61995CJ0389_DA
Parter
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Parter
I sag C-389/95,
angaaende en anmodning, som Diikitiko Protodikio, Thessaloniki (Graekenland), i medfoer af EF-traktatens artikel 177 har indgivet til Domstolen for i den for naevnte ret verserende sag,
Siegfried Klattner
mod
Elliniko Dimosio (den graeske stat),
at opnaa en praejudiciel afgoerelse vedroerende fortolkningen af Raadets direktiv 83/182/EOEF af 28. marts 1983 om afgiftsfritagelse inden for Faellesskabet ved midlertidig indfoersel af visse transportmidler (EFT L 105, s. 59),
har
DOMSTOLEN
(Femte Afdeling)
sammensat af afdelingsformanden, J.C. Moitinho de Almeida, og dommerne C. Gulmann, D.A.O. Edward, J.-P. Puissochet (refererende dommer) og P. Jann,
generaladvokat: A. La Pergola
justitssekretaer: fuldmaegtig L. Hewlett,
efter at der er indgivet skriftlige indlaeg af:
- Siegfried Klattner ved advokaterne Alexandros Tsamis og Aikaterini Sgouridou, Thessaloniki
- den graeske regering ved kommitteret Georgios Kanellopoulos, statens advokat, og konsulent Ioanna Galani-Maragkoudakis, Sekretariatet for EF-ret, Udenrigsministeriet, som befuldmaegtigede
- Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber ved Maria Patakia og Hélène Michard, Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuldmaegtigede,
paa grundlag af retsmoederapporten,
efter at der i retsmoedet den 23. januar 1997 er afgivet mundtlige indlaeg af Siegfried Klattner, af den graeske regering og af Kommissionen,
og efter at generaladvokaten har fremsat forslag til afgoerelse den 20. marts 1997,
afsagt foelgende
Dom
Dommens præmisser
1 Ved dom af 28. februar 1995, indgaaet til Domstolen den 25. januar 1996, har Diikitiko Protodikio, Thessaloniki (forvaltningsret i foerste instans), i medfoer af EF-traktatens artikel 177 forelagt fire praejudicielle spoergsmaal vedroerende fortolkningen af Raadets direktiv 83/182/EOEF af 28. marts 1983 om afgiftsfritagelse inden for Faellesskabet ved midlertidig indfoersel af visse transportmidler (EFT L 105, s. 59, herefter »direktivet«).
2 Spoergsmaalene er blevet rejst under et annullationssoegsmaal, som Siegfried Klattner har indbragt til proevelse af en afgiftsafgoerelse, hvorved han blev paalagt at betale told, afgifter og tillaegsafgift i anledning af en overtraedelse af den graeske ordning vedroerende afgiftsfritagelse ved midlertidig indfoersel af visse transportmidler.
3 Ifoelge betragtningerne til direktivet har dette til formaal at afskaffe de hindringer, som medlemsstaternes afgiftsordninger vedroerende midlertidig indfoersel af visse transportmidler skaber for den frie bevaegelighed for personer og for oprettelsen af det indre marked (jf. foerste og anden betragtning til direktivet).
4 I overensstemmelse hermed er medlemsstaterne i henhold til direktivets artikel 1 forpligtet til paa de i direktivet fastsatte betingelser at indroemme fritagelse for omsaetningsafgifter, punktafgifter, forbrugsafgifter samt visse andre former for afgifter (herunder den brugsafgift, der er fastsat i den graeske lov nr. 2367/53) ved midlertidig indfoersel fra en anden medlemsstat af en raekke former for transportmidler, herunder motorkoeretoejer. For at vaere omfattet af afgiftsfritagelsen skal de i direktivet naevnte transportmidler vaere erhvervet eller indfoert i overensstemmelse med de almindelige beskatningsregler, som gaelder paa en medlemsstats marked, ligesom der ikke i forbindelse med udfoerslen af det paagaeldende transportmiddel maa vaere indroemmet fritagelse for eller godtgoerelse af omsaetningsafgifter, punktafgifter eller andre forbrugsafgifter.
5 Direktivets artikel 3, der angaar »midlertidig indfoersel af visse transportmidler til privat brug«, indeholder bl.a. foelgende bestemmelser:
»Der indroemmes fritagelse for de i artikel 1 naevnte afgifter i en sammenhaengende eller ikke sammenhaengende periode paa hoejst seks maaneder pr. periode af tolv maaneder ved midlertidig indfoersel af private koeretoejer ... paa foelgende betingelser:
a) den privatperson, der indfoerer disse ejendele, skal:
aa) have saedvanligt opholdssted i en anden medlemsstat end den, i hvilken den midlertidige indfoersel finder sted
bb) anvende disse transportmidler til privat brug
b) transportmidlerne maa ikke overdrages eller udlejes i den medlemsstat, i hvilken den midlertidige indfoersel finder sted, eller udlaanes til en person med bopael i denne stat ...«
Direktivets artikel 9, stk. 1, indeholder bl.a. foelgende bestemmelser:
»Medlemsstaterne kan opretholde og/eller fastsaette lempeligere ordninger end de i dette direktiv fastsatte. De kan navnlig paa begaering af den indfoerende person tillade midlertidig indfoersel for en periode, der er laengere end de i artikel 3 og artikel 4, stk. 2, omhandlede. I sidstnaevnte tilfaelde har medlemsstaterne mulighed for at opkraeve de afgifter, der er anfoert i bilaget for perioder, der overskrider de i dette direktiv fastsatte ...«
6 Direktivet er blevet gennemfoert i graesk ret ved finansministerens bekendtgoerelse nr. D-1254/141 af 1. november 1984, som aendret ved finansministerens bekendtgoerelse nr. D-247/13 af 1. marts 1988 (herefter »bekendtgoerelsen«).
7 I henhold til bekendtgoerelsens artikel 1, stk. 1, kan der ske midlertidig indfoersel til Graekenland »uden betaling af den fastsatte told og andre afgifter af transportmidler til privat brug ... som er beregnet til kun midlertidigt at blive indfoert og til derefter at blive bragt ud af landet inden for den i det konkrete tilfaelde fastsatte frist«.
8 Der indroemmes afgiftsfritagelse i en sammenhaengende eller ikke sammenhaengende periode paa seks maaneder pr. periode af tolv maaneder. Denne periode kan forlaenges med ni maaneder (artikel 4, stk. 2).
9 I henhold til bekendtgoerelsens artikel 8, stk. 4, kan den samme person ikke afgiftsfrit midlertidigt indfoere et yderligere transportmiddel.
10 I henhold til bekendtgoerelsens artikel 10, stk. 7, skal der i tilfaelde af overtraedelser af denne bestemmelse »straks erlaegges told og andre afgifter af transportmidler og ejendele til privat brug fra det tidspunkt, hvor overtraedelsen konstateres, samt en tillaegsafgift, som udgoer 100% af denne told og disse andre afgifter«.
11 Klattner, der har bopael i Tyskland, indfoerte til Graekenland, hvor han regelmaessigt opholder sig, et privat koeretoej, i perioden 27. november 1989 - 30. april 1990, og derefter et yderligere privat koeretoej, i perioden 14. april 1990 - 16. juli 1991, for hvilke han opnaaede afgiftsfritagelse efter ordningen i henhold til bekendtgoerelsen.
12 Den omtvistede afgiftsafgoerelse blev truffet efter en kontrolundersoegelse, som toldmyndighederne i Doeirani gennemfoerte den 16. juli 1991, da Klattner soegte paa ny at indfoere sidstnaevnte koeretoej afgiftsfrit. I afgoerelsen foreholdtes Klattner foelgende overtraedelser af toldlovgivningen: Koersel i Graekenland med to private koeretoejer i en og samme periode paa 16 dage (14.-30.4.1990) og koersel etapevis med et privat koeretoej i en periode, der oversteg den lovbestemte periode med 134 dage. Ved afgoerelsen blev Klattner i medfoer af bekendtgoerelsens artikel 10 paalagt at betale 21 043 856 DR i told, andre afgifter samt tillaegsafgift tillige med 29 430 DR i brugsafgift.
13 Klattner har for Diikitiko Protodikio, Thessaloniki, nedlagt paastand om annullation af afgiftsafgoerelsen under anbringende af, at forbuddet i bekendtgoerelsens artikel 8, stk. 4, strider mod direktivets bestemmelser.
14 Den nationale ret er i tvivl om, hvorvidt en raekke bestemmelser i bekendtgoerelsen er forenelige med direktivet, hvorfor retten har udsat sagen og forelagt Domstolen foelgende praejudicielle spoergsmaal:
»1) Skal afgiftsfritagelse ved midlertidig indfoersel af visse transportmidler til privat brug inden for Faellesskabet efter artikel 3 i Raadets direktiv 83/182/EOEF af 28. marts 1983 indroemmes alene for ét privat koeretoej eller for flere koeretoejer? Indeholder naevnte direktiv virkelig en sondring med hensyn til antallet af private koeretoejer, som kan indfoeres midlertidigt med afgiftsfritagelse, afhaengigt af, om disse er beregnet til privat eller til erhvervsmaessig brug?
2) Foreligger der i henhold til direktivet en konkret forpligtelse for de graeske myndigheder, saaledes at disse ikke ved lov kan fastsaette, at der ikke afgiftsfrit kan foretages parallel eller samtidig indfoersel af mere end et koeretoej til privat brug af den samme person? Kan en retsundergiven over for de offentlige myndigheder ved en national retsinstans paaberaabe sig bestemmelserne i samme direktivs artikel 3 og 9 og goere gaeldende, at den i den nationale lov indeholdte ordning strider mod disse direktivbestemmelser?
3) Er det foreneligt med det paagaeldende direktivs formaal og bestemmelser, at det i national lovgivning fastsaettes, at der ved overtraedelse af visse bestemmelser (som artikel 8, stk. 4, der forbyder indfoersel af mere end et transportmiddel af den samme person) i naevnte ministerielle bekendtgoerelse, som blev udstedt for at harmonisere de nationale lovbestemmelser med direktivets bestemmelser, straks skal erlaegges gaeldende told og andre afgifter samt tillaegsafgift af samme stoerrelse, naar det er godtgjort, at der er tale om midlertidig og ikke endelig indfoersel af et privat koeretoej?
4) Er det foreneligt med det faellesskabsretlige proportionalitetsprincip, at der efter de nationale bestemmelser i ovennaevnte tilfaelde paalaegges supplerende afgifter paa 100% uafhaengigt af, hvor laenge det andet private koeretoej er blevet anvendt i Graekenland?«
Det foerste spoergsmaal
15 Med det foerste spoergsmaal oensker den nationale ret i det vaesentlige oplyst, hvorvidt direktivets artikel 3 skal fortolkes saaledes, at den samme person skal kunne indroemmes afgiftsfritagelse efter bestemmelsen for mere end ét privat koeretoej.
16 Klattner og Kommissionen har gjort gaeldende, at direktivets artikel 3 ikke begraenser det antal private koeretoejer, der kan opnaas afgiftsfritagelse for. For det foerste er de transportmidler, der kan opnaas afgiftsfritagelse for, i de fleste sproglige versioner af direktivet angivet i flertal. For det andet vil en begraensning af det antal private koeretoejer, der kan opnaas afgiftsfritagelse for, opstille hindringer for den frie bevaegelighed for personer inden for Faellesskabet og give anledning til dobbelt paaligning af afgift. Kommissionen anfoerer endvidere, at det er muligt at begraense risikoen for afgiftsunddragelse ved mindre indgribende foranstaltninger, herunder i form af stempling af pas tilhoerende de personer, der oensker at opnaa afgiftsfritagelse.
17 Den graeske regering har heroverfor gjort gaeldende, at direktivets artikel 3 maa fortolkes saaledes, at den samme person kun kan indroemmes afgiftsfritagelse for et enkelt privat koeretoej. Rigtigheden af denne fortolkning fremgaar for det foerste af selve ordlyden af direktivets artikel 3, sammenholdt med artikel 4 og 5. Navnlig skyldes anvendelsen af flertalsformen i artikel 3, at der deri naevnes flere kategorier af transportmidler. Endvidere er den naevnte fortolkning begrundet, naar henses til, at der ikke ved direktivet er indfoert en ordning med fri bevaegelighed for koeretoejer inden for Faellesskabet, og til, at afgiftsfritagelsen efter direktivet er begraenset til at gaelde indfoersel af koeretoejer til privat brug. Endelig er en begraensning af det antal koeretoejer, der kan opnaas afgiftsfritagelse for, begrundet i hensynet til at forhindre afgiftsunddragelse og forstyrrelser paa det nationale marked for nye og brugte koeretoejer.
18 Det bemaerkes indledningsvis, at direktivet ikke udtrykkeligt opstiller nogen begraensning med hensyn til det antal private koeretoejer - og end ikke det antal transportmidler - der kan opnaas afgiftsfritagelse for.
19 En saadan begraensning fremgaar heller ikke af ordlyden af direktivets artikel 3.
20 De ejendele, der afgiftsfrit kan indfoeres til privat brug, er saaledes angivet uden begraensninger i de fleste sproglige versioner af bestemmelsen, herunder i den graeske version (»indfoersel af private koeretoejer«, »Einfuhr von Personenfahrzeugen«, »importación ... de vehículos de turismo«, »importation ... des véhicules de tourisme«, »importazione ... dei veicoli da turismo«, »aaéóáãùãÞ aaðéâáôéêþí ó÷çìUEôùí«, »invoer van personenvoertuigen«, »importação ... de veículos de turismo«, »yksityisajoneuvot on maahantuotaessa«).
21 Der kan ikke gives den graeske regering medhold i, at en saadan begraensning analogt foelger af affattelsen af bestemmelserne i direktivets artikel 4 og 5, der angaar midlertidig indfoersel af private koeretoejer til henholdsvis erhvervsmaessig brug og visse former for privat brug.
22 Rent bortset fra, at disse bestemmelser finder anvendelse i andre tilfaelde af indfoersel end de i direktivets artikel 3 omhandlede, maa det antages at fremgaa saavel af ordningen i henhold til bestemmelserne som helhed som af ordlyden af de forskellige sproglige versioner af direktivet, at ordet »un« i den spanske og den franske version, ordet »um« i den portugisiske version og ordet »a« i den engelske version ikke som anfoert af den graeske regering kan fortolkes saaledes, at der kun skal kunne indroemmes afgiftsfritagelse for et enkelt koeretoej.
23 En begraensning af det antal koeretoejer, der kan indfoeres afgiftsfrit, foelger heller ikke af maalsaetningerne med direktivet.
24 Direktivet blev saaledes udstedt i medfoer af EOEF-traktatens artikel 99 og tilsigter at afskaffe de hindringer for oprettelsen af det faelles marked, som foelger af de afgiftsordninger, som gaelder ved midlertidig indfoersel af visse transportmidler til privat eller erhvervsmaessig brug (dom af 2.8.1993, sag C-9/92, Kommissionen mod Graekenland, Sml. I, s. 4467, praemis 6).
25 Som Domstolen tidligere har fastslaaet, skal direktivets bestemmelser fortolkes i lyset af de formaal, der ligger til grund for bestraebelserne paa at harmonisere bestemmelserne om mervaerdiafgift, nemlig isaer at fremme den frie bevaegelighed for personer og de frie varebevaegelser samt forhindre tilfaelde af dobbelt paaligning af afgift (dom af 3.10.1985, sag 249/84, Profant, Sml. s. 3237, praemis 25, af 6.7.1988, sag 127/86, Ledoux, Sml. s. 3741, praemis 11, og af 23.4.1991, sag C-297/89, Ryborg, Sml. I, s. 1943, praemis 13). Det fremgaar saaledes af betragtningerne til direktivet, at den frie bevaegelighed for personer med bopael inden for Faellesskabet besvaerliggoeres af de afgiftsordninger, der gaelder ved midlertidig indfoersel af visse transportmidler til privat eller erhvervsmaessig brug, og at afskaffelsen af hindringer hidroerende fra saadanne afgiftsordninger isaer er noedvendig for oprettelsen af et oekonomisk marked med tilsvarende vilkaar som et hjemmemarked (Ryborg-dommen, a.st., praemis 14).
26 En begraensning af det antal koeretoejer, der kan opnaas afgiftsfritagelse for, kan herved opstille hindringer for den frie bevaegelighed for personer med bopael inden for Faellesskabet, som direktivet tvaertimod tilsigter at fremme. En og samme person kan saaledes have behov for midlertidigt at indfoere andre koeretoejer eller andre transportmidler til privat brug, herunder, saaledes som generaladvokaten har anfoert i punkt 26 og 27 i sit forslag til afgoerelse, naar vedkommende har maattet anvende andre transportmidler til at vende tilbage til sin bopaelsmedlemsstat, f.eks. efter en sygdom, et teknisk uheld eller en ulykke, eller mere generelt, naar den paagaeldende ejer flere koeretoejer til sit eget eller hans eller hendes familiemedlemmers private brug. Den graeske regering har herved selv erkendt, at der i visse tilfaelde boer kunne indroemmes afgiftsfritagelse for et yderligere koeretoej.
27 Der maa gives den graeske regering medhold i, at muligheden for afgiftsfrit at indfoere et koeretoej kan oege risikoen for afgiftsunddragelse og i visse medlemsstater som Den Hellenske Republik, hvor brugte koeretoejer er dyre, risikoen for forstyrrelser paa det nationale marked, men det er med rette, at Kommissionen har gjort gaeldende, at der ved hjaelp af forskellige kontrolforanstaltninger kan ske en begraensning af disse risici, herunder i form af stempling af koeretoejets ejers papirer.
28 Det bemaerkes endvidere, at selv om den samme persons mulighed for afgiftsfri indfoersel ikke er begraenset til et bestemt antal koeretoejer, skal en raekke betingelser i denne forbindelse dog vaere opfyldt, herunder navnlig i form af, at indfoerslen skal vaere »midlertidig« og ske med henblik paa koeretoejets »private« brug, dvs., jf. direktivets artikel 2, litra d), »anden brug end erhvervsmaessig«.
29 Det foerste spoergsmaal maa herefter besvares med, at direktivets artikel 3 skal fortolkes saaledes, at den samme person skal kunne indroemmes afgiftsfritagelse efter bestemmelsen for mere end ét privat koeretoej.
Det andet spoergsmaal
30 Naar henses til besvarelsen af det foerste spoergsmaal, maa det andet spoergsmaal forstaas saaledes, at det oenskes oplyst, hvorvidt direktivets artikel 3 har direkte virkning og giver borgerne rettigheder, som de kan goere gaeldende over for en medlemsstat, der ikke har gennemfoert direktivet i national ret eller ikke har gennemfoert det korrekt, og som de nationale domstole skal beskytte.
31 Klattner, den graeske regering og Kommissionen har anfoert, at direktivets artikel 3 er en bestemmelse, der er ubetinget og tilstraekkeligt praecis til, at der umiddelbart kan stoettes ret paa den over for en medlemsstat.
32 Ifoelge Domstolens faste praksis (jf. herved dom af 19.1.1982, sag 8/81, Becker, Sml. s. 53, praemis 25, og af 17.9.1996, forenede sager C-246/94, C-247/94, C-248/94 og C-249/94, Cooperativa Agricola Zootecnica S. Antonio m.fl., Sml. I, s. 4373, praemis 17) kan borgerne i alle tilfaelde, hvor bestemmelser i et direktiv ud fra et indholdsmaessigt synspunkt fremstaar som ubetingede og tilstraekkeligt praecise, ved de nationale domstole paaberaabe sig disse bestemmelser over for staten, enten naar denne ikke rettidigt har gennemfoert direktivet i national ret, eller naar den ikke har gennemfoert det korrekt.
33 En faellesskabsbestemmelse er ubetinget, naar den indeholder en forpligtelse, som ikke er undergivet betingelser og ej heller, i henseende til gennemfoerelse eller virkninger, gjort afhaengig af, at institutioner i Faellesskabet eller i medlemsstaterne udsteder retsakter i saa henseende (jf. herved dom af 3.4.1968, sag 28/67, Molkerei-Zentrale Westfalen Lippe, Sml. 1965-1968, s. 475, paa s. 478, org. ref.: Rec. s. 211, paa s. 226, og dommen i sagen Cooperativa Agricola Zootecnica S. Antonio m.fl., a.st., praemis 18). En bestemmelse er tilstraekkeligt praecis til at kunne paaberaabes af borgerne og anvendes af en retsinstans, naar den indeholder en forpligtelse, der er utvetydigt udtrykt (jf. herved dom af 26.2.1986, sag 152/84, Marshall, Sml. s. 723, praemis 52, og dommen i sagen Cooperativa Agricola Zootecnica S. Antonio m.fl., a.st., praemis 19).
34 Direktivets artikel 3 fremviser netop saadanne karakteristika. Bestemmelsen opstiller saaledes en ubetinget og utvetydig forpligtelse for medlemsstaterne til at indroemme borgere, der midlertidigt indfoerer visse transportmidler til privat brug, afgiftsfritagelse med de forbehold, som bestemmelsen indeholder.
35 Det andet spoergsmaal maa herefter besvares med, at direktivets artikel 3 har direkte virkning og giver borgerne rettigheder, som de kan goere gaeldende over for en medlemsstat, der ikke har gennemfoert direktivet i national ret eller ikke har gennemfoert det korrekt, og som de nationale domstole skal beskytte.
Det tredje og det fjerde spoergsmaal
36 Med de to sidste spoergsmaal oensker den nationale ret oplyst, hvorvidt direktivet eller proportionalitetsprincippet er til hinder for en national ordning, hvorefter der straks skal erlaegges den gaeldende told og de gaeldende afgifter samt en tillaegsafgift svarende til denne told og disse afgifter, naar et yderligere privat koeretoej indfoeres midlertidigt.
37 Klattner og Kommissionen har for det foerste gjort gaeldende, at en medlemsstat ikke, saaledes som det er tilfaeldet i henhold til den graeske ordning, uden at tilsidesaette direktivet kan gribe ind over for en midlertidig indfoersel af et yderligere koeretoej. Klattner anfoerer endvidere, at den graeske lovgivnings bestemmelser herom staar i misforhold til den af ham begaaede overtraedelse. Kommissionen anfoerer, at en national ordning ikke lovligt kan fastsaette bestemmelse om betaling af told ved indfoersel af koeretoejer med oprindelse i Faellesskabet, saaledes som det er tilfaeldet i hovedsagen, og om, at der straks skal erlaegges de afgifter, som normalt kun skal betales i anledning af overtraedelser, der har en saadan karakter, at indfoerslen mister sin midlertidige karakter. Endelig anfoerer Kommissionen, at de sanktioner, der gaelder indfoerte koeretoejer, ikke maa vaere strengere end de for indenlandske koeretoejer gaeldende.
38 Det bemaerkes herom blot, at en national ordning, hvorved der gribes ind over for en i henhold til direktivets artikel 3 tilladt midlertidig indfoersel af et yderligere koeretoej til privat brug, noedvendigvis undergraver direktivets retsvirkninger.
39 Det tredje og det fjerde spoergsmaal maa herefter besvares med, at direktivets artikel 3 skal fortolkes saaledes, at bestemmelsen er til hinder for en national ordning, hvorefter der straks skal erlaegges den gaeldende told og de gaeldende afgifter samt en tillaegsafgift svarende til denne told og disse afgifter, naar et yderligere privat koeretoej indfoeres midlertidigt.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
40 De udgifter, der er afholdt af den graeske regering og Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke erstattes. Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN
(Femte Afdeling)
vedroerende de spoergsmaal, der er forelagt af Diikitiko Protodikio, Thessaloniki, ved dom af 28. februar 1995, for ret:
1) Artikel 3 i Raadets direktiv 83/182/EOEF af 28. marts 1983 om afgiftsfritagelse inden for Faellesskabet ved midlertidig indfoersel af visse transportmidler skal fortolkes saaledes, at den samme person skal kunne indroemmes afgiftsfritagelse efter bestemmelsen for mere end ét privat koeretoej.
2) Artikel 3 i direktiv 83/182 har direkte virkning og giver borgerne rettigheder, som de kan goere gaeldende over for en medlemsstat, der ikke har gennemfoert direktivet i national ret eller ikke har gennemfoert det korrekt, og som de nationale domstole skal beskytte.
3) Artikel 3 i direktiv 83/182 skal fortolkes saaledes, at bestemmelsen er til hinder for en national ordning, hvorefter der straks skal erlaegges den gaeldende told og de gaeldende afgifter samt en tillaegsafgift svarende til denne told og disse afgifter, naar et yderligere privat koeretoej indfoeres midlertidigt.