62012CC0198
KOHTUJURISTI ETTEPANEK
NIILO JÄÄSKINEN
esitatud 14. novembril 2013 (
1
)
Kohtuasi C‑198/12
Euroopa Komisjon
versus
Bulgaaria Vabariik
„Liikmesriigi kohustuste rikkumine — Energia siseturg — Gaasitransport — Ülekandesüsteemi haldur — Maksimaalse võimsuse tagamise kohustus — Gaasi näiv tagasivool (tagasikanne) — Määruse nr 715/2009 artikli 14 lõige 1 ning artikli 16 lõige 1 ja lõike 2 punkt b — Vastuvõetavus”
I. Sissejuhatus
1.
Olukordades, kus gaasi ei ole tehniliselt võimalik võrgus transportida mõlemas suunas, võib ülekandesüsteemi halduril ikkagi olla võimalik pakkuda näiva „tagasivoolu” või „tagasikande” võimsust teises suunas. Sellisel juhul gaasi tegelikku transportimist vastassuunas ei toimu, vaid vastassuunas soovitud gaasivool lahutatakse põhisuunas voolavast gaasist. Seda nimetatakse „tasaarveldamiseks”.
2.
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. juuli 2009. aasta määrus (EÜ) nr 715/2009 maagaasi ülekandevõrkudele juurdepääsu tingimuste kohta ning millega tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 1775/2005 (
2
), kohustab artikli 14 lõikes 1 ülekandesüsteemi haldureid tagama, et nende pakutavad teenused oleksid kõigi võrgu kasutajate jaoks mittediskrimineerivad, ning võimaldama nii kindlaid kui ka katkestatavaid juurdepääsuteenuseid kolmandatele isikutele.
3.
Määruse nr 715/2009 artikli 16 lõige 1 sätestab, et turuosalistele peab olema kättesaadav maksimaalne võimsus kõigis artikli 18 lõikes 3 osutatud asjaomastes punktides, võttes arvesse süsteemi terviklikkust ja võrgu tõhusat toimimist, ning artikli 16 lõike 2 punkt b kohustab ülekandesüsteemi haldureid rakendama ja avaldama mittediskrimineerivaid ja läbipaistvaid võimsuse jaotamise mehhanisme, kaasa arvatud kiirtehingute turg ja kauplemiskeskus, mis on samal ajal paindlikud ja võimelised kohanduma arenevate turutingimustega.
4.
Komisjoni arvates tuleneb nende sätete koostoimest ja eelkõige määruse nr 715/2009 artikli 16 lõikes 1 sätestatud „maksimaalse võimsuse” tagamise nõudest kohustus tagada olukorras, kus liikmesriigil ei ole füüsiliselt võimalik pakkuda gaasivoolu mõlemas suunas, vähemalt näivat tagasivoolu, nagu on kirjeldatud käesoleva ettepaneku punktis 1. Bulgaaria Vabariik on seisukohal, et määrusest nr 715/2009 sellist kohustust asjaomasele ülekandesüsteemi haldurile ei tulene.
5.
Seepärast palub komisjon Euroopa Kohtul tuvastada, et Bulgaaria Vabariik on rikkunud määruse nr 715/2009 artikli 14 lõikest 1 koosmõjus artikli 16 lõikega 1 ja artikli 16 lõike 2 punktiga b tulenevaid kohustusi teha kõigile turuosalistele kättesaadavaks maksimaalne ülekandevõimus ja eelkõige gaasi ülekande näiva tagasivoolu teenused, ning mõista kohtukulud välja Bulgaaria Vabariigilt.
6.
Pooled on väidetava rikkumise esinemise küsimuses eriarvamusel paljude faktiliste ja õiguslike asjaolude suhtes, mis muutuksid asjakohaseks, kui Euroopa Kohus peaks otsustama, et EL õigusest tuleneb kohustus pakkuda gaasi näivat tagasivoolu. Bulgaaria väidab lisaks, et hagi on vastuvõetamatu.
7.
Bulgaaria suhtes algatatud haldusmenetluses tugines komisjon enne määrust nr 715/2009 kehtinud EL meetmele, nimelt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 28. septembri 2005. aasta määrusele (EÜ) nr 1775/2005 maagaasiedastusvõrkudele juurdepääsu tingimuste kohta. (
3
) See tunnistati määruse nr 715/2009 artikliga 31 alates 3. märtsist 2011 kehtetuks. Komisjon esitas Euroopa Kohtule hagi 26. aprillil 2012 ning viitab oma hagiavalduses ainult määrusele nr 715/2009. Käsitlen selle tähendust varsti, kui analüüsin komisjoni hagi vastuvõetavust ja kolmanda energiapaketi – millesse kuulub ka määrus nr 715/2009 (kuid muidugi mitte määrus nr 1775/2005) – eesmärkide asjakohasust hagiavalduses esitatud nõuete tõlgendamisel.
8.
Kuid komisjoni hagi aluseks on nii määrus nr 1775/2005 kui ka määrus nr 715/2009, mis on komisjoni arvates kõnealuses õigusküsimuses sisuliselt identsed, välja arvatud allpool punktis 38 käsitletud erinevus. Seepärast esitan oma arvamuse määruse nr 715/2009 alusel, kuigi viitan vajaduse korral ka määrusele nr 1775/2005.
II. Kohtueelne menetlus ja Euroopa Kohtu menetlus
9.
Komisjon saatis 26. juunil 2009 Bulgaaria Vabariigile märgukirja, milles ta väitis muu hulgas, et liikmesriik on rikkunud määruse nr 1775/2005 artikli 4 lõikest 1 ning artikli 5 lõigetest 1 ja 2 (nüüd määruse nr 715/2009 artikli 14 lõige 1 ning artikli 16 lõige 1 ja lõike 2 punkt b) tulenevaid kohustusi. Bulgaaria valitsus vastas 26. augustil 2009 ning ei nõustunud komisjoni väidetega.
10.
Komisjon ei jäänud selle vastusega rahule ning saatis 28. juunil 2010 määruse nr 1775/2005 alusel Bulgaaria Vabariigile põhjendatud arvamuse. Selles oli muu hulgas märgitud, et füüsilise kahesuunalise võimsuse asemel võib pakkuda tagasikandeteenuseid. Bulgaaria vastas 27. augustil 2010 ning andis komisjonile lisateavet 24. augusti 2011. aasta, 28. detsembri 2011. aasta ja 19. jaanuari 2012. aasta kirjadega.
11.
Kuna komisjon ei jäänud Bulgaaria vastusega rahule, esitas ta ELTL artikli 258 alusel liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi, mis saabus Euroopa Kohtusse 26. aprillil 2012.
12.
Kohtuistungil, mis peeti 4. septembril 2013, olid esindatud Bulgaaria Vabariik ja komisjon.
III. Kokkuvõte põhiargumentidest
13.
Komisjon on muu hulgas väitnud, et Bulgaaria ülekandesüsteemi haldur Bulgartransgaz ei pakkunud kõigis Bulgaaria sisse- ja väljavoolupunktides, eriti punktides, mille kaudu Bulgaaria süsteem on ühendatud Rumeenia ja Kreeka süsteemidega, gaasivarustust mõlemas suunas. Kreeka puhul on selliseks ühenduspunktiks Sidirókastro ja Rumeenia puhul Negru Voda.
14.
Komisjon väidab seepärast, et määruse nr 715/2009 artikli 16 lõikes 1 (määruse nr 1775/2005 artikli 5 lõikes 1) sätestatud kohustus teha turuosalistele kättesaadavaks maksimaalne võimsus koos määruse nr 715/2009 artiklis 14 (määruse nr 1775/2005 artiklis 4) sätestatud kohustusega võimaldada nii kindlaid kui ka katkestatavaid juurdepääsuteenuseid kolmandatele isikutele tähendab, et ülekandesüsteemi haldur peab oma süsteemis pakkuma võimsust mõlemas suunas. Komisjon on väitnud, et olukordades, kus gaasi ei ole võimalik võrgus transportida mõlemas suunas, on ülekandesüsteemi halduril ikkagi võimalik pakkuda näiva „tagasivoolu” või „tagasikande” võimsust teises suunas. Komisjoni hinnangul võimaldab see ülekandesüsteemi halduril pakkuda võimsust, mis on isegi võrgu tehnilisest võimsusest suurem. (
4
)
15.
Komisjon väidab lisaks, et katkestatavat tagasivooluvõimsust pakkumata jättes rikuks ülekandesüsteemi haldur määrusest nr 715/2009 tulenevat kohustust rakendada võimsuse jaotamise mehhanisme, mis sobivad kokku turumehhanismidega, sealhulgas kauplemiskeskustega. Komisjon on märkinud, et määruse nr 715/2009 artikli 16 lõike 2 punkt b (määruse nr 1775/2005 artikli 5 lõike 2 punkt b) kohustab ülekandesüsteemi haldurit rakendama ja avaldama mittediskrimineerivaid ja läbipaistvaid võimsuse jaotamise mehhanisme, mis „sobivad kokku turumehhanismidega, kaasa arvatud kiirtehingute turg ja kauplemiskeskus, olles samal ajal paindlikud ja võimelised kohanduma arenevate turutingimustega”.
16.
Komisjon märgib, et hinnasignaalid peavad gaasiturgude likviidsust arvestades saama võrgus liikuda mõlemas suunas, s.t ühesuunalise võrgu puhul mitte ainult füüsilise vooluga samas suunas. Lisaks tuleneb määruse nr 715/2009 artikli 16 lõikes 1 osutatud võrgu tõhusa toimimise nõudest, et tagasikandevõimsus tuleb arvestada võrgu koguvõimsuse hulka, mida tuleb võimalikult palju suurendada.
17.
Märkimisväärt on ka asjaolu, et pooled on eriarvamusel vaidluse faktilistes asjaoludes. Mõistagi on komisjoni hagi aluseks faktiline väide, et Bulgaaria ei paku Sidirókastro ja Negru Voda ühenduspunktides näiva tagasivoolu katkestatavat võimsust ning et Bulgaaria pädevad reguleerimisasutused ei ole võtnud konkreetseid meetmeid selle kohustuse täitmise tagamiseks. Bulgaaria valitsus väidab sellele teise võimalusena vastu, et tegelikult neid teenuseid osutatakse. Tema väitel väljendab seda teave, mis on avaldatud Bulgartransgazi veebilehel gaasi tagasikandeteenuste kohta. (
5
)
18.
Bulgaaria Vabariigi põhiargument on aga, et ta ei ole määruse nr 715/2009 artikli 14 lõike 1 ning artikli 16 lõike 1 ja lõike 2 punkti b (määruse nr 1775/2005 artikli 4 lõike 1 ning artikli 5 lõike 1 ja lõike 2 punkti b) koostoimest tulenevalt kohustatud tagama ei näivat ega muud tagasivooluvõimsust. Ta lisab, et sellele järeldusele tuleb paratamatult jõuda olenemata sellest, kas määruse nr 1775/2005 asjakohaseid sätteid tõlgendatakse täht-tähelt, ajalooliselt, kontekstiliselt või teleoloogiliselt.
19.
Bulgaaria Vabariik lisab, et Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. oktoobri 2010. aasta määruses (EÜ) nr 994/2010, milles käsitletakse gaasivarustuse kindluse tagamise meetmeid ja millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu direktiiv 2004/67/EÜ, (
6
) liikmesriikidele sõnaselgelt ette nähtud kohustus tagada alaline kahesuunaliste voogude läbilaskevõimsus räägib määruse nr 715/2009 artikli 14 lõike 1 ning artikli 16 lõike 1 ja lõike 2 punkti b sellise tõlgenduse kahjuks, mille kohaselt on liikmesriigid kohustatud pakkuma kõnealuseid teenuseid näival alusel.
20.
Lisaks väidab Bulgaaria Vabariik, et tal ei ole võimalik gaasi ülekande näiva tagasivoolu teenuseid pakkuda sellepärast, et Bulgaarias on kaks eraldi gaasisüsteemi, üks siseriiklik ja teine transiitsüsteem, ning Negru Voda ühenduspunkti tehniliste raskuste pärast, mis on tingitud asjaolust, et naaberriigi ülekandesüsteemi haldur ei ole võtnud vajalikke koordineerimismeetmeid.
21.
Bulgaaria Vabariik viitab ühtlasi mitmele lepingule, mis sõlmiti NSV Liiduga 1986. aastal ja hiljem, kuid enne Bulgaaria Vabariigi ühinemist Euroopa Liiduga, ning mis keelavad tal pakkumast gaasi ülekande näiva tagasivoolu teenuseid Sidirókastro ja Negru Voda ühenduspunktides.
IV. Analüüs
1. Hagi vastuvõetavus
22.
Alustan oma analüüsi märkusega, et Bulgaaria kohustuste rikkumise hindamisel on lähtekuupäev 28. august 2010, s.o kaks kuud pärast komisjoni põhjendatud arvamuse esitamise kuupäeva, (
7
) mistõttu vaidlust ratione temporis reguleeriv EL seadusandlik akt on määrus nr 1775/2005. Seepärast on minu jaoks problemaatiline, et komisjon viitab oma hagis ainult määrusele nr 715/2009, mis Bulgaariale kuni 3. märtsini 2011 siduv ei olnud.
23.
Samas on Euroopa Kohus vähemalt ühel korral komisjoni hagiavaldust muutnud väljakujunenud põhimõttel, mille kohaselt „on komisjonil juhul, kui kohtueelse menetluse ajal ühenduse õigus muutub, õigus taotleda selliste liikmesriigi kohustuste rikkumise tuvastamist, mis tulenevad ühenduse õigusakti algsest versioonist, mida on hiljem muudetud või mis on kehtetuks tunnistatud, ning mis on uute sätetega jõusse jäetud”. (
8
)
24.
Seepärast tundub, et pole mingit alust seada kahtluse alla komisjoni õigust esitada hagi määruse alusel, mis veel ei kehtinud, eriti arvestades, et määruste nr 1775/2005 ja nr 715/2009 asjakohased sätted on sisuliselt identsed.
25.
Kuna aga viimane määrus võeti vastu kolmanda energiapaketi raames, mis nägi maagaasi siseturu väljakujundamiseks ette ambitsioonikama lähenemise, saab teleoloogilisest perspektiivist määruse nr 715/2009 artikli 14 lõike 1 ning artikli 16 lõike 1 ja lõike 2 punkti b või täpsemalt nendele eelnenud sätete, nimelt määruse nr 1775/2005 artikli 4 lõike 1 ning artikli 5 lõike 1 ja lõike 2 punkti b tõlgendamisel arvesse võtta ainult varasema õigusakti, s.o määruse nr 1775/2005 eesmärke.
26.
Bulgaaria Vabariik palub Euroopa Kohtul tunnistada komisjoni hagi vastuvõetamatuks muudel põhjustel. Ta märgib, et kuna komisjoni poolt haldusmenetluses esitatud väide erineb Euroopa Kohtule esitatud hagiavalduses esitatust, ei ole ta saanud teha kindlaks, millist kohustust ta on väidetavalt rikkunud, ega seepärast valmistada ette tõhusat kaitset komisjoni väidete vastu.
27.
Sisuliselt väidab Bulgaaria Vabariik, et komisjon esitas oma märgukirja ning põhjendatud arvamuse seetõttu, et Bulgaaria ei paku füüsilist tagasivooluvõimsust, samas kui Euroopa Kohtule esitas ta hagi põhjusel, et Bulgaaria ei paku näivat tagasivooluvõimsust. Seega erineb hagiavalduse ese haldusmenetluse omast.
28.
Minu arvates ei ole alust, mille põhjal komisjoni hagi saaks tunnistada vastuvõetamatuks nimetatud dokumentide vastuolu tõttu. Olen sellel seisukohal seepärast, et komisjon nimetab nii oma märgukirjas, põhjendatud arvamuses kui ka Euroopa Kohtule esitatud hagis näivat tagasivoolu. Lisaks on komisjonil Euroopa Kohtu väljakujunenud praktika kohaselt õigus Euroopa Kohtule esitatavas hagis oma nõudeid võrreldes põhjendatud arvamuses ja märgukirjas esitatud väidetega piirata. (
9
)
29.
Meenutan ka, et Euroopa Kohtu praktikast tulenevalt ei pea need kolm menetlusetappi (s.o märgukiri, põhjendatud arvamus ja hagi esitamine Euroopa Kohtule) üksteisega täielikus kooskõlas olema. Kui menetluse eset, nii nagu see on esitatud põhjendatud arvamuses, ei ole laiendatud ega muudetud, on komisjon EL õigusest tulenevad menetluslikud kohustused täitnud. (
10
) Vaatamata sellele, et väidetavalt rikutud sätetest on saanud määruse nr 715/2009 sätted, on komisjon selle reegli käesolevas asjas täitnud.
30.
Täielikkuse huvides lisaksin, et jätan ebaolulisena kõrvale komisjoni vastuses sisalduva märkuse, et Bulgaaria Vabariik ei vaidlustanud haldusmenetluses väidet, et ta on määruse nr 1775/2005 artikli 4 lõike 1 ning artikli 5 lõike 1 ja lõike 2 punkti b (määruse nr 715/2009 artikli 14 lõike 1 ning artikli 16 lõike 1 ja lõike 2 punkti b) koostoimest tulenevalt kohustatud tagama näivat või muud katkestatavat tagasivooluvõimsust. Nagu Bulgaaria Vabariik on kostja vastuses märkinud, on liikmesriigil õigus oma kaitseõiguste tagamiseks tugineda kohtumenetluses argumentidele, mida kohtueelses menetluses tõstatatud ei olnud. (
11
)
31.
Minu arvates tuleb komisjoni hagi nendel põhjustel lugeda vastuvõetavaks.
2. Määruse nr 715/2009 artikli 14 lõike 1 ning artikli 16 lõike 1 ja lõike 2 punkti b tõlgendamise küsimused
32.
Käesoleva asja põhiküsimus on selles, kas maksimaalse võimsuse kättesaadavaks tegemise kohustus sisaldab võrgu tõhusat toimimist arvestades erikohustust pakkuda näivat tagasivooluvõimsust. Kui vastus sellele küsimusele on eitav, muutuksid kõik eespool kirjeldatud, poolte poolt Euroopa Kohtule esitatud argumendid üleliigseks. Seega taandub kogu küsimus vähemalt esialgu määruse nr 715/2009 artikli 14 lõike 1 ning artikli 16 lõike 1 ja lõike 2 punkti b tõlgendamisele. Meenutan, et Euroopa Kohtu väljakujunenud praktikast lähtuvalt tuleb EL õigusnormi tähenduse kindlaksmääramisel arvesse võtta nii selle konteksti, sõnastust kui ka eesmärke. (
12
)
– Kontekst ja sõnastus
33.
Nagu Bulgaaria Vabariik on kostja vastuses märkinud, ei näe määrus nr 715/2009 ega määrus nr 1775/2005 ülekandesüsteemi halduritele ette sõnaselget kohustust pakkuda gaasi ülekande näiva tagasivoolu teenuseid.
34.
Lisaksin, et määruse nr 715/2009 artikli 2 lõike 1 punktis 3 on „võimsus” määratletud kui „maksimaalne voog väljendatuna normaalkuupmeetrites ajaühiku kohta või energiaühikus ajaühiku kohta, millele võrgu kasutaja omab õigust vastavalt ülekandelepingu sätetele”. Peale selle on artikli 2 lõike 1 punktis 18 „tehniline võimsus” määratletud kui maksimaalne kindel võimsus, mida ülekandesüsteemi haldur saab pakkuda võrgu kasutajatele, võttes arvesse ülekandevõrgu süsteemi terviklikkust ja kasutamise nõudeid. Ei need sätted ega ükski nendest ülejäänud arvukatest määruse nr 715/2009 sätetest, mis sisaldavad sõna „võimsus”, viita millegagi sellele, et selle sõna tähendus hõlmab ka näivaid vooge. Nagu ma selgitasin käesoleva ettepaneku punktis 1, tähendab see füüsikaliselt, et gaas ei liigu.
35.
Määruse nr 715/2009 artikli 2 lõike 1 punktis 20 esitatud määratlus ongi kõige informatiivsem. Selle kohaselt on „olemasolev võimsus” tehnilise, s.o maksimaalse kindla võimsuse osa, mida ei ole välja jaotatud ja mis on antud hetkel veel süsteemis kasutamiseks saadaval. Kuna näiva tagasivoolu mõte on suurendada põhisuunalist võimsust sellega, et sellest lahutatakse tagasikandega müüdud gaas, võiks arvata, et „olemasoleva võimsuse” määratluses mainitakse ka gaasi tagasivoolu, mitte ainult tehnilist võimsust. Seda enam, et gaasi näiv tagasivool, nagu komisjon rõhutab, võimaldab tõepoolest pakkuda põhisuunas tehnilisest võimsusest suuremat võimsust.
36.
Minu jaoks on eriti raske aru saada mõttest, et füüsilise gaasivoolu piiramine näiva voolu abil võib olla kooskõlas võrgu või torusüsteemi ülekandevõimsuse suurendamise tavalise tähendusega. Minu arvates oleks see sama hea kui öelda, et kui kaubasaatjad hoiduvad raudteevõrkude kasutamisest, suurendavad nad oma transpordimahte. Tegelikult on Euroopas juba keskajast teada mitmesugused ärivõtted, mille eesmärk on vähendada toorme, väärtpaberite või raha punktist A punkti B vedamise vajadust, milleks lahutatakse punktist B punkti A suunduvad vood punktist A punkti B suunduvatest voogudest. Kuid need võtted ei ole mõeldud transpordivõrkude võimsuse suurendamiseks, vaid ainult transpordivõimaluste nappuse ajal ebamugavuste vältimiseks.
37.
Minu arvates viitab maksimaalne võimsus määruse nr 715/2009 artikli 16 lõike 1 tähenduses olemasolevale võimsusele võrgu tehnilise võimsuse mõttes, mida ei ole veel jaotatud ja mis on seepärast veel olemas, või selles mõttes, et see on olemas, kuna võrgu kasutajatel on veel kasutamata lepingujärgset võimsust. Teisisõnu ei tohi ülekandesüsteemi haldurid lasta võrgu tehnilise võimsuse teataval osal jõude seista. Seda võimsust tuleb diskrimineerimata pakkuda turuosalistele. Seda tõlgendust kinnitab ka kõnealuse artikli pealkiri, mis räägib ülekandesüsteemi halduritega seotud võimsuse jaotamise mehhanismide ja ülekoormusega tegelemise korra põhimõtetest (s.o määruse nr 715/2009 artikkel 16), ning selle sätted, mis reguleerivad võrkude füüsilise ülekoormusega või lepingutega ülekoormamisega tegelemist.
38.
On tõsi, et määruse nr 715/2009 artikli 16 lõige 5 viitab kaudselt võrgu võimsuse „suurendamisele” uute ülekandevõimsuste loomise mõttes investeeringute abil, mille nõudlust on ülekandesüsteemi haldur kohustatud korrapäraselt hindama. Kuid on selge, et see säte, mida määruse nr 1775/2005 artiklis 5 ei olnud, on seotud võrgu tehnilise võimsusega ega sisalda ühtki õiguslikku kohustust võimsuse sellise suurendamise kohta.
39.
Mis puudutab määruse nr 715/2009 artikli 14 lõike 1 ning artikli 16 lõike 1 ja lõike 2 punkti b seoseid, siis meenutan, et esimene neist kohustab ülekandesüsteemi haldureid tagama, et nende pakutavad teenused oleksid kõigi võrgu kasutajate jaoks mittediskrimineerivad, ning võimaldama nii kindlaid kui ka katkestatavaid juurdepääsuteenuseid kolmandatele isikutele. Need kohustused ei toeta seda, kuidas komisjon tõlgendab määruse nr 715/2009 artikli 16 lõiget 1 ja lõike 2 punkti b.
40.
Minu arvates ei kohusta diskrimineerimiskeeld ülekandesüsteemi haldureid uusi teenuseid osutama. See ütleb vaid, et võrgu kasutajaid ei tohi olemasolevate teenuste osutamisel diskrimineerida. Samamoodi ei tähenda katkestatavate teenuste osutamise kohustus seda, et ülekandesüsteemi haldur peab osutama iga mõeldavat võrguteenust, mida saab katkestada. Juhiksin siinkohal tähelepanu sellele, et tehnilistel põhjustel saabki gaasi tagasikannet pakkuda ainult katkestatava teenusena. (
13
) Nendel põhjustel ei saa gaasi näival tagasivoolul põhineva tagasikande teenuse osutamise kohustust tuletada määruse nr 715/2009 artikli 16 lõikest 1 ega lõike 2 punktist b koostoimes artikli 14 lõikega 1.
41.
Lõpetuseks, määruse nr 715/2009 artikli 16 lõikes 1 sisalduv viide võrgu tõhusale toimimisele, mida komisjon kasutab oma etteheidet toetava argumendina, on koos süsteemi terviklikkusega esitatud kui võimalik tegur, mida tuleb arvesse võtta maksimaalse võimsuse turuosalistele kättesaadavaks tegemisel võrgu kõigis asjakohastes punktides, milleks artikli 18 lõike 3 kohaselt on sisse- ja väljavoolupunktid. Minu arvates on viide võrgu tõhusale toimimisele tegelikult olemasolevat võimsust piirav tingimus, mitte selle suurendamist nõudev tegur. Teisisõnu ei pea ülekandesüsteemi haldur suurendama olemasolevat võimsust piirini, millest alates see hakkaks ohustama võrgu tõhusat toimimist.
– Eesmärgid
42.
Määruse nr 1775/2005 ega määruse nr 715/2009 ettevalmistavates materjalides ei paista miski viitavat sellele, et näival tagasivoolul põhineva tagasikande teenuse osutamise kohustus sisaldub kummaski neist määrustest. (
14
) Vastupidi komisjoni poolt istungil väidetule ei saa kolmanda energiapaketi eesmärgid minu arvates olla olulised liikmesriigi kohustuste hindamisel seoses sellise tagasikandeteenuse osutamisega. See on nii, sest paketi moodustavate õigusaktide ettepanekud võeti vastu 2007. aasta septembris. (
15
) Seepärast ei saa need mõjutada määruse nr 1775/2005 sätete tõlgendamist, millele tuginedes märgukiri ja põhjendatud arvamus koostati. Oleks see teisti, siis oleks haldusmenetluse ja komisjoni poolt Euroopa Kohtus algatatud menetluse vahel vastuolu, mis rikuks Bulgaaria Vabariigi kaitseõigusi.
43.
Lisaks, nagu märkis Bulgaaria kostja vastuses, kohustab Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. oktoobri 2010. aasta määruse nr 994/2010 artikli 6 lõige 5 ülekandesüsteemi haldureid tagama hiljemalt 3. detsembriks 2013 kõigis piiriülestes ühendustes liikmesriikide vahel alalise kahesuunaliste voogude läbilaske võimsuse, välja arvatud konkreetsetel erandjuhtudel. Seepärast on raske tulla muule järeldusele kui see, et kui EL seadusandja oleks määruses nr 715/2009 või määruses nr 1775/2005 tahtnud ette näha kahesuunaliste voogude läbilaske võimsuse, olgu näiva või mitte, oleks ta selle sõnaselgelt ette näinud nagu määruses 994/2010.
44.
Nagu komisjon on märkinud, on tõsi, et Euroopa Kohtu praktika kohaselt tuleb EL õigusnormi, mida on võimalik tõlgendada mitut moodi, tõlgendada eelistatavalt kooskõlas aluslepinguga, mitte sellega vastuolus. (
16
)
45.
Ma olen ka teadlik sellest, et siseturg on andnud õigusliku ajendi määruse nr 1775/2005 vastuvõtmiseks ja määruse eesmärk on maagaasi siseturu loomine. Juhin ühtlasi tähelepanu, et määruse nr 715/2009 põhjenduses 12 on märgitud, et „[m]aagaasi siseturu väljakujundamiseks tuleks saavutada piisav gaasivõrkude piiriülese ühendusvõimsuse tase ja edendada turgude integreerimist”. Kuid määruse nr 1775/2005 preambulis sellist põhjendust ei olnud ja seepärast ei saa seda Bulgaaria Vabariigi väidetava rikkumise hindamisel asjaomasel kuupäeval 2010. aasta augustis arvesse võtta (vt eespool punkt 22). Samuti tuleb tähele panna, et määruse nr 715/2009 artikli 16 lõike 2 punkti a lõpuosas ette nähtud ülekandesüsteemi halduri kohustust „hõlbustada piiriülest maagaasikaubandust” ei olnud määruse nr 1775/2005 vastavas sättes, s.o artikli 5 lõike 2 punktis a.
46.
Euroopa Kohus ei saa oma praktika kohaselt, vaatamata EL õigusakti selgele ja üheselt mõistevale sõnastusele, asjakohast sätet tõlgendada eesmärgiga seda parandada ja laiendada sel teel liikmesriikide sellega seonduvaid kohustusi. (
17
)
47.
Seepärast ei saa ma järeldada, et määruse nr 715/2009 artikli 14 lõikest 1 koostoimes artikli 16 lõikega 1 ning lõike 2 punktiga b tuleneb kohustus pakkuda näivat või muud vastuvooluvõimsust, ükskõik, milline tõlgendusviis valitaks. Nagu ma juba selgitasin, on gaasi näiva tagasivooluvõimsuse pakkumise kohustuse väljalugemine määruse nr 715/2009 artikli 14 lõikest 1 koostoimes artikli 16 lõikega 1 ning lõike 2 punktiga b seda raskem, et määruses 994/2010 on sõnaselgelt ette nähtud kohustus luua kahesuunaliste gaasivoogude füüsiline läbilaskevõimsus.
48.
Lõpetuseks, kuna ma olen juba jõudnud järeldusele, et EL õigusest ei tulene ülekandesüsteemi haldurile kohustust pakkuda näival tagasivoolul põhinevat tagasikande teenust, ei ole vaja analüüsida küsimust, kas komisjon on rikkumise tuvastamisel ületanud tõendusliku künnise, (
18
) ega Bulgaaria Vabariigi teisi väiteid raskuste kohta, mis tal on gaasi näiva tagasivoolu võimaldamisel katkestatava teenusena nii tehnilistel põhjustel kui ka seoses rahvusvaheliste kohustustega, mis ta on võtnud enne ühinemist Euroopa Liiduga.
V. Ettepanek
49.
Seepärast teen Euroopa Kohtule ettepaneku jätta komisjoni hagi rahuldamata ning mõista kohtukulud välja komisjonilt.
(
1
)	Algkeel: inglise.
(
2
)	ELT 2009, L 211, lk 36. Vt samuti Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. juuli 2009. aasta määruse (EÜ) nr 715/2009 maagaasi ülekandevõrkudele juurdepääsu tingimuste kohta ning millega tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 1775/2005, parandus (ELT 2009, L 229, lk 29).
(
3
)	ELT 2005, L 289, lk 1.
(
4
)	Olukorras, kus on juba kokku lepitud näivas tagasivoolus 20 ühiku ulatuses, võiks ülekandesüsteemi haldur võtta vastu võimsuse reserveeringuid põhisuunas kuni 120 ühiku ulatuses, isegi kui süsteemi füüsiline võimsus on ainult 100 ühikut (kuna esimesena mainitud 20 ühikut lahutatakse põhisuunale reserveeritud 120 ühikust).
(
5
)	Toimikus ei ole koopiat asjaomasest veebilehest, mis oli kättesaadav menetluse asjaolude esinemise ajal, s.o 28. augustil 2010 ehk kaks kuud pärast komisjoni põhjendatud arvamuse esitamist. Praegu ei ole hagis ja Bulgaaria Vabariigi kostja vastuses nimetatud aadress enam juurdepääsetav. Vt http://www.bulgartransgaz.bg/UserFiles/File/reverse_bg.pdf.
(
6
)	ELT 2010, L 295, lk 1.
(
7
)	12. juuni 2003. aasta otsus kohtuasjas C-363/00: komisjon vs. Itaalia (EKL 2003, lk I-5767, punkt 21).
(
8
)	Eespool viidatud kohtuotsus komisjon vs. Itaalia, punkt 22. Lisaksin, et teistes asjades, kus EL õigusaktid on komisjoni poolt liikmesriigi vastu algatatud rikkumismenetluse haldus- ja kohtumenetluse vahel muutunud, on komisjon oma hagiavalduses viidanud nii EL õigusnormi redaktsioonile, mis kehtis haldusmenetluse ajal, kui ka kohtumenetluse ajal kehtivale redaktsioonile. Vt nt 24. mai 2011. aasta otsus kohtuasjas C-53/08: komisjon vs. Austria (EKL 2011, lk I-4309, punkt 1) ja samas asjas 12. veebruaril 2008 esitatud hagi (ELT 2008, C 107, lk 15); 24. mai 2011. aasta otsus kohtuasjas C-54/08: komisjon vs. Saksamaa (EKL 2011, lk I-4355, punkt 1) ja samas asjas 12. veebruaril 2008 esitatud hagi (ELT 2008, C 107, lk 16); 10. septembri 2009. aasta otsus kohtuasjas C-416/07: komisjon vs. Kreeka (EKL 2009, lk I-7883, punkt 1) ja samas asjas 11. septembril 2007 esitatud hagi (ELT 2007, C 283, lk 16).
(
9
)	Euroopa Kohus leidis 16. septembri 1997. aasta otsuses kohtuasjas C‑279/94: komisjon vs. Itaalia, punkt 25, et „[…] see nõue[, et komisjoni põhjendatud arvamus ja hagi peavad põhinema samadel kaebustel,] ei saa […] minna nii kaugele, et see tähendaks, et põhjendatud arvamuses ja hagis esitatud väited peavad kattuma üks-ühelt, eeldusel, et vaidluse eset ei ole laiendatud ega muudetud, vaid ainult piiratud”. Vt ka 1. veebruari 2005. aasta otsus kohtuasjas C-203/03: komisjon vs. Austria (EKL 2005, lk I-935, punkt 29); 14. märtsi 2006. aasta otsus kohtuasjas C-177/04: komisjon vs. Prantsusmaa (EKL 2006, lk I-2461, punkt 37); 27. aprilli 2006. aasta otsus kohtuasjas C-441/02: komisjon vs. Saksamaa (EKL 2006, lk I-3449, punkt 61).
(
10
)	8. juuli 2010. aasta otsus kohtuasjas C-171/08: komisjon vs. Portugal (EKL 2010, lk I-6817).
(
11
)	Vt nt 16. septembri 1999. aasta otsus kohtuasjas C-414/97: komisjon vs. Hispaania (EKL 1999, lk I-5585, punkt 19).
(
12
)	Vt 29. oktoobri 2009. aasta otsus kohtuasjas C-174/08: NCC Construction Danmark (EKL 2009, lk I-10567, punkt 23) ja 19. juuli 2012. aasta otsus kohtuasjas C‑33/11: A Oy (punkt 27); vt ka minu 27. novembri 2012. aasta ettepanek kohtuasjas C‑85/11: komisjon vs. Iirimaa, milles otsus tehti 9. aprillil 2013 (ettepaneku punkt 28).
(
13
)	Näiv tagasivool sõltub sama suures või suuremas mahus toimuvast voolust põhisuunas. Seepärast saab seda pakkuda ainult katkestatava teenusena.
(
14
)	Komisjoni esindajal paluti kohtuistungil konkreetselt näidata, kust võib määruste ettevalmistavates materjalides välja lugeda EL seadusandja kavatsuse kehtestada gaasi näival vastuvoolul põhineva tagasikande teenuse kohustus. Esindaja seda ei osanud.
(
15
)	Vt eelkõige ettepanek võtta vastu Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus, millega muudetakse määrust (EÜ) nr 1775/2005 maagaasiedastusvõrkudele juurdepääsu tingimuste kohta (KOM(2007) 532 (lõplik)).
(
16
)	13. detsembri 1983. aasta otsus kohtuasjas 218/82: komisjon vs. nõukogu (EKL 1983, lk 4063, punkt 15).
(
17
)	15. juuli 2010. aasta otsus kohtuasjas C-582/08: komisjon vs. Ühendkuningriik (EKL 2010, lk I-7195, punkt 51).
(
18
)	Vt nt 25. mai 1982. aasta otsus kohtuasjas 96/81: komisjon vs. Madalmaad (EKL 1982, lk 1791, punkt 6); 29. oktoobri 2009. aasta otsus kohtuasjas C-246/08: komisjon vs. Soome (EKL 2009, lk I-10605, punkt 52).