EUR-Lex - 61997B0611 - SV
Avis juridique important
|
61997B0611
Förstainstansrättens beslut (tredje avdelningen) den 16 juni 2000.
-
Transfluvia NV m.fl. mot Europeiska unionens råd och Europeiska kommissionen.
-
Utomobligatoriskt skadeståndsansvar - Europeiska enhetsakten - Tullombud - Uppenbart att talan helt saknar rättslig grund.
-
Mål T-611/97.
Rättsfallssamling 2000 s. II-02405
Sammanfattning
Nyckelord
1 Utomobligatoriskt skadeståndsansvar - Föremål för talan - Rättsakter från gemenskapsinstitutionerna eller från gemenskapens anställda - Begrepp - Rättsakter i den primära EG-rätten - Omfattas inte - Skada som har sin grund i Enhetsakten (EG-fördraget, artikel 7a (nu artikel 14 EG i ändrad lydelse) och artikel 215 andra stycket (nu artikel 288 andra stycket EG)) 2 Utomobligatoriskt skadeståndsansvar - Gemenskapsinstitutionernas åsidosättande av en rättslig skyldighet att agera - Försvinnande av den yrkesgrupp som utgörs av tullombud till följd av Enhetsakten - Skyldighet för institutionerna att agera - Föreligger inte - Skyldighet för gemenskapen att utge ersättning till yrkesutövarna - Föreligger inte (EG-fördraget, artikel 215 andra stycket (nu artikel 288 andra stycket EG))
Sammanfattning
1 Vad avser gemenskapens utomobligatoriska skadeståndsansvar kan varken rådet eller kommissionen tillskrivas skulden för den skada som åsamkats tullombuden på grund av att tull- och skattegränserna mellan medlemsstaterna undanröjdes. Den direkta och avgörande orsaken till denna skada var nämligen varken att sekundärrättsakter antogs eller att lämpliga ersättnings- och följdåtgärder inte antogs. Anledningen var i stället artikel 13 i Enhetsakten, som införde artikel 8a i EEG-fördraget, sedan artikel 7a i fördraget (nu artikel 14 EG i ändrad lydelse), som bland annat föreskriver att "[d]en inre marknaden skall omfatta ett område utan inre gränser". Enhetsakten antogs emellertid av medlemsstaterna. Således är det inte möjligt att tillskriva ovannämnda institutioner skulden för skadan, och följaktligen kan inte gemenskapen ådra sig utomobligatoriskt skadeståndsansvar. (se punkt 17) 2 Gemenskapsinstitutionernas försummelser kan endast ge upphov till skadeståndsansvar för gemenskapen i den mån institutionerna har överträtt en rättslig skyldighet att agera som följer av en gemenskapsbestämmelse. Vad avser försvinnandet av den yrkesgrupp som utgörs av tullombud på grund av Enhetsakten, följer en sådan skyldighet varken av själva Enhetsakten, av någon annan bestämmelse i gemenskapsrätten eller av en möjlig allmän rättsprincip, enligt vilken gemenskapen skulle vara skyldig att utge ersättning till en person vars äganderätt har varit föremål för expropriation eller för en åtgärd som begränsar friheten att utnyttja denna äganderätt, eftersom gemenskapen inte kan bli skyldig att ersätta skador som orsakats av rättsakter som den inte kan tillskrivas. Härav följer att gemenskapen inte är ersättningsskyldig gentemot dessa yrkesutövare. Det kan emellertid inte uteslutas att en ersättningsskyldighet i förekommande fall kan göras gällande med stöd av den nationella rätten i den medlemsstat på vars territorium tullombudet bedrev sin verksamhet inom gemenskapen. (se punkt 18)