62024TJ0091_RES
Дело T‑91/24
ETI Gıda Sanayi ve Ticaret AŞ
срещу
Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост
Решение на Общия съд (трети състав) от 3 септември 2025 година
„Промишлен дизайн на Европейския съюз — Производство за обявяване на недействителност — Регистриран промишлен дизайн на Европейския съюз, представляващ декорация за опаковъчни торбички — По-ранни национални словна и фигуративни марки — Основание за недействителност — Използване в последващ промишлен дизайн на отличителен знак, чийто притежател има правото да забрани използването — Член 25, параграф 1, буква д) от Регламент (ЕО) № 6/2002 — Приложимо национално право — Право на защита — Обхват на проверката, извършена от апелативния състав“
Промишлени дизайни на Европейския съюз — Основания за недействителност — Използване на отличителен знак в последващ промишлен дизайн — Определяне на приложимото материално право
(Регламент № 6/2002 на Съвета)
(вж. т. 29)
Промишлени дизайни на Европейския съюз — Основания за недействителност — Използване на отличителен знак в последващ промишлен дизайн — Сравнение между спорния промишлен дизайн и отличителния знак — Съответни потребители
(Регламент № 6/2002 на Съвета, член 25, параграф 1, буква д)
(вж. т. 39 и 56)
Промишлени дизайни на Европейския съюз — Основания за недействителност — Използване на отличителен знак в последващ промишлен дизайн — Използване на знак, който е сходен с отличителния знак — Включване
(Регламент № 6/2002 на Съвета, член 25, параграф 1, буква д)
(вж. т. 40—42)
Промишлени дизайни на Европейския съюз — Основания за недействителност — Използване на отличителен знак в последващ промишлен дизайн — Сравнение между спорния промишлен дизайн и отличителния знак — Вероятност от объркване
(Регламент № 6/2002 на Съвета, член 25, параграф 1, буква д); Директива 2015/2436 на Европейския парламент и на Съвета, член 10, параграф 2, буква б)
(вж. т. 44, 45, 47 и 102)
Промишлени дизайни на Европейския съюз — Основания за недействителност — Използване на отличителен знак в последващ промишлен дизайн — Сравнение между спорния промишлен дизайн и отличителния знак — Сходство между съответните стоки или услуги — Критерии за преценка — Допълващ характер на стоките или услугите
(Регламент № 6/2002 на Съвета, член 25, параграф 1, буква д)
(вж. т. 50—53)
Промишлени дизайни на Европейския съюз — Основания за недействителност — Използване на отличителен знак в последващ промишлен дизайн — Сравнение между спорния промишлен дизайн и отличителния знак — Промишлен дизайн, представляващ декорация за опаковъчни торбички — Словна марка „KRAX“ и фигуративни марки със словния елемент „krax“
(Регламент № 6/2002 на Съвета, член 25, параграф 1, буква д)
(вж. т. 55, 57, 58, 77, 82, 86, 92, 96 и 101)
Резюме
Като отхвърля подадените от Eti Gıda Sanayi ve Ticaret AŞ жалби за отмяна, Общият съд се произнася за първи път по приложимото материално право ratione temporis в областта на промишлените дизайни на Европейския съюз, по-специално в рамките на производството, предвидено в член 25, параграф 1, буква д) от Регламент № 6/2002 (
1
), и уточнява съдебната практика, произтичаща от тази разпоредба, както и реда и условията за нейното прилагане.
Жалбоподателят, Eti Gıda Sanayi ve Ticaret AŞ, подава три заявки за регистрация на промишлени дизайни в Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO): едната на 13 юли 2007 г. [дело Eti/EUIPO — Star Foods E.M. (Опаковки) (T‑92/24)], а другите две — на 28 октомври 2016 г. [дела Eti/EUIPO — Star Foods E.M. (Декорация за опаковъчни торбички) (T‑83/24) и Eti/EUIPO — Star Foods E.M. (Декорация за опаковъчни торбички) (T‑91/24)]. Тези промишлени дизайни представляват, за последните два регистрирани дизайна, декорация за опаковъчни торбички, а за първия — опаковка. Стоките, за които тези промишлени дизайни са предназначени да се прилагат, са съответно „торби [опаковки] (украса за-)“ и „опаковки“ (
2
).
На 21 януари 2019 г. Star Foods E. M. SRL подава до EUIPO две искания за обявяване на недействителност на два от тези промишлени дизайни с мотива, че използването на по-ранни национални знаци позволява налагане на забрана за използването на отличителни знаци в спорните промишлени дизайни (
3
). Тези искания се основават на по-ранната румънска словна марка „KRAX“ и три по-ранни румънски фигуративни марки със словния елемент „krax“, всичките регистрирани за „зърнени храни“. На 21 февруари 2020 г. това дружество подава трето искане за обявяване на недействителност, основано на румънската фигуративна марка „KRAX“, регистрирана за стоки като „закуски, по-специално произведени от зърнени продукти чрез набухване и пресоване, с различни ароматизатори“.
Отделът по отмяна уважава трите искания за обявяване на недействителност. Впоследствие жалбоподателят подава три жалби срещу тези решения пред апелативния състав на EUIPO, който ги отхвърля, като приема, че отделът по отмяна основателно е обявил спорните промишлени дизайни за недействителни по силата на член 25, параграф 1, буква д) от Регламент № 6/2002, разглеждан във връзка с член 36, параграф 2, буква b) от румънския Закон за марките, тъй като съществува вероятност от объркване.
В този контекст жалбоподателят подава пред Общия съд три жалби за отмяна на тези решения.
Съображения на Общия съд
Най-напред Общият съд констатира, че предвид датата на подаване на заявките за регистрация на двата промишлени дизайна, представляващи декорация за опаковъчни торбички, а именно 28 октомври 2016 г., която е решаваща за определянето на приложимото материално право, към фактите по случая се прилагат материалноправните разпоредби на Регламент № 6/2002, в предишната му редакция, и румънският Закон за марките в редакцията му в сила към тази дата.
По-нататък, що се отнася до трите разглеждани промишлени дизайна, той припомня съдебната практика в областта на недействителността по член 25, параграф 1, буква д) от Регламент № 6/2002 в предишната му редакция. Всъщност съгласно тази разпоредба промишлен дизайн може да бъде обявен за недействителен, ако е използван отличителен знак в последващ промишлен дизайн и съгласно правото на Съюза или правото на съответната държава членка, регулиращо този знак, на притежателя на знака се предоставя правото да забранява такова използване. Съгласно съдебната практика искането за обявяване на недействителност на промишлен дизайн на Общността, в което като основание за недействителност се сочи споменатата разпоредба, може да бъде уважено само ако се приеме, че съответните потребители ще сметнат, че в промишления дизайн на Общността, предмет на това искане, е използван отличителният знак, посочен в подкрепа на искането за обявяване на недействителност. Това основание за недействителност трябва да се преценява с оглед на възприемането от съответните потребители на отличителния знак, посочен в подкрепа на това основание, както и с оглед на цялостното впечатление, което посоченият знак създава у тези потребители.
Посоченото основание за недействителност обаче не предполага непременно цялостно възпроизвеждане в детайли на по-ранен отличителен знак в последващ промишлен дизайн на Общността. Всъщност, макар някои елементи на въпросния знак да липсват в оспорвания промишлен дизайн на Общността или към него да са добавени други елементи, може да е налице „използване“ на този знак, по-специално когато липсващите или добавените елементи имат второстепенно значение. Това важи в още по-голяма степен предвид обстоятелството, че потребителите запаметяват само несъвършен образ на марките, регистрирани в държавите членки, или на марките на Европейския съюз. Това съображение важи за всички видове отличителни знаци. Следователно, когато липсват някои второстепенни елементи на отличителен знак, използван в последващ промишлен дизайн на Общността, или когато такива елементи са добавени към същия този знак, съответните потребители невинаги биха си дали сметка за тези негови изменения. Напротив, те биха могли да помислят, че в последващия промишлен дизайн на Общността посоченият знак е използван, така както е запаметен от тях. От това следва, че член 25, параграф 1, буква д) от Регламент № 6/2002 в предишната му редакция се прилага, когато е използван не само знак, идентичен с този, на който е направено позоваване в подкрепа на искането за обявяване на недействителност, но и сходен знак.
Освен това, що се отнася до румънския Закон за марките, Общият съд констатира, че съгласно член 36, параграф 2, буква b) от този закон притежателят на марка по същество може да поиска от компетентния съдебен орган да забрани на трети лица да използват в търговската дейност без негово съгласие знак, за който поради идентичността или сходството му с марката или поради идентичността или сходството на стоките или услугите, върху които е поставен знакът, съществува вероятност от объркване в съзнанието на потребителите, включително вероятността от свързване на знака с марката. С тази разпоредба в румънското право се транспонира член 10, параграф 2, буква б) от Директива 2015/2436 (
4
), чийто текст сам по себе си е идентичен с член 5, параграф 1, буква б) от Директива 2008/95 (
5
). Следователно понятието „вероятност от объркване“ по смисъла на член 36, параграф 2, буква b) от посочения закон трябва да се тълкува в светлината на съдебната практика във връзка с член 5, параграф 1, буква б) от Директива 2008/95 и с член 10, параграф 2, буква б) от Директива 2015/2436. По-конкретно, съгласно последната разпоредба „вероятност от объркване“ означава вероятността потребителите да повярват, че съответните стоки или услуги произхождат от едно и също предприятие или евентуално от икономически свързани предприятия. Съществуването на вероятност от объркване в съзнанието на потребителите трябва да се преценява общо, като се отчитат всички релевантни за конкретния случай фактори.
Накрая, с оглед на тези съображения Общият съд отбелязва, че настоящото производство се отнася до обхвата на защитата на марка, и по-специално до въпроса дали притежателят на посочената по-ранна марка може да забрани използването на отличителния му знак в спорния промишлен дизайн. Следователно в него не се отчитат създаденото впечатление у информирания потребител или оригиналността и новостта на спорния промишлен дизайн по смисъла на членове 4—6 от Регламент № 6/2002.
При това положение, след като разглежда наличието на вероятност от объркване относно търговския произход на стоките по смисъла на член 25, параграф 1, буква д) от Регламент № 6/2002, в предишната му редакция, във връзка с член 36, параграф 2, буква b) от румънския Закон за марките, Общият съд приема, че апелативният състав не е допуснал никаква грешка, като е стигнал до извода за наличие на такава вероятност.
(
1
)	Регламент (ЕО) № 6/2002 на Съвета от 12 декември 2001 година относно промишления дизайн на Общността (ОВ L 3, 2002 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 33, стр. 70).
(
2
)	Тези стоки спадат съответно към класове 32.00 и 9.03 по смисъла на изменената Локарнска спогодба от 8 октомври 1968 г., учредяваща международна класификация на промишлените дизайни.
(
3
)	Основание по член 25, параграф 1, буква д) от Регламент № 6/2002, в предишната му редакция, във връзка с член 36, параграф 2, букви b) и c) от Lege nr. 84 privind mărcile și indicațiile geografice (Закон № 84 за марките и географските указания) от 15 април 1998 г. (Monitorul Oficial al României, бр. 337 от 8 май 2014 г., наричан по-нататък „румънският Закон за марките“).
(
4
)	Директива (ЕС) 2015/2436 на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2015 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно марките (ОВ L 336, 2015 г., стр. 1).
(
5
)	Директива 2008/95/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 октомври 2008 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно марките (ОВ L 299, 2008 г., стр. 25).