62023CJ0322
EUROOPA KOHTU OTSUS (seitsmes koda)
17. oktoober 2024 (
*1
)
Eelotsusetaotlus – Sotsiaalpoliitika – Direktiiv 1999/70/EÜ – Euroopa Ametiühingute Konföderatsiooni (ETUC), Euroopa Tööandjate Föderatsiooni (UNICE) ja Euroopa Riigiosalusega Ettevõtete Keskuse (CEEP) raamkokkulepe tähtajalise töö kohta – Klausel 4 – Avalik sektor – Õpetajad – Tähtajaliselt töötavate töötajate kvalifikatsiooni alusel koosseisuliste ametnikena avalikku teenistusse võtmine – Staaži kindlaksmääramine – Tähtajaliste töölepingute alusel töötatud perioodide osaline arvessevõtmine – Arvesse võtmata teenistusaja hilisem taastamine – Mõju puudumine diskrimineerimise olemasolu hindamisele
Kohtuasjas C‑322/23 [Lufoni] (
i
),
mille ese on ELTL artikli 267 alusel Tribunale di Lecce (Lecce esimese astme kohus, Itaalia) 22. mai 2023. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 24. mail 2023, menetluses
ED
versus
Ministero dell’Istruzione e del Merito,
Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS),
EUROOPA KOHUS (seitsmes koda),
koosseisus: esimese koja president F. Biltgen seitsmenda koja presidendi ülesannetes, viienda koja president M. L. Arastey Sahún (ettekandja) ja kohtunik J. Passer,
kohtujurist: J. Kokott,
kohtusekretär: A. Calot Escobar,
arvestades kirjalikku menetlust,
arvestades seisukohti, mille esitasid:
–
Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS), esindajad: avvocati C. D’Aloisio, E. De Rose, E. Sciplino ja A. Sgroi,
–
Itaalia valitsus, esindaja: G. Palmieri, keda abistasid avvocati dello Stato L. Fiandaca ja F. Sclafani,
–
Euroopa Komisjon, esindajad: D. Recchia ja F. van Schaik,
arvestades pärast kohtujuristi ärakuulamist tehtud otsust lahendada kohtuasi ilma kohtujuristi ettepanekuta,
on teinud järgmise
kohtuotsuse
1
Eelotsusetaotluses palutakse tõlgendada 18. märtsil 1999 sõlmitud raamkokkuleppe tähtajalise töö kohta (edaspidi „raamkokkulepe“), mis on esitatud nõukogu 28. juuni 1999. aasta direktiivi 1999/70/EÜ (milles käsitletakse Euroopa Ametiühingute Konföderatsiooni (ETUC), Euroopa Tööandjate Föderatsiooni (UNICE) ja Euroopa Riigiosalusega Ettevõtete Keskuse (CEEP) sõlmitud raamkokkulepet tähtajalise töö kohta (EÜT 1999, L 175, lk 43; ELT eriväljaanne 05/03, lk 368)) lisas, klauslit 4.
2
Taotlus on esitatud ühelt poolt ED ning teiselt poolt Ministero dell’Istruzione e del Merito (Itaalia haridusministeerium) ja Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS) (riiklik sotsiaalkindlustusamet (INPS), Itaalia) vahelises kohtuvaidluses selle üle, kuidas arvutada ED koosseisulise õpetajana alaliselt ametisse nimetamise päeval staaži, mis tal on kogunenud koosseisuvälise õpetajana sõlmitud mitme tähtajalise lepingu alusel.
Õiguslik raamistik
Liidu õigus
3
Raamkokkuleppe klauslis 3 on märgitud:
„1.
Käesolevas kokkuleppes tähendab „tähtajaline töötaja“ isikut, kellel on vahetult tööandja ja töötaja vahel sõlmitud tööleping või töösuhe, milles töölepingu või töösuhte lõpp on määratud objektiivsete tingimustega, milleks võib olla konkreetse kuupäeva saabumine, konkreetse ülesande lõpetamine või konkreetse sündmuse toimumine.
2.
Käesolevas kokkuleppes tähendab „võrreldav alatine töötaja“ töötajat, kellel on samas asutuses määramata tähtajaga tööleping või töösuhe, mis on sõlmitud sama või samalaadse töö või tegevuse kohta, võttes arvesse erialast ettevalmistust ja oskusi. Kui samas asutuses ei ole võrreldavat alatist töötajat, tehakse võrdlus kehtiva kollektiivlepingu alusel või kollektiivlepingu puudumise korral vastavalt riigi seadustele, kollektiivlepingule või praktikale.“
4
Raamkokkuleppe klausli 4 lõiked 1 ja 4 on sõnastatud järgmiselt:
„1.
Töötingimuste osas ei kohelda tähtajalisi töötajaid vähem soodsalt kui võrreldavaid alatisi töötajaid seetõttu, et neil on tähtajaline tööleping või töösuhe, välja arvatud juhtudel, kui erinevaks kohtlemiseks on objektiivsed põhjused.
[…]
4.
Eriliste töötingimustega seotud teenistusaega käsitlevad nõuded on tähtajaliste töötajate ja alatiste töötajate jaoks ühesugused, välja arvatud juhul, kui eri pikkusega teenistusaega käsitlevatel nõuetel on objektiivsed põhjused.“
Itaalia õigus
Seadusandlik dekreet nr 297/1994
5
16. aprilli 1994. aasta seadusandliku dekreedi nr 297 – Iga tüüpi koolides kõikidel tasemetel õpetamist käsitlevate õigusnormide konsolideeritud redaktsioon (decreto legislativo n 297 – Approvazione del testo unico delle disposizioni legislative vigenti in materia di istruzione, relative alle scuole di ogni ordine e grado) (GURI nr 115, 19.5.1994, regulaarne lisa nr 79) põhikohtuasjas kohaldatavas redaktsioonis (edaspidi „seadusandlik dekreet nr 297/1994“) on artikli 485 lõikes 1 ette nähtud:
„Keskharidus‑ ja kunstikoolide õpetajate puhul võetakse eespool nimetatud riigikoolides ja nendega võrdsustatud koolides, sealhulgas välismaa koolides koosseisuvälise õpetajana töötamist arvesse nagu koosseisulise õpetajana töötamisena esimesed neli aastat õiguslikult ja majanduslikult täies ulatuses, pikema koosseisuvälise töötamise korral ülejäänud aastad kahe kolmandiku ulatuses ning ülejäänud kolmandiku ulatuses üksnes majanduslikel eesmärkidel. Sellisest arvessevõtmisest tulenevad majanduslikud õigused säilivad ja neid hinnatakse kõikides palgaklassides, mis järgnevad arvessevõtmise ajal määratud palgaklassile.“
6
Seadusandliku dekreedi artikli 489 lõikes 1 on sätestatud:
„Eelmistes artiklites osutatud arvessevõtmise eesmärgil loetakse õpetajana töötamise perioodiks kogu õppeaasta, kui niisugune kestus oli õpetajana töötamise ajal kehtinud õppekorralduses ette nähtud.“
Seadus nr 124/1999
7
3. mai 1999. aasta seaduse nr 124 – Kiireloomulised sätted koolipersonali kohta (legge n. 124 – Disposizioni urgenti in materia di personale scolastico) (GURI nr 107, 10.5.1999) põhikohtuasjas kohaldatavas redaktsioonis (edaspidi „seadus nr 124/1999“) on artikli 11 lõikes 14 märgitud:
„[Seadusandliku dekreedi nr 297/1994] artikli 489 lõiget 1 tuleb mõista nii, et alates 1974.–1975. õppeaastast koosseisuvälise õpetajana töötamise perioodi käsitletakse kogu õppeaastana, kui see on kestnud vähemalt 180 päeva või kui õpetajana on töötatud katkematult alates 1. veebruarist kuni lõpueksamite perioodi lõpuni.“
Presidendi dekreet nr 399/1988
8
Vabariigi Presidendi 23. augusti 1988. aasta dekreedi nr 399 – Koolipersonali käsitlevas 9. juuni 1988. aasta kokkuleppes kolmeaastaseks perioodiks 1988–1990 ette nähtud korrast tulenevad eeskirjad (decreto del Presidente della Repubblica n.°399 – Norme risultanti dalla disciplina prevista dall’accordo per il triennio 1988–1990 del 9 giugno 1988 relativo al personale del comparto scuola) (GURI nr 213, 10.9.1988, regulaarne lisa nr 85; edaspidi „presidendi dekreet nr 399/1988“) artikli 4 lõikes 3 on sätestatud:
„16. teenistusaasta täitumisel gümnaasiumide diplomeeritud õpetajate puhul, 18. teenistusaasta täitumisel halduskoordinaatorite, lasteaedade ja algkoolide, keskkoolide ja gümnaasiumide diplomeeritud õpetajate puhul, 20. teenistusaasta täitumisel abi- ja kaaspersonali, 24. teenistusaasta täitumisel muusikakoolide ja akadeemiate õpetajate puhul kehtib järgnevate palgaastmete määramisel täielikult ainult majanduslikel eesmärkidel arvestatav teenistusstaaž.“
Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimused
9
ED töötas õppeaastatel 1996/1997–1998/1999, 2000/2001–2009/2010 ja 2011/2012–2014/2015 gümnaasiumiõpetajana mitme tähtajalise lepingu alusel, enne kui ta nimetati alates 1. septembrist 2015 koosseisulise õpetajana kvalifikatsiooni alusel alaliselt ametisse.
10
Alaliselt ametisse nimetamisel arvestati vastavalt kohaldatavatele riigisisestele õigusnormidele õiguslikel ja majanduslikel eesmärkidel ED‑le 10 aasta, 5 kuu ja 10 tööpäeva pikkune staaž, mille ta oli tähtajaliste lepingute alusel omandanud.
11
Kuna ED leidis, et staaži arvutamine on vastuolus raamkokkuleppe klausliga 4, kuna ei võeta arvesse kogu teenistusaega enne alaliselt ametisse nimetamist, esitas ta 22. aprillil 2021 Tribunale di Leccele (Lecce esimese astme kohus, Itaalia), kes on eelotsusetaotluse esitanud kohus, hagi, milles palus talle arvestada 10 aasta, 10 kuu ja 17 tööpäeva pikkune staaž, mille ta oli tähtajaliste lepingute alusel omandanud.
12
Mis puudutab riigisisestes õigusnormides ette nähtud staaži arvutamise süsteemi, siis märgib eelotsusetaotluse esitanud kohus esiteks, et seaduse nr 124/1999 artikli 11 lõige 14 näeb ette, et kui teatud õppeaastal on koosseisuvälise õpetajana töötatud vähemalt 180 päeva või töötatud alates 1. veebruarist kuni lõpueksamite perioodi lõpuni, käsitletakse seda teenistusena kogu õppeaasta jooksul. Seevastu ei võeta sellist teenistust arvesse, kui see ei vasta kummalegi neist tingimusest.
13
Eelotsusetaotlusest nähtub, et ED puhul ei võetud arvesse õppeaastaid 2000/2001, 2011/2012 ja 2012/2013, kuna nendel aastatel ei vastanud tema teenistuses oldud aeg seaduse nr 124/1999 artikli 11 lõikes 14 ette nähtud tingimustele.
14
Teiseks võetakse teenistuses oldud aega, mis on arvutatud käesoleva kohtuotsuse punktis 12 nimetatud reeglite kohaselt, vastavalt seadusandliku dekreedi nr 297/1994 artiklile 485 täielikult arvesse esimesed neli aastat, samas kui järgnevate aastate puhul võetakse teenistuses oldud aeg õiguslikel ja majanduslikel eesmärkidel arvesse ainult kahe kolmandiku ulatuses. Ülejäänud kolmandikku võetakse arvesse majanduslikel eesmärkidel, s.o järgnevate palgaastmete määramisel vastavalt presidendi dekreedi nr 399/1988 artikli 4 lõikes 3 sätestatud tähtaegadel, sealhulgas gümnaasiumide diplomeeritud õpetajate puhul 16. teenistusaasta täitumisel.
15
Eelotsusetaotluse esitanud kohus lisab, et presidendi dekreedi nr 399/1988 artikli 4 lõige 3 on põhikohtuasja lahendamise jaoks eriti oluline, kuna selle sätte kohaselt on võimalik majanduslikel eesmärkidel, nimelt käesoleva vaidluse esemeks olevatel eesmärkidel, taastada see osa staažist, mida asjaomase isiku alaliselt ametisse nimetamisel arvesse ei võeta. ED‑ga samas olukorras olevate isikute puhul ei jäeta seega koosseisuvälise õpetajana töötatud kogu teenistusaeg arvesse võtmata, vaid selle arvessevõtmine lükatakse üksnes edasi kuni 16. teenistusaasta täitumiseni.
16
Eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib, et 20. septembri 2018. aasta kohtuotsuses Motter (C‑466/17, edaspidi kohtuotsus Motter, EU:C:2018:758), mis puudutas põhikohtuasjas kõne all olevat staaži arvutamise süsteemi, ei võtnud Euroopa Kohus muu hulgas arvesse presidendi dekreedi nr 399/1988 artikli 4 lõiget 3, kuna selle kohtuotsuse aluseks olnud kohtuasjas esitatud eelotsusetaotluses ei olnud seda sätet mainitud. Eelotsusetaotluse esitanud kohus leiab, et seega on käesoleval juhul vaja esitada Euroopa Kohtule uued eelotsuse küsimused, esitades täielikuma õigusliku raamistiku.
17
Ta täpsustab samuti, et asjaolud, millele Euroopa Kohus viitas selles kohtuotsuses asjasse puutuvate olukordade võrreldavuse ja Itaalia valitsuse esitatud objektiivsete põhjenduste kohta, on ülekantavad käesolevale kohtuasjale.
18
Lisaks otsustas Corte suprema di cassazione (Itaalia kassatsioonikohus) kohtuotsuse Motter alusel tehtud 28. novembri 2019. aasta otsuses nr 31149, et seadusandliku dekreedi nr 297/1994 artikkel 485 on vastuolus raamkokkuleppe klausliga 4 ja järelikult tuleb see artikkel jätta kohaldamata, kui tähtajaliselt tööle võetud ja hiljem alaliselt ametisse nimetatud õpetajate staaž – mis on arvutatud vastavalt seadusandliku dekreedi artiklites 485 ja 489, mida on täiendatud seaduse nr 124/1999 artikli 11 lõikega 14, sätestatud nõuetele – on lühem kui see, mida võetakse arvesse võrreldavas olukorras oleva õpetaja puhul, kes töötab töölevõtmisest alates tähtajatult.
19
Corte suprema di cassazione (kassatsioonikohus) leidis seega, et diskrimineerimise olemasolu tuleb hinnata, võrreldes asjaomase isiku alaliselt ametisse nimetamise kuupäeval staaži, mis on saadud eelmises punktis viidatud kahe arvutussüsteemi kohaselt tehtud arvutuse tulemusena, selleks et valida kõige soodsam süsteem.
20
Käesoleval juhul nõuab ED Corte suprema di cassazione (kassatsioonikohus) esitatud põhimõtete alusel, et võetakse arvesse 10 aasta, 10 kuu ja 17 päeva pikkune staaž, mis on 5 kuud ja 7 päeva rohkem kui talle juba arvestatud staaž.
21
Eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib, et selle arvutussüsteemi kohaselt, millele ED tugineb, kaotaks ta muu hulgas presidendi dekreedi nr 399/1988 artikli 4 lõikes 3 ette nähtud õiguse sellele, et 16. teenistusaasta täitumisel arvestatakse talle täiendavat staaži 3 aastat, 2 kuud ja 20 päeva üksnes majanduslikel eesmärkidel.
22
See, et Corte suprema di cassazione (kassatsioonikohus) praktika kohaselt on raamkokkuleppe klausli 4 kohase diskrimineerimise olemasolu kindlaks tegemisel määrav hetk alaline ametisse nimetamine, toob niisiis praktikas kaasa selle, et ED staaž on ligikaudu 5 kuud pikem, kuid jäetakse arvesse võtmata eelmises punktis mainitud täiendav staaž.
23
Seega leiab eelotsusetaotluse esitanud kohus, et Corte suprema di cassazione (kassatsioonikohus) praktikast tulenev staaži arvutamise süsteem viib suuremate erinevusteni tähtajaliste töötajate ja võrreldavas olukorras olevate tähtajatute töötajate vahel kui seadusandliku dekreedi nr 297/1994 artiklis 485 ette nähtud staaži arvutamise süsteem, mida viimati nimetatud kohus on pidanud diskrimineerivaks, mis võib olla vastuolus 18. oktoobri 2012. aasta kohtuotsuses Valenza jt (C‑302/11–C‑305/11, EU:C:2012:646) esitatud Euroopa Kohtu põhimõtetega.
24
Seetõttu on eelotsusetaotluse esitanud kohtul tekkinud küsimus, kas selline staaži taastamine, nagu on ette nähtud presidendi dekreedi nr 399/1988 artikli 4 lõikes 3, võib olla objektiivne põhjus erinevale kohtlemisele, mis on tunnistatud raamkokkuleppe klausliga 4 vastuolus olevaks.
25
Samas rõhutab eelotsusetaotluse esitanud kohus sellega seoses sisuliselt, et staaži taastamist artikli 4 lõike 3 alusel võib pidada tulevikus aset leidvaks ebakindlaks asjaoluks, mis on seotud iga isiku konkreetsete faktiliste kaalutlustega.
26
Neil asjaoludel otsustas Tribunale di Lecce (Lecce esimese astme kohus) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1.
Kas [raamkokkuleppe] klausliga 4 on vastuolus sellised riigisisesed õigusnormid nagu seadusandliku dekreedi nr 297/1994 artiklid 485 ja 489, seaduse nr 124/1999 artikli 11 lõige 14 ja presidendi dekreedi nr 399/1988 artikli 4 lõige 3, mis näevad ette, et arvestades seaduse nr 399/1988 artikli 11 lõiget 14, võetakse alaliselt ametisse nimetamisele eelneva staaži arvutamisel arvesse ainult nelja esimest aastat täies ulatuses ning järgnevate aastate puhul arvestatakse kaks kolmandikku õiguslikel ja majanduslikel eesmärkidel ja ülejäänud kolmandikku ainult majanduslikel eesmärkidel ning pärast seda, kui on täitunud teatav staaž, nagu on ette nähtud presidendi dekreedi nr 399/1988 artikli 4 lõikes 3?
2.
Kas riigisisene kohus peab igal juhul [raamkokkuleppe] klausli 4 kohase diskrimineerimise olemasolu hindamisel võtma arvesse ainult alaliselt ametisse nimetamisele eelnevat staaži, mida arvestatakse alaliselt ametisse nimetamise ajal, või peab ta vastupidi võtma arvesse kogu seda staaži käsitlevate õigusnormide kogumit ja seega ka neid eeskirju, mis näevad alaliselt ametisse nimetamisele järgnevatel perioodidel ette staaži täieliku taastamise üksnes majanduslikel eesmärkidel?“
Eelotsuse küsimuste analüüs
Vastuvõetavus
27
Itaalia valitsus väidab, et eelotsuse küsimused on vastuvõetamatud, kuna neile antav vastus ei tekita mingeid kahtlusi, eriti arvestades kohtuotsust Motter. Lisaks on esimene küsimus hüpoteetiline, kuna see kajastab eelotsusetaotluse esitanud kohtu mittenõustumist Corte suprema di cassazione (kassatsioonikohus) praktikaga ning riigisiseses õiguskorras on olemas abinõud sellise erimeelsuse ületamiseks.
28
Sellega seoses nähtub väljakujunenud kohtupraktikast, et ELTL artikliga 267 kehtestatud menetluses on üksnes asja menetleva ja selle lahendamise eest vastutava liikmesriigi kohtu ülesanne kohtuasja eripära arvesse võttes hinnata nii eelotsuse vajalikkust asjas otsuse langetamiseks kui ka Euroopa Kohtule esitatavate küsimuste asjakohasust. Seega, kui küsimused on esitatud liidu õiguse tõlgendamise kohta, on Euroopa Kohus üldjuhul kohustatud vastama (9. märtsi 2023. aasta kohtuotsus Vapo Atlantic, C‑604/21, EU:C:2023:175, punkt 31 ja seal viidatud kohtupraktika).
29
Käesoleval juhul tuleb esiteks meenutada, et liikmesriigi kohtul ei ole kindlasti keelatud esitada Euroopa Kohtule eelotsuse küsimusi, mille vastus on ühe Euroopa Kohtu menetluses osalenud huvitatud isiku arvates selgeimast selgem. Seega, isegi kui eeldada, et see nii on, ei ole selliseid küsimusi sisaldav eelotsusetaotlus sellegipoolest vastuvõetamatu (vt selle kohta 9. märtsi 2023. aasta kohtuotsus Vapo Atlantic, C‑604/21, EU:C:2023:175, punkt 33 ja seal viidatud kohtupraktika).
30
Teiseks toob eelotsusetaotluse esitanud kohus välja põhjused, miks on esitatud küsimustele vastamine tema arvates vajalik põhikohtuasja lahendamiseks. Ta märgib sellega seoses, et kahtleb, kas Corte suprema di cassazione (kassatsioonikohus) poolt kohtuotsuse Motter põhjal tehtud järeldused on kooskõlas Euroopa Kohtu praktikaga. Ta lisab, et selles kohtuotsuses ei võtnud Euroopa Kohus arvesse kõiki põhikohtuasjas kõne all olevate riigisiseste õigusnormide aspekte ning endiselt on kahtlusi, kuidas tõlgendada raamkokkuleppe klauslit 4 ED olukorraga sarnastes olukordades.
31
Järelikult on eelotsuse küsimused vastuvõetavad.
Sisulised küsimused
32
Eelotsusetaotluse esitanud kohus palub oma küsimustega, mida tuleb analüüsida koos, sisuliselt selgitada, kas raamkokkuleppe klauslit 4 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus riigisisesed õigusnormid, mille kohaselt võetakse töötaja koosseisulise ametnikuna alaliselt ametisse nimetamisel staažina arvesse tähtajaliste töölepingute alusel töötatud perioode, mis ületavad nelja aastat, vaid kahe kolmandiku ulatuses, seda ka siis, kui pärast teatud teenistusaastate täitumist taastatakse ülejäänud kolmandik teenistusperioodidest üksnes majanduslikel eesmärkidel.
33
Siinjuures tuleb meenutada, et vahetu õigusmõjuga raamkokkuleppe klausli 4 lõige 1 keelab kohelda tähtajalisi töötajaid töötingimuste osas vähem soodsalt kui võrreldavaid alalisi töötajaid üksnes seetõttu, et neil on tähtajaline tööleping või töösuhe, välja arvatud juhtudel, kui erinevaks kohtlemiseks on objektiivsed põhjused. Klausli 4 lõikes 4 on sätestatud sama keeld, mis puudutab eriliste töötingimustega seotud teenistusaega käsitlevaid nõudeid (30. novembri 2023. aasta kohtuotsus Ministero dell’Istruzione ja INPS, C‑270/22, edaspidi kohtuotsus Ministero dell’Istruzione ja INPS, EU:C:2023:933, punktid 52 ja 53 ning seal viidatud kohtupraktika).
34
Lisaks on Euroopa Kohus varem otsustanud, et eeskirjad palgaastmele määramiseks nõutava teenistusaja kohta – nagu need, mida käsitletakse põhikohtuasjas – kuuluvad mõiste „töötingimused“ alla klausli 4 tähenduses (kohtuotsus Ministero dell’Istruzione ja INPS, punkt 55 ja seal viidatud kohtupraktika).
35
Seega tuleb esitatud küsimustele vastamiseks analüüsida, kas sellised riigisisesed õigusnormid, nagu on kõne all põhikohtuasjas, põhjustavad erinevat kohtlemist raamkokkuleppe klausli 4 tähenduses, enne kui vajaduse korral kindlaks teha, kas selliseks erinevaks kohtlemiseks võivad olla objektiivsed põhjused selle klausli tähenduses.
36
Mis puudutab esimesena küsimust, kas põhikohtuasjas kõne all olevad riigisisesed õigusnormid põhjustavad erinevat kohtlemist raamkokkuleppe klausli 4 tähenduses, siis tuleb märkida, et eelotsusetaotluses viidatakse seadusandliku dekreedi nr 297/1994 artikli 485 lõikele 1 ja artikli 489 lõikele 1, seaduse nr 124/1999 artikli 11 lõikele 14 ja presidendi dekreedi nr 399/1988 artikli 4 lõikele 3.
37
Seadusandliku dekreedi nr 297/1994 artikli 485 lõiget 1 käsitleti kohtuotsuse Motter aluseks olnud kohtuasjas.
38
Eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib, et selles kohtuasjas aga ei olnud Euroopa Kohtul täielikku õiguslikku raamistikku, mistõttu ta otsustas esitada käesoleva eelotsusetaotluse. Sellega seoses viitab ta teistele käesoleva kohtuotsuse punktis 36 nimetatud sätetele.
39
Siinkohal tuleb märkida, et eelotsusetaotluse esitanud kohtu põhjused käesoleva eelotsusetaotluse esitamiseks on sisuliselt samad kui need, mille tõttu Tribunale ordinario di Ravenna (Ravenna esimese astme kohus, Itaalia) esitas oma eelotsusetaotluse, mille alusel tehti kohtuotsus Ministero dell’Istruzione ja INPS, nagu nähtub selle kohtuotsuse punktist 41. See kohtuotsus kuulutati 30. novembril 2023, see tähendab pärast eelotsusetaotluse esitamist käesolevas asjas.
40
Nimetatud kohtuotsuses märkis Euroopa Kohus, et põhikohtuasjas kõne all olevate riigisiseste õigusnormide kohaselt võib konkursi korras tähtajatult tööle võetud õpetajate puhul nende palgaastme määramisel võtta arvesse nende staaži täies ulatuses (vt selle kohta kohtuotsus Ministero dell’Istruzione ja INPS, punkt 57).
41
Seevastu tähtajaliselt tööle võetud õpetajate puhul, kes asuvad avalikku teenistusse kvalifikatsioonil põhineva konkursi korras, ei võeta neile staaži arvestamisel arvesse õppeaasta jooksul tähtajalise lepingu alusel töötatud perioode, mis ei ulatu seadusandliku dekreedi nr 297/1994 artiklis 489, mida on täiendatud seaduse nr 124/1999 artikli 11 lõikega 14, sätestatud künnisteni. Lisaks võetakse nende künnisteni ulatuvaid ajavahemikke täielikult arvesse ainult nelja aasta puhul ning järgnevatel aastatel on nende arvessevõtmine vastavalt seadusandliku dekreedi nr 297/1994 artiklile 485 piiratud kahe kolmandikuga (vt selle kohta kohtuotsus Ministero dell’Istruzione ja INPS, punkt 58). Nagu on märgitud käesoleva kohtuotsuse punktis 13, kohaldati ED suhtes kõiki neid sätteid.
42
Lisaks võttis Euroopa Kohus kohtuotsuse Ministero dell’Istruzione ja INPS punktis 59 sõnaselgelt arvesse presidendi dekreedi nr 399/1988 artikli 4 lõikes 3 ette nähtud taastamismehhanismi, mille kohaselt võib ühe kolmandiku staažist, mida ei ole alaliselt ametisse nimetamisel arvesse võetud, pärast teatud perioodi asjaomaste õpetajate järgnevate palgaastmete määramisel taastada. Sellega seoses rõhutas Euroopa Kohus, et selline taastamine saab toimuda alles pärast eriti pikka ajavahemikku ehk 16. ja 24. teenistusaasta vahel. Samuti märkis ta sisuliselt, et kõnealune taastamine on kehtiv vaid siis, kui asjasse puutuv õpetaja kuulub selle perioodi lõppedes endiselt haridusministeeriumi töötajate hulka.
43
Võttes arvesse kõiki kahes eelmises punktis viidatud sätteid, otsustas Euroopa Kohus, et sellised riigisisesed õigusnormid, nagu on kõne all põhikohtuasjas, põhjustavad tähtajaliselt tööle võetud õpetajate erinevat kohtlemist võrreldes õpetajatega, kes on avaliku konkursi korras tähtajatult tööle võetud ja kelle suhtes neid piiranguid ei kohaldata (kohtuotsus Ministero dell’Istruzione ja INPS, punkt 60).
44
Kohtuotsusest Ministero dell’Istruzione ja INPS tuleneb seega, et niisugused õigusnormid, nagu on kõne all põhikohtuasjas, põhjustavad erinevat kohtlemist raamkokkuleppe klausli 4 tähenduses ning presidendi dekreedi nr 399/1988 artikli 4 lõikes 3 ette nähtud taastamismehhanism, millele eelotsusetaotluse esitanud kohus omistab erilist tähtsust, kuulub sellist erinevat kohtlemist põhjustavate reeglite hulka.
45
Tuleb lisada, et nagu eelotsusetaotluse esitanud kohus ise rõhutab, kui kaks kolmandikku õpetaja alaliselt ametisse nimetamisel arvesse võetavast staažist võetakse arvesse õiguslikel ja majanduslikel eesmärkidel, siis staažist ülejäänud kolmandiku võimalik taastamine vastavalt presidendi dekreedi nr 399/1988 artikli 4 lõikele 3 toimub üksnes majanduslikel eesmärkidel.
46
Sellest järeldub, et kõnealust taastamismehhanismi iseloomustab mitte ainult käesoleva kohtuotsuse punktis 42 mainitud asjaolu, et selle võimalik kohaldamine – mis sõltub tingimusest, et asjaomane isik töötab endiselt koosseisulise õpetajana – lükatakse mitu aastat edasi – ED puhul tema 16. teenistusaasta täitumiseni –, on seega tulevikus tekkiv ja ebakindel, vaid ka asjaolu, et kui seda mehhanismi kohaldatakse, on selle ulatus piiratud.
47
Seega asjaolu, et teatud juhtudel võib selle mehhanismi kohaldamine olla asjaomaste õpetajate jaoks soodne, võib olukorras, kus see mehhanism on kohaldatav, kompenseerida üksnes osaliselt nende alaliselt ametisse nimetamisel erinevat kohtlemist, mida selliste riigisiseste õigusnormide, nagu on kõne all põhikohtuasjas, kohaldamine põhjustab.
48
Seda, kas tegemist on ebasoodsama kohtlemisega raamkokkuleppe klausli 4 lõike 1 tähenduses, hinnatakse igal juhul objektiivselt (20. veebruari 2024. aasta kohtuotsus X (ülesütlemise põhjuste puudumine), C‑715/20, EU:C:2024:139, punkt 51). Järelikult tuleb erineva kohtlemise olemasolu hinnata nendest faktilistest ja õiguslikest asjaoludest lähtuvalt, mida on võimalik tuvastada hetkel, mil isik, kes leiab, et teda on erinevalt koheldud, sellele tugineb, ilma et arvesse saaks võtta võimalikke tulevikus tekkivaid asjaolusid, mille olemasolu ja täpne ulatus on sel hetkel ebakindel.
49
Selleks et erinev kohtlemine kujutaks endast raamkokkuleppe klausliga 4 keelatud diskrimineerimist, peab see siiski lisaks puudutama võrreldavaid olukordi ja seda ei tohi õigustada objektiivsete põhjustega (kohtuotsus Ministero dell’Istruzione ja INPS, punkt 61 ja seal viidatud kohtupraktika).
50
Mis puudutab teisena asjaomaste olukordade võrreldavust, siis selleks, et hinnata, kas töötajad teevad sama või samalaadset tööd raamkokkuleppe tähenduses, tuleb vastavalt raamkokkuleppe klausli 3 lõikele 2 ja klausli 4 lõikele 1 uurida, kas kõiki faktoreid, nagu töö iseloomu, väljaõppe‑ ja töötingimusi arvesse võttes võib nende töötajate olukorda pidada võrreldavaks. Kui on kindlaks tehtud, et tähtajalised töötajad täidavad töölevõtmisel samu ülesandeid kui sama tööandja poolt tähtajatult palgatud töötajad või on viimastega samal positsioonil, tuleb nende kahe kategooria töötajate olukorda põhimõtteliselt pidada võrreldavaks (kohtuotsus Ministero dell’Istruzione ja INPS, punktid 62 ja 63 ning seal viidatud kohtupraktika).
51
Sellega seoses nähtub eelotsusetaotlusest, et põhikohtuasjas ei ole vaidlust selles, et kõnealused olukorrad on võrreldavad, eelkõige mis puudutab tähtajaliselt tööle võetud õpetajate ja tähtajatult tööle võetud õpetajate täidetavaid ülesandeid.
52
Lisaks sellele on Euroopa Kohus varem otsustanud, et koosseisuväliste õpetajate – nagu ED – täidetavaid ülesandeid tuleb üldjuhul pidada võrreldavaks tähtajatult tööle võetud õpetajate omadega (vt selle kohta kohtuotsus Ministero dell’Istruzione ja INPS, punkt 67 ja seal viidatud kohtupraktika).
53
Mis kolmandana ja ühtlasi viimasena puudutab küsimust, kas sellist erinevat kohtlemist nagu põhikohtuasjas saab õigustada „objektiivsete põhjustega“ raamkokkuleppe klausli 4 tähenduses, siis tuleb meenutada, et seda mõistet tuleb käsitada nii, et see ei luba õigustada tähtajaliselt ja tähtajatult tööle võetud töötajate erinevat kohtlemist ainuüksi asjaoluga, et see on ette nähtud üldise ja abstraktse riigisisese normiga. Nimetatud mõiste nõuab, et tuvastatud ebavõrdne kohtlemine oleks põhjendatud täpsete ja konkreetsete asjaoludega, mis iseloomustavad asjasse puutuvat töötingimust konkreetses olukorras, millega seoses see esineb (kohtuotsus Ministero dell’Istruzione ja INPS, punkt 69 ja seal viidatud kohtupraktika).
54
Objektiivsete ja läbipaistvate kriteeriumide alusel peab olema võimalik kontrollida, kas see ebavõrdsus on tingitud tegelikust vajadusest ning kas see on taotletava eesmärgi saavutamiseks sobiv ja vajalik. Sellised asjaolud võivad tuleneda eelkõige nende tööülesannete eripärast, mille täitmiseks tähtajalised töölepingud on sõlmitud, ning nimetatud tööülesannete olemuslikest tunnustest, või kui see on asjakohane, siis liikmesriigi sotsiaalpoliitika õiguspärase eesmärgi taotlemisest (kohtuotsus Ministero dell’Istruzione ja INPS, punkt 70 ja seal viidatud kohtupraktika).
55
Käesoleval juhul väidab eelotsusetaotluse esitanud kohus, et objektiivsed põhjused, millele Itaalia valitsus tugines kohtuotsuse Motter aluseks olnud kohtuasjas, on ülekantavad käesolevale kohtuasjale. Nimetatud kohtuotsuse punktist 42 nähtub, et valitsus tugines eesmärkidele, millega sisuliselt sooviti ühelt poolt kajastada kutsetegevuse erinevusi nende koosseisuliste õpetajate, kes on algusest peale tööle võetud avalike konkursside korras, ja nende õpetajate vahel, kes nimetati alaliselt ametisse pärast töökogemuse omandamist tähtajaliste töölepingute alusel, ning teiselt poolt vältida esimeste vastupidist diskrimineerimist. Samuti tuleb täpsustada, et valitsus viitab oma kirjalikes seisukohtades ka eesmärkidele, mida Euroopa Kohus analüüsis kohtuotsuses Motter.
56
Euroopa Kohtu praktika kohaselt võib iga eesmärk kujutada endast „objektiivset põhjust“ raamkokkuleppe klausli 4 lõike 1 või lõike 4 tähenduses (kohtuotsus Ministero dell’Istruzione ja INPS, punkt 73 ja seal viidatud kohtupraktika).
57
Euroopa Kohus on samuti möönnud, et neid eesmärke võib põhimõtteliselt pidada tegeliku vajaduse rahuldamiseks, kui eelotsusetaotluse esitanud kohtu kontrolli tulemusel ei ilmne vastupidist, ning põhikohtuasjas kõne all olevaid riigisiseseid õigusnorme võib põhimõtteliselt pidada nende eesmärkide saavutamiseks sobivaks (vt selle kohta kohtuotsus Ministero dell’Istruzione ja INPS, punktid 75 ja 76 ning seal viidatud kohtupraktika).
58
Euroopa Kohus on otsustanud, et sellised õigusnormid, nagu on kõne all põhikohtuasjas, lähevad siiski kaugemale sellest, mis on vajalik käesoleva kohtuotsuse punktis 55 nimetatud kahe eesmärgi saavutamiseks, kuna need õigusnormid näevad ette, et õpetajana töötamist vähem kui 180 päeva aastas või kui õpetajana ei ole katkematult töötatud alates 1. veebruarist kuni lõpueksamite perioodi lõpuni, ei võeta sellist töötamist isegi mitte piiratud ulatuses arvesse, ning kuna sellisele arvesse võtmata jätmisele lisandub tähtajaliste töölepingute alusel omandatud üle nelja‑aastase staaži vaid kahe kolmandiku ulatuses arvesse võtmine (vt selle kohta kohtuotsus Ministero dell’Istruzione ja INPS, punkt 81).
59
Nii otsustas Euroopa Kohus kohtuotsuse Ministero dell’Istruzione ja INPS punktis 84, et raamkokkuleppe klausliga 4 on vastuolus sellised riigisisesed õigusnormid, nagu on kõne all põhikohtuasjas, võttes samas tõlgendamisel arvesse asjaolu, et need õigusnormid võimaldavad pärast teatud arvu teenistusaastaid taastada majanduslikel eesmärkidel ühe kolmandiku staažist, mida ei ole alaliselt ametisse nimetamisel arvesse võetud.
60
Viimaseks viitab eelotsusetaotluse esitanud kohus võimalusele, et põhikohtuasjas kõne all oleva erineva kohtlemise objektiivne põhjendus peitub presidendi dekreedi nr 399/1988 artikli 4 lõikes 3 ette nähtud taastamismehhanismis.
61
Lisaks sellele, et seda mehhanismi kohaldatakse tulevikus ja selle kohaldamine on ebakindel ning ka juhul, kui seda kohaldatakse, on tal vaid piiratud ulatus, tuleb tõdeda, et kuna see mehhanism kuulub – nagu nähtub käesoleva kohtuotsuse punktist 44 – sellist erinevat kohtlemist põhjustavate reeglite hulka, ei saa sellele tugineda kui „objektiivsele põhjusele“ raamkokkuleppe klausli 4 tähenduses, et põhjendada erinevat kohtlemist.
62
Eeltoodud kaalutlusi arvestades tuleb esitatud küsimustele vastata, et raamkokkuleppe klauslit 4 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus riigisisesed õigusnormid, mille kohaselt võetakse töötaja koosseisulise ametnikuna alaliselt ametisse nimetamisel staažina arvesse tähtajaliste töölepingute alusel töötatud perioode, mis ületavad nelja aastat, vaid kahe kolmandiku ulatuses, seda ka siis, kui pärast teatud teenistusaastate täitumist taastatakse ülejäänud kolmandik teenistusperioodidest üksnes majanduslikel eesmärkidel.
Kohtukulud
63
Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus pooleli oleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse liikmesriigi kohus. Euroopa Kohtule seisukohtade esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (seitsmes koda) otsustab:
18. märtsil 1999 sõlmitud raamkokkuleppe tähtajalise töö kohta, mis on esitatud nõukogu 28. juuni 1999. aasta direktiivi 1999/70/EÜ (milles käsitletakse Euroopa Ametiühingute Konföderatsiooni (ETUC), Euroopa Tööandjate Föderatsiooni (UNICE) ja Euroopa Riigiosalusega Ettevõtete Keskuse (CEEP) sõlmitud raamkokkulepet tähtajalise töö kohta) lisas, klauslit 4
tuleb tõlgendada nii, et
sellega on vastuolus riigisisesed õigusnormid, mille kohaselt võetakse töötaja koosseisulise ametnikuna alaliselt ametisse nimetamisel staažina arvesse tähtajaliste töölepingute alusel töötatud perioode, mis ületavad nelja aastat, vaid kahe kolmandiku ulatuses, seda ka siis, kui pärast teatud teenistusaastate täitumist taastatakse ülejäänud kolmandik teenistusperioodidest üksnes majanduslikel eesmärkidel.
Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: itaalia.
(
i
)	Käesoleval kohtuasjal on väljamõeldud nimi. See ei vasta ühegi menetlusosalise tegelikule nimele.