62020TJ0064_RES
Predmet T‑64/20
Deutsche Telekom AG
protiv
Europske komisije
Presuda Općeg suda (sedmo prošireno vijeće) od 13. studenoga 2024.
„Tržišno natjecanje – Koncentracije – Njemačka tržišta televizijskih i telekomunikacijskih usluga – Odluka kojom se koncentracija proglašava sukladnom s unutarnjim tržištem i Sporazumom o EGP-u – Obveze – Ocjena horizontalnih, vertikalnih i konglomeratnih učinaka koncentracije na tržišno natjecanje – Odnos tržišnog natjecanja među sudionicima koncentracije – Promjena specifična za koncentraciju – Očita pogreška u ocjeni”
Tužba za poništenje – Odluka o primjeni pravila iz područja koncentracija između poduzetnika – Složena gospodarska ocjena – Sudski nadzor – Doseg i granice – Nadzor primjene prava na činjenice – Nadzor ocjene učinaka koncentracije na tržišno natjecanje – Nadzor ograničen na provjeru materijalne točnosti činjenica i nepostojanje očite pogreške u ocjeni – Sudski nadzor Komisijina tumačenja pojmova prava Unije čija provedba zahtijeva gospodarsku analizu – Uključenost
(čl. 263. UFEU-a; Uredba Vijeća br. 139/2004, čl. 2.)
(t. 51.-54.)
Koncentracije između poduzetnika – Ocjena sukladnosti s unutarnjim tržištem – Komisijino ispitivanje – Prognostička analiza – Zahtjevi dokazivanja – Standard dokazivanja – Ocjena vjerojatnog budućeg ponašanja poduzetnika nastalog koncentracijom i njegovih konkurenata – Ocjena vjerojatnosti različitih posljedica do kojih može dovesti predmetna koncentracija – Doseg tereta dokaza – Teret Komisije da tezu o postojanju ograničavanja istaknutu u odnosu na navedenu koncentraciju dokaže dovoljno značajnim i konzistentnim elementima kako bi se moglo zaključiti da su analizirane posljedice više vjerojatne nego nevjerojatne
(Uredba Vijeća br.139/2004, čl. 2. st. 2. i 3.)
(t. 55.-59.)
Koncentracije između poduzetnika – Ocjena sukladnosti s unutarnjim tržištem – Komisijino ispitivanje – Ocjena protukonkurentnih učinaka – Horizontalni učinci – Konkurentski pritisci sudionika koncentracije – Ocjena postojanja izravnog tržišnog natjecanja
(Uredba Vijeća br. 139/2004)
(t. 80.-82.)
Koncentracije između poduzetnika – Komisijino ispitivanje – Odluka Komisije kojom se koncentracija proglašava sukladnom s unutarnjim tržištem – Ocjena protukonkurentnih učinaka transakcije – Teret dokazivanja koji je na stranci koja osporava Komisijinu analizu u tom pogledu
(Uredba Vijeća br. 139/2004)
(t. 90., 115., 156., 167., 172., 184., 201., 223., 245., 251., 295., 337., 359., 424.)
Koncentracije između poduzetnika – Ocjena sukladnosti s unutarnjim tržištem – Komisijino ispitivanje – Ocjena protukonkurentnih učinaka – Horizontalni učinci – Konkurentski pritisci stranaka u koncentraciji – Ocjena postojanja neizravne konkurencije – Kriteriji
(Uredba Vijeća br. 139/2004)
(t. 102.-114.)
Koncentracije između poduzetnika – Ocjena sukladnosti s unutarnjim tržištem – Komisijino ispitivanje – Ocjena protukonkurentnih učinaka – Horizontalni učinci – Konkurentski pritisci sudionika koncentracije – Ocjena postojanja potencijalne konkurencije – Kriterij – Stvarne i konkretne mogućnosti ulaska na tržište – Relevantni elementi – Uzimanje u obzir mišljenja konkurentnih operatora – Doseg
(Uredba Vijeća br. 139/2004)
(t. 134.-154.)
Koncentracije između poduzetnika – Komisijino ispitivanje – Nužnost uzimanja u obzir odluka nacionalnih tijela – Nepostojanje
(Uredba Vijeća br. 139/2004)
(t. 155.)
Koncentracije između poduzetnika – Ocjena sukladnosti s unutarnjim tržištem – Stvaranje ili jačanje vladajućeg položaja – Element koji sam po sebi nije dovoljan da bi predstavljao bitno ograničavanje učinkovitog tržišnog natjecanja
(Uredba Vijeća br. 139/2004, čl. 2., st. 2. i 3.)
(t. 191.-197.)
Koncentracije između poduzetnika – Ocjena sukladnosti s unutarnjim tržištem – Komisijino ispitivanje – Ocjena protukonkurentnih učinaka – Vertikalni učinci – Ocjena vjerojatnosti scenarija protutržišne uskrate opskrbe – Kriteriji – Sposobnost znatne uskrate pristupa opskrbi – Poticaj za uskratu opskrbe – Znatan negativan utjecaj uskrate opskrbe na silazno tržišno natjecanje – Kumulativni uvjeti
(Uredba Vijeća br. 139/2004, čl. 2.; Komunikacija Komisije 2008/C 265/07, t. 31. i 32.)
(t. 275.-294., 318.-327., 331.-336., 341.-358.)
Koncentracije između poduzetnika – Komisijino ispitivanje – Donošenje odluke kojom se utvrđuje sukladnost koncentracije s unutarnjim tržištem – Obveze predmetnih poduzetnika koje su takve prirode da prijavljenu transakciju čine sukladnom s unutarnjim tržištem – Prihvatljivost obveza koje se odnose na ponašanje i strukturnih obveza – Diskrecijska ovlast institucija
(Uredba Vijeća br. 139/2004, uvodna izjava 30. i čl. 2. st. 2.; Komunikacija Komisije 2008/C 267/01, t.16.)
(t. 370.-379.)
Koncentracije između poduzetnika – Komisijino ispitivanje – Donošenje odluke kojom se utvrđuje sukladnost koncentracije s unutarnjim tržištem – Obveze predmetnih poduzetnika koje su takve prirode da prijavljenu transakciju čine sukladnom s unutarnjim tržištem – Uzimanje u obzir obveza predloženih nakon isteka roka – Uvjeti
(Uredba Vijeća br. 139/2004, čl. 8., st. 2.; Uredba Komisije br. 802/2004, čl. 19. st. 2.; Komunikacija Komisije 2008/C 267/01, t. 94.)
(t. 415.-421.)
Kratak prikaz
Presudama od istoga dana Sud je odbio tri tužbe podnesene za poništenje odluke Europske komisije kojom je odobrena, kao sukladna s unutarnjim tržištem, koncentracija u sektoru televizijskih i telekomunikacijskih usluga usmjerena na stjecanje od strane Vodafone Group plc određene imovine Liberty Global plc (
1
). Time je Opći sud utvrdio da se Komisiji ne može prigovoriti jer je, prilikom ispitivanja sukladnosti te koncentracije s unutarnjim tržištem koje je dužna provesti prema članku 2. stavku 2. Uredbe br. 139/2004 (
2
), kriteriju bitnog ograničavanja učinkovitog tržišnog natjecanja dala prednost pred kriterijem vladajućeg položaja.
Vodafone i Liberty Group dva su operatora koji djeluju u sektoru televizijskih i telekomunikacijskih usluga u nekoliko država Unije, uključujući Njemačku. U toj je zemlji Liberty Group prisutan preko svojeg društva kćeri Unitymedia GmbH.
Vodafone je 2018. Komisiji prijavio, u skladu s Uredbom EZ o koncentracijama, predloženu koncentraciju kako bi mu se omogućilo stjecanje isključive kontrole nad telekomunikacijskim djelatnostima Liberty Globala u nekoliko država članica, uključujući Njemačku. Transakcija se sastojala od ugovora o kupoprodaji kojim je Vodafone namjeravao steći 100 % dionica društva Unitymedia (u daljnjem tekstu: predmetna koncentracija).
Budući da je smatrala da ta transakcija izaziva ozbiljne sumnje u pogledu njezine sukladnosti s unutarnjim tržištem, Komisija je odlučila pokrenuti detaljni istražni postupak. Na kraju tog postupka koncentracija je proglašena sukladnom s unutarnjim tržištem i Sporazumom o Europskom gospodarskom prostoru (EGP) pod uvjetom da Vodafone poštuje određene obveze (
3
).
Komisija je u pobijanoj odluci, kao prvo, ocijenila horizontalne, vertikalne i konglomeratne učinke koncentracije, osobito u Njemačkoj. Na kraju svoje analize, iako je zaključila da ne postoji bitno ograničavanje učinkovitog tržišnog natjecanja (u daljnjem tekstu: BOUTN) na maloprodajnom tržištu usluge prijenosa televizijskog signala, maloprodajnom tržištu paketa usluga i maloprodajnom tržištu televizijskih usluga, utvrdila je postojanje BOUTN-a na tržištu fiksnog pristupa internetu i na otkupnom tržištu televizijskih signala.
Zatim je provjerila jesu li obveze koje je predložio Vodafone mogle transakciju učiniti sukladnom s unutarnjim tržištem, osobito s obzirom na dva tržišta na kojima su utvrđeni problemi tržišnog natjecanja.
Tužitelji, Deutsche Telekom AG, Tele Columbus AG i NetCologne Gesellschaft für Telekommunikation mbH, društva su sa sjedištem u Njemačkoj koja nude televizijske, internetske i telefonske usluge. Oni su Općem sudu podnijeli tužbu za poništenje pobijane odluke, svaki u dijelu koji se na njega odnosi.
Svojim tužbama osobito ističu, s jedne strane, Komisijinu pogrešku u ocjeni u pogledu horizontalnih učinaka predmetne koncentracije, osobito na maloprodajno tržište usluge prijenosa televizijskog signala i otkupno tržište televizijskih signala kao i vertikalnih učinaka na posredničko pružanje televizijskog signala. S druge strane, osporavaju dostatnost i prikladnost obveza koje su postale obvezujuće na temelju pobijane odluke kako bi koncentracija postala sukladna s unutarnjim tržištem.
Ocjena Prvostupanjskog suda
Opći je sud najprije podsjetio na primjenjiva načela sudske prakse, kako u pogledu intenziteta sudskog nadzora koji je dužan provesti tako i u pogledu dokaza o nepostojanju bitnog ograničavanja učinkovitog tržišnog natjecanja, što je na Komisiji da utvrdi.
U tom pogledu pojasnio je da se, u području koncentracije, Uredbom EZ o koncentracijama Komisiji dodjeljuje određena diskrecijska ovlast, osobito u pogledu ocjena gospodarske naravi. U tom okviru, iako nije na Općem sudu da svojom ekonomskom ocjenom zamijeni onu Komisije, taj sud posebno mora provjeriti ne samo materijalnu točnost istaknutih dokaza, njihovu pouzdanost i dosljednost, već i kontrolirati čine li ti dokazi sve relevantne podatke koje treba uzeti u obzir pri ocjeni složene situacije i jesu li takvi da dokažu zaključke izvedene iz njih.
Što se tiče dokaznih zahtjeva nametnutih Komisiji kako bi se dokazalo da prijavljena koncentracija predstavlja bitno ograničenje učinkovitog tržišnog natjecanja i da je stoga treba proglasiti nesukladnom ili sukladnom s unutarnjim tržištem, Opći je sud naglasio da je, uzimajući u obzir prognostičku narav potrebne ekonomske analize, dovoljno da Komisija dokaže, na temelju dovoljno značajnih i usklađenih dokaza, da je vjerojatnije da će ta koncentracija bitno ograničiti učinkovito tržišno natjecanje na unutarnjem tržištu ili njegovu znatnom dijelu.
S obzirom na ta razmatranja Opći je sud najprije analizirao učinke koncentracije na njemačko tržište, a zatim obveze koje su postale obvezujuće na temelju pobijane odluke.
Analiza učinaka koncentracije
Nekoordinirani horizontalni učinci koncentracije na maloprodajno tržište usluge prijenosa televizijskog signala korisnicima koji žive u zgradama s više stanova
Opći je sud najprije ispitao očite pogreške u ocjeni i pogreške koje se tiču prava koje je Komisija navodno počinila u svojoj analizi horizontalnih učinaka na maloprodajno tržište usluge prijenosa televizijskog signala korisnicima koji žive u zgradama s više stanova (multi dwelling units (MDU), u daljnjem tekstu: MDU tržište).
Što se tiče uzajamnih konkurentskih pritisaka koje su izvršavali sudionici koncentracije, Opći je sud smatrao, kao prvo, da, s obzirom na izostanak znatnog preklapanja njihovih djelatnosti, Komisija nije počinila očitu pogrešku u ocjeni time što je smatrala da oni nisu bili izravni konkurenti prije koncentracije, i to unatoč iznimnim situacijama preklapanja koje je Komisija uzela u obzir, a čija zanemarivost nije bila osporena dokazima. Iz toga proizlazi da proizvodi koje su sudionici koncentracije stavljali na tržište u praksi nisu bili u tržišnom natjecanju.
Kao drugo, Komisija nije počinila očitu pogrešku u ocjeni time što je zaključila da ne postoji neizravno tržišno natjecanje među sudionicima koncentracije. U tom pogledu Opći je sud podsjetio na to da se poduzetnici nalaze u odnosu neizravnog tržišnog natjecanja, osobito kada su podložni sličnim konkurentskim pritiscima drugih poduzetnika s kojima se svaki od njih izravno natječe ili kada drugi čimbenici, kao što su zahtjevi koje nameću korisnici, na usporediv način ograničavaju njihove mogućnosti odrediti svoje cijene i svoje komercijalne uvjete.
U ovom slučaju Opći je sud utvrdio da, što se tiče činjenice da su sudionici koncentracije pratili svoje djelatnosti i uspoređivali svoje ponude proizvoda, te usporedne analize ne prekoračuju običnu usporednu komercijalnu analizu čiji je cilj nadzor i eventualno oponašanje najboljih praksi u sektoru. Međutim, taj oblik usporedbe, koji se sastoji od analize tržišnog učinka ili najbolje prakse u sektoru, uključujući u drugim državama članicama ili trećim zemljama, ne može se smatrati neizravnim konkurentskim pritiscima. Osim toga, iz pobijane odluke proizlazi da su ugovori sklopljeni s vlasnicima MDU-ova (u daljnjem tekstu: MDU korisnici) rezultat pregovora, nadmetanja ili formalnih postupaka javne nabave. Prema tome, oni nisu tipski ugovori koji su mogli biti predmet usporedne analize na temelju običnog promatranja sektorskih praksi.
Osim toga, što se tiče tržišnog natjecanja u području infrastrukture među sudionicima koncentracije, Komisija je utvrdila da aktivnosti inovacije i ulaganja u mrežu koje je proveo svaki sudionik koncentracije nisu imale nikakav izravan konkurentski utjecaj na strategije inovacije i ulaganja u mrežu drugog sudionika i da praćenje koje je u tom okviru vršio svaki sudionik djelatnosti drugog sudionika nije bilo nego puka poslovna komparativna analiza, što nije oblik neizravnih konkurentskih pritisaka.
Kao treće, tužitelji nisu dokazali ni postojanje potencijalnog tržišnog natjecanja među sudionicima koncentracije, tako da Komisiji neutemeljeno prigovaraju da je smatrala da je malo vjerojatno da bi ti sudionici, bez predmetne koncentracije, proširili svoje djelatnosti u kabelskom području drugog sudionika kako bi uklonili potencijalno tržišno natjecanje, što bi dovelo do BOUTN‑a.
Kao četvrto, što se tiče navodnog postojanja zajedničkog vladajućeg položaja prije predmetne koncentracije koji proizlazi iz prešutnog dogovora među sudionicima koncentracije, kojim se objašnjava nepostojanje stvarnog ili potencijalnog tržišnog natjecanja između njih na MDU tržištu, Opći je sud istaknuo da je, iako se tim argumentom nastoji otkriti zabranjeni sporazum, taj prigovor bespredmetan jer se navedeni argument ne odnosi na predmet pobijane odluke, nego na djelovanja koja su potencijalno obuhvaćena područjem primjene članaka 101. ili 102. UFEU-a. U svakom slučaju, za potrebe kontrole koncentracije nije relevantno istražiti razloge nepostojanja tržišnog natjecanja među sudionicima koncentracije koji se, ovisno o slučaju, odnose na povredu pravila tržišnog natjecanja Unije.
Suprotno tomu, iako se tim argumentom nastoji istaknuti postojanje zajedničkog vladajućeg položaja, te tvrdnje nisu bile potvrđene ispitivanjem internih dokumenata navedenih sudionika te su u suprotnosti s razlogom, potencijalno protivnim pravu tržišnog natjecanja Unije, zbog kojeg se sudionici koncentracije nisu pokušali natjecati prije koncentracije.
Kao peto, što se tiče prigovora koji se temelji na tome da Komisija nije uzela u obzir povećanje sredstava koje proizlazi iz koncentracije, što bi sudionicima koncentracije omogućilo da isključe svoje konkurente primjenom, među ostalim, predatorskih cijena, Opći je sud istaknuo da takvo povećanje, čak i ako se dokaže, nije samo po sebi dovoljno da bi se navedena koncentracija proglasila nesukladnom s unutarnjim tržištem. Također treba naglasiti da Komisija može proglasiti koncentraciju nesukladnom s unutarnjim tržištem samo ako je BOUTN njezina izravna i neposredna posljedica. Takav BOUTN koji bi proizlazio iz budućih odluka poduzetnika nastalog koncentracijom može se smatrati izravnom i neposrednom posljedicom koncentracije ako to buduće ponašanje postane moguće i ekonomski razumno izmjenom značajki i strukture tržišta koja je uzrokovana koncentracijom. Međutim, u ovom su slučaju sudionici koncentracije već imali ovlast da se u znatnoj mjeri ponašaju neovisno o svojim konkurentima i svojim MDU korisnicima, neovisno o eventualnom povećanju sredstava koja proizlaze iz koncentracije.
Iz istih razloga Opći je sud odbio argumentaciju prema kojoj predmetna koncentracija znatno smanjuje konkurentski pritisak koji konkurenti izvršavaju na MDU tržištu, što bi moglo dovesti do BOUTN-a. Konkretnije, financijska snaga poduzetnika nastalog koncentracijom u odnosu na njegove konkurente omogućila mu je da spriječi navedene konkurente da se razviju. Međutim, iako je točno da smanjenje konkurentskog pritiska koji konkurenti izvršavaju zbog koncentracije može dovesti do BOUTN-a, samo na temelju utvrđenja povećanja financijske snage poduzetnika nastalog koncentracijom ne može se zaključiti da postoji takvo ograničavanje. Naime, Komisija mora uzeti u obzir niz drugih čimbenika pri ocjeni sukladnosti koncentracije s unutarnjim tržištem, kao što su struktura predmetnih tržišta, stvarno ili potencijalno tržišno natjecanje između poduzetnika, položaj te ekonomska i financijska snaga poduzetnika, mogućnost izbora dobavljača i korisnika, postojanje zapreka za ulazak na tržište, kao i razvoj ponude i potražnje.
Što se tiče prigovora koji se temelji na tome da Komisija nije uzela u obzir stvaranje Vodafoneova vladajućeg položaja na MDU tržištu, što bi dovelo do BOUTN-a, Opći je sud podsjetio na to da, u skladu s Uredbom EZ o koncentracijama (
4
), u kontroli koncentracija Komisija treba ocijeniti može li koncentracija predstavljati bitno ograničavanje učinkovitom tržišnom natjecanju na unutarnjem tržištu ili njegovu znatnom dijelu, pri čemu okolnost da je koncentracija stvorila ili ojačala vladajući položaj nije, sama po sebi, dovoljna da se smatra da bi ta koncentracija bila nesukladna s unutarnjim tržištem. Takva prognostička analiza sastoji se od ispitivanja u čemu bi koncentracija mogla promijeniti čimbenike koji određuju stanje tržišnog natjecanja na danom tržištu. Stoga se Komisiji ne može prigovoriti da je u ovom slučaju provela prognostičku analizu koja se osobito odnosi na horizontalne nekoordinirane učinke koncentracije na MDU tržištu. U okviru te analize, s obzirom na to da je Komisija zaključila da ne postoji BOUTN, s obzirom na to da predmetna koncentracija nije uklonila konkurentske pritiske između sudionika niti je oslabila konkurentske pritiske preostalih konkurenata, ona nije bila dužna ispitati bi li navedena koncentracija stvorila ili jačala vladajući položaj, osobito zbog pokrića na nacionalnoj razini, zajedničkih kabelskih mreža njezinih sudionika.
Osim toga, opseg kabelske mreže sudionika koncentracije ne može se smatrati faktorom koji određuje stanje tržišnog natjecanja na MDU tržištu, čija bi promjena dovela do BOUTN-a. Iz toga slijedi da puko zemljopisno proširenje kabelske mreže poduzetnika nastalog koncentracijom, neovisno je li ono karakteristično za nju ili nije, ne dovodi nužno do promjene čimbenika koji određuje stanje tržišnog natjecanja na MDU tržištu i stoga, do BOUTN‑a.
Vertikalni učinci koncentracije
Nadalje, što se tiče analize vertikalnih učinaka predmetne koncentracije, na temelju koje je Komisija osobito ispitala mogućnost isključenja maloprodajnih pružatelja prijenosa televizijskog signala MDU korisnicima, Opći je sud istaknuo da Komisija prilikom ocjene vjerojatnosti scenarija protutržišne uskrate opskrbe ispituje, u skladu sa Smjernicama o nehorizontalnim koncentracijama (
5
), kao prvo, može li subjekt nastao koncentracijom uslijed koncentracije imati sposobnost znatno uskratiti pristup opskrbi, kao drugo, bi li imao interes to učiniti i, treće, može li strategija uskrate imati znatan negativan utjecaj na silazno tržišno natjecanje. Ta su tri uvjeta kumulativna, tako da je nepostojanje jednog od njih dovoljno da se isključi rizik od uskrate opskrbe.
Konkretnije, što se tiče trećeg uvjeta, Komisija je zaključila da eventualna strategija uskrate opskrbe tržišta koju bi uspostavio poduzetnik nastao koncentracijom ni u kojem slučaju ne bi imala znatan negativan utjecaj na silazno tržišno natjecanje jer predmetna koncentracija ne bi dovela ni do kakve promjene u strukturi dotičnih tržišta, bilo da do nje dolazi uzlazno ili silazno. Konkretnije, predmetna koncentracija ne dovodi ni do kakve promjene u sposobnosti i poticanju sudionika da isključe maloprodajne pružatelje usluga prijenosa televizijskog signala, osobito Tele Columbus, MDU korisnicima u Njemačkoj. Budući da tužitelji nisu dokazali da je navedena Komisijina ocjena zahvaćena očitom pogreškom, nepostojanje trećeg uvjeta dovoljno je da se isključi rizik od protutržišne uskrate opskrbe.
Nekoordinirani horizontalni učinci na otkupnom tržištu televizijskih signala
Naposljetku, Opći je sud smatrao da Tele Columbus neutemeljeno tvrdi da je Komisija u svojem ispitivanju očito pogrešno ocijenila nekoordinirane horizontalne učinke na otkupnom tržištu televizijskih signala koji proizlaze iz sklapanja sporazuma o ekskluzivnosti poduzetnika nastalog koncentracijom s televizijskim kućama.
Kao prvo, u dijelu u kojem se Komisiji prigovara da nije provela sva ispitivanja koja je tužitelj želio ili smatrao korisnima, poput određenih tehničkih funkcionalnosti i određenih komercijalnih aspekata, tužitelj ni na koji način ne objašnjava na koji bi način koncentracija na njih mogla utjecati, a osobito razloge zbog kojih i način na koji bi poduzetnik nastao koncentracijom imao sposobnost, a osobito interes, pogoršati te funkcionalnosti i komercijalne aspekte u pregovorima s televizijskim kućama, i kako bi, osobito s obzirom na njihovu važnost, to moglo dovesti do bitnog ograničavanja učinkovitog tržišnog natjecanja na otkupnom tržištu televizijskih signala i kako bi takvo vjerojatno pogoršanje tih funkcionalnosti i komercijalnih aspekata bilo specifično za koncentraciju.
Kao drugo, što se tiče tvrdnje prema kojoj Komisija nije uzela u obzir činjenicu da poduzetnik nastao koncentracijom ima sposobnost i poticaj da uspostavi djelomičnu ekskluzivnost kako bi se zabranio prijenos sadržaja putem nekih svojih konkurenata, kao što je to on sam, tužitelj nije dokazao da bi takva strategija imala znatan negativan utjecaj na silazno tržišno natjecanje. Osim toga, malo je vjerojatno da bi poduzetnik nastao koncentracijom bio potaknut na sklapanje sporazuma o potpunoj ili djelomičnoj ekskluzivnosti s televizijskim kućama, s obzirom na moguću nezakonitost predmetnih postupanja protivnih pravu tržišnog natjecanja.
Kao treće, što se tiče tvrdnje prema kojoj je poduzetnik nastao koncentracijom mogao na MDU tržištu iskorištavati prednosti koje je imao na otkupnom tržištu televizijskih signala, odnosno naplatu zajamčenih naknada i stjecanje sadržaja pod povoljnijim uvjetima od najmanjih kabelskih operatera, valja istaknuti, s jedne strane, da ako te prednosti omogućuju da se MDU korisnicima nude povoljnije cijene, to upućuje na pozitivne učinke na potrošače jer se takvo smanjenje cijene vjerojatno odrazilo na iznos mjesečne najamnine najmoprimca predmetnih zgrada, a ne kao BOUTN. S druge strane, tužitelj nije dokazao da su te prednosti bile specifične za koncentraciju.
Obveze koje su postale obvezujuće na temelju pobijane odluke
Budući da je Komisija u pobijanoj odluci zaključila da BOUTN postoji na tržištu fiksnog pristupa internetu i na otkupnom tržištu televizijskih signala, ona je razmotrila analizu obveza koje je predložio Vodafone te je iz toga zaključila da predmetna koncentracija, kako je izmijenjena navedenim obvezama, ne ograničava bitno učinkovito tržišno natjecanje na navedenim tržištima.
Opći je sud smatrao da Komisijina analiza u tom pogledu ne kritizira navodnu nedostatnost i neprikladnost obveza koje se odnose na otkupno tržište televizijskih signala (
6
), kao i na navodnu neučinkovitost obveze koja se odnosi na tržište fiksnog pristupa internetu (obveza WCBA) koju je predložio Vodafone.
U tom pogledu odbio je prigovor koji se temelji na činjenici da su te obveze samo obveze koje se odnose na ponašanje i da su stoga nedovoljne za rješavanje problema horizontalnog tržišnog natjecanja. Naime, iako Komisija u obavijesti o korektivnim mjerama daje prednost strukturnim obvezama, osobito zbog jednostavnosti njihove provedbe, ponajprije prikladnost i dostatnost obveza za rješavanje utvrđenog problema tržišnog natjecanja, kao i sigurnost da će se navedene obveze moći provesti, uređuje njihovo prihvaćanje.
Konkretnije, što se tiče obveza koje se odnose na otkupno tržište televizijskih signala, ne može se prihvatiti tvrdnja prema kojoj terminologija koju je Komisija upotrijebila u pobijanoj odluci pokazuje da ona nije bila sigurna da su te obveze bile dovoljne i učinkovite za ispravljanje BOUTN-a utvrđenog na otkupnom tržištu televizijskih signala. Naime, iako Komisija mora biti sigurna da će se ponuđene obveze moći provesti i da će biti dovoljno održive i dugotrajne, koncentraciju može proglasiti sukladnom ako je dovoljno vjerojatno da će te obveze biti dovoljne i učinkovite za uklanjanje utvrđenog BOUTN-a.
Osim toga, u pogledu zakašnjelog predlaganja obveze u pogledu zajamčenih naknada, Komisija može prihvatiti zakašnjele obveze, kao prvo, ako se njima jasno i bez potrebe za dodatnim ispitivanjem rješavaju prethodno utvrđeni problemi tržišnog natjecanja i, kao drugo, ako postoji dovoljno vremena za savjetovanje s državama članicama o tim obvezama. Budući da su ta dva kumulativna uvjeta u ovom slučaju ispunjena, Komisija je mogla uzeti u obzir obvezu u pogledu zajamčenih naknada, unatoč njezinu zakašnjelom predlaganju.
Što se tiče WCBA obveze, Opći je sud odbio prigovor koji se temelji na navodnoj neučinkovitosti koja se temelji na činjenici da se tom obvezom nije moglo nadoknaditi nestanak konkurentskog pritiska koje je Unitymedia infrastrukturom i inovacijama izvršavala prije transakcije.
Naime, cilj te obveze, kojom se predviđa ulazak trećeg operatera na tržište, odnosno Telefónice, jest riješiti problem tržišnog natjecanja koji proizlazi iz nestanka operatera (Vodafone) u kabelskom području društva Unitymedia, a ne nadoknaditi nestanak konkurentskog pritiska koji je potonje društvo prije transakcije izvršavalo putem infrastrukture i inovacija. Osim toga i u svakom slučaju, nije dokazano da bi poduzetnik nastao koncentracijom prestao ulagati i inovirati u ranije kabelsko područje društva Unitymedia, zbog čega bi koncentracija dovela do nestanka konkurentskog pritiska koji proizlazi iz takvih ulaganja i inovacija.
Što se tiče navodne nemogućnosti Telefónice da izvršava snažan konkurentski pritisak na tržištu fiksnog pristupa internetu, valja utvrditi da takva tvrdnja proizlazi iz određenih Komisijinih utvrđenja u pobijanoj odluci o Telefónicinoj situaciji u nedostatku predmetne obveze i da se njima stoga ne uzimaju u obzir sve obveze koje je Vodafone preuzeo u okviru navedene obveze. Slijedom toga, na temelju tih utvrđenja ne može se izvesti nikakav zaključak o sposobnosti i poticaju Telefónice da djeluje kao održiva i aktivna snaga tržišnog natjecanja nakon što se ta obveza ispuni.
Što se tiče tvrdnje prema kojoj bi WCBA obveza naštetila tržištu i ojačala oligopolnu strukturu tog tržišta odobravanjem pristupa na veliko pod povlaštenim uvjetima Telefónici, Komisija je objasnila da bi to pravno sredstvo ojačalo tog operatera, ali da to ne bi dovelo do problema u pogledu tržišnog natjecanja jer Telefónica nije bila moćan konkurent osobito na tržištima fiksnog pristupa internetu.
Opći je sud također odbio prigovor koji se temelji na navodnoj nedostatnosti ispitivanja koje je Komisija provela u pogledu WCBA obveze i na navodnoj nedostatnosti obrazloženja pobijane odluke u pogledu navedene obveze, s obzirom na to da je Komisija provjerila da se njome u potpunosti uklanjaju utvrđeni problemi tržišnog natjecanja i da ona nema negativne učinke, uključujući na ulaganja u optička vlakna ili na maloprodajno tržište paketa usluga. Također je detaljno navela razloge zbog kojih smatra da to nije slučaj.
S obzirom na prethodno navedeno, Opći je sud odbio tužbu u cijelosti.
(
1
)	Odluka Komisije C(2019) 5187 final od 18. srpnja 2019. kojom se sukladnom s unutarnjim tržištem i Sporazumom o EGP-u proglašava koncentracija usmjerena na stjecanje određene imovine društva Liberty Global plc od strane društva Vodafone Group plc (predmet COMP/M.8864 – Vodafone/Certain Liberty Global Assets) (u daljnjem tekstu: pobijana odluka)
(
2
)	Uredba Vijeća (EZ) br. 139/2004 od 20. siječnja 2004. o kontroli koncentracija između poduzetnika (Uredba EZ-a o koncentracijama) (SL 2004., L 24, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 5., str. 73.)
(
3
)	Te obveze uključuju posebno : obvezu WCBA („Wholesale Cable Broadband Access”) koja je omogućila operatoru trećoj strani otvoreni pristup kabelskoj mreži poduzetnika nastalog koncentracijom, kako bi mu se omogućilo da nudi maloprodajne usluge fiksnog pristupa internetu, kao i vlastite usluge OTT (over the top) televizije ili usluge trećih strana; obvezu u pogledu OTT usluga, koja je spriječila poduzetnika nastalog koncentracijom da televizijskim kućama čiji je sadržaj emitiran na njegovoj platformi ograniči mogućnost da distribuiraju taj sadržaj putem usluge OTT televizije i koja im je za to jamčila dovoljan kapacitet izravnog međusobnog povezivanja; obvezu u pogledu HBBTV‑a („Hybrid Broadcast Broadband TV”), koja je zahtijevala da poduzetnik nastao koncentracijom nastavi emitirati HBBTV signal televizijskih kuća koje emitiraju besplatne televizijske programe; i obvezu koja se odnosi na zajamčene naknade koja je spriječila poduzetnika nastalog koncentracijom da poveća zajamčene naknade koje su mu plaćale televizijske kuće koje emitiraju besplatne televizijske programe.
(
4
)	Članak 2. stavci 2. i 3. Uredbe EZ o koncentracijama
(
5
)	Smjernice o ocjeni nehorizontalnih koncentracija na temelju Uredbe Vijeća o kontroli koncentracija između poduzetnika („Smjernice o nehorizontalnim koncentracijama”) (SL 2008., C 265, str. 6.)
(
6
)	Te obveze uključuju obvezu u pogledu OTT usluga, obvezu koja se odnosi na zajamčene naknade i obvezu u pogledu HBBTV‑a