62023TO0244
UZNESENIE VŠEOBECNÉHO SÚDU (štvrtá komora)
z 26. októbra 2023 (
*1
)
„Žaloba na nečinnosť – Inštitucionálne právo – Úplné uplatňovanie ustanovení schengenského acquis v Rumunsku – Povinnosť prijať rozhodnutie podľa článku 4 Protokolu o podmienkach a spôsobe prijatia Bulharskej republiky a Rumunska do Únie – Postavenie privilegovaného žalobcu – Žaloba zjavne bez právneho základu“
Vo veci T‑244/23,
Eugen Tomac, bydliskom v Bruseli (Belgicko), v zastúpení: R. Duta, advokát,
žalobca,
proti
Rade Európskej únie,
žalovanej,
VŠEOBECNÝ SÚD (štvrtá komora),
v zložení: predseda komory R. da Silva Passos (spravodajca), sudcovia S. Gervasoni a I. Reine,
tajomník: V. Di Bucci,
vydal toto
Uznesenie
1
Svojou žalobou založenou na článku 265 ZFEÚ sa žalobca, pán Eugen Tomac, v podstate domáha, aby Všeobecný súd jednak určil, že Rada Európskej únie protiprávne neprijala kroky s cieľom rozhodnúť o úplnom uplatňovaní ustanovení schengenského acquis v Rumunsku, a jednak mu priznal postavenie privilegovaného žalobcu, a tak mu v tejto súvislosti vyhradil všetky práva, dôvody a návrhy.
Okolnosti predchádzajúce sporu
2
Schengenské acquis, ako je uvedené v článku 1, ktorý odkazuje na prílohu A k rozhodnutiu Rady 1999/435/ES z 20. mája 1999 o určení schengenského acquis na účely stanovenia právneho základu pre všetky ustanovenia alebo rozhodnutia, ktoré tvoria toto acquis, v súlade s príslušnými ustanoveniami Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva a Zmluvy o Európskej únii (Ú. v. ES L 176, 1999, s. 1; Mim. vyd. 19/001, s. 176), je súborom právnych predpisov, ktorého cieľom je postupné zrušenie kontrol na spoločných hraniciach v rámci členských štátov schengenského priestoru.
3
Amsterdamská zmluva pripojila k Zmluve o EÚ a Zmluve o ES protokol, ktorým sa začleňuje Schengenské acquis do rámca Európskej únie (Ú. v. ES C 340, 1997, s. 93). Protokol (č. 19) o schengenskom acquis začlenenom do rámca Európskej únie, pripojený k Zmluve o EÚ (Ú. v. EÚ C 115, 2008, s. 290), bol následne pripojený k Lisabonskej zmluve (Ú. v. EÚ C 83, 2010, s. 290).
4
Konkrétne, pokiaľ ide o Rumunsko, článok 4 ods. 1 a 2 Protokolu o podmienkach a spôsobe prijatia Bulharskej republiky a Rumunska do Európskej únie (Ú. v. EÚ L 157, 2005, s. 29, ďalej len „Protokol k Aktu o pristúpení Rumunska k Únii“), Aktu o podmienkach pristúpenia Bulharskej republiky a Rumunska a o úpravách zmlúv, na ktorých je založená Európska únia (Ú. v. EÚ L 157, 2005, s. 203), stanovuje:
„1.   Ustanovenia Schengenského acquis… začlenenom do rámca Európskej únie a na ňom založených alebo inak s ním súvisiacich aktov, ktoré sú uvedené v prílohe II, ako aj všetkých ostatných takých aktov prijatých predo dňom pristúpenia, sú odo dňa pristúpenia pre [Bulharskú republiku] a Rumunsko záväzné a v týchto štátoch uplatniteľné.
2.   Tie ustanovenia Schengenského acquis začleneného do rámca Európskej únie a na ňom založených alebo inak s ním súvisiacich aktov neuvedené v odseku 1, ktoré sú síce odo dňa pristúpenia pre [Bulharskú republiku] a Rumunsko záväzné, v každom z týchto štátov sa však budú uplatňovať iba na základe na tento účel prijatého európskeho rozhodnutia Rady po overení v súlade s platnými postupmi schengenského hodnotenia, že nevyhnutné podmienky na uplatňovanie celého príslušného acquis boli v tomto štáte splnené.
Rada po porade s Európskym parlamentom prijme rozhodnutie jednomyseľne svojimi členmi, ktorí zastupujú vlády členských štátov, v ktorých sú už ustanovenia uvedené v tomto odseku účinné, a zástupcom vlády členského štátu, v ktorom majú tieto ustanovenia nadobudnúť účinnosť. …“
5
Rumunsko po pristúpení k Únii 1. januára 2007 podniklo v rokoch 2009 až 2011 sériu krokov v rámci postupov schengenského hodnotenia s cieľom splniť kritériá požadované na úplné uplatňovanie ustanovení schengenského acquis.
6
V dňoch 29. septembra 2010 a 8. júla 2011 predsedníctvo Rady vypracovalo a následne zmenilo a doplnilo prvý návrh rozhodnutia Rady o úplnom uplatňovaní ustanovení schengenského acquis v Bulharskej republike a Rumunsku, konkrétne návrh č. 14142/10, teraz návrh č. 14142/1/10 (ďalej len „návrh č. 14142/10“).
7
Uznesením z 8. júna 2011 o návrhu č. 14142/10 (Ú. v. EÚ 380, 2012, s. 160) Európsky parlament zaujal k tomuto návrhu kladné stanovisko.
8
Skupina pre schengenské hodnotenie pracovnej skupiny Rady pre schengenské záležitosti vo svojich záveroch z 9. júna 2011 o ukončení procesu hodnotenia pripravenosti Rumunska na vykonávanie všetkých ustanovení schengenského acquis (9166/3/11 REV 3) vzala na vedomie ukončenie postupov schengenského hodnotenia týkajúcich sa Rumunska. Konštatovala, že podmienky vo všetkých oblastiach schengenského acquis boli v Rumunsku splnené, a dospela k záveru, že Rada môže prijať rozhodnutie uvedené v článku 4 ods. 2 Protokolu k Aktu o pristúpení Rumunska k Únii.
9
Hoci bolo 24. júna 2011 dohodnuté, že rozhodnutie o pristúpení Rumunska k schengenskému priestoru by sa malo prijať najneskôr v septembri 2011, Rada na zasadnutí 22. septembra 2011 hlasovanie o prijatí tohto rozhodnutia odložila.
10
Uznesením z 13. októbra 2011 o vstupe Bulharska a Rumunska do schengenského priestoru (Ú. v. EÚ 94, 2013, s. 13) Parlament opätovne vyjadril svoju podporu pristúpeniu Rumunska k schengenskému priestoru. Vyzval Radu, aby na tento účel prijala potrebné opatrenia.
11
O návrhu rozhodnutia Rady č. 14302/3/11 zo 7. decembra 2011, ktorý vypracovalo predsedníctvo Rady, sa na zasadnutí Rady 9. decembra 2011 nehlasovalo.
12
Uznesením z 11. decembra 2018 o úplnom uplatňovaní ustanovení schengenského acquis v Bulharsku a Rumunsku: zrušenie kontrol na vnútorných pozemných, námorných a vzdušných hraniciach (Ú. v. EÚ C 388, 2020, s. 18), Parlament vyzval Radu, aby na jednej strane čo najskôr predložila nový návrh rozhodnutia o úplnom uplatňovaní ustanovení schengenského acquis v Rumunsku na základe návrhu č. 14142/10, a na druhej strane prostredníctvom jediného právneho aktu prijala bezodkladné rozhodnutie s cieľom zrušiť kontroly na vnútorných hraniciach.
13
Európska komisia následne v prvom oznámení Európskemu parlamentu a Rade z 2. júna 2021 s názvom „Stratégia na dosiahnutie plne funkčného a odolného schengenského priestoru“ [COM(2021) 277 final] a v druhom oznámení Európskemu parlamentu, Európskej rade, Rade, Európskemu parlamentu, Európskemu hospodárskemu a sociálnemu výboru a Výboru regiónov z 24. mája 2022 s názvom „Správa o stave Schengenu za rok 2022“ [COM(2022) 0301 final] potvrdila, že Rumunsko spĺňa potrebné podmienky na uznanie ustanovení schengenského acquis za uplatniteľné v tomto štáte.
14
Uznesením z 18. októbra 2022 o pristúpení Rumunska a Bulharska k schengenskému priestoru (Ú. v. EÚ C 149, 2023, s. 11) Parlament opätovne vyzval Radu, aby podnikla všetky potrebné kroky na prijatie rozhodnutia o úplnom uplatňovaní ustanovení schengenského acquis v Rumunsku do konca roka 2022.
15
Správa expertov z 21. októbra 2022, ktorá bola vypracovaná pod dohľadom Komisie v rámci dobrovoľnej vyšetrovacej misie v Bulharsku a Rumunsku o uplatňovaní schengenského acquis a jeho vývoja od roku 2011 (13906/22), potvrdila závery postupov hodnotenia ukončených v roku 2011. V správe bolo takisto uvedené, že Rumunsko implementovalo acquis a jeho nástroje, a dokonca posilnilo jeho presadzovanie vo všetkých oblastiach. V oznámení Európskemu parlamentu a Rade zo 16. novembra 2022 s názvom „Silnejší Schengen prostredníctvom úplnej účasti Bulharska, Rumunska a Chorvátska na priestore bez kontrol na vnútorných hraniciach“ [COM(2022) 636 final] Komisia zopakovala svoju výzvu Rade, aby schválila pristúpenie Rumunska k schengenskému priestoru.
16
Predsedníctvo Rady 29. novembra 2022 na základe článku 4 ods. 2 Protokolu k Aktu o pristúpení Rumunska k Únii vypracovalo návrh č. 15218/22 o úplnom uplatňovaní ustanovení schengenského acquis v Bulharsku a Rumunsku (ďalej len „návrh č. 15218/22“).
17
Dňa 8. decembra 2022 zasadala skupina Rady pre spravodlivosť a vnútorné veci (SVV), aby v rámci politického riadenia schengenského priestoru (t. j. Rady pre Schengen) a nelegislatívnych činností rozhodlo o návrhu č. 15218/22 zaradenom v bode 3 písm. a) programu zasadnutia, v ktorom je stanovené, že je možné požiadať o hlasovanie s cieľom prípadného prijatia. Keďže zástupcovia vlád členských štátov počas tohto zasadnutia v otázke návrhu č. 15218/22 nedosiahli jednomyseľnosť, tento návrh nebol prijatý.
18
Žalobca je europoslancom, ktorý je rumunským štátnym príslušníkom.
19
E‑mailom z 15. decembra 2022 žalobca požiadal Generálnu riaditeľku pre SVV Generálneho sekretariátu Rady, či by mu mohla poskytnúť výsledky hlasovania o úplnom uplatňovaní schengenského acquis v Rumunsku, zaradeného do programu zasadnutia Rady z 8. decembra 2022, ako aj zápisnicu z tohto zasadnutia alebo s ním súvisiacu správu.
20
Generálna riaditeľka pre SVV Generálneho sekretariátu Rady pre spravodlivosť a vnútorné veci e‑mailom zo 16. decembra 2022 žalobcovi odpovedala, že počas tohto zasadnutia skutočne nebol návrh č. 15218/22 prijatý a v súlade s článkami 8 a 9 Rokovacieho poriadku Rady sa výsledky hlasovania nezverejňujú vzhľadom na to, že išlo o rokovania o nelegislatívnom akte, ktorý nie je prístupný verejnosti. Dodala, že nebola zverejnená ani zápisnica týkajúca sa tohto postupu.
21
Žalobca podal 6. februára 2023 do podateľne Všeobecného súdu žalobu podľa článku 263 ZFEÚ, ktorou sa domáhal zrušenia „rozhodnutia“ Rady z 8. decembra 2022 spočívajúceho v neprijatí návrhu č. 15218/22. Táto žaloba bola zaregistrovaná pod číslom veci T‑48/23.
22
Listom zo 6. februára 2023 žalobca zaslal ministrovi, členovi skupiny Rady pre SVV, výzvu konať na základe článku 265 druhého odseku ZFEÚ s cieľom rozhodnúť o úplnom uplatňovaní ustanovení schengenského acquis v Rumunsku podľa článku 4 ods. 2 Protokolu k Aktu o pristúpení Rumunska k Únii. Na podporu tejto žiadosti v podstate uviedol okolnosti predchádzajúce sporu a tvrdenia, ktoré uviedol na podporu svojej žaloby o neplatnosť vo veci T‑48/23. V tejto súvislosti sa dovolával najmä porušenia zásady rovnosti zaobchádzania, zákazu diskriminácie a lojálnej spolupráce medzi členskými štátmi. Okrem toho dodal, že „vzhľadom na to, že [bolo] preukázané, že Rumunsko spĺňa podmienky postupu hodnotenia, jeho integrácia nemôže byť zamietnutá pod zámienkou neodôvodneného nesúhlasu jediného… členského štátu“ a že Rada „[nemala] prihliadať na zjavne neodôvodnený nesúhlas najmä v zmysle článku 4 Protokolu [k Aktu] o pristúpení Rumunska k Únii“.
23
Generálny riaditeľ pre všeobecnú a inštitucionálnu politiku (GIP) Rady odpovedal žalobcovi listom z 13. apríla 2023. Pripomenul mu požiadavku jednomyseľnosti stanovenú v článku 4 ods. 2 Protokolu k Aktu o pristúpení Rumunska k Únii, ktorej splnenie je nevyhnutné na prijatie rozhodnutia v zmysle tohto článku. Následne mu oznámil, že návrh č. 15218/22 nezískal na zasadnutiach 8. a 9. decembra 2022 jednomyseľnú podporu zástupcov dotknutých členských štátov, a preto rokovania o úplnom uplatňovaní ustanovení schengenského acquis v Rumunsku pokračovali s cieľom dosiahnuť jednomyseľnosť, ktorú vyžaduje Akt o pristúpení Rumunska k Únii.
Návrhy žalobcu
24
Žalobca v podstate navrhuje, aby Všeobecný súd:
–
určil, že Rada neoprávnene neuskutočnila kroky smerujúce k prijatiu rozhodnutia o úplnom uplatňovaní ustanovení schengenského acquis v Rumunsku na základe článku 4 ods. 2 Protokolu k Aktu o pristúpení Rumunska k Európskej únii,
–
priznal mu postavenie privilegovaného žalobcu a vyhradil mu tak v tejto súvislosti všetky práva, dôvody a návrhy,
–
uložil Rade povinnosť nahradiť trovy konania.
Právny stav
25
Podľa článku 126 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu, ak je žaloba zjavne bez právneho základu, Všeobecný súd môže kedykoľvek rozhodnúť odôvodneným uznesením bez ďalšieho konania.
26
V prejednávanej veci Všeobecný súd dospel k záveru, že na základe písomností v spise je mu situácia dostatočne jasná, a na základe tohto článku rozhodol, že o žalobe rozhodne bez ďalšieho konania.
27
V zmysle článku 265 ZFEÚ:
„Ak Európsky parlament, Európska rada, Rada, Komisia alebo Európska centrálna banka porušia zmluvy svojou nečinnosťou, môžu členské štáty a ostatné orgány Únie podať Súdnemu dvoru Európskej únie žalobu, aby potvrdil, že došlo k takémuto porušeniu…
[Žaloba na nečinnosť] je prípustná, len ak bola príslušná inštitúcia, orgán alebo úrad alebo agentúra vyzvaná, aby konala. Ak sa táto inštitúcia, orgán alebo úrad alebo agentúra do dvoch mesiacov po takejto výzve nevyjadrí, možno v lehote ďalších dvoch mesiacov podať návrh na začatie súdneho konania.
Každá fyzická alebo právnická osoba môže podať sťažnosť Súdnemu dvoru Európskej únie za rovnakých podmienok uvedených v predchádzajúcich odsekoch proti niektorej inštitúcii, orgánu alebo úradu alebo agentúre Únie z dôvodu, že jej neadresoval akt iný ako odporúčanie alebo stanovisko.“
28
Na úvod treba pripomenúť, že podľa judikatúry je žaloba na nečinnosť podmienená existenciou povinnosti dotknutej inštitúcie konať takým spôsobom, aby údajná nečinnosť bola v rozpore so Zmluvou (uznesenia zo 6. júla 1998, Goldstein/Komisia, T‑286/97, EU:T:1998:150, bod 24, a zo 6. septembra 2011, Mugraby/Rada a Komisia, T‑292/09, neuverejnené, EU:T:2011:418, bod 34), a fyzická alebo právnická osoba sa môže obrátiť na súd Únie na základe článku 265 tretieho odseku ZFEÚ len s cieľom určiť, že niektorá z inštitúcií, orgánov, úradov alebo agentúr Únie v rozpore so Zmluvou neprijala iný akt než odporúčanie alebo stanovisko, ktoré by jej bolo potenciálne určené alebo ktoré by mohla napadnúť žalobou o neplatnosť (uznesenie z 27. novembra 2012, H‑Holding/Parlament, T‑672/11, neuverejnené, EU:T:2012:628, bod 16).
29
Na účely rozhodnutia o dôvodnosti návrhov na určenie nečinnosti tak Všeobecnému súdu prináleží overiť, či v čase výzvy konať adresovanej dotknutej inštitúcii, orgánu, úradu alebo agentúre v zmysle článku 265 druhého odseku ZFEÚ mala táto inštitúcia, orgán, úrad alebo agentúra povinnosť konať spôsobom, ktorý navrhoval žalobca vo výzve konať (pozri v tomto zmysle uznesenie zo 17. júla 2020, Wagenknecht/Európska rada, T‑715/19, EU:T:2020:340, bod 34 a citovanú judikatúru).
30
V tejto súvislosti treba v prejednávanej veci uviesť, že článok 4 Protokolu k Aktu o pristúpení Rumunska k Únii nestanovuje žiadnu lehotu, po ktorej uplynutí by sa rozhodnutie Rady podľa odseku 2 tohto článku muselo prijať alebo by sa považovalo za prijaté (pozri bod 4 vyššie).
31
Okrem toho zo štruktúry uvedeného článku a najmä z hlasovania, ktoré je v ňom stanovené, ako aj zo stanovenej podmienky jednomyseľnosti vyplýva, že zástupcovia vlád dotknutých členských štátov nie sú za každých okolností povinní prijať rozhodnutie v zmysle tohto ustanovenia, ale že v tejto súvislosti naopak majú diskrečnú právomoc vylučujúcu právo jednotlivcov požadovať od nich, a teda od Rady, aby v čase rozhodovania o návrhu rozhodnutia zaujali konkrétne stanovisko [pozri v tomto zmysle a analogicky rozsudky zo 14. februára 1989, Star Fruit/Komisia_247/87, EU:C:1989:58, bod 11, a z 5. septembra 2023, Parlament/Komisia (Oslobodenie od vízovej povinnosti pre štátnych príslušníkov Spojených štátov), C‑137/21, EU:C:2023:625, body 57 až 62].
32
V tejto súvislosti treba zdôrazniť, že generálny riaditeľ pre GIP Rady správne oznámil žalobcovi v odpovedi na jeho výzvu konať zo 6. februára 2023, že nemožno vyhovieť jeho žiadosti, pokiaľ ide o prijatie rozhodnutia o úplnom uplatňovaní ustanovení schengenského acquis v Rumunsku bez zohľadnenia hlasovania, ktoré viedlo k neprijatiu návrhu č. 15218/22, keďže Rada nemohla zákonne prehliadnuť neexistenciu jednomyseľnosti zástupcov dotknutých členských štátov, inak by porušila podmienky stanovené v článku 4 ods. 2 Protokolu k Aktu o pristúpení Rumunska k Únii. Tento dôvod teda odôvodňoval neprijatie rozhodnutia v súlade s týmito podmienkami a následné pokračovanie rokovaní v tejto súvislosti (pozri bod 23 vyššie).
33
V dôsledku toho treba dospieť k záveru, že v čase výzvy konať, ktorú žalobca adresoval Rade, nemala táto inštitúcia povinnosť prijať rozhodnutie podľa článku 4 Protokolu k Aktu o pristúpení Rumunska k Únii. Rada mala naopak konať v súlade s požiadavkou jednomyseľnosti výslovne stanovenou v článku 4 Protokolu k Aktu o pristúpení Rumunska k Únii.
34
Navyše treba uviesť, že vzhľadom na to, že predsedníctvo Rady pripravilo návrhy č. 14142/10, 14302/3/11 a 15218/22, Rada neopomenula v rámci svojich právomocí uskutočniť pred podaním žaloby všetky kroky potrebné na prijatie rozhodnutia v zmysle článku 4 Protokolu k Aktu o pristúpení Rumunska k Únii, ako to následne v podstate požadoval žalobca.
35
V dôsledku toho je zjavné, že Rada tým, že odmietla vyhovieť výzve konať predloženej žalobcom, a bez ohľadu na otázku, či by nesúhlas členského štátu s prijatím predmetného návrhu predstavoval porušenie zásady lojálnej spolupráce medzi členskými štátmi, v každom prípade neopomenula protiprávne konať, s ohľadom na článok 4 Protokolu k Aktu o pristúpení Rumunska k Únii, ktorý je rovnako ako Zmluvy súčasťou primárneho práva.
36
Z toho vyplýva, že Rada sa v prejednávanej veci nezdržala protiprávne rozhodnutia v zmysle článku 265 ZFEÚ. Treba preto dospieť k záveru, že prvý žalobný návrh, ktorý v podstate smeruje ku konštatovaniu nečinnosti Rady vzhľadom na jej povinnosti vyplývajúce z článku 4 ods. 2 Protokolu k Aktu o pristúpení Rumunska k Únii, treba zamietnuť ako zjavne bez právneho základu.
37
Okrem toho, pokiaľ ide o druhý žalobný návrh, ktorým sa žalobca v podstate domáha toho, aby mu bolo priznané postavenie privilegovaného žalobcu, a teda aby mu boli v tejto súvislosti vyhradené všetky práva, dôvody a návrhy, treba poukázať na to, že podľa článku 263 druhého odseku ZFEÚ je postavenie privilegovaného žalobcu priznané len členskému štátu, Parlamentu, Rade alebo Komisii. Za týchto podmienok nemožno toto postavenie v prejednávanej veci priznať žalobcovi.
38
Druhý žalobný návrh treba preto tiež zamietnuť ako zjavne bez právneho základu.
39
Vzhľadom na všetky predchádzajúce úvahy musí byť žaloba zamietnutá v celom rozsahu ako zjavne bez právneho základu bez toho, aby ju bolo potrebné doručiť Rade.
O trovách
40
Keďže toto uznesenie bolo prijaté pred doručením žaloby Rade a predtým, ako mohli Rade vzniknúť trovy konania, stačí rozhodnúť, že v súlade s článkom 133 rokovacieho poriadku žalobca znáša svoje vlastné trovy konania.
Z týchto dôvodov
VŠEOBECNÝ SÚD (štvrtá komora)
rozhodol takto:
1.
Žaloba sa zamieta ako zjavne bez právneho základu.
2.
Pán Eugen Tomac znáša svoje vlastné trovy konania.
V Luxemburgu 26. októbra 2023
Tajomník
V. Di Bucci
Predseda
R. da Silva Passos
(
*1
)	Jazyk konania: francúzština.