62024CJ0870
PRESUDA SUDA (deveto vijeće)
19. ožujka 2026. (
*1
)
„Zahtjev za prethodnu odluku – Državne potpore – Uredba (EU) br. 651/2014 – Kategorije potpora koje se mogu smatrati spojivima s unutarnjim tržištem – Izuzeće predviđeno za potpore u korist malih i srednjih poduzeća (MSP) – Članak 1. Priloga I. – Pojam ‚poduzeće’ – Članak 3. stavak 3. Priloga I. – Pojam ‚povezana poduzeća’ – Fizička osoba koja ima većinu glasačkih prava povezanih s dionicama poduzeća – Obavljanje ekonomske djelatnosti – Stvarno provođenje nadzora izravnim ili neizravnim uključivanjem u upravljanje poduzećem”
U predmetu C‑870/24,
povodom zahtjeva za prethodnu odluku na temelju članka 267. UFEU‑a, koji je uputila Administratīvā apgabaltiesa (Okružni upravni sud, Latvija), odlukom od 14. prosinca 2024., koju je Sud zaprimio 17. prosinca 2024., u postupku
Valsts ieņēmumu dienests
protiv
SIA „OUTLETICO”,
SUD (deveto vijeće),
u sastavu: M. Condinanzi, predsjednik vijeća, R. Frendo i A. Kornezov (izvjestitelj), suci,
nezavisni odvjetnik: A. Biondi,
tajnik: A. Calot Escobar,
uzimajući u obzir pisani dio postupka,
uzimajući u obzir očitovanja koja su podnijeli:
–
za latvijsku vladu, J. Davidoviča i K. Pommere, u svojstvu agenata,
–
za belgijsku vladu, P. Cottin i M. Van Regemorter, u svojstvu agenata,
–
za Europsku komisiju, A.-L. Delbac, V. Hitrovs i A. Steiblytė, u svojstvu agenata,
odlučivši, nakon što je saslušao nezavisnog odvjetnika, da u predmetu odluči bez mišljenja,
donosi sljedeću
Presudu
1
Zahtjev za prethodnu odluku odnosi se na tumačenje članka 1. i članka 3. stavka 3. Priloga I. Uredbi Komisije (EU) br. 651/2014 оd 17. lipnja 2014. o ocjenjivanju određenih kategorija potpora spojivima s unutarnjim tržištem u primjeni članaka 107. i 108. Ugovora [UFEU‑a] (SL 2014., L 187, str. 1. i ispravci SL 2016., L 115, str. 50., SL 2016., L 292, str. 50. i SL 2023., L 137, str. 89.), kako je izmijenjena Uredbom Komisije (EU) 2020/972 оd 2. srpnja 2020. (SL 2020., L 215, str. 3.) (u daljnjem tekstu: Uredba br. 651/2014).
2
Zahtjev je upućen u okviru spora između Valsts ieņēmumu dienestsa (Državna porezna uprava, Latvija) (u daljnjem tekstu: porezna uprava) i društva SIA „OUTLETICO” (u daljnjem tekstu: društvo Outletico), osnovanog u skladu s latvijskim pravom, u vezi s odlukom kojom je ta uprava naložila društvu Outletico povrat potpora koje je nezakonito primilo u kontekstu zdravstvene krize povezane s pandemijom bolesti COVID-19.
Pravni okvir
Pravo Unije
Uredba br. 651/2014
3
Uvodne izjave 30. i 40. Uredbe br. 651/2014 glase:
„(30)
Radi uklanjanja razlika koje mogu izazvati narušavanje tržišnog natjecanja i olakšanja koordinacije između različitih inicijativa Unije i nacionalnih inicijativa o [malim i srednjim poduzećima (MSP)] te zbog administrativne jasnoće i pravne sigurnosti, definicija MSP‑ova koja se upotrebljava u ovoj Uredbi trebala bi se temeljiti na definiciji iz Preporuke Komisije 2003/361/EZ od 6. svibnja 2003. o definiciji mikro, malih i srednjih poduzeća [(SL 2003., L 124, str. 36.)].
[…]
(40)
MSP‑ovi imaju presudnu ulogu u otvaranju radnih mjesta i općenito djeluju kao faktor socijalne stabilnosti i gospodarskog razvoja. Međutim, taj razvoj može biti spriječen tržišnim nedostatcima, što dovodi do sljedećih ograničenja tipičnih za MSP‑ove. MSP‑ovi često imaju teškoća pri nabavi kapitala ili zajmova, s obzirom na prirodu određenih financijskih tržišta nesklonih riziku i ograničene kolaterale koje mogu ponuditi. Zbog ograničenih sredstava može im biti ograničen i pristup informacijama, prvenstveno onih povezanih s novim tehnologijama i potencijalnim tržištima. Radi olakšanja razvoja ekonomskih djelatnosti MSP‑ova, ovom bi Uredbom prema tome trebalo izuzeti određene kategorije potpora ako se one dodjeljuju u korist MSP‑ova. Te bi kategorije trebale uključivati posebice potpore za ulaganje za MSP‑ove i potpore za sudjelovanje MSP‑ova na sajmovima.”
4
Člankom 1. te uredbe predviđa se:
„1.   Ova Uredba primjenjuje se na sljedeće kategorije potpora:
[…]
(b)
potpore MSP‑ovima u obliku potpora za ulaganje, operativnih potpora i potpora za pristup financiranju za MSP‑ove;
[…]
4.   Ova Uredba ne primjenjuje se:
[…]
(c)
na potpore poduzetnicima u teškoćama, uz iznimku programa potpora za nadoknadu štete prouzročene određenim prirodnim katastrofama, programa potpora za novoosnovana poduzeća i programa regionalnih operativnih potpora, ako se tim programima poduzetnici u teškoćama ne dovode u povlašteni položaj u odnosu na druge poduzetnike. Međutim, odstupajući od toga, ova se Uredba primjenjuje na poduzetnike koji na dan 31. prosinca 2019. nisu bili u teškoćama, ali su u razdoblju od 1. siječnja 2020. do 30. lipnja 2021. postali poduzetnici u teškoćama.
[…]”
5
Člankom 2. navedene uredbe određuje se:
„Za potrebe ove Uredbe, primjenjuju se sljedeće definicije:
[…]
2.   ‚[MSP‑ovi]’ znači poduzeća koja ispunjuju uvjete utvrđene u Prilogu I.;
[…]
18.
‚poduzetnik u teškoćama’ znači poduzetnik za kojeg vrijedi najmanje jedna od sljedećih okolnosti:
(a)
U slučaju društva s ograničenom odgovornošću (osim MSP‑a koji postoji manje od tri godine ili, za potrebe prihvatljivosti za potpore za rizično financiranje, MSP‑a tijekom 7 godina od njegove prve komercijalne prodaje koji je primjeren za ulaganja u rizično financiranje na temelju dubinske analize koju je proveo odabrani financijski posrednik), ako je više od polovice njegova vlasničkog kapitala izgubljeno zbog prenesenih gubitaka. […]
[…]
(e)
U slučaju poduzetnika koji nije MSP, ako je tijekom zadnje dvije godine:
(1)
omjer knjigovodstvenog duga i kapitala poduzetnika bio veći od 7,5 i
(2)
EBITDA koeficijent pokrića kamata poduzetnika bio je niži od 1,0;
[…]
24.
‚velika poduzeća’ znači poduzeća koja ne ispunjuju kriterije utvrđene u Prilogu I.;
[…]”
6
U skladu s člankom 3. te uredbe:
„Programi potpora, pojedinačne potpore dodijeljene na temelju programa potpora i jednokratne potpore spojivi su s unutarnjim tržištem u smislu članka 107. stavka 2. ili 3. [UFEU‑a] i izuzimaju se od obveze prijave iz članka 108. stavka 3. [UFEU‑a], pod uvjetom da dotične potpore ispunjuju sve uvjete utvrđene u poglavlju I. ove Uredbe i posebne uvjete za odgovarajuću kategoriju potpore utvrđene u poglavlju III. ove Uredbe”
7
Članak 1. Priloga I. Uredbi br. 651/2014, naslovljen „Definicije MSP‑ova”, predviđa:
„Poduzeće je svaki subjekt koji se bavi ekonomskom djelatnošću, bez obzira na njegov pravni oblik. To uključuje, posebno, samozaposlene osobe i obiteljske poduzetnike koji se bave obrtom ili drugim djelatnostima te partnerstva ili udruženja koja se redovno bave ekonomskom djelatnošću.”
8
Člankom 2. tog Priloga I. propisano je:
„1.   Kategorija mikro, malih i srednjih poduzeća (‚MSP’) sastoji se od poduzeća koja imaju manje od 250 zaposlenih i godišnji promet koji ne premašuje 50 milijuna [eura] i/ili godišnju bilancu koja ne premašuje 43 milijuna [eura].
2.   Unutar kategorije MSP‑ova malo poduzeće definira se kao poduzeće koje ima manje od 50 zaposlenih, a čiji godišnji promet i/ili godišnja bilanca ne premašuje 10 milijuna [eura].
3.   Unutar kategorije MSP‑ova mikro‑poduzeće definira se kao poduzeće koje ima manje od 10 zaposlenih, a čiji godišnji promet i/ili godišnja bilanca ne premašuje 2 milijuna [eura].”
9
U skladu s člankom 3. navedenog Priloga I.:
„1.   ‚Neovisno poduzeće’ je svako poduzeće koje nije razvrstano pod partnersko poduzeće u smislu stavka 2. ni pod povezano poduzeće u smislu stavka 3.
[…]
3.   ‚Povezana poduzeća’ su poduzeća među kojima postoji jedna od sljedećih veza:
(a)
jedno poduzeće ima većinu glasačkih prava vlasnika udjela ili članova u drugom poduzeću;
(b)
jedno poduzeće ima pravo postaviti ili smijeniti većinu članova upravnog, upravljačkog ili nadzornog tijela drugog poduzeća;
(c)
jedno poduzeće ima pravo ostvarivati vladajući utjecaj na drugo poduzeće na temelju ugovora sklopljenog s tim poduzećem ili na temelju odredbe njegova statuta ili društvenog ugovora;
(d)
jedno poduzeće, koje je vlasnik udjela ili član drugog poduzeća, samo kontrolira, prema dogovoru s drugim vlasnicima udjela ili članovima tog poduzeća, većinu glasačkih prava vlasnika udjela ili članova u tom poduzeću.
[…]
Povezanima se smatraju i poduzeća koja su međusobno povezana preko jednog ili više drugih poduzeća, odnosno bilo kojeg ulagača spomenutog u stavku 2., na bilo koji od načina opisanih u prvom podstavku.
Povezanima se smatraju i poduzeća koja jednu od tih povezanosti ostvaruju posredstvom fizičke osobe ili skupine fizičkih osoba koje zajedno djeluju ako se bave svojom djelatnošću ili dijelom svoje djelatnosti na istom mjerodavnom tržištu ili susjednim tržištima.
[…]”
10
Članak 6. tog Priloga I. predviđa:
„1.   U slučaju neovisnog poduzeća, podatci, uključujući broj osoblja, određuju se isključivo na temelju financijskih izvještaja tog poduzeća.
2.   Podatci, uključujući broj osoblja, poduzeće koje ima partnerska poduzeća ili povezana poduzeća određuju se na temelju financijskih izvještaja i ostalih podataka poduzeća, odnosno, ako postoje, konsolidiranih financijskih izvještaja poduzeća ili konsolidiranih financijskih izvještaja u koje je poduzeće uključeno konsolidacijom.
Podatcima spomenutima u prvom podstavku dodaju se podatci svakog poduzeća koje je partner dotičnom poduzetniku i koje se nalazi neposredno uzlazno ili silazno od njega. Zbrajanje je razmjerno postotnom udjelu u kapitalu ili glasačkim pravima (ovisno o tome što je veće). U slučaju unakrsnog vlasništva primjenjuje se veći postotak.
Podatcima iz prvog i drugog podstavka dodaje se 100 % podataka svakog poduzeća koje je izravno ili neizravno povezano s dotičnim poduzećem ako ti podatci već nisu uključeni konsolidacijom financijskih izvještaja.
[…]”
Privremeni okvir
11
Točke 4., 18. i 22. komunikacije Komisije, naslovljene „Privremeni okvir za mjere državne potpore u svrhu podrške gospodarstvu u aktualnoj pandemiji covida-19” (SL 2020., C 91 I, str. 1.), kako je izmijenjena Komisijinom komunikacijom od 28. siječnja 2021. (SL 2021., C 34, str. 6.), glase:
„4.
U izvanrednim okolnostima uzrokovanim pandemijom covida-19 poduzeća svih vrsta mogla bi se naći u situaciji ozbiljnog manjka likvidnosti. Solventna i nešto manje solventna poduzeća mogla bi iskusiti iznenadni manjak ili čak nedostupnost likvidnih sredstava. Mala i srednja poduzeća posebno su izložena riziku. Zato bi to kratkoročno i srednjoročno moglo ozbiljno utjecati na gospodarsko stanje brojnih zdravih poduzeća i na njihove zaposlenike, uz dugoročne posljedice po njihov opstanak.
[…]
18.
S obzirom na to da pandemija covida-19 utječe na sve države članice i da mjere ograničavanja koje su države članice poduzele utječu na poduzeća, [Europska] [k]omisija smatra da su državne potpore opravdane i da se tijekom ograničenog razdoblja mogu proglasiti spojivima s unutarnjim tržištem na temelju članka 107. stavka 3. točke (b) UFEU‑a kako bi se nadoknadio manjak likvidnosti s kojim su suočena poduzeća i osiguralo da poremećaji koje je prouzrokovala pandemija covida-19 ne ugroze njihovu održivost, a posebno održivost MSP‑ova.
[…]
22.
Komisija će takvu [državnu potporu u ograničenom iznosu koja se, privremeno, dodjeljuje poduzećima koja su suočena s iznenadnim manjkom likvidnosti ili čak potpunom nelikvidnosti] smatrati spojivom s unutarnjim tržištem na temelju članka 107. stavka 3. točke (b) UFEU‑a ako su ispunjeni svi sljedeći uvjeti […]:
[…]
c.
potpora se ne može dodijeliti poduzećima koja su već bila u teškoćama (u smislu [Uredbe br. 651/2014] […]) na dan 31. prosinca 2019.;
Odstupajući od prethodno navedenog, potpore se mogu dodijeliti mikropoduzećima i malim poduzećima (u smislu Priloga I. [Uredbi br. 651/2014]) koja su već bila u teškoćama na dan 31. prosinca 2019. pod uvjetom da se nad njima ne provodi skupni postupak u slučaju nesolventnosti u skladu s nacionalnim pravom i da nisu primila potporu za sanaciju […] ili potporu za restrukturiranje […]
[…]”
Latvijsko pravo
12
Člankom 4.1. Uredbe Vijeća ministara br. 676 od 10. studenoga 2020. o potporama koje se dodjeljuju poduzećima pogođenima krizom uzrokovanom bolešću COVID-19 kako bi se zajamčio njihov obrtni kapital, u verziji primjenjivoj na dan nastanka činjenica iz glavnog postupka (u daljnjem tekstu: Uredba br. 676/2020), predviđa se:
„U skladu s ovom uredbom, potpora se može dodijeliti onim poduzećima koja su obuhvaćena definicijom mikro, malih i srednjih poduzeća iz članka 2. Priloga I. Uredbi [br.] 651/2014 ili definicijom velikih poduzeća iz članka 2. točke 24. [te uredbe].”
13
U skladu s člankom 5. te uredbe:
„U smislu [ove uredbe], povezane osobe su gospodarski subjekti obuhvaćeni definicijom povezanih poduzeća koja se utvrđuje u članku 3. stavku 3. Priloga I. Uredbi [br.] 651/2014.”
14
Članak 16.2 navedene uredbe glasi:
„Potpora se ne dodjeljuje srednjim ili velikim gospodarskim subjektima koje je već 31. prosinca 2019. i u trenutku dodjele potpore trebalo smatrati poduzetnicima u teškoćama, u skladu s definicijom iz članka 2. točke 18. Uredbe [br.] 651/2014.”
15
Člankom 18. Uredbe br. 676/2020 predviđa se:
„Ako se utvrdi povreda zahtjeva povezanih s državnom potporom iz ove Uredbe, poduzeće je dužno Državnoj poreznoj upravi vratiti cjelokupan iznos potpore koji je nezakonito primilo uvećan za kamate, u skladu s odredbama iz poglavlja IV. i V. Zakona o nadzoru potpora za trgovačke djelatnosti.”
16
U članku 186. stavku 3. Komerclikumsa (Trgovački zakonik) navodi se:
„Poslovni udio članu daje pravo sudjelovanja u upravljanju društvom, podjeli dobiti i raspodjeli imovine društva u slučaju njezine likvidacije, kao i druga prava utvrđena zakonom i statutima.”
17
Člankom 209. tog zakonika određuje se:
„Upravna tijela društva su skupština članova društva i uprava, kao i nadzorni odbor (ako se taj odbor uspostavi).”
18
U skladu s člankom 210. navedenog zakonika:
„(1)   Samo skupština članova društva ima nadležnost:
1.
izmijeniti statut;
2.
povećati ili smanjiti temeljni kapital;
3.
imenovati i razriješiti članove nadzornog odbora;
4.
imenovati i razriješiti članove uprave;
5.
odobriti godišnje financijske izvještaje i raspodijeliti dobit;
6.
imenovati i razriješiti revizora i likvidatora;
7.
donijeti odluku o pokretanju postupka protiv uprave, članova nadzornog odbora, osnivača ili članova društva i imenovanju zastupnika društva radi vođenja sporova pred sudovima;
[…]
9.
donijeti odluku o prestanku, nastavku, obustavi ili obnovi poslovanja društva ili njegovoj reorganizaciji, kao i o sklapanju, izmjeni ili raskidu ugovora o grupaciji između društava;
10.
donijeti odluku o drugim pitanjima za koja je, zakonom ili statutom, nadležnost prenesena na skupštinu članova društva.
(2)   Skupština članova društva također ima pravo donositi odluke u nadležnosti uprave ili nadzornog odbora. U tom slučaju, članovi koji su glasali za te odluke snose solidarnu odgovornost za štetu nastalu kao posljedica tih odluka.”
Glavni postupak i prethodna pitanja
19
A, fizička osoba, drži 100 % udjela u kapitalu društva SIA „Esterkin Family Investments”, društva osnovanog u skladu s latvijskim pravom, 75 % udjela u kapitalu društva SIA „IC Industries Holdings”, koje je također društvo osnovano u skladu s latvijskim pravom, kao i 100 % udjela u kapitalu društva RRE Tradecenters holding Ltd., društva osnovanog u skladu s ciparskim pravom. Potonje društvo drži 60 % udjela u kapitalu društva Outletico, koje pak drži 100 % udjela u kapitalu društva SIA „Business Park”, još jednog društva osnovanog u skladu s latvijskim pravom.
20
Društvo Outletico je 21. ožujka i 16. travnja 2021. od porezne uprave zatražilo dobivanje potpore za poduzetnike pogođene krizom uzrokovanom bolešću COVID-19 za siječanj i ožujak 2021.
21
Ta je uprava odlukama od 30. travnja 2021. i od 17. svibnja 2021. udovoljila tim zahtjevima i dodijelila mu na toj osnovi iznos od 45597,69 eura za siječanj 2021. te iznos od 45597,68 eura za ožujak 2021. Smatrala je da je društvo Outletico MSP u smislu Uredbe br. 651/2014 i da ispunjava kriterije utvrđene Uredbom br. 676/2020 za dobivanje potpora.
22
Odjel za poticanje porezne discipline pri Državnoj poreznoj upravi je dvjema odlukama od 27. prosinca 2021., smatrajući da je društvo Outletico obuhvaćeno kategorijom „velika poduzeća” i da je – kako 31. prosinca 2019. tako i na datum dodjele potpore – bilo poduzetnik u teškoćama, poništio odluke navedene u prethodnoj točki i naložio tom društvu da vrati nezakonito primljene potpore.
23
Društvo Outletico podnijelo je pritužbe protiv odluka tog odjela.
24
Odlukom od 25. ožujka 2022. porezna je uprava potvrdila te odluke. Smatrala je, kao prvo, da društva RRE Tradecenters holding, Esterkin Family Investments, IC Industries Holdings i Business Park treba smatrati „povezanim poduzećima”, u smislu članka 3. stavka 3. Priloga I. Uredbi br. 651/2014, s društvom Outletico i da, kao dio grupe povezanih poduzeća, potonje društvo treba smatrati, na temelju podataka koji se odnose na sva društva te grupe, dijelom „velikog poduzeća” u smislu članka 2. točke 24. Uredbe br. 651/2014.
25
Ta je uprava, naime, najprije istaknula da iz registra trgovačkih društava proizlazi da je na dan dodjele predmetnih potpora društvo RRE Tradecenters holding držalo kontrolni udio u društvu Outletico, koje je pak imalo takav udio u društvu Business Park. Nadalje, navedena uprava smatrala je da, s obzirom na to da fizička osoba A izravno upravlja i kontrolira društva RRE Tradecenters holding, Esterkin Family Investments i IC Industries Holdings, treba je smatrati gospodarskim subjektom i stoga „poduzećem” u smislu članka 1. i članka 3. stavka 3. trećeg podstavka tog Priloga I. Naposljetku je iz toga zaključila da su društva Esterkin Family Investments i IC Industries Holdings, s jedne strane, kao i društvo Outletico, s druge strane, održavali povezanosti posredstvom poduzeća, a ne „fizičke osobe” u smislu članka 3. stavka 3. četvrtog podstavka navedenog Priloga I.
26
Porezna je uprava smatrala, kao drugo, da kako 31. prosinca 2019. tako i na dan dodjele predmetnih potpora društvo Outletico treba, s obzirom na vlastite podatke i podatke koji se odnose na poduzetnike povezane s tim društvom, smatrati „poduzetnikom u teškoćama” u smislu članka 2. točke 18. te uredbe te da navedeno društvo stoga nije ispunjavalo uvjete za primanje tih potpora.
27
Društvo Outletico podnijelo je administratīvā rajona tiesi (Općinski upravni sud, Latvija) tužbu za poništenje odluke porezne uprave od 25. ožujka 2022., pri čemu je, među ostalim, osporavalo primjenu pojma „povezana poduzeća” na njega. Konkretno, društvo Outletico tvrdilo je da A treba smatrati fizičkom osobom, a ne poduzećem.
28
Presudom od 22. studenoga 2022. taj je sud poništio tu odluku uz obrazloženje da je A fizička osoba, a ne poduzeće, tako da se na temelju članka 3. stavka 3. četvrtog podstavka Priloga I. Uredbi br. 651/2014 ne može smatrati da je društvo Outletico povezano s društvima Esterkin Family Investments i IC Industries Holdings jer ta tri društva nisu obavljala svoje djelatnosti na istom tržištu ili susjednim tržištima. Navedeni sud smatrao je da je društvo Outletico bilo povezano samo s društvima RRE Tradecenters holding i Business Park i da, na toj osnovi, društvo Outletico treba kvalificirati kao MSP u smislu Uredbe br. 651/2014, tako da može tražiti ostvarivanje potpora o kojima je riječ u glavnom postupku.
29
Porezna uprava podnijela je žalbu protiv te presude pred Administratīvā apgabaltiesom (Okružni upravni sud, Latvija), sudom koji je uputio zahtjev, ističući, među ostalim, da, kada fizička osoba upravlja te izravno ili neizravno nadzire više poduzeća, treba je smatrati gospodarskim subjektom i stoga „poduzećem” u smislu članka 1. i članka 3. stavka 3. trećeg podstavka Priloga I. Uredbi br. 651/2014.
30
Sud koji je uputio zahtjev napominje da se glavni postupak odnosi na pitanje koja poduzeća treba smatrati povezanima s društvom Outletico, u svrhu njegove kvalifikacije kao MSP‑a ili „velikog poduzeća” u smislu Uredbe br. 651/2014. U tom se pogledu pita o dosegu pojma „poduzeće” u smislu članka 1. Priloga I. toj uredbi, osobito o tome je li tim pojmom obuhvaćena fizička osoba koja drži kontrolne udjele u više društava. Slijedom toga, taj se sud pita treba li smatrati da se povezanosti između društva Outletico, s jedne strane, i društava Esterkin Family Investments i IC Industries Holdings, s druge strane, ostvaruju posredstvom „poduzeća” u smislu članka 3. stavka 3. trećeg podstavka tog Priloga I. ili „fizičke osobe” u smislu članka 3. stavka 3. četvrtog podstavka navedenog Priloga I., u kojem se slučaju ta tri poduzeća ne mogu smatrati povezanima.
31
Prema mišljenju suda koji je uputio zahtjev, iz presude od 10. siječnja 2006., Cassa di Risparmio di Firenze i dr. (C‑222/04, EU:C:2006:8) proizlazi da, u svrhu utvrđivanja postojanja ekonomske djelatnosti u slučaju da fizička osoba drži udio u društvu koje izravno obavlja ekonomsku djelatnost na tržištu, nije dovoljno dokazati da ta fizička osoba drži taj udio, čak i ako je kontrolni, nego je potrebno ispitati sudjeluje li navedena fizička osoba stvarno u upravljanju tim društvom.
32
U tom pogledu sud koji je uputio zahtjev ističe da se porezna uprava u svojoj odluci od 25. ožujka 2022. oslonila isključivo na veličinu udjela društva A u kapitalu društava Esterkin Family Investments i IC Industries Holdings kako bi smatrala da je društvo A izravno upravljalo i nadziralo ta društva. Taj sud pojašnjava da je, na temelju članka 186. stavka 3. i članka 210. stavaka 1. i 2. Trgovačkog zakonika, donošenje određenih upravljačkih odluka u nadležnosti skupštine članova društva (vlasnika udjela).
33
Navedeni se sud stoga pita je li ta ovlast odlučivanja sama po sebi dovoljna da se smatra da fizička osoba koja u društvu drži kontrolni udio također stvarno izvršava nadzor nad tim društvom tako da izravno ili neizravno utječe na njegovo upravljanje i da stoga obavlja ekonomsku djelatnost ili da sudjeluje u ekonomskoj djelatnosti tog društva i da, slijedom navedenoga, predstavlja poduzeće.
34
U tim je okolnostima Administratīvā apgabaltiesa (Okružni upravni sud) odlučila prekinuti postupak i uputiti Sudu sljedeća prethodna pitanja:
„1.
Treba li članak 1. i članak 3. stavak 3. Priloga I. [Uredbi br. 651/2014] tumačiti na način da fizičku osobu koja ima udjele u temeljnom kapitalu poduzeća također treba smatrati poduzećem?
Utječe li na odgovor na to pitanje činjenica da je u nacionalnom zakonodavstvu utvrđeno da je donošenje određenih odluka povezanih s upravljanjem poduzećem u nadležnosti skupštine članova društva (vlasnika udjela)? Je li prethodno navedeno samo po sebi dovoljna osnova kako bi se smatralo da fizička osoba koja ima udio u kapitalu poduzeća (većinu glasačkih prava članova u poduzeću) izravno ili neizravno utječe na upravljanje poduzećem i, stoga, obavlja gospodarsku djelatnost ili sudjeluje u gospodarskoj djelatnosti tog poduzeća, pri čemu nije potrebno ocijeniti sudjeluje li ona doista u upravljanju poduzećem?
2.
Treba li članak 3. stavak 3. četvrti podstavak Priloga I. [Uredbi br. 651/2014] tumačiti na način da je izrazom ‚poduzeća koja jednu od tih povezanosti ostvaruju posredstvom fizičke osobe’, u smislu te odredbe, obuhvaćen i slučaj u kojem je fizička osoba vlasnik udjela u kapitalu i ima većinu glasačkih prava u poduzeću koje pak ima većinu glasačkih prava članova u drugom poduzeću, za koje se smatra da je poduzeće povezano s drugim poduzećima te je, u potonjim poduzećima, ta ista fizička osoba vlasnik udjela u kapitalu i ima većinu glasačkih prava članova?”
O prethodnim pitanjima
35
U skladu s ustaljenom sudskom praksom Suda, u okviru suradnje između nacionalnih sudova i Suda ustanovljene u članku 267. UFEU‑a, na Sudu je da nacionalnom sudu pruži koristan odgovor koji će mu omogućiti da donese odluku u postupku koji se pred njim vodi. U tom smislu, Sud će, prema potrebi, preoblikovati pitanja koja su mu postavljena. U tom pogledu on može iz svih podataka koje mu je dostavio nacionalni sud, a osobito iz obrazloženja odluke kojom se upućuje prethodno pitanje, izvesti dijelove prava Unije koje valja tumačiti uzimajući u obzir predmet spora (vidjeti u tom smislu presude od 28. studenoga 2000., Roquette Frères, C‑88/99, EU:C:2000:652, t. 18. i od 23. listopada 2025., Zlakov, C‑744/23, EU:C:2025:816, t. 17. i navedenu sudsku praksu).
36
U ovom slučaju iz odluke kojom se upućuje prethodno pitanje proizlazi da je porezna uprava u svojoj odluci od 25. ožujka 2022. smatrala da društva RRE Tradecenters holding, Esterkin Family Investments, IC Industries Holdings, Outletico i Business Park treba smatrati „povezanim poduzećima” u smislu članka 3. stavka 3. trećeg podstavka Priloga I. Uredbi br. 651/2014.
37
Sud koji je uputio zahtjev, koji mora ispitati zakonitost potonje odluke, nema nikakve dvojbe u pogledu pitanja može li se društvo Outletico smatrati poduzećem „povezanim”, u smislu članka 3. stavka 3. Priloga I. Uredbi br. 651/2014, s jedne strane, s društvom RRE Tradecenters holding, koje je vlasnik 60 % njegova kapitala i, s druge strane, s društvom Business Park, u kojem drži cijeli kapital.
38
Taj sud u biti želi utvrditi treba li smatrati da je društvo Outletico povezano ne samo s društvima RRE Tradecenters holding i Business Park nego i, posredstvom društava RRE Tradecenters holding i osobe A, s društvima Esterkin Family Investments i IC Industries Holdings, s obzirom na to da osoba A drži 100 %, 100 % odnosno 75 % udjela u njihovu kapitalu.
39
Naime, iz odluke kojom se upućuje prethodno pitanje proizlazi da, ako bi se sva društva navedena u prethodnoj točki smatrala „povezanim poduzećima”, društvo Outletico ne bi se moglo kvalificirati kao MSP. Za njega bi se tada trebalo smatrati da je bilo poduzetnik u teškoćama na dan 31. prosinca 2019. i da bi bilo dužno vratiti potpore o kojima je riječ u glavnom postupku, s obzirom na to da ih u takvim okolnostima treba smatrati nezakonitima. Suprotno tomu, ako bi se smatralo da je društvo Outletico povezano samo s društvima RRE Tradecenters holdings i Business Park, ono bi se mogao kvalificirati kao MSP, ne bi bilo kvalificirano kao poduzetnik koji je bio u teškoćama na dan 31. prosinca 2019. i moglo bi zadržati pravo na te potpore.
40
U tom se kontekstu sud koji je uputio zahtjev u biti pita može li se fizička osoba koja drži kontrolne udjele u poduzećima sama kvalificirati kao „poduzeće” posredstvom kojeg ta poduzeća neizravno ostvaruju povezanosti koje mogu dovesti do toga da se svi ti subjekti kvalificiraju kao „povezana poduzeća” u smislu članka 3. stavka 3. trećeg podstavka Priloga I. Uredbi br. 651/2014.
41
S obzirom na te elemente, valja smatrati da svojim dvama pitanjima, koja valja ispitati zajedno, sud koji je uputio zahtjev u biti pita treba li članak 1. i članak 3. stavak 3. treći podstavak Priloga I. Uredbi br. 651/2014 tumačiti na način da se u pogledu fizičke osobe koja drži kontrolni udio koji joj dodjeljuje većinu glasačkih prava članova društava koja obavljaju ekonomsku djelatnost treba, samo zbog tog razloga, smatrati da se sama bavi ekonomskom djelatnošću i, prema tome, da je „poduzeće” u smislu članka 1. tog Priloga I., posredstvom kojeg ta društva neizravno ostvaruju povezanosti na temelju kojih ih se može kvalificirati kao „povezana poduzeća” u smislu članka 3. stavka 3. trećeg podstavka navedenog Priloga I. Osobito se pita je li činjenica da su na temelju nacionalnog prava određene odluke koje se odnose na upravljanje društvom u nadležnosti skupštine članova društva sama po sebi dovoljna da bi se smatralo da takva fizička osoba sudjeluje u ekonomskoj djelatnosti tog društva a da pritom nije potrebno ispitati sudjeluje li stvarno u upravljanju tim društvom.
42
Kao što to osobito proizlazi iz uvodne izjave 40. Uredbe br. 651/2014, čiji je cilj utvrditi određene kategorije državnih potpora spojivima s unutarnjim tržištem u skladu s člancima 107. i 108. UFEU‑a, Komisija izuzima određene kategorije državnih potpora kada su one dodijeljene MSP‑ovima, zbog nedostataka tržišta zbog kojih se ta poduzeća moraju suočiti s određenim brojem prepreka koje ograničavaju njihov društveno i ekonomski poželjan razvoj (vidjeti u tom smislu presude od 29. travnja 2004., Italija/Komisija, C‑91/01, EU:C:2004:244, t. 46. i od 24. rujna 2020., NMI Technologietransfer, C‑516/19, EU:C:2020:754, t. 31.).
43
U skladu s člancima 2. i 3. Priloga I. Uredbi br. 651/2014, poduzeće se može smatrati MSP‑om u smislu te uredbe ako ispunjava tri kriterija: kriterij broja zaposlenih osoba, financijski kriterij, koji se odnosi na godišnji promet ili ukupnu godišnju bilancu, te kriterij neovisnosti (presuda od 24. rujna 2020., NMI Technologietransfer, C‑516/19, EU:C:2020:754, t. 32. i navedena sudska praksa).
44
Što se tiče posljednjeg kriterija, Sud je presudio da je njegov cilj osigurati da od mjera namijenjenih MSP‑ovima stvarno imaju koristi poduzetnici za koje je veličina poteškoća, a ne oni koji pripadaju velikoj skupini i koji stoga imaju pristup sredstvima i potpori koji nemaju njihovi konkurenti jednake veličine (presuda od 24. rujna 2020., NMI Technologietransfer, C‑516/19, EU:C:2020:754, t. 33. i navedena sudska praksa).
45
Stoga se tim kriterijem – kao što to proizlazi, među ostalim, iz uvodne izjave 9. Preporuke 2003/361, na kojoj se, kao što je to navedeno u uvodnoj izjavi 30. Uredbe br. 651/2014, temelji pojam „MSP” – nastoji steći bolji uvid u gospodarsku stvarnost MSP‑ova i isključiti skupine poduzetnika čija gospodarska moć nadilazi onu MSP‑a iz te kvalifikacije, kako bi se osiguralo da samo oni poduzetnici kojima su doista potrebne povlastice koje za MSP proizlaze iz različitih pravila ili mjerila u njihovu korist doista i imaju koristi od njih (presuda od 24. rujna 2020., NMI Technologietransfer, C‑516/19, EU:C:2020:754, t. 34. i navedena sudska praksa).
46
Pojam MSP‑a u smislu Uredbe br. 651/2014, s obzirom na to da dovodi do toga da se poduzećima koja potpadaju pod taj pojam daju prednosti, najčešće pravilima kojima se uvode iznimke od općih pravila, treba ipak usko tumačiti (presuda od 24. rujna 2020., NMI Technologietransfer, C‑516/19, EU:C:2020:754, t. 65. i navedena sudska praksa).
47
U skladu s člankom 2. točkom 2. Uredbe br. 651/2014, u vezi s člankom 2. stavkom 1. Priloga I. toj uredbi, u kategoriju MSP‑ova spadaju poduzeća koja imaju manje od 250 zaposlenih i godišnji promet koji ne premašuje 50 milijuna eura i/ili godišnju bilancu koja ne premašuje 43 milijuna eura.
48
U svrhu izračuna broja zaposlenika i financijskih iznosa poduzećâ, člancima 3. i 6. tog Priloga I. uspostavlja se razlikovanje, među ostalim, između „neovisnih poduzeća” i „povezanih poduzeća”. U skladu s člankom 6. stavkom 1. navedenog Priloga I., u slučaju neovisnog poduzeća, podatci, uključujući broj osoblja, određuju se isključivo na temelju financijskih izvještaja tog poduzeća. S druge strane, iz stavka 2. prvog i trećeg podstavka tog članka 6. proizlazi da, za poduzeće koje ima povezana poduzeća, podacima tog poduzeća valja dodati 100 % podataka poduzeća koja su eventualno povezana s njim, izravno ili neizravno, a koji već nisu bili uključeni u financijske izvještaje konsolidacijom.
49
U skladu s člankom 3. stavkom 3. prvim podstavkom točkom (a) tog Priloga I., dva se poduzeća nazivaju „povezanima” ako jedno ima većinu glasačkih prava vlasnika udjela ili članova u drugom.
50
Na temelju trećeg podstavka tog stavka 3., povezanima se smatraju i poduzeća koja ostvaruju jednu od povezanosti iz prvog podstavka navedenog stavka 3. preko „jednog ili više drugih poduzeća”.
51
U ovom slučaju iz odluke kojom se upućuje prethodno pitanje proizlazi da društvo Outletico s društvima Esterkin Family Investments i IC Industries Holdings ostvaruje, u najmanju ruku, povezanost poput one iz članka 3. stavka 3. prvog podstavka točke (a) Priloga I. Uredbi br. 651/2014, posredstvom, s jedne strane, društva RRE Tradecenters holding, koje drži 60 % udjela u kapitalu društva Outletico i, prema tome, većinu glasačkih prava njegovih članova i, s druge strane, posredstvom osobe A, koja drži cjelokupni kapital društva RRE Tradecenters holding, cjelokupni kapital društva Esterkin Family Investments i 75 % udjela u kapitalu društva IC Industries Holdings i, slijedom navedenoga, većinu glasačkih prava članova tih triju društava.
52
Što se tiče pitanja je li činjenica da fizička osoba drži kontrolne udjele u poduzeću, uz prava koja iz njih proizlaze na temelju nacionalnog prava, dovoljna za zaključak o obavljanju „ekonomske djelatnosti” i, prema tome, da bi se ta fizička osoba kvalificirala kao „poduzeće” u smislu članka 1. Priloga I. Uredbi br. 651/2014, valja istaknuti da iz tog članka 1. proizlazi da se poduzećem smatra svaki subjekt koji se bavi ekonomskom djelatnošću bez obzira na njegov pravni oblik. To uključuje, posebno, samozaposlene osobe i obiteljske poduzetnike koji se bave obrtom ili drugim djelatnostima te partnerstva ili udruženja koja se redovno bave ekonomskom djelatnošću.
53
Sud je u više navrata utvrdio da pojam „poduzetnik/[poduzeće]”, u smislu navedenog članka 1., obuhvaća svaki subjekt koji se bavi djelatnošću koja se sastoji od ponude robe ili usluga na određenom tržištu, bez obzira na njegov pravni status i na to nastoji li tom djelatnosti ostvariti dobit (vidjeti u tom smislu presudu od 13. listopada 2022., Baltijas Starptautiskā Akadēmija i Stockholm School of Economics in Riga, C‑164/21 i C‑318/21, EU:C:2022:785, t. 68. i navedenu sudsku praksu).
54
U tom pogledu valja, kao prvo, naglasiti da se fizička osoba može smatrati „poduzećem” ako obavlja ekonomsku djelatnost. Naime, pojam „poduzeće” u smislu članka 1. Priloga I. Uredbi br. 651/2014 obuhvaća „svaki subjekt [poduzeće], bez obzira na njegov pravni oblik”, koji se bavi ekonomskom djelatnošću. To je tumačenje uostalom potkrijepljeno drugom rečenicom tog članka 1., prema kojoj se poduzećima smatraju, među ostalim, „samozaposlene” osobe i „obiteljski” poduzetnici koji se bave obrtom ili drugim djelatnostima.
55
Kao drugo, valja podsjetiti na to da ekonomsku djelatnost može obavljati subjekt izravno na tržištu ili neizravno subjekt koji kontrolira taj subjekt u okviru gospodarske jedinice koju zajedno čine (vidjeti u tom smislu presudu od 10. siječnja 2006., Cassa di Risparmio di Firenze i dr., C‑222/04, EU:C:2006:8, t. 108. do 110.).
56
U tom je pogledu Sud utvrdio da sama činjenica posjedovanja udjela, pa čak i kontrolnih udjela, nije dovoljna da bi se kao ekonomska mogla opisati djelatnost subjekta koji je vlasnik tih udjela, ako se na temelju njih ostvaruju samo prava koja se pripisuju položaju dioničara ili člana te, ako je primjenjivo, primitak dividendi, koje su jednostavno plodovi vlasništva imovine (presuda od 10. siječnja 2006., Cassa di Risparmio di Firenze i dr., C‑222/04, EU:C:2006:8, t. 111.).
57
S druge strane, u pogledu subjekta koji, držeći kontrolne udjele u nekom društvu, stvarno provodi nadzor koji mu dodjeljuju ti udjeli time što se izravno ili neizravno uključuje u upravljanje tim društvom, mora se smatrati da sudjeluje u ekonomskoj djelatnosti koju obavlja nadzirano poduzeće. Na temelju toga ga treba smatrati poduzećem (presuda od 10. siječnja 2006., Cassa di Risparmio di Firenze i dr., C‑222/04, EU:C:2006:8, t. 112. i 113.).
58
Iz sudske prakse navedene u točkama 53. i 55. do 57. ove presude proizlazi da se subjekt, uključujući fizičku osobu, koji drži udjele u društvu, može kvalificirati kao „poduzeće” samo ako su ispunjena dva uvjeta. S jedne strane, ti udjeli moraju mu omogućiti da provodi nadzor nad društvom. S druge strane, on mora stvarno provoditi taj nadzor time što se izravno ili neizravno uključuje u upravljanje tim društvom (vidjeti u tom smislu presudu od 10. siječnja 2006., Cassa di Risparmio di Firenze i dr., C‑222/04, EU:C:2006:8, t. 118.).
59
Iz toga slijedi da puko držanje većinskog udjela u takvom društvu, odnosno cjelokupnog kapitala tog društva, ne može samo po sebi omogućiti zaključak o stvarnom provođenju takvog nadzora. To se ostvarivanje mora konkretno utvrditi, u svakom slučaju zasebno, na temelju indicija kojima se može dokazati da se dotični subjekt izravno ili neizravno uključuje u upravljanje tim društvom.
60
Naime, držanje, osobito od strane fizičkih osoba, takvih udjela u društvima koja obavljaju ekonomsku djelatnost često može predstavljati puko ostvarivanje vlasničkih prava nad imovinom, osobito kada to držanje proizlazi iz pukog ulaganja kapitala od strane ulagača (vidjeti u tom smislu presudu od 10. siječnja 2006., Cassa di Risparmio di Firenze i dr., C‑222/04, EU:C:2006:8, t. 111. i 117.).
61
U tom pogledu, okolnost da latvijsko pravo svakom imatelju udjela u kapitalu društva dodjeljuje određena prava svojstvena samom svojstvu dioničara, kao što su prava glasa i sudjelovanja na skupštini članova društva, koja je nadležna za donošenje određenih odluka koje se odnose na upravljanje društvom, sama po sebi ne znači da taj imatelj stvarno provodi nadzor nad tim društvom izravnim ili neizravnim uključivanjem u upravljanje njime. Naime, takva prava ex lege proizlaze iz samog vlasništva nad kapitalom ili samog svojstva člana te stoga kao takva nisu dovoljna za razlikovanje situacije u kojoj fizička osoba obavlja ekonomsku djelatnost, koja se sastoji od stvarnog nadzora nad društvom izravnim ili neizravnim uključivanjem u njegovo upravljanje, od situacije u kojoj udio takve fizičke osobe predstavlja puko ostvarivanje prava vlasništva nad imovinom, osobito kada taj udio proizlazi iz pukog ulaganja kapitala od strane ulagača.
62
S druge strane, kao što je to u biti istaknula belgijska vlada u svojim pisanim očitovanjima, druge indicije, kao što je činjenica da imatelj kontrolnih udjela obavlja funkcije u nadzornim tijelima ili upravnom odboru, da je poduzetnik koji drži takve udjele u više društava koja djeluju koordinirano ili imaju zajednički cilj, ili pak da je najavio poslovnu strategiju koju namjerava provesti preko nadziranog društva, mogu se uzeti u obzir kako bi se provjerilo je li navedeni imatelj izravno ili neizravno uključen u upravljanje poduzećem i stoga provodi stvarni nadzor nad njegovom djelatnošću.
63
U ovom je slučaju očito da je sud koji je uputio zahtjev pozvan provjeriti zakonitost odluke porezne uprave od 25. ožujka 2022., koja se, u skladu s odlukom kojom se upućuje zahtjev za prethodnu odluku, temelji samo na okolnosti da osoba A drži kontrolne udjele u društvima RRE Tradecenters holding, Esterkin Family Investments i IC Industries Holdings, što je na sudu koji je uputio zahtjev da provjeri.
64
Iz prethodnih razmatranja proizlazi da sama okolnost da osoba A u tim društvima drži kontrolne udjele, uz prava koja iz njih proizlaze na temelju latvijskog prava, nije sama po sebi dovoljna da bi se utvrdilo da ta fizička osoba stvarno provodi taj nadzor tako što se uključuje, izravno ili neizravno, u upravljanje njima i da, zbog toga, obavlja ekonomsku djelatnost na temelju koje se može kvalificirati kao „poduzeće” u smislu članka 1. Priloga I. Uredbi br. 651/2014. Stoga se iz samog tog elementa ne može zaključiti da društvo Outletico, posredstvom osobe A, s društvima Esterkin Family Investments i IC Industries Holdings ostvaruje neizravne povezanosti na temelju kojih se ta tri društva mogu kvalificirati kao „povezana poduzeća” u smislu članka 3. stavka 3. trećeg podstavka tog Priloga I.
65
U tom je kontekstu na sudu koji je uputio zahtjev da provjeri mogu li se u glavnom postupku indicije poput onih navedenih u točki 62. ove presude uzeti u obzir kako bi se utvrdilo uključuje li se osoba A izravno ili neizravno u upravljanje navedenim društvima i, prema tome, provodi li stvarni nadzor nad njihovom djelatnošću. U slučaju potvrdnog odgovora, sama osoba A se može kvalificirati kao „poduzeće” u smislu članka 1. Priloga I. Uredbi br. 651/2014, posredstvom kojeg društvo Outletico s društvima Esterkin Family Investments i IC Industries Holdings neizravno ostvaruje povezanosti na temelju kojih se ta društva mogu kvalificirati kao „povezana poduzeća” u smislu tog članka 3. stavka 3. trećeg podstavka.
66
U slučaju da navedeni sud smatra da se osoba A ne može smatrati „poduzećem”, nego je, za potrebe primjene pojma „povezana poduzeća”, treba smatrati fizičkom osobom, na njemu je da ispita jesu li ispunjeni uvjeti predviđeni člankom 3. stavkom 3. četvrtim podstavkom Priloga I. Uredbi br. 651/2014, osobito onaj koji se odnosi na obavljanje djelatnosti ili dijela djelatnosti predmetnih poduzeća na istom mjerodavnom tržištu ili na susjednim tržištima.
67
S obzirom na sva prethodna razmatranja, na postavljena pitanja valja odgovoriti tako da članak 1. i članak 3. stavak 3. treći podstavak Priloga I. Uredbi br. 651/2014 treba tumačiti na način da:
–
u pogledu fizičke osobe koja drži kontrolni udio kojim joj se dodjeljuje većina glasačkih prava članova društava koja obavljaju ekonomsku djelatnost ne može se samo zbog tog razloga smatrati da se sama bavi ekonomskom djelatnošću i, slijedom toga, da je „poduzeće” u smislu članka 1. tog Priloga I., posredstvom kojega ta društva neizravno ostvaruju povezanosti na temelju kojih ih se može kvalificirati kao „povezana poduzeća” u smislu članka 3. stavka 3. trećeg podstavka navedenog Priloga I.;
–
takva se fizička osoba može u tu svrhu kvalificirati kao „poduzeće” samo ako stvarno provodi nadzor koji joj dodjeljuje taj udio time što se izravno ili neizravno uključuje u upravljanje dotičnim društvima, tako da sudjeluje u ekonomskoj djelatnosti koju ta društva obavljaju;
–
samo držanje kontrolnih udjela, kao i statutarna prava koja iz toga proizlaze za svakog člana na temelju nacionalnog prava, nisu sami po sebi dovoljni da bi se utvrdilo stvarno provođenje takvog nadzora.
Troškovi
68
Budući da ovaj postupak ima značaj prethodnog pitanja za stranke glavnog postupka pred sudom koji je uputio zahtjev, na tom je sudu da odluči o troškovima postupka. Troškovi podnošenja očitovanja Sudu, koji nisu troškovi spomenutih stranaka, ne nadoknađuju se.
Slijedom navedenog, Sud (deveto vijeće) odlučuje:
Članak 1. i članak 3. stavak 3. treći podstavak Priloga I. Uredbi Komisije (EU) br. 651/2014 оd 17. lipnja 2014. o ocjenjivanju određenih kategorija potpora spojivima s unutarnjim tržištem u primjeni članaka 107. i 108. Ugovora [UFEU‑a], kako je izmijenjena Uredbom Komisije (EU) 2020/972 оd 2. srpnja 2020.,
treba tumačiti na način da:
–
u pogledu fizičke osobe koja drži kontrolni udio kojim joj se dodjeljuje većina glasačkih prava članova društava koja obavljaju ekonomsku djelatnost ne može se samo zbog tog razloga smatrati da se sama bavi ekonomskom djelatnošću i, slijedom toga, da je „poduzeće” u smislu članka 1. tog Priloga I., posredstvom kojega ta društva neizravno ostvaruju povezanosti na temelju kojih ih se može kvalificirati kao „povezana poduzeća” u smislu članka 3. stavka 3. trećeg podstavka navedenog Priloga I.;
–
takva se fizička osoba može u tu svrhu kvalificirati kao „poduzeće” samo ako stvarno provodi nadzor koji joj dodjeljuje taj udio time što se izravno ili neizravno uključuje u upravljanje dotičnim društvima, tako da sudjeluje u ekonomskoj djelatnosti koju ta društva obavljaju;
–
samo držanje kontrolnih udjela, kao i statutarna prava koja iz toga proizlaze za svakog člana na temelju nacionalnog prava, nisu sami po sebi dovoljni da bi se utvrdilo stvarno provođenje takvog nadzora.
Potpisi
(
*1
)	Jezik postupka: latvijski