Ideiglenes változat
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (hatodik tanács)
2026. április 30.(*)
„ Előzetes döntéshozatal – A fogyasztókkal kötött szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételek – 93/13/EGK irányelv – Valamely szerződési feltétel tisztességtelen jellege megállapításának hatásai – Jelzálogkölcsön‑szerződéshez kapcsolódó kiegészítő megállapodás – E
kiegészítő megállapodás semmisségének következményei e szerződés érvényességére nézve – A tényleges érvényesülés és az arányosság elve – Visszatartó hatás – A szerződés fennmaradásának feltételei – A nemzeti bíróság kötelezettségei ”
A C‑246/25. sz. [Hańczynek](i) ügyben,
az EUMSZ 267. cikk alapján benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem tárgyában, amelyet a Sąd Okręgowy w Warszawie (varsói regionális bíróság, Lengyelország) a Bírósághoz 2025. április 1‑jén érkezett, 2025. március 31‑i határozatával terjesztett elő az
AS
és
a
BNP Paribas Bank Polska S.A.
között folyamatban lévő eljárásban,
A BÍRÓSÁG (hatodik tanács),
tagjai: I. Ziemele tanácselnök (előadó), S. Gervasoni és M. Bošnjak bírák,
főtanácsnok: T. Ćapeta,
hivatalvezető: A. Calot Escobar,
tekintettel az írásbeli szakaszra,
figyelembe véve a következők által előterjesztett észrevételeket:
–        AS képviseletében K. Pilawska és A. Zorski adwokaci,
–        a BNP Paribas Bank Polska S.A. képviseletében T. Spyra, P. Węc radcowie prawni és D. Wróbel adwokat,
–        a lengyel kormány képviseletében B. Majczyna, meghatalmazotti minőségben,
–        az Európai Bizottság képviseletében P. Kienapfel és A. Szmytkowska, meghatalmazotti minőségben,
tekintettel a főtanácsnok meghallgatását követően hozott határozatra, miszerint az ügy elbírálására a főtanácsnok indítványa nélkül kerül sor,
meghozta a következő
Ítéletet
1        Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem a fogyasztókkal kötött szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételekről szóló, 1993. április 5‑i 93/13/EGK tanácsi irányelv (HL 1993. L 95., 29. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 2. kötet, 288. o.) 6. cikke (1) bekezdésének és 7. cikke (1) bekezdésének az értelmezésére vonatkozik.
2        Ezt a kérelmet az AS és a BNP Paribas Bank Polska S.A. (a továbbiakban: BNP Paribas) között, az AS és a BNP Paribas jogelődje által kötött jelzálogkölcsön‑szerződéshez kapcsolódó kiegészítő megállapodás egyes feltételeinek tisztességtelen jellegéből eredő következmények tárgyában folyó jogvita keretében terjesztették elő.
Jogi háttér
A 93/13 irányelv
3        A 93/13 irányelv huszonnegyedik preambulumbekezdése kimondja:
„mivel a tagállamok bíróságainak és közigazgatási szerveinek megfelelő és hatékony eszközökkel kell rendelkezniük ahhoz, hogy megszüntessék a fogyasztókkal kötött szerződésekben a tisztességtelen feltételek alkalmazását”.
4        Ezen irányelv 6. cikkének (1) bekezdése a következőképpen rendelkezik:
„A tagállamok előírják, hogy fogyasztókkal kötött szerződésekben az eladó vagy szolgáltató által alkalmazott tisztességtelen feltételek a saját nemzeti jogszabályok rendelkezései szerint nem jelentenek kötelezettséget a fogyasztóra nézve, és ha a szerződés a tisztességtelen feltételek kihagyásával is teljesíthető, a szerződés változatlan feltételekkel továbbra is köti a feleket.”
5        Az említett irányelv 7. cikkének (1) bekezdése előírja:
„A tagállamok a fogyasztók és a szakmai versenytársak érdekében gondoskodnak arról, hogy megfelelő és hatékony eszközök álljanak rendelkezésre ahhoz, hogy megszüntessék az eladók vagy szolgáltatók fogyasztókkal kötött szerződéseiben a tisztességtelen feltételek alkalmazását.”
A lengyel jog
6        Az 1964. április 23‑i ustawa – Kodeks cywilny (a polgári törvénykönyv) (Dz. U., 16. sz., 93. poz.) alapügyre alkalmazandó változatának (a továbbiakban: polgári törvénykönyv) 58. cikkének (1) bekezdése értelmében:
„A törvény megsértésével vagy megkerülésével kötött jogügylet semmis, kivéve ha jogszabály eltérően nem rendelkezik, például azt előírva, hogy a jogügylet érvénytelen rendelkezéseinek helyébe a törvény vonatkozó rendelkezései lépnek.”
7        A polgári törvénykönyv 385.1 cikke értelmében:
„(1)      A fogyasztói szerződés egyedileg meg nem tárgyalt rendelkezései nem jelentenek kötelezettséget a fogyasztóra nézve, ha azok a fogyasztó jogait és kötelezettségeit a jó erkölcsbe ütköző és a fogyasztó érdekeit súlyosan sértő módon állapítják meg (jogellenes szerződési feltételek). Ez nem vonatkozik a felek főszolgáltatásaira – különösen az árra vagy a díjazásra – vonatkozó rendelkezésekre, ha azok egyértelműen vannak megfogalmazva.
(2)      Ha az (1) bekezdés alapján a szerződés valamely rendelkezése nem jelent kötelezettséget a fogyasztóra nézve, a szerződés többi része továbbra is köti a feleket.”
8        A polgári törvénykönyv 385.2 cikke a következőképpen rendelkezik:
„A szerződéses rendelkezések jóerkölcsnek való megfelelőségét a szerződés megkötésének időpontjában kell vizsgálni, figyelembe véve a szerződés tartalmát, megkötésének körülményeit, valamint a vizsgálat tárgyát képező kikötéseket magában foglaló szerződéshez kapcsolódó szerződéseket.”
9        A polgári törvénykönyv 506. cikkének (1) bekezdése értelmében, ha a kötelezett a kötelezettség megszüntetése érdekében a jogosult hozzájárulásával kötelezettséget vállal arra, hogy egy másik szolgáltatást, vagy akár ugyanazt a szolgáltatást, de valamely más jogalapon teljesíti, a korábbi kötelezettség megszűnik.
Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés
10      2007. január 3‑án AS 2021. december 20‑ig tartó időszakra 415144,09 lengyel złoty (PLN) (hozzávetőleg 97 000 euró) összegű jelzálogkölcsön‑szerződést kötött a BNP Paribas jogelődjével egy ingatlan építésének finanszírozása céljából. E szerződésben a kamatlábat a WIBOR 3M referencia‑kamatláb (Warsaw Interbank Offered Rate 3‑month, varsói 3 hónapos bankközi kamatláb) alapján, az érintett bank kamatfelárával növelve, 4,7%‑ban határozták meg.
11      2008. február 20‑án az említett szerződés felei egy kiegészítő megállapodást írtak alá, amelynek értelmében a visszafizetendő kölcsön összege 465 144,09 PLN (hozzávetőleg 108 700 euró) összegre emelkedett.
12      2008. március 20‑án e felek aláírták az ugyanezen szerződéshez kapcsolódó második kiegészítő megállapodást (a továbbiakban: második kiegészítés). A második kiegészítés 1. cikkének (1) bekezdése értelmében a visszafizetendő kölcsön összegét svájci frankra (CHF) váltották át. A második kiegészítés 2. cikke pontosította, hogy e kölcsön kamatlábát a Libor 6M referenciaindex (London Interbank Offered Rate 6‑month, londoni 6 hónapos bankközi kamatláb) alapján kell meghatározni, az érintett bank kamatfelárával növelve. A második kiegészítés 3. cikkének (1) bekezdése értelmében az említett kölcsönt PLN‑ben kellett visszafizetni, mivel a havi törlesztőrészletek összegét az e banknál az érintett havi törlesztőrészlet visszafizetésének időpontjában hatályos, említett devizanem eladási árfolyamának alkalmazásával számították ki. Ezenkívül a második kiegészítés 3. cikkének (2) bekezdése előírta, hogy a kamatokat, díjakat és jutalékokat a kölcsön devizanemében kell kiszámítani, és azokat PLN‑ben kell visszafizetni az e devizanemnek az említett banknál e törlesztés időpontjában hatályos eladási árfolyama alapján. A második kiegészítés 3. cikkének (5) bekezdése szerint az adóst tájékoztatták arról, hogy az árfolyamkockázatot ő viseli. Végül a második kiegészítés 5. cikke ugyanezen kölcsön új lejárati időpontjaként 2026. december 20‑át jelölte meg.
13      Az alapügy tárgyát képező jelzálogkölcsön‑szerződés felei 2015. február 13‑án egy harmadik kiegészítő megállapodást is kötöttek, amelynek értelmében elismerték AS azon jogát, hogy a havi törlesztőrészleteket közvetlenül svájci frankban fizesse meg.
14      AS, miután visszafizetett 350 088,07 PLN‑t és 83 920,95 CHF‑et (hozzávetőleg összesen 171 800 eurót), 2022. november 25‑én keresetet indított a kérdést előterjesztő bíróság, a Sąd Okręgowy w Warszawie (varsói regionális bíróság, Lengyelország) előtt, amelyben elsődlegesen a második kiegészítésben foglalt indexálási kikötések érvénytelenségének megállapítását, másodlagosan pedig többek között az alapügy tárgyát képező jelzálogkölcsön‑szerződés egésze érvénytelenségének megállapítását kérte.
15      A kérdést előterjesztő bíróság úgy véli, hogy a második kiegészítés 1. és 3. cikkében szereplő feltételek a 93/13 irányelv 3. cikkének (1) bekezdése értelmében tisztességtelenek, mivel az árfolyamkockázatot teljes egészében az adósra hárítják. Végezetül jelzi, hogy a második kiegészítés e feltételek nélkül nem maradhat fenn.
16      E bíróság rámutat arra, hogy a Sąd Najwyższy (legfelsőbb bíróság, Lengyelország) ítélkezési gyakorlata szerint a jelzálogkölcsön‑szerződés kiegészítésének semmissége azzal a joghatással jár, hogy visszaállítja e szerződés azon eredeti feltételeit, amelyeket e kiegészítés módosított, anélkül hogy az említett szerződés érvényessége vitatott lenne.
17      Így már a feltételei tisztességtelen jellegéből eredő egyetlen kiegészítés érvénytelenségének megállapítása is elegendő a 93/13 irányelv 6. cikkének (1) bekezdéséből eredő, fogyasztók védelmére irányuló cél eléréséhez, mivel az érintett fogyasztót e feltételek már nem fogják kötni. Mindenesetre a szerződés teljes egészének érvénytelensége, mint e megállapítás következménye, e cél elérésére tekintettel aránytalan lenne.
18      Ugyanakkor a kérdést előterjesztő bíróság rámutat azokra a kockázatokra, amelyeket az eredeti szerződés feltételeinek visszaállítása jelent azon visszatartó erőt illetően, amelyet a tisztességtelen feltételek törlése kellene gyakoroljon az eladók vagy szolgáltatók magatartására. Egyrészt szerinte az eladót vagy szolgáltatót nem szankcionálják a tisztességtelen feltételek alkalmazásáért, mivel ez utóbbi bizonyos körülmények között abból akár még hasznot is húzhat, ha a tisztességtelen feltételeket az eredeti szerződés feltételeivel váltják fel. Másrészt a szerződés egészének érvénytelensége az érintett fogyasztó számára kedvező gazdasági következményekkel járna, különösen akkor, ha a hitelező követelése elévült.
19      E tekintetben a kérdést előterjesztő bíróság ugyanakkor arra keresi a választ, hogy a szerződés érvénytelenségének megállapítása igazolható‑e akkor, ha az csak azon előnyök kvantitatív jellegű gazdasági értékelésén alapul, amelyeket az érintett fogyasztó ezen érvénytelenségből húz.
20      E körülmények között a Sąd Okręgowy w Warszawie (varsói regionális bíróság) úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdést terjeszti a Bíróság elé:
„Úgy kell‑e értelmezni [93/13] irányelv 6. cikkének (1) bekezdését és 7. cikkének (1) bekezdését, valamint a tényleges érvényesülés és az arányosság elvét, hogy azokkal ellentétes a nemzeti szabályozás olyan bírósági értelmezése, amely szerint annak megállapítása esetén, hogy olyan jogszabályba ütköző szerződési feltételeknek a szerződés kiegészítő mellékletébe foglalása esetében, amelyek e kiegészítő megállapodás érvénytelenségét eredményezik, a kiegészítő megállapodást úgy kell tekinteni, mint amelyet meg sem kötöttek, a szerződést pedig úgy kell tekinteni, hogy kezdetektől fogva a módosítás nélküli változata hatályos?”
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésről
21      Kérdésével az előterjesztő bíróság lényegében arra szeretne választ kapni, hogy a 93/13 irányelv 6. cikkének (1) bekezdését és 7. cikkének (1) bekezdését, valamint a tényleges érvényesülés és az arányosság elvét úgy kell‑e értelmezni, hogy azokkal ellentétes az olyan nemzeti ítélkezési gyakorlat, amelynek értelmében az eladó vagy szolgáltató és a fogyasztó által kötött jelzálogkölcsön‑szerződéshez kapcsolódó kiegészítő megállapodás tisztességtelen feltételek fennállása miatti érvénytelenségének megállapítása azzal a joghatással jár, hogy visszaállítja e szerződés azon eredeti feltételeit, amelyek felváltására e kiegészítő megállapodás irányult.
Az elfogadhatóságról
22      A BNP Paribas arra hivatkozik, hogy az előterjesztett kérdés elfogadhatatlan, mivel az alapügy elbírálása kizárólag a lengyel jog rendelkezéseinek alkalmazásától függ.
23      E tekintetben nem a Bíróság feladata az EUMSZ 267. cikk szerinti eljárás keretében a nemzeti jog értelmezése és alkalmazása, mivel e feladat kizárólag a kérdést előterjesztő bíróságra tartozik (2023. október 26‑i EDP – Energias de Portugal és társai ítélet, C‑331/21, EU:C:2023:812, 40. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
24      Mindazonáltal, aze cikkel bevezetett eljárás a Bíróság és a nemzeti bíróságok közötti együttműködés eszköze, amelynek révén a Bíróság az uniós jog értelmezéséhez támpontokat nyújt a nemzeti bíróságnak, amelyek szükségesek az utóbbi által eldöntendő jogvita megoldásához (2020. március 26‑i Miasto Łowicz és Prokurator Generalny ítélet, C‑558/18 és C‑563/18, EU:C:2020:234, 44. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
25      Márpedig, bár a 93/13 irányelv 6. cikke (1) bekezdésének első tagmondata pontosítja, hogy a tagállamok előírják, hogy „a saját nemzeti jogszabályaik rendelkezései szerint” a tisztességtelen feltételek nem jelentenek kötelezettséget a fogyasztókra nézve, az ezen irányelvben a fogyasztók számára garantált védelemnek a nemzeti jog által történő átvétele ugyanakkor nem változtathat e védelem terjedelmén, és ennélfogva lényegén (2025. április 30‑i AxFina Hungary [A szerződés fennmaradása] ítélet, C‑630/23, EU:C:2025:302, 47. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
26      A jelen ügyben a kérdést előterjesztő bíróság arra keresi a választ, hogy a nemzeti ítélkezési gyakorlatnak az előtte folyamatban lévő jogvita keretében történő alkalmazása akadályozhatja‑e a 93/13 irányelvben szereplő, visszatartásra irányuló cél elérését, és a fogyasztók ezen irányelv által biztosított védelmének tényleges érvényesülését.
27      Következésképpen az előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő jogvita elbírálása az említett irányelv rendelkezéseinek és a tényleges érvényesülés elvének Bíróság általi értelmezésétől függ, így az előterjesztett kérdést elfogadhatónak kell nyilvánítani.
Az ügy érdeméről
28      A 93/13 irányelv 6. cikke (1) bekezdésének első tagmondata értelmében az eladó vagy szolgáltató és a fogyasztó által kötött szerződésben szereplő tisztességtelen feltételek a tagállamok nemzeti jogszabályai által megállapított feltételek szerint nem jelentenek kötelezettséget a fogyasztóra nézve.
29      E tekintetben a 93/13 irányelvben a fogyasztók számára garantált védelemnek a nemzeti jog által történő átvétele nem változtathatja meg e védelem terjedelmét, és ennélfogva annak lényegét (lásd ebben az értelemben: 2025. április 30‑i AxFina Hungary [A szerződés fennmaradása] ítélet, C‑630/23, EU:C:2025:302, 47. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
30      Ennek keretében a tagállamok feladata, hogy megfelelő és hatékony eszközökről rendelkezzenek „annak érdekében, hogy megszüntessék az eladók vagy szolgáltatók fogyasztókkal kötött szerződéseiben a tisztességtelen feltételek alkalmazását”, amint azt ezen irányelv 7. cikkének (1) bekezdése előírja (lásd ebben az értelemben: 2025. április 30‑i AxFina Hungary [A szerződés fennmaradása] ítélet, C‑630/23, EU:C:2025:302, 43. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
31      Noha így a tagállamok feladata, hogy nemzeti joguk útján meghatározzák azokat a részletes szabályokat, amelyek szerint a valamely szerződésben szereplő feltétel tisztességtelen jellegének megállapítása és e megállapítás konkrét joghatásai megnyilvánulnak, az ilyen megállapításnak lehetővé kell tennie azon helyzet jogi és ténybeli helyreállítását, amelyben a fogyasztó e tisztességtelen feltétel hiányában lett volna, többek között azáltal, hogy megalapozza az eladó vagy szolgáltató által az említett tisztességtelen feltétel alapján jogalap nélkül szerzett előnyök visszatérítésére való jogot (lásd ebben az értelemben: 2025. április 30‑i AxFina Hungary [A szerződés fennmaradása] ítélet, C‑630/23, EU:C:2025:302, 48. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
32      Ami a nemzeti bíróságokat illeti, az ő feladatuk az, hogy mellőzzék a tisztességtelen feltételek alkalmazását annak érdekében, hogy azok ne váltsanak ki kötelező joghatásokat a fogyasztóra nézve, kivéve ha a fogyasztó ezt ellenzi (lásd ebben az értelemben: 2025. április 30‑i AxFina Hungary [A szerződés fennmaradása] ítélet, C‑630/23, EU:C:2025:302, 44. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
33      Ebből következik, hogy egy tisztességtelennek minősített szerződési feltételt főszabály szerint úgy kell tekinteni, mint amely nem is létezett, úgyhogy a fogyasztóra nézve nem fejthet ki joghatást. Ennélfogva az ilyen feltétel tisztességtelen jellege bírósági megállapításának főszabály szerint azon jogi és ténybeli állapot helyreállítását kell eredményeznie, amelyben a fogyasztó az említett feltétel hiányában lenne (2025. április 30‑i AxFina Hungary [A szerződés fennmaradása] ítélet, C‑630/23, EU:C:2025:302, 45. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
34      Az előzetes döntéshozatalra utaló határozatból kitűnik, hogy a Sąd Najwyższy (legfelsőbb bíróság) ítélkezési gyakorlata szerint a második kiegészítés semmissége azzal a joghatással jár, hogy visszaállítják az alapügy tárgyát képező jelzálogkölcsön‑szerződés eredeti feltételeit, amelyek helyébe e kiegészítés lépett. E visszaállítás lehetővé tenné e szerződés fenntartását, míg a kérdést előterjesztő bíróság szerint a szerződés egészének semmissége aránytalan lenne a fogyasztók védelmére irányuló célra tekintettel.
35      Az ítélkezési gyakorlat szerint, amennyiben a nemzeti bíróság úgy ítéli meg, hogy nemzeti jogának vonatkozó rendelkezései alapján valamely szerződésnek az abban szereplő tisztességtelen feltételek nélküli fenntartása nem lehetséges, a 93/13 irányelv 6. cikkének (1) bekezdésével főszabály szerint nem áll ellentétben az érvénytelenségének megállapítása, függetlenül azoktól a konkrét joghatásoktól, amelyeket e szerződés semmissége eredményez (2021. április 29‑i Bank BPH ítélet, C‑19/20, EU:C:2021:341, 85. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
36      E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy azt a lehetőséget, hogy a szerződés a nemzeti jog szabályainak megfelelően a tisztességtelen feltételek kihagyásával is fenntartható, objektív megközelítés alapján kell megvizsgálni. Így az e szerződésben részes felek egyikének helyzete nem tekinthető az említett szerződés jövőbeli sorsát meghatározó szempontnak (lásd ebben az értelemben: 2025. április 30‑i AxFina Hungary [A szerződés fennmaradása] ítélet, C‑630/23, EU:C:2025:302, 58. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
37      E körülmények között a szerződés fennmaradása nem függhet a szerződés semmisségének a 93/13 irányelv által követett fogyasztóvédelmi célhoz képest esetlegesen aránytalan joghatásaitól.
38      A jelen ítélet 31. pontjában hivatkozott ítélkezési gyakorlatnak megfelelően az eladó vagy szolgáltató és a fogyasztó között létrejött szerződésben szereplő feltétel tisztességtelen jellege megállapítása joghatásainak minden esetben lehetővé kell tenniük azon helyzet jogi és ténybeli helyreállítását, amelyben a fogyasztó e tisztességtelen feltétel hiányában lett volna. E tekintetben az előzetes döntéshozatalra utaló határozatban említetthez hasonló nemzeti ítélkezési gyakorlat azáltal, hogy a kiegészítő megállapodás feltételeinek tisztességtelen jellege miatt e szerződés azon eredeti feltételeinek visszaállítását írja elő, amelyek helyébe e kiegészítő megállapodás lépett, főszabály szerint azon jogi helyzet visszaállításához vezet, amelyben a fogyasztó e tisztességtelen feltételek hiányában lett volna.
39      Mindenesetre emlékeztetni kell arra, hogy még ha a nemzeti bíróság számára megengedett is lenne, hogy a szerződésben foglalt tisztességtelen feltételek tartalmát felülvizsgálja, e lehetőség sérthetné a 93/13 irányelv 7. cikke által elérni kívánt hosszú távú cél megvalósulását. Ennek lehetősége de facto az eladókra, illetve szolgáltatókra azáltal gyakorolt visszatartó hatás megszűnéséhez vezethetne, hogy egyszerűen nem alkalmazhatnak ilyen tisztességtelen feltételeket a fogyasztókkal szemben, hiszen így az eladók vagy szolgáltatók továbbra is alkalmazni próbálnák az említett feltételeket annak tudatában, hogy még ha azok érvénytelenségét meg is állapítanák, a szerződést a nemzeti bíróság a szükséges mértékben továbbra is kiegészíthetné oly módon, hogy ezen eladók vagy szolgáltatók érdekei biztosítottak legyenek (2021. április 29‑i Bank BPH ítélet, C‑19/20, EU:C:2021:341, 68. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
40      Márpedig az érintett szerződés azon feltételeinek visszaállítása, amelyeket a felek már úgy kezeltek, hogy azok már nem kötik őket, nemcsak a fogyasztók 93/13 irányelv által biztosított védelmének hatékonyságát kérdőjelezheti meg, hanem a 93/13 irányelv 7. cikkéhez kapcsolódó, a tisztességtelen feltételek eladó vagy szolgáltató általi alkalmazásától való – pusztán e tisztességtelen feltételek törléséből eredő – visszatartó hatásra irányuló cél megvalósítását is.
41      Egyrészt ugyanis az említett szerződés eredeti feltételeinek említett visszaállítása olyan negatív következményekkel járhat a fogyasztóra nézve, amelyek közvetlenül a tisztességtelen feltételek elhagyásából erednek. A jelen ügyben a lengyel kormány írásbeli észrevételeiben jelezte, hogy az eredeti szerződésben megállapított kamatlábra alkalmazandó mutató visszaállítása azzal járna, hogy az adósnak vissza kellene fizetnie a második kiegészítésben meghatározott mutató és az eredeti szerződésben az e kiegészítő megállapodás megkötését követő időszakra meghatározott mutató alkalmazása közötti különbségnek megfelelő összegeket. Ezenkívül, mivel az alapügy tárgyát képező jelzálogkölcsön‑szerződés felei a második kiegészítésben megállapodtak e kölcsön lejáratának az adós javára történő módosításáról, többek között a törlesztési határidő meghosszabbítása formájában, az eredeti szerződésben kikötött lejárat visszaállítása szintén hátrányosnak bizonyulhat a fogyasztóra nézve.
42      Másrészt fennáll annak a veszélye, hogy az eladókat vagy szolgáltatókat nem tartják vissza a tisztességtelen feltételek alkalmazásától, ha a szerződés eredeti feltételei, amelyeket a felek egy olyan kiegészítő megállapodás megkötésével kívántak felváltani, amely olyan feltételeket tartalmaz, amelyek tisztességtelen jellegét megállapították, visszaállíthatók a kiegészítésben szereplő tisztességtelen feltételek helyett. Különösen, ha egy eladó vagy szolgáltató előnyre tesz szert az eredeti feltételek ilyen visszaállításából, a többek között az eladó vagy szolgáltató által a fogyasztó kárára jogalap nélkül megszerzett előnyöknek a tisztességtelen feltétel miatti visszatérítéséhez fűződő visszatartó hatás részben hatástalanná válhat.
43      Mindenesetre a nemzeti bíróság feladata annak vizsgálata, hogy mi volt a szerződő felek szándéka, amikor a szerződés tartalmát egy kiegészítő megállapodás megkötésével módosították.
44      Végezetül emlékeztetni kell arra, hogy a 93/13 irányelv 6. cikkének (1) bekezdése arra irányul, hogy a szerződő felek jogai és kötelezettségei tekintetében a szerződés által megállapított formális egyensúlyt a szerződő felek egyenlőségét helyreállító, valódi egyensúllyal helyettesítse (2025. december 18‑i Soledil ítélet, C‑320/24, EU:C:2025:993, 23. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
45      Ennélfogva a nemzeti bíróság feladata meggyőződni arról, hogy az eredeti feltételek visszaállítása, amelyeket egy olyan kiegészítő megállapodás váltott fel, amelynek semmisségét tisztességtelen feltételek fennállása miatt megállapították, lehetővé teszi‑e a fogyasztó hatékony védelmét biztosító ilyen tényleges egyensúly megteremtését, anélkül hogy megkérdőjelezné a 93/13 irányelv 7. cikkének (1) bekezdése által követett, visszatartásra irányuló cél elérését.
46      A fenti megfontolások összességére tekintettel az előterjesztett kérdésre azt a választ kell adni, hogy a 93/13 irányelv 6. cikkének (1) bekezdését és 7. cikkének (1) bekezdését, valamint a tényleges érvényesülés és az arányosság elvét úgy kell értelmezni, hogy azokkal nem ellentétes az olyan nemzeti ítélkezési gyakorlat, amely szerint az eladó vagy szolgáltató és a fogyasztó által kötött jelzálogkölcsön‑szerződés kiegészítő megállapodásának a tisztességtelen feltételek fennállása miatti semmisségének megállapítása azt eredményezi, hogy visszaállnak a szerződés azon eredeti kikötései, amelyeket a kiegészítés éppen ezekkel a tisztességtelen feltételekkel akart volna felváltani, feltéve, hogy kellőképpen figyelembe veszik az eredeti feltételek ilyen visszaállításából eredően a fogyasztó oldalán keletkező hátrányokat és az eladó vagy szolgáltató oldalán keletkező előnyöket, oly módon, hogy biztosított legyen, hogy az említett eredeti feltételek visszaállítása valódi egyensúlyt teremt a szerződő felek jogai és kötelezettségei között, és így biztosítja a fogyasztó hatékony védelmét, anélkül, hogy az az irányelv által kitűzött, visszatartásra irányuló cél elérését veszélyeztetné.
A költségekről
47      Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.
A fenti indokok alapján a Bíróság (hatodik tanács) a következőképpen határozott:
A fogyasztókkal kötött szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételekről szóló, 1993. április 5‑i 93/13/EGK tanácsi irányelv 6. cikkének (1) bekezdését és 7. cikkének (1) bekezdését, valamint a tényleges érvényesülés és az arányosság elvét
a következőképpen kell értelmezni:
azokkal nem ellentétes az olyan nemzeti ítélkezési gyakorlat, amely szerint az eladó vagy szolgáltató és a fogyasztó által kötött jelzálogkölcsön‑szerződés kiegészítő megállapodásának a tisztességtelen feltételek fennállása miatti semmisségének megállapítása azt eredményezi, hogy visszaállnak a szerződés azon eredeti kikötései, amelyeket a kiegészítés éppen ezekkel a tisztességtelen feltételekkel akart volna felváltani, feltéve hogy kellőképpen figyelembe veszik az eredeti feltételek ilyen visszaállításából eredően a fogyasztó oldalán keletkező hátrányokat és az eladó vagy szolgáltató oldalán keletkező előnyöket, oly módon, hogy biztosított legyen, hogy az említett eredeti feltételek visszaállítása valódi egyensúlyt teremt a szerződő felek jogai és kötelezettségei között, és így biztosítja a fogyasztó hatékony védelmét, anélkül, hogy az az irányelv által kitűzött, visszatartásra irányuló cél elérését veszélyeztetné.
Aláírások
*      Az eljárás nyelve: lengyel.
i      A jelen ügy neve fiktív. Az nem egyezik az eljárásban részt vevő egyetlen fél valódi nevével sem.