drugi način, neovisno o svojem prvotnom sponzoru.
45.      U tom se pogledu mogu složiti s Komisijom da bi B, ako bi F i G bili prisiljeni napustiti Finsku, također morala napustiti državno područje, što bi, kao domino-efekt, imalo za posljedicu da C, D i E moraju napustiti državno područje. Stoga bi se pravo osoba F i G da ostanu u Finskoj moglo izvesti iz prava osoba C, D i E da ostanu u toj državi članici, koje se temelji na pravu Unije.
46.      Svaka ocjena prava djece koja proizlaze iz prava Unije mora se temeljiti na sveobuhvatnoj, pojedinačnoj procjeni stupnja ovisnosti djece o roditelju koji ima pravo na boravak u državi članici na temelju prava Unije(13). U toj procjeni prednost treba dati najboljem interesu djeteta i njegovu pravu na obiteljski život (članak
24. odnosno
7. Povelje), osobito uzimajući u obzir njegovu dob, razvoj i emocionalnu povezanost s tim roditeljem, kao i psihološku opasnost od razdvajanja(14).
47.      U tom pogledu može se povući paralela s presudom Subdelegación del Gobierno en Toledo (Boravak člana obitelji) – Nedostatna sredstva)(15).
48.      Taj je predmet
također
uključivao roditelja koji je DTZ s maloljetnim djetetom građaninom Unije i drugim djetetom koje je DTZ. Sud je u toj presudi priznao da bi odbijanje izdavanja dozvole boravka maloljetnom DTZ-u moglo dovesti do toga da djetetova majka bude prisiljena napustiti državno područje i, slijedom toga, da njezino drugo dijete, građanin Unije, bude prisiljeno da se također preseli.
49.      U glavnom postupku takva razmatranja vrijede za G (koji je DTZ), F (koji je građanin Unije) i njihovu majku B (koja je također DTZ).
50.      Osim toga, valja podsjetiti na to da je Sud dosljedno navodio da prava koja izravno proizlaze iz članka 10. Uredbe o radnicima postoje neovisno o uvjetima i ograničenjima utvrđenima u Direktivi o građanstvu(16). Prema mojem mišljenju, to vrijedi i za izvedena prava koja izravno ili neizravno proizlaze iz te iste odredbe, u vezi s Poveljom.
51.      Zaključno, C, D i E stoga imaju samostalno pravo na boravak na temelju članka 10. Uredbe o radnicima, koje se temelji na njihovu upisu u obrazovnu ustanovu u državi članici domaćinu. Kao njihov primarni skrbnik, B ima izvedeno pravo na boravak tijekom njihova školovanja. F i G također moraju imati izvedeno pravo na boravak kako bi C, D i E mogli ostvariti svoje pravo na boravak.
2.      Pravo na boravak na temelju članka 12. stavka 3. Direktive o građanstvu
52.      Svojim prvim pitanjem sud koji je uputio zahtjev u biti pita može li se pravo na boravak djece i njihove majke temeljiti na članku 12. stavku 3. Direktive o građanstvu. Budući da sam već utvrdila da se takva prava mogu izravno ili neizravno temeljiti na članku 10. Uredbe o radnicima, nije potrebno odgovoriti na to pitanje kako bi se sudu koji je uputio zahtjev omogućilo da riješi predmet koji se pred njim vodi. Međutim, budući da je pitanje postavljeno, iznijet ću Sudu svoje stajalište.
53.      Podsjećam na to da članak 12. stavak 3. Direktive o građanstvu određuje:
„Odlazak građana Unije iz države članice domaćina ili njegova smrt nema za posljedicu gubitak prava na boravak njegove djece ili roditelja koji ima faktično skrbništvo nad djecom, bez obzira na njihovo državljanstvo, ako djeca borave u državi članici domaćinu i upisana su u obrazovnu ustanovu u svrhu obrazovanja i to sve do završetka njihovog školovanja”.
54.      A i drugi tvrde da se članak 12. stavak 3. Direktive o građanstvu primjenjuje u situaciji poput one o kojoj je riječ u glavnom postupku. Komisija smatra da se ta odredba ne primjenjuje s obzirom na to da A nije otišao iz Finske. Međutim, finska vlada smatra da takva okolnost ne sprečava primjenu članka 12. stavka 3. Direktive o građanstvu u ovom slučaju.
55.      Članak 12. Direktive o građanstvu odnosi se na zadržavanje prava na boravak članova obitelji u slučaju smrti ili odlaska građanina Unije od kojeg izvode
svoje pravo na boravak. Kao i člankom 10. Uredbe o radnicima, člankom 12. stavkom 3. Direktive o građanstvu predviđa se zadržavanje prava na boravak djece koja su već započela školovanje u državi članici domaćinu kako bi im se omogućilo da završe to školovanje. Ta se odredba primjenjuje na djecu neovisno o njihovu državljanstvu.
56.      Međutim, za razliku od članka 10. Uredbe o radnicima, koji se primjenjuje neovisno o tome je li bivši radnik napustio državu članicu domaćina, članak 12. stavak 3. Direktive o građanstvu postaje primjenjiv tek kada osoba koja je prvotno izvor prava na boravak djece napusti državu članicu domaćina ili umre.
57.      Podsjećam na to da odluka o protjerivanju osobe A nije ni pravomoćna ni izvršena. Naprotiv, ona je predmet žalbenog postupka koji je u tijeku, tijekom kojeg je sud koji je uputio zahtjev suspendirao izvršenje te odluke do donošenja prethodne odluke Suda.
58.      Prema mojem mišljenju, tekst članka 12. stavka 3. Direktive o građanstvu ne znači nužno da se odluka o protjerivanju mora izvršiti kako bi moglo nastati samostalno pravo djece na obrazovanje. Ipak, odlazak roditelja – bilo da se već dogodio ili tek treba uslijediti – mora biti izvjestan. Stoga, prema mojem mišljenju, ta se odredba primjenjuje kada je odluka o protjerivanju postala pravomoćna, čak i ako još nije izvršena, jer bi se u protivnom izgubio njezin koristan učinak.
59.      Međutim, to nije slučaj u glavnom postupku jer je protiv odluke o protjerivanju podnesen pravni lijek i ne postoji nikakva izvjesnost u pogledu odlaska.
60.      U tom smislu, na prvo prethodno pitanje, kako je postavljeno, valja odgovoriti tako da članak 12. stavak 3. Direktive o građanstvu treba tumačiti na način da se primjenjuje samo kada je odluka o protjerivanju sponzora izvršena ili je barem pravomoćna.
61.      Međutim, u okolnostima ovog predmeta i kako bi se dao zadovoljavajući odgovor na treće pitanje suda koji je uputio zahtjev, valja ispitati situaciju u kojoj je sponzor stvarno obvezan napustiti državu članicu domaćina, ali u kojoj bi njegova djeca, upisana u obrazovni program, ipak zadržavala svoje pravo na boravak u toj državi.
62.      Iako zakonodavna povijest članka 12. stavka 3. Direktive o građanstvu nije osobito korisna, njegov tekst upućuje na to da je njegov cilj zaštita prava djece na obrazovanje u okruženju u kojem su to već započela(17). Stoga bi cilj te odredbe trebalo tumačiti na isti način kao cilj članka 10. Uredbe o radnicima, kako ga tumači Sud.
63.      Ukratko, djeca bivšeg radnika migranta mogu steći samostalno pravo na boravak u državi članici domaćinu ako su upisana u obrazovni program i sve dok pohađaju obrazovanje. Ako je prvotni sponzor njihova prava na boravak radnik migrant koji je građanin Unije, djeca mogu ostvariti samostalno pravo na boravak u državi članici domaćinu na temelju članka 10. Uredbe o radnicima ili članka 12. stavka 3. Direktive o građanstvu.
64.      Preostalo pitanje koje je postavio sud koji je uputio zahtjev jest utječe li činjenica da se prvotnom sponzoru prava na boravak nalaže da napusti državu članicu domaćina jer se smatra prijetnjom za javni poredak ili javnu sigurnost na pravo članova obitelji da ostanu u toj državi.
3.      Učinak na članove obitelji ograničenja sponzorova prava na boravak zbog razloga javnog poretka ili javne sigurnosti
65.      Pravila prava Unije o ograničenjima prava građana Unije i članova njihovih obitelji na ulazak i boravak na državnom području države članice zbog razloga javnog poretka ili javne sigurnosti temelje se na individualizaciji takvih restriktivnih mjera.
66.      To načelo proizlazi iz Direktive 64/221/EEZ(18), a osobito iz njezina članka 3. stavka 1., kojim se predviđalo da se „mjere poduzete zbog javnog poretka ili javne sigurnosti temelje isključivo na osobnom ponašanju dotičnog pojedinca”(19). Takvo načelno stajalište Sud je već prethodno potvrdio(20).
67.      Direktiva 64/221 zamijenjena je Direktivom o građanstvu, a slična odredba nalazi se u njezinu članku 27. stavku 2. Sud nije promijenio svoje tumačenje te odredbe(21).
68.      Zahtjev da se mjera kojom se ograničava pravo na boravak osobe temelji na njezinu osobnom ponašanju podrazumijeva da, u načelu, osobno ponašanje oca i/ili bračnog druga ne može utjecati na prava na boravak članova njegove obitelji.
69.      Iz prethodno navedenog proizlazi da djeca koja se školuju, njihova majka koja je primarni skrbnik, kao i njihova braća i sestre koja pohađaju dječji vrtić i dalje imaju pravo na boravak u Finskoj (neovisno o tome je li ono samostalno ili izvedeno) na temelju članka 10. Uredbe o radnicima, u vezi s člancima 7. i 24. Povelje, iako je protiv sponzora donesena
odluka o protjerivanju zbog razloga javnog poretka ili javne sigurnosti, s obzirom na to da
osobno ponašanje tih članova obitelji ne izaziva zabrinutosti poput onih koje se odnose na ponašanje njihova prvotnog sponzora.
B.      Treće pitanje
70.      Svojim trećim pitanjem sud koji je uputio zahtjev u biti pita treba li preispitati odluku o protjerivanju oca na temelju članka 28. stavka 1. Direktive o građanstvu, u vezi s člancima 7. i 24. Povelje, kako bi se uzela u obzir činjenica da njegova bračna družica i djeca žele ostati u državi članici domaćinu na temelju svojih samostalnih ili izvedenih prava na boravak, koja su postala neovisna o prvotnom sponzorstvu oca za njihovo pravo na ostanak u toj državi.
71.      U skladu s člankom 28. stavcima 1. i 2. Direktive o građanstvu, prije donošenja odluke o protjerivanju zbog razloga javnog poretka ili javne sigurnosti, nadležna tijela države članice domaćina moraju procijeniti osobne okolnosti dotične osobe (kao što su njezino zdravstveno stanje, obiteljske ili ekonomske prilike) i njezine veze s društvom države članice domaćina i stupanj integracije u njega, kao i veze te osobe s
njezinom zemljom podrijetla.
72.      Svaka odluka o protjerivanju pojedinca mora biti proporcionalna(22), što podrazumijeva odvagivanje, s jedne strane, prijetnje koju osobno ponašanje dotičnog građanina predstavlja za temeljne interese društva domaćina i, s druge strane, zaštite prava građana Unije i članova njihovih obitelji na temelju Uredbe o radnicima, Direktive o građanstvu i Povelje.
73.      Kao što je to finska vlada potvrdila na raspravi, svaka mjera kojom se ograničava sloboda kretanja mora poštovati temeljno pravo na privatni i obiteljski život iz članka 7. Povelje kao i najbolji interes djeteta, kako je zaštićen njezinim člankom 24. stavkom 2.(23). Isključenje pojedinca iz države članice u kojoj boravi njegova obitelj predstavlja izravno zadiranje u ta prava. Osim toga, Sud je već priznao da najbolji interes djeteta mora biti primarni cilj(24).
74.      Prema mojem mišljenju, to znači da je tijelo nadležno za imigraciju bilo obvezno uzeti u obzir
prava na boravak djece i prava na boravak bračnog druga, kao i članke 7. i 24. Povelje, prilikom donošenja prvotne odluke o protjerivanju osobe A.
75.      Međutim, ako to tijelo nije provelo takvu ocjenu, njegovu odluku treba preispitati ako se pokaže da članovi obitelji osobe protiv koje je donesena
odluka o protjerivanju imaju pravo ostati u Finskoj i žele ostvariti to pravo.
76.      Time se odgovara na prvi dio trećeg pitanja suda koji je uputio zahtjev: članak 28. stavak 1. Direktive o građanstvu treba tumačiti na način da se uvjeti za odluku o protjerivanju donesenu protiv građanina Unije moraju ponovno ocijeniti ako se njegovoj djeci i njegovu bračnom drugu prizna samostalno pravo na boravak u državi članici domaćinu nakon donošenja te
odluke i ako ti članovi obitelji žele ostati u toj državi članici.
77.      Osim toga, sud koji je uputio zahtjev pita koje posebne okolnosti treba ispitati u situaciji kao što je ona o kojoj je riječ u glavnom postupku.
78.      Kao prvo, iz ustaljene sudske prakse proizlazi da nacionalna tijela koja donose odluke prilikom ocjene stupnja zavisnosti dotičnog pojedinca moraju iscrpno ocijeniti sve posebne okolnosti svakog pojedinog slučaja(25). Pri uzimanju u obzir najboljeg interesa djeteta kao elementa u odluci o protjerivanju jednog od njegovih roditelja, tijela moraju uzeti u obzir djetetovu dob, njegov fizički i emocionalni razvoj, stupanj emocionalne povezanosti djeteta s roditeljem i rizik koji bi mogao nastati za djetetovu stabilnost u slučaju razdvajanja djeteta od tog roditelja(26).
79.      Kako bi provela tu ocjenu, nadležna tijela moraju razmotriti učinak prekida obiteljskog jedinstva i sposobnosti djece da održavaju kontakte s oba roditelja. U tom pogledu može se razmotriti mogućnost preseljenja cijele obitelji u drugu državu
(članicu), u kojem slučaju tijela nadležna za donošenje odluka moraju uzeti u obzir stupanj integracije djece u Finskoj.
80.      A i drugi pred sudom koji je uputio zahtjev navode da će se, kako bi se održalo obiteljsko jedinstvo, možda morati preseliti u Moldovu jer nemaju svi rumunjsko državljanstvo(27).
81.      U tom pogledu može biti relevantna sudska praksa koja proizlazi iz predmeta Ruiz Zambrano(28). Bez obzira na to što se presuda u tom predmetu odnosila na statičnog maloljetnika koji je građanin Unije, toj se sudskoj praksi općenito protivi udaljavanje građana Unije s državnog područja država članica. Budući da je F građanin Unije, prisiljavanje obitelji na odlazak u Moldovu imalo bi posljedice koje su protivne sudskoj praksi iz predmeta Ruiz Zambrano.
82.      Nacionalna tijela u glavnom postupku stoga moraju ocijeniti mogućnost obitelji da nastavi živjeti zajedno u Rumunjskoj. Ta se ocjena ne smije temeljiti samo na teoretskoj pretpostavci, nego mora proizlaziti iz konkretnog ispitivanja situacije svih članova obitelji(29).
83.      Čimbenik koji bi tijela trebala uzeti u obzir na drugoj strani vage jest težina kaznenih djela koja je počinila osoba na koju se odnosi odluka o protjerivanju. Kao što je to navela finska vlada na raspravi, u okviru ocjene proporcionalnosti mjere protjerivanja oca, težina kaznenog djela ili kaznenih djela na kojima se temelji pobijana
odluka o protjerivanju važan je čimbenik. Ako je kazneno djelo ili postupanje manje teško, veća važnost može se pridati očuvanju obiteljskog jedinstva, koje u određenim slučajevima čak može imati prednost pred potrebom protjerivanja.
84.      U tom pogledu, Direktivom o građanstvu predviđaju se dva različita pravila koja države članice moraju poštovati pri odlučivanju o donošenju mjera kojima se ograničava pravo osoba na ulazak na državno područje ili boravak na njemu. Ako je osoba boravila u državi članici domaćinu manje od pet godina, takva se mjera može donijeti zbog ponašanja koje je protivno javnom poretku, javnoj sigurnosti ili javnom zdravlju (članak 27. stavak 1. Direktive o građanstvu). Međutim, odluka o protjerivanju osoba s dugotrajnim boravkom može se donijeti samo zbog ozbiljnih razloga zaštite javnog poretka ili javne sigurnosti (članak 28. stavak 2. Direktive o građanstvu). Na sudu koji je uputio zahtjev je da provjeri je li prvi tužitelj iz glavnog postupka obuhvaćen prvom ili drugom kategorijom.
85.      Radi iscrpnosti, kao što se raspravljalo na raspravi, valja istaknuti da se člankom 33. stavkom 2. Direktive o građanstvu određuje da ako se odluka o protjerivanju izvršava više od dvije godine od njezina donošenja, država članica treba provjeriti predstavlja li dotična osoba trenutačnu i stvarnu prijetnju za javni poredak i javnu sigurnost te procjenjuje je li nakon donošenja odluke o protjerivanju došlo do bitne promjene okolnosti.
86.      Stoga, čak i ako sud koji je uputio zahtjev u postupku povodom pravnog lijeka potvrdi prvotnu odluku finskog ureda za imigraciju, članak 33. stavak 2. Direktive o građanstvu može zahtijevati novu ocjenu na temelju postojećih okolnosti.
87.      Iz toga slijedi da, prije donošenja odluke o protjerivanju osobe iz države članice, tijela nadležna za odlučivanje moraju na proporcionalan i uravnotežen način uzeti u obzir interes predmetne obitelji u cjelini i najbolji interes djece, s jedne strane, i interes društva domaćina, s druge strane. U odnosu na prvonavedeno, tijela moraju ocijeniti obiteljsku situaciju te osobe, razloge za održavanje obiteljskog jedinstva, mogućnost održavanja obiteljskog jedinstva u drugoj zemlji, najbolji interes djece, uključujući, ovisno o slučaju, želju bračnog druga i djece da ostanu u državi članici domaćinu u kojoj imaju pravo na boravak neovisno o pravu na boravak osobe o kojoj je riječ. Kad je riječ o drugonavedenom, tijela moraju uzeti u obzir težinu kaznenih djela, trajanje boravka osobe u državi članici domaćinu kao i njezine kulturalne i socijalne veze s tom državom u odnosu na njezine veze s njezinom zemljom podrijetla.
IV.    Zaključak
88.      S obzirom na prethodna razmatranja, predlažem Sudu da na prethodna pitanja koja je uputio Korkein hallinto-oikeus (Vrhovni upravni sud, Finska) odgovori na sljedeći način:
1.      Članak 12. stavak 3. Direktive 2004/38/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o pravu građana Unije i članova njihovih obitelji slobodno se kretati i boraviti na državnom području država članica, o izmjeni Uredbe (EEZ) br. 1612/68 i stavljanju izvan snage direktiva 64/221/EEZ, 68/360/EEZ, 72/194/EEZ, 73/148/EEZ, 75/34/EEZ, 75/35/EEZ, 90/364/EEZ, 90/365/EEZ i 93/96/EEZ
treba tumačiti na način da se primjenjuje samo kada je odluka o protjerivanju sponzora izvršena ili je pravomoćna.
Međutim, kada odlučuju treba li protjerati pojedinca, tijela nadležna za odlučivanje trebala bi uzeti u obzir činjenicu da će djeca, koja su upisana u obrazovni program u državi članici domaćinu, steći samostalno pravo na boravak u toj državi na temelju te odredbe nakon što odluka o protjerivanju postane pravomoćna.
2.      Članak 10. Uredbe (EU) br. 492/2011 Europskog parlamenta i Vijeća od 5. travnja 2011. o slobodi kretanja radnika u Uniji, u vezi s člancima 7. i 24. Povelje Europske unije o temeljnim pravima,
treba tumačiti na način da, u slučaju građanina Unije koji je prethodno imao status radnika i koji ima djecu upisanu u osnovnu školu u državi članici domaćinu, ta djeca koja se školuju, njihov roditelj koji nad njima ima faktično skrbništvo te njihova braća i sestre koja pohađaju dječji vrtić i dalje imaju pravo na boravak sve dok djeca ne završe školovanje, čak i ako je u odnosu na roditelja koji je građanin Unije i koji je prethodno imao status radnika donesena odluka o protjerivanju iz države članice domaćina zbog toga što predstavlja prijetnju za javni poredak ili javnu sigurnost.
3.      Članak 28. stavak 1. Direktive 2004/38, u vezi s člancima 7. i 24. Povelje o temeljnim pravima,
treba tumačiti na način da uvjete za protjerivanje građanina Unije treba ponovno ocijeniti ako se njegovoj djeci i njegovu bračnom drugu prizna samostalno pravo na boravak u državi članici domaćinu nakon donošenja odluke o protjerivanju i ako ti članovi obitelji žele ostati u toj državi članici.
Pri preispitivanju odluke, tijela nadležna za odlučivanje ili nacionalni sud moraju na proporcionalan i uravnotežen način uzeti u obzir interes predmetne obitelji u cjelini i najbolji interes djece, s jedne strane, i interes društva domaćina, s druge strane. U odnosu na prvonavedeno, tijela moraju ocijeniti obiteljsku situaciju te osobe, razloge za održavanje obiteljskog jedinstva, mogućnost održavanja obiteljskog jedinstva u drugoj zemlji, najbolji interes djece, uključujući, ovisno o slučaju, želju bračnog druga i djece da ostanu u državi članici domaćinu u kojoj imaju pravo na boravak neovisno o pravu na boravak osobe o kojoj je riječ. Kad je riječ o drugonavedenom, tijela moraju uzeti u obzir težinu kaznenih djela, trajanje boravka osobe u državi članici domaćinu kao i njezine kulturalne i socijalne veze s tom državom u odnosu na njezine veze s njezinom zemljom podrijetla.
1Izvorni jezik: engleski
i      Naziv ovog predmeta je izmišljen. On ne odgovara stvarnom imenu nijedne stranke u postupku.
2      Direktiva 2004/38/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o pravu građana Unije i članova njihovih obitelji slobodno se kretati i boraviti na državnom području država članica, o izmjeni Uredbe (EEZ) br. 1612/68 i stavljanju izvan snage direktiva 64/221/EEZ, 68/360/EEZ, 72/194/EEZ, 73/148/EEZ, 75/34/EEZ, 75/35/EEZ, 90/364/EEZ, 90/365/EEZ i 93/96/EEZ (SL 2004., L 158, str. 77.)
(SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 2., str. 42. i ispravak SL 2016., L 87, str. 36.; u daljnjem tekstu: Direktiva o građanstvu)
3      Uredba (EU) br. 492/2011 Europskog parlamenta i Vijeća od 5. travnja 2011. o slobodi kretanja radnika u Uniji (SL 2011., L 141, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 2., str. 264.; u daljnjem tekstu: Uredba o radnicima)
4      U tom pogledu, čini se da je u trenutku donošenja odluke od 22. studenoga 2022. A živio u Finskoj četiri i pol godine, tako da nije ispunjao uvjete za stjecanje statusa stalnog boravka, kao ni članovi njegove obitelji koji su mu se naknadno pridružili.
5      Vidjeti u tom smislu presude od 17. rujna 2002., Baumbast i R (C-413/99, EU:C:2002:493, t. 63.) i od 6. listopada 2020., Jobcenter Krefeld (C-181/19, u daljnjem tekstu: presuda Jobcenter Krefeld, EU:C:2020:794, t.
35.).
6      Vidjeti u tom smislu presudu Jobcenter Krefeld, t. 35. i navedenu sudsku praksu.
7      Vidjeti u tom smislu presudu Jobcenter Krefeld,
t. 37. i navedenu sudsku praksu.
8      Vidjeti u tom smislu presudu Jobcenter Krefeld, t. 35. i navedenu sudsku praksu.
9      Presuda Jobcenter Krefeld,
t. 35. i navedena sudska praksa, moje isticanje
10      Na francuskom: „lorsqu’il souhaite poursuivre des cours d’enseignement général dans cet État membre”;
na
njemačkom: „wenn es weiter am allgemeinen Unterricht in diesem Mitgliedstaat teilnehmen möchte”;
na
hrvatskom: „kada ono želi nastaviti s općim obrazovanjem u toj državi članici” i na
talijanskom: „qualora intenda proseguire corsi di insegnamento generale in tale Stato membro”.
11      Vidjeti u tom smislu presudu od 17. rujna 2002., Baumbast i R (C-413/99, EU:C:2002:493, t. 53.). Za slično obrazloženje vidjeti mišljenje nezavisnog odvjetnika L. A. Geelhoeda u predmetu Baumbast i R (C-413/99, EU:C:2001:385, t. 62.). To je također u skladu s tekstom članka 12. stavka 3. Direktive o građanstvu i situacijom koju ta odredba nastoji zaštititi.
12      O podjeli nadležnosti između država članica i Europske unije u području obrazovanja vidjeti moje mišljenje u predmetima Komisija/Mađarska (Vrijednosti Unije) (C-769/22, EU:C:2025:408, t. 56.) i
Komisija/Slovačka (Etnička diskriminacija u području obrazovanja) (C-799/23, EU:C:2025:621, t. 67.), u kojima se naglašava da Europska unija ima samo pomoćnu nadležnost u tom području. Za potvrdu takvog stajališta vidjeti presudu od 21.
travnja 2026., Komisija/Mađarska (Vrijednosti Unije) (C-769/22, EU:C:2026:326, t. 272.
i navedena sudska praksa).
13      Ristuccia, F., „Ties that bind and ties that compel: Dependency and the Ruiz Zambrano doctrine”, Common Market Law Review, 2023., 5, str. 1227.-1268., osobito str. 1252.
14      Vidjeti u tom pogledu moje mišljenje u predmetu Safi (C-147/24, EU:C:2025:650, t. 97. do 99. i navedena sudska praksa).
15      Presuda od 5. svibnja 2022. (C-451/19 i C-532/19, EU:C:2022:354)
16      Vidjeti u tom smislu presudu Jobcenter Krefeld,
t. 38. To znači da B, C, D, E, F i G ne moraju svi ispunjavati uvjete iz Uredbe o radnicima i Direktive o građanstvu.
17      Međutim, iz Komisijina obrazloženja priloženog Prijedlogu Direktive o građanstvu proizlazi da je ta odredba bila motivirana brigom za djecu koja su se već prilagodila obrazovnom sustavu države članice domaćina i koja bi mogla imati problema s prilagodbom novom sustavu; stoga se tom odredbom nastoji izbjeći kažnjavanje te djece jer njihov roditelj, građanin Unije, napušta područje države članice domaćina zbog profesionalnih ili drugih razloga. Vidjeti u tom smislu Europska komisija, obrazloženje Prijedloga direktive Europskog parlamenta i Vijeća o pravu građana Unije i članova njihovih obitelji slobodno se kretati i boraviti na državnom području država članica (COM(2001) 257 final) (SL 2001., C 270 E, str. 150.)., dostupno na https://eur-lex.europa.eu/legal-content/EN/TXT/HTML/?uri=CELEX:52001PC0257.
18      Direktiva Vijeća od 25. veljače 1964. godine o koordiniranju posebnih mjera o kretanju i boravku stranih državljana koje su opravdane razlozima javnog poretka, javne sigurnosti ili javnog zdravlja (SL 1964., 56, str. 850.)
19      Moje isticanje
20      Vidjeti primjerice presude od 28. listopada 1975., Rutili (36/75, EU:C:1975:137, t. 19.) i od 27. listopada 1977., Bouchereau (30/77, EU:C:1977:172, t. 28.).
21      Vidjeti primjerice
nedavnu presudu od 13. lipnja 2024., Pedro Francisco (C-62/23, EU:C:2024:502, t. 32.).
22      Obveza poštovanja načela proporcionalnosti jasno je navedena u članku 27. stavku 2. Direktive o građanstvu, iako takva obveza proizlazi već iz članka 52. stavka 1. Povelje, kojim se zahtijeva da svako ograničenje prava na slobodno kretanje bude u skladu s načelom proporcionalnosti.
23      Vidjeti u tom smislu presude od 23. studenoga 2010., Tsakouridis (C-145/09, EU:C:2010:708, t. 52.) i od 25. studenoga 2025., Wojewoda Mazowiecki (C-713/23, EU:C:2025:917, t. 63. i navedena sudska praksa).
24      Vidjeti primjerice presudu od 21. prosinca 2023., GN (Razlog za odbijanje koji se temelji na najboljem interesu djeteta) (C-261/22, EU:C:2023:1017, t. 41.).
25      Vidjeti u tom smislu presude od 13. rujna 2016., Rendón Marín (C-165/14, EU:C:2016:675, t. 85.); od 5. svibnja 2022., Subdelegación del Gobierno en Toledo (Boravak člana obitelji
– Nedostatna sredstva) (C-451/19 i C-532/19, EU:C:2022:354, t. 53. i navedena sudska praksa); i od 25. travnja 2024., NW i PQ (Klasificirane informacije) (C-420/22 i C-528/22, EU:C:2024:344, t. 77.).
26      Vidjeti u tom smislu presudu od 10. svibnja 2017., Chavez-Vilchez i dr. (C-133/15, EU:C:2017:354, t. 71.). Vidjeti, među ostalim, presude od 8. svibnja 2018., K. A. i dr. (Spajanje obitelji u Belgiji) (C-82/16, EU:C:2018:308, t. 72.); od 7. rujna 2022., Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid (Narav prava na boravak na temelju članka 20. UFEU-a) (C-624/20, EU:C:2022:639, t. 38. i 39.); i od 22. lipnja 2023., Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid (Majka Tajlanđanka nizozemskog maloljetnog djeteta) (C-459/20, EU:C:2023:499, t. 48).
27      U tom pogledu, koliko mi je poznato, iako moldavski državljani zbog povijesnih razloga imaju poseban tretman u pogledu naturalizacije u Rumunjskoj, oni nemaju nikakvu povlasticu kad je riječ o dozvolama boravka. Vidjeti članak 11. stavak 1. Legee nr. 21/1991 a cetăţeniei române (Zakon br. 21/1991 o rumunjskom državljanstvu) (zadnje izmijenjen Legeom nr. 14/2025 (Zakon 14/2025) od 11. ožujka 2025.
28      Presuda od 8. ožujka 2011., Ruiz Zambrano (C-34/09, EU:C:2011:124)
29      Vidjeti u tom smislu moje mišljenje u predmetu Safi (C-147/24, EU:C:2025:650, t. 81. do 84.).