62018CJ0385_RES
Zadeva C‑385/18
Arriva Italia Srl in drugi
proti
Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti
(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložil Consiglio di Stato (državni svet, Italija))
Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 19. decembra 2019
„Predhodno odločanje – Državne pomoči – Pojem – Javno podjetje, ki opravlja prevoz v železniškem prometu, v finančnih težavah – Ukrepi pomoči – Dodelitev finančne pomoči – Cilj – Neprekinjeno poslovanje javnega podjetja, ki opravlja prevoz v železniškem prometu – Dodelitev in udeležba v kapitalu tega javnega podjetja – Prenos kapitala na drugo javno podjetje – Merilo zasebnega vlagatelja – Obveznost predhodne priglasitve novih pomoči“
Pomoči, ki jih dodelijo države – Pojem – Dodelitev prednosti iz državnih sredstev, ki jo je mogoče pripisati državi – Zakonska odobritev proračunskega odhodka v korist javnega podjetja v finančnih težavah – Vključitev – Neobstoj takojšnje in gotove uporabe državnih sredstev – Nevplivanje
(člen 107(1) PDEU)
(Glej točke od 33 do 41.)
Pomoči, ki jih dodelijo države – Vpliv na trgovino med državami članicami – Škodovanje konkurenci – Merila presoje – Pomoči, ki lahko vplivajo na to trgovino in izkrivljajo konkurenco – Pojem
(člen 107(1) PDEU)
(Glej točke od 42 do 45.)
Pomoči, ki jih dodelijo države – Pojem – Presoja na podlagi merila zasebnega vlagatelja – Država, ki je delničarka podjetja – Dodelitev denarnega zneska javnemu podjetju v finančnih težavah za zagotovitev nadaljnjega opravljanja dejavnosti – Država, ki deluje kot javna oblast – Razlikovanje z vidika merila zasebnega vlagatelja – Elementi presoje
(člen 107(1) PDEU)
(Glej točke od 46 do 51.)
Pomoči, ki jih dodelijo države – Vpliv na trgovino med državami članicami – Škodovanje konkurenci – Merila presoje – Pomoč, ki omogoča ohranitev na trgu javnega podjetja v težavah – Pomoč, ki lahko izkrivlja pogoje konkurence – Javno podjetje, ki ima pravni monopol, ki ne izključi vsakršne potencialne konkurence – Nevplivanje
(člen 107(1) PDEU; Sporočilo Komisije 2016/C 262/01, točki 188 in 219)
(Glej točke od 52 do 61.)
Pomoči, ki jih dodelijo države – Pojem – Dodelitev prednosti upravičenim subjektom – Neodplačen prenos udeležbe države v kapitalu javnega podjetja v težavah na drugo javno podjetje – Določitev upravičenega subjekta – Merila
(člen 107(1) PDEU)
(Glej točko 64.)
Konkurenca – Uporaba pravil konkurence – Enako obravnavanje javnih in zasebnih podjetij – Ureditev javnega lastništva – Nevplivanje
(člen 106(1), člen 107(1) in člen 345 PDEU)
(Glej točki 66 in 67.)
Pomoči, ki jih dodelijo države – Pojem – Presoja na podlagi merila zasebnega vlagatelja – Država, ki je delničarka podjetja – Neodplačen prenos udeležbe države v kapitalu javnega podjetja v težavah na drugo javno podjetje – Prenos v zameno za prevzem obveznosti odprave kapitalskega neravnovesja podjetja v težavah – Elementi presoje
(člen 107(1) PDEU)
(Glej točke od 70 do 75.)
Pomoči, ki jih dodelijo države – Pomoč, dodeljena ob kršitvi postopkovnih pravil iz člena 108(3) PDEU – Dolžnosti nacionalnih sodišč – Obveznost sprejetja vseh sklepov v skladu z nacionalnim pravom zaradi te kršitve – Obveznost odrediti vračilo nezakonite pomoči
(člen 108(3) PDEU)
(Glej točke od 81 do 89 ter točko 2 izreka.)
Povzetek
Ukrepi države članice, ki omogočajo ohranitev na trgu javnega podjetja v finančnih težavah, ki deluje v sektorju železniškega prometa, spadajo na področje uporabe pravil prava Unije o državnih pomočeh
Sodišče je v sodbi Arriva Italia in drugi (C‑385/18), izdani 19. decembra 2019 na podlagi vložitve predloga za sprejetje predhodne odločbe, pojasnilo uporabo pravil prava Unije o državnih pomočeh za ukrepe države, ki so bili sprejeti in izvedeni zaradi finančnih težav, s katerimi se je soočilo javno podjetje, ki deluje v sektorju železniškega prometa.
Zadeva, ki jo obravnava Consiglio di Stato (državni svet, Italija), se nanaša na dva ukrepa, ki ju je italijanska država sprejela v letih 2015 in 2016 v odgovor na finančne težave, s katerimi se je soočil javni upravljavec lokalne železniške infrastrukture, ki je opravljal tudi storitve prevoza potnikov. Ta ukrepa sta po eni strani obsegala odobritev proračunske dotacije v višini 70 milijonov EUR, namenjene kritju finančnih potreb tega upravljavca (v nadaljevanju: finančni ukrep), na drugi pa prenos udeležbe v kapitalu upravljavca v težavah, ki je bil v izključni lasti države, na javno skupino podjetij, ki upravlja nacionalno železniško infrastrukturo in opravlja storitve prevoza potnikov, pri čemer je bil prenos opravljen neodplačno in brez javnega razpisa, vendar z obveznostjo za to javno skupino podjetij, da odpravi kapitalsko neravnovesje zadevnega upravljavca (v nadaljevanju: ukrep prenosa udeležbe v kapitalu).
Consiglio di Stato se mora izreči o utemeljenosti sodbe, s katero je bila zavrnjena tožba, ki so jo zoper odlok ministra, ki določa ukrep prenosa udeležbe v kapitalu, vložili različni prevozniki v železniškem prometu. Tožeče stranke so se sklicevale na nezakonitost odloka, ker ukrepa nista bila predhodno priglašena Komisiji kot državni pomoči.
V odgovor na vprašanje, ki ga je Consiglio di Stato postavil o uporabi meril za opredelitev nacionalnih ukrepov kot državnih pomoči v smislu člena 107(1) PDEU, je Sodišče glede finančnega ukrepa opozorilo, da gre za uporabo državnih sredstev, če je upravičenec iz ukrepa pridobil pravico do zadevnega zneska, ne da bi se ob tem zahteval dejanski prenos zadevnih sredstev. Vendar mora po mnenju Sodišča predložitveno sodišče opraviti ustrezna preverjanja. Poleg tega je Sodišče poudarilo, da je lahko selektivnost tako podeljene prednosti izpodbita le z dokazom, da je italijanska država delovala kot delničar gospodarskega subjekta v težavah ob upoštevanju donosnosti finančnega ukrepa. Nazadnje je Sodišče razsodilo, da je ohranitev družbe upravičenke, ki jo je bilo mogoče doseči s sprejetjem finančnega ukrepa, zadostovala za opredelitev nevarnosti izkrivljanja konkurence, čeprav dejavnosti, ki jih je izvajala družba prejemnica, niso bile predmet javnega razpisa.
Dalje, glede opredelitve ukrepa prenosa udeležbe v kapitalu je Sodišče ugotovilo, da glede na njegove podrobne značilnosti ni mogoče izključiti, da tak ukrep lahko koristi javnemu podjetju, ki je prejemnik udeležbe v kapitalu, ali javnemu podjetju v težavah, ali obema zadevnima družbama. Sodišče je pojasnilo, da spoštovanje lastninskih ureditev, ki je določeno v členu 345 PDEU, s področja pravil o državnih pomočeh ne izvzema ureditve javnega lastništva in s tem sprememb, kot so te, ki izhajajo iz zadevnega ukrepa. Glede vprašanja, ali prenos udeležbe v kapitalu pomeni selektivno prednost, je Sodišče ugotovilo, da italijanska država pred tem ni ocenila donosnosti tega ukrepa. Tako iz spisa, ki je bil Sodišču predložen, ne izhaja, da bi lahko na podlagi merila zasebnega vlagatelja javno podjetje, ki je upravičenec do te prednosti, pridobilo enako prednost, kot je ta, ki mu je bila na voljo iz državnih sredstev, v okoliščinah, ki ustrezajo običajnim tržnim pogojem, kar pa mora preveriti predložitveno sodišče.
Nazadnje, Sodišče je obravnavalo sklepe, ki jih je treba sprejeti na podlagi opredelitve ukrepa kot državne pomoči, kar je bilo predmet drugega vprašanja Consiglio di Stato. V zvezi s tem je Sodišče opozorilo, da bo moralo predložitveno sodišče, če bo treba zadevne ukrepe opredeliti kot državne pomoči, sprejeti vse sklepe, ki izhajajo iz tega, da ti ukrepi Komisiji niso bili predhodno priglašeni, kar je v nasprotju s členom 108(3) PDEU, in da torej niso zakoniti.