JJuuddiikkaattuurraa  NNeejjvvyyššššííhhoo  ssoouudduu
Spisová zna čka: 30 Cdo 3684/2018 
Typ 
rozhodnutí:
USNESENÍ 
Kategorie 
rozhodnutí:
B   
Aplikovaná 
norma:
§ 243d písm. a) o. s. ř. ve zn ění od 30.09.2017 
§ 151 odst. 1 o. s. ř. ve zn ění od 30.09.2017 
§ 11 odst. 2 o. s. ř.
čl. 7 odst. 1 Na řízení (EU) č. 1215/2012  
Heslo: Dovolání 
Příslušnost soudu místní 
Příslušnost soudu mezinárodní  
ECLI: ECLI:CZ:NS:2019:30.CDO.3684.2018.1 
Právní v ěta: Pro účely aplikace § 11 odst. 2 o. s. ř. může být místní příslušnost založena i přímo 
použitelným předpisem práva Evropské unie.
Datum 
rozhodnutí:
21.05.2019 
30 Cdo 3684/2018-81 
USNESENÍ 
Nejvyšší soud České republiky rozhodl v senát ě složeném z p ředsedy JUDr . Pavla 
Simona a soudc ů Mgr. Víta Bi čáka a JUDr. Bohumila Dvo řáka v právní v ěci žalobkyn ě 
Czechoslovak Spirit, s. r. o. , I ČO 27670252, se sídlem v Praze 1, T ěšnov 1059/1, 
zastoupené Mgr. Jaroslavem Tajbrem,  advokátem se sídlem v Praze 5, U Nikolajky 833/5, 
proti žalovaným 1) GURLEX GROUP CZ, s. r. o. , I ČO 27725511, se sídlem v Brn ě, 
Bohunická 517/55, a 2) GAS Familia, s. r. o., Stará Ľubov ňa, IČO 31691552, se sídlem ve 
Staré Ľubovni, Prešovská 8, Slovenská republika, ob ěma zastoupeným Mgr. Tomášem 
Zachou, advokátem se sídlem v Praze 1, Lazarská 171 8/3, o 2 688 000 K č s p říslušenstvím, 
vedené u Obvodního soudu pro Prahu 1 pod sp. zn. 42  C 68/2017, o dovolání žalovaných 
proti usnesení M ěstského soudu v Praze ze dne 11. 6. 2018, č. j. 39 Co 392/2017-58, takto:
Dovolání se zamítá .
Od ůvodn ění:
I. Dosavadní pr ůběh řízení 
1. Žalobkyn ě se žalobou doru čenou soudu dne 24. 4. 2017 domáhá v ůč i ob ěma 
žalovaným spole čně a nerozdíln ě zaplacení částky 2 688 000 K č s p říslušenstvím jakožto
náhrady škody v podob ě ušlého zisku, a to v návaznosti na porušení závazk u žalovaných 
plynoucího jim v ůči žalobkyni ze smlouvy uzav řené mezi ú častníky dne 19. 12. 2007.
2. Obvodní soud pro Prahu 1 jako soud prvního stupn ě usnesením ze dne  1. 9. 2017, č. j. 
42 C 68/2017-47, zamítl návrh žalovaných na p řerušení řízení do rozhodnutí Nejvyššího 
soudu o dovolání ve v ěci vedené pod sp. zn. 30 Cdo 6002/2016 (výrok I), v yslovil svou 
místní nep říslušnost (výrok II) a rozhodl o postoupení v ěci po právní moci rozhodnutí 
Městskému soudu v Brn ě (výrok III). 
3. M ěstský soud v Praze jako soud odvolací napadeným usn esením zm ěnil usnesení 
soudu prvního stupn ě ve výrocích II a III tak, že se místní nep říslušnost nevyslovuje a v ěc se 
Městskému soudu v Brn ě nepostupuje.
4. Soud prvního stupn ě vyšel ze zjišt ění, že ob ě žalované uzav řely dne 19. 12. 2007 s 
žalobkyní smlouvu, ve které se zavázaly nedodávat z boží ze sortimentu žalované 2) do 
obchodních sítí v České republice bez souhlasu žalobkyn ě a tento závazek porušily. 
Žalobkyn ě dovozuje pravomoc soud ů České republiky a místní p říslušnost soudu prvního 
stupn ě ze skute čnosti, že škoda zp ůsobená porušením smluvní povinnosti žalovaných m ěla 
vzniknout na celém území České republiky, nebo ť na celé toto území se p ředm ětná povinnost 
vztahuje. Žalované vznesly námitku nedostatku mezin árodní p říslušnosti ve vztahu k 
žalované 2) a nedostatku místní p říslušnosti ve vztahu k žalované 1), nebo ť zboží bylo 
fakticky dodáváno v sídle žalované 1) v Brn ě. Dále žalované navrhly p řerušení řízení do 
skon čení řízení vedeného u Nejvyššího soudu pod sp. zn. 30 Cd o 6002/2016, když je v n ěm 
řešena stejná otázka ve stejném sporu týkající se po uze jiného období. Tento návrh soud 
prvního stupn ě zamítl s tím, že nejsou spln ěny p ředpoklady uvedené v § 109 odst. 2 písm. c) 
ob čanského soudního řádu, nebo ť v dovolacím řízení není řešena otázka, která by byla 
předb ěžnou k tomuto řízení. Dále se soud prvního stupn ě zabýval otázkou mezinárodní 
příslušnosti s ohledem na sídlo žalované 2) na Sloven sku, p řičemž vyšel z na řízení 
Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1215/2012 ze dne 12. 12. 2012 o p říslušnosti a 
uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v ob čanských a obchodních v ěcech (p řepracované 
zn ění), dále jen „na řízení Brusel I bis“. Soud prvního stupn ě uvedl, že p ředm ět sporu tvo ří 
smlouva nebo nároky ze smlouvy ve smyslu čl. 7 odst. 1 na řízení Brusel I bis, p řičemž se 
jedná o rámcovou smlouvu o dodání zboží , nikoliv o smlouvu o poskytování služeb, jak  
namítala žalobkyn ě. Jde tak podle soudu prvního stupn ě o situaci p ředvídanou čl. 7 odst. 1 
písm. b) první odrážka na řízení Brusel I bis. Ze smlouvy soud prvního stupn ě zjistil, že se 
žalobkyn ě zavázala nakupovat zboží vyráb ěné žalovanou 2) výlu čně prost řednictvím 
žalované 1) na základ ě jednotlivých kupních smluv, které se podle ujednán í řídí českým 
právním řádem. Smlouva neobsahuje ujednání o místu dodávání, a proto soud prvního stupn ě 
vyšel z tehdy platného ustanovení § 261 odst. 1 a §  412 odst. 3 zákona č. 513/1991 Sb., 
obchodní zákoník a dovodil, že v p řípad ě dodání zboží je místem pln ění sídlo prodávajícího, 
tedy žalované 1), což platí i podle nyní platného §  1955 odst. 1 zákona č. 89/2012 Sb., 
ob čanský zákoník. Ve vztahu k žalované 2) je podle soudu prvního stupn ě dána mezinárodní  
příslušnost českých soud ů, konkrétn ě M ěstského soudu v Brn ě. Soud prvního stupn ě dále 
uvedl, že na tomto záv ěru nem ůže nic zm ěnit ani skute čnost, že jsou žalovány dva subjekty, 
nebo ť podle čl. 8 odst. 1 na řízení Brusel I bis m ůže být žalovaná 2) žalována u soudu místa, 
kde má bydlišt ě (sídlo) n ěkterý ze žalovaných. Soud prvního stupn ě na základ ě výše 
uvedeného vyslovil svou místní nep říslušnost a sou časn ě rozhodl o postoupení v ěci místn ě 
příslušnému M ěstskému soudu v Brn ě.
5. Odvolací soud vycházel ze záv ěrů rozsudku Nejvyššího soudu ze dne 7. 2. 2018, č. j. 
30 Cdo 6002/2016-108, kde Nejvyšší soud ve sporu me zi stejnými ú častníky již posuzoval
mezinárodní p říslušnost ke sporu o náhradu škody podle stejné sml ouvy se záv ěrem, že nejde 
o spor z deliktní či kvazideliktní odpov ědnosti ve smyslu na řízení Brusel I bis a ustanovení 
čl. 7 odst. 2 nelze použít. Odvolací soud neshledal d ůvod odchýlit se v této v ěci od výše 
uvedeného výkladu Nejvyššího soudu. Odvolací soud u vedl, že je primárn ě nezbytné 
posoudit, zda smlouva ze dne 19. 12. 2007 je smlouvou o poskytnutí služeb , jak tvrdila  
žalobkyn ě, či smlouvou o dodání zboží, jak namítaly žalované , a jak dovodil i soud prvního 
stupn ě. Odvolací soud v této souvislosti poukázal na rozsudek Soudního dvora Evropské unie 
(dále jen „SDEU“) ze dne 19. 12. 2013, ve v ěci C-9/12, Corman-Collins SA proti La Maison 
du Whisky SA , který je podle jeho názoru použitelný i v této v ěci, nebo ť žalovaná 1) zde 
vystupuje jako sou část řet ězce, prost řednictvím n ěhož žalovaná 2) své zboží prodala 
žalobkyni, které ale bylo prodáváno za ú čelem další distribuce jejím odb ěratel ům, jedná se  
tak podle odvolacího soudu o smlouvu rámcovou. P říslušnost je proto t řeba odvozovat podle 
čl. 7 bodu 1 písm. b) druhé odrážky na řízení Brusel I bis, tedy podle místa na území 
členského státu, kde služby podle smlouvy byly nebo m ěly být poskytnuty. Odvolací soud 
dosp ěl k záv ěru, že je-li hlavním p ředm ětem smlouvy poskytování služeb, nelze za místo 
pln ění smlouvy považovat místo, kde bylo zboží od žalov ané 1) žalobkyní odebíráno, ale 
místo, kde k poskytování služeb [k uzavírání dalšíc h smluv žalobkyní s jejími odb ěrateli na 
zboží od žalované 2)] docházelo. Konkrétní faktické  místo pln ění smlouvy z dosavadních 
zjišt ění neplyne. Mezinárodní p říslušnost je proto t řeba podle odvolacího soudu odvodit od 
sídla žalobkyn ě, které je v Praze 1, nebo ť lze d ůvodn ě p ředpokládat, že práv ě v n ěm sjednané 
distribu ční služby ve vztahu ke svým odb ěratel ům z v ětší části vykonávala. S ohledem na 
výše uvedené odvolací soud dovodil, že je ve vztahu  k žalované 2) dána mezinárodní 
příslušnost soud ů České republiky a také to, že místn ě p říslušným soudem pro řízení v ůč i 
žalované 2) je podle čl. 7 odst. 1 písm. a) druhá odrážka na řízení Brusel I bis Obvodní soud 
pro Prahu 1. Záv ěrem uvedl, že ustanovení § 11 odst. 2 o. s. ř. umož ňuje podat žalobu proti 
několika žalovaným, kte ří mají r ůzné obecné soudy, jen u jednoho z nich . Jestliže je podle 
výše uvedeného Obvodní soud pro Prahu 1 příslušný ve v ěci v ůči žalované 2), je podle tohoto  
ustanovení soudem p říslušným i pro řízení ve vztahu k žalované 1), by ť sídlí v Brn ě.
II. Dovolání a vyjád ření k n ěmu 
6. Usnesení odvolacího soudu napadly žalované v celé m rozsahu dovoláním, ve kterém 
uplatnily následující dovolací d ůvody.
7. Odvolací soud podle žalovaných nesprávn ě v projednávané v ěci vyložil podmínky 
aplikace čl. 7 bodu 1 písm. b) na řízení Brusel I bis, čímž se m ěl bu ď odchýlit od judikatury 
dovolacího soudu (nap ř. usnesení Nejvyššího soudu ze dne 29. 11. 2011, sp . zn. 23 Cdo 
3689/2011) nebo se jedná o otázku, která nebyla dosud vy řešena.
8. Dále podle žalovaných odvolací soud nesprávn ě aplikoval § 11 odst. 2 ob čanského 
soudního řádu ve vztahu k žalované 1), v souvislosti s ur čením místní p říslušnosti soudu 
žalované 2) na základ ě čl. 7 bodu 1 písm. b) odrážky druhé na řízení Brusel I bis. Tato otázka 
nebyla podle žalovaných dovolacím soudem dosud vy řešena.
9. Žalobkyn ě ve vyjád ření k dovolání uvedla, že žalované v dovolání pouze  vyjmenovaly 
veškeré d ůvody p řípustnosti dovolání podle ustanovení § 237 ob čanského soudního řádu ve 
snaze zvýšit šanci na v ěcné projednání dovolání Nejvyšším soudem, a to bez ohledu na 
skute čnost, že soub ěh jednotlivých d ůvod ů p řípustnosti dovolání nedává s ohledem na jejich 
jazykovou formulaci jakýkoliv smysl . Žalobkyn ě dále zd ůraz ňuje, že o otázce místní 
příslušnosti mezi týmiž subjekty ve skutkov ě zcela totožné v ěci již Nejvyšší soud rozhodl
rozsudkem ze dne 7. 2. 2018, č. j. 30 Cdo 6002/2016-108, přičemž odvolací soud p ři vydání a 
od ůvodn ění napadeného usnesení zohlednil záv ěry a řídil se pokyny Nejvyššího soudu 
vyjád řenými v tomto rozsudku. Ve sv ětle výše uvedeného je žalobkyn ě toho názoru, že 
dovolání žalovaných je nep řípustné, a navrhuje, aby jej dovolací soud jako takové odmítl. Pro 
případ, že by Nejvyšší soud posuzoval dovolání, žalob kyn ě uvádí, že odvolací soud posoudil 
charakteristiku p ředm ětné smlouvy jako smlouvy o poskytování služeb v ěcn ě správn ě a v 
souladu s rozhodovací praxí SDEU i Nejvyššího soudu , v d ůsledku čehož v souladu s 
uvedenými rozhodnutími správn ě ur čil místní p říslušnost pro projednání žaloby žalobkyn ě 
dle ustanovení čl. 7 odst. 1 písm. b) druhé odrážky na řízení Brusel I bis. Žalobkyn ě se taktéž 
domnívá, že odvolací soud správn ě aplikoval ustanovení § 11 odst. 2 ob čanského soudního 
řádu, když v řízení proti žalované 1) byl místn ě p říslušným soudem Obvodní soud pro Prahu 
1 a v řízení proti žalované 2) M ěstský soud v Brn ě.
III. Zastoupení, včasnost a náležitosti dovolání 
10. Nejvyšší soud v dovolacím řízení postupoval a o dovolání rozhodl podle zákona č. 
99/1963 Sb., ob čanský soudní řád, ve zn ění ú činném od 30. 9. 2017 (viz čl. II zákona č. 
296/2017 Sb.), dále jen „o. s. ř.“.
11. Dovolání bylo podáno v čas, osobou k tomu oprávn ěnou, za spln ění podmínky § 241 
odst. 1 o. s. ř. a obsahovalo náležitosti vyžadované ustanovením §  241a odst. 2 o. s. ř. 
Nejvyšší soud se proto dále zabýval p řípustností dovolání .
IV. Přípustnost dovolání 
12. Podle § 236 odst. 1 o. s. ř. lze dovoláním napadnout pravomocná rozhodnutí 
odvolacího soudu, jestliže to zákon p řipouští .
13. Podle § 237 o. s. ř. není-li stanoveno jinak, je dovolání p řípustné proti každému  
rozhodnutí odvolacího soudu, kterým se odvolací řízení kon čí, jestliže napadené rozhodnutí  
závisí na vy řešení otázky hmotného nebo procesního práva, při jejímž řešení se odvolací soud 
odchýlil od ustálené rozhodovací praxe dovolacího s oudu nebo která v rozhodování 
dovolacího soudu dosud nebyla vy řešena nebo je dovolacím soudem rozhodována rozdíln ě 
anebo má-li být dovolacím soudem vy řešená právní otázka posouzena jinak.
14. Otázka posouzení, zda smlouva uzav řená mezi ú častníky byla smlouvou o prodeji 
zboží nebo poskytnutí služeb ve smyslu čl. 7 bodu 1 na řízení Brusel I bis, nem ůže založit 
přípustnost dovolání podle § 237 o. s. ř., nebo ť p ři jejím řešení se odvolací soud neodchýlil 
od řešení p řijatého v judikatu ře Nejvyššího soudu, pokud s p řihlédnutím k rozsudku SDEU ze 
dne 19. 12. 2013, ve v ěci C-9/12, Corman-Collins SA proti La Maison du Whisky SA , 
předm ětnou smlouvu posoudil jako smlouvu o poskytnutí slu žeb a uzav řel, že místem 
poskytnutí služby je sídlo žalobkyn ě (srov. rozsudek Nejvyššího soudu ze dne 7. 2. 2018 , sp. 
zn. 30 Cdo 6002/2016, bod 30 a násl.). 
15.
Námitky žalovaných týkající se vzniku a obsahu smlu vního vztahu s žalobkyní jsou  
ve své podstat ě námitkami proti skutkovým zjišt ěním, na nichž odvolací soud své rozhodnutí 
založil, a nejsou tak zp ůsobilým dovolacím d ůvodem (§ 241a odst. 1 o. s. ř.). 
16. Dovolání je p řípustné pro řešení otázky aplikace § 11 odst. 2 ob čanského soudního 
řádu ve vztahu k žalované 1), v souvislosti s ur čením místní p říslušnosti soudu žalované 2) na 
základ ě čl. 7 bodu 1 písm. b) odrážky druhé na řízení Brusel I bis, nebo ť uvedená otázka 
dosud nebyla dovolacím soudem vy řešena.
V. Důvodnost dovolání a právní úvahy dovolacího soudu 
17. Dovolání není d ůvodné.
18. Podle § 11 odst. 1 o. s. ř. se řízení koná u toho soudu, který je v ěcn ě a místn ě 
příslušný. Pro ur čení v ěcné a místní p říslušnosti jsou až do skon čení řízení rozhodné 
okolnosti, které tu jsou v dob ě jeho zahájení. V ěcn ě a místn ě p říslušným je vždy také soud, 
jehož p říslušnost již není možné podle zákona zkoumat nebo jehož p říslušnost byla ur čena  
pravomocným rozhodnutím p říslušného soudu.
19. Podle § 11 odst. 2 o. s. ř. je -li místn ě p říslušných n ěkolik soud ů, může se řízení konat 
u kteréhokoli z nich.
20. Podle 
čl. 7 odst. 1 na řízení Brusel I bis osoba, která má bydlišt ě v n ěkterém členském 
stát ě, může být v jiném členském stát ě žalována:
a) pokud p ředm ět sporu tvo ří smlouva nebo nároky ze smlouvy, u soudu místa, kd e 
závazek, o n ějž se jedná, byl nebo m ěl být spln ěn; 
b) pro ú čely tohoto ustanovení, a pokud nebylo dohodnuto jin ak, je místem pln ění  
zmín ěného závazku: 
- v p řípad ě prodeje zboží místo na území členského státu, kam zboží podle 
smlouvy bylo nebo m ělo být dodáno, 
- v p řípad ě poskytování služeb místo na území členského státu, kde služby 
podle smlouvy byly nebo m ěly být poskytnuty;
c) nepoužije-li se písmeno b), použije se písmeno a ). 
21. Ze zn ění daných ustanovení na řízení Brusel I bis je z řejmé, že upravují jak 
mezinárodní, tak i místní p říslušnost (srov. rozsudek Nejvyššího soudu ze dne 7 . 2. 2018, sp. 
zn. 30 Cdo 6002/2016). 
22. Ustanovení § 11 odst. 2 o. s. 
ř. stanoví logickou, ale v p řípad ě místní p říslušnosti dané 
na výb ěr velmi d ůležitou zásadu, podle které je to žalobce, jenž ur čuje , u kterého z více 
místn ě p říslušných soud ů bude probíhat řízení. Tato skute čnost je rozhodná nejen v 
případech, když zákon stanoví více možností, ale také  tehdy, když se strany dohodnou na 
místn ě p říslušném soudu. Nesjednají -li totiž takovou p říslušnost jako výlu čnou, je žalobce  
oprávn ěn zvolit mezi soudy p říslušnými na základ ě zákona anebo soudem zvoleným [srov. 
LAVICKÝ, P. a kol. Ob čanský soudní řád (§ 1 až 250l). Řízení sporné. Praktický komentá ř. 
Praha: Wolters Kluwer ČR, a. s., 2016, s. 1116]. 
23. Místn ě p říslušných m ůže být podle pravidel daných § 84 a násl. o. s. ř. více soud ů 
bu ď nap ř. proto, že je více žalovaných a každý má sv ůj obecný soud v obvodu jiného soudu, 
nebo proto, že o ur čité v ěci lze vést řízení u více místn ě p říslušných soud ů. Řízení se podle 
odstavce druhého m ůže konat u kteréhokoliv z t ěchto soud ů. Je-li více žalovaných, nep řichází 
v úvahu, aby soud žalobu proti jednomu z nich vylu čoval k samostatnému projednání jenom 
proto, aby mohl v řízení proti n ěmu vyslovit místní nep říslušnost [srov. JIRSA, J. a kol. 
Ob čanský soudní řád, 1. část: Soudcovský komentá ř (Systém ASPI). Havlí ček Brain Team. 
Dostupné v Systému ASPI. ISSN: 2336-517X]. 
24. Dovolací soud již ve své judikatu 
ře dovodil, že sm ěř uje-li žaloba proti více
žalovaným, není pro ú čely místní p říslušnosti podle ustanovení § 85 odst. 1 o. s. ř. podstatné, 
v jakém po řadí byli v žalob ě uvedeni; obecným soudem v takovém p řípad ě m ůže být obecný 
soud kteréhokoli ze žalovaných (srov. usnesení Nejv yššího soudu ze dne 31. 1. 2017, sp. zn. 
29 Cdo 5761/2016). Obdobn ě se vyjád řil i Ústavní soud ve svém usnesení ze dne 3. 3. 201 1, 
sp. zn. II. ÚS 470/11, kde uvedl:  „Lze souhlasit s  obecným východiskem st ěžovatele, že 
má-li ten být žalován, je jeho místn ě p říslušným soudem soud , v jehož obvodu má st ěžovatel 
bydlišt ě. Ovšem krom ě tohoto pravidla zná procesní p ředpis - ob čanský soudní řád - řadu 
případ ů, kdy m ůže být st ěžovatel žalován u zcela jiného místn ě p říslušného soudu. Jednou z 
nich je i situace spole čenství ú častník ů (§ 91 ob čanského soudního řádu), jež m ůže být jak  
nerozlu čné (tedy podle § 91 odst. 2 ob čanského soudního řádu, jež st ěžovatel akcentuje ) tak i 
samostatné (§ 91 odst. 1 ob čanského soudního řádu, jež st ěžovatel pomíjí ). Tato pluralita pak 
logicky zakládá možnost více místn ě p říslušných soud ů, které jsou si podle § 11 odst. 2 
ob čanského soudního řádu až do okamžiku podání žaloby rovny. Toto p ředem stanovené 
pravidlo i s ohledem na obecnost jeho použití v rám ci daných p řípad ů není v rozporu se 
zásadou zákonného soudce...“
25.
Není p řitom rozumný d ůvod , pro který by záv ěr dovozený v judikatu ře Nejvyššího 
soudu a Ústavního soudu o možnosti volby soudu žalo bcem v p řípad ě, kdy jsou místn ě 
příslušné dva či více soud ů, nebyl použitelný i v  p řípad ě, kde vedle sebe zakládá místní 
příslušnost vnitrostátní norma a p římo použitelný právní p ředpis Evropské unie.
VI. Záv ěr
26. Nejvyšší soud z výše uvedených d ůvod ů dovolání žalobkyn ě podle ustanovení §  243d 
písm. a) o. s. ř. zamítl. 
27. O náhrad ě náklad ů řízení v četn ě náklad ů řízení dovolacího rozhodne soud v 
rozhodnutí, jímž se řízení kon čí (§ 151 odst. 1 část v ěty p řed st ředníkem o. s. ř.). 
Pou čení: Proti tomuto rozhodnutí není p řípustný opravný prost ředek.
V Brn ě dne 21. 5. 2019 
JUDr. Pavel Simon 
předseda senátu