62018CO0709_INF
Domstolens beslut (sjunde avdelningen) av den 28 maj 2020 –UL och VM
(mål C‑709/18) (
1
)
”Begäran om förhandsavgörande – Artikel 53.2 och artikel 99 i domstolens rättegångsregler – Direktiv (EU) 2016/343 – Artiklarna 3 och 4 – Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna – Artiklarna 47 och 48 – Offentliga uttalanden om skuld – Nationell domstol – Godtagande genom beslut av att en av de två tilltalade har erkänt sig skyldig till de gärningar som anges i åtalet – Prövning av skuldfrågan avseende den andre tilltalade som förklarat sig icke skyldig – Fällande dom har meddelats av samma domstol som godtagit en persons erkännande”
1.
Straffrättsligt samarbete – Förstärkning av vissa aspekter av oskuldspresumtionen och av rätten att närvara vid rättegången i straffrättsliga förfaranden – Direktiv 2016/343 – Offentliga uttalanden om skuld – Avgöranden utöver dem som avser frågan om skuld – Begrepp – Beslut av en domstol som godtar att en av de tilltalade har erkänt sig skyldig i ett brottmålsförfarande – Omfattas
(Europaparlamentets och rådets direktiv 2016/343, artikel 4.1)
(se punkt 28)
2.
Straffrättsligt samarbete – Förstärkning av vissa aspekter av oskuldspresumtionen och av rätten att närvara vid rättegången i straffrättsliga förfaranden – Direktiv 2016/343 – Offentliga uttalanden om skuld – Iakttagande av oskuldspresumtionen – Brottmålsförfarande mot två personer för gärningar som de påstås ha begått tillsammans – Beslut av en domstol som godtar att en av de tilltalade erkänner sig skyldig till brott – Beslut vari den andre tilltalade omnämns, vilken inte erkänt sig skyldig till brott i egenskap av medbrottsling till de påstådda gärningarna – Sistnämnda person har dömts senare, av samma domstol, efter bevisupptagning avseende de gärningar som läggs denna person till last – Tillåtet – Villkor
(Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, artiklarna 47, andra stycket och 48 ; Europaparlamentets och rådets direktiv 2016/343, skäl 16, artiklarna 3 och 4.1)
(se punkterna 29–31, 34, 35 och beslutsdelen)
3.
Begäran om förhandsavgörande – Upptagande till prövning – Frågorna har ställts utan tillräckliga uppgifter om skälen till varför det är nödvändigt att tolkningsfrågan besvaras – Uppenbart att talan ska avvisas
(Artikel 267 FEUF ; domstolens rättegångsregler, artiklarna 53.2 och 94)
(se punkterna 39, 40 och 42–44)
4.
Begäran om förhandsavgörande – Upptagande till prövning – Gränser – Frågor som uppenbarligen saknar relevans och hypotetiska frågor som ställts i ett sammanhang som inte medger ett användbart svar – Uppenbart att talan ska avvisas
(Artikel 267 FEUF)
(se punkterna 39, 41 och 44)
Avgörande
Artikel 3 och artikel 4.1 i Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2016/343 av den 9 mars 2016 om förstärkning av vissa aspekter av oskuldspresumtionen och av rätten att närvara vid rättegången i straffrättsliga förfaranden, jämförda med skäl 16 i detta direktiv och artikel 47 andra stycket och artikel 48 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna ska tolkas så att de inte utgör hinder för att en nationell domstol, i ett brottmålsförfarande mot två personer, i ett beslut först godtar en förklaring som gjorts av den första personen som erkänt sig skyldig till att ha begått den eller de gärningar som avses med åtalet och som påstås ha begåtts tillsammans med den andra personen vilken inte erkänt sig skyldig, och därefter efter bevisupptagning avseende de gärningar som läggs den andra personen till last, beslutar i skuldfrågan avseende sistnämnda person. Detta gäller under förutsättning dels att det är nödvändigt att denna andra person nämns som medbrottsling till de påstådda brotten för att det ska vara möjligt att kvalificera det rättsliga ansvaret för den person som erkänt sig skyldig, dels att det nämnda beslutet och/eller det åtal som beslutet hänvisar till tydligt anger att den andra personens skuld inte har fastställts rättsligt och kommer att vara föremål för separat bevisupptagning och en separat dom.
(
1
)	EUT C 44, 4.2.2019.