62023CJ0395_RES
Kohtuasi C‑395/23 [Anikovi] (
i
)
E. M. A. jt
(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Sofiyski rayonen sad)
Euroopa Kohtu (neljas koda) 6. märtsi 2025. aasta otsus
Eelotsusetaotlus – Õigusalane koostöö tsiviilasjades – Määrus (EL) nr 2019/1111 – Kohaldamisala – Artikli 1 lõike 1 punkt b ja lõike 2 punkt e – Lapse vara käsutamisega seotud meede – Artikkel 7 – Kohtualluvus vanemliku vastutusega seotud asjades – Artikkel 10 – Kohtualluvuse valimine – Määrus (EL) nr 1215/2012 – Kohaldamisala – Artikli 1 lõike 2 punkt a – Füüsiliste isikute õigus‑ ja teovõimet puudutav väljajätmine – Enne Bulgaaria Vabariigi ühinemist Euroopa Liiduga sõlmitud Bulgaaria Vabariigi ja Venemaa Föderatsiooni kahepoolses lepingus ette nähtud kohtualluvuse eeskirjad – Nimetatud eeskirjade ja määruses 2019/1111 ette nähtud eeskirjade vaheline erinevus – ELTL artikkel 351 – Mõiste „vastuolu“
Õigusalane koostöö tsiviilasjades – Kohtualluvus ning kohtuotsuste tunnustamine ja täitmine kohtuasjades, mis on seotud abieluasjade ja vanemliku vastutusega – Määrus 2019/1111 – Kohaldamisala – Lapse vara käsutamisega seotud meede – Kohtu nõusolek lapsele kuuluva kinnisasja müümiseks, mis asub muus liikmesriigis kui see, kus on lapse harilik viibimiskoht – Kuulumine määruse kohaldamisalasse
(Nõukogu määrus 2019/1111, artikli 1 lõike 1 punkt b ja lõike 2 punkt e ning artikli 7 lõige 1)
(vt punktid 25, 26 ja 28 ning resolutsiooni punkt 1)
Rahvusvahelised lepingud – Liikmesriikide lepingud – Liikmesriigi liiduga ühinemisest varasemad lepingud – ELTL artikkel 351 – Kohaldamisala – Määruse 2019/1111 ja sellise lepingu vaheline seos – Määruses lepingu mainimata jätmine – Kuulumine ELTL artikli 351 kohaldamisalasse – Tingimus – Leping, mis annab kolmandale riigile õigusi, mida liikmesriik peab järgima – Vastuolu kõnealuse lepingu ja määruse vahel – Sellise vastuolu kindlaks tegemine – Liikmesriigi kohtu poolt määruse sätete asemel lepingu sätete kohaldamine – Lubatavus – Piirid
(ELTL artikkel 351)
(vt punktid 45–49 ja 57–61 ning resolutsiooni punkt 2)
Kokkuvõte
Euroopa Kohus, kellele esitati eelotsusetaotlus, võttis muu hulgas seisukoha, milline on seos määruse 2019/1111 (Brüsseli IIb määrus) (
1
) ja sellise kahepoolse lepingu vahel, mille liikmesriik on sõlminud kolmanda riigiga enne Euroopa Liiduga ühinemist.
2023. aastal pöörduti eelotsusetaotluse esitanud kohtu, Sofiyski Rayonen sadi (Sofia rajoonikohus, Bulgaaria), poole hagita menetluses, et kohus otsustaks, kas Bulgaaria õiguse kohaselt võib selliste kinnisasjade müümiseks, mis kuuluvad osaliselt kahele Venemaa kodakondsusega alaealisele lapsele, kelle harilik viibimiskoht on Saksamaal, anda nõusoleku, arvestades nende laste huve.
Eelotsusetaotluse esitanud kohtul tekkis küsimus, kas sellises olukorras on Bulgaaria kohtud rahvusvahelise kohtualluvuse reeglite kohaselt pädevad vaidlust lahendama. Selleks tahtis ta teada, kas kõnealuseks müügiks antav kohtu nõusolek kuulub määruse nr 1215/2012 (
2
) (Brüsseli Ia määrus) või Brüsseli IIb määruse kohaldamisalasse. Viimasel juhul soovis ta teada, kas Bulgaaria ja Nõukogude Liidu (mille õigusjärglane on Venemaa Föderatsioon) vahel enne selle liikmesriigi Euroopa Liiduga ühinemist sõlmitud kahepoolse lepingu (
3
) (edaspidi „Venemaa-Bulgaaria leping“) olemasolu arvestades reguleerib ELTL artikkel 351 sellise lepingu ja Brüsseli IIb määruse vahelist seost olukorras, kus seda lepingut ei ole määruse VIII peatükis mainitud, ning juhul kui see on nii, siis millistel asjaoludel võib leping määrusest kõrvale kalduda.
Euroopa Kohtu hinnang
Kõigepealt otsustas Euroopa Kohus, et põhikohtuasjas kohtult taotletav nõusolek kuulub Brüsseli IIb määruse kohaldamisalasse, kuna sellise nõusoleku puhul on tegemist lapse kaitsemeetmega tema vara valitsemisel, säilitamisel või käsutamisel vanemliku vastutuse teostamise raames nimetatud määruse tähenduses. Seega on sellise nõusoleku andmiseks üldjuhul kohtualluvus selle liikmesriigi kohtutel, kus on lapse harilik viibimiskoht kohtusse pöördumise ajal (konkreetsel juhul Saksamaa kohtud).
Seejärel analüüsis Euroopa Kohus küsimust Brüsseli IIb määruse ja Venemaa‑Bulgaaria lepingu vahelise seose kohta, võttes arvesse asjaolu, et selle lepingu kohaselt näib olevat kohtualluvus Bulgaaria või Venemaa kohtutel.
Euroopa Kohus märkis, et kuna sellist kahepoolset lepingut nagu Venemaa‑Bulgaaria leping ei ole Brüsseli IIb määruses mainitud, siis reguleerib lepingu ja määruse vahelist seost ELTL artikkel 351 (
4
).
Euroopa Kohus tuletas meelde, et ELTL artikli 351 esimese lõigu kohaselt võib liikmesriigi ja kolmanda riigi vahel sõlmitud lepinguga teha erandeid mis tahes liidu õiguse sättest, olgu see siis esmase või teisese õiguse säte, kuid seda siiski tingimusel, et leping on sõlmitud enne liikmesriigi Euroopa Liiduga ühinemist ja asjaomasel kolmandal riigil on sellest tulenevad õigused, mille järgimist ta võib kõnealuselt liikmesriigilt nõuda.
Euroopa Kohus täpsustas, et käsitletaval juhul peab eelotsusetaotluse esitanud kohus esiteks kontrollima, kas Venemaa‑Bulgaaria leping sisaldab sätteid, mille järgimist võib Venemaa Föderatsioon Bulgaarialt nõuda. Kui see nii on, siis peab eelotsusetaotluse esitanud kohus teiseks kontrollima, kas see leping on vastuolus Brüsseli IIb määrusega, kuna need kaks õigusakti ei näe ette samasugust kohtualluvust põhikohtuasja asjaoludel. Selle kontrolli käigus tuleb arvesse võtta kõnealuses määruses kajastuvat liidu seadusandja tahet näha teatud olukordades ette muude kohtute kui lapse hariliku viibimiskoha järgsete kohtute kohtualluvus, ent eelotsusetaotluse esitanud kohus ei pea kasutama võimalust tunnistada, et asi kuulub tema alluvusse kõnealuse määruse sätete alusel, tõdemaks, et Venemaa‑Bulgaaria leping on määrusega kooskõlas. Kui eelotsusetaotluse esitanud kohus tõdeb, et Venemaa‑Bulgaaria leping on Brüsseli IIb määrusega vastuolus, peab ta kolmandaks uurima, kas seda vastuolu saab vältida nimetatud lepingut selle määrusega kooskõlas tõlgendamise teel. Kui see ei ole võimalik, võib eelotsusetaotluse esitanud kohus neljandaks kohaldada lepingu sätteid ja jätta tähelepanuta Brüsseli IIb määruse sätted, mistõttu on Bulgaaria kohustatud kasutama kõiki vajalikke vahendeid niisuguse vastuolu kõrvaldamiseks, nagu on nõutud ELTL artikli 351 teises lõigus.
(
i
)	Käesoleval kohtuasjal on väljamõeldud nimi. See ei vasta ühegi menetlusosalise tegelikule nimele.
(
1
)	Nõukogu 25. juuni 2019. aasta määrus (EL) 2019/1111, mis käsitleb kohtualluvust, abieluasjade ja vanemliku vastutusega seotud kohtuasjades tehtud lahendite tunnustamist ja täitmist ning rahvusvahelisi lapserööve (ELT 2019, L 178, lk 1; edaspidi „Brüsseli IIb määrus“).
(
2
)	Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. detsembri 2012. aasta määrus (EL) nr 1215/2012 kohtualluvuse ning kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise kohta tsiviil‑ ja kaubandusasjades (ELT 2012, L 351, lk 1; edaspidi „Brüsseli Ia määrus“).
(
3
)	Moskvas 19. veebruaril 1975 alla kirjutatud Nõukogude Sotsialistlike Vabariikide Liidu ja Bulgaaria Rahvavabariigi vaheline leping vastastikuse abi kohta tsiviil‑, perekonna‑ ja kriminaalasjades (United Nations Treaty Series, 1015. köide, nr 14855, lk 41; edaspidi „Venemaa‑Bulgaaria leping“).
(
4
)	Selle sätte kohaselt ei mõjuta aluslepingute sätted õigusi ja kohustusi, mis tulenevad enne riigi Euroopa Liiduga ühinemise kuupäeva sõlmitud lepingutest ühe või mitme liikmesriigi ja ühe või mitme kolmanda riigi vahel. Kui liikmesriikidel ei ole võimalik sellist lepingut kooskõlaliselt tõlgendada, tuleb neil lepingute ja aluslepingute vahelise vastuolu kõrvaldamiseks kasutada kõiki vajalikke vahendeid, abistades asjakohasel juhul üksteist ja võttes vastu ühise seisukoha, kui see osutub vajalikuks.