62015CC0677
MIŠLJENJE NEZAVISNOG ODVJETNIKA
HENRIKA SAUGMANDSGAARDA ØEA
od 11. svibnja 2017. (
1
)
Predmet C‑677/15 P
Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)
protiv
European Dynamics Luxembourg SA,
Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE,
European Dynamics Belgium SA
„Žalba – Javna nabava usluga – Pružanje vanjskih usluga u vezi s upravljanjem programima i projektima kao i tehničko savjetovanje u području informacijskih tehnologija – Kaskadni postupak – Ponderiranje potkriterija u okviru kriterija za sklapanje ugovora – Načela jednakih mogućnosti i transparentnosti – Očite pogreške u ocjeni – Nedostaci u obrazloženju – Gubitak prilike – Izvanugovorna odgovornost Unije”
I. Uvod
1.
Ovom žalbom, Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) (
2
) (u daljnjem tekstu: žalitelj) zahtijeva ukidanje presude Općeg suda Europske unije od 7. listopada 2015., European Dynamics Luxembourg i dr./OHIM (
3
) (u daljnjem tekstu: pobijana presuda), kojom je Opći sud:
–
poništio odluku EUIPO‑a, donesene u otvorenom postupku javne nabave za informatičke usluge i dostavljene društvu European Dynamics Luxembourg SA dopisom od 28. ožujka 2011., a kojom je njegova ponuda razvrstana na treće mjesto u skladu s kaskadnim sustavom za potrebe sklapanja okvirnog ugovora, dok su ponude konzorcija Unisys SLU i Charles Oakes & Co. Sàrl, s jedne strane, i ETIQ Consortium (by everis i Trasys), s druge strane, razvrstane na prvo odnosno drugo mjesto (u daljnjem tekstu: sporna odluka), i
–
naloži Europskoj uniji da naknadi štetu koju je pretrpio European Dynamics Luxembourg zbog propuštene prilike da okvirni ugovor sklopi kao prvi ugovaratelj u kaskadnom redoslijedu.
II. Pravni okvir
2.
U Uredbi (EZ, Euratom) br. 1605/2002 (
4
) (u daljnjem tekstu: Financijska uredba), navode se temeljna pravila koja uređuju cijeli proračunski sektor u područjima kao što je provedba postupaka javne nabave.
3.
U skladu s člankom 100. stavkom 2. prvim podstavkom te uredbe, „[j]avni naručitelj obavješćuje sve natjecatelje ili ponuditelje čiji su zahtjevi ili ponude odbijene o razlozima na temelju kojih je donesena odluka, a sve ponuditelje čije su ponude prihvatljive i koji su to zahtijevali pisanim putem, o značajkama i relativnim prednostima odabrane ponude, kao i o imenu ponuditelja s kojim je ugovor sklopljen”.
4.
Člankom 149. Uredbe (EZ, Euratom) br. 2342/2002 (
5
) pojašnjavaju se obveze javnog naručitelja u pogledu obavješćivanja natjecatelja i ponuditelja na temelju članka 100. stavka 2. Financijske uredbe.
5.
Na temelju članka 115. stavka 1. Uredbe (EZ) br. 207/2009 (
6
), „Ured je agencija Unije. On ima pravnu osobnost.”
6.
Člankom 118. stavkom 3. te uredbe predviđa se da „[u] slučaju izvanugovorne odgovornosti Ured, u skladu s općim načelima koja su zajednička zakonodavstvima država članica, naknađuje svaku štetu koju prouzroče njegovi odjeli ili njegovi službenici tijekom obavljanja svojih dužnosti.”.
III. Činjenice iz kojih proizlazi spor, tužba pred Općim sudom i pobijana presuda
7.
Činjenice u predmetu navedene su u točkama 1. do 28. pobijane presude.
8.
Društva European Dynamics Luxembourg, Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE i European Dynamics Belgium SA (u daljnjem tekstu: European Dynamics Luxembourg i dr. ili protivne stranke u žalbenom postupku) podnijela su 6. lipnja 2011. tužbu pred Općim sudom. Budući da su tijekom rasprave odustale od jednog od svojih tužbenih zahtjeva, ta su društva zahtijevala da se:
–
poništi sporna odluka, kojom je ponuda društva European Dynamics Luxembourg razvrstana na treće mjesto u skladu s kaskadnim sustavom;
–
ponište sve ostale povezane odluke EUIPO‑a, uključujući odluke kojima se predmetni ugovor dodjeljuje uspješnim ponuditeljima razvrstanima na prvo i drugo mjesto sukladno kaskadnom sustavu;
–
naloži EUIPO‑u da nadoknadi štetu u iznosu od 650000 eura koju su tužitelji pretrpjeli zbog propuštene prilike te zbog štete nanesene njihovu ugledu i vjerodostojnosti, i
–
naloži EUIPO‑u snošenje troškova.
9.
U prilog svojem zahtjevu za poništenje i nakon odustajanja od jednog od tužbenih zahtjeva, European Dynamics Luxembourg i dr. iznijeli su tri tužbena razloga. Prvim tužbenim razlogom stavili su EUIPO‑u na teret da je, time što im je odbio pružiti dostatno objašnjenje ili obrazloženje odluke o sklapanju ugovora, povrijedio članak 100. stavak 2. prvi podstavak Financijske uredbe, članak 149. Uredbe br. 2342/2002 te obvezu obrazlaganja u smislu članka 296. drugog stavka UFEU‑a. Drugi tužbeni razlog temeljio se na „povredi specifikacija” jer je EUIPO na njihovu štetu primijenio novi kriterij za sklapanje ugovora i novo ponderiranje potkriterija za sklapanje ugovora koji nisu sadržani u navedenim specifikacijama. U skladu s trećim tužbenim razlogom, European Dynamics Luxembourg i dr. prigovorili su EUIPO‑u da je počinio nekoliko očitih pogrešaka u ocjeni.
10.
Opći sud ispitao je redom drugi, treći i prvi tužbeni razlog.
11.
Najprije, Opći sud presudio je u točki 48. pobijane presude da je negativni komentar EUIPO‑a na ponudu društva European Dynamics Luxembourg prema kojem su u ponudama, koje su na temelju prvog kriterija za sklapanje ugovora dobile bolji rezultat od njega, „upravljanje promjenama i komunikacija utvrđeni kao dva najbitnija zadatka za uspješno provođenje projekta”, dokazuje da je EUIPO ponderirao različite potkriterije u okviru prvog kriterija za sklapanje ugovora. U točki 53. te presude Opći sud zaključio je da je, s obzirom na to da to ponderiranje nije bilo predviđeno specifikacijama niti su ponuditelji o njemu prethodno obaviješteni, EUIPO na štetu društva European Dynamics Luxembourg i dr. povrijedio načelâ jednakih mogućnosti i transparentnosti. Stoga je Opći sud u točki 55. navedene presude djelomično prihvatio drugi tužbeni razlog.
12.
Zatim, u okviru ispitivanja trećeg tužbenog razloga Opći sud je, s jedne strane, smatrao da je određenim negativnim komentarima EUIPO‑a koji se odnose na ocjenu predmetne ponude s obzirom na prvi i drugi kriterij za sklapanje ugovora počinjena očita pogreška u ocjeni.
13.
Kao prvo, Opći sud utvrdio je u točki 91. pobijane presude da, s obzirom na to da je negativnim komentarom navedenim u točki 11. ovog mišljenja počinjena povreda načelâ jednakih mogućnosti i transparentnosti, je tom presudom nužno također počinjena očita pogreška u ocjeni.
14.
Kao drugo, Opći sud smatrao je u točki 102. te presude da je negativnim komentarom koji se odnosi na ocjenu navedene ponude s obzirom na drugi kriterij za sklapanje ugovora, prema kojem su nedostajali „primjeri konačnih projektnih rezultata”, počinjena očita pogreška u ocjeni jer nije potkrijepljen specifikacijama.
15.
S druge strane, Opći sud utvrdio je u točkama 86., 89. i 95. navedene presude, da je više drugih komentara EUIPO‑a bilo povezano s ocjenjivanjem iste ponude s obzirom na prvi kriterij za sklapanje ugovora zahvaćeno nedostatkom u obrazloženju u smislu članka 296. drugim stavkom UFEU‑a u vezi s člankom 100. stavkom 2. Financijske uredbe, iako Opći sud nije mogao provjeriti jesu li tim komentarima počinjene očite pogreške u ocjeni.
16.
Prema tome, Opći sud prihvatio je treći tužbeni razlog u pogledu prigovora usmjerenih protiv komentara EUIPO‑a koji su navedeni u točki 13. i 14. ovog mišljenja, te ga je odbio u preostalom dijelu.
17.
Naposljetku, po završetku ispitivanja prvog tužbenog razloga, nakon upućivanja u točki 134. pobijane presude na ocjene koje je smatrao nedostatno obrazloženima u okviru razmatranja trećeg tužbenog razloga, Opći sud presudio je u točki 135. te presude da je sporna odluka na više mjesta zahvaćena nedostacima u obrazloženju.
18.
S obzirom na prethodna razmatranja, Opći sud poništio je u točki 136. navedene presude spornu odluku u cijelosti.
19.
U potporu svojem zahtjevu za naknadu štete, European Dynamics Luxembourg i dr. tražili su, kao što proizlazi iz točke 137. iste presude, naknadu, s jedne strane, za gubitak prilike za sklapanje tog ugovora u svojstvu uspješnog ponuditelja razvrstanog na prvo mjesto i, s druge strane, za neimovinsku štetu pretrpljenu zbog narušavanja njihova ugleda i vjerodostojnosti.
20.
Opći sud utvrdio je da su ispunjeni uvjeti za postojanje izvanugovorne odgovornosti Unije na temelju članka 340. drugog stavka UFEU‑a.
21.
Najprije, u točki 141. pobijane presude Opći sud presudio je da, s obzirom na to da se zahtjev za naknadu štete temelji na istim nezakonitostima kao što su one na koje se poziva u prilog zahtjevu za poništenje odluke i da je Opći sud utvrdio neke od tih nezakonitosti, ispunjen je uvjet za postojanje nezakonitog ponašanja institucija ili tijela Unije.
22.
Zatim, Opći sud smatrao je u točki 143. te presude da nije moguće utvrditi uzročnu vezu između nedostataka u obrazloženju koje je utvrdio i istaknutih štetâ. Nasuprot tomu, u točki 144. navedene presude Opći sud presudio je da su materijalne nezakonitosti koje je također utvrdio mogle utjecati na mogućnost društva European Dynamics Luxembourg da njegova ponuda bude razvrstana na prvo ili drugo mjesto u kaskadnom sustavu.
23.
Naposljetku, Opći sud ispitao je postoji li navodna šteta. S jedne strane, u točkama 144. do 146. pobijane presude, zaključio je da gubitak prilike koji je to društvo pretrpjelo predstavlja stvarnu i odredivu štetu. Međutim, Opći sud smatrao je u točki 147. te presude da u toj fazi postupka nije mogao procijeniti tu štetu. S druge strane, Opći sud u točki 155. navedene presude nije smatrao nužnim provjeriti jesu li narušeni ugled i vjerodostojnost društva European Dynamics Luxembourg i dr. jer je poništenje odluke o sklapanju ugovora u načelu dovoljno za popravak štete nastale tim narušavanjem ugleda.
24.
Prema tome, u točki 156. pobijane presude Opći sud djelomično je prihvatio zahtjev za naknadu štete. U točki 157. te presude, Opći sud pozvao je stranke da se usuglase o iznosu koji se može dodijeliti kao naknada štete zbog propuštene prilike, s obzirom na razmatranja navedena u točkama 149. do 154. navedene presude, te da ga obavijeste o svojem sporazumu. Ako ne postignu takav sporazum, stranke su pozvane da Općem sudu dostave svoje zahtjeve u pogledu visine naknade štete.
IV. Postupak pred Sudom i zahtjevi stranaka
25.
Svojom žalbom EUIPO zahtijeva od Suda da:
–
najprije, ukine pobijanu presudu te da odbije zahtjev za poništenje sporne odluke i zahtjev za naknadu štete koje su podnesene u prvostupanjskom postupku;
–
podredno, ukine tu presudu i vrati predmet Općem sudu na ponovno suđenje;
–
podredno, ukine navedenu presudu u dijelu u kojem je Uniji naložena naknada štete koju je pretrpio European Dynamics Luxembourg i vrati predmet Općem sudu na ponovno suđenje;
–
naloži protivnim strankama u žalbenom postupku snošenje troškova.
26.
European Dynamics Luxembourg i dr. zahtijevaju od Suda da odbije žalbu i naloži EUIPO‑u snošenje troškova u obama stupnjevima.
V. Analiza
A.
Uvodna razmatranja
27.
Pobijanom presudom Opći sud poništio je spornu odluku zbog postojanja povrede načelâ jednakih mogućnosti i transparentnosti (točka 53. te presude), dviju očitih pogrešaka u ocjeni (točke 91. i 102. navedene presude) i više nedostataka u obrazloženju (točke 86., 89., 95. i 135. navedene presude) kojima je zahvaćena ocjena koju je EUIPO proveo u pogledu ponude društva European Dynamics Luxembourg.
28.
U prilog svojoj žalbi, EUIPO iznosi četiri žalbena razloga. Prvi žalbeni razlog temelji se na pogrešci koja se tiče prava i nedostatku u obrazloženju koje je Opći sud počinio kada je zaključio da su spornom odlukom povrijeđena načelâ jednakih mogućnosti i transparentnosti. Svojim drugim žalbenim razlogom, EUIPO tvrdi da je pobijana presuda zahvaćena pogreškama koje se tiču prava jer je Opći sud poništio tu odluku zbog očitih pogrešaka u ocjeni. Treći žalbeni razlog temelji se na pogrešci koja se tiče prava, a koju je počinio Opći sud time što je utvrdio više povreda obveze obrazlaganja kojima je zahvaćena navedena odluka i time što ju je posljedično poništio. U skladu s četvrtim žalbenim razlogom, EUIPO ističe postojanje pogreške koja se tiče prava i nedostatka u obrazloženju jer je tom presudom prihvaćen zahtjev za naknadu štete koji su podnijeli European Dynamics Luxembourg i dr.
29.
Iz niže iznesenih razloga, smatram da je Opći sud u okviru ispitivanja zahtjeva za poništenje počinio pogreške koje se tiču prava time što je utvrdio povredu načelâ jednakih mogućnosti i transparentnosti (točka 53. sporne odluke) i očitu pogrešku u ocjeni (točka 91. te presude) kojima je zahvaćena procjena predmetne ponude s obzirom na prvi kriterij za sklapanje ugovora (
7
). Nasuprot tomu, žalbenim razlozima nije dokazano, prema mojem mišljenju, da je Opći sud nezakonito utvrdio nedostatke u obrazloženju (točke 86., 89., 95. i 135. navedene presude) i očitu pogrešku u ocjeni (točka 102. iste presude) kojima je zahvaćena procjena te ponude s obzirom na prvi odnosno drugi kriterij za sklapanje ugovora (
8
).
30.
Kao što ću jednako tako objasniti u nastavku, smatram da su pogreške koje se tiču prava, kojima su zahvaćene točke 53. i 91. pobijane presude, dovele do ukidanja te presude samo u dijelu u kojem se Uniji nalaže da naknadi štetu koju je pretrpio European Dynamics Luxembourg (
9
). Osim toga, čini mi se da je navedena presuda u tom pogledu zahvaćena nedostatkom u obrazloženju (
10
).
31.
Ipak, smatram da Sud raspolaže dovoljnim elementima da odluči o meritumu predmeta, kao što mu je dopušteno člankom 61. prvim stavkom Statuta Suda Europske unije (u daljnjem tekstu: Statut), u pogledu zahtjeva za naknadu štete koji je podnesen u prvostupanjskom postupku. U tom kontekstu, smatram da bi Sud trebao odbiti taj zahtjev (
11
).
B.
Prvi žalbeni razlog, koji se temelji na pogrešci koja se tiče prava i nedostatku u obrazloženju jer je pobijanom presudom utvrđena povreda načelâ jednakih mogućnosti i transparentnosti
32.
Prvi žalbeni razlog usmjeren je protiv točke 53. pobijane presude i sastoji se od dva dijela.
1.
Prvi dio prvog žalbenog razloga
33.
Prvim dijelom prvog žalbenog razloga EUIPO tvrdi da je Opći sud počinio pogrešku koja se tiče prava time što je presudio da su spornom odlukom povrijeđena načelâ jednakih mogućnosti i transparentnosti u dijelu u kojem je procjena predmetne ponude s obzirom na prvi kriterij za sklapanje ugovora provedena u skladu s čimbenicima ponderiranja potkriterija u okviru tog kriterija, koji ne proizlaze iz specifikacije i o kojima ponuditelji nisu bili obaviješteni.
34.
Prema mišljenju žalitelja, ocjena provedena u točki 53. pobijane presude, kojom je utvrđena „automatska uzročna veza” između uvođenja tih čimbenika ponderiranja i povrede tih načela, temelji se na pogrešnom tumačenju sudske prakse Suda i, osim toga, nije dostatno obrazložena. EUIPO ističe da iz presude ATI EAC e Viaggi di Maio i dr. (
12
) i dviju kasnijih presuda (
13
) proizlazi da javni ponuditelj može, a da nužno o tome ne obavijesti podnositelje, pridati veću težinu različitim podelementima kriterija za sklapanje ugovora koji su unaprijed utvrđeni u skladu s određenim uvjetima, koji su u ovom slučaju ispunjeni.
35.
European Dynamics Luxembourg i dr. pozivaju se na nedopuštenost tog žalbenog razloga jer se odnosi na argumente koje EUIPO nije iznio ni u jednoj ranijoj fazi postupka. U pogledu merituma, protivne stranke u žalbenom postupku u biti tvrde da je Opći sud postupio u skladu s tom sudskom praksom, iako ju nije citirao, jer je utvrdio da im je nanesena šteta uvođenjem navedenih čimbenika ponderiranja bez prethodnog obavješćivanja.
36.
Prigovor nedopuštenosti koji su iznijeli European Dynamics Luxembourg i dr., prema mojem mišljenju, treba odbiti. Neovisno o činjenici da ih EUIPO, kao tuženik u prvom stupnju, nije istaknuo pred Općim sudom, argumenti koje je iznio u okviru prvog žalbenog razloga za cilj imaju kritizirati pravno rješenje Općeg suda u pogledu žalbenih razloga i argumenata koji su pred njim istaknuti (
14
). Ispitivanje tog rješenja svakako ulazi u nadležnost Suda u okviru žalbe (
15
).
37.
Što se tiče ispitivanja o meritumu prvog dijela prvog žalbenog razloga, uvodno ističem da stranke ne osporavaju utvrđenje Općeg suda, u točki 48. pobijane presude, prema kojem je EUIPO u okviru prvog kriterija za sklapanje ugovora uveo čimbenike ponderiranja potkriterija (
16
). Nasuprot tomu, žalitelj kritizira zaključak Općeg suda o nezakonitosti takvog uvođenja.
38.
S obzirom na to pojašnjenje, smatram da je Opći sud, u točki 53. navedene presude, pogrešno primijenio sudsku praksu Suda koja je navedena u točki 48. te presude, odnosno u točki 38. presude Lianakis i dr. (
17
).
39.
Iz te točke proizlazi da javni naručitelj ne može uvesti nove potkriterije ili pravila za ponderiranje kriterija za sklapanje ugovora, a da prethodno o njima ne obavijesti ponuditelje.
40.
U ovom se slučaju sporne ocjene ipak ne odnose na uvođenje čimbenika ponderiranja kriterija za sklapanje ugovora, nego potkriterija u okviru jednog od tih kriterija.
41.
Međutim, Sud je javnom naručitelju u tom pogledu priznao više slobode. Kao što je Sud utvrdio u presudi ATI EAC e Viaggi di Maio i dr. (
18
) i ponovio u presudama Lianakis i dr. (
19
), Evropaïki Dynamiki/EMSA (
20
) i TNS Dimarso (
21
), čimbenici ponderiranja potkriterija u okviru kriterija za sklapanje ugovora mogu se uvesti nakon isteka roka za podnošenje ponuda ako su ispunjena tri uvjeta. Kao prvo, to ex post određivanje ne smije mijenjati kriterije za dodjelu ugovora kako su određeni u dokumentaciji za nadmetanje ili u pozivu na nadmetanje. Kao drugo, ne smije sadržavati elemente koji bi utjecali na sastavljanje ponuda da su bili poznati u trenutku njihova sastavljanja. Kao treće, ne smije se odabrati na način da uključuje elemente koji mogu dovesti do diskriminacije jednog od ponuditelja.
42.
Prema mojem mišljenju, Opći sud trebao je primijeniti taj zadnji primjer sudske prakse. Također, Opći sud je trebao provjeriti je li argumentima istaknutima u tužbi utvrđeno da je EUIPO poštovao te uvjete (
22
).
43.
Prema tome, Opći sud povrijedio je doseg načelâ jednakih mogućnosti i transparentnosti, koja proizlaze iz sudske prakse navedene u točki 41. ovog mišljenja, tako da je točka 53. pobijane presude zahvaćena pogreškom koja se tiče prava. Stoga tu presudu treba ukinuti u tom pogledu.
44.
Nakon takvog ukidanja, člankom 61. prvim stavkom Statuta predviđeno je da Sud može vratiti predmet na odlučivanje Općem sudu ili može sam konačno odlučiti o sporu ako stanje postupka to dopušta.
45.
U ovom slučaju, čini mi se da Sud može sam utvrditi, na temelju elemenata iz spisa Općeg suda i s obzirom na razmatranja iznesena u točkama 41. i 42. ovog mišljenja, je li osnovan tužbeni zahtjev iz prvostupanjskog postupka koji se temelji na tome da su u spornoj odluci povrijeđena načela jednakih mogućnosti i transparentnosti.
46.
S obzirom na te elemente, čini mi se da to ovdje nije slučaj: European Dynamics Luxembourg i dr. pred Općim sudom nisu tvrdili ni a fortiori dokazali da tri uvjeta iz presude ATI EAC e Viaggi di Maio i dr. (
23
) i kasnije sudske prakse (
24
) nisu bila ispunjena u ovom slučaju.
47.
Nadalje, pogreška koja se tiče prava u pogledu točke 53. pobijane presude utječe i na temelj na kojem se zasniva točka 91. te presude, u kojoj je Opći sud utvrdio da je spornom odlukom počinjena očita pogreška u ocjeni jer njome nije uzeto u obzir ponderiranje potkriterija u okviru prvog kriterija za sklapanje ugovora o kojemu ponuditelji nisu prethodno obaviješteni (
25
). Naime, kao što proizlazi iz te točke, utvrđenje te očite pogreške u ocjeni „nužno proizlazi” iz utvrđenja povrede načelâ jednakih mogućnosti i transparentnosti kojom je zahvaćena ta odluka.
48.
Međutim, žalitelj izričito ne osporava, u okviru prvog ili drugih žalbenih razloga, utvrđenje iz točke 91. pobijane presude (
26
). Može li Sud ipak po službenoj dužnosti istaknuti da je ta točka „kontaminirana” pogreškom koja se tiče prava u točki 53. te presude?
49.
Prema mojem mišljenju, na to pitanje treba odgovoriti potvrdno. S tim u vezi navodim da bi se točku 91. navedene presude u potpunosti lišilo obrazloženja ako bi se zaključak prema kojem su spornom odlukom povrijeđena načela jednakih mogućnosti i transparentnosti proglasio nevaljanim. Međutim, Sud je već presudio da nedostatak u obrazloženju kojim je zahvaćena presuda Općeg suda podrazumijeva bitnu povredu postupka te je razlog koji se odnosi na javni poredak (
27
). U tim okolnostima, smatram da bi Sud trebao moći odlučiti da je, kada u dogovoru na žalbeni zahtjev utvrdi da je utvrđenje Općeg suda zahvaćeno pogreškom koja se tiče prava, tom pogreškom zahvaćeno i drugo utvrđenje čije se obrazloženje temelji isključivo na prvom utvrđenju.
50.
Stoga smatram da pobijanu presudu treba ukinuti i u dijelu u kojem je utvrđena očita pogreška u ocjeni koja je počinjena pri procjeni predmetne ponude s obzirom na prvi kriterij za sklapanje ugovora. Ipak, nije potrebno vratiti predmet na odlučivanje Općem sudu ili o njemu odlučiti radi ispitivanja merituma prigovora iz tužbe koji se temelje na očitim pogreškama u ocjeni kojima je zahvaćena ta procjena. Naime, Opći sud već je zaključio u točki 95. pobijane presude da je sporna odluka nedostatno obrazložena u tom pogledu, tako da nije mogao odlučiti o postojanju takvih pogrešaka (osim pogreške koju je istaknuo u točki 91. te presude). Međutim, kao što će proizaći iz mojeg ispitivanja prvog dijela trećeg žalbenog razloga, žalitelj nije dokazao da je taj zaključak zahvaćen nepravilnošću (
28
).
51.
Ispitat ću u kojoj je mjeri potrebno ukinuti izreku navedene presude zbog pogrešaka koje se tiču prava, kojima su zahvaćene točke 53. i 91. te presude, nakon što razmotrim druge žalbene razloge (
29
).
2.
Drugi dio prvog žalbenog razloga
52.
Drugi dio prvog žalbenog razloga temelji se na povredi obveze obrazlaganja koju Opći sud ima na temelju prve rečenice članka 36. i članka 53. prvog stavka Statuta. EUIPO u biti tvrdi da je Opći sud povrijedio tu obvezu time što je u točki 53. pobijane presude utvrdio povredu načelâ jednakih mogućnosti i transparentnosti na štetu protivnih stranaka u žalbenom postupku, a da nije provjerio jesu li ispunjena tri uvjeta iz presude ATI EAC e Viaggi di Maio i dr. (
30
) ili, barem, iznio razloge zbog kojih nisu ispunjeni.
53.
Budući da je analiza prvog dijela tog žalbenog razloga već dovela do utvrđenja pogreške koja se tiče prava, kojom je zahvaćena točka 53. pobijane presude, ne treba ispitati meritum drugog dijela navedenog žalbenog razloga
54.
Radi sveobuhvatnosti, ipak ističem da, prema ustaljenoj sudskoj praksi, obveza obrazlaganja koju ima Opći sud nalaže mu da obrazloži svoje presude tako da se zainteresiranim osobama omogući da saznaju razloge zbog kojih njihovi argumenti nisu prihvaćeni, a Sudu da raspolaže dostatnim elementima za izvršavanje svojeg nadzora (
31
).
55.
Međutim, obrazloženjem iznesenim u točkama 48. do 52. pobijane presude u prilog zaključku iz točke 53. te presude i upućivanjem na sudsku praksu u točki 44. navedene presude, smatram da je Opći sud ispunio te zahtjeve. Prema mojem mišljenju, ocjena navedena u točki 53. iste presude nije zahvaćena nedostatkom u obrazloženju jer Opći sud nije objasnio zašto bi na temelju primjene primjenjiva pravnog testa bilo moguće utvrditi povredu načelâ jednakih mogućnosti i transparentnosti, nego, kao što proizlazi iz ispitivanja prvog dijela prvog žalbenog razloga, pogreškom koja se tiče prava jer je Opći sud primijenio drugi pravni test koji nije bio relevantan u okolnostima ovog predmeta.
56.
Stoga je drugi dio prvog žalbenog razloga neosnovan.
C.
Drugi žalbeni razlog i drugi dio trećeg žalbenog razloga, koji se temelje na pogreškama koje se tiču prava jer je pobijanom presudom poništena sporna odluka na temelju očitih pogrešaka u ocjeni i nedostacima u obrazloženju
57.
Drugi žalbeni razlog temelji se na pogrešci koja se tiče prava koju je Opći sud počinio time što je u točki 136. pobijane presude zaključio da treba poništiti spornu odluku, a da nije ispitao jesu li očite pogreške u ocjeni utvrđene u točkama 91., 95., 96. i 97. do 103. te presude utjecale na konačan ishod postupka sklapanja ugovora.
58.
Drugim dijelom trećeg žalbenog razloga EUIPO prigovara Općem sudu da je poništio tu odluku, a nije provjerio nedostaci u obrazloženju, utvrđeni u točkama 86., 89., 95. i 135. navedene presude bili dovoljni, sami po sebi ili zajedno s očitim pogreškama u ocjeni koje je također istaknuo, da promijene taj ishod.
59.
U okviru drugog žalbenog razloga i drugog dijela trećeg žalbenog razloga žalitelj upućuje na dvije presude Općeg suda.
60.
S jedne strane, navodi sudsku praksu Općeg suda prema kojoj, kada Opći sud utvrdi da je odluka o sklapanju ugovora zahvaćena nedostatkom u obrazloženju, ta se odluka može poništiti iz tog razloga samo ako drugi elementi navedene odluke, koji nisu zahvaćeni takvim nedostatkom, nisu dovoljni da bi se ta odluka opravdala (
32
). Prema mišljenju EUIPO‑a, tu sudsku praksu po analogiji treba primijeniti kada Opći sud utvrdi očitu pogrešku u ocjeni kojom je zahvaćena odluka o sklapanju ugovora.
61.
S druge strane, EUIPO upućuje na presudu u kojoj je Opći sud smatrao da, kada se bodovanje ponude na temelju određenog kriterija za sklapanje ugovora temelji na više negativnih komentara, od kojih su jedan ili više zahvaćeni očitom pogreškom u ocjeni, to bodovanje i procjena na kojoj se temelji nisu zahvaćeni takvom pogreškom ako se navedeno bodovanje temelji i na komentarima koji nisu zahvaćeni očitim pogreškama u ocjeni (
33
).
62.
Prema mišljenju protivnih stranaka u žalbenom postupku, te presude nisu primjenjive u ovom slučaju.
63.
Predlažem zajedničko ispitivanje drugog žalbenog razloga i drugi dio trećeg žalbenog razloga.
64.
U tom pogledu, najprije napominjem da žalitelj ne tvrdi ni a fortiori dokazuje da očite pogreške u ocjeni i/ili nedostaci u obrazloženju koje je utvrdio Opći sud nisu nikako mogli utjecati na ishod postupka sklapanja ugovora i da stoga njima nije opravdano poništenje sporne odluke. Žalitelj samo prigovara Općem sudu da nije izričito ispitao jesu li te nepravilnosti promijenile ishod tog postupka.
65.
Čini mi se da se takva kritika temelji na pogrešnom razumijevanju zahtjeva koji se nalažu Općem sudu.
66.
Točno je da Opći sud ne može poništiti odluku o sklapanju ugovora zbog nepravilnosti kojima je zahvaćena kada su drugi elementi te odluke, koji nisu zahvaćeni nepravilnostima, dostatni kako bi se opravdao njezin krajnji ishod. U takvoj situaciji, tužbeni razlozi koji se temelje na nepravilnostima bespredmetni su jer, čak i pod pretpostavkom da su utemeljeni, ne bi doveli do poništenja navedene odluke (
34
). Isto vrijedi i kada, čak i ako ne postoje nepravilnosti na koje se odnose ti tužbeni razlozi, odluka ne bi mogla više pogodovati tužitelju.
67.
U tom smislu, Opći sud ponovno je smatrao, prema mojem mišljenju pravilno, da nedostatak u obrazloženju kojim su zahvaćene određene ocjene javnog naručitelja ne može dovesti do poništenja odluke o odbijanju ponude ako, čak i da je ta ponuda prikupila sve raspoložive bodove za kriterije ili potkriterij za sklapanje ugovora na koje se odnosi taj nedostatak, ta ponuda ne bi ostvarila minimalni rezultat za pristup financijskoj fazi ili fazi usporednog odabira ponuda (
35
).
68.
Ta ista logika nalaže da ako je, kao u ovom slučaju, javni naručitelj povoljno razvrstao ponudu u kaskadnom sustavu, ali je ipak nije stavio na prvo mjesto, tužbena su sredstva bespredmetna ako je, čak i u slučaju da je ta ponuda prikupila sve raspoložive bodove na temelju kriterija za sklapanje ugovora na koje se odnose ocjene koje su navodno zahvaćene nepravilnošću, ostvarila konačan rezultat koji je niži od onog ponuda koje su bolje razvrstane u kaskadnom sustavu.
69.
Međutim, prema mojem mišljenju, Opći sud mora izričito navesti razloge iz kojih smatra da tužbeni razlozi nisu bespredmetni. Smatram da je Opći sud samo dužan ne poništiti odluku o sklapanju ugovora kada su ti tužbeni razlozi stvarno bespredmetni, odnosno, kao što proizlazi iz prethodno navedenog, kada nepravilnosti na koje se odnose navedeni tužbeni razlozi, razmatrane u cjelini, nisu mogle nikako utjecati na ishod postupka sklapanja ugovora.
70.
Međutim, žalitelj nije niti dokazao niti čak tvrdio da, čak i ako ne postoje različite nepravilnosti koje je utvrdio Opći sud, sporna odluka ne bi mogla pogodovati društvu European Dynamics Luxembourg.
71.
S obzirom na prethodno navedeno, drugi žalbeni razlog i drugi dio trećeg žalbenog razloga treba odbiti kao neosnovane.
D.
Treći žalbeni razlog, koji se temelji na pogrešci koja se tiče prava jer je pobijanom presudom utvrđeno da je sporna odluka zahvaćena nedostacima u obrazloženju kojima je opravdano njezino poništenje
72.
Svojim trećim žalbenim razlogom, koji se može podijeliti na tri dijela, EUIPO tvrdi da je Opći sud počinio više pogrešaka koje se tiču prava time što je u točkama 134. i 135. pobijane presude zaključio da je sporna odluka zahvaćena nedostacima u obrazloženju i time što je iz tog razloga poništio tu odluku.
1.
Prvi dio trećeg žalbenog razloga
73.
Žalitelj tvrdi, u skladu s prvim dijelom trećeg žalbenog razloga, da je Opći sud povrijedio doseg obveze obrazlaganja koju javni naručitelj ima na temelju članka 100. stavka 2. Financijske uredbe. Budući da je Opći sud zasebno ispitao svaki komentar odbora za ocjenjivanje ponudâ, a da je pritom zanemario širi kontekst procjene čiji su dio, propisao je toj obvezi stroži sadržaj od onog koji proizlazi iz sudske prakse Suda navedene u točki 129. pobijane presude (
36
). Prema toj sudskoj praksi, javni naručitelj nije dužan neuspješnom ponuditelju dostaviti detaljan sažetak načina na koji je u postupku procjene njegove ponude u obzir uzeta svaka njezina pojedinost ni detaljnu usporednu analizu njegove i odabrane ponude.
74.
Protivne stranke u žalbenom postupku odgovaraju da je Opći sud pravilno samo ispitao tužbene razloge koji se odnose na određene komentare.
75.
Prema mojem mišljenju, na temelju argumenata EUIPO‑a nije moguće smatrati da je Opći sud, za potrebe utvrđivanja u točkama 86., 89., 95. i 135. pobijane presude da postoje nedostaci u obrazloženju kojima su zahvaćene ocjene EUIPO‑a navedene u točkama 81., 87. i 90. te presude (
37
), primijenio stroži test od onog koji proizlazi iz sudske prakse Suda.
76.
Kao što proizlazi iz točaka 85., 88., 93. i 94. navedene presude, Opći sud utvrdio je ove nedostatke u obrazloženju na temelju, među ostalim, manjka preciznosti specifikacija te sažete i nejasne naravi odluke odbora za ocjenjivanje ponudâ. Iz toga je, u točki 94. iste presude zaključio da „ni [European Dynamics Luxembourg i dr.] ni Opći sud ne mogu razumjeti način na koji je javni naručitelj dodijelio bodove dostupne u smislu prvog kriterija za sklapanje ugovora i njegovih različitih potkriterija”. Stoga je Opći sud u točki 95. Pobijane presude smatrao da ne može izvršiti nadzor merituma spornih ocjena. Nadalje, u točki 134. te presude, Opći sud istaknuo je da te ocjene predstavljaju ključne elemente obrazloženja nužne za razumijevanje procjene ponuda.
77.
Stoga je Opći sud zasebno procijenio svaki osporavani komentar u tužbi te ih je istodobno stavio u ukupni kontekst procjene predmetne ponude s obzirom na prvi kriterij za sklapanje ugovora i iz toga je zaključio da ta procjena nije dostatno obrazložena.
78.
Konačno, žalitelj nije objasnio zašto bi Opći sud takvim rasuđivanjem od javnog naručitelja zahtijevao da dostavi detaljan sažetak načina na koji je u postupku procjene te ponude u obzir uzeta svaka njezina pojedinost i detaljnu usporednu analizu te ponude i bolje razvrstanih ponuda.
79.
Prema tome, prvi dio trećeg žalbenog razloga je neosnovan.
2.
Drugi dio trećeg žalbenog razloga
80.
Kao što proizlazi iz točaka 64. do 71. ovog mišljenja, smatram da je drugi dio trećeg žalbenog razloga neosnovan.
3.
Treći dio trećeg žalbenog razloga
81.
U skladu s trećim dijelom trećeg žalbenog razloga, EUIPO ističe, kao prvo, da je pobijana presuda proturječna jer, s jedne strane, Opći sud u okviru ispitivanja trećeg tužbenog razloga, u točkama 112. do 115. i 121. te presude nije utvrdio nikakvu očitu pogrešku u ocjeni ni nedostatak u obrazloženju kojim je zahvaćena procjena ponude društva European Dynamics Luxembourg s obzirom na četvrti kriterij za sklapanje ugovora i, s druge strane, jer je nakon ispitivanja prvog tužbenog razloga Opći sud smatrao, u točkama 134. i 135. navedene presude, da ne može izvršiti nadzor materijalne zakonitosti sporne odluke u pogledu te procjene i da je ta odluka stoga zahvaćena očitom pogreškom u ocjeni.
82.
Kao drugo, žalitelj tvrdi da je Opći sud u svakom slučaju povrijedio svoju obvezu obrazlaganja jer je presudio da ne može izvršiti takav nadzor, iako je to učinio u točkama 112. do 115. iste presude te iz toga zaključio da ne postoji očita pogreška u ocjeni kojom je zahvaćena procjena predmetne ponude na temelju četvrtog kriterija za sklapanje ugovora.
83.
Protivne stranke u žalbenom postupku osporavaju postojanje takvog proturječja.
84.
Prema mojem mišljenju, budući da EUIPO tvrdi, kao prvo, da je točka 135. pobijane presude, s obzirom na to da je njome utvrđena očita pogreška u ocjeni, proturječna drugim točkama te presude, to se tumačenje temelji na pogrešnom tumačenju navedene presude. U točki 135. te presude Opći sud nije utvrdio očitu pogrešku u ocjeni, nego više nedostataka u obrazloženju.
85.
Nasuprot tomu, smatram da EUIPO pravilno tvrdi, kao drugo, da je Opći sud povrijedio svoju obvezu obrazlaganja jer je u točki 134. navedene presude „podsjetio” na to da u kontekstu ispitivanja trećeg tužbenog zahtjeva nije mogao izvršiti nadzor materijalne zakonitosti sporne odluke u pogledu procjene predmetne ponude s obzirom na četvrti kriterij za sklapanje ugovora, iako taj zaključak nikako ne proizlazi iz ispitivanja tog trećeg tužbenog razloga. Naprotiv, u točkama 112. do 115. iste presude, Opći sud izvršio je takav nadzor, nakon koje je odbio prigovor koji se temelji na očitoj pogrešci u ocjeni kojom je zahvaćena ta procjena (
38
).
86.
To proturječje, prema mojem mišljenju, proizlazi iz jednostavne pogreške u pisanju koja ne utječe na rasuđivanje Općeg suda i koja ne može ozbiljno narušiti razumijevanje pobijane presude niti utjecati na prava na obranu EUIPO‑a. Tome svjedoči činjenica da je Opći sud u točki 134. in fine te presude uputio samo na točke 81. do 86., 87. do 89. i 90. do 95. te presude, koje se odnose na ispitivanje prigovora povezanih s prvim kriterijem za sklapanje ugovora, a da nije naveo točke navedene presude u pogledu razmatranja dijela koji se odnosi na četvrti kriterij za sklapanje ugovora. Zbog te pogreške u pisanju pobijana presuda nije zahvaćena nedostatkom u obrazloženju kojim bi se moglo opravdati ukidanje te točke (
39
).
87.
U svakom slučaju, budući da nedostatak u obrazloženju koji proizlazi iz navedenog proturječja ne utječe na izreku pobijane odluke (
40
), treći dio trećeg žalbenog razloga trebalo bi odbiti kao bespredmetan (
41
).
E.
Četvrti žalbeni razlog, koji se temelji na pogrešci koja se tiče prava i nedostatku u obrazloženju jer je pobijanom presudom prihvaćen zahtjev za naknadu štete
88.
Četvrti žalbeni razlog usmjeren je protiv točaka 141., 144., 146. i 150. pobijane presude kao i protiv točke 2. njezine izreke. Taj se žalbeni razlog može podijeliti na tri dijela.
1.
Prvi dio četvrtog žalbenog razloga
89.
Prvim dijelom četvrtog žalbenog razloga, žalitelj kritizira Opći sud jer je smatrao da su bili ispunjeni uvjeti za postojanje izvanugovorne odgovornosti Unije.
90.
Kao prvo, s obzirom na argumente istaknute u prilog prvom, drugom i trećem žalbenom razlogu, utvrđenje prema kojem je sporna odluka zahvaćena nezakonitostima temelji se na pogreškama koje se tiču prava.
91.
Kao drugo i podredno, EUIPO tvrdi da, ako Sud pobijanu presudu ukine samo u dijelu u kojem je Opći sud utvrdio povredu načelâ jednakih mogućnosti i transparentnosti, Sud bi tu presudu trebao ukinuti i u dijelu koji se odnosi na naknadu štete koju je pretrpio European Dynamics Luxembourg. Naime, s jedne strane, kao što je Opći sud priznao u točki 142. navedene presude, ne postoji uzročna veza između nedostataka u obrazloženju koje je utvrdio i te štete. S druge strane, budući da Opći sud nije ispitao utjecaj očitih pogrešaka u ocjeni, utvrđenih u točkama 91. i 102. iste presude, na konačan ishod postupka sklapanja ugovora, taj sud nije dovoljno obrazložio zaključak, naveden u točki 144. pobijane presude, prema kojem postoji uzročna veza između tih pogrešaka i navedene štete.
92.
Protivne stranke u žalbenom postupku odgovaraju da je tom presudom u dovoljnoj mjeri dokazano da su ispunjeni uvjeti za postojanje odgovornosti Unije.
93.
Kao prvo, što se tiče toga da je EUIPO nezakonito postupio, podsjećam na to da na temelju prvog, drugog i trećeg žalbenog razloga nije moguće, prema mojem mišljenju, osporiti utvrđenja Općeg suda, s jedne strane, o očitoj pogrešci u ocjeni kojom je zahvaćena ocjena predmetne ponude na temelju drugog kriterija za sklapanje ugovora (točka 102. te presude) i, s druge strane, o nedostacima u obrazloženju koji se odnose na ocjenu te ponude na temelju prvog kriterija za sklapanje ugovora (točke 86., 89., 95. i 135. navedene presude). Stoga žalitelj nije dokazao da je Opći sud počinio pogrešku koja se tiče prava time što je utvrdio da je javni naručitelj postupio nezakonito.
94.
Kao drugo, u pogledu obrazloženja u pogledu postojanja uzročne veze između očitih pogrešaka u ocjeni koje je utvrdio Opći sud i štete koju je pretrpio European Dynamics Luxembourg, argumentacija EUIPO‑a u biti se odnosi na posljedice koje treba izvesti iz prihvaćanja prvog žalbenog razloga. Ispitat ću ih u točkama 107. do 128. ovog mišljenja. Sada napominjem da je ta argumentacija, prema mojem mišljenju, osnovana.
2.
Drugi dio četvrtog žalbenog razloga
95.
U skladu s drugim dijelom četvrtog žalbenog razloga, EUIPO tvrdi da je pobijana presuda zahvaćena nedostatkom u obrazloženju jer sadržava proturječje između, s jedne strane, razloga iznesenih u točkama 144., 146. i 150. te presude i, s druge strane, točke 2. izreke navedene presude. Iako je tim razlozima utvrđena šteta koju je European Dynamics Luxembourg pretrpio kao gubitak prilike da njegova ponuda bude razvrstana na prvo ili drugo mjesto u kaskadnom sustavu, u izreci je Uniji naložena naknada štete na temelju gubitka prilike da okvirni ugovor sklopi kao prvi ugovaratelj.
96.
Protivne stranke u žalbenom postupku poriču da postoji takvo proturječje i ističu da upućivanje u izreci na gubitak prilike da okvirni ugovor sklopi kao prvi ugovaratelj odražava potpuni doseg gubitka prilike koji je pretrpio European Dynamics Luxembourg.
97.
Prema mojem mišljenju, žalitelj je pravilno istaknuo da postoji proturječje između, s jedne strane, točaka 144., 146. i 150. obrazloženja pobijane presude i, s druge strane, točke 2. izreke te presude (
42
).
98.
Ta točka izreke odražava doseg zahtjeva za naknadu štete koji je podnesen Općem sudu. Kao što proizlazi iz točke 137. te presude, taj je zahtjev bio ograničen na naknadu, osim neimovinske štete, za gubitak prilike za sklapanje predmetnog ugovora u svojstvu uspješnog ponuditelja razvrstanog na prvo mjesto.
99.
Nasuprot tomu, u točkama 144., 146. i 150. navedene presude pogrešno se upućuje na gubitak prilike za dobivanje tog ugovora u svojstvu prvog ili drugog ugovaratelja u skladu s kaskadnim sustavom, iako taj gubitak prilike premašuje opseg štete za koju su European Dynamics Luxembourg i dr. tražili naknadu.
100.
To proturječje u pogledu određivanja pretrpljene štete ima, osim toga, praktični doseg jer je Opći sud, među razmatranjima koje treba uzeti u obzir radi određivanja opsega naknade, u točki 150. pobijane presude naveo stopu vjerojatnosti da bi predmetna ponuda bila razvrstana, u slučaju da ne postoje materijalne nezakonitosti koje je utvrdio, na prvo ili drugo mjesto u skladu s kaskadnim sustavom. Međutim, vjerojatnost da bi ta ponuda bila razvrstana na prvo ili drugo mjesto svakako je veća od vjerojatnosti da bi bila razvrstana na prvo mjesto.
101.
Stoga je drugi dio četvrtog žalbenog razloga osnovan (
43
).
3.
Treći dio četvrtog žalbenog razloga
102.
Treći dio četvrtog žalbenog razloga, koji je istaknut podredno, temelji se na materijalnoj pogrešci kojom je zahvaćena točka 2. izreke pobijane presude jer njome nije EUIPO‑u, nego Europskoj uniji naložena naknada štete koju je pretrpio European Dynamics Luxembourg. Žalitelj smatra da bi se na temelju članka 115. i članka 118. stavka 3. Uredbe br. 207/2009 takvo nalaganje trebalo odnositi na EUIPO.
103.
Prema mišljenju protivnih stranaka u žalbenom postupku, upućivanje na Europsku uniju nije pogrešno jer je taj subjekt općenito odgovoran za nezakonita postupanja njegovih institucija i tijela. U svakom slučaju, čak i da to upućivanje predstavlja materijalnu pogrešku, ono ne bi dovelo do ukidanja pobijane presude.
104.
Čini mi se da je taj dio neosnovan. Naime, člankom 340. drugim stavkom UFEU‑a određuje se da je Europska unija dužna naknaditi svaku štetu koju njezine institucije ili službenici prouzroče pri obavljanju svojih dužnosti. Na tu odgovornost ne utječe činjenica da je člankom 118. stavkom 3. Uredbe br. 207/2009 također predviđeno da je EUIPO dužan naknaditi svaku štetu koju prouzroče njegovi odjeli ili njegovi službenici tijekom obavljanja svojih dužnosti. Prema mojem mišljenju, ta potonja odredba odražava činjenicu da institucije i tijela Unije, kao što je EUIPO, zastupaju Uniju u svojim područjima nadležnosti (
44
). EUIPO i Europska unija, koji oboje imaju pravnu osobnost (
45
), stoga mogu biti proglašeni odgovornima za štetu koju prouzroči EUIPO pri obavljanju svojih dužnosti. Stoga Opći sud nije počinio pogrešku koja se tiče prava time što je u točki 2. izreke pobijane presude Europsku uniju obvezao na naknadu predmetne štete.
105.
U svakom slučaju, čak i da ta točka sadržava materijalnu pogrešku, ta bi se pogreška sastojala od pogreške u pisanju koja ne može ozbiljno narušiti razumijevanje pobijane presude niti utjecati na žaliteljeva prava na obranu, tako da ne bi mogla dovesti do ukidanja te presude (
46
).
106.
Stoga treba odbiti treći dio četvrtog žalbenog razloga.
F.
Ukidanje pobijane presude i odlučivanje o meritumu spora
107.
Nakon ispitivanja prvog dijela prvog žalbenog razloga, zaključio sam da je Opći sud počinio pogreške koje se tiču prava time što je u okviru razmatranja zahtjeva za poništenje presudio da je procjena predmetne ponude s obzirom na prvi kriterij za sklapanje ugovora zahvaćena povredom načelâ jednakih mogućnosti i transparentnosti (točka 53. pobijane presude) i očitom pogreškom u ocjeni (točka 91. te presude) (
47
). Po završetku svojeg ispitivanja drugog dijela četvrtog žalbenog razloga, utvrdio sam da je Opći sud u okviru razmatranja zahtjeva za naknadu štete povrijedio svoju obvezu obrazlaganja (
48
).
108.
Najprije treba provjeriti dovode li te nepravilnosti do ukidanja navedene presude u dijelu u kojem se njome poništava sporna odluka i/ili u dijelu u kojem je prihvaćen zahtjev za naknadu štete. Ako je odgovor potvrdan, zatim se postavlja pitanje dopušta li stanje postupka da Sud odlučuje meritumu spora ili treba li predmet vratiti na odlučivanje Općem sudu.
1.
Pobijanu presudu treba ukinuti samo u dijelu u kojem je Uniji naložena naknade štete
109.
Prema mojem mišljenju, pogreške koje se tiču prava kojima su zahvaćene točke 53. i 91. pobijane presude ne dovode do ukidanja te presude u dijelu u kojem se njome poništava sporna odluka (točka 1. izreke).
110.
To je tako jer, ako obrazloženje presude Općeg suda upućuje na povredu prava Unije, ali je njezina izreka osnovana iz drugih razloga koje je Opći sud utvrdio, ta povreda nije takve prirode da podrazumijeva ukidanje te presude, tako da je žalbeni razlog koji se na to odnosi bespredmetan (
49
).
111.
U ovom slučaju, Opći sud je u točki 136. pobijane presude opravdao poništenje sporne odluke na temelju svih nezakonitosti koje je utvrdio i kojima je zahvaćena procjena predmetne ponude s obzirom na prvi i drugi kriterij za sklapanje ugovora. Međutim, druge nepravilnosti koje nisu utvrđene u točkama 53. i 91. navedene presude, zbog toga što se odnose na procjenu te ponude s obzirom na prvi (točke 86., 89., 95. i 135. pobijane presude) i drugi kriterij za sklapanje ugovora (točka 102. te presude), dovoljne su kako bi se opravdao zaključak Općeg suda u pogledu poništenja navedene odluke.
112.
Prema tome, točka 1. izreke pobijane presude i dalje je osnovana unatoč pogreškama koje se tiču prava i koje je počinio Opći sud.
113.
Nasuprot tome, smatram da tu presudu treba ukinuti u dijelu u kojem se nalaže naknada štete koju je European Dynamics Luxembourg pretrpio zbog gubitka prilike da ugovor sklopi u svojstvu uspješnog ponuditelja razvrstanog na prvo mjesto u kaskadnom sustavu (točka 2. izreke). Stoga su točke 4. i 5. izreke, koje se odnose na određivanje iznosa naknade štete, bespredmetne i također ih treba ukinuti.
114.
To je tako, kao prvo, jer je Opći sud povrijedio svoju obvezu obrazlaganja s obzirom na to da su obrazloženje i izreka navedene presude proturječni s obzirom na određivanje nadoknadive štete (
50
).
115.
Kao drugo i u svakom slučaju, zaključak prema kojem su točke 53. i 91. pobijane presude zahvaćene pogreškama koje se tiču prava ima učinak, kao što je žalitelj tvrdio u okviru prvog dijela četvrtog žalbenog razloga (
51
), da čini neosnovanim utvrđenje, navedeno u točki 144. te presude, o uzročnoj vezi između nezakonitog postupanja koje se stavlja na teret EUIPO‑u i gubitka prilike na koji se pozivaju European Dynamics Luxembourg i dr.
116.
U tom pogledu podsjećam na to da je Opći sud u točki 143. pobijane presude zaključio da se između nedostataka u obrazloženju (utvrđenih u točkama 86., 89., 95. i 135. te presude) i tog gubitka prilike ne može utvrditi nikakva uzročna veza. Taj zaključak nije osporavan u okviru žalbe. Nasuprot tomu, Opći sud je u točki 144. navedene presude presudio da takva uzročna veza postoji između materijalnih nezakonitosti (utvrđenih u točkama 53., 91. i 102. iste presude) i te štete. Ipak, točke 53. i 91. pobijane presude, u kojima je Opći sud istaknuo materijalne nezakonitosti kojima je zahvaćena procjena predmetne ponude na temelju prvog kriterija za sklapanje ugovora, prema mojem su mišljenju zahvaćene pogreškom koja se tiče prava.
117.
U tim okolnostima, da bi postojala odgovornost Unije mora postojati uzročna veza između jedine materijalne nezakonitosti kojom je zahvaćena procjena te ponude s obzirom na drugi kriterij za sklapanje ugovora (utvrđena u točki 102. te presude) i gubitka prilike za razvrstavanje na prvo mjesto u kaskadnom sustavu.
118.
Međutim, postojanje takve uzročne veze u pobijanoj presudi nije uopće obrazloženo.
119.
Naime, u točki 144. te presude Opći sud je samo utvrdio, kao prvo, da je predmetnoj ponudi dodijeljeno samo 22,81 od ukupno 40 bodova nakon usporednog ocjenjivanja na temelju prvog kriterija za sklapanje ugovora. Tim razmatranjem samo se nastoji utvrditi uzročna veza između materijalnih nezakonitosti u pogledu procjene te ponude s obzirom na prvi kriterij za sklapanje ugovora i istaknutog gubitka prilike.
120.
Kao drugo, Opći sud smatrao je da „već samo zbog činjenice da je [European Dynamics Luxembourg] razvrstan na treće mjesto sukladno kaskadnom mehanizmu te da je time prihvaćen kao mogući ugovaratelj, pretpostavka da je javni naručitelj mogao odlučiti da neće sklopiti predmetni ugovor s prvim tužiteljem malo je vjerojatna”. Smatram da to razmatranje nije dovoljno kako bi se EUIPO‑u omogućilo da sazna razloge zbog kojih je Opći sud zaključio da materijalna nezakonitost kojom je zahvaćena procjena navedene ponude s obzirom na drugi kriterij za sklapanje ugovora dovela do tog gubitka prilike, a Sudu da izvrši svoj nadzor s tim u vezi, kao što se to zahtijeva sudskom praksom Suda (
52
).
121.
Utvrđivanje postojanja uzročne veze između te materijalne nezakonitosti i gubitka prilike koji je pretrpio European Dynamics Luxembourg, za što su potrebne ocjene činjenične naravi, stoga treba provesti u okviru ispitivanja o meritumu.
2.
Zahtjev za naknadu štete treba odbiti nakon ispitivanja o meritumu
122.
Prema mojem mišljenju, Sud raspolaže dovoljnim podacima da odluči o meritumu predmeta, u skladu s člankom 61. prvim stavkom Statuta, kako bi sam proveo takvo ispitivanje.
123.
Naime, iz brojaka iznesenih u točkama 12. i 20. pobijane presude proizlazi da, čak i da su ponudi društva European Dynamics Luxembourg dodijeljeni ukupni raspoloživi bodovi (30) na temelju drugog kriterija za sklapanje ugovora, ona ne bi bila bolje razvrstana, s obzirom na to da bi sve drugo ostalo isto, u odnosu na ponude koje na temelju sporne odluke u kaskadnom sustavu zauzimaju prvo i drugo mjesto.
124.
U tom pogledu, pojašnjavam da bi ta ponuda, da joj je dodijeljeno 30 raspoloživih bodova na temelju tog kriterija, prikupila „Ukupan broj bodova (100)” od 72,81 (navedeno u predzadnjem redu tablice navedene u točki 12. pobijane presude). Budući da se za dobivanje „Ukupnog broja tehničkih bodova” (navedeno u zadnjem redu te tablice) odabranih ponuda na „Ukupan broj bodova (100)” primjenjuje koeficijent od 1,09736, navedena ponuda dobila bi „Ukupan broj tehničkih bodova” od 79,90.
125.
Predmetna ponuda nadalje je dobila 83,69 bodova koji se odnose na financije (kao što je navedeno u zadnjem stupcu tablice navedene u točki 20. te presude). Kao što proizlazi iz točke 150. navedene presude, ukupni tehnički bodovi i ukupni bodovi koji se odnose na financije svaki iznose 50 % u procjeni ponuda.
126.
Stoga, da je ta ponuda dobila 30 bodova na temelju drugog kriterija za sklapanje ugovora, s obzirom na to da bi sve drugo ostalo isto, ostvarila bi konačan rezultat od 81_79/100. Taj je rezultat niži od konačnih rezultata dodijeljenih ponudama razvrstanima na prvo i drugo mjesto, koji iznose 87_99/100 odnosno 83_40/100.
127.
Prema tome, ne postoji uzročna veza između očite pogreške u ocjeni koja je utvrđena u točki 102. te presude i gubitka prilike da ponuda društva European Dynamics Luxembourg bude razvrstana na prvo mjesto.
128.
Iz toga zaključujem, s obzirom na kumulativnu narav uvjeta za postojanje izvanugovorne odgovornosti Unije (
53
), da treba odbiti zahtjev za naknadu štete koji su podnijeli European Dynamics Luxembourg i dr. (
54
).
G.
Troškovi
129.
Na temelju članka 184. stavka 2. Poslovnika Suda, kad je žalba osnovana i Sud sam konačno odluči u sporu, Sud odlučuje o troškovima.
130.
U skladu s člankom 138. stavkom 1. tog poslovnika, koji se primjenjuje na žalbeni postupak na temelju njegova članka 184. stavka 1., stranka koja ne uspije u postupku dužna je, na zahtjev protivne stranke, snositi troškove. U ovom slučaju, žalitelj je podnio zahtjev da se protivnim strankama u žalbenom postupku naloži snošenje troškova, a potonje su stranke podnijele zahtjev da se žalitelju naloži snošenje troškova.
131.
Člankom 138. stavkom 3. istog Poslovnika pojašnjava se da, ako stranke djelomično uspiju u svojim zahtjevima, svaka stranka snosi vlastite troškove. Međutim, s obzirom na okolnosti slučaja, Sud može odlučiti da, osim vlastitih troškova, jedna stranka snosi i dio troškova druge stranke.
132.
U ovom slučaju, svaka stranka djelomično nije uspjela u žalbi i u tužbi u prvom stupnju. Ipak, s obzirom na okolnosti ovog predmeta, EUIPO treba snositi, osim vlastitih troškova, i dvije trećine troškova društva European Dynamics Luxembourg i dr. u obama stupnjevima. Potonja društva snose jednu trećinu vlastitih troškova povezanih s obama stupnjevima. Takva mi se podjela čini pravednom jer su European Dynamics Luxembourg i dr., u skladu s mojim prijedlogom, uspjeli u postupku u pogledu njihova zahtjeva za poništenje u prvostupanjskom i žalbenom postupku.
VI. Zaključak
133.
S obzirom na prethodna razmatranja, predlažem Sudu da:
–
ukine točke 2., 4. i 5. izreke presude Općeg suda Europske unije od 7. listopada 2015., European Dynamics Luxembourg i dr./OHIM (T‑299/11, EU:T:2015:757);
–
odbije zahtjev za naknadu štete koji su podnijeli European Dynamics Luxembourg SA, Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE i European Dynamics Belgium SA;
–
odbije žalbu u preostalom dijelu, i
–
Uredu Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) naloži snošenje vlastitih troškova i dvije trećine troškova tih društava te da tim društvima naloži snošenje jedne trećine vlastitih troškova.
(
1
)	Izvorni jezik: francuski
(
2
)	Ranije poznat pod nazivom Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM), EUIPO je pod svojim trenutačnim nazivom poznat od 23. ožujka 2016., kada je na snagu stupila Uredba (EU) 2015/2424 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. prosinca 2015. o izmjeni Uredbe Vijeća (EZ) br. 207/2009 o žigu Zajednice i Uredbe Komisije (EZ) br. 2868/95, o provedbi Uredbe Vijeća (EZ) br. 40/94 o žigu Zajednice te o stavljanju izvan snage Uredbe Komisije (EZ) br. 2869/95 o pristojbama koje se plaćaju Uredu za usklađivanje na unutarnjem tržištu (SL 2015., L 341, str. 21.), čijim je člankom 1. točkom 7. predviđena ta promjena naziva.
(
3
)	T‑299/11, EU:T:2015:757
(
4
)	Uredba Vijeća od 25. lipnja 2002. o Financijskoj uredbi koja se primjenjuje na opći proračun Europskih zajednica (SL 2002., L 248, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 2., str. 145.) kako je izmijenjena Uredbom Vijeća (EZ, Euratom) br. 1995/2006 od 13. prosinca 2006. (SL 2006., L 390, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 1., str. 267.). Ta je uredba stavljena izvan snage, s učinkom od 1. siječnja 2013., Uredbom (EU, Euratom) br. 966/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 25. listopada 2012. o financijskim pravilima koja se primjenjuju na opći proračun Unije i o stavljanju izvan snage Uredbe br. 1605/2002 (SL 2012., L 298, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 7., str. 248.). Činjenice koje su dovele do ovog postupka ipak su uređene Uredbom br. 1605/2002.
(
5
)	Uredba Komisije od 23. prosinca 2002. o utvrđivanju detaljnih pravila za provedbu Uredbe br. 1605/2002 (SL 2002., L 357, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 3., str. 7.) kako je izmijenjena Uredbom Komisije (EZ, Euratom) br. 478/2007 od 23. travnja 2007. (SL 2007., L 111, str. 13.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 2., str. 264.)
(
6
)	Uredba Vijeća od 26. veljače 2009. o žigu Zajednice (SL 2009., L 78, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 226.) kako je izmijenjena Uredbom (EU) br. 2015/2424 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. prosinca 2015. (SL 2015., L 341, str. 21.)
(
7
)	Vidjeti točke 38. do 43. i 47. do 50. ovog mišljenja.
(
8
)	Vidjeti točke 64. do 71. i 75. do 79. ovog mišljenja.
(
9
)	Vidjeti točke 109. do 121. ovog mišljenja.
(
10
)	Vidjeti točke 97. do 101. ovog mišljenja.
(
11
)	Vidjeti točke 122. do 128. ovog mišljenja.
(
12
)	Presuda od 24. studenoga 2005. (C‑331/04, EU:C:2005:718, t. 32.)
(
13
)	Presude od 24. siječnja 2008., Lianakis i dr. (C‑532/06, EU:C:2008:40, t. 43.) i od 21. srpnja 2011., Evropaïki Dynamiki/EMSA (C‑252/10 P, neobjavljena, EU:C:2011:512, t. 33.)
(
14
)	Vidjeti u tom pogledu presudu od 29. studenoga 2007., Stadtwerke Schwäbisch Hall i dr./Komisija (C‑176/06 P, neobjavljena, EU:C:2007:730, t. 17.).
(
15
)	Vidjeti osobito presudu od 21. rujna 2010., Švedska i dr./API i Komisija (C‑514/07 P, C‑528/07 P i C‑532/07 P, EU:C:2010:541, t. 126. i navedenu sudsku praksu).
(
16
)	U svakom slučaju, to se utvrđenje temelji na ocjenama činjenica, iznesenima u točkama 49. do 52. te presude, koja nisu u nadležnosti Suda u okviru žalbe, osim u slučaju iskrivljavanja dokaza (vidjeti presudu od 30. studenoga 2016., Komisija/Francuska i Orange (C‑486/15 P, EU:C:2016:912, t. 98. i navedenu sudsku praksu).
(
17
)	Presuda od 24. siječnja 2008. (C‑532/06, EU:C:2008:40) U skladu s točkom 38. te presude, „javni naručitelj ne može primijeniti pravila za ponderiranje ili potkriterije na kriterije za sklapanje ugovora o kojima nije prethodno obavijestio ponuditelje”.
(
18
)	Presuda od 24. studenoga 2005. (C‑331/04, EU:C:2005:718, t. 32.)
(
19
)	Presuda od 24. siječnja 2008. (C‑532/06, EU:C:2008:40, t. 43.)
(
20
)	Presuda od 21. srpnja 2011. (C‑252/10 P, neobjavljena, EU:C:2011:512, t. 33.)
(
21
)	Presuda od 14. srpnja 2016. (C‑6/15, EU:C:2016:555, t. 26.)
(
22
)	Vidjeti u tom smislu presudu od 2. ožujka 2010., Evropaïki Dynamiki/EMSA (T‑70/05, EU:T:2010:55, t. 155.), koja je potvrđena presudom od 21. srpnja 2011., Evropaïki Dynamiki/EMSA (C‑252/10 P, neobjavljena, EU:C:2011:512, t. 34.).
(
23
)	Presuda od 24. studenoga 2005. (C‑331/04, EU:C:2005:718, t. 32.)
(
24
)	Vidjeti točku 41. ovog mišljenja.
(
25
)	Osim toga, Opći sud podsjetio je na to utvrđenje u točkama 95. i 96. pobijane presude.
(
26
)	Konkretno, svojim drugim žalbenim razlogom žalitelj ne kritizira utvrđenje Općeg suda, u točkama 91. i 102. pobijane presude, prema kojoj je sporna odluka zahvaćena očitim pogreškama u ocjeni, nego posljedice koje je Opći sud izveo iz tog utvrđenja (vidjeti točke 57. i 58. ovog mišljenja).
(
27
)	Presuda od 11. travnja 2013., Mindo/Komisija (C‑652/11 P, EU:C:2013:229, t. 30. i 31.) Vidjeti u tom pogledu također mišljenje nezavisnog odvjetnika P. Mengozzija u predmetu Komisija/Scott (C‑290/07 P, EU:C:2010:78, t. 36. do 45.).
(
28
)	Vidjeti točke 75. do 79. ovog mišljenja.
(
29
)	Vidjeti točke 107. do 121. ovog mišljenja.
(
30
)	Presuda od 24. studenoga 2005. (C‑331/04, EU:C:2005:718, t. 32.)
(
31
)	Vidjeti osobito presudu od 2. travnja 2009., France Télécom/Komisija (C‑202/07 P, EU:C:2009:214, t. 29. i navedenu sudsku praksu) i rješenje od 29. studenoga 2011., Evropaïki Dynamiki/Komisija (C‑235/11 P, neobjavljeno, EU:C:2011:791, t. 30.).
(
32
)	Presuda od 10. travnja 2014., Evropaïki Dynamiki/Komisija (T‑340/09, neobjavljena, EU:T:2014:208, t. 115. i 116.)
(
33
)	Presuda od 26. rujna 2014., Evropaïki Dynamiki/Komisija (T‑498/11, neobjavljena, EU:T:2014:831, t. 196. i 197.)
(
34
)	Vidjeti u tom smislu presudu od 2. veljače 2017., European Dynamics Luxembourg i Evropaïki Dynamiki/Komisija (T‑74/15, neobjavljena, EU:T:2017:55, t. 69. i 81.). Osim toga, u presudi od 10. travnja 2014., Evropaïki Dynamiki/Komisija (T‑340/09, neobjavljena, EU:T:2014:208, t. 115.), Opći sud uputio je po analogiji na sudsku praksu Suda u pogledu pojma bespredmetnog žalbenog razloga (presuda od 12. srpnja 2001., Komisija i Francuska/TF1 (C‑302/99 P i C‑308/99 P, EU:C:2001:408, t. 26. do 29.)).
(
35
)	Presude od 10. travnja 2014., Evropaïki Dynamiki/Komisija (T‑340/09, neobjavljena, EU:T:2014:208, t. 116.); od 9. rujna 2010., Evropaïki Dynamiki/Komisija (T‑387/08, neobjavljena, EU:T:2010:377, t. 60.), i od 12. srpnja 2012., Evropaïki Dynamiki/Frontex (T‑476/07, neobjavljena, EU:T:2012:366, t. 72.)
(
36
)	Žalitelj navodi presudu od 4. listopada 2012., Evropaïki Dynamiki/Komisija (C‑629/11 P, neobjavljena, EU:C:2012:617, t. 21.).
(
37
)	Radi se o komentaru prema kojem glavni voditelj projekta i voditelj projekta nisu bili nužni za svaki projekt naveden u predmetnoj ponudi (točka 81. pobijane presude), komentaru prema kojem „[ta] ukupna ponuda izrazito operativne, a ne strateške naravi i usmjerena je na drugu vrstu voditelja projekta od one koju je predvidio [EUIPO]” (točka 87. te presude) i na odgovoru EUIPO‑a iz njegova dopisa od 2. svibnja 2011. o bodovanju i usporednom ocjenjivanju navedene ponude u pogledu prvog kriterija za sklapanje ugovora u odnosu na ponude ostalih uspješnih ponuditelja (točka 90. navedene presude).
(
38
)	Ističem da je pitanje, koje se odnosi na to je li obrazloženje presude Općeg suda proturječno, pravno pitanje koje se može istaknuti u okviru žalbe (vidjeti osobito rješenje od 29. studenoga 2011., Evropaïki Dynamiki/Komisija (C‑235/11 P, neobjavljeno, EU:C:2011:791, t. 29. i navedenu sudsku praksu).
(
39
)	Vidjeti osobito rješenje od 26. siječnja 2007., Righini/Komisija (C‑57/06 P, EU:C:2007:65, t. 56.).
(
40
)	Naime, pobijana presuda, u dijelu u kojem je utvrđeno da spornu odluku treba poništiti, temelji se na nizu nepravilnosti kojima je zahvaćena procjena predmetne ponude (vidjeti točke 111. i 112. ovog mišljenja). Nedostatak u obrazloženju koji se odnosi na točku 134. navedene presude ne bi utjecao na taj zaključak. Takav nedostatak ne bi doveo u pitanje ni zaključak Općeg suda u pogledu zahtjeva za naknadu štete: s jedne strane, utvrđenje da je EUIPO nezakonito postupio temelji se na tom nizu nepravilnosti; s druge strane, uzročna veza utvrđena je samo između pretrpljene štete i materijalnih nezakonitosti (a ne nedostataka u obrazloženju) kojima je zahvaćena sporna odluka (vidjeti točku 116. ovog mišljenja).
(
41
)	Vidjeti u tom smislu presudu od 9. lipnja 2011., Comitato Venezia vuole vivere i dr./Komisija (C‑71/09 P, C‑73/09 P i C‑76/09 P, EU:C:2011:368, t. 65. i 137.).
(
42
)	Podsjećam na to da proturječnost obrazloženja Općeg suda proizlazi iz pravnog pitanja koje se može istaknuti u okviru žalbe (vidjeti bilješku 38. ovog mišljenja).
(
43
)	Ne treba predvidjeti eventualnu izmjenu obrazloženja u tom pogledu jer, iz razloga koje ću iznijeti u točkama 113. do 120. ovog mišljenja, pobijanu presudu u svakom slučaju treba ukinuti u dijelu u kojem se Europskoj uniji nalaže naknada štete koju je pretrpio European Dynamics Luxembourg.
(
44
)	Vidjeti u tom pogledu članak 335. UFEU‑a.
(
45
)	Članak 47. UEU‑a i članak 115. stavak 1. Uredbe br. 207/2009
(
46
)	Vidjeti u tom smislu rješenje predsjednika Suda od 12. veljače 2003., Marcuccio/Komisija (C‑399/02 P(R), EU:C:2003:90, t. 17.) kao i rješenje od 8. rujna 2016., Real Express/EUIPO (C‑309/15 P, neobjavljeno, EU:C:2016:671, t. 81.).
(
47
)	Vidjeti točke 38. do 43. i 47. do 50. ovog mišljenja.
(
48
)	Vidjeti točku 101. ovog mišljenja.
(
49
)	Vidjeti osobito presudu od 26. travnja 2007., Alcon/OHIM (C‑412/05 P, EU:C:2007:252, t. 41. i navedenu sudsku praksu).
(
50
)	Vidjeti točke 97. do 101. ovog mišljenja.
(
51
)	Vidjeti točku 91. ovog mišljenja.
(
52
)	Vidjeti točku 54. ovog mišljenja.
(
53
)	Vidjeti osobito presudu od 10. srpnja 2014., Nikolaou/Revizorski sud (C‑220/13 P, EU:C:2014:2057, t. 52. i navedenu sudsku praksu).
(
54
)	Iz toga slijedi da Sud ne treba ispitati drugi i treći dio četvrtog žalbenog razloga, što sam ja ipak učinio radi sveobuhvatnosti.