62020TJ0469_RES
Vec T‑469/20
Holandské kráľovstvo
proti
Európskej komisii
Rozsudok Všeobecného súdu (siedma rozšírená komora) zo 16. novembra 2022
„Štátna pomoc – Holandský zákon, ktorý zakazuje používanie uhlia na výrobu elektrickej energie – Predčasné uzavretie uhoľnej elektrárne – Poskytnutie kompenzácie – Rozhodnutie o nevznesení námietok – Rozhodnutie, ktorým sa kompenzácia vyhlasuje za zlučiteľnú s vnútorným trhom – Neexistencia výslovnej kvalifikácie ako ‚štátnej pomoci‘ – Žaloba o neplatnosť – Napadnuteľný akt – Prípustnosť – Článok 4 ods. 3 nariadenia (EÚ) 2015/1589 – Právna istota“
Žaloba o neplatnosť – Akty, ktoré je možné napadnúť žalobou – Pojem – Akty so záväznými právnymi účinkami – Rozhodnutie, ktorým sa konštatuje súlad štátneho opatrenia s vnútorným trhom bez predchádzajúcej kvalifikácie tohto opatrenia ako štátnej pomoci – Zahrnutie
(Článok 263 ZFEÚ)
(pozri body 27 – 34)
Pomoc poskytnutá štátmi – Preskúmanie Komisiou – Právomoc – Prijatie rozhodnutia, ktorým sa konštatuje súlad štátneho opatrenia s vnútorným trhom bez predchádzajúcej kvalifikácie tohto opatrenia ako štátnej pomoci – Rozhodnutie idúce nad rámec právomocí Komisie
(Článok 107 ods. 3 ZFEÚ; nariadenie Rady 2015/1589, článok 4 ods. 3)
(pozri body 51 – 53, 55, 58 – 62, 64, 70, 71)
Zhrnutie
Všeobecný súd zrušil rozhodnutie Európskej komisie, ktorým bola schválená kompenzácia za uzavretie uhoľných elektrární pôsobiacich v Holandsku. Komisia sa nemohla vyjadriť k zlučiteľnosti vnútroštátneho opatrenia s vnútorným trhom bez toho, aby predtým stanovila, že toto opatrenie predstavuje štátnu pomoc.
Dňa 11. decembra 2019 prijalo Holandské kráľovstvo zákon zakazujúci používanie uhlia na výrobu elektrickej energie najneskôr od 1. januára 2030.
Po nadobudnutí účinnosti tohto zákona sa štyrom z piatich uhoľných elektrární pôsobiacich v Holandsku poskytlo prechodné obdobie piatich až desiatich rokov, s cieľom poskytnúť im možnosť získať späť uskutočnené investície, adaptovať sa na inú surovinu alebo sa pripraviť na uzavretie. Naopak elektráreň Hemweg 8, ktorá nespaľovala biomasu, nevyrábala žiadnu obnoviteľnú energiu a ktorej výkonnosť bola nižšia než výkonnosť ďalších štyroch uhoľných elektrární, bola nútená sa na konci roka 2019 uzavrieť.
V tejto súvislosti holandská vláda rozhodla priznať spoločnosti prevádzkujúcej elektráreň Hemweg 8 kompenzáciu vo výške 52,5 milióna eur za ujmu vzniknutú z dôvodu predčasného uzavretia (ďalej len „predmetné opatrenie“), v súlade s možnosťou upravenou na tento účel zákonom z 11. decembra 2019.
Európska komisia vyhlásila rozhodnutím z 12. mája 2020 (
1
)predmetné opatrenie za zlučiteľné s vnútorným trhom podľa článku 107 ods. 3 písm. c) ZFEÚ, pričom však predtým nepreskúmala, či toto opatrenie poskytuje spoločnosti prevádzkujúcej elektrárni Hemweg 8 výhodu, a teda či predstavuje štátnu pomoc.
Holandské kráľovstvo podalo žalobu o zrušenie tohto rozhodnutia, ktorému siedma rozšírená komora Všeobecného súdu vyhovela. V tomto rámci Všeobecný súd uvádza, že Komisia sa nemôže vyjadriť k zlučiteľnosti vnútroštátneho opatrenia s vnútorným trhom bez toho, aby predtým stanovila, že toto opatrenie predstavuje pomoc v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ.
Posúdenie Všeobecným súdom
Všeobecný súd najprv zamietol námietku neprípustnosti zo strany Komisie, založenú na skutočnosti, že z napadnutého rozhodnutia nevyplýva pre Holandské kráľovstvo žiadny záväzný právny účinok.
Podľa ustálenej judikatúry sa totiž rozhodnutie založené na odsekoch 1 a 3 článku 107 ZFEÚ, ktoré síce kvalifikuje opatrenie ako pomoc, ale vyhlasuje ho za zlučiteľné s vnútorným trhom, musí považovať za napadnuteľný akt podľa článku 263 ZFEÚ.
Hoci sa pritom napadnuté rozhodnutie nevyjadrilo k otázke, či predmetné vnútroštátne opatrenie predstavuje štátnu pomoc, malo za dôsledok jeho schválenie. Prijatím tohto rozhodnutia tak Komisia rozhodla ukončiť konanie o predbežnom preskúmaní, ktoré začala, a implicitne odmietla začať konanie vo veci formálneho zisťovania podľa článku 108 ods. 2 ZFEÚ. Komisia tak prijala konečné stanovisko k zlučiteľnosti predmetného opatrenia s vnútorným trhom, čo so sebou prináša záväzné právne účinky.
Všeobecný súd následne vyhlásil žalobu za prípustnú, a to bez toho, aby bolo potrebné skúmať, či záväzné právne účinky, ktoré napadnuté rozhodnutie vyvoláva, sú spôsobilé mať vplyv na záujmy Holandského kráľovstva.
Všeobecný súd ďalej preskúmal výhrady Holandského kráľovstva založené na skutočnosti, že Komisia tým, že predmetné opatrenie vyhlásila za zlučiteľné s vnútorným trhom bez toho, aby sa vyjadrila k otázke jeho kvalifikácie ako štátnej pomoci, konala nad rámec svojich právomocí a porušila zásadu právnej istoty.
V tejto súvislosti Všeobecný súd predovšetkým pripomína, že Komisia prijala napadnuté rozhodnutie na základe článku 4 ods. 3 nariadenia 2015/1589 (
2
), pričom v jeho výroku dospela k záveru o zlučiteľnosti predmetného opatrenia s vnútorným trhom na základe článku 107 ods. 3 písm. c) ZFEÚ.
Podľa tohto posledného uvedeného ustanovenia možno považovať za zlučiteľnú s vnútorným trhom „pomoc“ na rozvoj určitých hospodárskych činností alebo určitých hospodárskych oblastí za predpokladu, že táto podpora nepriaznivo neovplyvní podmienky obchodu tak, že by to bolo v rozpore so spoločným záujmom. Použitie pojmu „pomoc“ pritom znamená, že zlučiteľnosť vnútroštátneho opatrenia s vnútorným trhom môže byť preskúmaná až potom, ako bolo toto opatrenie kvalifikované ako pomoc.
Okrem toho z ustálenej judikatúry vyplýva, že ak Komisia nemôže na záver fázy predbežného preskúmania dospieť k presvedčeniu, že štátne opatrenie buď nie je „pomocou“ v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ, alebo ak aj je kvalifikované ako pomoc, je zlučiteľné so Zmluvou, alebo ak jej toto konanie neumožnilo prekonať všetky ťažkosti, ktoré vznikli pri posúdení zlučiteľnosti skúmaného opatrenia, je táto inštitúcia povinná začať konanie podľa článku 108 ods. 2 ZFEÚ, pričom v tomto ohľade nedisponuje voľnou úvahou.
Z uvedeného podľa názoru Všeobecného súdu vyplýva, že za zlučiteľné s vnútorným trhom môže Komisia považovať iba opatrenie patriace do pôsobnosti článku 107 ods. 1 ZFEÚ, to znamená opatrenie kvalifikované ako štátna pomoc.
Tento záver navyše potvrdzujú príslušné ustanovenia nariadenia 2015/1589, ktorého článok 4 stanovuje fázu predbežného preskúmania opatrení pomoci, ktorej cieľom je umožniť Komisii utvoriť si prvý názor na opatrenie, ktoré preskúmava. Na záver tejto fázy Komisia konštatuje, že predmetné štátne opatrenie buď nepredstavuje pomoc v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ, alebo patrí do pôsobnosti tohto ustanovenia. V tomto poslednom prípade uvedené opatrenie môže nevyvolávať pochybnosti o jeho zlučiteľnosti s vnútorným trhom, alebo ich naopak môže vyvolávať. Ak Komisia po predbežnom preskúmaní konštatuje, že oznámené opatrenie, pokiaľ patrí do pôsobnosti článku 107 ods. 1 ZFEÚ, nevyvoláva pochybnosti o jeho zlučiteľnosti s vnútorným trhom, prijme rozhodnutie o nevznesení námietok na základe článku 4 ods. 3 nariadenia 2015/1589.
Z toho vyplýva, že článok 4 nariadenia 2015/1589 stanovuje taxatívny zoznam rozhodnutí, ktoré Komisia môže prijať na záver predbežného preskúmania predmetného vnútroštátneho opatrenia, medzi ktorými nie je uvedená možnosť prijať rozhodnutie vyhlasujúce vnútroštátne opatrenie za zlučiteľné s vnútorným trhom bez toho, aby sa Komisia predtým vyjadrila ku kvalifikácii tohto opatrenia ako štátnej pomoci.
Všeobecný súd preto rozhodol, že Komisia tým, že v napadnutom rozhodnutí konštatovala, že predmetné opatrenie je zlučiteľné s vnútorným trhom, a to bez toho, aby sa predtým vyjadrila k otázke, či takéto opatrenie predstavuje pomoc, prekročila svoje právomoci. Navyše, keďže napadnuté rozhodnutie Holandskému kráľovstvu neumožnilo presne poznať svoje práva a povinnosti, Komisia porušila aj zásadu právnej istoty.
Z týchto dôvodov Všeobecný súd žalobe vyhovel a zrušil napadnuté rozhodnutie bez toho, aby sa vyjadril k ostatným žalobným dôvodom uvádzaným Holandským kráľovstvom.
(
1
)	Rozhodnutie Komisie C(2020) 2998 final z 12. mája 2020, týkajúce sa štátnej pomoci SA. 54537 (2020/NN) – Holandsko, Zákaz používania uhlia na výrobu elektrickej energie v Holandsku (ďalej len „napadnuté rozhodnutie“).
(
2
)	Nariadenie Rady (EÚ) 2015/1589 z 13. júla 2015 stanovujúceho podrobné pravidlá na uplatňovanie článku 108 ZFEÚ (Ú. v. EÚ L 248, 2015, s. 9). Podľa citovaného ustanovenia „keď Komisia po predbežnom preskúmaní zistí, že nevznikli žiadne pochybnosti o zlučiteľnosti notifikovaného opatrenia s vnútorným trhom, pokým spadá do rámca článku 107 ods. 1 ZFEÚ, rozhodne, že opatrenie je zlučiteľné s vnútorným trhom… Rozhodnutie určí, ktorá výnimka zo ZFEÚ sa použila“.