Sag anlagt den 20. september 2013 – Stichting Sona og Nao mod Kommissionen
(Sag T-505/13)
Processprog: nederlandsk
Parter
Sagsøgere: Stichting Sona (Curaçao, tidligere Nederlandske Antiller) og Nao NV (Curaçao) (ved advokaterne R. Martens, K. Beirnaert og A. Van Vaerenbergh)
Sagsøgt: Europa-Kommissionen
Sagsøgernes påstande
Europa-Kommissionens afgørelse af 28. juni 2013, som først kom til sagsøgerenes kendskab i slutningen af juli 2013, om ikke at udpege Stichting Sona som det ansvarlige organ for gennemførelsen af enhedsprogrammeringsdokumentet for De Nederlandske Antiller under 10. Europæiske Udviklingsfond, annulleres.
Kommissionens afgørelse om at delegere opgaverne til gennemførelse af dette programmeringsdokumentet til International Management Group (IMG), annulleres.
Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
Til støtte for søgsmålet har sagsøgerne anført syv anbringender.
Første anbringende om tilsidesættelse af uskyldsformodningen og retten til forsvar, retten til beskyttelse af personoplysninger og fortroligheden af undersøgelser, som beskyttet i artikel 8 og 48 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, i artikel 6 og 8 i EMRK og i artikel 16 TEUF.
Sagsøgerne har gjort gældende, at sagsøgte videregav en skrivelse til den nederlandske regering vedrørende en verserende undersøgelse foretaget af Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF), hvori der ganske vist ikke er indeholdt en (endelig) rapport, men hvori sagsøgerne udtrykkeligt var nævnt, og hvori Kommissionen angav, eller i det mindste klart gav det indtryk, at sagsøgerne havde været involveret i uregelmæssigheder i forbindelse med forvaltningen af 9. Europæiske Udviklingsfond, og hvori Kommissionen på grundlag af disse beskyldninger besluttede, at forvaltningen af projekter for de tidligere Nederlandske Antiller under 10. Europæiske Udviklingsfond ikke kunne overlades til sagsøgerne. OLAF omtalte dog på intet tidspunkt sagsøgerne som »parter«, og de havde derfor aldrig været bevidste om, at de burde have forsvaret sig som parter i sagen. Det havde desuden været umuligt for dem at forsvare sig, da de til dags dato endnu ikke er blevet gjort bekendt med de konkrete klagepunkter, der angiveligt lægges dem til last, og som de må forsvare sig imod.
Andet anbringende om en tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning, idet sagsøgerne var blevet givet en berettiget forventning om, at de ville få delegeret opgaverne til gennemførelse af programmet for de tidligere Nederlandske Antiller under 10. Europæiske Udviklingsfond.
Tredje anbringende om tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet, idet Kommissionen udelukkede sagsøgerne alene på grundlag af »foreløbige konklusioner« i en OLAF-undersøgelse, der henviser til »mulige problemer«.
Fjerde anbringende om en tilsidesættelse af høringspligten.
Femte anbringende om en tilsidesættelse af gennemsigtighedsprincippet i henhold til artikel 14 i forordning (EF) nr. 215/2008 1, og begrundelsespligten.
Sjette anbringende om tilsidesættelse af artikel 18 i forordning (EF) nr. 2304/2002 2, og enhedsprogrammeringsdokumentet under 10. Europæiske Udviklingsfond.
Syvende anbringende om tilsidesættelse af artikel 29 i forordning (EF) nr. 215/2008, idet betingelserne for at delegere opgaverne til gennemførelse af finansieringen inden for rammerne af den fælles forvaltning til IMG ikke er opfyldt. Den anden anfægtede anførelse er dermed tillige retsstridig.
____________
1     Rådets forordning (EF) nr. 215/2008 af 18.2.2008 om finansforordningen for den 10. Europæiske Udviklingsfond (EUT L 78, s. 1).
2     Kommissionens forordning (EF) nr. 2304/2002 af 20.12.2002 om gennemførelse af Rådets afgørelse 2001/822/EF om de oversøiske landes og territoriers associering med Det Europæiske Fællesskab (»associeringsafgørelsen«) (EFT L 348, s. 82).