61992CJ0433_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved kendelser af 29. oktober 1992 indgaaet til Domstolen den 24. december 1992 har Bundesverwaltungsgericht (Tyskland) i medfoer af EOEF-traktatens artikel 177 forelagt henholdsvis ét praejudicielt spoergsmaal, i sag C-433/92, Frick, og fem praejudicielle spoergsmaal, i sag C-434/92, Murr, vedroerende fortolkningen af artikel 3, stk. 2, i Kommissionens forordning (EOEF) nr. 1071/68 af 25. juli 1968 om gennemfoerelsesbestemmelser vedroerende ydelse af stoette til den private oplagring inden for oksekoedssektoren (EFT 1968 II, s. 349), af artikel 4, stk. 4 og 5, i Kommissionens forordning (EOEF) nr. 2471/77 af 8. november 1977 om ydelse af en forudfastsat fikseret stoette til privat oplagring af hele og halve kroppe og saakaldte quartiers compensés inden for oksekoedssektoren (EFT L 286, s. 20) og af artikel 4, stk. 2 og 3, i Kommissionens forordning (EOEF) nr. 1405/78 af 22. juni 1978 om ydelse af en forudfastsat fikseret stoette til privat oplagring af forfjerdinger af oksekoed (EFT L 170, s. 20).
2 Spoergsmaalene er blevet rejst under to tvister mellem henholdsvis selskabet Otto Frick GmbH & Co. KG (herefter benaevnt "Frick") og selskabet Vinzenz Murr GmbH (herefter benaevnt "Murr") og Bundesanstalt fuer landwirtschaftliche Marktordnung (herefter benaevnt "BALM"), som angaar BALM' s krav over for Frick og Murr om tilbagebetaling af hele den til selskaberne ydede stoette til privat oplagring af oksekoed.
3 I henhold til artikel 3, stk. 2, i forordning nr. 1071/68 skal en kontrakt om stoette til privat oplagring forpligte lagerindehaveren til:
"a) inden for de fastsatte frister paa egen regning og risiko at anbringe paa lager og oplagre den aftalte maengde af det paagaeldende produkt
b) at meddele det kompetente interventionsorgan dag og sted for anbringelsen paa lager samt art og vaegt af de produkter, der skal oplagres
c) straks at oversende til det kompetente interventionsorgan dokumentation for anbringelsen paa lager
...
e) at give det kompetente interventionsorgan mulighed for til enhver tid at kontrollere overholdelsen af forpligtelserne."
4 Forordningens artikel 5, stk. 1, indeholder foelgende bestemmelse: "Stoettebeloebet fastsaettes pr. vaegtenhed og vedroerer den ved anbringelsen paa lager dokumenterede vaegt forud for frysningen."
5 Artikel 4, stk. 1, i forordning nr. 2471/77 og artikel 4, stk. 1, i forordning nr. 1405/78 bestemmer begge foelgende:
"Inden indlagringen kan kontrahenten helt eller delvis udskaere eller udbene ... [produkterne], forudsat at alt koedet fra udskaerings- eller udbeningsprocessen indlagres."
6 Artikel 4, stk. 4 og 5, i forordning nr. 2471/77 og artikel 4, stk. 3, i forordning nr. 1405/78 bestemmer, at hvis den indlagrede maengde koed udgoer mindre end 85% af den i kontrakten fastsatte maengde, udbetales stoetten ikke. Udgoer den indlagrede maengde 85% eller mere uden dog at naa op paa den i kontrakten fastsatte maengde, nedsaettes stoettebeloebet forholdsmaessigt.
7 Paa grund af forskellen mellem ikke-udbenet og udbenet koed bestemmes foelgende i artikel 4, stk. 3, i forordning nr. 2471/77:
"Ved anvendelse af denne forordning svarer 100 kg ... [ikke-udbenet] koed til:
a) 77 kg udbenet koed i tilfaelde af udskaering og udbening af hele den maengde, for hvilken kontrakt er indgaaet, eller i tilfaelde af udskaering og udbening af det samme antal for- og bagfjerdinger
b) 70 kg udbenet koed i tilfaelde af udskaering og udbening af alle forfjerdinger."
8 Tilsvarende indeholder artikel 4, stk. 2, i forordning nr. 1405/78 (forfjerdinger) foelgende bestemmelse: "Ved anvendelse af denne forordning svarer 100 kg ikke-udbenet koed til 70 kg udbenet koed."
Baggrunden for sag C-433/92, Frick
9 Frick indgik en kontrakt med BALM om ydelse af stoette til privat oplagring af 30 000 kg oksekoed i seks maaneder. Selskabet fik udbetalt en stoette paa 41 693,50 DM for oplagring af 22 157,4 kg udbenet koed, der repraesenterede 29 571 kg foer udbeningen, svarende til en nettomaengdesats paa 74,93%. Efter at 3 220,8 kg var blevet udlagret foer tiden, kraevede BALM, at Frick tilbagebetalte hele den ydede stoette, med den begrundelse, at den oplagrede maengde som foelge af den naevnte udlagring ikke laengere naaede op paa den graense paa 85% af den kontraktmaessige oplagringsmaengde, som efter forordning nr. 1405/78 er en forudsaetning for stoetten. BALM anfoerte, at regnede man med en nettomaengde paa 74,93%, repraesenterede den foer tiden udlagrede maengde paa 3 220,8 kg koed 4 298 kg ikke-udbenet koed. Fratrak man denne maengde fra den oprindeligt indlagrede maengde paa 29 571 kg, var der indtil afslutningen af den kontraktmaessige periode forskriftsmaessigt oplagret 25 273 kg ikke-udbenet koed, dvs. en maengde, der laa under mindstekravet paa 85% af den maengde paa 30 000 kg, der var blevet indgaaet kontrakt om.
10 Frick bestred, at man kunne anvende den naevnte nettomaengdesats, og gjorde gaeldende, at man kun kunne anvende den faste sats, som er fastlagt i forordning nr. 1405/78. Hvis man lagde den faste sats paa 70% til grund, naaede den fortsat oplagrede maengde koed op over graensen paa 85%, saaledes at der kun skulle ske en forholdsmaessig nedsaettelse af stoettebeloebet.
11 Efter en klage til BALM, som selskabet ikke fik medhold i, anlagde Frick sag ved Verwaltungsgericht, der ved dom af 18. juli 1985 annullerede de anfaegtede afgoerelser. Ved dom af 26. august 1991 blev denne dom, delvis, ophaevet af Verwaltungsgerichtshof, idet retten alene annullerede de anfaegtede afgoerelser, for saa vidt der herved blev kraevet tilbagebetaling af det fulde stoettebeloeb og ikke kun foretaget en forholdsmaessig nedsaettelse heraf.
12 BALM indbragte herefter sagen for Bundesverwaltungsgericht i form af en "revisionsanke" med paastand om, at det blev fastslaaet, at minimumssatsen paa 85% gaelder den faktiske nettomaengde, der opnaas efter udbening. Bundesverwaltungsgericht er af den opfattelse, at sagens afgoerelse beror paa, hvilken fortolkning der skal anlaegges af artikel 4, stk. 2 og 3, i forordning nr. 1405/78, hvorfor retten har udsat sagen og forelagt Domstolen foelgende praejudicielle spoergsmaal:
"Skal der ved fastsaettelsen af den maengde, der ifoelge den paagaeldende kontrakt skal vaere oplagret, jf. artikel 4, stk. 3, i Kommissionens forordning (EOEF) nr. 1405/78 af 22. juni 1978 (EFT L 170, s. 20), for udbenet koed regnes med den faktisk opnaaede nettomaengde, eller skal den nettomaengdesats paa 70%, der er fastlagt i forordningens artikel 4, stk. 2, laegges til grund?"
Baggrunden for sag C-434/92, Murr
13 Murr opnaaede en stoette til privat oplagring for 40 tons oksekoed paa 1 330,90 DM pr. ton, idet oplagringsperioden var seks maaneder. Samme dag, som selskabet indgav ansoegningen, gav det BALM' s lokale kontor telefonisk meddelelse om, at det straks havde paabegyndt en udbening og udskaering af en del af denne maengde. Murr bekraeftede senere, at selskabet efter at have udbenet og udskaaret 40 686 kg koed havde indlagret 31 367 kg udbenet koed, svarende til en nettomaengdesats paa 77,09%. Efter at vaere blevet opmaerksom paa, at 5 175,8 kg udbenet koed var blevet indlagret foer indgaaelsen af kontrakten, kraevede BALM, som fandt, at denne indlagring ikke kunne anses for godkendt, hele stoetten tilbagebetalt. Regnede man for den naevnte maengde paa 5 175,8 kg med en nettomaengdesats paa 77,09%, og fratrak den paa dette grundlag beregnede vaegtmaengde, dvs. 6 713 kg ikke-udbenet koed, fra den oprindelige maengde paa 40 686 kg, laa den herefter oplagrede maengde, nemlig 33 973 kg, under den i den paagaeldende forordning fastlagte graense paa 85%.
14 Murr var af den opfattelse, at indlagringen af koedet kan paabegyndes foer indgaaelsen af kontrakten, og at BALM i sagen havde haft mulighed for at kontrollere indlagringen lige saa effektivt som efter indgaaelsen af kontrakten, idet BALM telefonisk var blevet underrettet om, at Murr agtede at udskaere og udbene den paagaeldende maengde koed samme dag, som ansoegningen om stoette indgik, hvilket BALM ikke havde modsat sig. Endvidere var Murr som Frick af den opfattelse, at det alene er den faste nettomaengdesats, der for Murr' s vedkommende er den i forordning nr. 2471/77 fastlagte, nemlig 77%, der er relevant ved afgoerelsen af, hvorvidt den paagaeldende maengde naar op paa graensen paa 85%. Laegger man denne faste sats til grund, laa maengden noget over graensen paa 85%.
15 Efter en klage til BALM, som selskabet ikke fik medhold i, anlagde Murr sag ved Verwaltungsgericht, der ved dom af 14. marts 1985 under henvisning til retsplejeregler gav selskabet medhold. Ved dom af 9. september 1991 blev denne dom, delvis, ophaevet af Verwaltungsgerichtshof, idet retten alene annullerede BALM' s afgoerelse, for saa vidt der herved blev kraevet tilbagebetaling af det fulde stoettebeloeb og ikke kun foretaget en forholdsmaessig nedsaettelse heraf.
16 BALM indbragte herefter sagen for Bundesverwaltungsgericht i form af en "revisionsanke", ligesom Murr indbragte sagen for denne retsinstans i form af en "kontrarevisionsanke". Bundesverwaltungsgericht er af den opfattelse, at sagens afgoerelse beror paa, hvilken fortolkning der skal anlaegges af artikel 3, stk. 2, i forordning nr. 1071/68 og af artikel 4, stk. 4 og 5, i forordning nr. 2471/77, hvorfor retten har udsat sagen og forelagt Domstolen foelgende praejudicielle spoergsmaal:
"1) Skal artikel 3, stk. 2, i Kommissionens forordning (EOEF) nr. 1071/68 af 25. juli 1968 (EFT 1968 II, s. 349) fortolkes saaledes, at en privat lagerindehaver foerst kan paabegynde indlagringen af den aftalte maengde efter indgaaelsen af kontrakten om oplagring?
2) Saafremt spoergsmaal 1 besvares bekraeftende, oenskes foelgende spoergsmaal afgjort: Paa hvilket stadium (vejningen, foer udbening og udskaering, af det koed, der skal oplagres, udbeningen og udskaeringen, den fornyede vejning af det udbenede og udskaarne koed, frysningen eller anbringelsen af varen paa frysehusets koelelager) paabegyndes indlagringen, jf. artikel 3, stk. 2, i forordning (EOEF) nr. 1071/68?
3) Saafremt spoergsmaal 1 besvares bekraeftende, oenskes foelgende spoergsmaal afgjort: Er kravet om, at indlagringen foerst kan paabegyndes efter indgaaelsen af kontrakten, en saa vaesentlig kontraktlig forpligtelse (primaer forpligtelse), at en tilsidesaettelse af den bevirker, at retten til stoette for den paagaeldende maengde fortabes, eller er der tale om en sekundaer forpligtelse, der i det vaesentlige er af administrativ art, og hvis tilsidesaettelse ikke kan begrunde en saa byrdefuld sanktion?
4) Saafremt spoergsmaal 3 principielt besvares bekraeftende, oenskes foelgende spoergsmaal afgjort: Bortfalder retten til stoette ogsaa, saafremt indlagringen foer tiden foerst paabegyndes den dag, hvor den private lagerindehavers ansoegning om stoette indgaar til de kompetente myndigheder, naar lagerindehaveren samme dag har givet disse myndigheders lokale kontor meddelelse om den paataenkte indlagring, og dette ikke har modsat sig indlagringen foer tiden? Er det i denne sammenhaeng af betydning, om frysningen af koedet foretages foer eller efter indgaaelsen af kontrakten?
5) Skal der ved fastsaettelsen af den maengde, der ifoelge den paagaeldende kontrakt skal vaere oplagret, jf. artikel 4, stk. 4 og 5, i Kommissionens forordning (EOEF) nr. 2471/77 af 8. november 1977 (EFT L 286, s. 20), for udbenet koed regnes med den faktisk opnaaede nettomaengde, eller skal den nettomaengdesats, der er fastlagt i forordningens artikel 4, stk. 3, laegges til grund?"
Foreningen af sag C-433/92 og sag C-434/92
17 Da spoergsmaalet i sag C-433/92 svarer til spoergsmaal 5 i sag C-434/92, har Domstolens praesident ved kendelse af 25. november 1993 truffet bestemmelse om en forening af de to sager med henblik paa den mundtlige forhandling og domsafsigelsen, jf. procesreglementets artikel 43.
De spoergsmaal, der alene er forelagt i sag C-434/92, Murr
Spoergsmaal 1
18 Ved spoergsmaal 1 oensker Bundesverwaltungsgericht afgjort, hvorvidt indlagringen af den aftalte maengde foerst kan paabegyndes efter indgaaelsen af kontrakten om oplagring.
19 Som generaladvokaten har anfoert i sit forslag til afgoerelse af 24. februar 1994, indeholder forordning nr. 1071/68 ingen udtrykkelig bestemmelse om dette spoergsmaal, men sammenholder man bestemmelserne i artikel 3, stk. 2, litra b), c) og e), maa det antages, at indlagringen skal finde sted efter indgaaelsen af kontrakten. Saafremt indlagringen sker inden indgaaelsen af kontrakten, vil der saaledes kun efterfoelgende kunne ske en kontrol, hvis sikkerhed dermed vil kunne blive svaekket.
20 Spoergsmaal 1 maa herefter besvares med, at artikel 3, stk. 2, i forordning nr. 1071/68 skal fortolkes saaledes, at en privat lagerindehaver foerst kan paabegynde indlagringen af den aftalte maengde efter indgaaelsen af kontrakten om oplagring.
Spoergsmaal 2
21 Ved spoergsmaal 2 oensker den forelaeggende retsinstans oplysning om, paa hvilket stadium indlagringen paabegyndes, jf. artikel 3, stk. 2, i forordning nr. 1071/68.
22 Det fremgaar af artikel 5, stk. 1, i forordning nr. 1071/68, at indlagringen finder sted efter vejningen, og foer frysningen. Dette goer det muligt for interventionsorganet at foretage den fornoedne kontrol.
23 Spoergsmaal 2 maa herefter besvares med, at det stadium, paa hvilket indlagringen paabegyndes, jf. artikel 3, stk. 2, i forordning nr. 1071/68, er anbringelsen, foer frysning, af det koed, der skal indlagres, paa frysehusets koelelager.
Spoergsmaal 3
24 Ved spoergsmaal 3 oensker den forelaeggende retsinstans afgjort, hvorvidt en kontrahent, der har indlagret et parti foer indgaaelsen af kontrakten, fortaber retten til stoette for dette parti, og saaledes, om forpligtelsen til foerst at indlagre koedet efter indgaaelsen af kontrakten er en primaer forpligtelse, hvis tilsidesaettelse kan medfoere en fortabelse af retten til stoette, eller blot en sekundaer forpligtelse, der i det vaesentlige er af administrativ art, og som ikke kan begrunde en saadan sanktion.
25 Det bemaerkes, at indlagringen skal ske under iagttagelse af bestemte krav, der skal sikre effektiviteten og goere det muligt for interventionsorganet at foretage en kontrol og forhindre uregelmaessigheder og svig.
26 Spoergsmaal 3 maa herefter besvares med, at forpligtelsen til foerst at paabegynde indlagringen efter indgaaelsen af kontrakten om oplagring er en primaer forpligtelse, hvis tilsidesaettelse som udgangspunkt bevirker, at retten til stoette for den paagaeldende maengde koed fortabes.
Spoergsmaal 4
27 Naar henses til den angivne besvarelse af spoergsmaal 3, oensker den forelaeggende retsinstans oplyst, hvorvidt retten til stoette ogsaa fortabes, selv om myndighederne har haft mulighed for at kontrollere indlagringen lige saa effektivt, som hvis den behoerigt havde fundet sted efter indgaaelsen af kontrakten om oplagring.
28 Saavel Bundesverwaltungsgericht som Kommissionen og Murr er, selv om vurderingen heraf udelukkende henhoerer under den nationale retsinstans, enige om, at det i sagen maa laegges til grund, at BALM, da Murr havde givet dets lokale kontor meddelelse om, hvorledes selskabet agtede at forholde sig, enten havde kunnet kontrollere den foreslaaede indlagring lige saa effektivt, som det ville have vaeret tilfaeldet efter indgaaelsen af kontrakten om oplagring, eller modsat sig denne indlagring foer tiden, hvilket BALM ikke gjorde.
29 Det maa under disse omstaendigheder antages, at en afvisning af at yde nogen stoette under henvisning til, at en ringe del af koedet er blevet indlagret foer den formelle indgaaelse af kontrakten, savner begrundelse, naar henses til de ovenfor i praemis 25 naevnte hensyn, hvorfor der er tale om en uforholdsmaessig byrdefuld sanktion.
30 Spoergsmaal 4 maa herefter besvares med, at retten til en stoette til oplagring af koed ikke fortabes, naar den private lagerindehaver uden at vaere moedt med nogen form for indsigelse telefonisk har givet interventionsorganets ansvarlige embedsmaend meddelelse om en paataenkt indlagring foer tiden af den aftalte maengde, og denne indlagring har vaeret uden betydning for interventionsorganets mulighed for at foretage en effektiv kontrol med, at lagerindehaveren overholder sine forpligtelser.
Det for de to sager faelles spoergsmaal
31 Ved det eneste spoergsmaal i sag C-433/92, Frick, og spoergsmaal 5 i sag C-434/92, Murr, er Domstolen blevet anmodet om at traeffe afgoerelse om den omregningssats - faktisk eller fast sats - der skal laegges til grund i forbindelse med udbenet koed ved fastsaettelsen af den mindsteindlagringsmaengde, som er en forudsaetning for at opnaa stoetten.
32 Under henvisning til artikel 4, stk. 1, i henholdsvis forordning nr. 2471/77 og forordning nr. 1405/78, hvorefter lagerindehaveren er forpligtet til at indlagre hele den maengde koed, der opnaas efter udbening og udskaering, har Kommissionen gjort gaeldende, at der skal regnes med den faktiske nettomaengdesats, som fremkommer efter udbeningen og udskaeringen.
33 Der maa imidlertid fastslaas, at artikel 4, stk. 3, i forordning nr. 2471/77 og artikel 4, stk. 2, i forordning nr. 1405/78 fastlaegger en omregningssats "ved anvendelse af denne forordning ..." uden at angive nogen undtagelser fra dette princip.
34 Ingen af de naevnte forordninger indeholder hjemmel til at anvende den faktiske nettomaengdesats, der fremkommer efter udbeningen og udskaeringen af koedet.
35 Ganske vist opstiller artikel 4, stk. 1, i henholdsvis forordning nr. 2471/77 og forordning nr. 1405/78 en forpligtelse til at indlagre hele den maengde koed, der opnaas efter udbening og udskaering, men i henhold til artikel 5, stk. 1, i forordning nr. 1071/68 om gennemfoerelsesbestemmelser vedroerende ydelse af den omhandlede form for stoette skal stoettebeloebet alene fastsaettes paa grundlag af den ved indlagringen dokumenterede vaegt forud for frysningen.
36 Artikel 4, stk. 1, i henholdsvis forordning nr. 2471/77 og forordning nr. 1405/78 kan derfor ikke fortolkes saaledes, at der herved er blevet indfoert en forudsaetningsvis undtagelse fra det princip om omregningssatsen, som er fastlagt i henholdsvis artikel 4, stk. 3, og artikel 4, stk. 2, i disse forordninger.
37 Spoergsmaalet maa herefter besvares med, at der i tilfaelde af udbening ved fastsaettelsen af den maengde koed, som skal tages i betragtning med henblik paa retten til stoette til oplagring, skal regnes med de faste satser, der er fastlagt i henholdsvis artikel 4, stk. 3, i forordning nr. 2471/77 og artikel 4, stk. 2, i forordning nr. 1405/78.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
38 De udgifter, der er afholdt af Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke erstattes. Da sagens behandling i forhold til parterne i hovedsagerne udgoer et led i de sager, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN (Foerste Afdeling)
vedroerende de spoergsmaal, der er forelagt af Bundesverwaltungsgericht ved kendelser af 29. oktober 1992, for ret:
1) Artikel 3, stk. 2, i Kommissionens forordning (EOEF) nr. 1071/68 af 25. juli 1968 om gennemfoerelsesbestemmelser vedroerende ydelse af stoette til den private oplagring inden for oksekoedssektoren skal fortolkes saaledes, at en privat lagerindehaver foerst kan paabegynde indlagringen af den aftalte maengde efter indgaaelsen af kontrakten om oplagring.
2) Det stadium, paa hvilket indlagringen paabegyndes, jf. ovennaevnte bestemmelse, er anbringelsen, foer frysning, af det koed, der skal indlagres, paa frysehusets koelelager.
3) Forpligtelsen til foerst at paabegynde indlagringen efter indgaaelsen af kontrakten om oplagring er en primaer forpligtelse, hvis tilsidesaettelse som udgangspunkt bevirker, at retten til stoette for den paagaeldende maengde koed fortabes.
4) Denne ret fortabes dog ikke, naar den private lagerindehaver uden at vaere moedt med nogen form for indsigelse telefonisk har givet interventionsorganets ansvarlige embedsmaend meddelelse om en paataenkt indlagring foer tiden af den aftalte maengde, og denne indlagring har vaeret uden betydning for interventionsorganets mulighed for at foretage en effektiv kontrol med, at lagerindehaveren overholder sine forpligtelser.
5) I tilfaelde af udbening skal der ved fastsaettelsen af den maengde koed, som skal tages i betragtning med henblik paa retten til stoette til oplagring, regnes med de faste satser, der er fastlagt i henholdsvis artikel 4, stk. 3, i Kommissionens forordning (EOEF) nr. 2471/77 af 8. november 1977 om ydelse af en forudfastsat fikseret stoette til privat oplagring af hele og halve kroppe og saakaldte quartiers compensés inden for oksekoedssektoren og artikel 4, stk. 2, i Kommissionens forordning (EOEF) nr. 1405/78 af 22. juni 1978 om ydelse af en forudfastsat fikseret stoette til privat oplagring af forfjerdinger af oksekoed.