62022CO0067_INF
Tiesas (sestā palāta) 2022. gada 1. septembra spriedums –
Pharol
(lieta C‑67/22)
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesas Reglamenta 99. pants – LESD 63. un 65. pants – Kapitāla brīva aprite – Juridisko personu ienākuma nodoklis – Dividendes, kas saņemtas no sabiedrības, kura reģistrēta saņemošās sabiedrības dalībvalstī – Dividendes, kas saņemtas no trešā valstī reģistrētas sabiedrības – Valsts tiesiskais regulējums par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu – Atšķirīga attieksme – Ierobežojums – Pamatojums – Nodokļu kontroles efektivitāte – Līgumiska pienākuma sniegt nodokļu informāciju neesamība
Kapitāla brīva aprite un maksājumu brīvība – Ierobežojumi – Nodokļu tiesību akti – Juridisko personu ienākuma nodoklis – Dividenžu aplikšana ar nodokli – Valsts tiesiskais regulējums ar mērķi novērst nodokļu dubultu uzlikšanu – Tiesiskais regulējums, kas ļauj sabiedrībai, kura ir dalībvalsts rezidente, pilnībā vai daļēji atskaitīt dividendes, ko izmaksājusi šīs pašas dalībvalsts sabiedrība rezidente – Tiesiskais regulējums, kas nepieļauj šādu atskaitīšanu dividenžu izmaksātājas sabiedrības, kas ir trešās valsts rezidente, gadījumā – Pieļaujamība – Nosacījumi
(LESD 63. un 65. pants)
(skat. 28., 34.–43. punktu un rezolutīvo daļu)
Rezolutīvā daļa
LESD 63. un 65. pants ir interpretējami tādējādi, ka tie pieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kura mērķis ir nodokļu divkāršu ekonomisko uzlikšanu dividendēm novēršana, un atbilstoši kuram attiecīgajā dalībvalstī rezidējoša sabiedrība no saviem ar nodokli apliekamajiem ienākumiem var atskaitīt dividendes, ko tai ir izmaksājusi cita attiecīgajā dalībvalstī rezidējoša sabiedrība, bet nevar atskaitīt dividendes, ko izmaksājusi kādā trešajā valstī reģistrēta sabiedrība, jo to ar nodokļu uzlikšanas dalībvalsti nesaista nekāds līgumisks pienākums sniegt nodokļu informāciju, ja uz šo atskaitījumu attiecas nosacījums par izmaksājošās sabiedrības apliekamību ar nodokli šajā trešajā valstī, un ka, nepastāvot šīs trešās valsts līgumiskam pienākumam sniegt informāciju, ir neiespējami iegūt šādu informāciju no tās pašas valsts. Dalībvalstij nav pienākuma dot iespēju nodokļa maksātājam pašam sniegt pierādījumus, kas apliecina, ka nepieciešamie nosacījumi šī atskaitījuma saņemšanai ir izpildīti, ja šī līgumiskā pienākuma neesamības dēļ minētā valsts nevar pārbaudīt šo pierādījumu patiesumu.