РЕШЕНИЕ НА СЪДА (шести състав)
15 януари 2026 година(*)
„ Жалба — Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки с оглед на положението в Сирия — Списък на лицата, спрямо които се прилага замразяването на финансови средства и икономически ресурси — Списък на лицата, за които се прилагат ограничения за влизане и за транзитно преминаване през територията на Европейския съюз — Запазване на името на жалбоподателя в съответния списък “
По дело C‑494/24 P
с предмет жалба на основание член 56 от Статута на Съда на Европейския съюз, подадена на 16 юли 2024 г.,
Исам Анбоуба (Issam Anbouba), с местоживеене в Хомс (Сирия), представляван от Ст. Коев, адвокат,
жалбоподател,
като другата страна в производството е
Съвет на Европейския съюз, представляван от A. Antoniadis, И. Гюров и E. Kübler,
ответник в първоинстанционното производство,
СЪДЪТ (шести състав),
състоящ се от: F. Biltgen (докладчик), председател на първи състав, изпълняващ функцията на председател на шести състав, A. Kumin и S. Gervasoni, съдии,
генерален адвокат: L. Medina,
секретар: A. Calot Escobar,
предвид изложеното в писмената фаза на производството,
предвид решението, взето след изслушване на генералния адвокат, делото да бъде разгледано без представяне на заключение,
постанови настоящото
Решение
1        С жалбата си Исам Анбоуба иска частична отмяна на решение на Общия съд на Европейския съюз от 15 май 2024 г.,
Anbouba/Съвет (T‑471/22, наричано по-нататък „обжалваното съдебно решение“, EU:T:2024:315), с което последният частично отхвърля жалбата му за отмяна на Решение (ОВППС) 2022/849 на Съвета от 30 май 2022 година за изменение на Решение 2013/255/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Сирия (ОВ L 148, 2022 г., стр. 52) и Регламент за изпълнение (ЕС) 2022/840 на Съвета от 30 май 2022 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 36/2012 относно ограничителни мерки с оглед на положението в Сирия (ОВ L 148, 2022 г., стр. 8) (наричани по-нататък заедно „актовете от 2022 г. за оставяне в списъците“), както и Решение (ОВППС) 2023/1035 на Съвета от 25 май 2023 година за изменение на Решение 2013/255/ОВППС относно ограничителни мерки с оглед на положението в Сирия (ОВ L 139, 2023 г., стр. 49) и Регламент за изпълнение (ЕС) 2023/1027 на Съвета от 25 май 2023 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 36/2012 относно ограничителни мерки с оглед на положението в Сирия (ОВ L 139, 2023 г., стр. 1) (наричани по-нататък „актовете от 2023 г. за оставяне в списъците“) в частите, в които тези актове се отнасят до него.
Обстоятелствата по спора
2        Обстоятелствата по спора са изложени в точки 2—28 от обжалваното съдебно решение. За нуждите на настоящото производство по обжалване пред Съда те могат да се обобщят, както следва.
3        Жалбоподателят е бизнесмен със сирийско гражданство, чието име е добавено на ред 54 от таблицата, съдържаща се в раздел А (Лица) от приложение I към Решение 2011/273/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Сирия (ОВ L 121, 2011 г., стр. 11) и на ред 54 от таблицата, съдържаща се в раздел А (Лица) от приложение II към Регламент (ЕС) № 442/2011 относно ограничителни мерки с оглед на положението в Сирия (ОВ L 121, 2011 г., стр. 1), съответно с Решение 2011/522/ОВППС на Съвета от 2 септември 2011 година за изменение на Решение 2011/273 (OВ L 228, 2011 г., стр. 16) и с Регламент (ЕС) № 878/2011 на Съвета от 2 септември 2011 година за изменение на Регламент № 442/2011 (ОВ L 228, 2011 г., стр. 1). Основанията за включване на името на жалбоподателя в съответните списъци са формулирани, както следва: „Председател на Issam Anbouba Est. for agro-industry [(SAPCO)]. Оказва икономическа подкрепа на сирийския режим“.
4        С Решение 2011/628/ОВППС на Съвета от 23 септември 2011 година за изменение на Решение 2011/273 (ОВ L 247, 2011 г., стр. 17) и Регламент (ЕС) № 950/2011 на Съвета от 23 септември 2011 година за изменение на Регламент № 442/2011 (ОВ L 247, 2011 г., стр. 3) името на жалбоподателя е оставено в списъците на основания, почти идентични на възпроизведените в точка 3 от настоящото решение, като са добавени само годината (1949 г.) и мястото на раждане (Латакия, Сирия) на жалбоподателя.
5        На 28 октомври 2011 г. жалбоподателят подава до Общия съд първа жалба, с която иска по същество Решение 2011/522, Регламент № 878/2011 и Решение 2011/628 да бъдат отменени в частите, в които се отнасят до него. Тази първа жалба е заведена в секретариата на Общия съд под номер T‑563/11.
6        На 22 ноември 2011 г. жалбоподателят подава до Общия съд втора жалба, с която иска по същество Решение 2011/684/ОВППС на Съвета от 13 октомври 2011 година за изменение на Решение 2011/273 (ОВ L 269, 2011 г., стр. 33) и Регламент (ЕС) № 1011/2011 на Съвета от 13 октомври 2011 година за изменение на Регламент № 442/2011 (ОВ L 269, 2011 г., стр. 18) да бъдат отменени в частите, в които се отнасят до него. Тази втора жалба е заведена в секретариата на Общия съд под номер T‑592/11.
7        С изявления за изменение на тези две жалби жалбоподателят иска по същество да бъдат отменени по-специално Решение 2011/782/ОВППС на Съвета от 1 декември 2011 година относно ограничителни мерки срещу Сирия и за отмяна на Решение 2011/273 (ОВ L 319, 2011 г., стр. 56) и Регламент (ЕС) № 36/2012 на Съвета от 18 януари 2012 година относно ограничителни мерки с оглед на положението в Сирия и за отмяна на Регламент № 442/2011 (ОВ L 16, 2012 г., стр. 1) в частите, в които се отнасят до него.
8        На 14 май 2012 г. Съветът на Европейския съюз приема Решение за изпълнение 2012/256/ОВППС за изпълнение на Решение 2011/782 относно ограничителни мерки срещу Сирия (ОВ L 126, 2012 г., стр. 9) и Регламент за изпълнение (ЕС) № 410/2012 за прилагане на член 32, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 36/2012 относно ограничителни мерки с оглед на положението в Сирия (ОВ L 126, 2012 г., стр. 3), с които името на жалбоподателя е оставено на различен ред в съответните списъци, а именно на ред 51 от таблицата, съдържаща се в раздел А (Лица) от приложение I към Решение 2011/782 и на ред 51 от таблицата, съдържаща се в раздел А (Лица) от приложение II към Регламент № 36/2012. От една страна, информацията за идентификационните данни на жалбоподателя, съдържащи се в приложение I към Решение 2011/782 и в приложение II към Регламент № 36/2012, е заменена с цел да се добави качеството на жалбоподателя по следния начин: „Президент на Anbouba for Agricultural Industries Co. Роден през: 1952 г. в Homs, Сирия“. От друга страна, основанията за включване на името на жалбоподателя в тези списъци са изменени, както следва:
„Оказва финансова подкрепа за репресивния апарат и полувоенните групировки, упражняващи насилие срещу гражданското население в Сирия. Предоставя недвижими имоти (помещения, складове), пригодени за центрове за задържане. Финансови връзки с висшестоящи сирийски служители“.
9        Решение 2011/782 е заменено с Решение 2012/739/ОВППС на Съвета от 29 ноември 2012 година относно ограничителни мерки срещу Сирия и за отмяна на Решение 2011/782/ОВППС (ОВ L 330, 2012 г., стр. 21), което от своя страна е заменено с Решение 2013/255/ОВППС на Съвета от 31 май 2013 година относно ограничителни мерки срещу Сирия (ОВ L 147, 2013 г., стр. 14).
10      С решения от 13 септември 2013 г., Anbouba/Съвет (T‑592/11, EU:T:2013:427), и Anbouba/Съвет (T‑563/11, EU:T:2013:429), Общият съд отхвърля посочените две жалби на жалбоподателя като неоснователни.
11      Жалбите срещу тези съдебни решения, подадени от жалбоподателя до Съда, са отхвърлени с решения от 21 април 2015 г., Анбоуба/Съвет (C‑630/13 P, EU:C:2015:247), и Анбоуба/Съвет (C‑605/13 P, EU:C:2015:248).
12      На 12 октомври 2015 г. Съветът приема, от една страна, Решение (ОВППС) 2015/1836 за изменение на Решение 2013/255 (ОВ L 266, 2015 г., стр. 75), и от друга страна, Регламент (ЕС) 2015/1828 за изменение на Регламент № 36/2012 (ОВ L 266, 2015 г., стр. 1).
13      Така Решение 2015/1836 изменя текста на членове 27 и 28 от Решение 2013/255. В тези членове вече се предвиждат ограничения при влизането или транзитното преминаване през територията на държавите членки, както и замразяването на финансовите средства на „включени[те] в списъка в приложение I [към Решение 2013/255]“ лица, които са свързани с категориите лица, посочени в параграф 2, букви а)—ж) от членове 27 и 28, освен ако има „достатъчно информация, че [тези лица] не са или вече не са свързани с режима, или че не упражняват или вече не упражняват влияние върху него, или че не представляват реален риск от заобикаляне на ограничителните мерки“.
14      С Регламент 2015/1828 се изменя по-специално текстът на член 15 от Регламент № 36/2012, за да се въведат новите критерии за включване, определени с Решение 2015/1836.
15      На 17 май 2019 г. Съветът приема Решение (ОВППС) 2019/806 за изменение на Решение 2013/255 (ОВ L 132, 2019 г., стр. 36) и Регламент за изпълнение (ЕС) 2019/798 за прилагане на Регламент № 36/2012 относно ограничителни мерки с оглед на положението в Сирия (ОВ L 132, 2019 г., стр. 1), с които името на жалбоподателя е оставено съответно на ред 51 от таблицата, съдържаща се в раздел А (Лица) от приложение I към Решение 2013/255, и на ред 51 от таблицата, съдържаща се в раздел А (Лица) от приложение II към Регламент № 36/2012. От една страна, вследствие на направените от жалбоподателя забележки по идентифицирането му в съответните списъци във връзка с „Issam Anbouba Est. for agro-industry [(SAPCO)]“, а впоследствие по идентифицирането му във връзка с „Anbouba for Agricultural Industries Co. Роден през: 1952 г. в Homs, Сирия“, идентификационните му данни са формулирани, както следва: „Президент на Anbouba for Agricultural Industries Co. Роден: 1952 г.; Място на раждане: Хомс, Сирия; Пол: мъжки“. От друга страна, основанията за включване на името на жалбоподателя в тези списъци са формулирани, както следва:
„Оказва финансова подкрепа за репресивния апарат и полувоенните групировки, упражняващи насилие срещу цивилното население в Сирия. Предоставя недвижими имоти (помещения, складове), пригодени за центрове за задържане. Финансови връзки с висшестоящи сирийски служители. Съосновател и член на управителния съвет на Cham Holding“.
16      На 30 май 2022 г. Съветът приема актовете от 2022 г. за оставяне в списъците. С Решение 2022/849 срокът на прилагане на Решение 2013/255 е продължен до 1 юни 2023 г. Името на жалбоподателя е оставено на ред 51 от таблицата, съдържаща се в раздел А (Лица) от приложение I към Решение 2013/255, и на ред 51 от таблицата, съдържаща се в раздел А (Лица) от приложение II към Регламент № 36/2012 на същите основания за включване като възпроизведените в точка 1 от настоящото решение („наричани по-нататък „основанията от 2022 г.“).
17      На 25 май 2023 г. Съветът приема актовете от 2023 г. за оставяне в списъците, с които името на жалбоподателя е оставено на ред 51 от таблицата, съдържаща се в раздел А (Лица) от приложение I към Решение 2013/255, и на ред 51 от таблицата, съдържаща се в раздел А (Лица) от приложение I към Регламент № 36/2012. Основанията за включването на името на жалбоподателя в съответните списъци (наричани по-нататък „основанията от 2023 г.“) са формулирани, както следва:
„Виден бизнесмен, извършващ дейност в различни сектори на сирийската икономика, като селско стопанство, недвижими имоти и банково дело. Финансови връзки с висшестоящи сирийски служители. Съучредител на Cham Holding“.
Жалбата пред Общия съд и обжалваното съдебно решение
18      С жалба, подадена в секретариата на Общия съд на 29 юли 2022 г., изменена в хода на производството, жалбоподателят иска отмяна на актовете от 2022 г. за оставяне в списъците и на актовете от 2023 г. за оставяне в списъците в частите, в които се отнасят до него. В подкрепа на жалбата си и що се отнася до актовете от 2022 г. за оставяне в списъците, той изтъква седем основания, първото — нарушение на правото на защита и на правото на справедлив процес, второто — неизпълнение на задължението за мотивиране, третото — нарушение на правото на ефективна съдебна защита, четвъртото — допусната от Съвета грешка в преценката, петото — нарушение на правото на собственост и на икономическата свобода, шестото — нарушение на правото на нормални условия на живот, и седмото — грубо погазване на правото на репутация. Относно актовете от 2023 г. за оставяне в списъците жалбоподателят изтъква само едно основание — допусната от Съвета грешка в преценката — което Общият съд разглежда най-напред.
19      След като в точки 49—55 от обжалваното съдебно решение припомня постоянната съдебна практика, приложима при преценката на основателността на включването в списъците на лицата, образуванията или органите, засегнати от ограничителни мерки, Общият съд разглежда в точки 61—63 от това решение релевантността на някои от представените доказателства, както и в точки 66—74 от посоченото съдебно решение въпроса за допустимостта на други от представените доказателства.
20      Що се отнася до проверката на основателността на критериите за включване, Общият съд припомня в точка 75 от обжалваното съдебно решение, че текстът на членове 27 и 28 от Решение 2013/255 е изменен с приемането на Решение 2015/1836, така че наред с категорията на лицата и образуванията, които получават ползи от водените от сирийския режим политики или го подкрепят и спрямо които могат да бъдат наложени ограничителни мерки, е предвидена и категорията „видни бизнесмени, извършващи дейност в Сирия“, като е уточнено, че имената на тези лица не се включват или оставят в списъците, когато има достатъчно информация, че те не са или вече не са свързани със съответния режим, или че не упражняват никакво влияние върху него.
21      В точки 76 и 77 от обжалваното съдебно решение Общият съд отбелязва, че макар актовете от 2022 г. за оставяне в списъците да са мотивирани с подкрепата на жалбоподателя за сирийския режим и ползите, които е получил от него, актовете от 2023 г. за оставяне в списъците са мотивирани с факта, че жалбоподателят отговаря на критерия „виден бизнесмен, извършващ дейност в Сирия“.
22      Освен това в точки 91 и 93 от обжалваното съдебно решение Общият съд констатира, че доказателствата, счетени за достатъчни, за да се докаже свързаността със сирийския режим, в законодателния контекст на първоначалната редакция на Решение 2013/255, вече не са непременно такива в законодателния контекст на това решение, изменено с Решение 2015/1836, така че Съветът е можел да бъде задължен да представи нови доказателства, след като критерият и основанията за това включване са се променили.
23      Що се отнася до актовете от 2022 г. за оставяне в списъците, в точки 101—115 от обжалваното съдебно решение Общият съд приема, че Съветът не е представил достатъчно конкретни, точни и съгласувани доказателства, позволяващи да се установи наличието на подкрепа за сирийския режим или на полза, поради което оставянето с тези актове на името на жалбоподателя в списъците не е основателно.
24      За разлика от това, относно актовете от 2023 г. за оставяне в списъците, след като анализира в точки 119—129 от обжалваното съдебно решение различните основания от 2023 г., в точка 130 от това решение Общият съд заключава, че с оглед на представените доказателства Съветът е предоставил достатъчно конкретни, точни и съгласувани доказателства, представляващи съвкупност от улики, които дават възможност да се докаже, че жалбоподателят е виден бизнесмен, извършващ дейност в Сирия, тъй като е съучредител на Cham Holding, упражнява дейност в секторите на недвижимите имоти, селското стопанство и банковото дело и поддържа финансови връзки с висшестоящи сирийски служители.
25      Общият съд приема, че този извод не се опровергава от различните доводи на жалбоподателя, като се основава по-специално на цитираната в точка 134 от обжалваното съдебно решение съдебна практика, съгласно която въведеният с Решение 2015/1836 критерий „видни бизнесмени, извършващи дейност в Сирия“, е обективен, самостоятелен и достатъчен критерий за включване, който вече не изисква Съветът да доказва наличието на връзка между съответното лице и сирийския режим.
26      Освен това, след като в точка 136 от обжалваното съдебно решение припомня съдебната практика, съгласно която от жалбоподателя не може да се изисква прекомерно висока степен на доказване, в точки 137—143 от това решение Общият съд приема, че жалбоподателят не е представил достатъчно доказателства, позволяващи да се обори презумпцията за връзка със сирийския режим.
27      В точка 144 от обжалваното съдебно решение Общият съд заключава, че основанията от 2023 г. са подкрепени с доказателства в достатъчна степен, поради което оставянето на името на жалбоподателя в разглежданите списъци е основателно.
28      Поради това в точка 148 от обжалваното съдебно решение Общият съд приема, че актовете от 2022 г. за оставяне в списъците трябва да бъдат отменени в частите, които се отнасят до жалбоподателя, и че жалбата трябва да бъде отхвърлена в останалата ѝ част.
Искания на страните
29      С жалбата си жалбоподателят по същество иска от Съда:
–        да отмени обжалваното съдебно решение в частта, в която Общият съд е отхвърлил жалбата му за отмяна на актовете от 2023 г. за оставяне в списъците, доколкото името му е добавено в списъка на санкционираните лица,
–        да отмени актовете от 2023 г. за оставяне в списъците, доколкото името му е добавено в списъка на санкционираните лица,
–        или да върне делото в обжалваната му част на Общия съд за постановяване на решение по същество, и
–        да осъди Съвета да заплати съдебните разноски в производството по обжалване пред Съда и в първоинстанционното производство.
30      Съветът по същество иска от Съда:
–        да отхвърли жалбата,
–        да осъди жалбоподателя да заплати съдебните разноски в производството по обжалване пред Съда, и
–        при условията на евентуалност, в случай че Съдът реши да отмени обжалваното съдебно решение и сам да постанови окончателно решение, да отхвърли жалбата за отмяна на актовете от 2023 г. за оставяне в списъците.
По жалбата
31      В подкрепа на жалбата си жалбоподателят по същество изтъква две основания.
По допустимостта
Доводи на страните
32      Най-напред, Съветът поддържа, че жалбата е недопустима, тъй като основанията, изтъкнати от жалбоподателя в рамките на обжалването, са свързани или с вече изтъкнати в първоинстанционното производство основания, чието съдържание жалбоподателят само възпроизвежда до голяма степен, или с фактически обстоятелства, разгледани много подробно от Общия съд в обжалваното съдебно решение, или с твърдения за допуснати от Общия съд грешки при прилагане на правото, без обаче да се уточнява в жалбата кои правила на правото на Съюза са били нарушени.
33      Жалбоподателят посочва, че има интерес да поиска частична отмяна на обжалваното съдебно решение, а оттук и отмяна на актовете от 2023 г. за оставяне в списъците, тъй като такава отмяна му дава възможност да възстанови репутацията си и тази на семейството си в очите на околните.
Съображения на Съда
34      Трябва да се припомни, че съгласно постоянната съдебна практика от член 256, параграф 1, втора алинея ДФЕС и член 58, първа алинея от Статута на Съда на Европейския съюз, както и от член 168, параграф 1, буква г) и член 169, параграф 2 от Процедурния правилник на Съда на ЕС следва, че в жалбата трябва да са посочени точно пороците на съдебното решение, чиято отмяна се иска, както и конкретните правни доводи, с които се подкрепя това искане, тъй като в противен случай жалбата или съответното основание ще бъдат недопустими. Не отговаря на произтичащите от тези разпоредби изисквания за мотивиране жалба, която, без дори да съдържа доводи, насочени към конкретно установяване на твърдяната грешка при прилагане на правото, опорочаваща обжалваното съдебно решение, само повтаря или възпроизвежда вече изложени пред Общия съд основания и доводи. Всъщност подобна жалба представлява в действителност само искане за преразглеждане на представената пред Общия съд искова молба или жалба, което е извън компетентността на Съда в рамките на производство по обжалване (решения от 16 декември 2020 г., Съвет/K. Chrysostomides & Co. и др., C‑597/18 P, C‑598/18 P, C‑603/18 P и C‑604/18 P, EU:C:2020:1028, т. 127, и от 2 октомври 2025 г., WV/ЕСВД, C‑243/24 P, EU:C:2025:742, т. 32 и 33 и цитираната съдебна практика).
35      Когато обаче жалбоподателят оспорва тълкуването или прилагането на правото на Съюза от Общия съд, разгледаните в първоинстанционното производство правни въпроси могат отново да бъдат обсъдени при обжалването пред Съда. Всъщност, ако жалбоподателят не може да основе жалбата си пред Съда на вече изложени пред Общия съд основания и доводи, производството по обжалване отчасти би се обезсмислило. Освен това допустимо е жалбоподателят да обжалва решението на Общия съд на основания, произтичащи от обжалваното съдебно решение и насочени към оспорване на неговата правилност (решение от 19 септември 2024 г., Fininvest и др./ЕЦБ и др., C‑512/22 P и C‑513/22 P, EU:C:2024:774, т. 42 и цитираната съдебна практика).
36      В случая следва да се констатира, че в жалбата са посочени оспорваните точки от обжалваното съдебно решение, както и мотивите, поради които изложените в тях съображения са неправилни.
37      Ето защо повдигнатото от Съвета възражение за недопустимост, а именно за недопустимостта на жалбата в нейната цялост, трябва да се отхвърли.
По първото основание
38      Първото основание, изтъкнато от жалбоподателя — съществени нарушения на правилата относно доказването, които водят до грешка при прилагане на правото, може да се раздели на три части.
По първата част
–       Доводи на страните
39      С първата част от първото основание — съществени нарушения на правилата относно доказването, които са довели до грешка при прилагане на правото, жалбоподателят твърди, че Общият съд е стигнал до неправилния извод, че към датата на приемане на актовете от 2023 г. за оставяне в списъците жалбоподателят е виден бизнесмен, извършващ дейност в различни сектори на сирийската икономика, като селско стопанство, недвижими имоти и банково дело.
40      Жалбоподателят поддържа, че независимо от принципно правилното твърдение в точка 134 от обжалваното съдебно решение, че Съветът вече не е бил длъжен да доказва наличието на връзка между категорията „видни бизнесмени“ и сирийския режим, тъй като занапред самият факт, че жалбоподателят е виден бизнесмен, извършващ дейност в Сирия, е достатъчен за прилагането на ограничителните мерки, Общият съд в нито един момент не е разгледал въпроса дали към датата на изменението на основанието за оставянето на името на жалбоподателя през 2023 г. последният все така е имал качеството „виден бизнесмен в Сирия“.
41      Жалбоподателят не оспорва, че в миналото е бил виден бизнесмен в Сирия и съучредител на Cham Holding. Поради тази причина не оспорил оставянето на името му в списъците на лицата, образуванията и органите, засегнати от приетите през 2018 г. ограничителни мерки. За разлика от това той отрича, че това все още е било така към датата на приемане на актовете от 2023 г. за оставяне в списъците, тъй като към тази дата вече не е заемал ръководна или друга важна длъжност в това дружество.
42      В противоречие с изискването всички доказателства да бъдат разгледани в тяхната съвкупност, в точки 120, 125 и 128 от обжалваното съдебно решение Общият съд отдал несъразмерно предимство на едно-единствено доказателство, представено от Съвета. Макар подобен подход да може да бъде оправдан, когато това доказателство произтича от достоверни документи, издадени от сирийски публични органи или от установени международни организации, това не се отнасяло, от една страна, за две извадки от интернет на арабски език, при които не са посочени техният автор, източник или дата на съставяне и в които се съдържа само името на жалбоподателя, и от друга страна, за статия от сирийски уебсайт, публикувана през 2018 г., а именно „[шест] години преди приемането на основанията от 2023 г.“.
43      Според жалбоподателя Съветът не представя нито едно доказателство по същество, с което да подкрепя основанията от 2023 г., на които почива решението на Общия съд. Освен това Съветът не разгледал представените от жалбоподателя опровергаващи ги доказателства, посочени в точки 136—144 от обжалваното съдебно решение, а именно по-специално официалните документи на Търговско-промишлената камара в град Хомс (Сирия), потвърждаващи, че жалбоподателят вече не упражнява никаква дейност в посочените в тези документи дружества.
44      Жалбоподателят счита, че Общият съд е трябвало да приеме, че последните доказателства могат сериозно да поставят под въпрос надеждността на представените от Съвета доказателства в съответствие с принципа, припомнен в точка 136 от обжалваното съдебно решение, че от жалбоподателя не може да се изисква прекомерно висока степен на доказване, за да обори презумпцията за връзка със сирийския режим.
45      Съветът поддържа, че първата част от първото основание е недопустима и при всички случаи необоснована.
–       Съображения на Съда
46      С първата част от първото основание жалбоподателят оспорва анализа, направен от Общия, съд що се отнася до качеството му като „виден бизнесмен“.
47      В това отношение е необходимо да се припомни, както следва от точки 24—27 от настоящото решение, че Общият съд е разгледал подробно основателността на критерия „виден бизнесмен“, на който се основават актовете от 2023 г. за оставяне в списъците.
48      Така в точки 119—130 от обжалваното съдебно решение Общият съд най-напред е проверил дали Съветът е представил достатъчно конкретни, точни и съгласувани доказателства, за да се формира съвкупност от улики и да се даде възможност да се докажат основанията от 2023 г., а именно фактът, че жалбоподателят е бизнесмен, извършващ дейност в секторите на селското стопанство, недвижимите имоти и банковото дело, че поддържа финансови връзки с висшестоящи сирийски служители и че е съучредител на Cham Holding.
49      По-нататък, в точки 131—134 от обжалваното съдебно решение Общият съд е отхвърлил доводите на жалбоподателя, че основанията от 2023 г. са неподходящи и неправилни, както и че липсва доказателство да е имал съответно намерение.
50      Накрая, в точки 135—144 от обжалваното съдебно решение Общият съд е анализирал различните доводи, с които жалбоподателят се стреми да обори презумпцията за наличие на връзка със сирийския режим, след което е стигнал до извода, че жалбоподателят не е изтъкнал никакви доводи или доказателства, даващи основания за съмнения в надеждността на представените от Съвета доказателства.
51      Макар жалбоподателят да счита, че в случая е релевантна съдебната практика, цитирана от Общия съд в точки 134 и 136 от обжалваното съдебно решение, той не доказва, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като в точка 130 от това решение е направил извода, че Съветът е представил достатъчно конкретни, точни и съгласувани доказателства, за да се формира съвкупност от улики, която да даде възможност да се установи наличието основанията от 2023 г. Той също не доказва и че в точка 143 от обжалваното съдебно решение Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е приел, че жалбоподателят не е посочил каквито и да било конкретни индиции, позволяващи да се приеме, че не съществува или вече не съществува връзка между него и сирийския режим.
52      Всъщност, на първо място, доводът, с който жалбоподателят признава, че в миналото е бил виден бизнесмен в Сирия, което обяснявало защо не е подал жалба за отмяна на наложените му през 2018 г. ограничителни мерки, не може да постави под въпрос преценката на Общия съд относно актовете от 2023 г. за оставяне в списъците.
53      На второ място, що се отнася до довода на жалбоподателя, че Съветът не е представил съществени доказателства в подкрепа на основанията от 2023 г., като е отдал несъразмерно предимство на доказателства, които обаче не били достоверни, и не е взел предвид представените от жалбоподателя опровергаващи ги доказателства, посочени в точки 136—144 от обжалваното съдебно решение, този довод също не може да бъде приет.
54      Всъщност целта на тези доводи на жалбоподателя е в действителност Съдът да направи нова преценка на представените пред Общия съд доказателства, както и на доказателствената стойност, което им е придал.
55      В това отношение следва да се припомни, че съгласно практиката на Съда в рамките на правомощието си за преценка на доказателствата Общият съд може да претегли доказателствата и да придаде на дадена категория доказателства определяща тежест, но също и да придаде на други доказателства ограничена доказателствена стойност или да не им придаде никаква доказателствена стойност, като спазва приложимите правила относно събирането на доказателствата и доказателствената тежест (решение от 22 октомври 2020 г., EKETA/Комисия, C‑273/19 P, EU:C:2020:852, т. 69).
56      Освен това, преценката на Общия съд на доказателствената сила на доказателствата не може да се оспорва пред Съда, с изключение на случаите на неспазване на правилата относно доказателствената тежест и събирането на доказателствата и при изопачаване на тези доказателства (решение от 3 юли 2025 г., Glonatech/REA, C‑114/24 P, EU:C:2025:520, т. 109 и цитираната съдебна практика).
57      В случая обаче, макар да посочва, че е налице „съществени нарушения на правилата относно доказването“, в действителност жалбоподателят изобщо не се позовава на неспазване на правилата относно доказателствената тежест и събирането на доказателствата.
58      С оглед на всички съображения, изложени по-горе, първата част от първото основание трябва да се отхвърли като отчасти недопустима и отчасти необоснована.
По втората част
–       Доводи на страните
59      С втората част от първото си основание — съществени нарушения на правилата относно доказването, водещи до грешка при прилагане на правото, жалбоподателят твърди, че Общият съд е стигнал до неправилния извод, че е извършвал дейност в рамките на сирийската икономика посредством Anbouba for Agricultural Industries Co. и че е бил негов президент.
60      Жалбоподателят счита, че от обжалваното съдебно решение не става ясно кои са доказателствата, представени от Съвета пред Общия съд и приети от последния, за да разгледа в точки 121—123 от обжалваното съдебно решение обстоятелството, че е бил идентифициран като президент на Anbouba for Agricultural Industries Co.
61      Независимо от факта, че жалбоподателят е приложил към преписката декларация, потвърждаваща издаденото от Търговско-промишлената камара в град Хомс удостоверение, че повече не упражнява каквато и да било дейност в Anbouba for Agricultural Industries Co., в точка 123 от обжалваното съдебно решение Общият съд стигнал до неправилния извод, че жалбоподателят не е представил никакво доказателство, въз основа на което да може да се установи, че е напуснал това дружество.
62      Съветът поддържа, че втората част от първото основание е недопустима и при всички случаи необоснована.
–       Съображения на Съда
63      Необходимо е да се припомни, че в точка 120 от обжалваното съдебно решение Общият съд е констатирал, че от документ WK 4939/2019 следва, че жалбоподателят е упражнявал различни дейности в секторите на селското стопанство, недвижимите имоти и банковото дело, сред които е и тази на президент на Anbouba for Agricultural Industries Co., извършващо дейност в селскостопанския сектор.
64      Както е видно от точка 121 от обжалваното съдебно решение, жалбоподателят вече е посочил пред Общия съд, че повече не заема длъжността президент на Anbouba for Agricultural Industries Co. и за тази цел е представил нотариално заверена декларация, за да удостовери, че е напуснал посочената длъжност.
65      В точка 122 от обжалваното съдебно решение Общият съд е припомнил, че дейността на Съда и на Общия съд се ръководи от принципа на свободната преценка на доказателствата и че единственият критерий за преценка на стойността на представените доказателства е тяхната достоверност.
66      Що се отнася до представената от жалбоподателя нотариално заверена декларация, в точка 123 от обжалваното съдебно решение Общият съд е приел, че предоставеният от жалбоподателя документ има малка доказателствена стойност и не дава възможност да се опровергае качеството му на президент на Anbouba for Agriculture Industries Co., тъй като въз основа на датата на така представената от жалбоподателя декларация може да се предположи, че е била изготвена за целите на обжалването пред Общия съд и че като автор на тази декларация жалбоподателят е имал личен интерес в разрешаването на спора.
67      Така доводите на жалбоподателя в рамките на втората част от първото основание, представени под претекста за неспазване на правилата или за изопачаване на доказателствата, представляват в действителност искане за нова преценка на доказателствата, която съгласно цитираната в точки 55 и 56 от настоящото решение съдебна практика не е от компетентността на Съда в рамките на производство по обжалване пред него, освен в случаите на неспазване на правилата относно доказателствената тежест и събирането на доказателствата и при изопачаването им.
68      Тъй като в действителност изобщо не е направено позоваване на неспазване на правилата относно доказателствената тежест и събирането на доказателствата или на изопачаването им, втората част от първото основание следва да се отхвърли като недопустима.
По третата част
–       Доводи на страните
69      С третата част от първото основание — съществени нарушения при прилагане на правото, жалбоподателят поддържа, че Общият съд неправилно е приел основанието за оставянето на името му в актовете от 2023 г. за оставяне в списъците по съображението, че е упоменат в списъка на учредителите на Cham Holding.
70      Жалбоподателят твърди, че в точки 124—127 от обжалваното съдебно решение Общият съд не е анализирал подробно въпроса дали фактът, че е бил сред съучредителите на Cham Holding, може да има определящо значение, що се отнася до включването му в разглежданите списъци. Според жалбоподателя обаче е очевидно, че членството на всяко лице, участвало в учредяването на дружество, се запазва като съучредител на това дружество дори когато го напуска, въпреки че вече не заема никаква длъжност в него. По този начин фактът, че жалбоподателят е участвал в учредяването на Cham Holding през 2006 г., изобщо не предопределял настоящото му положение и Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото, като направил извода, че членството му като съучредител, обосновава включването му в списъците на актовете от 2023 г. за оставяне в тези списъци.
71      Съветът поддържа, че третата част от първото основание е недопустима и при всички случаи необоснована.
–       Съображения на Съда
72      Необходимо е да се припомни, че съгласно постоянната съдебна практика проверката на основателността на включването в списъците на лицата и образуванията, спрямо които се прилагат ограничителни мерки, трябва да се извърши, като доказателствата се разгледат не изолирано, а в контекста, в който те се вписват(вж. в този смисъл решения от 7 април 2016 г., Akhras/Съвет, C‑193/15 P, EU:C:2016:219, т. 60, и от 1 август 2025 г., Тимченко/Съвет, C‑702/23 P, EU:C:2025:605, т. 39 и цитираната съдебна практика).
73      Следователно Общият съд не е бил длъжен да анализира подробно въпроса дали само по себе си участието в учредяването на Cham Holding е имало определящо значение, за да се обоснове включването на името на жалбоподателя в разглежданите списъци, тъй като това доказателство трябва да се разглежда в общия контекст на преценката на критерия „виден бизнесмен“, извършващ дейност в Сирия, и да се вземе предвид, наред с други доказателства, както е видно от точка 130 от обжалваното съдебно решение, за да се прецени дали Съветът е представил достатъчно конкретни, точни и съгласувани доказателства, за да се формира съвкупност от улики, която да даде възможност да се установи качеството на жалбоподателя като „виден бизнесмен“.
74      Дори да се предположи, че към датата на приемане на актовете от 2023 г. за оставяне в списъците жалбоподателят вече не е заемал никаква длъжност в Cham Holding, Общият съд не е допуснал грешка при прилагане на правото, от една страна, като е разгледал в точка 125 от обжалваното съдебно решение представените от Съвета доказателства, след което въз основа на тях е направил извода, че Съветът надлежно е доказал, че жалбоподателят е участвал в учредяването на Cham Holding, което жалбоподателят признава в настоящото производство по обжалване, въпреки че го е оспорил в първоинстанционното производство, и от друга страна, като е приел в точка 130 от обжалваното съдебно решение, че тези доказателства са релевантни, наред с други, за да се установи качеството на жалбоподателя като виден бизнесмен.
75      От това следва, че третата част от първото основание трябва да бъде отхвърлена като необоснована.
76      Следователно първото основание за обжалване трябва да се отхвърли отчасти като недопустимо и отчасти като необосновано.
По второто основание
77      Второто основание — нарушение на принципа на състезателност и на правилата относно доказването, може да се раздели на три части.
По първата част
–       Доводи на страните
78      С първата част от второто основание жалбоподателят твърди, че Общият съд е нарушил принципа на състезателност, като е подбрал някои доказателства, за да потвърди мотивите на Съвета.
79      В точки 128 и 129 от обжалваното съдебно решение Общият съд стигнал до неправилния извод, че Съветът е доказал, че е налице основанието за финансови връзки с висшестоящи сирийски служители. Нито едно от представените от Съвета доказателства обаче не давало възможност да се установи, че бившият губернатор на Хомс, а именно Ияд Газал (Iyad Ghazal), е високопоставена личност, нито че между жалбоподателя и този губернатор съществуват финансови връзки.
80      Жалбоподателят изтъква, че в нито един момент Съветът не е посочил, че сред всички цитирани имена има предвид по-конкретно същия бивш губернатор, поради което не е било възможно да знае, че трябва да опровергае наличието на връзки с него.
81      В този контекст Общият съд едностранно и произволно решил да упомене името на посочения бивш губернатор сред всички имена, включени в представения от Съвета списък, и развил теза относно наличието на финансови връзки между жалбоподателя и висшестоящи сирийски служители, която дори Съветът не бил изложил.
82      Съветът поддържа, че първата част от второто основание е недопустима и при всички случаи необоснована.
–       Съображения на Съда
83      Следва да се констатира, че в точка 129 от обжалваното съдебно решение Общият съд e отбелязал с оглед на представените от Съвета доказателства, посочени по-специално в точка 128 от обжалваното съдебно решение, че от уебсайта Eqtsad е видно, че жалбоподателят е свързан с бившия губернатор на град Хомс и че последният го е информирал за всички проекти с голяма икономическа осъществимост, както и за най-забележителните сделки, които може да сключи в подходящия момент и от които да получи най-големи печалби.
84      Така, противно на поддържаното от жалбоподателя в рамките на първата част от второто основание, Общият съд не е изтъкнал едностранно и произволно основанието, свързано с отношенията между жалбоподателя и бившия губернатор на град Хомс.
85      Освен това, както следва от точка 94 от обжалваното съдебно решение, в рамките на делата, по които са постановени решения от 21 април 2015 г., Anbouba/Съвет (C‑630/13 P, EU:C:2015:247), и от 21 април 2015 г. Anbouba/Съвет (C‑605/13 P, EU:C:2015:248), жалбоподателят е признал, че изпълнява и заема множество длъжности, сред които тази на генерален секретар на Търговско-промишлената камара в град Хомс, така че е трябвало да очаква, че Общият съд ще обърне особено внимание на доказателствата относно продължаването на дейностите, извършвани в рамките на заеманата в този град длъжност, и на отношенията му с бившия губернатор на същия град.
86      От изложеното по-горе следва, че първата част от второто основание трябва да се отхвърли като необоснована.
По втората и третата част
–       Доводи на страните
87      С втората и третата част от второто основание, които следва да се разгледат заедно, жалбоподателят твърди, че Общият съд е нарушил правилата относно доказването и принципа на състезателност, като е направил извода, че са налице безспорни доказателства, че жалбоподателят е поддържал финансови връзки с висшестоящи сирийски служители през 2023 г., въпреки че отношенията между него и посоченото лице, а именно бившия губернатор на град Хомс, се ограничавали до минал период, а именно от около петнадесет години преди датата на приемане на актовете от 2023 г. за оставяне в списъците. Освен това жалбоподателят поддържа, че Общият съд е преценил едностранно и откъслечно само една част от представеното от Съвета доказателство, а именно уебсайта Eqtsad, и не е взел предвид останалите части от това доказателство, които показвали, че след 2011 г. и следователно към датата на приемане на актовете за оставяне в списъците през 2023 г. той вече не е бил виден бизнесмен, че се е оттеглил напълно от икономическия живот в Сирия, че не е извършвал каквато и да било дейност в тази страна и че следователно вече не е поддържал никаква връзка с висшестоящи сирийски служители.
88      В писмената си реплика жалбоподателят изтъква допълнителен довод относно промяната на положението в Сирия, тъй като тежките репресии и нарушенията на правата на човека, извършени от сирийското правителство, са преустановени, така че мотивите за приемането на Решение 2013/255 при всички положения са безпредметни към настоящия момент.
89      Накрая жалбоподателят посочва, че са допуснати „груби нарушения при прилагане на правото и процесуалните правила, давайки необосновано предимство на Съвета“, и поставя под въпрос независимостта на сезирания съдебен състав с мотива, че съдията докладчик в съдебния състав, постановил обжалваното съдебно решение, е бил директор на кабинета по международни правни въпроси на испанското Министерство на външните работи и на сътрудничеството от 2012 г. до 2018 г. и че е съветвал испанското външно министерство при гласуването за приемането на актовете във връзка със санкционните режими, включително приетите както по отношение на Сирийската арабска република, така и по отношение на жалбоподателя.
90      Съветът поддържа, че втората и третата част от второто основание са недопустими и при всички случаи необосновани.
–       Съображения на Съда
91      Следва да се констатира, че по-голямата част от оплакванията на жалбоподателя в подкрепа на втората и третата част от второто основание се свеждат до преформулиране на вече изложени доводи в рамките както на първата част от първото основание, така и на първата част от второто основание за обжалване, които са недопустими или необосновани.
92      Освен това доводът, че Общият съд не е взел предвид доказателства, които показвали, че след 2011 г. жалбоподателят вече не е бил виден бизнесмен, трябва да се отхвърли, тъй като в рамките на първата част от първото основание жалбоподателят изтъква, че не е подал жалба срещу наложените му през 2018 г. ограничителни мерки, въпреки че към този момент е имал качеството „виден бизнесмен“.
93      Освен това, що се отнася до довода относно промяната в обстоятелствата, следва да се отбележи, че жалбата е насочена срещу преценката на Общия съд в обжалваното съдебно решение по въпроса за законосъобразността на актовете от 2023 г. за оставяне в списъците, така че настъпилото впоследствие изменение на фактическото положение не може да се приеме за релевантно обстоятелство в рамките на тази проверка и този довод трябва да се отхвърли като неотносим.
94      Що се отнася до оплакването, свързано с независимостта на сезирания съдебен състав, формулирано в края на изложението на второто основание, следва да се припомни, че гаранциите за достъп до независим и безпристрастен съд, и по-специално тези, които определят неговия състав, са крайъгълният камък на правото на справедлив процес. То предполага, че когато възникне сериозно съмнение във връзка с това, всяка юрисдикция има задължението да провери дали, с оглед на състава си, тя представлява такъв съд. Тази проверка е необходима за доверието, което съдилищата на демократично общество трябва да вдъхват на правните субекти (вж. в този смисъл решение от 24 март 2022 г., Wagenknecht/Комисия, C‑130/21 P, EU:C:2022:226, т. 15 и цитираната съдебна практика).
95      Съгласно практиката на Съда изискването за безпристрастност обхваща два аспекта, единият от които се отнася до обективно безпристрастния съд, което означава, че последният трябва да осигурява достатъчно гаранции, за да е изключено всяко основателно съмнение по този въпрос, а другият — до субективно безпристрастния съд, което означава, че никой от членовете му не трябва да показва, че е взел страна или е лично предубеден, като личната безпристрастност се предполага до доказване на противното (вж. в този смисъл решение от 24 март 2022 г., Wagenknecht/Комисия, C‑130/21 P, EU:C:2022:226, т. 16 и цитираната съдебна практика).
96      В случая, като само твърди, че един от членовете на постановилия обжалваното решение съдебен състав на Общия съд се намира в положение, което, изглежда, представлява конфликт на интереси, и като признава впрочем, че не е „сигурен в причините“ за това, жалбоподателят се стреми да постави под въпрос не личната безпристрастност на този член, а обективната безпристрастност на съдебния състав.
97      Що се отнася до основанията, на които почива това твърдение на жалбоподателя, Съдът е приел, че само фактът, че член на съдебния състав е бил на служба в Комисията, която е ответник в първоинстанционното производство, преди да бъде назначен за съдия в Общия съд, не е достатъчен, за да повдигне основателно съмнение в неговата обективна безпристрастност, както и в тази на посочения състав в конкретния случай (вж. в този смисъл решение от 24 март 2022 г., Wagenknecht/Комисия, C‑130/21 P, EU:C:2022:226, т. 18). По аналогия само фактът, че съдията докладчик в съдебния състав, постановил обжалваното съдебно решение, е бил директор на кабинета по международни правни въпроси на испанското Министерство на външните работи и на сътрудничеството от 2012 г. до 2018 г., също не е достатъчен, за да повдигне основателно съмнение в безпристрастността на постановилия обжалваното съдебно решение съдебен състав. Що се отнася до твърдението, че този съдия е съветвал съответното министерство при гласуването за приемането на актовете във връзка със санкционните режими, включително приетите по отношение на Сирийската арабска република, при всички положения то не е подкрепено с никакви доказателства.
98      Ето защо това оплакване трябва да се отхвърли като необосновано.
99      От това следва, че втората и третата част от второто основание трябва да се отхвърлят като отчасти недопустими и отчасти необосновани.
100    Поради това второто основание трябва да се отхвърли изцяло.
101    Тъй като не е уважено нито едно от основанията за обжалване, жалбата следва да се отхвърли в нейната цялост.
По съдебните разноски
102    Съгласно член 138, параграф 1 от Процедурния правилник, приложим към производството по обжалване по силата на член 184, параграф 1 от същия, загубилата делото страна се осъжда да заплати съдебните разноски, ако е направено такова искане.
103    Тъй като Съветът е поискал жалбоподателят да бъде осъден да заплати съдебните разноски и последният е загубил делото, той следва да бъде осъден да понесе, наред с направените от него съдебни разноски, и тези на Съвета.
По изложените съображения Съдът (шести състав) реши:
1)      Отхвърля жалбата.
2)      Осъжда Исам Анбоуба да понесе, наред с направените от него съдебни разноски, и тези на Съвета на Европейския съюз.
Biltgen
Kumin
Gervasoni
Обявено в открито съдебно заседание в Люксембург на 15 януари 2026 година.
Секретар
Изпълняващ функцията
председател на състава
A. Calot Escobar
F. Biltgen
*      Език на производството: български.