62024CJ0116
PRESUDA SUDA (šesto vijeće)
20. ožujka 2025. (
*1
)
„Zahtjev za prethodnu odluku – Zajednička poljoprivredna politika – Financiranje iz Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) – Nacionalni program ruralnog razvoja 2007. – 2013. – Mjere ruralnog razvoja – Plaćanja za dobrobit životinja – Pogreške u izračunu – Smanjenje tih plaćanja koje provode nacionalna tijela prije konačne odluke Europske komisije – Učinak isteka roka za izmjenu tog programa i odluka Komisije o odobravanju ili izmjeni navedenog programa – Nepostojanje proturječnosti između presude Suda i presude Općeg suda Europske unije – Odgovornost države članice u slučaju povrede prava Unije”
U predmetu C‑116/24,
povodom zahtjeva za prethodnu odluku na temelju članka 267. UFEU‑a, koji je uputio Curtea de Apel Piteşti (Žalbeni sud u Piteștiju, Rumunjska), odlukom od 28. studenoga 2023., koju je Sud zaprimio 12. veljače 2024., u postupku
Porcellino Grasso
protiv
Ministerul Agriculturii şi Dezvoltării Rurale,
Agenţia pentru Finanţarea Investiţiilor Rurale,
Agenţia de Plăţi şi Intervenţie pentru Agricultură,
Agenţia de Plăţi şi Intervenţie pentru Agricultură – Centrul Judeţean Vâlcea,
SUD (šesto vijeće),
u sastavu: A. Kumin (izvjestitelj), predsjednik vijeća, F. Biltgen, predsjednik prvog vijeća, i I. Ziemele, sutkinja,
nezavisni odvjetnik: D. Spielmann,
tajnik: A. Calot Escobar,
uzimajući u obzir pisani dio postupka,
uzimajući u obzir očitovanja koja su podnijeli:
–
za Porcellino Grasso SRL, C. S. Strătulă i O. Strătulă, avocaţi,
–
za Ministerul Agriculturii şi Dezvoltării Rurale, F. I. Barbu i A. Popescu, u svojstvu agenata,
–
za rumunjsku vladu, R. Antonie, E. Gane i A. Rotăreanu, u svojstvu agenata,
–
za Europsku komisiju, L. Radu Bouyon i M. Salyková, u svojstvu agenata,
odlučivši, nakon što je saslušao nezavisnog odvjetnika, da u predmetu odluči bez mišljenja,
donosi sljedeću
Presudu
1
Zahtjev za prethodnu odluku odnosi se na tumačenje članaka 288., 291. i 297. UFEU‑a, načela prava Unije na temelju kojeg odluka Europske komisije proizvodi pravne učinke do njezina poništenja, članaka 18. i 19. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1698/2005 od 20. rujna 2005. o potpori ruralnom razvoju iz Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) (SL 2005., L 277, str.1.), kako je izmijenjena Uredbom Vijeća (EZ) br. 74/2009 od 19. siječnja 2009. (SL 2009., L 30, str. 100.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 68., str. 100.) (u daljnjem tekstu: Uredba br. 1698/2005), kao i članka 9. stavka 3. Uredbe Komisije (EZ) br. 1974/2006 od 15. prosinca 2006. o utvrđivanju detaljnih pravila za primjenu Uredbe Vijeća (EZ) br. 1698/2005 o potpori ruralnom razvoju iz Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) (SL 2006., L 368, str. 15.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 19., str. 59.), kako je izmijenjena Provedbenom uredbom Komisije (EU) br. 335/2013 od 12. travnja 2013. (SL 2013., L 105, str. 1.) (u daljnjem tekstu: Uredba br. 1974/2006).
2
Zahtjev je upućen u okviru spora između društva Porcellino Grasso SRL i Ministerula Agriculturii şi Dezvoltării Rurale (Ministarstvo poljoprivrede i ruralnog razvoja, Rumunjska), Agențije pentru Finanțarea Investițiilor Rurale (Agencija za financiranje investicija u ruralnim područjima, Rumunjska), Agențije de Plăți și Intervenție pentru Agricultură (Agencija za plaćanja i intervencije u poljoprivredi, Rumunjska) i Agențije de Plăți și Intervenție pentru Agricultură – Centrul Județean Vâlcea (Agencija za plaćanja i intervencije u poljoprivredi – Područni ured u Vâlcei, Rumunjska) (u daljnjem tekstu: APIA Vâlcea) u vezi sa smanjenjem plaćanja za dobrobit životinja.
Pravni okvir
Uredba br. 1698/2005
3
Člankom 18. Uredbe br. 1698/2005, naslovljenim „Priprema i odobravanje”, određivalo se:
„1.   Programe ruralnog razvoja utvrđuje država članica u uskoj suradnji s partnerima navedenima u članku 6.
2.   Država članica Komisiji podnosi prijedlog svakog programa ruralnog razvoja koji sadržavainformacije spomenute u članku 16.
3.   Komisija procjenjuje predložene programe na osnovi njihove usklađenosti sa strateškim smjernicama Zajednice, nacionalnim strateškim planovima i ovom Uredbom.
Ako Komisija drži da neki program ruralnog razvoja nije usklađen sa strateškim smjernicama Zajednice, nacionalnim strateškim planovima ili ovom Uredbom, traži od države članice reviziju predloženog programa u smislu takve usklađenosti.
4.   Svaki program ruralnog razvitka odobrava se u skladu s postupkom opisanim u članku 90. stavku 2.”
4
Članak 19. te uredbe, naslovljen „Revizija”, propisivao je:
„1.   Država članica nakon odobrenja Odbora za praćenje ponovno pregledava programe ruralnog razvoja i po potrebi prilagođava ih preostalom razdoblju. Revizije uzimaju u obzir ishod evaluacija i izvješća Komisije posebno u vezi s jačanjem ili prilagodbom načina na koji su prioriteti Zajednice uzeti u obzir.
2.   Komisija usvaja odluku o zahtjevima za reviziju programa ruralnog razvoja nakon što država članica podnese takav zahtjev u skladu s postupkom opisanim u članku 90. stavku 2. Promjene koje zahtijevaju odobrenje odlukom Komisije definirane su u skladu s postupkom opisanim u članku 90. stavku 2.”
5
Članak 40. navedene uredbe, naslovljen „Plaćanja za dobrobit životinja”, propisivao je:
„1.   Plaćanja za dobrobit životinja navedena u članku 36. točki (a) podtočki v. odobravaju se poljoprivrednicima koji dragovoljno prihvate obveze u vezi s dobrobiti životinja.
2.   Plaćanja za dobrobit životinja pokrivaju samo one obveze koje prelaze relevantne obvezne standarde utvrđene u skladu s člankom 4. i Prilogom III. Uredbi [Vijeća] (EZ) br. 1782/2003 [od 29. rujna 2003. o zajedničkim pravilima za programe izravne potpore u sklopu zajedničke poljoprivredne politike i o uvođenju određenih programa potpore poljoprivrednicima te o izmjeni uredaba (EEZ) br. 2019/93, (EZ) br. 1452/2001, (EZ) br. 1453/2001, (EZ) br. 1454/2001, (EZ) br. 1868/94, (EZ) br. 1251/1999, (EZ) br. 1254/1999, (EZ) br. 1673/2000, (EEZ) br. 2358/71 i (EZ) br. 2529/2001 (SL 2003., L 270, str. 1.)] i ostale relevantne propisane zahtjeve utvrđene nacionalnim zakonodavstvom i prepoznate u programu.
Ove se obveze u pravilu preuzimaju za razdoblje između pet i sedam godina. Ako je nužno i opravdano, određuje se dulje razdoblje u skladu s postupkom opisanim u članku 90. stavku 2. za određene vrste obveza.
3.   Plaćanja se odobravaju godišnje i pokrivaju dodatne troškove i izgubljeni prihod nastao preuzimanjem obveze. Ako je nužno, mogu pokrivati i trošak transakcije.
Potpora je ograničena maksimalnim iznosom navedenim u Prilogu I.”
Uredba br. 1974/2006
6
Člankom 6. stavkom 1. Uredbe br. 1974/2006 određivalo se:
„Izmjene programa ruralnog razvoja spadaju u sljedeće kategorije:
(a)
revizije iz članka 19. stavka 1. Uredbe [br. 1698/2005];
(b)
revizije koje proizlaze iz postupaka koordiniranja vezanih uz korištenje financijskih sredstava o kojima se govori u članku 77. stavku 3. Uredbe (EZ) [br. 1698/2005];
(b.
a) promjene financijskog plana u vezi s provedbom članka 70. stavka 4.b Uredbe [br. 1698/2005];
(c)
druge izmjene koje nisu obuhvaćene točkama (a), (b) i (b.a) ovog stavka.”
7
U skladu s člankom 9. stavcima 1. do 3. te uredbe:
„1.   Izmjene iz članka 6. stavka 1. točke (c), koje države članice unose u programe, mogu uključivati izmjene financijskih raspodjela po mjerama unutar osi kao i nefinancijske izmjene kao što su uvođenje novih mjera i novih vrsta aktivnosti, ukidanje postojećih mjera i vrsta aktivnosti, izmjene izuzeća iz članka 5. stavka 6. Uredbe [br. 1698/2005] ili unošenje informacija ili opisa koji se odnose na postojeće mjere u programu.
2.   Države članice su ovlaštene unositi izmjene iz članka 6. stavka 1. točke (c) tako da unutar kalendarske godine prenesu iz jedne osi u drugu najviše 3 % ukupnog doprinosa EPFRR‑a koji je predviđen za program u cijelom programskom razdoblju.
3.   Izmjene programa o kojima se govori u stavcima 1. i 2. mogu se unijeti najkasnije do 31. prosinca 2015., pod uvjetom da države članice obavijeste o tim izmjenama najkasnije do 31. kolovoza 2015.” [neslužbeni prijevod]
Uredba (EU) br. 1306/2013
8
Članak 5. Uredbe (EU) br. 1306/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. o financiranju, upravljanju i nadzoru zajedničke poljoprivredne politike i o stavljanju izvan snage uredaba Vijeća (EEZ) br. 352/78, (EZ) br. 165/94, (EZ) br. 2799/98, (EZ) br. 814/2000, (EZ) br. 1290/2005 i (EZ) br. 485/2008 (SL 2013., L 347, str. 549. i ispravci SL 2016., L 130, str. 6., SL 2017., L 327, str. 83. i SL 2018., L 233, str. 13.), naslovljen „Rashodi EPFRR‑a”, predviđa:
„EPFRR se provodi u okviru podijeljenog upravljanja između država članica i [Europske] unije. Iz njega se financiraju financijski doprinosi Unije za programe ruralnog razvoja koji se provode u skladu s pravom Unije u okviru potpore ruralnog razvoja.”
9
Članak 52. te uredbe, naslovljen „Potvrda o sukladnosti”, u stavku 1. određuje:
„Ako otkrije da rashodi iz članka 4. stavka 1. i članka 5. nisu nastali u skladu s pravom Unije te, u slučaju EPFRR‑a, nisu nastali u skladu s primjenjivim pravom Unije i nacionalnim pravom iz članka 85. Uredbe (EU) br. 1303/2013 [Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. o utvrđivanju zajedničkih odredbi o Europskom fondu za regionalni razvoj, Europskom socijalnom fondu, Kohezijskom fondu, Europskom poljoprivrednom fondu za ruralni razvoj i Europskom fondu za pomorstvo i ribarstvo i o utvrđivanju općih odredbi o Europskom fondu za regionalni razvoj, Europskom socijalnom fondu, Kohezijskom fondu i Europskom fondu za pomorstvo i ribarstvo te o stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EZ) br. 1083/2006 (SL 2013., L 347, str. 320. i ispravak SL 2016., L 200, str. 140.)], Komisija donosi provedbene akte kojima određuje iznose koje treba isključiti iz financiranja Unije. […]”
10
Članak 58. Uredbe br. 1306/2013, naslovljen „Zaštita financijskih interesa Unije”, u stavku 1. predviđa:
„Države članice u okviru [zajedničke poljoprivredne politike (ZPP)] usvajaju sve zakonodavne, regulatorne i administrativne odredbe te poduzimaju sve druge potrebne mjere za osiguravanje učinkovite zaštite financijskih interesa Unije, posebno za:
(a)
provjere zakonitosti i pravilnosti operacija koje se financiraju iz [Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i EPFRR‑a];
(b)
osiguravanja učinkovite zaštite od prijevare, posebno vezano uz područja visokog rizika, a koja djeluje preventivno u odnosu na troškove i koristi kao i proporcionalnost mjera;
(c)
sprečavanja, otkrivanja i ispravljanja nepravilnosti i prijevara;
(d)
nametanja kazni koje su učinkovite, odvraćajuće i proporcionalne u skladu sa pravom Unije ili, ako to nije slučaj, nacionalnim pravom te donošenja sudskih postupaka u tom smislu, prema potrebi;
(e)
vraćanja neopravdanih plaćanja plus kamata te pokretanja sudskih postupaka po potrebi.”
Glavni postupak i prethodna pitanja
11
Nakon donošenja Komisijine odluke C (2008) 3831 od 16. srpnja 2008. kojom je odobren program ruralnog razvoja EPFRR‑a za Rumunjsku za programsko razdoblje 2007. – 2013, ta je država članica donijela odredbe za poboljšanje dobrobiti životinja. Na zahtjev navedene države članice, Komisija je Provedbenom odlukom C (2012) 3529 od 25. svibnja 2012., u nacionalni program ruralnog razvoja 2007. – 2013. (u daljnjem tekstu: PNSR 2007. – 2013.) uključila mjeru potpore u obliku plaćanja namijenjenih naknadi izgubljenih prihoda, kao i dodatnih troškova koje snose poljoprivrednici koji su dobrovoljno primijenili pravila za poboljšanje dobrobiti životinja (u daljnjem tekstu: mjera 215). Kad je riječ o svinjama za tov, primjenom te mjere predviđeno je plaćanje godišnjeg iznosa od 4,90 eura po jedinici „uvjetno grlo stoke” (UGS) u okviru potpore namijenjene poboljšanju dobrobiti životinja tijekom prijevoza (u daljnjem tekstu: potpora za poboljšanje prijevoza) i plaćanje godišnjeg iznosa od 16,80 eura/UGS u okviru potpore za smanjenje štetnih učinaka za 30 % u odnosu na obveznu minimalnu razinu (u daljnjem tekstu: potpora za smanjenje štetnih učinaka).
12
Društvo Porcellino Grasso je 13. kolovoza 2012. od APIA‑e Vâlcea zatražilo bespovratne potpore za poboljšanje prijevoza i smanjenje štetnih učinaka, kao protučinidbu za obvezu poštovanja mjera za dobrobit svinja za tov na njegovim poljoprivrednim gospodarstvima u razdoblju od najmanje pet godina.
13
14. kolovoza 2015. podnijelo je APIA‑u Vâlcea zahtjev za plaćanje tih bespovratnih potpora za razdoblje od 16. srpnja 2015. do 15. srpnja 2016., koje odgovara četvrtoj godini njegove obveze.
14
APIA Vâlcea je 8. ožujka 2016. obavijestila društvo Porcellino Grasso da su, nakon revizije koju su proveli predstavnici Europskog revizorskog suda za financijsku godinu 2015., utvrđene pogreške koje su dovele do prekomjernih razina plaćanja u pogledu potpora za poboljšanje prijevoza i smanjenje štetnih učinaka, isplaćenih u skladu s mjerom 215.
15
Zbog tih je pogrešaka APIA Vâlcea objasnila da će smanjiti iznos potpora koje treba isplatiti društvu Porcellino Grasso, s obzirom na to da je taj iznos povećan na 1,43 eura/UGS za potporu za poboljšanje prijevoza i na 14,18 eura/UGS‑a za potporu za smanjenje štetnih učinaka. To je smanjenje zatim postalo konačno donošenjem odluke Ministarstva poljoprivrede i ruralnog razvoja.
16
Društvo Porcellino Grasso podnijelo je tužbe u upravnom sporu protiv tako donesenih odluka o plaćanju koje su još uvijek bile u tijeku na dan podnošenja ovog zahtjeva za prethodnu odluku.
17
Društvo Porcellino Grasso je 31. siječnja 2017. podnijelo, među ostalim, APIA‑i Vâlcea zahtjev za plaćanje potpora za poboljšanje prijevoza i smanjenje štetnih učinaka za razdoblje od 1. siječnja 2017. do 31. prosinca 2017., koje odgovara šestoj godini njegove obveze.
18
Odlukom od 6. veljače 2018. APIA Vâlcea odobrila je taj zahtjev, ali je izračunala plaćanja koja treba izvršiti na temelju tih potpora na temelju smanjenih iznosa iz točke 15. ove presude.
19
Društvo Porcellino Grasso podnijelo je prigovor protiv te odluke koji je odbijen 8. ožujka 2018.
20
Zatim je pokrenulo postupak pred Curteom de Apel Piteľti (Žalbeni sud u Piteștiju, Rumunjska), sudom koji je uputio zahtjev, kako bi, među ostalim, poništilo navedenu odluku i akt o odbijanju njegova prigovora te kako bi ishodilo naknadu štete u iznosu koji odgovara razlici između iznosa za koji je smatralo da mu se duguje i iznosa koji mu je stvarno isplaćen.
21
Sud koji je uputio zahtjev najprije ističe da je Sud presudom od 17. studenoga 2022., Avicarvil Farms (C‑443/21, EU:C:2022:899), u biti presudio da se pravu Unije ne protivi to da nacionalna tijela koja sudjeluju u provedbi mjere bespovratne financijske potpore zbog pogreške u izračunu koju je ustanovio Revizorski sud donesu akte kojima se propisuje smanjenje iznosa novčane potpore dodijeljene u okviru PNSR‑a 2007. – 2013., kako ga je odobrila Komisija, a da pritom ne čekaju da ona donese odluku kojom se iz financiranja Unije isključuju iznosi koji su posljedica te pogreške u izračunu.
22
Međutim, sud koji je uputio zahtjev ne isključuje mogućnost da se normama i načelima Unije na koje se poziva društvo Porcellino Grasso, a koji se razlikuju od onih koji su uzeti u obzir u toj presudi, može protiviti to da rumunjska tijela umanje iznos financijskih potpora o kojima je riječ u glavnom postupku. Naime, ističe da je taj iznos određen Provedbenom odlukom C(2012) 3529 o izmjeni PNSR‑a 2007. – 2013. i da ona nije ni opozvana ni poništena, a nije se više ni mogla izmijeniti na dan kada su utvrđene pogreške u izračunu iz točke 14. ove presude.
23
Nadalje, sud koji je uputio zahtjev navodi da se, u skladu s tvrdnjama društva Porcellino Grasso, presuda Općeg suda Europske unije od 18. siječnja 2023., Rumunjska/Komisija (T‑33/21, EU:T:2023:5), u biti odnosi na činjenična i pravna pitanja istovjetna onima o kojima je riječ u predmetu u kojem je donesena presuda od 17. studenoga 2022., Avicarvil Farms (C‑443/21, EU:C:2022:899). Međutim, proizlazi da je ta presuda Općeg suda u suprotnosti s tom drugom presudom, s obzirom na to da su Opći sud i Sud došli do različitih zaključaka, osobito s obzirom na načelo zaštite legitimnih očekivanja. Sud koji je uputio zahtjev stoga se pita može li uzeti u obzir navedenu presudu Općeg suda kako bi riješio spor koji se pred njim vodi.
24
Naposljetku, taj se sud pita nalaže li načelo odgovornosti država članica u slučaju povrede prava Unije rumunjskoj državi da korisniku kao što je društvo Porcellino Grasso isplati iznose dugovane na ime potpora za poboljšanje prijevoza i smanjenje štetnih učinaka u visini iznosa prvotno predviđenog Provedbenom odlukom C(2012)3529 tijekom cijelog trajanja obveza koje je taj korisnik preuzeo.
25
U tim je okolnostima Curtea de Apel Pitești (Žalbeni sud u Piteștiju) odlučila prekinuti postupak i uputiti Sudu sljedeće prethodno pitanje:
„1.
Protivi li se odredbama članaka 288., 291. i 297. UFEU‑a, načelu prava Unije u skladu s kojim odluka […] Komisije proizvodi pravne učinke do njezina poništenja – kako je to načelo utvrđeno u presudama od 8. srpnja 1999., Chemie Linz/Komisija (C‑245/92 P, EU:C:1999:363), od 5. listopada 2004., Komisija/Grčka (C‑475/01, EU:C:2004:585), od 6. listopada 2015., Schrems (C‑362/14, EU:C:2015:650) od 14. lipnja 2012., CIVAD (C‑533/10, EU:C:2012:347), od 22. listopada 1987., Foto‑Frost (314/85, EU:C:1987:452), od 3. srpnja 2019., Eurobolt (C‑644/17, EU:C:2019:555) i od 12. veljače 2008., CELF i ministre de lature et de la Communication (C‑199/06, EU:C:2008:79, t. 38.) – i članku 9. stavku 3. Uredbe [br. 1974/2006] te člancima 18. i 19. Uredbe br. 1698/2005, praksa rumunjskih nacionalnih tijela koja se sastoji od donošenja internih akata koji nisu u skladu s Provedbenom odlukom [C(2012) 3529] o izmjeni [PNSR‑a 2007. – 2013.] ili izuzimanja te odluke iz primjene […], sve do njezine izmjene ili poništenja?
2.
Uzimajući u obzir opću obvezu država članica da poštuju pravo Unije, u slučaju da se nacionalni sud nađe u situaciji u kojoj poštuje presudu o tumačenju koju je donio Sud u skladu s člankom 267. UFEU‑a [odnosno presudu od 17. studenoga 2022., Avicarvil Farms (C‑443/21, EU:C:2022:899)], ali koja ne sadržava ocjene o valjanosti i učincima provedbenih odluka Europske komisije [Provedbena odluka C(2012) 3529 i Provedbena odluka Komisije (EU) 2018/873 od 13. lipnja 2018. o isključenju iz financiranja Europske unije određenih izdataka nastalih za države članice u okviru Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) (SL 2018., L 152, str. 29.)], nego samo u vezi s povratom financiranja zbog nepostojanja Komisijine odluke u tom smislu, je li taj nacionalni sud ovlašten uzeti u obzir, kada odlučuje o sporu koji se vodi pred njim, učinke i obrazloženje (razmatranja) presude Općeg suda Unije koja je donesena u okviru tužbe za poništenje u skladu s člankom 263. UFEU‑a, kojom se poništava provedbena odluka Komisije u sličnom predmetu [odnosno presuda od 18. siječnja 2023., Rumunjska/Komisija (T‑33/21, EU:T:2023:5)]?
3.
Zahtijeva li se načelom preuzimanja odgovornosti države da Rumunjska Država mora, u situaciji kao što je ona iz ovog slučaja, korisnicima mjere 215 isplaćivati stope potpore u iznosu predviđenom Provedbenom odlukom Komisije C(2012) 3529 tijekom cijelog trajanja njihovih obveza?”
O prethodnim pitanjima
Prvo i drugo pitanje
26
Svojim prvim i drugim pitanjem, koja valja razmotriti zajedno, sud koji je uputio zahtjev u biti pita je li, s obzirom na razmatranja koja je Opći sud iznio u svojoj presudi od 18. siječnja 2023., Rumunjska/Komisija (T‑33/21, EU:T:2023:5), učinak više pravnih pravila i načela prava Unije koje Sud nije uzeo u obzir u svojoj presudi od 17. studenoga 2022., Avicarvil Farms (C‑443/21, EU:C:2022:899), dovođenje u pitanje izreke potonje presude u dijelu u kojem ta pravila i načela treba tumačiti na način da im se protivi to da nacionalna tijela koja sudjeluju u provedbi mjere bespovratne financijske potpore, zbog pogreške u izračunu koju je ustanovio Revizorski sud, donesu akte kojima se propisuje smanjenje iznosa novčane potpore dodijeljene u okviru PNSR‑a 2007. – 2013., kako je odobren i izmijenjen Komisijinim odlukama, iako se taj program više nije mogao revidirati ni izmijeniti na dan utvrđenja tih pogrešaka.
Dopuštenost
27
Kao prvo, Ministarstvo poljoprivrede i ruralnog razvoja tvrdi da je prvo i drugo pitanje nedopušteno jer je prvo pitanje već razjašnjeno presudom od 17. studenoga 2022., Avicarvil Farms (C‑443/21, EU:C:2022:899), a drugo pitanje nije obuhvaćeno predmetom zahtjeva za prethodnu odluku predviđenog člankom 267. UFEU‑a.
28
U tom pogledu valja podsjetiti na to da je Sud nadležan za određivanje dosega presude za tumačenje koju je donio u prethodnom postupku s obzirom na odredbe prava Unije ili sudsku praksu koja nije razmotrena u toj presudi (vidjeti u tom smislu presudu od 5. prosinca 2017., M. A. S. i M. B., C‑42/17, EU:C:2017:936, t. 28.).
29
Svojim prvim i drugim pitanjem sud koji je uputio zahtjev traži tumačenje presude od 17. studenoga 2022., Avicarvil Farms (C‑443/21, EU:C:2022:899), s obzirom na odredbe prava Unije i presudu Općeg suda koje nisu ispitane u toj prvoj presudi. U tim su okolnostima ta pitanja dopuštena.
30
U tom pogledu valja podsjetiti na to da, u skladu s člankom 94. točkom (c) Poslovnika Suda, zahtjev za prethodnu odluku mora sadržavati prikaz razloga koji su naveli sud koji je uputio zahtjev da se zapita o tumačenju ili valjanosti određenih odredbi prava Unije, kao i pojašnjenje veze koja po mišljenju tog suda postoji između tih odredbi i nacionalnog zakonodavstva koje se primjenjuje u glavnom postupku.
31
Međutim, iako sud koji je uputio zahtjev u svojem prvom pitanju upućuje na članke 288., 291. i 297. UFEU‑a, kao i na načelo prava Unije na temelju kojeg Komisijina odluka proizvodi pravne učinke do njezina poništenja, valja utvrditi da u svojem zahtjevu za prethodnu odluku uopće ne objašnjava razloge koji su ga naveli na to da se zapita o tim člancima i tom načelu. Konkretno, ne objašnjava zašto, prema njegovu mišljenju, navedeni članci i navedeno načelo mogu, osobito s obzirom na njihov sadržaj, kontekst ili cilj, učiniti nevaljanim tumačenje iz izreke presude od 17. studenoga 2022., Avicarvil Farms (C‑443/21, EU:C:2022:899). U tim je okolnostima prvo pitanje nedopušteno u dijelu u kojem se odnosi na iste članke i načelo.
32
S druge strane, prvo je pitanje dopušteno u dijelu u kojem se odnosi na članak 9. stavak 3. Uredbe br. 1974/2006, kao i na članke 18. i 19. Uredbe br. 1698/2005. Naime, sud koji je uputio zahtjev u biti navodi, pozivajući se na razmatranja koja je Opći sud iznio u svojoj presudi od 18. siječnja 2023., Rumunjska/Komisija (T‑33/21, EU:T:2023:5), da se na temelju tih odredbi, PNSR 2007. – 2013., kako je odobren Odlukom C(2008) 3831 i izmijenjen Provedbenom odlukom C(2012) 3529, više nije mogao revidirati ni izmijeniti na dan kada je Revizorski sud utvrdio pogreške u izračunu o kojima je riječ u glavnom postupku. On se stoga u biti pita jesu li rumunjska tijela u takvim okolnostima imala pravo provesti smanjenje iz točke 15. ove presude. Time sud koji je uputio zahtjev u dovoljnoj mjeri iznosi razloge koji su ga naveli na to da se zapita o tumačenju navedenih odredbi.
33
Iz prethodnih razmatranja proizlazi da je prvo pitanje dopušteno u dijelu u kojem se odnosi na članak 9. stavak 3. Uredbe br. 1974/2006, kao i na članke 18. i 19. Uredbe br. 1698/2005, a da je drugo pitanje dopušteno u cijelosti.
Meritum
34
Uvodno treba podsjetiti na to da je – u okviru postupka suradnje između nacionalnih sudova i Suda, koji je uspostavljen člankom 267. UFEU‑a – na Sudu da nacionalnom sudu dâ koristan odgovor koji će mu omogućiti rješavanje spora koji se pred njim vodi. U tom smislu Sud će prema potrebi preoblikovati pitanja koja su mu postavljena. U tu svrhu, Sud može iz svih podataka koje mu je dostavio nacionalni sud, a posebno iz obrazloženja odluke kojom se upućuje zahtjev, izvući pravila i načela prava Unije koja zahtijevaju tumačenje, imajući u vidu predmet spora iz glavnog postupka (presuda od 21. ožujka 2024., Dyrektor Izby Administracji Skarbowej w Bydgoszczy (Mogućnost ispravka u slučaju pogrešne stope), C‑606/22, EU:C:2024:255, t. 19. i 20. i navedena sudska praksa).
35
U ovom se slučaju prvo pitanje u biti temelji na pretpostavci prema kojoj se PNSR 2007. – 2013., kako je odobren Odlukom C(2008) 3831 i izmijenjen Provedbenom odlukom C(2012) 3529, više nije mogao revidirati ni izmijeniti na dan kada je Revizorski sud utvrdio pogreške u izračunu o kojima je riječ u glavnom postupku. U tom kontekstu, članak 18. Uredbe br. 1698/2005 nije relevantan za odgovor na to pitanje jer se, za razliku od članka 19. te uredbe te članka 9. Uredbe br. 1974/2006, u skladu sa svojim naslovom, ne odnosi na reviziju ili izmjenu programa ruralnog razvoja EPFRR‑a, nego na njihovu „[p]ripremu i odobravanje”.
36
Stoga valja smatrati da svojim prvim i drugim pitanjem sud koji je uputio zahtjev u biti pita dovode li, s obzirom na razmatranja koja je Opći sud iznio u svojoj presudi od 18. siječnja 2023., Rumunjska/Komisija (T‑33/21, EU:T:2023:5), članak 19. Uredbe br. 1698/2005 i članak 9. stavak 3. Uredbe br. 1974/2006 u pitanje izreke presude od 17. studenoga 2022., Avicarvil Farms (C‑443/21, EU:C:2022:899), u dijelu u kojem te članke treba tumačiti na način da im se protivi to da nacionalna tijela koja sudjeluju u provedbi mjere bespovratne financijske potpore, zbog pogreške u izračunu koju je ustanovio Revizorski sud, donesu akte kojima se propisuje smanjenje iznosa novčane potpore dodijeljene u okviru PNSR‑a 2007. – 2013., kako je odobren i izmijenjen Komisijinim odlukama, iako se taj program više nije mogao revidirati ni izmijeniti na dan utvrđenja tih pogrešaka.
37
Kao što je to sud koji je uputio zahtjev utvrdio u točkama 91. do 95. i u točki 100. presude od 18. siječnja 2023., Rumunjska/Komisija (T‑33/21, EU:T:2023:5), Opći sud istaknuo je da se na dan kada su utvrđene pogreške u izračunu koje se odnose na potporu u vezi s mjerom 215, osim potpora o kojima je riječ u glavnom postupku, PNSR 2007.‑2013., kako je odobren Odlukom C(2008) 3831 i izmijenjen Provedbenom odlukom C(2012) 3529, više nije mogao revidirati ni izmijeniti na temelju članka 19. Uredbe br. 1698/2005 i članka 9. stavka 3. Uredbe br. 1974/2006. Ta se utvrđenja ratione temporis mogu primijeniti mutatis mutandis na predmet u glavnom postupku.
38
Međutim, činjenica da se na temelju tih odredbi taj program više nije mogao revidirati ni izmijeniti na dan kada su utvrđene te pogreške u izračunu ne može dovesti u pitanje izreku presude od 17. studenoga 2022., Avicarvil Farms (C‑443/21, EU:C:2022:899), koja je donesena u kontekstu različitom od onoga o kojem je riječ u predmetu u kojem je donesena presuda od 18. siječnja 2023., Rumunjska/Komisija (T‑33/21, EU:T:2023:5).
39
U točkama 74., 86., 91., 92., 100., 102. i 113. potonje presude Opći sud je u biti presudio da je, iako je zbog pogreške u izračunu iznos potpore iz mjere 215 bio nespojiv s člankom 40. stavkom 3. Uredbe br. 1698/2005, Komisija kod rumunjskih tijela stvorila legitimna očekivanja da je plaćanje tog iznosa bilo pokriveno iz financiranja Unije. Naime, Opći sud utvrdio je da je Komisija prilikom odobravanja te potpore i povezane metode izračuna, nakon posebnih pregovora s rumunjskim tijelima, raspolagala svim informacijama koje joj omogućuju da otkrije tu pogrešku i ocijeni usklađenost navedene potpore s tom odredbom. Opći sud je iz toga zaključio da se navedeni iznos može ispraviti samo izmjenom PNSR‑a 2007. – 2013. i odlukom kojom se odobrava ta izmjena, a ne, kao što je to Komisija učinila, provedbenom odlukom kojom se iz financiranja isključuje pogrešan dio predmetne potpore. Stoga je Opći sud zbog tih razloga djelomično poništio tu provedbenu odluku.
40
Točno je da se u predmetu u kojem je donesena presuda od 17. studenoga 2022., Avicarvil Farms (C‑443/21, EU:C:2022:899), u vezi s drugim potporama obuhvaćenima mjerom 215, radilo i o iznosima koji zbog pogrešaka u izračunu nisu bili u skladu s člankom 40. stavkom 3. Uredbe br. 1698/2005 i koji su bili ispravljeni provedbenom odlukom Komisije, odnosno Provedbenom odlukom 2018/873.
41
Međutim, iz spisa tog predmeta proizlazi da, kad je riječ o izračunu tih iznosa, legitimna očekivanja u pogledu tih iznosa nisu bila priznata u odnosima između Rumunjske i Komisije. Naime, iako je točno da je Rumunjska svojom tužbom u predmetu u kojem je doneseno rješenje od 30. travnja 2019., Rumunjska/Komisija (T‑530/18, EU:T:2019:269) zahtijevala poništenje te provedbene odluke i tvrdila da su metode izračuna koje je Komisija odobrila u vezi s navedenim iznosima trebale biti zaštićene na temelju načela zaštite legitimnih očekivanja, Opći sud je tim rješenjem, u žalbenom postupku, presudom od 10. rujna 2020., Rumunjska/Komisija (C‑498/19 P, EU:C:2020:686), odbacio tu tužbu kao nedopuštenu jer je podnesena nepravodobno.
42
U točkama 33. do 36. presude od 17. studenoga 2022., Avicarvil Farms (C‑443/21, EU:C:2022:899), Sud je stoga smatrao da predmetne iznose, koji nisu u skladu s člankom 40. stavkom 3. Uredbe br. 1698/2005 i nisu priznati kao zaštićeni legitimnim očekivanjima u odnosima između Rumunjske i Komisije, trebaju ispraviti, kako Komisija, na temelju članka 52. stavak 1. Uredbe br. 1306/2013, i to donošenjem provedbene odluke kojom se iz financiranja Unije isključuje pogrešan dio predmetnih potpora, tako i nacionalna tijela, na temelju članka 58. stavka 1. Uredbe br. 1306/2013 te da ta tijela ne moraju čekati da Komisija donese takvu provedbenu odluku.
43
U točki 44. te presude Sud je pojasnio da u odnosima između rumunjskih tijela i poljoprivrednika koji su korisnici predmetnih potpora načelo zaštite legitimnih očekivanja ne utječe na tu ocjenu. Naime, smatrao je da, s obzirom na to da su ti iznosi utvrđeni na način koji nije u skladu s člankom 40. stavkom 3. Uredbe br. 1698/2005, rumunjska tijela nisu mogla tim poljoprivrednicima stvoriti legitimna očekivanja da će ostvariti korist od postupanja kojim se povređuje pravo Unije.
44
U glavnom predmetu iz objašnjenja suda koji je uputio zahtjev proizlazi da su pogreške u izračunu o kojima je riječ, u vezi s potporama koje su također obuhvaćene mjerom 215, dovele do određivanja iznosa koji nisu u skladu s člankom 40. stavkom 3. Uredbe br. 1698/2005, iako se razlikuju od onih koje su Sud i Opći sud ispitali u svojim presudama od 17. studenoga 2022., Avicarvil Farms (C‑443/21, EU:C:2022:899) i od 18. siječnja 2023., Rumunjska/Komisija (T‑33/21, EU:T:2023:5). Usto, sud koji je uputio zahtjev ne navodi da su Komisija ili druge institucije, tijela, uredi ili agencije Unije priznali da su ti iznosi zaštićeni legitimnim očekivanjem u odnosima između Rumunjske i Komisije. Iz toga slijedi da situacija o kojoj je riječ u glavnom postupku u biti odgovara onoj o kojoj je bila riječ u predmetu u kojem je donesena presuda od 17. studenoga 2022., Avicarvil Farms (C‑443/21, EU:C:2022:899).
45
Međutim, kao prvo, sud koji je uputio zahtjev navodi, upućujući na navode društva Porcellino Grasso, da se rasuđivanje Općeg suda u njegovoj presudi od 18. siječnja 2023., Rumunjska/Komisija (T‑33/21, EU:T:2023:5), može primijeniti na glavni predmet jer se načelo zaštite legitimnih očekivanja u odnosima između Rumunjske i Komisije treba primijeniti na navedene iznose zbog činjenice da je Komisija, kada je odobrila izmjenu PNSR‑a 2007. – 2013., raspolagala informacijama koje joj omogućuju da ocijeni usklađenost potpora o kojima je riječ u glavnom postupku i s njima povezanih metoda izračuna s člankom 40. stavkom 3. Uredbe br. 1698/2005. Budući da isti iznosi uživaju zaštitu na temelju tog načela, oni se, u skladu s razmatranjima Općeg suda iznesenima u točki 39. ove presude, mogu ispraviti samo izmjenom PNSR‑a 2007. – 2013. i odlukom kojom se odobrava ta izmjena.
46
U tom pogledu valja istaknuti da je točno da je, iako se presuda od 18. siječnja 2023., Rumunjska/Komisija (T‑33/21, EU:T:2023:5), kao što je to ovdje slučaj, odnosi na potporu obuhvaćenu mjerom 215, bila riječ o potpori različitoj od potpora o kojima je riječ u glavnom postupku. U tim okolnostima Opći sud u toj presudi nije mogao ispitati je li Komisija prilikom odobrenja izmjene PNSR‑a 2007. – 2013. raspolagala informacijama koje joj omogućuju ocjenu usklađenosti potonjih potpora i s njima povezanih metoda izračuna s člankom 40. stavkom 3. Uredbe br. 1698/2005, tako da se njezino rasuđivanje ne može mutatis mutandis primijeniti na glavni predmet. Osim toga, valja istaknuti da rumunjska vlada u svojim pisanim očitovanjima ne tvrdi da se u svojim odnosima s Komisijom poziva na načelo zaštite legitimnih očekivanja u pogledu potpora o kojima je riječ u glavnom postupku.
47
Kao drugo, sud koji je uputio zahtjev navodi da su, u skladu s tvrdnjama društva Porcellino Grasso, razmatranja koja je Opći sud iznio u točki 113. presude od 18. siječnja 2023., Rumunjska/Komisija (T‑33/21, EU:T:2023:5), proturječna točkama 42. i 44. presude od 17. studenoga 2022., Avicarvil Farms (C‑443/21, EU:C:2022:899). Stoga se pita treba li uzeti u obzir ta razmatranja.
48
Kao što to jasno proizlazi iz te točke 113., rasuđivanje Općeg suda nastavlja se na rasuđivanje iz točaka 75. do 86. presude od 18. siječnja 2023., Rumunjska/Komisija (T‑33/21, EU:T:2023:5), prema kojem su predmetne metode izračuna i iznosi utvrđeni na temelju tih metoda u odnosima između Rumunjske i Komisije bili zaštićeni na temelju načela zaštite legitimnih očekivanja zbog činjenice da se o tim metodama i iznosima „posebno pregovaralo s rumunjskim tijelima” i da je Komisija raspolagala, u okviru tih pregovora, svim elementima na temelju kojih može ocijeniti njihovu usklađenost s člankom 40. stavkom 3. Uredbe br. 1698/2005.
49
Međutim, iz točke 42. ove presude proizlazi da se predmet u kojem je donesena presuda od 17. studenoga 2022., Avicarvil Farms (C‑443/21, EU:C:2022:899) odnosio na iznose potpora koji nisu bili zaštićeni legitimnim očekivanjima u odnosima između Rumunjske i Komisije. Budući da je ta presuda donesena u potpuno drukčijem kontekstu od onoga o kojem je bila riječ u predmetu u kojem je donesena presuda od 18. siječnja 2023., Rumunjska/Komisija (T‑33/21, EU:T:2023:5), razmatranja iznesena u njezinoj točki 113. ne mogu biti relevantna za tumačenje presude od 17. studenoga 2022., Avicarvil Farms (C‑443/21, EU:C:2022:899).
50
Iz toga slijedi da se iznosi potpora o kojima je riječ u glavnom postupku, utvrđeni nakon pogrešaka u izračunu, ne mogu smatrati, na temelju presude od 18. siječnja 2023., Rumunjska/Komisija (T‑33/21, EU:T:2023:5) i u nedostatku bilo kakve suprotne naznake u spisu kojim Sud raspolaže, zaštićenima legitimnim očekivanjem u odnosima između Rumunjske i Komisije, tako da je s obzirom na razmatranja iznesena u točki 44. ove presude, situacija o kojoj je riječ u glavnom postupku u biti ista kao ona o kojoj je bila riječ u predmetu u kojem je donesena presuda od 17. studenoga 2022., Avicarvil Farms (C‑443/21, EU:C:2022:899).
51
Stoga su u situaciji u kojoj su, zbog pogreške u izračunu, iznosi određeni na način koji nije u skladu s pravom Unije i nisu zaštićeni legitimnim očekivanjima u odnosima između Komisije i predmetne države članice, ta institucija i ta država članica, kao što to proizlazi iz točaka 33. i 34. presude od 17. studenoga 2022., Avicarvil Farms (C‑443/21, EU:C:2022:899), na temelju članka 310. stavka 5. UFEU‑a te članka 52. stavka 1. i članka 58. stavka 1. Uredbe br. 1306/2013, dužne iz financiranja Unije isključiti iznose na koje utječe ta pogreška u izračunu.
52
Takvo isključenje ni na koji način ne podrazumijeva potrebu za revizijom ili izmjenom predmetnog programa ruralnog razvoja.
53
Naime, ispravak pogreške u izračunu koja nije u skladu s pravom Unije, kao i stopa i plaćanja koji iz toga proizlaze, ne dovodi ni do kakve revizije ili izmjene predmetnog programa ruralnog razvoja, nego predstavlja, kao što to proizlazi iz odredbi navedenih u točki 51. ove presude, samo povratak na situaciju koja je od početka trebala proizići iz tog programa da ta pogreška nije počinjena, tako da za proračun Unije nije prouzročena nikakva šteta.
54
Stoga okolnost da se na temelju članka 19. Uredbe br. 1698/2005 i članka 9. stavka 3. Uredbe br. 1974/2006 PNSR 2007. – 2013. nije više mogao revidirati ni izmijeniti na dan kada je Revizorski sud utvrdio pogreške u izračunu o kojima je riječ u glavnom postupku nije prepreka tomu da i Komisija i nacionalna tijela poduzmu potrebne mjere kako bi u okviru potvrde o sukladnosti ispravili iznose i plaćanja na koje su utjecale te pogreške.
55
S obzirom na prethodno navedeno, na prvo i drugo pitanje valja odgovoriti tako da članak 19. Uredbe br. 1698/2005 i članak 9. stavak 3. Uredbe br. 1974/2006 treba tumačiti na način da im se ne protivi to da nacionalna tijela koja sudjeluju u provedbi mjere bespovratne financijske potpore, zbog pogreške u izračunu koju je ustanovio Revizorski sud, donesu akte kojima se propisuje smanjenje iznosa novčane potpore dodijeljene u okviru PNSR‑a 2007. – 2013., kako je odobren i izmijenjen Komisijinim odlukama, iako se taj program više nije mogao revidirati ni izmijeniti na dan utvrđenja tih pogrešaka. Razmatranja koja je Opći sud iznio u presudi od 18. siječnja 2023., Rumunjska/Komisija (T‑33/21, EU:T:2023:5), u tom pogledu nisu relevantna.
Treće pitanje
56
Svojim trećim pitanjem sud koji je uputio zahtjev u biti pita nalaže li načelo odgovornosti država članica za povredu prava Unije Rumunjskoj Državi da korisnicima potpore za poboljšanje prijevoza i potpore za smanjenje štetnih učinaka isplati iznose koji se duguju na temelju tih potpora u visini iznosa predviđenih Provedbenom odlukom C(2012)3529 tijekom cijelog trajanja obveza koje su preuzeli.
57
Valja podsjetiti na to da pravo Unije nameće načelo prema kojem su države članice obvezne nadoknaditi štetu prouzročenu pojedincima povredama prava Unije za koje su odgovorne (presuda od 5. ožujka 1996., Brasserie du pêcheur i Factortame, C‑46/93 i C‑48/93, EU:C:1996:79, t. 17. i navedena sudska praksa).
58
U ovom slučaju iz utvrđenja suda koji je uputio zahtjev proizlazi da zbog pogrešaka u izračunu o kojima je riječ u glavnom postupku stope potpore predviđene Provedbenom odlukom C(2012) 3529 za potporu za poboljšanje prijevoza i potporu za smanjenje štetnih učinaka nisu bile u skladu s člankom 40. stavkom 3. Uredbe br. 1698/2005. Iz tih utvrđenja također proizlazi da su rumunjska tijela poduzela potrebne mjere za ispravljanje tih stopa na način da ih se uskladi s tom odredbom i da su time okončala povredu prava Unije za koju su bila odgovorna.
59
U tim okolnostima, korisnik potpore kao što je društvo Porcellino Grasso ne može se pozvati na načelo odgovornosti država članica za povredu prava Unije kako bi zahtijevao razliku između iznosa plaćanja koja je prvotno trebao primiti i ispravljenog iznosa tih plaćanja, iako je potonji iznos u skladu s tim pravom i iako taj korisnik nema nikakvo pravo primiti tu razliku.
60
Naime, s jedne strane, isplata dijela iznosa zahvaćenih pogreškama u izračunu korisniku potpore kao što je društvo Porcellino Grasso jednaka je njegovu stjecanju bez osnove, koje je zabranjeno pravom Unije jer bi učinak te isplate bilo stjecanje bez valjane pravne osnove tog korisnika i osiromašenje Unije povezano s tim stjecanjem (vidjeti u tom smislu presude od 10. travnja 2008., Marks & Spencer, C‑309/06, EU:C:2008:211, t. 41. i navedenu sudsku praksu i od 28. srpnja 2011., Agrana Zucker, C‑309/10, EU:C:2011:531, t. 53. i navedenu sudsku praksu).
61
S druge strane, pod pretpostavkom da se društvo Porcellino Grasso u okviru svoje tužbe za utvrđivanje odgovornosti pred sudom koji je uputio zahtjev namjerava pozvati na načelo zaštite legitimnih očekivanja u svojim odnosima s rumunjskim tijelima, valja podsjetiti na to da se, kao što je to navedeno u točki 43. ove presude, na tom načelu kod pojedinca ne mogu temeljiti legitimna očekivanja da će ostvariti korist od postupanja protivnog pravu Unije (presuda od 17. studenoga 2022., Avicarvil Farms, C‑443/21, EU:C:2022:899, t. 41.).
62
S obzirom na prethodno navedeno, na treće pitanje valja odgovoriti tako da se načelo odgovornosti država članica za povredu prava Unije ne primjenjuje ako su stope potpore koje se odnose na financijske potpore dodijeljene na temelju programa ruralnog razvoja EPFRR‑a utvrđene na način koji nije u skladu s pravom Unije i ako su korisnici tih potpora primili plaćanja na temelju tih potpora, izračunanih na temelju ispravljenih stopa koje su u skladu s tim pravom.
Troškovi
63
Budući da ovaj postupak ima značaj prethodnog pitanja za stranke glavnog postupka pred sudom koji je uputio zahtjev, na tom je sudu da odluči o troškovima postupka. Troškovi podnošenja očitovanja Sudu, koji nisu troškovi spomenutih stranaka, ne nadoknađuju se.
Slijedom navedenog, Sud (šesto vijeće) odlučuje:
1.
Članak 19. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1698/2005 od 20. rujna 2005. o potpori ruralnom razvoju iz Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR), kako je izmijenjena Uredbom Vijeća (EZ) br. 74/2009 od 19. siječnja 2009., i članak 9. stavak 3. Uredbe Komisije (EZ) br. 1974/2006 od 15. prosinca 2006. o utvrđivanju detaljnih pravila za primjenu Uredbe Vijeća (EZ) br. 1698/2005 o potpori ruralnom razvoju iz Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR), kako je izmijenjena Provedbenom uredbom Komisije (EU) br. 335/2013 od 12. travnja 2013.
treba tumačiti na način da im se:
ne protivi to da nacionalna tijela koja sudjeluju u provedbi mjere bespovratne financijske potpore, zbog pogreške u izračunu koju je ustanovio Europski revizorski sud, donesu akte kojima se propisuje smanjenje iznosa novčane potpore dodijeljene programom ruralnog razvoja Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) za Rumunjsku za programsko razdoblje 2007. – 2013., kako je odobren i izmijenjen odlukama Europske komisije, ako se taj program više nije mogao revidirati ni izmijeniti na dan utvrđenja tih pogrešaka. Razmatranja koja je Opći sud Europske unije iznio u presudi od 18. siječnja 2023., Rumunjska/Komisija (T‑33/21, EU:T:2023:5), u tom pogledu nisu relevantna.
2.
Načelo odgovornosti država članica za povredu prava Unije ne primjenjuje se ako su stope potpore koje se odnose na financijske potpore dodijeljene na temelju programa ruralnog razvoja Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) utvrđene na način koji nije u skladu s pravom Unije i ako su korisnici tih potpora primili plaćanja na temelju tih potpora, izračunanih na temelju ispravljenih stopa koje su u skladu s tim pravom.
Potpisi
(
*1
)	Jezik postupka: rumunjski