RETTENS DOM (Appelafdelingen)
12. marts 2008
Sag T-107/07 P
Francisco Rossi Ferreras
mod
Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
»Appel – personalesag – tjenestemænd – karriereudviklingsrapport – bedømmelsesåret 2003 – bedømmelse af de faktiske omstændigheder – bevisbyrde og bevisoptagelse – appellen afvises – appellen forkastes«
Angående: Appel af dom afsagt af EU-Personaleretten (Anden Afdeling) den 1. februar 2007, Rossi Ferreras mod Kommissionen (sag F-42/05,
endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser), med påstand om, at denne dom ophæves.
Udfald: Appellen forkastes. Francisco Rossi Ferreras bærer sine egne omkostninger og betaler Kommissionens omkostninger.
Sammendrag
Appel – søgsmålsgrunde – anbringender og argumenter, som blot gentager det for Personaleretten påberåbte – fejlagtig bedømmelse
af de faktiske omstændigheder – afvisning – Rettens kontrol af bevisbedømmelsen – udelukket bortset fra urigtig gengivelse
– bevisbyrde og bevisoptagelse
(Art. 225 A EF; statutten for Domstolen, bilag I, art. 11, stk. 1)
Det fremgår af EF-traktatens artikel 225 A og af artikel 11, stk. 1, i bilag I til statutten for Domstolen, at et appelskrift
præcist skal angive, hvilke elementer der anfægtes i den dom, som påstås ophævet, og de retlige argumenter, der særligt støtter
denne påstand.
Dette krav er ikke opfyldt, når appelskriftet blot gentager de anbringender og argumenter, der allerede er blevet fremført
for Personaleretten, herunder dem, som er baseret på omstændigheder, som Retten udtrykkeligt har forkastet.
Appellen kan kun støttes på anbringender om overtrædelse af retsregler, og enhver bedømmelse af de faktiske omstændigheder
er udelukket. Det er alene førsteinstansen, der har kompetence til at fastlægge sagens faktiske omstændigheder, bortset fra
tilfælde, hvor den faktiske urigtighed af dens konstateringer fremgår af de aktstykker, den har fået forelagt, og til at tage
stilling til disse faktiske omstændigheder. Bedømmelsen af de faktiske omstændigheder udgør følgelig ikke et retsspørgsmål,
der er undergivet Rettens prøvelsesret, medmindre der er tale om en urigtig gengivelse af de for førsteinstansen fremlagte
beviser. En sådan urigtig gengivelse skal fremgå på åbenbar vis af sagsakterne, uden at det skal være fornødent at foretage
en fornyet vurdering af de faktiske omstændigheder og beviserne.
Spørgsmålet om, hvorvidt reglerne om bevisbyrde og bevisoptagelse er blevet overholdt, indgår imidlertid i appelinstansens
kontrolbeføjelser med hensyn til de faktiske konstateringer, som førsteinstansretten har foretaget. Et appelanbringende, der
vedrører det forhold, at førsteinstansretten har forkastet et klagepunkt uden først at have opfordret modparten til at fremlægge
oplysninger, der kan godtgøre dette klagepunkts berettigelse, må antages til realitetsbehandling.
Ved behandlingen af et sådant appelanbringende i realiteten skal der tages hensyn til, at det alene tilkommer førsteinstansen
at afgøre, om det eventuelt er nødvendigt at søge sagen yderligere oplyst. For at overbevise appelinstansen vedrørende en
parts hævdelse af, eller i hvert fald dennes direkte indgriben i bevisoptagelsen, er det ikke tilstrækkeligt at påberåbe sig
visse faktiske omstændigheder til støtte for sin påstand. Der skal ligeledes fremlægges indicier, der er tilstrækkeligt præcise,
objektive og overensstemmende for at støtte dens rigtighed eller sandsynlighed. Under disse omstændigheder må Rettens deltagelse
i bevisoptagelsen til sagsøgernes fordel begrænses til undtagelsestilfælde, hvor sagsøgerne for at underbygge deres argumentation
bl.a. har behov for visse elementer, som sagsøgte råder over, men som sagsøgerne vanskeligt kan opnå, eller når modparten
direkte afviser dette.
(jf. præmis 26-31 og 36-39)
Henvisning til: Domstolen, 17. september 1996, sag C-19/95 P, San Marco mod Kommissionen, Sml. I, s. 4435, præmis 37; Domstolen,
28. maj 1998, sag C-8/95 P, New Holland Ford mod Kommissionen, Sml. I, s. 3175, præmis 23 og 25; Domstolen, 17. december 1998,
sag C-185/95 P, Baustahlgewerbe mod Kommissionen, Sml. I, s. 8417, præmis 93; Domstolen, 6. marts 2001, sag C-274/99 P, Connolly
mod Kommissionen, Sml. I, s. 1611, præmis 113; Domstolen, 10. juli 2001, sag C-315/99 P, Ismeri Europa mod Revisionsretten,
Sml. I, s. 5281, præmis 19; Domstolen, 6. april 2006, sag C-551/03 P, General Motors mod Kommissionen, Sml. I, s. 3173, præmis
54; Domstolen, 21. september 2006, sag C-167/04 P, JCB Service mod Kommissionen, Sml. I, s. 8935, præmis 108; Domstolen, 25.
januar 2007, forenede sager C-403/04 P og C-405/04 P, Sumitomo Metal Industries og Nippon Steel mod Kommissionen, Sml. I,
s. 729, præmis 39; Retten, 25. september 2002, forenede sager T-201/00 og T-384/00, Ajour m.fl. mod Kommissionen, Sml. Pers.
I‑A, s. 167, og II, s. 885, præmis 75; Retten, 12. juli 2007, sag T-252/06 P, Beau mod Kommissionen, endnu ikke trykt i Samling
af Afgørelser, præmis 45-47.