61992CO0429_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved staevninger indgivet til Domstolens Justitskontor den 23. december 1992 og den 29. januar 1993 har Association bananière camerounaise "Assobacam", der har hjemsted i Douala (Cameroun), og Compagnie fruitière import, der har hjemsted i Marseille (Frankrig), i medfoer af EOEF-traktatens artikel 173, stk. 2, nedlagt paastand om annullation af Kommissionens beslutning 92/554/EOEF af 2. december 1992 om bemyndigelse af Den Franske Republik til at anvende beskyttelsesforanstaltninger over for importen af bananer med oprindelse i Republikken Cameroun og Côte d' Ivoire (EFT L 355, s. 37).
2 I medfoer af artikel 177, stk. 1, og artikel 178, stk. 3, i den fjerde AVS-EOEF-konvention, der blev undertegnet den 15. december 1989 i Lomé (EFT 1991 L 229, s. 1), kan Faellesskabet traeffe eller tillade medlemsstaterne at traeffe visse beskyttelsesforanstaltninger, der materielt og formelt er undergivet saerlige betingelser.
3 Den 29. november 1992 anmodede den franske regering Kommissionen om tilladelse til at traeffe beskyttelsesforanstaltninger i henhold til de naevnte bestemmelser med henblik paa at begraense importen af bananer med oprindelse i Cameroun og Côte d' Ivoire.
4 Ved beslutning af 2. december 1992 bemyndigede Kommissionen Den Franske Republik til i december 1992 paa sit omraade at begraense importen af friske bananer henhoerende under KN-kode ex 0803 00 10 med oprindelse i Cameroun og Côte d' Ivoire til den maengde, der var blevet indfoert fra disse lande i samme maaned i de tre foregaaende aar.
5 Idet de ansaa denne beslutning for ulovlig, har Association bananière camerounaise "Assobacam", hvis medlemmer er bananproducenterne i Cameroun, og som er sagsoeger i sag C-429/92, og Compagnie fruitière import, der er sagsoeger i sag C-25/93, og som varetager salget i Frankrig og Europa af de tre camerounske producenters bananproduktion (herefter "sagsoegerne"), anlagt naervaerende sager.
6 Kommissionen har paastaaet disse sager afvist i medfoer af procesreglementets artikel 91, stk. 1.
7 Ved kendelse af 23. marts 1993 har Domstolens praesident bestemt, at sag C-429/92 og sag C-25/93 skal forenes med henblik paa den skriftlige og mundtlige forhandling og dommen.
8 Ved kendelse af 25. marts 1993 har Domstolens praesident givet Den Franske Republik tilladelse til at intervenere til stoette for Kommissionens paastande.
9 Kommissionen har paastaaet sagen afvist og har herved navnlig anfoert, at sagsoegerne ikke er individuelt beroert i traktatens artikel 173, stk. 2' s forstand af den anfaegtede beslutning, der er en foranstaltning af generel og abstrakt raekkevidde. Sagsoegerne er heller ikke umiddelbart beroert af denne beslutning, der ikke skaber nogen forpligtelse for Den Franske Republik, men blot giver den tilladelse til at begraense importen af bananer med oprindelse i Cameroun og Côte d' Ivoire og stiller den frit med hensyn til, hvorvidt den vil benytte denne tilladelse.
10 Sagsoegerne har heroverfor anfoert, at den omtvistede beslutning ikke er en foranstaltning af generel og abstrakt raekkevidde. Den paavirker udelukkende bananproducenterne fra Cameroun og Côte d' Ivoire. Ifoelge sagsoegerne er samtlige bananproducenter fra Cameroun og Côte d' Ivoire ° dvs. en bestemt kreds af retssubjekter, hvis antal og identitet meget vel og let kan bestemmes ° blevet umiddelbart og individuelt beroert af den anfaegtede beslutning, der kan betragtes som en samling eller raekke af individuelle beslutninger.
11 Efter procesreglementets artikel 91, stk. 3, forhandles der, saafremt der indgives en begaering i henhold til artiklens stk. 1, mundtligt om begaeringen, medmindre Domstolen bestemmer andet.
12 Eftersom sagen indeholder alle de oplysninger, der er noedvendige for at traeffe afgoerelse, har Domstolen besluttet at traeffe afgoerelse uden at indlede den mundtlige forhandling.
13 Efter traktatens artikel 173, stk. 2, er det en betingelse for, at der kan foretages realitetsbehandling af en sag om annullation af en beslutning, der er anlagt af en person, som ikke er adressat for beslutningen, at vedkommende person er umiddelbart og individuelt beroert af denne beslutning.
14 Sagsoegerne er ikke adressater for den omtvistede beslutning, og det skal derfor undersoeges, om denne beroerer dem umiddelbart og individuelt.
15 Det fremgaar af Domstolens praksis, at andre personer end en beslutnings adressat kun kan vaere individuelt beroert, hvis denne beslutning rammer dem paa grund af visse egenskaber, som er saerlige for dem, eller paa grund af en faktisk situation, der adskiller dem fra alle andre og derfor individualiserer dem paa lignende maade som adressaten (jf. navnlig dom af 14.2.1989, sag 206/87, Lefebvre mod Kommissionen, Sml. s. 275, kendelse af 15.3.1989, sag 191/88, Co-Frutta mod Kommissionen, Sml. s. 793).
16 Det er uomtvistet, at den anfaegtede beslutning har til formaal at tillade Den Franske Republik i en bestemt periode at begraense importen af friske bananer med oprindelse i Cameroun og Côte d' Ivoire. I forhold til importoererne, producenterne og modnerne af bananer fremtraeder den som en foranstaltning af generel raekkevidde, der finder anvendelse paa objektivt afgraensede forhold og har retsvirkninger over for generelt og abstrakt afgraensede personkredse.
17 Det foelger af det anfoerte, at den anfaegtede beslutning kun beroerer sagsoegerne i deres objektive egenskab af erhvervsdrivende inden for sektoren for produktion og import af bananer med oprindelse i Cameroun og Côte d' Ivoire paa samme maade som enhver anden erhvervsdrivende, der befinder sig i samme situation.
18 Sagerne vil herefter vaere at afvise.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
19 Ifoelge procesreglementets artikel 69, stk. 2, paalaegges det den tabende part at betale sagens omkostninger. Da sagsoegerne har tabt sagen, boer de betale sagens omkostninger. I henhold til procesreglementets artikel 69, stk. 4, foerste afsnit, boer intervenienten, Den Franske Republik, betale sine egne omkostninger.
Afgørelse
Af disse grunde
bestemmer
DOMSTOLEN
1) Sagerne afvises.
2) Sagsoegerne betaler sagens omkostninger.
3) Intervenienten, Den Franske Republik, baerer sine egne omkostninger.
Saaledes bestemt i Luxembourg den 12. juli 1993.