62025CJ0056
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (harmadik tanács)
2026. február 12. (
*1
)
„Előzetes döntéshozatal – EUMSZ 267. cikk – Az uniós jog elsőbbségének elve – A nemzeti jognak a nemzeti alkotmánnyal és az uniós joggal való állítólagos összeegyeztethetetlensége – Az alkotmánybírósághoz fordulás feltételei – Az uniós jog alkalmazásából eredő hatások indokolással ellátott vizsgálata – A Bírósághoz történő, más eljárást megelőző előzetes döntéshozatalra utalás – A Bíróság eljárási szabályzata 94. cikkének b) pontja – A jogvitára alkalmazandó nemzeti jog meghatározása – Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem tartalma – Az alkotmánybírósághoz fordulás kötelezettsége vagy lehetősége a Bírósághoz történő előzetes döntéshozatalra utalást megelőzően – Hiány”
A C‑56/25. sz. [Petlichev] (
i
) ügyben,
az EUMSZ 267. cikk alapján benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem tárgyában, amelyet a Sofiyski gradski sad (szófiai városi bíróság, Bulgária) a Bírósághoz 2025. január 29‑én érkezett, 2025. január 29‑i határozatával terjesztett elő az
MA
ellen folytatott,
a Sofiyska gradska prokuratura
részvételével folyamatban lévő büntetőeljárásban,
A BÍRÓSÁG (harmadik tanács),
tagjai: C. Lycourgos tanácselnök, O. Spineanu‑Matei, S. Rodin, N. Piçarra és N. Fenger (előadó) bírák,
főtanácsnok: J. Richard de la Tour,
hivatalvezető: A. Calot Escobar,
tekintettel az írásbeli szakaszra,
figyelembe véve a következő által előterjesztett észrevételeket:
–
az Európai Bizottság képviseletében F. Erlbacher és E. Rousseva, meghatalmazotti minőségben,
tekintettel a főtanácsnok meghallgatását követően hozott határozatra, miszerint az ügy elbírálására a főtanácsnok indítványa nélkül kerül sor,
meghozta a következő
Ítéletet
1
Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem az EUMSZ 267. cikknek, az uniós jog elsőbbsége elvének, valamint a Bíróság eljárási szabályzata 94. cikke b) pontjának az értelmezésére vonatkozik.
2
E kérelmet az MA‑val szemben terjesztési célú kábítószer‑birtoklás miatt indult büntetőeljárás keretében terjesztették elő.
Jogi háttér
Az uniós jog
A Bíróság eljárási szabályzata
3
A Bíróság eljárási szabályzatának „Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem tartalma” című 94. cikke a következőképpen rendelkezik:
„A Bírósághoz előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések szövegén kívül az előzetes döntéshozatal iránti kérelem tartalmazza a következőket:
[…]
b)
az ügyben esetlegesen alkalmazandó nemzeti rendelkezések tartalma, és – adott esetben – a vonatkozó nemzeti ítélkezési gyakorlat;
[…]”
A 2004/757/IB kerethatározat
4
A tiltott kábítószer‑kereskedelem területén a bűncselekmények tényállási elemeire és a büntetésekre vonatkozó minimumszabályok megállapításáról szóló, 2004. október 25‑i 2004/757/IB tanácsi kerethatározat (HL 2004. L 335., 8. o.) „Büntetések” című 4. cikkének (1) bekezdése a következőképpen rendelkezik:
„Minden tagállam meghozza a szükséges intézkedéseket annak érdekében, hogy a 2. és 3. cikkben meghatározott bűncselekményeket hatékony, arányos és visszatartó erejű büntetéssel büntessék.
Minden tagállam meghozza a szükséges intézkedéseket annak érdekében, hogy a 2. cikkben említett bűncselekményeket maximálisan legalább 1 évtől 3 évig terjedő szabadságvesztéssel büntessék.”
A bolgár jog
5
A Konstitutsia na Republika Bulgaria (a Bolgár Köztársaság alkotmánya) alapügyre alkalmazandó változata (a továbbiakban: bolgár alkotmány) 150. cikkének (2) bekezdése a következőképpen rendelkezik:
„Az eljárásban részt vevő fél kérelmére vagy hivatalból bármely bíróság kérelmet nyújthat be a [Konstitutsionen sadhoz (alkotmánybíróság, Bulgária)] annak megállapítása iránt, hogy a konkrét eljárásban alkalmazandó jogszabály összeegyeztethetetlen az alkotmánnyal. Az ügyben folytatódik az eljárás, és a bíróság, amelynek ítélete ellen nincs jogorvoslati lehetőség, a [Konstitutsionen sad (alkotmánybíróság)] előtt folyamatban lévő eljárás befejezését követően határoz.”
6
A Pravilnik za organizatsiata na deynostta na Konstitutsionnia sad (az alkotmánybíróság szervezeti és működési szabályzata) alapügyre alkalmazandó változata (a továbbiakban: az alkotmánybíróság szervezeti és működési szabályzata) 18. cikkének (3) bekezdése értelmében:
„A [Varhoven kasatsionen sad (legfelsőbb semmítőszék, Bulgária)], illetve a [Varhoven administrativen sad (legfelsőbb közigazgatási bíróság, Bulgária)] által egy előttük folyamatban lévő eljárással kapcsolatban benyújtott kérelemnek tartalmaznia kell az alkalmazandó jog indokolással ellátott vizsgálatát, amely az uniós jog alkalmazásából eredő hatásokat is magában foglalja, ha a vitatott rendelkezés vagy a jogi aktus az uniós jog hatálya alá tartozik.”
7
Az előzetes döntéshozatal iránti kérelemből kitűnik, hogy az alkotmánybíróság szervezeti és működési szabályzata 18. cikkének (3) bekezdése alkalmazandó a Konstitutsionen sadhoz (alkotmánybíróság) a rendes bíróságok által benyújtott kérelmekre is.
8
A Nakazatelen kodeks (büntető törvénykönyv) 354a. cikke az alapügy tényállására alkalmazandó változatának értelmében:
„(1)   Aki szabályszerű engedély nélkül kábítószert vagy ahhoz hasonló anyagot forgalmazás céljából előállít, feldolgoz, megszerez vagy birtokol, vagy kábítószert vagy ahhoz hasonló anyagot forgalmaz, különösen veszélyes kábítószer vagy ahhoz hasonló anyag esetében két évtől nyolc évig terjedő szabadságvesztéssel és [5000 bolgár levától (BGN) (hozzávetőleg 2556,45 eurótól) 20000 BGN‑ig (hozzávetőleg 10225,83 euróig)] terjedő összegű pénzbüntetéssel, veszélyes kábítószer vagy ahhoz hasonló anyag esetében pedig egy évtől hat évig terjedő szabadságvesztéssel és 2000 [BGN‑től (hozzávetőleg 1022,58 eurótól) 10000 BGN‑ig (hozzávetőleg 5112,91 euróig)] terjedő összegű pénzbüntetéssel büntetendő. […]
(2)   Amennyiben nagy mennyiségű kábítószerről vagy ahhoz hasonló anyagról van szó, a szabadságvesztés‑büntetés mértéke három évtől tizenkét évig, a pénzbüntetés mértéke tízezer BGN‑től ötvenezer BGN‑ig terjed. […]”
9
A Zakon za kontrol varhu narkotichnite veshtestva i prekursorite (a kábítószerek és kábítószer‑prekurzorok ellenőrzéséről szóló törvény) 26a. cikke a következőképpen rendelkezik:
„A minisztertanács meghatározza a kábítószerek árát a büntetőeljárás céljára.”
10
Az 1998. január 29‑i Postanovlenie no 23 na Ministerski savet za opredeliane na tseni na narkotichnite veshtestva za nuzhdite na sadoproizvodstvoto (a kábítószerek árának a bírósági eljárások céljára történő meghatározásáról szóló, 23. sz. minisztertanácsi rendelet, a DV 1998. február 6-i 15. száma), az alapügy tényállására alkalmazandó változatában, meghatározza a naredba za reda za klasifitsirane na rasteniata i veshtestvata kato narkotichni (a növények és anyagok kábítószernek minősítésére irányuló eljárásról szóló rendelet, a DV 2011. november 4-i 87. száma) alapügy tényállására alkalmazandó változatának 3. cikkében említett kábítószerek árát a bírósági eljárás céljából.
11
E 3. cikk a metamfetamint azon növények és anyagok kategóriájába sorolja, amelyek a helytelen felhasználás káros hatásai miatt magas kockázatot jelentenek a közegészségre, és amelyek alkalmazása a humán‑ és állatgyógyászatban tiltott, a fentanilt pedig a humán‑ és állatgyógyászatban használt, magas kockázatú anyagok kategóriájába sorolja.
Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés
12
A kérdést előterjesztő bírósághoz, a Sofiyski gradski sadhoz (szófiai városi bíróság, Bulgária) benyújtott vádirattal büntetőeljárás indult MA‑val szemben terjesztési célú kábítószer‑birtoklás miatt.
13
E vádirat szerint négy fogyasztási egységnyi metamfetamint és huszonkét fogyasztási egységnyi fentanilt birtokolt, összesen 90276,60 BGN (hozzávetőleg 46166 euró) értékben.
14
Tekintettel a kábítószerek és kábítószer‑prekurzorok ellenőrzéséről szóló törvény 26a. cikke, valamint a jelen ítélet 10. pontjában említett 23. sz. minisztertanácsi rendelet (a továbbiakban: a kábítószerek pénzbeli értékének meghatározására vonatkozó nemzeti rendelkezések) alapján kiszámított ezen értékre, a szóban forgó bűncselekmény „nagy mennyiségű” kábítószer vagy ahhoz hasonló anyag birtoklásának minősült, amely a büntető törvénykönyv 354a. cikkének (2) bekezdése értelmében az e cikk (1) bekezdésében foglaltaknál súlyosabb szabadságvesztéssel és pénzbüntetéssel büntetendő.
15
A kérdést előterjesztő bíróság úgy véli, hogy a kábítószerek pénzbeli értékének meghatározására vonatkozó nemzeti rendelkezések ellentétesek a büntetések arányosságának mind a bolgár alkotmányban, mind pedig az uniós jogban elismert elvével, mivel a bűncselekmény tényállási elemét, azaz a kábítószer vagy hasonló anyag „nagy mennyiségben” való birtoklását egy önkényes és téves pénzbeli érték alapján határozzák meg, nem pedig a birtokolt hatóanyag mennyisége vagy az abból kinyert egyedi fogyasztási egység alapján.
16
A kérdést előterjesztő bíróság mindazonáltal pontosítja, hogy az előzetes döntéshozatal iránti kérelem nem az említett nemzeti rendelkezések arányosságának kérdésére vonatkozik, amelyet csak háttérinformációként említ, hanem kizárólag e bíróság azon kötelezettségére vagy lehetőségére, hogy az említett nemzeti rendelkezések alkotmányosságának vizsgálatát kezdeményezze a Konstitutsionen sadnál (alkotmánybíróság), mielőtt adott esetben előzetes döntéshozatal iránti kérelemmel fordulna a Bírósághoz.
17
E bíróság szerint, noha lehetősége van arra, hogy a jelen ügyben a 2004/757 kerethatározat 4. cikke (1) bekezdésének értelmezésére vonatkozó előzetes döntéshozatal iránti kérelemmel forduljon a Bírósághoz, célszerűbb lenne először a Konstitutsionen sadhoz (alkotmánybíróság) fordulni annak ellenőrzése érdekében, hogy a kábítószerek pénzbeli értékének meghatározására vonatkozó nemzeti rendelkezések összeegyeztethetők‑e a bolgár alkotmánnyal. A nemzeti jog sajátos ismérveinek a Konstitutsionen sad (alkotmánybíróság) általi ismerete, az a tény, hogy ezen alkotmánybíróság rövidebb időn belül határoz, mint a Bíróság, valamint az uniós jog elsőbbsége elvének tiszteletben tartása mind olyan tényező, amely azt indokolja, hogy először az alkotmánybírósághoz, ne pedig a Bírósághoz forduljon.
18
Márpedig, ha valamely vitatott nemzeti rendelkezés az uniós jog hatálya alá tartozik, a Konstitutsionen sadhoz (alkotmánybíróság) fordulásnak az alkotmánybíróság szervezeti és működési szabályzata 18. cikkének (3) bekezdésében előírt feltételei, ahogy azokat az alkotmánybíróság értelmezi, megakadályozzák a kérdést előterjesztő bíróságot abban, hogy először a Konstitutsionen sadhoz (alkotmánybíróság) forduljon.
19
Az ezen alkotmánybíróság által értelmezett e rendelkezésből eredő eljárási szabály értelmében ugyanis a bolgár alkotmány 150. cikke (2) bekezdésének megfelelően benyújtott, az uniós jog hatálya alá tartozó nemzeti rendelkezés alkotmányosságának vizsgálata iránti kérelemnek – annak elfogadhatatlanság okán való elutasításának terhe mellett – tartalmaznia kell az alkalmazandó jog indokolással ellátott vizsgálatát, amely az uniós jog alkalmazásából eredő hatásokat is magában foglalja. A kérdést előterjesztő bíróság szerint így először az uniós jogot kell alkalmaznia az előtte folyamatban lévő ügy tényállására, megvizsgálva e jognak a vitatott nemzeti rendelkezések alkalmazására gyakorolt hatását, és mérlegelve különösen, hogy e rendelkezések uniós joggal összhangban való értelmezésének vagy azok alkalmazása mellőzésének van‑e helye.
20
A kérdést előterjesztő bíróság szerint azonban az alkotmánybíróság szervezeti és működési szabályzata 18. cikkének (3) bekezdése, ahogyan azt az alkotmánybíróság értelmezi, több szempontból is ellentétes az uniós joggal.
21
Egyrészt mielőtt a Konstitutsionen sadhoz (alkotmánybíróság) fordulhatna, a kérdést előterjesztő bíróságnak – amennyiben szükségesnek ítéli, hogy előzetes döntéshozatal iránti kérelemmel forduljon a Bírósághoz – teljesítenie kell az EUMSZ 267. cikkből és közvetlenül a Bíróság eljárási szabályzata 94. cikkének b) pontjából eredő követelményeket, különösen azt, hogy jóhiszeműen eljárva egyértelműen megjelölje az alapügyben esetlegesen alkalmazandó nemzeti jogot.
22
Márpedig a kábítószerek pénzbeli értékének meghatározására vonatkozó nemzeti rendelkezések – amelyeket a kérdést előterjesztő bíróság alkotmányellenesnek vél, viszont nem rendelkezik hatáskörrel azok alkotmányellenessé nyilvánítására – az említett bíróság szerint nem lehetnek a Bíróság eljárási szabályzata 94. cikkének b) pontja értelmében vett „az ügyben esetlegesen alkalmazandó nemzeti rendelkezések”.
23
Másrészt a kérdést előterjesztő bíróság úgy véli, hogy a Konstitutsionen sad (alkotmánybíróság) ítélkezési gyakorlata azt mutatja, hogy ezen alkotmánybíróság vonakodik biztosítani az uniós jog elsőbbsége elvének tiszteletben tartását, és igyekszik ellenőrizni az uniós jognak a bolgár alkotmánnyal való összeegyeztethetőségét.
24
A Konstitutsionen sad (alkotmánybíróság) ugyanis a bolgár alkotmány uniós joggal szembeni elsőbbségének biztosítása érdekében kötelezi szervezeti és működési szabályzata 18. cikkének (3) bekezdése alapján valamennyi nemzeti bíróságot arra, hogy vizsgálja meg az uniós jog alkalmazásának a szóban forgó nemzeti rendelkezésekre gyakorolt hatását, mielőtt e nemzeti rendelkezések alkotmányosságának vizsgálata iránti kérelemmel fordulhatna ezen alkotmánybírósághoz. A kérdést előterjesztő bíróság szerint az említett alkotmánybíróság szervezeti és működési szabályzata 18. cikkének az alkotmánybíróság által értelmezett (3) bekezdése ily módon azzal a következménnyel jár, hogy egy olyan nemzeti rendelkezésnek, amelyet már az uniós joggal összhangban értelmeztek, később vitatni lehet az alkotmányosságát.
25
Azonban, ha a Konstitutsionen sadhoz (alkotmánybíróság) kellene fordulni a Bíróság előtt, és az előbbi megállapítaná, hogy a vitatott nemzeti rendelkezések megfelelnek a bolgár alkotmánynak, a kérdést előterjesztő bíróság ezt követően szabadon nyújthatna be előzetes döntéshozatal iránti kérelmet a Bírósághoz ugyanezen nemzeti rendelkezések uniós joggal való összeegyeztethetősége tárgyában, ami lehetővé tenné az uniós jog bolgár alkotmánnyal szembeni elsőbbségének biztosítását.
26
Ebben az összefüggésben a kérdést előterjesztő bíróság arra keresi a választ, hogy az EUMSZ 267. cikk, az uniós jog elsőbbségének elve és a Bíróság eljárási szabályzata 94. cikkének b) pontja kötelezi‑e vagy feljogosítja‑e arra azon nemzeti bíróságot, amelynek kétségei vannak egy uniós jog hatálya alá tartozó nemzeti szabályozásnak mind a nemzeti alkotmánnyal, mind pedig az uniós joggal való összeegyeztethetőségét illetően, hogy azt először nemzeti alkotmányos felülvizsgálatnak vesse alá, mielőtt adott esetben második lépésként előzetes döntéshozatal iránti kérelemmel fordulna a Bírósághoz.
27
Ilyen körülmények között a Sofiyski gradski sad (szófiai városi bíróság) úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdést terjeszti a Bíróság elé:
„Úgy kell‑e értelmezni az [EUMSZ] 267. cikket, a [Bíróság] eljárási szabályzata 94. cikkének b) pontját és az [uniós jog elsőbbségének] elvét, hogy valamely nemzeti jogszabályi rendelkezésnek az [uniós] joggal való összeegyeztethetőségével kapcsolatos kétségek esetén a nemzeti bíróság, amennyiben ugyanakkor meg van győződve arról, hogy az adott jogszabályi rendelkezés [ellentétes a nemzeti alkotmánnyal], az előzetes döntéshozatal iránti kérelmének előterjesztését megelőzően az adott nemzeti jogszabályi rendelkezés alkotmányellenességének megállapítása iránti kérelemnek a Konstitutsionen sadhoz [alkotmánybíróság] történő benyújtása révén köteles vagy jogosult megállapítani, hogy az adott nemzeti jogszabályi rendelkezés ténylegesen alkalmazandó‑e az alapeljárásban?”
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésről
28
Elöljáróban emlékeztetni kell arra, hogy az állandó ítélkezési gyakorlat szerint a nemzeti bíróságok és a Bíróság között az EUMSZ 267. cikkel bevezetett együttműködés keretében a Bíróság feladata, hogy a nemzeti bíróságnak az előtte folyamatban lévő ügy eldöntéséhez hasznos választ adjon. Ennek érdekében a Bíróságnak adott esetben át kell fogalmaznia az elé terjesztett kérdéseket (lásd ebben az értelemben: 2024. október 4‑iBouskoura ítélet, C‑387/24 PPU, EU:C:2024:868, 36. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
29
A jelen ügyben az előterjesztett kérdés azon az előfeltevésen alapul, hogy a kábítószerek pénzbeli értékének meghatározására vonatkozó nemzeti rendelkezések ellentétesek mind a bolgár alkotmánnyal, mind pedig az uniós joggal.
30
Márpedig, amint az a jelen ítélet 19. pontjában megállapításra került, az alkotmánybíróság szervezeti és működési szabályzata 18. cikkének az alkotmánybíróság által értelmezett (3) bekezdéséből az következik, hogy amennyiben a nemzeti bíróság az uniós jog hatálya alá tartozó nemzeti szabályozás alkotmányosságának felülvizsgálata iránti kérelemmel fordul az alkotmánybírósághoz, e kérelemnek – annak elfogadhatatlanság okán való elutasításának terhe mellett – tartalmaznia kell az alkalmazandó jog indokolással ellátott vizsgálatát, amely az uniós jog alkalmazásából eredő hatásokat is magában foglalja, ami arra indíthatja az említett bíróságot, hogy az uniós jog értelmezésével kapcsolatos kétségei esetén először előzetes döntéshozatal iránti kérelmet terjesszen a Bíróság elé.
31
Mivel a kérdést előterjesztő bíróság úgy véli, hogy alkotmánybíróság szervezeti és működési szabályzata 18. cikkének az alkotmánybíróság által értelmezett (3) bekezdéséből eredő e követelmény megakadályozza abban, hogy először ezen alkotmánybíróság eljárását kezdeményezze, mielőtt adott esetben előzetes döntéshozatal iránti kérelemmel fordulna a Bírósághoz, az előterjesztett kérdés valójában annak meghatározására irányul, hogy e rendelkezés, ahogy azt az említett alkotmánybíróság értelmezi, összeegyeztethető‑e az EUMSZ 267. cikkel, az uniós jog elsőbbségének elvével, valamint a Bíróság eljárási szabályzata 94. cikkének b) pontjával.
32
E körülmények között meg kell állapítani, hogy kérdésével az előterjesztő bíróság lényegében arra vár választ, hogy az EUMSZ 267. cikket, az uniós jog elsőbbségének elvét és a Bíróság eljárási szabályzata 94. cikkének b) pontját úgy kell‑e értelmezni, hogy azokkal ellentétes az alkotmánybírósághoz fordulás feltételeire vonatkozó, az alkotmánybíróság által értelmezett azon tagállami eljárási szabály, amelynek értelmében az uniós jog hatálya alá tartozó nemzeti szabályozás alkotmányosságának vizsgálata iránti kérelemnek, amelyet a nemzeti bíróság ezen alkotmánybírósághoz benyújtott, tartalmaznia kell – annak elfogadhatatlanság okán való elutasításának terhe mellett – a bíróság előtt folyamatban lévő ügyben alkalmazandó jog indokolással ellátott vizsgálatát, magában foglalva az uniós jog alkalmazásából eredő hatásokat is, ami arra indíthatja az említett bíróságot, hogy először előzetes döntéshozatal iránti kérelmet terjesszen a Bíróság elé.
33
Ami először is az EUMSZ 267. cikket illeti, emlékeztetni kell arra, hogy a Szerződésekkel létrehozott bírósági rendszer sarokkövét az e rendelkezésben szereplő előzetes döntéshozatali eljárás alkotja, amelynek – a bírák közötti párbeszédnek a Bíróság és a tagállami bíróságok közötti létrehozatalával – a célja az uniós jog értelmezése egységességének biztosítása, így lehetővé téve az uniós jog koherenciájának, teljes érvényesülésének és autonómiájának, valamint végső soron a Szerződésekkel létrehozott jog sajátos jellegének biztosítását. Így a nemzeti bíróságnak ezt az utat kell igénybe vennie, ha olyan kétségei merülnek fel a nemzeti jogának az uniós jog valamely rendelkezésével való összeegyeztethetőségét illetően, amelyek ezen uniós jog értelmezését igénylik (lásd ebben az értelemben: 2014. december 18‑i 2/13 [Az Uniónak az EJEE‑hez történő csatlakozása] vélemény, EU:C:2014:2454, 176. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat; 2025. december 18‑iBizottság kontra Lengyelország [A Bíróság ítélkezési gyakorlatának ultra vires szempontú felülvizsgálata – Az uniós jog elsőbbsége] ítélet, C‑448/23, EU:C:2025:975, 111. és 112. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
34
A Bíróság állandó ítélkezési gyakorlata szerint a nemzeti bíróságok a lehető legszélesebb körű joggal rendelkeznek – mi több kötelesek is – arra, hogy a Bírósághoz forduljanak, ha úgy vélik, hogy az előttük folyamatban lévő ügyben olyan, általuk eldöntendő kérdések merülnek fel, amelyek az uniós jog rendelkezéseinek értelmezését vagy azok érvényességének értékelését foglalják magukban (2022. február 22‑iRS [Alkotmánybírósági ítéletek hatása] ítélet, C‑430/21, EU:C:2022:99, 64. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
35
Az állandó ítélkezési gyakorlatból az is kitűnik, hogy a nemzeti jog valamely szabálya nem akadályozhatja meg a nemzeti bíróságot abban, hogy éljen az említett lehetőséggel, vagy eleget tegyen az említett kötelezettségnek, e lehetőség, illetve kötelezettség ugyanis az EUMSZ 267. cikk által a nemzeti bíróságok és a Bíróság között létrehozott együttműködési rendszerből, valamint az e rendelkezés által a nemzeti bíróságokra ruházott, az uniós jog alkalmazásával összefüggő bírói feladatkörből fakad (2023. június 5‑iBizottság kontra Lengyelország [A bírák függetlensége és magánélete] ítélet, C‑204/21, EU:C:2023:442, 157. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
36
Ebben az összefüggésben a nemzeti jog olyan szabálya, amely többek között azt eredményezheti, hogy valamely nemzeti bíróság inkább nem terjeszt előzetes döntéshozatal céljából kérdéseket a Bíróság elé, sérti a nemzeti bíróságok számára az EUMSZ 267. cikk által ily módon elismert jogköröket, és következésképpen ezen együttműködés hatékonyságát (2021. július 15‑iBizottság kontra Lengyelország [Fegyelmi felelősségi rendszer] ítélet, C‑791/19, EU:C:2021:596, 226. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
37
Egyébiránt a Bíróság kimondta, hogy az a nemzeti bíróság, amelynek az uniós joggal kapcsolatos jogvitát kell eldöntenie, és amely úgy véli, hogy valamely nemzeti rendelkezés nemcsak hogy ellentétes az uniós joggal, de alkotmányellenes is, nem veszti el az EUMSZ 267. cikkben előírt azon lehetőségét, illetve – végső fokon eljáró bíróság esetén – nem mentesül az ott előírt azon kötelezettsége alól, hogy az uniós jog értelmezésével vagy érvényességével kapcsolatos kérdésekkel a Bírósághoz forduljon, azon tény miatt, hogy valamely belső jogi szabály alkotmányellenességének megállapítása az alkotmánybírósághoz kötelezően benyújtandó kérelemtől függ (2010. június 22‑iMelki és Abdeli ítélet, C‑188/10 és C‑189/10, EU:C:2010:363, 45. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
38
Az uniós jog hatékonyságát ugyanis veszélyeztetné és az EUMSZ 267. cikk hatékony érvényesülését gyengítené az, ha az alkotmánybírósághoz benyújtandó kötelező kérelem létezése meggátolhatná az uniós jog által szabályozott jogvitával kapcsolatban eljáró nemzeti bíróságot abban, hogy éljen azzal a lehetőséggel, hogy az uniós jog értelmezésével vagy érvényességével kapcsolatos kérdéseket terjesszen a Bíróság elé azzal a céllal, hogy dönthessen arra vonatkozóan, hogy valamely nemzeti szabály azzal összeegyeztethető‑e, vagy sem (lásd ebben az értelemben: 2015. június 4‑iKernkraftwerke Lippe‑Ems ítélet, C‑5/14, EU:C:2015:354, 34. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat; 2017. december 20‑iGlobal Starnet ítélet, C‑322/16, EU:C:2017:985, 21. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
39
Másodszor, az uniós jog elsőbbségének elvét illetően, amely e jognak a tagállamok jogával szembeni elsődlegességét mondja ki, emlékeztetni kell arra, hogy ez az elv arra kötelezi a tagállamok valamennyi szervét, hogy biztosítsák az uniós jogi normák teljes érvényesülését, mivel a tagállamok joga nem befolyásolhatja e különböző normáknak az említett államok területére nézve elismert hatását (lásd ebben az értelemben: 2025. július 10‑iDADA Music és UPFR ítélet, C‑37/24, EU:C:2025:551, 76. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
40
Így az EUMSZ 267. cikkel létrehozott, a Bíróság és a nemzeti bíróságok közötti együttműködési rendszer működése és az uniós jog elsőbbségének elve azt igényli, hogy a nemzeti bíróság – az eljárás általa megfelelőnek tartott bármely pillanatában, és akár az alkotmányosság vizsgálatára irányuló közbenső eljárást követően is – szabadon fordulhasson a Bírósághoz az általa szükségesnek tartott bármely kérdéssel előzetes döntéshozatal céljából (2010. június 22‑iMelki és Abdeli ítélet, C‑188/10 és C‑189/10, EU:C:2010:363, 52. és 57. pont; 2014. szeptember 11‑iA ítélet, C‑112/13, EU:C:2014:2195, 39. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
41
Ezenkívül az uniós jog elsőbbségének elvéből az is következik, hogy a nemzeti bíróságok hatáskörrel rendelkeznek annak értékelésére, hogy a nemzeti jog – jelen esetben a kábítószerek pénzbeli értékének meghatározására vonatkozó nemzeti rendelkezések – összeegyeztethető‑e az uniós joggal, anélkül hogy a tagállamuk alkotmánybíróságához kellene fordulniuk e célból (lásd ebben az értelemben: 2019. június 24‑iPopławski ítélet, C‑573/17, EU:C:2019:530, 53. és 54. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
42
Ebből következik, hogy az EUMSZ 267. cikkel és az uniós jog elsőbbségének elvével ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amelynek értelmében azoknak a nemzeti bíróságoknak, amelyeknek kétségei vannak az uniós jog hatálya alá tartozó nemzeti rendelkezésnek mind a nemzeti alkotmánnyal mind pedig az uniós joggal való összeegyeztethetőségével kapcsolatban, a tagállamuk alkotmánybíróságához kell fordulniuk, mielőtt élnek azzal a lehetőséggel, vagy eleget tesznek azon kötelezettségüknek, hogy előzetes döntéshozatal iránti kérelemmel fordulnak a Bírósághoz.
43
Ezzel szemben sem az EUMSZ 267. cikkel, sem az uniós jog elsőbbségének elvével nem ellentétes az olyan tagállami szabályozás, amely valamely nemzeti bíróság e tagállam alkotmánybíróságához benyújtott kérelmének elfogadhatóságát attól teszi függővé, hogy ez előbbi benyújtotta‑e az uniós jognak az általa alkotmányellenesnek ítélt nemzeti rendelkezésekre való alkalmazása hatásainak indokolással ellátott értékelését, ami azt is magában foglalhatja, hogy az említett bíróság először előzetes döntéshozatal iránti kérelemmel fordul a Bírósághoz.
44
Az érintett tagállam alkotmánybíróságához fordulás e feltételei ugyanis semmilyen módon nem korlátozzák a többi nemzeti bíróság azon lehetőségét, hogy előzetes döntéshozatal iránti kérelemmel forduljanak a Bírósághoz, és nem is késleltetik az ilyen előzetes döntéshozatal iránti kérelmet.
45
Éppen ellenkezőleg, az alkotmánybírósághoz fordulás említett feltételei önmagukban arra ösztönözhetik e nemzeti bíróságokat, hogy amennyiben valamely nemzeti rendelkezést alkotmányossági vizsgálatnak kívánnak alávetni, először az uniós jogot alkalmazzák, anélkül hogy megakadályoznák őket abban, hogy éljenek a lehetőségükkel, vagy eleget tegyenek azon kötelezettségüknek, hogy előzetes döntéshozatal iránti kérelemmel fordulnak a Bírósághoz. Ugyanezen feltételek tehát arra irányulnak, hogy az EUMSZ 267. cikkből eredő jogok és kötelezettségek gyakorlását, valamint az uniós jog elsőbbsége elvének a nemzeti jogrendben való tiszteletben tartását előmozdítsák.
46
Kétségtelen, hogy az ilyen feltételek, amelyek alapján valamely nemzeti bíróság egy tagállam alkotmánybíróságához fordulhat, lehetővé teszik ezen alkotmánybíróság számára, hogy adott esetben azt követően határozzon valamely nemzeti rendelkezés alkotmányosságáról, hogy a Bíróság válaszolt az ugyanezen nemzeti bíróság által ugyanezen jogvita keretében előterjesztett előzetes döntéshozatal iránti kérelemre. Mindazonáltal az ilyen körülmény önmagában nem sérti az uniós jog elsőbbségének elvét, amennyiben az említett nemzeti bíróságot nem akadályozza meg abban, hogy az előtte folyamatban lévő jogvita keretében levonja az ezen elvből eredő, a jelen ítélet 39. pontjában felidézett valamennyi következtetést, még azt követően is, hogy ezen alkotmánybíróság határozatot hozott.
47
E tekintetben emlékeztetni kell egyrészt arra, hogy a Bíróság által az előzetes döntéshozatali eljárás keretében hozott ítélet a nemzeti bíróság elé tárt jogvita elbírálásánál e bíróságra nézve kötelező erejű az uniós jog értelmezését illetően. E bíróságnak tehát adott esetben figyelmen kívül kell hagynia a felsőbb szintű nemzeti bíróság megállapításait, ha úgy ítéli meg, hogy a Bíróság által adott értelmezésre figyelemmel azok nem felelnek meg az uniós jognak, adott esetben eltekintve az őt arra kötelező nemzeti szabály alkalmazásától, hogy feleljen meg e felsőbb szintű bíróság határozatainak (2022. február 22‑iRS [Alkotmánybírósági ítéletek hatása] ítélet, C‑430/21, EU:C:2022:99, 74. és 75. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
48
Másrészt hangsúlyozni kell, hogy az uniós jog valamennyi rendelkezése érvényesülésének biztosítása érdekében az elsőbbség elve megköveteli a nemzeti bíróságoktól mindenekelőtt azt, hogy a belső jogot a lehető legteljesebb mértékben az uniós jognak megfelelően értelmezzék. Az összhangban álló értelmezés követelménye többek között a nemzeti bíróságok azon kötelezettségével jár, hogy adott esetben módosítaniuk kell az állandó ítélkezési gyakorlatot, amennyiben az a nemzeti jognak az uniós jog céljaival összeegyeztethetetlen értelmezésén alapul. Az összhangban álló értelmezés e kötelezettségének vannak azonban bizonyos korlátai, és e kötelezettség többek között nem szolgálhat a nemzeti jog contra legem értelmezésének alapjául (2019. június 24‑iPopławski ítélet, C‑573/17, EU:C:2019:530, 57. pont; 2024. október 15‑iKUBERA ítélet, C‑144/23, EU:C:2024:881, 52. pont; 2025. november 20‑iFramholm ítélet, C‑195/25, EU:C:2025:904, 67. és 68. pont).
49
Ezenkívül, amennyiben a nemzeti jogszabályoknak az uniós jog követelményeivel összhangban álló értelmezése nem lehetséges, az uniós jog elsőbbségének elve megköveteli, hogy az uniós jogi rendelkezéseket hatáskörének keretei között alkalmazni hivatott nemzeti bíróság az előtte folyamatban lévő jogvitában köteles biztosítani e jog követelményeinek teljes érvényesülését, szükség esetén – saját hatáskörénél fogva – mellőzve az uniós jog közvetlen hatállyal bíró rendelkezésével ellentétes bármely, akár utólag keletkezett nemzeti szabályozás vagy gyakorlat alkalmazását, anélkül hogy előzetesen kérelmeznie kellene vagy meg kellene várnia e nemzeti szabályozás vagy gyakorlat jogalkotói vagy bármilyen egyéb alkotmányos úton történő megsemmisítését (lásd ebben az értelemben: 1978. március 9‑iSimmenthal ítélet, 106/77, EU:C:1978:49, 24. pont; 2019. június 24‑iPopławski ítélet, C‑573/17, EU:C:2019:530, 58. pont; 2025. augusztus 1‑jei Alace és Canpelli ítélet, C‑758/24 és C‑759/24, EU:C:2025:591, 63. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
50
Harmadszor meg kell állapítani, hogy a Bíróság eljárási szabályzata 94. cikkének b) pontjából, illetve az Európai Unió Bíróságának a nemzeti bíróságok figyelmébe ajánlott, az előzetes döntéshozatal iránti kérelmek előterjesztésére vonatkozó ajánlásai (HL C, C/2024/6008) 3., 12. és 15. pontjából eredő követelmények, amelyekre a kérdést előterjesztő bíróság hivatkozik, nem befolyásolják a jelen ítélet 42–49. pontjában tett megállapításokat.
51
E tekintetben a Bíróság eljárási szabályzata 94. cikkének b) pontja értelmében a Bírósághoz előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések szövegén kívül az előzetes döntéshozatal iránti kérelemnek tartalmaznia kell az ügyben esetlegesen alkalmazandó nemzeti rendelkezések tartalmát, és – adott esetben – a vonatkozó nemzeti ítélkezési gyakorlatot. E követelményt a jelen ítélet előző pontjában említett ajánlások 15. és 16. pontja is tükrözi.
52
Márpedig a jelen ügyben valamely nemzeti rendelkezés nem tekinthető úgy, mint amely a Bíróság eljárási szabályzata 94. cikkének b) pontja értelmében nem „esetlegesen alkalmazandó” pusztán amiatt, hogy a kérdést előterjesztő bíróságnak kétségei vannak e nemzeti rendelkezés alkotmányosságát illetően.
53
Ugyanis, először is, mivel – amint az a bolgár jogból kitűnik – az ilyen nemzeti rendelkezés mindaddig hatályban marad, amíg az alkotmánybíróság meg nem állapítja annak alkotmányellenességét, önmagában az, hogy a nemzeti bíróságnak kétségei vannak e nemzeti rendelkezés alkotmányosságát illetően, nem igazolhatja azt, hogy e bíróság az előtte folyamatban lévő jogvitára alkalmazandó jog bemutatásából kihagyja az említett rendelkezést. Ugyanakkor az említett bíróság teljes mértékben szabadon dönthet úgy, hogy az előzetes döntéshozatalra utaló határozatában közli a kétségeit ugyanezen rendelkezés alkotmányosságával kapcsolatban.
54
Másodszor emlékeztetni kell arra, hogy a Bíróság már kimondta, hogy noha bizonyos körülmények között előnyös lehet, ha az ügy tényállása világos, és ha a tisztán nemzeti jogi problémákat az előzetes döntéshozatal iránti kérelem Bíróság elé terjesztésével egyidejűleg rendezik, a nemzeti bíróságok az eljárás bármely, általuk megfelelőnek tartott szakaszában szabadon dönthetnek úgy, hogy a Bírósághoz fordulnak (lásd ebben az értelemben: 1993. október 27‑iEnderby ítélet, C‑127/92, EU:C:1993:859, 11. és 12. pont; 2015. június 4‑iKernkraftwerke Lippe‑Ems ítélet, C‑5/14, EU:C:2015:354, 31. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat; 2019. február 14‑iMilivojević ítélet, C‑630/17, EU:C:2019:123, 46. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
55
Harmadszor, tekintettel a kérdést előterjesztő bíróságnak a Konstitutsionen sad (alkotmánybíróság) ítélkezési gyakorlatával kapcsolatos, a jelen ítélet 23. és 24. pontjában összefoglalt aggályaira, emlékeztetni kell arra, hogy a tagállamok alkotmánybíróságainak a rendes bíróságokhoz hasonlóan tiszteletben kell tartaniuk az uniós jog elsőbbségének elvét (2022. február 22‑iRS [Alkotmánybírósági ítéletek hatása] ítélet, C‑430/21, EU:C:2022:99, 47–51. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat). Így az állandó ítélkezési gyakorlat értelmében az uniós jog elsőbbségének elvéhez kapcsolódó hatások a tagállamok valamennyi szervére vonatkoznak, anélkül hogy többek között a belső rendelkezések – ideértve az alkotmányos jellegűeket is – akadályozhatnák azt (lásd ebben az értelemben: 2025. december 18‑iBizottság kontra Lengyelország [A Bíróság ítélkezési gyakorlatának ultra vires szempontú felülvizsgálata – Az uniós jog elsőbbsége] ítélet, C‑448/23, EU:C:2025:975, 171. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
56
Egyébiránt a Bíróság már kimondta, hogy azon nemzeti bíróságoknak, amelyek határozatai ellen a nemzeti jog értelmében nincs jogorvoslati lehetőség, az EUMSZ 267. cikk harmadik bekezdéséből eredő azon kötelezettsége, hogy előzetes döntéshozatal iránti kérelemmel forduljanak a Bírósághoz, a nemzeti bíróságok – mint az uniós jog alkalmazásáért felelős bíróságok – és a Bíróság közötti azon együttműködés keretébe illeszkedik, amelyet az uniós jog valamennyi tagállamban történő egységes alkalmazásának és értelmezésének biztosítása érdekében hoztak létre. E kötelezettség célja többek között annak megakadályozása, hogy bármely tagállamban az uniós jognak meg nem felelő nemzeti ítélkezési gyakorlat alakuljon ki. Ezenkívül az említett kötelezettség a Bíróságot az uniós jogi aktusok érvényességéről való döntésre és e jog végérvényes és kötelező erejű értelmezésének biztosítására vonatkozóan megillető kizárólagos hatáskör velejárója (lásd ebben az értelemben: 2025. december 18‑iBizottság kontra Lengyelország [A Bíróság ítélkezési gyakorlatának ultra vires szempontú felülvizsgálata – Az uniós jog elsőbbsége] ítélet, C‑448/23, EU:C:2025:975, 205. és 206. pont).
57
Ebből következik, hogy ha az alkotmánybírósághoz az uniós jog hatálya alá tartozó nemzeti rendelkezés alkotmányosságának felülvizsgálata iránti kérelemmel fordulnak, e bíróság főszabály szerint az EUMSZ 267. cikk harmadik bekezdésének megfelelően köteles előzetes döntéshozatal iránti kérelmet terjeszteni a Bíróság elé, ha az uniós jog értelmezésére vagy egy másodlagos jogi aktus érvényességére vonatkozó kérdés merül fel előtte, kivéve, ha megállapítja, hogy a felmerült kérdés nem releváns, vagy a szóban forgó uniós jogi rendelkezést a Bíróság már értelmezte, vagy az uniós jog helyes értelmezése olyan nyilvánvaló, hogy az minden észszerű kétséget kizár (lásd ebben az értelemben: 2024. október 15‑iKUBERA ítélet, C‑144/23, EU:C:2024:881, 34. és 36. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
58
Egyébiránt a Bíróság már kimondta, hogy amennyiben egy tagállami alkotmánybíróság arra az álláspontra jut, hogy a másodlagos uniós jognak a Bíróság által értelmezett valamely rendelkezése sérti az e tagállam nemzeti identitásának tiszteletben tartására vonatkozó kötelezettséget, az említett alkotmánybíróság köteles felfüggeszteni az eljárást, és e rendelkezés érvényességének az EUSZ 4. cikk (2) bekezdése fényében való vizsgálata érdekében az EUMSZ 267. cikk alapján előzetes döntéshozatal iránti kérelemmel fordulni a Bírósághoz, mivel az uniós jogi aktusok érvénytelenségének megállapítására egyedül a Bíróságnak van hatásköre. Ezenkívül, mivel a Bíróság kizárólagos hatáskörrel rendelkezik az uniós jog végérvényes értelmezésére, a tagállami alkotmánybíróság – az uniós jog rendelkezéseinek, köztük az EUMSZ 267. cikknek az e bíróság általi saját értelmezése alapján – nem állapíthatja meg érvényesen, hogy a Bíróság a hatáskörét meghaladó ítéletet hozott, és ennélfogva nem tagadhatja meg a Bíróság előzetes döntéshozatali eljárásban hozott ítéletének való megfelelést (lásd ebben az értelemben: 2022. február 22‑iRS [Alkotmánybírósági ítéletek hatása] ítélet, C‑430/21, EU:C:2022:99, 71. és 72. pont; 2025. december 18‑iBizottság kontra Lengyelország [A Bíróság ítélkezési gyakorlatának ultra vires szempontú felülvizsgálata – Az uniós jog elsőbbsége] ítélet, C‑448/23, EU:C:2025:975, 223. és 230. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
59
Végül a kérdést előterjesztő bíróság által felvázolt azon esetben, ha az alkotmánybíróság az uniós jog elsőbbségének elvét megsértve megtagadja a Bíróság által előzetes döntéshozatal keretében hozott ítéletnek való megfelelést, emlékeztetni kell arra – amint az a jelen ítélet 47. pontjában említésre került –, hogy az állandó ítélkezési gyakorlat szerint azt a nemzeti bíróságot, amely élt az EUMSZ 267. cikkben számára biztosított lehetőséggel, az alapügy megoldása szempontjából köti a szóban forgó rendelkezéseknek a Bíróság által adott értelmezése. Így az említett nemzeti bíróság az eléje tárt jogvitában az uniós jogi szabályok teljes érvényesülésének biztosítása érdekében köteles figyelmen kívül hagyni az olyan nemzeti alkotmánybíróság megállapításait, amely megtagadja a Bíróság előzetes döntéshozatali eljárás keretében hozott ítéletének való megfelelést (lásd ebben az értelemben: 2013. január 15‑iKrižan és társai ítélet, C‑416/10, EU:C:2013:8, 69. és 70. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat; 2022. február 22‑iRS [Alkotmánybírósági ítéletek hatása] ítélet, C‑430/21, EU:C:2022:99, 77. pont).
60
A fentiek összességére tekintettel az előterjesztett kérdésre azt a választ kell adni, hogy az EUMSZ 267. cikket, az uniós jog elsőbbségének elvét és a Bíróság eljárási szabályzata 94. cikkének b) pontját úgy kell értelmezni, hogy azokkal nem ellentétes az alkotmánybírósághoz fordulás feltételeire vonatkozó, az alkotmánybíróság által értelmezett azon tagállami eljárási szabály, amelynek értelmében az uniós jog hatálya alá tartozó nemzeti szabályozás alkotmányosságának vizsgálata iránti kérelemnek, amelyet a nemzeti bíróság ezen alkotmánybírósághoz benyújtott, tartalmaznia kell – annak elfogadhatatlanság okán való elutasításának terhe mellett – a bíróság előtt folyamatban lévő ügyben alkalmazandó jog indokolással ellátott vizsgálatát, magában foglalva az uniós jog alkalmazásából eredő hatásokat is, ami arra indíthatja az említett bíróságot, hogy először előzetes döntéshozatal iránti kérelmet terjesszen a Bíróság elé.
A költségekről
61
Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.
A fenti indokok alapján a Bíróság (harmadik tanács) a következőképpen határozott:
Az EUMSZ 267. cikket, az európai uniós jog elsőbbségének elvét és a Bíróság eljárási szabályzata 94. cikkének b) pontját úgy kell értelmezni, hogy azokkal nem ellentétes az alkotmánybírósághoz fordulás feltételeire vonatkozó, az alkotmánybíróság által értelmezett azon tagállami eljárási szabály, amelynek értelmében az uniós jog hatálya alá tartozó nemzeti szabályozás alkotmányosságának vizsgálata iránti kérelemnek, amelyet a nemzeti bíróság ezen alkotmánybírósághoz benyújtott, tartalmaznia kell – annak elfogadhatatlanság okán való elutasításának terhe mellett – a bíróság előtt folyamatban lévő ügyben alkalmazandó jog indokolással ellátott vizsgálatát, magában foglalva az uniós jog alkalmazásából eredő hatásokat is, ami arra indíthatja az említett bíróságot, hogy először előzetes döntéshozatal iránti kérelmet terjesszen a Bíróság elé.
Aláírások
(
*1
)	Az eljárás nyelve: bolgár.
(
i
)	A jelen ügy neve fiktív. Az nem egyezik az eljárásban részt vevő egyetlen fél valódi nevével sem.