62019CC0824
JULKISASIAMIEHEN RATKAISUEHDOTUS
HENRIK SAUGMANDSGAARD ØE
22 päivänä huhtikuuta 2021 (
1
)
Asia C‑824/19
TC ja
UB
vastaan
Komisia za zashtita ot diskriminatsia ja
VA
Varhovna administrativna prokuraturan
osallistuessa asian käsittelyyn
(Ennakkoratkaisupyyntö – Varhoven administrativen sad (ylin hallintotuomioistuin, Bulgaria))
Ennakkoratkaisupyyntö – Yhdenvertainen kohtelu työssä ja ammatissa – Vammaisuuteen perustuva syrjintä – Direktiivi 2000/78/EY – Se, että sokea henkilö hoitaa ammattimaisen lautamiehen tehtävää rikosoikeudenkäynnissä – 4 artiklan 1 kohta – Todellinen ja ratkaiseva työhön liittyvä vaatimus lautamiehen tehtävän hoitamiselle – Rikosprosessisäännöt – 5 artikla – Kohtuulliset mukautukset – Euroopan unionin perusoikeuskirja – 47 artikla – Oikeus oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin – Yhdistyneiden kansakuntien yleissopimus vammaisten henkilöiden oikeuksista – 13 artikla – Oikeussuojan saavutettavuus
I Johdanto
1.
Nyt käsiteltävä asia koskee vammaisuuteen perustuvaa syrjintää työssä. Se koskee lautamiehen tehtävän hoitamista rikosoikeudenkäynnissä, kun tätä tehtävää tässä tapauksessa hoitaa sokeutunut henkilö palkkaa vastaan ja siis ammattimaisesti.
2.
Unionin tuomioistuinta pyydetään tulkitsemaan direktiiviä 2000/78/EY (
2
), jossa kielletään vammaisuuteen perustuva syrjintä, 13.12.2006 tehdyn vammaisten henkilöiden oikeuksia koskevan Yhdistyneiden kansakuntien yleissopimuksen (
3
) (jäljempänä YK:n yleissopimus) valossa ja selvittämään, voiko se, että sokeilta henkilöiltä evätään täysin mahdollisuus osallistua rikosoikeudenkäyntiin lautamiehenä palkallisen tehtävän yhteydessä, olla oikeutettua kyseisen direktiivin 4 artiklan 1 kohdan nojalla. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee erityisesti, onko näkökyky mainitussa säännöksessä tarkoitettu todellinen ja ratkaiseva työhön liittyvä vaatimus.
3.
Ennakkoratkaisupyyntö on esitetty asiassa, jossa ovat vastakkain TC, joka on asianomaisen tuomioistuimen presidentti, ja UB, joka on sen rikosasioiden jaoston tuomari, sekä Komisia za zashtita ot diskriminatsia (syrjinnäntorjuntalautakunta, Bulgaria) ja VA, joka on sokeutunut kyseisen jaoston lautamies. TC ja UB ovat riitauttaneet syrjinnäntorjuntalautakunnan päätöksen, jossa heille määrätään sakkoja vammaisuuteen perustuvasta syrjinnästä VA:ta, jonka nämä eivät olleet antaneet osallistua ratkaisukokoonpanoihin, kohtaan.
4.
Tässä asiassa unionin tuomioistuin joutuu punnitsemaan keskenään yhtäältä työnantajana olevan valtion velvollisuutta toteuttaa asianmukaiset toimenpiteet vammaisten henkilöiden osallisuuden edistämiseksi työelämässä, tässä tapauksessa lautamiehen palkallisen tehtävän hoitamiseksi rikosasioissa, ja toisaalta kansallisia rikosprosessisääntöjä, joilla on tarkoitus varmistaa oikeudenmukainen oikeudenkäynti.
5.
Tarkasteluni päätteeksi ehdotan, että unionin tuomioistuin toteaa, että kun kyse on palkallisesta tehtävästä, jäsenvaltioiden on niin pitkälti kuin mahdollista tulkittava rikosprosessisääntöjään siten, että sokeat henkilöt voivat osallistua lautamiehenä rikosasioiden käsittelyyn. Siltä osin kuin on erityisesti kyse pääasiassa kyseessä olevan kaltaisesta henkilöstä, joka täyttää kansallisessa oikeudessa säädetyt kriteerit toimiakseen näissä asioissa lautamiehenä ja joka on hyväksytty työskentelemään tässä asemassa, kehotan unionin tuomioistuinta toteamaan, että se, että mahdollisuus osallistua tällaisten asioiden käsittelyyn on häneltä täysin evätty sellaisen arvioinnin perusteella, jonka mukaan hänen oletetaan olevan vammansa takia kykenemätön hoitamaan lautamiehen tehtäviä, on suhteetonta ja merkitsee direktiivin 2000/78, luettuna YK:n yleissopimuksen valossa, vastaista syrjintää.
II Asiaa koskevat oikeussäännöt
A
Kansainvälinen oikeus
6.
YK:n yleissopimuksen 5 artiklan 2 kappaleessa kielletään kaikki syrjintä vammaisuuden perusteella, erityisesti työssä, sen 27 artiklan mukaisesti, ja siinä määrätään, että sopimusvaltioiden on tehtävä kohtuullisia mukautuksia yhdenvertaisuuden edistämiseksi ja syrjinnän poistamiseksi.
7.
Kyseisen yleissopimuksen 13 artiklan, jonka otsikko on ”Oikeussuojan saavutettavuus”, 1 kappaleessa määrätään seuraavaa:
”Sopimuspuolet varmistavat vammaisille henkilöille oikeussuojan tehokkaan saavutettavuuden yhdenvertaisesti muiden kanssa, muun muassa järjestämällä menettelyllisiä ja ikään perustuvia mukautuksia, helpottaakseen heidän tehokasta suoraa ja välillistä osallistumistaan, myös todistajina, kaikkiin oikeudellisiin menettelyihin, tutkintavaihe ja muut valmisteluvaiheet mukaan lukien.”
B
Unionin oikeus
8.
Direktiivin 2000/78 johdanto-osan 17, 20 ja 23 perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
”(17)
Tämä direktiivi ei velvoita sellaisen henkilön työhönottoon, ylentämiseen, työssä pitämiseen tai koulutukseen, joka ei ole pätevä, kykenevä ja käytettävissä suorittamaan työn edellyttämiä oleellisia tehtäviä tai osallistumaan annettavaan koulutukseen, mutta tämä ei kuitenkaan rajoita velvoitetta toteuttaa kohtuullisia mukautuksia vammaisia varten.
– –
(20)
Olisi säädettävä tarkoituksenmukaisista eli tehokkaista ja käytännöllisistä toimenpiteistä, joiden tavoitteena on mukauttaa työolosuhteet vammaisten tarpeisiin, esimerkiksi tekemällä muutoksia toimitiloihin sekä laitteisiin, työn jaksotukseen, tehtäväjakoon ja koulutusmahdollisuuksien tai ohjauksen tarjoamiseen.
– –
(23)
Erilainen kohtelu saattaa olla oikeutettua erittäin rajoitetuissa tilanteissa, jos jokin uskontoon tai vakaumukseen, vammaisuuteen, ikään tai sukupuoliseen suuntautumiseen liittyvä ominaisuus muodostaa työhön liittyvän todellisen ja ratkaisevan vaatimuksen ja jos tavoite on oikeutettu ja vaatimus oikeasuhteinen. Tällaiset tilanteet on esitettävä tiedoissa, jotka jäsenvaltiot antavat komissiolle.”
9.
Direktiivin 2 artiklassa, jonka otsikko on ”Syrjinnän käsite”, säädetään seuraavaa:
”1.   Tässä direktiivissä ’yhdenvertaisen kohtelun periaatteella’ tarkoitetaan, ettei minkäänlaista 1 artiklassa tarkoitettuun seikkaan perustuvaa välitöntä tai välillistä syrjintää saa esiintyä.
2.   Sovellettaessa 1 kohtaa:
a)
välittömänä syrjintänä pidetään sitä, että henkilöä kohdellaan jonkin 1 artiklassa tarkoitetun seikan perusteella epäsuotuisammin kuin jotakuta muuta kohdellaan, on kohdeltu tai voitaisiin kohdella vertailukelpoisessa tilanteessa;
– –
5.   Tämä direktiivi ei vaikuta sellaisiin kansallisessa lainsäädännössä säädettyihin toimenpiteisiin, jotka demokraattisessa yhteiskunnassa ovat tarpeen yleisen turvallisuuden ja järjestyksen takaamiseksi ja rikollisuuden estämiseksi, terveyden sekä muiden henkilöiden oikeuksien ja vapauksien turvaamiseksi.”
10.
Direktiivin 3 artiklan, jonka otsikko on ”Soveltamisala”, 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Yhteisölle annetun toimivallan puitteissa tätä direktiiviä sovelletaan kaikkiin henkilöihin sekä julkisella että yksityisellä sektorilla, julkisyhteisöt mukaan lukien, kun kyseessä on:
a)
työn tai itsenäisen ammatin harjoittamista koskevat edellytykset, myös valinta- ja työhönottoperusteet, alasta ja ammattiasemasta riippumatta, sekä uralla eteneminen;
– –
c)
työolot ja ‑ehdot, myös irtisanominen ja palkka;
– –”
11.
Saman direktiivin 4 artiklan, jonka otsikko on ”Työhön liittyvät vaatimukset”, 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Sen estämättä, mitä 2 artiklan 1 ja 2 kohdassa säädetään, jäsenvaltiot voivat säätää, että erilainen kohtelu, joka perustuu johonkin 1 artiklassa tarkoitettuun seikkaan liittyvään ominaisuuteen, ei ole syrjintää, jos tiettyjen työtehtävien luonteen tai niiden yhteyksien vuoksi, joissa tehtävät suoritetaan, kyseinen ominaisuus on todellinen ja ratkaiseva työhön liittyvä vaatimus, edellyttäen, että tavoite on oikeutettu ja että vaatimus on oikeasuhteinen.”
12.
Direktiivin 2000/78 5 artiklassa, jonka otsikko on ”Vammaisia koskevat kohtuulliset mukautukset”, säädetään seuraavaa:
”Sen varmistamiseksi, että yhdenvertaista kohtelua koskevaa periaatetta noudatetaan vammaisten osalta, on tehtävä kohtuullisia mukautuksia. Tämä merkitsee, että työnantajan on toteutettava asianmukaiset ja kulloistenkin tarpeiden mukaiset toimenpiteet, jotta vammaiset voivat päästä johonkin toimeen, harjoittaa sitä ja edetä urallaan tai saada koulutusta, jollei näistä toimenpiteistä aiheudu työnantajalle kohtuutonta rasitetta. Tätä rasitetta ei pidetä kohtuuttomana, jos se riittävässä määrin korvautuu jäsenvaltiossa toteutetuilla vammaispolitiikan toimenpiteillä.”
C
Bulgarian oikeus
13.
Bulgarian tasavallan perustuslain (DV nro 56, 13.7.1991, sellaisena kuin se on muutettuna, DV nro 12, 6.2.2007) 6 §:n 1 momentissa säädetään seuraavaa:
”(1) Kaikki ihmiset syntyvät vapaina ja tasavertaisina arvoltaan ja oikeuksiltaan.”
14.
Perustuslain 48 §:ssä säädetään seuraavaa:
”(1)   Kansalaisilla on oikeus työhön. Valtio huolehtii tämän oikeuden toteutumisen edellytysten luomisesta.
(2)   Valtio huolehtii edellytyksistä, joilla henkilöiden, joilla on ruumiillinen ja henkinen vamma, oikeus työhön toteutuu – –”
15.
Syrjinnän torjumisesta annetun lain (zakon za zashtita ot diskriminatsia) (DV nro 86, 30.9.2003, sellaisena kuin se on muutettuna, DV nro 26, 7.4.2015; jäljempänä syrjinnäntorjuntalaki) 4 §:n 1 momentissa kielletään kaikenlainen muun muassa vammaisuuteen perustuva välitön tai välillinen syrjintä.
16.
Syrjinnäntorjuntalain 7 §:n 1 momentin 2 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Syrjintää ei ole
erilainen kohtelu, joka kohdistuu henkilöön johonkin 4 §:n 1 momentissa tarkoitettuun seikkaan liittyvän ominaisuuden perusteella, jos tämä ominaisuus on ammatin tai tiettyjen työtehtävien luonteen tai niiden yhteyksien vuoksi, joissa ammattia harjoitetaan tai tehtävät suoritetaan, todellinen ja ratkaiseva työhön liittyvä vaatimus, tavoite on oikeutettu eikä vaatimuksella ylitetä sitä, mikä on tarpeen tavoitteen saavuttamiseksi.”
17.
Tuomioistuinjärjestelmästä annetun lain (zakon za sadebnata vlast) (DV nro 64, 7.8.2007, sellaisena kuin se on muutettuna, DV nro 29, 8.4.2019; jäljempänä tuomioistuinjärjestelmästä annettu laki) 66 §:ssä säädetään, että laissa säädetyissä tapauksissa tuomioistuimen, joka käsittelee asiaa ensimmäisenä oikeusasteena, kokoonpanoon kuuluu myös lautamiehiä (”sadebni zasedateli”), joilla on samat oikeudet ja velvollisuudet kuin tuomareilla.
18.
Tuomioistuinjärjestelmästä annetun lain 67 §:n 1 momentissa säädetään seuraavaa:
”Lautamieheksi voidaan valita kukin Bulgarian kansalainen, joka on oikeustoimikelpoinen ja
1.
joka on 21–68-vuotias
2.
jolla on voimassa oleva osoite jossakin sen tuomioistuimen, johon hän hakee lautamieheksi, tuomiopiiriin kuuluvassa kunnassa
3.
joka on suorittanut vähintään toisen asteen opinnot
4.
jota ei ole tuomittu rangaistukseen tahallisesta rikoksesta, uudelleen yhteiskuntaan sopeutumisenkaan tapauksessa
5.
jolla ei ole mitään psyykkistä sairautta.”
19.
Rikosprosessikoodeksin (nakazatelno-protsesualen kodeks) (DV nro 86, 28.10.2015, sellaisena kuin se on muutettuna, DV nro 16, 22.2.2019; jäljempänä rikosprosessikoodeksi) 8 §:n 1 momentissa säädetään seuraavaa:
”Lautamiehet osallistuvat tuomioistuinten ratkaisukokoonpanoihin tässä koodeksissa säädetyissä tapauksissa ja siinä säädettyjen menettelysääntöjen mukaisesti.”
20.
Kyseisen koodeksin 13 §:n 1 momentissa säädetään, että tuomioistuin, syyttäjä ja tutkintaviranomaiset ovat toimivaltansa rajoissa velvollisia toteuttamaan kaikki toimenpiteet objektiivisen totuuden selvittämiseksi, ja sen 2 momentissa säädetään, että objektiivinen totuus selvitetään tässä koodeksissa säädettyjen menettelysääntöjen ja keinojen mukaisesti.
21.
Koodeksin 14 §:n 1 momentin mukaan tuomioistuin, syyttäjä ja tutkintaviranomaiset perustavat ratkaisunsa omaan vankkaan käsitykseensä.
22.
Saman koodeksin 18 §:n mukaan tuomioistuin, syyttäjä ja tutkintaviranomaiset perustavat ratkaisunsa itse keräämiinsä ja tutkimiinsa todisteisiin, jollei tässä koodeksissa toisin säädetä.
III Pääasia, ennakkoratkaisukysymykset ja menettely unionin tuomioistuimessa
23.
VA:n työkyky on pysyvästi alentunut näkökyvyn menettämisen takia. Hän on suorittanut loppututkinnon oikeustieteessä, läpäissyt oikeustieteellisen kelpoisuuskokeen ja työskennellyt näkövammaisten liitossa ja Euroopan sokeain unionin organisaatiossa.
24.
Vuonna 2014 VA hyväksyttiin lautamieheksi Sofiyski gradski sadiin (Sofian kaupungin alioikeus, Bulgaria) kyseisen kaupungin kaupunginvaltuuston aloittaman menettelyn päätteeksi. Hänet nimitettiin arvonnalla yhdessä kolmen muun lautamiehen kanssa Sofiyski rayonen sadin (Sofian piirituomioistuin, Bulgaria) kuudenteen rikosasioiden jaostoon, jonka kokoonpanoon tuomari UB kuului. Hän vannoi tässä ominaisuudessa valan kyseisessä tuomioistuimessa 25.3.2015.
25.
Lähes puolentoista vuoden ajanjakson ajan eli 25.3.2015–9.8.2016 VA ei osallistunut yhdenkään rikosasian istuntoon. Toukokuussa 2015 hän pyysi Sofiyski rayonen sadin presidentiltä eli TC:ltä siirtoa toisen tuomarin alaisuuteen, mutta hän ei saanut vastausta.
26.
VA saattoi 24.9.2015 asian käsiteltäväksi syrjinnäntorjuntalautakuntaan ja väitti joutuneensa epäsuotuisan kohtelun kohteeksi vammansa takia tuomari UB:n taholta siltä osin kuin tämä ei ollut antanut hänen osallistua yhteenkään rikosoikeudenkäyntiin ja tuomioistuimen presidentti TC:n taholta, joka ei ollut vastannut hänen pyyntöönsä siirrosta toisen tuomarin alaisuuteen, jotta hän voisi käyttää oikeuttaan työskennellä lautamiehenä.
27.
Syrjinnäntorjuntalautakunta totesi 6.3.2017 tekemässään päätöksessä UB:tä ja TC:tä kuultuaan, että nämä olivat kohdistaneet VA:han muun muassa syrjinnäntorjuntalain 4 §:ssä tarkoitettua vammaisuuteen perustuvaa syrjintää ja määräsi sakkoa UB:lle 500 Bulgarian leviä (BGN) (n. 256 euroa) ja TC:lle 250 leviä (n. 128 euroa).
28.
UB ja TC nostivat kumpikin päätöksestä kanteen Administrativen sad Sofia-gradissa (Sofian hallintotuomioistuin, Bulgaria), joka hylkäsi ne. Kyseinen tuomioistuin katsoi erityisesti, että lähtökohtaisten rajoitusten asettaminen pääsylle ammattiin tai tiettyyn tehtävään, kuten lautamiehen tehtävään, sillä perusteella, että kyseessä oleva vamma tekisi sen täysipainoisen hoitamisen mahdottomaksi, on lainvastaista. Rikosprosessisäännöt kyllä edellyttävät, että lautamies noudattaa rikosprosessin perusperiaatteita, jotka ovat ratkaisukokoonpanon osalta välittömyys, objektiivisen totuuden selvittäminen ja oman vankan käsityksen muodostaminen. Olettama, jonka mukaan vamma vie kaikissa tapauksissa henkilöltä kyvyn noudattaa näitä periaatteita, merkitsee kuitenkin syrjintää. Kyseinen tuomioistuin totesi lisäksi, että se, että VA on osallistunut useisiin rikosasioiden istuntoihin 9.8.2016 lukien, jolloin tuli voimaan lakiuudistus lautamiesten sähköisen nimittämisen käyttöönotosta, tukee mainittuja näkökohtia.
29.
UB ja TC ovat tehneet Administrativen sad Sofia-gradin ratkaisuista kassaatiovalituksen ennakkoratkaisua pyytäneeseen tuomioistuimeen eli Varhoven administrativen sadiin (ylin hallintotuomioistuin, Bulgaria). Valituksensa tueksi UB väittää, että asian ensimmäisenä oikeusasteena käsitellyt tuomioistuin on virheellisesti asettanut syrjinnäntorjuntalain ylemmäntasoisen rikosprosessikoodeksin ja tässä koodeksissa vahvistettujen periaatteiden edelle. Hän on korostanut olevansa rikosasioita käsittelevänä tuomarina velvollinen noudattamaan syrjinnäntorjuntalakia ja kyseisiä periaatteita tuomioistuimen käsiteltäväksi saatettujen asioiden käsittelyssä, ja hänen on samoin varmistettava, että kaikki ratkaisukokoonpanon jäsenet käsittelevät asiakirja-aineistoon sisällytettyjä todisteita yhdenmukaisesti ja arvioivat välittömästi asianosaisten käyttäytymistä. TC puolestaan väittää, että kyseisen tuomioistuimen olisi pitänyt soveltaa syrjinnäntorjuntalain 7 §:n 1 momentin 2 kohtaa, joka koskee todellisen ja ratkaisevan työhön liittyvän vaatimuksen olemassaoloa. Kun lautamiehen tehtävien luonne otetaan huomioon, näitä tehtäviä eivät voi hoitaa henkilöt, joilla oleva vamma johtaa kyseisten periaatteiden loukkaamiseen.
30.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa tässä asiayhteydessä, että kun rikosprosessisäännöt otetaan huomioon, ei ole osoitettu selvästi, onko VA:n kaltaisen näkövammaisen henkilön erilainen kohtelu lautamiehen tehtävän hoitamisessa laillista Euroopan unionin perusoikeuskirjan (jäljempänä perusoikeuskirja) ja YK:n yleissopimuksen niiden määräysten sekä direktiivin 2000/78 niiden säännösten kannalta, joilla on tarkoitus varmistaa vammaisten henkilöiden yhdenvertaisuus työssä ja ammatissa.
31.
Tässä tilanteessa Varhoven administrativen sad on päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”1)
Onko [YK:n yleissopimuksen] 5 artiklan 2 kappaletta sekä [direktiivin 2000/78] 2 artiklan 1, 2 ja 3 kohtaa ja 4 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että henkilö, jolta puuttuu näkökyky, voi toimia lautamiehenä (sadeben zasedatel) ja osallistua rikosasioiden käsittelyyn, vai
2)
koskeeko pysyvästi sokean henkilön nyt kyseessä oleva vamma henkilökohtaista ominaisuutta, joka on sellainen todellinen ja ratkaiseva lautamiehen tehtävään liittyvä vaatimus, joka oikeuttaa erilaisen kohtelun niin, ettei se merkitse ’vammaisuuteen’ perustuvaa syrjintää?”
32.
Ennakkoratkaisupyyntö rekisteröitiin unionin tuomioistuimen kirjaamossa 12.11.2019. VA, Puolan ja Portugalin hallitukset sekä Euroopan komissio jättivät kirjallisia huomautuksia. Istuntoa asianosaisten kuulemiseksi ei pidetty.
IV Asian tarkastelu
33.
Totean ensinnäkin alustavana huomautuksena, että direktiivin 2000/78 tulkinnasta esitetyt kysymykset, jotka eivät koske kaikkia lautamiehiä rikosasioissa vaan ainoastaan niitä, jotka – kuten Bulgarian järjestelmässä, sellaisena kuin se on esitettynä ennakkoratkaisupyynnössä, säädetään – hoitavat tehtäviään palkallisen ja siten ammattitoiminnan yhteydessä.
34.
Korostan sitten, että pääasiassa kyseessä olevalla lautamiehellä eli VA:lla ei ole pelkästään puutteellista näkökykyä vaan että hän on sokea.
35.
Jäljempänä esittämässäni tarkastelussa vastaan ennakkoratkaisukysymyksiin tutkimalla ne yhdessä. Totean aluksi suuremmitta vaikeuksitta, että VA:n kaltaisen henkilön tilanne kuuluu selvästi direktiivin 2000/78 soveltamisalaan, ja keskityn sitten keskeiseen kysymykseen siitä, kuuluuko häneen kohdistettu erilainen kohtelu jonkin poikkeuksen soveltamisalaan, erityisesti sen poikkeuksen, josta säädetään kyseisen direktiivin 4 artiklan 1 kohdassa ja joka koskee todellisen ja ratkaisevan vaatimuksen olemassaoloa, ja pyritäänkö sillä oikeutettuun tavoitteeseen oikeasuhteisesti.
A
Direktiivin 2000/78 soveltaminen
36.
Palautan mieleen, että – kuten direktiivin 2000/78 otsikosta ja johdanto-osasta ilmenee – tällä direktiivillä pyritään luomaan yleiset puitteet henkilöiden yhdenvertaisen kohtelun takaamiseksi työssä ja ammatissa antamalla tehokasta suojaa sellaiselta syrjinnältä, joka perustuu johonkin direktiivin 1 artiklassa mainituista perusteista, joista yksi on vammaisuus. (
4
)
37.
Nyt käsiteltävä asia siis kuuluu direktiivin 2000/78 soveltamisalaan.
38.
Ensinnäkin, kuten alustavissa huomautuksissani totesin, se koskee lautamiehen tehtävää rikosasioissa palkallisen työskentelyn yhteydessä. (
5
) Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen toteamuksista nimittäin ilmenee, että lautamiehen tehtävä on palkallista ja että tätä tehtävää hoidetaan ilmeisesti ilman ajallista rajoitusta.
39.
Toiseksi nyt käsiteltävä asia koskee direktiivin 2000/78 1 artiklassa tarkoitettua vammaisuutta, sellaisena kuin se on määritelty oikeuskäytännössä, eli sillä tarkoitetaan muun muassa fyysisistä, henkisistä tai psyykkisistä vaurioista johtuvaa rajoitetta, joka vuorovaikutuksessa erilaisten esteiden kanssa voi estää asianomaisen henkilön täysimääräisen ja tehokkaan osallistumisen työelämään yhdenvertaisesti muiden työntekijöiden kanssa. (
6
) Aistiin liittyvän kyvyn, tässä tapauksessa näkökyvyn, vaurio nimittäin on kyseisessä artiklassa tarkoitettu fyysinen vaurio.
40.
Kolmanneksi erilainen kohtelu, jonka kohteeksi VA joutui ja jonka osalta vaikuttaa riidattomalta, että se liittyi välittömästi hänen vammaansa, koskee direktiivin 2000/78 3 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettua pääsyä työhön eli pääsyä lautamiehen työhön ja tämän direktiivin 3 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitettua työehtoa eli sitä, että henkilöllä ei saa olla mitään näkökyvyn puutetta.
41.
Tästä seuraa, että tapa, jolla asianomaisen tuomioistuimen tuomari ja presidentti kohtelivat VA:ta ja jossa oli kyse siitä, ettei tätä koskaan nimetty lautamieheksi rikosasiaan, kuuluu direktiivin 2000/78 soveltamisalaan. VA:lle ei annettu mahdollisuutta hoitaa lautamiehen palkallista tehtävää rikosasioissa, koska hän on sokea, eli häneltä evättiin tämä mahdollisuus sellaisen ominaisuuden perusteella, joka liittyy välittömästi johonkin direktiivin 2000/78 1 artiklassa mainituista seikoista, nimittäin vammaisuuteen.
42.
On tutkittava, kuuluuko tällainen erilainen kohtelu kuitenkin jonkin kyseisessä direktiivissä säädetyn poikkeuksen soveltamisalaan.
B
Poikkeus vammaisuuteen perustuvan syrjinnän kiellosta
43.
Kaksi direktiivin 2000/78 säännöstä ovat merkityksellisiä arvioitaessa, onko vammaisuuteen välittömästi perustuva erilainen kohtelu kuitenkin sallittua eikä siis merkitse tässä direktiivissä tarkoitettua kiellettyä syrjintää.
44.
Ensinnäkin direktiivin 2 artiklan 5 kohdassa säädetään, että tämä direktiivi ei vaikuta sellaisiin kansallisessa lainsäädännössä säädettyihin toimenpiteisiin, jotka ovat tarpeen muiden henkilöiden oikeuksien ja vapauksien turvaamiseksi.
45.
Tämä säännös voisi kattaa sellaisen lakisääteisen toimenpiteen, jolla on tarkoitus suojata syytetyn kaltaista kolmatta henkilöä, jonka puolustautumisoikeuksiin rikosoikeudenkäynnissä voisi kohdistua kielteinen vaikutus. Kyseisen 2 artiklan 5 kohdan mukaan edellytyksenä kuitenkin on lakisääteinen toimenpide. Pääasiassa kyseessä olevassa kansallisessa oikeudessa ei kuitenkaan täsmennetä tällaisen toimenpiteen välityksellä, että lautamiehen palkallinen tehtävä ei ulotu koskemaan sokeita henkilöitä. (
7
) Huomautan sitä paitsi, että ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin, jonka asiana on tarvittaessa selvittää kyseinen seikka, ei ole viitannut mainittuun säännökseen. Sokeiden henkilöiden sulkeminen pois lautamiehen työn harjoittamisesta ei siis tässä tapauksessa kuulu kyseiseen 2 artiklan 5 kohtaan perustuvan oikeuttamisperusteen soveltamisalaan.
46.
Seuraavaksi direktiivin 2000/78 4 artiklan, jonka otsikko on ”Työhön liittyvät vaatimukset”, 1 kohdan mukaan jäsenvaltiot voivat säätää, että erilainen kohtelu, joka perustuu erityisen fyysisen kyvyn kaltaiseen johonkin direktiivin 1 artiklassa tarkoitettuun seikkaan, muiden muassa vammaisuuteen, liittyvään ominaisuuteen, ei ole syrjintää, jos kyseinen ominaisuus on ”todellinen ja ratkaiseva työhön liittyvä vaatimus”, edellyttäen, että tavoite on oikeutettu ja että vaatimus on oikeasuhteinen.
47.
Nyt käsiteltävien ennakkoratkaisukysymysten ydin on se, voidaanko vammaisuuteen perustuva erilainen kohtelu oikeuttaa kyseisen 4 artiklan 1 kohdan nojalla vai ei. Palautan mieleen, että asianomaisen tuomioistuimen tuomari ja presidentti väittävät, että rikosprosessuaaliset säännöt ja periaatteet – eli välittömyysperiaate, todisteiden välitön arviointi objektiivisen totuuden selvittämiseksi, oman vankan käsityksen muodostaminen ja ratkaisukokoonpanon jäsenten yhdenvertainen kohtelu todistelussa – ovat esteenä sille, että sokea lautamies voisi osallistua rikosoikeudenkäyntiin. Heidän mukaansa näkökyky on todellinen ja ratkaiseva lautamiehen tehtävään liittyvä vaatimus kyseisten sääntöjen ja periaatteiden noudattamiseksi.
48.
Unionin tuomioistuin on jo katsonut, että edellytystä siitä, että henkilöllä on erityisiä fyysisiä kykyjä, voidaan pitää direktiivin 2000/78 4 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuna todellisena ja ratkaisevana työhön liittyvänä vaatimuksena liikennelentäjän ammatin (
8
) tai palomiehen ammatin (
9
) harjoittamiseksi. Unionin tuomioistuimen oikeuskäytännöstä ilmenee, että erityisen näöntarkkuuden tasoa voidaan analogisesti pitää todellisena ja ratkaisevana vaatimuksena raskaiden ajoneuvojen kuljettajan ammatin harjoittamiseksi. (
10
)
49.
Päteekö tämä myös näkökykyyn lautamiehen palkallisen tehtävän hoitamiseksi rikosprosessuaalisten sääntöjen ja periaatteiden mukaisesti?
50.
Muistutan siitä, että direktiivin 2000/78 johdanto-osan 23 perustelukappaleen mukaan poikkeus tämän direktiivin 4 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun todellisen ja ratkaisevan työhön liittyvän vaatimuksen olemassaolosta on sovellettavissa ainoastaan erittäin rajoitetuissa tilanteissa.
51.
Kansallisilla rikosprosessisäännöillä, joihin asianomaisen tuomioistuimen tuomari ja presidentti tukeutuvat kantansa puolustamiseksi, pyritään oikeudenmukaisen oikeudenkäynnin varmistamiseen.
52.
Tämä tavoite on selvästi oikeutettu. Oikeus oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin on nimittäin perusoikeus, joka on kirjattu ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn Roomassa 4.11.1950 allekirjoitetun yleissopimuksen (jäljempänä Euroopan ihmisoikeussopimus) 6 artiklaan ja perusoikeuskirjan 47 artiklaan. On kysyttävä, onko oikeudenmukaisen oikeudenkäynnin varmistamiseksi tarpeen, että lautamiehellä on näkökyky, ja tarvittaessa on kysyttävä, onko se, ettei sokean henkilön anneta osallistua lautamiehenä mihinkään rikosasiaan, sellainen toimenpide, joka ei ylitä sitä, mikä on tarpeen kyseisen tavoitteen saavuttamiseksi, ja tähän soveltuvaa.
53.
Osoitan jäljempänä ratkaisuehdotuksessani, että vastaus tähän kysymykseen perustuu herkkään tasapainoon kahden perusoikeuden välillä, jotka ovat yhtäältä oikeus oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin (1 alajakso) ja toisaalta vammaisen henkilön oikeus siihen, ettei häntä syrjitä työelämässä (
11
) (2 alajakso), ennen kuin teen tästä päätelmät pääasiassa kyseessä olevan kaltaisen asian kannalta (3 alajakso).
1. Perusoikeus oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin
54.
Rikosasioissa toimivaan lautamieheen sovellettavien oikeudenmukaista oikeudenkäyntiä koskevien sääntöjen ymmärtämiseksi esittelen ensin lyhyesti lautamiehen roolia ja korostan tästä johtuvia haasteita.
a) Lautamiehen rooli rikosasioissa
55.
Lautamiehet ovat kansalaisia, jotka osallistuvat kollektiivisesti rikoslainkäyttöön antamalla yksinään tai yhdessä ammattituomareiden kanssa ratkaisun syyllisyydestä ja näiden kanssa joskus jopa rangaistuksesta. (
12
)
56.
Heillä ei toisin kuin ammattituomareilla ole tuomarin koulutusta. Väestöstä yleensä arvonnalla valittuina heidän oletetaan edustavan yhteiskuntaa sen moninaisuudessa. (
13
)
57.
Lautamiehet toimivat joko niin sanotussa ”perinteisessä” lautamiesjärjestelmässä eli oikeudenkäynnissä, jossa ammattituomarit eivät voi osallistua heidän päätösharkintaansa, tai sekä ammattituomareista että maallikkotuomareista koostuvissa tuomioistuimissa. Tässä viimeksi mainitussa tapauksessa, joka vastaa Bulgarian tasavallan valitsemaa järjestelmää, lautamiehet kuuluvat ratkaisukokoonpanoon ja osallistuvat päätösharkintaan ammattituomareiden rinnalla. (
14
)
58.
Lautamiesinstituutio perustuu tahtoon ottaa kansalaisyhteiskunnasta tulevat kansalaiset mukaan lainkäyttöön, erityisesti vakavimpien rikosten osalta. (
15
) He myötävaikuttavat täten sellaisen puolueettoman tuomioistuimen perustamiseen, jolla ei ole ennakkoasenteita tai puolueellisia käsityksiä. (
16
)
59.
Kun otetaan huomioon lautamiesten ratkaiseva rooli rikosoikeudenkäynnissä, koska he ovat yhdessä ammattituomareiden kanssa tai yksinään vastuussa syyllisyyden ratkaisemisesta, jolla voi olla huomattavia seurauksia syytetylle vapaudenmenetyksen kannalta, jäsenvaltiot ovat säätäneet rikosprosessisäännöistä, joilla oikeudenkäyntiä säännellään ja joita sovelletaan täysimääräisesti lautamiehiin.
b) Rikosprosessualiset säännöt ja periaatteet, joilla on tarkoitus varmistaa oikeudenmukainen oikeudenkäynti
60.
Rikosprosessuaaliset säännöt ja periaatteet, joita niin asianomaisen tuomioistuimen tuomari ja presidentti kuin asiaa ensimmäisenä oikeusasteena käsitellyt tuomioistuinkin ovat korostaneet, ovat välittömyysperiaate, todisteiden välitön arviointi, jonka avulla on määrä selvittää objektiivinen totuus, ja oman vankan käsityksen muodostaminen.
61.
Euroopan ihmisoikeustuomioistuimella on ollut tilaisuus tarkastella useaan otteeseen välittömyysperiaatetta, joka on olemassa useissa oikeusjärjestyksissä. Sen pohdinnat heijastuvat unionin tuomioistuimen viimeaikaisessa tuomiossa (
17
). Unionin tuomioistuin on katsonut, että välittömyysperiaate on yksi rikosoikeudenkäynnin osatekijöistä. Se merkitsee sitä, että niiden, joiden vastuulla on päättää syytetyn syyllisyydestä tai syyttömyydestä, on lähtökohtaisesti kuulusteltava todistajia henkilökohtaisesti ja arvioitava heidän uskottavuuttaan. Uskottavuuden arviointi todistajan osalta on katsottu monitahoiseksi tehtäväksi, jota ei tavallisesti voida toteuttaa pelkästään lukemalla hänen antamansa lausunto, sellaisena kuin se on tallennettuna kuulustelusta laadittuun pöytäkirjaan. (
18
) On tärkeää erityisesti, että syytetty voi kuulla todistajia tuomarin läsnä ollessa, joka viime kädessä ratkaisee asian. (
19
) Tuomarilla tarkoitetaan tällöin kaikkia ratkaisukokoonpanon jäseniä ja tässä tapauksessa siis myös lautamiehiä.
62.
Välittömyys kuvastaa siis sitä, että lautamiesten on kuultava todistajia istunnossa ja arvioitava välittömästi todisteita sen aikana. (
20
) Kuten julkisasiamies Léger pääasiallisesti toteaa ratkaisuehdotuksessaan Baustahlgewebe (
21
), käsite ”välittömyys” edellyttää tuomarin ja asianosaisen välitöntä suhdetta, joten sellainen tuomari, joka ei ole osallistunut suulliseen käsittelyyn, ei voi osallistua päätösharkintaan. (
22
)
63.
Oman vankan käsityksen muodostaminen liittyy tähän todisteiden välittömään arviointiin istunnon aikana. (
23
)
64.
Juuri osallistumalla istuntoon ja kuulemalla siinä asianosaisten välisen kontradiktorisen näkemystenvaihdon lautamiehet saavat välittömästi tietoonsa seikat, jotka ovat langettavan tuomion tai syytteestä vapauttamisen kannalta merkityksellisiä, ja he voivat siten muodostaa oman vankan käsityksensä syytetyn syyllisyydestä tai syyttömyydestä.
65.
Tällainen oman vankan käsityksen muodostamista koskeva mekanismi tunnetaan useissa Manner-Euroopan maiden oikeusjärjestelmissä, ja sitä kuvaavat tietyt lautamiehille annetut ohjeet, joiden mukaan näiden on kysyttävä itseltään ja pohdittava, miten heidän ymmärrykseensä ovat vaikuttaneet todisteet, jotka on esitetty syytettyä vastaan, ja tämän puolustautumisperusteet. (
24
)
66.
Mahdollisuus muodostaa oma vankka käsitys suullisen näkemystenvaihdon jälkeen edellyttää lähtökohtaisesti, että tuomarit ja lautamiehet voivat kuulla näkemystenvaihdon, mikä ennakkoratkaisupyynnön mukaan pätee VA:han.
67.
Nyt käsiteltävässä asiassa on näin ollen kyse siitä, onko tarpeen, että lautamies, joka kuulee näkemystenvaihdon, pystyy myös näkemään muodostaakseen kantansa muiden muassa välittömyysperiaatteeseen ja oman vankan käsityksen muodostamista koskevaan sääntöön perustuvaa oikeudenmukaista oikeudenkäyntiä kunnioittaen ja siten hoitaakseen täysipainoisesti tehtävänsä.
68.
Korostan, että juuri mainitsemistani säännöistä ja periaatteista ei ilmene automaattisesti, että näkökyky olisi oikeudenmukaiseen rikosoikeudenkäyntiin liittyvä todellinen ja ratkaiseva vaatimus, koska kaikista todisteista vaihdetaan näkemyksiä suullisesti tuomareiden ja lautamiesten edessä.
69.
On kuitenkin tapauksia, joissa näkökyky näyttää olevan välttämätön kyky lautamiehen tehtävän asianmukaisen hoitamisen kannalta. Kyse on asioista, joissa tuomion antamisen kannalta ratkaisevat todisteet koostuvat valokuvista, videovalvontatallenteista, grafiikasta tai piirroksista ja joissa niiden arviointi riippuu täysin tai pääosin niiden luomasta visuaalisesta vaikutelmasta.
70.
Näin on esimerkiksi asioissa, joissa on kyse murhasta, henkilön fyysisen koskemattomuuden loukkauksesta, erityisesti seksuaalisesta väkivallasta, tai asiakirjaväärennöksillä tehdystä petoksesta ja joissa todisteet perustuvat ensisijaisesti visuaaliseen materiaaliin. (
25
) Valokuvien tai tallenteiden kuvaileminen samoin kuin näkemystenvaihto niistä istunnon aikana mahdollistavat kyllä sen, että lautamies voi muodostaa asiasta mielipiteensä, mutta tällainen mielipide ei ole seuraus vaikutelmasta, jonka valokuvat tai tallenteet hänelle välittömästi luovat. Lisäksi on niin, että vaikka sokea lautamies voisi henkilökohtaisesti saada tukea puolueettomalta kolmannelta osapuolelta, viimeksi mainitun toimiminen välittäjänä saattaisi vaikuttaa siihen, miten lautamies valokuvat ja tallenteet mieltää. Hän ei ainakaan kykenisi muodostamaan omaa mielipidettään välittömästi kyseisistä todisteista vaan välillisesti kyseisen kolmannen välityksellä.
71.
Tällaisia tapauksia lukuun ottamatta on vielä selvitettävä, voidaanko näkökykyä pitää todellisena ja ratkaisevana työhön liittyvänä vaatimuksena lautamiehen tehtävän täysipainoiseksi hoitamiseksi rikosasioissa.
72.
Tältä osin on korostettava, että koska tästä alasta ei ole unionin oikeudessa säännöksiä, rikosprosessisäännöt on määritettävä pääosin yksinomaan kansallisessa oikeudessa. Erityisesti todisteiden hyväksyttävyyttä ei säännellä sellaisenaan Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6 artiklassa eikä myöskään perusoikeuskirjan 47 artiklassa, joten tämä ala kuuluu ensisijaisesti jäsenvaltioiden kansallisen oikeuden piiriin. (
26
) Sama pätee myös sääntöihin sellaisten todisteiden arvioinnista, jotka on hankittu rikoksista epäiltyjä henkilöitä vastaan vireille pannun rikosprosessin yhteydessä. (
27
)
73.
Unionin oikeudessa ei säännellä myöskään lautamiehenä toimimisen edellytyksiä, kuten ikää, asuinpaikkaa tai rikoksista rangaistukseen tuomitsemattomuutta. (
28
) Totean, että henkinen tai fyysinen vamma tai jopa sellainen terveydentila, joka on omiaan estämään henkilöä hoitamasta tehtäviä, joita lautamiehen tehtävä edellyttää, on lukuisten jäsenvaltioiden oikeudessa este tällaisen tehtävän hoitamiselle. (
29
) Sokeuden katsotaan usein voivan olla este tehtävän hoitamiselle.
74.
Huomautan siten, että siltä osin kuin kyse on Saksassa olleesta lautamiehestä, jolta oli evätty osallistuminen rikosasioiden käsittelyyn hänen sokeutensa takia ja joka oli pannut vireille muutoksenhaun vammaisuuteen perustuvan syrjinnän kiellon rikkomisesta, Bundesverfassungsgericht (liittovaltion perustuslakituomioistuin, Saksa) katsoi, että hänen epäämisensä rikosoikeudessa säädetyn välittömyysperiaatteen perusteella ei ollut perustuslain vastaista. (
30
) Mielestäni rikosprosessisäännöt ja muiden muassa välittömyyden kaltaiset periaatteet voivat aivan oikeutetusti johtaa siihen, että sokeilta lautamiehiltä evätään mahdollisuus osallistua tiettyjen rikosasioiden käsittelyyn. Panen lisäksi merkille, että tällaisen vamman olemassaolo voi myös olla peruste sulkea henkilö pois sellaisten lautamiesten luettelosta, jotka voidaan nimetä rikosasioiden käsittelyyn kansallisen rikosoikeuden erityissäännösten nojalla. (
31
)
75.
On kysyttävä, voidaanko sokeasta lautamiehestä katsoa pääasiassa mainittujen kaltaisten rikosoikeuden yleisten periaatteiden perusteella, että hän on kykenemätön hoitamaan tehtäviään kaikissa rikosasioissa.
76.
Tähän kysymykseen vastaamiseksi on otettava huomioon direktiivin 2000/78 säännökset, jotka koskevat vammaisuuteen perustuvan syrjinnän kieltoa työssä ja vammaisten henkilöiden suojelua heidän integroimisekseen työelämään, kun näitä säännöksiä luetaan YK:n yleissopimuksen valossa. On tutkittava, voivatko nämä säännökset vaikuttaa jäsenvaltioille jätettyyn laajaan harkintavaltaan, kun ne nimeävät lautamiehiä rikosasioihin, ja siihen, voidaanko sokeat lautamiehet mahdollisesti sulkea pois tästä tehtävästä.
2. Vammaisten henkilöiden perusoikeus siihen, ettei heitä syrjitä työssä ja ammatissa
77.
Kuten erityisesti direktiivin 2000/78 johdanto-osasta ilmenee, unioni on sitoutunut torjumaan vammaisuuteen perustuvaa syrjintää pyrkimällä poistamaan siihen perustuvaa eriarvoisuutta. Se on muun muassa todennut, että on tärkeää edistää vammaisten henkilöiden integroimista työelämään toteuttamalla aiheellisia toimenpiteitä, (
32
) joilla pyritään myötävaikuttamaan siihen, että he voivat osallistua täysimittaisesti talous-, kulttuuri- ja yhteiskunnalliseen elämään sekä kehittyä henkilökohtaisesti. (
33
)
78.
Tämä integroiminen varmistetaan siten, että niin julkiset kuin yksityisetkin työnantajat tekevät ”kohtuullisia mukautuksia” vammaisten henkilöiden hyväksi direktiivin 2000/78 5 artiklan mukaisesti eli toteuttavat asianmukaiset ja kulloistenkin tarpeiden mukaiset toimenpiteet, jotta vammaiset voivat harjoittaa jotakin toimea, jollei näistä toimenpiteistä aiheudu työnantajalle kohtuutonta rasitetta.
79.
Direktiivin 2000/78 johdanto-osan 20 perustelukappaleessa täsmennetään, että tarkoituksenmukaiset toimenpiteet ovat tehokkaita ja käytännöllisiä toimenpiteitä, joiden tavoitteena on mukauttaa työolosuhteet vammaisten tarpeisiin, esimerkiksi tekemällä muutoksia toimitiloihin sekä laitteisiin tai tehtäväjakoon. (
34
)
80.
Sellaisten toimenpiteiden selvittämiseksi, jotka ovat asianmukaisia pääasiassa kyseessä olevan kaltaisessa tapauksessa, jossa on kyseessä sokea henkilö, joka haluaa työskennellä lautamiehenä rikosoikeudenkäynneissä, on viitattava YK:n yleissopimukseen.
81.
Kuten unionin tuomioistuin on todennut tuomiossa Glatzel (
35
), unionin tekemien kansainvälisten sopimusten ensisijaisuus johdetun oikeuden teksteihin nähden edellyttää nimittäin, että kyseisiä tekstejä tulkitaan niin pitkälti kuin mahdollista yhdenmukaisesti näiden sopimusten kanssa. On siis viitattava YK:n yleissopimuksen 13 artiklaan, joka koskee ”oikeussuojan saavutettavuuden” varmistamista vammaisille henkilöille. Tämän määräyksen mukaan kyseisen yleissopimuksen sopimuspuolet varmistavat vammaisille henkilöille oikeussuojan tehokkaan saavutettavuuden yhdenvertaisesti muiden kanssa, muun muassa järjestämällä menettelyllisiä mukautuksia, helpottaakseen heidän tehokasta suoraa ja välillistä osallistumistaan, myös todistajina, kaikkiin oikeudellisiin menettelyihin.
82.
Mainittua määräystä selvennetään äskettäisessä Yhdistyneiden kansakuntien julkaisemassa asiakirjassa, jonka otsikko on ”Kansainväliset periaatteet ja suuntaviivat oikeussuojan saavutettavuuden varmistamiseksi vammaisille henkilöille”. (
36
) Tällä asiakirjalla on tarkoitus esittää kattavia suuntaviivoja ja käytännön ohjeita tavasta, jolla kyseinen oikeussuojan saavutettavuus varmistetaan; (
37
) ne eivät kuitenkaan ole sitovia.
83.
Näiden periaatteiden ja suuntaviivojen mukaan oikeus yhdenvertaiseen oikeussuojan saavutettavuuteen edellyttää, että vammaiset henkilöt voivat osallistua välittömästi tuomioistuinprosessiin muun muassa lautamiehenä. Tätä varten valtioita kehotetaan poistamaan kaikki vammaisuuteen liittyvät esteet, mukaan lukien lait, jotka estävät vammaisia henkilöitä toimimasta tuomareina tai lautamiehinä, ja takaamaan näiden henkilöiden yhdenvertainen osallistuminen lautamiesjärjestelmään tarjoamalla heille kaikki tarvittava tuki sekä kohtuullisia mukautuksia ja menettelyllisiä mukautuksia. (
38
) Näihin mukautuksiin kuuluu sellaisten itsenäisten välihenkilöiden tai avustajien käyttöönotto, jotka on koulutettu antamaan asianosaisille viestintätukea; tällaisia henkilöitä ovat muiden muassa kuulo-, näkö- ja puhevammaisten tulkit, joiden on hoidettava tehtäviään tehokkaasti, tarkasti ja puolueettomasti. Niihin kuuluu myös tekninen tuki puheeseen perustuvan televiestinnän tuotteiden muodossa. (
39
)
84.
Sokean henkilön osalta tällaiset mukautukset voisivat siten olla aineellista tukea, kuten pistekirjoituksella laadittujen asiakirjojen toimittamista, henkilökohtaista tukea, kuten puolueettoman ja valantehneen kolmannen osapuolen antamaa apua, tai organisatorista tukea siten, että sokea lautamies nimitetään vain niihin asioihin, jotka eivät edellytä todisteiden visuaalista arviointia.
85.
Komissio katsoo, että tällaisia mukautuksia olisi harkittava VA:n kaltaisten lautamiesten osalta ja että se, että sokeilta henkilöiltä evätään täysin mahdollisuus osallistua lautamiehenä rikosasioihin, on kohtuutonta ja vammaisuuteen perustuvan syrjinnän kiellon vastaista.
86.
Vaikka yhdynkin suurelta osin tähän näkemykseen pääasian kaltaisessa asiassa, osoitan seuraavassa 3 alajaksossa, että esitettyihin kysymyksiin annettava vastaus riippuu osittain niistä valinnoista, joita jäsenvaltiot tekevät syytetyn intressin suojaamiseksi oikeudenmukaisen oikeudenkäynnin yhteydessä, ja näin ollen asianomaisen jäsenvaltion antamista kansallisen oikeuden säännöksistä.
3. Molemmista perusoikeuksista tehtävät päätelmät nyt käsiteltävässä asiassa
87.
Edellä esitetystä tarkastelusta ilmenee, että jäsenvaltiot voivat suurelta osin vapaasti päättää valitsemistaan rikosprosessisäännöistä oikeudenmukaisen oikeudenkäynnin varmistamiseksi ja siten syytetyn etujen suojaamiseksi.
88.
Totean, että vaikka jäsenvaltiot ovat lisäksi velvollisia tekemään kohtuullisia mukautuksia vammaisten henkilöiden osalta, tiettyjen rikosprosessisääntöjen vaikutuksena voi olla se, että rajoitetaan mahdollisuuksia tehdä tällaisia mukautuksia lautamiehen hyväksi silloin, kun tämä on sokea, ja rajoitetaan hänen osallistumistaan rikosasioiden käsittelyyn.
89.
Tämä pätee sääntöihin, joissa säädetään, että lautamiehelle osoitettuihin tehtäviin kuuluu hänen mahdollinen osallistumisensa rikoksen tekopaikalla toimitettavaan katselmukseen, johon sisältyy tosiseikkojen rekonstruointi. Tässäkin tapauksessa – kuten asioissa, joissa todisteet perustuvat pääosin valokuvien kaltaiseen visuaaliseen materiaaliin (
40
) – näkökykyä voidaan pitää olennaisena, jotta hän voi muodostaa oman mielipiteensä hänelle esitetyistä rekonstruoiduista teoista, eikä mikään mukautus voi kompensoida hänen vammaansa.
90.
Sama pätee myös kansallisen oikeuden todistelusääntöihin, joissa saatetaan kieltää kolmannen läsnäolo lautamiehen luona sillä perusteella, että sen seurauksena niiden henkilöiden enimmäismäärä, jotka saavat osallistua päätösharkintaan, ylittyisi tai että se loukkaisi välittömyysperiaatetta ymmärrettynä tiukasti eli niin, ettei se mahdollista puolueettomankaan välihenkilön toimia lautamiehen ja sen todisteen välissä, jonka arvioiminen tälle kuuluu. (
41
)
91.
Kuten olen todennut tämän ratkaisuehdotuksen 73 ja 74 kohdassa, muissakin säännöissä voidaan säätää, että henkilöt, joilla on fyysinen vamma, kuten sokeat henkilöt, eivät lähtökohtaisesti saa olla rikosasioiden lautamiesten luetteloissa. Nämä säännöt, jotka estävät potentiaalisesti kunkin sokean lautamiehen läsnäolon rikosasioissa, voivat selittyä muun muassa sillä käsityksellä roolista, joka kehonkielellä on rikosoikeudenkäynnissä; tällaisen käsityksen mukaan kasvojen ilme tai kehon liikkeet yleensä ovat ratkaiseva seikka näytön arvioinnissa, minkä vuoksi näkökyky on todellinen ja ratkaiseva lautamiehen tehtävään liittyvä vaatimus. (
42
)
92.
Korostan kuitenkin, että nyt käsiteltävä asia ei koske tällaisia kansallisen oikeuden säännöksiä lautamiehen tehtävästä tai hänen valintansa edellytyksistä. Erityisesti tuomioistuinjärjestelmästä annetussa laissa, jossa säännellään lautamiesten valintaa, ei aseteta fyysisen kunnon vähimmäisvaatimusta eikä myöskään säädetä poissulkemisperusteesta sellaisen fyysisen heikkouden tai vamman taikka jonkin muun fyysiseen terveyteen liittyvän ongelman takia, joka estäisi heitä hoitamasta tehtäviään.
93.
Niinpä ennakkoratkaisupyynnöstä ilmenee, että vaikka VA onkin sokea, hän täytti lautamiehelle asetetut kriteerit. Hänet on sitä paitsi hyväksytty lautamieheksi Sofiyski gradski sadiin ja nimitetty tämän kaupungin erään tuomioistuimen rikosasioiden jaostoon, jossa hän on vannonut valan.
94.
Se, että hänen ei ollenkaan annettu tosiasiallisesti hoitaa lautamiehen tehtävää, johtuu kahden henkilön tekemästä arvioinnista, jossa hänen oletettiin olevan vammansa takia kykenemätön hoitamaan tätä tehtävää, kun välittömyyden ja oman vankan käsityksen muodostamisen kaltaiset kansallisen rikosoikeuden periaatteet otettiin huomioon.
95.
On pohdittava, onko lautamiehen tehtävän hoitamisen täydellinen epääminen tällaisen arvioinnin perusteella direktiivin 2000/78 4 artiklan 1 kohdan mukaista.
96.
Muistutan, että tätä säännöstä, joka on poikkeus vammaisten henkilöiden yhdenvertaista kohtelua koskevasta oikeudesta, on tulkittava suppeasti ja että sen sanamuodon mukaan jäsenvaltion on säädettävä, että erilaisen kohtelun perusteena on todellinen ja ratkaiseva työhön liittyvä vaatimus. Mielestäni juuri kansallisen lainsäätäjän asiana on ensinnäkin punnita keskenään oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin ja vammaisten henkilöiden suojeluun liittyviä perusoikeuksia säätämällä kansallisessa oikeudessaan tarvittaessa, että näkökyky on todellinen ja ratkaiseva työhön liittyvä vaatimus. Tämän vaatimuksen on myös oltava oikeassa suhteessa tavoiteltuun päämäärään, eli sen on sovelluttava oikeudenmukaisen oikeudenkäynnin varmistamiseen ylittämättä sitä, mikä on tämän päämäärän saavuttamiseksi tarpeen.
97.
Pääasian kaltaisessa tapauksessa, jossa kansallisesta oikeudesta ei ilmene selvästi, että lainsäätäjä olisi säätänyt näkökyvyn tällaiseksi vaatimukseksi, katson, että direktiivissä 2000/78, luettuna YK:n yleissopimuksen valossa, edellytetään, että rikosoikeuden sääntöjä ja periaatteita tulkitaan siten, että sokea lautamies voisi niin pitkälti kuin mahdollista osallistua rikosoikeudenkäynteihin.
98.
Kuten edellä selostin, sellaisissa rikosprosessijärjestelmissä, joissa istunnolla on keskeinen rooli ja joissa kaikista ratkaisevista todisteista on välittömyysperiaatteen mukaisesti käytävä näkemystenvaihto istunnossa lautamiesten edessä, se, että lautamies on sokea, ei välttämättä ole esteenä sille, että hän voi hoitaa asian ratkaisemiseen kuuluvat tehtävät. Koska hän voi kuulla näkemystenvaihdon, hänen pitäisi lähtökohtaisesti kyetä muodostamaan asiasta oma vankka käsityksensä samalla tavalla muiden lautamiesten kanssa ainakin niissä asioissa, jotka eivät edellytä todisteiden arviointia niiden luoman visuaalisen vaikutelman perusteella.
99.
Katson, että tätä tarkoitetaan direktiivissä 2000/78, luettuna YK:n yleissopimuksen valossa, jonka tarkoituksena on, kuten olen todennut, vammaisten henkilöiden integroiminen yhteiskuntaelämään ja työelämään. Tämä pätee aivan erityisesti lautamiehen tehtävän kaltaiseen tehtävään, jonka avulla asianomainen voi lainkäyttöön osallistumalla olla yhteiskunnassa perustavanlaatuisessa roolissa. Tällainen lähestymistapa on perusteltu varsinkin, kun lautamiesten oletetaan edustavan kansalaisia heidän monimuotoisuudessaan ja kun on siten tärkeää, ettei tehtävästä suljeta pois henkilöitä, joilla on sokeuden kaltainen vamma.
100.
Toteaisin lisäksi, että on vältettävä sitä, että kysymykseen sokean henkilön kyvystä hoitaa lautamiehen tehtäviä vastataan suoralta kädeltä ja lähtökohtaisesti kieltävästi. Henkilö, jolla on tällainen vamma, on kyllä voitava vapauttaa lautamiehen tehtävän hoitamisesta hänen niin halutessaan, mutta häntä ei päinvastoin pitäisi automaattisesti sulkea siitä pois. Se, että VA on osallistunut hyvin monien rikosasioiden käsittelyyn (
43
) ilmeisesti kohtaamatta vaikeuksia, minkä tarkastaminen on kansallisen tuomioistuimen asiana, on omiaan osoittamaan, että hän kykenee hoitamaan näitä tehtäviä rikosprosessisääntöjä noudattaen. Jos näin on ja kun kansallisessa oikeudessa ei ole säännöksiä lautamiehen fyysisen kunnon vähimmäisvaatimuksesta tai hänen fyysisestä terveydestään yleensä, katson, että se, että sokeilta henkilöiltä evätään täysin mahdollisuus hoitaa ammattimaisen lautamiehen tehtävää, ei ole direktiivin 2000/78 4 artiklan 1 kohdassa säädetyn oikeasuhteisuusedellytyksen mukaista siltä osin kuin se ainakin ylittää sen, mikä on tämän kannalta tarpeen.
101.
Täsmentäisin lopuksi, että sääntö, johon tuomari UB on vedonnut pääasiassa ja jonka mukaan hänen tehtävänään on huolehtia sen varmistamisesta, että kaikki ratkaisukokoonpanon jäsenet käsittelevät yhdenmukaisesti asiassa esitettyjä todisteita, (
44
) ei ole esteenä sille, että sokean lautamiehen erityistilanne otetaan huomioon muun muassa antamalla hänelle aineellista, henkilökohtaista tai organisatorista tukea. Tällaisen huomioon ottamisen voidaan päinvastoin katsoa kuuluvan niihin kohtuullisiin mukautuksiin, jotka työnantajana oleva valtio on velvollinen tekemään vammaisten henkilöiden hyväksi direktiivin 2000/78 5 artiklan, luettuna direktiivin johdanto-osan 17 perustelukappaleen valossa, mukaisesti. (
45
)
102.
Katson näin ollen, että pääasian kaltaista asiaa käsittelevä kansallinen tuomioistuin on velvollinen tulkitsemaan kansallista oikeuttaan niin pitkälti kuin mahdollista direktiivin 2000/78 sanamuodon ja tarkoituksen valossa tässä direktiivissä tavoitellun sen päämäärän saavuttamiseksi, joka on integroida henkilöt, joilla on sokeuden kaltainen vamma, työelämään, tässä tapauksessa lautamiehen palkalliseen tehtävään, ja se saa sulkea heidät tästä pois vain, jos he eivät kykene suorittamaan tehtäviensä edellyttämiä töitä. Korostan, että tässä yhteydessä on tärkeää välttää omaksumasta sellaista ennakkoasennetta, jonka mukaan nämä henkilöt suljetaan suoralta kädeltä pois näkökyvyn puuttumisen perusteella. On selvitettävä, kykenevätkö tällaiset henkilöt erityistä tukea saadessaan tai ilman tällaista tukea (
46
) hoitamaan lautamiehen tehtävää, josta he eivät itse ole pyytäneet vapautusta.
103.
Täsmennän, että tällainen lähestymistapa ei estä sitä, että VA:n kaltainen sokea henkilö suljetaan pois sellaisten tiettyjen rikosasioiden käsittelystä, joissa näkeminen on olennaista ja ratkaisevaa todisteiden arvioimiseksi, kuten sellaisten todisteiden, jotka mainittiin tämän ratkaisuehdotuksen 69 kohdassa. Sitä vastoin silloin, jos kansallisessa rikosprosessioikeudessa ei ole säännöksiä ammattimaisen lautamiehen fyysisen kunnon vähimmäisvaatimuksesta tai hänen fyysisestä terveydestään yleensä, se, että tällaiselta henkilöltä evätään täysin mahdollisuus osallistua kyseisten asioiden käsittelyyn sillä perusteella, että hänen oletetaan olevan vammansa takia kykenemätön hoitamaan tehtäviään, on mielestäni suhteetonta ja merkitsee direktiivin 2000/78, luettuna YK:n yleissopimuksen valossa, vastaista syrjintää.
V Ratkaisuehdotus
104.
Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että unionin tuomioistuin vastaa Varhoven administrativen sadin esittämiin kysymyksiin seuraavasti:
1)
Yhdenvertaista kohtelua työssä ja ammatissa koskevista yleisistä puitteista 27.11.2000 annetun neuvoston direktiivin 2000/78/EY 2 artiklan 1 ja 2 kohtaa, 4 artiklan 1 kohtaa ja 5 artiklaa, luettuina vammaisten henkilöiden oikeuksia koskevan Yhdistyneiden kansakuntien yleissopimuksen, joka hyväksyttiin Euroopan yhteisön puolesta 26.11.2009 tehdyllä neuvoston päätöksellä 2010/48/EY, 5 artiklan 2 kappaleen valossa, on tulkittava siten, että jäsenvaltioiden on toteutettava asianmukaiset toimenpiteet henkilön, jolla on sokeudesta koostuva vamma, integroimiseksi työelämään, mukaan lukien sen mahdollistamiseksi, että hän voi niin pitkälti kuin mahdollista hoitaa lautamiehen palkallista tehtävää rikosasiassa.
2)
Jos kansallisessa rikosprosessioikeudessa ei ole säännöksiä ammattimaisen lautamiehen fyysisen kunnon vähimmäisvaatimuksesta tai hänen fyysisestä terveydestään yleensä, direktiivin 2000/78 2 artiklan 1 ja 2 kohta, 4 artiklan 1 kohta ja 5 artikla, luettuina vammaisten henkilöiden oikeuksia koskevan Yhdistyneiden kansakuntien yleissopimuksen 5 artiklan 2 kappaleen valossa, ovat siltä osin kuin kyse on sokeasta henkilöstä, joka täyttää kansallisessa oikeudessa säädetyt kriteerit toimimiselle lautamiehenä rikosasioissa palkallisen tehtävän yhteydessä ja joka on hyväksytty työskentelemään lautamiehenä tuomioistuimessa, esteenä sille, että tällaiselta henkilöltä evätään täysin mahdollisuus osallistua kyseisten asioiden käsittelyyn sillä perusteella, että hänen oletetaan olevan vammansa takia kykenemätön hoitamaan tehtäviään.
(
1
)	Alkuperäinen kieli: ranska.
(
2
)	Yhdenvertaista kohtelua työssä ja ammatissa koskevista yleisistä puitteista 27.11.2000 annettu neuvoston direktiivi (EYVL 2000, L 303, s. 16).
(
3
)	Vammaisten henkilöiden oikeuksia koskeva Yhdistyneiden kansakuntien yleissopimus, joka on hyväksytty Euroopan yhteisön puolesta 26.11.2009 tehdyllä neuvoston päätöksellä 2010/48/EY (EUVL 2010, L 23, s. 35).
(
4
)	Ks. vastaavasti ikään perustuvasta syrjinnästä tuomio 13.9.2011, Prigge ym. (C‑447/09, EU:C:2011:573, 39 kohta).
(
5
)	Huomautan, ettei näin ole useissa jäsenvaltioissa, joissa lautamiehen tehtävä rikosasioissa on kansalaisvelvollisuus, jonka hoitamisesta maksetaan korvaus eikä palkkaa, jota hoidetaan tietyn ajanjakson ajan ja jossa ei ole kyse direktiivissä 2000/78 tarkoitetusta työstä tai ammatista. Lautamieheksi rikosasiassa valittu henkilö voidaan valita tähän tehtävään uudelleen tulevaisuudessa mutta yleensä vasta tietyn ajanjakson kuluttua.
(
6
)	Ks. mm. tuomio 11.4.2013, HK Danmark (C‑335/11 ja C‑337/11, EU:C:2013:222, 38 kohta) ja tuomio 18.3.2014, Z. (C‑363/12, EU:C:2014:159, 77 kohta).
(
7
)	Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 18 kohta, jossa täsmennetään ratkaisukokoonpanoon kuuluvana lautamiehenä toimimisen edellytykset asettamatta fyysiseen kykyyn tai fyysiseen terveyteen liittyvää vaatimusta.
(
8
)	Ks. tuomio 13.9.2011, Prigge ym. (C‑447/09, EU:C:2011:573, 67 kohta).
(
9
)	Ks. tuomio 12.1.2010, Wolf (C‑229/08, EU:C:2010:3, 40 kohta).
(
10
)	Teen tämän päätelmän 22.5.2014 annetusta tuomiosta Glatzel (C‑356/12, EU:C:2014:350, 49, 50 ja 72 kohta).
(
11
)	Perusoikeuskirjan 21 artiklassa määrätään vammaisuuteen perustuvan syrjinnän kieltoa koskevasta perusoikeudesta ja sen 26 artiklassa määrätään muun muassa työelämään sopeutumista koskevasta perusoikeudesta. Nämä oikeudet on pantu täytäntöön direktiivillä 2000/78 siltä osin kuin ne koskevat oikeutta yhdenvertaiseen kohteluun työssä ja ammatissa, kuten direktiivin otsikostakin ja direktiivin soveltamisalaa koskevasta direktiivin 3 artiklasta ilmenee.
(
12
)	Useat jäsenvaltiot ovat päättäneet käyttää lautamiehiä. Kuten Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen 16.11.2010 antamassa tuomiossa Taxquet v. Belgia (CE:ECHR:2010:1116JUD000092605, 43 kohta) esitetyistä oikeusvertailuun liittyvistä seikoista ilmenee, 21 jäsenvaltiota 27:stä ovat tehneet tällaisen valinnan.
(
13
)	Ks. tuomioistuinjärjestelmästä annetussa laissa edellytetyn kelpoisuuden osalta tämän ratkaisuehdotuksen 18 kohta.
(
14
)	Sekä ammatti- että maallikkotuomareista koostuva tuomioistuinjärjestelmä on Bulgarian tasavallan ohella käytössä seuraavissa jäsenvaltioissa: Tšekin tasavalta, Tanskan kuningaskunta, Saksan liittotasavalta, Viron tasavalta, Helleenien tasavalta, Ranskan tasavalta, Kroatian tasavalta, Italian tasavalta, Unkari, Puolan tasavalta, Portugalin tasavalta, Slovenian tasavalta, Slovakian tasavalta, Suomen tasavalta ja Ruotsin kuningaskunta. Perinteisen lautamiesjärjestelmän valinneet jäsenvaltiot ovat Belgian kuningaskunta, Irlanti, Espanjan kuningaskunta, Maltan tasavalta ja Itävallan tasavalta.
(
15
)	Ks. mm. Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen tuomio 16.11.2010, Taxquet v. Belgia (CE:ECHR:2010:1116JUD000092605, 83 kohta).
(
16
)	Ks. mm. Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen tuomio 15.12.2005, Kyprianou v. Kypros (CE:ECHR:2005:1215JUD007379701, 118 kohta).
(
17
)	Ks. tuomio 29.7.2019, Gambino ja Hyka (C‑38/18, EU:C:2019:628). Ks. myös julkisasiamies Botin ratkaisuehdotus Gambino ja Hyka (C‑38/18, EU:C:2019:208, 94 kohta ja sitä seuraavat kohdat).
(
18
)	Ks. tuomio 29.7.2019, Gambino ja Hyka (C‑38/18, EU:C:2019:628, 42 kohta).
(
19
)	Ks. 29.7.2019 annetussa tuomiossa Gambino ja Hyka (C‑38/18, EU:C:2019:628, 43 kohta) mainitut tuomiot.
(
20
)	Ks. Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen tuomio 29.6.2017, Lorefice v. Italia (CE:ECHR:2017:0629JUD006344613, 36 ja 43 kohta).
(
21
)	Ks. julkisasiamies Léger’n ratkaisuehdotus Baustahlgewebe v. komissio (C‑185/95 P, EU:C:1998:37, 82 ja 83 kohta).
(
22
)	Ks. Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen tuomio 2.12.2014, Cutean v. Romania (CE:ECHR:2014:1202JUD005315012, 60–73 kohta).
(
23
)	Kuten Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen 16.11.2010 antamassa tuomiossa Taxquet v. Belgia (CE:ECHR:2010:1116JUD000092605, 95 kohta) todetaan, näkemystenvaihdon on määrä toimia oman vankan käsityksen muodostamisen perustana.
(
24
)	Ks. mm. ohje lautamiehille Ranskassa rikosprosessikoodeksin 353 §:n mukaisesti. Belgiassa rikostutkintakoodeksin 342 §:ssä säädettiin samankaltaisesta ohjeesta. Käsitteen ”oman vankan käsityksen muodostaminen” kanssa vastakkain asetetaan usein common law ‑järjestelmän mekanismi, jonka mukaan syyllisyys on näytettävä toteen ilman mitään perusteltua epäilystä (”beyond reasonable doubt”). On kuitenkin niin, kuten Dominique Inchauspé toteaa, että ”kummassakin tapauksessa on nojauduttava ainoastaan istunnossa esitettyyn näyttöön” (”L’intime conviction”, Traité de psychiatrie légale, toim. Bruylant, 2017, s. 603–617).
(
25
)	Mainitsisin esimerkkinä lapsipornografia-asiat, joissa lautamies voi joutua arvioimaan, ilmeneekö valokuvista, että niissä esiintyvät henkilöt ovat hänen mielestään selvästi alaikäisiä.
(
26
)	Tuomio 2.3.2021, Prokuratuur (Sähköiseen viestintään liittyvien tietojen saannin edellytykset) (C‑746/18, EU:C:2021:152, 41 ja 42 kohta) ja Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen tuomio 10.2.2005, Graviano v. Italia (CE:ECHR:2005:0210JUD001007502, 36 kohta).
(
27
)	Ks. vastaavasti mm. tuomio 2.3.2021, Prokuratuur (Sähköiseen viestintään liittyvien tietojen saannin edellytykset) (C‑746/18, EU:C:2021:152, 41 kohta).
(
28
)	Muina kriteereinä ovat muiden muassa vähimmäiskoulutustaso (ks. Bulgarian oikeus tämän ratkaisuehdotuksen 18 kohdassa) tai hallitus- tai lainsäädäntötehtävien hoitaminen, paikallinen edustajantoimi tai lainkäyttötehtävien hoitaminen.
(
29
)	Näin on muiden muassa Tanskan, Saksan ja Itävallan osalta (ks. ”La place des jurés populaires dans le procès pénal”, Étude de législation comparée, nro 285, heinäkuu 2018, Sénat, France). Bulgaria mainitsee ainoastaan henkisen vamman. Espanja puolestaan nimenomaisesti säätää lautamiehistä annetun lain uudistuksessaan, joka tuli voimaan 14.2.2018, että henkilöitä, joilla on jokin vamma, ei suljeta pois lautamiehen tehtävästä (13.12.2017 annettu laki 1/2017, jolla muutetaan 22.5.1995 annettua lakia 5/1995 lautamiesoikeudesta, jotta voidaan varmistaa vammaisten henkilöiden osallistuminen sulkematta siitä ketään pois (Ley Orgánica 1/2017, de 13 de diciembre, de modificación de la Ley Orgánica 5/1995, de 22 de mayo, del Tribunal del Jurado, para garantizar la participación de las personas con discapacidad sin exclusiones ()) (BOE nro 303, 14.12.2017, s. 123527).
(
30
)	Ks. Saksan liittovaltion perustuslakituomioistuimen tuomio vuodelta 2004 (ECLI:DE:BVerfG:2004:rk20040310.2bvr057701). Huomautan kuitenkin, että ratkaisussaan kyseinen tuomioistuin jätti nimenomaisesti avoimeksi kysymyksen siitä, edellytetäänkö perustuslaissa sokeiden lautamiesten epäämistä.
(
31
)	Ks. mm. Ranskan rikosoikeus, jonka mukaan sokeus voi olla sellainen ”painava peruste”, jonka nojalla lautamies, jolla on tällainen vamma, voidaan sulkea pois lautamiehen tehtävästä (rikosprosessikoodeksin 258 § ja kommentaarit, jotka ovat esittäneet Angevin, H. ja Le Gall H.‑C., ”Cour d’assises-Composition-Jury”, JurisClasseur Procédure pénale, helmikuu 2021, osa 20‑20).
(
32
)	Ks. vastaavasti direktiivin 2000/78 johdanto-osan kuudes perustelukappale, jossa viitataan työntekijöiden sosiaalisia perusoikeuksia koskevaan yhteisön peruskirjaan, ja kyseisen direktiivin johdanto-osan kahdeksas perustelukappale.
(
33
)	Ks. direktiivin 2000/78 johdanto-osan yhdeksäs perustelukappale, joka heijastaa siten perusoikeuskirjan 26 artiklaa, jonka otsikko on ”Vammaisten sopeutuminen yhteiskuntaan” ja jonka mukaan ”unioni tunnustaa vammaisten oikeuden päästä osallisiksi toimenpiteistä, joilla edistetään heidän itsenäistä elämäänsä, yhteiskunnallista ja ammatillista sopeutumistaan sekä osallistumistaan yhteiskuntaelämään, ja kunnioittaa tätä oikeutta”. Ks. myös tuomio 22.5.2014, Glatzel (C‑356/12, EU:C:2014:350, 77 ja 78 kohta).
(
34
)	Korostan, että nyt käsiteltävään asiaan liittyy toteutettavissa olevien kohtuullisten mukautusten osalta enemmän vaikeuksia kuin ne vaikeudet, jotka ovat tutkittavina asiassa Tartu Vangla (C‑795/19, EU:C:2020:961), joka koskee kuulovammaista vanginvartijaa. Kuten olen tässä asiassa esittämässäni ratkaisuehdotuksessa todennut, asianomainen nimittäin voi kuulolaitteen ja työolosuhteiden mukauttamisen avulla hoitaa täysipainoisesti tehtäviään.
(
35
)	C‑356/12, EU:C:2014:350, 70 kohta.
(
36
)	Nämä periaatteet ja suuntaviivat, jotka on laadittu Yhdistyneiden kansakuntien vammaisten oikeuksien erityisraportoijan johdolla, julkaistiin elokuussa 2020.
(
37
)	Ks. Yhdistyneiden kansakuntien ihmisoikeusvaltuutetun näistä YK:n periaatteista ja suuntaviivoista esittämät alkusanat.
(
38
)	Ks. ”Kansainväliset periaatteet ja suuntaviivat oikeussuojan saavutettavuuden varmistamiseksi vammaisille henkilöille”, em. teos, suuntaviivat 7.2 (b) ja 7.2 (c).
(
39
)	Ks. ”Kansainväliset periaatteet ja suuntaviivat oikeussuojan saavutettavuuden varmistamiseksi vammaisille henkilöille”, em. teos, suuntaviiva 3.
(
40
)	Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 69 ja 70 kohdassa mainitut esimerkit.
(
41
)	Tällaisia sääntöjä on olemassa common law ‑järjestelmässä, jossa ei hyväksytä myöskään kuulopuhetodistelua, eli todisteiksi ei hyväksytä seikkoja, joita todistaja ei ole suoraan kuullut vaan jotka hän on kuullut toisen henkilön sanovan.
(
42
)	Huomautan, että tällaisesta käsityksestä ei ole yksimielisyyttä. Sekin myönnetään, että sokeilla henkilöillä on usein muita, kehittyneitä aisteja, erityisesti kuulo, jonka avulla he voivat havaita äänestä merkit, joita he eivät pysty havaitsemaan näköaistilla.
(
43
)	Unionin tuomioistuimelle esittämissään kirjallisissa huomautuksissa VA täsmentää osallistuneensa 48 ratkaisukokoonpanoon ja tutkineensa 200 asiaa.
(
44
)	Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 29 kohta.
(
45
)	Palautan mieleen, että kyseisen perustelukappaleen mukaan lautamiehen kyky suorittaa tehtävänsä edellyttämät työt on tutkittava ottaen huomioon ne kohtuulliset mukautukset, jotka työnantajan on hänen osaltaan toteutettava.
(
46
)	Nyt käsiteltävässä asiassa vaikuttaa VA:n kirjallisten huomautusten mukaan siltä, ettei hän ole turvautunut tukeen lautamiehen työnsä hoitaakseen.