Mål C‑758/24 P [Alace] (i)
LC
mot
Commissione Territoriale per il riconoscimento della Protezione Internazionale di Roma - sezione procedure alla frontiera II
(begäran om förhandsavgörande från Tribunale ordinario di Roma)
Domstolens dom (stora avdelningen) av den 1 augusti 2025
” Begäran om förhandsavgörande – Asylpolitik – Direktiv 2013/32/EU – Gemensamma förfaranden för beviljande och återkallande av internationellt skydd – Artiklarna 36 och 37 – Begreppet säkert ursprungsland – Fastställande genom en lagstiftningsakt – Bilaga I – Kriterier – Artikel 46 – Rätt till ett effektivt rättsmedel – Artikel 47 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna – Domstolsprövning av en medlemsstats fastställande av ett tredjeland som säkert ursprungsland – Offentliggörande av de informationskällor som legat till grund för detta beslut ”
1.        Gränskontroller, asyl och invandring – Asylpolitik – Förfaranden för beviljande och återkallande av internationellt skydd – Direktiv 2013/32 – Förfarande för prövning i första instans – Ansökan som medlemsstaterna får anse uppenbart ogrundad – Grunder – Ansökan från en medborgare i ett säkert ursprungsland – En medlemsstat beslut att utse tredjeländer som säkra ursprungsländer – Fastställande genom en lagstiftningsakt – Tillåtlighet – Villkor – Domstolskontroll av huruvida de materiella kriterierna för ett sådant fastställande har respekterats
(Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, artikel 47; Europaparlamentets och rådets direktiv 2013/32, artiklarna 36, 37 och 46.3)
(se punkterna 61, 65–68 samt punkt 1 i domslutet)
2.        Gränskontroller, asyl och invandring – Asylpolitik – Förfaranden för beviljande och återkallande av internationellt skydd – Direktiv 2013/32 – Överklagande av ett beslut rörande en ansökan om internationellt skydd – Rätt till ett effektivt rättsmedel – Full omprövning och prövning av det aktuella behovet med beaktande av de faktiska som de rättsliga omständigheterna – Överklagande av ett beslut genom vilket en ansökan avslagits på grund av att sökanden kommer från ett tredjeland som fastställts vara ett säkert ursprungsland – Skyldighet för medlemsstat att lämna tillräcklig och lämplig tillgång till de informationskällor som legat till grund för fastställandet – Den nationella domstolens kontroll av huruvida de materiella kriterierna för att fastställa det aktuella landet som säkert ursprungsland är uppfyllda – Beaktande av de uppgifter som hämtats in under förfarandet – Tillåtlighet – Villkor
(Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, artikel 47; Europaparlamentets och rådets direktiv 2013/32, artiklarna 36, 37 och 46.3 samt bilaga I)
(se punkterna 70–73, 78–81 och 85–88 samt punkt 2 i domslutet)
3.        Gränskontroller, asyl och invandring – Asylpolitik – Förfaranden för beviljande och återkallande av internationellt skydd – Direktiv 2013/32 – Förfarande för prövning i första instans – Ansökan som medlemsstaterna får anse uppenbart ogrundad – Grunder – Ansökan från en medborgare i ett säkert ursprungsland – En medlemsstat beslut att utse tredjeländer som säkra ursprungsländer – Fastställande av ett tredjeland som säkert ursprungsland, vilket inte - med avseende på vissa kategorier av personer - uppfyller de materiella kriterierna för ett sådant fastställande – Ej tillåtet
(Europaparlamentets och rådets direktiv 2013/32, artikel 37 och bilaga I)
(se punkterna 91–96 och 108 samt punkt 3 i domslutet)
Resumé
I två mål om förhandsavgörande i vilka respektive begäran hänskjutits av Tribunale ordinario di Roma (Förstainstansdomstolen i Rom, Italien) prövar EU-domstolen (stora avdelningen) medlemsstaternas möjlighet enligt direktiv 2013/32(1) att fastställa tredjeländer som säkra ursprungsländer och om omfattningen av den kontroll av detta fastställande som åligger den domstol som har att pröva ett överklagande av ett beslut om att avslå en ansökan om internationellt skydd som lämnats in av en medborgare i ett tredjeland som fastställts som säkert ursprungsland.
LC och CP är båda medborgare i Folkrepubliken Bangladesh. De räddades till havs av italienska myndigheter och fördes till en förvarsanläggning i Albanien.(2) LC och CP lämnade, från denna förvarsanläggning, in var sin ansökan om internationellt skydd till italienska myndigheter. I beslut av den 17 oktober 2024 avslog Roms territoriella kommission för erkännande av internationellt skydd – avdelningen för gränsförfaranden II respektive ansökan. Dessa avslagsbeslut hade fattats efter ett påskyndat gränsförfarande där respektive ansökan hade ansetts vara uppenbart ogrundad, eftersom LC och CP kom från ett säkert ursprungsland.(3) Besluten att placera LC och CP i förvar fastställdes inte av den behöriga domstolen och de försattes därför på fri fot.
LC och CP reste till Italien överklagade där dessa beslut till den hänskjutande domstolen, som hyser tvivel om huruvida Folkrepubliken Bangladesh ska betecknas som ett säkert ursprungsland.
Domstolens bedömning
För det första anser EU-domstolen att en medlemsstat får fastställa att tredjeländer är säkra ursprungsländer genom en lagstiftningsakt, under förutsättning att detta fastställande kan bli föremål för domstolskontroll av huruvida de materiella kriterierna för ett sådant fastställande, vilka anges i bilaga I till direktiv 2013/32, är uppfyllda som kan utföras av alla nationella domstolar som prövar ett överklagande av ett beslut om att avslå en ansökan om internationellt skydd som handlagts enligt det särskilda förfarande som är tillämpligt på ansökningar som lämnats in av sökande från tredjeländer som fastställts som säkra ursprungsländer.
EU-domstolen preciserar att medlemsstaterna visserligen har ett utrymme för skönsmässig bedömning vad gäller valet av tillvägagångssätt för att säkerställa genomförandet av direktivet.(4) En medlemsstats val av ansvarig myndighet och det rättsliga instrument genom vilket det, på nationell nivå, fastställs vilka länder som ska betraktas som säkra ursprungsländer, kan inte ha någon inverkan på de skyldigheter som medlemsstaten har enligt direktiv 2013/32. Varje medlemsstat ska således se till att den rätt till ett effektivt rättsmedel iakttas, som sökande av internationellt skydd ges mot beslut som rör deras ansökningar.(5) Under dessa omständigheter ska en nationell domstol, när den prövar ett överklagande av ett beslut avseende en ansökan om internationellt skydd som lämnats in av sökande från tredjeländer som fastställts som säkra ursprungsländer, på grundval av vad som framgår av handlingarna i målet och de uppgifter som kommit till dess kännedom under förfarandet vid den domstolen, lyfta frågan om ett åsidosättande av de materiella kriterierna för ett sådant fastställande.(6)
För det andra slår EU-domstolen fast att den medlemsstat som fastställer ett tredjeland som säkert ursprungsland ska se till att det lämnas tillräcklig och lämplig tillgång till de informationskällor som ligger till grund för detta fastställande. Denna tillgång ska dels göra det möjligt för den berörda sökanden av internationellt skydd, som kommer från detta tredjeland, att kunna ta till vara sina rättigheter under bästa möjliga förutsättningar och, med kännedom om samtliga omständigheter, kunna avgöra huruvida det finns anledning att överklaga till behörig domstol, dels göra det möjligt för den domstolen att kontrollera beslutet avseende ansökan om internationellt skydd.
EU-domstolen påpekar i detta avseende att det inte finns någon bestämmelse i direktiv 2013/32 som uttryckligen anger att den nationella myndighet som på nationell nivå fastställer säkra ursprungsländer måste göra de informationskällor som legat till grund för detta fastställande tillgängliga.
Den omständigheten att en medlemsstat har fastställt att ett tredjeland är ett säkert ursprungsland innebär dock att ett särskilt förfarande för prövning av ansökningar om internationellt skydd blir tillämpligt på sökande från det landet. Detta förfarande ger medlemsstaterna rätt att påskynda förfarandet för att pröva dessa ansökningar och det vilar på ett slags motbevisbar presumtion om att skyddet i ursprungslandet är tillräckligt. Sökanden kan motbevisa denna presumtion genom att lägg fram allvarliga skäl för att landet inte ska anses som ett säkert ursprungsland med hänsyn till hans eller hennes särskilda omständigheter. Möjligheten för sökanden att kullkasta denna presumtion kräver dock, för att den ska vara reell, att vederbörande bereds möjlighet att få kännedom om skälen till att vederbörandes ursprungsland presumeras vara säkert. Sökanden måste således, för detta ändamål, ha tillgång till de informationskällor på vilka det fastställts att vederbörandes ursprungsland är ett säkert ursprungsland.
När en ansökan om internationellt skydd avslås som uppenbart ogrundad på grund av att sökanden kommer från ett säkert ursprungsland, kräver ett effektivt domstolsskydd att både sökanden och den domstol som prövar ett överklagande inte enbart har kännedom om skälen till avslagsbeslutet, utan även har tillgång till de informationskällor som legat till grund för fastställandet att det aktuella tredjelandet ska betraktas som ett säkert ursprungsland. Detta skäl för att avslå ansökan sammanfaller nämligen i väsentliga delar med de skäl som den presumtionen om tillräckligt skydd bygger på.
Beträffande omfattningen av rätten till ett effektivt rättsmedel, har EU-domstolen slagit fast att en nationell domstol som prövar ett överklagande av ett beslut om en ansökan om internationellt skydd som handlagts enligt det särskilda förfarande som är tillämpligt på ansökningar som lämnats in av sökande från tredjeländer som fastställts som säkra ursprungsländer får, när den – även indirekt – kontrollerar huruvida detta fastställande uppfyller de materiella kriterierna för ett sådant fastställande beakta uppgifter som den själv har hämtat in, under förutsättning att domstolen har försäkrat sig om att uppgifterna är tillförlitliga och att parterna, i enlighet med kontradiktionsprincipen, haft möjlighet att yttra sig över dessa uppgifter. EU-domstolen erinrar om att medlemsstaterna är skyldiga att utforma sin nationella rätt på ett sådant sätt att handläggningen av de överklaganden som avses innefattar en domstolsprövning av samtliga faktiska och rättsliga omständigheter, vilka gör det möjligt för domstolen att göra en aktuell prövning av det enskilda fallet.(7)
För det tredje konstaterar EU-domstolen att artikel 37 i direktiv 2013/32, jämförd med bilaga I i samma direktiv, utgör hinder för att en medlemsstat fastställer att ett tredjeland ska betraktas som ett säkert ursprungsland, när detta land inte – för vissa kategorier av personer – uppfyller de materiella kriterierna för ett sådant fastställande, vilka anges i bilaga I till direktivet. I detta sammanhang påpekar EU-domstolen att artikel 61.2 i förordning 2024/1348(8), som gör det möjligt att föreskriva undantag för tydligt identifierbara kategorier av personer, kommer att träda i kraft den 12 juni 2026, men att unionslagstiftaren får tidigarelägga detta datum.
i      Förevarande mål har getts ett fiktivt namn. Detta namn är inte någon av rättegångsdeltagarnas verkliga namn.
1      Europaparlamentets och rådets direktiv 2013/32/EU av den 26 juni 2013 om gemensamma förfaranden för att bevilja och återkalla internationellt skydd (EUT L 180, 2013, s. 60).
2      Dessa åtgärder hade vidtagits med stöd av Ordre ollo tra il Governo della Repubblica italiana e il Consiglio dei ministri della Repubblica di Albania per il rafforzamento della coopérazione in materia migratoria (protokoll mellan Republiken Italiens regering och Republiken Albaniens ministerråd om ökat samarbete i migrationsfrågor). Enligt detta protokoll har den albanska regeringen ställt två zoner på albanskt territorium till Republiken Italiens förfogande. Inom dessa zoner har italienska myndigheter fulla befogenheter och zonerna är likställda med de gränsområden eller transitzoner där asylsökande får tas i förvar.
3      Enligt artikel 31.8 b och artikel 32.2 i direktiv 2013/32 får medlemsstaterna, när sökanden kommer från ett säkert ursprungsland, bestämma att ett prövningsförfarande ska påskyndas och/eller genomföras vid gränsen eller i transitzoner, samt anse ansökan vara uppenbart ogrundad.
4      Artikel 288 tredje stycket FEUF
5      Artikel 46.1 i direktiv 2013/32.
6      Dom av den 4 oktober 2024, Ministerstvo vnitra České republiky, Odbor azylové a migrační politiky (C‑406/22, EU:C:2024:841, punkt 98).
7      Enligt artikel 46.3 i direktiv 2013/32, den ovannämnda domen Ministerstvo vnitra České republiky, Odbor azylové a migrační politiky, punkt 87.
8      Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2024/1348 av den 14 maj 2024 om upprättande av ett gemensamt förfarande för internationellt skydd i unionen och om upphävande av direktiv 2013/32/EU (EUT L, 2024/1348).