Решение на Съда (втори състав) от 8 май 2025 г. (преюдициално запитване от Sąd Rejonowy we Włocławku — Полша) — наказателно производство срещу K.P.
(Дело C-530/231, Barało2 )
(Преюдициално запитване — Съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси — Директива (ЕС) 2016/1919 — Правна помощ — Директива 2013/48/ЕС — Право на достъп до адвокат в наказателното производство — Процесуални гаранции за уязвими лица — Определяне на уязвимостта на тези лица — Липса на законова презумпция — Директен ефект — Разпит на заподозрян в отсъствието на адвокат — Допустимост на доказателства, придобити в нарушение на процесуалните права)
Език на производството: полски
Запитваща юрисдикция
Sąd Rejonowy we Włocławku
Страна в главното производство
K.P.
при участието на: Prokurator Rejonowy we Włocławku
Диспозитив
Член 2, параграф 1, буква б), член 4, параграф 5 и член 9 от Директива (ЕС) 2016/1919 на Европейския парламент и на Съвета от 26 октомври 2016 година относно правната помощ за заподозрени и обвиняеми в рамките на наказателното производство и за искани за предаване лица в рамките на производството по европейска заповед за арест във връзка с член 3, параграф 2, букви а)—в) и член 3, параграф 3 от Директива 2013/48/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 22 октомври 2013 година относно правото на достъп до адвокат в наказателното производство и в производството по европейска заповед за арест и относно правото на уведомяване на трето лице при задържане и на осъществяване на връзка с трети лица и консулски органи през периода на задържане
трябва да се тълкуват в смисъл, че
държавите членки са длъжни, от една страна, да гарантират, че уязвимостта на обвиняем или заподозрян е установена и призната, преди обвиняемият или заподозреният да бъде разпитан в наказателното производство или преди да бъдат предприети конкретни действия по разследване или събиране на доказателства по отношение на него, и от друга страна, да му се осигури достъп до адвокат под формата на правна помощ за целите на това производство без неоправдано забавяне и най-късно преди разпита от полицията, от друг правоохранителен или съдебен орган, или преди извършването на следствени действия или действия по събиране на доказателства, на които този обвиняем или заподозрян трябва или е позволено да присъства.
Член 12 от Директива 2013/48 и член 8 от Директива 2016/1919
трябва да се тълкуват в смисъл, че
изискват решенията, свързани, от една страна, с разглеждането на евентуалната уязвимост на заподозрян или обвиняем и от друга страна, с отказа да се предостави правна помощ на уязвимо лице и с избора да се разпита това лице в отсъствието на адвокат, да бъдат мотивирани и да бъдат предвидени ефективни средства за правна защита.
От друга страна, тези разпоредби допускат национална правна уредба, която в наказателното производство не позволява на съд да обяви за недопустими уличаващи доказателства, изведени от изявления на уязвимо лице по време на разпит, проведен от полицията или от друг правоохранителен или съдебен орган в нарушение на предвидените в Директива 2013/48 или 2016/1919 права, при условие обаче че в рамките на наказателния процес този съд е в състояние, от една страна, да провери дали тези права, тълкувани с оглед на член 47 и член 48, параграф 2 от Хартата на основните права на Европейския съюз, са били зачетени, и от друга страна, да изведе всички произтичащи от това нарушение последици, по-специално що се отнася до доказателствената стойност на събраните при тези условия доказателства.
____________
1 ОВ C, C/2023/1283.
1 Името на настоящото дело е измислено. То не съвпада с истинското име на никоя от страните в производството.