62023CJ0157_RES
Sag C-157/23
Ford Italia SpA
mod
ZP m.fl.
(anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Corte suprema di cassazione)
Domstolens dom (Femte Afdeling) af 19. december 2024
»Præjudiciel forelæggelse – tilnærmelse af lovgivningerne – produktansvar – direktiv 85/374/EØF – artikel 3, stk. 1 – begrebet »producent« – begrebet »person, der udgiver sig for at være producenten« – betingelser – leverandør, hvis navn delvist er sammenfaldende med producentens navn og det varemærke, som er anbragt på produktet«
Tilnærmelse af lovgivningerne – produktansvar – direktiv 85/374 – begrebet »producent« – person, der udgiver sig for at være producenten – leverandør af et defekt produkt, som ikke har anbragt sit navn, mærke eller andet kendetegn på dette produkt – leverandørens navn eller særpræget bestanddel heraf, der er sammenfaldende med producentens navn og det mærke, som sidstnævnte har anbragt på produktet – omfattet
(Rådets direktiv 85/374, art. 1, og art. 3, stk. 1)
(jf. præmis 31-37 og 39-48 samt domskonkl.)
Resumé
Efter at være blevet forelagt en anmodning om præjudiciel forelæggelse fra Corte suprema di Cassazione (kassationsdomstol, Italien) udtalte Domstolen sig om fortolkningen af begrebet »producent«, og nærmere bestemt om begrebet »person, der udgiver sig for at være producenten« i henhold til direktiv 85/374 (
1
). Domstolen fandt således, at leverandøren af et køretøj omfattes af det sidstnævnte begreb, når denne leverandør ikke fysisk har anbragt sit navn, mærke eller andet kendetegn på det nævnte produkt, men det mærke, som producenten har anbragt på produktet, er sammenfaldende med dels leverandørens navn, eller en særpræget bestanddel heraf, dels producentens navn. Dermed pådrager leverandøren sig et produktansvar for defekter ved køretøjet.
Den 4. juli 2001 købte ZP en bil af mærket Ford (herefter »det omhandlede køretøj«) af Stracciari SpA, som er forhandler af dette mærke og hjemmehørende i Italien. Det omhandlede køretøj, som var fremstillet af det tyske selskab Ford WAG, blev leveret til Stracciari gennem Ford Italia, som distribuerer køretøjer fremstillet af Ford WAG i Italien.
Den 27. december 2001 var ZP udsat for et trafikuheld, hvor en airbag i det omhandlede køretøj ikke fungerede.
Den 8. januar 2004 anlagde ZP sag ved Tribunale di Bologna (retten i Bologna, Italien) mod Stracciari og Ford Italia med påstand om, at de skulle tilpligtes at betale erstatning for den skade, som ZP angiveligt har lidt som følge af den defekt, som det i hovedsagen omhandlede køretøj var behæftet med. Denne retsinstans pålagde Ford Italia ansvar uden for kontraktforhold for fabrikationsfejlen ved den airbag, som det omhandlede køretøj var udstyret med.
Ford Italia fik ikke medhold i sin appel iværksat til prøvelse af denne dom ved Corte d’appello di Bologna (appeldomstolen i Bologna, Italien), som stadfæstede, at Ford Italia ifaldt det samme ansvar som producenten.
Ford Italia iværksatte kassationsanke til prøvelse af denne dom ved den forelæggende ret og kritiserede den løsning, som den forelæggende ret havde valgt i en sammenlignelig sag, hvor Ford WAG’s producentansvar var blevet udvidet til at omfatte Ford Italia.
Den forelæggende ret var i tvivl om den nøjagtige rækkevidde af udtrykket »ved at anbringe sit navn«, som fremgår af artikel 3, stk. 1, i direktiv 85/374 Den forelæggende ret ønsker nærmere bestemt oplyst, om udvidelsen af producentens ansvar til at omfatte leverandøren således er begrænset til det tilfælde, hvor leverandøren fysisk anbringer sit navn, mærke eller andet kendetegn på varen med henblik på at udnytte en forveksling mellem dennes identitet og producentens identitet, eller om denne udvidelse ligeledes gælder, når der blot er sammenfald mellem identifikationsoplysningerne, således som er tilfældet i den foreliggende sag.
Domstolens bemærkninger
For det første bemærkede Domstolen, at direktiv 85/374 har til formål at gennemføre en fuldstændig harmonisering af bestemmelserne om produktansvar. Derfor skal opregningen af de personer, som forbrugeren kan rette krav mod i medfør af produktansvarsordningen (
2
), anses for at være udtømmende.
Selv om EU-lovgiver i henhold til artikel 1 i direktiv 85/374 principielt har besluttet at lade ansvaret for skader forårsaget af defekte produkter påhvile producenten, udpeger direktivets artikel 3 blandt de erhvervsdrivende, som har været involveret i produktions- og afsætningsprocessen for det pågældende produkt, dem, som dette ansvar i henhold til direktivet ligeledes påhviler. Blandt de erhvervsdrivende, som nævnes, er for det første den person, der i det mindste delvist er involveret i processen for fremstilling af produktet, og for det andet den person, der udgiver sig for at være producent ved at anbringe sit navn, mærke eller andet kendetegn på dette produkt (
3
). Det kan derfor konkluderes, at det ikke er nødvendigt, at den, der udgiver sig for at være producent, deltager i processen for fremstillingen af produktet, for at denne kan kvalificeres som »producent« i denne bestemmelses forstand. Ford Italia, som ikke fremstiller køretøjer, men blot køber dem af fabrikanten for at distribuere dem i en anden medlemsstat, kan falde under samme kvalificering, hvis selskabet har udgivet sig for »producent« ved at have anbragt sit navn, mærke eller andet kendetegn på det i hovedsagen omhandlede køretøj. Den person, der udgiver sig for at være producent, giver derfor ved denne anbringelse indtryk af at være involveret i fremstillingsprocessen eller at påtage sig ansvaret herfor.
For det andet fremhævede Domstolen indledningsvis, at Ford Italia i sin rolle som distributør af et defekt produkt ikke fysisk har anbragt sit navn, mærke eller andet kendetegn på denne vare. Henset til denne præcisering behandlede Domstolen spørgsmålet om, hvorvidt den omstændighed, at mærket »Ford«, som var blevet anbragt under fremstillingsprocessen for det i hovedsagen omhandlede køretøj, og som svarede til navnet på producenten, ligeledes svarede til en særpræget bestanddel af denne distributørs navn, var tilstrækkelig til, at sidstnævnte kunne kvalificeres som en »person, der udgiver sig for at være producenten« som omhandlet i artikel 3, stk. 1, i direktiv 85/374.
For det første præciserede Domstolen, at når en person leverer et produkt, er det uden betydning, om vedkommende selv fysisk har anbragt eget navn, mærke eller andet kendetegn på produktet, eller om dennes navn indeholder den angivelse, som fabrikanten har påført produktet, og som svarer til sidstnævntes navn. I disse to tilfælde udnytter leverandøren sammenfaldet mellem den omhandlede benævnelse og sit eget selskabsnavn til at præsentere sig over for forbrugeren som ansvarlig for produktets kvalitet og til at skabe en tillid hos forbrugeren, der kan sammenlignes med den tillid, som denne ville have haft, hvis produktet blev solgt direkte af producenten. I begge tilfælde skal den pågældende derfor anses for en person, der »udgiver sig for at være dets producent« i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 3, stk. 1, i direktiv 85/374.
For det andet fremhævede Domstolen, at i lyset af den sammenhæng, hvori artikel 3, stk. 1, i direktiv 85/374 indgår, og det formål, som forfølges med direktivet, kan begrebet »person, der udgiver sig for at være producenten« ikke udelukkende omfatte den person, som fysisk har anbragt sit navn, mærke eller ethvert andet kendetegn på produktet. En anden løsning ville føre til en begrænsning af rækkevidden af begrebet »producent«, som EU-lovgiver har valgt at fortolke bredt, og dermed skade beskyttelsen af forbrugeren, som frit burde kunne vælge at kræve erstatning for den skade, som denne har lidt, hos producenten eller den, der udgiver sig for at være producenten. Navnlig »udgiver [leverandøren af en vare] sig for at være producenten«, når denne leverandørs navn, eller en særpræget bestanddel heraf, er sammenfaldende med dels producentens navn, dels det navn, mærke eller andet kendetegn, som sidstnævnte har anbragt på varen.
Domstolen konkluderede derfor, at leverandøren af et defekt produkt i henhold til artikel 3, stk. 1, i direktiv 85/374 skal anses for en »person, der udgiver sig for at være producenten« af dette produkt, når denne leverandør ikke fysisk har anbragt sit navn, mærke eller andet kendetegn på det nævnte produkt, men det mærke, som producenten har anbragt på produktet, er sammenfaldende med dels leverandørens navn, eller en særpræget bestanddel heraf, dels producentens navn.
(
1
) – Artikel 3, stk. 1, i Rådets direktiv 85/374/EØF af 25.7.1985 om tilnærmelse af medlemsstaternes administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser om produktansvar (EFT 1985, L 210, s. 29). Det fremgår af denne bestemmelse, at der »[v]ed »producent« forstås fabrikanten af et færdigt produkt, producenten af en råvare eller fabrikanten af et delprodukt samt enhver person, der ved at anbringe sit navn, mærke eller andet kendetegn på produktet udgiver sig for at være dets producent«.
(
2
) – Artikel 1 og 3 i direktiv 85/374.
(
3
) – Artikel 3, stk. 1, i direktiv 85/374.