62025CJ0204
PRESUDA SUDA (sedmo vijeće)
23. travnja 2026. (
*1
)
„Zahtjev za prethodnu odluku – Direktiva 86/653/EEZ – Članak 15. stavak 2. – Članak 19. – Samostalni trgovački zastupnici – Otkazni rok – Datum isteka ugovora o trgovačkom zastupanju”
U predmetu C‑204/25,
povodom zahtjeva za prethodnu odluku na temelju članka 267. UFEU‑a, koji je uputio Hof van Cassatie (Kasacijski sud, Belgija), odlukom od 28. veljače 2025., koju je Sud zaprimio 17. ožujka 2025., u postupku
Kempen Advies Beerse BV,
Compagnie LLC BV,
FP Verzekeringen BV,
OL
protiv
Bank Nagelmackers NV,
SUD (sedmo vijeće),
u sastavu: F. Schalin, predsjednik vijeća, K. Jürimäe (izvjestiteljica), predsjednica drugog vijeća, i M. Gavalec, sudac,
nezavisni odvjetnik: M. Szpunar,
tajnik: A. Calot Escobar,
uzimajući u obzir pisani dio postupka,
uzimajući u obzir očitovanja koja su podnijeli:
–
za Kempen Advies Beerse BV, Compagnie LLC BV, FP Verzekeringen BV i OL, P. Wouters, advocaat,
–
za Bank Nagelmackers NV, S. Deckers i D. Mertens, advocaten,
–
za njemačku vladu, J. Möller, M. Hellmann, R. Kanitz i A. Sahner, u svojstvu agenata,
–
za Europsku komisiju, P.-J. Loewenthal, M. Mataija i G. Meeßen, u svojstvu agenata,
odlučivši, nakon što je saslušao nezavisnog odvjetnika, da u predmetu odluči bez mišljenja,
donosi sljedeću
Presudu
1
Zahtjev za prethodnu odluku odnosi se na tumačenje članka 15. stavka 2. i članka 19. Direktive Vijeća 86/653/EEZ od 18. prosinca 1986. o usklađivanju prava država članica u vezi [samostalnih] trgovačkih zastupnika (SL 1986., L 382, str. 17.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 10., str. 45.).
2
Zahtjev je upućen u okviru spora između društava Kempen Advies Beerse BV, Compagnie LLC BV, FP Verzekeringen BV (u daljnjem tekstu: društva tužitelji iz glavnog postupka) i osobe OL, s jedne strane, i društva Bank Nagelmackers NV, s druge strane, u vezi s valjanošću sporazuma sklopljenog između tih stranaka nakon što je društvo Bank Nagelmarckers raskinulo tri ugovora o trgovačkom zastupanju koja je sklopilo s društvima tužiteljima iz glavnog postupka.
Pravni okvir
Pravo Unije
3
U drugoj i trećoj uvodnoj izjavi Direktive 86/653 navodi se:
„budući da razlike u nacionalnim pravima, koje se odnose na trgovačko zastupanje, značajno utječu na uvjete tržišnog natjecanja i na provođenje djelatnosti zastupanja unutar Zajednice, te su štetne kako za zaštitu koja se pruža trgovačkim zastupnicima u odnosu na njihove nalogodavce, tako i za sigurnost trgovačkih poslova; budući da su, štoviše, te razlike takve da u značajnoj mjeri sprečavaju sklapanje i izvršavanje ugovora o trgovačkom zastupanju u kojima nalogodavac i trgovački zastupnici imaju poslovni nastan u različitim državama članicama;
budući da bi se trgovina robom između država članica trebala odvijati pod uvjetima sličnim onima na jedinstvenom tržištu, te da to iziskuje usklađivanje pravnih sustava država članica do one mjere koja osigurava uredno djelovanje zajedničkog tržišta; budući da u tom pogledu kolizijska pravila ne uklanjaju u području trgovačkog zastupanja prethodno opisane nedosljednosti, niti bi to bio slučaj čak i da ih se učini jednoobraznima, te je stoga predloženo neophodno usklađivanje bez obzira na postojanje tih pravila”.
4
Članak 1. te direktive glasi:
„1.   Mjere usklađivanja propisane ovom Direktivom primjenjuju se na zakone i druge propise država članica koji uređuju odnose između trgovačkih zastupnika i njihovih nalogodavaca.
2.   Za potrebe ove Direktive ‚trgovački zastupnik’ znači [samostalni] posrednik koji ima stalno ovlaštenje za posredovanje pri prodaji ili kupnji robe u ime druge osobe, dalje u tekstu ‚nalogodavca’, odnosno za posredovanje i sklapanje takvog posla u ime i za račun nalogodavca.
[…]”
5
U članku 15. stavcima 1. i 2. navedene direktive navodi se:
„1.   Ako je ugovor o zastupanju sklopljen na neodređeno razdoblje, bilo koja stranka može ga [otkazati].
2.   [Otkazni rok] iznosi jedan mjesec za prvu godinu ugovora, dva mjeseca u slučaju da je započela druga godina, te tri mjeseca ako je započela treća godina i sljedeće godine. Stranke ne mogu dogovoriti kraće [otkazne rokove].”
6
U skladu s člankom 17. te direktive:
„1.   Države članice poduzimaju neophodne mjere kako bi osigurale da trgovački zastupnik, nakon raskida ugovora o zastupanju, bude obeštećen sukladno stavku 2. ovog članka, odnosno da mu se nadoknadi šteta sukladno stavku 3. ovog članka.
2.
(a)
Trgovački zastupnik ima pravo na odštetu ako i u mjeri u kojoj:
–
je nalogodavcu osigurao nove stranke ili je u značajnoj mjeri povećao opseg posla s postojećim strankama te nalogodavac nastavlja ostvarivati znatnu korist od poslovanja s takvim strankama,
i
–
plaćanje odštete je pravično uzmu li se u obzir sve okolnosti, a posebno izgubljena provizija trgovačkog zastupnika od poslovanja s takvim strankama. […]
[…]
[…]”
7
U članku 18. Direktive 86/653 navode se slučajevi u kojima obveza plaćanja odštete ili naknade štete iz članka 17. te direktive ne nastaje, među ostalim, u slučaju raskida ugovora o zastupanju zbog propusta koji se može pripisati trgovačkom zastupniku ili, ako taj zastupnik, sporazumno s nalogodavcem, prava i obveze koje ima na temelju tog ugovora prenese na treću osobu.
8
Člankom 19. navedene direktive predviđa se da „[s]tranke ne mogu odstupati od članaka 17. i 18. ove Direktive na štetu trgovačkog zastupnika prije isteka ugovora o zastupanju”.
Belgijsko pravo
9
Odredbe koje se odnose na ugovore o trgovačkom zastupanju unesene su u wetboek van economisch recht (Zakonik o gospodarskom pravu) člankom 3. Zakona od 2. travnja 2014. o umetanju knjige X. „Ugovori o trgovačkom zastupanju, ugovori o trgovačkoj suradnji i ugovori o distribuciji” u Zakonik o gospodarskom pravu i o umetanju definicija iz knjige X. u knjigu 1. Codea de droit économique (Zakonik o gospodarskom pravu) (Moniteur belge od 28. travnja 2014., str. 35053.).
10
Člankom X.16. stavkom 1. prvim i drugim podstavkom Zakonika o gospodarskom pravu, kako je izmijenjen tim zakonom (u daljnjem tekstu: Zakonik o gospodarskom pravu), određuje se:
„Ako je ugovor o trgovačkom zastupanju sklopljen na neodređeno vrijeme ili određeno vrijeme uz mogućnost prijevremenog raskida, svaka ga stranka može raskinuti poštujući otkazni rok.
Otkazni rok iznosi jedan mjesec tijekom prve godine ugovora. Nakon prve godine otkazni rok produljuje se za jedan mjesec za svaku dodatnu godinu koja započne, pri čemu taj rok ne može biti dulji od šest mjeseci i ne dovodeći u pitanje odredbe trećeg podstavka. Stranke ne mogu dogovoriti kraće otkazne rokove.”
11
U skladu s člankom X.18. prvim stavkom Zakonika o gospodarskom pravu:
„Nakon raskida ugovora o trgovačkom zastupanju trgovački zastupnik ima pravo na odštetu za goodwill ako je nalogodavcu osigurao nove stranke ili je osjetno povećao opseg poslovanja s postojećim strankama i za nalogodavca iz toga proizlaze daljnje znatne koristi.”
12
Člankom X.19. tog zakonika predviđa se:
„Ako trgovački zastupnik ima pravo na odštetu za goodwill iz članka X.18., a njezin iznos ne pokriva u cijelosti stvarno pretrpljenu štetu, on uz tu odštetu, pod uvjetom da dokaže opseg štete na koju se poziva, može ostvariti naknadu štete u visini razlike između iznosa stvarno pretrpljene štete i iznosa te odštete.”
13
Člankom X.21. navedenog zakonika određuje se:
„Stranke ne mogu odstupati od članaka X.18., X.19. i X.20. na štetu trgovačkog zastupnika prije isteka ugovora o trgovačkom zastupanju.”
Glavni postupak i prethodno pitanje
14
Bank Nagelmackers sklopio je 22. svibnja 2003., 22. prosinca 2006. odnosno 31. siječnja 2006. tri ugovora o trgovačkom zastupanju s društvima Kempen Advies Beerse, Compagnie LLC i FP Verzekeringen.
15
Preporučenom poštom od 8. srpnja 2016. Bank Nagelmackers raskinuo je ta tri ugovora o zastupanju s različitim otkaznim rokovima, od jednog do šest mjeseci, a dva od njih uz naknadu zbog nepoštovanja otkaznog roka.
16
Bank Nagelmackers i društva tužitelji iz glavnog postupka sklopili su 27. listopada 2016. opći sporazum o naknadi zbog nepoštovanja otkaznog roka, odšteti za goodwill i dodatnoj naknadi koja im se duguje zbog raskida navedenih ugovora (u daljnjem tekstu: opći sporazum).
17
Nadalje, smatrajući da je opći sporazum sklopljen pod pritiskom društva Bank Nagelmackers, društva tužitelji iz glavnog postupka i osoba OL podnijeli su tužbu protiv društva Bank Nagelmackers pred Nederlandstalige ondernemingsrechtbankom Brussel (Trgovački sud na nizozemskom jeziku u Bruxellesu, Belgija) radi utvrđenja ništavosti tog sporazuma na temelju, među ostalim, prisilnih odredbi knjige X. Zakonika o gospodarskom pravu.
18
Presudom od 12. ožujka 2020. taj je sud odbio tu tužbu uz obrazloženje da su društva tužitelji iz glavnog postupka ponovno ostvarila svoju ugovornu slobodu od raskida svojih ugovora o trgovačkom zastupanju, odnosno od datuma na koji je svaki trgovački zastupnik saznao za raskid svojeg ugovora, i to čak i ako se izvršenje tog ugovora nastavi do dana isteka otkaznog roka. Prema mišljenju navedenog suda, u trenutku u kojem su ta društva u općem sporazumu utvrdila iznos naknade zbog nepoštovanja otkaznog roka, odštete za goodwill i dodatne naknade, ona su mogla slobodno raspolagati svojim pravima.
19
Društva tužitelji iz glavnog postupka i osoba OL podnijeli su žalbu protiv te presude hofu van beroep te Brussel (Žalbeni sud u Bruxellesu, Belgija), koji je presudom od 19. lipnja 2023. tu žalbu proglasio dopuštenom, ali ju je smatrao neosnovanom.
20
Društva tužitelji iz glavnog postupka i osoba OL podnijeli su žalbu protiv te presude Hofu van Cassatie (Kasacijski sud, Belgija), sudu koji je uputio zahtjev. U prilog svojoj žalbi ta društva i osoba OL tvrde da je opći sporazum protivan prisilnim odredbama Zakonika o gospodarskom pravu. Prisilna narav tih odredbi znači da, sve dok ugovor o trgovačkom zastupanju nije raskinut, trgovački zastupnik o kojem je riječ ne bi trebao trpjeti kraći otkazni rok od onog predviđenog navedenim odredbama ili odštetu za goodwill koja je niža od one predviđene tim odredbama. Taj trgovački zastupnik ne može se valjano odreći zaštite koju mu iste odredbe pružaju ili pristati na manje opsežnu zaštitu prije završetka suradnje. Ugovor o trgovačkom zastupanju prestaje tek na dan isteka otkaznog roka koji je odredio nalogodavac, a ne samim raskidom tog ugovora.
21
Taj sud smatra da iz sudske prakse Suda proizlazi da je cilj članaka 17. i 19. Direktive 86/653 zaštita trgovačkog zastupnika nakon raskida ugovora i da su te odredbe prisilne naravi. Navedeni sud smatra da se spor koji se pred njim vodi može riješiti samo odgovorom na pitanje na koji se datum može smatrati da je ugovor o trgovačkom zastupanju raskinut u smislu članka 15. stavka 2. i članka 19. Direktive 86/653.
22
U tim je okolnostima Hof van Cassatie (Kasacijski sud) odlučio prekinuti postupak i uputiti Sudu sljedeće prethodno pitanje:
„Smatra li se da je ugovor o zastupanju istekao u smislu članka 15. stavka 2. i članka 19. Direktive [86/653] u trenutku stvarnog prestanka tog ugovora, odnosno nakon isteka [otkaznog roka], ili u trenutku kad trgovački zastupnik primi na znanje raskid ugovora o zastupanju ili kad je to razumno mogao primiti na znanje?”
O prethodnom pitanju
23
Svojim pitanjem sud koji je uputio zahtjev u biti pita treba li članak 15. stavak 2. i članak 19. Direktive 86/653 tumačiti na način da ugovor o trgovačkom zastupanju prestaje danom na koji je trgovački zastupnik saznao ili je razumno mogao saznati za raskid tog ugovora ili tek danom isteka otkaznog roka.
24
Člankom 15. stavkom 2. te direktive određuje se najkraći otkazni rok za raskid ugovora o trgovačkom zastupanju sklopljenog na neodređeno razdoblje. Člankom 19. navedene direktive zabranjuje se strankama takvog ugovora da prije njegova isteka odstupe od članaka 17. i 18. te direktive na štetu trgovačkog zastupnika. Međutim, ni tim člankom 15. stavkom 2. ni tim člankom 19. ne definira se trenutak u kojem te stranke ponovno ostvaruju svoju slobodu da odstupe od obvezujuće zaštite trgovačkog zastupnika.
25
Stoga, kako bi se utvrdio doseg tih odredbi prava Unije, valja uzeti u obzir ne samo njihov tekst nego i kontekst u kojem se nalaze te njihove ciljeve.
26
Kao prvo, što se tiče ciljeva Direktive 86/653, iz njezine druge i treće uvodne izjave proizlazi da je njezin cilj, među ostalim, zaštititi trgovačke zastupnike u njihovim odnosima s nalogodavcima (presude od 23. ožujka 2006., Honyvem Informazioni Commerciali, C‑465/04, EU:C:2006:199, t. 19.; od 26. ožujka 2009., Semen, C‑348/07, EU:C:2009:195, t. 14. i od 19. travnja 2018., CMR, C‑645/16, EU:C:2018:262, t. 33.).
27
Konkretno, cilj članaka 17. do 19. navedene direktive je zaštita trgovačkog zastupnika nakon raskida ugovora. Sustav uspostavljen u tu svrhu tom direktivom prisilne je naravi, što potvrđuje činjenica da, u skladu s člankom 19. Direktive 86/653, stranke ne mogu odstupiti od njega na štetu trgovačkog zastupnika prije isteka ugovora (vidjeti u tom smislu presude od 9. studenoga 2000., Ingmar, C‑381/98, EU:C:2000:605, t. 21. i 22.; od 23. ožujka 2006., Honyvem Informazioni Commerciali, C‑465/04, EU:C:2006:199, t. 22. i od 19. travnja 2018., CMR, C‑645/16, EU:C:2018:262, t. 34.).
28
Budući da treba tumačiti članke 17. do 19. te direktive s obzirom na taj cilj i taj sustav (presuda od 23. ožujka 2006., Honyvem Informazioni Commerciali, C‑465/04, EU:C:2006:199, t. 17.), isključeno je svako tumačenje tih članaka koje bi moglo biti na štetu trgovačkog zastupnika (vidjeti u tom smislu presude od 26. ožujka 2009., Semen, C‑348/07, EU:C:2009:195, t. 21. i od 19. travnja 2018., CMR, C‑645/16, EU:C:2018:262, t. 35.). Stoga navedene članke treba tumačiti na način kojim se doprinosi zaštiti trgovačkog zastupnika (vidjeti u tom smislu presudu od 7. travnja 2016., Marchon Germany, C‑315/14, EU:C:2016:211, t. 33.).
29
Tako iz članka 19. Direktive 86/653 proizlazi da se odstupanje od odredaba članka 17. te direktive može dopustiti samo ako je ex ante isključeno da će se ono pokazati na štetu trgovačkog zastupnika u trenutku prestanka ugovora (presuda od 23. ožujka 2006., Honyvem Informazioni Commerciali, C‑465/04, EU:C:2006:199, t. 27.).
30
Kao drugo, treba primijetiti da do datuma isteka otkaznog roka propisanog u članku 15. stavcima 1. i 2. navedene direktive trgovački zastupnik ostaje dužan izvršiti ugovor i u tom pogledu ovisi o poštovanju obveza nalogodavca kako su predviđene u poglavljima II. i III. te direktive, osobito u pogledu naknade.
31
Iz toga slijedi da raskid ugovora o zastupanju ne prekida gospodarsku ovisnost trgovačkog zastupnika o svojem nalogodavcu i, prema tome, nejednakost među strankama. Tek nakon stvarnog prestanka obveza svojstvenih tom ugovoru, nakon isteka otkaznog roka, taj zastupnik više ne ovisi o prihodima od profesionalne djelatnosti koje je primao od nalogodavca kojeg je zastupao.
32
Osim toga, člankom 17. stavkom 2. točkom (a) Direktive 86/653 jamči se trgovačkom zastupniku dodjela odštete ako i u mjeri u kojoj je plaćanje te odštete pravično, uzmu li se u obzir sve okolnosti, a posebno izgubljena provizija trgovačkog zastupnika od poslovanja s novim strankama koje je osigurao nalogodavcu ili postojećim strankama s kojima je u značajnoj mjeri povećao opseg posla.
33
Međutim, kao što to Europska komisija ističe u svojim pisanim očitovanjima, ne može se isključiti da nalogodavac raskine ugovor o zastupanju čim se razvije trgovački odnos između njega i stranaka koje je osigurao trgovački zastupnik o kojem je riječ, na način da ograniči iznos odštete koju treba platiti. Naime, vjerojatno je da će, što se ugovor ranije raskine, iznos te odštete biti niži.
34
Kao treće, treba utvrditi da se, u skladu s člankom 15. stavkom 2. Direktive 86/653, stranke ne mogu dogovoriti o kraćim otkaznim rokovima od onih utvrđenih u toj odredbi, što dokazuje volju zakonodavca Unije da zaštiti trgovačkog zastupnika tijekom cijelog trajanja otkaznog roka.
35
Iz toga slijedi da bi, ako bi se trebalo smatrati da ugovor o zastupanju raskinut u skladu s člankom 15. Direktive 86/653 istječe, u smislu članka 19. te direktive, na datum na koji je trgovački zastupnik saznao ili je razumno mogao saznati za raskid tog ugovora, zaštita tog trgovačkog zastupnika u odnosu na nalogodavca bila bi umanjena, što bi bilo protivno ciljevima navedene direktive. Budući da potreba za tom zaštitom prestaje tek na dan isteka otkaznog roka, navedeni ugovor o zastupanju prestaje na taj datum.
36
S obzirom na prethodno navedeno, na postavljeno pitanje valja odgovoriti tako da članak 15. stavak 2. i članak 19. Direktive 86/653 treba tumačiti na način da ugovor o trgovačkom zastupanju ne prestaje danom na koji je trgovački zastupnik saznao ili je razumno mogao saznati za raskid tog ugovora, nego tek danom isteka otkaznog roka.
Troškovi
37
Budući da ovaj postupak ima značaj prethodnog pitanja za stranke glavnog postupka pred sudom koji je uputio zahtjev, na tom je sudu da odluči o troškovima postupka. Troškovi podnošenja očitovanja Sudu, koji nisu troškovi spomenutih stranaka, ne nadoknađuju se.
Slijedom navedenog, Sud (sedmo vijeće) odlučuje:
Članak 15. stavak 2. i članak 19. Direktive Vijeća 86/653/EEZ od 18. prosinca 1986. o usklađivanju prava država članica u vezi [samostalnih] trgovačkih zastupnika
treba tumačiti na način da:
ugovor o trgovačkom zastupanju ne prestaje danom na koji je trgovački zastupnik saznao ili je razumno mogao saznati za raskid tog ugovora, nego tek danom isteka otkaznog roka.
Potpisi
(
*1
)	Jezik postupka: nizozemski