62024CJ0284_RES
C‑284/24. sz. ügy
LD
kontra
Criminal Injuries Compensation Tribunal és társai
(a High Court [Írország] által benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem)
A Bíróság ítélete (ötödik tanács), 2025. október 2.
„Előzetes döntéshozatal – Büntetőügyekben folytatott igazságügyi együttműködés – 2004/80/EK irányelv – A 12. cikk (2) bekezdése – A szándékosan elkövetett erőszakos bűncselekmények áldozatainak biztosított kárenyhítés – Igazságos és megfelelő kártérítés – Az átélt fájdalomért és szenvedésért járó kárenyhítést kizáró nemzeti szabályozás”
Büntetőügyekben folytatott igazságügyi együttműködés – 2004/80 irányelv – A szándékosan elkövetett erőszakos bűncselekmények áldozatainak biztosított kárenyhítés – A tagállamok arra vonatkozó kötelezettsége, hogy az áldozatok számára kárenyhítési rendszereket hozzanak létre – Az áldozatoknak biztosított igazságos és megfelelő kárenyhítés – Az áldozatok kárenyhítésére vonatkozó olyan nemzeti rendszer, amely a nem vagyoni kár tekintetében kizár az ezen áldozatok által átélt fájdalomért és szenvedésért járó bármely kárenyhítést – Megengedhetetlenség
(2012/29 európai parlamenti és tanácsi irányelv, 2. cikk, (1) bekezdés, a) pont; 2004/80 tanácsi irányelv, (2), (10) és (14) preambulumbekezdés, 12. cikk, (2) bekezdés, és 18. cikk, (2) bekezdés)
(lásd: 20–32., 34–39. pont és a rendelkező rész)
Összefoglalás
Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem tárgyában eljáró Bíróság arról határoz, összeegyeztethető‑e a 2004/80 irányelvvel (
1
) a szándékosan elkövetett erőszakos bűncselekmények áldozatainak kárenyhítésére vonatkozó olyan rendszer, mint az ír rendszer, amely a nem vagyoni kár tekintetében kizárja az ezen áldozatok által átélt fájdalomért és szenvedésért járó bármely kárenyhítést.
2015. július 12‑én LD dublini (Írország) otthona előtt csoportosan elkövetett erőszakos bűncselekmény áldozatává vált. Ugyanezen év október 1‑jén az áldozatok kárenyhítésének ír rendszere alapján kárenyhítési kérelmet nyújtott be a Criminal Injuries Compensation Tribunalhoz (a bűncselekmények áldozatainak kárenyhítéséről határozó bíróság, Írország). E kérelemben előadta, hogy a támadás következtében többek között jelentős szemsérülést szenvedett, amely részleges és maradandó látásvesztéshez vezetett. Továbbá mentális zavarokban és szorongásban szenved. Miután a bűncselekmények áldozatainak kárenyhítési bírósága megállapította, hogy LD az őt ért szándékosan elkövetett erőszakos bűncselekmény következtében személyi sérüléseket és vagyoni kárt szenvedett el, 645,62 eurót ítélt meg számára a közvetlenül e bűncselekmény miatt keletkezett költségeiért.
2019. augusztus 2‑án LD keresetet nyújtott be a High Courthoz (felsőbíróság, Írország), amely a kérdést előterjesztő bíróság, többek között arra hivatkozva, hogy az áldozatok kárenyhítésének ír rendszere összeegyeztethetetlen a 2004/80 irányelvvel, mivel e rendszer az átélt fájdalomért és szenvedésért járó kártérítést is magában foglaló „általános” kártérítés kizárása miatt nem ír elő igazságos és megfelelő kárenyhítést. (
2
)
A kérdést előterjesztő bíróság, mivel kétségei támadtak ezen irányelv 12. cikke (2) bekezdésének értelmezését illetően, előzetes döntéshozatal iránti kérelemmel fordult a Bírósághoz.
A Bíróság álláspontja
A szándékosan elkövetett erőszakos bűncselekmények áldozatai által elszenvedett nem vagyoni kár megtérítését illetően a Bíróság pontosítja, hogy a 2004/80 irányelv 12. cikkének (2) bekezdése nem tartalmaz kifejezett utalást az ilyen kárra, ám e rendelkezés tág megfogalmazása egyáltalán nem korlátozza az abban előírt kárenyhítés terjedelmét azon károk tekintetében, amelyek megtérítéséhez hozzájárulhat.
A Bíróság ítélkezési gyakorlatából az következik, hogy nem lehet különbséget tenni aszerint, hogy az elkövetett bűncselekmények áldozatai milyen típusú károkat szenvedtek el, illetve milyen következményeknek lehetnek kitéve. Még ha feltételezzük is, hogy a 2004/80 irányelv 18. cikke (2) bekezdésének szövege, amely többek között a francia és a román nyelvi változatában kizárólag a „testi sérülésekre” utal, ilyen különbségtétel meglétét sugallja, meg kell állapítani, hogy e rendelkezés több más nyelvi változatában a „kár” kifejezéshez nem kapcsolódik olyan jelző, amely e rendelkezés hatályának korlátozására irányulna. Márpedig az európai uniós jog rendelkezéseit egységesen kell értelmezni és alkalmazni az Unió valamennyi nyelvén készült változatok figyelembevételével, és az ezen egyes változatok közötti eltérés esetén a szóban forgó rendelkezést azon szabályozás általános rendszerére és céljára tekintettel kell értelmezni, amelynek az a részét képezi.
E tekintetben egyrészt a 2004/80 irányelv egyetlen más rendelkezése sem teszi lehetővé annak megállapítását, hogy különbséget kellene tenni az áldozatok által elszenvedett, az irányelv hatálya alá tartozó hátrányok vagy károk típusai között. Másrészt a bűncselekmények áldozatainak kárenyhítését elősegítő intézkedéseknek hozzá kell járulniuk az érintett személyek integritása védelmének biztosítására irányuló célkitűzés megvalósításához. (
3
) Továbbá ez az irányelv tiszteletben tartja a többek között az Európai Unió Alapjogi Chartájában elismert alapvető jogokat és elveket. (
4
) Márpedig, amint az e Charta 3. cikkének (1) bekezdéséből kitűnik, a személyi sérthetetlenség alatt a testi és a szellemi sérthetetlenség egyaránt értendő. Ezért a 2004/80 irányelv 12. cikkének (2) bekezdésében előírt kárenyhítésnek hozzá kell járulnia minden nem vagyoni kár megtérítéséhez, beleértve az átélt fájdalom és szenvedés miatti kárt is.
Következésképpen a Bíróság kimondja, hogy a 2004/80 irányelv 12. cikkének (2) bekezdésével ellentétes a szándékosan elkövetett erőszakos bűncselekmények áldozatainak kárenyhítésére vonatkozó olyan nemzeti rendszer, amely a nem vagyoni kár tekintetében az ezen áldozatok által átélt fájdalomért és szenvedésért járó bármely kárenyhítést elvből kizár. Noha szükséges a nemzeti kárenyhítési rendszerek pénzügyi életképességét biztosítani, és így a tagállamok nem feltétlenül kötelesek az ezen áldozatok által elszenvedett vagyoni és nem vagyoni kár teljes megtérítését előírni, az e rendelkezés értelmében vett igazságos és megfelelő kárenyhítés megköveteli, hogy az ilyen kárenyhítés meghatározása során figyelembe vegyék az elkövetett bűncselekmények ezen áldozatokra gyakorolt következményeinek súlyosságát, valamint azt a kártérítést, amelyet az ilyen áldozatok az elkövető jogellenes károkozásért való felelőssége címén elérhetnek.
(
1
)	A bűncselekmények áldozatainak kárenyhítéséről szóló, 2004. április 29‑i 2004/80/EK tanácsi irányelv (HL 2004. L 261., 15. o.; magyar nyelvű különkiadás 19. fejezet, 7. kötet, 65. o.). Ezen irányelv 12. cikkének (2) bekezdése értelmében valamennyi tagállam gondoskodik arról, hogy a területükön szándékosan elkövetett erőszakos bűncselekmények áldozatainak nyújtott kárenyhítés tekintetében nemzeti jogszabályaik előírják egy olyan rendszer meglétét, amely igazságos és megfelelő kárenyhítést biztosít az áldozatok számára.
(
2
)	Az áldozatok kárenyhítésének 1974‑ben létrehozott ír rendszere az eredeti változata szerint úgynevezett „általános kártérítést”(general damages) írt elő, amelynek része volt az átélt fájdalomért és szenvedésért (pain and suffering) járó kártérítés is. E rendszer 1986. április 1‑jei módosítása óta az általános kártérítésnek nem része az átélt fájdalomért és szenvedésért járó kártérítés, mivel az érintett rendelkezéseknek a módosításukat megelőző hatálya komoly következményekkel járt az ír állam költségvetésére, amely állam ebben az időszakban súlyos gazdasági visszaesésen ment keresztül.
(
3
)	Lásd a 2004/80 irányelv (2) preambulumbekezdését.
(
4
)	Lásd a 2004/80 irányelv (14) preambulumbekezdését.