61997CC0208_DA
Generaladvokatens forslag til afgørelse
Generaladvokatens forslag til afgørelse
1 Ved staevning registreret paa Domstolens Justitskontor den 30. maj 1997 har Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber i medfoer af EF-traktatens artikel 169 anlagt sag med paastand om, at det fastslaas, at Den Portugisiske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til EF-traktatens artikel 189, stk. 3, og artikel 4 i Raadets direktiv 84/156/EOEF af 8. marts 1984 om graensevaerdier og kvalitetsmaalsaetninger for udledninger af kviksoelv fra andre sektorer end elektrolyse af alkalichlorider (1) (herefter »direktivet«), idet den ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget alle de love og administrative bestemmelser, som er noedvendige for at gennemfoere direktivet i den nationale retsorden.
2 I henhold til direktivets artikel 4, stk. 1, skal medlemsstaterne opstille saerlige programmer for kviksoelvudledninger, som hidroerer fra andre kilder end industrielle anlaeg, og for hvilke de i artikel 3 fastsatte emissionsnormer ikke kan anvendes i praksis. Desuden skal de saerlige programmer ifoelge direktivets artikel 4, stk. 3, finde anvendelse fra den 1. juli 1989 og meddeles Kommissionen.
3 I overensstemmelse med direktivets artikel 7, stk. 1, skulle medlemsstaterne traeffe de noedvendige foranstaltninger for at efterkomme direktivet inden for en frist paa to aar efter dets meddelelse. De skulle straks underrette Kommissionen herom.
4 Da Kommissionen den 18. juni 1993 ikke havde modtaget nogen meddelelse fra den portugisiske regering om et eller flere af de i direktivets artikel 4 omhandlede programmer, sendte den en aabningsskrivelse til Den Portugisiske Republik, hvori den opfordrede denne til at fremsaette sine bemaerkninger til opfyldelsen af dens forpligtelser i henhold til direktivet inden for en frist paa to maaneder.
5 Den 6. januar 1994 svarede den portugisiske regering paa aabningsskrivelsen idet den forklarede, at der ikke var paavist nogen enhed paa portugisisk omraade, som foretog udledning af kviksoelv inden for andre sektorer end elektrolyse af alkalichlorider. Paa denne baggrund havde der ikke kunnet konstateres udledning af eller forurening med kviksoelv. Den Portugisiske Republik gjorde saaledes gaeldende, at forpligtelsen til at opstille de i artikel 4 foreskrevne programmer ikke var relevant for Den Portugisiske Republik.
6 Idet Kommissionen ikke var overbevist om rigtigheden af Den Portugisiske Republiks bemaerkninger, sendte den ved skrivelse af 25. oktober 1995 en begrundet udtalelse til den, hvori den anmodede Den Portugisiske Republik om at traeffe de noedvendige foranstaltninger for at efterkomme direktivet inden to maaneder efter udtalelsens meddelelse.
7 Den 18. juli 1996 reagerede Den Portugisiske Republik herpaa, idet den oplyste, at den anerkendte noedvendigheden saavel som den hastende karakter af at ivaerksaette de omtalte programmer, men at gennemfoerelsen af dem havde vist sig at vaere saerlig vanskelig paa grund af problemerne med at identificere de mange og forskelligartede kilder. Den tilfoejede imidlertid, at den bestraebte sig paa hurtigst muligt at efterkomme kravene i direktivet, og at den ville give Kommissionen meddelelse om udfaldet af sine bestraebelser.
8 Da Kommissionen ikke modtog nogen anden oplysning fra den portugisiske regering, som gav den grundlag for at slutte, at Den Portugisiske Republik siden da havde opfyldt sine forpligtelser i henhold til direktivet, besluttede den at anlaegge naervaerende sag.
9 I sit svarskrift bestrider den portugisiske regering ikke det paastaaede traktatbrud, men goer gaeldende, at den er stoedt paa alvorlige praktiske vanskeligheder under opstillingen af de saerlige programmer i henhold til direktivets artikel 4. Paa denne baggrund foreslaar den Domstolen at udsaette afgoerelsen i sagen, indtil gennemfoerelsen er afsluttet.
10 Kommissionen har meddelt Domstolen, at den ikke vil afgive replik vedroerende dette svarskrift.
11 Med hensyn til anmodningen om udsaettelse maa det fastslaas, at den portugisiske regering foerst har gjort rede for de praktiske vanskeligheder, den er stoedt paa i forbindelse med foranstaltningerne til gennemfoerelse af direktivet, efter udloebet af den fastsatte frist for vedtagelsen af gennemfoerelsesforanstaltningerne, dvs. paa et tidspunkt, hvor direktivet var traadt i kraft. I et saadant tilfaelde - hvor direktivet allerede er udstedt og traadt i kraft - er det min opfattelse, at en saadan argumentation retlig set hverken kan udskyde eller juridisk retfaerdiggoere det traktatbrud, som skyldes den manglende gennemfoerelse, idet en medlemsstat ellers med lethed kunne unddrage sig forpligtelsen til at gennemfoere et direktiv inden for fristen ved at henvise til saadanne paastaaede eller faktiske vanskeligheder (2).
12 Endvidere skal det understreges, at Den Portugisiske Republik ikke bestrider, at de noedvendige foranstaltninger til gennemfoerelse af direktivet i national ret ikke er truffet inden for den i direktivet fastsatte frist.
13 Paa denne baggrund maa der gives Kommissionen medhold i dens paastande, og det maa fastslaas, at Den Portugisiske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til direktivets artikel 4, idet den ikke inden for den fastsatte frist har truffet de noedvendige foranstaltninger for at efterkomme direktivet. I overensstemmelse med artikel 69, stk. 2, i Domstolens procesreglement boer Den Portugisiske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger.
Forslag til afgoerelse
14 Paa denne baggrund skal jeg foreslaa Domstolen at
1) fastslaa, at Den Portugisiske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 4 i Raadets direktiv 84/156/EOEF af 8. marts 1984 om graensevaerdier og kvalitetsmaalsaetninger for udledninger af kviksoelv fra andre sektorer end elektrolyse af alkalichlorider, idet den ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget alle de love og administrative bestemmelser, som er noedvendige for at gennemfoere direktivet i national ret
2) paalaegge Den Portugisiske Republik at betale sagens omkostninger.
(1) - EFT L 74, s. 49.
(2) - Se hertil dom af 16.9.1997, sag C-139/96, Kommissionen mod Tyskland, Sml. I, s. 4845, og punkt 12 i mit forslag til afgoerelse fremsat den 16.12.1997 i sag C-344/96, dom af 12.3.1998, Kommissionen mod Tyskland, Sml. I, s. 1165.