62001C0478
FÖRSLAG TILL AVGÖRANDE AV GENERALADVOKAT
FRANCIS G. JACOBS
föredraget den 14 november 2002 (
1
)
1.
I det här fallet har kommissionen väckt talan i enlighet med artikel 226 EG om fastställelse av fördragsbrott. Denna fastställelse skulle enligt kommissionen röra en enda fråga men det är enligt min mening mer lämpligt att behandla den såsom två typer av åtskilda men likväl förbundna frågeställningar.
2.
Genom dess första anmärkning invände kommissionen ursprungligen mot ett krav i den luxemburgska lagstiftningen angående patentombud. När dessa tillhandahåller tjänster måste de antingen ha en adress i Luxemburg eller i avsaknad därav uppge en adress hos ett godkänt ombud. Kommissionen ansåg att detta krav stred mot artikel 49 EG.
3.
Den andra anmärkningen rör Storhertigdömet Luxemburgs underlåtenhet att tillhandahålla information om de exakta villkoren för tillämpningen av vissa bestämmelser i dess lagstiftning, nämligen artikel 85.2 i patentlagen av den 20 juli 1992 och artiklarna 19 och 20 i lag av den 28 december 1988 om rätten att utöva vissa yrken. Kommissionen har hävdat att denna underlåtenhet medför att artikel 10 EG åsidosätts.
4.
Vad beträffar den första anmärkningen hänvisade den luxemburgska regeringen i sitt svaromål till vissa nyligen vidtagna lagändringar varefter kommissionen i sin replik har begränsat sin talan. Kommissionen yrkar nu att domstolen skall fastställa att Storhertigdömet Luxemburg har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt artikel 49 EG genom att vidhålla kravet på att patentombud skall ha en adress hos ett godkänt ombud när de tillhandahåller tjänster.
5.
Storhertigdömet Luxemburg har i sak medgett kommissionens anmärkningar på den punkten. I sitt svaromål har den luxemburgska regeringen anfört att, i den tillämpliga delen av lagändringen, kravet på en faktisk adress i Storhertigdömet har bibehållits (”avec domicile réel au Grand-Duché de Luxembourg”) och har påstått att detta ”misstag” kommer att rättas till i två lagförslag som är under beredning.
6.
Härav följer att domstolen borde bifalla kommissionens talan vad gäller den första anmärkningen såsom den ändrats i kommissionens replik.
7.
Vad beträffar den andra anmärkningen har Storhertigdömet Luxemburg inte behandlat kommissionens anmärkning om att den kombinerade effekten av de tilllämpliga bestämmelserna i den luxemburgska lagstiftningen från 1992 och 1988 är oklar och att Storhertigdömet Luxemburg har underlåtit att tillhandahålla nödvändiga upplysningar.
8.
Det framgår av rättspraxis att medlemsstaterna enligt artikel 10 EG är skyldiga att medverka lojalt när det gäller kommissionens undersökningar enligt artikel 226 EG, och att tillhandahålla den alla de upplysningar den begär i det sammanhanget. (
2
) Den luxemburgska regeringen har emellertid inte besvarat vare sig kommissionens tilläggsskrivelse innan det motiverade yttrandet eller själva det motiverade yttrandet. Den luxemburgska regeringen har inte heller tillhandahållit några förklaringar angående den i förevarande mål aktuella lagstiftningen.
9.
Av detta följer att kommissionens talan kan vinna bifall även vad gäller den andra anmärkningen.
Förslag till avgörande
10.
Mot bakgrund av det som anförts föreslår jag att domstolen skall
1)
fastställa att Storhertigdömet Luxemburg har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt artikel 49 EG genom att vidhålla kravet på att patentombud skall ha en adress hos ett godkänt ombud när de tillhandahåller tjänster,
2)
fastställa att Storhertigdömet Luxemburg har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt artikel 10 EG genom att underlåta att tillhandahålla information om de exakta villkoren för tillämpningen av artikel 85.2 i lag av den 20 juli 1992 och artiklarna 19 och 20 i lag av den 28 december 1988,
3)
förplikta Storhertigdömet Luxemburg att ersätta rättegångskostnaderna.
(
1
)	Rattegângssprâk: engelska.
(
2
)	Se exempelvis dom av den 11 december 1985 i mål 192/84, kommissionen mot Republiken Grekland (REG 1985, s. 3967), punkt 19.