62018CJ0128_RES
Дело C‑128/18
Dumitru-Tudor Dorobantu
(Преюдициално запитване_отправено от Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg)
Решение на Съда (голям състав) от 15 октомври 2019 г.
„Преюдициално запитване — Полицейско и съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси — Рамково решение 2002/584/ПВР — Европейска заповед за арест — Случаи, при които може да се откаже изпълнение — Член 4 от Хартата на основните права на Европейския съюз — Забрана за нечовешко или унизително отношение — Условия на лишаване от свобода в издаващата държава членка — Преценка от изпълняващия съдебен орган — Критерии“
Съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси — Рамково решение относно европейската заповед за арест и процедурите за предаване между държавите членки — Предаване на осъдените или заподозрени лица на издаващите съдебни органи — Член 1, параграф 3 — Задължение за спазване на основните права и основните правни принципи —Обхват — Граници
(член 4 от Хартата на основните права на Европейския съюз; член 1, параграф 3 от Рамково решение 2002/584 на Съвета, изменено с Рамково решение 2009/299)
(вж. т. 45—49)
Съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси — Рамково решение относно европейската заповед за арест и процедурите за предаване между държавите членки —Член 15, параграф 2 — Предаване на осъдените или заподозрени лица на издаващите съдебни органи — Последици от установяването на опасност от нечовешко или унизително отношение към лицето, за което е издадена европейска заповед за арест
(член 4 от Хартата на основните права на Европейския съюз; член 15, параграф 2 от Рамково решение 2002/584 на Съвета, изменено с Рамково решение 2009/299)
(вж. т. 50—57)
Съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси — Рамково решение относно европейската заповед за арест и процедурите за предаване между държавите членки — Предаване на осъдените или заподозрени лица на издаващите съдебни органи — Задължение за спазване на основните права и основните правни принципи — Условия на лишаване от свобода в издаващата държава членка — Опасност от нечовешко или унизително отношение — Проверка от изпълняващия съдебен орган — Обхват
(член 4 от Хартата на основните права на Европейския съюз; член 1, параграф 3 от Рамково решение 2002/584 на Съвета, изменено с Рамково решение 2009/299)
(вж. т. 60—69 и 85 и диспозитива)
Съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси — Рамково решение относно европейската заповед за арест и процедурите за предаване между държавите членки — Предаване на осъдените или заподозрени лица на издаващите съдебни органи — Задължение за спазване на основните права и основните правни принципи — Условия на лишаване от свобода в издаващата държава членка — Опасност от нечовешко или унизително отношение — Проверка от изпълняващия съдебен орган — Лично пространство на разположение на едно задържано лице — Начини на изчисляване
(член 4 от Хартата на основните права на Европейския съюз; член 1, параграф 3 от Рамково решение 2002/584 на Съвета, изменено с Рамково решение 2009/299)
(вж. т. 72—77 и 85 и диспозитива)
Основни права — Харта на основните права на Европейския съюз — Равнище на защита — Гарантирани от правото на държава членка основни права — Европейска заповед за арест, издадена за целите на изпълнение на наказание — Възможност за държава да постави предаването в зависимост от условие, произтичащо от по-високите минимални изисквания, предвидени за собствената ѝ пенитенциерна система — Липса
(член 53 от Хартата на основните права на Европейския съюз; членове 3, 4 и 4а от Рамково решение 2002/584 на Съвета, изменено с Рамково решение 2009/299)
(вж. т. 79)
Съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси — Рамково решение относно европейската заповед за арест и процедурите за предаване между държавите членки — Предаване на осъдените или заподозрени лица на издаващите съдебни органи — Задължение за спазване на основните права и основните правни принципи — Условия на лишаване от свобода в издаващата държава членка — Опасност от нечовешко или унизително отношение — Проверка от изпълняващия съдебен орган — Наличие в издаващата държава членка на мерки, с които се цели засилване на контрола на условията на лишаване от свобода — Възможност с оглед на тези мерки да се изключи съществуването на опасност от нечовешко или унизително отношение — Липса
(член 4 от Хартата на основните права на Европейския съюз; член 1, параграф 3 от Рамково решение 2002/584 на Съвета, изменено с Рамково решение 2009/299)
(вж. т. 80, 81 и 85 и диспозитива)
Съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси — Рамково решение относно европейската заповед за арест и процедурите за предаване между държавите членки — Предаване на осъдените или заподозрени лица на издаващите съдебни органи — Задължение за спазване на основните права и основните правни принципи — Условия на лишаване от свобода в издаващата държава членка — Опасност от нечовешко или унизително отношение — Възможност да се съизмерва съществуването на такава опасност със на съображения във връзка с ефективността на сътрудничеството в областта на наказателното правосъдие и с принципите на взаимно доверие и признаване — Липса
(член 4 от Хартата на основните права на Европейския съюз; съображение 6, член 1, параграф 2 и член 3 от Рамково решение 2002/584 на Съвета, изменено с Рамково решение 2009/299)
(вж. т. 82—85 и диспозитива)
Резюме
Съдебният орган, изпълняващ европейска заповед за арест, е длъжен да провери дали условията на лишаване от свобода на съответното лице в мястото за изтърпяване на наказанието, в което ще бъде настанено, са съобразени със забраната на нечовешкото или унизително отношение
В решение Dorobantu (C‑128/18), постановено на 15 октомври 2019 г., голям състав на Съда тълкува в светлината на забраната на изтезанията и на нечовешкото или унизително отношение или наказание по член 4 от Хартата на основните права на Европейския съюз (наричана по-нататък „Хартата“) разпоредбата от Рамково решение относно европейската заповед за арест (
1
), в която се предвижда, че този правен акт не може да доведе до изменение на задължението за спазване на основните права и основните правни принципи, залегнали в член 6 от Договора за Европейския съюз,
Предмет на делото в главното производство е изпълнението в Германия на европейска заповед за арест, издадена от румънски съд срещу румънски гражданин. Германски съд, в качеството на изпълняващ орган на тази европейска заповед за арест, си задава въпроси във връзка с критериите, които трябва да се вземат предвид, за да се прецени дали условията на лишаване от свобода, които този гражданин ще трябва да понася, ако бъде предаден на румънските власти, отговарят на изискванията, произтичащи от член 4 от Хартата. Настоящото дело дава възможност на Съда да уточни съдебната практика, установена по-конкретно в решения по дела Aranyosi и Căldăraru (
2
) и Generalstaatsanwaltschaft (Условия на лишаване от свобода в Унгария) (
3
).
На първо място, Съдът се произнася по интензитета и обхвата на контрола на условията на лишаване от свобода в издаващата държава членка от страна на изпълняващия съдебен орган. Във връзка с това той постановява, че когато този орган разполага с обективни, достоверни, точни и надлежно актуализирани данни, които свидетелстват за съществуването на системни или общи недостатъци на условията в местата за лишаване от свобода на издаващата държава членка, за да прецени дали съществуват сериозни и потвърдени основания да се приеме, че ще има реална опасност, след като бъде предадено на тази държава членка, лицето, срещу което е издадена европейска заповед за арест, да бъде подложено на нечовешко или унизително отношение, той трябва да вземе предвид всички относими материални аспекти на условията в мястото за лишаване от свобода, в което конкретно се предвижда да бъде настанено това лице. С оглед на абсолютния характер на забраната на нечовешкото или унизително отношение този контрол не се ограничава до явните недостатъци.
Освен това, като се вземат предвид, от една страна, конкретността и точността на този контрол, и от друга страна, сроковете, определени с рамковото решение, изпълняващият съдебен орган не би могъл да пристъпи към преглед на условията, съществуващи във всички места за лишаване от свобода на издаващата държава членка, в които би могло да бъде настанено съответното лице. За да провери условията в мястото за лишаване от свобода, в което конкретно се предвижда да бъде настанено това лице, той трябва да поиска от издаващия съдебен орган информацията, която счита за необходима, и по принцип при липсата на точни данни, позволяващи да се приеме, че условията на лишаване от свобода не са в съответствие с член 4 от Хартата, трябва да се довери на предоставените от този орган гаранции.
Сред материалните аспекти, които трябва да прецени изпълняващият съдебен орган, са личното пространство, с което може да разполага един затворник в килия в това място за лишаване от свобода, санитарните условия и пределите на свободата на движение на задържаното лице в посоченото място.
На второ място, по-конкретно когато става въпрос за личното пространство, с което може да разполага един затворник, Съдът посочва, че при сегашната липса в правото на Съюза на минимални стандарти във връзка с това, изпълняващият съдебен орган трябва да се съобразява с минималните изисквания, произтичащи от член 3 от Европейска конвенция за защита на правата на човека и основните свободи (ЕКПЧ) (
4
), тъй като правото, посочено в тази разпоредба, съответства на правото, гарантирано с член 4 от Хартата. Като се позовава на практиката на Европейския съд по правата на човека, Съдът приема по-конкретно, че фактът, че личното пространство, с което разполага лишеният от свобода, е по-малко от 3 кв.м. в обща килия, поражда силна презумпция за наличие на нарушение на член 3 от ЕКПЧ, която обикновено може да се обори само ако намаляването на това лично пространство е краткотрайно, несистемно и незначително и е съпътствано от достатъчно свободно движение извън килията и подходящи дейности извън нея, ако като цяло условията в това място за лишаване от свобода са прилични. Съдът уточнява освен това, че при изчисляване на разполагаемата площ не трябва да се включва площта на санитарните инфраструктури, но заетото от мебелите пространство трябва да се включи, като все пак следва да се уточни, че задържаните лица трябва да запазят възможността да се движат нормално в килията.
На трето място, Съдът постановява, че наличието на последващ съдебен контрол на условията на лишаване от свобода в издаващата държава членка може да се вземе предвид от изпълняващите съдебни органи при цялостната преценка на условията, при които се предвижда да бъде задържано лице, за което е издадена европейска заповед за арест. Все пак този орган не може да изключи наличието на опасност от нечовешко или унизително отношение само поради това че съответното лице разполага в тази държава членка със способ за съдебна защита, който му дава възможност да оспори условията на задържането си, или поради наличието на законодателни или структурни мерки, предназначени за засилване на контрола на условията на лишаване от свобода.
Накрая, на четвърто място, Съдът постановява, че установеното от изпълняващия съдебен орган наличие на сериозни и потвърдени основания да се приеме, че след като бъде предадено на издаващата държава членка, за съответното лице ще има такава опасност поради условията, преобладаващи в мястото за лишаване от свобода, в което конкретно се предвижда да бъде настанено, не може да се съизмерва с оглед на вземането на решение за предаване със съображения, свързани с ефективността на сътрудничеството в областта на наказателното правосъдие и с принципите на взаимно доверие и взаимно признаване. Наистина, абсолютният характер на забраната на нечовешкото или унизително отношение не допуска основното право да не бъде подлагано лице на такова отношение, да може да бъде ограничено по какъвто и да е начин от такива съображения. Така необходимостта да се гарантира, че съответното лице няма да бъде подложено на никакво нечовешко или унизително отношение, по изключение оправдава ограничаване на принципите на взаимно доверие и признаване.
(
1
)	Член 1, параграф 3 от Рамково решение 2002/584/ПВР на Съвета от 13 юни 2002 година относно европейската заповед за арест и процедурите за предаване между държавите членки (ОВ L 190, 2002 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 6, стр. 3), изменено с Рамково решение 2009/299/ПВР на Съвета от 26 февруари 2009 г. (ОВ L 81, 2009 г., стр. 24).
(
2
)	Решение от 5 април 2016 г., Aranyosi и Căldăraru (C‑404/15 и C‑659/15 PPU, EU:C:2016:198).
(
3
)	Решение от 25 юли 2018 г., Generalstaatsanwaltschaft (Условия на лишаване от свобода в Унгария) (C‑220/18 PPU, EU:C:2018:589).
(
4
)	Конвенция, подписана в Рим на 4 ноември 1950 г.