62024CC0483
MIŠLJENJE NEZAVISNE ODVJETNICE
JULIANE KOKOTT
od 9. listopada 2025. (
1
)
Predmet C‑483/24
Državni odvjetnik pri Cour d’Appel de Liège
protiv
Aldi SA
(zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Cour de cassation (Kasacijski sud, Belgija))
„Zahtjev za prethodnu odluku – Zaštita javnog zdravlja – Higijena hrane – Uredba (EZ) br. 852/2004 – Uredba (EZ) br. 178/2002 – Obveze subjekata u poslovanju s hranom – Pronalazak tragova štetnika u trgovinama i skladištima – Utvrđivanje povrede”
I. Uvod
1.
Je li pronalazak tragova štetnika u trgovinama i skladištima subjekta u poslovanju s hranom sam po sebi dovoljan za utvrđivanje povrede pravila o higijeni predviđenih Uredbom (EZ) br. 852/2004 o higijeni hrane (
2
) ili nadležno tijelo mora dokazati da subjekt u poslovanju s hranom nije poštovao obveze u pogledu sredstava propisane tom uredbom?
2.
To je pitanje koje Cour de cassation (Kasacijski sud, Belgija) upućuje Sudu u okviru ovog zahtjeva za prethodnu odluku.
II. Pravni okvir
A.
Osnovna uredba o hrani
3.
Uredba o higijeni hrane, čije se tumačenje traži u ovom predmetu, u više navrata upućuje na Uredbu (EZ) br. 178/2002 o utvrđivanju općih načela i uvjeta zakona o hrani, osnivanju Europske agencije za sigurnost hrane te utvrđivanju postupaka u područjima sigurnosti hrane (
3
).
4.
Uvodna izjava 30. Osnovne uredbe o hrani glasi kako slijedi:
„Subjekti u poslovanju s hranom mogu najprikladnije razviti siguran sustav opskrbe hranom i osigurati da je hrana koju isporučuju sigurna; oni snose primarnu pravnu odgovornost za osiguranje sigurnosti hrane. [...]”
5.
Člankom 17. (naslovljenim „Obveze”) Osnovne uredbe o hrani određuje se:
„1.   Subjekti u poslovanju s hranom i hranom za životinje u svim fazama proizvodnje, prerade i distribucije unutar poslovanja kojim upravljaju moraju osigurati da hrana ili hrana za životinje ispunjava zahtjeve propisa o hrani koji su od važnosti za njihove aktivnosti te moraju provjeriti jesu li ti zahtjevi ispunjeni.
2.   Države članice izvršavaju propise o hrani, prate i provjeravaju ispunjavaju li subjekti u poslovanju s hranom i hranom za životinje odgovarajuće zahtjeve propisa o hrani u svim fazama proizvodnje, prerade i distribucije.
One s tim ciljem održavaju sustav službene kontrole i drugih aktivnosti prikladan okolnostima, uključujući obavješćivanje javnosti o sigurnosti i riziku hrane i hrane za životinje, nadzoru sigurnosti hrane i hrane za životinje i ostalim aktivnostima praćenja koje pokrivaju sve faze proizvodnje, prerade i distribucije.
Države članice također utvrđuju propise za mjere i sankcije koje se primjenjuju na povrede propisa o hrani i hrani za životinje. Mjere i sankcije su učinkovite, proporcionalne i odvraćajuće.”
B.
Uredba o higijeni hrane
6.
Uvodnom izjavom 1. Uredbe o higijeni hrane upućuje se na Osnovnu uredbu o hrani:
„Ostvarivanje visokog stupnja zaštite života i zdravlja ljudi jedan je od temeljnih ciljeva propisa o hrani utvrđen [Osnovnom uredbom o hrani]. [...]”
7.
Uvodnom izjavom 7. Uredbe o higijeni hrane upućuje se na cilj te uredbe:
„Glavni je cilj novih općih i posebnih pravila o higijeni osigurati visok stupanj zaštite potrošača s obzirom na sigurnost hrane.”
8.
Člankom 1. stavkom 1. točkom (a) Uredbe o hrani određuje se:
„[P]rimarnu odgovornost za sigurnost hrane snosi subjekt u poslovanju s hranom.”
9.
Uvodna izjava 3. Uredbe o hrani glasi kako slijedi:
„Subjekti u poslovanju s hranom moraju osigurati da sve faze proizvodnje, prerade i distribucije hrane koje su pod njihovom kontrolom udovoljavaju zahtjevima vezanima za higijenu utvrđenima ovom Uredbom.”
10.
U skladu s člankom 4. (naslovljenim „Opći i posebni zahtjevi vezani za higijenu”) stavkom 2. Uredbe o higijeni hrane: „[s]ubjekti u poslovanju s hranom koji obavljaju bilo koju fazu proizvodnje, prerade i distribucije hrane [...] moraju se pridržavati općih zahtjeva vezanih uz higijenu utvrđenih u Prilogu II.”.
11.
U članku 5. (naslovljenom „Analiza opasnosti i kritične kontrolne točke”) stavcima 1. i 2. Uredbe o higijeni hrane upućuje se na načela HACCP‑a (
4
), kojima se utvrđuju dobre higijenske prakse.
12.
Točkom 2. podtočkom (c) poglavlja I. Priloga II. Uredbi o higijeni hrane predviđa se:
„Nacrt, idejno rješenje, izgradnja, lokacija i veličina prostorija u kojima se posluje s hranom moraju biti takvi da:
[...]
(c)
omogućuju dobru higijensku praksu, uključujući zaštitu od kontaminacije te osobito suzbijanje štetnika”.
13.
Točkom 1. podtočkom (a) poglavlja V. Priloga II. određuje se:
„Svi predmeti, pribor i oprema s kojima hrana dolazi u doticaj moraju:
(a)
biti učinkovito očišćeni i, prema potrebi, dezinficirani. Čišćenje i dezinfekcija moraju se obavljati dovoljno često da se izbjegne svaka opasnost od kontaminacije”.
14.
Točke 2., 3. i 4. poglavlja IX. Priloga II. glase kako slijedi:
„2.
Sirovine i svi sastojci koji su uskladišteni u poduzeću koje posluje s hranom moraju se držati pod odgovarajućim uvjetima koji sprečavaju štetne promjene i koji ih štite od kontaminacije.
3.
U svim fazama proizvodnje, prerade i distribucije hrana mora biti zaštićena od svake kontaminacije koja bi je mogla učiniti neprikladnom za prehranu ljudi, štetnom za zdravlje ili tako kontaminiranom da bi bilo nerazumno pretpostaviti da se može konzumirati u takvom stanju.
4.
Moraju se provoditi odgovarajući postupci za suzbijanje štetnika. Moraju se provoditi i odgovarajući postupci kojima se domaćim životinjama sprečava pristup mjestima na kojima se priprema hrana, u kojima se njome rukuje ili se skladišti (ili, ako to nadležno tijelo dopusti u posebnim slučajevima, kojima se sprečava da takav pristup dovede do kontaminacije).”
III. Činjenice i zahtjev za prethodnu odluku
15.
Zahtjev za prethodnu odluku temelji se na kaznenom postupku koji je belgijsko državno odvjetništvo pokrenulo protiv poduzetnika u poslovanju s hranom Aldi SA.
16.
Tijekom kontrola provedenih od 2020. do 2022. Savezna agencija za sigurnost prehrambenog lanca (dalje u tekstu: AFSCA) (Belgija) u više je navrata utvrdila nepravilnosti u nekoliko trgovina i skladišta društva Aldi. Nekoliko prostora o kojima je riječ više puta je pregledano u razmaku od nekoliko mjeseci te je utvrđeno da i dalje postoje nepravilnosti.
17.
Na licu mjesta, kako na policama dostupnima potrošačima tako i u skladištima, osim nečistoće, pronađeni su proizvodi koje su izgrizli štetnici, hrana koja je kontaminirana izmetom, urinom i dlakom, izmet štetnika kao i uginuli miševi.
18.
Usto, AFSCA je kritizirala nepostojanje sustava kontrole pri primitku robe na određenim lokacijama, na što je već i ranije upozorila.
19.
Jedna od tih inspekcija, tijekom koje su pronađeni izmet glodavaca i uginuli miševi, provedena je neposredno nakon što je poduzetnik za suzbijanje štetnika proveo kontrolu.
20.
Belgijsko državno odvjetništvo stoga je optužilo društvo Aldi da je povrijedilo članak 4. Uredbe o higijeni hrane i Prilog II. toj uredbi kao i članak 9. stavak 3. Kraljevske uredbe od 22. veljače 2001. o organizaciji kontrola koje provodi Savezna agencija za sigurnost prehrambenog lanca i izmjeni različitih zakonskih odredbi.
21.
Presudom od 15. ožujka 2023. tribunal correctionnel du Luxembourg, division Neufchâteau (Kazneni sud u pokrajini Luxembourg, Odjel u Neufchâteauu, Belgija) oslobodio je društvo Aldi svih optužbi koje su mu stavljene na teret. Belgijsko državno odvjetništvo podnijelo je žalbu protiv te presude.
22.
Međutim, Cour d’appel de Liège (Žalbeni sud u Liègeu, Belgija) potvrdio je prvostupanjsku presudu. Prema njegovu mišljenju, Uredbom o higijeni hrane nalažu se samo obveze u pogledu sredstava subjektima u poslovanju s hranom. Sâma prisutnost tragova i izmeta štetnika ne predstavlja povredu te uredbe. Belgijsko državno odvjetništvo protiv navedene je presude podnijelo žalbu u kasacijskom postupku.
23.
U tim je okolnostima Cour de cassation (Kasacijski sud) odlučio prekinuti postupak i uputiti Sudu sljedeće prethodno pitanje:
„Nalaže li se obvezama utvrđenima člankom 4. stavkom 2. [Uredbe o higijeni hrane], kao i Prilogom II. toj uredbi i konkretnije točkom 2. podtočkom (c) poglavlja I., točkom 1. podtočkom (a) poglavlja V. te točkama 2., 3. i 4. poglavlja IX., subjektima u poslovanju s hranom u veleprodaji i maloprodaji obveza rezultata, tako da je pronalazak tragova ili izmeta štetnika u trgovinama i skladištima dovoljan, osim u slučaju više sile, vanjskog razloga ili neotklonjive pogreške, kako bi se utvrdila povreda navedene uredbe, ili se na subjekte u poslovanju s hranom primjenjuje samo obveza u pogledu sredstava, odnosno da poduzmu sve mjere kako bi spriječili prisutnost štetnika, tako da sama činjenica da je nacionalno upravno tijelo pronašlo tragove i izmet štetnika u trgovinama i skladištima nije dovoljna kako bi se utvrdila povreda iste uredbe?”
24.
Društvo Aldi, belgijska, grčka, francuska, luksemburška, nizozemska, poljska i irska vlada kao i Europska komisija podnijeli su pisana očitovanja o tom pitanju u okviru postupka pred Sudom. Iste su stranke, osim luksemburške, nizozemske i poljske vlade, sudjelovale i na raspravi održanoj 25. lipnja 2025.
IV. Pravna ocjena
A.
Dopuštenost
25.
Društvo Aldi tvrdi da je prethodno pitanje djelomično nedopušteno. Zahtjev za prethodnu odluku djelomično se odnosi na odredbe Priloga II. Uredbi o higijeni hrane koje nisu predmet kaznenog postupka protiv njega u Belgiji. Te odredbe stoga nisu relevantne za glavni postupak.
26.
Prema ustaljenoj sudskoj praksi, isključivo je na nacionalnom sudu da, uvažavajući posebnosti predmeta, ocijeni nužnost prethodne odluke za donošenje svoje presude i relevantnost pitanja koja postavlja Sudu, koja uživaju pretpostavku relevantnosti. Slijedom toga, ako se postavljeno pitanje odnosi na tumačenje ili valjanost pravila prava Unije, Sud je u načelu dužan odlučiti osim ako je očito da traženo tumačenje nema nikakve veze s činjeničnim stanjem ili predmetom spora u glavnom postupku, ako je problem hipotetski ili ako Sud ne raspolaže činjeničnim i pravnim elementima potrebnima kako bi mogao dati koristan odgovor na to pitanje (
5
).
27.
Međutim, to ovdje nije slučaj. Kao što ću to pokazati u nastavku, različita pravila o higijeni iz Priloga II. Uredbi o higijeni hrane povezana su jer služe postizanju zajedničkog cilja osiguravanja sigurnosti hrane. Stoga ih treba tumačiti u njihovu kontekstu.
28.
Društvo Aldi nadalje tvrdi da sud koji je uputio zahtjev zapravo ne traži tumačenje prava Unije, nego da se njegovo pitanje odnosi na tumačenje belgijskog kaznenog prava u pogledu sankcija koje su mu izrečene.
29.
Međutim, taj je prigovor također neosnovan jer se prethodno pitanje jasno odnosi na tumačenje Uredbe o higijeni hrane, u kojoj se pak upućuje na Osnovnu uredbu o hrani. Potonjom uredbom se u njezinu članku 17. stavku 2. predviđa da države članice utvrđuju propise za mjere i sankcije koje se primjenjuju na povrede propisa o hrani, a koje su učinkovite, proporcionalne i odvraćajuće. Stoga nema nikakve dvojbe da je ovaj predmet obuhvaćen područjem primjene prava Unije, iako se glavni postupak odnosi na sankciju izrečenu društvu Aldi.
30.
Slijedom navedenog, treba odbiti prigovore koje je istaknulo društvo Aldi, a koji se odnose na dopuštenost ovog zahtjeva za prethodnu odluku.
B.
Meritum
31.
Sud koji je uputio zahtjev u svojem pitanju upućuje na razliku između obveze rezultata i obveze u pogledu sredstava, koja je dobro poznata u većini pravnih poredaka država članica i koju je Sud već upotrijebio (
6
). Tim se razlikovanjem nastoji odrediti je li adresat obveze dužan postići određeni rezultat ili je dovoljno da iskoristi sva raspoloživa sredstva za postizanje rezultata, a da pritom nije odgovoran za stvarno ostvarenje tog rezultata.
32.
U samoj Uredbi o higijeni hrane ne upotrebljavaju se izrazi „obveza rezultata” ni „obveza u pogledu sredstava”. Usto, nije moguće precizno razvrstati odredbe navedene u prethodnom pitanju u jednu ili drugu kategoriju kako je to predložio sud koji je uputio zahtjev jer te odredbe istodobno sadržavaju zahtjeve koji se odnose na djelovanje i na rezultat.
33.
Sud koji je uputio zahtjev koristi se tom razlikom jer, kao što sâm to navodi u prethodnom pitanju, nastoji doznati je li pronalazak tragova štetnika u trgovinama i skladištima dovoljan, osim u slučaju više sile, vanjskih uzroka ili neotklonjive pogreške, da se dokaže povreda pravila o higijeni predviđenih člankom 4. stavkom 2. u vezi s Prilogom II. Uredbi o higijeni hrane.
34.
Naime, sudovi nižeg stupnja odlučili su da to nije slučaj. Spornim se odredbama samo utvrđuju pravila postupanja koja su subjekti u poslovanju s hranom dužni poštovati. Prema tome, sâm pronalazak tragova štetnika ne može biti dovoljan za utvrđivanje povrede.
35.
Stoga se prethodnim pitanjem u biti nastoji doznati može li tijelo za kontrolu hrane, na temelju prisutnosti tragova štetnika, zaključiti da se nisu poštovala sporna pravila o higijeni ili, u svakom slučaju, da se nisu dovoljno poštovala tako da samo na toj osnovi utvrdi povredu tih pravila.
36.
Prvo ću razmotriti u kojim se okolnostima na temelju pronalaska tragova štetnika može zaključiti da nisu poštovana primjenjiva pravila o higijeni (1). Kao drugo, iznijet ću razloge zbog kojih Uredbu o higijeni hrane treba tumačiti na način da u okolnostima kao što su one u ovom slučaju valja zaključiti da postoji povreda (2).
37.
Prije razmatranja tih aspekata valja pojasniti da sud koji je uputio zahtjev konkretno traži tumačenje određenih odredbi Priloga II. Uredbi o higijeni hrane. Međutim, u okviru prethodnog postupka, na Sudu je da nacionalnom sudu pruži koristan odgovor koji će mu omogućiti da riješi spor koji se pred njim vodi. Pritom Sud može uzeti u obzir pravila prava Unije na koja se nacionalni sud nije pozvao u svojem pitanju (
7
).
38.
Stoga okolnost da se, formalno gledajući, sud koji je uputio zahtjev u svojim pitanjima pozvao na određene posebne odredbe prava Unije ne sprečava Sud da mu pruži sve elemente za tumačenje koji mogu biti korisni za odlučivanje u glavnom postupku, izvodeći iz svih elemenata koje mu je taj sud dostavio, osobito iz obrazloženja odluke kojom se upućuje zahtjev za prethodnu odluku, elemente prava Unije koje treba tumačiti uzimajući u obzir predmet spora (
8
).
1. Pronalazak tragova štetnika kao dokaz nepoštovanja primjenjivih pravila o higijeni
39.
Sud koji je uputio zahtjev u svojem prethodnom pitanju upućuje na pravila o higijeni iz poglavlja I. točke 2. podtočke (c), poglavlja V. točke 1. podtočke (a) i poglavlja IX. točaka 2., 3. i 4. Priloga II. Uredbi o higijeni hrane koja subjekti u poslovanju s hranom moraju poštovati u skladu s člankom 4. stavkom 2. navedene uredbe.
40.
Tim se odredbama subjektima u poslovanju s hranom najprije nalažu obveze u pogledu uređenja prostora, čišćenja i dezinfekcije predmeta koji dolaze u doticaj s hranom, odgovarajućeg skladištenja i zaštite hrane od kontaminacije kao i suzbijanja štetnika. Istodobno se njima utvrđuje cilj koji treba ostvariti. Taj je cilj osigurati da hrana u svim fazama bude zaštićena od bilo kakve kontaminacije štetnicima koja bi je mogla učiniti neprikladnom za prehranu ljudi ili štetnom za zdravlje.
41.
Kao što je to tvrdilo nekoliko stranaka u postupku, pravila o higijeni iz Priloga II. Uredbi o higijeni hrane treba tumačiti u skladu s člankom 3. te uredbe i člankom 17. stavkom 1. Osnovne uredbe o hrani. U skladu s tim odredbama subjekti u poslovanju s hranom moraju osigurati poštovanje primjenjivih pravila o higijeni u svim fazama rukovanja hranom koje su pod njihovim kontrolom kako bi se osiguralo da je hrana prikladna za prehranu ljudi (
9
). Osim toga, moraju provjeriti jesu li ti zahtjevi ispunjeni.
42.
Odgovor na pitanje može li se prisutnošću tragova štetnika dokazati da su subjekti u poslovanju s hranom povrijedili te obveze i, slijedom toga, neizravno, sporne odredbe Priloga II. Uredbi o hrani ovisi o opsegu pronađenih tragova. Na nadležnom je sudu da taj element ocijeni s obzirom na konkretne okolnosti slučaja.
43.
Stoga, primjerice, pronalazak samo jednog miša ili izoliranog traga štetnika u skladištu koje je potrošačima nedostupno nije dovoljno kako bi se dokazalo da je subjekt u poslovanju s hranom o kojem je riječ povrijedio svoju obvezu da osigura i kontrolira poštovanje primjenjivih pravila o higijeni. Naime, prodor štetnika gotovo je neizbježna opasnost u djelatnosti poduzetnikâ u poslovanju s hranom. Upravo se zbog tog razloga spornim pravilima o higijeni predviđa da se mora osigurati zaštita od kontaminacije štetnicima i njihovo suzbijanje.
44.
Stoga se na temelju pojedinačne i izolirane prisutnosti tragova štetnika ne može zaključiti da je došlo do povrede propisanih higijenskih zahtjeva. U tom bi slučaju umjesto toga trebalo provesti daljnje kontrole kako bi se utvrdilo je li subjekt u poslovanju s hranom o kojem je riječ poduzeo odgovarajuće mjere za ispravljanje nepravilnosti.
45.
Situacija je potpuno drukčija u slučaju kao što je ovaj, u kojem su, prema informacijama koje je pružio sud koji je uputio zahtjev, ponovljene kontrole u razmaku od nekoliko mjeseci u više podružnica pokazale masovnu kontaminaciju tragovima štetnika, na hrani i u njoj te u njezinoj neposrednoj blizini, od koje je većina već bila u fazi stavljanja na tržište (
10
), odnosno dostupna potrošačima.
46.
Naime, na temelju pronalaska takvih tragova štetnika može se zaključiti da kod poduzetnika u poslovanju s hranom o kojem je riječ postoji strukturni i trajni problem u pogledu poštovanja primjenjivih pravila o higijeni i njegovu nadzoru. Stoga je u takvim okolnostima opravdano zaključiti da su povrijeđena sporna pravila o higijeni (i, ovisno o slučaju, druga pravila) iz Priloga II. Uredbi o higijeni hrane, u vezi s člankom 3. te uredbe i člankom 17. stavkom 1. Osnovne uredbe o hrani.
47.
Na sudu koji je uputio zahtjev je da s obzirom na konkretne okolnosti razmotri u kojoj se mjeri to primjenjuje na svako od pravila iz tog Priloga II. na koje se pozvao. Stoga se zbog sâmog pronalaska tragova štetnika u načelu ne može općenito zaključiti da je došlo do povrede obveze uređenja prostora na način da se omogući provedba dobrih higijenskih praksi, osobito sprečavanje kontaminacije i suzbijanje štetnih organizama (
11
). Međutim, u ovom se slučaju takva povreda može utvrditi, osobito zato što su, prema zahtjevu za prethodnu odluku, belgijska tijela u više navrata upozorila na nepostojanje sustava kontrole pri primitku robe, barem u određenim podružnicama o kojima je riječ (
12
).
48.
Nasuprot tomu, zahtjev u skladu s kojim se kontaminacija mora izbjeći čišćenjem i, po potrebi, dezinfekcijom predmeta koji dolaze u doticaj s hranom, i to dovoljno često da se izbjegne svaka opasnost od kontaminacije (
13
), izražen je kao obveza rezultata. U ovom slučaju, pod uvjetom da to potvrdi sud koji je uputio zahtjev, povreda je očita jer ne samo da se pojavila opasnost od kontaminacije, već se ona i dogodila.
49.
Isto vrijedi i za zahtjeve koji se odnose na skladištenje hrane u odgovarajućim uvjetima koji sprečavaju štetne promjene i koji je štite od bilo kakve kontaminacije, na zaštitu hrane od bilo kakve kontaminacije koja bi je mogla učiniti neprikladnom za prehranu ljudi, štetnom za zdravlje ili tako kontaminiranom da bi bilo nerazumno pretpostaviti da se može konzumirati u takvom stanju, kao i na provođenje odgovarajućih postupaka za suzbijanje štetnih organizama (
14
).
50.
Usto, kao što to tvrdi nekoliko stranaka u postupku, čini se da u ovom slučaju postoji i povreda obveze da prostorije u kojima se posluje s hranom budu čiste, održavane i u dobrom stanju (
15
).
51.
Povreda odredbi Uredbe o higijeni hrane mogla bi se isključiti samo u slučaju više sile, vanjskih razloga ili neotklonjive pogreške koje navodi sud koji je uputio zahtjev, odnosno u okolnostima koje su vanjske u odnosu na onog tko se na njih poziva (
16
). U takvim bi slučajevima bilo na subjektu u poslovanju s hranom o kojem je riječ da dokaže postojanje takvih okolnosti i da se kontaminacija štetnicima nije mogla izbjeći unatoč poštovanju primjenjivih pravila o higijeni. Takve okolnosti nisu očite u ovom slučaju, pod uvjetom da to provjeri sud koji je uputio zahtjev.
52.
Točno je da je Sud već presudio da se, prilikom razmatranja povrede Priloga II. Uredbi o higijeni hrane, HACCP‑ovim načelima iz članka 5. te uredbe, kojima se utvrđuju postupci dobre higijenske prakse i kontrole na koje se u glavnom postupku pozivaju društvo Aldi i sud koji je uputio zahtjev, ne smije oduzeti njihov koristan učinak. Stoga je potrebno uzeti u obzir mjere koje je subjekt poduzeo u skladu s tim odredbama kako bi spriječio opasnost od kontaminacije (
17
). Međutim, u postupku o kojem je bila riječ predmet spora bila je apstraktna opasnost od kontaminacije. Suprotno tomu, u ovom slučaju, iz zahtjeva za prethodnu odluku proizlazi da je već došlo do masovne i trajne kontaminacije proizvodâ.
53.
U tim bi okolnostima bilo protivno djelotvornoj provedbi prava Unije o higijeni hrane da nadležno nadzorno tijelo mora dokazati, kako bi utvrdilo povredu Uredbe o higijeni hrane, da subjekt u poslovanju s hranom o kojem je riječ nije poštovao primjenjiva pravila o higijeni.
2. Odgovornost subjekta u poslovanju s hranom
54.
U skladu s člankom 1. stavkom 1. točkom (a) Uredbe o higijeni hrane primarnu odgovornost za sigurnost hrane snosi subjekt u poslovanju s hranom. Kao što je to navedeno u uvodnoj izjavi 30. Osnovne uredbe o hrani, taj subjekt najbolje može osigurati sigurnost hrane koju dobavlja.
55.
Kako bi se postigao cilj propisa o higijeni hrane, odnosno visoka razina zaštite života i zdravlja potrošača (
18
), člankom 14. stavkom 1. Osnovne uredbe o hrani zabranjuje se stavljanje nesigurne hrane na tržište. U skladu sa stavkom 2. te odredbe, nesigurnom se smatra hrana koja je zbog kontaminacije štetna za zdravlje ili je neprikladna za prehranu ljudi (
19
).
56.
Pod uvjetom da to provjeri sud koji je uputio zahtjev, hrana kontaminirana tragovima štetnika koji su ovom slučaju pronađeni, postala je neprikladna za prehranu ljudi zbog te kontaminacije te se uglavnom već nalazila u fazi stavljanja na tržište.
57.
Sud je već presudio da, kad je riječ o cilju da se tako kontaminirana hrana ne stavlja na tržište, subjekti u poslovanju s hranom imaju obvezu rezultata (
20
).
58.
Kao što je to Sud također utvrdio, iz toga proizlazi da se pravu Unije ne protivi čak ni sustav objektivne odgovornosti subjekata u poslovanju s hranom. U ovom se predmetu protiv takvog subjekta vodio postupak zbog stavljanja na tržište kontaminirane hrane, iako ju je drugi poduzetnik proizveo i pakirao u vakuumsku ambalažu (
21
).
59.
Iz toga slijedi da je u slučaju kao što je ovaj, u kojem je, podložno razmatranju suda koji je uputio zahtjev, nesigurna hrana stavljena na tržište zbog povrede primjenjivih pravila o higijeni, koja je potvrđena masovnim i trajnim tragovima štetnika, tim više opravdano progoniti subjekt u poslovanju s hranom u tom pogledu, a da pritom tijelo ne mora dokazati da relevantna pravila o higijeni nisu bila poštovana.
60.
Na nadležnom je sudu da ocijeni, uzimajući u obzir prirodu i težinu sankcije koja je konkretno izrečena u ovom slučaju, je li ona učinkovita, proporcionalna i odvraćajuća, kao što se to zahtijeva člankom 17. stavkom 2. Osnovne uredbe o hrani. U toj fazi (a ne u trenutku utvrđenja postojanja povrede) taj sud može, ovisno o slučaju, uzeti u obzir mjere za suzbijanje štetnika koje je društvo Aldi poduzelo i na koje se poziva u svoju obranu.
V. Zaključak
61.
Na temelju tih razmatranja, predlažem Sudu da na prethodno pitanje koje je uputio Cour de cassation (Kasacijski sud, Belgija) odgovori kako slijedi:
Članak 4. stavak 2., Prilog II. poglavlje I. točku 2. podtočku (c), poglavlje V. točku 1. podtočku (a) i poglavlje IX. točke 2., 3. i 4., u vezi s člankom 3. Uredbe (EZ) br. 852/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o higijeni hrane, kako je zadnje izmijenjena Uredbom Komisije (EU) 2021/382 od 3. ožujka 2021., kao i članak 14. stavak 1. i članak 17. stavak 1. Uredbe (EZ) br. 178/2002 Europskog parlamenta i Vijeća od 28. siječnja 2002. o utvrđivanju općih načela i uvjeta zakona o hrani, osnivanju Europske agencije za sigurnost hrane te utvrđivanju postupaka u područjima sigurnosti hrane, kako je zadnje izmijenjena Delegiranom uredbom Komisije (EU) 2024/908 od 17. siječnja 2024.
treba tumačiti na način da:
kontaminacija štetnicima koja je utvrđena u više navrata tijekom nekoliko mjeseci, na hrani koja je bila u fazi stavljanja na tržište i u njoj te u njezinoj neposrednoj blizini te zbog koje je ona neprikladna za prehranu ljudi, jest takve prirode da se njome dokazuje da subjekt u poslovanju s hranom nije ispunio obveze koje ima na temelju pravila o higijeni predviđenih propisima o higijeni hrane.
(
1
)	Izvorni jezik: francuski
(
2
)	Uredba Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. (SL 2004., L 139, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 15., str. 42.), kako je zadnje izmijenjena Uredbom Komisije (EU) 2021/382 od 3. ožujka 2021. (SL 2021., L 74, str. 3.) (u daljnjem tekstu: Uredba o higijeni hrane)
(
3
)	Uredba Europskog parlamenta i Vijeća od 28. siječnja 2002. (SL 2002., L 31, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 7., str. 91.), kako je zadnje izmijenjena Delegiranom uredbom Komisije (EU) 2024/908 od 17. siječnja 2024. (SL 2024./908, L) (u daljnjem tekstu: Osnovna uredba o hrani)
(
4
)	Taj akronim označava načela analize opasnosti i kritičnih kontrolnih točaka („Hazard Analysis and Critical Control Points principles”, vidjeti https://food.ec.europa.eu/food‑safety/biological‑safety/food‑hygiene/legislation_en).
(
5
)	Presude od 19. prosinca 1968., De Cicco (19/68, EU:C:1968:56, Zb. 1968., str. 689., 698.), od 15. prosinca 1995., Bosman (C‑415/93, EU:C:1995:463, t. 59. do 61.) i od 19. lipnja 2025., Lubreczlik (C‑396/24, EU:C:2025:460, t. 47.)
(
6
)	Vidjeti, primjerice, presude od 12. rujna 2019., A i dr. (C‑347/17, EU:C:2019:720, t. 53. i sljedeće) i od 16. ožujka 2023., Beobank (C‑351/21, EU:C:2023:215, t. 53. i sljedeće).
(
7
)	Vidjeti presudu od 1. kolovoza 2025., Alace i Canpelli (C‑758/24 i C‑759/24, EU:C:2025:591, t. 44. i navedenu sudsku praksu).
(
8
)	Vidjeti presudu od 1. kolovoza 2025., Alace i Canpelli (C‑758/24 i C‑759/24, EU:C:2025:591, t. 45. i navedenu sudsku praksu).
(
9
)	U skladu s člankom 2. stavkom 1. točkom (a) Uredbe o higijeni hrane, izraz „higijena hrane” znači „mjere i uvjeti potrebni za kontrolu opasnosti i osiguranje prikladnosti hrane za prehranu ljudi u skladu s njezinom namjenom”.
(
10
)	U skladu s člankom 3. točkom 8. Osnovne uredbe o hrani „stavljanje na tržište znači držanje hrane ili hrane za životinje s ciljem prodaje, uključujući ponudu za prodaju ili svaki drugi oblik prijenosa, bez obzira na to je li besplatan ili nije, te prodaju, distribuciju i druge oblike prijenosa kao takve”.
(
11
)	Poglavlje I. točka 2. podtočka (c) Priloga II. Uredbi o higijeni hrane.
(
12
)	Vidjeti točku 18. ovog mišljenja.
(
13
)	Poglavlje V., točka 1., podtočka (a) Priloga II. Uredbi o higijeni hrane
(
14
)	Poglavlje IX., točke 2., 3. i 4. Priloga II. Uredbi o higijeni hrane
(
15
)	Poglavlje I., točka 1. Priloga II. Uredbi o higijeni hrane
(
16
)	Vidjeti u tom smislu presudu od 25. siječnja 2017., Vilkas (C‑640/15, EU:C:2017:39, t. 53.).
(
17
)	Presuda od 6. listopada 2011., Albrecht i dr. (C‑382/10, EU:C:2011:639, t. 21. i sljedeće)
(
18
)	Vidjeti uvodne izjave 1. i 7. Uredbe o higijeni hrane.
(
19
)	U skladu s člankom 14. stavkom 5. Osnovne uredbe o hrani „[p]rilikom utvrđivanja je li neka hrana neprikladna za prehranu ljudi uzima se u obzir je li ta hrana neprihvatljiva za prehranu ljudi prema svojoj predviđenoj uporabi zbog njezinog zagađenja vanjskim uzročnikom ili na neki drugi način, ili zbog truljenja, kvarenja ili raspadanja”. U skladu s člankom 2. stavkom 1. točkom (f) Uredbe o higijeni hrane „kontaminacija” je „prisutnost ili unošenje opasnosti ”. U skladu s člankom 3. točkom 14. Osnovne uredbe o hrani „opasnost” je „biološki, kemijski ili fizički agens u hrani ili hrani za životinje ili stanje hrane ili hrane za životinje s mogućnošću štetnog djelovanja na zdravlje”.
(
20
)	Vidjeti u tom smislu presudu od 13. studenoga 2014., Reindl i MPREIS Warenvertriebs (C‑443/13, EU:C:2014:2370, t. 28. i od 12. rujna 2019., A i dr. (C‑347/17, EU:C:2019:720, t. 58. do 60.).
(
21
)	Presuda od 13. studenoga 2014., Reindl i MPREIS Warenvertriebs (C‑443/13, EU:C:2014:2370, t. 18. i 34. do 43.). Vidjeti u tom smislu i presudu od 9. veljače 2012., Urbán (C‑210/10, EU:C:2012:64, t. 47. i 48. i navedenu sudsku praksu).