62017CC0634
MIŠLJENJE NEZAVISNOG ODVJETNIKA
HENRIKA SAUGMANDSGAARDA ØEA
od 24. siječnja 2019. (
1
)
Predmet C‑634/17
ReFood GmbH & Co. KG
protiv
Landwirtschaftskammer Niedersachsen
(zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Verwaltungsgericht Oldenburg (Upravni sud u Oldenburgu, Njemačka))
„Zahtjev za prethodnu odluku – Okoliš – Pošiljke otpada unutar Unije – Područje primjene Uredbe (EZ) br. 1013/2006 – Članak 1. stavak 3. točka (d) – Područje primjene Uredbe (EZ) br. 1069/2009 – Pošiljke nusproizvoda životinjskog podrijetla”
1.
Prethodna pitanja Verwaltungsgerichta Oldenburg (Upravni sud u Oldenburgu, Njemačka)), koja su u pozadini spora o zakonitosti pošiljke nusproizvoda životinjskog podrijetla iz Nizozemske u Njemačku, pružaju Sudu priliku da prvi put tumači članak 1. stavak 3. točku (d) Uredbe (EZ) br. 1013/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 14. lipnja 2006. o pošiljkama otpada (
2
), na temelju kojeg se ta uredba ne primjenjuje na „pošiljke koje podliježu zahtjevima odobrenja iz Uredbe (EZ) br. 1774/2002[ (
3
)]”, i da stoga odredi granice područja primjene Uredbe br. 1013/2006 (
4
).
2.
Iako se u okviru ovog zahtjeva za prethodnu odluku ističu osjetljiva pitanja o odnosu akata sekundarnog prava, njime se također, bez obzira na određenu tehničku prirodu, poziva Sud da pruži važna pojašnjenja o pošiljkama otpada i osobito pošiljkama nusproizvoda životinjskog podrijetla.
3.
Tako će odgovor Suda imati vrlo konkretne posljedice na formalnosti koje treba poštovati za pošiljke nusproizvoda životinjskog podrijetla kategorije 3. unutar Europske unije. To je pitanje ključno s obzirom na izazove u području okoliša i javnog zdravlja povezane s politikom gospodarenja otpadom i nusproizvodima, osobito životinjskog podrijetla (
5
).
4.
U ovom ću mišljenju iznijeti razloge zbog kojih bi, prema mojem mišljenju, članak 1. stavak 3. točku (d) Uredbe br. 1013/2006 trebalo tumačiti na način da je predmetna pošiljka nusproizvoda životinjskog podrijetla kategorije 3. obuhvaćena, ako nije drukčije propisano, područjem primjene Uredbe (EZ) br. 1069/2009 (
6
), a ne područjem primjene Uredbe br. 1013/2006.
I. Pravni okvir
A.
Uredba br. 1013/2006
5.
Uvodne izjave 11. i 12. Uredbe br. 1013/2006 glase:
„(11)
Potrebno je izbjeći preslikavanje Uredbe [br. 1774/2002], a koja već sadrži odredbe općenito o pošiljkama, usmjeravanju i prometu (skupljanju, prijevozu, rukovanju, preradi, uporabi, oporabi ili odlaganju, vođenju evidencije, pratećim ispravama i sljedivošću) životinjskih nusproizvoda unutar, u i iz Zajednice.
(12)
Do datuma stupanja na snagu ove Uredbe, Komisija treba dostaviti izvješće o odnosu između postojećeg zakonodavstva iz sektora javnog zdravlja i zdravlja životinja i odredaba ove Uredbe, te do tog datuma treba dostaviti sve prijedloge potrebne za usklađivanje tog zakonodavstva s ovom Uredbom kako bi se postigla odgovarajuća razina kontrole.”
6.
U skladu s člankom 1. stavkom 3. te uredbe:
„Iz područja primjene ove Uredbe isključuje se sljedeće:
[…]
(d)
pošiljke koje podliježu zahtjevima odobrenja iz Uredbe [br. 1774/2002];
[…]”
7.
U skladu s člankom 3. stavkom 1. navedene uredbe, pošiljke otpada namijenjene postupcima odlaganja i otpad namijenjen postupcima oporabe, u slučaju kad je potonji, osobito, otpad na žutom popisu (
7
), podliježu postupku prethodne pisane obavijesti i odobrenja predviđene Uredbom br. 1013/2006. Na temelju članka 3. stavka 2. te uredbe, opći zahtjevi o dostavi općih podataka utvrđeni u članku 18. navedene uredbe primjenjuju se kad količina pošiljke prelazi 20 kg mješavine određenog otpada ili određenog onečišćenog otpada.
B.
Direktiva 2008/98
8.
Uvodne izjave 12. i 13. Direktive 2008/98 glase:
„(12)
Uredbom [br. 1774/2002] predviđaju se, među ostalim, razmjerne kontrole u pogledu skupljanja, prijevoza, prerade, uporabe i zbrinjavanja svih nusproizvoda životinjskog podrijetla uključujući otpad životinjskog podrijetla, kako bi se izbjegao rizik koji bi oni mogli predstavljati po zdravlje životinja i javno zdravlje. Stoga je potrebno pojasniti vezu s tom Uredbom izbjegavajući udvostručavanje pravila, tako da se iz područja primjene ove Direktive isključe nusproizvodi životinjskog podrijetla ako su namijenjeni uporabi koja se ne smatra postupkom gospodarenja otpadom.
(13)
S obzirom na iskustvo stečeno u primjeni Uredbe [br. 1774/2002], primjereno je pojasniti područje primjene zakonodavstva o otpadu i odredaba tog zakonodavstva o opasnom otpadu s obzirom na nusproizvode životinjskog podrijetla koje regulira Uredba [br. 1774/2002]. Kad nusproizvodi životinjskog podrijetla predstavljaju potencijalan rizik za zdravlje, primjereni pravni instrument za rješavanje pitanja tih rizika je Uredba [br. 1774/2002] te nepotrebno preklapanje sa zakonodavstvom o otpadu trebalo bi izbjegavati.”
9.
U skladu s člankom 2. stavkom 2. te direktive:
„U mjeri u kojoj je obuhvaćeno drugim zakonodavstvom Zajednice, iz područja primjene ove Direktive isključuje se sljedeće:
[…]
(b)
nusproizvodi životinjskog podrijetla uključujući prerađene proizvode obuhvaćene Uredbom [br. 1774/2002], osim proizvoda namijenjenih spaljivanju, odlaganju na odlagališta ili uporabi u postrojenjima na bioplin ili kompost;
[…]”
C.
Uredba br. 1069/2009
10.
Uvodne izjave 5., 6., 57. i 58. Uredbe br. 1069/2009 glase:
„(5)
Potrebno je utvrditi zdravstvena pravila Zajednice za sakupljanje, prijevoz, postupanje, obradu, pretvorbu, preradu, skladištenje, stavljanje na tržište, distribuciju, uporabu ili odlaganje proizvoda životinjskog podrijetla u usklađenom i sveobuhvatnom okviru.
(6)
Ta bi opća pravila trebala biti razmjerna riziku za javno zdravlje i zdravlje životinja koji predstavljaju proizvodi životinjskog podrijetla kada s njima postupaju subjekti u različitim fazama lanca, od sakupljanja do njihove uporabe ili odlaganja. Pravila bi također trebala voditi računa o rizicima za okoliš tijekom obavljanja tih radnji. Okvir Zajednice trebao bi uključivati i zdravstvena pravila o stavljanju proizvoda na tržište, uključujući, prema potrebi, trgovinu unutar Zajednice i uvoz nusproizvoda životinjskog podrijetla.
[…]
(57)
Za usklađivanje zakonodavstva Zajednice potrebno je pojasniti odnos između pravila utvrđenih ovom Uredbom i zakonodavstva Zajednice o otpadu. Posebno je potrebno osigurati sukladnost sa zabranama izvoza otpada koje su utvrđene Uredbom [br. 1013/2006]. Kako bi se spriječile štetne posljedice na okoliš, potrebno je zabraniti izvoz nusproizvoda životinjskog podrijetla i od njih dobivenih proizvoda koji su namijenjeni odlaganju spaljivanjem i odlaganjem na odlagališta. Potrebno je također spriječiti izvoz nusproizvoda životinjskog podrijetla i od njih dobivenih proizvoda ako su namijenjene uporabi u pogonu za proizvodnju bioplina ili kompostani u trećim zemljama koje nisu članice [OECD‑a], kako bi se spriječile moguće štetne posljedice za okoliš i rizici za javno zdravlje i zdravlje životinja. Pri primjeni odredaba kojima se odstupa od zabrane izvoza, Komisija je dužna u svojim odlukama u potpunosti poštovati [Baselsku konvenciju] te izmjene te konvencije utvrđene u Odluci III/1 Konferencije ugovornih stranaka, koju je Zajednica odobrila Odlukom Vijeća 97/640/EZ[ (
8
)] i koju provodi Uredbom [br. 1013/2006].
(58)
Nadalje, potrebno je osigurati da se nusproizvodi životinjskog podrijetla pomiješani ili kontaminirani opasnim otpadom, kako je navedeno u Odluci Komisije 2000/532/EZ [,] od 3. svibnja 2000. [,] koja zamjenjuje Odluku 94/3/EZ o popisu otpada u skladu s člankom 1. točkom (a) Direktive Vijeća 75/442/EEZ o otpadu i Odluke Vijeća 94/904/EZ o utvrđivanju popisa opasnog otpada u skladu s člankom 1. stavkom 4. Direktive Vijeća 91/689/EEZ o opasnom otpadu[ (
9
)], uvoze, izvoze ili otpremaju između država članica samo u skladu s Uredbom [br. 1013/2006]. Također je potrebno utvrditi pravila u vezi s otpremanjem takvih materijala unutar država članica.”
11.
Člankom 2. stavkom 2. te uredbe predviđa se:
„Ova se Uredba ne primjenjuje na sljedeće nusproizvode životinjskog podrijetla:
[…]
(g)
ugostiteljski otpad, osim ako:
[…]
iii.
je namijenjen za preradu sterilizacijom pod tlakom ili za preradu metodama iz [točke] (b) prvoga podstavka stavka 1. članka 15., ili za pretvorbu u bioplin ili za kompostiranje;
[…]”
12.
U skladu s člankom 8. navedene uredbe:
„Materijal kategorije 1. uključuje sljedeće nusproizvode životinjskog podrijetla:
[…]
(f)
ugostiteljski otpad s prijevoznih sredstava u međunarodnom prometu;
[…]”
13.
Na temelju članka 10. Uredbe br. 1069/2009:
„Materijal kategorije 3. uključuje sljedeće nusproizvode životinjskog podrijetla:
[…]
(p)
ugostiteljski otpad, osim onoga iz članka 8. točke (f).”
14.
Člankom 48. stavcima 1. do 6. te uredbe određuje se:
„1.   U slučaju kada subjekt namjerava otpremiti materijal kategorije 1., materijal kategorije 2. i mesno‑koštano brašno ili životinjsku mast dobivenu od materijala kategorije 1. i kategorije 2. u drugu državu članicu, dužan je o tome obavijestiti nadležno tijelo države članice podrijetla i nadležno tijelo države članice odredišta.
Nadležno tijelo države članice odredišta u određenom roku donosi odluku o zahtjevu subjekta kojom:
(a)
odbija primitak pošiljke;
(b)
bezuvjetno prihvaća pošiljku; ili
(c)
prihvaća pošiljku pod sljedećim uvjetima:
i.
ako dobiveni proizvodi nisu bili sterilizirani pod tlakom, potrebno ih je podvrgnuti tom postupku; ili
ii.
nusproizvodi životinjskog podrijetla ili od njih dobiveni proizvodi moraju ispunjavati sve uvjete za otpremu pošiljke koji su opravdani radi zaštite javnog zdravlja i zdravlja životinja kako bi se osiguralo da se s nusproizvodima životinjskog podrijetla i od njih dobivenim proizvodima postupa u skladu s ovom Uredbom.
2.   Obrasci zahtjeva koje podnose subjekti iz stavka 1. mogu se donijeti u skladu s regulatornim postupkom iz članka 52. stavka 3.
3.   Nadležno tijelo države članice podrijetla obavještava nadležno tijelo države članice odredišta putem sustava Traces u skladu s Odlukom [Komisije 2004/292/EZ, od 30. ožujka 2004., o uvođenju sustava Traces te izmjeni Odluke 92/486/EEZ (
10
)] o otpremi svake pošiljke koja se šalje u državu članicu odredišta, a koju čine:
(a)
nusproizvodi životinjskog podrijetla ili od njih dobiveni proizvodi iz stavka 1.;
(b)
prerađene životinjske bjelančevine dobivene od materijala kategorije 3.
Nakon što primi podatak o otpremi, nadležno tijelo države članice odredišta obavještava nadležno tijelo države članice podrijetla o dolasku svake pošiljke putem sustava Traces.
4.   Materijal kategorije 1. i kategorije 2., mesno‑koštano brašno i životinjska mast iz stavka 1. prevoze se izravno u objekt ili pogon odredišta koji mora biti registriran ili odobren u skladu s člancima 23., 24. i 44. ili, ako je riječ o stajskome gnoju, na gospodarstvo odredišta.
5.   Ako se nusproizvodi životinjskog podrijetla ili od njih dobiveni proizvodi šalju u druge države članice preko državnog područja treće zemlje, šalju se u pošiljkama zapečaćenima u državi članici podrijetla i mora ih pratiti zdravstveni certifikat.
Zapečaćene pošiljke moraju ponovno ući u Zajednicu isključivo putem graničnih inspekcijsk[ih] postaja, u skladu s člankom 6. Direktive [Vijeća 89/662/EEZ od 11. prosinca 1989. o veterinarskim pregledima u trgovini unutar Zajednice s ciljem uspostave unutarnjeg tržišta (
11
)].
6.   Odstupajući od stavaka 1. i 5., nusproizvodi životinjskog podrijetla ili od njih dobiveni proizvodi iz tih stavaka pomiješan[i] sa ili onečišćen[i] bilo kojim otpadom s popisa opasnog otpada iz Odluke [2000/532] šalju se u druge države članice isključivo ako su ispunjeni zahtjevi Uredbe [br. 1013/2006].”
15.
Člankom 54. iste uredbe određuje se:
„Uredba [br. 1774/2002] stavlja se izvan snage s učinkom od 4. ožujka 2011.
Upućivanja na Uredbu [br. 1774/2002] tumače se kao upućivanja na ovu Uredbu i čitaju se u skladu s korelacijskom tablicom utvrđenom u Prilogu.”
II. Činjenice u glavnom postupku i prethodna pitanja
16.
Njemačka je policija 7. travnja 2014. pregledala kamion koji je vozio član osoblja društva ReFood GmbH & Co. KG, tužitelja u glavnom postupku, i koji je prevozio nusproizvode životinjskog podrijetla kategorije 3. u smislu Uredbe br. 1069/2009 sakupljene u Nizozemskoj, pri čemu su ti proizvodi bili otpremljeni prema objektu društva ReFood u Njemačkoj, gdje su trebali biti prerađeni radi naknadne oporabe u postrojenju za bioplin koje se također nalazi u Njemačkoj.
17.
Nakon te kontrole, Landwirtschaftskammer Niedersachsen (Poljoprivredna komora u Donjoj Saskoj, Njemačka), tuženik u glavnom postupku, naložio je društvu ReFood da vrati taj otpad u Nizozemsku jer je za predmetnu pošiljku otpada bio potreban postupak obavijesti na temelju članka 3. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 1013/2006.
18.
Društvo ReFood podnijelo je 16. srpnja 2014. tužbu pred sudom koji je uputio zahtjev kako bi osporilo zakonitost naloga koji je izdala Poljoprivredna komora u Donjoj Saskoj.
19.
Taj sud ističe da, u slučaju nezakonite pošiljke otpada za koju nije podnesena nikakva obavijest nadležno nacionalno tijelo može, na temelju Gesetza zur Ausführung der Verordnung (EG) Nr. 1013/2006 des Europäischen Parlaments und des Rates vom 14. Juni 2006 über die Verbringung von Abfällen und des Basler Übereinkommens vom 22. März 1989 über die Kontrolle der grenzüberschreitenden Verbringung gefährlicher Abfälle und ihrer Entsorgung (Zakon o provedbi Uredbe br. 1013/2006 i Baselske konvencije) (
12
) od 19. srpnja 2007., izdati potrebne naloge kako bi osiguralo da predmetni otpad preuzme osoba koja je bila dužna poslati obavijest na temelju članka 2. točke 15. Uredbe br. 1013/2006.
20.
Međutim, dodaje da se takav nalog ne može izdati ako je predmetna pošiljka isključena iz područja primjene te uredbe na temelju njezina članka 1. stavka 3. točke (d).
21.
Iako zakonitost naloga izdanog protiv društva ReFood ovisi o tome je li predmetna pošiljka otpada obuhvaćena odredbama Uredbe br. 1013/2006 i podliježe li postupku obavijesti na temelju te uredbe, sud koji je uputio zahtjev ističe da članak 1. stavak 3. točku (d) navedene uredbe ne može tumačiti ni na temelju sudske prakse Suda ni na temelju pripremnih akata te uredbe.
22.
U tim je okolnostima Verwaltungsgericht Oldenburg (Upravni sud u Oldenburgu) odlučio prekinuti postupak i uputiti Sudu sljedeća prethodna pitanja:
„1.
Treba li [članak 1. stavak 3. točku (d) Uredbe br. 1013/2006] tumačiti na način da se njime isključuju iz primjene sve pošiljke koje su u skladu s člankom 2. Uredbe br. 1069/2009 obuhvaćene područjem primjene potonje uredbe?
U slučaju niječnog odgovora na prvo pitanje:
2.
Treba li tu odredbu tumačiti na način da se njome isključuju iz primjene pošiljke za koje u skladu s Uredbom br. 1069/2009, u vezi s Uredbom Komisije (EU) br. 142/2011 od 25. veljače 2011. o provedbi Uredbe (EZ) br. 1069/2009 Europskog parlamenta i Vijeća o utvrđivanju zdravstvenih pravila za nusproizvode životinjskog podrijetla i od njih dobivene proizvode koji nisu namijenjeni prehrani ljudi i o provedbi Direktive Vijeća 97/78/EZ u pogledu određenih uzoraka i predmeta koji su oslobođeni veterinarskih pregleda na granici na temelju te Direktive (SL 2011., L 54, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 44., str. 68.), vrijede pravila o sakupljanju, prijevozu, identifikaciji i sljedivosti?
U slučaju niječnog odgovora na drugo pitanje:
3.
Treba li tu odredbu tumačiti na način da se njome isključuju iz primjene samo pošiljke u slučaju kojih je riječ o otpremi za koju se u skladu s člankom 48. stavkom 1. Uredbe br. 1069/2009 zahtijeva odobrenje?”
III. Analiza
23.
Najprije, čini mi se da je važno istaknuti dvije stvari.
24.
S jedne strane, nesporno je da su predmetni proizvodi ugostiteljski otpad koji treba, s obzirom na to da ne potječe iz prijevoznih sredstava u međunarodnom prometu, kvalificirati kao nusproizvode životinjskog podrijetla kategorije 3. u smislu članka 10. točke (p) Uredbe br. 1069/2009. Također je nesporno da je na temelju članka 2. stavka 2. točke (g) podtočke iii. Uredbe br. 1069/2009 ugostiteljski otpad koji se sastoji od nusproizvoda životinjskog podrijetla i namijenjen je za pretvorbu u bioplin ili preradu sterilizacijom ili za kompostiranje obuhvaćen područjem primjene te uredbe.
25.
S druge strane, tri se prethodna pitanja ne mogu ispitati uzastopno, nego ih je, naprotiv, potrebno analizirati zajedno.
26.
Naime, sud koji je uputio zahtjev u biti želi znati treba li izraz „pošiljke [otpada] koje podliježu zahtjevima odobrenja iz Uredbe [br. 1774/2002]”, koji je zakonodavac Unije upotrijebio u članku 1. stavku 3. točki (d) Uredbe br. 1013/2006, tumačiti tako da su iz područja primjene te uredbe isključene sve pošiljke iz Uredbe br. 1069/2009 ili samo neke od tih pošiljki koje ispunjavaju posebne uvjete propisane potonjom uredbom.
27.
U okviru glavnog postupka, na temelju tumačenja Suda utvrdit će se primjenjivost Uredbe br. 1013/2006, a stoga i primjenjivost postupka obavijesti koji je za otpad kao što je onaj o kojemu je riječ u glavnom postupku predviđen u članku 3. stavku 1. točki (b) te uredbe.
28.
S obzirom na te elemente, ispitat ću podliježe li tom postupku obavijesti pošiljka otpada kao što je ona o kojoj je riječ u glavnom postupku, odnosno nusproizvoda životinjskog podrijetla kategorije 3., iz Nizozemske u Njemačku.
29.
Što se tiče odgovora koji treba dati na to pitanje, potrebno je in fine utvrditi je li ta pošiljka obuhvaćena područjem primjene Uredbe br. 1069/2009, kojom se uređuju isključivo nusproizvodi životinjskog podrijetla kao i pošiljke tih proizvoda, ili područjem primjene Uredbe br. 1013/2006, kojom se utvrđuju uvjeti zakonitosti pošiljki nusproizvoda životinjskog podrijetla, uz iznimku „pošiljk[i] koje podliježu zahtjevima odobrenja iz Uredbe [br. 1774/2002]”.
30.
U tom pogledu najprije napominjem, kao i Komisija, da, s obzirom na to da se u Uredbi br. 1013/2006 ne definira taj izraz, tekst članka 1. stavka 3. točke (d) te uredbe ne nudi nikakvo nesporno rješenje problema koji je iznesen pred Sud (
13
).
31.
Usto, taj se izraz ne nalazi ni u uredbama br. 1774/2002 i 1069/2009.
32.
S jedne strane, valja utvrditi da Uredbom br. 1774/2002 prijevoz ili pošiljke nusproizvoda životinjskog podrijetla nisu bili podvrgnuti nikakvom odobrenju (
14
). Konkretno, člankom 8. Uredbe br. 1774/2002 nije se zahtijevalo „odobrenje” za prijevoz nusproizvoda životinjskog podrijetla (
15
).
33.
S druge strane, zahtjevi koji su formalizirani Uredbom br. 1069/2009 nisu nedvosmisleni.
34.
Konkretno, na temelju različitih jezičnih verzija te uredbe nije moguće jasno odrediti njezin smisao. Uostalom, okolnost da se ovaj zahtjev za prethodnu odluku temelji na verziji Uredbe br. 1069/2009 na njemačkom jeziku dodatno potvrđuje dvosmislenost izraza iz te uredbe.
35.
Tako se stajalište Poljoprivredne komore u Donjoj Saskoj, prema kojem je predmetna pošiljka otpada obuhvaćena područjem primjene Uredbe br. 1013/2006 i koja treba biti predmet obavijesti, temelji na, kao što proizlazi iz spisa podnesenog Sudu, pretpostavci da, s obzirom na to da se u članku 48. stavku 2. Uredbe br. 1069/2009 upućuje na „zahtjeve za odobrenje” za otpremanje određenih nusproizvoda životinjskog podrijetla kategorije 1. ili kategorije 2., pri čemu se isključuju nusproizvodi životinjskog podrijetla kategorije 3., potonji proizvodi nisu obuhvaćeni isključenjem iz članka 1. stavka 3. točke (d) Uredbe br. 1013/2006.
36.
Međutim, verzija članka 48. stavka 2. Uredbe br. 1069/2009 na njemačkom jeziku odnosi se na „Formate für Anträge auf Zulassung”, što su doslovno „obrasci zahtjeva za odobrenje”, dok se, na primjer, u verzijama na španjolskom, danskom, engleskom i francuskom jeziku upotrebljavaju izrazi „formatos para las solicitudes”, „formater for ansøgninger”, „formats for applications” i „modèles pour les demandes” kojima se upućuje na obrasce „zahtjeva”, a ne na zahtjeve za „odobrenje”.
37.
Osim činjenice da, prema ustaljenoj sudskoj praksi Suda, formulacija korištena u jednoj od jezičnih verzija neke odredbe prava Unije ne može služiti kao jedini temelj za tumačenje te odredbe ili imati prednost u odnosu na ostale jezične verzije (
16
), ne čini mi se uvjerljivim stajalište Poljoprivredne komore u Donjoj Saskoj prema kojem je pošiljka otpada o kojoj je riječ u glavnom postupku obuhvaćena područjem primjene Uredbe br. 1013/2006.
38.
Prema mojem mišljenju, takvo je tumačenje u suprotnosti s više glavnih argumenata koji se temelje na pripremnim aktima, smislu, strukturi i cilju uredbi br. 1013/2006 i 1069/2009.
39.
Kao prvo i općenito, čini mi se logičnim smatrati da je zakonodavac Unije donošenjem sektorskog zakonodavstva izrazio želju da se posebne kategorije proizvoda ili otpada podvrgnu posebnom sustavu.
40.
U tom je pogledu Uredba br. 1069/2009 sektorsko zakonodavstvo u kojem se, kao i u Uredbi br. 1774/2002, navode pravila u području otpreme i prijevoza nusproizvoda životinjskog podrijetla i u okviru kojeg se, zbog same njegove prirode, uzimaju u obzir posebnosti tih proizvoda s obzirom na, primjerice, posebne rizike koje uzrokuju (
17
). Stoga se ti nusproizvodi u načelu mogu u potpunosti i isključivo urediti takvim zakonodavstvom (
18
).
41.
Isto tako, Sud je u području odnosa s prethodnim zakonodavstvom o otpadu jasno potvrdio da „Direktivu 94/62[/EZ (
19
)] treba smatrati posebnim zakonom (lex specialis) u odnosu na Direktivu 75/442[/EEZ (
20
)], tako da njezine odredbe imaju prednost pred odredbama potonje direktive u situacijama koje se njome posebno uređuju” (
21
).
42.
Iz toga proizlazi da je, prema mišljenju Suda, svrha sektorskog zakonodavstva zamijeniti opće zakonodavstvo u području otpada.
43.
To je stajalište, prema mojem mišljenju, potkrijepljeno isključenjima koja je zakonodavac Unije naveo u Direktivi 2008/98, odnosno Okvirnoj direktivi o otpadu, kao i odnosu između te direktive i posebnog sektorskog zakonodavstva.
44.
Tako su, u skladu s člankom 2. stavkom 2. točkom (b) Direktive 2008/98, nusproizvodi životinjskog podrijetla, uključujući prerađene proizvode obuhvaćene Uredbom br. 1774/2002, isključeni iz područja primjene te direktive. Takvo isključenje svjedoči o želji zakonodavca Unije da iz područja primjene općeg zakonodavstva u tom području izuzme određenu kategoriju otpada, odnosno nusproizvode životinjskog podrijetla (
22
).
45.
Kao drugo, tumačenje prema kojem su nusproizvodi životinjskog podrijetla i njihov prijevoz u načelu isključivo uređeni sektorskim odredbama, u ovom slučaju Uredbom br. 1069/2009, proizlazi iz stajališta koja su institucije usvojile u pripremnim aktima Uredbe br. 1013/2006.
46.
U tom pogledu napominjem da se člankom 1. stavkom 6. prvim podstavkom prijedloga Komisije koji je doveo do donošenja te uredbe (
23
) predviđa da se iz područja primjene uredbe o pošiljkama otpada isključe pošiljke otpada na koje se odnosi Uredba br. 1774/2002 „u dijelu u kojem podliježu odredbama sličnih ili strožih postupaka na temelju te uredbe i drugih povezanih zakonodavnih tekstova Zajednice koji se odnose na nusproizvode životinjskog podrijetla i javno zdravlje”.
47.
Međutim, Komisija je izmjene koje je u taj prijedlog unijelo Vijeće koje su dovele do teksta članka 1. stavka 3. točke (d) Uredbe br. 1013/2006 (
24
) shvatila kao potpuno isključenje nusproizvoda životinjskog podrijetla iz područja primjene Uredbe o pošiljkama otpada (
25
). To vrlo jasno proizlazi iz Komunikacije Komisije Europskom parlamentu u skladu s člankom 251. stavkom 2. drugim podstavkom UEZ‑a u pogledu Zajedničkog stajališta Vijeća radi donošenja uredbe Europskog parlamenta i Vijeća o pošiljkama otpada, u kojoj je navela da je „Vijeće u prijedlog unijelo određeni broj dodatnih izmjena. Najvažnija je izmjena da se člankom 1. stavkom 3. točkom (d) iz područja primjene Uredbe u potpunosti isključuju nusproizvodi životinjskog podrijetla” (
26
).
48.
Stoga, kao što je to pravilno istaknula nizozemska vlada, pripremni akti Uredbe br. 1013/2006 dokazuju da je Vijeće željelo da nusproizvodi životinjskog podrijetla budu potpuno izuzeti iz područja primjene Uredbe br. 1013/2006, neovisno o pitanju istovjetnosti postupaka otpremanja predviđenih Uredbom br. 1774/2002.
49.
Kao treće, tumačenje koje je predložila Poljoprivredna komora u Donjoj Saskoj dovedeno je u pitanje razvojem zakonodavstva o nusproizvodima životinjskog podrijetla i sve većom usklađenošću između tog zakonodavstva i Uredbe br. 1013/2006.
50.
Naime, u članku 1. stavku 3. točki (d) Uredbe br. 1013/2006 ne pojašnjava se na koje se odobrenje iz Uredbe br. 1774/2002 upućuje, dok se, kao što to proizlazi iz točke 32. ovog mišljenja, potonjom uredbom prijevoz nusproizvoda životinjskog podrijetla ne podvrgava nikakvom odobrenju.
51.
Iz toga slijedi da je od samog donošenja Uredbe br. 1013/2006 usklađenost između zakonodavstva o nusproizvodima životinjskog podrijetla i potonje uredbe bila upitna.
52.
Međutim, zakonodavne promjene u području nusproizvoda životinjskog podrijetla popraćene su sve većom usklađenošću među tim zakonodavstvima.
53.
Konkretno, iako je zakonodavac Unije tijekom postupka koji je doveo do donošenja Uredbe br. 1069/2009 nužno imao na umu odredbe Uredbe br. 1013/2006, odredbe Uredbe br. 1069/2009 i njezine uvodne izjave svjedoče o želji tog zakonodavca da osigura, ako ne i uvede određenu usklađenost između te uredbe i Uredbe br. 1013/2006.
54.
U uvodnim izjavama 5. i 6. Uredbe br. 1069/2009 pojašnjava se da se u okviru pravila o nusproizvodima životinjskog podrijetla trebaju uzeti u obzir rizici za okoliš koje uzrokuju ti proizvodi te da ta pravila čine usklađen i potpun okvir, osobito što se tiče prijevoza takvih proizvoda. Usto, zakonodavac Unije nedvosmisleno je u uvodnim izjavama 57. i 58. te uredbe naveo da je „[z]a usklađivanje zakonodavstva Zajednice potrebno […] pojasniti odnos između pravila utvrđenih [navedenom] Uredbom i zakonodavstva Zajednice o otpadu” i osobito da se nusproizvodi životinjskog podrijetla pomiješani ili kontaminirani opasnim otpadom trebaju isključivo uvoziti, izvoziti ili otpremati između država članica samo u skladu s Uredbom (EZ) br. 1013/2006.
55.
Ti su navodi, koji su formalizirani u članku 48. Uredbe br. 1069/2009, primjer jasne želje zakonodavca Unije da nusproizvode životinjskog podrijetla u načelu podvrgne isključivo potonjoj uredbi.
56.
Iz a contrario tumačenja članka 48. stavka 6. Uredbe br. 1069/2009, kojem nije istovjetan nijedan članak Uredbe br. 1774/2002, proizlazi da su pošiljke nusproizvoda životinjskog podrijetla kategorije 3. uređene isključivo tom uredbom. Naime, s obzirom na to da se tom odredbom predviđa da se nusproizvodi životinjskog podrijetla pomiješani ili kontaminirani opasnim otpadom otpremaju u druge države članice samo u skladu s odredbama Uredbe br. 1013/2006, valja zaključiti, kao što je zaključilo društvo ReFood, da druge pošiljke nusproizvoda životinjskog podrijetla nisu obuhvaćene potonjom uredbom.
57.
Iz toga proizlazi, kao što je to Komisija priznala na raspravi, da je područje primjene akata tako jasno utvrđeno i da su, ako ne postoji izričita iznimka, pošiljke nusproizvoda životinjskog podrijetla obuhvaćene isključivo Uredbom br. 1069/2009.
58.
Kao četvrto, taj je pristup, prema mojem mišljenju, potvrđen tumačenjem članka 1. stavka 3. točke (d) Uredbe br. 1013/2006 u vezi s uvodnom izjavom 11. tog akta (
27
).
59.
U skladu s tom uvodnom izjavom, s jedne strane, valja izbjeći preklapanja s Uredbom br. 1774/2002 i, s druge strane, tu je uredbu zakonodavac Unije predvidio kao cjelovito zakonodavstvo u području nusproizvoda životinjskog podrijetla (
28
).
60.
Stoga me članak 1. stavak 3. točka (d) Uredbe br. 1013/2006, u vezi s potrebom, navedenom u uvodnoj izjavi 11. te uredbe, da se izbjegnu preklapanja između tog akta i zakonodavstva o nusproizvodima životinjskog podrijetla, navodi na to da smatram da je zakonodavac Unije pošiljke nusproizvoda životinjskog podrijetla htio u potpunosti isključiti iz područja primjene Uredbe br. 1013/2006 zbog toga što, među ostalim, Uredba br. 1774/2002 čini cjelovit i neovisan propis u tom području (
29
).
61.
U okviru tumačenja koje je predložila austrijska vlada, prema kojem su nusproizvodi životinjskog podrijetla kategorije 3., s obzirom na to da se članak 48. stavak 1. Uredbe br. 1069/2009 ne odnosi na njih, obuhvaćeni područjem primjene Uredbe br. 1013/2006, zanemaruje se uvodna izjava 11. Uredbe br. 1013/2006.
62.
Naime, tim se tumačenjem uopće ne izbjegavaju preklapanja između uredbi br. 1013/2006 i 1069/2009, nego ono, naprotiv, podrazumijeva da određeni nusproizvodi životinjskog podrijetla podliježu odredbama tih dviju uredbi.
63.
U tom mi se pogledu ne čini odlučujućom okolnost da se uredbama br. 1013/2006 i 1069/2009 nastoje postići različiti ciljevi, odnosno zaštita okoliša (
30
) i zaštita javnog zdravlja i zdravlja životinja (
31
).
64.
Istina je da je Sud presudio da pošiljka životinjskog brašna, koja je u načelu isključena iz područja primjene Uredbe br. 259/93, treba biti u skladu sa zahtjevima iz Uredbe br. 1774/2002 s obzirom na rizike za okoliš i zdravstvene rizike koje takva pošiljka uzrokuje (
32
).
65.
Tim se rasuđivanjem, prema mojem mišljenju, ne opravdava tumačenje članka 1. stavka 3. točke (d) Uredbe br. 1013/2006 različito od onog koje se do sada navodilo s obzirom na to da se Uredbom br. 1069/2009 pošiljke nusproizvoda životinjskog podrijetla koje mogu naštetiti okolišu (
33
) podvrgavaju strožim odredbama Uredbe br. 1013/2006 (
34
).
66.
Kao peto, tumačenje koje predlaže Poljoprivredna komora u Donjoj Saskoj dovodi, kao što su to pravilno istaknule nizozemska vlada i Komisija, do paradoksalnog rezultata.
67.
Naime, kad bi se smatralo da su nusproizvodi životinjskog podrijetla kategorije 3. obuhvaćeni Uredbom br. 1013/2006, to bi dovelo do primjene strožih pravila na manje opasne proizvode s obzirom na to da su nusproizvodi životinjskog podrijetla kategorije 3., u skladu s Uredbom br. 1069/2009 (
35
), po definiciji manje štetni za javno zdravlje i zdravlje životinja od proizvoda kategorije 1. i kategorije 2. (
36
).
68.
Isto tako, Komisijino tumačenje koje se, među ostalim, temelji na člancima 23. i 24. Uredbe br. 1069/2009, ne može se, prema mojem mišljenju, primijeniti s obzirom na to da to tumačenje, kao što je društvo ReFood to istaknulo na raspravi, ne proizlazi ni iz teksta ni iz sustava predmetnih uredbi u ovom slučaju.
69.
Komisija u biti tvrdi da članak 1. stavak 3. točku (d) Uredbe br. 1013/2006 treba tumačiti na način da se ta uredba ne primjenjuje na pošiljke nusproizvoda životinjskog podrijetla koje šalju subjekti, pogoni ili objekti koji su registrirani ili odobreni u skladu s člankom 23. ili člankom 24. Uredbe br. 1069/2009, ili koje su poslane subjektima, pogonima ili objektima koji su registrirani ili odobreni u skladu s tim odredbama, pod uvjetom da se poštuju pravila Uredbe br. 1069/2009.
70.
Komisija smatra, s obzirom na uvodnu izjavu 11. Uredbe br. 1013/2006 i uvodne izjave 5. i 6. Uredbe br. 1069/2009, da se Uredba br. 1013/2006 ne može primjenjivati na pošiljke nusproizvoda životinjskog podrijetla kad je zahtjev zaštite okoliša već propisno uzet u obzir s obzirom na to da se poštuju odredbe Uredbe br. 1069/2009. Budući da se Uredbom br. 1069/2009 predviđaju pravila koja se primjenjuju na subjekte, objekte i pogone iz članaka 23. i 24. te uredbe, nije potrebno da se Uredba br. 1013/2006 primjenjuje na pošiljke među subjektima, objektima i pogonima koji su odobreni ili registrirani u skladu s navedenim člancima, pod uvjetom da se poštuju drugi zahtjevi iz Uredbe br. 1069/2009.
71.
Najprije, tim se tumačenjem umanjuje želja zakonodavca Unije, koja je jasno izražena u okviru zakonodavnog postupka, da se nusproizvodi životinjskog podrijetla isključe iz područja primjene Uredbe br. 1013/2006.
72.
Nadalje, čini mi se da Komisija zagovaranjem takvog tumačenja pokušava nametnuti stajalište koje je zauzela tijekom postupka donošenja Uredbe br. 1013/2006 (
37
), iako ga Parlament i Vijeće nisu prihvatili.
73.
Konačno, takvo je tumačenje, prema mojem mišljenju, izvor pravne nesigurnosti.
74.
S jedne strane, njime se podrazumijeva da subjekti za svaku pošiljku nusproizvoda životinjskog podrijetla procjenjuju štiti li se odredbama Uredbe br. 1069/2009 u dovoljnoj mjeri okoliš te se na temelju njega zapravo ne može predvidjeti ex ante koja se uredba primjenjuje na određenu pošiljku.
75.
S druge strane, s obzirom na to da je Komisija na raspravi pojasnila da valja primijeniti Uredbu br. 1013/2006 ako se ne poštuju odredbe članaka 23. i 24. Uredbe br. 1069/2009, nije isključeno da bi se paradoksalno zahtijevalo poštovanje strožih odredbi Uredbe br. 1013/2006 u slučaju nepoštovanja članaka 23. i 24. Uredbe br. 1069/2009 koji su a priori manje obvezujući.
IV. Zaključak
76.
S obzirom na prethodna razmatranja, predlažem Sudu da na prethodna pitanja koja je uputio Verwaltungsgericht Oldenburg (Upravni sud u Oldenburgu, Njemačka)) odgovori kako slijedi:
Članak 1. stavak 3. točku (d) Uredbe (EZ) br. 1013/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 14. lipnja 2006. o pošiljkama otpada treba tumačiti na način da su pošiljke nusproizvoda životinjskog podrijetla koje su obuhvaćene Uredbom (EZ) br. 1069/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 21. listopada 2009. o utvrđivanju zdravstvenih pravila za nusproizvode životinjskog podrijetla i od njih dobivene proizvode koji nisu namijenjeni prehrani ljudi te o stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 1774/2002 isključene iz područja primjene Uredbe br. 1013/2006, osim ako je Uredbom br. 1069/2009 predviđeno izričito odstupanje.
(
1
)	Izvorni jezik: francuski
(
2
)	SL 2006., L 190, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 16., str. 86. i ispravci SL 2014., L 283, str. 65. i SL 2015., L 277, str. 61.)
(
3
)	Uredba Europskog parlamenta i Vijeća od 3. listopada 2002. o utvrđivanju zdravstvenih pravila za nusproizvode životinjskog podrijetla koji nisu namijenjeni prehrani ljudi (SL 2002., L 273, str. 1.) [neslužbeni prijevod]
(
4
)	Nije prvi put da se postavlja pitanje odnosa između zakonodavstva o pošiljkama otpada i zakonodavstva koje se odnosi na nusproizvode životinjskog podrijetla. Međutim, Sud u presudi od 1. ožujka 2007., KVZ retec (C‑176/05, EU:C:2007:123), nije zauzeo izravno stajalište o odnosu između Uredbe br. 1013/2006 i Uredbe br. 1774/2002 s obzirom na to da se Uredba br. 1013/2006 nije primjenjivala ratione temporis na glavni postupak.
(
5
)	Kao što je to zakonodavac Unije jasno potvrdio u uvodnoj izjavi 6. Direktive 2008/98/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 19. studenoga 2008. o otpadu i stavljanju izvan snage određenih direktiva (SL 2008., L 312, str. 3.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 34., str. 99.), „[p]rvi cilj svake politike o otpadu trebao bi biti smanjenje na najmanju moguću mjeru negativnih učinaka nastajanja otpada i gospodarenja otpadom na zdravlje ljudi i okoliš”.
(
6
)	Uredba Europskog parlamenta i Vijeća od 21. listopada 2009. o utvrđivanju zdravstvenih pravila za nusproizvode životinjskog podrijetla i od njih dobivene proizvode koji nisu namijenjeni prehrani ljudi te o stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 1774/2002 (SL 2009., L 300, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 16., str. 425.). Radi korisnosti ističem da je zakonodavac Unije, s obzirom na to da je Uredba br. 1774/2002 stavljena izvan snage Uredbom br. 1069/2009 u članku 54. potonje naveo da se upućivanja na Uredbu br. 1774/2002 u zakonodavstvu trebaju tumačiti kao upućivanja na Uredbu br. 1069/2009.
(
7
)	Na temelju propisa Organizacije za gospodarsku suradnju i razvoj (OECD) i Baselske konvencije o nadzoru prekograničnog prometa opasnog otpada i njegovu odlaganju, potpisane 22. ožujka 1989. i odobrene u ime Zajednice Odlukom Vijeća 93/98/EEZ od 1. veljače 1993. (SL 1993., L 39, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 11., svezak 17., str. 13., u daljnjem tekstu: Baselska konvencija). Klasifikacija otpada u dva popisa, zelenom i žutom, ovisi o opasnim svojstvima otpada i postupaka koji se primjenjuju na njihove otpreme. O klasifikaciji i njezinim posljedicama vidjeti de Sadeleer, N., Droit des déchets de l’UE. De l’élimination à l’économie circulaire, Bruylant, Bruxelles, 2016., str. 360., 364. i 378. do 382.
(
8
)	Odluka Vijeća od 22. rujna 1997. o odobravanju, u ime Zajednice, izmjene Konvencije o nadzoru prekograničnog prometa opasnog otpada i njegovu odlaganju (Baselska konvencija), kako je utvrđena Odlukom III./1. Konferencije potpisnica (SL 1997., L 272, str. 45.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 11., svezak 126., str. 68.)
(
9
)	SL 2000., L 226, str. 3.
(
10
)	SL 2004., L 94, str. 63. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 62., str. 47.)
(
11
)	SL 1989., L 395, str. 13. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 16., str. 3.)
(
12
)	BGBl. I, str. 1462.
(
13
)	Zakonodavac Unije nije predvidio iznimku iz članka 1. stavka 3. točke (d) Uredbe br. 1013/2006 u Uredbi Vijeća (EEZ) br. 259/93 od 1. veljače 1993. o nadzoru i kontroli pošiljaka otpada koje se otpremaju unutar Europske zajednice, ulaze u nju ili iz nje izlaze (SL 1993., L 30, str. 1.) [neslužbeni prijevod], tako da se tumačenje te odredbe ne može temeljiti na prethodnom zakonodavstvu.
(
14
)	U skladu s člancima 10. do 15. te uredbe, odobrenja su se odnosila na posredne pogone, objekte za skladištenje, pogone za spaljivanje i suspaljivanje, pogone za preradu, oleokemijske tvornice te pogone za proizvodnju bioplina i kompostane.
(
15
)	Bez obzira na jezičnu verziju te odredbe, njome se za prijevoz nusproizvoda životinjskog podrijetla kategorije 1. i kategorije 2. u državu članicu odredišta, uz iznimku nusproizvoda životinjskog podrijetla kategorije 3., zahtijevalo odobrenje te države članice.
(
16
)	Vidjeti presudu od 29. travnja 2015., Léger (C‑528/13, EU:C:2015:288, t. 35.). Sud je u tom pogledu također pojasnio da „[o]dredbe prava Unije treba tumačiti i primjenjivati na ujednačen način, s obzirom na ostale verzije sastavljene na svim jezicima [Unije]. U slučaju neslaganja između različitih jezičnih verzija određenog teksta prava Unije, dotičnu odredbu treba tumačiti u odnosu na opću strukturu i krajnji cilj propisa kojih je ona dio”.
(
17
)	U tom pogledu ističem da je zakonodavstvo o nusproizvodima životinjskog podrijetla doneseno nakon brojnih kriza u sektoru stočarstva, kao što su goveđa spongiformna encefalopatija, slinavka i šap ili svinjska kuga, te se njime stoga nastoji odgovoriti na posebne probleme uzrokovane tim proizvodima (vidjeti de Sadeleer, N., op. cit., str. 271. i 272.).
(
18
)	Tu analizu potvrđuje široko područje primjene uredbi br. 1774/2002 i 1069/2009. Tako se, u skladu s člankom 3. stavkom 1. Uredbe br. 1774/2002 i člankom 4. stavkom 2. Uredbe br. 1069/2009, ti akti primjenjuju na sakupljanje, prijevoz, postupanje, pretvorbu, stavljanje na tržište, distribuciju i odlaganje nusproizvoda životinjskog podrijetla.
(
19
)	Direktiva Europskog parlamenta i Vijeća od 20. prosinca 1994. o ambalaži i ambalažnom otpadu (SL 1994., L 365, str. 10.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 64., str. 12.)
(
20
)	Direktiva Vijeća od 15. srpnja 1975. o otpadu (SL 1975., L 194, str. 39.) [neslužbeni prijevod]
(
21
)	Presuda od 19. lipnja 2003., Mayer Parry Recycling (C‑444/00, EU:C:2003:356, t. 57.)
(
22
)	Vidjeti de Sadeleer, N., op. cit., str. 152. i 154.
(
23
)	Prijedlog uredbe Europskog parlamenta i Vijeća o pošiljkama otpada [COM(2003) 379 final].
(
24
)	Iako je Parlament predložio ukidanje tog članka, a Komisija odbila taj prijedlog Parlamenta, iz Zajedničkog stajališta (EZ) br. 28/2005 koje je Vijeće donijelo 24. lipnja 2005. radi donošenja uredbe Europskog parlamenta i Vijeća o pošiljkama otpada (SL 2005., C 206 E, str. 1.) proizlazi da je članak 1. stavak 6. prvi podstavak Prijedloga Komisije izbrisan i zamijenjen člankom 1. stavkom 3. točkom (e), čiji tekst odgovara tekstu članka 1. stavka 3. točke (d) Uredbe br. 1013/2006.
(
25
)	COM(2005) 303 final (str. 10. i 11.)
(
26
)	Točka 3.2.5. te komunikacije.
(
27
)	Točno je da, prema ustaljenoj sudskoj praksi, „preambula akta Unije nema pravno obvezujuću snagu i ne može se na nju pozivati ni kako bi se odstupilo od same odredbe predmetnog akta ni kako bi se te odredbe tumačilo na način očito suprotan njihovu tekstu” (presuda od 11. travnja 2013., Della Rocca (C‑290/12, EU:C:2013:235, t. 38.)). Međutim, Sud je naveo da „u preambuli akta Unije može biti određen njegov sadržaj” (presuda od 11. lipnja 2015., Zh. i O. (C‑554/13, EU:C:2015:377, t. 42.); vidjeti također mišljenje nezavisnog odvjetnika P. Légera u predmetu Meta Fackler (C‑444/03, EU:C:2005:64)).
(
28
)	U tom pogledu ističem da su, kako bi se pojasnili kriteriji s obzirom na koje treba utvrditi odnos između Direktive 2008/98 i Uredbe br. 1774/2002, uvodne izjave 12. i 13. te direktive uvelike nadahnute uvodnom izjavom 11. Uredbe br. 1013/2006.
(
29
)	U smislu da se, u skladu s člankom 1. stavkom 1. točkom (a) Uredbe br. 1774/2002 i s člankom 4. stavkom 2. Uredbe br. 1069/2009, ti akti primjenjuju na sakupljanje, prijevoz, skladištenje, postupanje, preradu i uporabu ili odlaganje nusproizvoda životinjskog podrijetla.
(
30
)	Vidjeti uvodnu izjavu 1. Uredbe br. 1013/2006 kao i točku 32. presude od 9. lipnja 2016., Nutrivet (C‑69/15, EU:C:2016:425).
(
31
)	Vidjeti uvodne izjave 1. i 66. kao i članak 1. Uredbe br. 1069/2009. S obzirom na to, propisi o nusproizvodima životinjskog podrijetla strogo se „pridržavaju prava u području proizvoda i okoliša” (de Sadeleer, N., op. cit., str. 271.).
(
32
)	Presuda od 1. ožujka 2007., KVZ retec (C‑176/05, EU:C:2007:123)
(
33
)	Proizlazi da su u području pošiljki otpada obveze iz Uredbe br. 1013/2006 strože od obveza iz Uredbe br. 1069/2009. Što se tiče, na primjer, otpremanja nusproizvoda životinjskog podrijetla kategorije 1. i kategorije 2. u druge države članice, člankom 48. Uredbe br. 1069/2009 predviđa se da nadležno tijelo države članice podrijetla i nadležno tijelo države članice odredišta treba obavijestiti o pošiljci, pri čemu potonje nadležno tijelo može odbiti pošiljku, bezuvjetno je prihvatiti ili prihvatiti je pod određenim uvjetima. Što se tiče Uredbe br. 1013/2006, njome se za pošiljke unutar Unije predviđaju a minima opći zahtjevi s obzirom na to da otpad treba biti popraćen dokumentima predviđenima tom uredbom. Međutim, za pošiljke otpada namijenjene postupcima odlaganja i pošiljke određenih otpada namijenjene postupcima oporabe zahtijeva se poštovanje postupka prethodne pisane obavijesti i odobrenja opisanog u člancima 4. do 17. Uredbe br. 1013/2006. Osim potpisivanja ugovora i ispostavljanja financijskog jamstva ili drugog osiguranja u tu svrhu, tom se uredbom predviđa da nadležna tijela odredišta, polazišta i provoza odobravaju, eventualno pod određenim uvjetima, pošiljku otpada, kao i razloge za odbijanje.
(
34
)	Vidjeti, na primjer, članak 41. stavak 2. točku (b), članak 43. stavak 5. točku (b) i članak 48. stavak 6. Uredbe br. 1069/2009.
(
35
)	Kao što to proizlazi iz uvodnih izjava 8. i 29. te uredbe. Vidjeti također članke 7. do 10. Uredbe br. 1069/2009. O različitim kategorijama nusproizvoda životinjskog podrijetla i obvezama u pogledu tih kategorija vidjeti de Sadeleer, N., op. cit., str. 272.
(
36
)	U tom je pogledu također važno istaknuti da je zakonodavac Unije u Uredbi br. 1069/2009 i poglavlju V. Uredbe br. 142/2011 propisao pravila o sakupljanju, prijevozu, identifikaciji i sljedivosti nusproizvoda životinjskog podrijetla.
(
37
)	To je stajalište vidljivo iz prijedloga Komisije čiji je sadržaj naveden u točki 46. ovog mišljenja.