62023CC0649
DEAN SPIELMANN
FŐTANÁCSNOK INDÍTVÁNYA
Az ismertetés napja: 2025. június 26. (
1
)
C‑649/23. sz. ügy
Institutul de Istorie şi Teorie Literară „G. Călinescu”,
Fundaţia Naţională pentru Ştiinţă şi Artă
kontra
HK mint TB örököse,
VP,
GR
(az Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie [legfelsőbb semmítő‑ és ítélőszék, Románia] által benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem)
„Előzetes döntéshozatal – Szerzői jog és szomszédos jogok – 2001/29/EK irányelv – 2. cikk – Többszörözési jog – Korábban létező műnek egy latin nyelvű kézirat rekonstrukciója céljából készített kritikai kiadása – A »mű« fogalma – A szerzői jog tiszteletben tartása”
Bevezetés
1.
A szerzők művei nem mindig álltak védelem alatt. Bár a nyomdászat fejlődése lehetővé tette, hogy az engedélyezett nyomdák számára biztosítsák a művekre vonatkozó első felhasználási jogokat, (
2
) az 1710. április 10‑i„Statute of Anne” (
3
) tekinthető a szerzők érdekeit védő első jogszabálynak. A szerzői jog mint jogi konstrukció bizonyos filozófiai gondolkodási irányzatokon is alapul, amelyekből többek között az következik, hogy az ember, aki munkájának tulajdonosa, bizonyos feltételek mellett elsajátíthatja a közös dolgok azon részét, amelyhez e munkát hozzáteszi, és így e dolgokat saját tulajdonába vonhatja. E jogcímen természetes, hogy a „munkája gyümölcsére” vonatkozó jogok őt illetik. (
4
)
2.
A szerzői jog azonban nem az egyetlen jog, amely a mű életét kíséri. A szerzői joggal szomszédos jogok illetik meg az előadóművészeket, a hangfelvétel‑előállítókat és a műsorsugárzó szervezeteket. Ezek azonban újabb keletűek, mint a szerzői jog, azokat először az előadóművészek, a hangfelvétel‑előállítók és a műsorsugárzó szervezetek védelméről szóló, 1961. október 26‑án Rómában kelt nemzetközi egyezmény (
5
) (kihirdette: az 1998. évi XLIV. törvény) hozta létre az új technológiák megjelenésére válaszul.
3.
Bár jelenleg egyértelmű, hogy a mű szerzőit megilleti a szerzői jog, bizonyos alkotások „műnek” minősítése továbbra is számos kérdést vet fel. Így a jelen előzetes döntéshozatal iránti kérelem keretében az Înalta Curte de Casație și Justiție (legfőbb semmítő‑ és ítélőszék, Románia) lényegében arra keresi a választ, hogy egy latin nyelvű, közkinccsé vált irodalmi mű latin nyelvű kritikai kiadását olyan „műnek” lehet‑e minősíteni, amelynek többszörözéséhez a 2001/29/EK irányelv (
6
) 2. cikkének a) pontja alapján a szerző engedélye szükséges.
4.
Ezt az előzetes döntéshozatal iránti kérelmet az Institutul de Istorie și Teorie Literară „G. Călinescu” (G. Călinescu irodalomtörténeti és ‑elméleti intézet, a továbbiakban: IHTR) és a Fundația Națională pentru Știință și Artă (nemzeti tudományos és művészeti alapítvány, a továbbiakban: FNSA), illetve a szóban forgó kritikai kiadást készítő Dan Slușanschi professzor örökösei között folyamatban lévő jogvita keretében terjesztették elő.
Jogi háttér
A nemzetközi jog
A Berni Uniós Egyezmény
5.
Az irodalmi és a művészeti művek védelméről szóló, 1886. szeptember 9-én Bernben aláírt Egyezmény (1971. július 24‑i párizsi szerződéssel felülvizsgált szöveg) 1979. szeptember 28‑i módosított változata (Magyarországon kihirdette: 1975. évi 4. tvr.; a továbbiakban: Berni Egyezmény) 2. cikke értelmében:
„(1)   Az »irodalmi és művészeti művek« kifejezés felöleli az irodalom, a tudomány és a művészet minden alkotását, tekintet nélkül a mű létrehozatalának módjára vagy alakjára, tehát lehet könyv, szövegkönyv vagy más írásmű; előadás, szónoki beszéd, szentbeszéd vagy ugyanilyen jellegű egyéb mű; színmű vagy zenés színmű; táncmű vagy némajáték; szöveges vagy szöveg nélkül zenemű; film, ideértve azokat a műveket is, amelyeket a filmhez hasonló eljárással hoznak létre; rajz, festmény, építészeti mű, szobor, metszet, kőnyomat; fényképészeti mű, ideértve azokat a műveket is, amelyeket a fényképészeti művekhez hasonló eljárással hoznak létre; az alkalmazott művészet terméke; illusztráció és térkép; földrajzi, tereprajzi, építészeti vagy tudományos vonatkozású tervek, vázlat vagy plasztikai mű.
[…]
(3)   Az eredeti mű szerzőjét megillető jogok sérelme nélkül az eredeti művel azonos védelemben részesül a fordítás, az adaptálás, a zenei átírás és irodalmi vagy művészeti műnek másfajta átdolgozása.
[…]”
A WIPO Szerzői Jogi Szerződés
6.
A Szellemi Tulajdon Világszervezete (WIPO) szerzői jogi szerződését Genfben, 1996. december 20‑án fogadták el (kihirdette: 2004. évi XLIX. törvény), és azt a WIPO Szerzői Jogi Szerződésnek, valamint a WIPO Előadásokról és Hangfelvételekről szóló Szerződésének az Európai Közösség nevében történő jóváhagyásáról szóló, 2000. március 16‑i 2000/278/EK tanácsi határozat (
7
) hagyta jóvá.
7.
A WIPO Szerzői Jogi Szerződés „A Berni Egyezményhez fűződő viszony” című 1. cikkének (4) bekezdése szerint „[a] szerződő felek betartják a Berni Egyezmény 1–21. cikkében és Függelékében foglalt rendelkezéseket”.
A TRIPS‑megállapodás
8.
A szellemi tulajdonjogok kereskedelmi vonatkozásairól szóló megállapodás a többoldalú tárgyalások uruguayi fordulóján (1986–1994) elért megállapodásoknak a Közösség nevében a hatáskörébe tartozó ügyek tekintetében történő megkötéséről szóló, 1994. december 22‑i 94/800/EK tanácsi határozattal jóváhagyott, az 1994. április 15‑én Marrakeshben aláírt, a Kereskedelmi Világszervezetet (WTO) létrehozó megállapodás 1 C. mellékletét képezi. (
8
) A TRIPS‑megállapodásban részes felek a WTO tagjai, köztük az Unió összes tagállama, valamint maga az Unió.
9.
A TRIPS‑megállapodás 9. cikke a következőképpen rendelkezik:
„(1)   A Tagok betartják a [Berni Uniós Egyezmény] [1]–21. cikkeiben, valamint a Függelékében foglaltakat […]”. […]
2)   A szerzői jogi védelem a kifejezésre és nem pedig önmagában az ötletekre, eljárásokra, működési módszerekre vagy matematikai elméletekre vonatkozik.”
Az uniós jog
A 93/98 irányelv
10.
A szerzői jog és egyes szomszédos jogok védelmi idejének összehangolásáról szóló, 1993. október 29‑i 93/98/EGK tanácsi irányelv (
9
) 5. cikke előírta, hogy „[a] tagállamok közkinccsé vált művek kritikai vagy tudományos kiadását is szerzői jogi védelemben részesíthetik. E jogok védelmi ideje az első jogszerű nyilvánosságra hozataltól számított legfeljebb harminc év.”
A 2006/116 irányelv
11.
A szerzői jog és egyes szomszédos jogok védelmi idejéről szóló, 2006. december 12‑i 2006/116/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (
10
) váltotta fel a 93/98 irányelvet, és 2007. január 16‑án lépett hatályba.
12.
A 2006/116 irányelv (19) preambulumbekezdése kimondja, hogy „[a] tagállamoknak jogukban áll fenntartani vagy bevezetni egyéb szomszédos jogokat, különösen kritikai és tudományos kiadások tekintetében. Az átláthatóság közösségi szintű biztosítása érdekében az új szomszédos jogot bevezető tagállamoknak értesíteniük kell a Bizottságot”.
13.
A 2006/116 irányelv „A szerzői jogok védelmi ideje” című 1. cikkének (1) bekezdése szerint „[a] Berni Egyezmény 2. cikke értelmében vett irodalmi és művészeti művek a szerző életében és a halálától számított 70 éven át részesülnek szerzői jogi védelemben, attól az időponttól függetlenül, amikor a művet jogszerűen nyilvánosságra hozták”.
14.
A 2006/116 irányelv „Kritikai és tudományos kiadások” című 5. cikke úgy rendelkezik, hogy „[a] tagállamok közkinccsé vált művek kritikai vagy tudományos kiadását is szerzői jogi védelemben részesíthetik. E jogok védelmi ideje a kiadás első jogszerű nyilvánosságra hozatalától számított legfeljebb 30 év.”
A 2001/29 irányelv
15.
A 2001/29 irányelv „A többszörözési jog” című 2. cikke értelmében:
„A tagállamok biztosítják művek közvetett vagy közvetlen, ideiglenes vagy tartós, bármely eszközzel vagy formában, egészben vagy részben történő többszörözés engedélyezésének, illetve megtiltásának kizárólagos jogát:
a)
a szerzők számára műveik tekintetében;
[…]”
A román jog
16.
Az 1996. március 14‑i Legea nr. 8/1996 privind dreptul de autor și drepturile conexe (a szerzői jogról és a szomszédos jogokról szóló 8/1996. sz. törvény) 2001‑ben hatályos változatának (
11
) 16. cikke előírja, hogy „[a] mű szerzőjének kizárólagos vagyoni joga, hogy engedélyt adjon művének fordítására, gyűjteményben való megjelentetésére, átdolgozására, és a mű minden más olyan megváltoztatására, amelynek eredményeképpen az eredeti műből származó más mű jön létre”.
17.
Az 1996. március 14‑i Legea nr. 8/1996 privind dreptul de autor și drepturile conexe (a szerzői jogról és a szomszédos jogokról szóló 8/1996. sz. törvény) 2015‑ben hatályos változatának és jelenlegi változatának (
12
) 8. cikke értelmében:
„Az eredeti mű szerzői jogainak sérelme nélkül a szerzői jog tárgyát képezik azok a származékos művek is, amelyeket egy vagy több már létező mű alapján hoztak létre, nevezetesen:
a)
kreatív szellemi alkotásnak minősülő irodalmi, művészeti vagy tudományos alkotás fordítása, adaptációja, megjegyzései, dokumentációs munkái, zenei hangszerelései és bármely más átalakítása;
b)
irodalmi, művészeti vagy tudományos művek gyűjteményei, mint például enciklopédiák és antológiák, anyagok vagy adatok gyűjteményei vagy összeállításai, függetlenül attól, hogy részesülnek‑e védelemben, beleértve az adatbázisokat is, amelyek az anyag kiválasztása vagy elrendezése miatt szellemi alkotásnak minősülnek. […]”
18.
E törvény 23. cikke szerint „[e] törvény értelmében származékos művek készítése alatt már létező mű fordítását, gyűjteményben való megjelentetését, átdolgozását vagy bármely más megváltoztatását kell érteni, amennyiben az szellemi alkotásnak minősül”.
A tényállás, az alapeljárás, az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések és a Bíróság előtti eljárás
19.
Dan Slușanschi professzor megalkotta egy közkinccsé vált latin nyelvű mű kritikai kiadását, amely mű szerzője Dimitrie Cantemir herceg, címe román fordításban pedig „Istoria creșterilor și a descreșterilor Curții Othman[n]ice sau Aliothman[n]ice de la primul început al neamului, adusă până în vremurile noastre, în trei cărți” (Az ottomán udvar felemelkedése és hanyatlása a kezdetektől napjainkig, három könyvben, a továbbiakban: Slușanschi kritikai kiadás). E kritikai kiadás először 2001‑ben jelent meg a temesvári Amarcord kiadónál; ezt 2008‑ban Slușanschi professzor által felülvizsgált és javított második kiadás követte, amely a Paideia kiadónál (Románia) jelent meg, majd azt 2010‑ben és 2012‑ben újra kiadták.
20.
Dimitrie Cantemir herceg latin nyelvű kéziratát, amely alapján a Slușanschi kritikai kiadás készült, 1984‑ben fedezték fel a Harvardi Egyetemen (Amerikai Egyesült Államok). Az első kiadás készítéséhez Slușanschi professzor a Romániában 1999‑ben közzétett hasonmás kiadást használta. A második kiadásnál a Harvardi Egyetem által rendelkezésre bocsátott fényképes másolatokat használta fel.
21.
A latin nyelvű Slușanschi kritikai kiadás mellett Dimitrie Cantemir művét közzétették román nyelven is, Slușanschi professzor fordításában. Ennek során a kritikai kiadása révén rögzített latin nyelvű szövegre támaszkodott, annak felülvizsgált és helyesbített formájában.
22.
2013‑ban, Dan Slușanschi professzor halálát követően, TB és VP mint örökösök átruházták az IHTR‑re azt a jogot, hogy Dimitrie Cantemir művének teljes egészében történő kiadása céljából felhasználja a professzor átiratait és fordításait Dimitrie Cantemir különböző – köztük a szóban forgó – szövegeihez. Ezt követően az IHTR Slușanschi professzor munkáját az FNSA rendelkezésére bocsátotta.
23.
2015‑ben az FNSA kétnyelvű, latin‑román változatban, két kötetben kiadta a „Dimitrie Cantemir – Istoria măririi și decăderii Curții Othomane” (Az ottomán udvar felemelkedése és hanyatlása) címet viselő művet, amelyben a latin szöveg az FNSA kutatóinak kritikai megjegyzéseivel együtt szerepelt.
24.
2015. december 8‑án TB és VP keresetet indított a Tribunalul București (bukaresti törvényszék, Románia) előtt a szerzői jog megsértése miatt, és az FNSA teljes kritikai kiadásának közzététele miatt elszenvedett nem vagyoni és vagyoni kár megtérítését kérték.
25.
2017. december 21‑én a Tribunalul București (bukaresti törvényszék) megállapította, hogy a 2001. évi Slușanschi kritikai kiadást teljes egészében átvették az FNSA kiadásában, és hogy az FNSA az akkoriban közzé nem tett kiegészítéseket vagy javításokat is felhasználta, amelyeket Slușanschi professzor a saját kiadásához tett hozzá, és amelyeket a jövőben kívánt használni. A lábjegyzetekben azonban csak Slușanschi professzorra hivatkoztak. A Tribunalul București (bukaresti törvényszék) ily módon elismerte, hogy az IHTR és az FNSA megsértette Slușanschi professzornak a Slușanschi kritikai kiadás szerzőjeként való elismeréséhez való jogát, valamint az örököseit megillető szerzői vagyoni jogokat.
26.
Az IHTR és az FNSA fellebbezése alapján a Curtea de Apel București (bukaresti ítélőtábla, Románia) 2021. április 7‑i ítéletével részben megváltoztatta a Tribunalul București (bukaresti törvényszék) ítéletét azzal, hogy csökkentette az IHTR és az FNSA által egyetemlegesen megtérítendő nem vagyoni kár összegét, azonban helybenhagyta a vagyoni kár meghatározott összegben történő megfizetésére kötelezésüket. Többek között úgy ítélte meg, hogy a Slușanschi kritikai kiadás az eredeti mű vonatkozásában különböző beavatkozásokat, szellemi megközelítést és kreativitási erőfeszítést tett szükségessé, így a Legea nr. 8/1996 privind dreptul de autor și drepturile conexe (a szerzői jogról és a szomszédos jogokról szóló 8/1996. sz. törvény) értelmében vett „származékos műnek” minősül, és az e törvény által biztosított védelemben részesül.
27.
Az IHTR és az FNSA felülvizsgálati kérelmet nyújtott be a kérdést előterjesztő bírósághoz, az Înalta Curte de Casație și Justițiéhez (legfőbb semmítő‑ és ítélőszék), és lényegében a kritikai kiadásból eredő származékos műnek minősítést vitatták. Azzal érveltek, hogy egy olyan holt nyelven írott tudományos jellegű mű esetében, amely pontos szintaktikai és mondatszerkesztési szabályokat tartalmaz, a szerző szabad kreatív döntései kizártak, mivel az egyetlen cél az, hogy szakmai készségeit az eredeti mű szerzőjének szándékához legközelebb álló szövegváltozatok azonosítására használja fel. Hasonlóképpen, a kritikai kiadás szerzője számára biztosított szabadság foka rendkívül korlátozott, sőt nem is létezik.
28.
A kérdést előterjesztő bíróság a 2001/29 irányelv 2. cikkének a) pontja alapján szerzői jogi védelem alatt álló „műnek” minősítésre, konkrétabban pedig arra a két együttes elemre kérdez rá, amelyeket e célból össze kell kapcsolni, nevezetesen i. az eredeti teljesítmény megléte abban az értelemben, hogy egyszerre szükséges és elégséges, hogy a mű a szerzőjének személyiségét tükrözze, kifejezve ez utóbbi szabad és kreatív döntéseit, és ii. hogy kellően pontosan és tárgyilagosan azonosítható teljesítményről van‑e szó.
29.
Így a kérdést előterjesztő bíróság arra keresi a választ, hogy valóban fennáll‑e a kritikai kiadás szerzője részéről a „szabad és kreatív döntés”, ha annak célja az eredeti mű teljes, érthető és az eredeti mű szerzőjének szándékához a lehető legközelebb álló formában történő reprodukálása. A kérdést előterjesztő bíróság ennek kapcsán kiemelte, hogy a kritikai kiadás szerzője e célból betekint az eredeti kéziratba, és – a megfelelő kifejezések megválasztásával kapcsolatos észrevételekkel és magyarázatokkal – helyesbítheti vagy kiegészítheti azt annak biztosítása céljából, hogy a jelentés megmaradjon. Bár ez a munka nem tekinthető az említett kézirat többszörözésének vagy facsimile átírásának, a kérdést előterjesztő bíróságban felmerül a kérdés, hogy ezek a döntések és az azokat körülvevő kritikai elem a kritikai kiadás szerzőjének kreativitását és „személyes rétegét” tükrözi‑e, vagy pusztán szakmai készségeit és vitathatatlan szellemi erőfeszítését, amely azonban a Bíróság ítélkezési gyakorlata szerint nem elegendő ahhoz, hogy szerzői jogi védelemben részesíthető eredeti művet eredményezzenek.
30.
A kérdést előterjesztő bíróság arra is keresi a választ, hogy a kritikai kiadás tekinthető‑e az eredeti műtől elkülönülő alkotásnak, ha ezzel szemben egybeesik azzal, amennyiben célja a korábban létező mű szövegének visszaállítása, vagy pedig adott esetben csak a kritikai kiadás szerzőjének kritikai feljegyzései, megjegyzései és magyarázatai rendelkeznek pontos és objektíven azonosítható tárggyal, és kizárólag ezek tekinthetők a szerzői jog által védhető műnek.
31.
E körülmények között az Înalta Curte de Casație și Justiție (legfelsőbb semmítő‑ és ítélőszék, Románia) úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdést terjeszti a Bíróság elé:
„Úgy kell‑e értelmezni a [2001/29 irányelv] 2. cikkének a) pontjában foglalt rendelkezéseket, hogy szerzői jogi oltalom alatt álló műnek tekinthető az olyan mű kritikai kiadása, amelynek célja az eredeti mű szövegének a kézirat alapulvételével történő megállapítása, és amely azt megjegyzésekkel és a szükséges kritikai szöveggondozással egészíti ki?”
32.
Írásbeli észrevételeket a román, a francia és az olasz kormány, valamint az Európai Bizottság nyújtott be. Az IHTR és a Bizottság a 2025. március 19‑én tartott tárgyaláson szóban is előadták észrevételeiket.
Elemzés
Előzetes észrevételek
33.
Előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésével a kérdést előterjesztő bíróság lényegében arra vár választ, hogy a 2001/29 irányelv 2. cikkének a) pontját úgy kell‑e értelmezni, hogy egy közkinccsé vált (
13
) mű kritikai kiadása, amelynek célja e mű szövegének rekonstruálása a szükséges kritikai megjegyzésekkel és apparátussal együtt, olyan műnek tekinthető, amelynek többszörözéséhez a szerző engedélye szükséges.
34.
Ezenkívül a felek érveiből, valamint a kérdést előterjesztő bíróság által kifejezett kétségekből az következik, hogy továbbra is kérdés merül fel azzal kapcsolatban, hogy egy eredeti mű kritikai kiadása a 2001/29 irányelv 2. cikkének a) pontja szerinti szerzői jogi védelem alatt álló műnek minősíthető‑e.
35.
E tekintetben a Bizottság felhívja a Bíróság figyelmét a 2006/116 irányelv 5. cikkére, amely különleges védelmi időt ír elő a közkinccsé vált művek „kritikai és tudományos kiadás[ai]” számára. Úgy véli, hogy a Slușanschi kritikai kiadás nem minősíthető a 2001/29 irányelv 2. cikkének a) pontja értelmében vett szerzői jogi védelem alatt álló „műnek”, és javasolja az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés átfogalmazását Slușanschi professzor munkájának a 2006/116 irányelv 5. cikke szempontjából történő vizsgálata érdekében.
36.
Úgy vélem azonban, hogy sem az ilyen vizsgálat, sem az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésnek a Bizottság által javasolt átfogalmazása nem szükséges.
37.
Meg kell ugyanis állapítani, hogy bár a 2006/116 irányelv a szerzői jog és a szomszédos jogok védelmi idejének, valamint ezen időtartamok számítása kezdő időpontjának harmonizálására irányul, a tagállamokra bízza a szomszédos jogok egyes vonatkozásainak szabályozását. Így a 2006/116 irányelv 5. cikkéből és (19) preambulumbekezdéséből kitűnik, hogy a tagállamoknak továbbra is jogukban áll fenntartani vagy bevezetni a szerzői joggal szomszédos jogokat a közkinccsé vált művek kritikai és tudományos kiadásainak védelme érdekében. Az ilyen védelem időtartama tehát az említett irányelv 5. cikkének második mondata értelmében az első jogszerű nyilvánosságra hozatal időpontjától számított legfeljebb harminc év. (
14
)
38.
Ebből következik egyrészt az, hogy a közkinccsé vált művek „kritikai vagy tudományos kiadásai” számára a 2006/116 irányelv 5. cikke értelmében biztosított védelem a szomszédos jogok és nem a szerzői jogok körébe tartozik. (
15
) Másrészt ez a sajátos védelem csak azokra a kiadásokra alkalmazandó, amelyekre ez a rendelkezés vonatkozik azokban a tagállamokban, amelyek ilyen szomszédos jogot állapítottak meg
39.
Márpedig a jelen ügyben az ügy irataiból kitűnik, hogy Románia nem élt a 2006/116 irányelv 5. cikkének átültetésére vonatkozó lehetőséggel, és nem fogadott el olyan jogszabályi rendelkezést, amely arra irányult volna, hogy a közkinccsé vált művek kritikai és tudományos kiadásai számára a szomszédos jogok alapján különleges védelmet biztosítson, amit a tárgyaláson is megerősítettek. (
16
)
40.
A 2006/116 irányelv 5. cikke tehát nem alkalmazható az alapügyben.
41.
Hozzáteszem, hogy bármi is legyen a 2006/116 irányelv 5. cikkének megfelelően közkinccsé vált és a szomszédos jogok alapján védelemben részesülő művek „kritikai és tudományos kiadásainak” fogalommeghatározása, (
17
) az nem terjedhet ki azokra a művekre, amelyek „műnek” minősíthetők, és amelyek a 2001/29 irányelv 2. cikke a) pontjának megfelelően szerzői jogi védelemben részesülnek.
42.
A tagállamok számára biztosított azon lehetőség, hogy a 2006/116 irányelv 5. cikke értelmében vett „kritikai és tudományos kiadások” védelmével kapcsolatos szomszédos jogot tartsanak fenn vagy hozzanak létre, nem érinti a 2001/29 irányelv 2. cikkének a) pontja szerinti azon kötelezettségüket, hogy a szerzők számára kizárólagos jogot biztosítsanak „műveik” többszörözésének engedélyezésére vagy megtiltására, mivel ez utóbbi rendelkezés az ott említett jog anyagi jogi tartalmát illetően teljes körű harmonizációt előirányzó intézkedést képez. (
18
)
43.
Ennélfogva a jelen ügy szempontjából először is az azzal kapcsolatos kétségeket vizsgálom meg, hogy az eredeti művek kritikai kiadásait olyan védelem alatt álló műveknek lehet‑e minősíteni, amelyek többszörözéséhez a 2001/29 irányelv 2. cikkének a) pontja alapján a szerző engedélye szükséges. Másodszor, közelebbről megvizsgálom, hogy egy közkinccsé vált mű kritikai kiadása, amelynek célja e mű szövegének rekonstruálása a szükséges kritikai megjegyzésekkel és apparátussal együtt, tekinthető‑e szerzői jogi védelem alatt álló műnek.
Az eredeti mű kritikai kiadása „műnek” minősítésének lehetőségéről
44.
Emlékeztetek arra, hogy az Unió, amely ugyan a Berni Egyezményben nem részes fél, a WIPO Szerzői Jogi Szerződés – amelyben részes fél, és amelynek végrehajtására irányul a 2001/29 irányelv – 1. cikkének (4) bekezdése alapján köteles betartani a Berni Egyezmény 1–21. cikkében foglalt rendelkezéseket”. (
19
)
45.
Márpedig a Berni Uniós Egyezmény 2. cikkének (1) bekezdése értelmében az irodalmi és művészeti művek kifejezés felöleli az irodalom, a tudomány és a művészet minden alkotását, tekintet nélkül a mű létrehozatalának módjára vagy alakjára. E rendelkezés továbbá a származékos művekre vonatkozó (3) bekezdésében kimondja, hogy „[a]z eredeti mű szerzőjét megillető jogok sérelme nélkül az eredeti művel azonos védelemben részesül a fordítás, az adaptálás, a zenei átírás és irodalmi vagy művészeti műnek másfajta átdolgozása” (
20
).
46.
Ráadásul a WIPO Szerzői Jogi Szerződés 2. cikkével és a TRIPS‑megállapodás 9. cikkének (2) bekezdésével összhangban, amely szintén az uniós jogrend részét képezi, a kifejezési formák, és nem az önmagukban vett ötletek, eljárások, működési módszerek, illetve matematikai műveletek részesülhetnek szerzői jogi védelemben. (
21
)
47.
A 2001/29 irányelv 2. cikkének a) pontjában szereplő, szerzői jogi védelem alatt álló „mű” fogalmát tehát úgy kell értelmezni, hogy az magában foglalja mind az elsődleges műveket, mind a másodlagos műveket, mint például azokat a származékos műveket, amelyeket egy vagy több már létező mű alapján hoztak létre.
48.
Származékos műnek minősül az a mű, amely egy vagy több első műből kölcsönöz, vagy akár magában foglalja egy már létező mű egészét vagy egy részét, és azt olyan eredeti alkotássá alakítja át, amely szerzői jogi védelmet biztosít számára. Az ilyen mű tehát – az új műhöz hasonlóan – szerzői jogi védelemben részesül, mivel ezen új, önálló védelem okai a másodlagos mű szerzője által a tevékenysége keretében kiváltott eredetiségben vagy kreativitásban gyökereznek. Ez a védelem azon mű(vek) eredeti szerzői jogainak sérelme nélkül gyakorolható, amelyen a származékos mű alapul. (
22
)
49.
Egyébiránt a Berni Uniós Egyezmény egyetlen eleme sem teszi lehetővé annak megállapítását, hogy főszabály szerint valamely eredeti mű – ideértve a közkinccsé vált művet is – kritikai kiadása adott esetben nem felelhet meg azoknak a feltételeknek, amelyek ahhoz szükségesek, hogy származékos műnek minősüljön, és szerzői jogi védelemben részesüljön. Az uniós szerzői jogi szabályozás sem tartalmaz olyan jogalapot, amely lehetővé tenné ezt a korlátozást. (
23
)
50.
Az ilyen általános megállapítás ellentétes lenne az uniós jogalkotó azon szándékával, hogy biztosítsa a szellemi tulajdon magas szintű védelmét a szerzői és szomszédos jogok révén, amelyek védik és ösztönzik a szellemi alkotás és a kulturális termelés szempontjából alapvető fontosságú új termékek és szolgáltatások fejlesztését és forgalmazását, és amelyek lehetővé teszik a szerzők, előadóművészek és hangfelvétel‑előállítók számára, hogy műveik felhasználásáért megfelelő díjazásban részesüljenek annak érdekében, hogy továbbra is alkotó és művészi munkát végezhessenek, ami kifejezetten kitűnik a 2001/29 irányelv (2), (4) és (9)–(11) preambulumbekezdéséből, valamint a 2006/116 irányelv (11) preambulumbekezdéséből.
51.
Következésképpen valamely eredeti mű kritikai kiadása akkor részesülhet szerzői jogi védelemben a 2001/29 irányelv 2. cikkének a) pontja alapján, ha az ezen irányelv értelmében vett „műnek” minősíthető.
52.
Ilyen körülmények között felmerül a kérdés, hogy a 2001/29 irányelv 2. cikkének a) pontja alapján szerzői jogi védelem alatt álló származékos műnek tekinthető‑e egy olyan, közkinccsé vált mű kritikai kiadása, amelynek célja e mű szövegének rekonstruálása a szükséges kritikai megjegyzésekkel és apparátussal együtt.
A közkinccsé vált mű kritikai kiadásáról, amelynek célja e mű szövegének rekonstruálása, a kritikai megjegyzésekkel és apparátussal együtt
53.
A 2001/29 irányelv 2. cikke a) pontjának szövegéből kitűnik, hogy a többszörözés engedélyezésére vagy megtiltására vonatkozóan a szerzőt megillető jogi védelem tárgya a „mű”. Mivel ez az irányelv a „mű” kifejezés értelmének és terjedelmének meghatározása céljából semmilyen kifejezett utalást nem tartalmaz a tagállamok jogára, tekintettel az uniós jog egységes alkalmazásának és az egyenlőség elvének követelményeire, e fogalmat általában az egész Unióban önállóan és egységesen kell értelmezni. (
24
)
54.
A Bíróság ítélkezési gyakorlata szerint ahhoz, hogy egy adott tárgy a 2001/29 irányelv értelmében vett „műnek” minősülhessen, két feltételnek kell együttesen teljesülnie. Egyfelől az érintett műnek eredetinek kell lennie, abban az értelemben, hogy az a szerző saját szellemi alkotását képezze. Másfelől a 2001/29 irányelv értelmében vett „műnek” minősülés azon elemekre korlátozódik, amelyek e szellemi alkotás kifejezései, abban az értelemben, hogy a mű magában foglalja a kellő pontossággal és objektivitással azonosítható teljesítmény létét. (
25
)
Az eredetiség kritériumáról
55.
Az ítélkezési gyakorlatból az következik, hogy ahhoz, hogy egy művet eredetinek lehessen tekinteni, egyszerre szükséges és elegendő az, hogy az alkotója személyiségét tükrözi, valamint annak szabad és kreatív döntéseiben jut kifejeződésre. Amennyiben viszont a teljesítmény megvalósulását kizárólag olyan műszaki megfontolások, szabályok vagy kötöttségek vezérelték, amelyek az alkotási szabadság gyakorlásának nem engedtek teret, (
26
) vagy csupán olyan korlátozott mértékben engednek teret annak, hogy az ötlet és a kifejeződés összekeveredik, (
27
) e teljesítmény nem tekinthető úgy, hogy az ahhoz szükséges eredetiséggel bír, hogy műnek minősülhessen.
56.
Annak meghatározása érdekében, hogy valóban ez a helyzet áll‑e fenn az irodalmi területen létrehozott alkotás esetén, a Bíróság pontosította, hogy a nemzeti bíróság feladata annak vizsgálata, hogy a szóban forgó alkotás létrehozása során a szerzőnek módjában állt‑e olyan szabad és kreatív döntéseket hozni, amelyek alkalmasak a szóban forgó mű eredeti jellegének az olvasóhoz való közvetítésére, azzal, hogy ez az eredetiség nem magukból a szavakból ered, külön‑külön vizsgálva, hanem azok kiválasztásából, elrendezéséből és kombinációjából, amelyeken keresztül a szerzőnek lehetősége van alkotó szelleme eredeti módon történő kifejezésére és olyan eredmény létrehozására, amely szellemi alkotásnak tekinthető, mivel önmagában az alkotás létrehozására fordított szellemi erőfeszítés és szakértelem e tekintetben nem bír relevanciával. (
28
)
57.
Egyébiránt, amint arra a kérdést előterjesztő bíróság helyesen rámutat, a Bíróság már megállapította, hogy a számítógépi programok, adatbázisok vagy fényképek szerzői jogi védelem alatt álló „műnek” minősülhetnek, ha eredetiek abban az értelemben, hogy a szerző saját szellemi alkotásának minősülnek. Ugyanez vonatkozik az újságcikkekre, amelyek esetében a szerző saját szellemi alkotása általában a téma bemutatásának módjából és a nyelvi kifejezésből következik. (
29
) Egy portréfotóval kapcsolatban a Bíróság ezenkívül rámutatott arra, hogy a szerző a mű létrehozása során többféleképpen és több ízben is szabadon és kreatívan dönthet, így nem lehet azt állítani, hogy a szerző alkotó képességeit csak korlátozott mértékben, illetve egyáltalán nem fejtheti ki. (
30
)
58.
A Bíróság ezzel szemben úgy ítélte meg, hogy az olyan katonai helyzetjelentések, amelyek tisztán tájékoztató jellegű dokumentumoknak minősülnek, amelyek tartalmát teljes mértékben a bennük foglalt információk határozzák meg, miáltal ezen információk és azok kifejezése összekeveredik, kizárva így minden eredetiséget, nem minősülnek „műnek”. (
31
) Ugyanez vonatkozik az adatbázis létrehozására is, amelynek tekintetében az eredetiség feltétele nem teljesül, ha azt olyan műszaki megfontolások, szabályok vagy kötöttségek írják elő, amelyek az alkotási szabadságnak nem engednek teret, mivel önmagában a szerző munkaráfordítása és szakértelme nem igazolhatja az adatbázis szerzői jogi védelmét, ha az semmilyen eredetiséget nem fejez ki az említett adatok összeválogatása vagy elrendezése terén. (
32
)
59.
A Bíróság ugyanakkor hozzátette, hogy az eredetiség feltételének eleget tevő mű szerzői jogi védelemben részesülhet akkor is, ha annak kivitelezését műszaki megfontolások vezérelték, amennyiben e kötöttség nem akadályozta a szerzőt abban, hogy személyisége kifejezésre juthasson e tárgyban, szabad és kreatív döntéseinek megnyilvánulása révén. (
33
)
60.
Ebből az ítélkezési gyakorlatból az következik, hogy az alapvető kritérium, amely lehetővé teszi annak meghatározását, hogy valamely mű a szerző saját szellemi alkotásának minősül‑e, lényegében a szerző kreatív képessége, a szabad és kreatív döntések meghozatalának lehetősége, és így személyiségének kifejezése körébe tartozik.
61.
A jelen ügyben a kérdést előterjesztő bíróságnak tehát azt kell eldöntenie, hogy egy közkinccsé vált mű kritikai kiadása, amelynek célja e mű szövegének rekonstruálása a szükséges kritikai megjegyzésekkel és apparátussal együtt, olyan szellemi alkotásnak minősül‑e, amely tükrözi a szerző választási szabadságát és személyiségét, és így megfelel az eredetiség követelményének.
62.
E tekintetben az ügy irataiból kitűnik, hogy a Slușanschi kritikai kiadás nem felel meg a Dimitrie Cantemir latin nyelvű kézirata puszta reprodukálásának, sem pedig e kézirat facsimiléjének. E kritikai kiadás elkészítése során Slușanschi professzor beavatkozott az eredeti szövegbe azáltal, hogy javításokat és kiegészítéseket végzett annak érdekében, hogy az eredeti mű szövegét teljes, érthető és az említett eredeti mű szerzőjének szándékához a lehető legközelebb álló formában rekonstruálja.
63.
Márpedig úgy vélem, hogy ha a szerző olyan formában próbál meg rekonstruálni egy hiányos irodalmi művet, amelyről úgy véli, hogy a lehető legközelebb áll az eredeti mű szerzője által készítetthez, akkor főszabály szerint nem tekinthető úgy, hogy csupán a személyes alkotást nélkülöző kutatási munkát, szakértelmet vagy szellemi ráfordítást biztosít. Éppen ellenkezőleg, előfordulhat, hogy a szerzőnek lehetősége van arra, hogy több lehetőség közül válasszon. Az általa hozott nyelvtani, lexikális, irodalmi és stilisztikai döntéseket valószínűleg meghatározza vagy legalábbis befolyásolja az eredeti mű megszerkesztésének időszakára és a mű lefedett történelmi időszakra vonatkozó tapasztalata, filológiai szakértelme, ismeretei és megértése, az eredeti mű szerzőjének, stílusának és nyelvi kifejezésének ismerete, valamint a szerző szándékára vonatkozó értelmezése. Amikor a kritikai kiadás szerzője nemcsak szakmáját, illetve a szerző, a nyelv, az idő és az eredeti mű tekintetében fennálló ismereteit veszi igénybe, hanem saját képzeletét, intuícióját és érzékenységét is, annak érdekében, hogy az eredeti mű szellemiségéhez hű maradjon, az elveszett vagy érthetetlen elemeket kitalálja vagy ismét kitalálja, a kritikai kiadás szerzője kreatív művet készít, és személyisége lenyomatát más művébe helyezi oly módon, hogy származékos művet hoz létre.
64.
A kritikai megjegyzések és apparátus, amelyek az eredeti kézirat érthetőségéhez esetlegesen szükséges javításokra, szócserékre vagy kiegészítésekre, valamint a különböző nyelvi változatokra, illetve a hátrahagyott szavak vagy kifejezések változataira vonatkozó kritikai megjegyzések és magyarázatok, szintén a kritikai kiadás szerzőjének saját szellemi alkotásának minősülnek.
65.
Egyébiránt az eredetiség kritériuma a kritikai kiadás összetételében, a mű számára kialakított szerkezetben, annak formába öntésében, valamint az eredeti szöveg kritikai megjegyzésekhez és apparátushoz képest való elhelyezkedésében nyilvánulhat meg. (
34
) Az ilyen mű szerzője ily módon építi be „személyes rétegét” a létrehozott műbe és nem lehet úgy tekinteni, hogy a kritikai kiadás összekeveredik az eredeti művel.
66.
Ezenkívül, még ha úgy is tekintjük, hogy a kritikai kiadás célja az eredeti mű oly módon történő rekonstruálása, amilyennek annak az azt rekonstruáló személy szerint lennie kellene, és hogy ezen eredeti mű nyelve olyan nyelv, amelyet pontos szintaktikai‑ és mondatszerkezeti szabályok jellemeznek, az ilyen kötöttségek, valamint az a tény, hogy e kiadás megszövegezését bizonyos számú szintaktikai szabály írta elő, nem teszi lehetővé az eredetiség elvi kizárását.
67.
Más lenne a helyzet, ha a kritikai kiadás megszövegezését pusztán technikai beavatkozások, szabályok vagy megszorítások határoznák meg, amelyek nélkülözik az alkotói szabadságot. Úgy tűnhet tehát, hogy a kritikai kiadás szerzője arra szorítkozott, hogy kellően pontos és teljes dokumentumok alapján hű rekonstrukciót végez, azért, hogy ne kelljen kreatív jellegű kezdeményezést tennie. A munka és a szakértelem, bármennyire összetett és aprólékos is, önmagában nem igazolhatja az ilyen kiadás szerzői jogi védelmét, ha nem fejez ki semmilyen eredetiséget az abban szereplő információk kiválasztásában vagy elrendezésében.
68.
Ennélfogva a közkinccsé vált mű rekonstruálása a körülményektől függően hasonlíthat egy olyan származékos mű létrehozatalára, amely eredetiséget hordoz, mivel a szerző korábban létező alkotásokból kölcsönzött vagy ilyeneket épített be. Ennek érdekében meg kell vizsgálni, hogy miben áll a kritikai kiadás szerzőjének beavatkozása az eredeti műhöz képest. (
35
) E tekintetben az eljáró nemzeti bíróságnak az alapeljárás összes releváns elemét figyelembe kell vennie. (
36
) Többek között az érintett művek típusa és az azonos vagy hasonló kutatásokat folytató más kutatók sajátos szaktudása is hasznos lehet annak megértése szempontjából, hogy mit kell a szerzői jog által önálló védelemben részesített önálló műnek minősíteni, és mi pusztán a közkinccsé vált ismeretek tudományos újrakiadása.
Az azonosítható mű fennállásáról
69.
A Bíróság kiemelte, hogy a „mű” 2001/29 irányelv szerinti fogalma szükségszerűen magában foglalja a kellő pontossággal és objektivitással azonosítható teljesítmény létét. Egyrészt a szerzői joghoz kapcsolódó kizárólagos jogok védelmének biztosításáért felelős hatóságoknak képesnek kell lenniük arra, hogy az ekképp védelemben részesített teljesítményeket világosan és pontosan ismerjék. Ugyanez vonatkozik azon harmadik személyekre is, akikkel szemben e teljesítmények szerző által igényelt oltalma érvényesíthető. Másrészt e teljesítmény azonosításának folyamatában a jogbiztonságra nézve káros szubjektív tényezők kizárásának szükségessége azt jelenti, hogy e teljesítmény kifejeződésének objektívnek kell lennie. (
37
)
70.
Úgy vélem, hogy egy eredeti mű kritikai kiadása teljes egészében pontosan és objektíven azonosítható. (
38
) Nem kell szükségszerűen különbséget tenni egyrészt az eredeti műnek megfelelő részek között, amelyek adott esetben szövegmódosításon mentek keresztül, másrészt pedig az azokhoz fűzött kommentárok, kritikai megjegyzések vagy magyarázatok között annak érdekében, hogy adott esetben felismerjék a szerzői jog tárgyát képező és az alá nem eső teljesítményeket. Az „elválasztható védelem”, amelyet következetesen csak a kommentároknak, kritikai megjegyzéseknek vagy magyarázatoknak biztosítanának, azzal a veszéllyel járna, hogy feldarabol egy olyan művet, amelynek csak egészében van értelme, különösen akkor, ha az ilyen kommentárok, megjegyzések vagy magyarázatok kiegészítik az eredeti mű szövegének azon konkrét részét, vagy kapcsolódnak ahhoz, amelyhez megjegyzést fűznek vagy azt elemzik. (
39
)
71.
Bár más lehetne a helyzet az előszavak, bevezetések vagy következtetések esetében, amelyeknek a mű többi részétől „elválasztható” jellege könnyebben elképzelhető, mindenféleképpen a kérdést előterjesztő bíróság feladata, hogy megvizsgálja a mű elemei közül azokat, amelyek a szerző szellemi alkotásának kifejeződései, és amelyek kellő pontossággal és objektivitással azonosíthatók, hogy azok a mű egészét vagy csupán annak részeit alkotják‑e.
A védelem tartalmáról
72.
Amennyiben a teljesítmény a jelen indítvány 55. és 69. pontjában ismertetett jellemzőkkel rendelkezik, és így műnek minősül, e minőségében a 2001/29 irányelvnek megfelelően szerzői jogi oltalomban kell részesíteni, azzal a pontosítással, hogy ezen oltalom terjedelme nem függ azon alkotói szabadság mértékétől, amellyel az alkotója rendelkezett, és hogy ezért e védelem mértéke nem alacsonyabb annál, mint amelyben minden, az említett irányelv alá tartozó mű részesül. (
40
)
73.
Hozzáteszem, hogy a szerzői jog megsértése nem feltétlenül jelenti a mű egészének többszörözését, hanem részleges többszörözést is magában foglalhat. Valamely műalkotás egyes részei ugyanis akkor is a 2001/29 irányelv 2. cikke a) pontja szerinti szerzői jogi védelemben részesülnek, ha tartalmaznak egyes olyan elemeket, amelyek e mű szerzője saját szellemi alkotásának kifejeződései. Egyébiránt nem lehet kizárni, hogy az érintett szöveg egyes elszigetelt mondatai vagy akár csak mondatrészletei alkalmasak arra, hogy közvetítsék az olvasó számára egy kiadvány eredetiségét olyan elem közlése által, amely önmagában e cikk szerzője szellemi alkotásának kifejeződése, így tehát a mondatok vagy mondatrészletek az említett irányelv 2. cikkének a) pontjában foglalt védelem tárgyát képezhetik. (
41
)
74.
Mindemellett nem szabad figyelmen kívül hagyni vagy alábecsülni a Bizottság által a tárgyaláson kifejtett azon aggályokat, amelyek szerint a szerzői jog fennállásának elismerése a közkinccsé vált művek kritikai kiadásai tekintetében azt jelentené, hogy az ide tartozó műveket kivonnák a közkincs köréből.
75.
A származékos irodalmi művön fennálló szerzői jog elismerése nem vonja vissza újra az eredeti műveket a magánszférába, és e másodlagos mű szerzőjének semmilyen kizárólagos jogot nem biztosít az eredeti művekre vonatkozóan. A közkinccsé vált művek felhasználása mindig lehetséges, mivel azok nem vagy már nem állnak egyéni szerzői jogi védelem alatt, így mindenki szabadon többszörözheti azokat, vagy akár a származékos műtől eltérő módon is alakíthatja át őket. (
42
)
76.
E tekintetben a teljesség kedvéért fontosnak tartom hozzátenni, hogy az Emberi Jogok Európai Bíróságának ítélkezési gyakorlatából az következik, hogy kivételes helyzetek állhatnak fenn, amelyekben – a szóban forgó megszólalás vagy információ típusától függően – a szerzői jognak engednie kell a véleménynyilvánítás szabadságához való joggal szemben, amely magában foglalja az információk megismerésének és közlésének szabadságát, amint azt az emberi jogok és alapvető szabadságok védelméről szóló, 1950. november 4-én Rómában aláírt európai egyezmény 10. cikke rögzíti. Ez lehet a helyzet többek között akkor, ha a védelem alatt álló mű közlése közérdekű vitához járul hozzá. (
43
) Mérlegelni kell tehát a fennálló érdekeket, vagyis egyrészt a közérdeket és annak szükségességét, hogy a nyilvánosság szabadon hozzáférhessen a közkinccsé vált műhöz, vagy akár az információkhoz való hozzáféréshez való jogot, másrészt pedig a művek védelmét, ideértve a származékos műveket is.
77.
Végeredményben, bár alapvető fontosságú, hogy a közkinccsé vált műveket bárki szabadon hasznosíthassa, főszabály szerint nem ez a helyzet az e művekből származó művek esetében, amelyek többek között rekonstruált, kommentált vagy elemzett változatokból állhatnak. Nem a kreativitástól mentes munka védelméről van azonban szó, mivel a közkinccsé vált mű kritikai kiadása csak akkor biztosíthatja a szerzői jogot, ha eredeti szellemi alkotás létrehozását eredményezi.
Végkövetkeztetés
78.
A fenti megfontolásokra figyelemmel azt javaslom a Bíróságnak, hogy az Înalta Curte de Casație și Justiție (legfelsőbb semmítő‑ és ítélőszék, Románia) által előzetes döntéshozatal céljából előterjesztett kérdésre a következő választ adja:
Az információs társadalomban a szerzői és szomszédos jogok egyes vonatkozásainak összehangolásáról szóló, 2001. május 22‑i 2001/29/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 2. cikkének a) pontját
a következőképpen kell értelmezni:
egy közkinccsé vált mű kritikai kiadása, amelynek célja e mű szövegének rekonstruálása, megjegyzésekkel és a szükséges kritikai apparátussal kiegészítve, olyan műnek tekinthető, amelynek többszörözése a szerző engedélyéhez kötött, feltéve hogy az a szerző szellemi alkotása, amely a szerző szabad és kreatív döntéseit megjelenítve tükrözi annak személyiségét, és amennyiben a mű kellő pontossággal és objektivitással azonosítható tárggyal rendelkezik. A nemzeti bíróság feladata, hogy minden egyes esetben megvizsgálja, hogy ez a helyzet áll‑e fenn.
(
1
)	Eredeti nyelv: francia.
(
2
)	A nyomtatásra vonatkozóan az Egyesült Királyságban a „Licensing of the Press Act 1662 – An Act for preventing the frequent Abuses in printing seditious treasonable and unlicensed Books and Pamphlets and for regulating of Printing and Printing Presses” vezetett be korlátozásokat. (1662. évi sajtótörvény – A lázító, áruló és engedély nélküli könyvek és röpiratok gyakori visszaéléseinek megelőzéséről, valamint a nyomtatás és a nyomdagépek szabályozásáról szóló törvény).
(
3
)	„An Act for the Encouragement of Learning, by Vesting the Copies of Printed Books in the Authors or Purchasers of such Copies, during the Times therein mentioned” (A tanulás ösztönzéséről szóló törvény, amely a nyomtatott könyvek példányait a szerzők vagy a vásárlók számára biztosítja a törvényben meghatározott időtartamra).
(
4
)	Lásd e tekintetben John Locke és Georg Wilhelm Friedrich Hegel tulajdonjog‑elméletét (vagy elsajátítási elméletét), valamint Emmanuel Kant személyiségi jogi elméletét. Lásd még: Strowel, A., Droit d’auteur és Copyright. Divergences et Convergences. Étude de droit comparé, 1993, Bruylant, 90–93., 98. és 99. o., 174–190. o. és 491. o.; Hughes, J., „Locke’s 1694 Memorandum (and More Incomplete Copyright Historiographies)”, Cardozo Arts & Entertainment Law Journal, 27. kötet, 167. sz., 2010, 555–572. o.; Fabri, E., „De l’appropriation à la propriété: John Locke et la fécondité d’un malentendu devenu classique, Philosophiques, 43. kötet, 2. sz., 2016, 343–369. o.
(
5
)	A továbbiakban: Római Egyezmény.
(
6
)	Az információs társadalomban a szerzői és szomszédos jogok egyes vonatkozásainak összehangolásáról szóló, 2001. május 22‑i európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2001. L 167., 10. o.; magyar nyelvű különkiadás 17. fejezet, 1. kötet, 230. o.; helyesbítések: HL 2008. L 314., 16. o.; HL 2014. L 10., 32. o.).
(
7
)	HL 2000. L 89., 6. o.; magyar nyelvű különkiadás 11. fejezet, 33. kötet, 208. o. (a továbbiakban: WIPO Szerzői Jogi Szerződés)
(
8
)	HL 1994. L 336., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 11. fejezet, 21. kötet, 80. o.
(
9
)	HL 1993. L 290., 9. o.; magyar nyelvű különkiadás 17. fejezet, 1. kötet, 141. o.
(
10
)	HL 2006. L 372., 12. o.
(
11
)	M. Of., I. rész_. sz./1996. március 26.
(
12
)	M. Of., I. rész, 489. sz., 2018. június.
(
13
)	Az alapügy nem egy, még szerzői jog hatálya alá tartozó eredeti mű kritikai kiadásának közzétételére vonatkozik.
(
14
)	A 2006/116 irányelv 5. cikkét és (19) preambulumbekezdését, amelyek szövege lényegében megegyezik a 93/98 irányelv 5. cikkével és (20) preambulumbekezdésével, az Olasz Köztársaság kérésére iktatták be, amely akkoriban az egyetlen olyan tagállam volt, amelyben ilyen jogosultság létezett. Lásd többek között: „Note from Presidency to COREPER attaching consolidated text of Amended Proposal”, 1993. május 17., 6614/93. sz. tanácsi dokumentum, 7. o.; „Report from Presidency to COREPER”, 1993. június 7., 1700/93. sz. tanácsi dokumentum, 6. o.
(
15
)	A szigorú értelemben vett szerzői jog és a szomszédos jogok közötti kettősség nemzetközi szinten a többek között a Berni Uniós Egyezmény, valamint a Római Egyezmény által biztosított külön védelemben nyilvánul meg. Lásd: Collins főtanácsnok Seven.One Entertainment Group ügyre vonatkozó indítványa (C‑260/22, EU:C:2023:583, 12. lábjegyzet).
(
16
)	A tárgyaláson a Bizottság jelezte, hogy csak hét tagállam ültette át kifejezetten a 2006/116 irányelv 5. cikkét, nevezetesen a Német Szövetségi Köztársaság, az Észt Köztársaság, a Spanyol Királyság, az Olasz Köztársaság, a Portugál Köztársaság és a Szlovén Köztársaság.
(
17
)	Megjegyzem, hogy a 2006/116 irányelv 5. cikkében szereplő „kritikai és tudományos kiadások” fogalma semmilyen kifejezett utalást nem tartalmaz a tagállamok jogára jelentésének és hatályának meghatározása érdekében, így azt általában az egész Unióban önállóan és egységesen kell értelmezni (lásd e tekintetben többek között: 2025. március 6‑iONB és társai és társai ítélet [C‑575/23, EU:C:2025:141, 87. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat]). E fogalom tehát nem foglalhatja magában rendszerszerűen azokat az alkotásokat, amelyek a „kritikai kiadások” köznyelvi nemzeti szótárakban szereplő különböző fogalommeghatározásainak hatálya alá tartoznak, amelyek jelenleg különböző realitásokat képviselhetnek.
(
18
)	Lásd: 2019. július 29‑i Funke Medien NRW ítélet (C‑469/17, a továbbiakban: Funke Medien NRW ítélet, EU:C:2019:623, 38. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
(
19
)	Lásd: 2018. november 13‑i Levola Hengelo ítélet (C‑310/17, a továbbiakban: Levola Hengelo ítélet, EU:C:2018:899, 38. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
(
20
)	Kiemelés tőlem.
(
21
)	Levola Hengelo ítélet (39. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
(
22
)	E tekintetben lásd többek között Léger, P., „La mise à l’épreuve des limites au droit d’auteur par les œuvres transformatrices”, La propriété intellectuellee par le numérique, Párizs, Dalloz, 2020, 184. o.; Margony, T. és Perry, M., „Scientific and Critical Editions of Public Domain Works: An Example of European Copyright Law (Dis)Harmonization”, Canadian Intellectual Property Review, 27. kötet, 164. o.; Desbois, H., Le droit d’auteur en France, Párizs, Dalloz, 1978 (3. kiadás), 6. és 22–30. pont.
(
23
)	Megjegyzem, hogy Ruiz‑Jarabo Colomer főtanácsnok a Sony Music Entertainment ügyre vonatkozó indítványában (C‑240/07, EU:C:2008:303, 51. és 52. pont) rámutatott arra, hogy a közkinccsé vált művek kritikai és tudományos kiadásait, valamint a nem eredeti fényképeket illetően, mivel a tagállamok nem kötelesek ezeket a Közösség egész területén biztosítani, „az ezen jogokra való hivatkozásra irányuló valamennyi próbálkozás kudarcra ítéltetett azokban a tagállamokban, amelyek szuverenitásuk gyakorlása során ezeket nem ismerik el”. E pontot ugyanis az összefüggéseibe kell helyezni. Egyrészt a főtanácsnok a szerzői jog és a szomszédos jogok területén „az európai egységesítés törekvés” korlátjára kívánt rámutatni. Másrészt az e tekintetben hivatkozott jogirodalomra tekintettel véleményem szerint annak pontosításáról volt szó, hogy a 2006/116 irányelv hatálybalépése nem keletkeztet védelmet a kritikai és tudományos kiadások számára, amennyiben azokat a nemzeti jog előzetesen nem védi. Ez azonban csak olyan művekre vonatkozhat, amelyek nem minősíthetők önálló műnek.
(
24
)	Lásd: Levola Hengelo ítélet (33. pont).
(
25
)	Lásd ebben az értelemben: 2011. október 4‑iFootball Association Premier League és társai ítélet (C‑403/08 és C‑429/08, EU:C:2011:631, 156. és 159. pont); Levola Hengelo ítélet (35–40. pont); 2019. szeptember 12‑i Cofemel ítélet (C‑683/17, a továbbiakban: Cofemel ítélet, EU:C:2019:721, 32. pont).
(
26
)	Lásd: Cofemel ítélet (30. és 31. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
(
27
)	Lásd: 2020. június 11‑i Brompton Bicycle ítélet (C‑833/18, a továbbiakban: Brompton Bicycle ítélet, EU:C:2020:461, 31 pont).
(
28
)	Lásd ebben az értelemben: 2009. július 16‑i Infopaq International ítélet (C‑5/08, a továbbiakban: Infopaq International ítélet, EU:C:2009:465, 45. és 46. pont); 2012. március 1‑jei Football Dataco és társai ítélet (C‑604/10, EU:C:2012:115, 33. pont); Funke Medien NRW ítélet (23. pont).
(
29
)	Lásd ebben az értelemben: Infopaq International ítélet (35. és 44–46. pont).
(
30
)	Lásd: 2011. december 1‑jei Painer ítélet (C‑145/10, EU:C:2011:798, 90–93. pont).
(
31
)	Lásd: Funke Medien NRW ítélet (24. pont).
(
32
)	Lásd: 2012. március 1‑jei Football Dataco és társai ítélet (C‑604/10, EU:C:2012:115, 39. és 42. pont).
(
33
)	Lásd ebben az értelemben: Brompton Bicycle ítélet (26. pont).
(
34
)	Ugyanígy, amint azt a 2006/116 irányelv (13) preambulumbekezdéséből kitűnik, „[a] gyűjteményeket a Berni Egyezmény 2. cikkének (5) bekezdése védelemben részesíti, ha azok tartalmuk kiválasztása és elrendezése folytán szellemi alkotásnak minősülnek. Ezek a művek e jellegüknél fogva részesülnek védelemben, a gyűjtemény részét képező egyes művek szerzőit megillető jogok sérelme nélkül. […]”. A gyűjtemények mint önálló művek tehát összetételükben eredetiséget fejeznek ki.
(
35
)	A 2025. március 19‑i tárgyaláson vita tárgyává tettem az Alfred Cortot zongoraművész munkakiadásaira alapított zenei példát, akiről ismert, hogy egyes nagy zeneszerzők kottáihoz különböző megjegyzéseket, tanácsokat, gyakorlati feladatokat stb. fűzött, amelyek összemosódnak az eredeti kották többszörözésével, adott esetben kiegészítve azokat lábjegyzeteknek tekinthető elemekkel. Alfred Cortot azzal a szándékkal, hogy segítse a tanulókat abban, hogy ne csak a gesztusok, hanem a zeneművek megértése terén is előrelépést érjenek el, e művek saját értelmezése alapján művészi döntéseket hozott. E tekintetben lásd Gavoty, B., Alfred Cortot. Biographie, Buchet/Chastel, Párizs, 2012, 357. o. (hiányzó lábjegyzet) és 358. o.: „Természetes módon, a Méthode sikere előtt a Cortot azzal az elképzeléssel élt, hogy közzé kell tenni a romantikus mesterek mesterműveinek szentelt Éditions de Travail‑t: Chopin, Schumann, Schubert, Liszt, Weber és Mendelssohn – összesen 76 leírás, amelyek természetesen magukban foglalják magukat az ujjrenddel ellátott és felülvizsgált műveket, valamint a főbb nehézségek megoldása érdekében javasolt megjegyzéseket és gyakorlatokat. […] Az Éditions de Travail […] gazdag esztétikai leírást tartalmaz, amelynek célja, hogy ösztönözze az előadó fantáziáját.” Lásd még: Anselmini, F. és Jacobs, R., Alfred Cortot, Fayard, Párizs, 2018, 285–298. o.
(
36
)	Lásd ebben az értelemben: Brompton Bicycle ítélet (38. pont és a rendelkező rész), ahol a Bíróság pontosította, hogy az adott ügy releváns elemeiről van szó, ahogyan azok e mű létrehozásakor fennálltak, függetlenül a mű létrehozásán kívüli és azt követő tényezőktől (37. pont).
(
37
)	Lásd: Cofemel ítélet (32. és 33. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
(
38
)	Az alapügy egy irodalmi alkotásra vonatkozik. Pontosítom azonban, hogy más lehet a helyzet az olyan művészeti alkotás esetében, amely restauráció tárgyát képezte, és amelynek eredeti példánya fogalmilag nem létezik már, mivel a helyreállított vagy átalakított elemek elválaszthatatlanná válnak az eredeti műtől.
(
39
)	Véleményem szerint ugyanez vonatkozik az Alfred Cortot jelen indítvány 35. lábjegyzetében már említett munkakiadásaira. Nem tekinthető úgy, hogy kizárólag Alfred Cortot különböző megjegyzései részesülhetnek védelemben az általuk kiegészített kottáktól függetlenül, amelyek nélkül érthetetlenné válnának.
(
40
)	Cofemel ítélet (35. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
(
41
)	Lásd ebben az értelemben: Infopaq International ítélet (38., 39. és 47. pont). Pontosítom, hogy egy olyan „elválasztható” védelem esetén, amely egy mű bizonyos részei, mint például az előszavak, a bevezetések és a végkövetkeztetések számára biztosított, a jelen indítvány 71. pontjában felvázoltak szerint a védett rész(ek) egy részének, sőt mondatának többszörözése a szerzői jog megsértésének minősülhet.
(
42
)	Így a Bizottság által a tárgyaláson említett példával élve, közkinccsé válásukat követően az államférfiak írásai vagy a politikusok személyes naplói kritikai kiadások tárgyát képezhetik, amelyek adott esetben szerzői jogi védelemben részesülnek, amennyiben az ilyen kiadások szerzői személyiségüket tükröző szabad és kreatív döntéseket nyilváníthattak ki. Ezzel szemben e kritikai kiadások szerzői nem akadályozhatják meg az alapul vett eredeti mű többszörözését.
(
43
)	Lásd: Voorhoof, D., „Freedom of expression and the right to information: Implications for copyright”, Research Handbook on Human Rights and Intellectual Property, Geiger, C. (szerk.), Elgar publishing, 2015, 331. o.; az EJEB 2013. január 10‑i Ashby Donald és társai kontra Franciaország ítélete (CE:ECHR:2013:0110JUD003676908) és az EJEB 2013. február 19‑i Fredrik Neij és Peter Sunde Kolmisoppi kontra Svédország ítélete (CE:ECHR:2013:0219DEC004039712). Lásd e tekintetben még: 2019. július 29‑iSpiegel Online ítélet (C‑516/17, EU:C:2019:625, 57–59. pont); Szpunar főtanácsnok Funke Medien NRW ügyre vonatkozó indítványa (C‑469/17, EU:C:2018:870, 40–42. pont).