62013CO0028(01)
ОПРЕДЕЛЕНИЕ НА СЪДА (пети състав)
6 февруари 2014 година (
*1
)
„Обжалване — Член 181 от Процедурния правилник на Съда — Член 169, параграф 2 от Процедурния правилник на Съда — Необходимо съдържание на жалбата“
По дело C‑28/13 P
с предмет жалба на основание член 56 от Статута на Съда на Европейския съюз, подадена на 16 януари 2013 г.,
Gabi Thesing, с местожителство в Лондон (Обединеното кралство),
Bloomberg Finance LP, установено в Уилмингтън (Съединените щати),
представлявани от M. Stephens и R. Lands, solicitors, както и от T. Pitt-Payne, QC,
жалбоподатели,
като другата страна в производството е
Европейска централна банка (ЕЦБ), за която се явяват M. López Torres и S. Lambrinoc, в качеството на представители,
ответник в първоинстанционното производство,
СЪДЪТ (пети състав),
състоящ се от: T. von Danwitz (докладчик), председател на състав, E. Juhász, A. Rosas, D. Šváby и C. Vajda, съдии,
генерален адвокат: P. Mengozzi,
секретар: A. Calot Escobar,
предвид решението, взето след изслушване на генералния адвокат, в съответствие с член 181 Процедурния правилник на Съда да се произнесе с мотивирано определение,
постанови настоящото
Определение
1
С жалбата си г‑жа Thesing и Bloomberg Finance LP (наричано по-нататък „Bloomberg“) искат отмяна на Решение на Общия съд на Европейския съюз от 29 ноември 2012 г. по дело Thesing и Bloomberg Finance/ЕЦБ (T‑590/10, наричано по-нататък „обжалваното съдебно решение“), с което Общият съд отхвърля жалбата им за отмяна на решение на изпълнителния съвет на Европейската централна банка (ЕЦБ), съобщено с писмо от 21 октомври 2010 г., потвърждаващо отказа за предоставяне на достъп до два документа относно държавния дълг и бюджетния дефицит на Република Гърция (наричано по-нататък „спорното решение“).
Правна уредба
2
Според член 1 от Решение 2004/258/EО на Европейската централна банка от 4 март 2004 година относно публичния достъп до документите на Европейската централна банка (OВ L 80, стр. 42; Специално издание на български език, 2007 г., глава 10, том 5, стр. 229) целта на решението е „да определи условията и ограниченията, съобразно които ЕЦБ предоставя публичен достъп до документите на ЕЦБ“.
3
Според член 2, параграф 1 от това решение „[в]секи гражданин на Съюза, както и всяко физическо или юридическо лице […] пребиваващ[о] или със седалище в държава членка, има право на достъп до документите на ЕЦБ при спазване на условията и ограниченията, определени в посоченото решение“.
4
Член 4, параграфи 1—3 от Решение № 2004/258 гласи:
„1.   ЕЦБ отказва достъп до документ, когато оповестяването му би засегнало защитата на:
a)
обществения интерес по отношение на:
—
поверителността на заседанията на органите за вземане на решения на ЕЦБ,
—
финансовата, паричната или икономическата политика на Общността или на държава членка,
—
вътрешните финанси на ЕЦБ или на НЦБ,
—
защитата на интегритета на е[в]робанкнотите,
—
обществената безопасност,
—
международните финансови, парични или икономически отношения,
[…]
2.   ЕЦБ отказва достъп до документ, когато оповестяването му би засегнало защитата на:
—
търговските интереси на определено физическо или юридическо лице, включително по отношение на интелектуална собственост,
—
правораздавателни процедури и правни становища,
—
целта на проверки, разследвания и одити,
освен при наличието на по-висш обществен интерес от оповестяване.
3.   Достъп до документ, съдържащ становища за вътрешно ползване като част от обсъжданията и предварителните консултации в рамките на ЕЦБ или с НЦБ се отказва и след като решението е вече взето, освен при наличието на по-висш обществен интерес от оповестяване“.
5
Според член 7, параграф 2 от това решение „[в] случай на пълен или частичен отказ заявителят може в срок до 20 работни дни след получаването на отговора на ЕЦБ да отправи потвърдително заявление с молба до Изпълнителния съвет на ЕЦБ да преразгледа становището на ЕЦБ […]“.
Обстоятелства, предхождащи спора, и спорното решение
6
Г‑жа Thesing е журналистка. Тя работи за Bloomberg, което осъществява дейността си в Лондон (Обединеното кралство) под името Bloomberg News.
7
На 20 август 2010 г. г‑жа Thesing иска от ЕЦБ достъп до два документа, в които се разглежда използването на операции с дериватни инструменти при финансирането на дефицита и при управлението на държавния дълг в Гърция и в еврозоната. С писмо от 17 септември 2010 г. директорът на главна дирекция „Секретариат и езикови услуги“ на ЕЦБ уведомява г‑жа Thesing за решението да не ѝ бъде предоставен достъп до исканите документи.
8
На основание член 7, параграф 2 от Решение 2004/258 на 28 септември 2010 г. жалбоподателите подават до ЕЦБ потвърдително заявление с молба до Изпълнителния съвет на ЕЦБ да преразгледа становището на ЕЦБ във връзка с отказа на достъп до съответните документи.
9
С писмо от 21 октомври 2010 г. председателят на ЕЦБ уведомява г‑жа Thesing за спорното решение. То се основавало на защитата на обществения интерес по отношение на икономическата политика на Европейския съюз и на Република Гърция и на защитата на поверителността на обсъжданията и на вътрешните консултации в рамките на ЕЦБ по силата на член 4, параграф 1, буква а), второ тире и на член 4, параграф 3 от Решение 2004/258. Отказът за втория документ се основавал и на защитата на търговските интереси на определено физическо или юридическо лице по силата на член 4, параграф 2 от това решение.
Производството пред Общия съд и обжалваното съдебно решение
10
С жалба, постъпила в секретариата на Общия съд на 27 декември 2010 г., жалбоподателите искат да се отмени спорното решение, да бъде разпоредено на ЕЦБ да им предостави достъп до спорните документи и същата да бъде осъдена да заплати съдебните разноски.
11
ЕЦБ иска тази жалба да се отхвърли и жалбоподателите да бъдат осъдени да заплатят съдебните разноски.
12
В рамките на събирането на доказателствата Общият съд разпорежда на ЕЦБ да представи двата спорни документа, като уточнява, че жалбоподателите няма да получат достъп до тях. ЕЦБ изпълнява това искане за събиране на доказателства в определения срок.
13
Общият съд отхвърля жалбата като частично недопустима и частично неоснователна и осъжда жалбоподателите да заплатят съдебните разноски.
14
По-конкретно той приема, че ЕЦБ правилно обосновала отказа си за предоставяне на достъп до спорните документи с изключението от правото на достъп, предвидено в член 4, параграф 1, буква а), второ тире от Решение 2004/258.
Производство пред Съда и искания на страните
15
Жалбоподателите искат от Съда:
—
да отмени обжалваното съдебно решение,
—
да отмени спорното решение,
—
да отмени обжалваното съдебно решение в частта, в която са осъдени да заплатят направените от ЕЦБ съдебни разноски, и
—
при условията на евентуалност, да върне делото на Общия съд, който да се произнесе в съответствие с поставените в настоящата жалба и разрешени от Съда правни въпроси.
16
ЕЦБ иска от Съда да отхвърли жалбата и да осъди жалбоподателите да заплатят съдебните разноски.
17
С Определение от 6 ноември 2013 г. на председателя на Съда подадените от Media Legal Defence Initiative, Access Info Europe и Guardian News and Media Ltd молби за встъпване са отхвърлени.
По жалбата
18
Когато жалбата е изцяло или частично явно недопустима или явно неоснователна, по силата на член 181 от своя процедурен правилник Съдът може във всеки един момент, по предложение на съдията докладчик и след изслушване на генералния адвокат, с мотивирано определение да отхвърли изцяло или частично жалбата.
19
В подкрепа на жалбата си жалбоподателите повдигат пет основания, последното от които се отнася до решението в частта за съдебните разноски.
По първите четири основания
Доводи на страните
20
С първото си основание жалбоподателите твърдят, че Общият съд e допуснал грешка при прилагане на правото при тълкуването на член 4, параграф 1, буква а) от Решение 2004/258. Второто основание е изведено от допусната от Общия съд грешка при прилагане на правото, тъй като той е приел, че правилно ЕЦБ е решила, че оповестяването на поисканите от жалбоподателите документи ще засегне икономическата политика на Съюза и на Република Гърция. Третото основание е изведено от неправилно тълкуване на член 10 от Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи, подписана в Рим на 4 ноември 1950 г. С четвъртото си основание жалбоподателите твърдят, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, тъй като не е разгледал доводите им във връзка с член 4, параграфи 2 и 3 от Решение 2004/258.
21
Според главното искане на ЕЦБ следва да се приеме, че жалбата е недопустима. Тя счита, че от една страна, жалбата не отговаря на предвидените в членове 21, 56 и 58 от Статута на Съда на Европейския съюз и в член 169 от Процедурния правилник изисквания във връзка със съдържанието. По-конкретно жалбоподателите не указвали ясно оспорваните с жалбата им мотиви на обжалваното съдебно решение и конкретни части от същото. Не могло тази нередовност да се отстрани с посочването им в писмената реплика. Освен това жалбоподателите само твърдели, че Общият съд е допуснал няколко грешки при прилагане на правото, без да изложат доводи в подкрепа на това твърдение.
22
ЕЦБ смята, от друга страна, че жалбата не отговаря на предвидените в член 168, параграф 1, буква г) от Процедурния правилник на Съда изисквания за форма, тъй като жалбоподателите изложили само „резюме на основанията и доводите на жалбоподателите“, в което не били посочени изтъкваните основания и доводи.
Съображения на Съда
23
С първите си четири основания жалбоподателите оспорват различни части от доводите на Общия съд.
24
В тези основания обаче няма никакви обяснения, в които да се сочат частите от обжалваното решение, които според тях са опорочени от грешка при прилагане на правото, нито доводи, с които да може да се установи какви са грешките на Общия съд при прилагане на правото. Доколкото в рамките на тези доводи в жалбата има разяснения, които не се свеждат до просто излагане на основанията, те се ограничават до излагане на исканията, без да се дават други обяснения.
25
Както Съдът многократно се е произнасял, жалбата трябва точно да посочва пороците на съдебното решение, чиято отмяна се иска, както и правните доводи, с които по специфичен начин се подкрепя това искане, тъй като в противен случай жалбата или съответното основание ще бъде недопустима или недопустимо (вж. по-конкретно Решение от 28 юни 2005 г. по дело Dansk Rørindustri и др./Комисия, C-189/02 P, C-202/02 P, C-205/02 P-C-208/02 P и C-213/02 P, Recueil, стр. I-5425, точка 426, Решение от 18 юли 2013 г. по дело Schindler Holding и др./Комисия, C‑501/11 P, точка 43, Решение от 3 октомври 2013 г. по дело Rintisch/СХВП, C‑120/12 P, точка 49 и Решение от 7 ноември 2013 г. по дело Wam Industriale/Комисия, C‑560/12 P, точка 42). Не отговаря на това изискване жалбата, в която не са изложени никакви конкретни доводи, за да се посочи грешката при прилагане на правото, за която се твърди, че опорочава съответното решение (вж. по-специално Определение от 27 юни 2013 г. по дело Baleanu/Комисия, C‑566/12 P, точка 13 и Решение по дело Wam Industriale/Комисия, посочено по-горе, точка 42).
26
Съдът подчертава също, че само абстрактното излагане на основанията в жалбата не отговаря на изискванията по член 58 от Статута на Съда и член 168, параграф 1, буква г) от неговия процедурен правилник (вж. по-специално Решение от 8 юли 1999 г. по дело Hercules Chemicals/Комисия, C-51/92 P, Recueil, стр. I-4235, точка 113 и Решение по дело Wam Industriale/Комисия, посочено по-горе, точка 43).
27
Във връзка с това в член 169, параграф 2 от този правилник се уточнява, че с изтъкнатите правни основания и доводи ясно се указват оспорените части от мотивите на съдебния акт на Общия съд.
28
Наистина жалба, която няма тези характеристики, не може да бъде предмет на правна преценка, която да позволи на Съда да изпълни задачата, която му е възложена в съответната област, и да упражни своя контрол за законосъобразност (Решение по дело Wam Industriale/Комисия, посочено по-горе, точка 44).
29
Впрочем съдържащата се в член 169, параграф 2 от Процедурния правилник норма позволява да се запази равенството на правните субекти. Наистина възможността Съдът да установи лесно оспорваните части от мотивите на дадено решение зависи от многобройни фактори като дължината на обжалваното решение и на жалбата, броя на основанията и сложността на изложените доводи, както в обжалваното решение, така и в жалбата. Допустимостта на жалбата обаче не може да зависи от такива фактори.
30
Освен това не е възможно нередовността на жалбата, до която води несъобразяването ѝ с тази разпоредба, да бъде поправена с писмената реплика, поради функцията на тази реплика, която се извежда от член 175, параграф 1 от този правилник.
31
Поради това и с оглед на естеството на изложените пред Съда доводи, така както е описано по-горе, първите четири основания трябва да се отхвърлят като явно недопустими.
По петото основание, изведено от грешка при прилагане на правото във връзка с разноските
32
Жалбоподателите твърдят, че Общият съд не следвало да ги осъжда да заплатят направените от ЕЦБ разноски, тъй като те самите не били поискали ЕЦБ да бъде осъдена да им заплати направените от тях разноски, ако искането им бъдело уважено.
33
В това отношение е достатъчно да се напомни, че съгласно постоянната съдебна практика в хипотезата, в която всички други основания за обжалване са били отхвърлени, исканията във връзка с неправилността на решението на Общия съд по съдебните разноски трябва да се отхвърлят като недопустими в приложение на член 58, втора алинея от Статута на Съда, съгласно който размерът на присъдените разноски и страната, на която се възлагат, не подлежат на отделно обжалване (вж. по-специално Решение от 30 септември 2003 г. по дело Freistaat Sachsen и др./Комисия, C-57/00 P и C-61/00 P, Recueil, стр. I-9975, точка 124, Решение от 5 юли 2011 г. по дело Edwin/СХВП, C-263/09 P, Сборник, стр. I-5853, точка 78, както и Решение от 14 ноември 2013 г. по дело LPN и Финландия/Комисия, C‑514/11 P и C‑605/11 P, точка 100).
34
След като всички други основания за обжалване, изложени от жалбоподателите, са отхвърлени, трябва да се приеме, че последното основание, относно разпределянето на съдебните разноски, е недопустимо.
35
Тъй като нито едно от изложените от жалбоподателите основания не е уважено, жалбата трябва да се отхвърли в нейната цялост.
По съдебните разноски
36
По силата на член 184, параграф 2 от Процедурния правилник, когато жалбата е неоснователна, Съдът се произнася по съдебните разноски.
37
Съгласно член 138, параграф 1 от този правилник, приложим към производството по обжалване по силата на член 184, параграф 1 от него, загубилата делото страна се осъжда да заплати съдебните разноски, ако е направено такова искане. Тъй като са загубили делото и ЕЦБ е поискала те да бъдат осъдени да заплатят съдебните разноски, г‑жа Thesing и Bloomberg следва да бъдат осъдени да заплатят съдебните разноски.
По изложените съображения Съдът (пети състав) определи:
1)
Отхвърля жалбата.
2)
Осъжда г‑жа Gabi Thesing и Bloomberg Finance LP да заплатят съдебните разноски.
Подписи
(
*1
)	Език на производството: английски.