61997CC0206_DA
Generaladvokatens forslag til afgørelse
Generaladvokatens forslag til afgørelse
1 Naervaerende annullationssoegsmaal er anlagt af Kongeriget Sverige til proevelse af Raadets forordning (EF) nr. 390/97 af 20. december 1996 om fastsaettelse for 1997 af de samlede tilladte fangstmaengder for visse fiskebestande og grupper af fiskebestande samt af visse betingelser for fiskeri af disse fangstmaengder (1).
2 Kongeriget Sverige har den opfattelse, at det er blevet tildelt en for lille fangstkvote for torsk for 1997 i medfoer af den omtvistede forordning.
I - Relevante faellesskabsbestemmelser
Konventionen om fiskeri og bevaring af de levende rigdomskilder i OEstersoeen og baelterne (2)
3 Fiskeriet i OEstersoeen reguleres af Den Internationale OEstersoe-fiskerikommission (herefter »IBSFC«), som er oprettet i medfoer af konventionens artikel V.
4 IBSFC fastsaetter aarligt for hver kontraherende part paa grundlag af videnskabelige oplysninger den samlede tilladte fangst maengde (herefter »TAC«) for hver fiskebestand og for hvert omraade. Dette sker gennem IBSFC's rekommandationer, som bliver bindende for de kontraherende parter, saafremt de ikke goer indsigelse inden for en bestemt frist (3).
5 TAC for torsk for 1997 blev fastsat i forbindelse med IBSFC's 22. moede i Warszawa den 16.-20. september 1996. Det fremgaar af rekommandation nr. 4 (4), som blev vedtaget under dette moede, at TAC for torsk i Faellesskabets fiskeriomraader ikke maa overstige 109 600 tons.
Forordning (EOEF) nr. 3760/92
6 Ved denne raadsforordning er der indfoert en faellesskabsordning for fiskeri og akvakultur (5).
7 Det bestemmes i grundforordningens artikel 8, stk. 4:
»Raadet, der traeffer afgoerelse med kvalificeret flertal paa forslag af Kommissionen:
i) skal for hvert fiskeri eller hver fiskerigruppe paa grundlag af hvert enkelt tilfaelde og, naar det er relevant, paa et fleraarigt grundlag, fastsaette den samlede tilladte fangstmaengde og/eller den samlede tilladte fiskeriindsats ...«
8 I henhold til artikel 8, stk. 4, nr. ii), skal Raadet efter samme procedure »fordele fiskerimulighederne mellem medlemsstaterne paa en saadan maade, at hver medlemsstat sikres relativ stabilitet i fiskeriaktiviterne for hver af de paagaeldende bestande ...«.
9 Ifoelge grundforordningens artikel 3, litra g), forstaas der ved »faellesskabsfiskerimuligheder: de fiskerimuligheder, der er disponible for Faellesskabet i faellesskabsfiskerifarvandene med tillaeg af de samlede faellesskabsfiskerimuligheder uden for faellesskabsfiskerifarvandene og med fradrag af de samlede disponible fangstmaengder, der tildeles tredjelande«.
Artikel 121, stk. 1, i akten vedroerende Kongeriget Sveriges tiltraedelse (6)
10 I artikel 121, stk. 1, fastsaettes, for hver art og for hvert omraade, den andel, der skal tildeles Kongeriget Sverige, af de faellesskabsfiskerimuligheder, hvis udnyttelsesrate er reguleret ved en begraensning af fangsten.
11 Kongeriget Sveriges andel af torsk i omraade III b, c og d er fastsat til 35,037% (7), som det fremgaar af tabellen i artikel 121, stk. 1. I tabellens fodnote 7 hedder det: »Denne procentsats gaelder for de foerste 50 000 tons faellesskabsfiskerimuligheder. For de faellesskabsfiskerimuligheder, som overstiger 50 000 tons, er Sveriges del paa 40,000%. Disse tildelinger beroerer ikke den fortsatte overfoersel af maengder mellem Sverige og de nuvaerende medlemsstater som foelge af 1992 EOES-arrangementet.«
12 I artikel 121, stk. 2, bestemmes det: »De andele, der tildeles Sverige, fastsaettes i henhold til artikel 8, stk. 4, i forordning (EOEF) nr. 3760/92 ...«
13 Paa grundlag af denne bestemmelse blev andelene for aarene 1995 og 1996 fordelt ved henholdsvis forordning (EF) nr. 3362/94 (8) og nr. 3074/95 (9).
14 For 1997 blev fordelingen foretaget ved den omtvistede forordning.
Forordning nr. 390/97
15 Den omtvistede forordnings artikel 2 bestemmer: »TAC for bestande eller grupper af bestande, der er omfattet af faellesskabsbestemmelser, og Faellesskabets andel af disse fangstmaengder fastsaettes for 1997 som angivet i bilag I.«
16 I bilag I er TAC for torsk i omraade III b, c og d fastsat til 112 452 tons. Kongeriget Sveriges andel udgoer ifoelge samme bilag 38 860 tons (10).
»Kompensationstorsk«
17 Under forhandlingerne om tiltraedelsen var der modstridende interesser omkring fastsaettelsen af Sveriges andel af faellesskabsfiskerimulighederne for torsk.
18 Visse medlemsstater fandt, at denne andel ikke afspejlede de historiske fiskerimoenstre og skadede deres egne interesser med hensyn til fiskeriet i OEstersoeen.
19 Paa Raadets samling fra den 25. februar til den 1. marts 1994 blev det derfor vedtaget at optage foelgende erklaering i protokollen (11):
»OEstersoetorsk
Raadet og Kommissionen vil skaffe sig yderligere fiskerirettigheder for torsk for den tildeling til Sverige, som maatte overstige 35,037%. De supplerende kvoter vil blive fordelt mellem Tyskland og Danmark« (12).
20 I overensstemmelse med denne erklaering koebte Faellesskabet for aarene 1995, 1996 og 1997 »kompensationstorsk« fra de tre baltiske lande.
21 I 1995 blev den torsk, der kunne fiskes i de baltiske landes farvande, fordelt mellem Kongeriget Danmark og Forbundsrepublikken Tyskland. I 1996 kunne den nye maengde, som Faellesskabet erhvervede, fiskes i faellesskabsfarvandene. Den blev ogsaa fordelt mellem disse to medlemsstater.
22 For 1997 koebte Faellesskabet 2 852 tons »kompensationstorsk«, nemlig 900 tons fra Estland, 127 tons fra Letland og 1 825 tons fra Litauen. Denne maengde blev fordelt mellem Kongeriget Danmark (69% = 1 968 tons) og Forbundsrepublikken Tyskland (31% = 884 tons). Disse andele blev derefter lagt til Faellesskabets TAC, som i overensstemmelse med de respektive fordelingsnoegler blev tildelt Kongeriget Danmark (i alt 49 494 tons) og Forbundsrepublikken Tyskland (i alt 21 638 tons).
23 De samlede TAC, som i henhold til bilag I i forordning nr. 390/97 udgoer 112 452 tons, bestaar saaledes af 109 600 tons fastsat af IBSFC og 2 852 tons »kompensationstorsk«.
II - Annullationssoegsmaalet
24 Kongeriget Sverige har til stoette for sin paastand gjort gaeldende, at fordelingen for 1997 af torsk i omraade III b, c og d i henhold til den omtvistede forordning ikke er i overensstemmelse med bestemmelserne i tiltraedelsesaktens artikel 121, stk. 1, for saa vidt som der ikke blev tildelt Sverige nogen del af »kompensationstorsken«.
25 Ifoelge sagsoegeren udgoer »kompensationstorsken« nemlig ikke en ekstern ressource i tiltraedelsesaktens forstand, men en faellesskabsfiskerimulighed, som er omfattet af artikel 121, stk. 1, og hvoraf en del, beregnet efter den i denne bestemmelse fastsatte fordelingsnoegle, derfor skal tilfalde sagsoegeren.
26 Raadet og Kommissionen har begge nedlagt paastand om frifindelse med den begrundelse, at »kompensationstorsken« er en ekstern ressource for Faellesskabet, hvorfor fordelingsnoeglen i tiltraedelsesaktens artikel 121, stk. 1, ikke gaelder herfor. De har anfoert, at »kompensationstorsken« blev fremskaffet, fordi det var noedvendigt at tildele Kongeriget Danmark og Forbundsrepublikken Tyskland supplerende kvoter for at kompensere for den skade, som den andel, der var forbeholdt Kongeriget Sverige i medfoer af fordelingsnoeglen, efter disse medlemsstaters opfattelse indebar for deres interesser (13).
27 Den omtvistede forordnings gyldighed afhaenger saaledes af, om fordelingsnoeglen i tiltraedelsesaktens artikel 121, stk. 1, skal anvendes paa »kompensationstorsken«.
28 Der skal med henblik paa besvarelsen af dette spoergsmaal foretages en fortolkning af den naevnte bestemmelse, som forordning nr. 390/97 ikke kan fravige. Raadet og Kommissionen har med henblik paa at retfaerdiggoere den omtvistede forordning paaberaabt sig en raekke elementer, som ganske vist til dels kan bidrage til at klarlaegge betydningen af artikel 121, stk. 1, men ikke kan traede i stedet for en saadan fortolkning som grundlag for en frifindelse.
29 Saaledes er henvisningen til de historiske fiskerimoenstre i OEstersoeen, som skulle give grundlag for at konkludere, at det var noedvendigt at genskabe balancen mellem de maengder, der blev tildelt de enkelte lande ved tiltraedelsesakten, med den begrundelse, at den for Kongeriget Sverige fastlagte fordelingsnoegle ikke er i overensstemmelse med fiskerivanerne paa omraadet, ikke tilstraekkelig til at godtgoere, at den omtvistede forordning er gyldig, selv hvis det maatte vaere ubestridt, at der findes saadanne fiskerimoenstre.
30 Tilsvarende kan 1994-erklaeringen, ogsaa selv om den udtrykkeligt maatte vaere godkendt af Kongeriget Sverige, ikke give grundlag for at fravige tiltraedelsesaktens artikel 121, stk. 1, hvis det godtgoeres, at den fordelingsnoegle, der er tildelt Sverige, finder anvendelse uden forskel paa enhver maengde torsk, der erhverves af Faellesskabet i det relevante omraade.
31 Ifoelge Raadet selv udgoer en saadan erklaering et politisk tilsagn (14), hvilket ikke er tilstraekkeligt til, at den har samme retsvirkninger som bindende faellesskabsretsakter, der vedtages i overensstemmelse med EF-traktatens regler, og desuden ville erklaeringen i det konkrete tilfaelde - selv om der maatte kunne tillaegges en saadan erklaering vaegt som fortolkningsbidrag, hvilket Domstolen i visse tilfaelde har antaget - ikke have betydning for afgoerelsen af sagen (15).
32 1994-erklaeringen, som er en principbeslutning om at erhverve yderligere fiskerirettigheder for torsk med henblik paa at fordele dem til Kongeriget Danmark og Forbundsrepublikken Tyskland, foerte nemlig til vedtagelsen af de omtvistede bestemmelser i forordning nr. 390/97. Erklaeringens indhold er derfor af stoerre interesse med henblik paa fortolkningen af sidstnaevnte forordning end i relation til spoergsmaalet om dens gyldighed i forhold til tiltraedelsesakten.
33 Der er imidlertid ingen tvivl om betydningen af de relevante bestemmelser i den omtvistede forordning, idet Det Europaeiske Faellesskabs TAC i omraade III b, c og d i henhold til forordningens bilag I omfatter »kompensationstorsken«, mens Kongeriget Sveriges TAC alene fastsaettes paa grundlag af den af IBSFC tildelte TAC.
34 Raadet har forklaret, at den andel, Kongeriget Sverige goer krav paa, er en del af fiskerirettigheder, som Det Europaeiske Faellesskab har erhvervet med det bestemte formaal at kompensere for nedsaettelsen af Kongeriget Danmarks og Forbundsrepublikken Tysklands andele af TAC som foelge af tiltraedelsesakten.
35 Det skal i denne forbindelse paapeges, at lige saa lidt som 1994-erklaeringen kan opstille undtagelser fra hovedreglen i tiltraedelsesaktens artikel 121, stk. 1, kan de grunde, der foerte til dens vedtagelse, foere til en sikker fortolkning af sidstnaevnte bestemmelse.
36 Det behov for at foretage en kompensation, som dannede grundlag for beslutningen om at erhverve yderligere fiskerirettigheder, kan ogsaa foreligge, saafremt artikel 121, stk. 1, maatte fastlaegge en fordelingsnoegle, der gaelder for samtlige faellesskabsfiskerimuligheder. I saa fald udgoer de fiskerirettigheder, der erhverves i medfoer af 1994-erklaeringen, en kompensation i absolutte tal og ikke laengere en genoprettelse af balancen mellem medlemsstaternes forholdsmaessige andele.
37 Bestraebelserne paa at foretage en kompensation er saaledes ikke et uigendriveligt bevis for, at tiltraedelsesakten noedvendigvis maa fortolkes paa den af Raadet og Kommissionen anfoerte maade.
38 Den omtvistede forordnings gyldighed maa derfor vurderes paa grundlag af en fortolkning af selve tiltraedelsesaktens artikel 121, stk. 1.
39 Den svenske regering goer gaeldende, at det i artikel 121, stk. 1, anvendte begreb »faellesskabsfiskerimuligheder« i grundforordningens artikel 3, litra g), defineres som »de fiskerimuligheder, der er disponible for Faellesskabet i faellesskabsfiskerifarvandene med tillaeg af de samlede faellesskabsfiskerimuligheder uden for faellesskabsfiskerifarvandene og med fradrag af de samlede disponible fangstmaengder, der tildeles tredjelande«. Det foelger efter regeringens opfattelse heraf, at Kongeriget Sveriges andel af torsk skulle have vaeret beregnet ved, at fordelingsnoeglen ogsaa blev anvendt paa »kompensationstorsken«, idet begrebet »faellesskabsfiskerimuligheder« ogsaa omfatter de fiskerirettigheder, Faellesskabet erhverver (16).
40 Sagsoegeren har endvidere anfoert, at det ingen steder er angivet, at tiltraedelsesaktens artikel 116-122 i afdeling II med overskriften »Adgang til farvande og ressourcer« kun gaelder interne ressourcer.
41 Raadet har heroverfor anfoert, at der ikke er noget grundlag for at antage, at afdeling II skal regulere fiskeriet i andre farvande end dem, der tilhoerer Faellesskabet. Raadet har tilfoejet, at opstillingen og ordlyden af tabellen i artikel 121, stk. 1, klart viser, at bestemmelsen kun vedroerer Kongeriget Sveriges andel i de paagaeldende »Referenceomraader for fastsaettelsen af TAC« (o.a.: Denne del af overskriften til den anden kolonne i tabellen i tiltraedelsesaktens artikel 121 findes ikke i den danske udgave). Ifoelge Raadet anvendes forkortelsen »TAC« normalt kun i relation til fordelingen af interne ressourcer.
42 Raadet har endvidere gjort gaeldende, at henvisningen til »faellesskabsfarvande« i fodnote 2 i tabellen viser, at fordelingsnoeglen kun gaelder Faellesskabets interne ressourcer, dvs. de fiskerimuligheder, der er disponible for Faellesskabet som foelge af dets egne fiskerirettigheder i de farvande, der henhoerer under medlemsstaternes hoejhedsomraade eller jurisdiktion.
43 Kommissionen har anfoert, at begrebet »faellesskabsfiskerimuligheder«, som omfatter fiskerimuligheder i et tredjelands farvande og i internationalt farvand, ikke kan anvendes paa artikel 121, stk. 1, eftersom denne bestemmelse ikke omfatter de fiskerimuligheder, der er et resultat af aftaler med tredjelande. Kommissionen har i denne forbindelse henvist til opbygningen og indholdet af tiltraedelsesaktens afsnit V, kapitel 3.
44 Selv om ordlyden af artikel 121, stk. 1, og bestemmelsens placering i tiltraedelsesakten ikke er helt utvetydige, saaledes som det fremgaar af de forskellige parters argumenter, kan der dog heraf udledes visse brugbare fortolkningsbidrag.
45 Det skal foerst praeciseres, hvilke sikre konklusioner der kan drages af, at artikel 121 er placeret i kapitel 3 med overskriften »Fiskeri« i afsnit V om »Overgangsforanstaltninger vedroerende Sverige« (17).
46 Jeg finder paa linje med Kongeriget Sverige, at man ikke paa grundlag af det forhold, at artikel 121 er placeret i afdeling II med overskriften »Adgang til farvande og ressourcer«, og altsaa ikke i afdeling III med overskriften »Eksterne ressourcer«, kan konkludere, at fordelingsnoeglen er forbeholdt Det Europaeiske Faellesskabs interne ressourcer og ikke vedroerer de fiskerimuligheder, der foelger af aftaler mellem Faellesskabet og tredjelande, som haevdet af Raadet og Kommissionen.
47 Afdeling III »Eksterne ressourcer« indeholder to artikler, nemlig artikel 124 og 125. Artikel 124 drejer sig kun om, hvilke retsregler der fra tiltraedelsen finder anvendelse paa de fiskeriaftaler, som Kongeriget Sverige har indgaaet med tredjelande, og artikel 125 indeholder alene regler om et finansielt bidrag fra Den Europaeiske Union til »de kompetente svenske myndigheders udsaetning af laksesmolt«.
48 Det kan saaledes ikke antages, at afdeling III's anvendelsesomraade skal omfatte de aftaler, Faellesskabet har indgaaet med tredjelande, hvorefter det paa dette stadium i mit raesonnement fortsat maa laegges til grund, at afdeling II finder anvendelse paa saadanne aftaler.
49 Kommissionens argument om, at afdeling II kun finder anvendelse paa de farvande, der henhoerer under Den Europaeiske Unions hoejhedsomraade eller jurisdiktion, fordi dens anvendelsesomraade i henhold til artikel 117 og 118 er begraenset til svenske fartoejers adgang til disse farvande, synes heller ikke i sig selv at vaere afgoerende.
50 Henvisningen i de to artikler til »de farvande, der henhoerer under de nuvaerende medlemsstaters hoejhedsomraade eller jurisdiktion«, giver ikke tilstraekkeligt grundlag for at antage, at fangster i henhold til aftaler indgaaet mellem Faellesskabet og tredjelande falder uden for artikel 121's anvendelsesomraade.
51 Saadanne aftaler reguleres nemlig ikke i afdeling III, og heller ikke ordlyden af artikel 117 og 118 giver grundlag for at udelukke, at artikel 121 finder anvendelse paa svenske fartoejers fangster i faellesskabsfarvandene i henhold til aftaler, der tillader overfoersel af fangstkvoter fra tredjelande til Faellesskabet.
52 Denne fortolkning stoettes ogsaa af argumentet om, at definitionen i forordning nr. 3760/92 af begrebet »faellesskabsfiskerimuligheder« ud over de fiskerimuligheder, der er disponible for Faellesskabet i faellesskabsfiskerifarvandene, ogsaa omfatter de fiskerimuligheder, der ligger uden for faellesskabsfiskerifarvandene.
53 Det praeciseres ganske vist i forordningens artikel 3, at den heri indeholdte definition anvendes »i denne forordning«, hvilket synes at udelukke, at den kan anvendes som grundlag for fortolkningen af tiltraedelsesakten, men en saadan indskraenkning forekommer at vaere for vidtgaaende, da der i flere artikler i afdeling II henvises til grundforordningen og den herved indfoerte ordning.
54 Dette gaelder saa meget mere, som vilkaarene paa et bestemt omraade for en ny medlemsstats tiltraedelse naturligt skal indgaa i gaeldende ret paa det paagaeldende omraade, som i relation til landbrug og fiskeri er bygget op omkring grundforordninger om indfoerelse af hver enkelt faellesskabspolitik.
55 Hertil kommer, at der i tiltraedelsesaktens artikel 121, stk. 2, udtrykkeligt henvises til, at de andele, der tildeles Sverige, fastsaettes i henhold til grundforordningens artikel 8, stk. 4. Ifoelge sidstnaevnte bestemmelses nr. ii) skal Raadet bl.a. »fordele fiskerimulighederne mellem medlemsstaterne paa en saadan maade, at hver medlemsstat sikres relativ stabilitet i fiskeriaktiviterne for hver af de paagaeldende bestande« (18), hvilket efter definitionen i artikel 3, litra g), noedvendigvis omfatter Faellesskabets fiskerimuligheder uden for faellesskabsfiskerifarvandene.
56 De ovennaevnte elementer er imidlertid baseret paa den generelle ordning, der er indfoert ved tiltraedelsesaktens artikel 121, stk. 1, og ikke paa dens konkrete anvendelse i det i naervaerende sag omhandlede tilfaelde, hvilket fremgaar af en naerlaesning af tabellen i bestemmelsen.
57 Den torsk, som Kongeriget Sverige forbinder med »kompensationstorsk«, er den, der fiskes i omraade III b, c og d. Det praeciseres imidlertid i tabellen i artikel 121, at dette omraade er begraenset til »faellesskabsfarvande« (19). Det foelger heraf, at Kongeriget Sveriges fordelingsnoegle kun kan gaelde for faellesskabsfiskerimulighederne inden for faellesskabsfiskerifarvandene (20), og ikke for faellesskabsfiskerimulighederne uden for disse farvande.
58 Selv om tiltraedelsesaktens artikel 121, stk. 1, saaledes ikke a priori udelukker, at de i bestemmelsen fastsatte fordelingsnoegler anvendes paa fiskeriomraader uden for Faellesskabets farvande, gaelder dette kun, saafremt der ikke findes andre holdepunkter for en begraensning af bestemmelsens anvendelsesomraade, saaledes som det er tilfaeldet i denne sag, eftersom der er fastsat en territorial graense for det oprindelige omraade, der danner grundlag for beregningen af fangsterne.
59 Efter at have konstateret, at fordelingsnoeglen udelukkende gaelder for torsk, der fiskes i farvandene i dette omraade tilhoerende Faellesskabet, skal jeg herefter undersoege, om det var i overensstemmelse med ordlyden af tiltraedelsesaktens artikel 121, at Raadet holdt Kongeriget Sverige uden for fordelingen af »kompensationstorsken« i den omtvistede forordning.
60 Spoergsmaalet er med andre ord, om det er tilstraekkeligt, at Kongeriget Sverige beviser, at »kompensationstorsken« helt eller delvis hidroerer fra Faellesskabets farvande, for at landet har ret til den ved fordelingsnoeglen fastsatte andel af disse fiskerirettigheder.
61 Det fremgaar af protokollen om resultaterne af de fiskeriforhandlinger, der blev foert mellem de tre baltiske lande og Det Europaeiske Faellesskab i 1996 (21), at de 2 852 tons »kompensationstorsk« for 1997 var resultatet af en overfoersel, nemlig af medlemsstaternes ret til at fiske denne torsk i Faellesskabets farvande.
62 Det kan dog vaere vanskeligt at anvende fordelingsnoeglen i tiltraedelsesaktens artikel 121, stk. 1, saafremt der blot er tale om en mulighed, saaledes at fiskeriet baade kan finde sted i de baltiske landes farvande og i faellesskabsfarvandene, alt efter hvad medlemsstaterne beslutter.
63 Jeg tror derfor ikke, at Kongeriget Sveriges andel af torsk i omraade III b, c og d blev fastsat for at skulle anvendes paa fangstkvoter, som Faellesskabet har erhvervet fra tredjelande ud over de af IBSFC tildelte TAC.
64 At de stater, der undertegnede tiltraedelsesakten, havde denne hensigt, bekraeftes af, at det ville vaere uberettiget at foretage en sondring mellem fangster i Faellesskabets farvande og fangster uden for disse farvande og kun lade fordelingsnoeglen i artikel 121, stk. 1, finde anvendelse paa foerstnaevnte fangster.
65 Jeg kan ikke se, hvad der skulle kunne begrunde, at tildelingen af Kongeriget Sveriges andel skal afhaenge af, hvor i faellesskabsfarvandene fangsterne foretages, naar Faellesskabet faar overfoert ressourcer. Desuden ville det i forbindelse med anvendelsen af en saadan sondring vaere vanskeligt at kontrollere, hvor fangsterne er foretaget.
66 Henvisningen til »faellesskabsfarvande« kan derfor kun vaere medtaget for at sikre, at referenceomraadet i tiltraedelsesakten er det samme som i IBSFC's rekommandationer (22), som skal have retsvirkninger inden for Faellesskabet, med henblik paa at anvende Kongeriget Sveriges fordelingsnoegle paa den i disse rekommandationer fastsatte TAC.
67 Denne antagelse bekraeftes af overskriften til den anden kolonne i tabellen i artikel 121: »ICES- eller IBSFC-afsnit, Referenceomraader for fastsaettelsen af TAC« (o.a.: Den sidste del af overskriften findes ikke i den danske udgave) (23). I den anden kolonne angives de referenceomraader, der danner grundlag for fastsaettelsen af Kongeriget Sveriges andel af fangsterne for de enkelte arter.
68 Det forhold, at Raadet i den omtvistede forordnings bilag I medtog »kompensationstorsken« i Det Europaeiske Faellesskabs TAC, mens Kongeriget Sveriges andel i samme bilag blev beregnet paa grundlag af en TAC, der ikke omfattede denne ressource, kan ikke aendre betydningen af tiltraedelsesakten, som er en del af den primaere faellesskabsret.
69 Det fremgaar af ovenstaaende, at der maa gives Raadet og Kommissionen medhold i, at fordelingsnoeglen i artikel 121, stk. 1, kun skal anvendes paa de TAC, som IBSFC har fastsat direkte i relation til Det Europaeiske Faellesskab for saa vidt angaar faellesskabsfarvandene, gennem en rekommandation, som er blevet bindende.
70 Kriteriet for afgraensningen af anvendelsesomraadet for tiltraedelsesaktens artikel 121, stk. 1, er saaledes snarere fangstkvoternes oprindelse end fangsternes geografiske oprindelse.
71 Under disse omstaendigheder synes Raadets beregning af Kongeriget Sveriges andel i den omtvistede forordnings bilag I, som alene er baseret paa den af IBSFC fastsatte TAC og ikke tager hensyn til de overfoersler af ressourcer, som »kompensationstorsken« udgoer, ikke at vaere i strid med bestemmelserne i tiltraedelsesaktens artikel 121, stk. 1.
Forslag til afgoerelse
72 Ud fra disse betragtninger foreslaar jeg Domstolen at
- frifinde Raadet og
- paalaegge Kongeriget Sverige at betale sagens omkostninger.
(1) - EFT 1997 L 66, s. 1, herefter ogsaa »den omtvistede forordning«.
(2) - Den saakaldte »Gdansk-konvention« (herefter »konventionen«), som Faellesskabet har tiltraadt i medfoer af Raadets afgoerelse 83/414/EOEF af 25.7.1983 om Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskabs tiltraedelse af konventionen om fiskeri og bevaring af de levende rigdomskilder i OEstersoeen og baelterne, som aendret ved den i Warszawa den 11.11.1982 undertegnede protokol fra konferencen mellem medlemsstaterne for de stater, der er kontraherende parter i konventionen (EFT L 237, s. 4). Konventionen traadte i kraft den 18.3.1984 i forhold til Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab.
(3) - Konventionens artikel IX, X og XI.
(4) - Bilag 3 til staevningen.
(5) - Raadets forordning af 20.12.1992, EFT L 389, s. 1, herefter ogsaa »grundforordningen«.
(6) - Akt vedroerende vilkaarene for Republikken OEstrigs, Republikken Finlands og Kongeriget Sveriges tiltraedelse og tilpasningerne af de traktater, der danner grundlag for Den Europaeiske Union (EFT 1994 C 241, s. 21), som affattet ved Raadets afgoerelse 95/1/EF, Euratom, EKSF af 1.1.1995 om tilpasning af retsakterne vedroerende nye medlemsstaters tiltraedelse af Den Europaeiske Union (EFT L 1, s. 1, herefter »tiltraedelsesakten«).
(7) - Herefter »fordelingsnoeglen«.
(8) - Raadets forordning af 20.12.1994 om fastsaettelse for 1995 af de samlede tilladte fangstmaengder for visse fiskebestande og grupper af fiskebestande samt af visse betingelser for fiskeri af disse fangstmaengder (EFT L 363, s. 1).
(9) - Raadets forordning af 22.12.1995 om fastsaettelse for 1996 af de samlede tilladte fangstmaengder for visse fiskebestande og grupper af fiskebestande samt af visse betingelser for fiskeri af disse fangstmaengder (EFT L 330, s. 1).
(10) - Kongeriget Sveriges andel er beregnet saaledes: 35,037% af 50 000 tons + 40,000% af 59 600 tons = 41 360 tons, hvoraf der skal fratraekkes 2 500 tons med henblik paa at opfylde de forpligtelser, der er indgaaet inden for rammerne af EOES, dvs. 38 860 tons. Kongeriget Sveriges andel er saaledes beregnet paa grundlag af i alt 109 600 tons, idet forskellen paa 2 852 tons mellem denne maengde og de 112 452 tons udgoer »kompensationstorsk«.
(11) - Herefter »1994-erklaeringen«.
(12) - Erklaering optaget i protokollen for Raadets 1733. samling i Bruxelles.
(13) - Ifoelge Raadet fandt Kongeriget Danmark og Forbundsrepublikken Tyskland, at den andel, som i sidste ende blev tildelt Kongeriget Sverige, ikke korrekt afspejlede de historiske fiskerimoenstre i OEstersoeen.
(14) - S. 1 i Raadets svar paa Domstolens spoergsmaal.
(15) - Det fremgaar af Domstolens faste praksis, at »de erklaeringer, der er indeholdt i en moedeprotokol, har en begraenset vaerdi, idet de ikke kan tjene som fortolkningsbidrag med hensyn til en bestemmelse i faellesskabsretten, naar erklaeringens indhold overhovedet ikke omhandles i bestemmelsen, og erklaeringen foelgelig er uden retlig betydning« (dom af 29.5.1997, sag C-329/95, VAG Sverige, Sml. I, s. 2675, praemis 23). Domstolen har dog nuanceret dette udgangspunkt ved at udtale, at »for saa vidt som en saadan erklaering efter sit indhold tilsigter at praecisere et generelt begreb [som er anvendt i et direktiv] ... kan den tages i betragtning med henblik paa fortolkningen af en saadan bestemmelse« (dom af 3.12.1998, sag C-368/96, Generics, Sml. I, s. 7967, praemis 27).
(16) - Ud fra denne beregningsmetode goer Kongeriget Sverige, som stemte imod den omtvistede forordning, gaeldende, at der burde vaere tildelt landet en andel paa 39 999 tons (0,35037 x 50 000 tons og 0,40000 x 62 452 tons - 2 500 tons) (staevningen, s. 6).
(17) - Afsnit V findes i tiltraedelsesaktens fjerde del med overskriften »Overgangsforanstaltninger«.
(18) - Min fremhaevelse.
(19) - Det fremgaar af bilag 1 til Raadets svarskrift, at dette omraade er et ICES-omraade. Denne forkortelse staar for Det Internationale Havundersoegelsesraad, som er et internationalt videnskabeligt og teknisk organ, som foretager vurderinger vedroerende fiskearter, grupper af arter og fiskeri. Det afgiver udtalelser, hovedsagelig baseret paa biologiske kriterier, og udfaerdiger rekommandationer vedroerende fangstkvoter eller tekniske ledsageforanstaltninger.
(20) - Disse defineres i grundforordningens artikel 3, litra a), som »de farvande, der henhoerer under medlemsstaternes hoejhedsomraade eller jurisdiktion«.
(21) - Bilag 4, 5 og 6 til staevningen.
(22) - Jf. punkt 5 i naervaerende forslag til afgoerelse.
(23) - Denne fodnote er uden betydning for den danske oversaettelse.