62024CC0117
RIMVYDAS NORKUS
FŐTANÁCSNOK INDÍTVÁNYA
Az ismertetés napja: 2025. május 22. (
1
)
C‑117/24. sz. ügy
JYSK Kereskedelmi Kft.
kontra
Nemzeti Élelmiszerlánc‑biztonsági Hivatal
(a Fővárosi Törvényszék [Magyarország] által benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem)
„Előzetes döntéshozatal – Környezet – A fát és fatermékeket forgalomba hozó piaci szereplők kötelezettségei – A kellő gondosság elvén alapuló rendszer alkalmazása, fenntartása és értékelése – Terjedelem – A piaci szereplő anyavállalat rendszeréhez való hozzáférése”
1.
A jelen előzetes döntéshozatal iránti kérelem a 995/2010/EU rendelet (
2
) 4. cikke (2) és (3) bekezdésének, valamint az e rendelet 6. cikke (1) bekezdésével összefüggésben való értelmezésére vonatkozik. A jelen ügyben ugyanis a Bíróságnak a fát és az ilyen fából származó fatermékeket a belső piacon első alkalommal forgalomba hozó piaci szereplőt terhelő kötelezettségek terjedelméről kell határoznia, különösen akkor, ha e piaci szereplő egy vállalatcsoport tagja.
I. Jogi háttér
A.
A 995/2010/EU rendelet
2.
A 995/2010 rendelet „Tárgy” címet viselő 1. cikke a következőképpen rendelkezik:
„E rendelet meghatározza a fát és fatermékeket a belső piacon első alkalommal forgalomba hozó piaci szereplők kötelezettségeit, valamint a kereskedők kötelezettségeit.”
3.
E rendelet „Fogalommeghatározások” címet viselő 2. cikke előírja:
„E rendelet alkalmazásában a következő fogalommeghatározásokat kell alkalmazni:
[…]
b)
»forgalomba hozatal«: fa és fatermékek bármilyen módon, első alkalommal történő forgalmazása a belső piacon – az alkalmazott értékesítési technikától függetlenül –, kereskedelmi tevékenység keretében történő értékesítés vagy felhasználás céljából, fizetés ellenében vagy térítésmentesen. […]
c)
»piaci szereplő«: a fát vagy fatermékeket forgalomba hozó természetes vagy jogi személy;
[…]”
4.
Az említett rendeletnek „A piaci szereplők kötelezettségei” címet viselő 4. cikke értelmében:
„(1)   Tilos az illegálisan kitermelt fa vagy az ilyen fából származó fatermékek piaci forgalomba hozatala.
(2)   A piaci szereplőknek kellő gondossággal kell eljárniuk, amikor fát vagy fatermékeket hoznak forgalomba. E célból egy eljárásokból és intézkedésekből álló keretrendszert – a továbbiakban: a kellő gondosság elvén alapuló rendszer – kell alkalmazniuk, a 6. cikkben meghatározottak szerint.
(3)   Minden piaci szereplőnek fenn kell tartania és rendszeresen értékelnie kell az általa alkalmazott, a kellő gondosság elvén alapuló rendszert, kivéve, ha a piaci szereplő egy, a 8. cikkben említett ellenőrző szervezet által létrehozott, a kellő gondosság elvén alapuló rendszert vesz igénybe. A kellő gondosság elvén alapuló rendszer alapjaként felhasználhatók a nemzeti jog alapján meglevő felügyeleti rendszerek és bármely önkéntes felügyeleti mechanizmus, amely teljesíti e rendelet előírásait.”
5.
Ugyanezen rendeletnek „A kellő gondosság elvén alapuló rendszerek” címet viselő 6. cikke a következőket írja elő:
„(1)   „A 4. cikk (2) bekezdésében említett, a kellő gondosság elvén alapuló rendszernek az alábbi elemeket kell tartalmaznia:
a)
olyan intézkedések és eljárások, amelyek hozzáférést biztosítanak a piaci forgalomba hozott fa vagy fatermékek piaci szereplők általi forgalmazására vonatkozó, alábbi információkhoz:
–
termékleírás, beleértve a termék kereskedelmi nevét és típusát, valamint a fafajok közönséges nevét és adott esetben teljes tudományos nevét,
–
a kitermelés szerinti ország és adott esetben:
i.
a fakitermelés országon belüli régiója; és
ii.
a kitermelési koncesszió;
–
mennyiség (térfogatban, tömegben vagy darabszámban megadva),
–
a piaci szereplő beszállítójának neve és címe,
–
a kereskedő neve és címe, akinek a fát és a fatermékeket eladták,
–
okmányok vagy egyéb információk, amelyek igazolják az említett fa és fatermékek megfelelését az alkalmazandó jogszabályoknak;
b)
kockázatértékelési eljárások, amelyek lehetővé teszik a piaci szereplő számára az illegális fakitermelésből származó fa vagy az ilyen fából származó fatermékek forgalomba hozatalával kapcsolatos kockázat elemzését és értékelését.
Az ilyen eljárások figyelembe veszik az a) pontban meghatározott információt, valamint a releváns kockázatértékelési kritériumokat, beleértve az alábbiakat is:
–
az alkalmazandó jogszabályoknak való megfelelés igazolása, amibe beletartozhat a minősítés vagy olyan egyéb, harmadik fél által ellenőrzött rendszer, amely kiterjed az alkalmazandó jogszabályoknak való megfelelésre is,
–
meghatározott fafajták illegális kitermelésének elterjedtsége,
–
az illegális fakitermelés vagy gyakorlatok elterjedtsége a fakitermelés szerinti országban és/vagy országon belüli régióban, beleértve a fegyveres konfliktus gyakoriságának vizsgálatát is,
–
az ENSZ Biztonsági Tanács vagy az Európai Unió Tanácsa által a fa behozatalára vagy kivitelére kiszabott szankciók,
–
a fa és fatermékek forgalmazási láncának összetettsége;
c)
azon kockázatcsökkentési eljárások, amelyek az adott kockázat hatékony minimálisra csökkentése tekintetében megfelelő és arányos intézkedések és eljárások sorából állnak, és amelyekbe beletartozhat a további információ vagy dokumentumok igénylése és/vagy a harmadik fél általi ellenőrzés igénylése is, kivéve, ha a b) pontban említett kockázatértékelési eljárások során azonosított kockázat elhanyagolható mértékű.
[…]”
6.
A 995/2010 rendelet „Hatáskörrel rendelkező hatóságok” címet viselő 7. cikke az (1) bekezdésében a következőket írja elő:
„Minden tagállam kijelöl egy vagy több hatóságot, amely hatáskörrel rendelkezik e rendelet alkalmazásáért.
[…]”
7.
E rendeletnek az „Ellenőrző szervezetek” címet viselő 8. cikke a következőképpen rendelkezik:
„(1)   Az ellenőrző szervezet:
a)
fenntartja és rendszeresen értékeli a 6. cikkben meghatározott, a kellő gondosság elvén alapuló rendszert, és megadja a piaci szereplőknek az alkalmazására vonatkozó jogosultságot;
b)
ellenőrzi a kellő gondosság elvén alapuló rendszer ilyen piaci szereplők általi megfelelő alkalmazását;
c)
megfelelő intézkedést tesz abban az esetben, ha egy piaci szereplő a kellő gondosság elvén alapuló rendszerét nem megfelelő módon alkalmazza, beleértve a hatáskörrel rendelkező hatóságok értesítését is a piaci szereplő jelentős vagy ismételt mulasztása esetén.
[…]”
8.
Az említett rendeletnek „A piaci szereplők ellenőrzése” címet viselő 10. cikke a következőket írja elő:
„(1)   A hatáskörrel rendelkező hatóságok ellenőrzéseket végeznek annak megállapítására, hogy a piaci szereplők teljesítik‑e a 4. és 6. cikkben meghatározott követelményeket.
(2)   Az (1) bekezdésben említett ellenőrzéseket egy rendszeres időközönként felülvizsgált tervnek megfelelően kell elvégezni, kockázatalapú megközelítést követve. Ezenkívül ellenőrzésekre akkor is sor kerülhet, ha az érintett tagállam hatáskörrel rendelkező hatósága releváns információ birtokába jut – beleértve a harmadik felek által felvetett, indokolással alátámasztott aggályokat is – e rendelet piaci szereplő általi teljesítésére vonatkozóan.
(3)   Az (1) bekezdésben említett ellenőrzések többek között a következőkre terjedhetnek ki:
a)
a kellő gondosság elvén alapuló rendszer vizsgálata, beleértve a kockázatértékelési és kockázatcsökkentési eljárásokat is;
b)
a kellő gondosság elvén alapuló rendszer és az eljárások megfelelő működését bemutató dokumentáció és nyilvántartások vizsgálata;
c)
szúrópróbaszerű ellenőrzések, beleértve a helyszíni ellenőrzéseket is.
[…]”
B.
A 607/2012 végrehajtási rendelet
9.
A 607/2012 rendeletnek (
3
)„A piaci szereplők által vezetendő nyilvántartások” címet viselő 5. cikke előírja:
„(1)   A 995/2010/EU rendelet 6. cikke (1) bekezdésének a) pontjában meghatározott, a piaci szereplők által forgalomba hozott termékekre vonatkozó információt és a kockázatcsökkentési eljárások alkalmazását megfelelő nyilvántartásban kell rögzíteni, amelyet öt éven keresztül meg kell őrizni, és a hatáskörrel rendelkező hatóság számára ellenőrzés céljából hozzáférhetővé kell tenni.
(2)   A piaci szereplőknek a kellő gondosság elvén alapuló rendszerük alkalmazása során tudniuk kell igazolni, hogy a gyűjtött információt hogyan vetették egybe a 995/2010/EU rendelet 6. cikke (1) bekezdésének b) pontjában meghatározott kockázati kritériumokkal, hogy miként hozták a kockázatcsökkentési intézkedésekről szóló döntéseket, és hogyan határozták meg a kockázat mértékét.”
II. Az alapeljárás tényállása, az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés és a Bíróság előtti eljárás
10.
A JYSK Kereskedelmi Kft. (a továbbiakban: JYSK Magyarország) magyar jog szerinti társaság, amely fát és fatermékeket forgalmaz, és ezzel összefüggésben harmadik országokból fát és fatermékeket importál. E társaság kizárólagos tulajdonosa a Dániában bejegyzett anyavállalata, az LLG A/S (a továbbiakban: anyavállalat), amely fatermékek értékesítésével foglalkozik. A JYSK Magyarország az importügyleteket önállóan, az anyavállalatának közreműködése nélkül végzi.
11.
2023‑ban a Nemzeti Élelmiszerlánc‑biztonsági Hivatal (a továbbiakban: nemzeti hivatal), amely Magyarországon a 995/2010 rendelet alkalmazásáért kijelölt hatáskörrel rendelkező hatóság, ellenőrzést folytatott le a JYSK Magyarországnál többek között annak vizsgálata érdekében, hogy ez utóbbi rendelkezik‑e az e rendeletnek megfelelő, kellő gondosság elvén alapuló rendszerrel (a továbbiakban: DDS). Ezen ellenőrzés során megállapítást nyert, hogy a JYSK Magyarország olyan DDS‑t vesz igénybe, amelyet az anyavállalata dolgozott ki, és amely mind ez utóbbi, mind pedig az említett rendelet 8. cikke értelmében vett ellenőrző szervezet, a Preferred by Nature által végzett kockázatelemzéseken alapul. Az anyavállalat számos leányvállalattal rendelkezik Európában, amelyek mindegyike ugyanezen DDS‑t használja.
12.
2023. május 26‑i határozatával a nemzeti hivatal megállapította a 995/2010 rendelet JYSK Magyarország általi megsértését, vele szemben bírságot szabott ki, és arra kötelezte, hogy hozza létre saját DDS‑ét, mivel nem rendelkezik a saját nevére kiállított és az általa végzett tevékenységre vonatkozóan összeállított DDS‑sel, és a 995/2010 rendelet 8. cikkének értelmében vett ellenőrző szervezet által létrehozott DDS‑t sem vesz igénybe.
13.
A JYSK Magyarország a Fővárosi Törvényszék (Magyarország) előtt vitatja ezt a határozatot, amely a jelen ügyben a kérdést előterjesztő bíróság, arra hivatkozva, hogy az anyavállalata által fenntartott DDS a saját rendszerének tekinthető. A 995/2010 rendelet csak a DDS használatára vonatkozó kötelezettséget ír elő, nem pedig a DDS megalkotását.
14.
A nemzeti hivatal ezzel szemben úgy véli, hogy a 995/2010 rendelet értelmében vett piaci szereplő maga köteles DDS‑t fenntartani. Ha az anyavállalat önálló importőri feladatokkal ruházza fel a leányvállalatait, ami a JYSK Magyarország esetében, amely az Európai Unióba irányulóan közvetlenül maga végez importtevékenységet, fennáll, e rendelet arra kötelezi a leányvállalatokat, és így különösen a JYSK Magyarországot, hogy saját DDS‑t tartsanak fenn.
15.
Ebben az összefüggésben a kérdést előterjesztő bíróság arra keresi a választ, hogy milyen terjedelmű a piaci szereplőt a DDS‑sel összefüggésben terhelő, a 995/2010 rendeletben előírt kötelezettség, és különösen, hogy e kötelezettség teljesítéséhez elegendő‑e, ha valamely piaci szereplő DDS‑t vesz igénybe az általa a belső piacon első alkalommal forgalomba hozott fára és fatermékekre vonatkozó adatgyűjtésre, kockázatértékelésre és kockázatcsökkentésre, vagy épp ellenkezőleg, az ilyen piaci szereplőnek a saját nevére kiállított és kifejezetten az általa végzett tevékenységre vonatkozóan összeállított DDS‑sel kell rendelkeznie.
16.
A kérdést előterjesztő bíróság megjegyzi, hogy a JYSK Magyarország tevékenységének önálló jellegére tekintettel a 995/2010 rendelet értelmében vett piaci szereplőként magára e társaságra is vonatkoznak a DDS‑sel összefüggő kötelezettségek. Ezenkívül a kérdést előterjesztő bíróság rámutat arra, hogy az anyavállalat német leányvállalatánál végzett ellenőrzés során e rendelet Németországban való alkalmazásáért kijelölt hatáskörrel rendelkező hatóság úgy ítélte meg, hogy e leányvállalat az anyavállalat által fenntartott DDS alkalmazásával eleget tesz a DDS‑sel összefüggő kötelezettségeinek.
17.
E körülmények között a Fővárosi Törvényszék úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdést terjeszti a Bíróság elé:
„Az Európai Parlament és a Tanács 995/2010/EU rendelete 4. cikk (2) és (3) bekezdéseit a 6. cikk (1) bekezdésével összefüggésben úgy kell‑e értelmezni, hogy annak megfelel, ha a piaci szereplő hozzáfér az anyavállalata által fenntartott és értékelt, vagy az anyavállalata által igénybe vett, a[z e rendelet] 8. cikk[é]ben említett ellenőrző szervezet által létrehozott [DDS‑nek] a 6. cikk (1) bekezdése szerinti elemeihez?”
18.
A 2024. február 1‑jei előzetes döntéshozatalra utaló határozat 2024. február 14‑én érkezett meg a Bíróság Hivatalához. A nemzeti hatóság, amely az alapeljárás alperese, a magyar és a spanyol kormány, valamint az Európai Bizottság írásbeli észrevételeket terjesztett elő. Ezen érdekeltek, valamint az alapeljárás felperese és alperese a 2025. február 26‑án tartott tárgyaláson is részt vettek.
III. Értékelés
19.
Kérdésével a kérdést előterjesztő bíróság lényegében arra vár választ, hogy megfelel‑e a 995/2010 rendeletből eredő követelményeknek valamely leányvállalat azon gyakorlata, hogy hozzáfér az ezen rendelet 6. cikkének (1) bekezdése szerinti, az anyavállalata által fenntartott és értékelt, vagy a 8. cikkben említett ellenőrző szervezet által létrehozott és ezen anyavállalat által alkalmazott DDS elemeihez. Így a kérdést előterjesztő bíróság a gazdasági szereplőket terhelő azon kötelezettségek terjedelme kapcsán vár választ, amelyeket az említett rendelet 4. cikkének (2) és (3) bekezdése határoz meg. Közelebbről arra keresi a választ, hogy ugyanezen rendelet 4. cikkének (2) és (3) bekezdése, valamint 6. cikkének (1) bekezdése előírja‑e a gazdasági szereplők számára, hogy a saját nevükre kiállított és kifejezetten az általuk végzett tevékenységre vonatkozóan összeállított DDS‑sel rendelkezzenek.
20.
Meg kell jegyezni, hogy az uniós jog nem határozza meg a DDS fogalmát, amelyre a kérdést előterjesztő bíróság által a jelen ügyben a Bíróság elé terjesztett kérdés irányul. A 995/2010 rendelet 4. cikkének (2) bekezdése e tekintetben előírja, hogy egy eljárásokból és intézkedésekből álló keretrendszerről van szó, amelynek kritériumait e rendelet 6. cikkének (1) bekezdése sorolja fel. E cikkek együttes olvasatából ily módon arra lehet következtetni, hogy lépésről lépésre haladó módszerről van szó, amellyel a piaci szereplők azonosíthatják és csökkenthetik az illegálisan kitermelt fa vagy az ilyen fából származó fatermékek forgalomba hozatalának kockázatát. Az uniós „fa‑ és fatermékpiaci” rendelethez a Bizottság által kiadott útmutató (
4
) ezt azzal egészíti ki, hogy ez egy olyan dokumentált és kipróbált, lépésről lépésre haladó módszer, amely magában foglal ellenőrzéseket is, és arra irányul, hogy a vállalati folyamatok az elérni kívánt céllal összeegyeztethető eredményt hozzanak.
21.
Mindemellett a tárgyaláson tisztázásra került, hogy az anyavállalat által létrehozott és a leányvállalata rendelkezésére bocsátott DDS a 995/2010 rendelet 6. cikkének (1) bekezdése értelmében annak összes eleméhez hozzáférést biztosított, és hogy az anyavállalat elvégezte többek között a leányvállalatát érintő kockázat értékelését és csökkentését. Annak érdekében, hogy hasznos választ lehessen adni a kérdést előterjesztő bíróság által előterjesztett kérdésre, a gazdasági szereplőket e rendelet 4. cikkének (2) és (3) bekezdése, valamint 6. cikkének (1) bekezdése alapján terhelő kötelezettségek terjedelmének vizsgálata során figyelembe veszem e pontosításokat.
22.
Az állandó ítélkezési gyakorlat szerint valamely uniós jogi rendelkezés értelmezéséhez nemcsak annak kifejezéseit, hanem szövegkörnyezetét, és annak a szabályozásnak a célkitűzéseit is figyelembe kell venni, amelynek az részét képezi. (
5
)
A.
Szó szerinti értelmezés
23.
Ami a szóban forgó rendelkezések szövegét illeti, a 995/2010 rendelet 4. cikkének (2) bekezdése kimondja, hogy a piaci szereplők a fa és fatermékek forgalomba hozatala során a kellő gondosság biztosítása érdekében DDS‑t „használnak”. E cikk a (3) bekezdésében előírja, hogy minden piaci szereplőnek „fenn kell tartania és rendszeresen értékelnie kell az általa alkalmazott [DDS‑t], kivéve, ha a piaci szereplő egy, a 8. cikkben említett ellenőrző szervezet által létrehozott [DDS‑t] vesz igénybe”.
24.
Előzetesen meg kell jegyezni, hogy e 4. cikk (2) és (3) bekezdésének megfogalmazásából kitűnik, hogy azok kétféle kötelezettséget írnak elő a fát és az ilyen fából származó fatermékeket első alkalommal forgalomba hozó piaci szereplők számára: egyrészt a DDS használatára vonatkozó kötelezettséget, másrészt a DDS fenntartására és értékelésére vonatkozó kötelezettséget. (
6
)
25.
A DDS alkalmazására vonatkozó első kötelezettséget az említett 4. cikk (2) bekezdése rögzíti, amely kifejezetten utal a 995/2010 rendelet 6. cikkére, amely meghatározza azokat az elemeket, amelyeket ezen DDS‑nek tartalmaznia kell. E cikkek együttes olvasatából kitűnik, hogy a DDS alkalmazására vonatkozó kötelezettség elválaszthatatlan az ezen DDS‑t alkotó elemek összességére alapított megfelelő intézkedések meghozatalától. E tekintetben ezen intézkedéseknek i. hozzáférést kell biztosítaniuk a piaci szereplő számára az általa forgalomba hozott fával és az ilyen fából származó fatermékekkel kapcsolatos információkhoz, ii. lehetővé kell tenniük számára, hogy ezen információk alapján kockázatelemzést és kockázatértékelést folytasson le, hogy az illegális fakitermelésből származó fa vagy az ilyen fából származó fatermékek ne kerüljenek forgalomba hozatalra, és iii. lehetővé tegyék számára az ilyen kockázat csökkentését, amennyiben az nem elhanyagolható mértékű. (
7
)
26.
A DDS alkalmazására vonatkozó kötelezettség egyébként közvetlenül érinti annak tartalmát, vagyis az azt alkotó konkrét elemeket, amelyek az egyes gazdasági szereplők saját kereskedelmi tevékenységétől függően értelemszerűen változhatnak. Hozzá kell tenni, hogy ezen elemeknek a 995/2010 rendelet 6. cikke (1) bekezdésében kifejtett megfogalmazására tekintettel a DDS‑nek véleményem szerint ahhoz a kereskedelmi tevékenységhez kell kapcsolódnia, amelynek keretében a piaci szereplő a fát vagy az ilyen fából származó fatermékeket forgalomba hozza. Ezen elemeknek többek között az e tevékenységgel összefüggésben felmerülő konkrét kockázat értékeléséhez és csökkentéséhez kell vezetniük. (
8
)
27.
Ezzel szemben a DDS fenntartására és értékelésére vonatkozó második kötelezettség a 995/2010 rendelet 4. cikke (3) bekezdésének szövege szerint arra a keretre vonatkozik, amelybe a DDS elemei illeszkednek. Így az abban előírt rendszeres értékelések miatt e kötelezettség az e rendelet 4. cikkének (2) bekezdésében előírt kötelezettséghez képest általánosabb jelleggel érinti magának a DDS‑nek mint módszernek (
9
) a működését, amely DDS‑t logikus módon a piaci szereplő kereskedelmi tevékenységéhez kell igazítani.
28.
Ennek pontosítását követően meg kell állapítani, hogy a szóban forgó rendelet nem határozza meg a gazdasági szereplők számára előírt kötelezettségek leírására használt „alkalmazás”, „fenntartás” és „értékelés” kifejezéseket. Ugyanakkor e kifejezéseknek a fa vagy fatermékek forgalomba hozatalával összefüggésben fennálló szokásos jelentése arra enged következtetni, hogy azok a DDS alkalmazására, fenntartására és értékelésére irányuló cselekményt jelölnek.
29.
A Bizottság különösen a DDS fenntartása – amely a 995/2010 rendelet 6. cikkében előírt intézkedések és eljárások rendelkezésre állásának biztosítását jelenti, ami a piaci szereplőket terhelő kötelezettség – és e rendszer létrehozása – amely nem tartozik a feladatkörükbe – közötti különbséget hangsúlyozza. (
10
) A nemzeti hivatal a maga részéről különbséget tesz egyrészt a saját DDS létrehozása, alkalmazása és rendszeres időközönkénti felülvizsgálata, másrészt pedig valamely ellenőrző szervezet által kifejezetten a szóban forgó piaci tevékenységre kidolgozott DDS igénybevétele között, amelynek megfelelő használatát az említett szervezet rendszeresen ellenőrzi. Egyebekben, amint az az előzetes döntéshozatal iránti kérelemből kitűnik, többek között azt rótták fel a JYSK Magyarországnak, hogy nem rendelkezik a saját nevében kiállított és kifejezetten az általa végzett tevékenységre vonatkozóan összeállított DDS‑sel. (
11
)
30.
E tekintetben először is meg kell jegyezni, hogy a 995/2010 rendelet, amely a gazdasági szereplők kötelezettségeit a DDS keretében kifejezetten a DDS alkalmazására, fenntartására és értékelésére korlátozza, nem ír elő és nem határoz meg a DDS létrehozására vonatkozó kötelezettséget. (
12
) Az „alkalmazni”, a „fenntartani” és az „értékelni” kifejezésekből nem tűnik ki, hogy azok magukban foglalnák a DDS piaci szereplő általi létrehozását. Éppen ellenkezőleg, a 995/2010 rendelet 4. cikkének (3) bekezdésében a „[piaci szereplő által alkalmazott DDS]” kifejezés használata az „ellenőrző szervezet által létrehozott [DDS]” fordulattal szemben lehetővé teszi az e szereplők kötelezettségei között fennálló eltérés hangsúlyozását.
31.
Másodszor, a 995/2010 rendelet 4. cikke (2) és (3) bekezdésének szövege szerint az alkalmazásra, fenntartásra és értékelésre irányuló intézkedések a piaci szereplők feladatai közé tartoznak. Közelebbről, ami a DDS alkalmazására vonatkozó kötelezettséget illeti, a 4. cikk (2) bekezdésében használt megfogalmazás értelmezésem szerint e kötelezettséget (
13
) feltétel nélkül csak a piaci szereplő számára írja elő. Másként fogalmazva, e cikk szövege semmilyen lehetőséget nem biztosít a piaci szereplő számára a tekintetben, hogy mentesüljön e kötelezettség alól azáltal, hogy azt egy másik természetes vagy jogi személyre ruházza át. (
14
)
32.
Mindemellett, mivel e 4. cikk (2) bekezdését a 995/2010 rendelet 6. cikkének (1) bekezdésével összefüggésben kell értelmezni, ez az együttes olvasat bizonyos rugalmasságra enged következtetni a DDS ez utóbbi cikkben említett bizonyos elemeinek alkalmazása tekintetében. Egyrészt a DDS azon elemét illetően, amely „ olyan intézkedések és eljárások [megtételére, illetve létrehozatalára vonatkozik], amelyek hozzáférést biztosítanak a [piaci szereplők által] piaci forgalomba hozott [fára] vagy fatermékek[re] vonatkozó […] információkhoz”, meg kell állapítani, hogy a 995/2010 rendelet 6. cikke (1) bekezdése a) pontjának megfogalmazása alapján nem zárható ki, hogy azokat az információkat, amelyekhez a piaci szereplőnek hozzá kell férnie, e piaci szereplő javára harmadik személy gyűjthesse.
33.
Másrészt, ami a DDS azon elemeit illeti, amelyek lényegében a 995/2010 rendelet 6. cikkének (1) bekezdése értelmében vett „kockázatértékelési eljárásokra” vonatkoznak, meg kell jegyezni, hogy e 6. cikk (1) bekezdése annak b) pontja második albekezdésének első franciabekezdésében előírja, hogy a kockázatértékelés szempontjából releváns kritériumok egyikébe, nevezetesen az alkalmazandó jogszabályoknak való megfelelés igazolásába beletartozhat a minősítés vagy egyéb, harmadik fél által ellenőrzött rendszer. Ami az e rendelet 6. cikke (1) bekezdésének c) pontja értelmében vett „kockázatcsökkentési eljárásokat” illeti, e cikk úgy rendelkezik, hogy azok magukban foglalhatják a harmadik fél általi ellenőrzés igénylését is. Így e b) pont második albekezdése első franciabekezdésének és e c) pontnak különösen a „beletartozhat” és a „beletartozhat [az] információ […] igénylése és/vagy a harmadik fél általi ellenőrzés igénylése” fordulatok használatával történő megfogalmazása arra enged következtetni, hogy a piaci szereplők mérlegelési jogkörébe tartozó lehetőségekről van szó, akik dönthetnek úgy, hogy a DDS egyes elemeinek alkalmazása során harmadik személyek segítségét veszik igénybe. (
15
)
34.
Emlékeztetni kell arra, hogy – amint az a tárgyaláson pontosításra került – az anyavállalat elvégzi a leányvállalatára vonatkozó kockázatértékelési és ‑csökkentési eljárásokat, és továbbítja a részére az eredményeket. Mindazonáltal az arra vonatkozó kifejezett kizárás hiánya, hogy a 995/2010 rendelet 6. cikke (1) bekezdésének a) pontjában említett információkat harmadik személy gyűjtse a piaci szereplő javára és/vagy nevében, vagy hogy ez utóbbi harmadik személyektől bizonyos mértékű segítséget kapjon a 6. cikk (1) bekezdésének b) és c) pontjában előírt kockázatértékelés és kockázatcsökkentés során, e cikknek az e rendelet 4. cikke (2) bekezdésével összefüggésben olvasott szövege alapján nem értelmezhető úgy, hogy az lehetővé teszi a piaci szereplők számára, hogy mentesüljenek a DDS használatára vonatkozó kötelezettségük alól pusztán azáltal, mint a jelen ügyben is, hogy ezen DDS valamennyi eleméhez hozzáférnek. A 4. cikk (2) bekezdése értelmében vett alkalmazásra vonatkozó kötelezettséget ugyanis véleményem szerint úgy kell értelmezni, hogy az ez utóbbiakat arra kötelezi, hogy megtegyék a megfelelő intézkedéseket az illegálisan kitermelt fa és fatermékek forgalomba hozatalának elkerülése érdekében, ami végső soron a piaci szereplő részéről proaktív magatartást követel meg.
35.
E körülmények között a DDS elemeihez való puszta hozzáférés a 995/2010 rendelet 6. cikke (1) bekezdésével összefüggésben olvasott 4. cikke (2) bekezdésének szó szerinti értelmezésére tekintettel nem engedhető meg, mivel az a piaci szereplő e cikkekben előírt, alkalmazásra vonatkozó kötelezettségének teljesítése alóli teljes körű mentesítésnek minősül.
36.
Ami a DDS fenntartására és rendszeres értékelésére vonatkozó második kötelezettséget illeti, jóllehet a 995/2010 rendelet 4. cikkének (3) bekezdése úgy rendelkezik, hogy ez a kötelezettség „minden piaci szereplőt” terhel, olyan kivételről is rendelkezik, amelyet a „kivéve” határozószó jelez, nevezetesen ha a gazdasági szereplő az e rendelet 8. cikkében említett ellenőrző szervezet által létrehozott DDS‑t vesz igénybe. (
16
) E 4. cikk (3) bekezdésének szó szerinti értelmezése arra enged következtetni, hogy ki kell zárni a DDS leányvállalat általi használatát, amennyiben ez utóbbi rendszert lényegében az anyavállalat tartja fenn és értékeli, mivel úgy tűnik, hogy az egyetlen előírt kivétel az ellenőrző szervezetekre vonatkozik.
37.
Ráadásul, ami azt az esetet illeti, amikor a leányvállalat egy ellenőrző szervezet által létrehozott DDS‑t használ, míg e rendszer használati jogát az anyavállalat számára biztosítják, meg kell jegyezni, hogy ez a helyzet több szereplőt érint, mint amit a 995/2010 rendelet kifejezetten megenged. A 995/2010 rendelet 4. cikkének (2) és (3) bekezdése, valamint e rendelet 6. cikke sem rendelkezik kifejezetten ilyen helyzetről.
38.
Következésképpen véleményem szerint egyrészt a piaci szereplőket terhelő kötelezettségek terjedelme, vagyis a DDS abban az értelemben történő alkalmazása, hogy a piaci szereplő tartozik felelőséggel az ezen DDS szerinti megfelelő intézkedések meghozataláért, másrészt pedig ezen DDS fenntartása és értékelése, amelynek végrehajtásával a gazdasági szereplő helyett egy ellenőrző szervezetet lehet megbízni, kifejezetten levezethető a 995/2010 rendelet 4. cikke (2) és (3) bekezdésének, valamint 6. cikke (1) bekezdésének szövegéből. Ebből az is kitűnik, hogy az alkalmazásra, fenntartásra és értékelésre irányuló intézkedéseknek logikusan összefüggésben kell állniuk a piaci szereplő gazdasági tevékenységével.
B.
Rendszertani értelmezés
39.
Ami a 995/2010 rendelet 4. cikke (2) és (3) bekezdésének, valamint 6. cikke (1) bekezdésének rendszertani értelmezését illeti, az véleményem szerint megerősítheti a piaci szereplőket terhelő kötelezettségeknek a szóban forgó rendelkezések szó szerinti értelmezéséből következő terjedelmét.
40.
Közelebbről, a 995/2010 rendelet (12) preambulumbekezdéséből lényegében kitűnik, hogy az e rendeletben előírt egyedi intézkedések a piaci szereplők magatartását célozzák meg. A (16) preambulumbekezdés előírja, hogy a fát importáló piaci szereplőknek megfelelő lépéseket kell tenniük annak érdekében, hogy meggyőződjenek arról, hogy illegálisan kitermelt fa vagy ilyen fából származó fatermékek ne kerüljenek a belső piacon forgalomba. A 607/2012 végrehajtási rendelet 2. cikkének (2) bekezdése rögzíti „a piaci szereplőknek a 995/2010 […] rendelet 6. cikke (1) bekezdésének (1) bekezdésének a) pontjában említett, a piaci szereplők által forgalomba hozott fa vagy fatermékek[re vonatkozó] intézkedések […] fenntartására vonatkozó kötelezettségét. (
17
) Ezenfelül e végrehajtási rendelet 5. cikke az (1) bekezdésében arra kötelezi a piaci szereplőket, hogy vezessenek megfelelő nyilvántartást az információgyűjtésről és a kockázatcsökkentési eljárások alkalmazásáról, a (2) bekezdésében pedig arra, hogy lényegében képesek legyenek annak igazolására, hogy milyen módon ellenőrizték a kapott információkat, miként hozták meg a kockázatcsökkentési intézkedésekről szóló döntéseket, és hogyan határozták meg a kockázat mértékét.
41.
Ebből az összefüggésből – amely értelmezésem szerint szintén proaktív magatartást vár el a piaci szereplő részéről – egyértelműen kitűnik, hogy a fának vagy az ilyen fából készült termékeknek a belső piacon első alkalommal történő forgalomba hozatalára irányuló kereskedelmi tevékenységük körében a piaci szereplőket terhelik a 995/2010 rendelet alapján fennálló kötelezettségek. Véleményem szerint ebből tehát arra lehet következtetni, hogy a rendelet által az illegálisan kitermelt fa forgalmazásának megakadályozására irányulóan létrehozott védelmi rendszer hatékonysága a fontos elem. Logikus, hogy annak hatékonysága nem biztosítható, ha az alkalmazott DDS‑t nem igazították a piaci szereplő gazdasági tevékenységéhez, vagyis ha az nem a gazdasági tevékenységére vonatkozó információkon alapul.
42.
E tekintetben, jóllehet – a kérdést előterjesztő bíróság által elvégzendő vizsgálatra figyelemmel – úgy kell tekinteni – amint azt a JYSK Magyarország a tárgyaláson kifejtette –, hogy a DDS‑t az üzleti tevékenységéhez igazították abban az értelemben, hogy az anyavállalat által a leányvállalata részére gyűjtött információk valóban az utóbbi által beszerzett termékekre vonatkoznak, és hogy a kockázatok értékelését és csökkentését ezen információk alapján végzik el, hangsúlyozni kell, hogy a DDS‑t nem maga a 995/2010 rendelet értelmében vett piaci szereplő, azaz a leányvállalat, hanem e rendelet 6. cikke (1) bekezdésével összefüggésben értelmezett 4. cikkének (2) bekezdése értelmében valójában az anyavállalata alkalmazza. Ugyanis az intézkedéseket a DDS mindezen elemei alapján az anyavállalat hozza meg, mivel a leányvállalat csak ezen elemekhez rendelkezik hozzáféréssel.
43.
Márpedig, amint az a jelen indítvány 40. és 41. pontjából következik, véleményem szerint úgy tűnik, hogy az a szövegkörnyezet, amelybe a 4. cikk (2) és (3) bekezdése, valamint a 6. cikk (1) bekezdése illeszkedik, nem teszi lehetővé a piaci szereplő számára, hogy mentesüljön e kötelezettség alól azáltal, hogy annak teljes körű teljesítését bármely más természetes vagy jogi személyre átruházza. Figyelemmel ugyanis a DDS egyes elemeinek alkalmazása tekintetében fennálló bizonyos fokú rugalmasságra, (
18
) a gazdasági szereplőt továbbra is terheli a DDS alkalmazására vonatkozó, a jelen indítvány 25., 26. és 34. pontjában ismertetett kötelezettség, amely a piaci szereplő részéről proaktív magatartást követel meg.
44.
A jelen ügyben az önállóan kereskedelmi tevékenységet folytató leányvállalat a 995/2010 rendelet által létrehozott rendszerrel összhangban nem ruházhatja át a döntéshozatalt és általánosabban véve a kockázatértékeléshez és az ezen kockázat csökkentésére irányuló intézkedések elfogadásához kapcsolódó proaktív magatartást a szintén önálló kereskedelmi tevékenységet folytató anyavállalatára. E rendszer ugyanis arra kötelezi a piaci szereplőt, a jelen esetben e leányvállalatot, hogy magatartását úgy alakítsa ki, hogy elkerülje az olyan fa és fatermékek belső piacon való első alkalommal történő forgalomba hozatalát, amelyek illegális fakitermelésből származnak.
45.
Mindamellett meg kell jegyezni, hogy a 995/2010 rendelet lehetőséget biztosít a piaci szereplő számára, hogy mentesüljön a DDS fenntartására és rendszeres értékelésére vonatkozó kötelezettség alól, feltéve, hogy valamely ellenőrző szervezet által létrehozott DDS‑t vesz igénybe. (
19
) Ugyanakkor azon szövegkörnyezetből, amelybe e rendelet 4. cikkének (2) és (3) bekezdése, valamint 6. cikkének (1) bekezdése illeszkedik, egyértelműen kitűnik, hogy e mentesülés kizárólag a fenntartásra és rendszeres értékelésre vonatkozó kötelezettségre alkalmazandó. Ezzel szemben a DDS alkalmazására vonatkozó kötelezettség mindig a piaci szereplőt terheli. (
20
)
46.
A 995/2010 rendelet 8. cikke – amint azt a címe is jelzi – az ellenőrző szervezeteket szabályozza, és előírja, hogy e szervezetek elláthatják a gazdasági szereplő rendelkezésére bocsátott DDS fenntartásának és értékelésének feladatát. E cikk (2) bekezdése különös feltételeket ír elő valamely szervezet tekintetében, hogy ellenőrző szervezetként való elismerését kérelmezhesse. (
21
) A DDS‑ek fenntartására és értékelésére vonatkozó feladatkörök piaci szereplőtől eltérő szervezet általi ellátására vonatkozó szigorú szabályozás ugyanis az e feladathoz, nevezetesen az arról történő megbizonyosodáshoz kapcsolódó felelősségből következik, hogy az alkalmazott módszer megakadályozza, hogy a belső piacon első alkalommal forgalomba hozott fa vagy az ilyen fából készült termékek illegálisan kitermelésből származzanak. Ezt a megközelítést az illegális fakitermeléssel szembeni védelem jelentősége indokolja. Ezenfelül az említett 8. cikk (1) bekezdése előírja a szervezetek számára, hogy ellenőrizzék, hogy a piaci szereplők megfelelően alkalmazzák‑e a DDS‑üket, és hogy ez utóbbi rendszer nem megfelelő alkalmazása esetén intézkedéseket hozzanak.
47.
E tekintetben kérdésként merül fel, hogy a jelen ügyben alkalmazható‑e analógia az ellenőrző szervezet, és az olyan anyavállalat között, amely fenntartja és értékeli a leányvállalata által alkalmazott DDS‑t. (
22
) A gyakorlatban kétségtelenül nem zárható ki, hogy a vállalatcsoporton belüli bármely vállalkozás e csoport pénzügyi érdekeit szem előtt tartva DDS‑t hoz létre, és feljogosítja az ugyanazon csoporthoz tartozó másik jogalanyt annak használatára, miközben gondoskodik annak fenntartásáról és értékeléséről, ahogyan azt egy ellenőrző szervezet is tenné. Fontos ugyanakkor, hogy az ezen előbbi jogalanyra háruló követelmények ne legyenek alacsonyabb szintűek, mint a 995/2010 rendelet 8. cikkének (2) bekezdésében a magukat ellenőrző szervezetként elismertetni kívánó szervezetek tekintetében előírt követelmények.
48.
Jogosan merülhet fel a kérdés, hogy egy vállalatcsoporton belüli olyan vállalkozás, amely – szakértelmére és kapacitására tekintettel – jogosult lehet arra, hogy DDS‑t tartson fenn és értékeljen, ahogyan azt egy ellenőrző szervezet tenné, ténylegesen értesítené‑e a hatáskörrel rendelkező hatóságot a csoporthoz tartozó azon vállalkozás jelentős vagy ismételt mulasztása esetén, amelynek részére az ezen DDS alkalmazására vonatkozó jogot rendelkezésre bocsátotta. (
23
) Ez annál is inkább bizonytalan, mivel e jogalanyok az e csoporton belüli szoros kapcsolatok miatt ugyanahhoz a gazdasági egységhez tartoznak. A hatáskörrel rendelkező hatóságok ilyen értesítése ugyanis végső soron olyan szankciót vonhat maga után, amely ezen egység egészének pénzügyi érdekeit érintheti. Ilyen körülmények között annak elismerése, hogy a jelen ügyben az anyavállalat fenntarthatja és értékelheti leányvállalatának DDS‑ét, a nyereségelérésre irányuló kereskedelmi logika szerint a 995/2010 rendelet által létrehozott rendszer megkerüléséhez vezethet.
49.
Ennek kiegészítéseként hangsúlyozni kell, hogy problematikus továbbá az helyzet, amelyben a leányvállalat egy ellenőrző szervezet által létrehozott DDS‑t vesz igénybe, miközben annak használatára az anyavállalatot jogosították fel. Amikor ugyanis az ellenőrző szervezet engedélyezi valamely gazdasági szereplő számára a DDS alkalmazását, olyan konkrét kötelezettségeket vállal, amelyek ilyen megállapodás hiányában, és általánosabban, az ilyen használatról való tudomásszerzés hiányában nem terhelik. Ennélfogva az ilyen helyzet összeegyeztethetetlen a 995/2010 rendelet által létrehozott rendszerrel.
C.
Teleologikus értelmezés
50.
A teleologikus értelmezést illetően emlékeztetni kell arra, hogy a 995/2010 rendelet célja az illegális fakitermelés és a hozzá kapcsolódó kereskedelem elleni küzdelem. (
24
) Így, mint a környezetvédelem területére tartozó jogi aktus, e rendelet általánosabb jelleggel a társaságok által követett céloktól eltérő célokra irányul.
51.
E tekintetben meg kell állapítani, hogy bár az üzleti életben fontos a határokon átnyúló tevékenységek folytatása, a piaci feltételekhez való alkalmazkodás, és a piaci lehetőségek felkutatása, ez pedig szükségessé teszi, hogy olyan cégcsoportot hozzanak létre, amely e tevékenység gyakorlásához gazdasági szempontból előnyösnek bizonyul, e megfontolások véleményem szerint csekély jelentőséggel bírnak a jelen ügyben érintett környezetvédelem területén.
52.
Kétségtelen ugyanis, hogy a környezetvédelem és a társaságok fejlődése közötti kapcsolatot úgy kell megközelíteni, hogy az ne akadályozza szükségtelenül e társaságok növekedését a belső piacon. El kell kerülni például, hogy új DDS‑ek bevezetésével szükségtelen adminisztratív terheket rójanak a piaci szereplőkre, ha már használnak a 995/2010 rendelet követelményeinek megfelelő rendszereket. (
25
) Alapvető fontosságú továbbá, hogy technikai segítséget nyújtsanak a kis‑ és középvállalkozásoknak, és megkönnyítsék az információcserét annak érdekében, hogy segítsék őket az említett rendelet értelmében fennálló környezetvédelmi kötelezettségeik teljesítésében. (
26
) Ugyanakkor a társaságok érdekeire, különösen az ugyanazon DDS alkalmazásából származó pénzügyi előnyökre vonatkozó megfontolások semmi esetre sem élvezhetnek elsőbbséget a környezetvédelmen alapuló megfontolásokkal szemben, és nem mentesíthetik a piaci szereplőket azon kötelezettség alól, hogy az említett rendeletben előírt követelményeknek megfelelően kellő gondossággal járjanak el.
53.
E tekintetben a 995/2010 rendelettel bevezetett intézkedések az e rendelet által követett céloknak megfelelő eredmény elérésére irányulnak. A piaci szereplőknek ugyanis „megfelelő lépéseket kell tenniük annak érdekében, hogy meggyőződjenek arról, hogy illegálisan kitermelt fa vagy ilyen fából származó fatermékek ne kerüljenek a belső piacon forgalomba, [és] kellő gondossággal kell eljárniuk, hogy minimálisra csökkentsék az illegálisan kitermelt fa és az ilyen fából származó fatermékek belső piaci forgalomba hozatalának kockázatát” (
27
). Másként fogalmazva, a piaci szereplők a kereskedelmi tevékenységük keretében meghatározott eredmény elérésére kötelesek, nevezetesen elhanyagolható mértékűre kell csökkenteniük annak kockázatát, hogy illegálisan kitermelt fa és az e fából készült termékek kerüljenek forgalomba hozatalra. A 995/2010 rendelet 4. cikkének (2) és (3) bekezdése, valamint 6. cikkének (1) bekezdése szerinti gondossági kötelezettség tehát eredménykötelemnek minősül.
54.
Egyrészt a DDS alkalmazására vonatkozó kötelezettséget teljesítettnek kell tekinteni, ha a piaci szereplő bizonyítani tudja, hogy annak alkalmazása lehetővé tette számára a kívánt eredmény elérését, megjelölve, hogy a kapott információkat hogyan vetették egybe a rendelet 6. cikke (1) bekezdésének b) pontjában meghatározott kockázati kritériumokkal, hogy miként hozták a kockázatcsökkentési intézkedésekről szóló döntéseket, és hogyan határozta meg a piaci szereplő a kockázat mértékét. (
28
)
55.
Másrészt a DDS‑nek a várt eredmények elérése érdekében történő fenntartására és rendszeres értékelésére vonatkozó kötelezettség akkor tekinthető teljesítettnek, ha az erre vonatkozó dokumentáció bizonyítja, hogy akár maga a piaci szereplő, akár valamely ellenőrző szervezet (
29
) rendszeres ellenőrzéseket végzett annak érdekében, hogy a 995/2010 rendelettel összhangban megvizsgálja a DDS megfelelő működését.
56.
Ezt a következtetést megerősíti az a körülmény, hogy az illegálisan kitermelt fa és a fatermékek belső piacon történő forgalomba hozatalára vonatkozó tilalom megsértése a tagállamok által előírt szankciókkal sújtható. (
30
) Márpedig a szankciók a 995/2010 rendelet értelmében vett gazdasági szereplőkre irányulnak, mivel őket terhelik az e rendelet által előírt kötelezettségek.
57.
A Bizottság ugyanakkor kifejti, hogy a 995/2010 rendelet keletkezése azt a törekvést tükrözi, hogy bizonyos rugalmasságot biztosítsanak a piaci szereplők számára a DDS kiválasztását illetően. Az e rendeletre vonatkozó javaslatból ugyanis kitűnik, hogy bár az európai jogalkotó első megközelítésben szigorúbb kötelezettséget, nevezetesen SDR létrehozását (
31
) kívánta volna előírni a piaci szereplők számára, e szándékról a jogalkotási folyamat során letettek, lehetővé téve a piaci szereplők számára, hogy válasszanak a saját rendszerük, az ellenőrző szervezet által létrehozott DDS vagy valamely harmadik személy által biztosított rendszer között. (
32
)
58.
Véleményem szerint az ellenőrző szervezetnek nem minősülő harmadik személy – a jelen esetben valamely vállalatcsoporton belül egy másik jogalany – által nyújtott DDS igénybevételének e lehetősége azonban – ellentétben azzal, amit a Bizottság sugall – nem mentesítheti a piaci szereplőt az ezen DDS fenntartására és értékelésére vonatkozó kötelezettsége alól. Amint azt a fentiekben (
33
) bemutattam, az ilyen értelmezés ellentétes lenne mind az érintett rendelkezések szövegével, mind azok összefüggéseivel, amely rendelkezések szerint csak a Bizottság által elismert és a tagállamok hatáskörrel rendelkező hatóságai által rendszeresen ellenőrzött ellenőrző szervezetek vállalhatják át e kötelezettségeket. Ebből az következik, hogy a jogalkotó azon célja, hogy ne követelje meg a piaci szereplőktől DDS létrehozását, nem tükröződik azon döntésében, hogy mentesíti őket az általuk alkalmazott DDS fenntartásának és értékelésének kötelezettsége alól. Véleményem szerint e cél megvalósítását úgy kell értelmezni, mint a 995/2010 rendeletben előírt olyan DDS‑ek igénybevételének lehetőségét, mint a nemzeti jog alapján meglevő felügyeleti rendszerek és az önkéntes felügyeleti mechanizmusok, feltéve hogy e rendszerek teljesítik e rendelet előírásait, (
34
) nevezetesen az olyan DDS‑ek igénybevételét, amelyeket jellegüknél fogva nem az azokat alkalmazó piaci szereplők hoznak létre.
59.
E lehetőség a 995/2010 rendelet célkitűzéseire tekintettel nem értelmezhető úgy, mint amely lehetővé teszi a bármely olyan harmadik személy – ideértve az ugyanazon vállalatcsoporthoz tartozó harmadik személyt is – által biztosított DDS‑hez való egyszerű hozzáférést, aki fenntartja és értékeli ezt a DDS‑t. Ráadásul az a következtetés, amely szerint a leányvállalatnak a valamely ellenőrző szervezet által létrehozott olyan DDS elemeihez való hozzáférése, amelynek használatára ugyanakkor az anyavállalatot jogosították fel, e rendelet célkitűzéseire tekintettel, továbbá a fent kifejtett okokból nem fogadható el. (
35
)
60.
Kiegészítésképpen megjegyzem azt is, hogy a kérdést előterjesztő bíróság kétségtelenül olyan helyzetre hivatkozik, amely egyrészt egy anyavállalatot, másrészt pedig annak leányvállalatát érinti. Fontosnak tartom ugyanakkor – amint azt a fenti érvelés során már többször kifejtettem –, hogy a jelen ügy tanulságai ne korlátozódjanak kizárólag az e két jogalany között fennálló gazdasági kapcsolatra. E tanulságokat általánosabb jelleggel a vállalatcsoportokon belül fennálló valamennyi kapcsolatra és formációra alkalmazni kell. A 995/2010 rendelet ugyanis nem az „anyavállalat” (vagy a „leányvállalat”), hanem a „piaci szereplő” fogalmát tartalmazza, és azt az általa gyakorolt kereskedelmi tevékenység, nem pedig a más jogalanyokkal fennálló gazdasági kapcsolatai alapján határozza meg. Így jogilag indokoltabbnak tűnik számomra egy olyan megközelítés elfogadása, amely a szóban forgó helyzet megoldása, különösen pedig az igazságszolgáltatás megfelelő működése érdekében nem korlátozódik szigorúan az „anyavállalat – leányvállalat” kapcsolatra. (
36
)
61.
Végül az általam fent kifejtett megfontolások elegendőnek tűnnek a kérdést előterjesztő bíróság által a Bíróság elé terjesztett kérdés megválaszolásához. Nem szükséges tehát megvizsgálni a felek arra vonatkozó érveit, hogy a kellő gondosságra vonatkozó nemzeti szabályok az EUMSZ 193. cikk értelmében vett szigorúbb védintézkedések hatálya alá tartoznak‑e. Ez az elemzés annál is kevésbé tűnik számomra elengedhetetlennek, mivel a nemzeti hivatal – amint azt a tárgyaláson megerősítette – azt rója fel a JYSK Magyarországnak, hogy az megsértette a 995/2010 rendelet 6. cikke (1) bekezdésével összefüggésben értelmezett 4. cikkének (2) bekezdése alapján őt mint piaci szereplőt terhelő kötelezettséget.
62.
A fentiekre tekintettel úgy vélem, hogy a 995/2010 rendelet 4. cikkének (2) és (3) bekezdését az e rendelet 6. cikke (1) bekezdésével összefüggésben úgy kell értelmezni, hogy azokkal összeegyeztethetetlen az, hogy a valamely vállalatcsoporthoz tartozó társaságnak minősülő piaci szereplő egy olyan DDS‑nek az említett rendelet 6. cikke (1) bekezdése szerinti elemeihez férhet hozzá, amelyet az ugyanazon csoporthoz tartozó másik társaság tart fenn és értékel, vagy amelyet az ugyanezen rendelet 8. cikke szerinti ellenőrző szervezet hozott létre, és e másik társaság vesz igénybe. Jóllehet nem kizárt annak lehetősége, hogy valamely harmadik fél bizonyos segítséget nyújtson a 6. cikk (1) bekezdése szerinti DDS elemeinek alkalmazásakor, a piaci szereplőnek az ezen DDS‑nek megfelelő intézkedések meghozatala során proaktív magatartást kell tanúsítania. Azonban az ezen DDS elemeihez való puszta hozzáférés összeegyeztethetetlen az ugyanezen rendeletből eredő követelményekkel.
IV. Végkövetkeztetés
63.
A fenti megfontolások alapján azt javasolom, hogy a Bíróság a Fővárosi Törvényszék (Magyarország) által előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésre a következő választ adja:
A fát és fatermékeket piaci forgalomba bocsátó piaci szereplők kötelezettségeinek meghatározásáról szóló, 2010. október 20‑i (EU) 995/2010 európai parlamenti és tanácsi rendelet 4. cikkének (2) és (3) bekezdését az e rendelet 6. cikke (1) bekezdésével összefüggésben
a következőképpen kell értelmezni:
azokkal összeegyeztethetetlen az, hogy a valamely vállalatcsoporthoz tartozó társaságnak minősülő piaci szereplő egy olyan, a kellő gondosság elvén alapuló rendszernek az említett rendelet 6. cikke (1) bekezdése szerinti elemeihez férhet hozzá, amelyet az ugyanazon csoporthoz tartozó másik társaság tart fenn és értékel, vagy amelyet az ugyanezen rendelet 8. cikke szerinti ellenőrző szervezet hozott létre, és e másik társaság vesz igénybe.
(
1
)	Eredeti nyelv: francia.
(
2
)	A fát és fatermékeket piaci forgalomba bocsátó piaci szereplők kötelezettségeinek meghatározásáról szóló, 2010. október 20‑i európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2010. L 295., 23. o.).
(
3
)	A fát és fatermékeket piaci forgalomba bocsátó piaci szereplők kötelezettségeinek meghatározásáról szóló 995/2010/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet által előírt, a kellő gondosság elvén alapuló rendszerre, valamint az ellenőrző szervezetek felett végzendő ellenőrzések gyakoriságára és jellegére vonatkozó részletes szabályokról szóló, 2012. július 6‑i bizottsági végrehajtási rendelet (HL 2012. L 177., 16. o.).
(
4
)	A Bizottság közleménye – Útmutató az uniós „fa‑ és fatermékpiaci” rendelethez, C(2016) 755 final, 2016. február 12. Ez a dokumentum, amelyet „soft lawnak” vagy jogilag nem kötelező erejű normának lehet tekinteni, mindazonáltal a 995/2010 rendelet végrehajtása és alkalmazása szempontjából hasznos hivatkozási alapnak minősül.
(
5
)	2024. szeptember 5‑iW. GmbH, C‑67/23, EU:C:2024:680, 70. pont.
(
6
)	Ezen értelmezés egyrészt a 995/2010 rendelet 4. cikkének szerkezetéből következik, amely cikk a (2) és (3) bekezdésben különbséget tesz a kötelezettségek között, másrészt pedig az e kötelezettségek leírására használt eltérő terminológiából fakad, amint azt a jelen indítvány jelen pontjában kifejtettem.
(
7
)	A 995/2010 rendelet 6. cikkének (1) bekezdése. E tekintetben fontosnak tartom kiemelni, hogy e rendelet 6. cikke (1) bekezdésének b) és c) pontja összefüggésben értelmezve az említett rendelet 4. cikkének (2) bekezdésével, a kockázat értékelésére és csökkentésére utal, szemben a DDS értékelésével, amelyre a 4. cikk (3) bekezdése hivatkozik.
(
8
)	E következtetés vonható le ezen 6. cikk szövegére tekintettel, amely hivatkozik a „piaci forgalomba hozott fa vagy fatermékek piaci szereplők általi forgalmazására vonatkozó […] információk[ra]” és azon „kockázatértékelési eljárások[ra], amelyek lehetővé teszik a piaci szereplő számára az illegális fakitermelésből származó fa vagy […] fatermékek forgalomba hozatalával kapcsolatos kockázat elemzését és értékelését”, vagyis az e fa vagy az ebből származó fatermékek forgalomba hozatalára irányuló, e piaci szereplő által folytatott kereskedelmi tevékenységhez kapcsolódó intézkedésekre.
(
9
)	Értelmezésem szerint a 995/2010 rendelet 4. cikkének (2) bekezdésében foglalt kötelezettség célja, hogy a fa és fatermék minden egyes szállítmányának első forgalomba hozatala tekintetében elkerüljék annak konkrét kockázatát, hogy az illegális fakitermelésből származzon. Ezzel szemben az e 4. cikk (3) bekezdésében előírt kötelezettség általánosabb jelleggel annak vizsgálatára irányul, hogy a piaci szereplő által a kereskedelmi tevékenységének egészére alkalmazott ezen DDS alkalmas‑e az ilyen kockázatok bekövetkezésének megelőzésére, és különösen az ilyen megelőzés hiányosságainak feltárására. Egyszerűbben fogalmazva úgy vélem, hogy a 4. cikk (2) bekezdésében előírt kötelezettség olyan különleges intézkedésnek tekinthető, amelyet a piaci szereplő kereskedelmi tevékenysége körébe tartozó minden egyes termékre alkalmaznak, és amelyet időbeli szempontból e termékek forgalomba hozatalától tesznek függővé. Így az egyszeri jellegű, mivel azt minden egyes forgalomba hozatalkor végre kell hajtani. Ezzel szemben az említett 4. cikk (3) bekezdése olyan általános hatályú intézkedésre vonatkozik, amely nem a termékre, hanem magára a módszerre vonatkozik. Így az időszakos jellegű.
(
10
)	E különbségtétel jogi tartalma arra enged következtetni, hogy a piaci szereplő akkor is eleget tehet a 995/2010 rendeletben foglalt kötelezettségeknek, ha alkalmazza, fenntartja és értékeli a DDS‑t, még ha azt harmadik személy hozta is létre. Ezzel szemben nem tesz eleget e kötelezettségeknek, ha maga a piaci szereplő hozott létre DDS‑t, azonban azt nem e rendelet követelményeinek megfelelően alkalmazza, tartja fenn vagy értékeli.
(
11
)	Lásd a jelen indítvány 12. pontját.
(
12
)	A jelen ügy összefüggésében, és különösen az alapeljárás ténybeli hátterére tekintettel a DDS létrehozását úgy értelmezem, hogy azt maga a gazdasági szereplő dolgozza ki (anélkül azonban, hogy kizárnám, hogy ezt a piaci szereplő nevében és/vagy javára valamely harmadik személy végzi el).
(
13
)	Abban az értelemben, hogy e kötelezettség a DDS valamennyi eleme alapján történő intézkedéshez kapcsolódik.
(
14
)	Meg kell jegyezni, hogy a felek között nem vitatott, hogy a JYSK Magyarország a 995/2010 rendelet értelmében vett piaci szereplő, így e rendelet 4. cikke alapján tiszteletben kell tartania az e cikkben előírt kötelezettségeket.
(
15
)	Ennek jelentős gyakorlati hatása van, különösen a jogi személy piaci szereplők tekintetében, és még inkább a társasági csoportok esetében, mint amelyről a jelen ügyben is szó van.
(
16
)	E különbség, amely azon szereplőre vonatkozik, akire e kötelezettség teljesítésének terhe hárul, véleményem szerint igazolt, tekintettel arra, hogy az ellenőrző szervezet, amely a piaci szereplő kereskedelmi tevékenységén kívül álló harmadik személy, kizárólag azon „kerettel” foglalkozik, amelybe az elemek illeszkednek (lásd a jelen indítvány 27. pontját), miközben az intézkedések ezen elemek alapján történő meghozatala a szóban forgó rendelkezések szövege alapján minden esetben kötelező a gazdasági szereplő számára (lásd a jelen indítvány 31. pontját).
(
17
)	Kiemelés tőlem.
(
18
)	Lásd a jelen indítvány 32. és 33. pontját.
(
19
)	A 995/2010 rendelet 4. cikkének (3) bekezdése.
(
20
)	Ugyanis, amint azt a 995/2010 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének a) pontja előírja, az ellenőrző szervezet „fenntartja és rendszeresen értékeli a 6. cikkben meghatározott [DDS‑t], valamint megadja a piaci szereplőknek az alkalmazására vonatkozó jogosultságot”.
(
21
)	Lényegében a jogi személyiséghez, és az Unió területén való jogszerű letelepedéshez, feladatok ellátásához szükséges megfelelő szakértelemhez és kapacitáshoz, valamint a feladatai ellátása során az összeférhetetlenség hiányához kapcsolódó feltételekről van szó.
(
22
)	Feltéve, hogy a jelen indítvány 25., 26. és 34. pontjában leírt értelemben vett használatot megállapítják.
(
23
)	A 995/2010 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja alapján az ellenőrző szervezetekre háruló feladatokkal összhangban.
(
24
)	A 995/2010 rendelet (31) preambulumbekezdése.
(
25
)	A 995/2010 rendelet (18) preambulumbekezdése.
(
26
)	A 995/2010 rendelet (25) preambulumbekezdése.
(
27
)	A 995/2010 rendelet (16) preambulumbekezdése.
(
28
)	A 607/2012 végrehajtási rendelet 5. cikkének (2) bekezdése.
(
29
)	Ami ezen ellenőrző szervezetet illeti, meg kell jegyezni, hogy azt a hatáskörrel rendelkező hatóságok a 995/2010 rendelet 8. cikkének (4) bekezdése alapján rendszeres időközönként ellenőrzik.
(
30
)	A 995/2010 rendelet (27) preambulumbekezdése, 4. cikkének (1) bekezdése és 19. cikke.
(
31
)	Lásd a fát és fatermékeket piaci forgalomba bocsátó piaci szereplők kötelezettségeinek meghatározásáról szóló európai parlamenti és tanácsi rendeletre irányuló, 2008. október 17‑i javaslat 3. cikkének (2) bekezdését, COM(2008) 644 final.
(
32
)	A Tanács indokolása az első olvasatban kialakított állásponthoz, intézményközi referenciaszám: 2008/0198 (COD), 5885/4/10 REV 4 ADD 1.
(
33
)	Lásd a jelen indítvány 24–38. és 40–49. pontját.
(
34
)	A 995/2010 rendelet 4. cikke (3) bekezdésének második mondata.
(
35
)	A kellő gondosság gyakorlására vonatkozó kötelezettségeket tovább erősítették az erdőirtáshoz és az erdőpusztuláshoz kapcsolódó egyes áruk és termékek uniós piacon történő forgalmazásáról és Unióból történő kiviteléről, valamint a 995/2010/EU rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2023. május 31‑i (EU) 2023/1115 európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2023. L 150., 2. o.) elfogadásakor, amely immár többek között a 12. cikkében előírja a kellő gondosság elvén alapuló rendszerek üzemeltetőinek az ilyen rendszer „létrehozására” vonatkozó kötelezettségét. Amint azt a Bizottság a tárgyaláson megerősítette, ezen új rendelet alapján a piaci szereplőkre szigorúbb gondossági kötelezettségek vonatkoznak. E változást lényegében a 995/2010 rendeletben előírt szabályok tekintetében tett azon megállapítás indokolta, hogy azok mind a piaci szereplők, mind pedig az ellenőrző szervezetek tekintetében korlátozott hatékonysággal bírnak.
(
36
)	Ez a megközelítés nem mond ellent a „one case at a time” elvnek, hanem csupán arra irányul, hogy a jelen ügyben a Bíróság elé előzetes döntéshozatal céljából terjesztett kérdés megválaszolása szempontjából tényleges jogi jelentőséggel bíró elemeket határozzon meg.