61997CJ0376_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved kendelse af 16. september 1997, indgaaet til Domstolen den 4. november 1997, har Bundesverwaltungsgericht i medfoer af EF-traktatens artikel 177 (nu artikel 234 EF) forelagt et praejudicielt spoergsmaal vedroerende fortolkningen af visse bestemmelser i Raadets forordning (EOEF) nr. 805/68 af 27. juni 1968 om den faelles markedsordning for oksekoed (EFT 1968 I, s. 179) - som aendret ved Raadets forordning (EOEF) nr. 571/89 af 2. marts 1989 (EFT L 61, s. 43) - af Raadets forordning (EOEF) nr. 468/87 af 10. februar 1987 om de generelle regler for ordningen med en saerlig praemie til oksekoedsproducenter (EFT L 48, s. 4) og af Kommissionens forordning (EOEF) nr. 714/89 af 20. marts 1989 om gennemfoerelsesbestemmelser til ordningen med en saerlig praemie til oksekoedsproducenter (EFT L 78, s. 38).
2 Spoergsmaalet er blevet rejst under en sag mellem Karl-Heinz Wettwer, der er landmand, og Bezirksregierung Lueneburg (herefter »Bezirksregierung«). Sagen drejer sig om, hvorvidt sagsoegeren kunne overfoere en ret til en saerlig praemie for 1991 til sin soen, til hvem han havde overdraget sin landbrugsbedrift i den periode, hvor de tilsagn, han havde givet med henblik paa at opnaa en saadan praemie, var gaeldende.
De relevante retsregler
3 Artikel 4a i forordning nr. 805/68, som aendret ved forordning nr. 571/89, bestemmer:
»1. Der kan ydes oksekoedsproducenterne en saerlig praemie. Der ydes efter ansoegning herom for handyr, der er mindst ni maaneder gamle, og som er opfedet paa deres bedrift.
Praemien er begraenset til at omfatte halvfems dyr pr. kalenderaar og pr. bedrift. Praemiens stoerrelse fastsaettes til 40 ECU pr. dyr.
Praemien ydes kun én gang for hvert dyr. Den udbetales eller videregives til producenten.
2. Raadet vedtager paa forslag af Kommissionen med kvalificeret flertal de generelle regler for den saerlige praemie, bl.a. definitionen af de producenter, der kan modtage praemie, samt betingelserne for dens ydelse.
3. Kommissionen vedtager efter fremgangsmaaden i artikel 27 gennemfoerelsesbestemmelserne til naervaerende artikel ...«.
4 I henhold til artikel 1 i forordning nr. 468/87, udstedt af Raadet under henvisning til artikel 4a, stk. 2, i forordning nr. 805/68, forstaas der ved producent »enhver individuel landbruger, fysisk eller juridisk person, hvis bedrift er beliggende paa Faellesskabets omraade, og som opdraetter kvaeg«. I samme bestemmelse er begrebet bedrift defineret som »samtlige produktionsenheder, der drives af producenten, og som er beliggende paa én og samme medlemsstats omraade«.
5 I artikel 3, stk. 1, i forordning nr. 468/87 er det fastsat, at ansoegninger om praemie skal »indgives én eller flere gange om aaret til de kompetente myndigheder i medlemsstaterne« og skal »ledsages af en skriftlig erklaering fra producenten, hvorved det bekraeftes, at han har foretaget opfedning af de handyr, for hvilke han har ansoegt om praemie«.
6 I artikel 5 i forordning nr. 468/87 praeciseres det, at de gennemfoerelsesbestemmelser til ordningen om den saerlige praemie til oksekoedsproducenter, som Kommissionen skal vedtage i henhold til artikel 4a, stk. 3, i forordning nr. 805/68, bl.a. skal omfatte bestemmelser vedroerende indgivelse af ansoegningerne og udbetaling af praemien samt bestemmelser vedroerende kontrol med overholdelse af de betingelser, der er omhandlet i artikel 3, stk. 1, navnlig med hensyn til det tidsrum for kvaegets ophold paa bedriften, der er noedvendigt for en fyldestgoerende kontrol.
7 I medfoer af artikel 2, andet led, i forordning nr. 714/89, hvori er defineret gennemfoerelsesbestemmelserne til den praemieordning, der var i kraft paa tidspunktet for de faktiske omstaendigheder i hovedsagen, skal producenten saaledes ved indgivelsen af en ansoegning give tilsagn om at »holde de handyr, for hvilke han ansoeger om praemie, paa sin bedrift i den periode, der er fastsat i henhold til artikel 8, stk. 2 ... mindst indtil de er ni maaneder gamle«.
8 I artikel 8, stk. 2, i forordning nr. 714/89 er det fastsat, at for at der kan foretages en tilstraekkelig kontrol af de ansoegninger, der indgives i henhold til artikel 2, skal medlemsstaterne fastsaette en minimumsperiode for, hvor laenge handyrene skal holdes paa bedriften efter tidspunktet for indgivelsen af ansoegningen. Denne periode skal vaere paa mindst to maaneder, men maa ikke overstige fem maaneder. I Tyskland er den tre maaneder.
9 Ifoelge artikel 8, stk. 1, i forordning nr. 714/89 kan de nationale myndigheder, som skal undersoege, om bestemmelserne vedroerende den saerlige praemie overholdes, foretage administrativ kontrol og inspektioner paa stedet. Disse kontrolforanstaltninger skal navnlig vedroere:
»a) det antal handyr, der findes paa producentens bedrift, og som omfattes af ansoegningen ...
b) de kraevede erklaeringers rigtighed samt overholdelsen af producentens tilsagn
c) ...«
10 I artikel 9, stk. 1, i forordning nr. 714/89 er det fastsat, at saafremt det faktiske antal praemieberettigede dyr, der foelger af kontrollen, er lavere end det, for hvilket praemieansoegningen er indgivet, udbetales der ingen praemie, jf. dog stk. 2, 3 og 4. Med henblik paa at skaerpe de bestemmelser, der skal forhindre og straffe uregelmaessigheder og svig, er det i samme artikels stk. 6 fastsat:
»Hvis den ansvarlige myndighed i tilfaelde af anvendelse af stk. 1 konstaterer, at der er tale om en bevidst urigtig erklaering, der er afgivet forsaetligt eller ved grov uagtsomhed, udelukkes den paagaeldende producent fra praemieordningen i tolv maaneder regnet fra datoen for denne konstatering.«
11 Artikel 9, stk. 3, i forordning nr. 714/89 har foelgende ordlyd: »Retten til praemie for det faktiske antal praemieberettigede dyr bevares, hvis producenten ikke har kunnet overholde den forpligtelse, der er omhandlet i artikel 2, som foelge af force majeure, jf. navnlig artikel 5 i Kommissionens forordning (EOEF) nr. 1244/82. Producenten skal underrette de ansvarlige myndigheder herom inden ti dage efter den paagaeldende begivenhed.«
12 I artikel 5, stk. 1, i forordning (EOEF) nr. 1244/82 af 19. maj 1982 om gennemfoerelsesbestemmelser vedroerende praemieordningen for opretholdelse af besaetninger af ammekoeer (EFT L 143, s. 20) er det fastsat:
»Foruden de saerlige omstaendigheder, der skal tages i betragtning i de enkelte tilfaelde, kan de paagaeldende myndigheder navnlig i foelgende tilfaelde af force majeure anse det for berettiget at opretholde retten til praemie:
a) modtagerens doed
b) modtagerens langvarige uarbejdsdygtighed
c) ekspropriation af en vaesentlig del af det udnyttede landbrugsareal under en bedrift, der drives af modtageren, saafremt denne ekspropriation ikke kunne forudses paa dagen for indgivelse af ansoegningen
d) en alvorlig naturkatastrofe, der volder betydelig skade paa det landbrugsareal, som modtageren udnytter
e) haendelig oedelaeggelse af modtagerens bygninger til kvaeghold
f) en epizooti, der rammer hele kvaegbesaetningen eller en del af den.«
Hovedsagen
13 Den 2. maj 1991 indgav Wettwer ansoegning til Bezirksregierung om den saerlige praemie for oksekoedsproducenter, der er fastsat i artikel 4a, stk. 1, i forordning nr. 805/68, som aendret, for ti dyr, der var opdraettet paa hans landbrugsbedrift.
14 Ved notarielt bekraeftet dokument af 4. juli 1991 overdrog Wettwer sin landbrugsbedrift og alle dermed forbundne rettigheder og forpligtelser til sin soen ved en familieoverdragelse (»vorweggenommene Erbfolge«). Soennen var ogsaa landmand og drev en anden landbrugsbedrift. Wettwer underrettede Bezirksregierung herom den 23. juli 1991.
15 Ved afgoerelse af 17. oktober 1991 afviste Bezirksregierung Wettwer's ansoegning med henvisning til, at han ikke havde haft de ti dyr paa sin bedrift i mindst tre maaneder efter indgivelsen af ansoegningen, og til, at da praemien udbetales til personer og ikke til bedrifter, kunne den kun udbetales til ansoegeren.
16 Til stoette for det soegsmaal, Wettwer herefter anlagde ved Verwaltungsgericht med paastand om, at afslaget paa den saerlige praemie blev annulleret, gjorde han gaeldende, at i sin egenskab af retssuccessor opfyldte hans soen de forpligtelser med hensyn til at holde dyrene paa bedriften og til deres opfedning, der var knyttet til ansoegningen om praemie, og at betingelserne for at yde praemien derfor var opfyldt.
17 Ved dom af 17. september 1992 frifandt Verwaltungsgericht Bezirksregierung for Wettwer's paastande, idet retten bemaerkede, at det i henhold til artikel 4a, stk. 1, i forordning nr. 805/68, som aendret ved forordning nr. 571/89, er den producent, der har ansoegt om praemien, som faar den udbetalt, og ikke bedriften, ligesom hverken Wettwer eller hans soen var berettiget til at faa praemien udbetalt, idet Wettwer ophoerte med at vaere producent inden udloebet af kontrolperioden paa tre maaneder, og hans soen ikke havde indgivet ansoegning om praemien.
18 Wettwer ivaerksatte appel af dommen til Niedersaechsisches Oberverwaltungsgericht, som ved dom af 26. maj 1995 ophaevede foersteinstansens dom, idet retten bemaerkede, at hverken faellesskabsretlige eller nationale bestemmelser fandtes at vaere til hinder for, at der i kraft af overdragelsen af en landbrugsbedrift kunne ske succession i de rettigheder og forpligtelser, der i relation til ansoegeren var opstaaet som foelge af ansoegningen om den saerlige praemie.
19 Bezirksregierung ivaerksatte herefter revisionsanke til Bundesverwaltungsgericht, som udtalte, at i mangel af udtrykkelige bestemmelser var begge de to fortolkninger og synspunkter, der var fremfoert, mulige. Retten udsatte sagen og har forelagt Domstolen foelgende spoergsmaal:
»Overfoeres retten til den saerlige praemie til oksekoedsproducenter for 1991 til en producent, til hvem ansoegeren i forpligtelsesperioden har overdraget sin landbrugsbedrift ved en familieoverdragelse ('vorweggenommene Erbfolge'), og som har gennemfoert den fastsatte opdraetning og opfedning af kvaeget?«
20 Som det fremgaar af forelaeggelseskendelsen, oensker den nationale ret med spoergsmaalet reelt oplyst, om artikel 4a, stk. 1, i forordning nr. 805/68, som aendret ved forordning nr. 571/89, sammenholdt med bestemmelserne i forordning nr. 468/87 og nr. 714/89, skal fortolkes saaledes, at saafremt en landbrugsbedrift overdrages ved en familieoverdragelse (»vorweggenommene Erbfolge«) i den periode, hvor de tilsagn, ansoegeren har givet, er gaeldende, overfoeres retten til den saerlige praemie til oksekoedsproducenter for 1991 til den nye ejer, som har gennemfoert den fastsatte opdraetning og opfedning af kvaeget.
21 Med henblik paa besvarelsen af det saaledes omformulerede spoergsmaal bemaerkes foerst, at i henhold til artikel 4a, stk. 1, i forordning nr. 805/68, som aendret ved forordning nr. 571/89, kan oksekoedsproducenter, som har ansoegt herom, faa udbetalt en saerlig praemie for handyr, der er mindst ni maaneder gamle, og som er opfedet paa producentens bedrift, idet praemien dog er begraenset til at omfatte 90 dyr pr. kalenderaar og pr. bedrift.
22 For det andet bemaerkes, at med henblik paa at sikre kontrollen med overholdelsen af de betingelser for ydelse af praemien, som Raadet har fastsat, bestemmes det i de gennemfoerelsesbestemmelser, der er vedtaget af saavel Raadet som af Kommissionen, dvs. artikel 3 i forordning nr. 468/87 og artikel 2 i forordning nr. 714/89, at ansoegninger om praemie skal ledsages af skriftlige erklaeringer, hvorved producenten bekraefter, at han har foretaget opfedning af de dyr, for hvilke han har ansoegt om praemie, og at han desuden giver tilsagn om at holde dem paa sin bedrift i en minimumsperiode, der fastsaettes i henhold til artikel 8, stk. 2, i forordning nr. 714/89.
23 Det fremgaar udtrykkeligt af tredje betragtning til forordning nr. 714/89, at det paa grund af vanskelighederne med at foere bevis for, at betingelserne er overholdt, er blevet fastsat, at ansoegningerne skal indeholde erklaeringer og bindende tilsagn fra modtagerne, og at medlemsstaterne skal underkaste erklaeringerne og de bindende tilsagn administrativ kontrol og kontrol paa stedet.
24 Det maa herefter fremhaeves, at de paagaeldende erklaeringer og tilsagn, ansoegeren har afgivet, udgoer en vaesentlig del af den kontrolordning med hensyn til den saerlige praemie til oksekoedsproducenter, der er indfoert af faellesskabslovgiver.
25 For det tredje maa det fastslaas, at saafremt den, der har ansoegt om en praemie, overdrager sin bedrift, hjemler faellesskabsbestemmelserne hverken pligt til eller mulighed for, at den nye indehaver kan forpligte sig til at overholde de tilsagn, som den producent, der har overdraget ham sin bedrift, har afgivet i forbindelse med indgivelsen af sin ansoegning.
26 Som Kommissionen med rette har anfoert, vil den sanktion, som bestaar i, at den, der forsaetligt eller ved grov uagtsomhed afgiver en bevidst urigtig erklaering, udelukkes fra praemieordningen i tolv maaneder, ikke kunne bringes i anvendelse, saafremt den nye indehaver ikke har afgivet et saadant formelt tilsagn. Dette vil i hoej grad beroere effektiviteten af den kontrolordning, der er indfoert med henblik paa at sikre, at betingelserne for at yde praemien overholdes.
27 Paa baggrund af det anfoerte maa det fastslaas, at saafremt en bedrift overdrages i den periode, hvor de tilsagn, ansoegeren om en saerlig praemie til oksekoedsproducenter har givet, er gaeldende, fortaber ansoegeren retten til praemien, og den nye indehaver kan kun fremsaette krav om en saadan praemie, saafremt han i givet fald selv indgiver en ansoegning, ledsaget af alle de noedvendige erklaeringer og tilsagn. Heraf foelger, at naar der ikke er indgivet en saadan ansoegning, er den omstaendighed, at den nye ejer selv har opfyldt de betingelser, der er fastsat med hensyn til at holde og opfede kvaeget, ikke i sig selv tilstraekkelig til, at han kan faa udbetalt praemien.
28 Som generaladvokaten har paapeget i punkt 22 i sit forslag til afgoerelse, er forholdet det, at saafremt bedriften er blevet overdraget til en anden producent, saaledes som det er tilfaeldet i hovedsagen, er det kun en saadan fortolkning, der med de gaeldende bestemmelser sikrer, at det maksimale antal paa 90 dyr pr. kalenderaar og pr. bedrift, for hvilke der kan ydes praemie, ikke overskrides i relation til den nye ejer.
29 Denne fortolkning stoettes i oevrigt ogsaa af, at i henhold til artikel 9, stk. 3, i forordning nr. 714/89, som udtrykkeligt omhandler det tilfaelde, at producenten ikke har kunnet overholde den i samme forordnings artikel 2 fastsatte forpligtelse til at holde dyrene paa sin bedrift, bevares retten til praemie kun i tilfaelde af force majeure.
30 En overdragelse af bedriften, mens den naevnte forpligtelse loeber, kan ikke sidestilles med force majeure og navnlig ikke med, at forpligtelsen ikke overholdes som foelge af modtagerens doed eller langvarige uarbejdsdygtighed, der er blandt de tilfaelde af force majeure, der er omhandlet i artikel 5 i forordning nr. 1244/82, og som der henvises til i artikel 9, stk. 3, i forordning nr. 714/89. En saadan overdragelse er ikke en usaedvanlig og uforudsigelig omstaendighed, som den, der paaberaaber sig den, ikke har nogen indflydelse paa, og som han ikke har mulighed for at afvaerge, ogsaa selv om han udviser den stoerst mulige paapasselighed (jf. med hensyn til definitionen af begrebet force majeure bl.a. dom af 29.9.1998, sag C-263/97, First City Trading m.fl., Sml. I, s. 5537, praemis 38).
31 Det forelagte spoergsmaal maa herefter besvares med, at artikel 4a, stk. 1, i forordning nr. 805/68, som aendret ved forordning nr. 571/89, sammenholdt med bestemmelserne i forordning nr. 468/87 og nr. 714/89, skal fortolkes saaledes, at saafremt en landbrugsbedrift overdrages ved en familieoverdragelse (»vorweggenommene Erbfolge«) i den periode, hvor de tilsagn, ansoegeren har givet, er gaeldende, overfoeres retten til den saerlige praemie til oksekoedsproducenter for 1991 ikke til den nye ejer, som har gennemfoert den fastsatte opdraetning og opfedning af kvaeget.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
32 De udgifter, der er afholdt af Kommissionen, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke erstattes. Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN
(Anden Afdeling)
vedroerende det spoergsmaal, der er forelagt af Bundesverwaltungsgericht ved kendelse af 16. september 1997, for ret:
Artikel 4a, stk. 1, i Raadets forordning (EOEF) nr. 805/68 af 27. juni 1968 om den faelles markedsordning for oksekoed, som aendret ved Raadets forordning (EOEF) nr. 571/89 af 2. marts 1989, sammenholdt med Raadets forordning (EOEF) nr. 468/87 af 10. februar 1987 om de generelle regler for ordningen med en saerlig praemie til oksekoedsproducenter og Kommissionens forordning (EOEF) nr. 714/89 af 20. marts 1989 om gennemfoerelsesbestemmelser til ordningen med en saerlig praemie til oksekoedsproducenter, skal fortolkes saaledes, at saafremt en landbrugsbedrift overdrages ved en familieoverdragelse (»vorweggenommene Erbfolge«) i den periode, hvor de tilsagn ansoegeren har givet, er gaeldende, overfoeres retten til den saerlige praemie til oksekoedsproducenter for 1991 ikke til den nye ejer, som har gennemfoert den fastsatte opdraetning og opfedning af kvaeget.