62018CC0513
MACIEJ SZPUNAR
FŐTANÁCSNOK INDÍTVÁNYA
Az ismertetés napja: 2019. szeptember 12. (
1
)
C‑513/18. sz. ügy
Autoservizi Giordano Società cooperativa
kontra
Agenzia delle Dogane e dei Monopoli – Ufficio di Palermo
(a Commissione tributaria provinciale di Palermo [Palermo megyei adóügyi bíróság, Olaszország] által benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem)
„Előzetes döntéshozatal – 2003/96/EK irányelv – Az energiatermékek és a villamos energia adóztatása – A 7. cikk (2) és (3) bekezdése – A tagállamoknak a motorhajtóanyagként felhasznált kereskedelmi gázolajra kedvezményes jövedékiadó‑mérték előírására vonatkozó lehetősége – A »motorhajtóanyagként felhasznált kereskedelmi gázolaj« fogalma – Menetrendszerű vagy nem menetrendszerű forgalomban történő személyszállítás – Autóbusznak autóbuszvezetővel történő bérbeadása – Közvetlen hatály”
I. Bevezetés
1.
A jelen előzetes döntéshozatal iránti kérelemben az energiatermékek és a villamos energia közösségi adóztatási keretének átszervezéséről szóló, 2003. október 27‑i 2003/96/EK tanácsi irányelv (
2
) 7. cikkének értelmezésére kérik fel a Bíróságot. E rendelkezés az (1) bekezdésében meghatározza az üzemanyagokra alkalmazandó minimális adómértékeket, a (2) bekezdésében rögzíti, hogy a tagállamok bizonyos feltételek betartása mellett adóztatási szempontból különbséget tehetnek a motorhajtóanyagként felhasznált gázolaj kereskedelmi és nem kereskedelmi felhasználása között, a (3) bekezdésében pedig e célra meghatározza a „motorhajtóanyagként felhasznált kereskedelmi gázolaj” fogalmát.
2.
A Bíróságnak azt kell eldöntenie, hogy e rendelkezés értelmében a tagállamok nem csupán a gázolaj kereskedelmi és nem kereskedelmi felhasználása, hanem ez utóbbi tekintetében a menetrendszerű forgalomban történő személyszállítás keretében felhasznált gázolaj, illetve a nem menetrendszerű forgalomban történő személyszállítás céljára felhasznált gázolaj között is különbséget tehetnek‑e.
II. Jogi háttér
A.
Az uniós jog
3.
A 2003/96 irányelv (3), (5), (9), (11), (15), (20), (24) és (28) preambulumbekezdése kimondja:
„(3)
A belső piac megfelelő működése és az egyéb közösségi politikák célkitűzéseinek elérése megköveteli, hogy a legtöbb energiatermékre, beleértve a villamos energiát, a földgázt és a szenet is, közösségi szinten minimum [helyesen: minimális] adómértékeket állapítsanak meg.
[…]
(5)
A megfelelő minimum [helyesen: minimális] közösségi adómértékek meghatározása lehetővé teheti a nemzeti adómértékek között fennálló különbségek csökkentését.
[…]
(9)
A tagállamok számára biztosítani kell a nemzeti körülményekhez igazított politikák meghatározásához és végrehajtásához szükséges rugalmasságot.
[…]
(11)
Az energiatermékekre és a villamos energiára vonatkozó, e közösségi adóztatási keretrendszer végrehajtásával kapcsolatos adóügyi intézkedésekről az egyes tagállamoknak kell dönteniük. […]
[…]
(15)
Bizonyos körülmények vagy állandó feltételek mellett lehetővé kell tenni ugyanazon termékekre eltérő nemzeti adómértékek alkalmazását, feltéve hogy tiszteletben tartják a minimum [helyesen: minimális] közösségi adómértékeket, valamint a belső piaci és versenyszabályokat.
[…]
(20)
A tagállamoknak esetleg különbséget kell tenniük a kereskedelmi és nem kereskedelmi dízelüzemanyag között. A tagállamok ezt a lehetőséget felhasználhatják a motorhajtóanyagként felhasznált nem kereskedelmi gázolaj és a benzin adóztatása közötti különbség csökkentésére.
[…]
(24)
A tagállamok számára engedélyezni kell bizonyos egyéb adómentességek vagy adókedvezmények alkalmazását, ha azok nem károsak a belső piac megfelelő működésére és nem eredményeznek torzulást a versenyben.
[…]
(28)
Szükségesnek bizonyulhatnak bizonyos adómentességek vagy adókedvezmények, nevezetesen a közösségi szintű erős harmonizáció hiánya, a nemzetközi versenyképesség elvesztésének kockázatai, illetve szociális vagy környezetvédelmi megfontolások miatt.”
4.
Ezen irányelv 4. cikkének (1) bekezdése a következőket írja elő:
„Azon adómértékek, amelyeket a tagállamoknak [helyesen: tagállamok] a 2. cikkben felsorolt energiatermékekre és villamos energiára alkalmaznak, nem lehetnek kisebbek, mint az ezen irányelvben előírt minimum [helyesen: minimális] adómértékek.”
5.
Az említett irányelv 7. cikke értelmében:
„(1)   2004. január 1‑jétől és 2010. január 1‑jétől az üzemanyagokra az I. melléklet A. táblázatában meghatározott minimum [helyesen: minimális] adómértékek alkalmazandók.
Legkésőbb 2012. január 1‑jéig, az Európai Parlamenttel történő konzultációt követően egyhangúlag eljárva, a[z Európai] Bizottság jelentése és javaslata alapján a Tanács határoz a gázolajra alkalmazandó minimum [helyesen: minimális] adómértékekről a 2013. január 1‑jével kezdődő további időszakra.
(2)   A tagállamok különbséget tehetnek a motorhajtóanyagként felhasznált gázolaj kereskedelmi és nem kereskedelmi felhasználása között, feltéve hogy a minimum [helyesen: minimális] közösségi adómértékeket betartják, és a motorhajtóanyagként felhasznált kereskedelmi gázolaj adómértéke nem kisebb, mint a 2003. január 1‑jén hatályban levő nemzeti adómérték, az ezen irányelvben erre a felhasználásra meghatározott bármilyen eltérés ellenére.
(3)   »Motorhajtóanyagként felhasznált kereskedelmi gázolaj« a következő célokra motorhajtóanyagként felhasznált gázolaj:
a)
ellenszolgáltatás fejében vagy saját költségre kizárólag közúti árufuvarozásra szolgáló és legalább 7,5 tonna megengedett legnagyobb össztömegű gépjárművel vagy nyerges járműszerelvénnyel végzett közúti árufuvarozás;
b)
személyszállítás akár menetrendszerű, akár nem menetrendszerű forgalomban, a gépjárművek és pótkocsijaik típusjóváhagyására vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 1970. február 6‑i 70/156/EGK tanácsi irányelvben[ (
3
)] meghatározott M2 vagy M3 kategóriába tartozó gépjárművel.
(4)   A (2) bekezdés ellenére azon tagállamok, amelyek kizárólag közúti árufuvarozásra szolgáló gépjárművekre vagy nyerges járműszerelvényekre úthasználati díjrendszert vezetnek be, az ilyen járművek által használt gázolajra olyan kedvezményes adómértéket alkalmazhatnak, amely alacsonyabb a 2003. január 1‑jén hatályban levő nemzeti adómértéknél, amennyiben a teljes adóteher nagyjából azonos marad, feltéve hogy a közösségi minimummértékeket [helyesen: minimális közösségi mértékeket] betartják, továbbá a motorhajtóanyagként felhasznált gázolajra 2003. január 1‑jén hatályban levő nemzeti adómérték legalább kétszerese a 2004. január 1‑jén alkalmazandó minimum [helyesen: minimális] adómértéknek.”
B.
Az olasz jog
6.
A 2007. február 2‑i decreto legislativo n. 26 – Attuazione della direttiva 2003/96/CE che ristruttura il quadro comunitario per la tassazione dei prodotti energetici e dell’elettricità (az energiatermékek és a villamos energia közösségi adóztatási keretének átszervezéséről szóló 2003/96/EK irányelv végrehajtásáról szóló 26/2007. sz. felhatalmazáson alapuló törvényerejű rendelet) (
4
) 6. cikke meghatározza az üzemanyagként felhasznált gázolajat terhelő jövedéki adót. Az 1995. október 26‑i decreto legislativo n. 504 – Testo unico delle disposizioni legislative concernenti le imposte sulla produzione e sui consumi e relative sanzioni penali e amministrative (a termelési és fogyasztási adókra, valamint a vonatkozó büntetőjogi és közigazgatási szankciókra irányadó rendelkezések egységes szövegéről szóló 504/1995. sz. felhatalmazáson alapuló törvényerejű rendelet) (
5
)„Kereskedelmi gázolaj” címet viselő 24‑ter. cikke továbbá a következőképpen rendelkezik:
„1.   Az üzemanyagként felhasznált kereskedelmi gázolajat az egységes szöveg mellékletét képező A. táblázatban 4‑bis sorszámmal – e felhasználásra vonatkozóan – előírt mértékben jövedéki adó terheli.
2.   Az üzemanyagként felhasznált gázolaj – az Euro 2 vagy annál alacsonyabb osztályba tartozó járművek kivételével – a tulajdonos vagy más jogcím alapján a jármű felett kizárólagosan rendelkező személy által használt járművekben a következő célokra felhasznált gázolaj:
a)
az alábbiak által 7,5 tonna vagy azt meghaladó megengedett legnagyobb össztömegű járművekkel végzett árufuvarozási tevékenység:
[…]
b)
az alábbiak által végzett személyszállítási tevékenység:
1)
az 1997. november 19‑i decreto legislativo n. 422 – Conferimento alle regioni ed agli enti locali di funzioni e compiti in materia di trasporto pubblico locale, a norma dell’articolo 4, comma 4, della legge 15 marzo 1997, n. 59 [az 1997. március 15‑i 59. sz. törvény 4. cikkének (4) bekezdésével összhangban a helyi tömegközlekedéssel kapcsolatos tevékenységeknek és feladatoknak a tartományokra és a helyi szervezetekre történő átruházásáról szóló 422. sz. felhatalmazáson alapuló törvényerejű rendelet (
6
)] és az annak végrehajtását szolgáló tartományi törvények által meghatározott szállítási tevékenységet végző állami szervek vagy önkormányzati közjogi vállalkozások;
2)
a 2005. november 21‑i decreto legislativo n. 285 – Riordino dei servizi automobilistici interregionali di competenza statale [az állami hatáskörbe tartozó tartományközi közúti tömegközlekedési szolgáltatások átszervezéséről szóló 285. sz. felhatalmazáson alapuló törvényerejű rendelet (
7
)] által meghatározott, állami hatáskörbe tartozó tartományközi autóbusz‑közlekedési szolgáltatásokat nyújtó vállalkozások;
3)
az 1997. november 19‑i 422. sz. felhatalmazáson alapuló törvényerejű rendelet által meghatározott, tartományi és helyi önkormányzati hatáskörbe tartozó autóbusz‑közlekedési szolgáltatásokat nyújtó vállalkozások;
4)
települési szinten, a[z autóbusszal végzett személyszállítás nemzetközi piacához való hozzáférés közös szabályairól és az 561/2006/EK rendelet módosításáról szóló,] 2009. október 21‑i 1073/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletben[ (
8
)] meghatározott, menetrendszerű autóbusz‑közlekedési szolgáltatásokat nyújtó vállalkozások.
3.   A kötélpályás szállítási közszolgáltatást nyújtó állami szervek vagy vállalkozások által végzett személyszállítási tevékenység céljára felhasznált gázolaj is kereskedelmi gázolajnak minősül.
4.   A kereskedelmi gázolajat terhelő jövedékiadó‑mérték megemeléséből eredő adótöbblet az I. mellékletben és az e cikk 1. bekezdésében meghatározott, az üzemanyagként felhasznált gázolajat terhelő jövedékiadó‑mértékek különbözetének megfelelő mértékben visszatéríthető. A 2. és 3. bekezdésben meghatározott adóalanyok az említett adóvisszatérítést a kereskedelmi gázolaj felhasználásának naptári negyedévét követő hónap végéig az Agenzia delle dogane e dei monopoli [vám‑ és monopóliumügyi hatóság, Olaszország] illetékes hivatalához benyújtott adóbevallásban érvényesíthetik.
[…]”
III. A tényállás, az eljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
7.
Az alapeljárás felperese, az Autoservizi Giordano Società cooperativa autóbusznak buszvezetővel történő bérbeadása révén utasszállítási tevékenységet végző társaság.
8.
Az alapeljárás felperese az Agenzia delle Dogane e dei Monopoli, Ufficio di Palermótól (vám‑ és monopóliumügyi hatóság palermói vámhivatala, Olaszország) 2017. harmadik negyedévére vonatkozóan igényelte a kereskedelmi gázolaj után járó, az 504/1995. sz. felhatalmazáson alapuló törvényerejű rendelet 24‑ter. cikkében előírt kedvezményes jövedékiadó‑mértéket. E kérelmet az alapeljárás felperesével 2017. december 1‑jén közölt határozattal elutasították azzal az indokkal, hogy az autóbusznak buszvezetővel történő bérbeadására irányuló, általa folytatott tevékenység nem tartozik az 504/1995. sz. felhatalmazáson alapuló törvényerejű rendelet 24‑ter. cikkében megjelölt egyik kategóriába sem.
9.
Az Autoservizi Giordano ezt ez elutasítást a kérdést előterjesztő bíróság, a Commissione tributaria provinciale di Palermo (Palermo megyei adóügyi bíróság, Olaszország) előtt vitatta.
10.
Keresete alátámasztásaként azt állítja, hogy az adókedvezmény igénybevétele a 2003/96 irányelv 7. cikkének közvetlen alkalmazásából következik, és önkényesnek és jogellenesnek kell tekinteni az 504/1995. sz. felhatalmazáson alapuló törvényerejű rendelet 24‑ter. cikke révén bevezetett azon korlátozást, amelynek értelmében ezen adókedvezményre kizárólag bizonyos adóalanyok jogosultak, amelyek között nem szerepelnek az olyan vállalkozások, amelyek autóbusznak buszvezetővel történő bérbeadására irányuló tevékenységet végeznek.
11.
A vám‑ és monopóliumügyi hatóság palermói vámhivatala ezzel szemben azt állítja, hogy a 2003/96 irányelv 7. cikke nem alkalmazható közvetlenül, mivel mérlegelési mozgásteret biztosít a tagállamoknak a tekintetben, hogy ki legyen jogosult a kedvezményes jövedékiadó‑mértékre.
12.
A kérdést előterjesztő bíróság jelzi, hogy az alapeljárás felperese által előterjesztetthez hasonló kérelmek eltérő megközelítésekhez vezettek Olaszországban. Bizonyos megyei adóügyi bíróságok mellőzték azt 504/1995. sz. felhatalmazáson alapuló törvényerejű rendelet 24‑ter. cikkének alkalmazását azzal az indokkal, hogy e rendelkezés hatálya szűkebb, mint a 2003/96 irányelv hivatkozott 7. cikkében foglalt rendelkezésé, míg egy másik megyei adóügyi bíróság épp ellenkezőleg, alkalmazta az 504/1995. sz. felhatalmazáson alapuló törvényerejű rendelet 24‑ter. cikkét, mivel úgy ítélte meg, hogy kedvezményes adómértékekről mérlegelési mozgásterének keretein belül a tagállam rendelkezhet.
13.
A kérdést előterjesztő bíróság megjegyzi továbbá, hogy a 2003/96 irányelv 7. cikke (3) bekezdésének b) pontja „személyszállítás[ra hivatkozik] akár menetrendszerű, akár nem menetrendszerű forgalomban”, míg az 504/1995. sz. törvényerejű rendelet 24‑ter. cikke a kereskedelmi gázolaj után járó jövedékiadó‑kedvezményt kizárólag bizonyos vállalkozások javára ismeri el, így a gázolaj után járó jövedékiadó‑kedvezményre jogosultak köréből de facto kizárja azokat a vállalkozásokat, amelyek – az alapeljárás felpereséhez hasonlóan – magánvállalkozásként autóbusz buszvezetővel történő bérbeadásával személyszállítást végeznek.
14.
Így a kérdést előterjesztő bíróság jelzi, hogy azt kívánja megállapítani, hogy a 2003/96 irányelv 7. cikkére magánszemélyek közvetlenül hivatkozhatnak‑e annak érdekében, hogy a kedvezményes jövedékiadó‑mértékben részesüljenek, és hogy részükre visszatérítsék a jogalap nélkül megfizetett jövedéki adót. E bíróság hangsúlyozza továbbá, hogy az olasz jogot adott esetben aligha lehetne ezzel a rendelkezéssel összeegyeztethetőnek tekinteni.
15.
E körülmények között a Commissione tributaria provinciale di Palermo (Palermo megyei adóügyi bíróság) úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjeszti a Bíróság elé:
„1)
Úgy kell‑e értelmezni a [2003/96] irányelv 7. cikkét, hogy annak hatálya kiterjed az autóbuszos személyszállítási ágazatban tevékenységet – ezen belül autóbusznak autóbuszvezetővel történő bérbeadását – végző valamennyi közjogi, illetve magánjogi vállalkozásra és jogalanyra, és e rendelkezéssel ellentétes‑e az [ezen] irányelv végrehajtását szolgáló nemzeti szabályozás azon része, amelynek értelmében a kereskedelmi gázolajat felhasználó személyek köre nem foglalja magában az autóbusznak autóbuszvezetővel történő bérbeadását végző személyeket?
2)
A [2003/96] irányelv […] 7. cikkének (2) bekezdésében hivatkozott, [a tag]államok javára biztosított mozgástér […] kizárja‑e a közvetlen hatályát és feltétlen jellegét annak a rendelkezésnek, amelynek értelmében a kereskedelmi gázolaj magában foglalja a »nem menetrendszerű forgalomban történő személyszállítás« célját szolgáló gázolajat is?
3)
A[2003/96] irányelv […] 7. cikke tartalmi szempontból kellőképpen pontos‑e, illetve kellőképpen feltétlen jellegű‑e ahhoz, hogy arra egy jogvitában valamely magánszemély a tagállam hatóságai előtt közvetlenül hivatkozhasson?”
IV. Elemzés
A.
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett első kérdésről
16.
Előzetes döntéshozatalra előterjesztett első kérdésével a kérdést előterjesztő bíróság lényegében a 2003/96 irányelv 7. cikkének értelmezéséről kérdezi a Bíróságot annak megállapítása érdekében, hogy egyrészről e rendelkezést a személyszállítási ágazatban tevékenységet végző valamennyi közjogi, illetve magánjogi vállalkozásra és jogalanyra alkalmazni kell‑e, és másrészről, hogy e rendelkezéssel ellentétes‑e az olyan nemzeti szabályozás, amelynek értelmében a „motorhajtóanyagként felhasznált kereskedelmi gázolaj” fogalma nem foglalja magában a nem menetrendszerű forgalomban történő személyszállítás céljára felhasznált gázolajat.
17.
E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy a 2003/96 irányelv 7. cikkének (2) bekezdése feljogosítja a tagállamokat arra, hogy a jövedéki adó szempontjából különbséget vezessenek be a motorhajtóanyagként felhasznált gázolaj kereskedelmi és nem kereskedelmi felhasználása között, ugyanakkor előírja az ilyen különbségtételt bevezető tagállamok számára egyrészről, hogy ne térjenek el az ezen irányelvben előírt minimális adómértékektől, és másrészről, hogy a motorhajtóanyagként felhasznált kereskedelmi gázolajra vonatkozóan ne írjanak elő a 2003. január 1‑jén hatályban levő nemzeti adómértéknél alacsonyabb adómértéket.
18.
A 2003/96 irányelv 7. cikkének (3) bekezdésében az uniós jogalkotó rögzítette a „motorhajtóanyagként felhasznált kereskedelmi gázolaj[nak]” a gázolaj felhasználási céljain alapuló fogalommeghatározását. Ebből kitűnik, hogy a motorhajtóanyagként felhasznált kereskedelmi gázolaj az ellenszolgáltatás fejében vagy saját költségre bizonyos járművekkel végzett közúti árufuvarozás, valamint az akár menetrendszerű, akár nem menetrendszerű forgalomban bizonyos járművekkel végzett személyszállítás céljára felhasznált gázolaj.
19.
Következésképpen a Bíróságot egyrészről a 2003/96 irányelv 7. cikke (2) bekezdése hatályának meghatározására kérik annak megállapítása érdekében, hogy e rendelkezést alkalmazni kell‑e az alapeljárás tárgyát képezőhöz hasonló vállalkozásra, vagyis egy, autóbusznak autóbuszvezetővel történő bérbeadása révén az autóbuszos személyszállítási ágazatban tevékenységet végző magánvállalkozásra. (
9
)
20.
Másrészről a kérdést előterjesztő bíróság azt kívánja megtudni, hogy a 2003/96 irányelv 7. cikkének (2) bekezdésében a tagállamoknak biztosított azon lehetőség, amelynek alapján különbséget tehetnek a motorhajtóanyagként felhasznált gázolaj kereskedelmi és nem kereskedelmi felhasználása között, azt is lehetővé teszi‑e számukra, hogy a személyszállítás területén kedvezményes jövedékiadó‑mértéket biztosítsanak a menetrendszerű személyszállítás keretében felhasznált gázolajra vonatkozóan, ugyanakkor anélkül, hogy ugyanezen kedvezményes adómértéket a nem menetrendszerű személyszállítás céljára felhasznált gázolajra vonatkozóan is biztosítanák. (
10
)
21.
Elsősorban, ami a 2003/96 irányelv 7. cikke (2) bekezdésének hatályát illeti, amint azt a Bizottság helytállóan hangsúlyozta, az uniós jogalkotó a „motorhajtóanyagként felhasznált kereskedelmi gázolaj” fogalmát nem a gázolajat felhasználó jogalanyok – közjogi vagy magánjogi – jellegére, hanem a gázolaj felhasználásának céljaira, tudniillik a bizonyos járművekkel végzett áru‑ és személyszállításra hivatkozással határozta meg.
22.
Következésképpen véleményem szerint a 2003/96 irányelv 7. cikkének (2) bekezdése a személyszállítás tekintetében alkalmazható mind közjogi, mind – az alapeljárás felpereséhez hasonló – magánjogi jogalanyokra, feltéve mindazonáltal, hogy a gázolajat ezen irányelv 7. cikke (3) bekezdésének megfelelően áru‑ vagy személyszállítási tevékenység keretében használják fel.
23.
Másodsorban, ami a tagállamok azon lehetőségét illeti, hogy a személyszállítás területén kedvezményes jövedékiadó‑mértéket biztosítsanak a menetrendszerű személyszállítás keretében felhasznált gázolajra vonatkozóan, ugyanakkor anélkül, hogy ugyanezen kedvezményes adómértéket a nem menetrendszerű személyszállítás céljára felhasznált gázolajra vonatkozóan is biztosítanák, véleményem szerint e rendelkezésből a 2003/96 irányelv 7. cikkének megfogalmazására, összefüggéseire és céljaira figyelemmel (
11
) következik e lehetőség.
24.
Így a 2003/96 irányelv 7. cikke (3) bekezdése b) pontjának szövege erre utal, mivel a személyszállítás meghatározását illetően az uniós jogalkotó az „akár” kötőszót használta, (
12
) amely főszabály szerint alternatívát jelöl. (
13
)
25.
Következésképpen e rendelkezés szövege a személyszállítást illetően első ránézésre arra látszik utalni, hogy a jövedékiadó‑kedvezményben részesülő kereskedelmi gázolaj felhasználható akár menetrendszerű, akár nem menetrendszerű személyszállítás céljára, és ennélfogva a tagállamok e tekintetben mérlegelési mozgástérrel rendelkeznek.
26.
Mindazonáltal egyetértek a Bizottsággal abban, hogy a 2003/96 irányelv 7. cikke (3) bekezdésének szövege nem nélkülözi a bizonytalanságot, mivel az „akár” kötőszó alternatíva helyett kifejezhet hozzáfűzést vagy kumulatív jelleget is.
27.
Mivel e kötőszó – nyelvi szempontból – vagylagosságot és halmozódást is kifejezhet, következésképpen azt az alkalmazása szerinti kontextusban és a szóban forgó jogi aktus céljai tükrében kell értelmezni. (
14
)
28.
Márpedig véleményem szerint a 2003/96 irányelv rendszeréből és céljaiból vitathatatlanul következik, hogy e jogszabály 7. cikkének (2) és (3) bekezdése értelmében a tagállamok dönthetnek úgy, hogy a kedvezményes jövedékiadó‑mértéket csak a menetrendszerű személyszállítás céljára felhasznált gázolajra vonatkozóan biztosítják.
29.
E tekintetben kiindulásként érdemes felidézni, hogy az uniós jogalkotó a 2003/96 irányelv elfogadásával az energiatermékek és a villamos energia adóztatási szabályainak nem kimerítő, hanem minimális harmonizációját kívánta megvalósítani. (
15
) Közelebbről, a versenytorzulások vagy a védelmet biztosító vagy hátrányos megkülönböztetést megvalósító belső adók elkerülése érdekében (
16
) a 2003/96 irányelv minimális adómértékeket állapít meg, azonban megengedi a tagállamoknak magasabb adómértékek meghatározását.
30.
Ebben az összefüggésben hangsúlyozni kell még, hogy az irányelv több rendelkezése különösen releváns a tagállamokat megillető tág mérlegelési mozgástér felmérése szempontjából.
31.
Így a 7. cikk (2) bekezdésén kívül az említett irányelv 5., 14., 15., 16., 17. és 19. cikke lehetőséget biztosít a tagállamoknak a jövedéki adóra vonatkozó eltérő adómértékek, adómentességek és adókedvezmények bevezetésére. (
17
)
32.
E rendelkezések a 2003/96 irányelv (10), (15), (24) és (28) preambulumbekezdésére (
18
) tekintettel értelmezve azt mutatják, hogy az uniós jogalkotó nem hagyta figyelmen kívül azt a tényt, hogy a jövedéki adók rendkívül fontosak a tagállamok számára, mivel bizonyos állami politikák keretében ösztönzőként és finanszírozási eszközként szolgálnak.
33.
Következésképpen véleményem szerint a 2003/96 irányelv rendszeréből következik, hogy az a nemzeti megfontolásokra vagy sajátosságokra tekintettel rendkívül jelentős mérlegelési mozgásteret hagy a tagállamoknak.
34.
Ezt az elemzést ezenkívül a 2003/96 irányelv 17. cikkének értelmezése is alátámasztja.
35.
E rendelkezés értelmében a tagállamok adókedvezményeket alkalmazhatnak a villamos energia fogyasztására többek között a nagy energiaintenzitású vállalkozások javára, feltéve, hogy az ezen irányelvben előírt minimális adómértékeket átlagosan minden üzleti vállalkozás tekintetében betartják.
36.
Arra a kérdésre, hogy a 2003/96 irányelv 17. cikkének (1) bekezdésével ellentétes‑e az olyan nemzeti szabályozás, amely kizárólag a feldolgozó ágazatba tartozó nagy energiaintenzitású vállalkozások javára írja elő a villamosenergia‑fogyasztásra vonatkozó adókedvezményeket, a Bíróság e rendelkezés szövege és ezen irányelv céljai alapján azt a választ adta, hogy nem ez a helyzet. (
19
)
37.
Amennyiben a Bíróság úgy ítélte meg, hogy a tagállamok „alkalmazhatják szelektíven” (
20
) a nagy energiaintenzitású vállalkozásoknak nyújtható adókedvezmények biztosításának lehetőségét, nem látom, hogy miért lenne más a helyzet a 2003/96 irányelv 7. cikkének (2) bekezdésében rögzített kedvezményes jövedékiadó‑mértéket illetően.
38.
A 2003/96 irányelv 17. cikkéhez hasonlóan ugyanis ezen irányelv 7. cikke lehetőséget biztosít – és nem kötelezettséget ír elő – a tagállamoknak arra, hogy bizonyos tevékenységek javára kedvezményes jövedékiadó‑mértéket alkalmazzanak.
39.
Ezenkívül a 2003/96 irányelv célkitűzéseit illetően emlékeztetek arra egyrészről, hogy a Bíróságnak már volt alkalma hangsúlyozni, hogy ezen irányelv (9) és (11) preambulumbekezdéséből az következik, hogy ezen irányelv bizonyos mozgásteret hagy a tagállamok számára a nemzeti körülményekhez igazított politikák meghatározásához és végrehajtásához, és hogy az említett irányelv végrehajtása keretében elfogadott intézkedésekről az egyes tagállamoknak kell dönteniük. (
21
)
40.
Másrészről a Bíróság hangsúlyozta, hogy a 2003/96 irányelv az energiatermékek és a villamos energia adóztatása harmonizációjának előírásával – amint az (2)–(5) és (24) preambulumbekezdéséből is következik – az energiaágazatban a belső piac megfelelő működésének előmozdítására irányul, elsősorban a verseny torzulásának elkerülése mellett. (
22
)
41.
Mivel az uniós jogalkotó a 2003/96 irányelv 7. cikkének (2) bekezdésében kifejezetten megkövetelte a minimális adómértékek tiszteletben tartását, annak elismerése, hogy a tagállamok kedvezményes jövedékiadó‑mértéket biztosíthatnak a menetrendszerű személyszállítás céljára felhasznált gázolajra vonatkozóan anélkül, hogy a nem menetrendszerű személyszállítás céljára felhasznált gázolajat ugyanígy kezelnék, nem sérti ezt a célkitűzést, ugyanakkor lehetővé teszi a tagállamok számára a nemzeti körülményekhez igazított politikák végrehajtását különösen a közlekedés és a területek megközelíthetősége vonatkozásában.
42.
Így a 2003/96 irányelv célkitűzéseinek vizsgálata alátámasztja azt az értelmezést, amely szerint az ezen irányelv 7. cikkének (2) bekezdéséből eredő lehetőség keretében a tagállamok – a csupán a menetrendszerű személyszállítás céljára felhasznált gázolajra vonatkozóan biztosított kedvezményes jövedékiadó‑mérték formájában – eltérően kezelhetik a menetrendszerű és a nem menetrendszerű személyszállítást.
43.
Végül, a 2003/96 irányelv 7. cikke (2) és (3) bekezdésének ilyen értelmezését nem kérdőjelezi meg ezen irányelv 7. cikkének célja sem.
44.
Úgy tűnik ugyanis, hogy e rendelkezést az uniós jogalkotó annak érdekében iktatta be, (
23
) hogy lehetővé tegye a tagállamoknak, hogy a jövedéki adó tekintetében különbséget tegyenek a kereskedelmi és a nem kereskedelmi gázolaj között, valamint, hogy csökkentsék a motorhajtóanyagként felhasznált nem kereskedelmi gázolaj és a benzin adóztatása közötti különbséget. (
24
)
45.
E körülmények összességéből azt a következtetést vonom le, hogy a 2003/96 irányelv 7. cikkének (2) és (3) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy e rendelkezés lehetővé teszi a tagállamoknak, hogy a személyszállítás területén kedvezményes jövedékiadó‑mértéket biztosítsanak a menetrendszerű személyszállítás keretében felhasznált gázolajra vonatkozóan, ugyanakkor anélkül, hogy ugyanezen kedvezményes adómértéket a nem menetrendszerű személyszállítás céljára felhasznált gázolajra vonatkozóan is biztosítanák.
46.
Ezt a lehetőséget mindazonáltal nem lehet önkényesen végrehajtani, és azzal véleményem szerint az uniós jog elveit, (
25
) és különösen az egyenlő bánásmód elvét (
26
) tiszteletben tartva kell élni.
47.
Mindemellett véleményem szerint ez a helyzet az alapügy tárgyát képező olasz jogszabályok esetében, mivel a Bizottsággal ellentétben úgy vélem, hogy a menetrendszerű és a nem menetrendszerű személyszállítás eltérő jellemzőkkel rendelkezik és sajátos igényeket elégít ki, ezért egy tagállam a kedvezményes jövedékiadó‑mérték igénybevételének lehetőségét korlátozhatja kizárólag a menetrendszerű személyszállítás céljára felhasznált gázolajra.
48.
Míg ugyanis a menetrendszerű személyszállítási szolgáltatás fogalmából következően meghatározott időközönkénti és előre meghatározott útvonalon történő szállítást biztosít, a nem menetrendszerű szállítási szolgáltatást azon sajátos igénynek megfelelően nyújtják, amelyet a szállításnak ki kell elégítenie. (
27
)
49.
Ezenkívül a menetrendszerű személyszállítás szerves részét képezi a közlekedéspolitikának, mivel hozzájárul például a területek megközelíthetőségéhez.
50.
E megfontolások összességére figyelemmel úgy vélem, hogy az előzetes döntéshozatalra előterjesztett első kérdésre azt a választ kell adni, hogy a 2003/96 irányelv 7. cikkének (2) és (3) bekezdését úgy kell értelmezni egyrészről, hogy azt a személyszállítás tekintetében alkalmazni kell mind közjogi, mind magánjogi jogalanyokra, feltéve mindazonáltal, hogy e jogalanyok az ezen irányelv 7. cikke (3) bekezdésének megfelelően személyszállítási tevékenységet folytatnak, és másrészről, hogy az említett irányelv 7. cikkének (2) bekezdésében a tagállamoknak biztosított lehetőség lehetővé teszi egy tagállamnak, hogy kedvezményes jövedékiadó‑mértéket biztosítson a menetrendszerű személyszállítás keretében felhasznált gázolajra vonatkozóan, ugyanakkor anélkül, hogy a nem menetrendszerű személyszállítás céljára felhasznált gázolajat ugyanígy kezelné.
B.
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett második és harmadik kérdésről
51.
Előzetes döntéshozatalra előterjesztett második és harmadik kérdésével, amelyeket együtt fogok vizsgálni, a kérdést előterjesztő bíróság lényegében a 2003/96 irányelv 7. cikkének közvetlen hatályáról kérdezi a Bíróságot. Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett első kérdésre általam javasolt válaszra tekintettel véleményem szerint nem szükséges állást foglalni e rendelkezés közvetlen hatályáról. (
28
) Ezért csak másodlagos jelleggel és a teljesség érdekében fogalmazom meg az alábbi megfontolásokat, arra az esetre, ha a Bíróság az előzetes döntéshozatalra előterjesztett első kérdésre eltérő választ adna.
52.
Kiindulásként megjegyzem, hogy amennyiben egy tagállam úgy dönt, hogy nem él a 2003/96 irányelv 7. cikkének (2) és (3) bekezdésében biztosított lehetőséggel, e rendelkezésnek nincs közvetlen hatálya.
53.
Arra az esetre, ha egy tagállam élt volna ezzel a lehetőséggel, és a 2003/96 irányelv 7. cikkét nem megfelelően ültette volna át, emlékeztetek arra, hogy az állandó ítélkezési gyakorlat szerint egyrészről valamely rendelkezés akkor kellően pontos ahhoz, hogy egy jogalany hivatkozhasson rá, és a bíróság alkalmazhassa, ha egyértelműen fogalmaz meg valamely kötelezettséget, és másrészről, valamely rendelkezés akkor feltétlen, ha olyan kötelezettséget fogalmaz meg, amely nem tartalmaz feltételt, és nem függ – a végrehajtásában vagy hatályában – az Unió intézményeinek vagy a tagállamoknak valamely jogi aktusától. (
29
)
54.
Márpedig, ami e feltételek közül az elsőt illeti, meg kell állapítani, hogy a 2003/96 irányelv 7. cikke egyértelműen lehetővé teszi a tagállamoknak, hogy kedvezményes jövedékiadó‑mértéket vezessenek be kizárólag a menetrendszerű személyszállítás céljára felhasznált kereskedelmi gázolajra vonatkozóan, és egyértelműen megköveteli a minimális adómértékek betartását, valamint azt, hogy a motorhajtóanyagként felhasznált kereskedelmi gázolaj adómértéke ne legyen kisebb, mint a 2003. január 1‑jén hatályban levő nemzeti adómérték, továbbá azt, hogy a szállítást meghatározott kategóriákba tartozó járművekkel végezzék.
55.
Ami a második feltételt illeti, a Bíróság már megállapította, hogy az a körülmény, hogy valamely irányelv rendelkezése választási lehetőséget biztosít a tagállamoknak, nem zárja ki feltétlenül azt, hogy – kizárólag az irányelv rendelkezései alapján – kellő pontossággal meg lehessen határozni a magánszemélyeknek ily módon juttatott jogok tartalmát. (
30
)
56.
A jelen ügyben igaz, hogy a 2003/96 irányelv 7. cikke lehetőséget biztosít a tagállamoknak kedvezményes jövedékiadó‑mérték előírására és arra, hogy e kedvezményes adómérték igénybevételének lehetőségét a meghatározott célokra felhasznált gázolajra korlátozzák, így e rendelkezés feltétel nélküli jellege vitatható lehet.
57.
Mindazonáltal, amennyiben az olasz jogalkotó élt ezzel a lehetőséggel és a rendelkezésben biztosított mérlegelési mozgástérrel, e mérlegelési mozgástér nem érinti azon kötelezettség pontos és feltétel nélküli jellegét, hogy e lehetőséget ne önkényes módon hajtsa végre, és hogy tartsa be a jogalkotó által előírt feltételeket.
58.
E körülmények között az előzetes döntéshozatalra előterjesztett második és a harmadik kérdésre azon válasz adását javaslom, hogy amennyiben az alapügy tárgyát képezőhöz hasonló nemzeti jogszabály ellentétes lenne a 2003/96 irányelv 7. cikkének (2) és (3) bekezdésével, e rendelkezés közvetlen hatállyal rendelkezne, amely folytán arra közvetlenül hivatkozni lehetne a motorhajtóanyagként felhasznált kereskedelmi gázolajra vonatkozó kedvezményes jövedékiadó‑mérték igénybevétele érdekében.
V. Végkövetkeztetés
59.
A fenti megfontolások összességére tekintettel azt javaslom a Bíróságnak, hogy a Commissione tributaria provinciale di Palermo (Palermo megyei adóügyi bíróság, Olaszország) által előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekre a következő választ adja:
1)
Az energiatermékek és a villamos energia közösségi adóztatási keretének átszervezéséről szóló, 2003. október 27‑i 2003/96/EK tanácsi irányelv 7. cikkének (2) és (3) bekezdését úgy kell értelmezni egyrészről, hogy azt a személyszállítás tekintetében alkalmazni kell mind közjogi, mind magánjogi jogalanyokra, feltéve mindazonáltal, hogy e jogalanyok az ezen irányelv 7. cikke (3) bekezdésének megfelelően személyszállítási tevékenységet folytatnak, és másrészről, hogy az említett irányelv 7. cikkének (2) bekezdésében a tagállamoknak biztosított lehetőség lehetővé teszi egy tagállamnak, hogy kedvezményes jövedékiadó‑mértéket biztosítson a menetrendszerű személyszállítás keretében felhasznált gázolajra vonatkozóan, ugyanakkor anélkül, hogy a nem menetrendszerű személyszállítás céljára felhasznált gázolajat ugyanígy kezelné.
2)
Amennyiben az alapügy tárgyát képezőhöz hasonló nemzeti jogszabály ellentétes lenne a 2003/96 irányelv 7. cikkének (2) és (3) bekezdésével, e rendelkezés közvetlen hatállyal rendelkezne, amely folytán arra közvetlenül hivatkozni lehetne a motorhajtóanyagként felhasznált kereskedelmi gázolajra vonatkozó kedvezményes jövedékiadó‑mérték igénybevétele érdekében.
(
1
)	Eredeti nyelv: francia.
(
2
)	HL 2003. L 283., 51. o.; magyar nyelvű különkiadás 9. fejezet, 1. kötet, 405. o.; helyesbítés: HL 2017. L 5., 23. o.
(
3
)	HL 1970. L 42., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 13. fejezet, 1. kötet, 44. o. A 70/156 irányelvet a gépjárművek és pótkocsijaik, valamint az ilyen járművek rendszereinek, alkatrészeinek és önálló műszaki egységeinek jóváhagyásáról szóló, 2007. szeptember 5‑i 2007/46/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (keretirányelv) (HL 2007. L 263., 1. o.) hatályon kívül helyezte. A 2007/46 irányelv azonos módon határozza meg az M2 vagy M3 kategóriába tartozó gépjárműveket, mint a 70/156 irányelv. Olyan gépjárművekről van szó, amelyek a vezetőülésen kívül több mint nyolc üléssel rendelkeznek, és amelyek megengedett össztömege nem haladja meg az 5 tonnát (M2 kategória), illetve amelyek megengedett össztömege meghaladja az 5 tonnát (M3 kategória).
(
4
)	A GURI 2007. március 23‑i 68. száma, 5. o.
(
5
)	A GURI 1995. november 29‑i 279. száma, 5. o., a továbbiakban: 504/1995. sz. felhatalmazáson alapuló törvényerejű rendelet. Ezt a rendelkezést a 2016. október 22‑i decreto‑legge n. 193 – Disposizioni urgenti in materia fiscale e per il finanziamento di esigenze indifferibili (a pénzügyi tárgyú, azonnali szükségletek finanszírozására irányuló sürgős rendelkezésekről szóló 193. sz. rendkívüli törvényerejű rendelet) (a GURI 2016. október 24‑i 249. száma, 1. o.) 4‑ter. cikke (1) bekezdésének f) pontja iktatta be, amely rendkívüli törvényerejű rendelet 2016. december 3. óta van hatályban, és azt módosításokkal a 2016. december 1‑jei legge n. 225 – Disposizioni urgenti in materia fiscale e per il finanziamento di esigenze indifferibili (a pénzügyi tárgyú, azonnali szükségletek finanszírozására irányuló sürgős rendelkezésekről szóló 193. sz. törvényerejű rendelet módosításokkal törvényi szintre emeléséről szóló 225. sz. törvény) (a GURI 2016. december 2‑i 282. száma, 1. o.) emelte törvényi szintre.
(
6
)	A GURI 1997. december 10‑i 287. száma, 4. o.
(
7
)	A GURI 2006. január 9‑i 6. száma, 12. o.
(
8
)	HL 2009. L 300., 88. o.; helyesbítés: HL 2015. L 272., 15. o.
(
9
)	A Bírósághoz benyújtott iratokból kitűnik, hogy az alapeljárás felperese magánjogi vállalkozás.
(
10
)	Amint az az olasz kormány észrevételeiből kitűnik, a 2003/96 irányelv 7. cikkének az olasz jogba történő átültetése konkrét módon ahhoz vezet, hogy az e 7. cikkben előírt kedvezményes jövedékiadó‑mértéket a „menetrendszerű” személyszállításra alkalmazzák, amelyet az állami, regionális és helyi hatáskörbe tartozó menetrendszerű közlekedési szolgáltatások alkotnak, és azt következésképpen nem biztosítják a „nem menetrendszerű” közlekedési szolgáltatásokat – és e kategória részeként az autóbusznak buszvezetővel történő bérbeadása révén személyszállítási szolgáltatásokat – nyújtó személyek részére.
(
11
)	Emlékeztetek arra, hogy a Bíróság állandó ítélkezési gyakorlata szerint valamely uniós jogi rendelkezés tartalmának meghatározása során tekintettel kell lenni mind annak megfogalmazására, mind összefüggéseire és céljaira (lásd: 2014. április 3‑iKronos Titan és Rhein‑Ruhr Beschichtungs‑Service ítélet [C‑43/13 és C‑44/13, EU:C:2014:216, 25. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat]; a 2003/96 irányelvben előírt mentességekre vonatkozó rendelkezéseket illetően lásd még: 2018. március 7‑iCristal Union ítélet [C‑31/17, EU:C:2018:168, 21. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat]).
(
12
)	Az uniós jogalkotó a 2003/96 irányelv spanyol nyelvi változatában az „u” kötőszót, a német nyelvi változatban az „oder” szót, az angol nyelvi változatban a „whether” szót, az olasz nyelvi változatban az „o” kötőszót és a lengyel nyelvi változatban a „lub” szót használta.
(
13
)	Lásd: Le Nouveau Petit Robert – Dictionnaire alphabétique et analogique de la langue française, Dictionnaires Le Robert, Párizs, 1996, 1555. o. Az ítélkezési gyakorlatban lásd többek között: 2009. október 6‑iGlaxoSmithKline Services és társai kontra Bizottság ítélet (C‑501/06 P, C‑513/06 P, C‑515/06 P és C‑519/06 P, EU:C:2009:610, 55. pont).
(
14
)	Lásd: 2005. július 12‑iBizottság kontra Franciaország ítélet (C‑304/02, EU:C:2005:444, 83. pont); 2019. május 14‑iM és társai (menekült jogállás visszavonása) ítélet (C‑391/16, C‑77/17 és C‑78/17, EU:C:2019:403, 102. pont).
(
15
)	Lásd a 2003/96 irányelv (2)–(4) preambulumbekezdését, valamint 4. cikkének (1) bekezdését. Lásd még: Sharpston főtanácsnok X ügyre vonatkozó indítványa (C‑426/12, EU:C:2014:446, 55. pont).
(
16
)	Lásd ebben az értelemben: 2007. március 1‑jei Jan De Nul ítélet (C‑391/05, EU:C:2007:126, 18–23. pont).
(
17
)	E lehetőségek többségéhez – az adómentességek nyilvánvaló kivételével – a 2003/96 irányelvben előírt minimális adómértékek tiszteletben tartására vonatkozó kötelezettség kapcsolódik (lásd ezen irányelv 5., 7. és 17. cikkét).
(
18
)	E tekintetben emlékeztetek arra, hogy a 2003/96 irányelv (9) preambulumbekezdésében az uniós jogalkotó kifejezetten jelezte, hogy „[a] tagállamok számára biztosítani kell a nemzeti körülményekhez igazított politikák meghatározásához és végrehajtásához szükséges rugalmasságot”.
(
19
)	Lásd: 2017. január 18‑iIRCCS – Fondazione Santa Lucia ítélet (C‑189/15, EU:C:2017:17, 25–52. pont).
(
20
)	A „szelektív alkalmazás” kifejezést a Bíróság a hozzáadottérték‑adó (héa) területén használja, és az a tagállamok azon lehetőségére utal, hogy kedvezményes héamértéket alkalmazzanak azon szolgáltatáskategóriák egyes konkrét és sajátos területeit illetően, amelyek vonatkozásában van lehetőségük ilyen adómérték alkalmazására (lásd e tekintetben: a Regards Photographiques ügyre vonatkozó indítványom [C‑145/18, EU:C:2019:184, 30. pont]). Noha a jövedéki adó és a héa közötti analógia szükségképpen nem tökéletes, véleményem szerint itt megfelelő, mivel a Bíróság elismeri a tagállamok arra való lehetőségét, hogy az általuk előírható kedvezményes jövedékiadó‑mérték igénybevételének lehetőségét bizonyos vállalkozásokra vagy tevékenységekre korlátozzák.
(
21
)	Lásd: 2017. január 18‑iIRCCS – Fondazione Santa Lucia ítélet (C‑189/15, EU:C:2017:17, 50. pont).
(
22
)	Lásd: 2018. március 7‑iCristal Union ítélet (C‑31/17, EU:C:2018:168, 29. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat); 2018. június 27‑iTurbogás ítélet (C‑90/17, EU:C:2018:498, 34. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
(
23
)	E rendelkezés a Bizottság eredeti javaslatában nem szerepelt, azt a jogalkotási eljárás során illesztették be: lásd az energiatermékek közösségi adóztatási keretének átszervezéséről szóló tanácsi irányelvre vonatkozó javaslatot (COM(97) 30 végleges).
(
24
)	Amint az a 2003/96 irányelv (20) preambulumbekezdéséből és a Bizottság 2003. október 27‑i, a 2003/96 irányelv elfogadását követő sajtóközleményéből kitűnik (IP/03/1456 dokumentum, elérhető a következő internetcímen: http://europa.eu/rapid/press‑release_IP‑03–1456_fr.htm).
(
25
)	Valamint a tagállamok által a 2003/96 irányelv 26. cikkének megfelelően nyújtott támogatásokra vonatkozó szabályokat (lásd: 2017. január 18‑iIRCCS – Fondazione Santa Lucia ítélet [C‑189/15, EU:C:2017:17, 51. pont]).
(
26
)	Lásd analógia útján: 2017. november 9‑iAZ ítélet (C‑499/16, EU:C:2017:846, 29. és 30. pont).
(
27
)	Noha a 2003/96 irányelv nem határozza meg sem a menetrendszerű, sem a nem menetrendszerű szállítást, megjegyzem, hogy az 1073/2009 rendelet 2. cikkének 2. és 4. pontja szerint a „menetrend szerinti járatok” olyan járatok, amelyeken az utasok fuvarozása meghatározott időközönként, meghatározott útvonalon, az utasokat előre meghatározott megállóhelyeken felvéve és kitéve történik, a „különjáratok” pedig olyan járatok, amelyekre sem a menetrend szerinti járatok, sem a menetrend szerinti különcélú járatok meghatározása nem terjed ki, és amelyek legfontosabb jellemzője, hogy az ügyfél vagy maga a fuvarozó kezdeményezésére összeállított utascsoportot szállítanak.
(
28
)	E kérdésekkel a kérdést előterjesztő bíróság azt kívánja megtudni, hogy a 2003/96 irányelv 7. cikke közvetlen hatállyal rendelkezik‑e, amely folytán az alapeljárás felpereséhez hasonló, a kereskedelmi gázolajat nem menetrendszerű személyszállítás céljára felhasználó személy e rendelkezés alkalmazásában követelheti‑e a jogalap nélkül megfizetett jövedéki adó visszatérítését. Ennélfogva, még ha a magánszemélyek a tagállami bíróságok előtt az állammal szemben hivatkozhatnak is egy irányelv tartalmi szempontból feltétlen és kellően pontos rendelkezéseire, ha az irányelvet az állam az irányelvben meghatározott határidőn belül elmulasztotta átültetni a nemzeti jogba, vagy ha azt nem megfelelően ültette át (lásd: 2008. július 17‑iFlughafen Köln/Bonn ítélet [C‑226/07, EU:C:2008:429, 23. pont]; 2015. február 5‑iJednostka Innowacyjno‑Wdrożeniowa Petrol végzés [C‑275/14, nem tették közzé, EU:C:2015:75, 33. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat]), mivel az előzetes döntéshozatalra előterjesztett első kérdésre általam javasolt válaszból egyértelműen kitűnik, hogy az Olasz Köztársaság nem ültette át helytelenül a 2003/96 irányelv 7. cikkét, e rendelkezés hivatkozhatóságának kérdése nem merül fel.
(
29
)	Lásd: 2015. február 5‑iJednostka Innowacyjno‑Wdrożeniowa Petrol végzés (C‑275/14, nem tették közzé, EU:C:2015:75, 34. és 36. pont).
(
30
)	Lásd: 2008. július 17‑iFlughafen Köln/Bonn ítélet (C‑226/07, EU:C:2008:429, 30. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).