62022CJ0512
РЕШЕНИЕ НА СЪДА (четвърти състав)
19 септември 2024 година (
*1
)
„Обжалване — Икономическа и парична политика — Пруденциален надзор над кредитните институции — Директива 2013/36/ЕС — Регламент (ЕС) № 1024/2013 — Специални надзорни функции на Европейската централна банка (ЕЦБ) — Оценка на придобиването на квалифицирани дялови участия — Противопоставяне на придобиването на квалифицирано дялово участие“
По съединени дела C‑512/22 P и C‑513/22 P
с предмет две жалби на основание член 56 от Статута на Съда на Европейския съюз, подадени съответно на 26 и 27 юли 2022 г.,
Finanziaria d’investimento Fininvest SpA (Fininvest), установено в Рим (Италия), представлявано от A. Baldaccini, M. Carpinelli, A. Saccucci и R. Vaccarella, avvocati,
жалбоподател по дело C‑512/22 P,
като другите страни в производството са:
Silvio Berlusconi,
жалбоподател в първоинстанционното производство,
Европейска централна банка (ЕЦБ), представлявана от G. Buono и C. Hernández Saseta, подпомагани от M. Lamandini, avvocato,
ответник в първоинстанционното производство,
Европейска комисия, представлявана първоначално от V. Di Bucci, A. Nijenhuis, A. Steiblytė и D. Triantafyllou, впоследствие от P. A. Messina, A. Nijenhuis, A. Steiblytė и D. Triantafyllou, и накрая от P. A. Messina, A. Steiblytė и D. Triantafyllou,
встъпила страна в първоинстанционното производство,
и
Marina Elvira Berlusconi,
Pier Silvio Berlusconi,
Barbara Berlusconi,
Eleonora Berlusconi,
Luigi Berlusconi,
в качеството на правоприемници на Silvio Berlusconi, представлявани първоначално от A. Di Porto, N. Ghedini, B. Nascimbene и G. Perroni, avvocati, а впоследствие от A. Di Porto, B. Nascimbene и G. Perroni, avvocati,
жалбоподатели по дело C‑513/22 P,
като другите страни в производството са:
Finanziaria d’investimento Fininvest SpA (Fininvest), установено в Рим,
жалбоподател в първоинстанционното производство,
Европейска централна банка (ЕЦБ), представлявана от G. Buono и C. Hernández Saseta, подпомагани от M. Lamandini, avvocato,
ответник в първоинстанционното производство,
Европейска комисия, представлявана първоначално от V. Di Bucci, A. Nijenhuis, A. Steiblytė и D. Triantafyllou, впоследствие от P. A. Messina, A. Nijenhuis, A. Steiblytė и D. Triantafyllou, и накрая от P. A. Messina, A. Steiblytė и D. Triantafyllou,
встъпила страна в първоинстанционното производство,
СЪДЪТ (четвърти състав),
състоящ се от: C. Lycourgos, председател на състава, O. Spineanu-Matei, J.‑C. Bonichot (докладчик), S. Rodin и L. S. Rossi, съдии,
генерален адвокат: M. Campos Sánchez-Bordona,
секретар: A. Calot Escobar,
предвид изложеното в писмената фаза на производството,
след като изслуша заключението на генералния адвокат, представено в съдебното заседание от 16 май 2024 г.,
постанови настоящото
Решение
1
С жалбите си Finanziaria d’investimento Fininvest SpA (Fininvest), от една страна, и г‑жа Marina Elvira Berlusconi, г‑н Pier Silvio Berlusconi, г‑жа Barbara Berlusconi, г‑жа Eleonora Berlusconi и г‑н Luigi Berlusconi, в качеството на правоприемници на г‑н Silvio Berlusconi, от друга страна, искат от Съда да отмени решение на Общия съд на Европейския съюз от 11 май 2022 г., Fininvest и Berlusconi/ЕЦБ (T‑913/16, наричано по-нататък обжалваното съдебно решение, EU:T:2022:279), с което Общият съд отхвърля жалбата на Fininvest и на г‑н S. Berlusconi, с която се иска отмяна на решение ECB/SSM/2016 — 7LVZJ6XRIE7VNZ4UBX81/4 на Европейската централна банка (ЕЦБ) от 25 октомври 2016 г., с което ЕЦБ решава да се противопостави на придобиването от Fininvest и г‑н S. Berlusconi на квалифицирано дялово участие в Banca Mediolanum SpA (наричано по-нататък „спорното решение“).
I. Правна уредба
А. Директива CRD IV
2
Член 3 от Директива 2013/36/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година относно достъпа до осъществяването на дейност от кредитните институции и относно пруденциалния надзор върху кредитните институции и инвестиционните посредници, за изменение на Директива 2002/87/ЕО и за отмяна на директиви 2006/48/ЕО и 2006/49/ЕО (ОВ L 176, 2013 г., стр. 338, наричана по нататък „Директива CRD IV“), озаглавен „Определения“, гласи.
„1.   За целите на настоящата директива се прилагат следните определения:
[…]
33)
„квалифицирано дялово участие“ означава квалифицирано дялово участие съгласно определението в член 4, параграф 1, точка 36 от Регламент (ЕС) № 575/2013 [на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година относно пруденциалните изисквания за кредитните институции и инвестиционните посредници и за изменение на Регламент (ЕС) № 648/2012 (ОВ L 176, 2013 г., стр. 1)]“.
3
Съгласно член 22 от тази директива, озаглавен „Уведомяване за планирани придобивания и оценяването им“:
„1.   Държавите членки изискват от всяко физическо или юридическо лице, или от такива лица, действащи съгласувано („кандидат-приобретател“), които са взели решение или да придобият пряко или непряко квалифицирано дялово участие в кредитната институция, или пряко или непряко да увеличат такова квалифицирано дялово участие, в резултат на което делът на правата им на глас или на държания от тях капитал би достигнал или надвишил 20 %, 30 % или 50 % или кредитната институция би станала тяхно дъщерно предприятие („планирано придобиване“), да уведомят писмено преди придобиването компетентните органи за кредитната институция, в която те искат да придобият или увеличат квалифицирано дялово участие, като посочат размера на предвиденото участие и предоставят относимата информация, определена в съответствие с член 23, параграф 4. […]
[…]
6.   Ако компетентните органи не се противопоставят в писмена форма на планираното придобиване в рамките на срока за извършване на оценка, планираното придобиване се смята за одобрено.
[…]
8.   Държавите членки не могат да налагат по-строги изисквания от определените в настоящата директива за уведомяване на компетентните органи или за одобряване от тяхна страна на преките или косвените придобивания на права на глас или на капитал.
[…]“.
4
Член 23 от Директива CRD IV, озаглавен „Критерии за оценка“, гласи:
„1.   За да гарантират стабилно и разумно управление на кредитната институция, в която се планира придобиване, и като отчитат възможното влияние на кандидат-приобретателя върху кредитната институция, при разглеждане на уведомлението по член 22, параграф 1 и на информацията по член 22, параграф 3 компетентните органи преценяват доколко е подходящ кандидат-приобретателят, както и разумността на планираното придобиване от финансова гледна точка, в съответствие със следните критерии:
a)
репутацията на кандидат-приобретателя;
б)
репутацията, знанията, уменията и опита, съгласно член 91, параграф 1, на всеки член на ръководния орган и всеки член на висшето ръководство, който ще ръководи дейността на кредитната институция в резултат на планираното придобиване;
в)
финансовата стабилност на кандидат-приобретателя, по-специално във връзка с вида дейност, извършвана или предвиждана в кредитната институция, в която се планира придобиването;
[…]
„2.   Компетентните органи могат да се противопоставят на планираното придобиване само ако са налице основателни причини за това съгласно критериите по параграф 1 или ако представената от кандидат-приобретателя информация е непълна.
[…]“.
Б. Регламент № 575/2013
5
Съгласно съображение 5 от Регламент № 575/2013:
„Настоящият регламент и Директива 2013/36/ЕС заедно следва да съставляват правната рамка, уреждаща правилата за достъпа до осъществяване на дейност за кредитни институции и инвестиционни посредници […]. Поради това настоящият регламент следва да се разглежда съвместно с посочената директива“.
6
Член 4 от този регламент, озаглавен „Определения“, гласи:
„1.   За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
[…]
36)
„квалифицирано дялово участие“ означава пряко или непряко дялово участие в предприятие, което представлява 10 % или повече от капитала или от правата на глас или което осигурява възможност за упражняване на значително влияние върху управлението на това предприятие;
[…]“.
В. Регламентът за ЕНМ
7
Съгласно съображение 11 от Регламент (ЕС) № 1024/2013 на Съвета от 15 октомври 2013 година за възлагане на Европейската централна банка на конкретни задачи относно политиките, свързани с пруденциалния надзор над кредитните институции (ОВ L 287, 2013 г., стр. 63, наричан по-нататък „Регламентът за ЕНМ“):
„[…] в [Европейския съюз] следва да се създаде банков съюз, основан на всеобхватна и подробна единна нормативна уредба за финансовите услуги на вътрешния пазар като цяло и съставен от единен надзорен механизъм, нова регулаторна рамка за гарантиране на депозитите и нова рамка за преструктуриране. […]“.
8
Съгласно съображение 22 от този регламент:
„Оценката на пригодността на всеки нов собственик преди закупуване на съществен дял в кредитна институция е незаменим инструмент да се гарантира непрекъснатата пригодност и финансовата стабилност на собствениците на кредитни институции. ЕЦБ като институция на Съюза е в добра позиция да извършва такава оценка, без да налага ненужни ограничения на вътрешния пазар. На ЕЦБ следва да бъде възложена задачата за оценка на придобиването и освобождаването от значителни дялови участия в кредитни институции, освен в случай на оздравяване на банка.“.
9
Член 1 от посочения регламент, озаглавен „Предмет и обхват“, гласи:
„С настоящия регламент на ЕЦБ се възлагат конкретни задачи относно политиките, свързани с пруденциалния надзор над кредитните институции, с цел да се допринесе за сигурността и стабилността на кредитните институции и стабилността на финансовата система в рамките на Съюза и отделните държави членки при пълно зачитане и задължение за полагане на грижа за единството и интегритета на вътрешния пазар на основата на равнопоставено третиране на кредитните институции с оглед да се избегне регулаторният арбитраж.
[…]“.
10
Член 4 от същия регламент гласи:
„1.   В рамките на член 6 и съгласно параграф 3 от настоящия член, ЕЦБ е единственият орган, компетентен да извършва за целите на пруденциалния надзор следните задачи във връзка с всички кредитни институции, установени в участващите държави членки:
[…]
в)
да оценява уведомленията за придобиването и освобождаването от квалифицирани дялови участия в кредитни институции, освен в случай на оздравяване на банка, като спазва разпоредбите на член 15;
[…]
3.   За изпълнението на задачите, които са ѝ възложени по силата на настоящия регламент, и с цел да гарантира високи стандарти на надзор, ЕЦБ прилага цялото приложимо право на Съюза, а когато то се състои от директиви — националното законодателство за транспониране на тези директиви. Когато приложимото право на Съюза се състои от регламенти и когато понастоящем тези регламенти изрично предвиждат възможност за избор от страна на държавите членки, ЕЦБ прилага и националното законодателство, с което се упражнява този избор.
[…]“.
11
Член 15 от Регламента за ЕНМ, озаглавен „Оценка на придобиването на квалифицирани дялови участия“, гласи:
„1.   Без да се засягат освобождаванията по член 4, параграф 1, буква в), всяко известие за придобиване на квалифицирано дялово участие в кредитна институция, установена в участваща държава членка, или всяка информация във връзка с такова придобиване се подава в националните компетентни органи на държавата членка, в която е установена кредитната институция, в съответствие с изискванията на приложимото национално право въз основа на правните актове, посочени в член 4, параграф 3, първа алинея.
2.   Националният компетентен орган прави оценка на предлаганото придобиване и препраща на ЕЦБ известието заедно с предложение за решение за противопоставяне или непротивопоставяне на придобиването, въз основа на критериите, указани в правните актове по член 4, параграф 3, първа алинея […] и подпомага ЕЦБ в съответствие с член 6.
3.   ЕЦБ решава дали да се противопостави на придобиването въз основа на критериите за оценка, установени в приложимото право на Съюза, и при спазване на процедурата и сроковете, указани в него“.
II. Обстоятелствата по спора и спорното решение
12
Fininvest е холдингово дружество по италианското право, в което 61,21 % от капитала се притежава от г‑н S. Berlusconi. Fininvest притежава 30,1 % от дружествения капитал на Mediolanum, смесено финансово холдингово дружество, котирано на борсата, а Fin. Prog. Italia притежава 26,5 % от капитала на това дружество. До 30 декември 2015 г. Mediolanum притежава 100 % от капитала на Banca Mediolanum — кредитна институция.
13
След постановяване на решение № 35729/13 на Corte suprema di cassazione (Върховен касационен съд, Италия), влязло в сила на 1 август 2013 г., с което г‑н S. Berlusconi е признат за виновен за данъчна измама, Banca d’Italia (Централна банка на Италия) констатира с решение от 7 октомври 2014 г. (наричано по-нататък „решението на Banca d’Italiа от 7 октомври 2014 г.“), че същият вече не отговаря на изискването добра репутация, предвидено в законодателството, с което се транспонира член 23, параграф 1, буква а) от Директива CRD IV. Ето защо с това решение Banca d’Italia разпорежда дяловото участие на Fininvest над 9,99 % в капитала на Mediolanum да бъде прехвърлено в срок от 30 месеца, считано от учредяването на тръст, който да извърши продажбата, и спира упражняването на правата на глас на Fininvest, съответстващи на дяловете, които трябва да бъдат прехвърлени, за времето, необходимо за осъществяване на това прехвърляне.
14
Сезиран от г‑н S. Berlusconi и Fininvest, на 4 декември 2015 г. Consiglio di Stato (Държавен съвет, Италия) спира изпълнението на това решение, а впоследствие го отменя с решение от 3 март 2016 г. (наричано по-нататък „решението на Consiglio di Stato (Държавен съвет) от 3 март 2016 г.“).
15
Междувременно на 30 декември 2015 г. Mediolanum е погълнато от дъщерното си дружество Banca Mediolanum.
16
Banca d’Italia и ЕЦБ приемат, че в резултат на това сливане и на решението на Consiglio di Stato (Държавен съвет) от 3 март 2016 г. Fininvest и г‑н S. Berlusconi са придобили квалифицирано дялово участие в капитала на Banca Mediolanum и ги приканват да изпратят уведомление за това придобиване в съответствие с националното законодателство, с което се транспонира член 22 и сл. от Директива CRD IV.
17
Тъй като в отговор на тази покана не са предприети никакви действия, на 3 август 2016 г. Banca d’Italia решава да започне служебно процедура за оценка на това придобиване.
18
На 15 октомври 2016 г. Banca d’Italia изпраща на ЕЦБ съгласно член 15, параграф 2 от Регламента за ЕНМ предложение за решение, в което се дава неблагоприятно становище относно добрата репутация на приобретателите на въпросното квалифицирано дялово участие и се приканва ЕЦБ да се противопостави на придобиването.
19
Със спорното решение ЕЦБ се противопоставя на придобиването от Fininvest и г‑н S. Berlusconi на квалифицирано дялово участие в капитала на Banca Mediolanum.
III. Жалбата пред Общия съд и обжалваното съдебно решение
20
На 23 декември 2016 г. Fininvest и г‑н S. Berlusconi подават в секретариата на Общия съд жалба за отмяна на спорното решение.
21
С обжалваното съдебно решение Общият съд отхвърля посочената жалба.
IV. Производството пред Съда и исканията на страните
22
С жалбите си, формулирани почти идентично, Fininvest (дело C‑512/22 P) и г‑н S. Berlusconi (дело C‑513/22 P) искат от Съда:
–
да отмени обжалваното съдебно решение,
–
вследствие на това да отмени спорното решение,
–
при условията на евентуалност, да отмени обжалваното съдебно решение и да върне делото на Общия съд за ново разглеждане от друг съдебен състав,
–
да осъди ЕЦБ да заплати съдебните разноски, включително съдебните разноски в първоинстанционното производство,
–
като мярка за събиране на доказателства, ако счете за необходимо, да разпореди протоколът от съдебното заседание за изслушване на устните състезания, проведено на 16 септември 2021 г. пред Общия съд, и звукозаписът от това съдебно заседание да бъдат приложени към преписката по делото по начин, който Съдът счете за уместен.
23
С решение от 29 август 2022 г. дела C‑693/22 P и C‑698/22 P са съединени за целите на писмената и устната фаза на производството и на съдебното решение.
24
След смъртта на г‑н S. Berlusconi, с писмо от 6 ноември 2023 г. г‑жа M. E. Berlusconi, г‑н P. S. Berlusconi, г‑жа B. Berlusconi, г‑жа E. Berlusconi и г‑н L. Berlusconi заявяват, че продължават производството по дело C‑513/22 P в качеството си на правоприемници на починалия.
V. По исканията за възобновяване на устната фаза на производството
25
На 13 юни 2024 г. ЕЦБ подава в секретариата на Съда искане за възобновяване на устната фаза на производството на основание член 83 от Процедурния правилник на Съда.
26
В това отношение следва да се припомни, че Съдът може във всеки момент, след изслушване на генералния адвокат, да разпореди възобновяване на устната фаза на производството в съответствие с член 83 от своя процедурен правилник, по-специално когато смята, че делото не е достатъчно изяснено, или когато делото трябва да бъде решено въз основа на довод, който страните не са разисквали (решение от 6 март 2018 г., Achmea, C‑284/16, EU:C:2018:158, т. 28 и цитираната съдебна практика).
27
В подкрепа на искането си ЕЦБ поддържа, че в заключението си генералният адвокат се е основал на нов довод, който страните не са разисквали, а именно че в правото на Съюза съществува самостоятелно понятие за непряко квалифицирано дялово участие.
28
В случая делото не трябва да се решава въз основа на довод, който страните не са разисквали. Всъщност както в първоинстанционното производство пред Общия съд, така и в рамките на първите основания на жалбите пред Съда страните са имали възможност да се произнесат по понятието „квалифицирано дялово участие“ по смисъла на правото на Съюза и по въпроса дали участието на Fininvest и на г‑н S. Berlusconi в капитала на Banca Mediolanum е пряко или непряко.
29
Поради това, след изслушване на генералния адвокат, следва да се отхвърли искането за възобновяване на устната фаза на производството.
30
С писмо, подадено в секретариата на Съда на 15 юли 2024 г., правоприемниците на г‑н S. Berlusconi и Fininvest също искат възобновяване на устната фаза на производството, за да могат да се произнесат по отправеното от ЕЦБ искане за възобновяване на устната фаза на производството, както и по новите доводи, които тази институция изтъква в това искане.
31
При положение обаче, че искането на ЕЦБ за възобновяване на устната ваза на производството е отхвърлено, след изслушване на генералния адвокат, следва да се отхвърли и искането на правоприемниците на г‑н S. Berlusconi и Fininvest.
VI. По жалбите пред Съда
А. По допустимостта на жалбите
1.
Доводи на страните
32
На първо място, ЕЦБ твърди, че реабилитацията на г‑н Berlusconi, получена през 2018 г., му позволява да поиска нова оценка на репутацията си с ново заявление за предоставяне на разрешение за придобиване на квалифицирано дялово участие в капитала на Banca Mediolanum. Така поради реабилитацията отпадал правният интерес на жалбоподателите от отмяната на спорното решение, както и на обжалваното съдебно решение, и следователно жалбите им били недопустими.
33
На второ място, ЕЦБ счита, че жалбите са недопустими и поради това, че в тях жалбоподателите само повтарят вече отхвърлени от Общия съд доводи.
34
Жалбоподателите искат да се отхвърлят тези възражения за недопустимост.
2.
Съображения на Съда
35
На първо място, трябва да се припомни, че съгласно постоянната съдебна практика правният интерес на жалбоподателя трябва да съществува с оглед на предмета на жалбата към момента на подаването ѝ, като в противен случай жалбата би била недопустима. Предметът на спора и правният интерес трябва да продължат да съществуват до обявяването на съдебното решение, тъй като иначе няма да има основание за произнасяне по същество, което предполага жалбата да може чрез резултата си да донесе полза на страната, която я е подала (вж. решение от 7 септември 2023 г., Versobank/ЕЦБ, C‑803/21 P, EU:C:2023:630, т. 159 и цитираната съдебна практика).
36
В това отношение ЕЦБ твърди, че реабилитацията на г‑н S. Berlusconi, получена през 2018 г., позволява на жалбоподателите да поискат нова оценка на репутацията му в рамките на ново заявление за разрешение за придобиване на квалифицирано дялово участие в капитала на Banca Mediolanum и следователно интересът им от отмяната на спорното решение е отпаднал. Тъй като тази реабилитацията е получена преди подаването на жалбите, същите били недопустими съгласно цитираната в предходната точка съдебна практика.
37
Противно на поддържаното от ЕЦБ обаче, реабилитацията на г‑н S. Berlusconi не предоставя на жалбоподателите същата полза като отмяната на спорното решение.
38
Всъщност, от една страна, дори да се предположи, че с реабилитацията на г‑н S. Berlusconi отпада причината, поради която ЕЦБ се е противопоставила със спорното решение на придобиването от жалбоподателите на квалифицирано дялово участие в капитала на Banca Mediolanum, тя не заличава самото спорно решение, каквато би била последицата от отмяната на това решение от Съда.
39
От друга страна, ако в случай на отмяна за спорното решение се счита, че никога не е съществувало, реабилитацията на г‑н S. Berlusconi поражда действие едва от датата, на която е настъпила, а именно през 2018 г.
40
От гореизложеното следва, че възражението за недопустимост, изведено от това, че с реабилитацията на г‑н S. Berlusconi е отпаднал правният интерес на жалбоподателите от отмяна на спорното решение, трябва да се отхвърли.
41
На второ място, следва да се припомни, че съгласно постоянната съдебна практика жалба, която в действителност представлява искане, целящо просто преразглеждане на подадената пред Общия съд жалба, е извън компетентността на Съда по член 56 от неговия статут (вж. в този смисъл решение от 11 юни 2024 г., Комисия/Deutsche Telekom, C‑221/22 P, EU:C:2024:488, т. 27 и цитираната съдебна практика).
42
Когато обаче жалбоподателят оспорва тълкуването или прилагането на правото на Съюза от Общия съд, разгледаните в първоинстанционното производство правни въпроси могат отново да бъдат обсъдени при обжалването пред Съда. Всъщност, ако жалбоподателят не може да основе жалбата си пред Съда на вече изложени пред Общия съд основания и доводи, производството по обжалване отчасти би се обезсмислило. Освен това допустимо е жалбоподателят да обжалва решението на Общия съд на основания, произтичащи от обжалваното съдебно решение и насочени към оспорване на неговата правилност (решение от 11 юни 2024 г., Комисия/Deutsche Telekom, C‑221/22 P, EU:C:2024:488, т. 28 и 29 и цитираната съдебна практика).
43
В случая, противно на това, което ЕЦБ твърди, впрочем без обяснение, жалбоподателите посочват точно пороците на обжалваното съдебно решение, както и причините, поради които според тях в него са допуснати грешки при прилагане на правото, и следователно не се ограничават само до това да повторят доводите си пред Общия съд.
44
Ето защо второто възражение за недопустимост на ЕЦБ също трябва да се отхвърли.
Б. По същество
45
В подкрепа на жалбите си, които са формулирани почти идентично, жалбоподателите излагат единадесет основания, изведени съответно, първите шест — от грешки при прилагане на правото, допуснати от Общия съд при преценка на спорното решение, седмото и осмото — от грешки при прилагане на правото, които опорочават преценката на Общия съд относно редовността на процедурата по приемане на това решение, и деветото, десетото и единадесетото — от грешки при прилагане на правото, които Общият съд е допуснал като е обявил за недопустими някои от изложените основания и част от представените пред него документи.
1.
По първите основания на жалбите
а)
По допустимостта
46
ЕЦБ поддържа, че първите основания, изведени по същество от това, че Общият съд неправилно е приел, че жалбоподателите са придобили квалифицирано дялово участие в капитала на Banca Mediolanum през 2016 г., са недопустими, тъй като с тях се оспорва направената от Общия съд преценка на даден факт, както и квалификацията на този факт съгласно приложимото национално право.
47
Несъмнено от постоянната съдебна практика следва, че преценката на фактите и на доказателствата, освен в случай на тяхното изопачаване, не представлява правен въпрос, който като такъв да подлежи на контрол от Съда в производството по обжалване на актове на Общия съд (решение от 28 септември 2023 г., Changmao Biochemical Engineering/Комисия, C‑123/21 P, EU:C:2023:708, т. 121 и цитираната съдебна практика). Безспорно е също, че освен ако не е изопачена, квалификацията на фактите съгласно националното право, която предполага тълкуване на това право, също не е от компетентността на Съда (решение от 18 януари 2024 г., Jenkinson/Съвет и др., C‑46/22 P, EU:C:2024:50, т. 107 и цитираната съдебна практика).
48
Както правилно отбелязва Общият съд в точка 49 от обжалваното съдебно решение обаче, понятието за придобиване на квалифицирано дялово участие в кредитна институция е самостоятелно понятие на правото на Съюза. Това личи от факта, че нито определението за „квалифицирано дялово участие“, съдържащо се в член 4, параграф 1, точка 36 от Регламент № 575/2013, нито член 15 от Регламента за ЕНМ, нито член 22 от Директива CRD IV, в който се определят редът и условията за контрол над придобиването на такова участие, препращат към националното право. Това личи и от преследваната от законодателя на Съюза цел, както е определена по-специално в съображение 11 и в член 1 от Регламента за ЕНМ, а именно, да се въведе хармонизиран пруденциален надзор над финансовата система, и по-специално, както предвижда съображение 22 от този регламент, над придобиванията на значителни дялови участия, наречени „квалифицирани“, в кредитни институции.
49
Следователно констатацията на Общия съд, че жалбоподателите са придобили квалифицирано дялово участие в капитала на Banca Mediolanum през 2016 г., не представлява квалификация на този факт от гледна точка на приложимото национално право, нито фактическа преценка, а квалификация на този факт от гледна точка на понятие от правото на Съюза, както е тълкувано от Общия съд.
50
В производство по обжалване обаче Съдът е компетентен не само да упражнява контрол върху възприетото от Общия съд тълкуване на понятие от правото на Съюза, като понятието „квалифицирано дялово участие“ по смисъла на Директива CRD IV, както и върху квалификацията, която Общият съд е дал на една сделка от гледна точка на това понятие, но и — с оглед на посочената в точка 45 от настоящото решение съдебна практика — да провери дали Общият съд е изопачил фактите или доказателствата, на които се основава тази квалификация, както впрочем жалбоподателите неколкократно изтъкват в рамките на първите основания на жалбите си.
51
Следователно повдигнатото от ЕЦБ възражение за недопустимост трябва да се отхвърли.
б)
По същество
1) Доводи на страните
52
С първата част от първите си основания жалбоподателите твърдят, че след като в точка 81 от обжалваното съдебно решение е констатирал, че Fininvest и — чрез това дружество — г‑н S. Berlusconi упражняват съвместен контрол върху Bancа Mediolanum посредством акционерно споразумение, сключено с Fin. Prog. Italia, Общият съд е трябвало да заключи, че процедурата по издаване на разрешение не е трябвало да започва.
53
С втората част от първите си основания жалбоподателите твърдят, че като е приел, че с решението на Banca d’Italia от 7 октомври 2014 г. дяловото участие на Fininvest в Banca Mediolanum е било намалено от 30,16 % на 9,99 % и отново е станало квалифицирано дялово участие вследствие на решението на Consiglio di Stato (Държавен съвет) от 3 март 2016 г., Общият съд е опорочил обжалваното съдебно решение като е изопачил фактите и е допуснал редица грешки при прилагане на правото.
54
Първо, в точка 72 от обжалваното съдебно решение Общият съд неправилно приел, че с решението на Banca d’Italia от 7 октомври 2014 г. квалифицираното дялово участие на Fininvest в Banca Mediolanum е намалено от 30,16 % на 9,99 %. Макар временно да е било предмет на разпореждане за прехвърляне и същевременно на забрана за упражняване на правата на глас, това квалифицирано дялово участие от 30,16 % оставало квалифицирано дялово участие.
55
Що се отнася до разпореждането за прехвърляне, било очевидно, че докато не се осъществи прехвърлянето, това разпореждане не променя процента на притежаваното от Fininvest квалифицирано дялово участие. Това прехвърляне обаче така и не се е осъществило.
56
Що се отнася до правата на глас, ограничаването им също не засягало факта, че жалбоподателите притежават квалифицирано дялово участие в Banca Mediolanum.
57
Второ, в резултат на тази първа грешка Общият съд допуснал втора в точка 73 от обжалваното съдебно решение. Всъщност, макар от решението на Banca d’Italia от 7 октомври 2014 г. до момента на сливането чрез поглъщане Fininvest да е притежавало квалифицирано дялово участие от 30,16 % в Mediolanum, според жалбоподателите Fininvest не е могло да остане пряк собственик само на 9,99 % от акциите на Banca Mediolanum вследствие на това сливане. Напротив, Fininvest продължавало да притежава същото дялово участие от 30,16 %, което е притежавало преди това и което никога не е прехвърляло.
58
Трето, тъй като решението на Banca d’Italia от 7 октомври 2014 г. не е трансформирало квалифицираното дялово участие на Fininvest от 30,16 % в неквалифицирано дялово участие от 9,99 % и тъй като в резултат на сливането това дялово участие не се е променило, в точка 76 от обжалваното съдебно решение Общият съд отново допуснал грешка, като приел, че в резултат на решението на Consiglio di Stato (Държавен съвет) от 3 март 2016 г. Fininvest си е възстановило квалифицираното дялово участие от 30,16 % в Banca Mediolanum. Последното решение не оказвало влияние върху процента да дяловото участие. Във всички случаи съдебно решение, с което се отменя незаконосъобразно решение, не можело да представлява и акт на придобиване. Следователно решението на Consiglio di Stato (Държавен съвет) от 3 март 2016 г. не пораждало никакво право, а само отменяло разпореждането за прехвърляне.
59
С третата част от първите си основания жалбоподателите поддържат, че Общият съд неправомерно е заменил мотивите на автора на спорното решение със своите собствени мотиви, както е видно от изложените по-долу доводи.
60
С четвъртата част на първите си основания жалбоподателите твърдят, че като е изключил наличието на „изрично препращане“ към националното право и следователно като не е приложил италианското право при тълкуването на понятието „придобиване на квалифицирано дялово участие“, Общият съд е нарушил член 4, параграф 3 от Регламента за ЕНМ, член 19 от decreto legislativo n.385 — Testo unico delle leggi in materia bancaria e creditizia (Законодателен декрет № 385, с който се утвърждава единният текст на законите в областта на банките и кредитите) от 1 септември 1993 г. (редовна притурка към GURI бр. 230 от 30 септември 1993 г.), изменен с Decreto legislativo no 72 (Законодателен декрет № 72) от 12 май 2015 г. (наричан по-нататък „TUB“), както и общия принцип на лоялно сътрудничество, закрепен в член 4, параграф 3 ДЕС.
61
Тази грешка при прилагане на правото опорочавала обжалваното съдебно решение, тъй като ако Общият съд бе приложил италианското право, той не би могъл да счете за акт на придобиване „промяната на правната структура“ на дяловото участие.
62
Освен това, тъй като в спорното решение ЕЦБ изрично е приела, че италианското право е правното основание за целите на определяне на понятието „придобиване на квалифицирано дялово участие“, Общият съд заменил мотивите на автора на спорното решение със своите собствени мотиви и в това отношение нарушил принципа на състезателност.
63
Съгласно петата част от първите им основания тълкуването на понятието „придобиване на квалифицирано дялово участие“ като включващо „промяна на правната структура на дяловото участие“ не се подкрепяло нито от текста на Директива CRD IV, нито от този на Регламента за ЕНМ, нито от общоприетата езикова употреба, нито от целите, преследвани с разглежданото законодателство. Всъщност Директива CRD IV и Регламентът за ЕНМ въвеждали предварителна оценка на пригодността на всеки нов собственик преди закупуване на дял в кредитна институция. Евентуалните „промени в правната структура“ на вече притежавано дялово участие обаче не предполагали, така както е в настоящия случай, никаква промяна на притежателя на това участие.
64
Освен това новото понятие „промяна на правната структура“ на дялово участие, въведено от Общия съд, противоречало на принципа на правна сигурност, тъй като значението му не било определено в правото на Съюза, а според Общия съд то не можело да се тълкува чрез позоваване на правото на държавите членки.
65
Накрая, тъй като понятието „придобиване на квалифицирано дялово участие“, възприето от Общия съд, не било същото като това в спорното решение, страните нямали възможност да го обсъдят.
66
С шестата част от първите си основания жалбоподателите поддържат, че Общият съд е нарушил член 22 от Директива CRD IV и член 22 от TUB, като е приел, че Fininvest е придобило квалифицирано дялово участие, за което се изисква разрешение, тъй като непрякото му квалифицирано дялово участие в Banca Mediolanum е станало пряко.
67
Всъщност правната уредба, която урежда пруденциалния банков надзор както в правото на Съюза (член 22, параграф 1 от Директива CRD IV), така и в националното право (член 22 от TUB), не отдавала никакво значение на установеното в обжалваното съдебно решение разграничение между пряко и непряко квалифицирано дялово участие, тъй като тази правна уредба имала за цел да проследи квалифицираното дялово участие до крайния притежател, независимо от наличието на посредници.
68
Освен това проведеното от Общия съд разграничение между пряко и непряко дялово участие било напълно ирелевантно, що се отнася до г‑н S. Berlusconi. Всъщност той продължавал да притежава непряко дялово участие в Banca Mediolanum както преди, така и след сливането и решението на Consiglio di Stato (Държавен съвет) от 3 март 2016 г.
69
ЕЦБ счита, че първата част от първите основания е неоснователна. В точка 81 от обжалваното съдебно решение Общият съд само припомнял елемент от контекста.
70
В отговор на втората част от първите основания ЕЦБ поддържа, че при всички положения жалбоподателите не са придобили квалифицирано дялово участие вследствие на решението на Banca d’Italia от 7 октомври 2014 г., а са придобили такова участие в резултат на сливането и на решението на Consiglio di Stato от 3 март 2016 г. Впрочем въз основа на приложимото национално право дяловото участие на жалбоподателите в Mediolanum не представлявало непряко квалифицирано дялово участие в Banca Mediolanum, тъй като жалбоподателите не са упражнявали изключителен контрол върху Mediolanum.
71
Що се отнася до третата част от първите основания, Общият съд не заменил мотивите на автора на спорното решение със своите собствени мотиви. Единствената разлика между позицията на ЕЦБ и тази на Общия съд се състояла в описанието на контекста, без да оказва влияние върху ratio decidendi.
72
Четвъртата част от първите основания също била неоснователна. Всъщност въз основа както на текстуалното, така и на контекстуалното тълкуване понятието „придобиване“ можело само да има самостоятелно значение в правото на Съюза също както съставното понятие „придобиване на квалифицирани дялови участия“. При всички положения, ако Общият съд бе приложил италианското законодателство, той също щял да констатира, че жалбоподателите са придобили квалифицирано участие.
73
В отговор на петата част от първите основания ЕЦБ изтъква, че Общият съд е обяснил, че след сливането Mediolanum вече не посредничи между жалбоподателите и Banca Mediolanum и че следователно „степента на непряк контрол върху това […] дялово участие“ е била променена. Следователно, като се позовал на промяната в „правната структура“ на дяловото участие, Общият съд искал да разграничи отношенията между жалбоподателите и Banca Mediolanum с посредничеството на Mediolanum, от една страна, и отношенията им след поглъщането на Mediolanum от Banca Mediolanum, от друга страна.
74
Шестата част от първите основания също трябвало да се отхвърли, тъй като се основавала на погрешното схващане, че г‑н S. Berlusconi оставал притежател на непряко квалифицирано участие в Banca Mediolanum.
75
Европейската комисия счита, че първата част от първите основания, с която жалбоподателите поддържат, че Общият съд правилно е приел, че г‑н S. Berlusconi и Fininvest са упражнявали съвместен контрол върху Banca Mediolanum още преди сливането по силата на споразумение на акционерите, следва да бъде отхвърлена, тъй като не представлявала критика на обжалваното съдебно решение. При всички положения това обстоятелство било без значение за преценката дали в резултат на сливането се е стиганото до ново дялово участие, което подлежи на уведомяване. Важното било, че участието на Fininvest и на г‑н S. Berlusconi в Banca Mediolanum никога преди това не било оценяваното от надзорния орган, както се посочвало в приложение 5 към спорното решение.
76
Оплакванията, изложени във втората част от първите основания, били неотносими, тъй като се отнасяли до мотиви, на които не се основава диспозитивът на обжалваното съдебно решение. Освен това те били ирелевантни. При условията на евентуалност, ако Съдът установи, че е налице изопачаване на фактите, той можел да отмени обжалваното съдебно решение в частта, в която Общият съд е приел, че вследствие на решението на Banca d’Italia от 7 октомври 2014 г. непрякото дялово участие на жалбоподателите в Banca Mediolanum вече не е квалифицирано участие, и като се произнесе по първоинстанционната жалба да отхвърли първото основание на тази жалба, като приеме, че след сливането и решението на Consiglio di Stato (Държавен съвет) от 3 март 2016 г. Fininvest и г‑н S. Berlusconi за първи път имат пряко дялово участие в Banca Mediolanum.
77
Третата част от първите основания, изведена от твърдението, че Общият съд е заменил мотивите на спорното решение със своите собствени мотиви, що се отнася до тълкуването на понятието „придобиване на квалифицирано дялово участие“, не се подкрепяла от фактическа страна.
78
Четвъртата част на първите основания смесвала два напълно отделни въпроса: първият се отнася до правото, което ЕЦБ трябва да прилага, а именно, по силата на член 4, параграф 3 от Регламента за ЕНМ, „цялото приложимо право на Съюза, а когато то се състои от директиви — националното законодателство за транспониране на тези директиви“, а вторият — до тълкуването на понятието „придобиване на квалифицирано дялово участие“ по смисъла на член 15 от Регламента за ЕНМ.
79
Съгласно постоянната съдебна практика, припомнена в точка 44 от обжалваното съдебно решение, разпоредба от правото на Съюза, чийто текст не съдържа изрично препращане към правото на държавите членки, трябва да получи самостоятелно и еднакво тълкуване навсякъде в Съюза. Обикновеният прочит на посочените по-горе разпоредби от Регламента за ЕНМ и от Директива CRD IV потвърждавал нещо, което било правилно посочено в точка 45 от обжалваното съдебно решение, а именно че тези разпоредби не препращат към правото на държавите членки. От това следвало, че понятието „придобиване на квалифицирано дялово участие“ представлявало самостоятелно понятие на правото на Съюза, което трябвало да се тълкува еднакво във всички държави членки.
80
Що се отнася до твърдяната грешка, допусната от Общия съд при тълкуването на понятието „придобиване на квалифицирано дялово участие“, оплакванията на жалбоподателите се съсредоточавали погрешно върху употребата от Общия съд на израза „промяна на правната структура“. Съображенията на Общия съд обаче били много по-структурирани и точни и се отнасяли конкретно до преобразуването на непряко квалифицирано дялово участие в пряко квалифицирано участие, както личало от обективния прочит на точки 78—81 от обжалваното съдебно решение. Следователно оплакването, че възприетото от Общия съд тълкуване противоречи на принципа на правна сигурност, не било основателно.
81
В краен случай можело да се приеме, че при спазване на принципа на пропорционалност вътрешногруповите сделки, извършвани в рамките на групата на съществуващ акционер, които не водят до реална или съществена промяна в пряката или окончателната акционерна структура на финансовата институция, са освободени от задължението за уведомяване и контрол от страна на надзорния орган, но само при условие че преди това е била направена поне една оценка. Съвместните насоки на европейските надзорни органи от 2008 г. (CEBS/2008/214; CEIOPS 3L 3 19/08; CESR/08 543b) били съставени в този смисъл. В случая дяловото участие на Fininvest и на г‑н S. Berlusconi в Banca Mediolanum никога не било предмет на оценка.
82
С шестата част от първите основания жалбоподателите критикували разграничението между пряко и непряко дялово участие, изтъквайки, че то не оказва влияние върху наличието на квалифицирано дялово участие.
83
Несъмнено европейската и италианската правна уредба предвиждали контрол върху придобиването както на преки, така и на непреки квалифицирани дялови участия. Това обаче не означавало, че естеството и условията на дяловото участие са без значение. Всъщност съгласно член 23, параграф 1 от Директива CRD IV при оценяването трябвало да се вземат предвид по-специално вероятното влияние на кандидата за приобретател и разумността на планираното придобиване, тъй като тези критерии могат да бъдат повлияни от естеството и правната структура на дяловото участие.
84
Фактът, че дяловото участие на г‑н S. Berlusconi е останало непряко, също бил ирелевантен. Неговото естество и правната структура се били променили поради факта, че дяловото участие на Fininvest е станало пряко.
2) Съображения на Съда
85
В самото начало следва да се припомни, че Директива CRD IV, която урежда пруденциалния надзор върху кредитните институции и инвестиционните посредници, предвижда по-специално контрол върху придобиването на квалифицирани дялови участия в кредитните институции.
86
Член 4, параграф 1, точка 36 от Регламент № 575/2013, към който препраща член 3, параграф 1, точка 33 от Директива CRD IV определя квалифицираното дялово участие като „пряко или непряко дялово участие в предприятие, което представлява 10 % или повече от капитала или от правата на глас или което осигурява възможност за упражняване на значително влияние върху управлението на това предприятие“.
87
Съгласно член 22, параграф 1 от Директива CRD IV държавите членки изискват „от всяко физическо или юридическо лице, […] [което е взело] решение или да придоби[e] пряко или непряко квалифицирано дялово участие в кредитната институция, или пряко или непряко да увелич[и] такова квалифицирано дялово участие, […] да уведом[и] писмено преди придобиването компетентните органи [за това решение]“.
88
Член 15, параграф 2 от Регламента за ЕНМ предвижда, че заявлението за придобиване на квалифицирано дялово участие се оценява от компетентния национален орган, който изпраща на ЕЦБ предложение за решение. Съгласно член 15, параграф 3 от този регламент ЕЦБ има правомощие да се противопостави на придобиването на квалифицирано дялово участие.
89
Съгласно член 23, параграф 1 от Директива CRD IV, за да се гарантира стабилно и разумно управление на съответната кредитна институция, при оценката на подходящия характер на кандидат-приобретателя и на разумността на планираното придобиване трябва да се вземат предвид няколко критерия, сред които „репутацията на кандидат-приобретателя“.
90
Сезирана от Banca d’Italia, със спорното решение ЕЦБ се противопоставя на придобиването от Fininvest и г‑н S. Berlusconi на квалифицирано дялово участие в Banca Mediolanum, с мотива че г‑н S. Berlusconi не отговаря на критерия за добра репутация.
91
С първото основание на първоинстанционната си жалбата жалбоподателите оспорват, че са придобили квалифицирано дялово участие в Banca Mediolanum през 2016 г. Общият съд отхвърля това основание с мотиви, които жалбоподателите оспорват с първите основания на жалбите си в настоящото производство по обжалване.
92
С първите основания на жалбите си в настоящото производство жалбоподателите поддържат, че Общият съд е допуснал грешка, като е приел, че през 2016 г. те са придобили квалифицирано дялово участие в Banca Mediolanum.
93
С втората част от тези първи основания, която следва да се разгледа най-напред, жалбоподателите поддържат, че като е приел в точки 72, 73 и 76 от обжалваното съдебно решение, че дяловото им участие в Banca Mediolanum се увеличило през 2016 г., Общият съд е изопачил фактите по спора и е допуснал грешки при прилагане на правото.
94
Както бе посочено в точка 47 от настоящото решение, единствено Общият съд е компетентен да установява и преценява фактите. Следователно, освен в случай на изопачаване на представените доказателства, преценката на фактите не представлява правен въпрос, който в това си качество подлежи на контрол от Съда в рамките на производство по обжалване. Изопачаването трябва ясно да личи от доказателствата по делото, без да е необходимо да се прибягва до нова преценка на фактическите обстоятелства (вж. в този смисъл решение от 25 юни 2020 г., CSUE/KF, C‑14/19 P, EU:C:2020:492, т. 104 и 105 и цитираната съдебна практика).
95
В точка 72 от обжалваното съдебно решение Общият съд приема, че вследствие на решението от 7 октомври 2014 г. — с което Banca d’Italia разпорежда на жалбоподателите да прехвърлят дяловете си в капитала на Mediolanum, които надвишават 9,99 %, и спира правата им на глас, произтичащи от тези дялове — непрякото участие на жалбоподателите в Banca Mediolanum е сведено до 9,99 % и че в резултат на това те са загубили квалифицираното дялово участие, което са притежавали преди това в тази кредитна институция. Поради това в точка 73 от обжалваното съдебно решение Общият съд приема, че след поглъщането на Mediolanum от Banca Mediolanum на 30 декември 2015 г. Fininvest е останало пряк собственик само на 9,99 % от акциите на Banca Mediolanum. От това в точка 76 от обжалваното решение Общият съд стига до извода, че в резултат на отмяната на решението на Banca d’Italia от 7 октомври 2014 г. с решението на Consiglio di Stato (Държавен съвет) от 3 март 2016 г. Fininvest е станало пряк собственик на 30,16 % от акциите на Banca Mediolanum и следователно е придобило квалифицирано дялово участие.
96
Следва да се отбележи обаче, че решението на Banca d’Italia от 7 октомври 2014 г., с което тя разпорежда прехвърлянето на дяловото участие на жалбоподателите в Mediolanum, надхвърлящо 9,99 %, само по себе си не води до намаляването на това дялово участие. Всъщност съгласно това решение прехвърлянето трябва да се извърши в срок от 30 месеца посредством тръст, който да извърши продажбата. Както отбелязва генералният адвокат в точка 43 от заключението си обаче, към датата, на която с решението на Consiglio di Stato (Държавен съвет) от 3 март 2016 г. се отменя решението на Banca d’Italia от 7 октомври 2014 г. акциите, представляващи дяловото участие от 30,16 % на Fininvest в Banca Mediolanum, продължават да са притежание на първото дружество и все още не са прехвърлени на никой приобретател. Както отбелязва генералният адвокат в точка 44 от заключението си, единствената последица от решението на Banca d’Italia от 7 октомври 2014 г. до неговата отмяна е била спирането на правата на глас, произтичащи от акциите, засегнати от задължението за прехвърляне.
97
От това следва, че Общият съд е изопачил съдържанието на решението на Banca d’Italia от 7 октомври 2014 г.
98
Всъщност Общият съд явно не се е съобразил със съдържанието на решението на Banca d’Italia от 7 октомври 2014 г., като е смесил разпореждането на Banca d’Italia към жалбоподателите да прехвърлят дяловете си от Mediolanum, които надвишават 9,99 %, с действителното прехвърляне на тези дялове, което единствено може да доведе до намаляване на тяхното дялово участие, въпреки че към датата на отмяната на това решение от Consiglio du Stato (Държавен съвет) това разпореждане не е било изпълнено.
99
От това следва, както поддържат жалбоподателите, че Общият съд е изопачил съдържащата се в точка 72 от обжалваното съдебно решение фактическа преценка, че решението на Banca d’Italia от 7 октомври 2014 г. е намалило на 9,99 % дяловото участие на жалбоподателите в Mediolanum.
100
В резултат на това са изопачени и последиците, които Общият съд е извел от тази преценка в точки 73, 76 и 77 от обжалваното съдебно решение, а именно, от една страна, че след поглъщането на Mediolanum от Banca Mediolanum Fininvest е останало пряк собственик само на 9,99 % от акциите на Banca Mediolanum, и от друга страна, че в резултат на отмяната на решението на Banca d’Italia от 7 октомври 2014 г. с решението на Consiglio di Stato от 3 март 2016 г. Fininvest отново е придобило квалифицирано дялово участие от 30,16 % в Banca Mediolanum.
101
Освен това в анализа на Общия съд на съдържанието на решението на Consiglio di Stato (Държавен съвет) от 3 март 2016 г. в точка 76 от обжалваното съдебно решение, е допусната грешка при прилагане на правото. Всъщност, независимо от съдържанието на решението на Banca d’Italia от 7 октомври 2014 г., отмяната на това решение с решението на Consiglio di Stato (Държавен съвет) от 3 март 2016 г. е върнала, жалбоподателите, както самите те посочват, в положението, в което са се намирали преди това решение, а именно, както приема самият Общ съд в точка 71 от обжалваното съдебно решение, в положението на притежатели на участие в Banca Mediolanum, а не е направила така, че да те да придобият такова дялово участие.
102
От гореизложеното следва, че жалбоподателите основателно твърдят, че Общият съд е изопачил фактите по спора и е допуснал грешка при прилагане на правото, като е приел, че дяловото им участие в Banca Mediolanum се е увеличило вследствие на решението на Consiglio di Stato (Държаване съвет) от 3 март 2016 г.
103
Поради това първата част от първите основания трябва да бъде уважена.
104
С петата и шестата част от първите основания, които следва да се разгледат заедно, жалбоподателите поддържат, че в точки 75—81 от обжалваното съдебно решение Общият съд е тълкувал неправилно понятието „придобиване на квалифицирано дялово участие“, като е приел, че придобиването на такова участие може да е резултат единствено от промяна в правната структура на квалифицирано дялово участие, и по-специално от преобразуването на непряко квалифицирано дялово участие в пряко квалифицирано дялово участие.
105
Най-напред следва да се отбележи, както прави генералният адвокат в точка 61 от заключението си, че възприетото от Общия съд тълкуване, посочено в предходната точка, не намира никаква подкрепа нито в текста на Директива CRD IV, нито в този на Регламента за ЕНМ.
106
Що се отнася по-специално до прекия или непрекия характер на квалифицираното дялово участие, предмет на придобиването, в член 22, параграф 1 от Директива CRD IV се посочва изрично, че няма значение дали това участие е придобито „пряко или непряко“.
107
Обстоятелството, че правната структура на квалифицираното дялово участие е без значение, следва по-общо от член 4, параграф 1, точка 36 от Регламент № 575/2013, който определя квалифицираното дялово участие по алтернативен начин като „пряко или непряко дялово участие в предприятие, което представлява 10 % или повече от капитала или от правата на глас или което осигурява възможност за упражняване на значително влияние върху управлението на това предприятие“.
108
Следователно наличието на квалифицирано дялово участие не зависи от правната структура на дадено дялово участие, и по-специално дали то е пряко, или непряко, а както по същество отбелязва генералният адвокат в точка 73 от заключението си, от това дали дяловото участие позволява да се постигне определена степен на контрол или влияние върху кредитната институция.
109
Това тълкуване се потвърждава от целта, преследвана от законодателя на Съюза с въвеждането на надзор върху придобиването на квалифицирани дялови участия в кредитни институции, като съгласно член 23, параграф 1 от Директива CRD IV целта на този надзор е „да [се гарантира] стабилно и разумно управление на кредитната институция, в която се планира придобиване, […] като [се отчита] възможното влияние на кандидат-приобретателя върху кредитната институция“.
110
Следователно, като е приел в точка 80 от обжалваното съдебно решение, че промяната на правната структура на квалифицираното дялово участие може да се квалифицира като придобиване на такова участие, дори процентът на посоченото дялово участие да не е бил променен, Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото.
111
В резултат на това Общият съд също е допуснал грешка като е приел в точки 75—81 от обжалваното съдебно решение, обстоятелствата, че, от една страна, след поглъщането на Mediolanum от Banca Mediolanum дяловото участие на Fininvest в Banca Mediolanum, което по-рано е било непряко, е станало пряко, и от друга страна, че непрякото участие на г‑н S. Berlusconi в Banca Mediolanum, по-рано чрез Fininvest и Mediolanum, е станало непряко само чрез Fininvest, дават основание придобитото от жалбоподателите да се определи като квалифицирано дялово участие в Banca Mediolanum.
112
Ето защо петата и шестата част от първите основания трябва да бъдат уважени.
113
От гореизложеното следва, че без да е необходимо произнасяне по другите части от първите основания на жалбите, тези първи основания следва да се уважат.
2.
По вторите основания на жалбите
а)
Доводи на страните
114
Според жалбоподателите, въпреки че в точки 95—99 от обжалваното съдебно решение Общият съд е приел, че Директива CRD IV няма обратно действие, в точка 100 от това решение той е приложил с обратна сила тази директива, прилагайки я към квалифицирано дялово участие, притежавано от Fininvest и от г‑н S. Berlusconi от 1996 г. насам.
115
ЕЦБ и Комисията считат, че Общият съд не е приложил с обратна сила Директива CRD IV, тъй като е констатирал, че в резултат на решението на Banca d’Italia от 7 октомври 2014 г. г‑н S. Berlusconi вече не е притежавал непряко квалифицирано дялово участие към датата, на която единният надзорен механизъм е бил въведен въз основа на Регламента за ЕНМ, и че е станал притежател на такова участие едва след поглъщането на Mediolanum от Banca Mediolanum през 2015 г. и след постановяването на решението на Consiglio di Stato (Държавен съвет) от 3 март 2016 г.
б)
Съображения на Съда
116
Следва да се припомни, че съгласно член 22 от Директива CRD IV държавите членки изискват от всяко лице, взело решение да придобие пряко или непряко квалифицирано участие в кредитна институция, да уведоми писмено и преди придобиването за това решение компетентните органи и че съгласно член 23 от тази директива придобиването може да бъде разрешено само ако лицето отговаря на критериите, предвидени в последния член.
117
От гореизложеното следва, както по същество посочва Общият съд в точка 98 от обжалваното съдебно решение, че членове 22 и 23 от Директива CRD IV се прилагат само към придобиванията на квалифицирани дялови участия след датата на влизане в сила на разпоредбите, които тези членове задължават държавите членки да приемат, като съгласно член 162 от тази директива тази дата трябва да е най-късно 31 декември 2013 г.
118
В случая жалбоподателите поддържат — и това не се оспорва — че през 1996 г. са придобили дялово участие в Banca Mediolanum в размер на 30,16 %, което представлява квалифицирано дялово участие по смисъла на Директива CRD IV. Както е видно от точки 71 и 72 от обжалваното съдебно решение, Общият съд също приема, че към датата на решението на Banca d’Italia от 7 октомври 2014 г. жалбоподателите все още са притежавали квалифицирано дялово участие.
119
При все това, от една страна, от точка 102 от настоящото решение следва, че противно на приетото от Общия съд, последното решение не променя на процента на дяловото участие на жалбоподателите в Banca Mediolanum.
120
От друга страна, от точки 108 и 110 от настоящото решение следва, че промяната на правната структура на това дялово участие вследствие на поглъщането на Mediolanum от Banca Mediolanum не е оказала никакво влияние върху притежаването от жалбоподателите на квалифицирано дялово участие в Banca Mediolanum.
121
От това следва, че жалбоподателите не са придобили квалифицирано дялово участие в Banca Mediolanum след датата на влизане в сила на разпоредбите, с които се транспонира Директива CRD IV, а само са запазили квалифицираното дялово участие, придобито пред тази дата.
122
От точка 115 от настоящото решение обаче следва, че членове 22 и 23 от тази директива, които нямат обратно действие, не се прилагат за квалифицираните дялови участия, придобити преди тази дата. Следователно жалбоподателите основателно твърдят, че като се е противопоставила на притежаването от жалбоподателите на квалифицирано дялово участие в Banca Mediolanum, ЕЦБ незаконосъобразно е приложила тези членове с обратна сила.
123
Следователно Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е приел, че ЕЦБ не е приложила с обратна сила тези членове, като в спорното решение се е противопоставила на притежаването от жалбоподателите на квалифицирано дялово участие в Banca Mediolanum.
124
От гореизложеното следва, че освен първите основания, трябва да се уважат и вторите основания за обжалване.
125
Следователно обжалваното съдебно решение трябва да бъде отменено, без да е необходимо да се разглеждат останалите основания за обжалване.
VII. По жалбата пред Общия съд
126
Съгласно член 61, първа алинея от Статута на Съда на Европейския съюз, когато отменя решение на Общия съд, Съдът може да върне делото на Общия съд за постановяване на решение или сам да постанови окончателно решение, когато фазата на производството позволява това.
127
В случая Съдът следва да постанови окончателно решение по настоящото дело, тъй като фазата на производството го позволява.
128
С първото основание на първоинстанционната си жалба жалбоподателите оспорват, че са придобили квалифицирано дялово участие в Banca Mediolanum през 2016 г.
129
От точка 121 от настоящото решение следва, че жалбоподателите не са придобили квалифицирано дялово участие в Banca Mediolanum през 2016 г.
130
Следователно със спорното решение ЕЦБ не е могла законосъобразно да се противопостави на твърдяното придобиване на квалифицирано дялово участие от жалбоподателите в Banca Mediolanum през 2016 г.
131
Ето защо първото основание на първоинстанционната жалба следва да се уважи и да се отмени спорното решение, без да е необходимо да се разглеждат останалите основания на първоинстанционната жалба.
VIII. По съдебните разноски
132
Съгласно член 184, параграф 2 от Процедурния правилник на Съда, когато жалбата е основателна и Съдът се произнася окончателно по спора, той се произнася по съдебните разноски.
133
Член 138, параграф 1 от този правилник, който се прилага по отношение на производството по обжалване по силата на член 184, параграф 1 от същия, предвижда, че загубилата делото страна се осъжда да заплати съдебните разноски, ако е направено такова искане.
134
След като жалбоподателите са поискали ЕЦБ да бъде осъдена да заплати съдебните разноски и последната е загубила делото, ЕЦБ следва да бъде осъдена да понесе, освен направените от нея съдебни разноски, и тези на жалбоподателите както в първоинстанционното производство, така и в производството по обжалване.
135
По силата на член 184, параграф 4 от Процедурен правилник, ако не е жалбоподател, встъпилата в първоинстанционното производство страна може да бъде осъдена да заплати съдебните разноски във връзка с производството по обжалване само ако е участвала в писмената или устната фаза на производството пред Съда. Когато такава страна участва в производството, Съдът може да реши тя да понесе направените от нея съдебни разноски.
136
В случая, тъй като Комисията, встъпила страна в първоинстанционното производство, е участвала, без да е жалбоподател, в производството пред Съда в подкрепа на исканията на ЕЦБ, следва да се постанови, че тя понася направените от нея съдебни разноски.
По изложените съображения Съдът (четвърти състав) реши:
1)
Отменя решението на Общия съд на Европейския съюз от 11 май 2022 г., Fininvest и Berlusconi/ЕЦБ (T‑913/16, EU:T:2022:279).
2)
Отменя решение ECB/SSM/2016 — 7LVZJ6XRIE7VNZ4UBX81/4 на Европейската централна банка (ЕЦБ) от 25 октомври 2016 г.
3)
Европейската централна банка (ЕЦБ) понася, наред с направените от нея съдебни разноски, и тези на Finanziaria d’investimento Fininvest SpA (Fininvest), на г‑н Silvio Berlusconi, както и на г‑жа Marina Elvira Berlusconi, г‑н Pier Silvio Berlusconi, г‑жа Barbara Berlusconi, г‑жа Eleonora Berlusconi и г‑н Luigi Berlusconi, в качеството им на правоприемници на г‑н Silvio Berlusconi, както в първоинстанционното производство, така и в производството по обжалване.
4)
Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски.
Подписи
(
*1
)	Език на производството: италиански.