62021CJ0046_RES
Sag C-46/21 P
Den Europæiske Unions Agentur for Samarbejde mellem Energireguleringsmyndigheder
mod
Airhelp Ltd
Domstolens dom (Femte Afdeling) af 9. marts 2023
»Appel – energi – forordning (EF) nr. 714/2009 – artikel 17 – anmodning om undtagelse til samkøringslinjer for elektricitet – afgørelse om afslag fra Den Europæiske Unions Agentur for Samarbejde mellem Energireguleringsmyndigheder (ACER) – forordning (EF) nr. 713/2009 – artikel 19 – ACER’s klagenævn – kontrollens intensitet«
EU’s agenturer – Agenturet for Samarbejde mellem Energireguleringsmyndigheder (ACER) – klageprocedure – klage til ACER’s klagenævn – klage over en afgørelse truffet af ACER om afslag på en anmodning om en undtagelse de nye samkøringslinjer for elektricitet – kontrollens rækkevidde – bedømmelse af faktuelle forhold af kompleks teknisk og økonomisk art – legalitetskontrol, der ikke er begrænset til bedømmelsen af åbenbart urigtige skøn
(Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 713/2009, art. 18, stk. 1, og art. 19; forordning nr. 714/2009, art. 17, stk. 1)
(jf. præmis 55-72)
Resumé
Selskabet Aquind Ltd er iværksætter af et projekt om samkøring af elektricitet mellem det britiske og det franske elektricitetstransmissionsnet. Med henblik på dette projekt indgav Aquind Ltd en anmodning til de franske og britiske regulerende myndigheder om en undtagelse til de nye samkøringslinjer for elektricitet i henhold til artikel 17 i forordning nr. 714/2009 om betingelserne for netadgang i forbindelse med grænseoverskridende elektricitetsudveksling (
1
).
Idet de nationale regulerende myndigheder ikke var nået til enighed, afslog Den Europæiske Unions Agentur for Samarbejde mellem Energireguleringsmyndigheder (ACER) anmodningen om undtagelse (
2
) med den begrundelse, at Aquind ikke opfyldte betingelsen om, at investeringen er så stor, at investeringen ikke ville finde sted, medmindre en undtagelse indrømmes (herefter »ACER’s afgørelse«).
Efter klage indgivet af Aquind Ltd blev ACER’s afgørelse opretholdt af ACER’s klagenævn (
3
) (herefter »klagenævnet«). Aquind Ltd anlagde derefter annullationssøgsmål ved Retten til prøvelse af klagenævnets afgørelse, hvorved selskabet fik medhold i sin påstand ved dom af 18. november 2020 Aquind mod ACER (
4
). I denne dom fastslog Retten bl.a., at klagenævnet begik en retlig fejl ved at begrænse sin prøvelse af ACER’s afgørelse til en prøvelse af det åbenbart urigtige skøn.
Efter appel iværksat af ACER stadfæstede Domstolen Rettens dom, idet den samtidig præciserede intensiteten af den prøvelse, som klagenævnet er forpligtet til at foretage af ACER’s afgørelser vedrørende anmodninger om undtagelser.
Domstolens bemærkninger
Indledningsvis bemærkede Domstolen, at der ved fortolkningen af en EU-retlig bestemmelse skal tages hensyn til dens ordlyd og de mål, der forfølges med den ordning, som den udgør en del af.
Hvad for det første angår ordlyden af forordningen om oprettelse af ACER bemærkede Domstolen, at det ikke udtrykkeligt fremgår af ordlyden af dens bestemmelser om klagenævnets sammensætning, organisation og beføjelser (
5
), at klagenævnets kontrol med ACER’s afgørelser, der indebærer vurderinger af komplekse økonomiske og tekniske spørgsmål, nødvendigvis er begrænset til en prøvelse af et åbenbart urigtigt skøn.
Hvad for det andet angår de formål, der forfølges med oprettelsen af klagenævnet, fastslog Domstolen, at denne oprettelse indgår i en overordnet tilgang, som EU-lovgiver har anlagt med henblik på at give Unionens agenturer klageinstanser, når disse har fået tildelt en betydelig beslutningskompetence vedrørende komplekse tekniske eller videnskabelige spørgsmål, der kan påvirke de berørte parters retsstilling direkte. Selv om disse forskellige appelorganer er forskellige med hensyn til deres struktur, funktion og beføjelser, har de imidlertid en række fællestræk.
For det første har sådanne organer, der foretager en administrativ kontrol internt i agenturerne, en vis selvstændighed, udfører domstolslignende opgaver gennem kontradiktoriske procedurer og er sammensat af jurister og teknisk sagkyndige, hvilket gør det muligt for dem at afgøre klager over afgørelser, der som regel omfatter et væsentligt teknisk element. For det andet kan adressater for afgørelser fra de agenturer, de henhører under, samt fysiske og juridiske personer, der umiddelbart og individuelt berøres af disse afgørelser, indgive klager til disse organer. For det tredje udgør de en hurtig, tilgængelig, specialiseret og økonomisk overkommelig mekanisme til beskyttelse af de rettigheder, som adressaterne for de pågældende afgørelser og de personer, der berøres heraf, nyder.
Hvad angår klagenævnet bemærkede Domstolen, at ifølge den procedure, der finder anvendelse ved dette klagenævn, kan alle fysiske og juridiske personer, herunder nationale regulerende myndigheder, påklage en afgørelse fra ACER, som er rettet til den pågældende eller er af direkte og personlig interesse for den pågældende, uden at denne klage er underlagt andre betingelser. Hvad angår klagenævnets sammensætning skal dets medlemmer have forudgående erfaring fra energisektoren og skal således have den nødvendige ekspertise for at gøre det muligt for dette selv at foretage en fuld prøvelse af komplekse tekniske og økonomiske vurderinger, der er indeholdt i en afgørelse fra ACER.
I denne henseende har den omstændighed, at der er forskelle mellem klagenævnet og andre klageudvalg med hensyn til mål, procedure, frister og ordningen for medlemmerne, ingen betydning for intensiteten af den kontrol, som klagenævnet har pligt til at foretage.
I denne sammenhæng tiltrådte Domstolen Rettens konklusion om, at retspraksis vedrørende en begrænset kontrol fra Unionens retsinstansers side af komplekse tekniske, videnskabelige og økonomiske vurderinger ikke kan overføres til EU-agenturernes appelorganer. Ifølge Retten ville en begrænset prøvelse fra klagenævnets side af komplekse tekniske og økonomiske vurderinger føre til, at Unionens retsinstanser udøver en begrænset prøvelse af en afgørelse, der i sig selv er resultatet af en begrænset prøvelse. En ordning med »begrænset prøvelse af en begrænset prøvelse« giver imidlertid ikke de garantier for en effektiv domstolsbeskyttelse, som de virksomheder, der er blevet nægtet en sådan undtagelse, skal nyde godt af.
Henset til samtlige disse betragtninger konkluderede Domstolen, at det var med rette, at Retten fastslog, at klagenævnet havde begået en retlig fejl ved at fastslå, at det hvad angår vurderinger af teknisk eller kompleks karakter kunne begrænse sig til at afgøre, om ACER havde anlagt et åbenbart urigtigt skøn.
(
1
) – Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 714/2009 af 13.7.2009 om betingelserne for netadgang i forbindelse med grænseoverskridende elektricitetsudveksling og om ophævelse af forordning (EF) nr. 1228/2003 (EUT 2009, L 211, s. 15).
(
2
) – Afgørelse nr. 05/2018 truffet af ACER den 19.6.2018.
(
3
) – Afgørelse nr. A 001 2018 truffet af ACER’s klagenævn den 17.10.2018.
(
4
) – Dom af 18.11.2020, Aquind mod ACER (T-735/18, EU:T:2020:542).
(
5
) – Artikel 18 og 19 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 713/2009 af 13.7.2009 om oprettelse af et agentur for samarbejde mellem energireguleringsmyndigheder (EUT 2009, L 211, s. 1).