Laikina versija
GENERALINIO ADVOKATO
MACIEJ SZPUNAR IŠVADA,
pateikta 2025 m. rugsėjo 4 d.(1)
Byla C‑199/24
ND
prieš
Legal Newsdesk Sweden AB, buvusią Garrapatica AB
(Attunda tingsrätt (Attunda pirmosios instancijos teismas, Švedija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą)
„ Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Teisės aktų derinimas – Asmens duomenų apsauga – Duomenų, susijusių su apkaltinamaisiais nuosprendžiais, tvarkymas – Informacijos apie apkaltinamuosius nuosprendžius pateikimas visuomenei internete už atlygį – Teisės į asmens duomenų apsaugą ir teisės į saviraiškos ir informacijos laisvę pusiausvyra “
1.        Šiuo Attunda tingsrätt (Attunda pirmosios instancijos teismas, Švedija) prašymu priimti prejudicinį sprendimą Teisingumo Teismui suteikiama galimybė išaiškinti Reglamento (ES) 2016/679(2) 85 straipsnio taikymo sritį tomis aplinkybėmis, kai duomenų bazės valdytojas atsisako patenkinti asmens prašymą ištrinti su jo teistumu susijusius asmens duomenis.
I.      Teisinis pagrindas
A.      Europos Sąjungos teisė
2.        BDAR 85 straipsnyje reglamentuojami „duomenų tvarkymas ir saviraiškos ir informacijos laisvė“. Jis suformuluotas taip:
„1.      Valstybės narės teisėje teisė į asmens duomenų apsaugą pagal šį reglamentą turi būti suderinta su teise į saviraiškos ir informacijos laisvę, įskaitant duomenų tvarkymą žurnalistikos tikslais ir akademinės, meninės ar literatūrinės saviraiškos tikslais.
2.      Duomenų tvarkymui žurnalistikos arba akademinės, meninės ar literatūrinės saviraiškos tikslais valstybės narės numato II skyriaus (principai), III skyriaus (duomenų subjekto teisės), IV skyriaus (duomenų valdytojas ir duomenų tvarkytojas), V skyriaus (asmens duomenų perdavimas į trečiąsias valstybes arba tarptautinėms organizacijoms), VI skyriaus (nepriklausomos priežiūros institucijos), VII skyriaus (bendradarbiavimas ir nuoseklumas) ir IX skyriaus (specialūs duomenų tvarkymo atvejai) išimtis arba nuo jų nukrypti leidžiančias nuostatas, jei jos yra būtinos, kad teisė į asmens duomenų apsaugą būtų suderinta su saviraiškos ir informacijos laisve.
3.      Kiekviena valstybė narė praneša Komisijai [apie] savo teisės aktų nuostatas, kurias ji priėmė pagal 2 dalį, ir nedelsdama praneša [apie] visus vėlesnius tas nuostatas keičiančius teisės aktus ar su jomis susijusius pakeitimu.“
B.      Švedijos teisė
3.        Yttrandefrihetsgrundlagen (1991:1469) (Konstitucinis įstatymas dėl saviraiškos laisvės (1991:1469); toliau – Saviraiškos laisvės įstatymas) yra vienas iš vadinamųjų Švedijos mediegrundlagar (konstituciniai žiniasklaidos įstatymai) ir jame yra nuostatų dėl, be kita ko, radijo ir televizijos programų bei tam tikrų interneto svetainių konstitucinės apsaugos. Jo tikslas – užtikrinti su tuo susijusią saviraiškos laisvę. Pagal Saviraiškos laisvės įstatymo 1 skyriaus 4 straipsnį konstitucinės nuostatos dėl programų transliavimo turi būti taikomos tam tikros rūšies duomenų bazėms, jeigu dėl jų veiklos yra išduotas duomenų skelbimo pažymėjimas. Nagrinėjamuoju atveju dėl „Lexbase“ yra išduotas duomenų skelbimo pažymėjimas, o tai reiškia, kad šiai duomenų bazei taikoma konstitucinė apsauga.
4.        Pagal lagen (2018:218) med kompletterande bestämmelser till EU:s dataskyddsförordning (Įstatymas (2018:218), kuriuo įtvirtinamos nuostatos, papildančios ES BDAR; toliau – Duomenų apsaugos įstatymas) 1 skyriaus 7 straipsnio pirmą pastraipą BDAR netaikomas, jeigu jis prieštarauja
tryckfrihetsförordningen (Konstitucinis įstatymas dėl spaudos laisvės; toliau – Spaudos laisvės įstatymas) arba Saviraiškos laisvės įstatymui. Pagal šios nuostatos antrą pastraipą tam tikri BDAR straipsniai netaikomi asmens duomenų tvarkymui, be kita ko, žurnalistikos tikslais.
5.        Iš Saviraiškos laisvės įstatymo 1 skyriaus 14 straipsnio matyti, kad joks viešasis subjektas negali imtis veiksmų prieš asmenį, kuris piktnaudžiavo saviraiškos laisve arba prisidėjo prie tokio piktnaudžiavimo programoje, arba dėl šios priežasties imtis veiksmų prieš programą kitaip, nei pagal tą įstatymą Be to, iš to įstatymo 1 skyriaus 11 straipsnio matyti, kad viešasis subjektas gali uždrausti arba sudaryti kliūčių transliuoti, skelbti arba skleisti visuomenei programą dėl jos turinio tik tuo atveju, jeigu ši priemonė yra pagrįsta pagal tą įstatymą.
6.        Dėl piktnaudžiavimo saviraiškos laisve, kurį lemia programos turinys, patirtos žalos atlyginimas pagal Saviraiškos laisvės įstatymo 9 skyriaus 1 straipsnį gali būti grindžiamas tik tuo, kad programa, dėl kurios pareikštas ieškinys, pažeidžia saviraiškos laisvę. Asmens įvardijimas kaip asmens, kurio gyvenimo būdas yra nusikalstamas ar smerktinas, arba kitoks informacijos, dėl kurios asmuo gali
būti niekinamas, pateikimas yra nusikalstama veika – šmeižimas, taip pat saviraiškos laisvės pažeidimas pagal Saviraiškos laisvės įstatymo 5 skyriaus 1 straipsnį ir tryckfrihetsförordningen (1949:105) (Spaudos laisvės įstatymas Nr. 1949:105) 7 skyriaus 3 straipsnį. Vis dėlto už tokį elgesį nebaudžiama, jeigu, atsižvelgiant į aplinkybes, buvo pateisinama pateikti tokią informaciją ir jeigu ją pateikęs asmuo gali įrodyti, kad ji buvo teisinga arba kad tas asmuo turėjo pagrįstų priežasčių manyti, jog ji yra teisinga.
II.    Faktinės aplinkybės, procedūra ir prejudiciniai klausimai
7.        Atsakovė pagrindinėje byloje Legal Newsdesk Sweden AB (toliau – Legal Newsdesk) valdo duomenų bazę „Lexbase“ ir joje skelbia asmenų, dalyvavusių baudžiamuosiuose procesuose, asmens duomenis. Šiuo tikslu Legal Newsdesk suteikia galimybę atlikti asmenų ir bendrovių, kuriems Švedijos teismuose buvo iškeltos baudžiamosios bylos arba dėl jų pareikšti civiliniai ieškiniai, paiešką. Myndigheten för press, radio och tv (Švedijos spaudos ir transliavimo tarnyba; dabar – Mediemyndigheten (Švedijos žiniasklaidos agentūra)) dėl „Lexbase“ išdavė vadinamąjį „utgivningsbevis“ (pažymėjimas, kuriuo panaikinamos teisinės kliūtys skelbti informaciją ir suteikiama konstitucinė apsauga; toliau – duomenų skelbimo pažymėjimas).
8.        2011 m. sausio 17 d. ieškovas pagrindinėje byloje ND buvo nuteistas už nusikalstamą veiką; dėl jo priimtas apkaltinamasis nuosprendis buvo skelbiamas „Lexbase“ iki 2024 m. vasario mėn. Apkaltinamasis nuosprendis buvo pašalintas iš viešojo nuosprendžių registro. Nors ieškovas pagrindinėje byloje prašė Legal Newsdesk ištrinti jo asmens duomenis, šie duomenys buvo ištrinti ne iš karto, o tik atlikus įprastą patikrinimą.
9.        ND pareiškė ieškinį Attunda tingsrätt (Attunda pirmosios instancijos teismas), prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiame teisme, prašydamas priteisti iš Legal Newsdesk 300 000 kronų (SEK) (maždaug 26 000 EUR) žalos atlyginimą ir palūkanas. Legal Newsdesk užginčijo šį reikalavimą, teigdama, kad „Lexbase“ paskelbtam turiniui galiojo duomenų skelbimo pažymėjimas. Vis dėlto pagal nacionalinę teisę tokiomis aplinkybėmis BDAR savaime netaikomas, nes teisę į asmens duomenų apsaugą užtikrina konstituciniai žiniasklaidos įstatymai, kuriuose numatyta tik galimybė už tokios apsaugos pažeidimą atsakingą asmenį patraukti baudžiamojon atsakomybėn už šmeižtą ir teisė reikalauti su tuo susijusios kompensacijos.
10.      Šiuo klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pažymėjo, kad pagal BDAR 85 straipsnio 1 dalį valstybėms narėms aiškiai leidžiama numatyti išimtis ir nukrypti leidžiančias nuostatas, susijusias su asmens duomenų tvarkymu „žurnalistikos tikslais“ ir apskritai siekiant užtikrinti saviraiškos ir informacijos laisvę. Vis dėlto BDAR neapibrėžiama, ką reiškia asmens duomenų tvarkymas „žurnalistikos tikslais“. Be to, net jei tokie tikslai apimtų bet kokį informacijos, nuomonių ar idėjų atskleidimą visuomenei, jurisprudencijoje nepaaiškinta, kokį poveikį BDAR 85 straipsnis daro teisių gynimo priemonėms, kurios duomenų subjektams turi būti prieinamos pagal jo 79 ir 82 straipsnius.
11.      Atsižvelgdamas į tai, 2024 m. kovo 1 d. nutartimi, kurią Teisingumo Teismas gavo 2024 m. kovo 13 d., prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nutarė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
„1)      Ar pagal BDAR 85 straipsnio 1 dalį valstybės narės gali šalia teisėkūros priemonių, kurias turi priimti pagal reglamento 85 straipsnio 2 dalį, priimti teisėkūros priemones dėl asmens duomenų tvarkymo ne žurnalistikos arba akademinės, meninės ar literatūrinės saviraiškos tikslais?
2)      Jeigu į pirmąjį klausimą būtų atsakyta teigiamai: ar pagal BDAR 85 straipsnio 1 dalį galima suderinti šiuo reglamentu nustatytą teisę į asmens duomenų apsaugą
su saviraiškos ir informacijos laisve, o tai reiškia, kad vienintelės teisių gynimo priemonės, kuriomis gali pasinaudoti asmuo, kurio asmens duomenys tvarkomi internete už atlygį viešai skelbiant su juo susijusius apkaltinamuosius nuosprendžius, yra baudžiamosios bylos dėl šmeižimo inicijavimas arba reikalavimas atlyginti žalą dėl garbės ir orumo įžeidimo?
3)      Jeigu į pirmąjį klausimą arba antrąjį klausimą būtų atsakyta neigiamai: ar veikla, kurią vykdant internete visuomenei už atlygį pateikiami vieši apkaltinamųjų nuosprendžių dokumentai, jų netvarkant ir neredaguojant, gali būti laikoma asmens duomenų tvarkymu BDAR 85 straipsnio 2 dalyje nurodytais tikslais?“
12.      Rašytines pastabas pateikė pagrindinės bylos šalys, Bulgarijos, Suomijos ir Švedijos vyriausybės bei Europos Komisija. Pagrindinės bylos šalys, Švedijos Karalystė ir Komisija dalyvavo 2025 m. gegužės 14 d. vykusiame posėdyje.
III. Vertinimas
A.      Pirmasis ir antrasis klausimai – BDAR 85 straipsnio 1 ir 2 dalių taikymo sritis
13.      Pirmaisiais dviem klausimais, kuriuos reikia nagrinėti kartu, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar BDAR 85 straipsnio 1 dalį reikia aiškinti taip, kad pagal ją nacionalinėje teisėje leidžiama nustatyti, jog vienintelės teisių gynimo priemonės, kuriomis gali pasinaudoti asmuo, kurio asmens duomenys tvarkomi internete už atlygį viešai skelbiant su juo susijusius apkaltinamuosius nuosprendžius, yra baudžiamosios bylos dėl šmeižimo inicijavimas arba reikalavimas atlyginti žalą dėl garbės ir orumo įžeidimo.
1.      BDAR 85 straipsnio struktūra
14.      Pirmiausia išnagrinėsiu BDAR 85 straipsnio struktūrą ir kilmę.
15.      BDAR 85 straipsnio 1 dalyje valstybės narės teisiškai įpareigojamos suderinti teisę į asmens duomenų apsaugą pagal BDAR su teise į saviraiškos ir informacijos laisvę, įskaitant duomenų tvarkymą žurnalistikos tikslais ir akademinės, meninės ar literatūrinės saviraiškos tikslais.
16.      Ši nuostata atkartoja ir ja siekiama derinti (ši sąvoka primena Europos Tarybos konvencijoje Nr. 108(3) vartojamą formuluotę) tris skirtingas ir galimai viena kitai prieštaraujančias pagrindines teises, įtvirtintas Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijoje (toliau – Chartija): asmens duomenų apsaugą(4), saviraiškos ir informacijos laisvę(5) bei menų ir mokslo laisvę(6).
17.      Kadangi BDAR 85 straipsnio 1 dalyje yra žodis „įskaitant“, galiu daryti išvadą, kad žurnalistikos veikla yra viena iš kelių platesnės teisės į saviraiškos ir informacijos laisvę kategorijos subkategorijų.
18.      Kalbant apie tą konkrečią žurnalistikos tikslais(7) atliekamo duomenų tvarkymo subkategoriją, BDAR 85 straipsnio 2 dalyje nurodyta, kad valstybės narės turi numatyti II skyriaus (principai), III skyriaus (duomenų subjekto teisės), IV skyriaus (duomenų valdytojas ir duomenų tvarkytojas), V skyriaus (asmens duomenų perdavimas į trečiąsias valstybes arba tarptautinėms organizacijoms), VI skyriaus (nepriklausomos priežiūros institucijos), VII skyriaus (bendradarbiavimas ir nuoseklumas) ir IX skyriaus (specialūs duomenų tvarkymo atvejai) išimtis arba nuo jų nukrypti leidžiančias nuostatas, jei jos yra būtinos, kad teisė į asmens duomenų apsaugą būtų suderinta su saviraiškos ir informacijos laisve.
19.      Kalbant apie BDAR 85 straipsnio 1 ir 2 dalių skirtumus ir sąveiką, pažymėtina, kad pirmojoje nuostatoje nustatomi bendrieji reguliavimo įgaliojimai ir principai, o antrojoje – įgyvendinimo mechanizmas konkrečių sričių sąrašui, aiškiai leidžiant valstybėms narėms netaikyti tam tikrų BDAR skyrių ir nuo jų nukrypti.
20.      Šiame etape reikėtų pateikti keletą pastabų dėl šios nuostatos.
21.      Pirma, kaip matyti iš BDAR 85 straipsnio 1 dalies formuluotės(8), valstybės narės turi pareigą (o ne tik diskreciją) derinti duomenų apsaugą su saviraiškos laisve.
22.      Antra, konkretus šios pareigos įgyvendinimo mechanizmas nustatytas tik duomenų tvarkymui žurnalistikos tikslais arba akademinės, meninės ar literatūrinės saviraiškos tikslais. BDAR 85 straipsnyje niekur nenurodyta, ar tuo mechanizmu galima pasinaudoti ir kitose srityse, kurios patenka į saviraiškos laisvės taikymo sritį, tačiau nėra duomenų tvarkymas minėtais tikslais.
23.      Trečia, pagal BDAR 85 straipsnio 2 dalį valstybės narės privalo numatyti tam tikrų BDAR skyrių išimtis ir nukrypti leidžiančias nuostatas ir taip apriboti tų skyrių taikymo sritį, jei tos išimtys ir nukrypti leidžiančios nuostatos būtinos, kad teisė į asmens duomenų apsaugą būtų suderinta su saviraiškos ir informacijos laisve. Iš to matyti, kad būna situacijų, kai duomenų apsaugą reikia apriboti, kad ji būtų suderinama su saviraiškos laisve.
24.      Ketvirta, kai valstybės narės vykdo savo prievoles pagal BDAR 85 straipsnį, jos veikia BDAR taikymo srityje. Taigi jos įgyvendina Sąjungos teisę, kaip tai suprantama pagal Chartijos 51 straipsnio 1 dalį, todėl Chartija taikytina tokiam derinimui(9).
25.      Penkta, užduotis faktiškai atlikti derinimą paliekama valstybėms narėms. Jos turi nustatyti šios sąveikos pusiausvyrą pagal savo teisines ir konstitucines tradicijas. Tai neišvengiamai lemia tam tikrus apsaugos lygių skirtumus Europos Sąjungoje tiek duomenų apsaugos, tiek saviraiškos laisvės srityje, nes reikia suderinti dvi potencialiai priešingas teises. Vis dėlto Sąjungos teisės aktų leidėjas būtent to ir siekė.
26.      Galiausiai, BDAR 85 straipsniu jokiu būdu nesuteikiamas teisinis pagrindas valstybėms narėms pareikšti, kad tam tikrais atvejais BDAR visiškai netaikomas. Tai pasakytina tiek apie tos nuostatos 1 dalį, tiek apie jos 2 dalį. Nors šį klausimą turės patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, mano nuomone, BDAR 85 straipsnis nesudaro teisinio pagrindo Švedijos teisės aktams, kuriais BDAR paskelbiamas netaikytinu tiek, kiek jis prieštarauja Švedijos teisės aktams dėl saviraiškos laisvės.
2.      BDAR 85 straipsnio 1 ir 2 dalių santykis
27.      Kaip nurodyta pirma, BDAR 85 straipsnyje nekalbama apie tai, ar galima remtis šios nuostatos 2 dalimi dėl su saviraiškos laisve susijusių klausimų, kurie nėra duomenų tvarkymas žurnalistikos tikslais(10). Ar valstybė narė gali nustatyti II–VII ir IX skyrių išimtis ir nukrypti leidžiančias nuostatas, net jei jos nesusijusios su duomenų tvarkymu žurnalistikos tikslais?
28.      Mano nuomone, valstybės narės negali numatyti išimčių ir nukrypti leidžiančių nuostatų dėl ištisų BDAR skyrių.
29.      Pirma, iš to, kad BDAR 85 straipsnio 2 dalyje tiksliai išvardyti tam tikri BDAR skyriai, kuriems taikytini apribojimai, matyti, kad ši nuostata taikoma tik konkrečiam toje dalyje nagrinėjamam klausimui, t. y. duomenų tvarkymui žurnalistikos tikslais.
30.      Antra, BDAR 85 straipsnio 3 dalis, pagal kurią kiekviena valstybė narė įpareigojama pranešti Komisijai apie savo teisės aktų nuostatas, kurias ji priėmė pagal 2 dalį, netektų prasmės, jei valstybės narės pagal 85 straipsnio 1 dalį taip pat galėtų numatyti išimtis ir nukrypti nuo 85 straipsnio 2 dalyje išvardytų BDAR skyrių. BDAR 85 straipsnio 3 dalimi siekiama, kad Komisija galėtų atlikti kruopščią patikrą, kai valstybės narės nukrypsta nuo konkrečių BDAR skyrių. Šis tikslas nebūtų pasiektas, jei valstybės narės pagal BDAR 85 straipsnio 1 dalį galėtų nustatyti išimtis ir nukrypti leidžiančias nuostatas, apie kurias nereikėtų pranešti.
31.      Trečia, naudinga pažvelgti į teisėkūros procesą, kuris lėmė BDAR priėmimą. Iš jo matyti, kad Komisija savo pirminiame (vėliau tapusio) BDAR 85 straipsnio projekte, vadovaudamasi logika, nustatyta tos nuostatos pirmtakėje Direktyvoje 95/46/EB(11), ketino duomenų apsaugos ir saviraiškos laisvės derinti tik kai duomenų tvarkymas atliekamas žurnalistikos tikslais. Atsižvelgdama į tai, ji pasiūlė, kad aptariamąją nuostatą sudarytų dvi dalys, kurios iš esmės primena BDAR 85 straipsnio 2 ir 3 dalis(12). Europos Parlamentas siekė išplėsti siūlomą tvarką, kad ji būtų taikoma saviraiškos laisvei apskritai. Buvo siūloma išbraukti nuorodą į „žurnalistikos tikslus“ ir pakeisti ją nuoroda į „kai <...> to reikia“(13). Vis dėlto šis pasiūlymas galiausiai nebuvo priimtas.
32.      Taigi rezultatas – dabartinė
BDAR 85 straipsnio redakcija. Jei valstybė narė pagal BDAR 85 straipsnio 1 dalį galėtų patvirtinti tas pačias priemones kaip ir pagal 85 straipsnio 2 dalį, iš esmės būtų taikoma ankstesniame etape atmesta Europos Parlamento pozicija.
33.      Vadinasi, valstybės narės daugiausia gali konkrečiomis aplinkybėmis pagal BDAR 85 straipsnio 1 dalį apriboti BDAR numatytas teises. Tikslios sąlygos, kuriomis tai leidžiama, šiuo atveju yra hipotetinės ir peržengtų ginčo, kurį sprendžia prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, ribas.
3.      Nėra jokių BDAR VIII skyriaus išimčių ar nuo jo nukrypti leidžiančių nuostatų
34.      Be to, nei pagal BDAR 85 straipsnio 1 dalį, nei pagal bet kurią kitą BDAR nuostatą valstybėms narėms neleidžiama apriboti teisių, suteiktų duomenų subjektams pagal VIII skyrių (dėl teisių gynimo priemonių, atsakomybės ir sankcijų), nes taip būtų nepaisoma aplinkybės, kad šis skyrius aiškiai neįtrauktas į BDAR 85 straipsnio 2 dalį.
35.      Iš prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo pateiktos informacijos matyti, kad teisė į asmens duomenų apsaugą skleidžiant su nusikalstamomis veikomis susijusius duomenis užtikrinama tik nustatant baudžiamąją atsakomybę už šmeižimą ir galimybę reikalauti atlyginti su tuo susijusią žalą. Iš to darytina išvada, kad pagal nagrinėjamą nacionalinę teisę tiesiogiai netaikomos kelios VIII skyriuje nurodytos teisių gynimo priemonės, kai tvarkomi asmens duomenys, kuriuos pagal nacionalinę teisę saugo saviraiškos laisvė, pavyzdžiui, skundo pateikimas pagal BDAR 77 straipsnį, nes atrodo, kad priežiūros institucija neturi įgaliojimų skirti baudžiamąsias sankcijas ar priteisti kompensaciją. Dėl tų pačių priežasčių atrodo, kad nagrinėjamuose nacionalinės teisės aktuose nenumatyta galimybė pagal BDAR 79 straipsnio 1 dalį duomenų valdytojui taikyti draudimus.
36.      Remdamasis šia išvada, į pirmuosius du klausimus siūlau atsakyti, kad BDAR 85 straipsnio 1 dalį reikia aiškinti taip, jog pagal ją draudžiami nacionalinės teisės aktai, pagal kuriuos vienintelės teisių gynimo priemonės, kuriomis gali pasinaudoti asmuo, kurio asmens duomenys tvarkomi internete už atlygį viešai skelbiant su juo susijusius apkaltinamuosius nuosprendžius, yra baudžiamosios bylos dėl šmeižimo inicijavimas arba reikalavimas atlyginti žalą dėl garbės ir orumo įžeidimo.
B.      Trečiasis klausimas – „žurnalistikos tikslų“ sąvoka pagal BDAR 85 straipsnio 2 dalį
37.      Trečiuoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar veikla, kurią vykdant internete visuomenei už atlygį pateikiami vieši apkaltinamųjų nuosprendžių dokumentai, jų netvarkant ir neredaguojant, gali būti laikoma asmens duomenų tvarkymu žurnalistikos tikslais, kaip nurodyta BDAR 85 straipsnio 2 dalyje(14).
38.      Visų pirma reikia pažymėti, kad prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas tik prašo nurodyti, ar nagrinėjama byla patenka į BDAR 85 straipsnio 2 dalies taikymo sritį. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas neklausia, ar, jei būtų taikoma BDAR 85 straipsnio 2 dalis, Švedijos Karalystė tinkamai suderino saviraiškos laisvę ir duomenų apsaugą.
39.      Taigi klausiama, ar Legal Newsdesk duomenų bazė yra žurnalistikos tikslais sukurta duomenų bazė.
40.      Nesant aiškios apibrėžties, aiškinant, ką reiškia sąvoka „žurnalistikos tikslai“, reikia remtis įprastine jos reikšme. Šiuo atveju standartiniai žodynai pateikia gana siaurą „žurnalistikos“ apibrėžtį: „darbas, susijęs su naujienų rinkimu ir rašymu laikraščiams, žurnalams, radijui, televizijai ar interneto naujienų svetainėms; parašytos naujienos“(15); „darbas, susijęs su
straipsnių rašymu laikraščiams, žurnalams, televizijai ar radijui“(16).
41.      Šiame etape galime iš esmės remtis Teisingumo Teismo jurisprudencija dėl Direktyvos 95/46 9 straipsnio, kuris yra BDAR 85 straipsnio pirmtakas. Šioje jurisprudencijoje Teisingumo Teismas nusprendė, kad sąvokas, susijusias su teise į saviraiškos laisvę, įskaitant žurnalistiką, reikia aiškinti plačiai(17), taip parodydamas, kad duomenų apsauga ir saviraiškos laisvė derinamos ne pagal tradicinę taisyklių ir išimčių sistemą. Be to, veikla, susijusi su sistemingu išsamių asmens mokesčių duomenų sąrašų, gautų iš viešųjų registrų ir vėliau paskelbtų, rinkimu ir skelbimu, gali būti klasifikuojama kaip „žurnalistikos veikla“, jei ja visuomenei siekiama skleisti informaciją, nuomones ar idėjas bet kokiu perdavimo būdu. Šia veikla gali užsiimti ne tik visuomenės informavimo įmonės ir ja gali būti siekiama pelno(18).
42.      Be to, kaip teisingai nurodė Komisija, žurnalistikos tikslai nebūtinai susiję su tradicinėmis žiniasklaidos priemonėmis, pavyzdžiui, laikraščiais, radiju ir televizija(19). Taigi Teisingumo Teismas nusprendė, kad Direktyvos 95/46 9 straipsnyje numatytos išimtys ir leidimai nukrypti taikomi ne tik visuomenės informavimo įmonėms, bet ir kiekvienam asmeniui, užsiimančiam žurnalistika(20), o tai reiškia, kad iš esmės tinklaraštininkai ir fiziniai asmenys taip pat gali remtis BDAR 85 straipsnio 2 dalimi.
43.      Be to, aplinkybė, kad viešai prieinami duomenys skelbiami siekiant pelno, iš pirmo žvilgsnio netrukdo tokio skelbimo laikyti veikla, vykdoma „tik žurnalistikos tikslais“. Kiekviena įmonė siekia gauti pelno iš savo veiklos. Tam tikra komercinė sėkmė gali būti netgi būtina profesionaliai žurnalistinei veiklai(21).
44.      Tačiau byloje dėl to, ar policijos pareigūnų, atliekančių savo pareigas policijos nuovadoje, vaizdo įrašo padarymas ir paskelbimas viešoje vaizdo įrašų svetainėje patenka į Direktyvos 95/46 9 straipsnio taikymo sritį, Teisingumo Teismas nusprendė, kad negalima teigti, jog bet kokia internete paskelbta informacija, kurioje yra asmens duomenų, patenka į sąvoką „žurnalistikos veikla“ ir todėl jai taikomos išimtys ir nukrypti leidžiančios nuostatos, numatytos Direktyvos 95/46 9 straipsnyje  (22).
45.      Galiausiai Teisingumo Teismas yra linkęs suteikti didelę laisvę prašymus priimti prejudicinį sprendimą pateikusiems teismams nustatant, ar nagrinėjamais atvejais duomenys faktiškai buvo tvarkomi žurnalistikos tikslais. Šiuo atžvilgiu jis svarbią reikšmę teikia tam, ar vienintelis paskelbimo tikslas yra „skleisti visuomenei informaciją, nuomones ar idėjas“(23).
46.      Nors galiausiai prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, remdamasis nutartyje dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą pateikta informacija, turės taikyti šią jurisprudenciją nagrinėjamam ginčui, nemanau, kad Legal Newsdesk atliekamo duomenų tvarkymo tikslas yra skleisti visuomenei informaciją, nuomones ar idėjas(24). Bendrovė tik tvarko duomenų bazę, suteikiančią prieigą tik prie baudžiamųjų bylų teismų sprendimų, be jokio tolesnio šių duomenų tvarkymo ar redagavimo. Abejoju, kad ta informacija apie apkaltinamuosius nuosprendžius baudžiamosiose bylose skelbiama siekiant atkreipti visuomenės dėmesį į tam tikrą problemą. Veikiau susidaro įspūdis, kaip įtikinamai teigė ir Komisija, kad Legal Newsdesk tokią informaciją pateikia tik tiems, kurie už ją sumoka, tačiau nėra jokių požymių, kad bendrovė apskritai siekia atkreipti visuomenės dėmesį į šią informaciją.
47.      Manau, kad atsižvelgiant į pirma išdėstytas aplinkybes sudėtinga konstatuoti, jog tokia veikla būtų laikoma vykdoma žurnalistikos tikslais.
48.      Taigi į trečiąjį klausimą siūlau atsakyti, kad BDAR 85 straipsnio 2 dalį reikia aiškinti taip, jog veikla, kurią vykdant internete visuomenei už atlygį pateikiami vieši apkaltinamųjų nuosprendžių dokumentai, jų netvarkant ir neredaguojant, nelaikoma asmens duomenų tvarkymu žurnalistikos tikslais.
IV.    Išvada
49.      Atsižvelgdamas į visus išdėstytus argumentus, siūlau Teisingumo Teismui į Attunda tingsrätt (Attunda pirmosios instancijos teismas, Švedija) pateiktus prejudicinius klausimus atsakyti taip:
1)      2016 m. balandžio 27 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) 2016/679 dėl fizinių asmenų apsaugos tvarkant asmens duomenis ir dėl laisvo tokių duomenų judėjimo ir kuriuo panaikinama Direktyva 95/46/EB (Bendrasis duomenų apsaugos reglamentas) 85 straipsnio 1 dalį
reikia aiškinti taip, kad pagal ją draudžiami nacionalinės teisės aktai, pagal kuriuos vienintelės teisių gynimo priemonės, kuriomis gali pasinaudoti asmuo, kurio asmens duomenys tvarkomi internete už atlygį viešai skelbiant su juo susijusius apkaltinamuosius nuosprendžius, yra baudžiamosios bylos dėl šmeižimo inicijavimas arba reikalavimas atlyginti žalą dėl garbės ir orumo įžeidimo.
2)      Reglamento 2016/679 85 straipsnio 2 dalį
reikia aiškinti taip, kad veikla, kurią vykdant internete visuomenei už atlygį pateikiami vieši apkaltinamųjų nuosprendžių dokumentai, jų netvarkant ir neredaguojant, nelaikoma asmens duomenų tvarkymu žurnalistikos tikslais.
1      Originalo kalba: anglų.
2      2016 m. balandžio 27 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas dėl fizinių asmenų apsaugos tvarkant asmens duomenis ir dėl laisvo tokių duomenų judėjimo ir kuriuo panaikinama Direktyva 95/46/EB (Bendrasis duomenų apsaugos reglamentas) (OL L 119, p. 1) (toliau – BDAR).
3      Žr. originalios 1981 m. Europos Tarybos konvencijos dėl asmenų apsaugos ryšium su asmens duomenų automatizuotu tvarkymu preambulę, kurią galima rasti adresu https://rm.coe.int/1680078b37. Ši konvencija buvo iš esmės atnaujinta 2018 m. Protokolu, kuriuo iš dalies keičiama konvencija dėl asmenų apsaugos ryšium su asmens duomenų automatizuotu tvarkymu (CETS Nr. 223; ją galima rasti adresu https://www.coe.int/en/web/conventions/full-list?module=treaty-detail&treatynum=223). Tame protokole nustatyti nauji reikalavimai pranešimui apie duomenų saugumo pažeidimus, sustiprintos asmenų teisės ir patobulinti tarpvalstybinių duomenų srautų mechanizmai. Be to, peržiūrėtos konvencijos 11 straipsnio 1 dalies b punkte saviraiškos laisvė dabar expressis verbis įvardyta kaip duomenų apsaugos ribojimo pagrindas. Protokolas dar neįsigaliojo, nes tam reikia, kad jį ratifikuotų ne mažiau kaip 38 Konvencijos šalys, o šiuo metu protokolą ratifikavo tik 33 iš jų (žr. https://www.coe.int/en/web/conventions/full-list?module=treaty-detail&treatynum=223). Su konsoliduotu tekstu galima susipažinti adresu https://rm.coe.int/convention-108-convention-for-the-protection-of-individuals-with-regar/16808b36f1.
4      Chartijos 8 straipsnis.
5      Chartijos 11 straipsnis.
6      Chartijos 13 straipsnis.
7      Taip pat akademinės, meninės ar literatūrinės saviraiškos tikslais, kurie nėra susiję su šia byla.
8      „Valstybės narės
teisėje teisė <...> turi būti suderinta <...>“.
9      Šiuo klausimu taip pat žr. Schiedermair, S., in Ehmann, E. ir Selmayr, M. (red.), Datenschutz-Grundverordnung, Kommentar, 3-iasis leidimas, C.H. Beck, Munich, 2022 m., 85 straipsnis, 4 punktas.
10      Kad būtų paprasčiau, darydamas nuorodą į BDAR 85 straipsnio 2 dalį nuo šiol neminėsiu „akademinės, meninės ar literatūrinės saviraiškos“, nes šioje byloje minėtieji klausimai nenagrinėjami.
11      Žr. 1995 m. spalio 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos dėl asmenų apsaugos tvarkant asmens duomenis ir dėl laisvo tokių duomenų judėjimo (OL L 281, 1995, p. 31; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 13 sk., 15 t., p. 355)
9 straipsnį.
12      Žr. Pasiūlymo dėl Europos Parlamento ir Tarybos reglamento dėl fizinių asmenų apsaugos tvarkant asmens duomenis ir dėl laisvo tokių duomenų judėjimo (Bendrasis duomenų apsaugos reglamentas), COM/2012/011 final –
2012/011 (COD), priimto 2012 m. sausio 25 d. ir perduoto Europos Parlamentui ir Tarybai 2012 m. sausio 27 d., 80 straipsnį.
13      Žr. Europos Parlamento pozicijos, priimtos 2014 m. kovo 12 d. per pirmąjį svarstymą, siekiant priimti Reglamentą (ES) Nr. …/2014 dėl fizinių asmenų apsaugos tvarkant asmens duomenis ir dėl laisvo tokių duomenų judėjimo (Bendrasis duomenų apsaugos reglamentas), patvirtintos
2014 m. kovo 12 d. Europos Parlamento teisėkūros rezoliucija dėl pasiūlymo dėl Europos Parlamento ir Tarybos reglamento dėl fizinių asmenų apsaugos tvarkant asmens duomenis ir dėl laisvo tokių duomenų judėjimo (Bendrasis duomenų apsaugos reglamentas) (COM(2012)0011 – C7-0025/2012 – 2012/0011(COD)), 80 straipsnį.
14      Nors klausimo formuluotėje nėra žodžio „žurnalistikos“, pagal Komisijos pasiūlymą siūlau šiek tiek performuluoti klausimą šia prasme, nes akivaizdu, kad prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas siekia gauti gaires tik dėl sąvokos „žurnalistikos tikslai“, o ne (taip pat) dėl sąvokos „akademinės, meninės ar literatūrinės raiškos tikslai“.
15      Žr. apibrėžtį, pateiktą Oxford Advanced Learner's Dictionary, kurią galima rasti adresu https://www.oxfordlearnersdictionaries.com/definition/english/journalism?q=journalism.
16      Žr. apibrėžtį, pateiktą Cambridge Learner's Dictionary, kurią galima rasti adresu https://dictionary.cambridge.org/dictionary/learner-english/journalism.
17      Žr. 2008 m. gruodžio 16 d. Sprendimą Satakunnan Markkinapörssi ir Satamedia (C‑73/07, EU:C:2008:727, 56 punktas) ir 2019 m. vasario 14 d. Sprendimą Buivids (C‑345/17, EU:C:2019:122, 51 punktas).
18      Žr. 2008 m. gruodžio 16 d. Sprendimą Satakunnan Markkinapörssi ir Satamedia (C‑73/07, EU:C:2008:727, 61 punktas).
19      Tai matyti ir iš BDAR 153 konstatuojamosios dalies, kuri yra aprašomasis BDAR 85 straipsnio atitikmuo ir kurioje aiškiai minima „audiovizualinė sritis“.
20      Žr. 2008 m. gruodžio 16 d. Sprendimą Satakunnan Markkinapörssi ir Satamedia (C‑73/07, EU:C:2008:727, 58 punktas). Taip pat žr. generalinės advokatės J. Kokott išvadą byloje Satakunnan Markkinapörssi ir Satamedia (C‑73/07, EU:C:2008:266, 65 punktas).
21      Žr. 2008 m. gruodžio 16 d. Sprendimą Satakunnan Markkinapörssi ir Satamedia (C‑73/07, EU:C:2008:727, 59 punktas).
22      Žr. 2019 m. vasario 14 d. Sprendimą Buivids (C‑345/17, EU:C:2019:122, 58 punktas). Taip pat žr. generalinės advokatės E. Sharpston išvadą byloje Buivids (C‑345/17, EU:C:2018:780, 55 punktas).
23      Žr. 2008 m. gruodžio 16 d. Sprendimą Satakunnan Markkinapörssi ir Satamedia (C‑73/07, EU:C:2008:727, 62 punktas) ir 2019 m. vasario 14 d. Sprendimą Buivids (C‑345/17, EU:C:2019:122, 59 punktas).
24      Šiuo klausimu reikia prisiminti, kad gavęs 2008 m. gruodžio 16 d. Sprendimą
Satakunnan Markkinapörssi ir Satamedia (C‑73/07, EU:C:2008:727), prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas padarė išvadą, kad nagrinėjamuoju atveju nebuvo duomenų tvarkymo žurnalistikos tikslais. Žr. 2017 m. birželio 21 d. Europos Žmogaus Teisių Teismo (EŽTT) sprendimą Satakunnan Markkinapörssi Oy ir Satamedia Oy prieš Suomiją (CE:ECHR:2017:0627JUD000093113, § 22).