61983CJ0207_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved staevning, indgivet til Domstolens justitskontor den 15 . september 1983, har Kommissionen for De europaeiske Faellesskaber i medfoer af EOEF-traktatens artikel 169 anlagt sag med paastand om, at det statueres, at Det forenede Kongerige har undladt at opfylde en forpligtelse, der paahviler det i henhold til traktatens artikel 30, ved at forbyde detailhandel med visse varer indfoert fra andre medlemsstater, medmindre de er oprindelsesmaerket eller ledsaget af en angivelse om deres oprindelse .
2 De af Kommissionen anfaegtede nationale regler er indeholdt i en britisk bekendtgoerelse fra 1981, der traadte i kraft den 1 . januar 1982, Trade Descriptions ( Origin Marking ) ( Miscellaneous Goods ) Order 1981 ( S.I . 1981 nr . 121 ), dvs . bekendtgoerelse af 1981 om varebeskrivelser ( oprindelsesmaerkning ) ( diverse varer ), herefter benaevnt bekendtgoerelsen .
3 En raekke i bilaget til bekendtgoerelsen opregnede varer maa ifoelge dennes artikel 2 ikke saelges eller udbydes til salg en detail uden at vaere oprindelsesmaerket eller ledsaget af en angivelse om oprindelsen, idet forbudet dog ikke gaelder brugte varer og varer, der leveres under visse saerlige omstaendigheder . Naar en vare udstilles til salg, og kunden foerst efter leveringen kan konstatere dens oprindelse paa den anfoerte maade, skal en angivelse om oprindelsen vaere udstillet ved siden af varen . Angivelsen skal vaere klar og laeselig, og den maa paa ingen maade skjules eller goeres mindre tydelig eller ioejnefaldende ved hjaelp af andre angivelser, det vaere sig af billedlig eller anden art .
4 Ifoelge bekendtgoerelsens artikel 1 forstaas ved en vares »oprindelse« det »land, hvor varen er fremstillet eller tilvirket« .
5 I bilaget til bekendtgoerelsen er opregnet de varer, der er omfattet af denne . Disse er opdelt i fire grupper, nemlig tekstil- og beklaedningsvarer, elektriske husholdningsapparater, fodtoej samt bestik mv .
6 Bekendtgoerelsens artikler 3 og 4 indeholder detaljerede bestemmelser om, hvilke forpligtelser der paahviler leverandoerer i andre led end detailleddet, og om reklame, men denne sag angaar ikke de naevnte bestemmelser .
7 Ved skrivelse af 18 . december 1981 meddelte Kommissionen Det forenede Kongeriges regering, at reglerne i bekendtgoerelsens artikel 2 efter dens opfattelse udgjorde en foranstaltning med tilsvarende virkning som en kvantitativ restriktion i strid med EOEF-traktatens artikel 30, der ikke i henhold til faellesskabsretten var tilstraekkeligt begrundet i hensyn, som kan bevirke, at der kan ske en fravigelse af grundsaetningen om frie varebevaegelser inden for Faellesskabet .
8 Kommissionen gjorde i skrivelsen navnlig gaeldende, at der ved bekendtgoerelsen paalaegges en ikke ubetydelig byrde paa detailhandlere, som handler med en af de fire grupper af varer, der er omfattet af bekendtgoerelsen . Den ved bekendtgoerelsen indfoerte ordning kan saaledes for saadanne handlende indebaere, at de maa tilvejebringe de noedvendige skilte, udstille dem ved siden af varerne og til stadighed soerge for, at de ikke forskubbes, vaeltes, skjules eller fjernes . Ingen af disse problemer opstaar, saafremt varen allerede er oprindelsesmaerket, naar den leveres til detailhandleren, hvorfor denne kan foele sig foranlediget til kun at handle med varer, der allerede er oprindelsesmaerket . Det kan ikke undgaas, at de forpligtelser, som bekendtgoerelsen indebaerer, overvaeltes paa de tidligere distributionsled, og at de i sidste instans rammer fabrikanten, som for at beholde sine kunder vil foele sig tvunget til at oprindelsesmaerke sine varer . Noget saadant medfoerer noedvendigvis hoejere produktionsomkostninger for indfoerte varer, som dermed bliver dyrere .
9 I sin svarskrivelse af 10 . februar 1982 anfoerte den britiske regering for det foerste, at den anfaegtede bekendtgoerelse kun gaelder detailleddet, hvorfor en eventuel indvirkning paa indfoerslen maatte vaere saa ubetydelig, at den ikke kunne vaere i strid med artikel 30 . Endvidere anfoertes det, at et stort flertal af de britiske forbrugere paa de omraader, der er omfattet af bekendtgoerelsen, betragter oplysninger om oprindelsen af de varer, de koeber, som saa vigtigt et spoergsmaal, at ordningen maa anses for tilstraekkeligt begrundet i henhold til faellesskabsretten .
10 Den britiske regering angav i svarskrivelsen, at saafremt Kommissionen var indforstaaet med denne loesning, kunne bekendtgoerelsen aendres, saaledes at detailhandlerne i fremtiden skulle kunne vaelge mellem en angivelse af selve oprindelseslandet og angivelsen »made in the European Community« ( fremstillet i Det europaeiske Faellesskab ). Et saadant forslag ville vaere i overensstemmelse med hovedtraekkene i et forslag til direktiv om indbyrdes tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivning om oprindelsesmaerkning af visse tekstil- og beklaedningsvarer, som Kommissionen forelagde Raadet i 1980 ( EFT C 294, s . 3 ), men som den i mellemtiden har trukket tilbage .
11 I den begrundede udtalelse, der blev fremsat den 14 . februar 1983, meddelte Kommissionen, at den fastholdt sin opfattelse . Kommissionen anfoerte, at Det oekonomiske og sociale Udvalg i 1981 afgav en negativ udtalelse om det direktivforslag, som den britiske regering havde henvist til ( EFT C 185, s . 32 ). I denne udtalelse hedder det, at Udvalget finder det vaesentligt, at forbrugerne faar en rimelig information med henblik paa at kunne traeffe fornuftige koebedispositioner, men at en angivelse af oprindelseslandet for en vare ikke kan antages at opfylde et virkeligt forbrugerbehov . Det anfoeres, at andre oplysninger, saasom pris, sammensaetning, sort, kvalitet samt brugsvejledning maa anses for langt vigtigere . Kommissionen fulgte den paagaeldende udtalelse .
12 Efter at Det forenede Kongeriges regering havde meddelt, at den ikke saa sig i stand til at efterkomme den begrundede udtalelse, anlagde Kommissionen denne sag .
13 Til stoette for sin paastand om frifindelse har Det forenede Kongerige i det vaesentlige indskraenket sig til naermere at uddybe de to synspunkter, som det allerede gjorde gaeldende under den administrative procedure . For det foerste anfoeres det, at bekendtgoerelsen er en national foranstaltning, der finder anvendelse uden forskel paa saavel importerede som indenlandsk fremstillede varer, og som kun kan antages at paavirke samhandelen mellem medlemsstaterne i helt ubetydelig grad, hvis overhovedet . For det andet anfoeres det, at kravet om, at oprindelsen af de af bekendtgoerelsen omfattede varer skal vaere angivet, er begrundet i afgoerende forbrugerbeskyttelseshensyn, idet forbrugerne betragter oprindelsen af de varer, de koeber, som vaesentlig for, hvilken kvalitet og vaerdi de maa tillaegges .
14 Disse to argumenter boer undersoeges et for et .
15 For saa vidt angaar spoergsmaalet om, hvorvidt den anfaegtede ordning maatte paavirke samhandelen, har den britiske regering anfoert, at reglerne i bekendtgoerelsens artikel 2 gaelder detailhandel med enhver af bekendtgoerelsen omfattet vare, uanset om den er importeret eller ej . For nogle varers vedkommende, f.eks . uldvarer og bestik, er der en betydelig indenlandsk produktion .
16 Hertil bemaerkes for det foerste, at detailhandlerne som af Kommissionen med rette anfoert vil kunne foele sig foranlediget til hos grossisterne i hoejere grad at indkoebe varer, der allerede er oprindelsesmaerket, saaledes at de undgaar de byrder, som ordningen paalaegger dem . Dette er blevet bekraeftet af klager, som Kommissionen har modtaget . Det fremgaar saaledes af sagen, at »groupement des industries françaises des appareils d ' équipement ménager« har meddelt, at franske producenter af husholdningsapparater, som oensker at saelge deres varer paa det britiske marked, har maattet gennemfoere en systematisk maerkning af disse for at efterkomme kravene i forhandlerleddet . Det maa derfor laegges til grund, at de omtvistede bestemmelser kan have virkninger i engrosleddet og endog fremstillingsleddet .
17 For det andet bemaerkes, at formaalet med reglerne om, at de paagaeldende varer skal vaere oprindelsesmaerket eller ledsaget af en angivelse om deres oprindelse, er, at forbrugerne skal kunne skelne mellem indenlandsk fremstillede og importerede varer, hvilket kan medfoere, at de paa grund af en eventuel modvilje mod visse udenlandske varer undlader at koebe disse . Som Domstolen i flere forbindelser har fremhaevet, skal der i henhold til traktaten gennem oprettelse af et faelles marked og en gradvis tilnaermelse af medlemsstaternes oekonomiske politik ske en sammensmeltning af de nationale markeder til et enhedsmarked med et hjemmemarkeds karakteristika . Et paabud inden for et saadant marked om oprindelsesmaerkning af visse varer vanskeliggoer ikke alene afsaetningen i den paagaeldende medlemsstat af varer af den omhandlede art, som er fremstillet i andre medlemsstater, men medfoerer desuden en opbremsning af den oekonomiske integration inden for Faellesskabet ved at laegge hindringer i vejen for, at afsaetningsmoenstret i hoejere grad er udtryk for en arbejdsdeling mellem medlemsstaterne .
18 Det foelger heraf, at de paagaeldende britiske bestemmelser maa antages at kunne foroege produktionsomkostningerne for importerede varer og vanskeliggoere deres afsaetning paa det britiske marked .
19 For det andet har den britiske regering gjort gaeldende, at den anfaegtede ordning, der finder anvendelse uden forskel paa indenlandsk fremstillede og importerede varer, er noedvendig paa grund af afgoerende forbrugerbeskyttelseshensyn . Det anfoeres, at det af en undersoegelse blandt de britiske forbrugere fremgaar, at disse for visse varers vedkommende forbinder fremstillingslandet med visse kvalitetsmaessige egenskaber ved varen . Der er saaledes hos de britiske forbrugere et oenske om at faa oplyst, om f.eks . laederfodtoej er fremstillet i Italien, uldne strikvarer i Storbritannien, modeartikler i Frankrig og elektriske husholdningsapparater i Tyskland .
20 Dette argument kan ikke tillaegges nogen vaegt . Det er kun formelt, at paabudet om, at de omhandlede varers oprindelse skal vaere angivet, finder anvendelse uden forskel paa indenlandsk fremstillede og importerede varer, idet det allerede foelger af forholdets natur, at paabudet goer det muligt for forbrugerne at skelne mellem disse to kategorier af varer, hvilket kan medfoere, at de i hoejere grad koeber indenlandsk fremstillede varer .
21 Det bemaerkes endvidere, at selv om de britiske forbrugere for visse varers vedkommende maatte forbinde oprindelseslandet med bestemte kvalitetsmaessige egenskaber ved varen, kan det ikke antages at vaere et oenske om at tilgodese dette forhold, der har ligget til grund for den britiske regerings meddelelse til Kommissionen om, at man var indstillet paa at acceptere den loesning for varer fra Faellesskabets medlemsstater, at angivelsen »fremstillet i Det europaeiske Faellesskab« benyttes . For saa vidt oprindelsen af en vare i forbrugernes oejne maatte kunne forbindes med visse kvalitetsmaessige egenskaber, maa det endvidere vaere i fabrikanternes interesse paa eget initiativ at angive oprindelsen paa varen eller dens emballage, uden at det kan vaere noedvendigt at paabyde noget saadant . Naar henses hertil, maa de naevnte forbrugerbeskyttelseshensyn antages i tilstraekkeligt omfang at kunne tilgodeses ved regler om forbud mod falske oprindelsesangivelser, hvorved bemaerkes, at saadanne regler ikke er i strid med EOEF-traktaten .
22 Bekendtgoerelsens artikel 2 findes herefter at vaere en foranstaltning, som vanskeliggoer afsaetningen af varer indfoert fra andre medlemsstater i forhold til varer fremstillet paa det nationale omraade, og som ikke er begrundet i nogen hensyn, der i henhold til faellesskabsretten er legitime . Bestemmelsen er derfor omfattet af forbudet i traktatens artikel 30 .
23 Det maa herefter fastslaas, at Det forenede Kongerige har undladt at opfylde en forpligtelse, som paahviler det i henhold til traktatens artikel 30, ved at forbyde detailhandel med visse varer indfoert fra andre medlemsstater, medmindre de er oprindelsesmaerket eller ledsaget af en angivelse om deres oprindelse .
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
24 Ifoelge procesreglementets artikel 69, stk . 2, doemmes den part, der taber sagen, til at afholde sagens omkostninger, saafremt der er nedlagt paastand herom . Sagsoegte har tabt sagen og boer derfor doemmes til at betale sagens omkostninger .
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN
1 ) Ved at forbyde detailhandel med visse varer indfoert fra andre medlemsstater, medmindre de er oprindelsesmaerket eller ledsaget af en angivelse om deres oprindelse, har Det forenede Kongerige undladt at opfylde en forpligtelse, der paahviler det i henhold til traktatens artikel 30 .
2 ) Det forenede Kongerige betaler sagens omkostninger .