61990CC0334_DA
Generaladvokatens forslag til afgørelse
Generaladvokatens forslag til afgørelse
++++
Hr. afdelingsformand,
De herrer dommere,
1. Monetaere udligningsbeloeb er beloeb, som udbetales eller opkraeves af medlemsstaterne ved import og eksport af visse landbrugsprodukter. De skal udligne de markedsfordrejninger, som kan opstaa paa grund af svingninger i valutakurserne. Hvis valutaen i den medlemsstat, hvortil produktet importeres, opskrives, skal importoeren betale et beloeb til udligning af, at produkterne er blevet billigere i denne valuta, hvorimod importoeren skal have udbetalt et beloeb, saafremt valutaen nedskrives, til udligning af, at produkterne er blevet dyrere. I den foreliggende sag blev der importeret foderstoffer fra Frankrig til Belgien inden for en periode, hvor den belgiske franc faldt i vaerdi.
2. Sagen vedroerer monetaere udligningsbeloeb, som blev udbetalt eller kraevet udbetalt i forbindelse med indfoerslen af majskager til Belgien i tidsrummet 5. marts 1982 - 17. maj 1983. Importoeren, selskabet Marichal-Margrève (herefter benaevnt "Marichal"), er sagsoegte i hovedsagen. Det er ubestridt, at det importerede produkt henhoerer under en position i Den Faelles Toldtarif, for hvilken der gaelder saerlige regler, nemlig pos. 23.07 B I c) 1. Disse saerregler blev indfoert foerste gang ved artikel 1 i Kommissionens forordning (EOEF) nr. 495/79 af 14. marts 1979 (EFT L 65, s. 14), og blev gentaget i den ordning, som gjaldt det tidsrum, hvorunder de her i sagen omhandlede indfoersler fandt sted. Det drejer sig om Kommissionens forordning (EOEF) nr. 2901/81 af 7. oktober 1981 (EFT L 288, s. 1), Kommissionens forordning (EOEF) nr. 1071/82 af 5. maj 1982 (EFT L 124, s. 1) og Kommissionens forordning (EOEF) nr. 1235/82 af 19. maj 1982 (EFT L 142, s. 1). Blandt disse forordninger fandt forordning nr. 2901/81 imidlertid ikke anvendelse paa de her i sagen omhandlede indfoersler, da der ikke i denne forordning var fastsat monetaere udligningsbeloeb for indfoersler til Belgien. Der skulle derfor ikke udbetales nogen monetaere udligningsbeloeb, foer forordning nr. 1071/82 traadte i kraft den 6. maj 1982.
3. I alle de tre forordninger, hvori de naevnte saerregler blev gentaget, fremstaar de som fodnote 9 i del 1 af forordningens bilag I. De lyder saaledes:
"For varer med indhold af produkter henhoerende under pos. 07.06 eller pos. 11.04 C i Den Faelles Toldtarif ydes der ikke monetaere udligningsbeloeb for kornandelen. Dog anvendes de paagaeldende beloeb, hvis de monetaere udligningsbeloeb skal opkraeves.
Ved afslutning af toldformaliteterne ved:
...
- indfoersel til en medlemsstat med nedskrevet valuta
...
skal den paagaeldende i den herfor foreskrevne erklaering angive den fuldstaendige varesammensaetning med praecisering af vaegtindholdet pr. toldposition for hvert iblandet produkt, som ikke er et mejeriprodukt."
Jeg omtaler i det foelgende disse saerregler under ét som "kornandelsreglen".
4. Kornandelsreglen medfoerte altsaa en nedsaettelse af de monetaere udligningsbeloeb, som skulle udbetales til en importoer ved indfoersel af de omhandlede foderblandinger. Hvis produktet indeholdt nogen af de anfoerte ingredienser (dvs. produkter henhoerende under pos. 07.06 eller pos. 11.04 C), skulle der ikke udbetales monetaere udligningsbeloeb for noget af kornandelen (uanset om der i denne andel var indeholdt korn ud over de naevnte ingredienser). Hvis kornandelen udgjorde over 50% af produktets vaegt, skulle der endvidere ikke udbetales monetaere udligningsbeloeb for nogen af ingredienserne. Forklaringen herpaa er ifoelge det af Kommissionen under retsmoedet anfoerte, at et saadant produkt anses for korn, hvad angaar fastsaettelsen af monetaere udligningsbeloeb, hvorfor det kun giver anledning til anvendelse af monetaere udligningsbeloeb med hensyn til kornandelen. Heraf foelger, at man kun kan beregne det monetaere udligningsbeloeb korrekt, hvis man kender produktets sammensaetning og navnlig vaegten af de ingredienser, som ikke er mejeriprodukter. Det fremgaar af den anden og fjerde betragtning til forordning nr. 495/79, at reglen blev indfoert for at standse den "kunstigt skabt(e) samhandel", dvs. handelsomlaegninger, som udelukkende havde til formaal at opnaa monetaere udligningsbeloeb. I forordningens femte betragtning hedder det, at forordningens bestemmelser "kan gennemfoeres mere effektivt, hvis den importoer eller eksportoer, der anmoder om monetaere udligningsbeloeb, afgiver erklaering om de paagaeldende varers sammensaetning".
5. I den foreliggende sag forsoemte Marichal at afgive en saadan erklaering om produktets sammensaetning til de belgiske myndigheder i forbindelse med afslutningen af toldformaliteterne paa indfoerselstidspunktet, om end det fremgaar, at der blev indgivet en erklaering til de franske myndigheder om de samme produkter i 1978, hvoraf de belgiske myndigheder modtog kopi den 9. januar 1984, men i en anden forbindelse. Under hovedsagen har den belgiske stat, som er repraesenteret ved oekonomiministeren, fremsat krav om tilbagebetaling af de monetaere udligningsbeloeb, som blev udbetalt i forbindelse med indfoerslerne i tidsrummet mellem den 5. marts 1982 og den 2. februar 1983, og nedlagt paastand om, at den kendes berettiget til fortsat at tilbageholde beloebene for indfoerslerne mellem den 8. februar og den 17. maj 1983, i begge tilfaelde paa grund af, at Marichal ikke afgav den foreskrevne erklaering. Som svar paa et skriftligt spoergsmaal fra Domstolen har den belgiske regering forklaret, at de tidligere udbetalte beloeb blev erlagt som foelge af en administrativ fejl og uden forudgaaende undersoegelse af, om kravet var berettiget.
6. Tribunal de première instance de Verviers (Belgien) har herefter forelagt Domstolen foelgende praejudicielle spoergsmaal:
"1) Fortaber en erhvervsdrivende uigenkaldeligt sin ret til monetaere udligningsbeloeb efter EF-rettens regler, navnlig Kommissionens forordning (EOEF) nr. 495/79 af 14. marts 1979, naar han i forbindelse med indfoerslen til en medlemsstat med nedskrevet valuta af foderblandinger henhoerende under pos. 23.07 B I a) 1 eller 2, pos. 23.07 B I b) 1 eller 2, eller pos. 23.07 B I c) 1 eller 2, i Den Faelles Toldtarif har undladt ved afslutningen af toldformaliteterne at udfylde den toldanmeldelse korrekt, som skal indgives for at faa udbetalt monetaere udligningsbeloeb, idet han ikke har angivet de oplysninger om produktets fuldstaendige sammensaetning, som kraeves efter forordning (EOEF) nr. 495/79, herunder praeciseret vaegtindholdet pr. toldposition for hvert iblandet produkt, som ikke er et mejeriprodukt?
2) Saafremt det foerste spoergsmaal besvares benaegtende: Er den erhvervsdrivende efter faellesskabsretten berettiget til at berigtige fejlen efterfoelgende ved at afgive de foreskrevne oplysninger til den nationale myndighed, som foretager beregningen og udbetalingen af de monetaere udligningsbeloeb?"
Jeg skal goere opmaerksom paa, at hver af de seks positioner, som er naevnt i det foerste spoergsmaal, er underpositioner, som var omfattet af den dagaeldende kornandelsregel, men at de importerede produkter i denne sag, som tidligere naevnt, alle var omfattet af pos. 23.07 B I c) 1.
7. Forordning nr. 495/79 indeholder ingen udtrykkelige bestemmelser om foelgerne af, at der ikke afgives den foreskrevne erklaering. Der findes dog en raekke andre bestemmelser om retten til monetaere udligningsbeloeb, nemlig i Kommissionens forordning nr. 1371/81 af 19. maj 1981 om forskrifter for den administrative anvendelse af monetaere udligningsbeloeb (EFT L 138, s. 1). Artikel 6 heri, som er indeholdt i afdeling B ("Indfoersel") i forordningens afsnit II (der omfatter artikel 5 og 6) bestemmer saaledes:
"Paa tidspunktet for afslutningen af toldbehandlingen ved indfoersel skal den paagaeldende paa det foreskrevne dokument anfoere alle oplysninger, som er noedvendige til fastsaettelse af det monetaere udligningsbeloeb, navnlig:
...
d) produkternes sammensaetning, for saa vidt som det er noedvendigt for fastsaettelsen af det monetaere udligningsbeloeb."
Overskriften til afdeling E i forordningens afsnit II (som indeholder artikel 16 og 17) benaevnes "Udbetaling", og artikel 16, stk. 1, bestemmer saaledes:
"Et monetaert udligningsbeloeb, der skal ydes ved indfoersel, udbetales kun mod forelaeggelse af en kopi af indfoerselsangivelsen og eventuelt de relevante hertil knyttede dokumenter indeholdende de i artikel 6 omhandlede oplysninger og angivelse af, at varerne er blevet indfoert. ..."
Artikel 17 bestemmer saaledes:
"1. Monetaere udligningsbeloeb udbetales kun efter skriftlig ansoegning fra den paagaeldende. ...
2. Bortset fra tilfaelde af force majeure bortfalder retten til monetaere udligningsbeloeb, medmindre dokumenterne indsendes senest tolv maaneder efter den dag, hvor toldmyndighederne antog indfoerselsangivelsen eller udfoerselsangivelsen.
..."
8. Det fremgaar af disse bestemmelser, at en importoer kun er berettiget til monetaere udligningsbeloeb, saafremt han inden tolv maaneder efter antagelsen af indfoerselsangivelsen fremlaegger en kopi af de dokumenter, som er knyttet til denne indfoerselsangivelse, og som indeholder de i artikel 6 naevnte oplysninger. Saafremt der mangler de detaljerede oplysninger om produkternes sammensaetning, som er noedvendige for at kunne fastsaette de monetaere udligningsbeloeb, skal importoeren fremlaegge en kopi af det dokument, som er knyttet til indfoerselsangivelsen, hvori disse detaljerede oplysninger er angivet. Saafremt kornandelsreglen finder anvendelse, skal der foelgelig fremlaegges en kopi af den erklaering, som er foreskrevet i denne regel. Efter en strikt og bogstavelig fortolkning af forordning nr. 1371/81 er en importoer, som har undladt at afgive en saadan erklaering paa tidspunktet for fremlaeggelsen af toldangivelsen, derfor ikke berettiget til monetaere udligningsbeloeb, da han ikke vil vaere i stand til at fremlaegge det foreskrevne dokument.
9. Det er derfor et udtrykkeligt krav for at oppebaere monetaere udligningsbeloeb, at der paa indfoerselstidspunktet er afgivet den fornoedne erklaering. Det staar dog ikke desto mindre fast, at opfyldelsen af denne formalitet ikke kan anses for en absolut betingelse for at modtage monetaere udligningsbeloeb, medmindre dette krav er noedvendigt af hensyn til en effektiv kontrol med de paagaeldende transaktioner (jf. herom sag 46/82, Tyskland mod Kommissionen, Sml. 1983, s. 3549, praemis 10). Det maa derfor undersoeges, om kontrollen med produkternes kornandel ville vaere lige saa effektiv, hvis den erhvervsdrivende kunne afgive de samme oplysninger efter indfoerslen.
10. I forelaeggelsesdommen har den nationale ret anfoert, at toldmyndighederne var klar over, at importoeren ville rejse krav om monetaere udligningsbeloeb, og derfor burde have vidst, at de importerede produkters sammensaetning havde betydning for importoerens ansoegning om beloebene. Efter den nationale rets opfattelse var det ikke udelukket at foretage den noedvendige kontrol. Selv om der ikke var afgivet nogen erklaering paa indfoerselstidspunktet, havde myndighederne nemlig kunnet udtage og opbevare en vareproeve for det paagaeldende produkt, og paa grundlag heraf foretage kontrollen med senere indgivne erklaeringer. Ifoelge den nationale ret var toldmyndighederne endvidere forpligtet til at henlede importoerens opmaerksomhed paa de gaeldende formaliteter.
11. Heroverfor har Kommissionen anfoert, at enhver rimeligt paapasselig erhvervsdrivende boer vaere bekendt med de formaliteter, som skal opfyldes. I betragtning af de mange transaktioner, som toldmyndighederne skal behandle, fungerer den erhvervsdrivendes erklaering om produktets sammensaetning som et noedvendigt advarselssignal. Man kan derfor ikke forvente, at myndighederne tager skridt til at udtage en vareproeve, hvis ikke de er blevet alarmeret om, at dette kan vaere noedvendigt. Kommissionen anfoerer endvidere, at det vil vaere vanskeligere og mindre sikkert at kontrollere produktets sammensaetning, saafremt der ikke udtages nogen vareproeve paa indfoerselstidspunktet.
12. Jeg finder Kommissionens argumentation meget overbevisende. Hvis en importoer afgiver en erklaering om produktets sammensaetning, bliver toldmyndighederne derved gjort opmaerksom paa, at erklaeringens rigtighed kan blive relevant for en ansoegning om monetaere udligningsbeloeb, og foelgelig tage skridt til at udtage vareproever. Hvis importoeren derimod ikke afgiver en saadan erklaering, skulle myndighederne efter den nationale rets opfattelse vaere forpligtet til at tilkendegive, at de paagaeldende oplysninger er relevante. Dette vil, henset til de talrige typer af produkter, som toldmyndighederne behandler, vaere at stille for store krav til agtpaagivenheden hos maaske i forvejen overbebyrdede tjenestemaend. Importoeren derimod beskaeftiger sig med et mere begraenset udvalg af produkter, hvorfor han med rimelighed kan forventes at have kendskab til de saerlige krav, som stilles til hvert enkelt af disse produkter.
13. Kommissionens argument om, at en efterfoelgende kontrol med produktets sammensaetning vil vaere betydeligt vanskeligere og mindre effektiv end en ordning, hvorefter der afgives en erklaering paa indfoerselstidspunktet og udtages en vareproeve, finder jeg ogsaa overbevisende. Ganske vist kan man principielt fastslaa produktets ingredienser paa grundlag af de oplysninger, som fabrikanten afgiver, ligesom man, i hvert fald i teorien, kan udtage en vareproeve efter, at indfoerslen har fundet sted, saa laenge varepartiet endnu ikke er blevet brugt. Men i begge tilfaelde vil kontrollen blive dyrere og mindre paalidelig end efter den ordning, som er foreskrevet i EF-reglerne. Efter min opfattelse er det derfor af hensyn til en effektiv kontrol med de omhandlede transaktioner noedvendigt, at de foreskrevne formaliteter overholdes.
14. Endelig er det, som anfoert af Kommissionen, klart, at en erhvervsdrivende ikke kan paaberaabe sig princippet om beskyttelse af den berettigede forventning til stoette for at naegte tilbagebetaling af beloeb, som de nationale myndigheder fejlagtigt har udbetalt ham i strid med gaeldende EF-forskrifter (jf. dom af 26.4.1988, sag 316/86, Hauptzollamt Hamburg-Jonas mod Kruecken, Sml. s. 2213, praemis 23 og 24).
15. Efter min opfattelse maa det foerste spoergsmaal derfor besvares bekraeftende, hvorfor det er ufornoedent at besvare det andet spoergsmaal. Saafremt der imidlertid, i modsaetning til det af mig antagne, har vaeret mulighed for at afhjaelpe manglen efter produkternes indfoersel, er det klart, at dette kun har kunnet ske, saafremt importoeren har afgivet de foreskrevne oplysninger til de ansvarlige myndigheder inden tolv maaneder efter antagelsen af indfoerselsangivelsen (jf. artikel 17, stk. 2, i forordning nr. 1371/81, som er naevnt ovenfor under punkt 7). I den foreliggende sag blev oplysningerne imidlertid foerst fremsendt den 9. januar 1984, hvorfor selskabet har fortabt retten til monetaere udligningsbeloeb for de indfoersler, som fandt sted foer den 9. januar 1983.
Forslag til afgoerelse
16. Jeg er saaledes af den opfattelse, at de spoergsmaal, som er forelagt Domstolen af Tribunal de première instance de Verviers, boer besvares paa foelgende maade:
"De retsforskrifter i fodnote 9 i del 1 i bilag I til Kommissionens forordning (EOEF) nr. 2901/81 af 7. oktober 1981, Kommissionens forordning (EOEF) nr. 1071/82 af 5. maj 1982 og Kommissionens forordning (EOEF) nr. 1235/82 af 19. maj 1982, som oprindeligt blev indfoert ved Kommissionens forordning (EOEF) nr. 495/79 af 14. marts 1979, skal, sammenholdt med Kommissionens forordning (EOEF) nr. 1371/81 af 19. maj 1981, fortolkes saaledes, at en importoer uigenkaldeligt fortaber retten til monetaere udligningsbeloeb, saafremt han undlader at afgive den heri foreskrevne erklaering i forbindelse med afslutningen af toldformaliteterne ved indfoersel af foderblandinger henhoerende under de positioner i Den Faelles Toldtarif, som er omfattet af disse retsforskrifter."
(*) Originalsprog: engelsk.