61999CC0226_DA
Generaladvokatens forslag til afgørelse
Generaladvokatens forslag til afgørelse
I - Indledning
1. Tribunale civile e penale di Genova (Italien) har i medfør af artikel 234 EF forelagt Domstolen et præjudicielt spørgsmål vedrørende fortolkningen af artikel 244 i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 om indførelse af en EF-toldkodeks .
II - Hovedsagens faktiske omstændigheder
2. Det præjudicielle spørgsmål er blevet rejst under en tvist mellem på den ene side Siples Srl i likvidation (herefter »Siples«) og på den anden side Finansministeriet og det organ, som har fået overdraget at inddrive skatter i provinsen Genova.
3. Genova Toldkammer meddelte Siples et afgiftspålæg med krav om betaling af 2 300 mio. ITL i told og importmoms i forbindelse med visse indførsler af svampe fra Korea i 1993. Siples anfægtede dette afgiftspålæg ved Tribunale civile e penale di Genova.
4. Organet, som har fået overdraget ansvaret for inddrivelsen af skatter i provinsen Genova har indledt en procedure mod Siples for at tvangsfuldbyrde betalingen af beløbet. Siples har anfægtet denne foranstaltning og anmodet om udsættelse af tvangsfuldbyrdelsen, indtil retten har truffet en afgørelse vedrørende afgiftsskylden.
5. I denne anden sag, og nærmere bestemt med hensyn til anmodningen om udsættelse af gennemførelsen, har Tribunale civile e penale di Genova fastslået, at retten, i lyset af den gældende nationale lovgivning og retspraksis på området, mangler kompetence, og bemærket, at det i toldkodeksens artikel 244 bestemmes, at toldmyndighederne under visse omstændigheder kan udsætte gennemførelsen af en for dem anfægtet afgørelse.
6. Efter at have fastslået, at betingelserne for at udsætte tvangsfuldbyrdelsen i henhold til den pågældende artikel lod til at være opfyldt i den foreliggende sag, var den forelæggende ret i tvivl om, hvorvidt bestemmelsen var anvendelig, idet den giver toldmyndighederne - men ikke domstolene - mulighed for at træffe afgørelse om at udsætte gennemførelsen af den anfægtede afgørelse.
7. For at hæve enhver tvivl om fortolkningen af toldkodeksens artikel 244 har Tribunale civile e penale di Genova besluttet at udsætte sagen og anmode Domstolen om en præjudiciel afgørelse.
III - Det præjudicielle spørgsmål
8. Tribunale civile e penale di Genova har forelagt Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål:
»Er kompetencen til at udsætte gennemførelsen af den anfægtede afgørelse, jf. EF-toldkodeksens artikel 244, alene tildelt toldmyndigheden eller tillige den domstol, for hvilken en sag er rejst?«
IV - Fællesskabsbestemmelser
9. Toldkodeksens artikel 243 har følgende ordlyd:
»1. Enhver person kan indgive klage mod afgørelser, der træffes af toldmyndighederne om anvendelse af toldforskrifterne, og som berører den pågældende umiddelbart og individuelt.
Klage kan endvidere indgives af enhver person, der har anmodet toldmyndighederne om en afgørelse vedrørende anvendelsen af toldforskrifterne, og som ikke har opnået, at nævnte myndigheder har truffet afgørelse inden for den i artikel 6, stk. 2, omhandlede frist.
Klagen skal indgives i den medlemsstat, hvor afgørelsen er truffet, eller hvor der er anmodet om en sådan afgørelse.
2. Klagen kan
a) i første instans indgives til den af medlemsstaterne hertil udpegede toldmyndighed
b) i anden instans indgives til en uafhængig instans, der kan være en domstol eller et tilsvarende specialiseret organ, i overensstemmelse med de gældende bestemmelser i medlemsstaterne.«
10. I artikel 244 bestemmes det:
»Indgivelse af en klage har ikke opsættende virkning for gennemførelsen af den anfægtede afgørelse.
Toldmyndighederne kan imidlertid udsætte gennemførelsen af afgørelsen helt eller delvis, hvis den har begrundet formodning om, at den anfægtede afgørelse ikke er i overensstemmelse med toldforskrifterne, eller hvis der må frygtes uoprettelig skade for den pågældende.
Hvis den anfægtede afgørelse bevirker, at der skal betales import- eller eksportafgifter, er udsættelse af gennemførelsen af afgørelsen betinget af, at der foreligger eller stilles en sikkerhed. Det kan dog undlades at kræve sikkerhedsstillelse i tilfælde, hvor et sådant krav på grund af debitors situation ville kunne give anledning til alvorlige vanskeligheder af økonomisk eller social karakter.«
11. Endelig fastsættes det i artikel 245:
»De nærmere bestemmelser om klageadgangen fastsættes af medlemsstaterne.«
V - Retsforhandlinger for Domstolen
12. Inden for den frist, som er fastsat i artikel 20 i EF-statutten for Domstolen, er der indgivet skriftlige indlæg af sagsøgeren i hovedsagen, af den italienske og den svenske regering samt af Kommissionen. Under retsmødet den 22. juni 2000 har repræsentanterne for den italienske regering og Kommissionen afgivet mundtlige indlæg.
13. Siples har gjort gældende, at i henhold til italiensk ret har domstolene mulighed for at udsætte gennemførelsen af en afgørelse . Endvidere er selskabet af den opfattelse, at den samme mulighed følger af toldkodeksens artikel 244, og hævder i denne forbindelse, at henvisningen til toldmyndighederne i den pågældende bestemmelse ikke skal fortolkes således, at kun disse kan udsætte gennemførelsen, men at der tillægges dem den samme kompetence, som domstolene har.
14. Eftersom den italienske regering er af den opfattelse, at tvisten udelukkende drejer sig om importmoms, har den henvist til sit indlæg i Kofisa-sagen (sag C-1/99). I dette indlæg har den italienske regering gjort gældende, at der i den italienske retsorden ikke findes en bestemmelse, som gør toldkodeksen - og navnlig dennes artikel 243 og 244 - anvendelig på tvister vedrørende importmoms, og at Domstolen som følge heraf ikke har kompetence til at træffe afgørelse i den foreliggende sag.
Subsidiært har den italienske regering foreslået Domstolen at besvare det præjudicielle spørgsmål således, at en klage som omhandlet i toldkodeksens artikel 243 i første instans skal indgives til de toldmyndigheder, som er udpeget af medlemsstaterne til dette formål. I anden instans kan en afvisning af klagen fra toldmyndighedernes side anfægtes ved en uafhængig instans, som ligeledes kan udsætte gennemførelsen af den anfægtede afgørelse.
15. Den svenske regering gør gældende, at reglerne om retsplejen ved de nationale domstole henhører under medlemsstaternes kompetence. Følgelig omhandler toldkodeksens artikel 244 ikke de nationale domstoles mulighed for at udsætte gennemførelsen af den anfægtede afgørelse. Desuden kan det af toldkodeksens artikel 244, stk. 2, udledes, at denne bestemmelse udelukkende omhandler toldmyndighedernes mulighed for at udsætte gennemførelsen af den anfægtede afgørelse.
Den svenske regering konkluderer, at toldkodeksens artikel 244 ikke er til hinder for, at de nationale retsordener tillægger de domstole, der har kompetence til at behandle toldsager, beføjelse til at bestemme, at gennemførelsen af den anfægtede afgørelse skal udsættes helt eller delvis.
16. Endelig anfører Kommissionen, at det præjudicielle spørgsmål er det samme som det andet spørgsmål i sag C-1/99 (Kofisa). Kommissionen hævder, at spørgsmålet er relevant i den foreliggende sag, da den mener, at selv om tvisten delvis er af fiskal art, finder toldkodeksens artikel 244 alligevel anvendelse på den del, som vedrører told.
For så vidt angår besvarelsen af spørgsmålet er Kommissionen af den opfattelse, at artikel 244 under de betingelser, som er opregnet i bestemmelsen, udelukkende giver toldmyndighederne mulighed for at udsætte gennemførelsen. Dette udelukker imidlertid ikke, at de nationale domstole i henhold til de gældende processuelle regler i deres respektive retsordener kan anordne udsættelse. Endelig henviser Kommissionen til, at fællesskabsretten ifølge Domstolens praksis sikrer borgerne en omfattende og effektiv retsbeskyttelse, hvilket navnlig indebærer, at der kan ydes en foreløbig beskyttelse, såfremt det er nødvendigt for at sikre den fulde virkning af den endelige afgørelse.
VI - Behandling af spørgsmålet
17. Med sit spørgsmål ønsker Tribunale civile e penale di Genova oplyst, om toldkodeksens artikel 244 kun indrømmer toldmyndighederne en mulighed for foreløbigt at udsætte gennemførelsen af den anfægtede afgørelse, eller om muligheden ligeledes indrømmes den domstol, for hvilken sagen er indbragt.
18. Indledningsvis må den italienske regerings argumentation, hvorefter Domstolen ikke har kompetence til at udtale sig om spørgsmålet, afvises. I modsætning til sag C-1/99 (Kofisa) fremgår det af de oplysninger, som den forelæggende ret er fremkommet med, at denne sag ikke kun drejer sig om importmoms, men tillige om told. Selv om en del af tvisten delvis er af fiskal art, finder toldkodeksens artikel 244 alligevel anvendelse på tvisten i hovedsagen.
19. Med hensyn til besvarelsen af spørgsmålet bestemmes det - for så vidt det her er relevant - i artikel 244 blot, at toldmyndighederne kan udsætte gennemførelsen af den anfægtede afgørelse helt eller delvis, hvis de har begrundet formodning om, at den anfægtede afgørelse ikke er i overensstemmelse med toldforskrifterne, eller hvis der må frygtes uoprettelig skade for den pågældende.
20. Selve ordlyden af artikel 244 støtter en fortolkning, hvorefter det kun er toldmyndighederne, som gives mulighed for at udsætte gennemførelsen. Mens artikel 243 udtrykkeligt giver adgang til at indgive en klage både til toldmyndighederne og til en uafhængig instans (domstol eller tilsvarende specialiseret organ), omhandler artikel 244 kun den situation, at toldmyndighederne kan udsætte gennemførelsen af den anfægtede afgørelse.
21. Desuden skal det bemærkes, som Kommissionen har gjort det i sit indlæg, at den pågældende bestemmelse er en undtagelse til hovedreglen (toldkodeksens artikel 7), hvorefter de trufne afgørelser kan fuldbyrdes omgående af toldmyndighederne, bortset fra de i artikel 244, stk. 2, omhandlede tilfælde.
I betragtning af, at undtagelser i fællesskabsretten skal fortolkes indskrænkende, bør muligheden for at udsætte gennemførelsen af afgørelser, jf. artikel 244, anses for kun at være givet til de myndigheder, som udtrykkeligt er nævnt i bestemmelsen, således at denne regel ikke ved at slutte analogt kan fortolkes udvidende, således at den nævnte mulighed gives domstolene.
22. De betingelser, som opstilles i artikel 244, for, at toldmyndighederne kan udsætte gennemførelsen, bekræfter denne fortolkning. Forskriften giver kun mulighed for at udsætte gennemførelsen i tilfælde, hvor toldmyndighederne har en begrundet formodning om, at den anfægtede afgørelse ikke er i overensstemmelse med toldforskrifterne, eller hvis der må frygtes uoprettelig skade for den pågældende. Som Domstolen har fastslået i Giloy-dommen, udsætter toldmyndighederne gennemførelsen af den anfægtede toldafgørelse, når en af de to betingelser er opfyldt. Foreligger der således blot en formodning om, at der vil ske uoprettelig skade for den pågældende, kan den administrative myndighed udsætte gennemførelsen.
Derimod fremgår det af Domstolens praksis vedrørende udsættelse af gennemførelsen af en national forvaltningsafgørelse, som er vedtaget til gennemførelse af en fællesskabsretsakt, at domstolene kun har mulighed for at udsætte, når der - bl.a. - dels foreligger en begrundet tvivl om fællesskabsretsaktens gyldighed, dels foreligger uopsættelighed på grund af risikoen for, at den part, der begærer udsættelse, lider et alvorligt og uopretteligt tab.
23. Denne fortolkning af artikel 244 udelukker imidlertid ikke, at den domstol, for hvilken afgørelsen er anfægtet i henhold til artikel 243, kan udsætte gennemførelsen af den anfægtede afgørelse i overensstemmelse med de processuelle regler, som er gældende i den nationale retsorden.
24. På samme måde fremgår det af Domstolens praksis, at fællesskabsretten yder den enkelte borger en omfattende og effektiv retsbeskyttelse, herunder navnlig at der kan kræves fastsat foreløbige forholdsregler med henblik på at sikre den fulde virkning af den retsafgørelse, der skal træffes om de krav, der gøres gældende efter fællesskabsretten.
25. Således er toldkodeksens artikel 244 ikke til hinder for, at de domstole, der skal træffe afgørelse vedrørende en klage i henhold til toldkodeksens artikel 243, kan udsætte gennemførelsen af den anfægtede afgørelse i henhold til gældende nationale processuelle regler eller i medfør af den omfattende og effektive retsbeskyttelse, som fællesskabsretten yder den enkelte borger.
VII - Forslag til afgørelse
26. I lyset af det foregående foreslår jeg Domstolen at besvare det præjudicielle spørgsmål, som er forelagt af Tribunale civile e penale di Genova således:
»Artikel 244 i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks skal fortolkes således, at der kun tildeles toldmyndighederne kompetence til at udsætte gennemførelsen af den anfægtede afgørelse. Bestemmelsen er dog ikke til hinder for, at de domstole, som skal træffe afgørelse vedrørende en klage i henhold til toldkodeksens artikel 243, enten i henhold til gældende nationale processuelle regler eller i medfør af den omfattende og effektive retsbeskyttelse, som fællesskabsretten yder den enkelte borger, kan udsætte gennemførelsen.«