62023TJ0201_RES
Věc T‑201/23
Communications Regulatory Authority (CRA)
v.
Rada Evropské unie
Rozsudek Tribunálu (šestého senátu) ze dne 16. října 2024
„Společná zahraniční a bezpečnostní politika – Omezující opatření přijatá s ohledem na situaci v Íránu – Zmrazení finančních prostředků – Seznam osob, subjektů a orgánů, na něž se vztahuje zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů – Zařazení názvu žalobce na seznam – Povinnost uvést odůvodnění – Právo na obhajobu – Právo na účinnou soudní ochranu – Proporcionalita – Zneužití pravomoci“
Akty orgánů – Odůvodnění – Povinnost – Rozsah – Omezující opatření vůči Íránu – Zmrazení finančních prostředků některých osob a subjektů vzhledem k situaci v Íránu – Povinnost označit v odůvodnění specifické a konkrétní poznatky, které odůvodňují uvedené opatření – Rozhodnutí přijaté v souvislostech, které jsou dotčené osobě známy a které jí umožňují pochopit dosah opatření, jež bylo vůči ní přijato – Přípustnost stručného odůvodnění
(Článek 296 SFEU; nařízení Rady č. 359/2011 a 2023/152)
(viz body 25–28, 30–34)
Právo Evropské unie – Zásady – Právo na obhajobu – Omezující opatření vůči Íránu – Zmrazení finančních prostředků osob odpovědných za závažná porušování lidských práv a osob, subjektů nebo orgánů, které jsou s nimi spojeny – Právo na přístup k dokumentům – Právo podmíněné předložením příslušné žádosti Radě
(Nařízení Rady č. 359/2011 a 2023/152)
(viz bod 38)
Evropská unie – Soudní přezkum legality aktů orgánů – Omezující opatření vůči Íránu – Rozsah přezkumu – Důkaz opodstatněnosti opatření – Povinnost příslušného unijního orgánu, aby v případě zpochybnění důvodů uplatňovaných vůči dotyčné osobě nebo subjektu prokázal, že jsou tyto důvody podložené – Důkazy, které uvádějí dokumenty, které nebyly založeny do spisu řízení – Porušení práva na obhajobu – Neexistence
(Listina základních práv Evropské unie, článek 47; nařízení Rady č. 359/2011 a 2023/152)
(viz body 55, 61–64)
Právo Evropské unie – Zásady – Základní práva – Presumpce neviny – Rozhodnutí o zmrazení finančních prostředků přijaté vůči některým osobám a subjektům s ohledem na situaci v Íránu – Soulad s uvedenou zásadou – Podmínky
(Listina základních práv Evropské unie, čl. 48 odst. 1; nařízení Rady č. 359/2011 a 2023/152)
(viz body 66–69)
Evropská unie – Soudní přezkum legality aktů orgánů – Omezující opatření vůči Íránu – Rozsah přezkumu – Zařazení žalobce na seznam v příloze napadeného nařízení z důvodu jeho přispění k aktům, které představují závažné porušování lidských práv – Veřejně přístupné dokumenty – Důkazní hodnota
(Nařízení Rady č. 359/2011 a 2023/152)
(viz body 75–79, 86, 88–90)
Společná zahraniční a bezpečnostní politika – Omezující opatření vůči Íránu – Zmrazení finančních prostředků osob odpovědných za závažná porušování lidských práv a osob, subjektů nebo orgánů, které jsou s nimi spojeny – Soudní přezkum legality – Rozsah – Posouzení skutkového stavu a ověření důkazů – Nesprávné posouzení Radou, co se týče přijetí omezujících opatření – Neexistence
(Nařízení Rady č. 359/2011 a 2023/152)
(viz body 92, 93, 98, 107, 109–112, 117)
Společná zahraniční a bezpečnostní politika – Omezující opatření vůči Íránu – Zmrazení finančních prostředků osob odpovědných za závažná porušování lidských práv a osob, subjektů nebo orgánů, které jsou s nimi spojeny – Soudní přezkum legality – Přiměřenost omezujících opatření – Omezující opatření, která sledují legitimní cíl společné zahraniční a bezpečnostní politiky
(Nařízení Rady č. 359/2011 a 2023/152)
(viz body 127–130)
Shrnutí
Tribunál svým rozsudkem zamítl žalobu na neplatnost, kterou podal žalobce, Communications Regulatory Authority (CRA), proti nařízení 2023/152 (
1
), kterým byla tato instituce v roce 2023 zařazena Radou Evropské unie na seznam osob a subjektů, na které se vztahují omezující opatření z důvodu situace v Íránu. Tribunál konstatoval, že se Rada nedopustila nesprávného posouzení s ohledem na předložené důkazy, pokud jde o použití špionážního softwaru vůči íránskému obyvatelstvu žalobcem.
Žalobce je vládní institucí přidruženou k íránskému ministerstvu komunikací a informačních technologií. Jeho finanční prostředky byly zmrazeny, neboť byl považován za odpovědného za závažné porušování lidských práv v Íránu tím, že prosazoval požadavky íránské vlády týkající se filtrování internetového obsahu prostřednictvím špionážního softwaru s názvem SIAM, a tím, že během demonstrací v roce 2022, které následovaly po smrti Mahsy Amíní, používal kontrolu přístupu k internetu a mobilních telefonů ke sledování demonstrantů a činností disidentů. Podle Rady tak žalobce podporoval represi těchto orgánů vůči demonstrantům, kteří vystupovali na obranu svých legitimních práv.
Závěry Tribunálu
Na prvním místě Tribunál zamítl výtky žalobce vycházející z porušení článků 47 a 48 Listiny základních práv Evropské unie. Tribunál v tomto ohledu připomněl, že v případě zpochybnění důvodů uplatňovaných vůči dotyčné osobě nebo subjektu je úkolem příslušného orgánu Evropské unie, aby prokázal, že jsou tyto důvody podložené. Z toho však nevyplývá, že údajná neschopnost Rady předložit důkaz o důvodech uplatněných k odůvodnění zařazení žalobce do přílohy I nařízení č. 359/2011 (
2
), i kdyby byla prokázána, porušovala právo žalobce na obhajobu. Naopak právě z toho důvodu, že to vyžaduje zachování efektivity článku 47 Listiny základních práv, je unijní soud povinen v rámci přezkumu legality omezujících opatření ověřit opodstatněnost důvodů, na nichž jsou tato opatření založena, a tedy důkazní hodnotu dokumentů předložených Radou.
Na druhém místě Tribunál připomněl, že novinové články lze použít na podporu určitých skutečností, pocházejí-li z několika různých zdrojů a jsou-li dostatečně konkrétní, přesné a shodující se, co se týče skutečností, které popisují.
V projednávané věci Rada založila přijetí dotčených omezujících opatření proti žalobci na různých dokumentech této povahy. Co se týče článku zveřejněného na internetových stránkách The Intercept (
3
), měl Tribunál za to, že článek podpořil tvrzení Rady zpřístupněním uživatelské příručky k softwaru SIAM napsané v angličtině a druhé příručky napsané v perštině, na níž bylo uvedeno logo žalobce. Tato tvrzení byla potvrzena dalšími důkazy. V této souvislosti článek ve sdělovacím prostředku Commrisk (
4
) informoval o setkání se zástupcem technologické společnosti, která se snažila prodat do Íránu software s funkcemi „neobyčejně podobnými“ funkcím softwaru SIAM, a jenž dobrovolně poskytl autoru tohoto článku informace o tomto prodeji.
Konečně z článku sdružení ARTICLE 19 (
5
) vyplývalo, že ARTICLE 19 již několik let sledoval rozsah kontroly internetu v Íránu. Toto sdružení zejména zjistilo, že žalobce pod dohledem íránského ministerstva komunikací a informačních technologií, které je ve skutečnosti kontrolováno íránskými informačními službami, používal vybavení pro sledování a cenzuru na úrovni poskytovatelů přístupu k internetu a jménem Nejvyšší národní bezpečnostní rady Íránu nařizoval přerušení a další narušení přístupu k internetu.
Vzhledem ke konzistentnosti jednotlivých důkazů a okolnostem, za nichž byly vypracovány, měl tedy Tribunál za to, že tato tvrzení lze platně zohlednit.
Na posledním místě měl Tribunál za to, že Rada předložila Tribunálu soubor dostatečně konkrétních, přesných a shodujících se nepřímých důkazů, které prokazují existenci dostatečné vazby mezi žalobcem a situací, která je předmětem sporu v projednávané věci, a sice represe íránských orgánů vůči pokojným demonstrantům, novinářům, obráncům lidských práv, studentům a jiným osobám, které vystupují na obranu svých legitimních práv.
Tribunál odmítl argument žalobce, podle nějž žalobce nemá právní způsobilost k provádění úkonů, které mu jsou vytýkány. Tribunál totiž konstatoval, že i když je odposlech komunikace v íránském právním řádu v zásadě zakázán, zůstává právně možný za určitých podmínek, jež jsou definovány velmi široce.
Tribunál dále odmítl argument žalobce vycházející z jeho technické neschopnosti provádět činnosti sledování a kontroly uživatelů íránských mobilních sítí. Konstatoval totiž, že příkazy softwaru SIAM jsou určeny všem íránským mobilním operátorům a tito operátoři jsou povinni na ně vždy reagovat.
Nejprve na rozdíl od toho, co tvrdil žalobce, má použití těchto příkazů mimo jiné účinek popsaný Radou a neslouží legitimnímu účelu. Například příkaz „LocationCustomerList“ umožňuje identifikovat všechny uživatele mobilní sítě nacházející se v určité zeměpisné oblasti, i když je tato oblast přibližná. Dále příkaz „Force2GNumber“, jehož cílem je donutit mobilní telefon používat síť 2G namísto novějších sítí 3G a 4G, má za následek znemožnění prohlížení a sdílení videí z tohoto telefonu. Tribunál rovněž uvedl, že žalobce neposkytl žádný důkaz, který by mohl prokázat, že příkazy „GetCDR“ a „GetIPDR“, z nichž první se používá k nahlédnutí do historie telefonu a druhý k získání IP adresy přístrojů, v nichž byla aktivována určitá SIM karta, mohou být použity pouze pro odpovědi na legitimní žádosti íránských soudů a policejních orgánů.
Nakonec Tribunál zdůraznil, že v Íránu je pravidelně zaznamenáván odpor civilního obyvatelstva, který je systematicky potlačován orgány této země, zejména za použití prostředků sledování internetu. Za těchto podmínek nelze vyloučit, že příkazy původně určené pro „legální“ účely, jako jsou „ApplySusp“ a „ApplySuspIP“, které umožňují vyřadit z provozu SIM karty, které jsou prohlášeny za ztracené, odcizené uživateli nebo patří osobám, které jsou prohlášeny za zemřelé, byly íránskými orgány zneužity a použity pro represivní účely.
(
1
) – Prováděcí nařízení Rady (EU) 2023/152 ze dne 23. ledna 2023, kterým se provádí nařízení (EU) č. 359/2011 o omezujících opatřeních namířených proti některým osobám, subjektům a orgánům s ohledem na situaci v Íránu (Úř. věst. 2023, L 20 I, s. 1).
(
2
) – Nařízení Rady (EU) č. 359/2011 ze dne 12. dubna 2011 o omezujících opatřeních namířených proti některým osobám, subjektům a orgánům s ohledem na situaci v Íránu (Úř. věst. 2011, L 100, s. 1).
(
3
) – Článek s názvem „Hacked documents: How Iran track and control protesters phones“, zveřejněný dne 28. října 2022.
(
4
) – Článek s názvem „Hacker Leaks Manuals Showing How Iran Uses Mobile Networks to Track Protesters“, zveřejněný dne 31. října 2022.
(
5
) – Článek s názvem „Iran: New tactics for digital repression as protests continue“, zveřejněný dne 17. listopadu 2022.