ОПРЕДЕЛЕНИЕ НА ОБЩИЯ СЪД (състав по жалбите)
21 септември 2015 година
Дело T‑848/14 P
Carlo De Nicola
срещу
Европейска инвестиционна банка (ЕИБ)
„Обжалване — Публична служба — Персонал на ЕИБ — Атестиране — Повишаване — Процедури за оценяване и повишаване за 2006 г. — Психически тормоз — Отчасти явно недопустима и отчасти явно неоснователна жалба“
Предмет:      Жалба срещу решението на Съда на публичната служба на Европейския съюз (първи състав) от 11 ноември 2014 г., De Nicola/ЕИБ (F‑55/08 RENV, СбПС, EU:F:2014:244), с която се иска частична отмяна на това решение
Решение:      Отхвърля жалбата. Г н Carlo De Nicola понася направените от него съдебни разноски, както и тези на Европейската инвестиционна банка (ЕИБ) в рамките на настоящото производство.
Резюме
1.      Обжалване — Основания — Основание, с което се цели поправка на решението на Съда на публичната служба — Липса на компетентност на Общия съд
(член 270 ДФЕС; член 122, параграф 1 от Процедурния правилник на Съда на публичната служба)
2.      Обжалване — Основания — Искания, с които се цели изменение на мотивите на решение на Съда на публичната служба — Критика на мотиви, които са без значение за диспозитива на обжалваното съдебно решение — Недопустимост
(член 9 от приложение I към Статута на Съда)
1.      Член 122, параграф 1 от Процедурния правилник на Съда на публичната служба, който се отнася до поправянето на технически грешки, грешки в изчисленията или явни фактически грешки, не се прилага към производството пред Общия съд, което се урежда изключително от неговия собствен процедурен правилник. Следователно жалбоподателят не може да поправи пропуска си да предприеме действия по посочения член, като поиска от Общия съд да извърши поправка на твърдените технически грешки или явни фактически грешки, съдържащи се в обжалваните съдебни актове на Съда на публичната служба.
(вж. т. 29)
Позоваване на:
Общ съд — определение от 13 януари 2014 г., Lebedef/Комисия, T‑116/13 P и T‑117/13 P, СбПС, EU:T:2014:21, т. 44 и 45
2.      Съдът в производството по обжалване не може да допълва мотивите на Съда на публичната служба. Освен това, при положение че последният е уважил исканията на жалбоподателя и е отменил спорното решение, основанието, че Съдът на публичната служба не бил разгледал втория изтъкнат пред него довод и че решението трябвало да се допълни, като се вземе предвид този довод, не може да се отрази на диспозитива на разглежданото решение и не може да донесе полза за жалбоподателя. В това отношение, доколкото съгласно член 9 от приложение I към Статута на Съда право да обжалва има само страна, чиито искания са били изцяло или частично отхвърлени, това основание трябва да се отхвърли като явно недопустимо.
(вж. т. 35)
Позоваване на:
Съд — решения от 19 октомври 1995 г., Rendo и др./Комисия, C‑19/93 P, Rec, EU:C:1995:339, т. 13 и от 13 юли 2000 г., Парламент/Richard, C‑174/99 P, Rec, EU:C:2000:412, т. 33