Predbežné znenie
NÁVRHY
GENERÁLNEHO
ADVOKÁTA
ANDREA
BIONDI
prednesené
30. októbra
2025(1)
Spojené veci C‑440/24 P a C‑441/24 P
Lotyšská republika
proti
Piotrovi Avenovi (C‑440/24 P)
a
Michailovi Fridmanovi (C‑441/24 P)
„ Odvolanie – Spoločná
zahraničná a bezpečnostná
politika – Reštriktívne
opatrenia
prijaté
vzhľadom
na
konanie,
ktorým
sa
narúša
alebo
ohrozuje
územná
celistvosť,
zvrchovanosť a nezávislosť
Ukrajiny – Zmrazenie
finančných
prostriedkov – Zaradenie
dotknutých
osôb,
subjektov a orgánov
na
zoznam – Článok 2
ods. 1 písm. a) a d)
rozhodnutia 2014/145/SZBP – Kritérium
podpory
činností
alebo
politík – Kritérium
materiálnej
alebo
finančnej
podpory
ruských
činiteľov s rozhodovacou
právomocou – Kritérium
prospechu
získaného
od
ruských
činiteľov s rozhodovacou
právomocou – Účinná
súdna
ochrana – Úplné
preskúmanie
reštriktívnych
opatrení
súdom
Únie – Relevantnosť
kontextu
pri
posúdení
opodstatnenosti
dôvodov
zaradenia
na
zoznam – Nedištancovanie
sa “
1.        Prejednávané
odvolania
podané
Lotyšskou
republikou,
ktorá
bola
vedľajšou
účastníčkou
konania
na
Všeobecnom
súde
Európskej
únie,
poskytujú
Súdnemu
dvoru
príležitosť
zopakovať a ešte
spresniť
rozsah
diskrečnej
právomoci
Rady
Európskej
únie,
dôkazné
bremeno,
ktoré
znáša a úroveň
súdneho
preskúmania,
ktorú
je
povinný
zabezpečiť
súd
Únie.
2.        Lotyšská
republika
tak
žiada
zrušenie
rozsudkov
Aven/Rada(2) a Fridman/Rada(3) (ďalej
spolu
len
„napadnuté
rozsudky“),
ktorými
Všeobecný
súd
vyhovel
žalobám
Piotra
Avena a Michaila
Fridmana,
ktoré
obe
smerovali k zrušeniu
na
jednej
strane
rozhodnutia
(SZBP)
2022/337(4) a vykonávacieho
nariadenia
(EÚ)
2022/336(5) (ďalej
spolu
len
„pôvodné
sporné
akty“) a na
druhej
strane
rozhodnutia
(SZBP)
2022/1530(6) a vykonávacieho
nariadenia
(EÚ)
2022/1529(7) (ďalej
spolu
len
„sporné
akty o ponechaní“) v rozsahu, v akom
sa
ich
tieto
akty
týkajú
(ďalej
spolu
len
„sporné
akty“).
3.        P. Aven a M. Fridman
boli
zaradení
na
zoznamy
osôb,
ktorých
aktíva
sa
majú
zmraziť
na
základe
dvoch
kritérií
článku 2
ods. 1
rozhodnutia
Rady
2014/145/SZBP
zo
17. marca 2014 o reštriktívnych
opatreniach
vzhľadom
na
konanie,
ktorým
sa
narúša
alebo
ohrozuje
územná
celistvosť,
zvrchovanosť a nezávislosť
Ukrajiny
(Ú. v. EÚ L 78,
2014,
s. 16),
zmeneného
rozhodnutím
Rady
(SZBP)
2022/329 z 25. februára
2022
(Ú. v. EÚ L 50,
2022,
s. 1).
Rada
totiž
zaradila
P. Avena a M. Fridmana
na
zoznam
preto,
lebo
sa
domnievala,
že
„podporo[vali]
alebo
vykoná[vali]“
činnosti
alebo
politiky,
ktoré
narúšajú
alebo
ohrozujú
územnú
celistvosť,
zvrchovanosť a nezávislosť
Ukrajiny,
ako
aj
jej
stabilitu
alebo
bezpečnosť
[článok 2
ods. 1 písm. a)
zmeneného
rozhodnutia
2014/145,
ďalej
len
„kritérium
a)“], a že
„materiálne
alebo
finančne
podpor[ovali]
ruských
činiteľov s rozhodovacou
právomocou
zodpovedných
za anexiu
Krymu
alebo
za destabilizáciu
Ukrajiny“ alebo
„z nich
ma[li]
prospech“
[článok 2
ods. 1 písm. d)
zmeneného
rozhodnutia
2014/145,
ďalej
len
„kritérium
d)“].
I.      Okolnosti predchádzajúce sporu a napadnuté rozsudky
4.        Pokiaľ
ide o okolnosti
predchádzajúce
sporu,
odkazujem
na
body 2
až
14
rozsudku
Aven/Rada,
ako
aj
na
body 2
až
14
rozsudku
Fridman/Rada.
5.        P. Aven
vo
svojej
žalobe
na
Všeobecnom
súde
uviedol
dva
žalobné
dôvody,
pričom
prvý
bol
založený
na
nesprávnom
posúdení
Rady,
ktoré
ju
viedlo k jeho
nesprávnemu
zaradeniu a ponechaniu
na
sporných
zoznamoch, a druhý
žalobný
dôvod
smeroval
proti
aktom o ponechaní
na
zoznamoch a týkal
sa
porušenia
povinnosti
pravidelného
preskúmania
jeho
situácie a povinnosti
odôvodnenia.
Všeobecný
súd
preskúmal
dôvodnosť
zaradenia a ponechania
P. Avena
na
uvedených
zoznamoch
na
základe
kritérií
a) a d)
osobitne z hľadiska
údajne
nesprávneho
posúdenia
skutkového
stavu
Radou.(8) Na
záver
svojej
analýzy
dospel k záveru,
že
žiaden z dôvodov
uvedených v aktoch,
ktoré
boli
pred
ním
napadnuté,
nebol
dostatočne právne
podložený a že
zaradenie,
ako
aj
ponechanie
P. Avena
na
zoznamoch
teda
nebolo
odôvodnené.(9) V dôsledku
toho
Všeobecný
súd
vyhovel
prvému
žalobnému
dôvodu a zrušil
sporné
akty v rozsahu, v akom
sa
týkali
P. Avena.
6.        M. Fridman
uviedol
rovnaké
dva
žalobné
dôvody
na
Všeobecnom
súde,
ktorý
preskúmal
len
prvý
žalobný
dôvod
založený
na
nesprávnom
posúdení.
Všeobecný
súd
pri
analýze
údajne
nesprávneho
posúdenia
skutkového
stavu
Radou
dospel k záveru,
že
žiadny z dôvodov
uvedených v napadnutých
aktoch
nebol z právneho
hľadiska
dostatočne
podložený a že
zaradenie a ponechanie M. Fridmana
na
sporných
zoznamoch
nebolo
odôvodnené.(10) V dôsledku
toho
Všeobecný
súd
vyhovel
prvému
žalobnému
dôvodu a zrušil
sporné
akty v rozsahu, v akom
sa
týkali M. Fridmana.
II.    Konanie na Súdnom dvore a návrhy účastníkov konania
7.        Lotyšská
republika
vo
veci C‑440/24 P navrhuje,
aby
Súdny
dvor
zrušil
rozsudok
Aven/Rada a rozhodol,
že
každý
účastník
konania
znáša
svoje
vlastné
trovy
konania.
P. Aven
navrhuje,
aby
Súdny
dvor v prvom
rade
zamietol
odvolanie
ako
sčasti
zjavne
neprípustné a sčasti
zjavne
nedôvodné;
subsidiárne
aby
zamietol
odvolanie a v každom
prípade
aby
uložil
Lotyšskej
republike
povinnosť
nahradiť
trovy
konania.
8.        Vo
veci C‑441/24 P Lotyšská
republika
navrhuje,
aby
Súdny
dvor
zrušil
rozsudok
Fridman/Rada a rozhodol,
že
každý
účastník
konania
znáša
svoje
vlastné
trovy
konania. M. Fridman
navrhuje,
aby
Súdny
dvor v prvom
rade
zamietol
odvolanie
ako
sčasti
zjavne
neprípustné a sčasti
zjavne
nedôvodné;
subsidiárne
aby
zamietol
odvolanie a v každom
prípade
aby
uložil
Lotyšskej
republike
povinnosť
nahradiť
trovy
konania.
9.        Rozhodnutiami
predsedu
Súdneho
dvora z 29. októbra
2024 a zo
6. novembra
2024
bol
Estónskej
republike a Litovskej
republike
povolený
vstup
do
konania
ako
vedľajším
účastníčkam
na
podporu
návrhov
Lotyšskej
republiky v týchto
veciach,
ktoré
boli
následne
spojené
na
účely
ústnej
časti
konania,
ako
aj
vyhlásenia
rozsudku(11).
III. O odvolaniach
10.      Lotyšská
republika
uvádza v oboch
svojich
odvolaniach
štyri
podobné
odvolacie
dôvody.
11.      Prvý
odvolací
dôvod
je
založený
na
nezohľadnení
judikatúry
vyplývajúcej z rozsudku
Kadi(12);
druhý
odvolací
dôvod
je
založený
na
skreslení
dôkazov
predložených
Radou;
tretí
odvolací
dôvod
je
založený
na
nesprávnom
právnom
posúdení
pri
uplatnení
kritéria
d);
štvrtý
odvolací
dôvod
je
založený
na
nesprávnom
právnom
posúdení,
keď
Všeobecný
súd
nekvalifikoval
nedištancovanie
sa
ako
podporu v zmysle
kritéria
a).
A.      Úvodné poznámky
12.      Pred
analýzou
týchto
odvolaní
by
som
chcel
uviesť
dva
okruhy
úvodných
úvah.
1.      O intenzite súdneho preskúmania a rámci analýzy
13.      Jednotlivé
odvolacie
dôvody
uvedené v rámci
tohto
odvolania
by
sa
dali
zhrnúť
do
jednej
otázky:
aká
je
úroveň
súdneho
preskúmania
zákonnosti
reštriktívnych
opatrení
prijatých
Radou,
ktoré
majú
vykonať
súdy
Únie.
Nie
je
to
nová
otázka.
Od
súdov
Únie
sa
očakáva,
že
dosiahnu
krehkú,
ale v konečnom
dôsledku
spravodlivú
rovnováhu
medzi
rôznymi a potenciálne
protichodnými
právnymi
zásadami a normami.
14.      Dvoma
miskami
váh
sú
na
jednej
strane
právomoc
Rady v oblasti
prijímania
reštriktívnych
opatrení a na
druhej
strane
ochrana
práv
osôb,
ktorých
sa
tieto
opatrenia
týkajú.
15.      Takisto
nemožno
opomenúť,
že
tieto
odvolania
patria
do
kontextu
invázie
na
Ukrajinu,
zjavného
porušenia
medzinárodného
práva a Charty
Organizácie
Spojených
národov,(13) čo
predstavuje
jednu z najzávažnejších
hrozieb
pre
európsku
bezpečnosť a medzinárodný
poriadok
od
konca
druhej
svetovej
vojny.
Ide o všadeprítomnú
obavu v argumentácii
Lotyšskej
republiky.
16.      Význam
cieľov
sledovaných
Radou,
ktoré
sú
súčasťou
širšieho
cieľa
zachovania
mieru a medzinárodnej
bezpečnosti, v súlade s cieľmi
vonkajšej
činnosti
Únie
uvedenými v článku 21 ZEÚ a postupným
zvyšovaním
reštriktívnych
opatrení v závislosti
od
ich
účinnosti,
ktoré
prijala
Rada v reakcii
na
konanie
Ruskej
federácie,
ktorým
destabilizuje
Ukrajinu,
už
bol
uznaný(14).
Cieľom
režimov
reštriktívnych
opatrení,
ktoré
vyplývajú
zo
sporných
aktov,
je
vyvinúť
maximálny
tlak
na
Ruskú
federáciu
zvýšením
nákladov
jej
konania
zameraného
na
narušenie
územnej
celistvosti,
zvrchovanosti a nezávislosti
Ukrajiny.
17.      Niet
žiadnej
pochybnosti o širokej
voľnosti,
ktorú
má
Rada
pri
rozhodovaní o vhodnosti
reštriktívnych
opatrení a pri
definovaní
ich
podmienok.
Dodal
by
som,
že
táto
voľnosť
sa
vzťahuje
na
úroveň
prísnosti
uvedených
opatrení,
ako
aj
na
ich
prakticky
neobmedzený
charakter, s cieľom
určiť,
či
tieto
opatrenia
môžu
ukončiť
závažné
porušenie
medzinárodného
práva
Ruskou
federáciou.
18.      Táto
voľnosť
však
nemôže
zbaviť
Radu
povinnosti
overiť a preukázať
opodstatnenosť
dôvodov,
ktoré
viedli k zaradeniu
osôb,
na
ktoré
sa
vzťahujú
reštriktívne
opatrenia,
na
zoznam a k ich
ponechaniu
na
tomto
zozname,
teda
individuálnych
rozhodnutí,
ktoré
sa
týchto
osôb
významne
negatívne
dotýkajú.(15)
19.      V tejto
súvislosti
poznamenávam,
že
Všeobecný
súd
pred
svojou
analýzou
dôvodnosti
zaradenia a ponechania
P. Avena a M. Fridmana
na
zozname
na
základe
kritérií
a) a d)
uviedol
úvodné
poznámky,
ktoré
plne
odrážajú
rámec
analýzy
vypracovaný
Súdnym
dvorom v jeho
judikatúre.
20.      Súdny
dvor
nedávno
na
jednej
strane
pripomenul,
že
„pri
preskúmaní
zákonnosti
dôvodov, o ktoré
sa
opiera
rozhodnutie
zapísať
meno
určitej
osoby
do
zoznamu
osôb,
na
ktoré
sa
vzťahujú
reštriktívne
opatrenia,
alebo
ho
tam
ponechať,
účinnosť
súdneho
preskúmania
zaručená v článku 47
Charty
základných
práv
Európskej
únie
najmä
vyžaduje,
aby
sa
súd
Únie
uistil,
či
sa
toto
rozhodnutie,
ktoré
má,
pokiaľ
ide o dotknutú
osobu,
individuálny
dosah,
opiera o dostatočne
silný
skutkový
základ.
Je
preto
potrebné
overiť
skutočnosti
uvádzané v zhrnutí
dôvodov, o ktoré
sa
predmetné
rozhodnutie
opiera,
tak,
aby
súdne
preskúmanie
nebolo
obmedzené
len
na
abstraktné
posúdenie
pravdepodobnosti
uvádzaných
dôvodov,
ale
aby
sa
týkalo
otázky,
či
sú
tieto
dôvody,
alebo
aspoň
jeden z nich,
ktorý
je
sám
osebe
dostatočný
na
odôvodnenie
tohto
rozhodnutia,
podložené“(16).
21.      Na
druhej
strane
Súdny
dvor
potvrdil,
že
takéto
posúdenie
„sa
musí
vykonať
preskúmaním
dôkazov
nie
izolovane,
ale v kontexte,
do
ktorého
patria,
pričom
Rada
svoje
dôkazné
bremeno
unesie,
ak
súdu
Únie
predloží
súbor
dostatočne
konkrétnych,
presných a zhodujúcich
sa
nepriamych
dôkazov
umožňujúcich
preukázať
existenciu
dostatočného
spojenia
medzi
osobou,
proti
ktorej
je
namierené
opatrenie,
ktorým
sa
zmrazujú
finančné
prostriedky, a dotknutým
režimom…
Inými
slovami, v prípade
pochybností
je
úlohou
príslušného
orgánu
Únie,
aby
preukázal
dôvodnosť
dôvodov
uplatňovaných
proti
dotknutej
osobe,
pričom
táto
osoba
nie
je
povinná
predložiť
opačné
dôkazy
svedčiace o neexistencii
ich
dôvodnosti.
Hoci
sa
nevyžaduje,
aby
tento
orgán
predložil
súdu
Únie
všetky
informácie a dôkazy
týkajúce
sa
uvádzaných
dôvodov,
je
potrebné,
aby
boli
dôvody
použité
proti
dotknutej
osobe
podložené
informáciami a dôkazmi“(17).
22.      Z judikatúry
Súdneho
dvora
tiež
vyplýva,
že
pri
preskúmaní
reštriktívnych
opatrení
majú
súdy
Únie v súlade s právomocami,
ktoré
sú
im
zverené
podľa
Zmlúv,
zabezpečiť v zásade
úplné
preskúmanie
zákonnosti
aktov
Únie,
čo
platí
tiež
pre
preskúmanie
aktov
zavádzajúcich
reštriktívne
opatrenia.(18)
23.      Prejednávané
odvolania
treba
teda
preskúmať
so
zreteľom
na
tento
rámec
analýzy.
2.      O kritériách na zaradenie na zoznam
24.      Treba
sa
teraz v krátkosti
vrátiť
ku
kritériám,
ktoré
Rada
použila
na
zaradenie
mien
P. Avena a M. Fridmana
na
zoznam
osôb,
ktorých
aktíva
sa
majú
zmraziť, a na
ich
ponechanie
na
tomto
zozname.
25.      Tieto
kritériá
definovala
Rada,
ktorá
na
tento
účel
využila
širokú
mieru
voľnej
úvahy,
ktorá
je
jej
priznaná v tejto
oblasti(19) a ktorá
tu
nie
je
spochybnená.
Práve
rozhodnutie
2022/329
zmenilo
kritériá
na
zaradenie
na
zoznam v kontexte,
ktorý
sa
vyznačuje
naliehavou
potrebou
prijať
dodatočné
reštriktívne
opatrenia
vzhľadom
na
závažnosť
situácie.(20)
26.      Všeobecný
súd
výslovne
odmietol
možnosť,
aby
tieto
zaradenia a ponechania
na
zoznamoch – teda
tak
pre
P. Avena,
ako
aj
pre M. Fridmana – mohli
byť
založené
na
iných
kritériách,(21) ako
to
uviedla
Rada v konaní
na
Všeobecnom
súde.
Tento
záver
nie
je
spochybnený v rámci
prejednávaných
odvolaní.
Treba
preto
vychádzať z toho,
že
jedinými
kritériami
relevantnými
pre
analýzu
sú
kritériá
a) a d).
27.      Z kritéria
a)
tak
vyplýva,
že
finančné
prostriedky a hospodárske
zdroje(22) fyzických
osôb,
ktoré
„podporujú
alebo
vykonávajú“
činnosti
alebo
politiky,
ktoré
narúšajú
alebo
ohrozujú
územnú
celistvosť,
zvrchovanosť a nezávislosť
Ukrajiny
alebo
jej
stabilitu
alebo
bezpečnosť,
sa
musia
zmraziť.
28.      Pokiaľ
ide o kritérium
d),
jeho
cieľom
je
najmä
zmrazenie
finančných
prostriedkov
fyzických
osôb
buď
preto,
lebo
materiálne
alebo
finančne
podporujú
ruských
činiteľov s rozhodovacou
právomocou
zodpovedných
za
anexiu
Krymu
alebo
za
destabilizáciu
Ukrajiny,
alebo
preto,
že
majú z týchto
činiteľov s rozhodovacou
právomocou
prospech.
29.      Tieto
akty
neobsahujú
žiadnu
definíciu
pojmov
„podpora“,
„materiálna
alebo
finančná
podpora“,
„ruskí
činitelia s rozhodovacou
právomocou“,
ani
toho,
čo
treba
chápať
pod
výrazom
„mať
prospech“.
Neobsahujú
ani
informáciu o spôsobe
dokazovania.(23)
30.      Z bodu 41
napadnutých
rozsudkov
vyplýva,
že
Všeobecný
súd
rozhodol,
že
kritérium
a)
„vyžaduje
preukázanie
súvislosti,
priamej
alebo
nepriamej,
medzi
činnosťami
alebo
konaním
dotknutej
osoby… a situáciou
na
Ukrajine,
ktorá
viedla k prijatiu
predmetných
reštriktívnych
opatrení….
Tieto
osoby
musia
svojím
správaním
podporovať
osoby,
ktoré
sú
zodpovedné
za
činnosti
alebo
politiky,
ktoré
narúšajú
alebo
ohrozujú
územnú
celistvosť,
zvrchovanosť a nezávislosť
Ukrajiny“.
31.      Z bodu 42
týchto
rozsudkov
vyplýva,
že
Všeobecný
súd
rozhodol,
že
kritérium
d)
„sa
cieleným a selektívnym
spôsobom
zameriava
na
fyzické
osoby…,
ktoré
síce
ako
také
nemajú
žiaden
vzťah s anexiou
Krymu
alebo
destabilizáciou
Ukrajiny,
ale
materiálne
alebo
finančne
podporujú
ruských
činiteľov s rozhodovacou
právomocou
zodpovedných
za
takéto
konanie,
alebo z nich
majú
prospech“.
Kritérium
d)
sa
podľa
Všeobecného
súdu
skladá z dvoch
zložiek, a to z materiálnej
alebo
finančnej
podpory
ruských
činiteľov s rozhodovacou
právomocou
zodpovedných
za
túto
anexiu
alebo
destabilizáciu a zo
skutočnosti,
že
od
týchto
činiteľov s rozhodovacou
právomocou
bol
získaný
prospech.
Tieto
dve
kritériá
nie
sú
kumulatívne a pokiaľ
ide o prospech,
stačí,
aby
dotknutá
osoba
mala
prospech
od
ruských
činiteľov s rozhodovacou
právomocou
bez
toho,
aby
bolo
potrebné
preukázať
súvislosť
medzi
prospechom,
ktorý
majú
dotknuté
osoby
alebo
subjekty, a anexiou
Krymu
alebo
destabilizáciou
Ukrajiny.
B.      O prvom odvolacom dôvode vo veciach C‑440/24 P a C‑441/24 P, založenom na nesprávnom právnom posúdení spočívajúcom v tom, že Všeobecný súd nezohľadnil judikatúru vyplývajúcu z rozsudku Kadi
1.      Zhrnutie argumentácie účastníkov konania
32.      Lotyšská
republika
podporovaná
Estónskou
republikou a Litovskou
republikou
uvádza
pred
svojou
argumentáciou
rad
všeobecných
poznámok
týkajúcich
sa
potreby
zavedenia
jednotnej
judikatúry a zohľadnenia
širšieho
kontextu
ruského
režimu a jeho
vplyvu.
Takéto
posúdenie
by
malo
byť
vykonané
so
zreteľom
na
požiadavky
vyplývajúce z článku 3
ods. 1 a 5 a z článku 21
ods. 1 a 2 písm. a) a c)
ZEÚ.
33.      Všeobecný
súd
nesprávne
uplatnil
judikatúru
pripomenutú v bode 31
napadnutých
rozsudkov,
keďže
vykonal
jediné
individuálne a izolované
preskúmanie
dôkazov
predložených
Radou,
pričom
toto
preskúmanie
malo
byť
doplnené o celkovú
spoločnú
analýzu s prihliadnutím
na
kontext,
do
ktorého
tieto
dôkazy
patria.
34.      Lotyšská
republika
tak
tvrdí,
že
súdne
preskúmanie
reštriktívnych
opatrení
by
sa
malo
uskutočniť v troch
etapách.
Všeobecný
súd
mal
najprv
preskúmať,
či
jeden z dôvodov
uvádzaných
Radou
sám
osebe
odôvodnil
zaradenie
na
zoznam.
Ak
žiaden z dôvodov
zohľadnených
individuálne
nemohol
odôvodniť
zaradenie
na
zoznam,
Všeobecný
súd
mal
dôkazy
preskúmať
spoločne.
Následne
mal
použiť
informácie
existujúce
mimo
predložených
dôkazov,
ktoré
predstavujú
podstatný
prvok
pri
posúdení
zákonnosti
reštriktívnych
opatrení.
Vonkajší
kontext
je
nástrojom,
ktorý
má
Všeobecný
súd k dispozícii a ktorý
mu
umožňuje
posúdiť
dôkazy,
ak
sú
neoddeliteľné
od
určitej
situácie(24) a keď
má
Rada
ťažkosti
so
získavaním
dôkazov,
tak
ako
je
to v prípade
ruského
kontextu.
Dôkazy
týkajúce
sa
blízkosti
osoby k vláde a jej
postavenia
„oligarchu“ v autoritárskom
režime
sa
majú
posúdiť
vzhľadom
na
tento
osobitný
kontext,
vrátane
podriadenosti
podnikateľského
sveta
podpore
politík
autoritárskeho
režimu.
Všeobecný
súd
nezohľadnil
informácie
objasňujúce
tento
kontext,
ktoré
Rada
uviedla v duplike
na
Všeobecnom
súde.
Lotyšská
republika
cituje
najmä
novinový
článok z roku
2012,
správu
Bank
of
Finland
Institute
for
Emerging
Economies,
ako
aj
vyhlásenie
P. Avena o ruskom
hospodárskom
prostredí a zapojení
činiteľov s rozhodovacou
právomocou
do
jeho
rozvoja.
Napokon,
analogicky s rozsudkom
Rada/Bamba(25) mal
Všeobecný
súd
dospieť k záveru,
že
vzhľadom
na
kontext
podporujúci
neoddeliteľné
prepojenie
medzi
ruským
hospodárskym
prostredím a politickými
vodcami
bolo
odôvodnenie
napadnutých
aktov
dostatočné.
35.      P. Aven a M. Fridman
na
úvod
navrhujú,
aby
Súdny
dvor
použil
článok 181
rokovacieho
poriadku.
Okrem
toho v prvom
rade
tvrdia,
že
argumentácia
rozvinutá
Lotyšskou
republikou v rámci
prvého
dôvodu
jej
odvolania
nie
je
jasná a navrhujú,
aby
tento
dôvod
bol
vyhlásený
za
neprípustný.
Subsidiárne
sa
domnievajú,
že
argumentácia
odvolateľky
predstavuje
návrh,
aby
Všeobecný
súd
nahradil
svojím
vlastným
odôvodnením
odôvodnenie
autora
napadnutého
aktu,
čo
judikatúra
vylučuje.(26) Odôvodnenie
Rady
by
sa
malo
posudzovať
len
na
základe
skutočností, o ktoré
sa
Rada
opierala v čase
prijatia
svojho
rozhodnutia.(27) P. Aven a M. Fridman
tvrdia,
že
Všeobecný
súd
nemôže
ísť
nad
rámec
dokumentácie
Rady
na
účely
zohľadnenia
fungovania
ruského
režimu. V každom
prípade,
aj
keby
mal
Všeobecný
súd
vykonať
takúto
analýzu,
záver
by
ostal
nezmenený.
2.      Analýza
36.      Na
úvod
treba
konštatovať,
že
na
rozdiel
od
toho,
čo
tvrdia
P. Aven a M. Fridman,
prejednávané
odvolania
sa
nezdajú
byť
ani
zjavne
neprípustné
ani
zjavne
nedôvodné a nemožno o nich
rozhodnúť
uznesením
prijatým
na
základe
článku 181
rokovacieho
poriadku.
37.      Treba
tiež
zamietnuť
výhradu
týkajúcu
sa
neprípustnosti
prvého
odvolacieho
dôvodu.
Na
rozdiel
od
toho,
čo
tvrdia
P. Aven a M. Fridman,
je
totiž
argumentácia
odvolateľky
úplne
jasná a ľahko
pochopiteľná, o čom
svedčí
aj
skutočnosť,
že
P. Aven a M. Fridman
vedeli
zaujať
stanovisko k meritu
uvedeného
dôvodu
so
záverom o jeho
nedôvodnom
charaktere.
38.      Pokiaľ
ide o preskúmanie
prvého
odvolacieho
dôvodu z vecnej
stránky,
Lotyšská
republika
vo
všeobecnosti
spochybňuje
spôsob,
akým
Všeobecný
súd
vykonal
svoju
analýzu.
Vytýka
mu,
že
oddelil
dôvody
zaradenia
na
zoznam a dôkazy,
ktoré
ich
mali
podložiť,
pričom
mal
vykonať
spoločnú a celkovú
analýzu
uvedených
dôvodov a dôkazov s prihliadnutím
na
kontext,
do
ktorého
patria. V tomto
zmysle
je
prvý
odvolací
dôvod
úzko
spojený s jej
druhým
odvolacím
dôvodom.
39.      Navrhujem
zoskupiť
tvrdenia
Lotyšskej
republiky
týkajúce
sa
tohto
prvého
odvolacieho
dôvodu
do
dvoch
problematík:
po
prvé
na
otázku
zohľadnenia
cieľov
sledovaných
reštriktívnymi
opatreniami;
po
druhé
na
výhradu
založenú
na
nerešpektovaní
judikatúry
Kadi z dôvodu
izolovaného
preskúmania
dôkazov a nezohľadnenia
vonkajšieho
kontextu.
40.      Po
prvé
pokiaľ
ide o tvrdenie
Lotyšskej
republiky,
že
posúdenie
zákonnosti
reštriktívnych
opatrení
sa
musí
vykonať s prihliadnutím
na
požiadavky
vyplývajúce z článkov 3 a 21 ZEÚ,
nejde
tu o popretie
významu
reštriktívnych
opatrení
pre
uskutočnenie
cieľov a činností
Únie
na
medzinárodnej
scéne.
Musím
však
poznamenať,
že
prísnosť
súdneho
preskúmania
vykonávaného
súdom
Únie,
ako
je
vymedzená
judikatúrou
Súdneho
dvora,
tiež
zodpovedá
zásadnej
normatívnej
požiadavke,
keďže
vyplýva z článku 47
Charty
základných
práv.
Inými
slovami,
aj
keď
sa
odkazuje
na
články 3 a 21 ZEÚ,
plná
účinnosť
súdneho
preskúmania
sa
zachováva.
41.      Okrem
toho
treba
pripomenúť,
že
cieľom
tohto
súdneho
preskúmania
je
zabezpečiť,
aby
si
Rada
plnila
svoje
povinnosti. V tejto
súvislosti
pripomínam,
že
pri
prijímaní
reštriktívnych
opatrení
je
povinná
dodržiavať
základné
práva,(28) medzi
ktoré
patrí
právo
na
riadnu
správu
vecí
verejných, z ktorého
vyplýva
právo
každej
osoby
na
vybavenie
jej
záležitosti
nestranne a spravodlivo(29).
42.      Po
druhé
pokiaľ
ide o povinnosti,
ktoré
má
Všeobecný
súd
pri
rozhodovaní o opodstatnenosti
dôvodov
zaradenia
alebo
ponechania
osoby
na
zozname
osôb,
ktorých
aktíva
sa
majú
zmraziť,
pripomínam,
že
mu
prináleží
uistiť
sa,
že
rozhodnutia o zaradení
alebo
ponechaní
na
zozname
sa
opierajú o dostatočne
pevný
skutkový
základ.
Skutočnosti
uvádzané v odôvodnení
sa
musia
overiť a nemožno
sa
pridŕžať
len
abstraktného
posúdenia
ich
pravdepodobnosti.
Informácie a dôkazy
predložené
Radou
musia
byť
spôsobilé
podporiť
aspoň
jeden z dôvodov
zaradenia
na
zoznam a súd
Únie
musí
overiť
ich
vecnú
správnosť a posúdiť
ich
dôkaznú
silu v závislosti
od
okolností
prejednávanej
veci a s prihliadnutím
na
pripomienky
predložené
dotknutou
osobou.
43.      Okrem
toho,
posúdenie
zákonnosti
dôvodov
zaradenia
na
zoznam
sa
môže
tiež
vykonať
preskúmaním
dôkazov
nie
izolovaným
spôsobom,
ale v kontexte,
do
ktorého
patria,
pričom
Rada
svoje
dôkazné
bremeno
unesie,
ak
súdu
Únie
predloží
súbor
dostatočne
konkrétnych,
presných a zhodujúcich
sa
nepriamych
dôkazov
umožňujúcich
preukázať
existenciu
dostatočného
spojenia
medzi
osobou,
proti
ktorej
je
namierené
opatrenie
zmrazenia
jej
finančných
prostriedkov, a dotknutým
režimom.(30) Odkaz
na
kontext
tak
Rade
umožňuje
uniesť
dôkazné
bremeno v situáciách, v ktorých
je
prístup k informáciám
zložitý,
ako
je
to
napríklad v rozsudku
Anbouba/Rada(31).
44.      Kontext
možno
nepochybne
použiť
na
posúdenie
zákonnosti
kritérií
na
zaradenie
na
zoznam,(32) ale
aj
opodstatnenosti
dôvodov
na
zaradenie
na
zoznam.
Naproti
tomu
kontext
nemôže
nikdy
nahradiť
dôvod
alebo
dôkaz,
hoci
vždy
ich
môže
obohatiť.
45.      V rozsudku
Anbouba/Rada
sa
dôvody
zaradenia
dotknutej
osoby
na
zoznam
týkali
určitého
počtu
nepriamych
dôkazov,
zameraných
najmä
na
niektoré
funkcie
zastávané
dotknutou
osobou v sýrskom
hospodárstve.
Tieto
dôvody
vychádzali
zo
skutočností
uznaných a relevantných v čase
zaradenia
na
zoznam.
Tieto
skutočnosti
posudzované
samostatne
neodhalili
podporu;
po
ich
vzájomnom
prepojení a objasnení
ich
kontextom
predstavovali
súbor
dostatočne
konkrétnych,
presných a zhodujúcich
sa
nepriamych
dôkazov
umožňujúcich
prijať
záver,
že
táto
osoba
ekonomicky
podporovala
sýrsky
režim.(33)
46.      Podľa
môjho
názoru
všetky
ťažkosti v prejednávaných
odvolaniach
spočívajú v tom,
že
dôvody
zaradenia
P. Avena a M. Fridmana
na
zoznamy a dôkazy,
ktoré
ich
podložili,
boli
založené
na
skutočnostiach,
ktoré
nemohli
potvrdiť
podporu v zmysle
kritéria
a)
alebo
d),
alebo
prospech v zmysle
kritéria
d).
Inak
povedané,
na
záver
analýzy
Všeobecného
súdu v napadnutých
rozsudkoch
už
neostalo
nič,
čo
by
sa
mohlo
objasniť
kontextom.
47.      Stanovisko
Lotyšskej
republiky
je
nasledujúce:
keďže
P. Aven a M. Fridman
sú
ruskými
oligarchami, k tejto
úrovni
hospodárskeho
úspechu
mohli
mať
prístup
len
tým,
že
podporili – a teda
mali z neho
prospech – ruský
režim
vo
všeobecnosti a konkrétne
V. Putina.
48.      Je
viac
než
pravdepodobné,
že
toto
tvrdenie
je z vecného
hľadiska
správne.
49.      Nič
to
však
nemení
na
tom,
že
európsky
štandard
súdnej
ochrany
je
prísnejší a že
ak
má
byť
preskúmanie
úplné,
musí
zohľadniť
obsah
kritérií
na
zaradenie
na
zoznam a zabezpečiť
súlad
medzi
dôvodmi
zaradenia,
dôkazmi,
ktoré
ich
podporujú, a samotným
kritériom.
Úplné
preskúmanie
nie
je
zlučiteľné s vytvorením
domnienky
na
základe
kontextu.
50.      Výklad
dôkazov
vzhľadom
na
kontext
nemôže
byť
natoľko
voľný,
aby
spôsobil
skreslenie
samotného
kritéria.
51.      Okrem
toho
prvky
kontextu
uvádzané
Lotyšskou
republikou,
ktoré
čiastočne
zodpovedajú
tým,
ktoré
sú
vyvodené z dupliky
Rady
na
Všeobecnom
súde,
nemôžu
zakryť,
že
tento
kontext
nebol
uvedený v sporných
aktoch.(34) Rada
bola
teda
povinná
uviesť
presné a konkrétne
dôvody – prípadne
súbor
konkrétnych,
presných a zhodujúcich
sa
nepriamych
dôkazov – týkajúce
sa
skutočností,
ktoré
môžu
charakterizovať
také
konanie,
ako
sú
tie,
na
ktoré
sa
vzťahujú
kritériá
a) a d),
tak
ako
som
ich
pripomenul v úvode
analýzy.
52.      Podľa
môjho
názoru
teda
Všeobecný
súd
správne
rozhodol,
že
jednotlivé
dôvody
uvedené v bode 44
napadnutých
rozsudkov
síce
mohli
preukázať
určitú
formu
blízkosti s V. Putinom
alebo
jeho
okolím,
ale
neumožnili
preukázať,
že
P. Aven a M. Fridman
podporovali
činnosti
alebo
politiky
ohrozujúce
Ukrajinu v zmysle
kritéria
a),
ani
že
od
týchto
činiteľov s rozhodovacou
právomocou
získali
prospech v zmysle
kritéria
d).(35)
53.      Keďže
použité
kritériá
majú
všeobecnú
povahu a ustanovenia,
ktoré
ich
stanovujú,
neobsahujú
žiadnu
definíciu
toho,
čo
sa
má
rozumieť
pod
pojmom
„podpora“
činností
alebo
politík,
ktorými
sa
narúša
alebo
ohrozuje
územná
celistvosť,
zvrchovanosť a nezávislosť
Ukrajiny,
pod
„materiálnou
alebo
finančnou
podporou
ruských
činiteľov s rozhodovacou
právomocou
zodpovedných
za anexiu
Krymu
alebo
za destabilizáciu
Ukrajiny“
alebo
pod
výrazom
„mať
prospech“
od týchto
činiteľov, a neobsahujú
ani
spresnenia
týkajúce
sa
spôsobu
preukázania
týchto
skutočností,
nie
je
podľa
môjho
názoru
dôvod
odkloniť
sa
od
línie
judikatúry,
podľa
ktorej
si
posúdenie
dôvodnosti
zaradenia
osoby
na
zoznam
osôb a subjektov,
na
ktoré
sa
vzťahujú
reštriktívne
opatrenia,
vždy
vyžaduje
dôkaz o skutočnostiach,
ktoré
môžu
preukázať,
že
dotknutá
osoba ekonomicky
podporila
režim
alebo
mala z neho
prospech.(36) Z formulácie
kritérií
a) a d)
totiž
nevyplýva
domnienka
podpory
ruského
režimu
ani
výhoda
získaná
od
ruských
činiteľov s rozhodovacou
právomocou
len z dôvodu
postavenia
P. Avena a M. Fridmana v ruskom
hospodárstve.(37)
54.      Pokiaľ
ide o tvrdenie
založené
na
skutočnosti,
že
súdne
preskúmanie
reštriktívnych
opatrení
je
trojstupňovým
preskúmaním,
aké
opísala
odvolateľka,
konštatujem,
že
toto
tvrdenie
nemá
žiadnu
oporu v judikatúre
Súdneho
dvora.
55.      Predovšetkým
tvrdenie,
že
ak
žiaden z dôvodov
zohľadnených
individuálne
nemôže
odôvodniť
zaradenie
na
zoznam,
Všeobecnému
súdu
prislúcha
preskúmať
všetky
dôkazy,
sa
mi
zdá
byť
ťažko
zlučiteľné s opakovane
potvrdenou
zásadou,
podľa
ktorej
ak
sa
súd
Únie
domnieva,
že
aspoň
jeden z uvedených
dôvodov
je
dostatočne
presný a konkrétny,
je
podložený a predstavuje
sám
osebe
dostatočný
základ
tohto
rozhodnutia,
skutočnosť,
že
ostatné z týchto
dôvodov
túto
požiadavku
nespĺňajú,
neodôvodňuje
zrušenie
uvedeného
rozhodnutia(38).
Ak
môže
postačovať
len
jeden
dôvod,
tak
aspoň
jeden
dôvod
musí
byť
dôvodný.
Ak
však
žiadny z dôvodov
nie
je
podložený,
záver
analýzy,
ktorá
by
ich
posudzovala
spoločne,
by
nemohol
byť
odlišný.
56.      Pokiaľ
ide o tvrdenie
založené
na
rozsudku
National
Iranian
Oil
Company/Rada(39),
nie
je
presvedčivé.
Lotyšská
republika
uvádza,
že
Súdny
dvor v bode 78
tohto
rozsudku
uznal,
že
tzv.
„vonkajší“
kontext
je
nástrojom,
ktorý
má
Všeobecný
súd k dispozícii
na
to,
aby
mohol
posúdiť
dôkazy,
ak
sú
neoddeliteľné
od
určitej
situácie a keď
Rada
čelí
ťažkostiam
pri
zhromažďovaní
dôkazov,
ako
je
to v ruskom
kontexte.
57.      Na
jednej
strane
hoci
Súdny
dvor v bode 78
rozsudku
National
Iranian
Oil
Company/Rada
uznal
možnosť
použiť
kontext
na
výklad
rozhodnutí
prijatých v oblasti
spoločnej
zahraničnej a bezpečnostnej
politiky,
je
to v rámci
preskúmania
zákonnosti
kritérií
na
zaradenie
na
zoznam a nie
dôkazov,
ktoré
majú
podporiť
dôvody
zaradenia.
Na
druhej
strane z napadnutých
rozsudkov
nevyplýva,
že
Rada
sa
chcela
odvolávať
na
ťažkosti
pri
získavaní
dôkazov.(40)
58.      Pokiaľ
ide o tvrdenie,
podľa
ktorého
mal
Všeobecný
súd
zohľadniť
vonkajší
kontext
reštriktívnych
opatrení
týkajúcich
sa
P. Avena a M. Fridmana a že
informácie
poskytnuté
Radou v jej
duplike
na
Všeobecnom
súde
mali
byť
zohľadnené
ako
skutočnosti,
ktoré
môžu
preukázať,
že
vzhľadom
na
kontext
sa
odôvodnenie
napadnutých
aktov
ukázalo
byť
dostatočné,
zjavne
vychádza
zo
zámeny
medzi
kontrolou
dodržania
povinnosti
odôvodnenia
na
jednej
strane a preskúmaním
dôvodnosti
zaradenia
na
strane
druhej,
ktoré
si
vyžaduje
overenie,
či
skutočnosti
uvádzané
Radou
na
účely
zápisu
sú
preukázané a či
môžu
odôvodniť
prijatie
týchto
opatrení.(41) Kontrola
vykonaná
Všeobecným
súdom v dvoch
napadnutých
rozsudkoch
sa
však
týkala
len
tohto
preskúmania.
59.      Zo
všetkých
vyššie
uvedených
dôvodov
navrhujem
zamietnuť
prvý
odvolací
dôvod
ako
nedôvodný.
C.      O druhom odvolacom dôvode vo veciach C‑440/24 P a C‑441/24 P, založenom na skreslení dôkazov predložených Radou
1.      Zhrnutie argumentácie účastníkov konania
60.      Svojím
druhým
odvolacím
dôvodom,
ktorý
považuje
za
úzko
spojený s prvým
odvolacím
dôvodom,
Lotyšská
republika
podporovaná
vedľajšími
účastníkmi
konania v podstate
tvrdí,
že
Všeobecný
súd
skreslil
dôkazy
predložené
Radou
tým,
že
ich
nepreskúmal v ich
kontexte.
61.      Pokiaľ
ide o bod 74
rozsudku
Aven/Rada,
použitý
výklad
dôkazov
č. 3 a 7
je v rozpore s cieľom
sledovaným
opatreniami
prijatými
Radou a otázka,
či
americké
sankcie
napokon
boli
alebo
neboli
prijaté,
nie
je
relevantná
na
účely
určenia
dôkaznej
hodnoty
dôkazov
predložených
Radou,
ktorých
cieľom
bolo
zdôrazniť
úzky
vzťah
medzi
P. Avenom a V. Putinom a skutočnosť,
že
P. Aven
sa
stal
neoddeliteľnou
súčasťou
ruského
režimu.
62.      Pokiaľ
ide o dôkazy
č. 4 a 12,
Všeobecný
súd
podal
mechanický
výklad
skutkových
okolností,
pričom
tak
vyšetrovacia
komisia nazývaná
„Salié“,
ako
aj
lobing
V. Putina v prospech
Alfa
Bank,
jednej z hlavných
súkromných
bánk v Rusku,
ilustrujú
úzke,
dlhodobé a osobitné
vzťahy
medzi
P. Avenom a ruským
režimom,
ako
aj
vzájomnú a neoddeliteľnú
podporu.
63.      Dôkazy
č. 10 a 11
tiež
znázorňujú
blízky
vzťah
medzi
P. Avenom a V. Putinom,
keďže
sa
týkajú
dcéry
V. Putina.
64.      Pokiaľ
ide o dôkazy
č. 2 a 3,
svedčia o účasti
P. Avena
na
úsilí
Kremľa
zrušiť
západné
sankcie a o účasti
P. Avena
vo
viacerých
diskusiách s ruskou
vládou.
65.      Zo
všetkých
týchto
dôkazov
vyplýva,
že
P. Aven
nekoná
nezávisle
od
ruskej
vlády,
ale
je
naopak
súčasťou
ruského
režimu, s ktorým
je
neoddeliteľne
spojený, a že
nemôže
nevedieť o politikách,
orientáciách a prioritách
tohto
režimu,
keďže
konal
ako
splnomocnenec.
Preukazujú
to
povinnosti a úlohy
zverené
P. Avenovi.
66.      Pokiaľ
ide o dôkazy
č. 8 a 9,
preskúmanie
týchto
dôkazov v ich
kontexte
by
Všeobecnému
súdu
umožnilo
konštatovať,
že
nešlo
len o uplatnenie
ústavne
zaručeného
práva s ohľadom
na
narušenie
právneho
štátu a nezávislosti
generálneho
prokurátora a sústredenie
právomocí v rukách
ruského
prezidenta.
Zdá
sa,
že
Všeobecný
súd
bol
viac
presvedčený
dôkaznou
hodnotou
právneho
stanoviska
posudzujúceho
list,
ktorý
P. Aven
poslal
ruskému
prezidentovi,
bez
toho,
aby
zohľadnil
podmienky,
za
ktorých
bolo
toto
stanovisko
získané.
67.      Pokiaľ
ide o rozsudok
Fridman/Rada,
Lotyšská
republika
sa
domnieva,
že
Všeobecný
súd
nesprávne
odmietol
dôkaznú
hodnotu
dôkazu
č. 7,
ktorý
pritom
preukázal
lobing
V. Putina v prospech
spoločnosti
Alfa
Group
Turecko
ako
odmenu
za
lojalitu
Alfa
Group – konglomerátu
vytvoreného v roku
1989
vrátane
Alfa
Bank – voči
ruskému
režimu.
Takýto
lobing
jasne
ilustruje
úzke,
dlhodobé a osobitné
vzťahy
medzi M. Fridmanom a ruským
režimom.
Na
rozdiel
od
toho,
ako
Všeobecný
súd
rozhodol v bode 49
rozsudku
Fridman/Rada,
dôvod
založený
na
politickej
podpore v roku
2005
sa
má
zohľadniť
na
účely
odôvodnenia
zaradenia M. Fridmana
na
zoznam.
68.      Keďže
sa
dôkazy
č. 1 a 2
týkajú
postavenia M. Fridmana
ako
miliardára
akcionára
Alfa
Bank,
Všeobecný
súd
opäť
nezohľadnil
širší
kontext,
na
ktorý
bol
povinný
prihliadnuť,(42) keďže
tieto
dôkazy
preukazujú
postavenie M. Fridmana v ruskom
hospodárstve.
69.      Blízky
vzťah M. Fridmana s ruským
prezidentom
znázorňujú
aj
dôkazy
č. 5 a 6.
70.      Z dôkazu
č. 2
jasne
vyplýva,
že M. Fridman
sa
podieľal
na
úsilí
Kremľa
zrušiť
západné
sankcie.
Je
preukázané,
že M. Fridman
nekoná
nezávisle
od
ruskej
vlády,
ale
naopak,
je
súčasťou
ruského
režimu, s ktorým
je
neoddeliteľne
spojený.
Nemohol
nevedieť o politikách,
orientáciách a prioritách
tohto
režimu,
keď
konal
ako
jeho
splnomocnenec.
Povinnosti a úlohy
zverené M. Fridmanovi
preukazujú
úzke a neoddeliteľné
vzťahy
medzi
V. Putinom a M. Fridmanom.
71.      V konečnom
dôsledku
bolo
preskúmanie
všetkých
dôkazov
postihnuté
vadou,
keďže
Všeobecný
súd
ich
posudzoval
len z podstatne
skresleného
hľadiska.
72.      P. Aven a M. Fridman v prvom
rade
navrhujú,
aby
bol
tento
druhý
odvolací
dôvod
vyhlásený
za
neprípustný a subsidiárne
za
zjavne
nedôvodný.
2.      Analýza
73.      Treba
pripomenúť
ustálenú
judikatúru
Súdneho
dvora,
podľa
ktorej
sa v súlade s článkom 256
ods. 1 ZFEÚ a článkom 58
prvým
odsekom
Štatútu
Súdneho
dvora
Európskej
únie
odvolanie
obmedzuje
na
právne
otázky.
Len
Všeobecný
súd
má
právomoc
na
jednej
strane
zistiť
skutkový
stav,
okrem
prípadu,
ak
by
vecná
nesprávnosť
jeho
konštatovaní
vyplývala z dokumentov v spise,
ktoré
mu
boli
predložené, a na
druhej
strane
posúdiť
tento
skutkový
stav,
ako
aj
dôkazy. Posúdenie
tohto
skutkového
stavu a dôkazných
prostriedkov
teda
nezakladá, s výnimkou
prípadu
ich
skreslenia,
právnu
otázku,
ktorá
by
ako
taká
podliehala
preskúmaniu
Súdnym
dvorom v rámci
odvolacieho
konania.
Ak
odvolateľ
tvrdí,
že
ide o skreslenie
skutkových
okolností
alebo
dôkazov
Všeobecným
súdom,
musí presne
označiť
dôkazy,
ktoré
Všeobecný
súd
údajne
skreslil, a preukázať
pochybenia v analýze,
ktoré v rámci
posudzovania
viedli
Všeobecný
súd k tomuto
skresleniu.
Skreslenie
napokon
musí
zjavne
ukázať
nesprávnosť
posúdenia
skutkového
stavu
bez
toho,
aby
bolo
potrebné
vykonať
nové
posúdenie
skutkového
stavu a dôkazov.(43)
74.      Na
rozdiel
od
toho,
čo
tvrdia
P. Aven a M. Fridman,
druhý
odvolací
dôvod
je
prípustný,
keďže
argumentácia
Lotyšskej
republiky
spĺňa
požiadavky,
ktoré
som
práve
uviedol,
pričom
presne a podrobne
poukazuje
na
skreslenie
celého
radu
dôkazov z dôvodu,
že
Všeobecný
súd
nezohľadnil
kontext,
do
ktorého
patria.
a)      O tvrdení o skreslení dôkazov týkajúcich sa P. Avena
75.      Pokiaľ
ide o dôkazy
vyplývajúce z dokumentov v spise
č. 3 a 7,
Všeobecný
súd
preskúmal
dôvod,
podľa
ktorého
sa
P. Aven
stretol v roku
2016 s V. Putinom,
ktorý
ho
upozornil
na
možné
prijatie
dodatočných
sankcií
voči
nemu
alebo
voči
Alfa
Bank
zo
strany
Spojených
štátov.
Všeobecný
súd
konštatoval,
že
cieľom
týchto
dôkazov
bolo
preukázať,
že
P. Aven
mal
prospech
od
ruských
činiteľov s rozhodovacou
právomocou v zmysle
kritéria
d).(44) Všeobecný
súd
však v bode 74
rozsudku
Aven/Rada
dospel k záveru,
že
hoci
P. Aven
nepopiera
skutkový
stav, z dôkazového
spisu
nevyplývalo,
že
dodatočné
americké
sankcie
boli
nakoniec
prijaté.
76.      Samotné
informovanie o možnosti
bez
konkrétnej
realizácie
prospechu
však
nebolo
posúdené
ako
spôsobilé
preukázať
prospech a zohľadnenie
kontextu
by
nezmenilo
tento
záver.
Kritérium
d)
nie
je
formulované v tom
zmysle,
že
by
sa
vzťahovalo
len
na
možnosť
prospechu.
Treba
konštatovať,
že
záver,
ku
ktorému
Všeobecný
súd
dospel v bode 74
rozsudku
Aven/Rada,
nie
je
zjavne
nesprávny, a preto
nepredstavuje
skreslenie.
77.      Ako
uvádza
Lotyšská
republika,
je
nepochybne
možné
tvrdiť,
že
vyššia
účinnosť
reštriktívnych
opatrení a rýchlejšie
splnenie
cieľov,
ktoré
sledujú,
si
vyžadujú
možnosť
zaradenia
osôb
na
zoznam, a to
aj v takýchto
prípadoch.
Prináleží
však
Rade,
aby v tomto
zmysle
formulovala
kritérium.
78.      Pokiaľ
ide o dôkazy
vyplývajúce z dokumentov v spise
č. 4 a 12,
Lotyšská
republika
vytýka
Všeobecnému
súdu,
že
pristúpil k mechanickému
výkladu
skutkových
okolností.
Nerozumiem,
ako
by
sa
mechanický
výklad
skutkových
okolností – teda
príliš
blízky
skutkovým
okolnostiam – mohol
ukázať
ako
zjavne
nesprávny.
79.      V každom
prípade a v prvom
rade
pokiaľ
ide o dôvod
založený
na
tom,
že
V. Putin
odmenil
spoločnosť
Alfa
Group,
ktorej
významným
akcionárom
je
P. Aven,
za
jej
lojalitu,
keď v roku
2005
poskytol
politickú
podporu
investičným
plánom
tejto
skupiny v Turecku,
Všeobecný
súd
uviedol,
že
tento
dôvod
mal
preukázať,
že
P. Aven
mal
prospech
od
ruských
činiteľov s rozhodovacou
právomocou v zmysle
kritéria
d).
Všeobecný
súd
rozhodol,
že
ruskí
činitelia s rozhodovacou
právomocou,
ktorí
poskytli
výhody
uvedené v tomto
kritériu,
museli
začať s prípravou
anexie
Krymu a destabilizácie
Ukrajiny
na
účely
toho,
aby
sa
bolo
možné
domnievať,
že
príjemcovia
daného
prospechu
nemohli
nevedieť o zapojení
týchto
činiteľov
do
tejto
prípravy.
Vzhľadom
na
to,
že
tieto
politiky a činnosti
sa
vykonávali
od
konca
februára
2014,
Všeobecný
súd
rozhodol,
že
dôvod
politickej
podpory
získanej v roku
2005
nemohol
byť
zohľadnený.
Otázka,
či
je
posúdenie
Všeobecného
súdu
vyplývajúce z bodu 48
rozsudku
Aven/Rada
dôvodné,
je
právnou
otázkou,
ktorá
je
predmetom
tretieho
odvolacieho
dôvodu,
na
analýzu
ktorého
odkazujem.
Pokiaľ
ide o zvyšok
posúdenia
dôkazu
č. 12,
žiadne
skreslenie z dôvodu
nezohľadnenia
kontextu
sa
nezistilo.
80.      V druhom
rade
Všeobecný
súd
tiež
rozhodol,
že
dôvod
založený
na
tom,
že
P. Aven
pomohol
V. Putinovi v rámci
vyšetrovacej
komisie
Salié,
mal
za
cieľ
preukázať
materiálnu
alebo
finančnú
podporu
ruských
činiteľov s rozhodovacou
právomocou v zmysle
kritéria
d).
81.      Konštatujúc,
že
skutkové
okolnosti
nastali v rokoch
1991 a 1992,
Všeobecný
súd
zamietol
tento
dôvod,
keďže
sa
domnieval,
že
sa
vzťahoval
na
obdobie
príliš
vzdialené
od
obdobia
zaradenia a ponechania
P. Avena
na
zozname,
aby
ho
bolo
možné
zohľadniť,
najmä
preto,
že k tomuto
dátumu
sa
ešte
nezačala
príprava
anexie
Krymu a destabilizácie
Ukrajiny.
Zohľadnenie
kontextu
nemôže
zmeniť
takýto
záver.
82.      S výhradou
preskúmania
tretieho
odvolacieho
dôvodu
treba
dospieť k záveru o neexistencii
skreslenia,
pokiaľ
ide o dôkazy
č. 4 a 12.
83.      Pokiaľ
ide o dôkazy
vyplývajúce z dokumentov
č. 8 a 9,
treba
hneď
na
úvod
poznamenať,
že
analýza
Všeobecného
súdu
sa
netýkala
dôkazu
č. 9.(45)
84.      Pokiaľ
ide o dôvod
založený
na
tom,
že
P. Aven
napísal
V. Putinovi
list, v ktorom
sa
sťažoval
na
rozhodnutie
rozhodcovského
súdu v Moskve
vydané v rámci
konania
týkajúceho
sa
záujmov
jeho
podniku a na
to,
že
V. Putin
dal
pokyn
generálnemu
prokurátorovi
Ruska,
aby
prešetril
túto
vec,
Všeobecný
súd
konštatoval,
že
jeho
cieľom
bolo
preukázať,
že
P. Aven
mal
prospech
od
ruských
činiteľov s rozhodovacou
právomocou v zmysle
kritéria
d).(46)
85.      Dôkaz
č. 8
spočíva v článku,
ktorý
sa
objavil
na
internetovej
stránke v roku
2019,
ktorého
obsah
je
podrobne
opísaný v bode 62
rozsudku
Aven/Rada. Z nasledujúceho
bodu
tohto
rozsudku
vyplýva,
že
P. Aven
nespochybňuje
tieto
informácie.
86.      Všeobecný
súd
však
netvrdil,
že
takýto
dôkaz
mohol
charakterizovať
výhodu v zmysle
kritéria
d),
keďže
možnosť
obrátiť
sa
na
ruského
prezidenta
za
týchto
okolností a na
tento
účel
je
stanovená
ústavou a dôkaz
č. 8
neumožnil
preukázať,
že
P. Aven
získal z tohto
postupu
osobitný
prospech.
87.      Možno
sa
zdá
naivné
domnievať
sa,
že
skutočnosti
uvedené v dôkaze
č. 8
nie
sú v konečnom
dôsledku
ničím
iným
ako
uplatnením
práva,
keď
Ruská
federácia
už
nie
je
právnym
štátom.
Úplne
rozumiem,
čo
sa
Lotyšská
republika
snaží
obhájiť
vo
svojej
argumentácii.
To
však
robí
pochybenie
Rady
podľa
môjho
názoru
ešte
zjavnejším.
Prislúchalo
jej
podložiť
daný
dôvod
odvolaním
sa
na
skutočnosti
spôsobilé
preukázať
neexistenciu
deľby
moci,
nedostatok
súdnej
nezávislosti
alebo
narušenie
právneho
štátu,
použijúc
formuláciu
odvolateľky, k čomu
by
mohla
pravdepodobne
ľahko
dospieť.
88.      Posúdenie
dôkazu
č. 8
Všeobecným
súdom
sa
teda
nezdá
byť
skreslené.
89.      Pokiaľ
ide
napokon o dôkaznú
hodnotu
právneho
stanoviska,
ktoré
predložil
P. Aven,
treba
konštatovať,
že
Lotyšská
republika
podáva
nesprávny
výklad
bodu 66
rozsudku
Aven/Rada,
keďže z tohto
bodu
vyplýva
iba
to,
že
samotná
okolnosť,
že
dokument
bol
predložený
účastníkom
konania
na
účely
jeho
obhajoby,
nemôže
zbaviť
tento
dokument
dôkaznej
hodnoty.
Opačné
konštatovanie
by
značne
obmedzilo
prostriedky
obhajoby
dotknutých
osôb.
Takýto
dokument
má
relatívnu
dôkaznú
silu,
čo
Všeobecný
súd
plne
uznal. V každom
prípade
Všeobecný
súd
dospel k záveru,
že
tento
dôvod
nebol
podložený, a to
nielen
na
základe
tohto
jediného
stanoviska.
Všeobecný
súd
totiž
konštatoval,
že
skutočnosti
preukázané
Radou
boli
nedostatočné
na
preukázanie
toho,
že
žiadosť
P. Avena a dôsledky,
ktoré z toho
vyplynuli,
predstavovali
prospech
presahujúci
uplatnenie
riadneho
opravného
prostriedku
nielen z dôvodu
predloženého
právneho
stanoviska,
ale
aj
informácií
dostupných
na
internetovej
stránke
ruského
prezidentského
úradu.(47) Dôkaz
č. 8
bol
konfrontovaný s opačnými
dôkazmi,
čo
je
samotná
zásada
práva
na
obhajobu,
ale
nebol
pritom
skreslený.
90.      Pokiaľ
ide o dôkazy
č. 10 a 11,
ich
cieľom
bolo
podložiť
dôvod,
podľa
ktorého
väzby
medzi
spoločnosťou
Alfa
Group a V. Putinom
existovali
prostredníctvom
jeho
dcéry.(48)
91.      Z týchto
dôkazov
vyplýva,
že
najstaršia
dcéra
V. Putina
viedla
charitatívny
projekt
riadený
výskumným
centrom, v ktorom
bola
doktorandkou a ktorého
cieľom
bolo
pomáhať
chorým
deťom.
Tento
projekt
financovala
Alfa
Bank.(49)
92.      Všeobecný
súd
bez
toho,
aby
skreslil
tieto
skutočnosti,
rozhodol,
že
nepostačovali
ani
na
preukázanie
aktu
materiálnej
alebo
finančnej
podpory
alebo
prospechu
získaného
P. Avenom v rámci
jeho
vzťahov s V. Putinom v zmysle
kritéria
d),(50) ani
na
preukázanie
podpory v zmysle
kritéria
a),(51) keďže
prípadné
vzťahy
udržiavané s dcérou
V. Putina
mohli
nanajvýš
podložiť
určitú
blízkosť
P. Avena s V. Putinom. Z kritéria
a)
ani z kritéria
d)
však
nevyplýva,
že
samotná
blízkosť s ruskými
činiteľmi s rozhodovacou
právomocou
predstavuje
dôvod
na
zaradenie
na
zoznam.
93.      Pokiaľ
ide o dôkazy
č. 2 a 3,(52) Lotyšská
republika v podstate
tvrdí,
že
tieto
dôkazy
preukazujú,
že
P. Aven
nekoná
nezávisle
od
ruskej
vlády,
ktorej
je
súčasťou,
pretože
je s ňou
neoddeliteľne
spojený.
94.      Táto
argumentácia
nemôže
presvedčiť o skreslení
dôkazov
č. 2 a 3,
keďže
dôvod
zaradenia
P. Avena
na
zoznam
nemožno
nájsť v skutočnosti,
že
je
súčasťou
ruskej
vlády,
ani v skutočnosti,
že s ňou
udržiava
taký
úzky
vzťah,
že
je
od
nej
neoddeliteľný.
Pripomínam,
že
jedinými
kritériami,
ktoré
Všeobecný
súd
preskúmal v rozsudku
Aven/Rada,
sú
kritériá
a) a d), a že
kritérium
spojenia
má
iný
právny
základ(53).
95.      Okrem
toho z dôkazu
č. 2
vyplýva,
že
stretnutie
vo
Washingtone
DC
sa
uskutočnilo v roku
2018,
teda
4
roky
pred
prijatím
pôvodných
aktov.
Vzhľadom
na
časovú
vzdialenosť
medzi
touto
udalosťou a prvým
zaradením
P. Avena
na
zoznam(54) táto
skutočnosť
samotná
nemohla
podložiť
aktuálnosť
správania
vytýkaného v čase
zaradenia
na
zoznam.(55)
96.      Treba
teda
dospieť k záveru,
že
pokiaľ
ide o dôkazy
týkajúce
sa
P. Avena,
nedošlo k skresleniu.
b)      O tvrdení o skreslení dôkazov týkajúcich sa M. Fridmana
97.      Pokiaľ
ide o výhrady
založené
na
skreslení
dôkazov
č. 7,
5 a 6,
odkazujem
mutatis
mutandis
na
moju
analýzu
týchto
dôkazov v rozsahu, v akom
sa
týkali
P. Avena.
98.      Pokiaľ
ide o dôkazy
č. 1 a 2,
Lotyšská
republika
tvrdí,
že
postavenie M. Fridmana
ako
miliardára
akcionára
bolo
preukázané.
Všeobecný
súd
najmä v bode 53
rozsudku
Fridman/Rada
nezohľadnil
kontext, z ktorého
vyplýva,
že
toto
samotné
postavenie
stačí
na
preukázanie
podpory
politických
činností v zmysle
kritéria
a)
alebo
podpory
ruských
činiteľov s rozhodovacou
právomocou
alebo
prospechu
získaného
od
nich v zmysle
kritéria
d).
Tieto
dôkazy
preukazujú
postavenie M. Fridmana v ruskom
hospodárstve a jeho
miesto v ruskom
režime.
99.      Tieto
tvrdenia
jasne
odrážajú
prvý
odvolací
dôvod,
na
ktorého
analýzu
odkazujem.
100. Z bodu 51
rozsudku
Fridman/Rada
vyplýva,
že
dôkazy
č. 1 a 2
naznačujú,
že M. Fridman
je
významným
akcionárom
spoločnosti
Alfa
Group,
ktorá
zahŕňa
Alfa
Bank, v ktorej
je M. Fridman
tiež
akcionárom.
M
Fridman
je
označený
ako
jeden z miliardárov
skupiny a jeden z vedúcich
predstaviteľov
spoločnosti
Alfa
Group.
101. Všeobecný
súd
bez
skreslenia z týchto
skutočností
vyvodil,
že
preukazovali,
že M. Fridman
bol
významným
akcionárom
spoločnosti
Alfa
Group,(56) a rovnako
bez
toho,
aby
ich
skreslil,
ich
konfrontoval s kritériami
zaradenia
na
zoznam a vyvodil
záver,
že
neumožnili
podporiť
tvrdenie,
že M. Fridman
podporoval
činnosti
alebo
politiky v zmysle
kritéria
a),
ani
že
materiálne
alebo
finančne
podporoval
ruských
činiteľov s rozhodovacou
právomocou
alebo
mal z nich
prospech v zmysle
kritéria
d).(57) Bez
skutočností v sporných
aktoch,
ktoré
by
mohli
preukázať
vzťah
medzi
miestom
zastávaným
podnikateľom v ruskom
hospodárstve a nevyhnutnou
existenciou
podpory
na
účely
získania
tohto
miesta a zotrvania
na
ňom,
tak
skutočnosti
podporené
dôkazmi
č. 1 a 2
nepotvrdzujú
dôvody
zaradenia
na
zoznam a zdajú
sa
byť
oddelené
od
kritérií
a) a d),
ktoré
jediné
odôvodnili
zaradenie M. Fridmana
na
zoznam
osôb,
ktorých
aktíva
sa
majú
zmraziť.
102. Z vyššie
uvedenej
analýzy
vyplýva,
že
druhý
odvolací
dôvod
treba
zamietnuť
ako
nedôvodný.
D.      O treťom odvolacom dôvode vo veciach C‑440/24 P a C‑441/24 P, založenom na nesprávnom právnom posúdení pri výklade a uplatnení kritéria d)
103. Lotyšská
republika,
ktorú v jej
argumentácii
podporuje
Estónska
republika a Litovská
republika,
rozdeľuje
tento
tretí
odvolací
dôvod
na
dve
časti. V prvej
časti
sa
Všeobecnému
súdu
vytýka,
že
rozhodol,
že
kritérium
d)
sa
môže
uplatniť
len
pod
podmienkou,
že
ruskí
činitelia s rozhodovacou
právomocou
už
začali s prípravou
na
anexiu
Krymu
alebo
destabilizáciu
Ukrajiny.
Druhá
časť
je
založená
na
nesprávnom
právnom
posúdení
spočívajúcom v tom,
že
Všeobecný
súd
nezohľadnil
neoddeliteľné
spojenie
medzi
ruským
režimom a oligarchami.
1.      O prvej časti tretieho odvolacieho dôvodu
104. Lotyšská
republika v podstate
tvrdí,
že
Všeobecný
súd
použil
príliš
reštriktívny
výklad
rozsudku
Rotenberg/Rada(58),
ktorý
je v rozpore s judikatúrou
týkajúcou
sa
posúdenia
platnosti
dôvodov
zaradenia
na
zoznam.
Takéto
posúdenie
vyžaduje,
aby
boli
dôkazy
preskúmané
vo
svojom
kontexte. Z tejto
judikatúry
okrem
toho
vyplýva,
že
Rada
unesie
dôkazné
bremeno,
ktoré
jej
prislúcha,
pokiaľ
uvedie
súbor
konkrétnych,
presných a zhodujúcich
sa
nepriamych
dôkazov,
ktoré
umožňujú
preukázať
dostatočné
spojenie
medzi
dotknutou
osobou a režimom.(59) Ak
by
sa
tieto
dôkazy
mali
posudzovať
až
od
okamihu,
kedy
činitelia s rozhodovacou
právomocou
začali s prípravou
anexie
Krymu
alebo
destabilizácie
Ukrajiny,
kontext
reštriktívnych
opatrení
by
nebol
zohľadnený.
Činnosti a politiky
uvedené v kritériu
d)
boli
naplánované
pred
rokom
2014.
Okrem
toho,
rozsudok
Rotenberg/Rada
sa
nemôže
uplatniť
na
opatrenia
prijaté
po
22. februári
2022.
Pred
ruskou
inváziou
na
Ukrajinu
bolo
relevantným
kritériom
kritérium
„aktívnej
podpory“.
Rozhodnutie
2022/329
zmenilo
kritérium,
ktoré
sa
teraz
týka
už
len
podpory.
Citovaná
judikatúra
sa
teda
týka
odlišného
kritéria
zápisu
na
zoznam.
105. P. Aven a M. Fridman
tvrdia,
že
táto
prvá
časť
je
sčasti
neprípustná,
keďže
Lotyšská
republika
doteraz
nikdy
netvrdila,
že
politiky a činnosti
Ruska
boli
plánované
už
pred
koncom
februára
2014.
Vo
zvyšnej
časti P. Aven a M. Fridman
tvrdia,
že
táto
časť
odvolacieho
dôvodu
je
nedôvodná.
106. Tvrdenie o neprípustnosti
tejto
prvej
časti
treba
vylúčiť,
keďže
Súdny
dvor
opakovane
rozhodol,
že
odvolateľ
má
právo
podať
odvolanie, v rámci
ktorého
uvedie
odvolacie
dôvody
vyplývajúce z napadnutého
rozsudku,
ktoré
majú z právneho
hľadiska
spochybniť
jeho
dôvodnosť.(60) Možno
sa
preto
domnievať,
že
kritika
odvolateľky
smeruje k napadnutiu
výkladu
rozsudku
Rotenberg/Rada
zo
strany
Všeobecného
súdu
na
účely
určenia
rozsahu
kritéria
d).
107. Pokiaľ
ide o vec
samu,
Všeobecný
súd v bode 48
napadnutých
rozsudkov
konštatoval,
že
na
to,
aby
sa
mohlo
uplatniť
kritérium
d),
ruskí
činitelia s rozhodovacou
právomocou,
ktorí
poskytli
prospech
dotknutým
osobám,
museli
prinajmenšom
už
začať s prípravou
anexie
Krymu a destabilizáciou
východnej
Ukrajiny.
Všeobecný
súd
rozhodol,
že
len
od
okamihu,
keď
činitelia s rozhodovacou
právomocou
začali s touto
prípravou,
sa
možno
domnievať,
že
príjemcovia
uvedeného
prospechu
vedeli o účasti
činiteľov s rozhodovacou
právomocou a mohli
očakávať,
že
ich
zdroje
budú
dotknuté
reštriktívnymi
opatreniami
na
účely
zabránenia
tomu,
aby
priniesli
podporu
uvedeným
činiteľom s rozhodovacou
právomocou.
Vychádzajúc z rozsudku
Rotenberg/Rada,
podľa
ktorého
sa
uvedené
politiky a činnosti
vykonávali
od
konca
februára
2014,
Všeobecný
súd
vyvodil,
že
dôvod
založený
na
politickej
podpore
V. Putina v roku
2005
nemohol
byť
zohľadnený – ani
za
predpokladu,
že
by
bol
preukázaný – na
účely
odôvodnenia
zaradenia
P. Avena a M. Fridmana
na
sporné
zoznamy.(61)
108. Zo
znenia
kritéria
d)
vyplýva,
že
sa
vzťahuje
najmä
na
fyzické
osoby,
„ktoré
materiálne
alebo
finančne
podporujú
ruských
činiteľov s rozhodovacou
právomocou
zodpovedných
za
anexiu
Krymu
alebo
za
destabilizáciu
Ukrajiny“
alebo
ktoré
„z nich
majú
prospech“.
Ako
Všeobecný
súd
rozhodol v bode 42
napadnutých
rozsudkov,
„[toto]
kritérium
sa
cielene a selektívne
vzťahuje
na
fyzické
osoby…
ktoré
síce
ako
také
nemajú
žiaden
vzťah e s anexiou
Krymu
alebo
destabilizáciou
Ukrajiny“,
podporujú
alebo
majú
takýto
prospech z týchto
činiteľov s rozhodovacou
právomocou,
pričom
tieto
dve
skutočnosti
nie
sú
kumulatívne.
Všeobecný
súd
tiež
správne
rozhodol,
že
uvedené
kritérium
„nevyžaduje,
aby
osoby…
mali
osobný
prospech z anexie
Krymu
alebo
destabilizácie
Ukrajiny“(62),
ale
stačí,
aby
mali
prospech z jedného z ruských
činiteľov s rozhodovacou
právomocou
zodpovedných
za
tieto
udalosti
bez
toho,
aby
bolo
potrebné
preukázať
súvislosť
medzi
prospechom a uvedenými
udalosťami.
109. Definícia
kritéria
d),
ktorú
použil
Všeobecný
súd,
sa
zdá
byť
správna.
110. Zo
znenia
kritéria
d)
vyplýva,
že
materiálna a finančná
podpora
sa
musí
poskytnúť
ruským
činiteľom s rozhodovacou
právomocou
zodpovedným
za
anexiu
Krymu
alebo
za
destabilizáciu
Ukrajiny.
Prospech
musí
byť
získaný z tých
istých
činiteľov s rozhodovacou
právomocou.
Na
to,
aby
uvedených
činiteľov s rozhodovacou
právomocou – navyše
nedefinovaných – bolo
možné
považovať
za
zodpovedných,
je
potrebné,
aby
naozaj
došlo
ku
skutočnosti,
za
ktorú
sú
zodpovední.
111. Všeobecný
súd
na
základe
rozsudku
Rotenberg/Rada
rozhodol,
že
„politiky a činnosti“,
na
ktoré
sa
vzťahuje
kritérium
d),
sa
uplatňovali
od
konca
februára
2014,(63) bez
toho,
aby
rozhodol o dátume,
od
ktorého
sa
bolo
možné
domnievať,
že
ruskí
činitelia s rozhodovacou
právomocou
pripravovali
anexiu
Krymu a destabilizáciu
Ukrajiny.
Keďže
sa
však
domnieval,
že
dôkazy
týkajúce
sa
vyšetrovacej
komisie
Salié
(pokiaľ
ide o P. Avena) a dôkazy
týkajúce
sa
politickej
podpory
poskytnutej
V. Putinom v roku
2005
investíciám v zahraničí
spoločnosti
Alfa
Group
(pokiaľ
ide o P. Avena a M. Fridmana)
nemohli
podporiť
zaradenie
P. Avena a M. Fridmana
na
zoznamy
na
základe
uvedeného
kritéria z dôvodu,
že
nastali v čase,
keď
sa
ešte
nezačala
príprava
anexie
Krymu a destabilizácie
Ukrajiny,
Všeobecný
súd
nevyhnutne
situoval
začiatok
prípravy
anexie
Krymu a destabilizácie
Ukrajiny
na
dátum
po
roku
2005.
112. Bez
toho,
aby
bolo
podľa
môjho
názoru
potrebné,
aby
Súdny
dvor
rozhodol o presnom
dátume
začatia
prípravy
týchto
udalostí,
treba
uviesť
nasledujúce.
113. Súdny
dvor
už
rozhodol,
že
„Rada
[môže]
na
účely
posúdenia,
či
osoba
spĺňa
také
kritérium
zápisu,
akým
sú
kritériá
a) a d),
zohľadniť
informácie
alebo
dôkazy
týkajúce
sa
okolností
predchádzajúcich
dátumu
prijatia
aktu,
ktorým
sa
ukladajú
alebo
ponechávajú
reštriktívne
opatrenia,
pokiaľ
tieto
informácie
alebo
dôkazy
podporujú
dôvody,
na
ktorých
je
tento
akt
založený, a prispievajú k preukázaniu,
že
napriek
uplynutiu
času a vzhľadom
na
všetky
relevantné
okolnosti
každého
prípadu
dotknutá
osoba
spĺňa
predmetné
kritérium
zápisu…
Nemožno
najmä
vylúčiť,
že
takéto
informácie a dôkazy
možno
zohľadniť
na
účely
preukázania
kontinuity
medzi
predchádzajúcou
situáciou
dotknutej
osoby
na
jednej
strane a jej
súčasnou
situáciou
na
druhej
strane z hľadiska
dotknutého
kritéria
zápisu“(64).
114. Súbor
dostatočne
konkrétnych,
presných a zhodujúcich
sa
nepriamych
dôkazov
umožňujúcich
preukázať
dostatočnú
väzbu
medzi
osobou,
na
ktorú
sa
vzťahujú
opatrenia
na
zmrazenie
finančných
prostriedkov, a dotknutým
režimom,
na
ktorý
sa
Rada
môže
odvolávať,
sa
môže,
samozrejme.
zakladať
na
predchádzajúcich
skutočnostiach,
ktoré
predchádzali
dátumu
prijatia
aktov o zápise,
pod
podmienkou,
že
sa v každom
prípade
preukáže
aj
kontinuita
medzi
týmito
skutočnosťami a situáciou
ku
dňu
zápisu.
115. Dodávam,
že
podobne
ako
uviedol
Všeobecný
súd v súvislosti s kritériom
a)(65),
kritérium
d) v dôsledku
použitia
oznamovacieho
spôsobu
prítomného
času
vyžaduje,
aby
materiálna
alebo
finančná
podpora
bola
poskytnutá
zodpovedným
ruským
činiteľom s rozhodovacou
právomocou v deň
zaradenia a ponechania
na
zozname.
To
isté
platí
pre
získaný
prospech.
116. Aj
keby
sa
teda
politická
podpora,
ktorú v roku
2005
poskytol
V. Putin
spoločnosti
Alfa
Group
pri
jej
investíciách v zahraničí,
mala
považovať
za
podporu,
ku
ktorej
došlo v období,
keď
sa
začala
príprava
anexie
Krymu a destabilizácie
Ukrajiny,
nič
to
nemení
na
tom,
že
Rada
mala
preukázať,
že
napriek
uplynutiu
času
mali
P. Aven a M. Fridman z toho
naďalej
prospech v zmysle
kritéria
d)
aj v čase
ich
zaradenia
na
zoznam a ich
ponechania
na
ňom.
117. Táto
prvá
časť
tretieho
odvolacieho
dôvodu
je
preto
podľa
mňa
neúčinná.
2.      O druhej časti tretieho odvolacieho dôvodu
118. V druhej
časti
tohto
odvolacieho
dôvodu
Lotyšská
republika v podstate
tvrdí,
že
Všeobecný
súd
podal
príliš
reštriktívny
výklad
výrazu
„mať
prospech“
vyplývajúceho z kritéria
d).
Blízky
vzťah s ruskými
činiteľmi s rozhodovacou
právomocou
predstavoval
prospech v ruskom
kontexte
už z dôvodu
neoddeliteľnej
väzby
medzi
ruskou
vládou a ruskou
elitou.
Ruské
hospodárske
prostredie a príklady
spolupráce
P. Avena a M. Fridmana s V. Putinom
predstavujú
dva
nepriame
dôkazy
tejto
situácie.
Rada
zdôraznila
neoddeliteľnosť
medzi
ruským
hospodárskym
prostredím a politickými
vodcami v bodoch 89 a 91
svojho
vyjadrenia k žalobe
na
Všeobecnom
súde a v bodoch 14 a 16
svojej
dupliky
na
Všeobecnom
súde.
Dôkazy
preskúmané
spoločne s informáciami
vyvodenými z kontextu
potvrdzujú
neoddeliteľnú
väzbu
medzi
P. Avenom a M. Fridmanom a ruskými
činiteľmi s rozhodovacou
právomocou.
Táto
blízkosť
je
uvedená a uznaná
najmä v bode 45
napadnutých
rozsudkov.
Je
ešte
podporená
dlhodobým
výkonom
činností,
ktoré
mali
za
následok
podporu
alebo
zvýhodnenie
V. Putina,
ako
to
znázorňujú
dôkazy
č. 3,
4,
10 a 11
týkajúce
sa
P. Avena a č. 2,
5 a 6,
pokiaľ
ide o M. Fridmana.
Činnosť
P. Avena a M. Fridmana v prospech
V. Putina
im
umožnila
získať
preferenčné
zaobchádzanie.
Aj
keď
dôkazy
č. 12
týkajúce
sa
P. Avena a č. 7
týkajúce
sa M. Fridmana
spadajú
do
obdobia,
ktoré
nie
je
relevantné,
informujú o stave
ich
vzťahu s ruskými
činiteľmi s rozhodovacou
právomocou, o ich
blízkosti k nim a o prospechu,
ktorý z nich
majú.
Tento
dlhodobý a udržiavaný
blízky
vzťah
umožnil
získať
podporu
investícií,
pomoc
pri
prebiehajúcom
konaní a poskytnutie
poradenstva a informácií
zo
strany
V. Putina.
119. P. Aven a M. Fridman
sa
domnievajú,
že
Všeobecný
súd
dospel v bode 84
rozsudku
Aven/Rada a v bode 66
rozsudku
Fridman/Rada
len k záveru o nedôvodnom
charaktere
tvrdenia z hľadiska
kritéria
d)
po
tom,
čo
zamietol
dôvodnosť
toho
istého
tvrdenia z hľadiska
kritéria
a). V zostávajúcej
časti
táto
časť
odvolacieho
dôvodu
neuvádza
žiadnu
kritiku z právneho
hľadiska a jej
cieľom
je
len
požiadavka,
aby
Súdny
dvor
vykonal
nové
preskúmanie
skutkového
stavu.
120. V rozsahu, v akom
Lotyšská
republika
navrhuje
vrátiť
sa k posúdeniu
dôkazov
č. 3,
4,
10,
11 a 12
týkajúcich
sa
P. Avena a č. 2,
5,
6 a 7,
pokiaľ
ide o M. Fridmana,
odkazujem
na
analýzu
druhého
odvolacieho
dôvodu.
121. V zostávajúcej
časti
pripomínam,
že
kritérium
d)
stanovuje
dôvod
zaradenia
na
zoznam
na
základe
prospechu,
ktorý
musí
dotknutá
osoba
získať
od
ruských
činiteľov s rozhodovacou
právomocou a ktorého
konkrétna
povaha
musí
byť
podložená.
Argumentácia
odvolateľky
spočíva v tvrdení,
že
skutočnosti,
ktoré
preukazujú
blízkosť
P. Avena a M. Fridmana k týmto
činiteľom s rozhodovacou
právomocou,
treba
považovať
za
skutočnosti,
ktoré
podporujú
prospech v zmysle
kritéria
d). V tejto
súvislosti
pripomínam,
že
zo
znenia
kritéria
d)
nevyplýva,
že
blízkosť
je
dôvodom
na
zaradenie
na
zoznam.
Nevyplýva
to
ani z bezprostrednej
normatívnej
úpravy,
ktorá
obklopuje
ustanovenie
upravujúce
uvedené
kritérium.
122. Vzhľadom
na
to,
že
kritérium
d)
je
formulované
všeobecne a neobsahuje
ani
spresnenia
týkajúce
sa
spôsobov
preukázania
týchto
skutočností,
posúdenie
dôvodnosti
zaradenia
osoby
na
zoznam
osôb,
na
ktoré
sa
vzťahujú
reštriktívne
opatrenia,
si
naďalej
vyžaduje
dôkaz o skutočnostiach,
ktoré
môžu
preukázať,
že
dotknutá
osoba
mala
prospech z ruských
činiteľov s rozhodovacou
právomocou.(66)
123. Na
rozdiel
od
toho,
čo
tvrdí
Lotyšská
republika,
pri
formulácii
tohto
kritéria
neexistuje
žiadna
domnienka,
že
blízkosť s ruskými
činiteľmi s rozhodovacou
právomocou
nevyhnutne
prináša
prospech v zmysle
kritéria
d).
Argumentácia
Lotyšskej
republiky
smeruje k presvedčeniu o neoddeliteľnosti
väzby
medzi
ruskou
vládou a ruskou
hospodárskou
elitou,
ktorú s režimom
prípadne
udržiavajú
osobnosti s popredným
hospodárskym
postavením v Rusku.(67) Dôkazné
bremeno,
ktoré
spočíva
na
Rade,
sa
však
netýkalo
tejto
neoddeliteľnej
väzby.
Rade
prináležalo
predložiť
dôkazy
patriace
do
relevantného
časového
rámca,
ktoré
by
mohli
charakterizovať
individuálny
prospech,
ktorý
P. Aven a M. Fridman
získali
od
ruských
činiteľov s rozhodovacou
právomocou.
124. Bod 89
vyjadrenia
Rady k žalobe
na
Všeobecnom
súde
vo
veci
Aven/Rada(68) uvádza
obsah
článku
predstavujúceho
dôkaz
č. 1 v časti
tohto
vyjadrenia
venovanej
vierohodnosti a spoľahlivosti
dôkazov. Z bodu 21
napadnutých
rozsudkov
vyplýva,
že
tento
článok
potvrdzuje
kontrolu
nad
spoločnosťou
Alfa
Group
zo
strany
P. Avena a M. Fridmana a skutočnosť,
že
sú
stíhaní
pre
obvinenia z korupcie a protiprávneho
konania.
Odvolanie
nespochybňuje
toto
predloženie
dôkazu
č. 1.
Ani
kontrola
nad
skupinou
Alfa
Group
ako
taká,
ani
obvinenia z korupcie
alebo
protiprávneho
konania
sa
nezdajú
byť
spôsobilé
charakterizovať
prospech
získaný
od
ruských
činiteľov s rozhodovacou
právomocou v zmysle
kritéria
d).
125. Pokiaľ
ide o bod 91
vyjadrenia
Rady k žalobe
na
Všeobecnom
súde
vo
veci
Aven/Rada(69),
odkazuje
na
prílohu A.23
žaloby
P. Avena
na
Všeobecnom
súde a na
prílohu B.13
vyjadrenia
Rady k žalobe
na
Všeobecnom
súde v tejto
veci(70),
ktorá
poukazuje
na
hospodársku,
či
dokonca
politickú
moc
P. Avena a M. Fridmana,
opäť
prostredníctvom
tvrdení
všeobecnej
povahy,
ktoré
sa
netýkajú
obdobia
blízkeho
obdobiu
zaradenia
na
zoznam.
126. Pokiaľ
ide o body 14 a 16
duplík
Rady
na
Všeobecnom
súde
vo
veciach
Aven/Rada a Fridman/Rada,
uvádzajú
všeobecné
informácie o existujúcich
väzbách
medzi
Kremľom a ruskými
oligarchami,
ktoré,
hoci
boli
uvedené
P. Avenom(71),
nehovoria
nič o konkrétnej a individuálnej
povahe
ním
získaného
prospechu.
Rovnaké
konštatovanie
vyplýva
aj z bodu 16
uvedených
duplík.
127. Z vyššie
uvedeného
vyplýva,
že
Všeobecný
súd
mohol
bez
toho,
aby
sa
dopustil
nesprávneho
právneho
posúdenia,
dospieť k záveru,
že
niektoré
dôvody
mohli
prípadne
preukázať
blízkosť
P. Avena a M. Fridmana
so
zodpovednými
ruskými
činiteľmi s rozhodovacou
právomocou – ktorá
niekedy
ani
nie
je
spochybnená – bez
toho,
aby
mohli
preukázať,
že
získali
prospech
od
týchto
ruských
činiteľov s rozhodovacou
právomocou v zmysle
kritéria
d).
128. Ak
by
sa o tom
rozhodlo
inak,
teda
že
prospech
musel
nevyhnutne
vyplývať z postavenia
osoby v ruskom
hospodárstve
bez
ďalších
dôkazov,
bolo
by
možné
položiť
si
otázku,
aký
by
bol
rozdiel
medzi
kritériom
d) a kritériom
g)(72).
129. Pokiaľ
ide o uvádzanú
neoddeliteľnosť,
zdá
sa
mi,
že
sa
týka
aj
iného
kritéria,
ktoré
Všeobecný
súd
vylúčil v napadnutých
rozsudkoch
bez
toho,
aby
to
bolo
spochybnené v rámci
odvolaní.(73)
130. Navrhujem
teda,
aby
Súdny
dvor
rozhodol,
že
táto
druhá
časť
je
nedôvodná, a v dôsledku
toho
aby
rozhodol,
že
tretí
odvolací
dôvod
je
nedôvodný.
E.      O štvrtom odvolacom dôvode vo veciach C‑440/24 P a C‑441/24 P, založenom na nesprávnom právnom posúdení spočívajúcom v tom, že Všeobecný súd nepreskúmal v kontexte tvrdenie týkajúce sa nedištancovania sa
131. Lotyšská
republika
podporovaná
Estónskou
republikou a Litovskou
republikou v podstate
tvrdí,
že
Všeobecný
súd
nesprávne
vyložil
judikatúru
uvedenú v bode 82
rozsudku
Aven/Rada a v bode 64
rozsudku
Fridman/Rada,(74) keďže
tvrdenie
Rady,
podľa
ktorého
sa
P. Aven a M. Fridman
nedištancovali
od
ruského
režimu,
nepreskúmal v kontexte
ostatných
dôkazov.
Dištancovanie
sa
osoby
od
ruského
režimu
predstavuje
jeden z prostriedkov,
ktorými
môže
osoba,
na
ktorú
sa
vzťahujú
reštriktívne
opatrenia,
obmedziť
ich
uplatniteľnosť.
Účinok
vyvolaný
dištancovaním
sa
odôvodňuje
použitie
striktnej
koncepcie,
teda
zastavenie
akejkoľvek
podpory
alebo
spolupráce s dotknutým
režimom,
ktorá
vyplýva z voľby
osoby,
na
ktorú
sa
vzťahujú
reštriktívne
opatrenia,
ktorej
dôsledky
sú v blízkej
budúcnosti
nezvratné.
Hoci
Lotyšská
republika
uznáva,
že
nedištancovanie
sa
nemôže
samo
osebe
odôvodniť
uloženie
reštriktívnych
opatrení,
judikatúra
Všeobecného
súdu
odlišuje
osobitné
prípady.
Dôkazy
predložené
Radou
preukazujú
takú
úzku
väzbu
P. Avena a M. Fridmana s režimom,
že v prípade
nedištancovania
sa
voči
nemu
nie
je
možné
zrušiť
reštriktívne
opatrenia.
Všeobecný
súd
teda
neposúdil
nedištancovanie
sa
P. Avena a M. Fridmana
od
ruského
režimu v špecifickej
situácii
osôb
majúcich
osobitné
postavenie v rámci
tohto
režimu a v kontexte
neoddeliteľnosti
ruského
politického a hospodárskeho
režimu.
Nečinnosť
týchto
osôb
nemožno
považovať
za
nič
iné
ako
za
podporu
režimu.
Lotyšská
republika
dodáva,
že
účasť
P. Avena
na
stretnutí
oligarchov
po
invázii
na
Ukrajinu,
ktoré
zvolal
V. Putin
24. februára
2022,
je
tiež
skutočnosťou,
ktorú
treba
zohľadniť.
Lotyšská
republika
vyzýva
súdy
Únie,
aby
pochopili
rozsah
výzvy
vzhľadom
na
súčasnú
geopolitickú
situáciu a konštatovali,
že
posúdenie
situácie,
ktoré
je
len
formálne a izolované
od
jej
kontextu,
nie
je
prispôsobené
tejto
výzve.
132. P. Aven a M. Fridman
po
tom,
čo
pripomenuli,
že
patrili
medzi
nepočetných
ruských
podnikateľov,
ktorí
sa
verejne
vyjadrili
proti
vojne,
po
prvé
tvrdia,
že
rozsudok
uvedený v bode 82
rozsudku
Aven/Rada a v bode 64
rozsudku
Fridman/Rada
neukladá
žiadnu
povinnosť
preskúmať
tvrdenie
Rady,
podľa
ktorého
sa
nedištancovali
od
ruského
režimu. Z tých
istých
bodov
vyplýva,
že
Všeobecný
súd
napriek
tomu
preskúmal
tvrdenie
Rady,
aby
dospel k záveru,
že
údajné
nezaujatie
stanoviska
proti
invázii
na
Ukrajinu
nemožno
považovať
za
akt
podpory v zmysle
kritéria
a). V každom
prípade
P. Aven a M. Fridman
považujú
tento
štvrtý
odvolací
dôvod
za
nadbytočný,
keďže
kritika
Rady,
na
ktorú
odpovedajú
body 82 a 64
napadnutých
rozsudkov,
nemôže
spochybniť
posúdenie
Všeobecného
súdu
týkajúce
sa
dôkazu o ich
účasti
na
delegácii
vyslanej
do
Washingtonu.
Keďže
zvyšok
odvolacieho
dôvodu
je
len
novou
výzvou
Súdnemu
dvoru,
aby
opätovne
preskúmal
skutkový
stav,
P. Aven a M. Fridman
navrhujú
zamietnuť
tento
odvolací
dôvod
ako
čiastočne
neprípustný a čiastočne
zjavne
nedôvodný.
133. Dôvod
neprípustnosti,
na
ktorý
sa
odvolávajú
P. Aven a M. Fridman,
treba
hneď
na
úvod
zamietnuť.
Lotyšská
republika
totiž
nenavrhuje,
aby
Súdny
dvor
opätovne
preskúmal
skutkový
stav.
Štvrtý
odvolací
dôvod
sa
týka
právnej
otázky,
či
nedištancovanie
sa
možno
kvalifikovať
ako
„podporu“
pri
preskúmaní
opodstatnenosti
zaradenia
na
zoznam
osôb,
na
ktoré
sa
vzťahujú
reštriktívne
opatrenia
podľa
kritéria
a).(75) Pokiaľ
ide o právnu
kvalifikáciu
takéhoto
zdržania
sa z hľadiska
kritéria
a),
odvolací
dôvod
treba
považovať
za
prípustný.
134. Pokiaľ
ide o vec
samu, z napadnutých
rozsudkov
vyplýva,
že
Všeobecný
súd
preskúmal
tvrdenie
Rady,
že
P. Aven a M. Fridman
nezaujali
pevné
stanovisko
proti
invázii
na
Ukrajinu, v kontexte
analýzy
dôvodu,
podľa
ktorého
sa
zúčastnili
na
úsilí
Kremľa
zrušiť
západné
sankcie
tým,
že
sa
zúčastnili
na
zasadnutí
Atlantic
Council v máji
2018.
Pripomínam,
že
Všeobecný
súd
dospel k záveru,
že
táto
účasť
nemohla v čase
prijatia
pôvodných
aktov
predstavovať
podporu(76) zo
strany
P. Avena a M. Fridmana
pre
činnosti a politiky,
ktoré
narúšajú
zvrchovanosť
Ukrajiny.
135. Všeobecný
súd
pripomenul,
že
nedištancovanie
sa
môže
byť
prvkom,
ktorý
treba
zohľadniť
„na
podporu
zachovania
reštriktívnych
opatrení“(77) pod
podmienkou,
že
toto
nedištancovanie
predstavuje
len
jeden
zo
súboru
nepriamych
dôkazov,
ktoré
mala
Rada
predložiť.
Nedávny
rozsudok
Súdneho
dvora
vo
veci
Timčenko/Rada
to
zdá
sa
potvrdzuje(78). V tomto
štádiu
analýzy
urobenej
Všeobecným
súdom
sa
však
žiaden z preskúmaných
dôvodov
nezdal
byť
podložený.
Odlišné
rozhodnutie
ako
to,
ktoré
urobil
Všeobecný
súd v bode 82
rozsudku
Aven/Rada a v bode 64
rozsudku
Fridman/Rada,
by
preto
nevyhnutne
viedlo k tomu,
že
nedištancovanie
sa
by
sa
považovalo
za
individuálne
správanie
rovnocenné
pozitívnemu a aktuálnemu
aktu
podpory.
Taký
však
nie
je
rozsah
kritéria
a) a Lotyšská
republika
to
uznáva(79).
136. Tvrdenie
Rady
týkajúce
sa
nedištancovania
sa
nemôže
mať
za
následok
predĺženie
účinkov
údajnej
podpory z roku
2018
ku
dňu
zaradenia
na
zoznam.
137. Hoci
chápem
odhodlanie
odvolateľky
dosiahnuť
ciele
sledované
reštriktívnymi
opatreniami,
ktoré
tu
opakuje,
toto
dosiahnutie
cieľov
nemôže
odôvodniť,
aby
nedištancovanie
sa
od
režimov
alebo
situácií,
proti
ktorým
sa
vedie
boj,
sa
per
se
automaticky
považovalo
za
vinu
alebo v každom
prípade
za
prejav
podpory v zmysle
kritéria
a),
najmä z dôvodu,
že
tieto
režimy
sa
vo
všeobecnosti
vyznačujú
brutálnou
represiou
akéhokoľvek
vyjadrenia
odlišného
názoru.
138. Okrem
toho
podľa
môjho
názoru
skutkový
základ
tvorený
len
nedištancovaním
sa
nie
je
dostatočne
pevný a nezodpovedá
štandardom
stanoveným
judikatúrou(80).
139. Pokiaľ
ide
napokon o účasť
P. Avena
na
stretnutí
24. februára
2022 v Kremli,
nie
je
uvedená v odôvodnení
sporných
aktov.
Ako
dôkazový
prostriedok
by
mohla
podporiť
dôvod
týkajúci
sa
postavenia
P. Avena
ako
oligarchu(81) z dôvodu
blízkosti s Kremľom a prepojenia
medzi
politickou a hospodárskou
sférou,
ktoré
znázorňuje,
ale
je
to
podpora,
ktorú
bolo
potrebné
preukázať.
Účasť
na
tomto
stretnutí
tiež
naznačuje,
že
P. Aven
je v spojení s osobami,
ktorých
sa
týkajú
reštriktívne
opatrenia,
ale
Všeobecný
súd
rozhodol,
že z odôvodnenia
sporných
aktov
vyplýva,
že
jedinými
kritériami,
na
základe
ktorých
sa
rozhodlo o zaradení
P. Avena a M. Fridmana
na
zoznam,
sú
kritériá
a) a d).(82) Z bodu 144
vyjadrenia
Rady k žalobe
na
Všeobecnom
súde
vyplýva,
že
Rada
spomenula
účasť
P. Avena
na
stretnutí z 24. februára
2022
predovšetkým na
účely
toho,
aby
vyvrátila
jeho
popretia,
ktorými
sa
chcel
brániť,
že
bol
súčasťou
skupiny
50
oligarchov.
140. Navrhujem
teda
zamietnuť
štvrtý
odvolací
dôvod
ako
nedôvodný.
F.      Záverečné poznámky
141. Z mojej
analýzy
odvolaní v týchto
spojených
veciach
vyplýva,
že
tieto
odvolania
by
mali
byť
zamietnuté.
Treba
teda
konštatovať,
že
P. Aven a M. Fridman
boli,
tak
ako
rozhodol
Všeobecný
súd,
spornými
aktami
neoprávnene
zaradení a následne
ponechaní
na
zoznamoch
osôb,
na
ktoré
sa
vzťahujú
reštriktívne
opatrenia.
142. Prednosť
práva
Únie – spoločenstva
práva,
ktoré
zakladá, a hodnôt
Únie,
ktoré
predstavuje – sa
musí
byť
neústupne
potvrdzovať,
keď
na
naše
dvere
klopú
vojnové
nálady.
143. Treba
jasne
uviesť,
že
to,
čo
sa
očakávalo
od
Rady,
nie
je
ani
prehnaný
štandard,
ani
nemožný
dôkaz.(83) Analýza
Všeobecného
súdu v napadnutých
rozsudkoch
je v súlade
so
záväzkom,
ktorý
Súdny
dvor
prijal
už
od
rozsudku
Kadi,
vykonať
úplné
preskúmanie
reštriktívnych
opatrení a zachovať
spravodlivú
rovnováhu.
Po
prijatí
individuálnych
rozhodnutí
týkajúcich
sa
osôb,
na
ktoré
sa
vzťahujú
reštriktívne
opatrenia,
politický
lak
týchto
opatrení
praská a necháva
priestor
na
rozvinutie
všetkej
ochrany
silou,
ktorú
jednotlivcovi
ponúka
právo
Únie.
A
táto
ochranná
sila
sa
nemôže
meniť
podľa
toho,
aký
je
hospodársky
alebo
politický
význam
dotknutých
osôb,
ani
podľa
toho, o akú
záležitosť
ide v danej
veci(84).
IV.    O trovách
144. Z článku 138
ods. 1
Rokovacieho
poriadku
Súdneho
dvora
uplatniteľného
na
konanie o odvolaní
na
základe
článku 184
tohto
rokovacieho
poriadku
vyplýva,
že
účastník
konania,
ktorý
vo
veci
nemal
úspech,
je
povinný
nahradiť
trovy
konania,
ak
to
bolo v tomto
zmysle
navrhnuté.
145. Keďže
P. Aven a M. Fridman
navrhli
uložiť
Lotyšskej
republike
povinnosť
nahradiť
trovy
konania,
Lotyšská
republika
je
povinná
nahradiť
trovy
konania v spojených
veciach C‑440/24 P a C‑441/24 P.
146. V súlade s článkom 140
ods. 1
rokovacieho
poriadku,
ktorý
je
tiež
uplatniteľný
na
konanie o odvolaní
na
základe
článku 184
tohto
rokovacieho
poriadku,
Estónska
republika a Litovská
republika
znášajú
svoje
vlastné
trovy
konania.
V.      Návrh
147. Vzhľadom
na
vyššie
uvedené
úvahy
navrhujem,
aby
Súdny
dvor
rozhodol
takto:
1.      Odvolania
sa
zamietajú.
2.      Lotyšská
republika
je
povinná
nahradiť
trovy
konania v týchto
spojených
veciach.
3.      Estónska
republika a Litovská
republika
znášajú
svoje
vlastné
trovy
konania.
1      Jazyk
prednesu:
francúzština.
2      Rozsudok z 10. apríla 2024 (T‑301/22, ďalej len „rozsudok Aven/Rada“, EU:T:2024:214).
3      Rozsudok z 10. apríla 2024 (T‑304/22, ďalej len „rozsudok Fridman/Rada“, EU:T:2024:215).
4      Rozhodnutie
Rady z 28. februára
2022,
ktorým
sa
mení
rozhodnutie
2014/145/SZBP o reštriktívnych
opatreniach
vzhľadom
na konanie,
ktorým
sa
narúša
alebo
ohrozuje
územná
celistvosť,
zvrchovanosť a nezávislosť
Ukrajiny
(Ú. v. EÚ L 59,
2022, s. 1).
5      Vykonávacie
nariadenie
Rady z 28. februára
2022,
ktorým
sa
vykonáva
nariadenie
(EÚ)
č. 269/2014 o reštriktívnych
opatreniach
vzhľadom
na konanie
narúšajúce
alebo
ohrozujúce
územnú
celistvosť,
zvrchovanosť a nezávislosť
Ukrajiny
(Ú. v. EÚ L 58,
2022, s. 1).
6      Rozhodnutie
Rady
zo
14. septembra
2022,
ktorým
sa
mení
rozhodnutie
2014/145/SZBP o reštriktívnych
opatreniach
vzhľadom
na
konanie,
ktorým
sa
narúša
alebo
ohrozuje
územná
celistvosť,
zvrchovanosť a nezávislosť
Ukrajiny
(Ú. v. EÚ L 239,
2022, s. 149).
7      Vykonávacie
nariadenie
Rady
zo
14. septembra
2022,
ktorým
sa
vykonáva
nariadenie
(EÚ)
č. 269/2014 o reštriktívnych
opatreniach
vzhľadom
na
konanie
narúšajúce
alebo
ohrozujúce
územnú
celistvosť,
zvrchovanosť a nezávislosť
Ukrajiny
(Ú. v. EÚ L 239,
2022, s. 1).
8      Pozri bod 39 a nasl.
rozsudku
Aven/Rada.
9      Pozri bod 87
rozsudku
Aven/Rada.
10      Pozri bod 69
rozsudku
Fridman/Rada.
11      V súlade s rozhodnutím
predsedu
Súdneho
dvora z 31. januára
2025.
12      Rozsudok z 18. júla
2013,
Komisia a i./Kadi
(C‑584/10 P, C‑593/10 P a C‑595/10 P,
ďalej
len
„rozsudok
Kadi“,
EU:C:2013:518).
13      Pozri
rezolúciu
Valného
zhromaždenia
Organizácie
Spojených
národov s názvom
„Agresia
voči
Ukrajine“ z 1. marca 2022
(A/ES‑11/L.1).
14      Pozri
rozsudok z 25. júna
2020,
VTB
Bank/Rada
(C‑729/18 P,
EU:C:2020:499, body 59 a 82).
15      Súdny
dvor
rozhodol – aj
keď v úplne
odlišnej
oblasti –,
že
„aj keď
má
takéto
súdne
preskúmanie
obmedzenú
pôsobnosť,
je
potrebné,
aby
boli
inštitúcie
Únie,
autori
predmetného
aktu,
schopné
Súdnemu
dvoru
preukázať,
že
akt
bol
prijatý
na
základe
efektívneho
výkonu
ich
voľnej
úvahy,
čo
predpokladá
zohľadnenie
všetkých
relevantných
skutočností a okolností
situácie,
ktorú
mal
tento
akt
upravovať. Z toho
vyplýva,
že
tieto
inštitúcie
musia
mať
prinajmenšom
možnosť
jasným a jednoznačným
spôsobom
predložiť a vysvetliť
základné
údaje,
ktoré
sa
musia
zohľadniť
pri
odôvodnení
napadnutých
opatrení
uvedeného
aktu a od
ktorých
závisí
výkon
ich
voľnej
úvahy“
[rozsudok z 3. decembra
2019,
Česká
republika/Parlament a Rada
(C‑482/17,
EU:C:2019:1035, bod 81 a citovaná
judikatúra)].
16      Rozsudok z 1. augusta
2025,
Timčenko/Rada
(C‑702/23 P,
EU:C:2025:605, bod 38). V rovnakom
zmysle
pozri bod 30
napadnutých
rozsudkov.
17      Rozsudok z 1. augusta
2025,
Timčenko/Rada
(C‑702/23 P,
EU:C:2025:605, bod 39 a citovaná
judikatúra).
V rovnakom
zmysle
pozri body 31
až
33
napadnutých
rozsudkov.
18      Z novších
vyhlásení pozri rozsudok z 3. júla
2025,
Grodno
Azot a Khimvolokno
Plant/Rada
(C‑326/24 P,
EU:C:2025:522, bod 34 a citovaná
judikatúra).
19      Pozri
okrem
iných
rozsudky z 1. marca 2016,
National
Iranian
Oil
Company/Rada
(C‑440/14 P,
EU:C:2016:128, bod 77 a citovaná
judikatúra);
zo
7. apríla
2016,
Akhras/Rada
(C‑193/15 P,
EU:C:2016:219, bod 51 a citovaná
judikatúra), a zo
17. septembra
2020,
Rosneft a i./Rada
(C‑732/18 P,
EU:C:2020:727, body 91 a 105).
20      Pozri
odôvodnenia
8
až
11
rozhodnutia
2022/329. O kontexte
naliehavosti
pozri
tiež
návrhy,
ktoré
predniesla
generálna
advokátka
Medina
vo
veci
Chudaverdjan/Rada
(C‑704/23 P,
EU:C:2025:410, bod 84).
21      Pozri bod 27
napadnutých
rozsudkov.
22      Ďalej v analýze
budem
pojmom
„zmrazenie
finančných
prostriedkov“
označovať
zmrazenie
finančných
prostriedkov a hospodárskych
zdrojov.
23      Zdá
sa,
že
je
to
bežný
postup
Rady v tejto
oblasti:
pozri
napríklad
rozsudok z 21. apríla
2015,
Anbouba/Rada
(C‑605/13 P,
EU:C:2015:248, bod 42).
24      Lotyšská
republika
tu
odkazuje
na
rozsudok z 1. marca 2016,
National
Iranian
Oil
Company/Rada
(C‑440/14 P,
EU:C:2016:128, bod 78 a citovaná
judikatúra).
25      Rozsudok z 15. novembra
2012
(C‑417/11 P,
EU:C:2012:718, body 59
až
62).
26      P. Aven a M. Fridman
tu
odkazujú
najmä
na
rozsudky
zo
4. júna
2020,
Maďarsko/Komisia
(C‑456/18 P,
EU:C:2020:421, body 70
až
73), a zo
6. októbra
2021,
World
Duty
Free
Group a Španielske
kráľovstvo/Komisia
(C‑51/19 P a C‑64/19 P,
EU:C:2021:793, bod 70).
27      P. Aven a M. Fridman
tu
odkazujú
na
rozsudok
zo
6. septembra
2013,
Bateni/Rada
(T‑42/12 a T‑181/12,
EU:T:2013:409, body 47
až
56).
28      Pozri
najmä
rozsudky z 19. decembra
2018,
Azarov/Rada
(C‑530/17 P,
EU:C:2018:1031, bod 27); z 11. júla
2019,
Azarov/Rada
(C‑416/18 P,
EU:C:2019:602, bod 28),
ako
aj z 26. septembra
2019,
Klymenko/Rada
(C‑11/18 P,
EU:C:2019:786, bod 22).
29      Pozri
rozsudok z 29. novembra
2018,
Bank
Tejarat/Rada
(C‑248/17 P,
EU:C:2018:967, bod 85).
30      Rozsudok z 1. augusta
2025,
Timčenko/Rada
(C‑702/23 P,
EU:C:2025:605, bod 39 a citovaná
judikatúra).
31      Pozri
rozsudok z 21. apríla
2015
(C‑605/13 P,
EU:C:2015:248, bod 46).
32      Pozri
rozsudok z 1. marca 2016,
National
Iranian
Oil
Company/Rada
(C‑440/14 P,
EU:C:2016:128, bod 78).
33      Pozri
rozsudok z 21. apríla
2015,
Anbouba/Rada
(C‑605/13 P,
EU:C:2015:248, bod 51).
34      V rámci
iného
režimu
reštriktívnych
opatrení
bol v aktoch
Rady
uvedený kontext na
účely
vysvetlenia
znenia
samotného
kritéria.
Tento
kontext
tak
mohol
predstavovať
parameter
daný k dispozícii
súdu
Únie.
Súdny
dvor
vtedy
rozhodol,
že z tohto
kritéria v spojení s kontextom
uvedeným v akte
nevyplývalo,
že
Rada
bola
povinná
predložiť
dôkaz o spojení
postavenia
popredných
podnikateľov so
sýrskym
režimom:
pozri
rozsudok z 9. júla
2020,
Haswani/Rada
(C‑241/19 P,
EU:C:2020:545, bod 69).
35      Pozri bod 45
napadnutých
rozsudkov.
36      Pozri
analogicky
rozsudok z 9. júla
2020,
Haswani/Rada
(C‑241/19 P,
EU:C:2020:545, bod 62 a citovaná
judikatúra).
37      Pozri
analogicky
rozsudok z 9. júla
2020,
Haswani/Rada
(C‑241/19 P,
EU:C:2020:545, bod 63 a citovaná
judikatúra).
38      Pozri
rozsudok z 28. novembra
2013,
Rada/Manufacturing
Support & Procurement
Kala
Naft
(C‑348/12 P,
EU:C:2013:776, bod 72).
39      Rozsudok z 1. marca 2016,
National
Iranian
Oil
Company/Rada
(C‑440/14 P,
EU:C:2016:128).
40      Tieto
ťažkosti,
ak
sa
na
ne
odkazuje,
by
mohli
úplne
odôvodniť
určité
prispôsobenie
dôkazného
bremena,
ktoré
nesie
Rada, z dôvodu
tenkej
hranice,
na
ktorej
sa
nachádzajú
reštriktívne
opatrenia
vo
všeobecnosti, a trvalej
snahy o zabezpečenie
určitej
rovnováhy
medzi
zachovaním medzinárodného
mieru a bezpečnosti
na
jednej
strane a ochranou
základných
práv a slobôd
zapísaných
osôb a subjektov
na
strane
druhej
[pozri
rozsudok z 18. júla
2013,
Komisia a i./Kadi
(C‑584/10 P, C‑593/10 P a C‑595/10 P,
EU:C:2013:518, bod 131). O prípustnosti
prispôsobenia
miery
dokazovania
pozri
návrhy,
ktoré
predniesol
generálny
advokát
Bot
vo
veciach
Anbouba/Rada
(C‑605/13 P a C‑630/13 P,
EU:C:2015:2, body 204 a nasl.). V tomto
ohľade
je
zaujímavé
uviesť,
že
samotný
žalobca
uznal,
že
situácia v Sýrii
„komplik[ovala]
vykonávanie
dôkazov“
(pozri bod 204
týchto
návrhov).
Súdny
dvor
okrem
toho
zohľadnil
túto
situáciu v čase
posudzovania
toho,
či
Rada
uniesla
dôkazné
bremeno,
ktoré
jej
vtedy
prislúchalo
[rozsudok z 21. apríla
2015,
Anbouba/Rada
(C‑605/13 P,
EU:C:2015:248, bod 52)].
41      Pozri
najmä
rozsudok z 15. novembra
2012,
Rada/Bamba
(C‑417/11 P,
EU:C:2012:718, bod 61). Z tohto
rozsudku
vyplýva,
že
Súdny
dvor
použil
kontext
reštriktívnych
opatrení
týkajúcich
sa
dotknutej
osoby,
tak
ako
ho
uviedla
Rada v prílohe
svojho
odvolania,
na
účely
posúdenia
dostatočného
charakteru
odôvodnenia
týchto
opatrení
[pozri
rozsudok z 15. novembra
2012,
Rada/Bamba
(C‑417/11 P,
EU:C:2012:718, bod 62)].
42      Na
základe
judikatúry
vyplývajúcej z rozsudku z 20. júla
2017,
Badica a Kardiam/Rada
(T‑619/15,
EU:T:2017:532).
43      Pozri
rozsudky z 28. apríla
2022,
Yieh
United
Steel/Komisia
(C‑79/20 P,
EU:C:2022:305, body 52 a 53), a z 13. marca 2025,
Šuvalov/Rada
(C‑271/24 P,
EU:C:2025:180, body 33 a 34).
44      Zdá
sa,
že
Všeobecný
súd
sledoval v tomto
zmysle
informácie
poskytnuté
Radou,
ktorá
sama
už
vo
svojom
vyjadrení k žalobe
na Všeobecnom súde
uviedla,
ktorému
kritériu
zodpovedal
každý
dôvod.
45      Pozri bod 21
rozsudku
Aven/Rada.
46      Pozri bod 61
rozsudku
Aven/Rada.
47      Pozri bod 63
rozsudku
Aven/Rada.
48      Pozri bod 58
rozsudku
Aven/Rada.
49      Pozri bod 57
rozsudku
Aven/Rada.
50      Pozri body 58 a 59
rozsudku
Aven/Rada.
51      Pozri bod 60
rozsudku
Aven/Rada.
52      Pozri body 77 a 72
rozsudku
Aven/Rada.
53      Pozri bod 26
vyššie.
Kritérium
spojenia
je
uvedené v článku 2 ods. 1
in
fine
zmeneného
rozhodnutia č. 2014/145.
54      Pozri v podobnom
zmysle
rozsudok z 18. júla
2013,
Komisia a i./Kadi
(C‑584/10 P, C‑593/10 P a C‑595/10 P,
EU:C:2013:518, bod 156).
55      Naproti
tomu
pozri
analýzu
Všeobecného
súdu
týkajúcu
sa
dôkazov
proti
RT
France v rozsudku z 27. júla
2022,
RT
France/Rada
(T‑125/22,
EU:T:2022:483, body 176
až
188).
56      Pozri bod 52
rozsudku
Fridman/Rada.
57      Pozri bod 53
rozsudku
Fridman/Rada.
58      Rozsudok z 30. novembra
2016
(T‑720/14,
ďalej
len
„rozsudok
Rotenberg/Rada“,
EU:T:2016:689).
59      Odvolateľka
tu
odkazuje
najmä
na
rozsudky z 21. apríla
2015,
Anbouba/Rada
(C‑605/13 P,
EU:C:2015:248, body 50
až
52), a z 21. apríla
2015,
Anbouba/Rada
(C‑630/13 P,
EU:C:2015:247, body 51
až
53).
60      Pozri
rozsudok z 11. júna
2024,
Komisia/Deutsche
Telekom
(C‑221/22 P,
EU:C:2024:488, bod 29 a citovaná
judikatúra).
61      Pozri bod 49
napadnutých
rozsudkov.
62      Pozri bod 42
napadnutých
rozsudkov.
63      Pozri bod 48
napadnutých
rozsudkov.
Vzhľadom
na
to,
že
sa
týka
„politík a činností“,
tento
bod
patrí
skôr
do
lexikálnej
pôsobnosti
kritéria
a)
než
kritéria
d),
ktoré
pritom
bolo
analyzované.
64      Pozri
rozsudok z 13. marca 2025,
Šuvalov/Rada
(C‑271/24 P,
EU:C:2025:180, bod 40 a citovaná
judikatúra).
65      Pozri bod 80
rozsudku
Aven/Rada a bod 62
rozsudku
Fridman/Rada.
66      Pozri
analogicky
rozsudok z 9. júla
2020,
Haswani/Rada
(C‑241/19 P,
EU:C:2020:545, bod 62 a citovaná
judikatúra).
67      Pozri
analogicky
rozsudok z 9. júla
2020,
Haswani/Rada
(C‑241/19 P,
EU:C:2020:545, bod 63).
68      Teda bod 87
vyjadrenia
Rady k žalobe
na Všeobecnom súde
vo
veci
Fridman/Rada.
69      Teda bod 89
vyjadrenia
Rady k žalobe
na Všeobecnom súde
vo
veci
Fridman/Rada.
70      Teda prílohu A.23
žaloby M. Fridmana
na Všeobecnom súde a prílohu B.6
vyjadrenia
Rady k žalobe
na Všeobecnom súde
vo
veci
Fridman/Rada.
71      Podľa
tvrdení
Rady:
pozri bod 14
dupliky
Rady
na Všeobecnom súde.
72      Na
pripomenutie,
toto
kritérium
g)
zahŕňalo
„popredných
podnikateľov
alebo
právnické
osoby,
subjekty
alebo
orgány
zapojené
do hospodárskych
odvetví,
ktoré
poskytujú
významný
zdroj
príjmov
vláde
Ruskej
federácie,
ktorá
je
zodpovedná
za anexiu
Krymu a za destabilizáciu
Ukrajiny“.
Vzťah
preukázaný
Radou
medzi
poprednými
podnikateľmi a ruským
režimom
je
spresnený v rozhodnutí
Rady
2025/904 z 13. mája
2025,
ktorým
sa
mení
rozhodnutie
2014/145/SZBP
(Ú. v. EÚ L 904,
2025, s. 1)
(pozri
najmä
odôvodnenia
1 a 2
tohto
rozhodnutia).
73      Pozri bod 26
vyššie.
74      A síce
rozsudok z 27. apríla
2022,
Ilunga
Luyoyo/Rada
(T‑108/21,
EU:T:2022:253).
75      Pozri v rovnakom
zmysle
rozsudok z 1. augusta
2025,
Timčenko/Rada
(C‑702/23 P,
EU:C:2025:605, bod 27), a návrhy,
ktoré
predniesla
generálna
advokátka
Medina v tejto
veci
(C‑702/23 P,
EU:C:2025:273, bod 33).
76      Odkaz
na
aktívny
charakter
podpory v bode 81
rozsudku
Aven/Rada
zachováva
poľutovaniahodný
zmätok,
keďže z historickej
analýzy
kritéria
a)
vyplýva,
že
takýto
odkaz
bol
zrušený v čase
prijatia
reštriktívnych
opatrení
voči P. Avenovi. Bod 63
rozsudku
Fridman/Rada
neodkazuje
na
aktívny
charakter
podpory.
77      Pozri bod 82
rozsudku
Aven/Rada a bod 64
rozsudku
Fridman/Rada.
Nedištancovanie
sa
by
tiež
mohlo
byť
zohľadnené v čase
pôvodného
zápisu.
78      Rozsudok z 1. augusta
2025,
Timčenko/Rada
(C‑702/23 P,
EU:C:2025:605, bod 36).
Platí
to
napokon
aj v oblasti
protiprávnych
kartelov,
kde verejné
nedištancovanie
sa
podniku
„predstavuje
len
jeden z dôkazov,
ktoré
treba
zohľadniť
na
to,
aby
sa
preukázalo,
či
podnik
skutočne
pokračoval v účasti
na
karteli
alebo
naopak
svoju
účasť
ukončil“
[pozri
rozsudok
zo
17. septembra
2015,
Total
Marketing
Services/Komisia
(C‑634/13 P,
EU:C:2015:614, bod 23 a citovaná
judikatúra)].
79      Pozri bod 76
odvolania
vo
veci C‑440/24 P a bod 66
odvolania
vo
veci C‑441/24 P.
80      Pozri
najmä
rozsudok z 19. decembra
2018,
Azarov/Rada
(C‑530/17 P,
EU:C:2018:1031, bod 28).
81      Mám
tým
na
mysli
úvodné
úvahy
týkajúce
sa
odôvodnenia,
teda
prvé
štyri
vety.
82      Pozri bod 26
vyššie.
83      Konštatujem,
že
dôvody,
ktoré
sa
teraz
týkajú P. Avena a M. Fridmana,
boli
podstatne
aktualizované a doplnené
vykonávacím
nariadením
Rady
(EÚ)
2025/527
zo
14. marca 2025,
ktorým
sa
vykonáva
nariadenie
(EÚ) č. 269/2014
(Ú. v. EÚ L 527,
2025, s. 1).
84      Nemohol
by
som
to
povedať
lepšie
než
ako
to
nedávno
vyjadril –
pritom v právnom
poriadku,
ktorý
sa
líši
od
nášho –
Lord
Leggatt
vo
svojom
nesúhlasnom
stanovisku k rozsudku
Najvyššieho súdu
Spojeného
kráľovstva
vo
veci
Shvidler v. Secretary
of
State
for
Foreign,
Commonwealth
and
Development
Affairs
[2025]
UKSC
30 z 29. júla
2025:
„the
courts
are
failing
in
their
duty
if
they
simply
rubber‑stamp
assertions
made
by
the
executive
to
justify
invading
individual
liberties
without
subjecting
those
assertions
to
critical
scrutiny“
(voľný
preklad:
„Súdy
si
neplnia
svoju
povinnosť,
pokiaľ
sa
uspokoja s tým,
že
bez
diskusie
schvália
posúdenia
výkonnej
moci,
ktoré
majú
odôvodniť
zásahy
do
individuálnych
slobôd,
bez
toho, aby tieto posúdenia podrobili kritickému
preskúmaniu“).