62021CO0035
EUROOPA KOHTU MÄÄRUS (kümnes koda)
9. veebruar 2022 (
*1
)
Eelotsusetaotlus – Euroopa Kohtu kodukorra artikkel 99 – Põllumajandustoodete ja toidu kvaliteedikavad – Määrus (EL) nr 1151/2012 – Päritolunimetused ja geograafilised tähised – Artikkel 9 – Ajutine riigisisene kaitse – Põllumajanduslikku toiduainet tähistav geograafiline tähis, mis on registreeritud liikmesriigi õigusnormide alusel ja mida kaitstakse riigisisesel tasandil
Kohtuasjas C‑35/21,
mille ese on ELTL artikli 267 alusel Varhoven kasatsionen sadi (Bulgaaria kassatsioonikohus) 29. detsembri 2020. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 19. jaanuaril 2021, menetluses
„Konservinvest“ OOD
versus
„Bulkons Parvomay“ OOD,
EUROOPA KOHUS (kümnes koda),
koosseisus: koja president I. Jarukaitis (ettekandja), kohtunikud M. Ilešič ja Z. Csehi,
kohtujurist: N. Emiliou,
kohtusekretär: A. Calot Escobar,
arvestades kirjalikku menetlust,
arvestades seisukohti, mille esitasid:
–
„Konservinvest“ OOD, esindajad: advokati Y. Ivanova ja P. Angelov,
–
„Bulkons Parvomay“ OOD, esindaja: advokat M. Georgieva-Tabakova,
–
Euroopa Komisjon, esindajad: M. Konstantinidis, I. Naglis ja G. Koleva, hiljem M. Konstantinidis ja G. Koleva,
arvestades vastavalt Euroopa Kohtu kodukorra artiklile 99 pärast kohtujuristi ärakuulamist tehtud otsust lahendada kohtuasi põhistatud määrusega,
on teinud järgmise
määruse
1
Eelotsusetaotlus käsitleb Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. novembri 2012. aasta määruse (EL) nr 1151/2012 põllumajandustoodete ja toidu kvaliteedikavade kohta (ELT 2012, L 343, lk 1) artikli 9 tõlgendamist.
2
Taotlus on esitatud „Konservinvest“ OODi ja „Bulkons Parvomay“ OODi (edaspidi „Bulkons“) vahelises kohtuvaidluses, mis puudutab selliste kaubamärkide kasutamist Konservinvesti poolt, mis väidetavalt kahjustavad Bulkonsi õigusi geograafilisele tähisele „Lyutenitsa Parvomay“.
Õiguslik raamistik
Liidu õigus
Määrus (EÜ) nr 510/2006
3
Nõukogu 20. märtsi 2006. aasta määruse (EÜ) nr 510/2006 põllumajandustoodete ja toidu geograafiliste tähiste ja päritolunimetuste kaitse kohta (ELT 2006, L 93, lk 12), mida on muudetud nõukogu 20. novembri 2006. aasta määrusega (EÜ) nr 1791/2006 (ELT 2006, L 363, lk 1) (edaspidi „määrus nr 510/2006“), artikli 5 lõike 8 teises lõigus oli ette nähtud, et Bulgaaria ja Rumeenia kehtestavad selle artikli 5 lõigetes 4–7 nimetatud õigus- ja haldusnormid mitte hiljem kui üks aasta pärast ühinemiskuupäeva.
4
Määruse nr 510/2006 artikli 5 lõikes 11 oli lisaks ette nähtud:
„Bulgaaria ja Rumeenia puhul võib riiklik geograafiliste tähiste ja päritolunimetuste kaitse, mis kehtib nende ühinemise kuupäeval, jätkuda kaksteist kuu[d] pärast ühinemiskuupäeva.
Juhul kui käesoleva määruse kohane registreerimistaotlus edastatakse komisjonile eespool nimetatud ajavahemiku lõpus, kaotab selline kaitse kehtivuse kuupäeval, mil võetakse vastu registreerimisalane otsus vastavalt käesolevale määrusele.
Sellise riikliku kaitse tagajärjed juhul, kui nimi ei ole registreeritud vastavalt käesolevale määrusele, kuuluvad asjaomase liikmesriigi ainupädevusse.“
5
See määrus tunnistati kehtetuks ja asendati alates 3. jaanuarist 2013 määrusega nr 1151/2012.
Määrus nr 1151/2012
6
Määruse nr 1151/2012 põhjendused 13–15, 17, 18, 20 ja 24 on sõnastatud järgmiselt:
„(13)
[…] tuleks järgmised sätted koondada ühtseks õigusraamistikuks, mis koosneb [nõukogu 20. märtsi 2006. aasta määruse] (EÜ) nr 509/2006[põllumajandustoodete ja toidu garanteeritud traditsiooniliste eritunnuste kohta (ELT 2006, L 93, lk 1)] ja [määruse nr 510/2006] uutest või ajakohastatud sätetest ning nendest määruste [nr 509/2006] ja [nr 510/2006] sätetest, mis jäetakse alles.
(14)
Selguse ja läbipaistvuse huvides tuleks määrused [nr 509/2006] ja [nr 510/2006] seega kehtetuks tunnistada ja asendada käesoleva määrusega.
(15)
Käesoleva määrusega tuleks reguleerida ainult Euroopa Liidu toimimise lepingu (edaspidi „ELi toimimise leping“) I lisas loetletud inimtoiduks ettenähtud põllumajandustooteid ning selles lisas loetlemata tooteid, mis on tihedalt seotud põllumajandustootmise ja maamajandusega.
[…]
(17)
Päritolunimetus ja geograafiline tähis tuleks anda ainult sellistele toodetele ja toidule, mille omaduste ja geograafilise päritolu vahel on olemas olemuslik seos. […]
(18)
Päritolunimetuste ja geograafiliste tähiste kaitsmise konkreetsed eesmärgid on põllumajandusettevõtjatele ja tootjatele teatava toote kvaliteedi ja omaduste või selle tootmise viisi eest õiglase tasu tagamine ning geograafilise päritoluga seotud kindlate omaduste kohta selge teabe esitamine, võimaldades seeläbi tarbijatel teha põhjendatumaid ostuotsuseid.
[…]
(20)
Liidu raamistik, mis kaitseb päritolunimetusi ja geograafilisi tähiseid seeläbi, et näeb ette nende kandmise registrisse, lihtsustab nende vahendite arendamist, kuna selle tulemusel loodud ühtsema lähenemisviisiga tagatakse aus konkurents selliselt tähistatud toodete tootjate vahel ja suurendatakse toodete usaldusväärsust tarbijate silmis. […]
[…]
(24)
Selleks et päritolunimetused ja geograafilised tähised oleksid liikmesriikide territooriumidel kaitstud, tuleks need registreerida üksnes liidu tasandil. Liikmesriikidel peaks olema õigus võtta tooteid ajutise kaitse alla riigi tasandil alates liidu tasandil registreerimise taotluse esitamise kuupäevast, ilma et see mõjutaks liidusisest või rahvusvahelist kaubandust. […]“.
7
Määruse nr 1151/2012 artikli 1 „Eesmärk“ lõikes 1 on ette nähtud:
„Käesoleva määruse eesmärk on aidata põllumajandustoodete ja toidu tootjail teavitada ostjaid ja tarbijaid toodete omadustest ja nende toodete ja toidu põllumajandusliku tootmise viisidest, et seeläbi tagada:
a)
ausad konkurentsitingimused neile põllumajandusettevõtjaile ja põllumajandustoodete ja toidu tootjaile, kelle toodetel ja toidul on omadusi ja tunnuseid, mis tõstavad toote väärtust;
[…]
Käesolevas määruses sätestatud meetmed on ette nähtud põllumajanduse ja töötlemise ning kvaliteettoodangut andvate põllumajandusliku tootmise süsteemide toetamiseks, aidates seeläbi saavutada maaelu arengu poliitika eesmärke.“
8
Määruse artikli 2, milles on täpsustatud määruse reguleerimisala, lõike 1 esimeses lõigus on sätestatud:
„Määrust kohaldatakse [EL] toimimise lepingu I lisas loetletud inimtoiduks ettenähtud põllumajandustoodete ning käesoleva määruse I lisas loetletud muude põllumajandustoodete ja toidu suhtes.“
9
Määruse II jaotis „Kaitstud päritolunimetused ja kaitstud geograafilised tähised“ sisaldab artikleid 4–16. Määruse artiklis 4 „Eesmärk“ on täpsustatud:
„Kaitstud päritolunimetuste ja kaitstud geograafiliste tähiste kava eesmärk on aidata ühe geograafilise piirkonnaga seotud toodete tootjaid selle kaudu, et:
a)
kindlustada nende toodete kvaliteedi eest õiglane tasu;
b)
tagada liidu territooriumil nimetustele ühetaoline kaitse intellektuaalomandiõiguse vormis;
c)
anda tarbijatele selget teavet toote väärtust tõstvate omaduste kohta.“
10
Määruse nr 1151/2012 artikli 5 „Päritolunimetuste ja geograafiliste tähiste nõuded“ lõigetes 1 ja 2 on sätestatud:
„1.   Käesolevas määruses on „päritolunimetus“ nimetus, mis osutab sellele, et:
a)
toode on pärit teatavast kohast, piirkonnast või erandjuhul riigist;
b)
toote kvaliteet või omadused tulenevad peamiselt või eranditult teatavast geograafilisest keskkonnast ning selle iseloomulikest looduslikest ja inimteguritest ning
c)
kõik tootmisetapid toimuvad määratletud geograafilises piirkonnas.
2.   Käesolevas määruses on „geograafiline tähis“ nimetus, mis osutab sellele, et:
a)
toode on pärit teatavast kohast, piirkonnast või riigist,
b)
toote teatav kvaliteet, maine või muu omadus tuleneb peamiselt tema geograafilisest päritolust ning
c)
vähemalt üks tootmisetappidest toimub määratletud geograafilises piirkonnas.“
11
Määruse artiklis 9 „Ajutine riigisisene kaitse“ on ette nähtud:
„Liikmesriik võib pärast komisjonile taotluse esitamise kuupäeva kaitsta nimetust riigi tasandil vastavalt käesolevale määrusele üksnes ajutiselt.
Kõnealune riigisisene kaitse lakkab alates käesoleva määruse kohase registreerimisotsuse vastuvõtmise või taotluse tagasivõtmise kuupäevast.
Juhul kui nimetust vastavalt käesolevale määrusele ei registreerita, vastutab kõnealuse riigisisese kaitse tagajärgede eest üksnes asjaomane liikmesriik.
Liikmesriikide poolt esimese lõigu kohaselt võetud meetmetel on õiguslikud tagajärjed üksnes riigi tasandil ja meetmed ei tohi mõjutada liidusisest ega rahvusvahelist kaubandust.“
12
Nimetatud määruse artikkel 12 „Nimetused, sümbolid ja tähised“ on sõnastatud järgmiselt:
„1.   Kaitstud päritolunimetusi ja kaitstud geograafilisi tähiseid võivad kasutada kõik ettevõtjad, kes turustavad asjaomasele spetsifikaadile vastavaid tooteid.
[…]
3.   […] Märgistusel võivad lisaks olla märked „kaitstud päritolunimetus“ või „kaitstud geograafiline tähis“ […].
4.   Lisaks võib märgistusel olla ka järgmine teave: artiklis 5 osutatud geograafilise päritolupiirkonna kirjeldused ja tekst, graafilised kujutised või sümbolid, mis osutavad liikmesriigile ja/või piirkonnale, kus nimetatud geograafiline päritolupiirkond asub.
[…]“.
13
Määruse V jaotise „Üldsätted“ IV peatükis on sätestatud taotlemise ja registreerimise kord, mida kohaldatakse eelkõige päritolunimetuste ja geograafiliste tähiste suhtes.
Bulgaaria õigus
Kaubamärkide ja geograafiliste tähiste seadus
14
Kaubamärkide ja geograafiliste tähiste seaduse (Zakon za markite i geografskite oznachenia) (DV nr 81, 14.9.1999), põhikohtuasja asjaoludele kohaldatavas redaktsioonis (edaspidi „ZMGO“), § 51 lõigetes 1–3 oli sätestatud:
„(1)   Geograafiline tähis hõlmab päritolunimetust ja geograafilist tähist.
(2)   Päritolunimetus on selle riigi, piirkonna või konkreetse koha nimi, mille eesmärk on tähistada sellest riigist, piirkonnast või konkreetsest kohast pärit toodet, mille kvaliteet või omadused tulenevad valdavalt või eranditult vastavast geograafilisest piirkonnast koos selle looduslike ja inimfaktoritega.
(3)   Geograafiline tähis on selle riigi, piirkonna või konkreetse koha nimi, millega tähistatakse kõnealusest riigist, piirkonnast või konkreetsest kohast pärinevat toodet, mille kvaliteet, maine või mõni muu omadus on omistatav kõnealusele geograafilisele päritolule.“
15
ZMGO § 53 lõigetes 1 ja 2 oli täpsustatud:
„(1)   Geograafilise nimetuse õiguskaitse antakse selle registreerimisega patendiametis.
(2)   Õiguskaitse laieneb järgmiste toimingute keelustamisele:
1. toote geograafilise tähise mis tahes kaubanduslikul eesmärgil kasutamine registreeritud tootega sarnasel viisil, kui sellise kasutamise käigus kasutatakse ära kaitstud tähise mainet;
2. geograafilise tähise väärkasutus või jäljendamine, isegi kui on viidatud toote tegelikule päritolule või kui selle kasutamine on tõlgitud või sellele on lisatud väljend „stiilis“, „laadi“, „tüüpi“, „imitatsioon“ või muu sarnane väljend;
3. muude toote lähtekohta, päritolu, laadi või olulisi omadusi käsitlevate valeteabe või eksitavate märgete kasutamine, mis esitatakse asjaomase toote sise- või välispakendil, reklaammaterjalides või tootega seotud dokumentides, ning selliste pakendite kasutamine, mis võivad jätta toote päritolust väära mulje;
4. mis tahes muu tegevus, mis võib tarbijat toote tegeliku päritolu osas eksitada.“
16
ZMGO §-s 76 oli sätestatud:
„(1)   Käesoleva seaduse alusel esitatud õiguste rikkumise hagid võivad olla esitatud järgmistes nõuetes:
1. rikkumise faktiliste asjaolude tuvastamise nõue;
2. rikkumise lõpetamise nõue;
3. kahju hüvitamise nõue;
4. rikkumise esemeks oleva toote ning rikkumise toimepanemiseks kasutatud vahendite arestimise nõue.
(2)   Koos lõikes 1 osutatud hagiga võib hageja taotleda kohtu kaudu:
[…]
3. kohtuotsuse resolutsiooni avaldamist kostja kulul kahes päevalehes ja riikliku levikuga televisiooniteenuse osutaja saateaja sellises vööndis, mille määrab kindlaks kohus.“
17
ZMGO tunnistati kehtetuks 22. detsembril 2019 (DV nr 98, 13.12.2019).
ZMGO muutmise ja täiendamise seaduse ülemineku- ning lõppsätted
18
ZMGO muutmise ja täiendamise seaduse ülemineku- ning lõppsätete (DV nr 61, 24.7.2018) §-s 8 oli ette nähtud:
„(1)   Määruse [nr 1151/2012] kohaldamisalasse kuuluvate põllumajandustoodete või toidu jaoks registreeritud geograafiliste nimetuste õiguste valdajad ei või võtta meetmeid rikkumiste suhtes, mis on toime pandud kuni käesoleva seaduse jõustumiseni.
(2)   Enne käesoleva seaduse jõustumist ei või algatada haldusõigusrikkumise menetlust põllumajandustoote või toidu jaoks registreeritud geograafilisest nimetusest tulenevate õiguste rikkumise korral, mis kuuluvad määruse [nr 1151/2012] reguleerimisalasse.“
Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimus
19
Konservinvest, mille registrijärgne asukoht on Bulgaarias, registreeris 12. veebruaril 1999 Bulgaaria Vabariigi patendiametis (edaspidi „patendiamet“) toote „lyutenitsa“ jaoks kombineeritud kaubamärgi „K Konservinvest Parvomayska lyutenitsa“. Peale selle registreeriti 3. mail 2005 tema 15. mai 2003. aasta taotluse alusel sama toote jaoks kombineeritud kaubamärk „Parvomayska lyutenitsa Rachenitsa“. Nende kahe kaubamärgi puhul ei ole elemendid „parvomayska lyutenitsa“ kaitstud.
20
EUIPO juhataja 3. juuli 2013. aasta otsuse alusel registreeriti samuti Bulgaarias asuv äriühing Bulkons vastavalt kõnealusel ajal kehtinud ZMGO-le geograafilise tähise „Lyutenitsa Parvomay“ (edaspidi „vaidlusalune geograafiline tähis“) kasutajaks seoses tootega „lyutenitsa“, kusjuures Parvomay on üks omavalitsusüksus Bulgaarias. Bulkons oli esitanud selle geograafilise tähise registreerimise taotluse 14. märtsil 2013.
21
Konservinvest esitas halduskohtule selle otsuse tühistamiseks kaebuse põhjendusega, et EUIPO juhatajal puudub pädevus registreerida põllumajandusliku tootega seotud geograafilist tähist, kuna selline registreerimine on reguleeritud määrusega nr 1151/2012 ja see on määruses ette nähtud korras võimalik üksnes liidu tasandil. Varhoven administrativen sad (Bulgaaria kõrgeim halduskohus) jättis 12. juuli 2017. aasta kohtuotsusega kõnealuse kaebuse rahuldamata, leides, et see määrus ei ole vaidluse suhtes kohaldatav, kuna vaidlusaluse registreeringu eesmärk ei ole saada selle määrusega antud kaitset.
22
Lisaks esitas Bulkons Sofiyski gradski sadile (Sofia linnakohus, Bulgaaria) ZMGO § 76 lõike 1 punktide 1–3 alusel koostoimes eelkõige § 76 lõike 1 punktiga 4 ja lõike 2 punktiga 3 Konservinvesti vastu liidetud hagid. Ta palus nendes muu hulgas tuvastada, et Konservinvest rikkus tema õigusi vaidlusalusele geograafilisele tähisele, kui ta kasutas mitut kaubamärki, sealhulgas käesoleva kohtumääruse punktis 19 osutatud toote „lyutenitsa“ tähistamiseks; kohustada Konservinvesti rikkumist lõpetama ja mõista talt välja hüvitis summas 636284,16 Bulgaaria leevi (BGN) (ligikaudu 325000 eurot) talle tekitatud kahju eest ning näha ette, et tooted, millega on tema õigusi rikutud, tuleb arestida („kõrvaldada“) ja hävitada.
23
Sofiyski gradski sad (Sofia linnakohus) jättis 30. novembri 2017. aasta otsusega need hagid rahuldamata põhjendusel, et need puudutasid toodet, mille suhtes kohaldatakse määrust nr 1151/2012 vahetult, ning viimases on nõutud, et põllumajandustoodete ja toidu geograafilised nimetused tuleb Euroopa Komisjonis registreerida.
24
Bulkons esitas selle kohtuotsuse peale apellatsioonkaebuse Sofiyski Apelativen sadile (Sofia apellatsioonikohus, Bulgaaria), kes rahuldas 28. veebruari 2019. aasta kohtuotsusega selle äriühingu hagid täielikult. Nimetatud kohus leidis, et kõnealused hagid on vastuvõetavad, kuna ZMGO muutmise ja täiendamise seaduse ülemineku- ning lõppsätete § 8 lõige 1 ei ole tema menetluses oleva vaidluse suhtes kohaldatav, ning need hagid on põhjendatud, kuna ZMGO ja määrus nr 1151/2012 reguleerivad eri õigussuhteid ja tagavad eri õiguste paralleelse kaitse.
25
Konservinvest esitas selle kohtuotsuse peale kassatsioonkaebuse Varhoven kasatsionen sadile (Bulgaaria kõrgeim kassatsioonikohus), kes on eelotsusetaotluse esitanud kohus. Viimane märgib, et ta peab hindama Bulkonsi esitatud hagide vastuvõetavust ning selleks peab ta kindlaks tegema, kas vaidlusalune geograafiline tähis on Bulgaaria õiguse alusel kaitstud.
26
Sellega seoses täpsustab ta, et nende õigusaktide kohaselt annab geograafilise tähise registreerimine EUIPOs, sealhulgas põllumajandustoodetele ja toidule, riigisisese kaitse, mis võimaldab kohtul määrata sanktsiooni juhul, kui selle tähise kasutamisega kahjustab seda juriidiline isik, kellel puudub selleks luba. Selline geograafiline tähis tagab tarbijatele vastava tähisega tähistatud toote kõrge kvaliteedi ja kirjeldab selle eripära. Lisaks takistab selline tähis vastava kvaliteedi halvenemist seetõttu, et registreerimata tootjad toodavad sama toodet.
27
Arvestades selliste põllumajandustoodete ja toidu geograafiliste nimetuste kaitset käsitlevate rahvusvaheliste ning liidu õigusnormide arengut, mille kvaliteet ja ainulaadsus on seostatud liidu teatavate piirkondadega, ning võttes arvesse määruse nr 1151/2012 artiklit 9 ning põhjendusi 15 ja 24, peab eelotsusetaotluse esitanud kohus võimalikuks välistada nende toodete registreerimise ja õiguskaitse riigi tasandil. Ta leiab siiski, et kui vaidluse poolteks on sellise ühe ja sama põllumajandustoote kohalikud tootjad, millele on registreeritud üksnes teatav riigisisene geograafiline tähis, ja kui tegemist on sama liikmesriigi territooriumil toime pandud rikkumistega, siis ei ole liidu õiguses sõnaselgelt välistatud võimalus registreerida tähis üksnes riigi tasandil määruse nr 1151/2012 kohaldamisalasse kuuluvate põllumajandustoodete ja toidu jaoks ning saada konkreetne kaitse ainult selle liikmesriigi territooriumil.
28
Nendel asjaoludel otsustas Varhoven kasatsionen sad (Bulgaaria kassatsioonikohus) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmise eelotsuse küsimuse:
„Kas [määruse nr 1151/2012] artikkel 9 lubab muudel kui viidatud sättega reguleeritud ajutise kaitse andmise juhtudel kasutada kõnealuse määrusega hõlmatud põllumajandustoodete ja toidu geograafiliste tähiste registreerimiseks ja kaitseks riigisisest süsteemi ning kas viidatud säte annab liikmesriikidele õiguse kohaldada kohtuasjades, mille ese on [määrusega nr 1151/2012] hõlmatud põllumajandustooteid ja toitu geograafilise tähise registreerimise liikmesriigis tootvate ning turustavate kohalike ettevõtjate vaheline vaidlus sellisest geograafilisest tähisest tuleneva õiguse rikkumise üle, muid paralleelselt kehtivaid riigisiseseid õigusnorme (analoogiliselt kaubamärkide suhtes kohaldatava paralleelse süsteemiga)?“
Eelotsuse küsimuse analüüs
29
Euroopa Kohtu kodukorra artiklis 99 on sätestatud, et juhul, kui eelotsuse küsimusele võib vastuse selgelt tuletada kohtupraktikast, võib Euroopa Kohus igal ajal ettekandja-kohtuniku ettepanekul ja pärast kohtujuristi ärakuulamist lahendada kohtuasja põhistatud määrusega.
30
Käesolevas kohtuasjas tuleb kohaldada seda sätet.
31
Kõigepealt tuleb tõdeda, et kuigi esitatud küsimuse sõnastus puudutab üksnes määruse nr 1151/2012 artiklit 9, nähtub eelotsusetaotlusest, et eelotsusetaotluse esitanud kohtul on tekkinud küsimus nimetatud määruses ette nähtud päritolunimetuste ja geograafiliste tähiste kaitsesüsteemi kui terviku ulatuse kohta.
32
Seetõttu tuleb asuda seisukohale, et oma küsimusega palub eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt selgitada, kas määrust nr 1151/2012 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mis näevad ette kõnealuse määruse kohaldamisalasse kuuluvate põllumajandustoodete ja toiduga seotud geograafiliste tähiste riigisisese registreerimise ning kaitse süsteemi, mida kohaldatakse üksnes nendest tähistest tulenevate õiguste rikkumisi käsitlevates vaidlustes, mille pooled on asjaomase liikmesriigi ettevõtjad, kes toodavad nimetatud liikmesriigi territooriumil tooteid, mille jaoks asjaomased tähised on selle määruse alusel registreeritud.
33
Sellega seoses tuleb kõigepealt märkida, et nagu nähtub määruse nr 1151/2012 põhjendustest 13 ja 14, on selles määruses koondatud ühtseks õigusraamistikuks määruse nr 510/2006 uued või ajakohastatud sätted ning sellesse alles jäetud sätted, asendades need. Euroopa Kohtu praktika määruse nr 510/2006 sätete kohta, mis on sisuliselt võetud määrusesse nr 1151/2012 üle, on seega viimati nimetatud määruses sisalduvate samaväärsete sätete tõlgendamisel jätkuvalt asjakohane. Samuti, kuna määrusega nr 510/2006 tunnistati omakorda kehtetuks ja asendati nõukogu 14. juuli 1992. aasta määrus (EMÜ) nr 2081/92 põllumajandustoodete ja toiduainete geograafiliste tähiste ja päritolunimetuste kaitse kohta (EÜT 1992, L 208, lk 1; ELT eriväljaanne 03/13, lk 4), siis on Euroopa Kohtu praktika, mis käsitleb viimati nimetatud määruse sätteid ning mis on sisuliselt võetud määrusesse nr 510/2006 ja hiljem määrusesse nr 1151/2012 üle, samuti selle tõlgendamise seisukohast asjakohane.
34
Mis puutub esitatud küsimusse, siis tuleb esimesena tõdeda, et nagu nähtub määruse nr 1151/2012 põhjenduse 20 esimesest lausest, põhjendusest 24 ja artiklist 4, on määruse eesmärk tagada liidus selles määruses eesmärgiks seatud päritolunimetuste ja geograafiliste tähiste ühetaoline kaitse ning selleks on selles ette nähtud kohustus registreerida need nimetused ja tähised liidu tasandil, et need oleks kaitstud kõigis liikmesriikides (vt analoogia alusel 8. septembri 2009. aasta kohtuotsus Budějovický Budvar, C‑478/07, EU:C:2009:521, punktid 107 ja 108).
35
Seega on määrus nr 1151/2012, mis võeti vastu ELTL artikli 43 lõike 2 alusel, ühise põllumajanduspoliitika vahend, mille peamine eesmärk on tagada tarbijatele, et selle määruse alusel registreeritud päritolunimetuse või geograafilise tähisega tähistatud põllumajandustoodetel on tulenevalt sellest, et need on pärit konkreetsest geograafilisest piirkonnast, teatavad eriomadused, ning seega on tagatud nende toodete geograafilisest päritolust tulenev kvaliteet eesmärgiga võimaldada neil põllumajandusettevõtjatel, kes on teinud tegelikke pingutusi kvaliteedi parandamiseks, saada suuremat sissetulekut ning takistada kolmandatel isikutel nende toodete kvaliteedist tulenevast mainest kuritarvituslikult kasu saada (vt analoogia alusel8. septembri 2009. aasta kohtuotsus Budějovický Budvar, C‑478/07, EU:C:2009:521, punktid 109–111 ja seal viidatud kohtupraktika), mida annavad edasi eelkõige asjaomase määruse põhjendus 18 ning artiklid 1 ja 4.
36
Kui aga liikmesriikidel võimaldataks riigisisese õiguse alusel – mis ei pruugi kõne all olevate toodete suhtes kehtestada nii rangeid nõudeid kui määrus nr 1151/2012 – nende riigisisesel territooriumil lubada oma ettevõtjatel kasutada nimetusi või sümboleid, mis selle määruse artikli 12 alusel on ette nähtud päritolunimetustele ja selle määruse alusel registreeritud nimetustele, siis tekiks oht, et nimetatud kvaliteeti ei suudeta tagada – mis on aga kõnealuse määruse alusel ette nähtud päritolunimetuste ja selle alusel registreeritud geograafiliste tähiste peamine ülesanne –, ning see võib omakorda kahjustada siseturul neid nimetusi või sümboleid kandvate toodete tootjate vahelise võrdse konkurentsi eesmärki ning eelkõige võib see kahjustada nende tootjate õigusi, kes on teinud tegelikke pingutusi kvaliteedi parandamiseks selleks, et nad saaksid määruse nr 1151/2012 alusel registreeritud päritolunimetust või geograafilist tähist kasutada (vt analoogia alusel 8. septembri 2009. aasta kohtuotsus Budějovický Budvar, C‑478/07, EU:C:2009:521, punkt 112).
37
Oht kahjustada peamist eesmärki, milleks on tagada asjasse puutuvate põllumajandustoodete kvaliteet, on seda olulisem, et vastupidi kaubamärkidele ei ole võimalike riigisiseste päritolunimetuste ja geograafiliste tähiste kaitsesüsteemide ühtlustamiseks paralleelselt vastu võetud mitte ühtegi liidu meedet (vt analoogia alusel 8. septembri 2009. aasta kohtuotsus Budějovický Budvar, C‑478/07, EU:C:2009:521, punkt 113).
38
Tuleb järeldada, et määruse nr 1151/2012 eesmärk ei ole kehtestada riigisiseste reeglite kõrvale, mis võivad kehtima jääda, täiendavat kvalifitseeritud päritolunimetuste ja geograafiliste tähiste, st nimetatud määruse artiklis 5 sätestatud kriteeriumidele vastavate päritolunimetuste ning geograafiliste tähiste kaitsesüsteemi, vaid sätestada selliste nimetuste ja tähiste kohta ühtne ning ammendav kaitsesüsteem (vt analoogia alusel 8. septembri 2009. aasta kohtuotsus Budějovický Budvar, C‑478/07, EU:C:2009:521, punkt 114).
39
Määruses nr 1151/2012 ette nähtud päritolunimetuste ja geograafiliste tähiste kaitsesüsteemi ammendavust kinnitab asjaolu, et määruses nr 1151/2012 ette nähtud registreerimise menetlus põhineb asjaomase liikmesriigi ning komisjoni vahelise pädevuse jaotusel. Vastavalt määruse nr 1151/2012 V jaotise IV peatükis ette nähtud taotlemise ja registreerimise korrale võib komisjon päritolunimetuse või geograafilise tähise registreerimise otsuse teha üksnes juhul, kui asjaomane liikmesriik on talle vastava taotluse esitanud, ning sellise taotluse saab esitada üksnes juhul, kui see liikmesriik on kontrollinud, et see on põhjendatud. Riigisisesed registreerimise korrad kuuluvad seega liidu otsustusmenetlusse ning moodustavad selle ühe olulise osa. Need ei saa eksisteerida väljaspool liidu kaitsesüsteemi (vt analoogia alusel 8. septembri 2009. aasta kohtuotsus Budějovický Budvar, C‑478/07, EU:C:2009:521, punktid 116 ja 117 ning seal viidatud kohtupraktika).
40
Selles kontekstis tuleb ühelt poolt tõdeda, et määruse nr 1151/2012 artiklis 9 on sisuliselt ette nähtud, et liikmesriigid võivad omal vastutusel kohaldada ajutist riigisisest kaitset kuni selle määruse kohase registreerimistaotluse kohta otsuse tegemiseni või kuni selle taotluse tagasivõtmiseni. Sellisel sättel ei oleks aga mõtet, kui liikmesriigid saaksid igal juhul säilitada oma vastavad päritolunimetuste ja geograafiliste tähiste kaitsesüsteemid määruse nr 1151/2012 tähenduses ning jätta need paralleelselt nende määrustega kehtima (vt analoogia alusel 8. septembri 2009. aasta kohtuotsus Budějovický Budvar, C‑478/07, EU:C:2009:521, punktid 118 ja 120).
41
Teiselt poolt, vastupidi sellele, mida sisuliselt väidab Bulkons Euroopa Kohtus, ei tähenda asjaolu, et määruses nr 1151/2012 ei ole üle võetud üleminekukorda, mis oli ette nähtud määruse nr 510/2006 artikli 5 lõikes 11 Bulgaaria ja Rumeenia suhtes pärast nende ühinemist liiduga sellel ühinemiskuupäeval kehtinud geograafiliste tähiste ning päritolunimetuste suhtes, kuidagi seda, et määruses nr 1151/2012 on naastud päritolunimetuste ja geograafiliste tähiste kaitsesüsteemi ammendavuse juurde, mis oli enne ette nähtud määrusega nr 510/2006.
42
Selles sättes ette nähtud üleminekukord kordas sisuliselt üleminekukorda, mis oli varem ette nähtud liiduga 1. mail 2004 ühinenud kümnes riigis olemas olnud päritolunimetuste ja geograafiliste tähiste jaoks. Seda ei peetud aga määruses nr 510/2006 ette nähtud kaitsesüsteemi ammendavust määravaks elemendiks, vaid seda ammendavust kinnitavaks elemendiks (vt selle kohta 8. septembri 2009. aasta kohtuotsus Budějovický Budvar, C‑478/07, EU:C:2009:521, punktid 124–128).
43
Nimelt oli Euroopa Kohus järeldanud just määrusega nr 510/2006 ja juba varem määrusega nr 2081/92 kehtestatud kaitsesüsteemi olemuse tõttu tulenevalt selle eesmärgist tagada ühenduses selle esemeks olevate geograafiliste nimetuste ühtne kaitse ja seega tagada nende nimetustega tähistatud toodete tootjate ning tarbijate jaoks võrdne konkurents, et määruses nr 510/2006 oli ette nähtud selliste nimetuste ühtne ja ammendav kaitsesüsteem, mis välistab päritolunimetuste ning geograafiliste tähiste riigisisese paralleelse kaitsesüsteemi viimati nimetatud määruse tähenduses (vt selle kohta 8. septembri 2009. aasta kohtuotsus Budějovický Budvar, C‑478/07, EU:C:2009:521, punktid 107–114). Nagu käesoleva kohtumääruse punktides 34–38 nenditud, on määrusel nr 1151/2012 põllumajandustoodete ja toidu päritolunimetuste ning geograafiliste tähiste kaitse osas sama eesmärk.
44
Samuti tuleb tõdeda, et määruse nr 510/2006 artikli 5 lõikes 11 ette nähtud üleminekusätet ei võetud määrusesse nr 1151/2012 üle lihtsalt seetõttu, et selles ette nähtud ajavahemik oli lõppenud ja seetõttu oli see säte minetanud kogu tähenduse, kuna selles nimetatud liikmesriigid olid pärast selle tähtaja möödumist täielikult kohustatud järgima määruse nr 510/2006 sätteid, mis on nüüd üle võetud määrusesse nr 1151/2012.
45
Võttes arvesse eelotsusetaotluse esitanud kohtu kahtlusi ja Bulkonsi poolt Euroopa Kohtule esitatud seisukohti, tuleb selles osas meelde tuletada, et vastavalt ELTL artikli 288 teisele lõigule on selline määrus nagu määrus nr 1151/2012 tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides. Lisaks paneb liidu õiguse esimuse põhimõte, mis kehtestab liidu õiguse esmajärjekorras kohaldatavuse liikmesriikide õiguse ees, kõigile liikmesriikide asutustele kohustuse tagada erinevate liidu õigusnormide täiemahuline toime, kusjuures liikmesriikide õigus ei saa mõjutada nende erinevate õigusnormide toimet nimetatud riikide territooriumil (vt analoogia alusel 2. aprilli 2020. aasta kohtuotsus CRPNPAC ja Vueling Airlines, C‑370/17 ja C‑37/18, EU:C:2020:260, punkt 74 ning seal viidatud kohtupraktika).
46
Selleks et tagada kõigi liidu õigusnormide tõhusus, paneb liidu õiguse esimuse põhimõte seega liikmesriikide kohtutele kohustuse tõlgendada oma riigisisest õigust võimalikult suures ulatuses kooskõlas liidu õigusega (24. juuni 2019. aasta kohtuotsus Popławski, C‑573/17, EU:C:2019:530, punkt 57, ja 21. oktoobri 2021. aasta kohtuotsus ZX (süüdistusakti puuduste kõrvaldamine), C‑282/20, EU:C:2021:874, punkt 39).
47
Üksnes juhul, kui riigisiseseid õigusnorme ei saa tõlgendada kooskõlas liidu õiguse nõuetega, on liikmesriigi kohtul, kellel tuleb kohaldada liidu õigusnorme, kohustus tagada liidu õigusnormide täielik õigusmõju nii, et ta jätab omal algatusel kohaldamata mis tahes riigisisese õigusakti sätte, mis on vastuolus liidu õigusega, isegi kui see säte on vastu võetud hiljem, ja sel kohtul ei ole vaja taotleda või oodata niisuguse sätte eelnevat tühistamist seadusandlike või muude põhiseaduslike meetmetega (24. juuni 2019. aasta kohtuotsus Popławski, C‑573/17, EU:C:2019:530, punkt 58 ja seal viidatud kohtupraktika, ning 21. oktoobri 2021. aasta kohtuotsus ZX (süüdistusakti puuduste kõrvaldamine), C‑282/20, EU:C:2021:874, punkt 40).
48
Nii peab riigisisene kohus, kui puudub võimalus kooskõlaliseks tõlgendamiseks, oma pädevuse piires liikmesriigi organina tema menetluses olevas kohtuvaidluses jätma kohaldamata riigisisese õigusnormi, mis on vastuolus vahetut õigusmõju omava liidu õigusnormiga (vt selle kohta 24. juuni 2019. aasta kohtuotsus Popławski, C‑573/17, EU:C:2019:530, punkt 61 ja seal viidatud kohtupraktika, ning 21. oktoobri 2021. aasta kohtuotsus ZX (süüdistusakti puuduste kõrvaldamine), C‑282/20, EU:C:2021:874, punkt 41).
49
Teisena, mis puutub liikmesriigi turul kohaldatavasse süsteemi, siis tuleb nentida, et kuigi määruse nr 1151/2012 eesmärk on näha ette selle kohaldamisalasse kuuluvate põllumajandustoodete ja toidu geograafiliste päritolunimetuste ning geograafiliste tähiste ühtne ja ammendav kaitsesüsteem, siis ei ole sellega vastuolus väljaspool määruse kohaldamisala eksisteeriva geograafiliste nimetuste kaitsesüsteemi kohaldamine (vt analoogia alusel 8. mai 2014. aasta kohtuotsus Assica ja Kraft Foods Italia, C‑35/13, EU:C:2014:306, punkt 28 ning seal viidatud kohtupraktika).
50
Sellega seoses tuleneb määruse nr 1151/2012 põhjendusest 17 ja artikli 5 lõigetest 1 ja 2, et selles määruses ette nähtud päritolunimetuste ja geograafiliste tähiste kaitsesüsteem hõlmab ühelt poolt ainult selliste toodete päritolunimetusi, mille kvaliteedi või omaduste ning geograafilise päritolu vahel esineb otsene seos, ning teiselt poolt geograafilisi tähiseid, mille teatava kvaliteedi, maine või muu tunnuse ning geograafilise päritolu vahel esineb otsene seos (vt analoogia alusel 7. novembri 2000. aasta kohtuotsus Warsteiner Brauerei, C‑312/98, EU:C:2000:599, punkt 43 ja seal viidatud kohtupraktika, ning 8. mai 2014. aasta kohtuotsus Assica ja Kraft Foods Italia, C‑35/13, EU:C:2014:306, punkt 29).
51
Järelikult ei ole sellised geograafilised päritolunimetused, mille eesmärk on näidata üksnes toote geograafilist päritolu, sõltumata selle eriomadustest, määruse nr 1151/2012 kohaldamisalaga hõlmatud, kuna see hõlmab päritolunimetusi ja geograafilisi tähiseid (vt analoogia alusel 8. mai 2014. aasta kohtuotsus Assica ja Kraft Foods Italia, C‑35/13, EU:C:2014:306, punkt 30 ning seal viidatud kohtupraktika).
52
Seega on kaitsesüsteemi puhul, mida saab vajaduse korral kohaldada liidu tasandil registreerimata geograafilisele nimetusele liikmesriigi turul, tegemist selliste toodete geograafiliste nimetuste kaitsega, mille omaduste ja geograafilise päritolu vahel puudub eriline seos (8. mai 2014. aasta kohtuotsus Assica ja Kraft Foods Italia, C‑35/13, EU:C:2014:306, punkt 31).
53
Selleks et sellist süsteemi saaks kohaldada, peab see siiski olema kooskõlas liidu õigusega kehtestatud nõuetega. Sellega seoses on ühelt poolt vajalik, et kõnealuse süsteemi kohaldamine ei kahjusta määruse nr 1151/2012 eesmärke. Arvestades selle määruse kohaldamisala, tähendab see, et asjaomase riigisisese süsteemiga antav kaitse ei tohi tuua kaasa seda, et tarbijatele tagatakse selle kaitsega hõlmatud toodete puhul teatud kvaliteet või omadused, vaid et tagataks üksnes see, et need tooted on pärit teatavast geograafilisest piirkonnast. Teiselt poolt on vajalik, et selle kohaldamine ei oleks vastuolus EL toimimise lepingu kaupade vaba liikumist käsitlevate sätetega (vt selle kohta 8. mai 2014. aasta kohtuotsus Assica ja Kraft Foods Italia, C‑35/13, EU:C:2014:306, punktid 33–35).
54
Käesoleval juhul nähtub eelotsusetaotlusest, et vastavalt ZMGO § 51 lõikele 1 hõlmab mõiste „geograafiline tähis“ nii „päritolunimetusi“ kui ka „geograafilisi tähiseid“ selle seaduse tähenduses ning et vastavalt asjaomase § 51 lõigetele 2 ja 3 võib iga sellise tähise liiki kasutada toodete tähistamiseks, mille puhul esineb otsene seos ühelt poolt nende kvaliteedi, maine või muu omaduse ja teiselt poolt nende geograafilise päritolu vahel. Kahe viimati nimetatud sätte sõnastus vastab sisuliselt ka määruse nr 1151/2012 artikli 5 lõike 1 punktide a ja b ning artikli 5 lõike 2 punktide a ja b sõnastusele.
55
Lisaks täpsustab eelotsusetaotluse esitanud kohus, et geograafiline tähis selle seaduse tähenduses tagab tarbijatele sellega tähistatud toote kõrge kvaliteedi, kirjeldab toote eripära ja takistab selle kvaliteedi halvenemist seetõttu, et registreerimata tootjad toodavad sama toodet.
56
Seega ilmneb, et põhikohtuasjas käsitletavad geograafilised nimetused ei kujuta endast mitte pelgalt geograafilisi nimetusi käesoleva kohtumääruse punktis 52 viidatud kohtupraktika tähenduses, vaid kvalifitseeritud geograafilisi nimetusi käesoleva kohtumääruse punktis 38 viidatud kohtupraktika tähenduses sarnaselt päritolunimetustele ja geograafilistele tähistele, mille kaitse on ette nähtud määruses nr 1151/2012; seda peab siiski kontrollima eelotsusetaotluse esitanud kohus.
57
Lisaks nähtub eelotsusetaotlusest ja eelkõige eelotsuse küsimuse sõnastusest, et põhikohtuasjas käsitletavate riigisiseste õigusnormide kohaldamisala hõlmab „põllumajandustooteid ja toitu“, mis kuuluvad määruse nr 1151/2012 kohaldamisalasse, nagu seda on täpsustatud nimetatud määruse põhjenduses 15 ja nagu see on määratletud artiklis 2, mida näitab ka põhikohtuasi, mille raames ei ole vaidlustatud, et asjaomane toode kuulub selle kohaldamisalasse.
58
Neil asjaoludel ja tingimusel, et eelotsusetaotluse esitanud kohus viib läbi kontrolli, ei saa selliste põllumajandustoodete ja toiduainete geograafiliste nimetuste riigisisene registreerimise ning kaitse kord, mis kuuluvad määruse nr 1151/2012 kohaldamisalasse, koos eksisteerida selles määruses ette nähtud päritolunimetuste ja geograafiliste tähiste kaitse korraga.
59
Asjaolust, et sellist kvalifitseeritud geograafiliste tähiste registreerimise ja kaitse süsteemi saab kohaldada vaid selleks, et reguleerida suhteid asjaomase liikmesriigi ettevõtjate vahel, kes toodavad selle liikmesriigi territooriumil tooteid, mille jaoks need nimetused on riigisiseste õigusnormide alusel registreeritud, ning järelikult on see kohaldatav üksnes selle liikmesriigi turul, ei saa järeldada, et selline kooseksisteerimine on lubatud. Nimelt, kuna selline süsteem ei taga mitte ainult tarbijatele, et asjaomased tooted pärinevad vastavast geograafilisest piirkonnast, vaid tagab neile ka selle, et neil toodetel on kindel kvaliteet või omadused, siis kahjustab see määruse nr 1151/2012 eesmärke. Järelikult ei saa sellist süsteemi käesoleva kohtumääruse punktis 53 osutatud kohtupraktika kohaselt pidada liidu õigusega kehtestatud nõuetele vastavaks.
60
Kõiki eeltoodud kaalutlusi arvestades tuleb esitatud küsimusele vastata, et määrust nr 1151/2012 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mis näevad ette kõnealuse määruse kohaldamisalasse kuuluvate põllumajandustoodete ja toiduga seotud geograafiliste tähiste riigisisese registreerimise ning kaitse süsteemi, mida kohaldatakse üksnes nendest tähistest tulenevate õiguste rikkumisi käsitlevates sellistes vaidlustes, mille pooled on asjaomase liikmesriigi ettevõtjad, kes toodavad nimetatud liikmesriigi territooriumil tooteid, mille jaoks asjaomased tähised on selle määruse alusel registreeritud.
Kohtukulud
61
Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus pooleli oleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse liikmesriigi kohus. Euroopa Kohtule seisukohtade esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (kümnes koda) määrab:
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. novembri 2012. aasta määrust (EL) nr 1151/2012 põllumajandustoodete ja toidu kvaliteedikavade kohta tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mis näevad ette kõnealuse määruse kohaldamisalasse kuuluvate põllumajandustoodete ja toiduga seotud geograafiliste tähiste riigisisese registreerimise ning kaitse süsteemi, mida kohaldatakse üksnes sellistes nendest tähistest tulenevate õiguste rikkumisi käsitlevates vaidlustes, mille pooled on asjaomase liikmesriigi ettevõtjad, kes toodavad nimetatud liikmesriigi territooriumil tooteid, mille jaoks asjaomased tähised on selle määruse alusel registreeritud.
Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: bulgaaria.