62005CJ0248_CS
Účastníci řízení
Odůvodnění rozsudku
Výrok
Účastníci řízení
Ve věci C‑248/05,
jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 14. června 2005,
Komise Evropských společenství, zastoupená S. Pardo Quintillán a D. Recchia, jako zmocněnkyněmi, s adresou pro účely doručování v Lucemburku,
žalobkyně,
proti
Irsku, zastoupenému D. O’Haganem, jako zmocněncem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku,
žalovanému,
SOUDNÍ DVŮR (druhý senát),
ve složení C. W. A. Timmermans, předseda senátu, L. Bay Larsen, J. Makarczyk (zpravodaj), P. Kūris a J.‑C. Bonichot, soudci,
generální advokát: Y. Bot,
vedoucí soudní kanceláře: R. Grass,
s přihlédnutím k písemné části řízení,
s přihlédnutím k rozhodnutí, přijatému po vyslechnutí generálního advokáta, rozhodnout věc bez stanoviska,
vydává tento
Rozsudek
Odůvodnění rozsudku
1. Svou žalobou se Komise Evropských společenství domáhá, aby Soudní dvůr určil, že Irsko tím, že:
– nepřijalo opatření nezbytná k dosažení souladu s články 4, 5, 7, 9 a 10 směrnice Rady 80/68/EHS ze dne 17. prosince 1979 o ochraně podzemních vod před znečišťováním některými nebezpečnými látkami (Úř. věst. 1980, L 20, s. 43; Zvl. vyd. 15/01, s. 134, dále jen „směrnice“) na skládce v Ballymurtagh (hrabství Wicklow), a
– nepřijalo opatření nezbytná k dosažení souladu s články 5, 7, 8, 10, 12 a 13 směrnice s ohledem na nepřímé vypouštění septických nádrží,
nesplnilo své povinnosti, které pro něj vyplývají z výše uvedených ustanovení této směrnice.
Právní rámec
2. Článek 1 odst. 1 směrnice zní:
„Účelem této směrnice je zabránit znečišťování podzemních vod látkami, které náležejí k třídám a skupinám látek ze seznamu I nebo II přílohy (dále jen ‚látky ze seznamu I nebo II‘), a co nejvíce omezit nebo odstranit důsledky znečištění, k němuž již došlo.“
3. Podle čl. 1 odst. 2 směrnice:
„Pro účely této směrnice se rozumí:
a) ‚podzemními vodami‘ veškeré vody vyskytující se pod zemským povrchem v pásmu nasycení a v přímém kontaktu s půdou nebo půdním podložím;
b) ‚přímým vypouštěním‘ přivádění látek ze seznamu I nebo II do podzemních vod bez průsaku půdou nebo půdním podložím;
c) ‚nepřímým vypouštěním‘ přivádění látek ze seznamu I nebo II do podzemních vod průsakem půdou nebo půdním podložím;
d) ‚znečišťováním‘ přímé nebo nepřímé vypouštění látek nebo energie člověkem do podzemních vod, jehož důsledkem je například ohrožení lidského zdraví nebo zásobování vodou, poškození zdrojů obživy a vodního ekosystému nebo narušení jiného oprávněného užívání vod.“
4. Článek 2 směrnice stanoví, že se tato nevztahuje na:
„a) vypouštění splaškových vod z osamocených domácností, které nejsou připojeny na stokový systém a nacházejí se mimo oblasti, jež jsou chráněny za účelem odběru vody pro lidskou spotřebu;
[…]“
5. Podle článku 3 směrnice:
„Členské státy učiní potřebné kroky k tomu, aby:
a) zabránily vnikání látek ze seznamu I do podzemních vod; a
b) omezily vnikání látek ze seznamu II do podzemních vod tak, aby nedocházelo k jejich znečišťování těmito látkami.“
6. Článek 4 odst. 1 a 2 směrnice stanoví:
„1. Ke splnění závazků uvedených v čl. 3 písm. a) členské státy:
– zakážou každé přímé vypouštění látek ze seznamu I,
– podrobí předchozímu šetření každé odstraňování nebo ukládání těchto látek za účelem odstranění, které by mohlo vést k nepřímému vypouštění; na základě tohoto šetření členské státy buď takovou činnost zakážou, nebo udělí oprávnění za předpokladu, že budou dodržena všechna technická [preventivní] opatření potřebná k tomu, aby se vypouštění těchto látek zabránilo,
– přijmou všechna potřebná opatření, která považují za nutná, aby se zabránilo každému nepřímému vypouštění látek ze seznamu I, způsobenému jinými činnostmi na povrchu nebo pod povrchem terénu, než jsou činnosti uvedené ve druhé odrážce; tato opatření oznámí Komisi, která na základě obdržených informací může předložit Radě návrhy na pozměnění této směrnice.
2. Pokud by však předchozí šetření prokázalo, že podzemní vody, u nichž se zvažuje vypouštění látek ze seznamu I, jsou trvale nevhodné pro jiné užívání, zejména pro domácnosti nebo zemědělství, mohou členské státy udělit povolení k vypouštění těchto látek za předpokladu, že jejich přítomnost nebude na překážku využívání podzemních zdrojů.
Tato povolení mohou být udělena pouze tehdy, jestliže byla učiněna všechna technická preventivní opatření, která zabezpečí, že tyto látky nemohou zasáhnout jiné vodní systémy nebo jiným ekosystémům škodit.“
7. Podle článku 5 směrnice:
„1. Ke splnění závazků uvedených v čl. 3 písm. b) podřídí členské státy předchozímu šetření:
– všechna přímá vypouštění látek ze seznamu II tak, aby se taková vypouštění omezila,
– každé odstraňování nebo ukládání těchto látek za účelem odstranění, které by mohlo vést k nepřímému vypouštění.
Na základě tohoto šetření mohou členské státy udělit oprávnění za předpokladu, že jsou dodržována všechna technická preventivní opatření, která zabrání znečišťování podzemních vod těmito látkami.
2. Členské státy kromě toho přijmou vhodná opatření, která považují za nutná k tomu, aby se omezilo každé nepřímé vypouštění látek ze seznamu II způsobené jinými činnostmi na povrchu nebo pod povrchem terénu, než jsou činnosti uvedené v prvním odstavci.“
8. Článek 7 směrnice má následující znění:
„Předchozí šetření podle článků 4 a 5 zahrnou hydrogeologický průzkum dané oblasti, průzkum případné samočisticí schopnosti půdy, půdního podloží a rizika znečištění a změny jakosti podzemních vod způsobené vypouštěním; šetřením se rovněž stanoví, zda vypouštění látek do podzemních vod je z hlediska životního prostředí uspokojivým řešením.“
9. Článek 8 směrnice stanoví:
„Povolení podle článků 4, 5 a 6 nesmějí příslušné orgány členských států udělit dříve, než se prokáže, že podzemní vody, a zejména jejich jakost, podléhají potřebnému dohledu.“
10. Podle článku 9 směrnice:
„Pokud je povolováno přímé vypouštění podle čl. 4 odst. 2 a 3 nebo článku 5, nebo pokud je podle článku 5 povolováno odstraňování odpadních vod, které nevyhnutelně vede k nepřímému vypouštění, vymezí toto povolení zejména:
– místo vypouštění,
– způsob vypouštění,
– základní preventivní opatření, přičemž pozornost bude věnována zejména povaze a koncentraci látek přítomných ve vypouštěných vodách, vlastnostem prostředí, do něhož bude vypouštění prováděno, a nejbližším povodím, zejména povodím s termálními a minerálními vodami a vodami pro pitné účely,
– nejvýše přípustné množství látek ve vypouštěných vodách v průběhu jednoho nebo více stanovených období a příslušné požadavky na koncentraci těchto látek,
– zařízení umožňující monitorovat vypouštění do podzemních vod,
– opatření k monitorování podzemních vod, a zejména jejich jakosti, je-li to třeba.“
11. Článek 10 směrnice zní následovně:
„Pokud je podle článků 4 nebo 5 udělováno povolení k odstranění nebo k ukládání za účelem odstranění, které by mohlo vést k nepřímému vypouštění, vymezí toto povolení zejména:
– místo odstraňování nebo ukládání za účelem odstranění,
– použitý způsob odstraňování nebo ukládání za účelem odstranění,
– základní preventivní opatření, přičemž pozornost bude věnována zejména povaze a koncentraci látek přítomných v odstraňované nebo ukládané hmotě, vlastnostem okolního prostředí a nejbližším povodím, zejména těm s termálními a minerálními vodami a vodami pro pitné účely,
– nejvýše přípustné množství hmoty obsahující látky ze seznamu I nebo II, v průběhu jednoho nebo více stanovených období, a popřípadě i přímo množství těchto látek, které mají být odstraněny nebo uloženy za účelem odstranění, a rovněž příslušné požadavky na koncentraci těchto látek,
– v případech uvedených v čl. 4 odst. 1 a v čl. 5 odst. 1 i technická preventivní opatření použitá k zamezení vypouštění látek ze seznamu I do podzemních vod a znečišťování těchto vod látkami ze seznamu II,
– opatření k monitorování podzemních vod, a zejména jejich jakosti, je-li to potřeba.“
12. Článek 12 směrnice stanoví:
„1. Jestliže osoba žádající o povolení podle článků 4 nebo 5 prohlásí, že není schopna dodržet stanovené podmínky nebo je tato situace příslušnému orgánu členského státu zřejmá, bude povolení odmítnuto.
2. Pokud nebudou dodrženy podmínky stanovené v povolení, podnikne příslušný orgán členského státu potřebné kroky k zajištění těchto podmínek, popřípadě toto povolení odejme.“
13. Podle článku 13 směrnice:
„Příslušné orgány členských států sledují dodržování podmínek stanovených v udělených povoleních a monitorují vlivy vypouštění na podzemní vody.“
Postup před zahájením soudního řízení
14. V průběhu roku 1999 zaznamenala Komise stížnost týkající se bývalého dolu v Ballymurtagh, přeměněného radou hrabství Wicklow na městskou skládku.
15. V průběhu roku 2000 zaznamenala Komise jinou stížnost týkající se nedovoleného vypouštění z hotelového zařízení Creacon Lodge (New Ross) v hrabství Wexford, jehož provozování bylo zahájeno v průběhu roku 1995, do podzemních vod. Při projednávání této stížnosti se Komise dozvěděla o rozsáhlejších problémech souvisejících s vypouštěnými vodami ze septických nádrží, týkajících se podmínek uplatňování směrnice v oblasti irského venkova, co se týče staveb sloužících k obchodním nebo nerezidenčním účelům a nesamostatně stojících obydlí nacházejících se v různých aglomeracích.
16. Komise se krom toho seznámila se zprávou o problémech eutrofizace Killarneyských jezer v hrabství Kerry, podle které patří zařízení napojená na septické nádrže mezi příčiny vážného zhoršování kvality vody v těchto jezerech a která zdůrazňuje, že septické nádrže jsou často nevhodné nebo špatně udržované.
17. Za účelem projednání druhé stížnosti zaslala Komise dne 8. května 2001 Irsku dopis, ve kterém zmínila výše uvedenou zprávu.
18. Jelikož nebyla Komise spokojena s odpověďmi poskytnutými v rámci projednávání první stížnosti a s ohledem na nezodpovězení druhé stížnosti, zaslala Irsku dne 23. října 2001 výzvu dopisem, ve které mu sdělila své pochybnosti ohledně podmínek, za kterých tento členský stát uplatňuje několik ustanovení směrnice, a vyzvala ho k podání vyjádření v této věci.
19. Jelikož Komise nedostala na uvedený dopis žádnou odpověď, zaslala dne 17. prosince 2002 tomuto členskému státu odůvodněné stanovisko, v němž ho vyzvala k přijetí opatření nezbytných k tomu, aby vyhověl tomuto stanovisku, ve lhůtě dvou měsíců od jeho přijetí.
20. Dopisem ze dne 9. září 2003 zaslaly irské orgány odpověď na uvedené stanovisko, ve které poskytly informace týkající se přijatých opatření a ujistily o dodržování směrnice. Jelikož Komise posoudila Irskem přijatý postoj za neuspokojivý, podala projednávanou žalobu.
K žalobě
21. Úvodem je třeba zdůraznit, že Komise ve svých písemnostech výslovně uznala, že Irsko přijalo právní předpisy nezbytné pro provedení směrnice do vnitrostátního práva.
K žalobním důvodům týkajícím se městské skládky v Ballymurtagh
22. Ve své žalobě Komise Irsku vytýká, že, co se týče městské skládky v Ballymurtagh, nepřijalo opatření nezbytná k dosažení souladu s články 4, 5, 7, 9 a 10 směrnice.
23. Komise tomuto členskému státu vytýká zaprvé to, že před uvedením této skládky do provozu neudělil žádné úřední povolení, zatímco o takové povolení musí být zažádáno a musí být uděleno před uvedením nového zařízení v činnost, aby tato činnost mohla splňovat přiměřené požadavky ve smyslu článku 9 směrnice. Zadruhé, Komise má za to, že nebyla přijata požadovaná technická preventivní opatření zabraňující vypouštění látek ze seznamu I a II. Zatřetí, Komise uplatňuje, že povolení v oblasti odpadů, které dne 3. dubna 2001 udělila Environmental Protection Agency (Agentura pro ochranu životního prostředí, dále jen „EPA“) k provozování uvedené skládky, není v souladu s ustanoveními směrnice z důvodu nesrovnalostí jak tohoto povolení, tak předchozího šetření.
24. Je namístě uvést, že Komise v replice, kterou předložila, upustila od svých žalobních důvodů vycházejících z neexistence úředního povolení skládky před jejím uvedením do provozu a z nedodržení článku 9 směrnice.
Co se týče žalobního důvodu týkajícího se nedodržení směrnice z důvodu vypouštění látek ze seznamu I nebo II
– Argumentace účastníků řízení
25. Komise uplatňuje, že Irsko nedodrželo povinnost přijmout veškerá „technická preventivní opatření“ podle čl. 4 odst. 2 druhého pododstavce směrnice tím, že umožnilo vznik a provozování městské skládky v Ballymurtagh, přestože vědělo, že při neexistenci jakékoliv ochranné vrstvy pod uvedenou skládkou budou do řeky Avoca nevyhnutelně odtékat látky ze seznamu I, například kadmium, a ze seznamu II, například těžké kovy, jakož i fosfor.
26. Komise tvrdí, že vypouštění takových látek podléhá podmínkám, které nebyly v případě dotčeného místa splněny. Mezi tyto podmínky patří požadavky uvedené v čl. 4 odst. 2 směrnice, ze kterých vyplývá, že k vypouštění může docházet výhradně do podzemních vod a že látky ze seznamu I obsažené v těchto vodách nemohou zasáhnout jiné vodní systémy.
27. Přitom podle Komise nemohou být podzemní vody tekoucí pod skládkou v Ballymurtagh, na straně jedné, a řeka Avoca, na straně druhé, považovány za součást téhož vodního systému.
28. V každém případě, podle Komise, i když by uvedené podzemní vody, které ústí do řeky Avoca, měly být považovány za součást, spolu s touto řekou, téhož vodního systému, tato řeka nemůže být považována za trvale nevhodnou pro jiné použití. Prohlášení o dopadu na životní prostředí týkající se městské skládky v Ballymurtagh ( Environmental Impact Statement on Ballymurtagh Landfill, dále jen „prohlášení o dopadu na životní prostředí“), předložené na základě vnitrostátních právních předpisů týkajících se nakládání s odpady, upřesňuje, že „Avoa, která teče v blízkosti dolů a skládky, je rychlotekoucí kamenitou řekou a může být považována za velmi dobré prostředí pro lososovité ryby“.
29. Komise mimoto tvrdí, že rada hrabství Wicklow nemohla nevědět, že při neexistenci ochranné zástěny bude odpadní kapalina vznikající průsakem vody odpadky (dále jen „výluh“) pronikat do řeky Avoca, jelikož hydrogeologická studie vypracovaná v roce 1987 (Cullen K. T., Ballymurtagh Open Pit: Report on the Hydrogeological Survey of a Proposed Waste Disposal Site, 10. března 1987, dále jen „hydrogeologická studie“), před uvedením skládky do provozu, předkládala v tomto ohledu možnost volby mezi, jednak, rozředěním a rozptýlením výluhu, a jednak utěsněním dna šachet. Přitom rada hrabství Wicklow se rozhodla pro rozředění a rozptýlení výluhu, což muselo zákonitě vést ke znečištění jiného vodního systému.
30. Irsko uplatňuje, že podle téhož čl. 4 odst. 2 směrnice může být vypouštění látek ze seznamu I za určitých podmínek povoleno.
31. Tento členský stát u tohoto argumentu vychází ze závěrů hydrogeologické studie, podle kterých „umožňuje vysoká kontaminace jak podzemních vod tekoucích pod dolem, tak řeky Avoca vážně uvažovat o volbě ‚rozředění a rozptýlení‘, jelikož jediným účinkem na kvalitu vod tekoucích pod dolem nebo vody v řece Avoca bude odbarvení v závislosti na povaze a složení výluhů“.
32. Podle Irska jsou podzemní vody nacházející se uvnitř a ve spodní části svahu bývalých mineralizačních zón silně kontaminovány z důvodu dříve provozované důlní činnosti a jsou nevhodné k domácímu a zemědělskému použití. Irsko uvádí, že v každém případě, podle novější zprávy EPA o kvalitě vod, je nejvážnějším případem znečištění kovy řeka Avoca, která je silně kontaminována mědí, zinkem a, v menší míře, olovem.
33. Krom toho, podle tohoto členského státu je vodní systém tvořen vodou pocházející z povrchových potoků, jakož i podzemními vodami, které v projednávaném případě nelze považovat za dva od sebe oddělené neprovázané systémy.
– Závěry Soudního dvora
34. Je na místě připomenout jednak to, že podle čl. 3 písm. a) směrnice jsou členské státy povinny přijmout potřebné kroky k tomu, aby zabránily vnikání látek ze seznamu I do podzemních vod.
35. Pro splnění této povinnosti musejí členské státy podle čl. 4 odst. 1 směrnice jednak zakázat každé přímé vypouštění těchto látek, a jednak podrobit předchozímu šetření odstraňování nebo ukládání těchto látek za účelem jejich odstranění, které by mohlo vést k nepřímému vypouštění, přičemž buď takovou činnost zakážou, nebo udělí oprávnění za předpokladu, že budou dodržena všechna preventivní technická opatření potřebná k tomu, aby se vypouštění těchto látek zabránilo.
36. Mimoto, z čl. 4 odst. 2 prvního pododstavce směrnice plyne, že pokud předchozí šetření prokázalo, že podzemní vody, u nichž se zvažuje vypouštění látek ze seznamu I, jsou trvale nevhodné pro jiné užívání, zejména pro domácnosti nebo zemědělství, mohou členské státy udělit povolení k vypouštění těchto látek za předpokladu, že jejich přítomnost nebude na překážku využívání podzemních zdrojů.
37. Krom toho, podle druhého pododstavce téhož ustanovení může být takové povolení uděleno pouze tehdy, jestliže byla učiněna všechna technická preventivní opatření, která zabezpečí, že dotčené látky nemohou zasáhnout jiné vodní systémy nebo jiným ekosystémům škodit.
38. Dále, podle čl. 3 písm. b) směrnice musejí členské státy omezit vnikání látek ze seznamu II do podzemních vod tak, aby nedocházelo k jejich znečišťování těmito látkami.
39. Ke splnění této povinnosti musejí členské státy podle čl. 5 odst. 1 prvního pododstavce směrnice podřídit předchozímu šetření všechna přímá vypouštění látek z tohoto seznamu tak, aby se taková vypouštění omezila, jakož i odstraňování nebo ukládání těchto látek za účelem odstranění, které by mohlo vést k nepřímému vypouštění. Podle čl. 5 odst. 1 druhého pododstavce mohou na základě tohoto šetření členské státy udělit oprávnění za předpokladu, že jsou dodržována všechna technická preventivní opatření, která zabrání znečišťování podzemních vod těmito látkami.
40. Zaprvé je třeba zdůraznit, že Irsko uznává, že podzemní vody, které jsou zasaženy nepřímým vypouštěním látek ze seznamu I, mohou ústit do řeky Avoca, ve které ostatně přítomnost některých z nich způsobuje odbarvování vody.
41. Jelikož vodní systém, do kterého patří řeka Avoca, u níž je prokázáno, že jejím pramenem nejsou podzemní vody tekoucí pod skládkou v Ballymurtagh, je skutečně uvedeným vypouštěním zasažen, není podmínka zakotvená v čl. 4 odst. 2 druhém pododstavci směrnice splněna, jelikož by se toto vypouštění muselo omezovat pouze na podzemní vody. Závěry různých studií uvádějící dřívější znečištění této řeky se nezabývají posouzením dodržení poslední uvedené podmínky.
42. Tím, že tento členský stát zvolil pro městskou skládku v Ballymurtagh systém založený na rozředění a rozptýlení výluhu, zatímco podle hydrogeologické studie existovalo jiné řešení, spojené s utěsněním dna šachty, které by bývalo umožnilo nezhoršovat úroveň znečištění řeky Avoca, což Irsko nezpochybňuje, a tím, že tak umožnil, aby látky ze seznamu I zasáhly jiný vodní systém, než podzemní vody tekoucí pod místem této skládky, tak nesplnil povinnost přijmout veškerá technická preventivní opatření uloženou v čl. 4 odst. 2 druhém pododstavci směrnice.
43. Zadruhé, jelikož je pronikání látek ze seznamu II, zejména těžkých kovů a fosforu, do podzemních vod výsledkem technické volby provedené Irskem, nerespektuje tato volba povinnost, vyplývající z čl. 3 písm. b) směrnice, omezit vnikání těchto látek do dotčených vod tak, aby nedocházelo k jejich znečišťování, jelikož nebyla přijata veškerá technická preventivní opatření umožňující dosáhnout tohoto cíle.
44. V důsledky toho nejsou dodrženy ani podmínky definované v článku 5 směrnice, které, jak bylo uvedeno v bodě 39 tohoto rozsudku, směřují pouze ke splnění povinnosti uvedené v čl. 3 písm. b) směrnice.
45. Z výše uvedeného vyplývá, že je třeba konstatovat, že Irsko nedodrželo, co se týče městské skládky v Ballymurtagh, požadavky vyplývající z článků 4 a 5 směrnice, pokud jde o vypouštění látek ze seznamu I a II.
Co se týče žalobního důvodu souvisejícího s nerespektováním směrnice z důvodu protiprávního udělení povolení
– Argumentace účastníků řízení
46. Komise tvrdí, že povolení týkající se odpadů, které udělila EPA dne 3. dubna 2001, není v souladu s články 4, 5, 7 a 10 směrnice.
47. Podle Komise nebyly dodrženy požadavky na šetření předcházející udělení tohoto povolení. V tomto ohledu tvrdí, že ze samotného znění uvedeného povolení, podle kterého „majitel předloží ve lhůtě šesti měsíců od data poskytnutí tohoto povolení návrh za účelem posouzení proveditelnosti kontroly vypouštění do podzemních vod a jeho dopadu na řeku Avoca“, vyplývá, že byly porušeny články 4 a 5 směrnice, jelikož šetření týkající se dopadu na podzemní vody a případné přijetí technických preventivních opatření neproběhlo před udělením tohoto povolení.
48. Komise dodává, že za předpokladu, že by hydrogeologická studie mohla být považována za „předchozí šetření“ ve smyslu čl. 4 odst. 2 směrnice, bylo by toto šetření v každém případě nedostatečné, jelikož není zejména prokázáno, zda byly shromážděny veškeré informace týkající se látek ze seznamu I a II, a jelikož neobsahuje žádný výslovný odkaz na článek 4 směrnice.
49. Navíc, podle Komise nejsou nedostatky uvedené studie napraveny prohlášením o dopadu na životní prostředí.
50. Podle Irska byly požadavky směrnice týkající se předchozího šetření dodrženy, jelikož bylo provedeno hydrogeologické šetření a studie dopadu na životní prostředí.
51. Irsko dodává, že EPA před udělením povolení týkajícího se odpadů dne 3. dubna 2001 zohlednila závěry několika studií o podzemních vodách a hydrogeologická šetření, mezi nimi geologickou a hydrogeologickou studii o městské skládce v Ballymurtagh (Co. Wicklow B. J. Murphy & Associates, Geological and Hydrogeological Study of the Ballymurtagh Landfill near Avoca, 1997 ).
– Závěry Soudního dvora
52. Jak bylo konstatováno v bodech 42 a 43 tohoto rozsudku, Irsko tím, že zvolilo pro městskou skládku v Ballymurtagh systém založený na rozředění a rozptýlení výluhu, nepřijalo veškerá technická preventivní opatření vyžadovaná jednak článkem 4 směrnice, pokud jde o látky ze seznamu I, a jednak jejím článkem 5, pokud jde o látky ze seznamu II. Proto nemohl tento členský stát udělit platně povolení podle týchž článků, jelikož udělení takového povolení je totiž podmíněno přijetím technických preventivních opatření vyžadovaných těmito články, ke kterému v tomto případě nedošlo.
53. Navíc je třeba uvést, že prostředí, do něhož bude vypouštění prováděno, je předmětem předchozích šetření uvedených v článcích 4 a 5 směrnice. S ohledem na tento specifický předmět článek 7 směrnice vyžaduje, aby uvedená šetření měla rovněž specifický cíl, a to hydrogeologický průzkum dané oblasti, průzkum případné samočisticí schopnosti půdy a půdního podloží, jakož i rizika znečištění a změny jakosti podzemních vod způsobené vypouštěním, to vše za účelem stanovení, zda vypouštění látek do podzemních vod je z hlediska životního prostředí uspokojivým řešením. Podle uvedeného článku 7 tak udělení povolení podléhá přesně a podrobně stanoveným podmínkám, které musejí být považovány za nezbytné pro dosažení cíle směrnice (viz v tomto smyslu rozsudek ze dne 28. února 1991, Komise v. Itálie, C‑360/87, Recueil, s. I‑791, bod 23).
54. Předchozí šetření podmiňující udělení povolení musí k tomu, aby plně odpovídalo cíli takto sledovanému zákonodárcem Společenství, umožňovat úplné a podrobné seznámení se se stavem prostředí, do něhož bude vypouštění prováděno, aniž by muselo nutně na směrnici odkazovat.
55. Přitom v projednávaném případě je nesporné, že nedošlo ke shromáždění úplných informací o znečišťujících látkách, jejichž přítomnost ve výluhu z městské skládky v Ballymurtagh hydrogeologická studie označila za možnou. Hydrogeologická studie tak taxativně neuvádí veškerá rizika znečištění a změny jakosti podzemních vod způsobené vypouštěním látek se seznamu I a II.
56. Mimoto ze znění povolení týkajícího se odpadů uděleného EPA, které bylo připomenuto v bodě 47 tohoto rozsudku, plyne, že v rozporu s požadavky vyplývajícími z článku 7 směrnice nedošlo před poskytnutím tohoto povolení k úplnému seznámení se s dopadem skládky na životní prostředí, týkajícím se podzemních a povrchových vod.
57. A konečně, uvedené povolení nesplňuje ani požadavky uvedené v článku 10 směrnice.
58. V důsledku toho je žalobní důvod vycházející z porušení článků 4, 5, 7 a 10 směrnice z důvodu protiprávního udělení povolení pro městskou skládku v Ballymurtagh opodstatněný.
59. Z výše uvedeného vyplývá, že Irsko tím, že, pokud jde o městskou skládku v Ballymurtagh, nepřijalo opatření nezbytná k dosažení souladu s články 4, 5, 7 a 10 směrnice, nesplnilo své povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice.
K žalobnímu důvodu týkajícímu se nepřímého vypouštění látek ze seznamu II a pocházejících ze septických nádrží do podzemních vod
60. Podle Komise Irsko nepřijalo opatření nezbytná k dosažení souladu se směrnicí za účelem ochrany podzemních vod ve venkovských oblastech proti nepřímému vypouštění látek ze seznamu II ze septických nádrží, tzn. ze systémů pro úpravu vody určených k odstranění odpadní vody z domácností prostřednictvím půdy.
61. Zařízení příslušející k septickým nádržím nepodléhají systematicky předchozím šetřením a náležitým povolením, přestože vody vypouštěné ze septických nádrží obsahují velké množství fosforu a čpavku, na základě čehož došlo k porušení povinností vyplývajících z článku 5 směrnice, a tak i souvisejících ustanovení, a sice jejích článků 7, 8, 10 a 13.
62. Komise na podporu tohoto žalobního důvodu uplatňuje jako důkazy následující skutečnosti:
– restriktivní výklad Irska čl. 5 odst. 1 směrnice a skutečnost, že nepřijalo vhodná opatření k tomu, aby bylo toto ustanovení vykládáno správným způsobem,
– neexistence zásahu ze strany Irska po dobu několika let, pokud jde o nepovolené vypouštění z hotelového zařízení v hrabství Wexford,
– nedodržení požadavků směrnice Irskem, pokud jde o septické nádrže v oblasti Killarneyských jezer, a
– úřední zprávy o znečištění vod a porušení směrnice 80/778/EHS ze dne 15. července 1980 o jakosti vody určené k lidské spotřebě (Úř. věst. L 229, s. 11).
63. Úvodem je namístě uvést, že Komise se v rámci této části žaloby nedomáhá určení toho, že Irsko nesplnilo své povinnosti vyplývající ze směrnice, co se týče zvláštních skutkových situací, ale že chce poukázat na nesplnění povinností vyplývající z existence správní praxe, která je v rozporu s právem Společenství, přičemž tuto praxi dokládá určitými příklady.
64. V tomto ohledu je třeba, zaprvé, připomenout, že Komise se může u Soudního dvora domáhat určení nesplnění povinností plynoucích z ustanovení směrnice z důvodu, že orgány členského státu přijaly obecnou praxi, která je s těmito ustanoveními v rozporu, přičemž tuto praxi osvětlí na zvláštních situacích (viz v tomto smyslu rozsudek ze dne 26. dubna 2005, Komise v. Irsko, C‑494/01, Sb. rozh. s. I‑3331, bod 27).
65. Soudní dvůr zejména rozhodl, že aby jednání státu spočívající ve správní praxi, která není v souladu s požadavky práva Společenství, mohlo zakládat nesplnění povinnosti ve smyslu článku 226 ES, je třeba, aby tato správní praxe vykazovala určitý stupeň stálosti a obecnosti (viz zejména rozsudky ze dne 27. dubna 2006, Komise v. Německo, C‑441/02, Sb. rozh. s. I‑3449, bod 50, a ze dne 14. června 2007, Komise v. Finsko, C‑342/05, Sb. rozh. s. I‑4713, bod 33).
66. Zadruhé, v rámci řízení o nesplnění povinnosti podle článku 226 ES přísluší Komisi prokázat existenci tvrzeného nesplnění povinnosti. Komise musí Soudnímu dvoru předložit poznatky nezbytné k přezkoumání existence tohoto nesplnění povinnosti, aniž by se mohla opírat o jakoukoli domněnku (viz v tomto smyslu zejména výše uvedené rozsudky Komise v. Irsko, bod 41 a uvedená judikatura, jakož i Komise v. Německo, bod 48).
67. Členské státy jsou nicméně podle článku 10 ES povinny usnadnit Komisi plnění jejího poslání, spočívajícího podle článku 211 ES zejména ve dbaní na provádění Smlouvy, jakož i aktů přijatých orgány na jejím základě (viz zejména výše uvedený rozsudek Komise v. Irsko, bod 42 a uvedená judikatura).
68. Z tohoto hlediska je třeba zohlednit skutečnost, že pokud jde o přezkum správného praktického použití vnitrostátních ustanovení určených k zajištění účinného provedení směrnice, Komise je z velké části odkázána na poznatky předložené případnými stěžovateli, jakož i dotyčným členským státem (viz výše uvedený rozsudek Komise v. Irsko, bod 43).
69. Z toho zejména plyne, že pokud Komise předložila dostatečné poznatky, z nichž se jeví, že orgány žalovaného členského státu vytvořily opakovanou a trvající praxi, která je v rozporu s ustanoveními směrnice, přísluší tomuto členskému státu, aby podstatně a podrobně popřel předložené údaje a důsledky z nich vyplývající (viz výše uvedený rozsudek Komise v. Irsko, bod 47).
70. Posouzení tohoto Komisí předloženého žalobního důvodu je třeba provést ve světle těchto zásad.
71. A konečně, je třeba uvést, že jelikož zde vznesené žalobní důvody se netýkají obsahu vnitrostátních předpisů, nejsou relevantní pro posouzení opodstatněnosti Irskem uváděných argumentů týkajících se efektivity vnitrostátních právních předpisů, kterými byla směrnice provedena, a doplňující povahy, vzhledem k této směrnici, vnitrostátních právních předpisů týkajících se územního plánování.
K výkladu čl. 5 odst. 1 směrnice provedenému Irskem
– Argumentace účastníků řízení
72. Komise tvrdí, že Irsko provádí restriktivní výklad čl. 5 odst. 1 směrnice, který vede, v rozporu s požadavky směrnice, k neprovedení režimu povolování zavedeného tímto článkem, pokud jde o nepřímé vypouštění látek ze seznamu II pocházejících ze septických nádrží na celém irském území.
73. Komise dodává, že taková analýza byla použita v hrabství Wexford, pokud jde zejména o hotelové zařízení Creacon Lodge.
74. Komise mimoto uvádí, že počet povolení k vypouštění splaškových vod do podzemních vod je ve všech hrabstvích velmi nízký vzhledem k okolnostem, za kterých má být směrnice použita, což dokládá její nesprávný výklad.
75. Irsko namítá, že po uplynutí lhůty pro odpověď na odůvodněné stanovisko Komise přehodnotilo svůj výklad sporného ustanovení.
76. Irsko dodává, že výklad místních orgánů pověřených prováděním vnitrostátních právních předpisů provádějících směrnici byl ale v praxi vždy v souladu s účelem čl. 5 odst. 1 směrnice.
– Závěry Soudního dvora
77. Jak bylo uvedeno v bodě 39 rozsudku v projednávané věci a jak jednoznačně vyplývá ze samotného znění čl. 5 odst. 1 směrnice, členské státy musejí v zásadě zavést pro všechny látky ze seznamu II, včetně látek pocházejících ze septických nádrží, postupy pro předchozí šetření a povolování každého odstraňování nebo ukládání těchto látek za účelem odstranění, které by mohlo vést k nepřímému vypouštění.
78. Irsko nyní uznává nezbytnost provedení směrnice s použitím tohoto výkladu jejího čl. 5 odst. 1, který je jako jediný v souladu s požadavky Společenství.
79. Je nicméně třeba zjistit, zda nepatřičně restriktivní výklad tohoto ustanovení, původně podporovaný Irskem, byl ve skutečné praxi opravdu prováděn, a to posouzením ostatních Komisí předložených důkazů, které směřují k osvětlení uvedeného výkladu a souvisejí s toutéž kritizovanou správní praxí.
K odstraňování odpadních vod pocházejících z hotelového zařízení Creacon Lodge
– Argumentace účastníků řízení
80. Podle Komise způsobovalo odstraňování odpadních vod pocházejících z hotelového zařízení Creacon Lodge v hrabství Wexford po dobu několika let vypouštění látek ze seznamu II, které kontaminovalo prostřednictvím odpadního potrubí určité sousedící oblasti, zejména vodní tok.
81. Mezi lety 1995 a 2001 bylo toto zařízení, které může podle Komise ubytovat až 200 osob, vybaveno jednou septickou nádrží o objemu 250 galonů, čímž došlo k porušení stavebního povolení, které ukládalo zbudování další septické nádrže. V lednu 1999 byla zbudována nová čisticí stanice, avšak bez provedení předchozího šetření vyžadovaného čl. 5 odst. 1 směrnice a aniž by bylo uděleno povolení k vypouštění odpadních vod požadované tímto ustanovením. Konečné povolení k vypouštění odpadních vod bylo poskytnuto až v listopadu 2001.
82. Irsko zpochybňuje ubytovací kapacitu hotelového zařízení Creacon Lodge, kterou uvádí Komise, a upřesňuje, že mezi roky 1994 a 2000 byly projednány čtyři žádosti o stavební povolení a že v oblasti úpravy a odstraňování vod vypouštěných z budov tohoto zařízení byly uloženy četné podmínky a kontroly. Irsko dodává, že v průběhu roku 1996 byla zprovozněna septická nádrž o objemu 2 000 galonů.
83. Irsko upřesňuje, že po poskytnutí konečného povolení Board Pleana, nezávislého orgánu pověřeného přezkumem opravných prostředků v oblasti stavebních povolení, k vypouštění dne 30. listopadu 2001, které požadovalo zbudování zařízení na úpravu vypouštěných vod, rada hrabství Wexford, stejně jako EPA provedly kontroly zahrnující studii vzorků vod vypouštěných ze systému na úpravu odpadních vod hotelového zařízení Creacon Lodge za účelem ověření toho, že tento systém odpovídá podmínkám upřesněným v tomto povolení k vypouštění.
84. A konečně, Irsko uvádí, že majiteli tohoto zařízení bylo zasláno několik výzev upřesňujících opatření, která musí provést, přičemž všechna tato opatření dokládají snahu směřující k zajištění toho, aby se osoby odpovědné za uvedené zařízení podřídily podmínkám uvedeným v tomto povolení k vypouštění.
– Závěry Soudního dvora
85. Úvodem je třeba uvést, pokud se týká Komisí zde předložených důkazů, že Komise připouští, že byla špatně informována o určitých konkrétních skutečnostech týkajících se hotelového zařízení Creacon Lodge. Tak je tomu u zbudování septické nádrže v průběhu roku 1996, u níž Komise přiznává, že odpovídá návštěvnosti hotelu, ať již v rámci klasických hotelových pobytů, nebo v rámci zvláštních akcí.
86. Krom toho, z jednotlivých žádostí o stavební povolení projednávaných příslušnými orgány vyplývá, že pokud bylo dotčené zařízení vybaveno nanejvýš jedenácti pokoji, měly tyto orgány za to, že splaškové vody vypouštěné tímto zařízením mohou být považovány za odpadní vody z domácností ve smyslu čl. 2 písm. a) směrnice.
87. Při příležitosti podání žádostí o stavební povolení za účelem navýšení ubytovací kapacity uvedeného zařízení, které vyústily ve vydání povolení dne 12. února 1997 a 14. září 2000, byli jeho majitelé informováni o povinnosti získat povolení pro vypouštění splaškových vod z tohoto zařízení.
88. A konečně, je nesporné, že rozhodnutí Board Pleana ze dne 30. listopadu 2001 odpovídá v irských vnitrostátních právních předpisech udělení konečného povolení pro vypouštění splaškových vod.
89. Význam tohoto důkazu musí být posouzen s ohledem na tyto údaje.
90. Zaprvé, z čl. 2 písm. a) směrnice plyne, že se tato nevztahuje na vypouštění splaškových vod z osamocených domácností, které nejsou připojeny na stokový systém a nacházejí se mimo oblasti, jež jsou chráněny za účelem odběru vody pro lidskou spotřebu.
91. S ohledem na ubytovací kapacitu hotelového zařízení Creacon Lodge, zejména s ohledem na počet pokojů, které se v něm nacházejí, a na akce, které se v něm konají, se toto zařízení nemohlo právoplatně vyhnout použití směrnice, jelikož splaškové vody, které vypouští, nemohou být kvalifikovány jako „splaškové vody z osamocených domácností“ ve smyslu čl. 2 písm. a) směrnice.
92. Zadruhé, jelikož uvedené zařízení spadá do působnosti směrnice a není zpochybněno, že látky ze seznamu II unikají ze septické nádrže, jíž je toto zařízení vybaveno, a jsou vypouštěny do podzemních vod, mělo být podrobeno, jak bylo uvedeno v bodě 77 tohoto rozsudku, předchozímu šetření a povolení vyžadovanému čl. 5 odst. 1 směrnice.
93. V tomto ohledu musí předchozí šetření uvedené v tomto ustanovení splňovat podmínky uvedené v článku 7 směrnice a připomenuté v bodě 53 tohoto rozsudku.
94. Přitom, je-li nesporné, že dne 30. listopadu 2001 bylo hotelovému zařízení Creacon Lodge vydáno konečné povolení pro vypouštění, z argumentace předložené Irskem nevyplývá, že uvedené povolení splňuje podmínky uvedené v tomto článku 7. Tento členský stát se totiž omezuje na tvrzení, že poskytnutí povolení k vypouštění splaškových vod vyžaduje šetření na místě podle vnitrostátních právních předpisů zajišťujících provedení směrnice, přičemž šetření, které proběhlo v případě tohoto zařízení, nijak neupřesňuje.
95. A konečně, Irsko nemůže při zpochybňování důkazů předložených Komisí argumentovat neochotou majitele uvedeného zařízení.
96. Vzhledem k výše uvedenému je namístě mít za to, že je právně dostačujícím způsobem prokázáno, že k nepřímému vypouštění látek ze seznamu II docházelo z hotelového zařízení Creacon Lodge, aniž by byly dodrženy podmínky zakotvené v článcích 5 a 7 směrnice, jakož i v souvisejících ustanoveních, kterými jsou její články 8, 10, 12 a 13.
K septickým nádržím v oblasti Killarneyských jezer
– Argumentace účastníků řízení
97. Komise úvodem uplatňuje, že již více než deset let je eutrofizace sladkých vod hlavním zájmem irských orgánů v souvislosti s kvalitou povrchových vod. Tyto orgány provedly několik studií týkajících se vlivů znečištění v určitých oblastech odběrů vody a navrhly řídící opatření pro odstranění jednotlivých zjištěných problémů.
98. Mezi tato opatření patří návrh, vypracovaný na popud rady hrabství Kerry, na řízení a dohled odběru vody v Lough Leane, největšího odběru vody z Killarneyiských jezer, který byl vypracován během tří let, mezi červencem 1998 a červencem 2001. V rámci tohoto návrhu bylo vypracováno několik zpráv (průběžné zprávy a závěrečná zpráva, A Catchment based approach for reducing nutrient inputs from all sources to the lakes of Killarney, prosinec 2000 a listopad 2003).
99. Podle Komise přináší tyto zprávy důkaz o systematickém neplnění povinností ze strany Irska, zejména vzhledem k tomu, že způsob, jakým tento členský stát v praxi uplatňuje směrnici, nemůže být považován za odpovídající jejímu čl. 5 odst. 1. Komise dodává, že z uvedených zpráv plyne, že nebyla provedena žádná kontrola k ověření toho, zda byly v dotčené zeměpisné oblasti septické nádrže zbudovány v souladu s požadavky směrnice.
100. Irsko uplatňuje, že Komise neprokázala, že obsah fosfátu zjištěný v Lough Leane lze připisovat především vypouštění splaškových vod pocházejících ze septických nádrží, na které se vztahuje směrnice. Mimoto je prokázáno, že většina septických nádrží v dotčené zeměpisné oblasti slouží osamoceným domácnostem, a je z tohoto důvodu vyloučena z působnosti směrnice.
– Závěry Soudního dvora
101. Zaprvé je třeba uvést, že ze závěrečné zprávy uvedené v bodě 98 tohoto rozsudku plyne, že živiny pocházející ze splaškových vod ze septických nádrží mají dopad na kvalitu podzemních vod napájejících povrchové vody a vlévajících se přímo do Lough Leane. V tomto ohledu z druhé průběžné zprávy uvedené v témže bodě 98 plyne, že 12 % z celkového přísunu fosforu do tohoto jezera může pocházet ze septických nádrží.
102. Zadruhé, uvedená konečná zpráva uvádí, „že značná část obytné výstavby, ubytovacích kapacit typu ‚bed and breakfast‘ a kempů v oblasti odběru vody Lough Leane není […] napojena na městkou kanalizací a je odkázán a na septické nádrže“. Tak je tomu zejména ve vesnici Barraduff, v níž je obytná výstavba napojena na individuální septické nádrže.
103. Zatřetí, jak bylo připomenuto v bodě 90 tohoto rozsudku, z čl. 2 písm. a) směrnice plyne, že se tato nepoužije na vypouštění splaškových vod z osamocených domácností, které nejsou připojeny na stokový systém a nacházejí se mimo určité oblasti.
104. Přitom s ohledem na výše připomenuté údaje, které jsou uvedeny ve výše uvedené závěrečné zprávě, nemůže být část obydlí v dotčené zeměpisné oblasti, zejména v rezidenčních vesnicích, považována za osamocené domácnosti, a nemůže se tedy na ni vztahovat odchylka stanovená v uvedeném čl. 2 písm. a).
105. Co se týče splaškových vod vypouštěných zařízeními hotelového typu, ty nemohou být kvalifikovány jako „odpadní vody z domácností“ ve smyslu téhož ustanovení.
106. V důsledku toho nelze vyloučit, že k vypouštění látek ze seznamu II pocházejících ze septických nádrží, jimiž jsou vybaveny domácnosti nacházející se v oblasti odběru vody Lough Leane, na které se nevztahuje výjimka uvedená v čl. 2 písm. a) směrnice, došlo, aniž by byly dodrženy podmínky zakotvené v jejím čl. 5 odst. 1.
K úředním zprávám o znečištění vod a porušením směrnice 80/778 přičitatelným Irsku
– Argumentace účastníků řízení
107. Podle Komise přinášejí úřední zprávy EPA o znečištění vod další důkazy o obecném neplnění, ze strany Irska, jeho povinnosti zajistit, aby bylo odstraňování odpadních vod na irském venkově prostřednictvím septických nádrží předmětem náležitých předchozích šetření, povolení a monitorování.
108. Komise upřesňuje, že tyto zprávy konstatují rozsáhlou a přetrvávající mikrobiologickou kontaminaci zasahující stovky veřejných a soukromých vodních zdrojů, často napájených podzemními vodami.
109. V tomto ohledu Komise připomíná, že Soudní dvůr měl v rozsudku ze dne 14. listopadu 2002, Komise v. Irsko (C‑316/00, Recueil, s. I‑10527), za to, že Irsko nerespektuje mikrobiologické normy stanovené směrnicí 80/778, a uplatňuje, že existuje spojitost mezi mikrobiologickou kontaminací a přítomností látek ze seznamu II, zejména čpavku, fosforu a chloridů.
110. Irsko tato tvrzení Komise zpochybňuje a tvrdí, že nejsou podepřena žádným konkrétním důkazem.
– Závěry Soudního dvora
111. Je třeba konstatovat, že jestliže ukázky ze zpráv citované Komisí zdůrazňují kontaminaci vodních zdrojů, neprokazují právně dostačujícím způsobem příčinnou souvislost mezi touto kontaminací a přítomností látek ze seznamu II. V tomto ohledu lze uvést, že zpráva EPA týkající se období 1998–2000 ( Water Quality in Ireland, 1998–2000, Environmental Protection Agency, 2002) uvádí existenci četných příčin, které mohou vysvětlit vysoký obsah nitrátů zjištěný ve 20 % odběrných stanovišť.
112. A konečně, z předchozího rozsudku Soudního dvora, který konstatoval nesplnění povinností, které pro Irsko vyplývají ze směrnice 80/778, nemůže být vyvozen žádný důsledek, neboť v každém případě nesouvisí s projednávanou žalobou.
113. Takto Komisí předložená obecná konstatování tak nemohou být považována za relevantní důkazy.
114. V důsledku toho, z posouzení všech Komisí předložených důkazů, které bylo provedeno výše, plyne, zaprvé, že k nepřímému vypouštění látek ze seznamu II z hotelového zařízení Creacon Lodge docházelo, aniž by byly dodrženy podmínky zakotvené v článcích 5, 7, 8, 10, 12 a 13 směrnice, a, zadruhé, že nelze vyloučit, že vypouštění takových látek pocházejících ze septických nádrží, jimiž jsou vybaveny určité domácnosti nacházející se v oblasti odběru vody Lough Leane, probíhalo v rozporu s podmínkami zakotvenými v čl. 5 odst. 1 směrnice.
115. Nicméně, z takového, zeměpisně omezeného, nesprávného uplatňování směrnice nelze vyvodit existenci správní praxe týkající se nepřímého vypouštění splaškových vod ze septických nádrží do podzemních vod, která by splňovala charakteristické znaky vyžadované judikaturou Soudního dvora a porušovala články 5, 7, 8, 10, 12 a 13 směrnice, v celé irské venkovské oblasti (viz v tomto smyslu rozsudek ze dne 12. května 2005, Komise v. Belgie, C‑287/03, Sb. rozh. s. I‑3761, bod 30).
116. Z toho plyne, že jelikož Komise nepředložila důkaz o tom, že by Irsko nepřijalo opatření nezbytná k dosažení souladu s články 5, 7, 8, 10, 12 a 13 směrnice s ohledem na nepřímé vypouštění látek ze seznamu II pocházejících ze septických nádrží do podzemních vod v celé irské venkovské oblasti, musí být žalobní důvod týkající se uvedeného vypouštění zamítnut.
117. S ohledem na veškeré předchozí úvahy je třeba konstatovat že Irsko tím, že, pokud jde o městskou skládku v Ballymurtagh (hrabství Wicklow), nepřijalo opatření nezbytná k dosažení souladu s články 4, 5, 7 a 10 směrnice, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice.
K nákladům řízení
118. Podle čl. 69 odst. 2 jednacího řádu se účastníku řízení, který neměl úspěch ve věci, uloží náhrada nákladů řízení, pokud to účastník řízení, který měl ve věci úspěch, požadoval. Podle čl. 69 odst. 3 téhož jednacího řádu může Soudní dvůr rozdělit náklady nebo rozhodnout, že každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady, pokud každý účastník měl ve věci částečně úspěch i neúspěch nebo pokud jsou k tomu dány výjimečné důvody.
119. V tomto řízení je třeba přihlédnout ke skutečnosti, že žalobě nebylo vyhověno v plném rozsahu nesplnění povinnosti, jak bylo definováno Komisí.
120. Je tedy namístě uložit Irsku náhradu dvou třetin veškerých nákladů řízení. Komisi se ukládá náhrada jedné třetiny nákladů řízení.
Výrok
Z těchto důvodů Soudní dvůr (druhý senát) rozhodl takto:
1) Irsko tím, že nepřijalo opatření nezbytná k dosažení souladu s články 4, 5, 7 a 10 směrnice Rady 80/68/EHS ze dne 17. prosince 1979 o ochraně podzemních vod před znečišťováním některými nebezpečnými látkami, pokud jde o městskou skládku v Ballymurtagh (hrabství Wicklow), nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z uvedené směrnice.
2) Ve zbývající části se žaloba zamítá.
3) Irsku se ukládá náhrada dvou třetin veškerých nákladů řízení. Komisi Evropských společenství se ukládá náhrada jedné třetiny nákladů řízení.