62024CJ0562_RES
Sag C-562/24 [Munik] (
i
)
S. H. d.o.o.ogM. A. d.o.o.
(anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Okrožno sodišče v Kopru)
Domstolens dom (Femte Afdeling) af 29. januar 2026
»Præjudiciel forelæggelse – retsmidler – gensidig anerkendelse af afgørelser om konfiskation – rammeafgørelse 2006/783/RIA – artikel 8, stk. 2, litra d) – grunde til at afslå anerkendelse og fuldbyrdelse – de interesserede parters rettigheder – tredjemand i god tro – pantekreditor – fast ejendom, der udgør udbyttet fra en strafbar handling – procedure for anerkendelse og fuldbyrdelse af en afgørelse om konfiskation – retsbestemt pant tinglyst før vedtagelsen af denne afgørelse«
Retligt samarbejde på det strafferetlige område – anvendelse af princippet om gensidig anerkendelse på afgørelser om konfiskation – rammeafgørelse 2006/783 – grunde til at afslå anerkendelse og fuldbyrdelse – rækkevidde – grundlæggende rettigheder – ejendomsret – afslag fra den judicielle myndighed i fuldbyrdelsesstaten på at anerkende eller fuldbyrde en afgørelse om konfiskation, der er truffet i en anden medlemsstat vedrørende en fast ejendom, der udgør udbyttet fra en strafbar handling – lovlighed – betingelse – rettigheder for en pantekreditor, der har egenskab af tredjemand i god tro, og som gør det umuligt at fuldbyrde denne afgørelse – retsbestemt pant i fast ejendom, tinglyst af kreditor inden proceduren for anerkendelse og fuldbyrdelse af afgørelsen om konfiskation blev indledt – den forelæggende rets efterprøvelse af egenskaben af tredjemand i god tro
[Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, art. 17; Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/42, 24. og 33. betragtning, art. 2, nr. 1) og 2), samt art. 6; Rådets rammeafgørelse 2005/212, 3. betragtning, og 2006/783, 1. og 8. betragtning samt art. 1, art. 7, art. 8, stk. 2, litra d), og art. 9, stk. 1]
(jf. præmis 31-51 og 55 samt domskonkl.)
Resumé
I forbindelse med en præjudiciel forelæggelse fra Okrožno sodišče v Kopru (retten i første instans i Koper, Slovenien) præciserede Domstolen den grund, der er fastsat i artikel 8, stk. 2, litra d), i rammeafgørelse 2006/783 (
1
), der muliggør, at den kompetente judicielle myndighed i fuldbyrdelsesstaten kan afslå at anerkende eller fuldbyrde en afgørelse om konfiskation, hvis »en berørt parts, herunder en godtroende tredjemands, rettigheder« efter fuldbyrdelsesmedlemsstatens lovgivning gør det umuligt at fuldbyrde denne afgørelse.
S.H., der er et kroatisk selskab, og to italienske statsborgere, blev endeligt dømt i Italien for strafbare handlinger i form af deltagelse i en kriminel organisation, groft bedrageri og hvidvaskning af penge for at have vildledt personer og lovet, at deres penge ville blive investeret i Forex-platformen, selv om de i virkeligheden blev anvendt til personlige formål og navnlig til erhvervelse af forskellige faste ejendomme beliggende i Italien, Slovenien og Kroatien.
I oktober 2018 og februar 2019 tinglyste selskabet M.A. i forbindelse med en tvangsfuldbyrdelsesprocedure i Republikken Slovenien over for S.H. to gange retsbestemt pant i en fast ejendom, som S.H. var indehaver af, beliggende i Plavje (Slovenien), med henblik på at sikre to fordringer. Ved dom af 9. marts 2019 (herefter »afgørelsen om konfiskation«), der blev retskraftig den 18. april 2019, anordnede en italiensk domstol konfiskation af fast ejendom, der udgjorde udbyttet af de strafbare handlinger, som S.H var blevet dømt for, herunder en fast ejendom beliggende i Koper (Slovenien) og den faste ejendom i Plavje. Denne afgørelse om konfiskation blev fremsendt til de kompetente slovenske myndigheder med henblik på anerkendelse og fuldbyrdelse heraf. I denne forbindelse blev der anordnet indefrysning af ejendommene ved tinglysning af et forbud mod afhændelse og tinglysning af yderligere behæftelse i Republikken Sloveniens matrikelregister til fordel for denne medlemsstat.
Ud over disse procedurer blev S.H. i december 2020 erklæret konkurs af en kroatisk ret. Endvidere blev der efter anmodning fra M.A. i april 2019 indledt endnu en konkursbehandling af S.H. i Republikken Slovenien ved retten i første instans i Koper, som er den forelæggende ret. M.A. var af den opfattelse, at de faste ejendomme, som i matrikelregistret var opført som tilhørende selskabet S.H., burde inkluderes som sådanne i konkursboet. I denne forbindelse anmeldte M.A. sine fortrinsrettigheder, imens Republikken Slovenien ikke havde anmeldt den fordring, der fulgte af tinglysningen afgørelsen om indefrysning i matrikelregistret.
I november 2022 traf undersøgelsesdommeren i Koper afgørelse om anerkendelse og fuldbyrdelse af afgørelsen om konfiskation, hvilket medførte, at ejendomsretten til de faste ejendomme beliggende i Koper og Plavje blev tinglyst i matrikelregistret til fordel for Republikken Slovenien. Både S.H.’s likvidator og M.A. iværksatte appel til prøvelse af denne afgørelse ved den forelæggende ret.
Denne forkastede disse appeller, idet den fandt, at den omstændighed, at M.A. havde tinglyst retsbestemt pant i den faste ejendom i Plavje, som S.H. var ejer af, inden forbuddet mod afhændelse og yderligere behæftelse til fordel for Republikken Slovenien var blevet tinglyst i matrikelregistret, ikke havde nogen indvirkning på lovligheden af afgørelsen om anerkendelse og fuldbyrdelse af afgørelsen om konfiskation. Efter denne afgørelse ophævede Ustavno sodišče (forfatningsdomstol, Slovenien), for hvilken M.A. havde anlagt et forfatningsmæssigt søgsmål, afgørelsen og hjemviste sagen til den forelæggende ret, idet den fandt, at Domstolen endnu ikke havde haft anledning til at præcisere under hvilke omstændigheder pantekreditorer kan anses for at være en »tredjemænd i god tro«.
På denne baggrund ønskede den forelæggende ret nærmere bestemt oplyst, om artikel 8, stk. 2, litra d), i rammeafgørelse 2006/783, sammenholdt med artikel 17, stk. 1, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (herefter »chartret«), skal fortolkes således, at den kompetente judicielle myndighed i fuldbyrdelsesstaten kan afslå at anerkende eller fuldbyrde en afgørelse om konfiskation, der er truffet i en anden medlemsstat vedrørende en fast ejendom, der udgør »udbyttet« af en strafbar handling som defineret i artikel 2, litra e), i denne rammeafgørelse med den begrundelse, at en pantekreditors rettigheder på grund af dennes egenskab af »godtroende tredjemand« som omhandlet i denne artikel 8, stk. 2, litra d), gør det umuligt at fuldbyrde denne afgørelse, når denne kreditor har tinglyst et retsbestemt pant i denne faste ejendom i fuldbyrdelsesstaten, inden proceduren for anerkendelse og fuldbyrdelse af den nævnte afgørelse blev indledt i samme medlemsstat.
Domstolens bemærkninger
For at besvare det præjudicielle spørgsmål anførte Domstolen, at rækkevidden af begrebet »godtroende tredjemand« som omhandlet i artikel 8, stk. 2, litra d), i rammeafgørelse 2006/783 skulle fastlægges. For det første præciserede Domstolen i denne henseende, at det fremgår af ordlyden af denne artikel, sammenholdt med ordlyden af artikel 9, stk. 1, i rammeafgørelse 2006/783, at personer, hvis rettigheder kan hindre anerkendelse og fuldbyrdelse af en afgørelse om konfiskation som omhandlet i den første af de nævnte bestemmelser, svarer til de personer, der skal have adgang til effektive retsmidler til at anfægte en sådan afgørelse i medfør af den anden af disse samme bestemmelser. Det fremgår imidlertid af fast retspraksis, at disse personer ud over dem, der er fundet skyldige i en strafbar handling, omfatter tredjemænd, hvis formuegoder er omfattet eller berørt af en afgørelse om konfiskation.
For det andet bemærkede Domstolen, at rammeafgørelse 2006/783 er tæt knyttet til de fælles minimumsregler vedrørende afgørelser om konfiskation, der bl.a. er indeholdt i direktiv 2014/42 (
2
). Det følger nemlig af bestemmelserne i dette direktiv, at konfiskation af udbyttet af en strafbar handling, der er blevet overført til eller erhvervet af en sådan tredjemand, kun kan forhindres, hvis det godtgøres, at denne tredjemand ikke havde kendskab til den omstændighed, at denne overførsel eller erhvervelse havde til formål for den mistænkte eller sigtede person at undgå konfiskation. Følgelig kan en pantekreditor anses for at være en »interesseret part«, der har status som »godtroende tredjemand« som omhandlet i artikel 8, stk. 2, litra d), i rammeafgørelse 2006/783, hvis rettigheder kan blive berørt af en afgørelse om konfiskation af en fast ejendom, der udgør udbyttet fra en strafbar handling, når denne kreditor har tinglyst et retsbestemt pant i ejendommen, inden vedtagelsen af denne afgørelse, og inden proceduren for anerkendelse heraf indledtes. Domstolen tilføjede, at det skal godtgøres, at denne tredjemand ikke vidste eller ikke kunne have vidst, at dette pant for den mistænkte eller sigtedes vedkommende havde til formål at undgå konfiskation ved overdragelsen af de tinglige rettigheder til dette formuegode til nævnte tredjemand.
Endelig fremhævede Domstolen, at denne fortolkning er i fuld overensstemmelse med de formål, der forfølges med rammeafgørelse 2006/783, navnlig princippet om gensidig anerkendelse. Den mindede i denne forbindelse om, at dette princip skal forenes med overholdelsen af de grundlæggende rettigheder. Med henblik på at skabe den rette balance mellem princippet om gensidig anerkendelse og overholdelsen af ejendomsretten, der er fastsat i chartrets artikel 17, har artikel 8, stk. 2, litra d), i rammeafgørelse 2006/783 i denne sammenhæng til formål at sikre beskyttelsen af rettighederne hos tredjemænd, der har handlet i god tro.
Domstolen konkluderede, at den kompetente judicielle myndighed i fuldbyrdelsesstaten i henhold til artikel 8, stk. 2, litra d), i rammeafgørelse 2006/783, sammenholdt med chartrets artikel 17, stk. 1, kan afslå at anerkende eller fuldbyrde en afgørelse om konfiskation, der er truffet i en anden medlemsstat vedrørende en fast ejendom, der udgør »udbyttet« af en strafbar handling som defineret i artikel 2, litra e), i denne rammeafgørelse, med den begrundelse, at en pantekreditors rettigheder på grund af dennes egenskab af »godtroende tredjemand« som omhandlet i denne artikel 8, stk. 2, litra d), gør det umuligt at fuldbyrde denne afgørelse, når denne kreditor har tinglyst et retsbestemt pant i denne faste ejendom i fuldbyrdelsesstaten, inden proceduren for anerkendelse og fuldbyrdelse af den nævnte afgørelse blev indledt i samme medlemsstat, idet det påhviler den forelæggende ret at afgøre, om nævnte kreditor kan anses for at være »i god tro« som omhandlet i denne bestemmelse, idet der skal tages hensyn til samtlige omstændigheder i forbindelse med udstedelsen i fuldbyrdelsesmedlemsstaten af det fuldbyrdelsesgrundlag, der ligger til grund for pantet i fast ejendom.
(
i
) – Den foreliggende sags navn er et vedtaget navn. Det svarer ikke til et navn på en part i sagen.
(
1
) – Artikel 9 i Rådets rammeafgørelse 2006/783/RIA af 6.10.2006 om anvendelse af princippet om gensidig anerkendelse på afgørelser om konfiskation (EUT 2006, L 328, s. 59).
(
2
) – Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/42/EU af 3.4.2014 om indefrysning og konfiskation af redskaber og udbytte fra strafbart forhold i Den Europæiske Union (EUT 2014, L 127, s. 39).