62024CJ0116
DOMSTOLENS DOM (sjätte avdelningen)
den 20 mars 2025 (
*1
)
”Begäran om förhandsavgörande – Gemensam jordbrukspolitik – Finansiering genom Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling (Ejflu) – Nationellt program för landsbygdsutveckling 2007–2013 – Landsbygdsutvecklingsåtgärd – Stöd för djurens välbefinnande – Räknefel – De nationella myndigheternas minskning av stöd utan att invänta ett slutligt beslut från Europeiska kommissionen – Betydelse av att tidsfristen för att ändra programmet löper ut och av kommissionens beslut om godkännande eller ändring av programmet – Motsättning mellan en dom från Europeiska unionens domstol och en dom från Europeiska unionens tribunal föreligger inte – Den berörda medlemsstatens skadeståndsansvar för överträdelse av unionsrätten”
I mål C‑116/24,
angående en begäran om förhandsavgörande enligt artikel 267 FEUF, framställd av Curtea de Apel Piteşti (Appellationsdomstolen i Pitești, Rumänien) genom beslut av den 28 november 2023, som inkom till domstolen den 12 februari 2024, i målet
Porcellino Grasso SRL
mot
Ministerul Agriculturii şi Dezvoltării Rurale,
Agenţia pentru Finanţarea Investiţiilor Rurale,
Agenţia de Plăţi şi Intervenţie pentru Agricultură,
Agenţia de Plăţi şi Intervenţie pentru Agricultură – Centrul Judeţean Vâlcea,
meddelar
DOMSTOLEN (sjätte avdelningen)
sammansatt av avdelningsordföranden A. Kumin (referent), ordföranden på första avdelningen F. Biltgen, samt domaren I. Ziemele,
generaladvokat: D. Spielmann,
justitiesekreterare: A. Calot Escobar,
efter det skriftliga förfarandet,
med beaktande av de yttranden som avgetts av:
–
Porcellino Grasso SRL, genom C.S. Strătulă och O. Strătulă, avocaţi,
–
Ministerul Agriculturii şi Dezvoltării Rurale, genom F.I. Barbu och A. Popescu, båda i egenskap av ombud,
–
Rumäniens regering, genom R. Antonie, E. Gane och A. Rotăreanu, samtliga i egenskap av ombud,
–
Europeiska kommissionen, genom L. Radu Bouyon och M. Salyková, båda i egenskap av ombud,
med hänsyn till beslutet, efter att ha hört generaladvokaten, att avgöra målet utan förslag till avgörande,
följande
Dom
1
Begäran om förhandsavgörande avser tolkningen av artiklarna 288, 291 och 297 FEUF och den unionsrättsliga principen att ett beslut av Europeiska kommissionen ska ha rättsverkningar fram till dess att det ogiltigförklaras, av artiklarna 18 och 19 i rådets förordning (EG) nr 1698/2005 av den 20 september 2005 om stöd för landsbygdsutveckling från Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling (EJFLU) (EUT L 277, 2005, s. 1), i dess lydelse enligt rådets förordning (EG) nr 74/2009 av den 19 januari 2009 (EUT L 30, 2009, s. 100) (nedan kallad förordning nr 1698/2005). Begäran avser också tolkningen av artikel 9.3 i kommissionens förordning (EG) nr 1974/2006 av den 15 december 2006 om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EG) nr 1698/2005 om stöd för landsbygdsutveckling från Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling (EJFLU) (EUT L 368, 2006, s. 15), i dess lydelse enligt kommissionens genomförandeförordning (EU) nr 335/2013 av den 12 april 2013 (EUT L 105, 2013, s. 1) (nedan kallad förordning nr 1974/2006).
2
Begäran har framställts i ett mål mellan å ena sidan Porcellino Grasso SRL och å andra sidan Ministerul Agriculrii și Dezvoltării Rurale (ministeriet för jordbruk och landsbygdsutveckling, Rumänien), Agenția pentru Finanțarea Investițiilor Rurale (byrån för finansiering av investeringar i landsbygden, Rumänien), Agenția de Plăți și Intervenție pentru Agricultură (byrån för stöd och insatser i jordbruket, Rumänien) och Agenția de Plăți și Intervenție pentru Agricultură – Centrul Județean Vâlcea (byrån för utbetalningar och insatser för jordbruket – regionala kontoret i Vâlcea, Rumänien) (nedan kallat APIA Vâlcea), angående en minskning av stöd för djurens välbefinnande.
Tillämpliga bestämmelser
Förordning nr 1698/2005
3
I artikel 18 i förordning nr 1698/2005, med rubriken ”Utarbetande och godkännande”, föreskrevs följande:
”1.   Landsbygdsutvecklingsprogrammen skall utarbetas av medlemsstaterna, i nära samarbete med de partner som avses i artikel 6.
2.   Medlemsstaterna skall till kommissionen skicka in ett förslag för varje landsbygdsutvecklingsprogram med det innehåll som anges i artikel 16.
3.   Kommissionen skall göra en bedömning av förslagen på grundval av överensstämmelsen med gemenskapens strategiska riktlinjer, den nationella strategiska planen och denna förordning.
Om kommissionen inte anser att programmet överensstämmer med gemenskapens strategiska riktlinjer, den nationella strategiska planen eller denna förordning, skall kommissionen begära att medlemsstaten i fråga ser över programmet.
4.   Varje landsbygdsutvecklingsprogram skall godkännas i enlighet med förfarandet i artikel 90.2.”
4
I artikel 19 i förordningen, med rubriken ”Översyn”, angavs följande:
”1.   Medlemsstaten skall efter övervakningskommitténs godkännande se över och vid behov anpassa landsbygdsutvecklingsprogrammen för resten av perioden. Vid översynen skall hänsyn tas till utvärderingsresultat och till kommissionens rapporter, särskilt i syfte att skärpa eller anpassa formerna för hur gemenskapens prioriteringar beaktas.
2.   Om en medlemsstat lämnar in en begäran om att göra en översyn av ett landsbygdsutvecklingsprogram skall kommissionen, i enlighet med förfarandet i artikel 90.2, fatta ett beslut om detta. Ändringar som kräver ett godkännande genom ett kommissionsbeslut skall fastställas i enlighet med förfarandet i artikel 90.2.”
5
I artikel 40 i denna förordning, med rubriken ”Stöd för djurens välbefinnande”, föreskrevs följande:
”1.   Stöd för djurens välbefinnande enligt artikel 36 a v skall beviljas jordbrukare som frivilligt gör åtaganden att förbättra djurens välbefinnande.
2.   Stöd för djurens välbefinnande får endast avse sådana åtaganden som går längre än tillämpliga bindande normer i enlighet med artikel 4 i [rådets förordning (EG) nr 1782/2003 av den 29 september 2003 om upprättande av gemensamma bestämmelser för system för direktstöd inom den gemensamma jordbrukspolitiken och om upprättande av vissa stödsystem för jordbrukare och om ändring av förordningarna (EEG) nr 2019/93, (EG) nr 1452/2001, (EG) nr 1453/2001, (EG) nr 1454/2001, (EG) nr 1868/94, (EG) nr 1251/1999, (EG) nr 1254/1999, (EG) nr 1673/2000, (EEG) nr 2358/71 och (EG) nr 2529/2001 (EUT L 270, 2003, s. 1)] och bilaga III till den förordningen, och andra tillämpliga bindande krav i den nationella lagstiftningen och i programmet.
Åtagandena skall som allmän regel fullgöras under en period på fem till sju år. Om det är nödvändigt och motiverat skall en längre period fastställas för vissa typer av åtaganden i enlighet med förfarandet i artikel 90.2.
3.   Stöden skall beviljas på årsbasis, och de skall täcka extrakostnader och inkomstbortfall till följd av åtaganden som gjorts. Vid behov får de även täcka transaktionskostnader.
Stöden får inte överskrida det högsta belopp som anges i bilaga I.”
Förordning nr 1974/2006
6
I artikel 6.1 i förordning nr 1974/2006 föreskrevs följande:
”Ändringar av landsbygdsutvecklingsprogram skall delas upp i följande kategorier:
a)
Översyn enligt artikel 19.1 i förordning (EG) nr 1698/2005.
b)
Översyn i samband med samordningsförfaranden för användning av ekonomiska resurser i enlighet med artikel 77.3 i förordning (EG) nr 1698/2005.
ba)
Ändringar av finansieringsplanen som avser genomförandet av artikel 70.4b i förordning (EG) nr 1698/2005.
c)
Andra ändringar som inte omfattas av led a, b eller ba i denna punkt.”
7
I artikel 9.1–9.3 i förordningen föreskrevs följande:
”1.   Medlemsstaternas programändringar enligt artikel 6.1 c får inbegripa ändringar av den årliga finansiella fördelningen mellan åtgärder inom en axel, liksom icke-finansiella ändringar som gäller införande av nya åtgärder och typer av insatser, återkallande av befintliga åtgärder och typer av insatser, förändringar i samband med det undantag som avses i artikel 5.6 i [förordning nr 1698/2005] eller information om och beskrivning av befintliga åtgärder inom programmet.
2.   Medlemsstaterna skall också ha rätt att göra ändringar enligt artikel 6.1 c genom överföringar inom ett kalenderår från och till vilken axel som helst upp till 3 % av det sammanlagda EJFLU-bidraget till programmet för hela programplaneringsperioden.
3.   De programändringar som avses i punkterna 1 och 2 får göras senast den 31 december 2015 under förutsättning att medlemsstaten anmäler sådana ändringar senast den 31 augusti 2015.”
Förordning (EU) nr 1306/2013
8
I artikel 5 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1306/2013 av den 17 december 2013 om finansiering, förvaltning och övervakning av den gemensamma jordbrukspolitiken och om upphävande av rådets förordningar (EEG) nr 352/78, (EG) nr 165/94, (EG) nr 2799/98, (EG) nr 814/2000, (EG) nr 1290/2005 och (EG) nr 485/2008 (EUT L 347, 2013, s. 549, med rättelse i EUT L 130, 2016, s. 13), med rubriken ”Utgifter från Ejflu”, anges följande:
”Ejflu ska genomföras genom delad förvaltning mellan medlemsstaterna och [Europeiska] unionen. Det ska finansiera unionens ekonomiska bidrag till landsbygdsprogram som genomförs i enlighet med unionsrätten om stöd för landsbygdsutveckling.”
9
Artikel 52 i förordningen, med rubriken ”Kontroll av överensstämmelse” föreskriver följande i punkt 1:
”När kommissionen upptäcker att utgifter som omfattas av artikel 4.1 och artikel 5 inte har betalats ut i överensstämmelse med unionsrätten och, när det gäller Ejflu, inte har betalats ut i överensstämmelse med tillämplig unionsrätt och nationell rätt som avses i artikel 85 i [Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013 av den 17 december 2013 om fastställande av gemensamma bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden, Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling och Europeiska havs- och fiskerifonden, om fastställande av allmänna bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden och Europeiska havs- och fiskerifonden samt om upphävande av rådets förordning (EG) nr 1083/2006 (EUT L 347, 2013, s. 320)], ska kommissionen anta genomförandeakter för att fastställa de belopp som ska undantas från unionsfinansiering. …”
10
I artikel 58 i förordning nr 1306/2013, med rubriken ”Skydd av unionens ekonomiska intressen”, föreskrivs följande i punkt 1:
”Medlemsstaterna ska, inom ramen för den gemensamma jordbrukspolitiken, anta de lagar och andra författningar och vidta alla andra åtgärder som behövs för att säkerställa ett effektivt skydd för unionens ekonomiska intressen och särskilt för att
a)
försäkra sig om att de insatser som finansieras genom [Europeiska garantifonden för jordbruket (EGFJ) och Ejflu] är lagliga och genomförs korrekt,
b)
säkerställa effektivt skydd mot bedrägeri, i synnerhet i områden med högre risknivå, och som kommer att fungera som avskräckande medel, med beaktande av åtgärdernas kostnader och fördelar samt även att de är proportionella,
c)
förebygga, upptäcka och korrigera oegentligheter och bedrägerier,
d)
tillämpa sanktioner som är effektiva, avskräckande och proportionella i enlighet med unionsrätten eller, om detta inte är möjligt, nationell rätt, och väcka talan, om så behövs,
e)
driva in felaktiga utbetalningar samt ränta, och väcka talan om så behövs.”
Målet vid den nationella domstolen och tolkningsfrågorna
11
Efter antagandet av kommissionens beslut C(2008) 3831 av den 16 juli 2008 om godkännande av programmet för landsbygdsutveckling för Rumänien för programperioden 2007–2013, antog denna medlemsstat bestämmelser för förbättring av djurens välbefinnande. På begäran av nämnda medlemsstat inkluderade kommissionen, genom sitt beslut C(2012) 3529 av den 25 maj 2012, i det nationella landsbygdsutvecklingsprogrammet 2007–2013 (nedan kallat landsbygdsprogrammet 2007–2013) en stödåtgärd i form av stöd i syfte att kompensera inkomstbortfall och extrakostnader för jordbrukare som frivilligt åtagit sig att genomföra normer för förbättring av djurens välbefinnande (nedan kallad åtgärd 215). När det gäller slaktsvin föreskrivs bland annat, med tillämpning av denna åtgärd, en årlig utbetalning på 4,90 euro per ”djurenhet” (nedan kallad DE) i form av stöd till förbättring av djurens välbefinnande under transport (nedan kallat stöd till förbättringar av transporter) och en årlig utbetalning på 16,80 euro/DE, i form av ett stöd för minskning av olägenheterna med 30 procent i förhållande till den obligatoriska miniminivån (nedan kallat stödet för minskning av störningar).
12
Den 13 augusti 2012 ansökte Porcellino Grasso hos APIA Vâlcea om att få ta del av ett antal bidrag, bland annat för att förbättra transporter och minska olägenheter, i utbyte mot att bolaget åtog sig att under minst fem år på sina anläggningar iaktta åtgärder för att främja slaktsvinens välbefinnande.
13
Den 14 augusti 2015 ingav Porcellino Grasso en ansökan till APIA Vâlcea om utbetalning av detta stöd för perioden 16 juli 2015–15 juli 2016, vilket utgjorde det fjärde året av Porcellino Grassos åtagande.
14
Den 8 mars 2016 meddelade APIA Vâlcea Porcellino Grasso att företrädare för Europeiska revisionsrätten, efter en revision, hade konstaterat fel för budgetåret 2015 som hade lett till alltför stora betalningar vad gäller de stöd för förbättring av transporter och minskning av olägenheter som betalats ut med tillämpning av åtgärd 215.
15
På grund av dessa fel förklarade APIA Vâlcea att den avsåg att minska det stödbelopp som skulle betalas ut till Porcellino Grasso, vilket hade höjts till 1,43 euro/DE för stöd till förbättring av transporter och till 14,18 euro/DE för stöd till minskning av olägenheterna. Minskningen vann laga kraft genom ett beslut från ministeriet för jordbruk och landsbygdsutveckling.
16
Porcellino Grasso överklagade de därpå följande betalningsbesluten till förvaltningsdomstol. Dessa mål pågick fortfarande vid den tidpunkt då förevarande begäran om förhandsavgörande framställdes.
17
Den 31 januari 2017 ingav Porcellino Grasso en ansökan till APIA Vâlcea om utbetalning av stöd för att förbättra transporter och minska olägenheter för perioden 1 januari 2017–31 december 2017, vilket motsvarar det sjätte året av bolagets åtagande.
18
Genom beslut av den 6 februari 2018 godkände APIA Vâlcea denna ansökan men beräknade de utbetalningar som skulle göras på grundval av de minskade belopp som avses i punkt 15 i förevarande dom.
19
Porcellino Grasso begärde omprövning av detta beslut, men APIA Vâlcea avslog denna begäran den 8 mars 2018.
20
Porcellino Grasso överklagade då till Curtea de Apel Piteşti (Appellationsdomstolen i Piteşti, Rumänien), tillika den hänskjutande domstolen, och yrkade bland annat ogiltigförklaring av nämnda beslut och av beslutet att avslå bolagets begäran om omprövning. Porcellino Grasso yrkade också ersättning till ett belopp motsvarande skillnaden mellan det belopp som bolaget ansåg sig ha rätt till och det belopp som faktiskt hade betalats ut.
21
Den hänskjutande domstolen har inledningsvis påpekat att EU-domstolen i domen av den 17 november 2022, Avicarvil Farms (C‑443/21, EU:C:2022:899), slog fast att unionsrätten inte utgör hinder för att de nationella myndigheter som deltar i genomförandet av ett icke återbetalningspliktigt ekonomiskt stöd, antar, på grund av ett räknefel som konstaterats av Europeiska revisionsrätten, rättsakter som föreskriver en minskning av det ekonomiska stöd som beviljats genom landsbygdsprogrammet 2007–2013, såsom detta har godkänts av kommissionen, utan att invänta kommissionens antagande av ett beslut om att undanta de belopp som följer av detta räknefel från unionsfinansiering.
22
Den hänskjutande domstolen utesluter emellertid inte att andra än i den domen beaktade unionsrättsliga bestämmelser och principer, vilka Porcellino Grasso har åberopat, kan utgöra hinder för de rumänska myndigheterna att sätta ned beloppet för det i det nationella målet aktuella ekonomiska stödet. Denna domstol har nämligen påpekat att detta belopp fastställdes genom genomförandebeslut C(2012) 3529 om ändring av landsbygdsprogrammet 2007–2013 och att detta varken återkallades, ogiltigförklarades eller kunde ändras vid den tidpunkt då de räknefel som avses i punkt 14 ovan identifierades.
23
Den hänskjutande domstolen har vidare angett att enligt Porcellino Grassos påståenden avser den dom som meddelades av Europeiska unionens tribunal den 18 januari 2023, Rumänien/kommissionen (T‑33/21, EU:T:2023:5), i huvudsak sakfrågor och rättsfrågor som är identiska med dem som var aktuella i det mål som gav upphov till domen av den 17 november 2022, Avicarvil Farms (C‑443/21, EU:C:2022:899). Det framgår emellertid att tribunalens dom motsäger domen i mål C‑443/21, eftersom tribunalen och domstolen drog olika slutsatser mot bakgrund av bland annat principen om skydd för berättigade förväntningar. Den hänskjutande domstolen vill således få klarhet i huruvida den kan beakta nämnda dom från tribunalen för att avgöra det mål som är anhängigt vid den.
24
Den hänskjutande domstolen vill slutligen få klarhet i huruvida principen om medlemsstaternas ansvar vid åsidosättande av unionsrätten innebär att den rumänska staten är skyldig att till en stödmottagare såsom Porcellino Grasso betala de belopp som ska betalas ut i form av stöd för förbättring av transporter och minskning av olägenheter, upp till det belopp som ursprungligen föreskrevs i genomförandebeslut C(2012) 3529, under hela den tid som stödmottagarens åtaganden varar.
25
Mot denna bakgrund beslutade Curtea de Apel Pitești (Appellationsdomstolen i Pitești, Rumänien) att vilandeförklara målet och ställa följande frågor till EU-domstolen:
”1)
Utgör bestämmelserna i artiklarna 288, 291 och 297 FEUF, samt den unionsrättsliga principen att ett beslut av […] kommissionen har rättsverkningar fram till dess att det ogiltigförklaras – såsom denna princip har slagits fast i dom av den 8 juli 1999, Chemie Linz/kommission (C‑245/92 P, EU:C:1999:363), dom av den 5 oktober 2004, kommission/Grekland (C‑475/01, EU:C:2004:585), dom av den 6 oktober 2015, Schrems (C‑362/14, EU:C:2015:650), dom av den 14 juni 2012, CIVAD (C‑533/10, EU:C:2012:347), dom av den 22 oktober 1987, Foto-Frost (314/85, EU:C:1987:452), dom av den 3 juli 2019, Eurobolt (C‑644/17, EU:C:2019:555), och dom av den 12 februari 2008, CELF och ministre de la Culture et de la Communication (C‑199/06, EU:C:2008:79), – och artikel 9.3 i förordning nr 1974/2006 samt artiklarna 18 och 19 i förordning nr 1698/2005 hinder för en praxis hos de rumänska nationella myndigheterna som består i att anta nationella rättsakter som strider mot kommissionens genomförandebeslut C(2012) 3529 final om ändring av [landsbygdsprogrammet] 2007–2013, eller för att underlåta att tillämpa det beslutet, så länge som detta vare sig har ändrats eller ogiltigförklarats?
2)
Med beaktande medlemsstaternas allmänna skyldighet att iaktta unionsrätten, har en nationell domstol, när den befinner sig i en situation där den ska följa en tolkningsdom som [EU-domstolen] har meddelat med stöd av artikel 267 FEUF[, det vill säga dom av den 17 november 2022, Avicarvil Farms (C‑443/21, EU:C:2022:899)], men där den domen inte innehåller några bedömningar av giltigheten och verkningarna av Europeiska kommissionens genomförandebeslut [kommissionens beslut C(2012) 3529 final och kommissionens genomförandebeslut (EU) 2018/873 av den 13 juni 2018 om undantagande från unionsfinansiering av vissa betalningar som verkställts av medlemsstaterna inom ramen för Europeiska garantifonden för jordbruket (EGFJ) och inom ramen för Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling (Ejflu) (EUT L 152, 2018, s. 29)], utan endast [bedömningar] av återkrav av ett stöd i avsaknad av ett beslut från Europeiska kommissionen i det avseendet, rätt att när den avgör den tvist som är anhängig vid den beakta verkningarna av och motiveringen till [de överväganden som gjorts i] en dom från Europeiska unionens tribunal, vilken har meddelats i ett mål om ogiltigförklaring enligt artikel 263 FEUF, varigenom Europeiska kommissionens genomförandebeslut har ogiltigförklarats i ett liknande mål[, nämligen domen av den 18 januari 2023, Rumänien/kommissionen (T‑33/21
EU:T:2023:5)]?
3)
Innebär principen om statens ansvar att rumänska staten, i en situation som den här aktuella, till stödmottagarna inom ramen för åtgärd 215 ska utbetala stödnivåerna, motsvarande det belopp som anges i kommissionens genomförandebeslut [C(2012) 3529], för hela den tid som deras åtaganden varar?”
Prövning av tolkningsfrågorna
Den första och den andra tolkningsfrågan
26
Den hänskjutande domstolen har ställt den första och den andra frågan, vilka ska prövas tillsammans, för att få klarhet i huruvida ett antal unionsrättsliga normer och principer vilka domstolen inte beaktade i sin dom av den 18 januari 2023, Avicarvil Farms (C‑443/21, EU:T:2023:5), innebär, med beaktande av de överväganden som tribunalen gjorde i sin dom av den 17 november 2022, Rumänien/kommissionen (T‑33/21, EU:C:2022:899), att domslutet i förstnämnda dom kan ifrågasättas i den del dessa normer och principer borde tolkas så, att de utgör hinder för de nationella myndigheter som deltar i genomförandet av en icke återbetalningspliktig stödåtgärd, att på grund av de räknefel som revisionsrätten har konstaterat anta rättsakter som föreskriver en minskning av det ekonomiska stöd som beviljats genom landsbygdsprogrammet 2007–2013, i dess lydelse enligt kommissionens beslut, även om detta program inte längre kunde ses över eller ändras vid den tidpunkt då dessa fel konstaterades.
Upptagande till prövning
27
För det första har ministeriet för jordbruk och landsbygdsutveckling gjort gällande att den första och den andra frågan inte kan tas upp till sakprövning, eftersom den första frågan redan har klargjorts genom domen av den 17 november 2022, Avicarvil Farms (C‑443/21, EU:C:2022:899), och den andra frågan inte omfattas av föremålet för begäran om förhandsavgörande, i enlighet med artikel 267 FEUF.
28
Det ska i detta hänseende erinras om att domstolen är behörig att precisera räckvidden av en dom som den har meddelat i ett mål om förhandsavgörande med avseende på unionsbestämmelser eller rättspraxis som inte hade behandlats i den domen (se, för ett liknande resonemang, dom av den 5 december 2017, M.A.S. och M.B., C‑42/17, EU:C:2017:936, punkt 28).
29
Den hänskjutande domstolen har ställt den första och den andra frågan för att få klarhet i hur domen av den 17 november 2022, Avicarvil Farms (C‑443/21, EU:C:2022:899), ska tolkas mot bakgrund av unionsrättsliga bestämmelser och en dom från tribunalen, vilka inte prövades i den förstnämnda domen. Under dessa omständigheter ska frågorna tas upp till sakprövning.
30
Med detta sagt erinrar domstolen, för det andra, om att det i artikel 94 c i domstolens rättegångsregler krävs att begäran om förhandsavgörande ska innehålla en redogörelse för de skäl som fått den hänskjutande domstolen att undra över tolkningen eller giltigheten av vissa unionsrättsliga bestämmelser, och för det samband som den hänskjutande domstolen har funnit föreligga mellan de unionsrättsliga bestämmelserna och den nationella lagstiftning som är tillämplig i det nationella målet.
31
Även om den hänskjutande domstolen i sin första fråga har hänvisat till artiklarna 288, 291 och 297 FEUF samt till den unionsrättsliga principen att ett kommissionsbeslut har rättsverkningar fram till dess att det ogiltigförklaras, konstaterar domstolen att den hänskjutande domstolen i sin begäran om förhandsavgörande inte på något sätt har angett skälen till att den söker klarhet vad angår dessa artiklar och denna princip. Den hänskjutande domstolen har till exempel inte förklarat varför den anser att nämnda artiklar och denna princip, bland annat mot bakgrund av deras innehåll, sammanhang eller syfte, skulle kunna medföra att tolkningen i domslutet i domen av den 17 november 2022, Avicarvil Farms (C‑443/21, EU:C:2022:899), blir ogiltig. Under dessa omständigheter kan den första frågan inte tas upp till sakprövning i den del den avser dessa artiklar och denna princip.
32
Den första frågan kan däremot tas upp till sakprövning i den del den avser artikel 9.3 i förordning nr 1974/2006 och artiklarna 18 och 19 i förordning nr 1698/2005. Den hänskjutande domstolen har nämligen, med hänvisning till tribunalens överväganden i domen av den 18 januari 2023, Rumänien/kommissionen (T‑33/21, EU:T:2023:5), angett att landsbygdsprogrammet 2007–2013, såsom det godkändes genom beslut C(2008) 3831 och ändrades genom genomförandebeslut C(2012) 3529, enligt dessa bestämmelser inte längre kunde ses över eller ändras vid den tidpunkt då revisionsrätten konstaterade de i det nationella målet aktuella räknefelen. Den hänskjutande domstolen vill således få klarhet i huruvida de rumänska myndigheterna under sådana omständigheter hade rätt att göra den nedsättning som avses i punkt 15 ovan. Därmed har den hänskjutande domstolen i tillräcklig utsträckning redogjort för skälen till att den vill ha klarhet i tolkningen av nämnda bestämmelser.
33
Av det ovan anförda följer att den första frågan kan tas upp till sakprövning i den del den avser artikel 9.3 i förordning nr 1974/2006 och artiklarna 18 och 19 i förordning nr 1698/2005, och att den andra frågan kan tas upp till sakprövning i sin helhet.
Prövning i sak
34
Domstolen erinrar inledningsvis om att det, inom ramen för det genom artikel 267 FEUF inrättade samarbetet mellan de nationella domstolarna och EU-domstolen, ankommer på EU-domstolen att ge den nationella domstolen ett användbart svar, så att den kan avgöra det mål som är anhängigt vid den. I detta syfte kan EU-domstolen i förekommande fall behöva omformulera den fråga som har hänskjutits. Domstolen får därför från samtliga uppgifter som den nationella domstolen har tillhandahållit, särskilt skälen för begäran om förhandsavgörande, ta fram de unionsbestämmelser och principer som med hänsyn till saken i det nationella målet föranleder tolkning (dom av den 21 mars 2024, Dyrektor Izby Administracji Skarbowej w Bydgoszczy (Möjlighet att göra en rättelse vid fel skattesats), C‑606/22, EU:C:2024:255, punkterna 19 och 20 samt där angiven rättspraxis).
35
I förevarande fall grundar sig den första frågan i huvudsak på antagandet att landsbygdsprogrammet 2007–2013, såsom det godkändes genom beslut C(2008) 3831 och ändrades genom genomförandebeslut C(2012) 3529, enligt dessa bestämmelser inte längre kunde ses över eller ändras vid den tidpunkt då revisionsrätten konstaterade de i det nationella målet aktuella räknefelen. I detta sammanhang är artikel 18 i förordning nr 1698/2005 inte relevant för svaret på denna fråga, eftersom den, i motsats till artikel 19 i denna förordning och artikel 9 i förordning nr 1974/2006, enligt sin rubrik inte avser översyn eller ändring av Ejflus landsbygdsutvecklingsprogram, utan ”[u]tarbetande och godkännande” av dessa program.
36
Den hänskjutande domstolen ska således anses ha ställt den första och den andra frågan för att få klarhet i huruvida artikel 19 i förordning nr 1698/2005 och artikel 9.3 i förordning nr 1974/2006, med beaktande av tribunalens överväganden i domen av den 18 januari 2023, Rumänien/kommissionen (T‑33/21, EU:T:2023:5), innebär att domslutet i domen av den 17 november 2022, Avicarvil Farms (C‑443/21, EU:C:2022:899), kan ifrågasättas i den del dessa artiklar borde tolkas så, att de utgör hinder för de nationella myndigheter som deltar i genomförandet av ett icke återbetalningspliktigt ekonomiskt stöd, att med hänvisning till räknefel som har konstaterats av revisionsrätten anta rättsakter som föreskriver en minskning av det ekonomiska stöd som beviljats genom landsbygdsprogrammet 2007–2013, såsom detta har godkänts och ändrats i kommissionens beslut, även om detta program inte längre kunde ses över eller ändras vid den tidpunkt då dessa fel konstaterades.
37
Såsom den hänskjutande domstolen konstaterade i punkterna 91–95 och 100 i domen av den 18 januari 2023, Rumänien/kommissionen (T‑33/21, EU:T:2023:5), påpekade tribunalen att landsbygdsprogrammet 2007–2013, i dess lydelse enligt beslut C(2008) 3831 och ändrad genom genomförandebeslut C(2012) 3529, vid tiden då räknefelen avseende ett annat stöd i samband med metod 215 än det som är aktuellt i det nationella målet delgavs, inte längre kunde ses över eller ändras enligt artikel 19 i förordning nr 1698/2005 och artikel 9.3 i förordning nr 1974/2006. Dessa konstateranden kan i tidsmässigt hänseende i tillämpliga delar överföras på det nationella målet.
38
Den omständigheten att detta program enligt dessa bestämmelser varken kunde ses över eller ändras vid den tidpunkt då dessa räknefel konstaterades, kan emellertid inte påverka domslutet i domen av den 17 november 2022, Avicarvil Farms (C‑443/21, EU:C:2022:899), vilken meddelades i ett annat sammanhang än det som gav upphov till domen av den 18 januari 2023, Rumänien/kommissionen (T‑33/21, EU:T:2023:5).
39
I punkterna 74, 86, 91, 92, 100, 102 och 113 i den sistnämnda domen slog tribunalen fast att även om ett stödbelopp som omfattas av åtgärd 215, på grund av ett räknefel, var oförenligt med artikel 40.3 i förordning nr 1698/2005, hade kommissionen gett upphov till berättigade förväntningar hos de rumänska myndigheterna om att utbetalningen av detta belopp omfattades av unionsfinansieringen. Tribunalen konstaterade nämligen att kommissionen, vid godkännandet av detta stöd och den tillhörande beräkningsmetoden, efter en särskild förhandling med de rumänska myndigheterna, hade tillgång till alla uppgifter som gjorde det möjligt för den att upptäcka detta fel och bedöma huruvida stödet var förenligt med denna bestämmelse. Tribunalen drog härav slutsatsen att nämnda belopp endast kunde korrigeras genom en ändring av landsbygdsprogrammet 2007–2013 och genom ett beslut om godkännande av denna ändring, och inte, såsom kommissionen hade gjort, genom ett genomförandebeslut genom vilket den felaktiga delen av det berörda stödet undantogs från finansiering. Av dessa skäl valde tribunalen att delvis ogiltigförklara genomförandebeslutet.
40
I det mål som avgjordes genom domen av den 17 november 2022, Avicarvil Farms (C‑443/21, EU:C:2022:899), var det visserligen, i samband med andra stöd som omfattades av åtgärd 215, även fråga om belopp som på grund av räknefel inte var förenliga med artikel 40.3 i förordning nr 1698/2005 och som hade korrigerats genom ett genomförandebeslut från kommissionen, närmare bestämt genomförandebeslut 2018/873.
41
Det framgår emellertid av handlingarna i målet att det, vad gäller beräkningen av dessa belopp, inte hade erkänts några berättigade förväntningar vad gäller dessa belopp i förhållandet mellan Rumänien och kommissionen. Även om det är riktigt att Rumänien, genom sin talan i det mål som avgjordes genom beslutet av den 30 april 2019, Rumänien/kommissionen (T‑530/18, EU:T:2019:269), hade yrkat ogiltigförklaring av detta genomförandebeslut och gjort gällande att de beräkningsmetoder som kommissionen hade godkänt i förhållande till nämnda belopp borde ha skyddats med stöd av principen om skydd för berättigade förväntningar, ogillade tribunalen, genom detta beslut, vilket fastställdes efter överklagande genom dom av den 10 september 2020, Rumänien/kommissionen (C‑498/19 P, EU:C:2020:686), denna talan med motiveringen att den hade väckts för sent.
42
I punkterna 33–36 i domen av den 17 november 2022, Avicarvil Farms (C‑443/21, EU:C:2022:899), fann domstolen således att de berörda beloppen, som inte var förenliga med artikel 40.3 i förordning nr 1698/2005 och inte hade erkänts som skyddade av berättigade förväntningar i förhållandet mellan Rumänien och kommissionen, skulle ha korrigerats såväl av kommissionen, med stöd av artikel 52.1 i förordning nr 1306/2013, genom att anta ett genomförandebeslut om att undanta den felaktiga delen av det aktuella stödet från unionsfinansiering, som av de nationella myndigheterna, med stöd av artikel 58.1 i förordning nr 1306/2013, varvid dessa myndigheter inte är skyldiga att invänta att kommissionen antar ett sådant genomförandebeslut.
43
I punkt 44 i den domen preciserade domstolen att principen om skydd för berättigade förväntningar inte påverkade denna bedömning i förhållandet mellan de rumänska myndigheterna och de stödmottagande jordbrukarna. Kommissionen fann nämligen att eftersom dessa belopp hade fastställts på ett sätt som inte var förenligt med artikel 40.3 i förordning nr 1698/2005, kunde de rumänska myndigheterna inte ge dessa jordbrukare några berättigade förväntningar om att komma i åtnjutande av en behandling som stred mot unionsrätten.
44
I det nationella målet framgår det av den hänskjutande domstolens förklaringar att de aktuella räknefelen, i samband med stöd som också omfattas av åtgärd 215, trots att de skiljer sig från dem som domstolen och tribunalen prövade i sina respektive domar av den 17 november 2022, Avicarvil Farms (C‑443/21, EU:C:2022:899), och dom av den 18 januari 2023, Rumänien/kommissionen (T‑33/21, EU:T:2023:5), ledde till att det fastställdes belopp som inte var förenliga med artikel 40.3 i förordning nr 1698/2005. Den hänskjutande domstolen har inte heller antytt att kommissionen eller någon annan av unionens institutioner, organ eller byråer har medgett att dessa belopp skyddades av berättigade förväntningar i förhållandet mellan Rumänien och kommissionen. Härav följer att situationen i det nationella målet i huvudsak motsvarar den situation som var aktuell i det mål som avgjordes genom domen av den 17 november 2022, Avicarvil Farms (C‑443/21, EU:C:2022:899).
45
För det första har den hänskjutande domstolen emellertid, med hänvisning till Porcellino Grassos påståenden, påpekat att tribunalens resonemang i domen av den 18 januari 2023, Rumänien/kommissionen (T‑33/21, EU:T:2023:5), kan överföras på det aktuella nationella målet, eftersom principen om skydd för berättigade förväntningar borde tillämpas på förhållandet mellan Rumänien och kommissionen på grund av att kommissionen, när den godkände ändringen av landsbygdsprogrammet 2007–2013, förfogade över uppgifter som gjorde det möjligt för den att bedöma huruvida det stöd som var aktuellt i det nationella målet och de beräkningsmetoder som var knutna till dessa var förenliga med artikel 40.3 i förordning nr 1698/2005. Eftersom dessa belopp åtnjuter skydd enligt denna princip, kan de, i enlighet med tribunalens överväganden i punkt 39 ovan, endast rättas genom en ändring av landsbygdsprogrammet 2007–2013 och genom ett beslut om godkännande av denna ändring.
46
Det ska i detta hänseende påpekas att även om domen av den 18 januari 2023, Rumänien/kommissionen (T‑33/21, EU:T:2023:5), visserligen, i likhet med vad som är fallet i förevarande mål, avser ett stöd som omfattas av åtgärd 215, var det stödet ett annat än det som är aktuellt i förevarande nationella mål. Under dessa omständigheter kunde tribunalen i den domen inte pröva huruvida kommissionen, när den godkände ändringen av landsbygdsprogrammet 2007–2013, förfogade över uppgifter som gjorde det möjligt för den att bedöma huruvida sistnämnda stöd och de tillhörande beräkningsmetoderna var förenliga med artikel 40.3 i förordning nr 1698/2005. Detta innebär att tribunalens resonemang i tillämpliga delar inte kan överföras på det ursprungliga målet. Det ska också påpekas att den rumänska regeringen i sitt skriftliga yttrande inte har gjort gällande att den i sina kontakter med kommissionen har åberopat principen om skydd för berättigade förväntningar vad gäller det stöd som är aktuellt i det nationella målet.
47
För det andra har den hänskjutande domstolen påpekat att Porcellino Grasso har gjort gällande att tribunalens överväganden i punkt 113 i domen av den 18 januari 2023, Rumänien/kommissionen (T‑33/21, EU:T:2023:5), strider mot punkterna 42 och 44 i domen av den 17 november 2022, Avicarvil Farms (C‑443/21, EU:C:2022:899). Den hänskjutande domstolen undrar därför om den ska beakta dessa överväganden.
48
Såsom klart framgår av denna punkt 113 utgör tribunalens resonemang en fortsättning på resonemanget i punkterna 75–86 i domen av den 18 januari 2023, Rumänien/kommissionen (T‑33/21, EU:T:2023:5). I dessa punkter anförde tribunalen att de berörda beräkningsmetoderna och de belopp som fastställts på grundval av dessa, i förhållandet mellan Rumänien och kommissionen, skyddades av principen om skydd för berättigade förväntningar på grund av att dessa metoder och dessa belopp hade varit föremål för en ”särskild förhandling med de rumänska myndigheterna” och att kommissionen, inom ramen för denna förhandling, förfogade över alla uppgifter som gjorde det möjligt för den att bedöma huruvida dessa var förenliga med artikel 40.3 i förordning nr 1698/2005.
49
Det framgår av punkt 42 ovan att det mål som avgjordes genom domen av den 17 november 2022, Avicarvil Farms (C‑443/21, EU:C:2022:899), avsåg stödbelopp som inte skyddades av berättigade förväntningar i förhållandet mellan Rumänien och kommissionen. Eftersom domen i sistnämnda mål meddelades i ett helt annat sammanhang än det som var aktuellt i det mål som avgjordes genom domen av den 18 januari 2023, Rumänien/kommissionen (T‑33/21, EU:T:2023:5), är övervägandena i punkt 113 i sistnämnda dom inte relevanta för tolkningen av domen av den 17 november 2022, Avicarvil Farms (C‑443/21, EU:C:2022:899).
50
Härav följer att de i det nationella målet aktuella stödbeloppen, vilka fastställts till följd av räknefel, inte kan anses vara skyddade av berättigade förväntningar i förhållandet mellan Rumänien och kommissionen vare sig på grundval av domen av den 18 januari 2023, Rumänien/kommissionen (T‑33/21, EU:T:2023:5), eller med stöd av uppgifter i handlingarna i målet. Detta innebär att den i det nationella målet aktuella situationen, mot bakgrund av övervägandena i punkt 44 ovan, i huvudsak är densamma som den som var aktuell i det mål som avgjordes genom domen av den 17 november 2022, Avicarvil Farms (C‑443/21, EU:C:2022:899).
51
I en situation där belopp, till följd av ett räknefel, har fastställts på ett sätt som inte är i överensstämmelse med unionsrätten och de inte skyddas av berättigade förväntningar i förhållandet mellan kommissionen och den berörda medlemsstaten, är såväl denna institution som denna medlemsstat, såsom framgår av punkterna 33 och 34 i domen av den 17 november 2022, Avicarvil Farms (C‑443/21, EU:C:2022:899), och enligt artikel 310.5 FEUF samt artikel 52.1 och artikel 58.1 i förordning nr 1306/2013, skyldiga att från unionsfinansiering undanta de belopp som påverkas av detta räknefel.
52
Ett sådant undantagande innebär inte på något sätt att det är nödvändigt att se över eller att ändra det berörda landsbygdsutvecklingsprogrammet.
53
Korrigeringen av ett räknefel som inte är i överensstämmelse med unionsrätten samt av de stödnivåer och betalningar som följer därav, medför nämligen inte någon översyn eller ändring av det berörda landsbygdsutvecklingsprogrammet, utan utgör, såsom framgår av de bestämmelser som nämns i punkt 51 ovan, endast en återgång till den situation som redan från början skulle ha uppstått till följd av detta program om felet aldrig hade begåtts, så att ingen skada för unionens budget uppstår.
54
Den omständigheten att landsbygdsprogrammet 2007–2013, enligt artikel 19 i förordning nr 1698/2005 och artikel 9.3 i förordning nr 1974/2006, varken kunde ses över eller ändras vid den tidpunkt då revisionsrätten konstaterade de i det nationella målet aktuella räknefelen, utgör således inte hinder för vare sig kommissionen eller de nationella myndigheterna att vidta nödvändiga åtgärder för att, inom ramen för en kontroll av överensstämmelse, korrigera de belopp och betalningar som berörs av dessa fel.
55
Mot bakgrund av det ovan anförda ska den första och den andra frågan besvaras enligt följande. Artikel 19 i förordning nr 1698/2005 och artikel 9.3 i förordning nr 1974/2006 ska tolkas så, att de inte utgör hinder för de nationella myndigheter som deltar i genomförandet av ett icke återbetalningspliktigt ekonomiskt stöd att, med hänvisning till räknefel som konstaterats av revisionsrätten, anta rättsakter som föreskriver en minskning av det ekonomiska stöd som beviljats genom landsbygdsprogrammet 2007–2013, såsom detta har godkänts och ändrats i kommissionens beslut, trots att detta program inte längre kunde ses över eller ändras vid den tidpunkt då dessa fel konstaterades. Tribunalens överväganden i domen av den 18 januari 2023, Rumänien/kommissionen (T‑33/21, EU:T:2023:5), saknar relevans i detta avseende.
Den tredje frågan
56
Den hänskjutande domstolen har ställt den tredje frågan för att få klarhet i huruvida principen om medlemsstaternas ansvar vid åsidosättande av unionsrätten innebär att den rumänska staten är skyldig att till en stödmottagare betala de belopp som ska betalas ut i form av stöd för förbättring av transporter och minskning av olägenheter, upp till det belopp som föreskrevs i genomförandebeslut C(2012) 3529, under hela den tid som de åtaganden som de har ingått varar.
57
Domstolen erinrar härvid om att principen enligt vilken medlemsstaterna är skyldiga att ersätta skada som har vållats enskilda genom sådana överträdelser av unionsrätten som kan tillskrivas medlemsstaterna (dom av den 5 mars 1996, Brasserie du pêcheur och Factortame, C‑46/93 och C‑48/93, EU:C:1996:79, punkt 17 och där angiven rättspraxis).
58
I förevarande fall framgår det av den hänskjutande domstolens konstateranden att de stödnivåer som föreskrivs i genomförandebeslut C(2012) 3529 för stöd till förbättring av transporter och stöd för minskning av olägenheter, på grund av de i det nationella målet aktuella räknefelen, inte var i överensstämmelse med artikel 40.3 i förordning nr 1698/2005. Det framgår även av dessa konstateranden att de rumänska myndigheterna vidtog nödvändiga åtgärder för att korrigera dessa nivåer så att de överensstämde med denna bestämmelse och att de därigenom upphörde med den överträdelse av unionsrätten som de kunde utgjorde.
59
Under dessa omständigheter kan en stödmottagare som Porcellino Grasso inte åberopa principen om medlemsstaternas ansvar för åsidosättande av unionsrätten för att kräva mellanskillnaden mellan det belopp som denne ursprungligen borde ha erhållit och det korrigerade beloppet för dessa betalningar, inte ens när det sistnämnda beloppet är överensstämmelse med unionsrätten och stödmottagaren inte har någon rätt att erhålla mellanskillnaden.
60
För det första skulle en utbetalning av den del av det av räknefelet påverkade beloppet, till en mottagare av ett sådant stöd, såsom Porcellino Grasso, nämligen innebära en obehörig vinst för denna stödmottagare, vilken är förbjuden enligt unionsrätten, eftersom utbetalningen skulle leda till en vinst utan giltig rättslig grund för stödmottagaren och en förlust för unionen till följd av denna vinst (se, för ett liknande resonemang, dom av den 10 april 2008, Marks & Spencer, C‑309/06, EU:C:2008:211, punkt 41 och där angiven rättspraxis, och dom av den 28 juli 2011, Agrana Zucker, C‑309/10, EU:C:2011:531, punkt 53 och där angiven rättspraxis).
61
För det andra, även om det antas att Porcellino Grasso inom ramen för sin skadeståndstalan vid den hänskjutande domstolen skulle ha för avsikt att åberopa principen om skydd för berättigade förväntningar i sina förbindelser med de rumänska myndigheterna, erinrar domstolen om att denna princip, såsom angetts i punkt 43 ovan, inte kan ge upphov till berättigade förväntningar hos en enskild om att behandlas på ett sätt som strider mot unionsrätten (dom av den 17 november 2022, Avicarvil Farms, C‑443/21, EU:C:2022:899, punkt 41).
62
Mot bakgrund av det ovan anförda ska den tredje frågan besvaras enligt följande. Principen om medlemsstaternas ansvar för åsidosättande av unionsrätten är inte tillämplig när nivåerna för det ekonomiska stöd som beviljats inom ramen för ett program för landsbygdsutveckling inom Ejflu har fastställts på ett sätt som inte är i överensstämmelse med unionsrätten och stödmottagarna har erhållit utbetalningar av stöd som beräknats på grundval av korrigerade nivåer som är i överensstämmelse med unionsrätten.
Rättegångskostnader
63
Eftersom förfarandet i förhållande till parterna i det nationella målet utgör ett led i beredningen av samma mål, ankommer det på den hänskjutande domstolen att besluta om rättegångskostnaderna. De kostnader för att avge yttrande till domstolen som andra än nämnda parter har haft är inte ersättningsgilla.
Mot denna bakgrund beslutar domstolen (sjätte avdelningen) följande:
1)
Artikel 19 i rådets förordning (EG) nr 1698/2005 av den 20 september 2005 om stöd för landsbygdsutveckling från Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling (EJFLU), i dess lydelse enligt rådets förordning (EG) nr 74/2009 av den 19 januari 2009, och av artikel 9.3 i kommissionens förordning (EG) nr 1974/2006 av den 15 december 2006 om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EG) nr 1698/2005 om stöd för landsbygdsutveckling från Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling (EJFLU), i dess lydelse enligt kommissionens genomförandeförordning (EU) nr 335/2013 av den 12 april 2013,
ska tolkas så,
att de inte utgör hinder för de nationella myndigheter som deltar i genomförandet av ett icke återbetalningspliktigt ekonomiskt stöd att, med hänvisning till räknefel som konstaterats av revisionsrätten, anta rättsakter som föreskriver en minskning av det ekonomiska stöd som beviljats genom Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling (EJFLU) för Rumänien för programperioden 2007–2013, såsom detta har godkänts och ändrats i kommissionens beslut, när detta program inte längre kunde ses över eller ändras vid den tidpunkt då dessa fel konstaterades. Tribunalens överväganden i domen av den 18 januari 2023, Rumänien/kommissionen (T‑33/21, EU:T:2023:5), saknar relevans i detta avseende.
2)
Principen om medlemsstaternas ansvar för åsidosättande av unionsrätten är inte tillämplig när nivåerna för det ekonomiska stöd som beviljats inom ramen för ett program för landsbygdsutveckling inom Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling (EJFLU) har fastställts på ett sätt som inte är i överensstämmelse med unionsrätten och stödmottagarna har erhållit utbetalningar av stöd som beräknats på grundval av korrigerade nivåer som är i överensstämmelse med unionsrätten.
Underskrifter
(
*1
)	Rättegångsspråk: rumänska.