61997CC0236_DA
Generaladvokatens forslag til afgørelse
Generaladvokatens forslag til afgørelse
A - Indledning
1 I denne sag har OEstre Landsret forelagt Domstolen et praejudicielt spoergsmaal vedroerende fortolkningen af Raadets direktiv 69/335/EOEF af 17. juli 1969 om kapitaltilfoerselsafgifter (1) (herefter »direktiv 69/335«). Det drejer sig naermere bestemt om, hvorvidt den aktieafgift, som paa det for sagen relevante tidspunkt efter dansk ret blev opkraevet ved overdragelse af aktier, er forenelig med direktiv 69/335. I det konkrete tilfaelde blev aktierne ikke solgt over boersen. Sagsoegte i hovedsagen har derfor bestridt afgiftspligten, fordi den afgift, der efter ordlyden af den danske version af direktivet er tale om, er en boersomsaetningsskat.
2 Spoergsmaalet er blevet rejst i en sag, der foeres af det danske skatteministerium mod Aktieselskabet Forsikringsselskabet Codan (herefter »sagsoegte«). Sagsoegte havde i juni 1990 indgaaet en aftale med tre britiske selskaber, der ejede hele aktiekapitalen i Fjerde Soe A/S, om overtagelse af den fulde aktiekapital i Fjerde Soe. Der er enighed om, at vaerdien af de overdragne aktier udgjorde 850 004 134 DKK.
3 Efter de oplysninger, den forelaeggende ret har givet, havde sagsoegte paa en ekstraordinaer generalforsamling besluttet at udvide sin aktiekapital. Kursvaerdien af denne kapitalforhoejelse svarede til vaerdien af de overdragne aktier i Fjerde Soe. Retten har endvidere oplyst, at denne kapitalforhoejelse blev anvendt som betaling for aktiekapitalen i Fjerde Soe, der blev erhvervet direkte fra de tre britiske selskaber.
4 Som foelge af forhoejelsen af sagsoegtes aktiekapital skulle der svares kapitaltilfoerselsafgift efter den danske lov nr. 284. Kapitaltilfoerselsafgiften blev ogsaa betalt af sagsoegte, som dog anfoerte, at der ikke samtidigt og af samme beloeb skulle betales afgift i henhold til loven om afgift ved overdragelse af aktier. Told- og skattemyndighederne kraevede imidlertid ogsaa betaling af afgiften ved overdragelse af aktier. Dette er efter sagsoegtes opfattelse i strid med direktiv 69/335.
5 Formaalet med direktiv 69/335, som er blevet gennemfoert i dansk ret ved lov nr. 284, er at harmonisere afgiften paa kapitaltilfoersler, baade med hensyn til dens struktur og med hensyn til dens satser (2). I henhold til sjette betragtning til direktivet forudsaetter tanken om et faelles marked med et internt markeds egenskaber, at afgiften paa kapitaltilfoersler vedroerende kapital, der er samlet inden for et selskab, kun kan opkraeves én gang inden for det faelles marked, og at denne beskatning, naar den ikke skal forstyrre de frie kapitalbevaegelser, maa vaere lige hoej i samtlige medlemsstater. Desuden hedder det i betragtningerne til direktivet, at opretholdelse af andre afgifter med samme kendetegn som afgiften paa kapitaltilfoersler eller stempelafgiften paa vaerdipapirer strider mod de maal, der forfoelges med de i direktivet indeholdte forholdsregler. Som foelge deraf er det paakraevet at ophaeve disse afgifter (3).
6 De dispositioner, der i henhold til direktivet er undergivet kapitaltilfoerselsafgift, er anfoert i artikel 4. Der er bl.a. tale om stiftelse af et kapitalselskab og udvidelse af kapitalen i et kapitalselskab ved indskud af enhver art.
7 I henhold til artikel 10 maa der, bortset fra kapitaltilfoerselsafgiften, paa bestemte dispositioner ikke opkraeves andre skatter eller afgifter. Dette gaelder bl.a. for de i artikel 4 naevnte dispositioner.
8 Endelig bestemmes foelgende i artikel 11:
»Medlemsstaterne opkraever ikke skatter af nogen som helst art:
a) paa udfaerdigelse, udstedelse, optagelse til boersnotering, tilfoersel til markedet af eller handel med aktier, andelsbeviser ...
...«
9 I henhold til artikel 12 gaelder der en undtagelse fra de netop naevnte forbud mod opkraevning af afgifter. I denne sammenhaeng er det specielt artikel 12, stk. 1, litra a), der er relevant. Denne bestemmelse har foelgende ordlyd:
»Uanset artikel 10 og 11 kan medlemsstaterne opkraeve foelgende:
a) boersomsaetningsskatter opkraevet efter fast eller variabel takst
...
c) ejerskifteafgifter paa indskud af enhver art i et selskab, en personsammenslutning eller en juridisk person med erhvervsformaal, hvis der for overdragelsen af disse indskud ydes andre vaerdier end selskabsandele
...«
10 Da der i den danske version af direktivet - paa linje med den tyske version - er tale om »boersomsaetningsskatter« i artikel 12, stk. 1, litra a), er det efter sagsoegtes opfattelse ikke tilladt at opkraeve afgift paa aktieoverdragelsen i det foreliggende tilfaelde, eftersom den ikke fandt sted over boersen.
11 Det maa imidlertid fastholdes, at i hvert fald den franske, den engelske, den nederlandske, den spanske, den portugisiske og den graeske affattelse af direktivet ikke indeholder en tilfoejelse svarende til »boers-« i artikel 12, stk. 1, litra a).
12 Sagsoegte har dog gjort gaeldende, at man i det foreliggende tilfaelde skal laegge den danske version af direktivet til grund. De oevrige deltagere i sagen - sagsoegeren, Kommissionen, den franske, den finske og den oestrigske regering - har givet udtryk for en anden opfattelse.
13 Da den forelaeggende ret har fundet det tvivlsomt, om direktivets artikel 12, stk. 1, litra a), gaelder uafhaengigt af, om aktieoverdragelsen har fundet sted over boersen eller ej, har den forelagt Domstolen foelgende spoergsmaal til praejudiciel afgoerelse:
»Skal artikel 12, stk. 1, litra a), i Raadets direktiv 69/335/EOEF af 17. juli 1969 om kapitaltilfoerselsafgift fortolkes saaledes, at denne bestemmelse tillader, at der kan opkraeves en afgift ved overdragelse af aktier, uanset om det selskab, som disse aktier er udstedt af, er optaget til omsaetning paa en boers, og uanset om aktieoverdragelsen sker over boersen eller direkte mellem overdrageren og erhververen?«
B - Stillingtagen
14 Efter sagsoegtes opfattelse er det i henhold til artikel 12, stk. 1, litra a), nu kun tilladt ud over kapitaltilfoerselsafgiften at opkraeve en boersomsaetningsskat i udtrykkets egentlige forstand, dvs. kun paa vaerdipapirtransaktioner, der afvikles over boersen, eller angaar selskaber, der er optaget til boersnotering. Medlemsstaterne har derimod ikke laengere ret til at opkraeve en almindelig afgift ved aktieoverdragelser.
15 Selv hvis man her skulle foelge sagsoegtes opfattelse - at artikel 12, stk. 1, litra a), indebaerer et forbud mod at opkraeve en generel afgift ved aktieoverdragelser - maatte der tages stilling til, hvilket omfang dette forbud skulle have.
16 Kommissionen har i denne sammenhaeng henvist til Domstolens praksis. I Bautiaa-dommen (4) har Domstolen saaledes udtalt foelgende: »Naar den omtvistede afgift skal kvalificeres i forhold til direktiv 69/335, og der skal tages stilling til, om den er forenelig med direktivet ... maa det foerst undersoeges, om dispositioner som dem, der ... har givet anledning til, at der er opkraevet kapitaltilfoerselsafgift, er omfattet af anvendelsesomraadet for direktiv 69/335, ligesom de naevnte dispositioner skal kvalificeres i forhold til direktivet« (5).
17 Dette betyder, at det kun er muligt at foretage en efterproevelse ud fra artikel 12 i forbindelse med dispositioner, der falder inden for direktivets anvendelsesomraade. Saaledes udtalte Domstolen ogsaa foelgende i Dansk Sparinvest-sagen: »Direktivets artikel 12 skal derfor fortolkes saaledes, at den - hvilket ogsaa fremgaar af en gennemgang af bestemmelserne i artikel 10, 11 og 12 - opstiller en udtoemmende liste over andre skatter eller afgifter end kapitaltilfoerselsafgiften, som kan paalaegges kapitalselskaber i anledning af de i artikel 10 og 11 naevnte dispositioner« (6). Til stoette herfor henviste Domstolen til sidste betragtning i praeamblen til direktivet, hvorefter opretholdelse af andre afgifter med samme kendetegn som afgiften paa kapitaltilfoersler eller stempelafgiften paa vaerdipapirer strider mod de maal, direktivet forfoelger, og det som foelge heraf er paakraevet at ophaeve disse afgifter.
18 Dette ville betyde, at det, uafhaengigt af fortolkningen af artikel 12, ikke i alle tilfaelde ville vaere forbudt at opkraeve en afgift paa overdragelse af aktier. Forbuddet ville derimod kun gaelde for opkraevning af en saadan afgift paa dispositioner, der faldt inden for direktivets anvendelsesomraade.
19 Den finske regering har udtalt sig paa linje hermed, idet den har henvist til, at Kommissionen i sine direktivforslag hver gang har sondret mellem indirekte skatter paa kapitaltilfoersel og indirekte skatter paa overdragelse af vaerdipapirer. I det foreliggende tilfaelde er der tale om et direktiv, der angaar afgifter paa kapitaltilfoersel, men som ikke har til formaal at harmonisere afgifterne paa overdragelse af aktier. Hvis kapitaltilfoerselsdirektivet ogsaa skulle indebaere et forbud mod opkraevning af en afgift paa aktieoverdragelser, ville det ikke have vaeret noedvendigt for Kommissionen at udarbejde forslag, som skulle udelukke denne form for afgifter.
20 Desuden ville et generelt forbud i faellesskabslovgivningen mod afgifter paa overdragelse af vaerdipapirer vaere en vidtraekkende lovgivningsmaessig foranstaltning, som ikke ville kunne gennemfoeres uden et klart berettiget regelsaet, som udtrykkeligt forboed denne form for afgifter.
21 Ogsaa Kommissionens forslag til Raadets direktiv om indirekte skatter paa handelen med vaerdipapirer (7) ville vaere uden mening, saafremt en saadan afgift allerede generelt skulle vaere forbudt i henhold til det her omhandlede direktiv om afgifter paa kapitaltilfoersel.
22 Herefter ville det vaere muligt at afgiftspaalaegge aktieoverdragelser i de tilfaelde, som angaar dispositioner, der ikke faldt inden for direktivets anvendelsesomraade. Om dette er tilfaeldet for de i denne sag omhandlede dispositioner, er omtvistet. Dette skyldes foerst og fremmest, at den disposition i forbindelse med aktieoverdragelsen, som den forelaeggende ret har beskrevet, fortolkes forskelligt. Besvarelsen af det ovenfor citerede spoergsmaal vil ogsaa afhaenge heraf.
23 I forelaeggelseskendelsen hedder det, at sagsoegte forhoejede sin aktiekapital til finansiering af aktiekoebet. Herefter maatte man laegge til grund, at der var tale om to forskellige dispositioner:
- erhvervelsen af aktierne, som ikke foerte til en kapitalforhoejelse, og
- finansieringen af aktiekoebet ved hjaelp af forhoejelsen af selskabets kapital.
Ogsaa Frankrig har taget udgangspunkt i, at der var tale om to forskellige dispositioner.
24 Paa den anden side har det danske ministerium anfoert, at aktieoverdragelsen var grundlaget for kapitalforhoejelsen. Heraf vil ministeriet slutte, at der i det konkrete tilfaelde var tale om én disposition, som bestod af tre led. Der var for det foerste tale om overdragelsen af aktierne i Fjerde Soe til Codan. Denne overdragelse var forudsaetningen og grundlaget for den anden disposition, nemlig forhoejelsen af Codan's kapital. Det tredje led var Codan's overdragelse af de nyudstedte aktier til de britiske saelgere af aktierne i Fjerde Soe. Dette udgjorde betalingen af de oprindelig overdragne aktier. Efter sagsoegtes opfattelse drejer det sig i det foreliggende tilfaelde foerst og fremmest om en kapitalforhoejelse, idet sagsoegte dog opfatter hele dispositionen som en enhed, der ikke maa give anledning til opkraevning af afgift to gange.
25 Da der saaledes ikke foreligger tilstraekkelige oplysninger til, at det kan fastslaas, hvordan aktieoverdragelsen noejagtigt foregik, og der heller ikke er enighed paa dette punkt, maa det vaere rigtigt - paa samme maade som Kommissionen har gjort det i sit skriftlige indlaeg (8) - at behandle de to alternativer.
26 Hvis man laegger til grund, at kapitalforhoejelsen kun blev foretaget for at finansiere aktiekoebet, er der tale om to dispositioner, der blev gennemfoert uafhaengigt af hinanden. Kapitalforhoejelsen falder ind under direktivets anvendelsesomraade og paalaegges kapitaltilfoerselsafgift. Det er derimod et spoergsmaal, om ogsaa overdragelsen af aktierne i Fjerde Soe til Codan maa paalaegges afgift.
27 Efter Kommissionens opfattelse er der adgang hertil, da overdragelsen af aktierne, som maa betragtes fuldstaendig uafhaengigt, ikke falder ind under direktivets anvendelsesomraade. Aktieoverdragelsen foerer ikke til en forhoejelse af kapitalen, og den bidrager heller ikke til at styrke selskabets oekonomiske kapacitet.
28 Efter Domstolens praksis er det afgoerende kriterium for, om en disposition, hvorved der tilfoeres kapital, kan undergives kapitaltilfoerselsafgift, om der sker en styrkelse af det paagaeldende selskabs oekonomiske kapacitet. Til stoette herfor har Domstolen henvist til betragtningerne til Raadets direktiv 74/553/EOEF af 7. november 1974 om aendring af artikel 5, stk. 2, i direktiv 69/335/EOEF om kapitaltilfoerselsafgifter (9) (10). Da et selskabs erhvervelse af aktier ikke i sig selv foerer til en udvidelse af selskabskapitalen og til en styrkelse af den oekonomiske kapacitet, falder denne disposition ikke ind under anvendelsesomraadet for direktiv 69/335. Som allerede omtalt er en efterproevelse ud fra artikel 12 imidlertid kun noedvendig for saa vidt angaar dispositioner, der er omfattet af direktivets anvendelsesomraade.
29 Til stoette for, at der her er tale om to dispositioner, der er fuldstaendig uafhaengige af hinanden, har Frankrig ogsaa henvist til, at der var forskellige muligheder for at finansiere koebet af aktierne. Codan kunne saaledes ogsaa have betalt aktiepakken kontant. Kapitalforhoejelsen var herefter kun en af flere forskellige muligheder for at finansiere aktiekoebet. Begge dispositioner maa efter denne argumentation anses for at vaere fuldstaendig uafhaengige af hinanden.
30 Af det anfoerte foelger, at for det tilfaelde, at kapitalforhoejelsen skulle finansiere aktiekoebet, kan aktiekoebet paalaegges en afgift paa overdragelse af aktier. At der samtidig har skullet svares kapitaltilfoerselsafgift af kapitalforhoejelsen, spiller i denne forbindelse ingen rolle.
31 Det danske Skatteministerium og sagsoegte har imidlertid haevdet, at aktieoverdragelsen var grundlaget for kapitalforhoejelsen i Codan. Sagsoegte har under henvisning hertil gjort gaeldende, at der har vaeret tale om én disposition, der ikke maa afgiftspaalaegges to gange.
32 En saadan »dobbelt« afgiftspaalaeggelse kan dog ikke paa forhaand antages at vaere utilladelig. I direktivets artikel 12 bestemmes det jo netop, at medlemsstaterne trods forbuddet i artikel 10 og 11 mod opkraevning af andre indirekte skatter kan opkraeve bestemte afgifter »uanset artikel 10 og 11«. Spoergsmaalet er her kun, om den af Skatteministeriet opkraevede afgift ved overdragelse af aktier er en saadan afgift i artikel 12's forstand.
33 Efter sagsoegtes opfattelse er dette ikke tilfaeldet. Man maa her kun laegge den danske version af direktivet til grund, hvorefter der kun kan opkraeves en boersomsaetningsskat i ordets egentlige forstand. Da dispositionen i det konkrete tilfaelde - hvilket der er enighed om - imidlertid ikke skete over boersen, kan der efter sagsoegtes opfattelse heller ikke opkraeves en boersomsaetningsskat. En generel afgift ved overdragelse af aktier maa saaledes antages ikke at vaere tilladt i henhold til artikel 12, stk. 1, litra a).
34 Her skal det dog tages i betragtning, at de forskellige sproglige versioner af direktivet afviger fra hinanden. Efter sagsoegtes opfattelse kan man imidlertid som allerede naevnt kun laegge den danske version til grund i dette tilfaelde. Den danske version er saa konkret, at borgerne maa kunne paaberaabe sig den, idet det i et saadant tilfaelde ikke med rimelighed kan forlanges, at de sammenholder den danske version med de andre sprogversioner.
35 Heroverfor skal der imidlertid henvises til Domstolens praksis. I CILFIT-sagen udtalte Domstolen saaledes, at der skal tages hensyn til den omstaendighed, at de EF-retlige bestemmelser er affattet paa flere forskellige sprog, og at alle sproglige versioner er autentiske. Fortolkningen af en EF-retlig bestemmelse kan derfor foerst ske efter en sammenligning af de sproglige versioner (11). Hvordan man skal forholde sig i tilfaelde, hvor der er uoverensstemmelse mellem sprogversionerne, har Domstolen ogsaa fastslaaet i Rockfon-dommen, hvori den udtalte, at de forskellige sproglige versioner af en faellesskabsbestemmelse skal fortolkes ensartet, og at »den paagaeldende bestemmelse, naar der er uoverensstemmelse mellem versionerne, skal fortolkes paa baggrund af den almindelige opbygning af og formaalet med den ordning, som den er led i« (12). Da der i den foreliggende sag er uoverensstemmelse mellem nogle af sprogversionerne, kan man ikke udelukkende laegge den danske version til grund for afgoerelsen. Faellesskabsbestemmelsen skal derimod fortolkes ensartet, bl.a. ud fra formaalet med ordningen.
36 Formaalet med direktiv 69/335 har Domstolen beskrevet saaledes: »Som det fremgaar af betragtningerne, skal direktivet fremme de frie kapitalbevaegelser, der anses for vaesentlige for tilvejebringelsen af en oekonomisk union med lignende egenskaber som et internt marked. Dette maal forudsaetter, for saa vidt angaar afgifter paa kapitaltilfoersler, at hidtil gaeldende indirekte afgifter i medlemsstaterne ophaeves, og at der i stedet indfoeres en afgift, som kun opkraeves én gang inden for det faelles marked, og som er lige hoej i samtlige medlemsstater« (13).
37 Det haevdes nu, at det ville foere til en ulige behandling eller til konkurrencefordrejninger, hvis man i bestemte medlemsstater kun maatte opkraeve en boersomsaetningsskat, mens man i andre generelt opkraevede afgift ved overdragelse af aktier.
38 Dette skal vaere et argument for, at direktivet skal fortolkes ensartet. Hvordan denne fortolkning naermere skal vaere, giver synspunktet ingen vejledning om. Desuden skal der henvises til, at der allerede ifoelge selve direktivet er forskellige muligheder for at fastsaette naermere bestemmelser. I artikel 12, stk. 1, hedder det saaledes, at medlemsstaterne »kan« opkraeve bl.a. boersomsaetningsskatter, ejerskifteafgifter osv. Da medlemsstaterne saaledes frit kan afgoere, om de vil goere brug af muligheden herfor, maa udgangspunktet vaere, at der ikke er foretaget en ensartet regulering heraf inden for Faellesskabet.
39 Paa den anden side ville en fortolkning som den, sagsoegte har gjort sig til talsmand for, foere til en ulige behandling af virksomheder, der er noteret paa boersen, i forhold til unoterede virksomheder, og dette ville foere til konkurrencefordrejninger. Da kun boerstransaktioner ville vaere afgiftspligtige, ville dette endvidere afholde mange selskaber fra at lade sig boersnotere. Heraf kunne man slutte, at det ville vaere i strid med direktivets formaal at fortolke artikel 12, stk. 1, litra a), saaledes, at det kun var tilladt at opkraeve en boersomsaetningsskat (i streng forstand) og ikke en generel afgift paa overdragelse af aktier.
40 Heroverfor har sagsoegte henvist til, at artikel 12 er en undtagelsesbestemmelse, som skal fortolkes restriktivt. Som jeg imidlertid allerede har omtalt, er der her tale om indbyrdes uoverensstemmende sprogversioner, og der skal derfor anlaegges en faelles fortolkning ud fra ordningens formaal.
41 Sagsoegte har endvidere anfoert, at ordlyden af den danske version maa vaere afgoerende, saa meget mere som der her er tale om, at staten opkraever afgifter. I et saadant tilfaelde haevdes den naevnte praksis fra Domstolen ikke at kunne gaelde, og da der skal bestaa den fornoedne klarhed, kan der ikke anlaegges en faelles fortolkning ud fra ordningens formaal. Det kan ikke forlanges, at virksomhederne skal sammenholde de forskellige versioner.
42 I denne sammenhaeng er det tilstraekkeligt at henvise til dommen i Henriksen-sagen, hvori der - ogsaa i forbindelse med afgiftsopkraevning - ikke kun blev lagt vaegt paa den paagaeldende sproglige version af bestemmelsen, men ogsaa paa de oevrige versioner med henblik paa en faelles fortolkning (14).
43 Sagsoegte har endelig anfoert, at det ikke ses, hvorfor der ikke kun skulle opkraeves en boersomsaetningsskat, men ogsaa en generel afgift paa overdragelse af aktier. Den i artikel 12, stk. 1, litra a), naevnte boersomsaetningsskat er udelukkende en betaling for den virksomhed, boersen udoever. Det ses ikke, hvorfor der ud over en saadan afgift skulle betales afgift paa alle aktieoverdragelser.
44 Heroverfor skal der dog henvises til de af Kommissionen fremsatte direktivforslag om harmonisering af de indirekte skatter paa overdragelse af aktier, som baade Finland og Kommissionen har omtalt. Forslagene er ganske vist ikke blevet gennemfoert, men de goer det klart, at Kommissionen betragter opkraevning af afgifter paa aktieoverdragelser uafhaengigt af afgifter paa kapitaltilfoersler. Desuden hedder det i det allerede naevnte direktivforslag om indirekte skatter paa handelen med vaerdipapirer (15), at der ud over den foreslaaede afgift kan opkraeves kapitaltilfoerselsafgift i henhold til direktiv 69/335 (16). Heraf kan det sluttes, at det ikke har vaeret tanken at forbyde opkraevning af afgift paa overdragelse af aktier ved bestemmelsen i artikel 12, men at de to afgiftsformer bestaar ved siden af hinanden. Af denne grund ses det heller ikke, hvorfor det ikke i det foreliggende tilfaelde skulle vaere muligt ogsaa at opkraeve afgift paa aktieoverdragelser.
45 At det overvejende antal sproglige versioner af direktivet ikke indeholder tilfoejelsen »boers-«, kunne ogsaa tyde paa, at tanken var, at der kunne opkraeves afgifter paa aktieoverdragelser uafhaengigt af boersen.
46 Det skal desuden naevnes, at den oestrigske regering har anfoert, at man ogsaa efter tysk afgiftspraksis - trods den modstridende udtrykkelige formulering i den tyske version af direktivet - opkraever afgift paa en aktieoverdragelse uafhaengigt af, om den finder sted over boersen eller ej.
47 Det maa herefter antages, at en opkraevning af afgift paa aktieoverdragelser ikke er udelukket efter nogen af de to alternativer.
C - Forslag til afgoerelse
48 Sammenfattende skal det praejudicielle spoergsmaal besvares som foelger:
Artikel 12, stk. 1, litra a), i Raadets direktiv 69/335/EOEF om kapitaltilfoerselsafgift skal fortolkes saaledes, at denne bestemmelse tillader, at der kan opkraeves en afgift ved overdragelse af aktier, uanset om det selskab, som disse aktier er udstedt af, er optaget til omsaetning paa en boers, og uanset om aktieoverdragelsen sker over boersen eller direkte mellem overdrageren og erhververen.
(1) - EFT 1969 II, s. 405, som aendret ved Raadets direktiv 85/303/EOEF af 10.6.1985 om aendring af direktiv 69/335/EOEF om kapitaltilfoerselsafgifter (EFT L 156, s. 23).
(2) - Syvende betragtning til direktiv 69/335.
(3) - Ottende betragtning til direktiv 69/335.
(4) - Dom af 13.2.1996, forenede sager C-197/94 og C-252/94, Sml. I, s. 505.
(5) - Dommen i de forenede sager C-197/94 og C-252/94, jf. fodnote 4, praemis 31.
(6) - Dom af 2.2.1988, sag 36/86, Sml. s. 409, praemis 9, jf. ogsaa dom af 20.4.1993, forenede sager C-71/91 og C-178/91, Ponente Carni, Sml. I, s. 1915, praemis 24.
(7) - EFT 1976 C 133, s. 1.
(8) - Under den mundtlige forhandling har Kommissionen dog lagt Skatteministeriets opfattelse til grund for sit indlaeg.
(9) - EFT L 303, s. 9.
(10) - Dom af 5.2.1991, sag C-15/89, Deltakabel, Sml. I, s. 241, praemis 13 og 14.
(11) - Dom af 6.10.1982, sag 283/81, Sml. s. 3415, praemis 18.
(12) - Dom af 7.12.1995, sag C-449/93, Sml. I, s. 4291, praemis 28, med henvisning til dom af 27.10.1977, sag 30/77, Bouchereau, Sml. s. 1999, praemis 14.
(13) - Dom af 11.6.1996, sag C-2/94, Denkavit, Sml. I, s. 2827, praemis 16, og dommen i de forenede sager C-71/91 og C-178/91, jf. ovenfor i fodnote 6, praemis 19.
(14) - Dom af 13.7.1989, sag 173/88, Sml. s. 2763, praemis 10 ff.
(15) - Jf. ovenfor i fodnote 7.
(16) - Direktivforslagets artikel 10, stk. 2, litra a).