62023CO0026(01)
KENDELSE AFSAGT AF DOMSTOLENS PRÆSIDENT
27. juli 2023 (
*1
)
»Appel – borgerinitiativ »Minority SafePack« – anmodning om intervention – artikel 40, stk. 2, i statutten for Den Europæiske Unions Domstol – interesse i afgørelsen af retstvisten – tilladelse«
I sag C-26/23 P,
angående appel i henhold til artikel 56 i statutten for Den Europæiske Unions Domstol, iværksat den 21. januar 2023,
Citizens’ Committee of the European Citizens’ Initiative »Minority SafePack – one million signatures for diversity in Europe« ved Rechtsanwalt T. Hieber,
sagsøger,
de øvrige parter i appelsagen:
Europa-Kommissionen ved I. Rubene, E.A. Stamate og C. Urraca Caviedes, som befuldmægtigede,
sagsøgt i første instans,
Ungarn ved M.Z. Fehér og K. Szíjjártó, som befuldmægtigede,
Den Hellenske Republik,
Den Slovakiske Republik,
intervenienter i første instans,
har
DOMSTOLENS PRÆSIDENT
under henvisning til forslag fra refererende dommer S. Rodin,
og efter at have hørt generaladvokat A.M. Collins,
afsagt følgende
Kendelse
1
Citizens’ Committee of the European Citizens’ Initiative »Minority SafePack – one million signatures for diversity in Europe« (herefter »Citizens’ Committee«) har med sin appel nedlagt påstand om ophævelse af Rettens dom af 9. november 2022, Minority SafePack – one million signatures for diversity in Europe mod Kommissionen (T-158/21, EU:T:2022:696), hvorved Retten frifandt Europa-Kommissionen i det af appellanterne anlagte søgsmål med påstand om annullation af Kommissionens meddelelse C(2021) 171 final af 14. januar 2021 om det europæiske borgerinitiativ »Minority SafePack – one million signatures for diversity in Europe« (herefter »den omtvistede meddelelse«).
2
Ved appelskrift indleveret til Domstolens Justitskontor den 17. april 2023 har Deutschsprachige Gemeinschaft Belgiens (det tysksprogede fællesskab i Belgien) på grundlag af artikel 40, stk. 2, i statutten for Den Europæiske Unions Domstol anmodet om tilladelse til at intervenere i den nærværende appelsag til støtte for Citizens’ Committees påstande.
3
Efter Domstolens justitssekretærs forkyndelse af anmodningen om intervention for parterne i henhold til artikel 131, stk. 1, i Domstolens procesreglement, der i henhold til procesreglementets artikel 190, stk. 1, finder anvendelse på appelsager, indgav Citizens’ Committee og Kommissionen deres skriftlige bemærkninger til denne anmodning inden for den fastsatte frist. Alene Kommissionen har nedlagt påstand om, at anmodningen skal afvises.
Anmodningen om intervention
4
Artikel 40, stk. 1, i statutten for Den Europæiske Unions Domstol bestemmer, at medlemsstaterne og Unionens institutioner kan indtræde i retstvister, der er indbragt for Domstolen. I henhold til samme artikels stk. 2, første punktum, tilkommer samme ret Unionens organer, kontorer og agenturer samt alle andre personer, hvis de kan godtgøre, at de har en berettiget interesse i afgørelsen af en for Domstolen indbragt retstvist.
5
Indledningsvis bemærkes, at en indenstatslig enhed i en medlemsstat således kan intervenere i en sag på samme måde som enhver anden person, men at den i modsætning til den medlemsstat, den tilhører, skal godtgøre en interesse i afgørelsen af den retstvist, der forelægges Domstolen.
6
Ifølge Domstolens faste praksis skal begrebet »berettiget interesse i afgørelsen af en retstvist« som omhandlet i denne bestemmelse defineres i relation til selve genstanden for tvisten og forstås som en direkte og aktuel interesse i, hvorledes der træffes afgørelse om påstandene, og ikke som en interesse i forhold til de fremførte anbringender og argumenter. Udtrykket »afgørelsen af en retstvist« skal således forstås som den endelige dom, der ønskes afsagt, og som vil fremgå af domskonklusionen (jf. navnlig kendelse afsagt af Domstolens præsident den 5.7.2018, Uniwersytet Wrocławski og Polen mod REA, C-515/17 P og C-561/17 P
EU:C:2018:553, præmis 7).
7
En berettiget interesse i afgørelsen af en retstvist kan principielt kun anses for tilstrækkelig direkte, såfremt afgørelsen kan ændre intervenientens retsstilling (kendelse afsagt af Domstolens præsident den 30.4.2020, Kommissionen mod HSBC Holdings m.fl., C-806/19 P, ikke trykt i Sml., EU:C:2020:364, præmis 8 og den deri nævnte retspraksis).
8
Det må imidlertid bemærkes, at indenstatslige enheder i medlemsstaterne, i modsætning til fysiske og juridiske personer, kan tænkes at ville anmode om tilladelse til at indtræde i en for Domstolen indbragt retstvist, ikke for at forsvare private interesser, men for at fremføre deres synspunkter i sager, der kan have en væsentlig indvirkning på udøvelsen af de beføjelser, der er tillagt dem ved forfatningen eller lovgivningen i den medlemsstat, de tilhører.
9
For så vidt angår anmodninger om intervention fra indenstatslige enheder i medlemsstaterne skal betingelsen om, at der skal foreligge en direkte og aktuel interesse i afgørelsen af retstvisten, derfor anvendes på en måde, der afspejler dette særlige forhold (jf. i denne retning kendelse afsagt af Domstolens præsident den 17.9.2021, Tyskland mod Pharma Mar og Kommissionen, C-6/21 P og C-16/21 P, EU:C:2021:756, præmis 11).
10
Det er nemlig allerede blevet fastslået i forbindelse med anmodninger om intervention indgivet af miljøorganisationer, at kravet om en direkte og aktuel interesse i afgørelsen af retstvisten, der verserer for Domstolen, for det første forudsætter, at disse organisationers virkefelt, således som det følger af deres formål, der i givet fald er fastsat i deres vedtægter, har en direkte forbindelse med tvistens genstand, og for det andet, at denne tvist rejser principielle spørgsmål af en sådan art, at de berører de interesser, der forsvares af de pågældende organisationer (kendelse afsagt af Domstolens præsident den 7.2.2019, Bayer CropScience og Bayer mod Kommissionen, C-499/18 P, EU:C:2019:107, præmis 6 og den deri nævnte retspraksis). Samtidig med, at der tages hensyn til de særlige forhold, der gør sig gældende for de indenstatslige enheder i medlemsstaterne som følge af, at deres kompetencer er forfatningsmæssigt anerkendt i disse staters lovgivning, bør de samme kriterier i det væsentlige anvendes til at vurdere, om de har en interesse i afgørelsen af retstvisten, mutatis mutandis.
11
For at godtgøre, at en indenstatslig enhed i en medlemsstat har interesse i afgørelsen af en retstvist ved Domstolen, som den ikke er part i, skal den således for det første godtgøre, at tvistens genstand falder ind under den kompetence, som den er tillagt i henhold til national ret, og for det andet, at tvisten rejser principielle spørgsmål, der kan påvirke dens egne interesser. I sidstnævnte henseende må den interesse, som enheden påberåber sig, således ikke fuldstændig kunne forveksles med interessen hos den medlemsstat, som den tilhører, og som under alle omstændigheder kunne have interveneret i tvisten.
12
I den foreliggende sag fremgår det i det væsentlige af interventionsanmodningen, at det tysksprogede fællesskab i Belgien er ét af tre fællesskaber, der er fastsat i Kongeriget Belgiens forfatning, og at det har selvstændig status, der navnlig følger af forfatningens artikel 2, 115 og 121, samt en kompetence på områder, der vedrører bevarelsen af det tysksprogede mindretals kulturelle og sproglige identitet, der følger af den belgiske forfatning. I medfør af artikel 130 i den belgiske forfatning har det tysksprogede fællesskab i Belgien kompetence navnlig på området for beskyttelse og illustration af det tyske sprog og råder desuden over kompetencer inden for uddannelses- og forskningsområdet.
13
Det må derfor fastslås, at genstanden for den tvist, der er indbragt for Domstolen, falder inden for rammerne af det tysksprogede fællesskab i Belgiens egne beføjelser, således som de følger af den belgiske forfatning. Denne tvist vedrører nemlig et borgerinitiativ, som ifølge den omtvistede meddelelse har til formål at forbedre beskyttelsen af personer, der tilhører nationale og sproglige mindretal, og at styrke den kulturelle og sproglige mangfoldighed i Unionen.
14
Tvisten rejser desuden principielle spørgsmål, der kan påvirke enhedens egne interesser. I den omtvistede meddelelse er det anført, at »[Unionen] [har] ingen generel lovgivningsmæssig kompetence specifikt med hensyn til beskyttelse af nationale mindretal«, og »Unionen har ingen lovgivningsmæssig kompetence med hensyn til spørgsmål som anvendelse af regionale sprog eller mindretalssprog i offentlig uddannelse eller andetsteds«, og at »[d]isse spørgsmål henhører under medlemsstaternes kompetence«. Den foreliggende tvist rejser således et spørgsmål om omfanget af EU’s kompetence til at vedtage foranstaltninger på et område, der henhører under det tysksprogede fællesskab i Belgiens kompetence.
15
Under disse omstændigheder og henset til den grundlæggende karakter af dette kompetencespørgsmål og til den omstændighed, at svaret på dette spørgsmål sandsynligvis vil være afgørende for indholdet af enhver yderligere meddelelse fra Kommissionen på samme område, er det formålsløst for Kommissionen at hævde, at det tysksprogede fællesskab i Belgien kun har en indirekte og usikker interesse i at intervenere i den foreliggende sag, idet den har henvist til, at den omtvistede meddelelse eller enhver yderligere meddelelse fra Kommissionen af denne art kun udgør en etape i en række fremtidige handlinger og begivenheder. Kommissionens argument om, at det tysksprogede fællesskab i Belgien eller enhver anden gruppe af initiativtagere altid har mulighed for at indgive et nyt europæisk borgerinitiativ, der indeholder forslag, som er identiske med eller ligner det omtvistede initiativ, og som Kommissionen derefter vil vurdere på grundlag af dets egne meritter, hvis det opnår den nødvendige støtte, må også afvises med den begrundelse, at det ikke har nogen betydning for vurderingen i den foreliggende sag af det tysksprogede fællesskab i Belgiens interesse i en løsning af tvisten.
16
Det tysksprogede fællesskab i Belgien må derfor anses for at have en interesse i afgørelsen af retstvisten i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 40, stk. 2, i statutten for Den Europæiske Unions Domstol.
17
Under disse omstændigheder skal anmodningen fra det tysksprogede fællesskab i Belgien om intervention til støtte for Citizens’ Committees påstande tages til følge.
Intervenientens proceduremæssige rettigheder
18
Da anmodningen om intervention skal tages til følge, vil alle procesdokumenter, der er forkyndt for parterne, blive fremsendt til det tysksprogede fællesskab i Belgien i overensstemmelse med artikel 131, stk. 3, i Domstolens procesreglement, der finder anvendelse på appelsagen i medfør af dette reglements artikel 190, stk. 1, medmindre disse parter nedlægger påstand om, at visse processkrifter eller dokumenter skal udelukkes fra denne videregivelse.
19
Eftersom anmodningen er fremsat inden for den frist, der er fastsat i procesreglementets artikel 190, stk. 2, forhøjet med en fast afstandsfrist på ti dage i henhold til procesreglementets artikel 51, kan det tysksprogede fællesskab i Belgien i henhold til procesreglementets artikel 132, stk. 1, indgive et interventionsindlæg inden for en frist på en måned, forhøjet med samme afstandsfrist efter den i foregående præmis omhandlede videregivelse.
20
Endelig kan det tysksprogede fællesskab i Belgien afgive mundtlige indlæg, hvis der afholdes et retsmøde.
Sagsomkostninger
21
I henhold til procesreglementets artikel 137, der i medfør af samme procesreglements artikel 184, stk. 1, finder anvendelse på appelsager, træffes der afgørelse om sagsomkostninger ved den dom eller kendelse, hvormed sagens behandling afsluttes.
22
Da det tysksprogede fællesskab i Belgiens anmodning om intervention skal tages til følge, udsættes afgørelsen om de med interventionen forbundne sagsomkostninger i den foreliggende sag.
Af disse grunde bestemmer Domstolens præsident:
1)
Deutschsprachige Gemeinschaft Belgiens (det tysksprogede fællesskab i Belgien) gives tilladelse til at intervenere til støtte for de af Citizens’ Comittee of the European Citizens’ Initiative »Minority SafePack – one million signatures for diversity in Europe« nedlagte påstande.
2)
Justitssekretæren fremsender en kopi af samtlige procesdokumenter til Deutschsprachige Gemeinschaft Belgiens (det tysksprogede fællesskab i Belgien).
3)
Deutschsprachige Gemeinschaft Belgiens (det tysksprogede fællesskab i Belgien) har en frist på en måned, som løber fra datoen for forkyndelse, der er anført i punkt 2 i konklusionen for denne kendelse, til at indgive et interventionsindlæg.
4)
Afgørelsen om de med Deutschsprachige Gemeinschaft Belgiens’ (det tysksprogede fællesskab i Belgien) intervention forbundne sagsomkostninger udsættes.
Underskrifter
(
*1
) – Processprog: engelsk.