Privremena verzija
MIŠLJENJE NEZAVISNOG ODVJETNIKA
MANUELA CAMPOSA SÁNCHEZ-BORDONE
od 19. ožujka 2026.(1)
Predmet C-339/25
Iulicris Recycling SRL
protiv
Ibanfirst SA
(zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal de l’entreprise francophone de Bruxelles (Sud za poduzetništvo u Bruxellesu za postupke na francuskom jeziku, Belgija))
„Zahtjev za prethodnu odluku – Platne usluge na unutarnjem tržištu – Direktiva (EU) 2015/2366 – Pravo institucija za platni promet na pružanje usko povezanih pomoćnih usluga – Usluga preračunavanja valuta – Fleksibilne valutne budućnosnice – Direktiva 2014/65/EU – Delegirana uredba (EU) 2017/565 – Investicijske usluge – Financijski instrumenti – Isključenje povremenog pružanja investicijskih usluga koje obavljaju drugi pružatelji usluga – Izuzeće povremenog pružanja investicijskih usluga koje nude pružatelji platnih usluga (exemption payment)”
1.        Spor povodom kojeg je upućen zahtjev za prethodnu odluku vodi se između dva društva: (a) jednog sa sjedištem u Belgiji, koje djeluje u svojstvu pružatelja platnih usluga (u daljnjem tekstu: PPU) u smislu Direktive (EU) 2015/2366(2) te posjeduje odobrenje belgijskih tijela, i (b) drugo sa sjedištem u Rumunjskoj (u daljnjem tekstu: klijent), koje se koristi uslugama prvog društva radi obavljanja svojih trgovačkih djelatnosti.
2.        Sud koji je uputio zahtjev želi znati može li PPU valjano sklapati s klijentom fleksibilne valutne budućnosnice, na koje se eventualno primjenjuju odredbe Direktive 2014/65/EU(3) i Delegirane uredbe (EU) 2017/565(4), u situaciji kada PPU nije ovlašten djelovati u svojstvu investicijskog društva u smislu tih dvaju propisa.
I.      Pravni okvir
A.      Pravo Unije
1.      Direktiva PSD2
3.        U članku 18. („Aktivnosti”) navodi se:
„1.      Osim pružanja platnih usluga, institucije za platni promet imaju pravo obavljati sljedeće aktivnosti:
(a)      pružanje operativnih i usko povezanih pomoćnih usluga kao što su osiguravanje izvršenja platnih transakcija, usluge preračunavanja valuta, usluge zaštite te pohrane i obrade podataka;
[…]
2.      Ako institucije za platni promet pružaju jednu ili više platnih usluga, one smiju voditi samo račune za plaćanje koji se koriste isključivo za platne transakcije.
3.      Novčana sredstva koja institucije za platni promet prime od korisnika platnih usluga u svrhe pružanja platnih usluga ne predstavljaju depozite ili ostala povratna sredstva u smislu članka 9. Direktive 2013/36/EU ni elektronički novac kako je definiran člankom 2. točkom 2. Direktive 2009/110/EZ.
[…]
5.      Institucije za platni promet ne smiju obavljati poslove primanja depozita ili ostalih povratnih sredstava u smislu članka 9. Direktive 2013/36/EU.
[…].”
2.      Direktiva MiFID II
4.        U skladu s člankom 2. („Izuzeća”):
„1.      Ova se Direktiva ne primjenjuje na:
[…]
(c)      osobe koje pružaju investicijske usluge povremeno u sklopu obavljanja svoje redovite djelatnosti i ako je ta djelatnost uređena zakonskim ili drugim propisima ili etičkim kodeksom za tu određenu djelatnost, koji ne isključuju pružanje takvih usluga;
[…].”
5.        Prilog I. glasi kako slijedi:
„POPISI USLUGA, AKTIVNOSTI I FINANCIJSKIH INSTRUMENATA
[…]
ODJELJAK C
Financijski instrumenti
[…]
4.      opcije, budućnosnice, zamjene, kamatni unaprijedni ugovori i svi drugi ugovori o izvedenicama koji se odnose na vrijednosne papire, valute, kamatne stope ili prinose, emisijske jedinice ili druge izvedene instrumente, financijske indekse ili financijske mjerne veličine koje se mogu namiriti fizički ili u novcu;
[…].”
3.      Delegirana uredba MiFID II
6.        Člankom 4., koji se odnosi na povremeno pružanje investicijskih usluga, određuje se:
„Za potrebe izuzeća iz članka 2. stavka 1. točke (c) Direktive 2014/65/EU, smatra se da se investicijske usluge pružaju povremeno u sklopu obavljanja profesionalne djelatnosti ako su ispunjeni sljedeći uvjeti:
(a)      postoji bliska i stvarna veza između profesionalne djelatnosti i pružanja investicijskih usluga istom klijentu na takav način da se usluga može smatrati dodatkom glavnoj redovitoj djelatnosti;
(b)      cilj pružanja investicijskih usluga klijentima glavne profesionalne djelatnosti nije osiguravanje stalnog izvora prihoda za osobu koja obavlja profesionalnu djelatnost; i
(c)      osoba koja obavlja profesionalnu djelatnost ne oglašuje niti promiče svoju sposobnost pružanja investicijskih usluga, osim ako se one klijentima priopćuju kao dodatak glavnoj redovitoj djelatnosti.”
7.        Članak 10. („Obilježja drugih ugovora o izvedenicama koji se odnose na valute”) glasi:
„1.      Za potrebe odjeljka C točke 4. Priloga I. Direktivi 2014/65/EU, drugi ugovori o izvedenicama koji se odnose na valute nisu financijski instrument ako je ugovor jedno od sljedećeg:
(a)      promptni ugovor u smislu stavka 2. ovog članka,
(b)      sredstvo plaćanja koje:
i.      se mora namiriti fizički, osim ako je razlog neplaćanje ili drugi razlog za raskid ugovora;
ii.      je sklopila barem jedna osoba koja nije financijska druga odgovorna strana u smislu članka 2. stavka 8. Uredbe (EU) 648/2012 Europskog parlamenta i Vijeća [od 4. srpnja 2012. o OTC izvedenicama, središnjoj drugoj ugovornoj strani i trgovinskom repozitoriju (SL 2012., L 201, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 11., str. 209.)];
iii.      je sklopljeno radi olakšavanja plaćanja za odredivu robu, usluge ili izravna ulaganja; i
iv.      nije predmet trgovine na mjestu trgovanja.
2.      Promptni ugovor za potrebe stavka 1. jest ugovor o zamjeni jedne valute za drugu valutu, pod čijim je uvjetima isporuka dogovorena u dužem od sljedećih rokova:
[…]
Ugovor se ne smatra promptnim ugovorom ako, bez obzira na njegove izričite uvjete, postoji sporazum između ugovornih strana da se isporuka valute odgađa i neće biti obavljena u roku iz prvog podstavka.
[…].”
B.      Nacionalno pravo
1.      Loi financière(5)
8.        Članak 2. stavak 1. točka (d) sadržava popis financijskih instrumenata koji je istovjetan popisu iz odjeljka C točke 4. Priloga I. Direktivi MiFID II.
2.      Loi investissement(6)
9.        Člankom 4. stavkom 1. iz područja primjene odgovarajuće glave tog zakona isključuju se osobe koje pružaju investicijsku uslugu pod uvjetima istovjetnima onima iz članka 2. stavka 1. točke (c) Direktive MiFID II.
3.      Loi paiement(7)
10.      U članku 43. stavku 1. navodi se da su, ne dovodeći u pitanje odredbe članka 13., platne institucije ovlaštene obavljati djelatnosti pružanja operativnih i pomoćnih usluga koje su usko povezane s platnim uslugama, pod uvjetima koji su istovjetni onima iz članka 18. stavka 1. točke (a) Direktive PSD2.
II.    Činjenice, spor i prethodno pitanje
11.      Društvo Iulicris Recycling SRL (u daljnjem tekstu: Iulicris) rumunjski je poduzetnik koji se bavi recikliranjem i koji svoj metalni otpad fakturira u američkim dolarima (USD), a obveze plaćanja ispunjava u rumunjskim leuima (RON).
12.      Društvo Ibanfirst SA internetski je PPU kojem je Belgijska nacionalna banka 22. svibnja 2013. izdala odobrenje rad i koji nudi usluge u području međunarodnih transakcija.
13.      Iulicris je 1. srpnja 2021. otvorio bankovni račun kod društva Ibanfirst. Potpisivanjem tog ugovora Iulicris je ugovorio određene usluge, kao što su otvaranje multivalutnog računa za plaćanje, primanje i izvršavanje SEPA(8) kreditnih transfera te pristup platformi društva Ibanfirst.
14.      Kako bi smanjio rizik promjene tečaja američki dolar/rumunjski leu, Iulicris je 17., 28. i 30. rujna 2021. također sklopio tri fleksibilne budućnosnice(9), kojima je devizni tečaj američki dolar/rumunjski leu ugovoren, redom, na 4,20 za 3 milijuna američkih dolara, na 4,22 za 3 milijuna američkih dolara te na 4,25 za 4 milijuna američkih dolara.
15.      Društvo Ibanfirst od ožujka 2022. uputilo je uzastopne maržne pozive (margin calls)(10), kojima je od Iulicrisa zahtijevalo uplatu različitih iznosa po toj osnovi. Iulicris je od 9. ožujka 2022. do 7. listopada 2022. društvu Ibanfirst ukupno isplatio 894 724 američkih dolara i 1 498 000 rumunjskih leua na ime maržnih poziva(11).
16.      Iulicris je 26. listopada 2022. zatražio produljenje razdoblja pokrića fleksibilnih
budućnosnica za još jednu godinu.
17.      Društvo Ibanfirst izrazilo je spremnost da produlji fleksibilne budućnosnice samo za dodatno razdoblje od jednog mjeseca, a to je produljenje uvjetovalo plaćanjem novih jamstvenih pologa i izdavanjem financijske garancije.
18.      Iulicris je odbio te uvjete, podsjetio je društvo Ibanfirst na već ispunjene maržne pozive i ponovio svoj zahtjev za produljenje ugovorâ za razdoblje od jedne godine.
19.      Društvo Ibanfirst je 21. studenoga 2022. obavijestilo Iulicris da su fleksibilne budućnosnice istekle te ga je pozvalo da mu isporuči dogovorene devize.
20.      Iulicris je 28. veljače 2023. obavijestio društvo Ibanfirst da su fleksibilne budućnosnice distribuirane protivno javnom poretku te da su stoga apsolutno ništave. Zatražio je od društva Ibanfirst povrat iznosa uplaćenih na ime jamstvenih pologa.
21.      Nakon neuspjeha svih pokušaja izvansudskog rješenja spora, Iulicris je 25. svibnja 2023. podnio tužbu protiv društva Ibanfirst, u kojoj je zahtijevao da se:
–        utvrdi ništavost prvotnih financijskih instrumenata koji proizlaze iz triju fleksibilnih
budućnosnica iz rujna 2021., kao i ništavost svih financijskih instrumenata kojima su oni redom zamijenjeni;
–        naloži društvu Ibanfirst da mu vrati iznose od 894 724 američkih dolara i 1 498 000 rumunjskih leua isplaćene na ime jamstvenih pologa.
22.      U tim je okolnostima Tribunal de l’entreprise francophone de Bruxelles (Sud za poduzetništvo u Bruxellesu za postupke na francuskom jeziku, Belgija) Sudu uputio sljedeće prethodno pitanje:
„Treba li članak 18. stavak 1. točku (a) [Direktive PSD2] tumačiti na način da valutne budućnosnice, da bi se mogle smatrati usko povezanim pomoćnim uslugama koje institucije za platni promet imaju na temelju zakona pravo obavljati, trebaju:
(a)      ispunjavati uvjete za izuzeće predviđeno u članku 10. stavku 1. točki (b) (izuzeće ‚plaćanje’) Delegirane uredbe [MiFID II]?
(b)      biti akcesorne prirode u smislu članka 2. stavka 1. točke (c) Direktive [MiFID II] te stoga ispunjavati uvjete iz članka 4. Delegirane uredbe [MiFID II]?”
III. Postupak pred Sudom
23.      Tajništvo Suda zaprimilo je zahtjev za prethodnu odluku 17. svibnja 2025.
24.      Pisana očitovanja podnijeli su društva Iulicris i Ibanfirst, belgijska i češka vlada te Europska komisija.
25.      Sud je odlučio da nije potrebno održati raspravu.
IV.    Ocjena
A.      Dopuštenost
26.      Društvo Ibanfirst tvrdi da je dio (a) prethodnog pitanja nedopušten jer nije nužan za rješavanje spora u glavnom postupku. Prema njegovu mišljenju:
–        Taj bi dio pitanja bio relevantan samo kad bi sud koji je uputio zahtjev prethodno utvrdio da sporni ugovori predstavljaju ugovore o izvedenicama koji se odnose na valute u smislu Direktive MiFID II i članka 10. stavka 1. točke (b) Delegirane uredbe MiFID II.
–        Međutim, ugovori koji su predmet spora nisu obuhvaćeni područjem primjene pravnog okvira MiFID II.
27.      Belgijska vlada smatra da, s obzirom na to da se u članku 10. stavku 1. točki (b) Delegirane uredbe MiFID II pod određenim uvjetima isključuje kvalifikacija valutnih izvedenica kao financijskog instrumenta, nije potrebno razmatrati primjenjivost sustava nadzora uspostavljenog Direktivom MiFID II. Prema tome, u svojim očitovanjima ona ne raspravlja izravno o dopuštenosti dijela (a) prethodnog pitanja, nego samo odgovara na njegov dio (b).
28.      Prema mojem mišljenju, prethodno pitanje dopušteno je u cijelosti. S jedne strane, uživa pretpostavku relevantnosti koju Sud primjenjuje na prethodna pitanja koja postavljaju nacionalni sudovi(12). S druge strane, nedopuštenost na koju se poziva društvo Ibanfirst neodvojivo je povezana s ispitivanjem merituma pitanja.
29.      Iako se sud koji je uputio zahtjev nije izričito izjasnio o pravnoj kvalifikaciji spornih ugovora, pitanje koje postavlja (u točki (a) prvog prethodnog pitanja) odnosi se na tumačenje odredbe Delegirane uredbe MiFID II kojom se uređuju „obilježja drugih ugovora o izvedenicama koji se odnose na valute”.
30.      Naime, takvo pitanje pretpostavlja da sud koji je uputio zahtjev barem razmatra mogućnost da bi se sporni ugovori mogli kvalificirati kao budućnosnice, na koje se eventualno primjenjuju određene iznimke predviđene u pravnom okviru MiFID II.
31.      U tom smislu, sud koji je uputio zahtjev spor sažima tako što navodi da, „rješenje ovog spora ovisi o eventualnoj potrebi da se institucije za platni promet koje žele, redovno i na profesionalnoj osnovi, nuditi valutne izvedenice u okviru pomoćne usluge preračunavanja valuta, uvjere u to da su navedeni instrumenti obuhvaćeni izuzećima [iz članka 10. stavka 1. Delegirane uredbe MiFID II] i da stoga nisu financijski instrumenti u smislu Direktive MiFID II”(13).
32.      U tim okolnostima smatram da je prethodno pitanje u cijelosti dopušteno.
B.      Meritum
1.      Uvodna razmatranja: priroda spornih ugovora
33.      Sud koji je uputio zahtjev treba utvrditi je li odobrenje društva Ibanfirst za poslovanje u svojstvu PPU-a u Belgiji omogućavalo tom društvu da s Iulicrisom sklopi fleksibilne valutne budućnosnice.
34.      Društvo Ibanfirst tvrdi da se člankom 18. Direktive PSD2 isključivo uređuje njegov pravni odnos s Iulicrisom, što uključuje i fleksibilne valutne budućnosnice. Isto stajalište zagovaraju češka vlada(14) i Komisija(15). Belgijska vlada zauzima pak kompromisno stajalište jer priznaje da je sustav uspostavljen Direktivom PSD2 samodostatan, ali smatra da bi se također mogli uzeti u obzir kriteriji za izuzeće predviđeni pravnim okvirom MiFID II.
35.      Suprotno tomu, Iulicris tvrdi da su ti ugovori financijski instrumenti uređeni pravnim okvirom MiFID II(16). Za njihovo sklapanje društvo Ibanfirst trebalo bi stoga raspolagati odobrenjem za rad kao pružatelj investicijskih usluga.
36.      Kako bi se odlučilo o zahtjevu za prethodnu odluku, treba razmotriti odnos između Direktive PSD2 i pravnog okvira MiFID II u pogledu pitanja koje zakonodavac Unije nije izričito uredio. Postojeći regulatorni okvir ne sadržava jasno pravilo o mogućnosti da PPU pruža investicijske usluge bez odobrenja MiFID II.
37.      Suprotno tomu, takvo je pravilo utvrđeno za kreditne institucije kojima je odobrenje za rad izdano na temelju Direktive 2013/36/EU(17), a koje obavljaju jednu ili više investicijskih aktivnosti, kao što to proizlazi iz članka 1. stavaka 3. i 4. Direktive MiFID II.
38.      Stoga treba utvrditi je li potrebno da PPU ishodi dodatno upravno odobrenje kao investicijsko društvo kako bi mogao nuditi određenu uslugu na koju se eventualno primjenjuje sustav MiFID II, čak i u slučaju da takvu uslugu pruža samo kao dodatak svojoj glavnoj djelatnosti PPU-a.
39.      Direktivom PSD2, donesenom na temelju članka 114. UFEU-a, utvrđuju se „pravila u pogledu transparentnosti uvjeta i zahtjeva obavješćivanja za institucije za platni promet” te „odgovarajućih prava i obveza korisnika platnih usluga i pružatelja platnih usluga s obzirom na pružanje platnih usluga kao redovnog zanimanja ili poslovne aktivnosti” (članak 1. stavak 2. točke (a) i (b)). Ta se direktiva stoga primjenjuje na platne usluge.
40.      Direktivom MiFID II, donesenom na temelju članka 53. stavka 1. UFEU-a, utvrđuju se pak zahtjevi koji se primjenjuju na „odobrenje za rad i uvjete poslovanja investicijskih društava” te na „pružanje investicijskih usluga i obavljanje aktivnosti od strane društava iz trećih zemalja osnivanjem podružnice” (članak 1. stavak 2. točke (a) i (b)).
41.      Područje primjene Direktive MiFID II ovisi o pojmu „financijski instrument” jer se „investicijske usluge i aktivnosti” na koje se ona primjenjuje moraju odnositi na instrumente navedene u njezinu Prilogu I. odjeljku C, koji među ostalim uključuje i budućnosnice.
42.      Unatoč razlikama između regulatornih okvira kojima se uređuju platne i investicijske usluge, u praksi često dolazi do njihovih međusobnih preklapanja: pružatelji platnih usluga svojim klijentima stavljaju na raspolaganje (u pravilu kao dodatak svojoj glavnoj djelatnosti) prodaju određenih financijskih instrumenata povezanih s tom glavnom djelatnosti.
43.      To je slučaj u ovom predmetu. Društvo Ibanfirst, koje je PPU, ponudilo je klijentu (Iulicrisu) dodatni financijski instrument (fleksibilne valutne budućnosnice) koji bi potencijalno mogao biti obuhvaćen područjem primjene Direktive MiFID II.
44.      Prema mojem mišljenju, fleksibilne valutne budućnosnice sklopljene između društva Ibanfirst i Iulicrisa mogu se kvalificirati kao financijski instrumenti, odnosno kao instrumenti na koje se u načelu primjenjuje Direktiva MiFID II.
45.      Direktiva MiFID II ne sadržava opću definiciju pojma „financijski instrument”, nego se u njezinu Prilogu I. navodi katalog financijskih instrumenata na koje se primjenjuje. U odjeljku C točki 4. tog priloga kao financijski instrumenti kvalificiraju se opcije, budućnosnice i drugi ugovori o izvedenicama.
46.      Budućnosnice nisu definirane ni u zakonodavstvu Unije, ali je Sud prihvatio da se takvima smatraju ugovori koji proizlaze iz njihova „uobičajeno[g] shvaćanj[a] u financijskom pravu”(18).
47.      Sud je na temelju toga utvrdio da je „budućnosnica […] vrsta izvedenog ugovora kojim se dvije stranke obvezuju da će na kasniji datum jedna kupiti, a druga prodati ‚temeljnu’ imovinu po cijeni koja se utvrđuje prilikom sklapanja ugovora”(19).
48.      Iako se ta definicija odnosila na Direktivu 2004/39/EZ(20), koja je prethodila Direktivi MiFID II, s obzirom na to da su katalozi financijskih instrumenata u tim dvjema direktivama slični, navedena definicija može se primijeniti za tumačenje Direktive MiFID II.
49.      Ugovori između društva Ibanfirst i Iulicrisa koji su predmet spora u glavnom postupku nazivaju se fleksibilne budućnosnice (što je samo po sebi prilično važno) te ponavljam da, prema mojem mišljenju, odgovaraju definiciji budućnosnica kojom se služi Sud jer:
–        U tim ugovorima, u kojima se, kako se čini, slijedi model FX (izvedenice Forex ili Foreign Exchange), ugovorne strane nastoje smanjiti rizik povezan s promjenama deviznog tečaja, osobito rizik kojem je izložen Iulicris, društvo koje posluje u rumunjskim leuima, ali velik dio svojih prodaja i transakcija izvršava u američkim dolarima.
–        Tijekom ugovornog odnosa uspostavljenog spornim ugovorima društvo Ibanfirst uputilo je Iulicrisu dva maržna poziva (margin calls), pri čemu je zahtijevalo polaganje dodatnih sredstava jer se kapital na računu smanjio ispod razine marže održavanja, zbog gubitaka uzrokovanih promjenama deviznog tečaja između američkog dolara i rumunjskog leua.
50.      Prema tome, sve upućuje na to da fleksibilne valutne budućnosnice koji su predmet spora u glavnom postupku predstavljaju financijske instrumente u smislu Direktive MiFID II.
51.      Na temelju te pretpostavke, potrebno je analizirati je li društvo Ibanfirst tim ugovorima Iulicrisu pružalo uslugu koja je svojstvena investicijskoj aktivnosti, iako se ona obavljala kao dodatak njegovoj glavnoj djelatnosti (pri čemu je glavna djelatnost društva Ibanfirst pružanje internetskih platnih usluga uz preračunavanje valuta).
52.      Ta će analiza zahtijevati da se članak 18. stavak 1. točka (a) Direktive PSD2 tumači zasebno i, , po potrebi, u vezi s člankom 2. Direktive MiFID II te člancima 4. i 10. Delegirane uredbe MiFID II.
2.      Tumačenje članka 18. stavka 1. točke (a) Direktive PSD2
53.      Ukratko, sud koji je uputio zahtjev traži od Suda tumačenje članka 18. stavka 1. točke (a) Direktive PSD2.
54.      Konkretno, želi znati trebaju li valutne budućnosnice, „da bi se mogle smatrati usko povezanim pomoćnim uslugama koje institucije za platni promet imaju na temelju zakona pravo obavljati:
–        ispunjavati uvjete za izuzeće predviđeno u članku 10. stavku 1. točki (b) Delegirane uredbe MiFID II;
–        biti akcesorne prirode u smislu članka 2. stavka 1. točke (c) Direktive MiFID II te stoga ispunjavati uvjete iz članka 4. Delegirane uredbe MiFID II”.
55.      U skladu s člankom 18. stavkom 1. točkom (a) Direktive PSD2, „[o]sim pružanja platnih usluga, institucije za platni promet imaju pravo obavljati […] usko povezan[e] pomoćn[e] uslug[e] kao što su […] usluge preračunavanja valuta […]”.
56.      Pojam „pomoćne usluge [usko povezane]” s pružanjem platnih usluga ne sadržava nikakvo upućivanje na nacionalna prava država članica. Radi ujednačene primjene prava Unije i načela jednakosti, pojmove iz odredbe prava Unije koja ne sadržava nikakvo izričito upućivanje na pravo država članica radi utvrđivanja svojeg smisla i dosega u pravilu treba autonomno i ujednačeno tumačiti u cijeloj Uniji(21).
57.      Budući da se pojam „pomoćne usluge [usko povezane]” s pružanjem platnih usluga ne definira u Direktivi PSD2, taj pojam valja tumačiti u skladu s njegovim uobičajenim značenjem u svakodnevnom jeziku, a sve uzimajući u obzir kontekst u kojem se koristi i ciljeve kojima teži propis kojeg je dio(22).
a)      Doslovno tumačenje
58.      U članku 18. stavku 1. točki (a) Direktive PSD2, među pomoćnim uslugama koje su usko povezane s pružanjem platnih usluga izričito se navode usluge preračunavanja valuta(23).
59.      Spor u glavnom postupku predstavlja primjer takve pomoćne usluge. Subjekt koji pruža platne usluge (društvo Ibanfirst) svojem klijentu (Iulicrisu) također pruža uslugu preračunavanja valuta, koja je pomoćna u odnosu na glavnu uslugu i usko povezana s njom, jer taj klijent prima plaćanja u američkim dolarima, a posluje u rumunjskim leuima.
60.      Stoga se usluge preračunavanja valuta mogu bez poteškoća kvalificirati kao pomoćne usluge usko povezane s pružanjem platne usluge.
61.      Međutim, samo na temelju te razmatrane odredbe nije moguće razjasniti vrijedi li takva kvalifikacija i kad je usluga preračunavanja valuta popraćena budućnosnicom koju su ugovorne strane sklopile radi upravljanja zaštitom od rizika povezanog s promjenama deviznih tečajeva.
62.      Prema tome, članak 18. stavak 1. točka (a) Direktive PSD2, s tekstualnog gledišta, nije od osobite pomoći za rješavanje pitanja u kojim se okolnostima budućnosnica, koja je sama po sebi financijski instrument, može kvalificirati kao pomoćna usluga usko povezana s glavnom djelatnosti PPU-ova.
63.      Naime, članak 18. stavak 1. točka (a) Direktive PSD2:
–        ne sadržava nikakvo upućivanje niti pozivanje na uvjete za izuzeće iz članka 10. Delegirane uredbe MiFID II;
–        niti se njime upućuje na odredbe o akcesornoj prirodi stavljanja na tržište određenih financijskih instrumenata, sadržane u članku 2. stavku 1. točki (c) Direktive MiFID II i članku 4. Delegirane uredbe MiFID II. Suprotno tomu, ta dva pravna pravila kojima se uređuju investicijske usluge ne sadržavaju nikakvo izričito upućivanje na članak 18. stavak 1. točku (a) Direktive PSD2.
64.      U konačnici, s gledišta doslovnog tumačenja, ne postoji osnova za zagovaranje zajedničkog tumačenja članka 18. stavka 1. točke (a) Direktive PSD2 s Direktivom MiFID II i Delegiranom uredbom MiFID II u ovom slučaju. Osim toga, u prijedlogu izmjene Direktive PSD2(24) zadržava se odredba koja je istovjetna članku 18., pri čemu se ne upućuje na Direktivu MiFID II.
b)      Sustavno tumačenje
65.      Sa sustavnog gledišta, moglo bi se zagovarati tumačenje članka 18. stavka 1. točke (a) Direktive PSD2 u skladu s relevantnim odredbama Direktive MiFID II i Delegirane uredbe MiFID II.
66.      Međutim, takav pokušaj zajedničkog tumačenja nailazi na brojne prepreke. Naime, pravni okvir MiFID II utvrđen je u odnosu na pružanje investicijskih usluga pa stoga ima drukčiju logiku te se primjenjuje na različite situacije.
67.      Člankom 10. stavkom 1. točkom (b) Delegirane uredbe MiFID II utvrđuje se da, za potrebe odjeljka C točke 4. Priloga I. Direktivi MiFID II, „[…] drugi ugovori o izvedenicama koji se odnose na valute nisu financijski instrument ako je ugovor […]” sredstvo plaćanja koje ispunjava određene uvjete(25).
68.      Ta iznimka pogoduje ugovorima čiji je glavni predmet stvaranje sredstva plaćanja kojim se osigurava tečaj između dviju različitih valuta. Njihov glavni cilj nije ulaganje, nego se njima dopunjuje platna transakcija u okviru koje se upotrebljavaju različite valute.
69.      Ponavljam da se takva vrsta ugovora o izvedenicama koji se odnose na valute ne smatra financijskim instrumentom u okviru MiFID II, iako oni po svojoj prirodi mogu biti takve prirode. Subjekti koji ih distribuiraju stoga ne moraju ishoditi upravno odobrenje za rad kao investicijsko društvo u smislu Direktive MiFID II.
70.      Međutim, izuzeće koje sam upravo razmotrio razlikuje se od onog predviđenog člankom 18. Direktive PSD2: u članku 10. stavku 1. točki (b) Delegirane uredbe MiFID II navodi se posebna vrsta ugovora koji se odnose na valute, dok se u članku 18. Direktive PSD2 upućuje na sve usluge preračunavanja valuta, bez iznimke. Stoga bi zajednička primjena tih dvaju pravnih pravila dovela do neopravdanog ograničavanja područja primjene članka 18. Direktive PSD2(26).
71.      Izuzeće predviđeno člankom 2. stavkom 1. točkom (c) Direktive MiFID II(27) ne može se primijeniti ni u svrhu tumačenja članka 18. Direktive PSD2. Naime, to izuzeće iz Direktive MiFID II nije usporedivo s odredbom članka 18. Direktive PSD2 zbog dvaju razloga:
–        Kao prvo, iako je terminologija slična, člankom 18. Direktive PSD2 u njezino područje primjene uključuju se određene pomoćne usluge usko povezane s platnim uslugama. Suprotno tomu, člankom 2. stavkom 1. točkom (c) Direktive MiFID II iz njezina područja primjene isključuju se investicijske usluge koje povremeno pružaju poduzetnici čija glavna i redovita djelatnost nije pružanje investicijskih usluga.
–        Kao drugo, kad bi uvjet za primjenu članka 18. Direktive PSD2 bilo poštovanje članka 2. stavka 1. točke (c) Direktive MiFID II, to bi dovelo do ograničenja područja primjene Direktive PSD2: samo bi investicijske usluge mogle predstavljati pomoćne usluge usko povezane s pružanjem platnih usluga. Kao što sam to već istaknuo, u članku 18. Direktive PSD2 izričito se navode, kao pomoćne usluge usko povezane s pružanjem platnih usluga, usluge koje ne moraju uključivati financijske instrumente, poput usluga zaštite te obrade i pohrane podataka.
c)      Tumačenje s obzirom na cilj
72.      Kad se u članku 18. stavku 1. točki (a) Direktive PSD2 upućuje na pomoćne usluge usko povezane s platnim uslugama koje PPU-ovi pružaju svojim klijentima, cilj je da pružanje takvih usluga bude obuhvaćeno i pokriveno upravnim odobrenjima na temelju kojih posluju PPU-ovi.
73.      U tom smislu, u članku 18. stavku 4. Direktive PSD2, kojim se uređuju uvjeti pod kojima PPU može odobriti kredit, pojašnjava se da taj kredit mora biti povezan s platnim uslugama koje se pružaju klijentu i da, osim toga, mora biti riječ o „pomoćnom kreditu koji se odobrava isključivo u vezi s izvršenjem platne transakcije”(28).
74.      Smisao tih odredbi Direktive PSD2 jest olakšati, a ne otežati poslovanje PPU-ova. Njihov je cilj već opisan u Direktivi 2007/64/EZ(29), a taj je opis i dalje primjenjiv na Direktivu PSD2, kojom je prvonavedena direktiva zamijenjena, pri čemu je njezin sadržaj prilagođen promjenama koje su nastale u području platnih usluga uslijed tehnološkog razvoja i financijskih inovacija(30).
75.      Ponavljam da je cilj članka 18. stavka 1. točke (a) Direktive PSD2 olakšati situacije u kojima pružanje platnih usluga zahtijeva komercijalne transakcije s devizama na način da odobrenje za poslovanje u svojstvu PPU-a bude dostatno te da nije potrebno ishoditi drugo odobrenje.
76.      U skladu s tim ciljem, logično je članak 18. stavak 1. točku (a) Direktive PSD2 tumačiti na način da pojam „usluge preračunavanja valuta” obuhvaća ne samo transakcije koje strogo podrazumijevaju preračunavanje određenog iznosa novca iz jedne valute u drugu, nego i dodatne transakcije kojima se pokriva budući rizik promjene deviznog tečaja.
77.      Ako se usluge preračunavanja valuta tumače na taj način (kao pomoćne usluge usko povezane s djelatnošću pružatelja platnih usluga), PPU-ovi će svojim klijentima moći ponuditi pristup kvalitetnijem pružanju platnih usluga: preračunavanje valute poduprijet će se dodatnim instrumentima zaštite od rizika promjene tečaja.
78.      Ukratko, smatram da je teleološki kriterij odlučujuć za uključivanje u područje primjene članka 18. stavka 1. točke (a) Direktive PSD2 transakcija preračunavanja valuta kao takvih te budućnosnica kojima se osigurava zaštita tih transakcija od rizika promjene deviznih tečajeva.
79.      Jednako tako, odobrenjem za poslovanje u svojstvu PPU-a njegovu nositelju dodjeljuje se pravo pružati usluge preračunavanja valuta, po potrebi popraćene budućnosnicama kojima se osigurava zaštita od rizika promjene tečaja svojstvenih takvim transakcijama, bez potrebe za ishođenjem zasebnog odobrenja u tu svrhu.
80.      Ako je to slučaj, nije potrebno provesti ispitivanje ciljeva Direktive MiFID II(31), koji se razlikuju od ciljeva Direktive PSD2 jer se odnose na investicijska društva. Odredbe tih dviju direktiva, s obzirom na njihove ciljeve, stoga treba tumačiti odvojeno.
d)      Međuzaključak
81.      S obzirom na prethodno navedeno, smatram da članak 18. stavak 1. točku (a) Direktive PSD2 treba tumačiti na način da usluge preračunavanja valuta koje uključuju budućnosnice, da bi se kvalificirale kao pomoćne usluge usko povezane s pružanjem platnih usluga, moraju ispunjavati uvjete predviđene tom odredbom. U tu svrhu nije potrebno da budu usklađene sa zahtjevima predviđenima pravnim okvirom MiFID II.
3.      Relevantnost pravnog okvira MiFID II za fleksibilne valutne budućnosnice koje stavljaju na tržište PPU-ovi
82.      Ono što je dosad navedeno u načelu je dovoljno za odgovor na prethodno pitanje: člankom 18. stavkom 1. točkom (a) Direktive PSD2 dopušta se PPU-ovima da nude budućnosnice poput spornih, pri čemu nema potrebe za (novim) upravnim odobrenjem kako bi poslovali u svojstvu pružatelja investicijskih usluga na koje se primjenjuje pravni okvir MiFID II.
83.      Međutim, s obzirom na sadržaj zahtjeva za prethodnu odluku, taj bi odgovor vjerojatno bio nepotpun kad bi se izostavilo ispitivanje eventualnog utjecaja koji u ovom predmetu imaju pravna pravila Direktive MiFID II i Delegirane uredbe MiFID II, na koje se poziva u odluci kojom se upućuje zahtjev za prethodnu odluku.
84.      Stoga je potrebno ocijeniti jesu li u ovom predmetu ispunjeni uvjeti kako bi se usluga koju je društvo Ibanfirst pružilo Iulicrisu izuzela iz područja primjene Direktive MiFID II i Delegirane uredbe MiFID II.
85.      To bi bio slučaj kad bi ta usluga, nakon što se kvalificira kao „investicijska usluga” (s obzirom na to da uključuje financijski instrument kao što je budućnosnica):
–        bila pružena povremeno u sklopu obavljanja redovite djelatnosti i ako se ta djelatnost uređuje zakonskim ili regulatornim odredbama kojima se ne isključuje pružanje takve usluge (članak 2. stavak 1. točka (c) Direktive MiFID II); ili
–        uključivala ugovore o izvedenicama koji se odnose na valute koji imaju obilježja iz članka 10. stavka 1. Delegirane uredbe MiFID II.
86.      U skladu s redoslijedom iz zahtjeva za prethodnu odluku, najprije ću razmotriti eventualni utjecaj članka 10. stavka 1. Delegirane uredbe MiFID II.
a)      Ugovori o izvedenicama koji se odnose na valute koji se ne smatraju financijskim instrumentima u skladu s člankom 10. stavkom 1. Delegirane uredbe MiFID II
87.      Kad se sklopi ugovor o izvedenicama koji se odnosi na valute, a njegov sadržaj ispunjava uvjete iz članka 10. stavka 1. točke (b) Delegirane uredbe MiFID II, tim se pravnim pravilom određuje da se takav ugovor ne smatra financijskim instrumentom.
88.      Uvjeti za primjenu te odredbe podrazumijevaju da ugovor o izvedenicama koji se odnosi na valute „bude” sredstvo plaćanja koje: i. se mora namiriti fizički; ii. je sklopila barem jedna osoba koja nije financijska druga odgovorna strana; iii. je sklopljeno radi olakšavanja plaćanja za odredivu robu, usluge ili izravna ulaganja; te iv. nije predmet trgovine na mjestu trgovanja.
89.      Već sam naveo razloge zbog kojih smatram da se člankom 18. stavkom 1. točkom (a) Direktive PSD2 samostalno daje pravo PPU-ovima da svojim klijentima pružaju usluge preračunavanja valuta (čak i kad one uključuju budućnosnice). Stoga za te potrebe nije nužno ispuniti zahtjeve iz Delegirane uredbe MiFID II.
90.      Kad bi se prihvatilo suprotno rješenje, sud koji je uputio zahtjev, koji raspolaže svim ugovornim odredbama spornih ugovora u ovom slučaju, trebao bi ocijeniti jesu li ispunjena četiri posebna zahtjeva iz članka 10. stavka 1. točke (b) Delegirane uredbe MiFID II kako bi se isključilo postojanje financijskog instrumenta. Odluka kojom se upućuje zahtjev za prethodnu odluku ne sadržava dovoljno podataka u tom pogledu.
b)      Neprimjena Direktive MiFID II na investicijske usluge koje se pružaju povremeno u sklopu obavljanja redovite djelatnosti
91.      Direktiva 2004/39, koja je prethodila Direktivi MiFID II, sadržavala je odredbu istovjetnu članku 2. stavku 1. točki (c) potonje direktive, koju je Sud tumačio.
92.      Presuda Länsförsäkringar Sak Försäkringsaktiebolag i dr.(32) odnosila se na uslugu financijskog savjetovanja o ulaganju kapitala pruženu u okviru posredovanja u osiguranju u pogledu sklapanja ugovora o kapitalnom životnom osiguranju. Sud je zaključio da je ta djelatnost obuhvaćena područjem primjene Direktive 2002/92/EZ(33), a ne Direktive 2004/39.
93.      Iz te se presude mogu izvesti korisni zaključci za ovaj predmet jer:
–        Financijsko savjetovanje u načelu može biti obuhvaćeno materijalnim područjem primjene Direktive 2004/39 jer predstavlja „investicijsku uslugu”. Posrednik u osiguranju može se kvalificirati kao „investicijsko društvo” kad je takvo savjetovanje njegova profesionalna ili redovita djelatnost.
–        Međutim, člankom 2. točkom (c) Direktive 2004/39 iz područja primjene te direktive isključivalo se osobe koje pružaju „investicijske usluge povremeno u sklopu obavljanja svoje redovite djelatnosti i ako je ta djelatnost uređena zakonskim ili drugim propisima ili etičkim kodeksom za tu određenu djelatnost, koji ne isključuju pružanje takvih usluga”.
–        Profesionalna djelatnost posrednika u osiguranju, u skladu s člankom 2. točkom 5. Direktive 2002/92, sastoji se od posredovanja u osiguranju. Budući da takav posrednik među raspoloživim proizvodima osiguranja nudi proizvod poput kapitalnog životnog osiguranja, treba smatrati da su savjeti o ulaganju kapitala na koji se taj proizvod odnosi dani akcesorno s obzirom na to da su pruženi u okviru djelatnosti posredovanja koje se odnosi na zaključivanje ugovora o osiguranju, a ta djelatnost je uređena zakonodavnim odredbama prava Unije, odnosno onim Direktive 2002/92(34).
94.      Prema toj logici iz presude u predmetu Länsförsäkringar Sak Försäkringsaktiebolag i dr., mogu se izvesti sljedeći zaključci:
–        Glavna djelatnost PPU-a (kao što je društvo Ibanfirst) jest pružanje platnih usluga u smislu članka 1. Direktive PSD2, čije se odredbe primjenjuju na obavljanje te djelatnosti. Njezinim člankom 18. omogućuje se platnim institucijama da pružaju pomoćne usluge usko povezane s platnim uslugama, kao što je pružanje usluga preračunavanja valuta, pod uvjetima koje sam prethodno naveo.
–        Iako bi se budućnosnice kojima se nadopunjuje pružanje platne usluge u načelu mogle kvalificirati kao investicijske aktivnosti, člankom 2. stavkom 1. točkom (c) Direktive MiFID II iz njezina područja primjene izuzimaju se investicijske usluge koje se pružaju povremeno u sklopu regulirane redovite djelatnosti.
–        Pojam akcesorne prirode investicijskih usluga razrađen je u članku 4. Delegirane uredbe MiFID II, kojim se propisuju tri uvjeta koja moraju biti ispunjena kako bi se mogla primijeniti iznimka predviđena člankom 2. stavkom 1. točkom (c) Direktive MiFID II.
95.      U skladu s člankom 4. Delegirane uredbe MiFID II, „[…] smatra se da se investicijske usluge pružaju povremeno u sklopu obavljanja profesionalne djelatnosti ako su ispunjeni sljedeći uvjeti:
(a)      postoji bliska i stvarna veza između profesionalne djelatnosti i pružanja investicijskih usluga istom klijentu na takav način da se usluga može smatrati dodatkom glavnoj redovitoj djelatnosti;
(b)      cilj pružanja investicijskih usluga klijentima glavne profesionalne djelatnosti nije osiguravanje stalnog izvora prihoda za osobu koja obavlja profesionalnu djelatnost; i
(c)      osoba koja obavlja profesionalnu djelatnost ne oglašuje niti promiče svoju sposobnost pružanja investicijskih usluga, osim ako se one klijentima priopćuju kao dodatak glavnoj redovitoj djelatnosti”.
96.      Ponovno moram istaknuti razmatranja koja sam prethodno iznio u pogledu autonomije članka 18. stavka 1. točke (a) Direktive PSD2, za čiju primjenu nije nužno poštovanje pravnih pravila MiFID II.
97.      Kad se ta pretpostavka ne bi prihvatila, sud koji je uputio zahtjev, koji raspolaže svim podacima u tom pogledu, trebao bi utvrditi jesu li u ovom slučaju ispunjena tri uvjeta iz članka 4. Delegirane uredbe MiFID II. Ja ću pak samo istaknuti sljedeće:
–        Postoji bliska i stvarna veza između profesionalne djelatnosti društva Ibanfirst kao PPU-a i pružanja investicijske usluge koja se odnosi na dopunjavanje platne usluge preračunavanjem valuta (kao glavne profesionalne djelatnosti) s pomoću budućnosnice. Fleksibilne valutne budućnosnice s tog gledišta predstavljaju uslugu usko povezanu s pružanjem platnih usluga.
–        Međutim, dvojbenije je predstavlja li u ovom slučaju pružanje investicijske usluge klijentima u okviru glavne profesionalne djelatnosti sustavan izvor prihoda za PPU-a kao što je društvo Ibanfirst.
–        Također mogu nastati dvojbe u pogledu toga nudi li ili promiče društvo Ibanfirst svoju sposobnost pružanja investicijskih usluga te, ako je to slučaj, obavještava li svoje klijente o tome da su te usluge dodatak njegovoj glavnoj djelatnosti kao PPU-a.
98.      U svakom slučaju, čak i ako ta tri uvjeta (ili neki od njih) ne bi bila ispunjena te se sporna usluga ne bi mogla kvalificirati kao investicijska usluga koja se pruža povremeno u smislu članka 2. stavka 1. točke (c) Direktive MiFID II, kao što je to pojašnjeno u članku 4. Delegirane uredbe MiFID II, ustrajem na tome da to ne bi dovelo do izuzimanja iz primjene članka 18. Direktive PSD2 na slučaj o kojem je ovdje riječ.
V.      Zaključak
99.      S obzirom na prethodno navedeno, predlažem da se Tribunalu de l’entreprise francophone de Bruxelles (Sud za poduzetništvo u Bruxellesu za postupke na francuskom jeziku, Belgija) odgovori na sljedeći način:
„Članak 18. stavak 1. točku (a) Direktive (EU) 2015/2366 Europskog parlamenta i Vijeća od 25. studenoga 2015. o platnim uslugama na unutarnjem tržištu, o izmjeni direktiva 2002/65/EZ, 2009/110/EZ i 2013/36/EU te Uredbe (EU) br. 1093/2010 i o stavljanju izvan snage Direktive 2007/64/EZ
treba tumačiti na način da:
subjekti koji imaju potrebno odobrenje za rad kao pružatelji platnih usluga imaju pravo pružati pomoćne usluge usko povezane s pružanjem platnih usluga, kao što su usluge preračunavanja valuta koje uključuju fleksibilne budućnosnice koje se odnose na te valute.
U tu svrhu nisu primjenjivi:
–        članak 2. stavak 1. točka (c) Direktive 2014/65/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 15. svibnja 2014. o tržištu financijskih instrumenata i izmjeni Direktive 2002/92/EZ i Direktive 2011/61/EU,
–        članak 4. i članak 10. stavak 1. točka (b) Delegirane uredbe Komisije (EU) 2017/565 оd 25. travnja 2016. o dopuni Direktive 2014/65/EU Europskog parlamenta i Vijeća u vezi s organizacijskim zahtjevima i uvjetima poslovanja investicijskih društava te izrazima definiranima za potrebe te Direktive.”
1      Izvorni jezik: španjolski
2      Direktiva Europskog parlamenta i Vijeća od 25. studenoga 2015. o platnim uslugama na unutarnjem tržištu, o izmjeni direktiva 2002/65/EZ, 2009/110/EZ i 2013/36/EU te Uredbe (EU) br. 1093/2010 i o stavljanju izvan snage Direktive 2007/64/EZ (SL 2015., L 337, str. 35. i ispravak SL 2018., L 102, str. 97.). U daljnjem tekstu: Direktiva PSD2
3      Direktiva Europskog parlamenta i Vijeća od 15. svibnja 2014. o tržištu financijskih instrumenata i izmjeni Direktive 2002/92/EZ i Direktive 2011/61/EU (SL 2014., L 173, str. 349. i ispravci SL 2016., L 273, str. 35. i SL 2017., L 64, str. 116.). U daljnjem tekstu: Direktiva MiFID II.
4      Delegirana uredba Komisije оd 25. travnja 2016. o dopuni Direktive 2014/65/EU Europskog parlamenta i Vijeća u vezi s organizacijskim zahtjevima i uvjetima poslovanja investicijskih društava te izrazima definiranima za potrebe te Direktive (SL 2017., L 87, str. 1. i ispravak SL 2017., L 246, str. 12.). U daljnjem tekstu: Delegirana uredba MiFID II.
5      Loi relative à la surveillance du secteur financier et aux services financiers du 2 août 2002 (Zakon od 2. kolovoza 2002. o nadzoru financijskog sektora i financijskim uslugama) (Moniteur belge od 4. rujna 2002., str. 39121.)
6      Loi à l’accès à l’activité de prestation de services d’investissement et au statut et au contrôle des sociétés de gestion de portefeuille et de conseil en investissement du 25 octobre 2016 (Zakon od 25. listopada 2016. o pristupu djelatnosti pružanja investicijskih usluga te o statusu i nadzoru društava za upravljanje portfeljem i društava za investicijsko savjetovanje)
(Moniteur belge od 18. studenoga 2016., str. 76915.)
7      Loi relative au statut et au contrôle des établissements de paiement et des établissements de monnaie électronique, à l’accès à l’activité de prestataire de services de paiement, et à l’activité d’émission de monnaie électronique, et à l’accès aux systèmes de paiement du 11 mars 2018 (Zakon od 11. ožujka 2018. o statusu i nadzoru institucija za platni promet i institucija za elektronički novac, pristupu djelatnosti pružatelja platnih usluga i djelatnosti izdavanja elektroničkog novca te o pristupu platnim sustavima)
(Moniteur belge od 26. ožujka 2018., str. 29444.)
8      SEPA je akronim na engleskom jeziku za Single Euro Payments Area (Jedinstveno područje plaćanja u eurima). SEPA je područje u kojem građani, poduzetnici i drugi gospodarski subjekti mogu izvršavati i primati plaćanja u eurima u Europi, unutar i izvan nacionalnih granica, pod jednakim uvjetima te s istim pravima i obvezama, neovisno o mjestu na kojem se nalaze. SEPA predstavlja bitan element unutarnjeg tržišta platnih usluga.
9      U odluci kojom se upućuje zahtjev za prethodnu odluku, sastavljenoj na francuskom jeziku, ti se ugovori nazivaju „contrats à terme flexible”. Među financijskim instrumentima na koje se odnosi odjeljak C točka 4. Priloga I. Direktivi MiFID II nalaze se i „contrats à terme”.
10      U pogledu pojma margin call vidjeti bilješku 11.
11      U budućnosnicama početna marža ili jamstveni polog predstavlja minimalni iznos koji je potrebno položiti radi otvaranja pozicije. Ta marža djeluje kao osiguranje od mogućih gubitaka, a ne kao potpuno plaćanje. Marža održavanja predstavlja minimalni iznos salda koji se mora održavati na računu dok je pozicija otvorena. Ako se taj saldo smanji ispod razine utvrđene marže održavanja, aktivira se maržni poziv (margin call) kojim se zahtijeva uplata dodatnih sredstava radi ponovne uspostave početne marže. Maržnim pozivom se ugovornu stranu obavještava o obvezi nadopune salda te o činjenici da će, ako se sredstva ne uplate (ili se pozicije zatvore), transakcija biti automatski zatvorena radi pokrića rizika. Maržni poziv funkcionira kao kritično upozorenje na rizik te predstavlja mjeru za osiguravanje likvidnosti i stabilnosti tržišta, pri čemu se omogućuje poslovanje uz primjenu financijske poluge.
12      Presude od 13. studenoga 2025., Inteligo Media (C-654/23, EU:C:2025:871, t. 71.), i od 15. lipnja 2021., Facebook Ireland i dr. (C-645/19, EU:C:2021:483, t. 115.)
13      Odluka kojom se upućuje zahtjev za prethodnu odluku, dio III. (Rasprava), in fine. Moje isticanje.
14      Češka vlada u svojim pisanim očitovanjima (točke 5. i 12.) tvrdi da valutne budućnosnice ne moraju ispunjavati druge uvjete osim onih navedenih u članku 18. stavku 1. Direktive PSD2. Iznimke predviđene u pravnom okviru MiFID II mogle bi se primijeniti samo kad ti uvjeti ne bi bili ispunjeni.
15      Komisija u svojim pisanim očitovanjima (točka 82.) navodi da, kako bi se utvrdilo može li odobrenje izdano platnoj instituciji na temelju Direktive PSD2 obuhvaćati sklapanje fleksibilnih
budućnosnica, valja uzeti u obzir uvjete iz članka 18. te direktive, a ne pravni okvir MiFID II.
16      Točka 33. Iulicrisovih pisanih očitovanja
17      Direktiva Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. o pristupanju djelatnosti kreditnih institucija i bonitetnom nadzoru nad kreditnim institucijama i investicijskim društvima, izmjeni Direktive 2002/87/EZ te stavljanju izvan snage direktiva 2006/48/EZ i 2006/49/EZ (SL 2013., L 176, str. 338.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 14., str. 105. i ispravak SL 2017., L 20, str. 1.)
18      Presuda od 3. prosinca 2015., Banif Plus Bank (C-312/14, EU:C:2015:794, t. 69.)
19      Presuda od 3. prosinca 2015., Banif Plus Bank (C-312/14, EU:C:2015:794, t. 69.)
20      Direktiva Europskog parlamenta i Vijeća od 21. travnja 2004. o tržištima financijskih instrumenata te o izmjeni direktiva Vijeća 85/611/EEZ i 93/6/EEZ i Direktive 2000/12/EZ Europskog parlamenta i Vijeća te stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 93/22/EEZ (SL 2004., L 145, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 4., str. 29.)
21      Presude od 30. ožujka 2023., Hauptpersonalrat der Lehrerinnen und Lehrer (C-34/21, EU:C:2023:270, t. 40.) i od 2. lipnja 2022., HK/Danmark i HK/Privat (C-587/20, EU:C:2022:419, t. 25.)
22      Presude od 30. ožujka 2023., Hauptpersonalrat der Lehrerinnen und Lehrer (C-34/21, EU:C:2023:270, t. 41.), i od 2. lipnja 2022., HK/Danmark i HK/Privat (C-587/20, EU:C:2022:419, t. 26.)
23      Osim usluge preračunavanja valuta, u članku 18. stavku 1. točki (a) Direktive PSD2 izričito se kao pomoćne usluge usko povezane s pružanjem platnih usluga navodi i „[…] osiguravanje izvršenja platnih transakcija […], usluge zaštite te pohrane i obrade podataka”.
24      Članak 10. stavak 1. Prijedloga Direktive Europskog parlamenta i Vijeća o platnim uslugama i uslugama elektroničkog novca na unutarnjem tržištu, izmjenama Direktive 98/26/EZ i stavljanju izvan snage direktiva (EU) 2015/2366 i 2009/110/EZ, dokument COM(2023) 366 final od 28. lipnja 2023.
25      To sredstvo plaćanja: i. se mora namiriti fizički, osim ako je razlog neplaćanje ili drugi razlog za raskid ugovora; ii. je sklopila barem jedna osoba koja nije financijska druga odgovorna strana u smislu članka 2. stavka 8. Uredbe (EU) 648/2012; iii. je sklopljeno radi olakšavanja plaćanja za odredivu robu, usluge ili izravna ulaganja; i iv. nije predmet trgovine na mjestu trgovanja.
26      Kao što to Komisija ističe u svojim pisanim očitovanjima (točke 63. i 64.), člankom 10. stavkom 1. točkom (b) Delegirane uredbe MiFID II primjena izuzeća ograničava se na ugovore o izvedenicama koji se odnose na valute koje je sklopila barem jedna osoba koja nije financijska druga ugovorna strana u smislu članka 2. stavka 8. Uredbe (EU) br. 648/2012. To bi podrazumijevalo da je iz članka 18. Direktive PSD2 isključeno preračunavanje valuta koje su ugovorile dvije financijske institucije, iako takvo isključenje uopće nije predviđeno tim pravnim pravilom.
27      U skladu s tom odredbom, Direktiva MiFID II ne primjenjuje se na „osobe koje pružaju investicijske usluge povremeno u sklopu obavljanja svoje redovite djelatnosti i ako je ta djelatnost uređena zakonskim ili drugim propisima ili etičkim kodeksom za tu određenu djelatnost, koji ne isključuju pružanje takvih usluga”.
28      U uvodnoj izjavi 40. Direktive PSD2 navodi se da se tom direktivom uređuje „[…] odobravanje kredita od strane institucija za platni promet, to jest odobravanje kreditnih linija i izdavanje kreditnih kartica, samo ako je to usko povezano s platnim uslugama”. U navedenoj uvodnoj izjavi dodaje se da je „ […] [i]nstitucijama za platni promet primjereno […] dopustiti odobravanje takvog kredita s obzirom na njihove prekogranične aktivnosti samo u slučaju da se kredit odobrava radi unaprjeđivanja platnih usluga i ako je riječ o kratkoročnom kreditu koji se odobrava na rok od najviše 12 mjeseci, uključujući i obnavljajući kredit, pod uvjetom da se u većoj mjeri refinancira iz regulatornog kapitala institucije za platni promet te drugih novčanih sredstava tržišta kapitala, a ne iz sredstava koja se drže u ime klijenata za platne usluge […]”.
29      Direktiva Europskog parlamenta i Vijeća od 13. studenoga 2007. o platnim uslugama na unutarnjem tržištu i o izmjeni direktiva 97/7/EZ, 2002/65/EZ, 2005/60/EZ i 2006/48/EZ te stavljanju izvan snage Direktive 97/5/EZ (SL 2007. L 319, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 10., svezak 2., str. 172.)
30      U skladu s uvodnom izjavom 4. Direktive 2007/64, nastojalo se „na razini Zajednice uspostaviti moderan i koherentan pravni okvir za platne usluge […] koji je neutralan kako bi se osigurala jednaka pravila igre za sve platne sustave i kako bi se zadržao slobodan izbor potrošača te koji bi trebao značiti značajni korak naprijed u smislu troškova za potrošače, sigurnosti i učinkovitosti u odnosu na postojeće nacionalne sustave”.
31      U uvodnoj izjavi 3. Direktive MiFID II navodi se da se njome nastoji osigurati „[…] neophodan stupanj usklađivanja koji će ulagateljima nuditi visoki stupanj zaštite, a investicijskim društvima omogućiti pružanje usluga u cijeloj Uniji kao unutarnjem tržištu, na temelju nadzora matične zemlje […]”.
32      Presuda od 31. svibnja 2018., Länsförsäkringar Sak Försäkringsaktiebolag i dr. (C-542/16, EU:C:2018:369)
33      Direktiva Europskog parlamenta i Vijeća od 9. prosinca 2002. o posredovanju u osiguranju (SL 2003., L 9, str. 3.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 8., str. 23.), stavljena izvan snage Direktivom (EU) 2016/97 Europskog Parlamenta i Vijeća od 20. siječnja 2016. o distribuciji osiguranja (SL 2016., L 26, str. 19.)
34      Kao što sam to istaknuo u svojem mišljenju od 21. studenoga 2017. u predmetu Länsförsäkringar Sak Försäkringsaktiebolag i dr. (C‑542/16, EU:C:2017:879, t. 96., 104. i 105.), razina rizika povezana s investicijskim uslugama viša je od one povezane s uslugama osiguranja te je stoga nadzor tijela nad investicijskim društvima stroži nego nad osiguravajućim društvima.