62020TJ0194_RES
Věc T‑194/20
JF
v.
EUCAP Somálsko
Rozsudek Tribunálu (sedmého rozšířeného senátu) ze dne 13. července 2022
„Rozhodčí doložka – Mezinárodní smluvní zaměstnanec mise EUCAP Somálsko – Mise v rámci společné zahraniční a bezpečnostní politiky – Neobnovení pracovní smlouvy po vystoupení Spojeného království z Unie – Právo být vyslechnut – Rovné zacházení – Zákaz diskriminace na základě státní příslušnosti – Přechodné období stanovené v Dohodě o vystoupení Spojeného království z Unie – Žaloba na neplatnost – Žaloba na náhradu škody – Akty, jež jsou neoddělitelné od smlouvy – Nepřípustnost“
Žaloba na neplatnost – Akty napadnutelné žalobou – Pojem – Akty vyvolávající závazné právní účinky – Akty týkající se neobnovení pracovní smlouvy mezinárodnímu smluvnímu zaměstnanci na misi v rámci společné zahraniční a bezpečnostní politiky po vystoupení Spojeného království z Unie – Vyloučení – Akty nevyvolávající takové účinky jdoucí nad rámec smluvního vztahu mezi stranami a neimplikující, že orgán, který je stranou smlouvy, jednal při výkonu veřejné moci – Nepřípustnost
[Článek 50 odst. 3 SEU; článek 263 SFEU; rozhodnutí Rady 2012/389/SZBP ve znění rozhodnutí (SZBP) 2018/1942, čl. 7 odst. 4]
(viz body 27, 29, 40, 41)
Žaloba na náhradu škody – Pravomoc unijního soudu – Meze – Povaha uplatňované odpovědnosti – Ověření soudem – Návrh týkající se mimosmluvní odpovědnosti Unie za jednání mise spadající do společné zahraniční a bezpečnostní politiky v rámci pracovní smlouvy – Nepřípustnost
[Článek 268 SFEU; rozhodnutí Rady 2012/389/SZBP ve znění rozhodnutí (SZBP) 2018/1942]
(viz body 42–47)
Soudní řízení – Předložení věci Tribunálu na základě rozhodčí doložky – Akty týkající se neobnovení pracovní smlouvy mezinárodnímu smluvnímu zaměstnanci na misi v rámci společné zahraniční a bezpečnostní politiky po vystoupení Spojeného království z Unie – Žaloba pro porušení smluvních povinností – Určení rozhodného práva – Pracovní smlouva, která uvedené právo neurčuje – Posuzování žaloby pouze na základě uvedené smlouvy a Listiny základních práv a s ohledem na obecné právní zásady – Přípustnost
[Článek 50 SEU; článek 272 a čl. 340 první pododstavec SFEU; Listina základních práv Evropské unie; nařízení Evropského parlamentu a Rady č. 593/2008; rozhodnutí Rady 2012/389/SZBP ve znění rozhodnutí (SZBP) 2018/1942]
(viz body 51–59)
Soudní řízení – Předložení věci Tribunálu na základě rozhodčí doložky – Rozsah – Soudní přezkum aktů týkajících se neobnovení pracovní smlouvy mezinárodnímu smluvnímu zaměstnanci na misi v rámci společné zahraniční a bezpečnostní politiky po vystoupení Spojeného království z Unie – Pravomoc přezkoumat žalobní důvody vycházející z porušení zásad zaručených Listinou základních práv a obecných zásad unijního práva – Přípustnost – Dodržení práva na účinnou soudní ochranu
[Článek 272 SFEU; Listina základních práv Evropské unie, články 20, 21, čl. 41 odst. 2 písm. a) a článek 47; rozhodnutí Rady 2012/389/SZBP ve znění rozhodnutí (SZBP) 2018/1942]
(viz body 69–71)
Společná zahraniční a bezpečnostní politika – Civilní mise Evropské unie – Zaměstnanci – Mezinárodní civilní zaměstnanci – Akty týkající se neobnovení pracovní smlouvy mezinárodnímu smluvnímu zaměstnanci po vystoupení Spojeného království z Unie – Přijetí uvedených aktů bez vyslechnutí dotyčné osoby – Porušení práva být vyslechnut – Absence
[Článek 50 SFEU; Listina základních práv Evropské unie, čl. 41 odst. 2 písm. a); rozhodnutí Rady 2012/389/SZBP ve znění rozhodnutí (SZBP) 2018/1942, čl. 7 odst. 4]
(viz body 76–96)
Akty orgánů – Odůvodnění – Povinnost – Rozsah – Akty přijaté v smluvním rámci – Nahrazení původního odůvodnění zcela novým odůvodněním ve stadiu soudního řízení – Nepřípustnost
[Článek 296 SFEU; Listina základních práv Evropské unie, čl. 41 odst. 2 písm. c)]
(viz body 102, 103)
Společná zahraniční a bezpečnostní politika – Civilní mise Evropské unie – Zaměstnanci – Mezinárodní civilní zaměstnanci – Neobnovení pracovní smlouvy smluvnímu zaměstnanci, který je státním příslušníkem Spojeného království, po vystoupení Spojeného království z Unie – Zaměstnanci, kteří jsou státními příslušníky členského státu, jenž zahájil postup pro vystoupení z Unie a zaměstnanci, kteří jsou státními příslušníky jiného členského státu a kteří se nenacházejí ve srovnatelné situaci – Diskriminace na základě státní příslušnosti – Absence
[Článek 50 SEU; Listina základních práv Evropské unie, článek 21; rozhodnutí Rady 2012/389/SZBP ve znění rozhodnutí (SZBP) 2018/1942, čl. 7 odst. 3]
(viz body 115–119)
Společná zahraniční a bezpečnostní politika – Civilní mise Evropské unie – Zaměstnanci – Mezinárodní civilní zaměstnanci – Akty týkající se neobnovení pracovní smlouvy mezinárodnímu smluvnímu zaměstnanci po vystoupení Spojeného království z Unie – Vstup v platnost hmotněprávních ustanovení Dohody o vystoupení Spojeného království z Evropské unie a Euratomu po přijetí uvedených aktů – Dovolatelnost uvedených ustanovení – Absence
[Článek 50 SEU; článek 272 SFEU; Dohoda o vystoupení Spojeného království z Evropské unie a Euratomu, čl. 127 odst. 2 a 6 a čl. 129 odst. 7; rozhodnutí Rady 2012/389/SZBP ve znění rozhodnutí (SZBP) 2018/1942]
(viz body 131–137)
Shrnutí
Žalobce JF, státní příslušník Spojeného království, podepsal s misí EUCAP Somálsko, misí Evropské unie, jejímž cílem je pomoci Somálsku posílit jeho kapacity v oblasti námořní bezpečnosti (
1
), několik po sobě jdoucích pracovních smluv na dobu určitou, na jejichž základě byl přijat jako mezinárodní smluvní zaměstnanec.
Jeho poslední pracovní smlouva, která skončila dne 31. ledna 2020, stanovila, že může být ukončena před uplynutím platnosti, pokud Spojené království přestane být členem Evropské unie.
Ve zprávě ze dne 18. ledna 2020 vedoucí mise EUCAP Somálsko informoval mezinárodní smluvní zaměstnance této mise, kteří jsou státními příslušníky Spojeného království, mezi nimi i žalobce, o tom, že z důvodu pravděpodobného vystoupení Spojeného království z Unie ke dni 31. ledna 2020 budou jejich pracovní smlouvy k tomuto datu ukončeny. Následně dopisem ze dne 29. ledna 2020 potvrdil JF, že jeho smlouva nebude obnovena po uplynutí doby její platnosti a že skončí dne 31. ledna 2020 z důvodu vystoupení Spojeného království z Unie.
Svou žalobou se JF domáhal na základě článků 263 a 268 SFEU, aby byla zrušena zpráva ze dne 18. ledna 2020 a dopis ze dne 29. ledna 2020 (dále jen společně „sporné akty“) a byla mu na základě mimosmluvní odpovědnosti nahrazena škoda, která mu údajně vznikla v důsledku těchto aktů, a podpůrně se na základě článku 272 SFEU domáhal, aby byly sporné akty prohlášeny za protiprávní a byla mu rovněž nahrazena stejná škoda na základě smluvní odpovědnosti.
Rozšířený senát Tribunálu zamítl ve svém rozsudku žalobu podanou JF v plném rozsahu. Při této příležitosti doplnil judikaturu tím, že se vyjádřil zejména k přípustnosti a povaze žaloby, jakož i k možnosti za určitých podmínek neurčit vnitrostátní právo rozhodné pro vyřešení sporu ve smluvních věcech. Rovněž přezkoumal žalobní důvody vycházející z porušení unijního práva v rámci takového smluvního sporu a upřesnil použití zásady zákazu diskriminace na základě státní příslušnosti v projednávané věci.
Závěry Tribunálu
Pokud jde o přípustnost žaloby, Tribunál zaprvé odmítl návrh na neplatnost sporných aktů podaný na základě článku 263 SFEU jako nepřípustný. V tomto ohledu podotkl zejména, že pracovní podmínky, jakož i práva a povinnosti mezinárodního personálu mise EUCAP Somálsko jsou definovány smlouvou, takže pracovní vztah mezi žalobcem a misí EUCAP Somálsko je smluvní povahy. Tribunál dále konstatoval, že spornými akty vedoucí mise EUCAP Somálsko potvrdil žalobci datum ukončení jeho smlouvy tak, jak to v ní bylo stanoveno, v návaznosti na vystoupení Spojeného království z Unie, jež bylo smluvním důvodem pro ukončení smlouvy. Z toho vyvodil, že tyto akty nemají vyvolávat závazné právní účinky jdoucí nad rámec smluvního vztahu mezi žalobcem a misí EUCAP Somálsko a implikující výkon výsad veřejné moci ze strany této mise. Uvedené akty tak mají smluvní povahu a jejich zrušení se nelze domáhat na základě článku 263 SFEU.
Zadruhé Tribunál odmítl návrh na náhradu škody, jehož předmětem je mimosmluvní odpovědnost Unie za jednání mise EUCAP Somálsko na základě článku 268 SFEU, jako nepřípustný. Tento návrh je zahrnut do skutečného smluvního kontextu, takže spadá do smluvní odpovědnosti Unie.
Zatřetí Tribunál dospěl k závěru, že žaloba je přípustná v rozsahu, v němž je podpůrně založena na článku 272 SFEU. Upřesnil, že na podporu svých návrhů na základě tohoto ustanovení se žalobce dovolává pravidel, která je administrativa Unie povinna dodržovat ve smluvním rámci, pokud předkládá žalobní důvody vycházející zejména z porušení práva být vyslechnut a zásad rovného zacházení a zákazu diskriminace (
2
), jakož i z žalobního důvodu vycházejícího z porušení zásady ochrany legitimního očekávání, která představuje obecnou zásadu unijního práva. Žalobci tudíž nelze bránit, aby se na podporu svých návrhů dovolával porušení těchto zásad, z důvodu, že se může platně dovolávat pouze nesplnění ujednání své smlouvy nebo porušení práva rozhodného pro tuto smlouvu, neboť jinak by byla porušena zásada účinné soudní ochrany (
3
).
Pokud jde o rozhodné právo, připomněl Tribunál zásadu, podle které se smluvní odpovědnost Unie řídí právem rozhodným pro příslušnou smlouvu (
4
). Stanovil však, že není nezbytné určit vnitrostátní právo rozhodné pro projednávaný spor, který může být vyřešen na základě dotčené smlouvy, standardních operačních postupů mise EUCAP Somálsko, na které tato smlouva odkazuje, jakož i na základě Listiny a obecných zásad unijního práva. V této souvislosti Tribunál podotkl, že se žalobce na podporu svých podpůrných návrhů podaných na základě článku 272 SFEU dovolává výhradně důvodů vycházejících z porušení unijního práva, zejména obecných zásad tohoto práva a Listiny. Mimoto se nejeví, že by pro vyřešení tohoto sporu bylo nezbytné použít kogentní ustanovení vnitrostátního práva.
Pokud jde o základ věci, Tribunál uvedl, že zaprvé, co se týče porušení práva být vyslechnut, z ujednání dotčené smlouvy ani ze standardních operačních postupů mise EUCAP Somálsko, na které tato smlouva odkazuje, nevyplývá, že byl vedoucí mise EUCAP Somálsko povinen vyslechnout JF před vypracováním zprávy ze dne 18. ledna 2020. Mimoto Tribunál měl za to, že rozhodnutí EUCAP Somálsko nevyužít možnosti obnovit smlouvu žalobce, jak vyplývá ze sporných aktů, nebylo opatřením jemu určeným, které by se jej mohlo nepříznivě dotknout, ve smyslu čl. 41 odst. 2 písm. a) Listiny. Právo být vyslechnut, jak je zaručeno tímto ustanovením, tak neukládalo misi EUCAP Somálsko povinnost vyslechnout žalobce před vypracováním zprávy ze dne 18. ledna 2020. Navíc Tribunál v rámci žaloby smluvní povahy poukázal na to, že i za předpokladu, že by měl žalobce právo být vyslechnut před vypracováním uvedené zprávy, řízení by nemohlo vést k jinému výsledku, kdyby mohl toto právo uplatnit.
Zadruhé, pokud jde o údajnou diskriminaci na základě státní příslušnosti, Tribunál zdůraznil, že žalobce jakožto státní příslušník členského státu, jenž zahájil postup pro vystoupení z Unie, nebyl objektivně v situaci srovnatelné se situací mezinárodních smluvních zaměstnanců mise EUCAP Somálsko, kteří jsou státními příslušníky jiného členského státu, takže vedoucí této mise se mohl rozhodnout, že jeho pracovní smlouvu po 31. lednu 2020 neobnoví, aniž to představovalo diskriminaci na základě státní příslušnosti.
Nakonec zatřetí, co se týče údajného porušení Dohody o vystoupení Spojeného království z Evropské unie a Euratomu (
5
), Tribunál v rámci žaloby smluvní povahy podotkl, že její ustanovení, která jsou relevantní v projednávané věci, upravují podmínky, za kterých se právo Unie použije na Spojené království během přechodného období, a představují tedy hmotněprávní pravidla. Vzhledem k tomu, že se tato pravidla neuplatní na právní situace vzniklé před vstupem této dohody v platnost a že sporné akty předcházely tomuto datu, nelze takové porušení přijmout.
(
1
) – Mise EUCAP Somálsko byla vytvořena rozhodnutím Rady 2012/389/SZBP ze dne 16. července 2012 o misi Evropské unie zaměřené na budování kapacit v Somálsku (EUCAP Somálsko) (Úř. věst. 2012, L 187, s. 40) ve znění rozhodnutí Rady (SZBP) 2018/1942 ze dne 10. prosince 2018 (Úř. věst. 2018, L 314, s. 56).
(
2
) – Zaručených čl. 41 odst. 2 písm. a), články 20 a 21 Listiny základních práv Evropské unie (dále jen „Listina“).
(
3
) – Ve smyslu rozsudku ze dne 16. července 2020, ADR Center v. Komise (C‑584/17 P, EU:C:2020:576, body 85 až 89).
(
4
) – Článek 340 první pododstavec SFEU.
(
5
) – Dohoda o vystoupení Spojeného království Velké Británie a Severního Irska z Evropské unie a Evropského společenství pro atomovou energii (Úř. věst. 2020, L 29, s. 7), která vstoupila v platnost dne 1. února 2020.