62021TO0449
SKLEP SPLOŠNEGA SODIŠČA (osmi senat)
z dne 20. junija 2022 (
*1
)
„Ničnostna tožba – Procesno vprašanje – Neobstoj zastopanja po odvetniku, ki je upravičen za zastopanje samo pred sodišči Združenega kraljestva, v enem od primerov, ki so taksativno določeni s členom 91(2) Sporazuma o izstopu Združenega kraljestva iz Unije in Euratoma – Neobstoj zastopanja po odvetniku, ki je upravičen za zastopanje pred sodiščem države članice ali druge države pogodbenice Sporazuma EGP – Člen 19 Statuta Sodišča Evropske unije“
V zadevi T‑449/21,
Natixis s sedežem v Parizu (Francija), ki jo zastopajo J.‑J. Lemonnier, L. Ghebali, odvetnika, J. Stratford, E. Neil, barristers, in M. García, solicitor,
tožeča stranka,
proti
Evropski komisiji, ki jo zastopajo M. Farley, T. Franchoo in I. Söderlund, agenti,
tožena stranka,
SPLOŠNO SODIŠČE (osmi senat),
v sestavi J. Svenningsen (poročevalec), predsednik, R. Barents in C. Mac Eochaidh, sodnika,
sodni tajnik: E. Coulon,
ob upoštevanju predloga tožeče stranke, vloženega 14. marca 2022 na podlagi člena 130(2) Poslovnika Splošnega sodišča, s katerim Splošnemu sodišču predlaga, naj R. Howella, barrister, in E. Davisa, solicitor, prizna kot njena zastopnika v tej zadevi, ter stališč Komisije v zvezi s tem predlogom,
sprejema naslednji
Sklep
1
Tožeča stranka, družba Natixis, s tožbo na podlagi člena 263 PDEU predlaga razglasitev ničnosti Sklepa Komisije C(2021) 3489 final z dne 20. maja 2021 v zvezi s postopkom na podlagi člena 101 PDEU in člena 53 Sporazuma EGP (Zadeva AT.40324 – evropske državne obveznice) (v nadaljevanju: izpodbijani sklep) v delu, v katerem se nanaša nanjo.
Pravni okvir
2
1. februarja 2020 je začel veljati Sporazum o izstopu Združenega kraljestva Velika Britanija in Severna Irska iz Evropske unije in Evropske skupnosti za atomsko energijo (UL 2020, L 29, str. 7; v nadaljevanju: Sporazum o izstopu), in sicer v skladu z njegovim členom 185. Zato Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska od tega datuma ni več država članica Evropske unije.
3
Člen 126 Sporazuma o izstopu določa prehodno obdobje, ki se je končalo 31. decembra 2020 in v katerem se je za Združeno kraljestvo uporabljalo pravo Unije, razen če ni v tem sporazumu določeno drugače.
4
Odnose med Unijo in Združenim kraljestvom odslej ureja med drugim Sporazum o trgovini in sodelovanju med Evropsko unijo in Evropsko skupnostjo za atomsko energijo na eni strani ter Združenim kraljestvom Velika Britanija in Severna Irska na drugi strani (UL 2021, L 149, str. 10; v nadaljevanju: Sporazum o trgovini in sodelovanju).
Pravo
5
Tožeča stranka je v vlogi, vloženi v okviru te tožbe 30. julija 2021, navedla, da jo zastopajo J. Stratford, R. Howell, barristers, J.‑J. Lemonnier, odvetnik, E. Davis in M. García, solicitors.
6
V zvezi z R. Howellom, E. Davisom in M. Garcio je Splošno sodišče kot dokumente o upravičenosti, ki se zahtevajo s členom 51(2) Poslovnika Splošnega sodišča, prejelo potrdilo General Council of the Bar of England and Wales (generalni svet odvetniške zbornice Anglije in Walesa, Združeno kraljestvo), v katerem je bilo potrjeno, da ima R. Howell status barristra, potrdilo Solicitors Regulation Authority (regulativni organ za solicitorje, Združeno kraljestvo), v katerem je bilo potrjeno, da ima E. Davis status solicitorja, in potrdilo istega organa, v katerem je bilo potrjeno, da ima M. García status solicitorja, ter potrdilo odvetniške zbornice v Parizu, v katerem je bil potrjen njen vpis v to zbornico pod njenim nazivom iz matične države (solicitor) na podlagi Direktive 98/5/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. februarja 1998 za olajšanje trajnega opravljanja poklica odvetnika v drugi državi članici kakor tisti, v kateri je bila kvalifikacija pridobljena (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 6, zvezek 3, str. 83).
7
Tožeča stranka je z dopisom z dne 11. oktobra 2021 Splošno sodišče zaprosila za pojasnila v zvezi z razlogi, ki so utemeljevali sklep predsednika Splošnega sodišča z dne 7. septembra 2021, s katerim je ta zavrnil dovoljenje, da jo R. Howell, E. Davis in M. Garcia zastopajo v tem postopku, z obrazložitvijo, da so bili glede na predložene dokumente o upravičenosti upravičeni za zastopanje samo pred sodišči Združenega kraljestva.
8
Splošno sodišče je z ukrepi procesnega vodstva, sprejetimi na podlagi členov 89 in 90 svojega poslovnika ter člena 24(2) Statuta Sodišča Evropske unije, po eni strani, stranki vprašalo o položaju M. Garcie, ki se je sklicevala na dokument o upravičenosti, ki ga je izdala pariška odvetniška zbornica na podlagi Direktive 98/5, in, po drugi strani, francosko vlado zaprosilo za informacije o morebitni možnosti, priznani odvetniku, upravičenemu za zastopanje v Združenem kraljestvu, da zastopa stranke pred francoskimi sodišči.
9
Tožeča stranka je v odgovoru Splošno sodišče seznanila, da je bila M. Garcia upravičena tudi za zastopanje pred irskimi sodišči, in je predložila dokument o upravičenosti, ki to potrjuje.
10
Ob upoštevanju tega novega elementa je bilo M. Garcia dovoljeno zastopati tožečo stranko v tem postopku.
11
Tožeča stranka je z dopisom z dne 14. marca 2022 Splošno sodišče ponovno zaprosila za pojasnila v zvezi z razlogi, zaradi katerih R. Howellu in E. Davisu ni bilo dovoljeno, da jo zastopata v tem postopku.
12
Člen 130(2), (5) in (7) Poslovnika določa, da če stranka z ločeno vlogo predlaga, naj Splošno sodišče odloči o procesnem vprašanju, to o tem predlogu odloči čim prej, potem ko je določilo rok, v katerem lahko druge stranke pisno predstavijo svoja stališča glede tega predloga.
13
Ker je Komisija predložila svoja stališča v predpisanem roku, je treba odločiti o predlogu tožeče stranke, naj jo zastopata R. Howell in E. Davis, za katera sta bila Splošnemu sodišču predložena samo dokumenta o upravičenosti, ki potrjujeta, da sta upravičena za zastopanje pred sodišči Združenega kraljestva.
14
Najprej je treba navesti, da tožečo stranko v okviru te tožbe veljavno zastopa več odvetnikov, barristrov in en solicitor.
15
Zato to procesno vprašanje ne vpliva na dopustnost tožbe.
16
Glede vsebinske presoje je treba v zvezi z zastopanjem stranke, na katero se člen 19, prvi in drugi odstavek, Statuta Sodišča Evropske unije ne nanaša, pred sodišči Unije opozoriti, da člen 19, tretji in četrti odstavek, tega statuta, ki se v skladu s členom 56 navedenega statuta uporablja za postopek pred Splošnim sodiščem, določa dva ločena in kumulativna pogoja, in sicer, prvič, da mora stranke, na katere se člen 19, prvi in drugi odstavek, ne nanaša, zastopati odvetnik, in drugič, da lahko samo odvetnik, ki je vpisan v imenik odvetnikov v eni od držav članic ali drugi državi, ki je podpisnica Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru (EGP) (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 11, zvezek 52, str. 3), stranko zastopa ali ji pomaga pred sodišči Unije (glej sodbo z dne 24. marca 2022, PJ in PC/EUIPO, C‑529/18 P in C‑531/18 P, EU:C:2022:218, točka 58 in navedena sodna praksa, ter sklep z dne 7. decembra 2021, Daimler/EUIPO – Volkswagen (IQ), T‑422/21, EU:T:2021:888, točka 15 in navedena sodna praksa).
17
Vendar je treba v zvezi s tožbo, kot je ta, najprej upoštevati morebiti upoštevne določbe mednarodnih sporazumov, ki zavezujejo Združeno kraljestvo in Unijo, in sicer Sporazum o izstopu ter Sporazum o trgovini in sodelovanju.
18
Na prvem mestu je treba navesti, da členi 87, od 90 do 92 in 95 Sporazuma o izstopu, brani skupaj, v bistvu določajo, da lahko odvetnik, ki je upravičen za zastopanje pred sodišči Združenega kraljestva, v taksativno naštetih primerih zastopa stranko ali ji pomaga v postopku pred Splošnim sodiščem.
19
Prvič, v skladu s členom 91(1) Sporazuma o izstopu in glede na sedanjo delitev pristojnosti med Sodiščem in Splošnim sodiščem lahko tak odvetnik, ki je stranko zastopal 31. decembra 2020, to še naprej zastopa ali ji pomaga pri tožbi, vloženi pri Splošnem sodišču.
20
Drugič, v skladu s členom 91(2), prvi stavek, Sporazuma o izstopu v povezavi s členom 95(1) in (3) tega sporazuma in glede na sedanjo delitev pristojnosti med Sodiščem in Splošnim sodiščem lahko odvetnik, ki je upravičen za zastopanje pred sodišči Združenega kraljestva, zastopa stranko ali ji pomaga v postopku pred Splošnim sodiščem v okviru ničnostnih tožb, vloženih zoper odločitve, ki so jih institucije, organi, uradi in agencije Unije sprejeli pred 31. decembrom 2020 in katerih naslovniki so Združeno kraljestvo ali fizične ali pravne osebe s prebivališčem ali sedežem v Združenem kraljestvu.
21
Enako velja za odločitve institucij, organov, uradov in agencij Unije, katerih naslovniki so Združeno kraljestvo ali fizične ali pravne osebe s prebivališčem ali sedežem v Združenem kraljestvu in ki so sprejete po 31. decembru 2020, ali v okviru postopkov, v katerih se člena 107 in 108 uporabljata za pomoči, dodeljene pred 31. decembrom 2020, in ki se začnejo pred 31. decembrom 2024, ali tako kot v obravnavanem primeru v okviru postopkov, v katerih se uporabljata člena 101 ali 102 PDEU in ki so se začeli pred 31. decembrom 2020, ali v okviru postopkov, v katerih se uporablja Uredba Sveta (ES) št. 139/2004 z dne 20. januarja 2004 o nadzoru koncentracij podjetij (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 8, zvezek 3, str. 40) in ki so se začeli pred 31. decembrom 2020, ali v okviru preiskav Evropskega organa za vrednostne papirje in trge (ESMA) v zvezi z nekaterimi domnevnimi taksativno naštetimi kaznivimi dejanji, ki so se začele pred 31. decembrom 2020, ali v okviru preiskav Evropskega urada za boj proti goljufijam (OLAF), ki se začnejo pred 31. decembrom 2024.
22
Tretjič, v skladu s členom 91(2), drugi stavek, Sporazuma o izstopu v povezavi z njegovim členom 90 in glede na sedanjo delitev pristojnosti med Sodiščem in Splošnim sodiščem lahko odvetnik, ki je upravičen za zastopanje pred sodišči Združenega kraljestva, to državo zastopa ali ji pomaga v postopkih pred Splošnim sodiščem, v katerih se je ta država odločila intervenirati v skladu s členom 90, drugi odstavek, točka (c), Sporazuma o izstopu.
23
V nasprotju s tem, kar trdi tožeča stranka, pa ta tožba ne ustreza nobenemu od primerov, ki so taksativno določeni s Sporazumom o izstopu in so navedeni v točkah od 18 do 22 zgoraj.
24
Ta tožba je bila sicer vložena po 31. decembru 2020 zoper sklep, ki je bil sprejet po koncu postopka, ki je 31. decembra 2020 še potekal, in v katerem se uporablja člen 101 PDEU.
25
Vendar iz izpodbijanega sklepa in tudi dokumentov, ki jih je tožeča stranka predložila na podlagi člena 78(4) Poslovnika, izhaja, da je tožeča stranka delniška družba francoskega prava s sedežem v Franciji.
26
Zato za izpodbijani sklep v zvezi s tožečo stranko ni mogoče šteti, da je njegov naslovnik pravna oseba s sedežem v Združenem kraljestvu, kot se to zahteva s členom 91(2), prvi stavek, Sporazuma o izstopu v povezavi s členom 95(1) in (3) tega sporazuma.
27
Te ugotovitve ne more omajati dejstvo, da imajo drugi naslovniki istega sklepa, in sicer NatWest Group plc in Nomura International plc, sedež v Združenem kraljestvu, ker je treba v skladu z ustaljeno sodno prakso odločbo, ki jo je Komisija sprejela na podlagi člena 101 PDEU, čeprav je sestavljena in objavljena v obliki ene same odločbe, obravnavati kot skupek več posamičnih odločb, s katerimi so za vsako od družb naslovnic ugotovljene kršitev ali kršitve in v katerih jim je, odvisno od primera, naložena globa (glej v tem smislu sodbo z dne 15. oktobra 2002, Limburgse Vinyl Maatschappij in drugi/Komisija, C‑238/99 P, C‑244/99 P, C‑245/99 P, C‑247/99 P, od C‑250/99 P do C‑252/99 P in C‑254/99 P, EU:C:2002:582, točka 100 in navedena sodna praksa).
28
Enako velja za dejstvo, ki ga zatrjuje tožeča stranka, in sicer, da naj bi imela „sedež“ v Združenem kraljestvu kot „overseas company“, ker iz dokumentov, ki jih je predložila, in zlasti iz dokumenta, ki ga je izdal Companies House (sodni register, Združeno kraljestvo), izhaja, da je v tej državi samo registrirana in nima sedeža v njej.
29
Poleg tega v nasprotju s tem, kar trdi tožeča stranka, iz sklepa z dne 7. decembra 2021, IQ (T‑422/21, EU:T:2021:888), nikakor ne izhaja, da bi jo lahko odvetniki, ki so upravičeni samo za zastopanje pred sodišči Združenega kraljestva, zastopali v okviru te tožbe. Tožba v zadevi, v kateri je bil izdan navedeni sklep, je bila namreč zavržena kot očitno nedopustna, ker tožeče stranke ni zastopal odvetnik, upravičen za zastopanje pred sodiščem države članice ali druge države pogodbenice Sporazuma EGP.
30
Nazadnje, če bi se tožeča stranka sklicevala na člen 94(2) Sporazuma o izstopu, zadostuje navesti, kot je razvidno iz naslova, pod katerega je umeščen ta člen, da pravica do zastopanja ali pomoči, ki jo ta določba priznava odvetnikom, upravičenim za zastopanje pred sodišči Združenega kraljestva, velja le v okviru upravnih postopkov iz členov 92 in 93 Sporazuma o izstopu, iz česar so izključeni morebitni poznejši sodni postopki, ki jih ureja člen 91 tega sporazuma (glej po analogiji sklep z dne 7. decembra 2021, IQ, T‑422/21, EU:T:2021:888, točka 23).
31
Zato, kot je trdila Komisija, tožeča stranka ne more utemeljeno trditi, da imata R. Howell in E. Davis, ki sta upravičena samo za zastopanje pred sodišči Združenega kraljestva, na podlagi Sporazuma o izstopu pravico, da jo v okviru te tožbe zastopata pred Splošnim sodiščem.
32
Tožeča stranka se prav tako ne more sklicevati na nobeno določbo Sporazuma o trgovini in sodelovanju.
33
Člen 194(1) Sporazuma o trgovini in sodelovanju sicer določa, da pogodbenica tega sporazuma dovoli odvetniku druge pogodbenice navedenega sporazuma, da na njenem ozemlju opravlja določene pravne storitve pod svojim poklicnim nazivom v domači jurisdikciji v skladu s členi 128, 129, 135, 137 in 143. Vendar člen 193, točki (a) in (g), tega sporazuma določa, da so iz te ureditve izključene pravne storitve v zvezi s pravom Unije, v katero spada člen 101 PDEU, ki se obravnava v izpodbijanem sklepu, ter pravno zastopanje pred, med drugim, sodišči in drugimi ustrezno ustanovljenimi uradnimi razsodišči pogodbenice navedenega sporazuma, med katerimi je tudi Splošno sodišče.
34
Po zavrnitvi možnosti tožeče stranke, da se sklicuje na Sporazum o izstopu ali Sporazum o trgovini in sodelovanju, je treba na drugem mestu preveriti, ali je na podlagi člena 19 Statuta Sodišča Evropske unije, na katerega se sklicuje člen 51(1) Poslovnika Splošnega sodišča, R. Howellu in E. Davisu, barrister oziroma solicitor, vseeno mogoče dovoliti zastopanje tožeče stranke.
35
Za to jima je treba priznati status „odvetnika“ v smislu člena 19, tretji odstavek, Statuta Sodišča Evropske unije.
36
V zvezi z njuno upravičenostjo za zastopanje pred sodiščem države članice ali druge države pogodbenice Sporazuma EGP je treba poudariti, da je bila ta tožba vložena 30. julija 2021, to je po tem, ko se je 31. decembra 2020 izteklo prehodno obdobje, določeno v členu 126 Sporazuma o izstopu, v katerem se je, če ta sporazum ni določal drugače, pravo Unije še naprej uporabljalo za Združeno kraljestvo in na njegovem ozemlju kljub njegovemu statusu tretje države.
37
Iz tega izhaja, da vprašanja, ali je treba za namene člena 19, četrti odstavek, Statuta Sodišča Evropske unije odvetnike, ki jih je imenovala tožeča stranka in ki so upravičeni za zastopanje samo pred sodišči Združenega kraljestva, šteti za upravičene za zastopanje pred sodiščem države članice ali druge države pogodbenice Sporazuma EGP, ni več mogoče preučiti glede na določbe ali akte prava Unije, vključno s tistimi, ki se uporabljajo za odvetniški poklic, kot je Direktiva 98/5 ali Direktiva Sveta z dne 22. marca 1977 o učinkovitem uresničevanju svobode opravljanja storitev odvetnikov (77/249/EGS) (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 6, zvezek 1, str. 52).
38
Zato je treba tak preizkus opraviti glede na morebitno posebno zakonodajo države članice, ki te odvetnike enostransko pooblašča za zastopanje pred njenimi sodišči (glej v tem smislu sodbo z dne 24. marca 2022, PJ in PC/EUIPO, C‑529/18 P in C‑531/18 P, EU:C:2022:218, točka 59).
39
Tožeča stranka pa ni navedla nobene take zakonodaje.
40
V zvezi s tem je ob upoštevanju odgovora francoske vlade na ukrep procesnega vodstva mogoče navesti, da taka zakonodaja v Franciji ne obstaja.
41
Francosko pravo namreč takemu odvetniku dovoljuje zastopanje stranke pred francoskimi sodišči, če je bil pred iztekom prehodnega obdobja vpisan v imenik francoske odvetniške zbornice pod nazivom francoskega odvetnika, ali če je pred iztekom prehodnega obdobja vložil zahtevo za priznanje svojih poklicnih kvalifikacij in je ta zahteva v obravnavi, ali če je po izteku prehodnega obdobja uspešno opravil preizkus znanja francoskega prava, določen z veljavno zakonodajo, in se je veljavno vpisal v imenik francoske odvetniške zbornice pod nazivom francoskega odvetnika.
42
Zato niti R. Howellu niti E. Davisu ni mogoče priznati statusa zastopnika tožeče stranke v okviru tožbe, ki jo je ta vložila zoper izpodbijani sklep, naj bo to na podlagi Sporazuma o izstopu ali Sporazuma o trgovini in sodelovanju ali na podlagi člena 51(1) Poslovnika v povezavi s členom 19, četrti odstavek, Statuta Sodišča Evropske unije.
43
Iz tega sledi, da je treba ta predlog zavrniti.
Iz teh razlogov je
SPLOŠNO SODIŠČE (osmi senat)
sklenilo:
1.
Predlog, naj Splošno sodišče R. Howellu in E. Davisu prizna status zastopnika družbe Natixis, se zavrne.
2.
Odločitev o stroških se pridrži.
V Luxembourgu, 20. junija 2022
Sodni tajnik
E. Coulon
Predsednik
J. Svenningsen
(
*1
)	Jezik postopka: angleščina.