61986CJ0267_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved dom af 28 . oktober 1986, indgaaet til Domstolen den 30 . oktober s.aa ., har Vredegerecht ( fredsretten ) i kanton Beveren ( Belgien ) i medfoer af EOEF-Traktatens artikel 177 stillet tre praejudicielle spoergsmaal vedroerende fortolkningen af Traktatens artikler artikler 59-66, 85, 86 og 95, for at kunne tage stilling til, om nationale bestemmelser, hvorefter en skattefritagelse for indtaegter i form af indlaansrenter er forbeholdt en bestemt gruppe opsparingsindskud, er forenelig med faellesskabsretten .
2 Disse spoergsmaal er blevet rejst under en sag mellem Van Eycke ( herefter benaevnt "sagsoegeren ") og aktieselskabet ASPA, et belgisk pengeinstitut, vedroerende indlaansrentesatsen for et opsparingsindskud, som sagsoegeren oenskede at foretage hos ASPA . Det fremgaar af sagen, at sagsoegeren efter at vaere blevet bekendt med ASPA' s annoncer vedroerende rentesatsen for opsparingsindskud havde henvendt sig til dette pengeinstitut for at foretage et opsparingsindskud paa de annoncerede betingelser . Da ASPA dernaest meddelte ham, at man i henhold til en kongelig anordning af 13 . marts 1986 var forpligtet til at anvende mindre gunstige betingelser end de i annoncen tilbudte, anlagde sagsoegeren sag ved den nationale ret med paastand om, at det statueredes, at ASPA ikke kunne aendre sine opsparingsvilkaar under henvisning til denne kongelige anordning, da anordningen var i strid med EOEF-Traktatens artikler 85 ff .
3 Af hensyn til en bedre forstaaelse af den naevnte kongelige anordning boer den ses i sin retlige og oekonomiske sammenhaeng, som er karakteriseret ved, at der i Belgien laenge har vaeret skattefritagelse for en del af indtaegten af opsparingsindskud, som er blevet indfoert af sociale grunde og med henblik paa at fremme opsparingen, og for hvilken de naermere bestemmelser findes i artikel 19, stk . 7, i code des impôts sur les revenus .
4 Da et voksende antal banker og sparekasser i begyndelsen af 80' erne indfoerte en politik med hoeje rentesatser, ville den belgiske regering begraense omfanget af skattefritagelsen og fastsatte ved lov af 28 . december 1983 en raekke betingelser herfor, som skulle defineres ved kongelig anordning .
5 Ved kongelig anordning af 29 . december 1983, udstedt i henhold til den naevnte lov, blev der i det vaesentlige fastsat to betingelser for skattefritagelsen; indtaegten af opsparingsindskud skulle dels omfatte en basisrente, for hvilken der blev fastsat et loft svarende til den laveste gennemsnitlige sats, der gjaldt paa det paagaeldende marked, dels en troskabs - eller tilvaekstpraemie, som frit kunne fastsaettes af hvert pengeinstitut .
6 Senere fandt de belgiske monetaere myndigheder, at konkurrencen paa markedet for troskabs - eller tilvaekstpraemier var for staerk og gik imod den generelle tendens til et fald i rentesatserne, som karakteriserede de oevrige opsparingsinstrumenter . Da opretholdelse af hoeje indlaansrentesatser paa opsparingsomraadet efter de samme myndigheders opfattelse havde til foelge, at udlaansrentesatserne blev opretholdt paa et lige saa hoejt niveau med skadelige virkninger for landets oekonomiske aktivitet og den offentlige gaeld, rettede den belgiske bankkommission i september 1985 en henstilling til pengeinstitutterne om at begraense forrentningen af opsparingsindskud . Den gav anledning til, at der den 30 . december 1985 blev indgaaet en selvdisciplineringsaftale mellem bankerne, de private sparekasser og de offentlige kreditinstitutter, hvorefter satsen for disse renter blev nedsat til maksimalt 7 %.
7 Da denne aftale ikke blev overholdt af alle pengeinstitutter, valgte Finansministeriet en ordning, hvorefter myndighederne direkte fastsatte betingelserne for den naevnte skattefritagelse .
8 Denne ordning blev indfoert ved den naevnte kongelige anordning af 13 . marts 1986, hvorved saavel den maksimale basisrentesats som maksimalsatsen for troskabs - eller tilvaekstpraemien blev fastsat direkte .
9 Paa denne baggrund har den nationale ret efter samstemmende paastand fra begge parterne i hovedsagen stillet Domstolen foelgende praejudicielle spoergsmaal :
"1 ) Er den ved kongelig anordning af 29 . december 1983 indfoerte og ved kongelig anordning af 13 . marts 1986 bekraeftede, men paa visse punkter aendrede lovbestemte ordning om godtgoerelser, som pengeinstitutterne kan betale for indskudte opsparede beloeb, en ordning, som bestaar i - som fortsaettelse i lovsform af bankernes tidligere bestaaende indbyrdes aftaler eller samordnede praksis til begraensning af godtgoerelser paa opsparingskonti - bindende at fastsaette denne godtgoerelse ( disse godtgoerelser ):
a ) som en for alle markedsdeltagere ensartet renteprocentsats,
b ) og som en margen, der skal overholdes af alle markedsdeltagere ved fastsaettelse af godtgoerelserne,
under sanktion af fuldstaendig fortabelse af den for opsparingskunder bestaaende skattebegunstigelsesordning for almindelige opsparingskonti, forenelig med faellesskabsrettens konkurrenceregler, som fastsat i EOEF-Traktatens artikler 85 ff .?
2 ) Saafremt det foerste spoergsmaals litra a ) besvares bekraeftende, er det da foreneligt med faellesskabsrettens konkurrenceregler, som fastsat i EOEF-Traktatens artikler 85 ff ., foruden en ensartet renteprocentsats for den basisrente, som pengeinstitutterne skal betale, bindende at fastsaette en maksimal margen for den rente for troskab og/eller foroeget opsparing, som eventuelt skal betales, under udelukkelse af enhver anden form for konkurrence i forbindelse med hvervning af opsparingskunder, under sanktion af fortabelse af den i spoergsmaal 1 naevnte skattebegunstigelsesordning ( kongelig anordning af 13 . marts 1986, artikel 1 )?
3 ) Udgoer tildeling af skatte - og afgiftsmaessige fordele, herunder fuldstaendig fritagelse for den afgift paa roerlige goder, som tilbageholdes paa forhaand med frigoerende virkning for den afgiftspligtige, alene til fordel for opsparingskonti lydende paa belgiske francs og alene i pengeinstitutter med hjemsted i Belgien, en forskelsbehandling til skade for tilsvarende opsparing i pengeinstitutter, som ikke har hjemsted i Belgien, eller som foretages i eller lyder paa andre valutaer, og er tildeling af saadanne skatte - og afgiftsmaessige fordele foelgelig forenelig med EOEF-Traktatens artikler 59-66 samt artikel 95?"
10 Vedroerende de faktiske omstaendigheder i hovedsagen, de nationale retsregler og de indlaeg der er afgivet for Domstolen, henvises i oevrigt til retsmoederapporten . Disse omstaendigheder omtales derfor kun i det foelgende, saafremt det paa de enkelte punkter er noedvendigt for forstaaelsen af Domstolens argumentation .
Domstolens kompetence
11 Den belgiske regering har for det foerste anfoert, at den praejudicielle anmodning, der er indgivet af den nationale ret, maa afvises, da en raekke forhold viser, at tvisten i hovedsagen er rent fiktiv . For det andet har den anfoert, at den oenskede fortolkning af faellesskabsretten i dette tilfaelde ikke ud fra noget synspunkt kan vaere af betydning for afgoerelsen af tvisten i hovedsagen . Den kongelige anordning af 13 . marts 1986 forhindrer nemlig paa ingen maade selskabet ASPA i at anvende sine tidligere, mere gunstige opsparingsbetingelser over for sagsoegeren, og er altsaa slet ikke inddraget i tvisten i hovedsagen .
12 Herved bemaerkes, at det ikke aabenbart fremgaar af de i forelaeggelsesdommen anfoerte faktiske forhold, at der i virkeligheden er tale om en fiktiv tvist .
13 Med hensyn til den belgiske regerings andet argument bemaerkes blot, at det ifoelge Domstolens faste praksis, som er bekraeftet ved dommen af 12 . juni 1986 ( Bertini, 98, 162 og 258/85, Sml . s . 1893 ), tilkommer den nationale ret paa baggrund af sagens faktiske omstaendigheder at vurdere, om et praejudicielt spoergsmaal er noedvendigt .
14 Af disse grunde vil de af den nationale ret forelagte spoergsmaal vaere at behandle .
Det foerste og det andet spoergsmaal
15 Disse spoergsmaal skal forstaas saaledes, at det i det vaesentlige oenskes oplyst, om en national ved lov eller administrativt fastsat bestemmelse, hvorefter indkomstskattefritagelse for indtaegter af en bestemt gruppe opsparingsindskud er forbeholdt indskud, for hvilke de administrativt fastsatte rentesatser og maksimumpraemier er overholdt, er forenelig med de forpligtelser, der foelger for medlemsstaterne af EOEF-Traktatens artikel 5, sammenholdt med samme Traktats artikler 3, litra f ), og 85 .
16 Herved bemaerkes, at Traktatens artikler 85 og 86 i sig selv udelukkende vedroerer virksomheders adfaerd og ikke omfatter ved lov eller administrativt fastsatte bestemmelser, der udgaar fra medlemsstaterne . Det fremgaar imidlertid af Domstolens faste praksis, at artiklerne 85 og 86, sammenholdt med Traktatens artikel 5, paalaegger medlemsstaterne ikke ved lov eller administrativt at indfoere eller opretholde foranstaltninger, som kan ophaeve den tilsigtede virkning af de for virksomheder gaeldende konkurrenceregler . Dette er ifoelge samme praksis tilfaeldet, naar en medlemsstat enten foreskriver eller fremmer indgaaelse af aftaler i strid med artikel 85 eller forstaerker saadanne aftalers virkninger, eller beroever sine egne bestemmelser deres statslige karakter ved til private erhvervsdrivende at uddelegere ansvaret for at traeffe beslutninger om oekonomisk intervention .
17 Det bemaerkes foerst, at ifoelge de i forelaeggelsesdommen foretagne konstateringer bestod der foer de paagaeldende bestemmelsers udstedelse aftaler mellem bankerne eller samordnet praksis, der skulle begraense indtaegten af opsparingsindskud . Men det fremgaar hverken af disse konstateringer eller af de for Domstolen afgivne indlaeg, at de paagaeldende bestemmelser skulle kunne have til formaal at foreskrive eller fremme indgaaelse af nye aftaler eller ivaerksaettelse af ny praksis . For paa grundlag af de i Domstolens praksis definerede kriterier at vurdere disse bestemmelsers virkelige raekkevidde, maa det altsaa blot undersoeges, dels om de kan anses for at have til formaal at forstaerke virkningerne af allerede bestaaende aftaler, dels om visse omstaendigheder er egnet til at beroeve dem deres karakter af statslige bestemmelser .
18 Med hensyn til det foerste punkt bemaerkes blot, at ifoelge Domstolens praksis skal bestemmelser, for at kunne anses for at have til formaal at forstaerke virkningerne af allerede bestaaende aftaler, vaere begraenset til helt eller delvis at gentage indholdet af aftaler, indgaaet mellem erhvervsdrivende, og forpligte eller tilskynde disse erhvervsdrivende til at sikre overholdelsen heraf . Selv om det fulde tab af fordelen ved den gaeldende skattebegunstigelsesordning for opsparingsindskud er en vaesentlig tilskyndelse til at overholde de paagaeldende bestemmelser, fremgaar det ikke af nogen konstatering i forelaeggelsesdommen, at disse bestemmelser blot stadfaester saavel metoden til begraensning af indtaegter af opsparingsindskud som niveauet for de maksimumssatser, der var vedtaget i allerede bestaaende aftaler eller praksis . Det tilkommer imidlertid den nationale ret at foretage undersoegelser heraf, hvis den mener, at der kan bestaa tvivl herom .
19 Vedroerende det andet punkt fremgaar det af de paagaeldende bestemmelser, at myndighederne har forbeholdt sig kompetence til selv at fastsaette maksimumssatserne for indtaegter af opsparingsindskud og ikke har uddelegeret dette ansvar til nogen privat erhvervsdrivende . Disse bestemmelser har saaledes statslig karakter . Denne karakter kan ikke drages i tvivl paa grund af den blotte omstaendighed, som sagsoegeren i hovedsagen har fremhaevet, nemlig at motiverne til den kongelige anordning af 13 . marts 1986 viser, at denne er blevet indfoert efter samraad med repraesentanter for sammenslutninger af kreditinstitutter .
20 Det foerste og det andet spoergsmaal boer derfor besvares saaledes, at en national ved lov eller administrativt fastsat bestemmelse, hvorefter en fritagelse for indkomstskat for indtaegter af visse kategorier opsparingsindskud er forbeholdt indskud, for hvilke de lovbestemte maksimale rentesatser og praemier er overholdt, ikke er uforenelig med de forpligtelser, som foelger for medlemsstaterne af EOEF-Traktatens artikel 5 sammenholdt med samme Traktats artikel 3, litra f ), og artikel 85, under forbehold af den nationale domstols eventuelle undersoegelse af spoergsmaalet, om den paagaeldende bestemmelse blot har lovfaestet saavel afgraensningsmetoden for indtaegter af indskud som niveauet for de maksimale satser, der er vedtaget ved tidligere bestaaende aftaler eller samordnet praksis .
Det tredje spoergsmaal
21 Med dette spoergsmaal oensker den nationale ret i det vaesentlige oplyst, om en national ved lov eller administrativt fastsat bestemmelse, hvorefter den ovenfor beskrevne skattefritagelse er forbeholdt opsparingsindskud, der foretages i national valuta i pengeinstitutter med hjemsted i den paagaeldende medlemsstat, er uforenelig med EOEF-Traktatens artikler 59-66 samt 95 .
22 Med hensyn til spoergsmaalet om saadanne skattebestemmelser, som vedroerer indtaegter af en vis kategori opsparingsindskud foretaget hos banker, er forenelige med EOEF-Traktatens artikler 59 ff . om fri bevaegelighed for tjenesteydelser, bemaerkes, at ifoelge Traktatens artikel 61, stk . 2, skal liberaliseringen af de af bankernes og forsikringsselskabernes tjenesteydelser, som er forbundet med kapitalbevaegelser, gennemfoeres sideloebende med den gradvise liberalisering af kapitalbevaegelserne .
23 Oprettelse af opsparingsindskud hoerer imidlertid til den kategori kapitalbevaegelser, der benaevnes "oprettelse og opretholdelse af kontokuranter og indlaanskonti, repatriering eller anvendelse af tilgodehavender paa kontokuranter og indlaanskonti hos kreditinstitutter" paa henholdsvis liste D i bilag I til Raadets foerste direktiv af 11 . maj 1960 til gennemfoerelse af Traktatens artikel 67 ( EFT 1959-1962, s . 47 ) og paa liste C i bilag I, som er indsat ved Raadets direktiv 86/566 af 17 . november 1986 om aendring af foerste direktiv ( EFT L 332, s . 22 ). Disse kapitalbevaegelser er endnu ikke blevet liberaliseret .
24 Foelgelig kan der i det foreliggende tilfaelde ikke vaere tale om tilsidesaettelse af EOEF-Traktatens bestemmelser om fri bevaegelighed for bankers tjenesteydelser vedroerende kapitalbevaegelser .
25 Hvad endelig angaar spoergsmaalet, om EOEF-Traktatens artikel 95 finder anvendelse paa de paagaeldende skattebestemmelser, bemaerkes blot, at forbudet mod diskriminerende eller beskyttende interne afgifter i denne artikel kun omfatter "varer" fra andre medlemsstater . Opsparingsindskud foretaget i den ene eller den anden valuta hoerer imidlertid som ovenfor naevnt til anvendelsesomraadet for EOEF-Traktatens artikel 61, stk . 2, og artikel 67 . De er altsaa ikke varer i den i samme Traktats artikel 95 forudsatte betydning .
26 Det tredje spoergsmaal boer derfor besvares med, at en national ved lov eller administrativt fastsat bestemmelse, hvorefter den ovenfor beskrevne skattefritagelse er forbeholdt opsparingsindskud, der foretages i national valuta i pengeinstitutter med hjemsted i den paagaeldende medlemsstat, ikke er uforenelig med EOEF-Traktatens artikler 59-66 samt 95 .
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
27 De udgifter, der er afholdt af Kongeriget Belgien og af Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke godtgoeres . Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger .
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN
vedroerende de spoergsmaal, der er forelagt af Vredegerecht ( fredsretten ) i kanton Beveren ved dom af 28 . oktober 1986, for ret :
1 ) En national ved lov eller administrativt fastsat bestemmelse, hvorefter en fritagelse for indkomstskat for indtaegter af visse kategorier opsparingsindskud er forbeholdt indskud, for hvilke de lovbestemte maksimale rentesatser og praemier er overholdt, er ikke uforenelig med de forpligtelser, som foelger for medlemsstaterne af EOEF-Traktatens artikel 5 sammenholdt med samme Traktats artikel 3, litra f ), og artikel 85, under forbehold af den nationale domstols eventuelle undersoegelse af spoergsmaalet, om den paagaeldende bestemmelse blot har lovfaestet saavel afgraensningsmetoden for indtaegter af indskud som niveauet for de maksimale satser, der er vedtaget ved tidligere bestaaende aftaler eller samordnet praksis .
2 ) En national ved lov eller administrativt fastsat bestemmelse, hvorefter den ovenfor beskrevne skattefritagelse er forbeholdt opsparingsindskud, der foretages i national valuta i pengeinstitutter med hjemsted i den paagaeldende medlemsstat, er ikke uforenelig med EOEF-Traktatens artikler 59-66 samt 95 .