62024CC0401
SKLEPNI PREDLOGI GENERALNEGA PRAVOBRANILCA
A. BIONDIJA,
predstavljeni 5. junija 2025 (
1
)
Zadeva C-401/24
Staten genom Sjöfartsverket
proti
Stockholms Hamn Aktiebolag
(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Stockholms tingrätt (okrožno sodišče v Stockholmu, Švedska))
„Postopek predhodnega odločanja – Državne pomoči – Člen 107(1) PDEU – Pojem ‚podjetje‘ – Pojem ‚pomoč‘ – Pojem ‚veljavna pomoč‘ in ‚nova pomoč‘ – Nadomestilo, ki ga državni organ plača na podlagi sporazuma, sklenjenega pred pristopom Švedske k Evropski uniji, občinskemu podjetju kot nadomestilo za izgubo prihodka zaradi odprave pristojbin za prehod skozi zapornico“
I. Uvod
1.
Predlog za sprejetje predhodne odločbe obravnava različna vprašanja, povezana s po eni strani pojmom „pomoč“ v smislu člena 107(1) PDEU in po drugi strani s pojmoma „veljavna pomoč“ in „nova pomoč“ v smislu Uredbe 2015/1589. (
2
) Preučitev takšnih vprašanj vodi do vprašanja ločnice med gospodarskimi dejavnostmi, ki spadajo na področje uporabe členov 107 in 108 PDEU, in negospodarskimi dejavnostmi, ki so s tega področja izključene. V zadnjih letih je bilo več sodb Sodišča in Splošnega sodišča v zvezi s tem, in ne le na področjih, ki so značilna za temeljne državne funkcije, kakršne so socialna varnost, zdravstveno varstvo ali izobraževanje, na katerih prevladujejo družbeni, socialni in solidarnostni elementi, temveč tudi na področjih državnih ukrepov, ki načeloma niso izvzeta iz gospodarske logike, kot je na primer infrastruktura, zlasti prometna in pristaniška infrastruktura. (
3
)
2.
Navedena vprašanja se obravnavajo v okviru spora med Staten genom Sjöfartsverket (švedska država prek Sjöfartsverket (državna pomorska uprava), v nadaljevanju: Sjöfartsverket) in družbo Stockholms Hamn Aktiebolag (v nadaljevanju: Stockholms Hamn), občinsko družbo v stoodstotni lasti občine Stockholm, ki upravlja zapornico Hammarby. Spor o glavni stvari je mogoče povzeti, kakor sledi. Sjöfartsverket je državni organ, ki je odgovoren za prehod skozi kanal Södertälje. Do leta 1979 je Sjöfartsverket zaračunavala pristojbine za prehod skozi zapornico na navedenem kanalu, občina Stockholm pa je zaračunavala pristojbine za prehod skozi zapornico Hammarby. Kanal Södertälje in zapornica Hammarby povezujeta Baltsko morje in jezero Mälaren, ki je tretje največje jezero na Švedskem. Pristojbine Sjöfartsverketa in občine Stockholm so se usklajevale tako, da niso vplivale na porazdelitev prometa na teh dveh povezavah. V okviru predloga zakona, sprejetega 26. oktobra 1978 so se švedski organi odločili odpraviti nekatere pristojbine za prehod skozi kanal Södertälje in, z namenom ohranitve usklajevanja pristojbin, ukiniti tudi ustrezne pristojbine za prehod skozi zapornico Hammarby, pri čemer so določili nadomestilo, ki ga je zaradi posledične izgube prihodkov treba plačati občini Stockholm. Sjöfartsverket in občina Stockholm sta v ta namen leta 1979 sklenili sporazum (v nadaljevanju: sporazum o nadomestilu), v skladu s katerim se je druga zavezala, da plovilom, ki niso plovila za rekreacijo, ne bo zaračunavala pristojbine za prehod skozi zapornico Hammarby v zameno za letno nadomestilo, ki ga bo plačala prva ter je bilo vezano na obseg prometa in na višino takrat veljavnih pristojbin (v nadaljevanju: sporno nadomestilo). V skladu z določili sporazuma bi se nadomestilo vsako leto izračunalo na podlagi indeksa cen življenjskih potrebščin. Sporazum se je podaljševal vsakih pet let, razen če bi bila najmanj šest mesecev pred prenehanjem veljavnosti sporazuma dana njegova odpoved. Nov letni znesek naj bi bil za vsako novo petletno obdobje določen na podlagi sprememb obsega prometa skozi zapornico Hammarby v predhodnem obdobju veljavnosti sporazuma. Nadomestilo, določeno s sporazumom, se je prvotno plačevalo občini Stockholm, nato pa od začetka devetdesetih let prejšnjega stoletja družbi Stockholms Hamn.
3.
Sjöfartsverket je konec leta 2021 predčasno odpovedala sporazum. (
4
) Pred švedskimi sodišči poteka spor v zvezi s tem prenehanjem. Sjöfartsverket je 4. maja 2023 pri Stockholms tingsrätt (okrožno sodišče v Stockholmu, Švedska) vložila tožbo zoper družbo Stockholms Hamn, s katero je zahtevala, da ji vrne znesek v višini 38.086.436 SEK (švedskih kron) skupaj z obrestmi, kar ustreza plačilom, ki jih je opravila na podlagi sporazuma o nadomestilu znotraj desetletnega zastaralnega roka od trenutka vložitve tožbe (v nadaljevanju: upoštevno obdobje). Sjöfartsverket trdi, da je bila s spornim nadomestilom družbi Stockholms Hamn dana prednost z državnimi sredstvi, ki jo je mogoče opredeliti kot državno pomoč. Družba Stockholm Hamn zatrjuje, da dejavnost upravljanja zapornice Hammarby ni gospodarska dejavnost, za katero se uporabljajo določbe Unije o državni pomoči. Vsekakor naj bi ji bilo s sporazumom o nadomestilu naloženo opravljanje storitve splošnega gospodarskega pomena (SSGP). Tudi če bi bilo treba nadomestilo, določeno v sporazumu, opredeliti kot državno pomoč, bi vseeno šlo za veljavno pomoč v smislu člena 1(b)(i) Uredbe 2015/1589, saj je bila dodeljena pred pristopom Kraljevine Švedske k Uniji. V teh okoliščinah je Stockholms tingsrätt (okrožno sodišče v Stockholmu) prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo ta vprašanja:
„1.
Ali je treba merilo dajanja prednosti iz člena 107(1) Pogodbe o delovanju Evropske unije razlagati tako, da je treba letno nadomestilo, ki ga državni organ občinski delniški družbi v skladu s sporazumom plača iz državnih sredstev kot nadomestilo za zavezo družbe, da brezplačno opravlja določeno storitev (v tem primeru upravljanje zapornice), za katero so se do sklenitve sporazuma zaračunavale pristojbine
(a)
v celoti šteti za pomoč, ki izkrivlja ali bi lahko izkrivljala konkurenco z dajanjem prednosti prejemniku?
(b)
je treba letno nadomestilo, ki ga državni organ občinski delniški družbi v skladu s sporazumom plača iz državnih sredstev kot nadomestilo za zavezo družbe, da brezplačno opravlja določeno storitev (v tem primeru upravljanje zapornice), za katero so se do sklenitve sporazuma zaračunavale pristojbine, šteti za pomoč, ki izkrivlja ali bi lahko izkrivljala konkurenco z dajanjem prednosti prejemniku, kolikor nadomestilo presega prejšnje prejemnikove letne prihodke iz pristojbin za storitev ob na primer upoštevanju sprememb indeksa cen življenjskih potrebščin in obsega prometa pri upravljanju zapornice?
(c)
je treba letno nadomestilo, ki ga državni organ občinski delniški družbi v skladu s sporazumom plača iz državnih sredstev kot nadomestilo za zavezo družbe, da brezplačno opravlja določeno storitev (v tem primeru upravljanje zapornice), za katero so se do sklenitve sporazuma zaračunavale pristojbine, šteti za pomoč, ki izkrivlja ali bi lahko izkrivljala konkurenco z dajanjem prednosti prejemniku, kolikor nadomestilo presega prejemnikove letne stroške za opravljanje storitve?
(d)
je treba letno nadomestilo, ki ga državni organ občinski delniški družbi v skladu s sporazumom plača iz državnih sredstev kot nadomestilo za zavezo družbe, da brezplačno opravlja določeno storitev (v tem primeru upravljanje zapornic), za katero so se do sklenitve sporazuma zaračunavale pristojbine, šteti za pomoč, ki izkrivlja ali bi lahko izkrivljala konkurenco z dajanjem prednosti prejemniku na podlagi nekega drugega modela izračuna?
(e)
letnega nadomestila, ki ga državni organ občinski delniški družbi v skladu s sporazumom plača iz državnih sredstev kot nadomestilo za zavezo družbe, da brezplačno opravlja določeno storitev (v tem primeru upravljanje zapornice), za katero so se do sklenitve sporazuma zaračunavale pristojbine, v nobenem primeru ni treba šteti za pomoč, ki izkrivlja ali bi lahko izkrivljala konkurenco z dajanjem prednosti prejemniku?
2.
Ali je treba sporazum o letnem nadomestilu, ki ga državni organ občinski delniški družbi plača iz državnih sredstev kot nadomestilo za zavezo družbe, da zunaj kmetijskega sektorja brezplačno opravlja določeno storitev (v tem primeru upravljanje zapornice), pri čemer je bil sporazum sklenjen pred pristopom Švedske k Evropski uniji in ni bil priglašen Evropski komisiji, šteti za veljavno pomoč, ki jo je treba v skladu s členom 1(b)(i) Uredbe Sveta (EU) 2015/1589 […], šteti za zakonito, če Komisija ne ugotovi, da je pomoč nezdružljiva z notranjim trgom?
3.
Ali je treba, če je odgovor na drugo vprašanje pritrdilen, takšno letno nadomestilo kljub vsemu šteti za novo pomoč, če je bil sporazum po pristopu Švedske k Evropski uniji v skladu s prvotnimi določili ob neobstoju odpovedi večkrat podaljšan za po pet let in je bilo letno nadomestilo za vsako novo petletno obdobje spremenjeno, deloma glede na indeks cen življenjskih potrebščin, deloma pa glede na obseg storitve, opravljene brezplačno v predhodnem obdobju veljavnosti sporazuma, v tem primeru obsega prometa pri upravljanju zapornice?“
II. Analiza
A.
Prvo vprašanje za predhodno odločanje
4.
V skladu z ustaljeno sodno prakso Sodišča morajo biti za to, da se nacionalni ukrep opredeli kot „državna pomoč“ v smislu člena 107(1) PDEU, izpolnjeni vsi pogoji, navedeni v nadaljevanju. Iti mora za poseg države ali iz državnih sredstev, prejemniku mora biti podeljena selektivna prednost in ta poseg mora biti tak, da lahko prizadene trgovino med državami članicami ali izkrivlja ali bi lahko izkrivljal konkurenco. (
5
)
5.
Iz predloga za sprejetje predhodne odločbe je razvidno, da se predložitveno sodišče sprašuje zlasti, ali in v kolikšni meri sporno nadomestilo daje družbi Stockholms Hamn prednost, ki izkrivlja ali bi lahko izkrivljala konkurenco in trgovino med državami članicami. (
6
) Vendar je treba pred obravnavo tega vprašanja presoditi, ali je mogoče družbo Stockholms Hamn kot upravljavca zapornice Hammarby šteti za „podjetje“ v smislu člena 107(1) PDEU. To vprašanje je predhodnega značaja, saj v primeru nikalnega odgovora sporno nadomestilo ne bi spadalo na področje uporabe prepovedi iz navedene določbe.
1. Pojma „podjetje“ in „gospodarska dejavnost“
6.
Sodišče pri presoji, ali je neki subjekt „podjetje“ v smislu konkurenčnega prava, uporabi „funkcionalni“ preizkus, ki se osredotoča na naravo dejavnosti, ki se opravlja, in ne na lastnosti tistega, ki to dejavnost opravlja. V skladu z opredelitvijo Sodišča v sodbi Höfner in Elser (
7
) je pojem „podjetje“ treba razumeti funkcionalno in označuje vsak subjekt, ki opravlja gospodarsko dejavnost, ne glede na njegov pravni status in način financiranja. Pojem „gospodarska dejavnost“ je ključni element te opredelitve, subjekti, ki opravljajo dejavnost, ki jo je mogoče opredeliti kot „gospodarsko“, pa so podvrženi konkurenčnemu pravu Unije. Sama država ali javni subjekt lahko torej deluje kot podjetje. Pojem „gospodarska dejavnost“ je opredeljen široko kot „vsaka dejavnost, s katero se na določenem trgu ponujajo blago ali storitve“, (
8
) tudi kadar se opravlja brez pridobitnega namena. (
9
) Zgolj uresničevanje ciljev, ki so v javnem interesu, ne izključuje gospodarske narave dejavnosti. (
10
)
7.
Sodišče je pojasnilo, da dejavnosti izvajanja nalog v zvezi z javnimi pooblastili (
11
) ali ki so z njimi povezane po svoji naravi, predmetu in pravilih, ki zanje veljajo, (
12
) niso gospodarske narave. Okoliščina, da ima subjekt za izvajanje dela svoje dejavnosti naloge v zvezi z javnimi pooblastili, ne pomeni samo po sebi, da se ga ne sme opredeliti kot podjetje v smislu konkurenčnega prava. Subjekt lahko namreč deluje kot podjetje le v zvezi z nekaterimi svojimi dejavnostmi, če jih je mogoče opredeliti kot gospodarske in jih je mogoče ločiti od izvajanja javnih pooblastil. (
13
)
8.
Opredelitev dejavnosti v posebnih sektorjih, kakršni so izobraževanje, zdravstveno varstvo ali socialna varnost, kot „gospodarskih“ je odvisna predvsem od tega, kako so ta področja organizirana v zadevni državi članici. Te dejavnosti načeloma niso gospodarske, če so vključene v javni univerzalni sistem, ki ga nadzira država in ki ne temelji na gospodarski, temveč na socialni in solidarnostni logiki, s katero država izvaja svoje naloge na teh področjih. (
14
)
9.
Dejavnosti iz postopka v glavni stvari zajemajo vse postopke, ki so potrebni za prehod ladij skozi zapornico Hammarby, za izvedbo katerih je družba Stockholms Hamn odgovorna kot upravljavec infrastrukture. Družba Stockholms Hamn, ki upravlja več pristanišč v regiji Stockholm, (
15
) meni, da te dejavnosti niso gospodarske, ker se po eni strani opravljajo brez protidajatve in pod enakimi pogoji za zadevno kategorijo uporabnikov (komercialna plovila) ter po drugi strani zajemajo izkoriščanje in zagotavljanje infrastrukture, potrebne za pomorsko plovbo.
10.
V skladu s sodno prakso iz točk 6 in 7 teh sklepnih predlogov, je treba pristanišča šteti za „podjetja“, če in v kolikor dejansko opravljajo eno ali več gospodarskih dejavnosti. (
16
) Sodišče in Splošno sodišče sta že odločila, da v nekaterih okoliščinah komercialno upravljanje (
17
) in gradnja (
18
) infrastrukture, vključno z infrastrukturo v pristanišču, (
19
) pomeni gospodarsko dejavnost, za katero veljajo pravila konkurence.
11.
Res je, da je Komisija v nekaterih sklepih, na katere se sklicuje družba Stockholms Hamn, s področja uporabe določb o državnih pomočeh izključila javne naložbe v pomorske dostope, vključno s tistimi, katerih namen je financiranje gradnje ali vzdrževanja zapornic, ki so sestavni del sistema, namenjenega olajšanju dostopnosti zadevne regije do pomorskega prometa ali infrastrukture za dostop, ki ni na pristaniških območjih, ki se komercialno izkoriščajo. Po mnenju Komisije ti posegi – kadar se nanašajo na infrastrukturo, ki je na voljo vsem uporabnikom na nediskriminatoren način in brez nadomestila – spadajo med pristojnosti države pri načrtovanju in razvoju sistema pomorskega prometa v interesu celotne pomorske skupnosti. (
20
) Enako stališče je v bistvu mogoče najti v Obvestilu o pojmu pomoči. (
21
)
12.
V obravnavani zadevi ni jasno, ali je zapornica Hammarby pristaniška infrastruktura (
22
) ali pa gre bolj za osnovno napravo, potrebno za splošno plovbo. Vendar menim, da navedena točka ne spreminja bistveno vsebine vprašanja, vsaj ne v okoliščinah, kakršne so te v postopku v glavni stvari, v katerih, kakor v zgoraj navedenih sklepih, ne gre za prednosti, ki so bile uporabnikom podeljene z uporabo diskriminatornih pogojev dostopa ali za naložbe za okrepitev infrastrukture v korist gospodarskega izkoriščanja pristanišča, temveč za nadomestilo, plačano upravljavcu infrastrukture, ki je pristaniški organ, ki deluje v regiji, v zameno za njegovo zavezo, da ne bo pobiral uporabnin za upravljanje zapornice za določeno kategorijo uporabnikov. (
23
)
13.
Zdi se, da nekateri elementi iz spisa kažejo na to, da se je in se zapornica Hammarby komercialno izkorišča. V prid temu govorita zlasti pobiranje uporabnin za prehod skozi zapornico pred sklenitvijo sporazuma o nadomestilu in po njegovi odpovedi (
24
), ter načeloma plovilom za rekreacijo v času veljavnosti tega sporazuma, katerega namen je bil odprava pristojbin, da bi se spodbudil in porazdelil komercialni pomorski promet proti jezeru Mälaren, (
25
) in to, da je bil namen sporazuma o nadomestilu nadomestiti izgubo prihodkov občine Stockholm zaradi te odprave, pri čemer se kot merilo za izračun niso upoštevali stroški storitve, ampak obseg prometa. Vendar je predložitveno sodišče tisto, ki mora glede na vse upoštevne elemente ugotoviti, ali je šlo za komercialno izkoriščanje zapornice Hammarby.
14.
V tem okviru dejstvo, da so bile ob začetku veljavnosti sporazuma pristojbine določene z uredbo (
26
) in da so bile usklajene, samo po sebi ne omogoča izključitve gospodarske razsežnosti upravljanja z zapornico, ki ga je izvajala družba Stockholms Hamn. V spisu ni elementov niti v zvezi s strukturo teh pristojbin niti v zvezi z načini in obsegom njihovega usklajevanja in torej ni mogoče izključiti, da sta bili občina Stockholm in nato družba Stockholms Hamn ob začetku veljavnosti sporazuma in po njegovi odpovedi kot upravljavca zapornice Hammarby povezani z njihovo opredelitvijo in sta ohranili določeno avtonomijo pri njihovi uporabi. (
27
)
15.
Prav tako zgolj na podlagi okoliščine, da v obdobju uporabe sporazuma o nadomestilu dostopa do zapornice Hammarby nekaterim kategorijam uporabnikov ni bilo treba plačati, po mojem mnenju ne pomeni, da je mogoče samodejno izključiti gospodarsko naravo storitev, ki jih je zagotavljala družba Stockholms Hamn.
16.
Ni dvoma, da dejavnosti ni mogoče šteti za „gospodarsko“, če vsaj dolgoročno ne predvideva donosa, ki omogoča ustvarjanje dobička ali vsaj kritje stroškov. Vendar tako kot za storitev, ki se opravlja za plačilo, ni mogoče zgolj iz tega razloga šteti, da je gospodarske narave (
28
), storitev, ki se brezplačno zagotovi prejemnikom storitve, ne izgubi svojega potenciala za ustvarjanje dobička in je ni mogoče samodejno opredeliti kot „negospodarske“ za namene uporabe določb o državnih pomočeh. Poleg tega storitve, ki jih država članica naloži podjetju na podlagi obveznosti javne službe (OJS), ohranijo svojo gospodarsko naravo, tudi če so prejemnikom ponujene po ceni, ki je nižja od njihove tržne vrednosti, ali brezplačno. (
29
) V tem okviru je javno nadomestilo, izplačano organu, ki ga dodeli, protidajatev za javno storitev, ki se opravlja v korist skupnosti, in lahko povzroči državno pomoč, če ne spoštuje nekaterih meril, ki jih je Sodišče določilo v sodbi z dne 24. julija 2003 v zadevi Altmark Trans in Regierungspräsidium Magdeburg (
30
) in ki jih bom pozneje obravnaval in ki se uporabljajo le, če je zadevna dejavnost gospodarske narave. (
31
)
17.
Čeprav brezplačno dajanje infrastrukture na voljo v skupnem interesu ni odločilno, je lahko indic za to, da ni predmet gospodarskega izkoriščanja, o čemer je treba presojati glede na vse upoštevne okoliščine. Kot je bilo navedeno zgoraj, mora v obravnavanem primeru predložitveno sodišče presoditi, ali je bila zapornica Hammarby tudi predmet takega izkoriščanja v obdobju uporabe sporazuma o nadomestilu, v katerem je bila izguba prihodkov družbe Stockholms Hamn po odpravi pristojbin za komercialni promet nadomeščena z nadomestilom, ki ga je plačevala Sjöfartsverket.
18.
Nasprotno pa je uporaba pravil o državni pomoči na podlagi sodne prakse, navedene v točki 7 teh sklepnih predlogov, izključena, če je upravljanje infrastrukture neločljivo povezano z izvajanjem javnih nalog, naloženih subjektu, ki jo upravlja, in če ta deluje v okviru izvajanja javnih pooblastil. V obravnavani zadevi niti iz predloga za sprejetje predhodne odločbe, niti iz spisa, vloženega v sodnem tajništvu Sodišča, in tudi iz stališč družbe Stockholms Hamn ni razvidno, da bi upravljanje zapornice Hammarby, vključevalo ali bilo neločljivo povezano z opravljanjem nalog, ki jih opravljajo javni organi, kakršne so na primer nadzor in varnost pomorskega prometa, naloge pomorske policije ali nadzor nad onesnaževanjem. (
32
) S pridržkom potrebnih preverjanj, ki jih mora opraviti predložitveno sodišče, se torej ne zdi, da bi bilo mogoče iz tega razloga izključiti gospodarsko naravo upravljanja zapornic, ki jo je izvajala družba Stockholms Hamn.
19.
Nazadnje, kar zadeva vprašanje, ali je upravljanje zapornice, ki ga izvaja družba Stockholms Hamn, storitev, ki se ponuja na „trgu“, Sodišče nima na voljo veliko informacij. Vendar je iz predložitvene odločbe razvidno, da je, kar zadeva komercialni promet z odhodom z jezera in proti jezeru Mälaren, prehod skozi zapornico Hammarby konkurenčen kanalu Södertälje, ki ga upravlja Sjöfartsverket. Poleg tega se zdi, da to, da je država predvidela povečanje navedenega prometa po odločitvi o odpravi pristojbin, pobranih na teh dveh poteh, kaže na obstoj konkurenčne dinamike tudi zunaj razmerij med družbo Stockholms Hamn in Sjöfartsverket. (
33
) Predložitveno sodišče je tisto, ki mora opraviti potrebno presojo v zvezi s tem.
2. Obstoj prednosti
20.
Kakor je bilo opozorjeno v točki 4 teh sklepnih predlogov, mora nacionalni ukrep, da bi ga bilo mogoče opredeliti kot državno pomoč v smislu člena 107(1) PDEU, dajati selektivno prednost podjetju ali podjetjem, ki so do njega upravičena. Navedeni pogoj izpolnjuje vsak nacionalni ukrep, ki lahko ne glede na svojo obliko in cilje neposredno ali posredno daje prednost enemu ali več podjetjem, ali s katerim je tem podjetjem podeljena prednost, ki je pod običajnimi tržnimi pogoji ne bi mogla pridobiti. Pogoje za obstoj take prednosti je treba načeloma preveriti z uporabo načela zasebnega udeleženca v tržnem gospodarstvu (MEOP). Uporaba načela zasebnega udeleženca v tržnem gospodarstvu pomeni, da se od primera do primera uporabijo različna konkretna merila, katerih namen je na najustreznejši in najprimernejši način primerjati državni ukrep, ki se obravnava v danem primeru, s tistim, ki bi ga lahko sprejel zasebni udeleženec, ki je v kar najbolj podobnem položaju in ki deluje v običajnih tržnih pogojih. (
34
) Kot je pojasnilo Sodišče, je uporaba merila zasebnega udeleženca odvisna od tega, ali zadevna država članica kot zasebni udeleženec, in ne kot javna oblast, dodeli gospodarsko prednost podjetju. (
35
) Uporaba MEOP je torej odvisna od gospodarske narave zadevnega državnega ukrepa, (
36
) pri čemer so zlasti lahko upoštevni narava in predmet zadevnega ukrepa, njegov kontekst, želeni cilj ter pravila, ki veljajo za ta ukrep. (
37
)
21.
V obravnavanem primeru je iz predložitvene odločbe razvidno, da je bil sporazum o nadomestilu sklenjen po odločitvi švedskih organov, da na regionalni ravni odpravijo nekatere pristojbine, ki so se uporabljale za prehod z nekaterih celinskih plovnih poti, da bi se ohranila nespremenjena porazdelitev obstoječega prometa. Zdi se, da je treba elemente, ki so na voljo Sodišču, razlagati tako, da gre za poseg švedske države kot javne oblasti, in ne kot zasebnega udeleženca.
22.
Družba Stockholms Hamn trdi, da če bi se v obravnavani zadevi uporabilo MEOP, bi bilo sporno nadomestilo „cena“, ki jo švedski organi plačajo za nakup storitve upravljanja zapornice. Predložitveno sodišče pa ni podalo elementov, na podlagi katerih bi bilo mogoče odločitev švedske države razlagati v tem smislu. (
38
) Iz predložitvene odločbe pa je razvidno, da je švedska država menila, da ima družba Stockholms Hamn pravico do „odškodnine“ za negativne posledice, ki so nastale zaradi odprave zadevnih pristojbin in posledične zaveze, da ne bo pobirala pristojbin za upravljanje zapornice, ki je predmet sporazuma o nadomestilu. Vendar pa ni elementov, na podlagi katerih bi lahko razumeli, ali navedena pravica temelji na razmerju med družbo Stockholms Hamn in švedsko državo glede upravljanja zapornice Hammarby (
39
) ali na drugi podlagi. (
40
) Na splošno naj spomnim, da lahko v skladu s členom 107(1) PDEU odobrene prednosti izhajajo ne le iz pozitivnih dajatev, kot so subvencije, temveč prav tako iz ukrepov, ki v različnih oblikah zmanjšujejo stroške, ki običajno bremenijo proračun podjetja, in da pojem „stroški, ki običajno bremenijo proračun podjetja“, med drugim zajema dodatne stroške, ki jih morajo podjetja nositi zaradi obveznosti, ki izhajajo iz zakonov ali drugih predpisov oziroma pogodb, ki veljajo za neko gospodarsko dejavnost. (
41
) Zato načeloma kompenzacijska narava prednosti, podeljenih s posegom države, ne preprečuje, da bi bile opredeljene kot „pomoč“ v smislu te določbe. (
42
) Predložitveno sodišče bo moralo na podlagi vseh upoštevnih okoliščin presojati o gospodarski naravi spornega nadomestila in ali in v kakšnem obsegu je to nadomestilo družbi Stockholms Hamn podelilo prednost, ki je v običajnih tržnih razmerah ne bi dobila. Za to bo moralo zlasti upoštevati dejstvo, da je, kot navaja Komisija, družba Stockholms Hamn v upoštevnem obdobju prejemala zajamčeni dohodek, neodvisen od stroškov upravljanja zapornice in vsaj deloma od nihanja obsega prometa.
23.
Družba Stockholms Hamn je pred predložitvenim sodiščem trdila tudi, da ji je bilo v upoštevnem obdobju naloženo pooblastilo za izvajanje OJS in da bi bilo zato treba obstoj prednosti presojati na podlagi meril, ki jih je Sodišče določilo v sodbi Altmark. Sodišče je v tej sodbi pojasnilo, da se za državno intervencijo, če jo je treba šteti za nadomestilo, ki pomeni plačilo za storitve, ki so jih opravila podjetja, ki prejemajo nadomestilo za izpolnjevanje OJS, ne uporablja člena 107(1) PDEU. (
43
) Določilo je štiri kumulativne pogoje, ki morajo biti izpolnjeni, da se takšno nadomestilo ne šteje za državno pomoč. (
44
)
24.
Prvi pogoj, določen v sodbi Altmark, je preveritev, ali mora podjetje, ki prejema nadomestilo, dejansko izpolnjevati OJS, te obveznosti pa morajo biti jasno opredeljene. (
45
) V ta namen je potrebno, da je zadevnemu subjektu ali subjektom z aktom javnega organa naložena obveznost javne službe. (
46
) Pojem javne službe v smislu sodbe Altmark ustreza pojmu „storitev splošnega gospodarskega pomena“ (SSGP) v smislu člena 106(2) PDEU. (
47
) Čeprav zadnjenavedena ni opredeljena na ravni Unije, je Sodišče pojasnilo, da ta pojem zajema storitve, katerih gospodarski interes ima „poseben značaj“ v primerjavi z drugimi gospodarskimi dejavnostmi. (
48
)
25.
V obravnavani zadevi ni izključeno, da je bila družbi Stockholms Hamn v upoštevnem obdobju naložena obveznost javne službe v smislu sodbe Altmark, ker se zdi, da je bila brezplačnost upravljanja zapornice za komercialna plovila, ki jih je opravila v navedenem obdobju, obveznost, naložena z zakonom in nato formalizirana v pogodbi, sklenjeni z upravnim organom, pooblaščenim za ta namen, s katero so švedski organi zagotovili optimalno porazdelitev komercialnega pomorskega prometa v splošnem interesu. (
49
) Vendar mora predložitveno sodišče ob upoštevanju vseh upoštevnih elementov presoditi dejansko izpolnjevanje navedene obveznosti. Če bo odgovor pritrdilen, bo moralo navedeno sodišče preveriti izpolnjevanje drugih pogojev, določenih v sodbi Altmark.
26.
Drugi in tretji od navedenih pogojev prispevata k temu, da se zagotovi, da se podjetjem, ki morajo izvajati OJS, ne izplača preveliko nadomestilo. (
50
) Navedbe predložitvenega sodišča v predlogu za sprejetje predhodne odločbe pa ne omogočajo, da bi se ugotovilo, v kolikšnem obsegu sta navedena pogoja izpolnjena. Iz predložitvene odločbe in spisa, vloženega v sodnem tajništvu Sodišča, je zlasti razvidno, da so bila v sporazumu o nadomestilu objektivno opredeljena merila za izračun in spremembo nadomestila, ki ga je treba plačati družbi Stockholms Hamn, in da je poleg tega določal mehanizem, ki je omogočal vsaj delno vračilo preveč plačanih zneskov ob izteku vsakega petletnega obdobja. (
51
). Vendar ni jasno, kako so bile izračunane pristojbine, uporabljene za določitev zneska nadomestila glede na obseg prometa. Poleg tega, ker se zdi, da je bil znesek nadomestila določen brez upoštevanja stroškov, povezanih z izvajanjem upravljanja z zapornico, ki je predmet pogodbe o nadomestilu, je vseeno mogoče dvomiti o tem, ali je izpolnjen tretji pogoj, v skladu s katerim nadomestilo ne sme presegati tistega, kar je potrebno za kritje vseh ali dela stroškov, ki so nastali z izpolnjevanjem obveznosti javne službe, in, odvisno od primera, razumnega dobička. (
52
)
27.
Nazadnje, zdi se, da tudi četrtega pogoja iz sodbe Altmark ni mogoče šteti za izpolnjenega. Iz podatkov, ki jih je posredovalo predložitveno sodišče, namreč ni razvidno, da bi bila raven spornega nadomestila določena, kakor to zahteva ta pogoj, na podlagi analize stroškov, ki bi jih povprečno, dobro vodeno podjetje, ki je ustrezno opremljeno, da lahko zadosti zahtevam javne službe, imelo pri izpolnjevanju navedenih obveznosti.
3. Vpliv na trgovino med državami članicami in na konkurenco
28.
V skladu z ustaljeno sodno prakso Sodišča pri opredelitvi nacionalnega ukrepa kot „državna pomoč“ ni treba ugotavljati stvarnega vpliva pomoči na trgovino med državami članicami in dejanskega izkrivljanja konkurence, ampak je treba le preučiti, ali pomoč lahko prizadene to trgovino in izkrivi konkurenco. (
53
)
29.
V obravnavanem primeru je zapornica Hammarby, kakor je bilo navedeno v točki 19 teh sklepnih predlogov, eden od pomorskih dostopov za komercialni promet med Baltskim morjem in jezerom Mälaren in ni izključeno, da poleg drugih celinskih plovnih poti konkurira drugim načinom prevoza, kot sta cestni ali železniški prevoz. Zato ni a priori izključeno, da če bi predložitveno sodišče ugotovilo, da je bila s spornim nadomestilom družbi Stockholms Hamn podeljena prednost v smislu člena 107(1) PDEU, bi lahko ta prednost, tudi ob upoštevanju stopnje povezljivosti in dostopnosti regije, v kateri je zapornica Hammarby, prizadela trgovino med državami članicami in izkrivljala konkurenco. Navedemo sodišče mora v zvezi s tem opraviti potrebna preverjanja.
B.
Drugo in tretje vprašanje za predhodno odločanje
30.
Predložitveno sodišče z drugim in tretjim vprašanjem za predhodno odločanje v bistvu sprašuje, ali je treba sporno nadomestilo, določeno v sporazumu, sklenjenem pred pristopom Švedske k Evropski uniji, če pomeni pomoč v smislu člena 107(1) PDEU, opredeliti kot „veljavno pomoč“ v smislu člena 1(b)(i) Uredbe 2015/1589, in če je odgovor pritrdilen, ali ga je treba šteti za „novo pomoč“ po navedenem pristopu, če je bila njegova uporaba večkrat podaljšana, njegov znesek pa je bil prilagojen v skladu s prvotnim besedilom sporazuma, s katerim je bilo dodeljeno.
31.
Opredelitev državne pomoči kot veljavne ali kot nove pomoči pomeni različne postopkovne posledice. Medtem ko člen 108(1) PDEU dovoljuje, da se obstoječe pomoči izvajajo, dokler Komisija ne ugotovi njihove nezdružljivosti z notranjim trgom, člen 108(3) PDEU nalaga, da se načrte za dodelitev novih pomoči ali spremembo obstoječih pomoči pravočasno priglasi Komisiji in jih ni mogoče izvajati, dokler postopek preiskave ni končan z dokončnim sklepom. (
54
)
32.
V skladu s členom 1(b)(i) Uredbe 2015/1589 pojem „veljavna pomoč“ pomeni „brez poseganja v člena 144 in 172 Akta o pristopu Avstrije, Finske in Švedske (
55
) […] vso pomoč, ki je obstajala pred začetkom veljavnosti PDEU v zadevnih državah članicah, to je sheme pomoči in individualno pomoč, ki se je začela izvajati pred začetkom veljavnosti PDEU in se še vedno uporablja“. Pomoč, ki je bila dodeljena pred pristopom države k Evropski uniji, je torej načeloma veljavna pomoč in se lahko še naprej izplačuje, dokler je Komisija ne razglasi za nezdružljivo.
33.
Predložitveno sodišče se na prvem mestu sprašuje o obsegu člena 144 Akta o pristopu, ki v točki (a) določa, da se „na področju pomoči iz členov [107 in 108 PDEU]“ „[…] med shemami pomoči, ki so v novih državah članicah veljale pred pristopom, za ‚veljavno‘ pomoč za namene člena [108(1) PDEU] štejejo samo tiste, ki so bile Komisiji priglašene pred 30. aprilom 1995.
34.
Med strankama ni sporno, da sporno nadomestilo ni bilo priglašeno Komisiji. Čeprav se člen 144 Akta o pristopu na splošno sklicuje na sisteme pomoči iz členov 107 in 108 PDEU, njegov položaj v naslovu VI Akta o pristopu, ki se nanaša na kmetijske proizvode, (
56
) vodi do ugotovitve, kakor je poudarila že generalna pravobranilka E. Sharpston, (
57
) in kakor je Sodišče implicitno razsodilo, (
58
) da se obveznost priglasitve, ki jo določa navedeni člen, nanaša le na kmetijske proizvode, kakor so opredeljeni v členu 137 Akta o pristopu, (
59
) in nima nobenega pomena za nekmetijske pomoči. Zato menim, da dejstvo, da sporno nadomestilo ni bilo priglašeno Komisiji v skladu s členom 144(a) Akta o pristopu, samo po sebi ne izključuje njegove narave veljavne pomoči.
35.
Na drugem mestu, predložitveno sodišče se sprašuje, ali je mogoče to nadomestilo še naprej šteti za veljavno pomoč kljub podaljšanjem in prilagoditvam, ki so bile opravljene v zvezi z njim. V skladu s členom 1(c) Uredbe 2015/1589 nova pomoč pomeni „vso pomoč, to je sheme pomoči in individualno pomoč, ki ni veljavna pomoč, vključno s spremembami veljavne pomoči“. Člen 4(1) Uredbe št. 794/2004 (
60
) določa, da „za namene člena 1(c) Uredbe [2015/1589] sprememba obstoječe pomoči pomeni katero koli spremembo, razen preoblikovanja povsem formalne ali upravne narave, ki ne more vplivati na ocenjevanje združljivosti ukrepa pomoči s skupnim trgom […]“. (
61
) Le bistvena sprememba veljavne pomoči, to je sprememba – subjektivna, objektivna ali časovna – (
62
) ki vpliva na njene sestavne elemente in bi lahko spremenila oceno njene združljivosti z notranjim trgom, pomeni novo pomoč. (
63
)
36.
V obravnavani zadevi je bila veljavnost sporazuma o nadomestilu samodejno podaljševana za po pet let do njegove odpovedi leta 2021. Znesek spornega nadomestila je bil vsako leto posodobljen na podlagi indeksa cen življenjskih potrebščin in je bil vsakih pet let ponovno izračunan po formuli, za katero se glede na podatke iz spisa zdi, da se z leti ni spreminjala. Tako podaljšanja kot spremembe višine plačanih zneskov so se zgodili v skladu s prvotnimi določili sporazuma o nadomestilu. V teh okoliščinah se sprašujem, ali je mogoče šteti, da te pomenijo „spremembe“ v smislu člena 108 PDEU ter uredb 2015/1589 in št. 794/2004, in ne preprostega učinka izvrševanja navedenega sporazuma.
37.
Zlasti menim, da se samodejna nihanja v zneskih finančne pomoči v razmerah inflacije ne morejo štejejo kot taka. (
64
) V zvezi s petletnimi podaljšanji je Sodišče v več sodbah sicer pojasnilo, da podaljšanje veljavne pomoči pomeni novo pomoč, (
65
) vendar je šlo za položaje, v katerih so bile sporne spremembe, uvedene na podlagi aktov, sprejetih po tem, ko je Komisija pomoč odobrila. V okoliščinah, ki jih je mogoče primerjati s tistimi iz spora o glavni stvari, pa je Sodišče menilo, da bi le podaljšanje sporne pomoči prek časovnih okvirov, kot so bile določeni v pogodbi, s katero je bila ta pomoč dodeljena pred pristopom zadevne države članice k Uniji, in ne normalno izvajanje te pogodbe s samodejnimi periodičnimi podaljšanji, povzročilo spremembo obstoječe sheme pomoči. (
66
) Vendar mora predložitveno sodišče v zvezi s tem opraviti potrebne ugotovitve in zlasti presoditi, ali je petletna podaljšanja, ne da bi bila pogodba odpovedana, dejansko mogoče šteti za samodejna. Nazadnje, kar zadeva ponovno opredelitev osnovnega zneska spornega nadomestila ob izteku vsakega petletnega obdobja, bo moralo navedeno sodišče presoditi, ali je, kot trdi Sjöfartsverket, taka ponovna opredelitev, čeprav je bila opravljena na podlagi formule, ki je vseskozi ostala nespremenjena, dejansko pomenila vrsto novih pogajanj, ki jih je mogoče opredeliti kot „spremembe“, zlasti ker se je od strank zahtevalo, da se sporazumeta o obsegu prometa, ki ga je treba upoštevati. V tem primeru bo treba dodatno preučiti, ali je mogoče navedene spremembe opredeliti kot „bistvene“.
III. Predlog
38.
Glede na vse zgornje ugotovitve Sodišču predlagam, naj na vprašanja za predhodno odločanje, ki jih je predložilo Stockholms tingsrätt (okrožno sodišče v Stockholmu), odgovori tako:
Člen 107(1) PDEU je treba razlagati tako, da:
– letno nadomestilo, ki ga državni organ občinski delniški družbi plača iz državnih sredstev kot nadomestilo za zavezo navedene družbe, da brezplačno opravlja določeno storitev, za katero so se do sklenitve sporazuma zaračunavale pristojbine, lahko pomeni državno pomoč, če je treba navedeno družbo v zvezi z zadevno storitvijo šteti kot podjetje za namene uporabe te določbe in če tako nadomestilo navedeni družbi daje prednost, ki je v običajnih tržnih razmerah ne bi pridobila ter ki bi lahko prizadela trgovino med državami članicami in izkrivljala konkurenco. Nacionalno sodišče mora na podlagi vseh upoštevnih okoliščin presoditi, ali in v kolikšnem obsegu so navedeni pogoji izpolnjeni.
Člen 1(b)(i) in (c) Uredbe 2015/1589 je treba razlagati tako, da:
– ob domnevi, da šteje za pomoč v smislu člena 107(1) PDEU, navedeno nadomestilo, katerega plačilo je bilo v skladu s prvotnimi določili pogodbe, s katerim je bilo dodeljeno, podaljševano za po pet let, ne da bi bila ta pogodba odpovedana, in katerega znesek je bil spremenjen po eni strani vsako leto na podlagi indeksa cen življenjskih potrebščin in po drugi strani ob izteku vsakega petletnega obdobja glede na obseg brezplačno opravljene storitve na podlagi vseskozi nespremenjene formule, pomeni veljavno pomoč v smislu navedenih določb, kar pa mora preveriti nacionalno sodišče.
(
1
)	Jezik izvirnika: italijanščina.
(
2
)	Uredba Sveta EU z dne 13. julija 2015 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 108 Pogodbe o delovanju Evropske unije (kodificirano besedilo) (UL 2015, L 2048, str. 9).
(
3
)	Glej nazadnje sodbo z dne 28. februarja 2024, Danska/Komisija (T-364/20, EU:T:2024:125), zoper katero Sodišče trenutno obravnava pritožbo (zadeva C-337/24 P).
(
4
)	Iz spisa je razvidno, da je Sjöfartsverket odpovedala sporazum, ker meni, da plačilo nadomestila, določenega v sporazumu, zaradi spremenjenih pogojev pomeni nezakonito državno pomoč in da družba Stockholms Hamn s tem, da je zaračunavala pristojbine plovilom, ki niso plovila za rekreacijo, ni izpolnjevala svoje obveznosti. Poleg tega naj bi zahteva po usklajevanju, ki je upravičevala plačevanje, prenehala, ker naj bi Sjöfartsverket ponovno začela zaračunavati pristojbine za plovbo trgovskim ladjam, ki prečkajo Södertälje.
(
5
)	Glej v tem smislu nazadnje sodbo z dne 29. aprila 2025Prezydent Miasta Mielca (C-453/23, EU:C:2025:285, točka 36).
(
6
)	Predložitveno sodišče ne dvomi o uporabi državnih sredstev in o selektivnosti ukrepa.
(
7
)	Glej sodbo z dne 23. aprila 1991(C-41/90, EU:C:1991:161, točka 21).
(
8
)	Glej med drugim sodbo z dne 24. marca 2022, GVN/Komisija (C-666/20 P, EU:C:2022:225, točka 69).
(
9
)	Glej med drugim sodbo z dne 10. januarja 2006, Cassa di Risparmio di Firenze in drugi (C‑222/04, EU:C:2006:8, točki 122 in 123).
(
10
)	Glej v tem smislu sodbo z dne 10. januarja 2006, Cassa di Risparmio di Firenze in drugi (C‑222/04, EU:C:2006:8, točka 122).
(
11
)	Glej med drugim sodbo z dne 19. decembra 2012, Mitteldeutsche Flughafen in Flughafen Leipzig/Komisija (C-288/11 P, EU:C:2012:821, točka 44).
(
12
)	Glej sodbo z dne 18. marca 1997, Diego Calì & Figli (C-343/95, EU:C:1997:160, točki 22 in 23), in na področju državnih pomoči sodbo z dne 22. oktobra 2015, EasyPay in Finance Engineering (C-185/14, EU:C:2015:716, točka 40).
(
13
)	Glej v tem smislu med drugim sodbo z dne 7. novembra 2019, Aanbestedingskalender in drugi/Komisija (C-687/17 P, EU:C:2019:932, točka 16, in v zvezi z merili za presojo razlikovanja, točka 44).
(
14
)	Glej v tem smislu sodbe z dne 11. junija 2020, Komisija in Slovaška republika/Dôvera zdravotná poist'ovňa (C-262/18 P in C-271/18 P, EU:C:2020:450, točki 35 in 50); z dne 2. junija 2021, Casa Regina Apostolorum della Pia Società delle Figlie di San Paolo/Komisija (T‑223/18, EU:T:2021:315, točke od 152 do 154, 165, 166 in 173), ki jo je Sodišče potrdilo s sodbo z dne 27. aprila 2023, Casa Regina Apostolorum della Pia Società delle Figlie di San Paolo/Komisija (C-492/21 P, EU:C:2023:354), in z dne 27. junija 2017, Congregación de Escuelas Pías Provincia Betania (C-74/16, EU:C:2017:496, točka 50).
(
15
)	Glede na informacije, ki so na voljo na spletnem mestu družbe, družba Stockholms Hamn AB na Švedskem upravlja šest pristaniških naprav, od katerih so tri v mestu Stockholm. To so pristanišča Stadsgården, Värtahamnen (v katerih poteka zlasti pomorski tovorni in potniški promet iz oziroma na Finsko in v Estonijo) ter Frihamnen (ki je terminal za potniške ladje za križarjenje), za katera se zdi, da ni treba uporabljati sistem zapornic Hammarby. Druge pristaniške naprave so v mestu Nynäshamn (gre za pristanišči Nynäshamn in Stockholm Norvik, v katerih poteka zlasti zagotavljanje storitev prevoza blaga in potnikov iz oziroma na Poljsko ter z oziroma na švedski otok Gotland ter iz oziroma v Latvijo) in v kraju Kapellskär (ki naj bi po navedbah na spletni strani omogočala „hiter prevoz blaga in potnikov iz oziroma v Stockholm in njegovo okolico ter iz oziroma na Švedsko, Finsko, Norveško, v baltske države in celinsko Evropo“).
(
16
)	Glej v tem smislu sodbe z dne 30. aprila 2019, UPF/Komisija (T-747/17, EU:T:2019:271, točka 64, v nadaljevanju: sodba UPF), in Chambre de commerce et d’industrie métropolitaine Bretagne-Ouest (port de Brest)/Komisija (T-754/17, EU:T:2019:270, točka 80).
(
17
)	Glej sodbo z dne 24. oktobra 2002, Aéroports de Paris/Komisija (C-82/01 P, EU:C:2002:617, točka 78).
(
18
)	Sodba z dne 19. decembra 2012, Mitteldeutsche Flughafen in Flughafen Leipzig/Komisija (C‑288/11 P, EU:C:2012:821, točka 43), v zvezi z razširitvijo obsega teh sodb na druge vrste infrastrukture glej sodbo z dne 14. januarja 2015, Eventech (C-518/13, EU:C:2015:9, točka 42).
(
19
)	Glej med drugim sodbi UPF, točka 65, in z dne 15. marca 2018, Naviera Armas/Komisija (T‑108/16, EU:T:2018:145, točka 88), ki jo je Sodišče potrdilo s sklepom z dne 25. junija 2019, Fred Olsen/NavieraArmas (C-319/18 P, EU:C:2019:542), in z dne 20. decembra 2023, Autorità di sistema portuale del Mar Ligure occidentale in drugi/Komisija (T-166/21, EU:T:2023:862, točka 56).
(
20
)	Sklepi Komisije z dne 20. oktobra 2004 o državni pomoči N 520/2003 – Belgija – za finančno podporo za infrastrukturna dela v flamskih pristaniščih (UL 2005, C 176, str. 11), z dne 11. decembra 2005 o državni pomoči N 503/2005, Združeno kraljestvo – Great Yarmouth Outer Harbour, (UL 2006, C 83, str. 10, uvodni izjavi 22 in 23), ter z dne 17. novembra 2023 o državni pomoči SA.103466 (2023/N) – Sweden Dredging and port infrastructure at the port of Gothenburg, (UL 2023, C/2023/1474, str. 1, točka 76). V zvezi s tem glej tudi sodbo UPF, točki 68 in 70.
(
21
)	Obvestilo Komisije o pojmu državne pomoči po členu 107(1) Pogodbe o delovanju Evropske unije (UL 2016, C 262, str. 1, točka 203). Glej tudi analitično preglednico „državne pomoči“ za pristaniško infrastrukturo, ki je na voljo na https:/competition-policy.ec.europa.eu/state-aid/legislation/notion-aid_en, točka 5.
(
22
)	Kot je navedeno v opombi 15 se ne zdi, da je zapornica Hammarby del ene od pristaniških naprav, ki jih upravlja družba Stockholms Hamn.
(
23
)	V zvezi s tem poudarjam, da čeprav je Komisija v Sklepu z dne z dne 20. oktobra 2004 o državni pomoči N 520/2003 – Belgija – za finančno podporo za infrastrukturna dela v flamskih pristaniščih (UL 2005, C 176, str. 11, uvodne izjave 38 in 39, 42 in 43), na katerega se sklicuje družbe Stockholms Hamn, priznala, da so financirane dejavnosti negospodarske, si je kljub temu pridržala možnost, da preveri obstoj prednosti v obliki prekomernega nadomestila in torej pomoči za storitve, ki se proti plačilu dodelijo pristaniškim organom, s čimer jih je implicitno štela za gospodarske dejavnosti, čeprav se izvajajo v splošnem interesu. Glej v tem smislu Sklep z dne 21. decembra 2005 o državni pomoči N 503/2005, Združeno kraljestvo, Great Yarmouth Outer Harbour, UL 2006, C 83, str. 10, uvodna izjava 27).
(
24
)	Družba Stockholms Hamn v stališčih, predloženih Sodišču, potrdila, da je od leta 2021 ponovno začela uporabljati pristojbine za trgovska plovila. Vendar ni pojasnjeno, kako se te pristojbine izračunajo.
(
25
)	Ta cilj je naveden v vlogah družbe Stockholms Hamn predložitvenemu sodišču. Pričakovani rezultati v smislu povečanja komercialnega pomorskega prometa kažejo, da so pristojbine na ravni, ki vpliva na odločitve prevoznikov.
(
26
)	To izhaja iz stališč družbe Stockholms Hamn pred Sodiščem.
(
27
)	Glej sodbi z dne 12. julija 2012, Compass-Datenbank (C-138/11, EU:C:2012:449, točka 42), in z dne 20. decembra 2023, Autorità di sistema portuale del Mar Ligure occidentale in drugi/Komisija (T-166/21, EU:T:2023:862, točke 106, 110 in 118).
(
28
)	Glej sodbo z dne 12. julija 2012, Compass-Datenbank (C-138/11, EU:C:2012:449, točka 42).
(
29
)	Glej na primer sodbo z dne 8. septembra 2022, Lux Express Estonia (C-614/20, EU:C:2022:641), v kateri je Sodišče menilo, da obveznost, ki je v Estoniji naložena podjetjem javnega cestnega in železniškega prevoza, da brezplačno opravljajo prevoz nekaterih kategorij potnikov, pomeni „obveznost javne službe“ v smislu Uredbe št. 1370/2007, za katero je treba dodeliti nadomestilo, pri čemer je pojasnilo pogoje, ki jih mora to nadomestilo izpolnjevati, da bi bilo v skladu s pravili o državni pomoči.
(
30
)	C-280/00, EU:C:2003:415 (v nadaljevanju: sodba Altmark).
(
31
)	Glej sodbo z dne 27. aprila 2023, Casa Regina Apostolorum della Pia Società delle Figlie di San Paolo/Komisija (C-492/21 P, EU:C:2023:354, točki 70 in 71). Res je, da je Sodišče v sodbi z dne 27. junija 2017, Congregación de Escuelas Pías Provincia Betania (C-74/16, EU:C:2017:496, točki 47 in 50), izključilo gospodarsko naravo dela spornih storitev – in sicer tečaje, ki jih izvajajo izobraževalne ustanove – ker se ponujajo brezplačno in se v celoti ali pretežno financirajo iz javnih sredstev, pri čemer je s sklicevanjem na svojo sodno prakso na področju storitev pojasnilo, da je za namene uporabe določb o državnih pomočeh mogoče opredeliti kot „gospodarske dejavnosti“ storitve, ki se običajno opravljajo za „plačilo“, ki pomeni ekonomsko protidajatev za opravljeno storitev. Vendar menim, da je obseg te sodbe še vedno omejen (v zvezi s tem napotujem na točko 8 teh sklepnih predlogov). Določbe o državnih pomočeh se uporabljajo prav v položajih, v katerih so javna sredstva uporabljena za financiranje dejavnosti podjetij in v katerih opredelitev storitve kot gospodarske ne more biti odvisna zgolj od tega, ali njeno opravljanje financira država, in od tistih, ki so do nje upravičeni. Zdi se mi, da je sklicevanje na pravni red na področju storitev mogoče pripisati tudi okoliščinam zadeve, v kateri je bila izdana navedena sodba. Med pojmom „gospodarska dejavnost“ v smislu določb o prostem pretoku storitev in v smislu določb o državnih pomočeh namreč ni popolne skladnosti, čeprav so ti sistemi pravil blizu in sovpadajo. Natančneje, če je plačilo, ki se razume kot ekonomska protidajatev za storitev, ključni element na področju storitev, to ne velja za pomoči, kjer je poudarek bolj na potencialu za dobiček, povezanem z naravo dejavnosti, in na tem, ali je subjekt, ki jo opravlja, gospodarski subjekt ali javni organ.
(
32
)	Glej sodbo z dne 18. marca 1997, Diego Calì & Figli (C-343/95, EU:C:1997:160, točki 22 in 23). Glej tudi analitično preglednico „državne pomoči“ za pristaniško infrastrukturo, ki je na voljo na https:/competition-policy.ec.europa.eu/state-aid/legislation/notion-aid_en, točka 4.
(
33
)	Zdi se, da je bil leta 2022 sprejet projekt obnove kanala Södertälje, da bi se med drugim zmanjšal pritisk komercialnega prometa s cestnega in železniškega prevoza v korist pomorskega prevoza, glej https://www.marketscreener.com/quote/stock/PEAB-AB-6491371/news/Peab-Rebuilds-the-Lock-Canal-in-Sodertalje-40864607/.
(
34
)	Glej sodbo z dne 17. novembra 2022, Volotea in easyJet/Komisija (C-331/20 P in C-343/20 P, EU:C:2022:886, točke od 107 do 109).
(
35
)	Glej sodbo z dne 13. marca 2025, Cividale in drugi (C-746/23 in C-747/23, EU:C:2025:171, točka 42).
(
36
)	Glej sodbo z dne 17. novembra 2022, Volotea in easyJet/Komisija (C-331/20 P in C-343/20 P, EU:C:2022:886, točka 109 in navedena sodna praksa).
(
37
)	Glej sodbo z dne 13. marca 2025, Cividale in drugi (C-746/23 in C-747/23, EU:C:2025:171, točka 42 in navedena sodna praksa).
(
38
)	To, da se brezplačna storitev ponudi tako, da se jo kupi pri tretji osebi, ne pomeni ravnanja, ki ga zasebni udeleženec v nekaterih okoliščinah ne bi storil. V takem primeru bi država pridobiteljica svojemu pogodbeniku načeloma podelila prednost, če cena, plačana za kupljeno storitev, ne bi ustrezala njeni tržni ceni.
(
39
)	Glej po analogiji sodbo z dne 11. novembra 2021, Autostrada Wielkopolska/Komisija in Poljska (C-933/19 P, EU:C:2021:905, točke od 121 do 125, 139 in 156). V takem primeru bi bila prednost v smislu člena 107(1) PDEU mogoča le, če bi sporno nadomestilo preseglo izgubo prihodkov, ki jo je utrpela družba Stockholms Hamn.
(
40
)	V zvezi s tem sta Sodišče in Splošno sodišče med drugim izključila naravo državne pomoči zneskov, dolgovanih ali plačanih na podlagi nepogodbene odgovornosti zadevne države članice, glej sodbo z dne 27. septembra 1988, Asteris in drugi (od 106/87 do 120/87, EU:C:1988:457), in v primeru plačila odškodnine za razlastitev glej sodbi z dne 1. julija 2010, Nuova Terni Industrie Chimiche/Komisija (T-64/08, EU:T:2010:270), in z dne 27. januarja 2022, Sātiņi-S (C-238/20, EU:C:2022:57, točka 51). Vendar v obravnavani zadevi ne gre za tak primer.
(
41
)	Glej sodbo z dne 27. januarja 2022, Sātiņi-S (C-238/20, EU:C:2022:57, točka 42 in navedena sodna praksa).
(
42
)	Glej na primer sodbo z dne 1. februarja 2017, Portovesme/Komisija (C-606/14 P, EU:C:2017:75, točka 92).
(
43
)	Glej sodbo Altmark, točka 87.
(
44
)	Namen meril, ki jih je Sodišče določilo v sodbi Altmark, je v bistvu preveriti, ali je država plačala primerno ceno, da bi zagotovila pravilno izvajanje OJS. Vendar v nasprotju s položaji, v katerih se uporablja načelo MEOP, države v primerih, v katerih se uporablja sodba Altmark, ne vodi prizadevanje za dobiček, temveč cilj zagotavljanja javne službe, zato ne deluje kot zasebni udeleženec. Preskus Altmark in MEOP sta torej analitična instrumenta, ki se uporabljata v različnih položajih in nista izmenljiva, glej sodbo z dne 14. junija 2023, Ryanair in Airport Marketing Services/Komisija (T-79/21, EU:T:2023:334, točke od 100 do 102).
(
45
)	Glej sodbo Altmark, točka 89.
(
46
)	Glej sodbo z dne 21. marca 1974, BRT in Société belge des auteurs, compositeurs et éditeurs (127/73, EU:C:1974:25, točka 20). Vendar se ne zahteva, da gre za zakon ali podzakonski akt, saj lahko zadostuje javnopravna koncesija, glej sodbo z dne 23. oktobra 1997, Komisija/Francija (C-159/94, EU:C:1997:501, točka 66), ali v nekaterih okoliščinah pogodba, glej Sporočilo Komisije o uporabi pravil Evropske unije o državni pomoči za nadomestilo, dodeljeno za opravljanje storitev splošnega gospodarskega pomena (UL 2012, C 8, str. 4, točka 52).
(
47
)	Glej sodbo z dne 26. novembra 2015, Španija/Komisija (T-461/13, EU:T:2015:891, točka 60).
(
48
)	Glej sodbe z dne 10. decembra 1991, Merci convenzionali Porto di Genova (C-179/90, EU:C:1991:464, točka 27); z dne 17. julija 1997, GT-Link (C-242/95, EU:C:1997:376, točka 53), in z dne 18. junija 1998, Corsica Ferries France (C-266/96, EU:C:1998:306, točka 45).
(
49
)	Prav tako se zdi malo verjetno, da bi se podjetje, kakršno je Stockholms Hamn, če bi ga vodili izključno lastni poslovni interesi, odločilo za brezplačno zagotavljanje zadevnih storitev. Dejstvo, da je zadnjenavedeno že opravljalo storitve v zvezi z zapornico, ki so predmet sporazuma o nadomestilu, poleg tega ne izključuje njihove opredelitve kot SSGP, ker se pogoji, pod katerimi so se te storitve opravljale (to je, za plačilo), niso več šteli za skladne z javnim interesom, glej v tem smislu sodbo z dne 7. novembra 2018, Komisija/Madžarska (C-171/17, EU:C:2018:881, točka 56).
(
50
)	Glej sodbo z dne 15. maja 2019, Achema in drugi (C-706/17, EU:C:2019:407, točka 114). Drugi pogoj iz sodbe Altmark zahteva, da so merila, na podlagi katerih se izračuna nadomestilo, določena vnaprej ter objektivno in pregledno, medtem ko tretji pogoj določa, da nadomestilo ne sme presegati tistega, kar je potrebno za kritje s tem povezanih prihodkov in razumnega dobička, glej sodbo Altmark (točki 90 in 92).
(
51
)	Zdi se, da iz informacij v spisu izhaja, da je morala Sjöfartsverket na podlagi člena 5 sporazuma o nadomestilu ob izteku vsakega petletnega obdobja družbi Stockholms Hamn plačati dodatek, ki je ustrezal polovici razlike med osnovnim nadomestilom, izračunanim v skladu s členom 3 tega sporazuma, in novim nadomestilom, izračunanim v skladu s členom 4 (to je glede na dejanski promet). V primeru negativne razlike bi morala družba Stockholms Hamn Sjöfartsverket vrniti znesek, ki ustreza polovici take razlike.
(
52
)	Če se ne motim, je iz spisa razvidno, da je bil osnovni znesek nadomestila za vsako petletno obdobje določen sporazumno ob upoštevanju obsega prometa, na podlagi katerega se plača nadomestilo v četrtem letu prejšnjega obdobja, določenega na podlagi podatkov, ki jih je predložila družba Stockholms Hamn (člen 4). Tak znesek je bil nato prilagojen v skladu z mehanizmom iz člena 5, opisanem v točki 52 teh sklepnih predlogov.
(
53
)	Glej sodbo z dne 7. marca 2024, Fallimento Esperia in GSE (C-558/22, EU:C:2024:209, točka 64).
(
54
)	Glej sodbo z dne 20. maja 2021, Azienda Sanitaria Provinciale di Catania/Assessorato della Salute della Regione Siciliana (C-128/19, ECLI.EU:C:2021:401, točka 30 in navedena sodna praksa, v nadaljevanju: sodba Azienda Sanitaria Provinciale di Catania).
(
55
)	Akt o pogojih pristopa Kraljevine Norveške, Republike Avstrije, Republike Finske in Kraljevine Švedske ter o prilagoditvah pogodb, na katerih temelji Evropska unija (UL 1994, C 241, str. 21, in UL 1995, L 1, str. 1, v nadaljevanju: Akt o pristopu).
(
56
)	Člen 144 je del poglavja I naslova VI, naslovljenega „Določbe o državni pomoči“. V členih od 138 do 142 Akta o pristopu, ki so v tem poglavju, so opredeljene vrste pomoči, ki jih nove države članice lahko dodelijo v sektorju kmetijskih proizvodov. Med temi členi se samo člen 142 o dolgoročnih nacionalnih pomočeh za zagotovitev ohranitve kmetijske dejavnosti na nekaterih območjih izrecno sklicuje na Švedsko. Člen 143(1) Akta o pristopu določa, da se pomoč iz členov od 138 do 142 „in vsaka druga nacionalna pomoč, ki jo mora v skladu s tem aktom odobriti Komisija, priglasi tej instituciji“.
(
57
)	Glej sklepne predloge generalne pravobranilke Sharpston, predstavljene 7. februarja 2013v zadevi P (C-6/12, ECLI:EU:c:2013:69, točka 9 in opomba 24).
(
58
)	Glej sodbo z dne 18. julija 2013, P (C-6/12, EU:C:2013:525, točka 44).
(
59
)	V skladu s členom 137(1) Akta o pristopu se naslov VI „nanaša na kmetijske proizvode, razen na kmetijske proizvode, za katere velja Uredba (EGS) št. 3759/92 o skupni ureditvi trgov za ribiške proizvode in proizvode iz akvakulture“. Člen 144 Akta o pristopu je torej treba razumeti tako, da se nanaša na pomoči za take proizvode, ki ne spadajo med tiste, ki so odobreni na podlagi predhodnih členov od 138 do 142 navedenega akta.
(
60
)	Uredba Komisije (ES) št. 794/2004 z dne 21. aprila 2004 o izvajanju Uredbe Sveta (ES) 2015/1589 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 108 Pogodbe ES (UL 2004, L 140, str. 1).
(
61
)	Člen 4(1) Uredbe št. 794/2004 določa tudi, da se „povečanje začetnega proračuna obstoječe sheme pomoči do 20 % ne šteje kot sprememba obstoječe pomoči“. Navedena določba se nanaša na sheme pomoči in se torej v obravnavanem primeru ne zdi upoštevna. Poleg tega predložitveno sodišče navaja, da se zneski, izplačani družbi Stockholms Hamn, v celotnem obdobju uporabe sporazuma o nadomestilu niso letno spreminjali nad 20 %.
(
62
)	Glej sklepne predloge generalnega pravobranilca M. Camposa Sánchez-Bordone, predstavljene 26. septembra 2018, v zadevi Südwestrundfunk/Tilo Rittinger in drugi (C-492/17, ECLI:EU:C:2018:777, točka 47).
(
63
)	Glej sodbi z dne 20. septembra 2018, Carrefour Hypermarchés SAS in drugi/Ministre des Finances et des Comptes publics (C-510/16, ECLI:EU:C:2018:751, točka 41), in z dne 13. decembra 2018, Rittinger in drugi (C-492/17, EU:C:2018:1019, točka 57).
(
64
)	Glej v tem smislu sklepne predloge generalnega pravobranilca J. Warnerja, predstavljene v zadevi McCarren (177/78, ECLI:EU:C:1979:127, str. 2204). V smislu, da gre vsekakor za manjše, če že ne zanemarljive spremembe, glej sklepne predloge generalne pravobranilke S. Rozès v zadevi Apple and Pear Development Council (222/82, ECLI:EU:C:1983:229, str. 4134).
(
65
)	Glej sodbe z dne 11. septembra 2003, Belgija/Komisija (C-197/99 P, EU:C:2003:444, točka 109); z dne 20. maja 2010, Todaro Nunziatina & C. Snc/Assessorato del Lavoro, della Previdenza Sociale, della Formazione Professionale e dell’Emigrazione della regione Sicilia (C-138/09, ECLI:EU:C:2010:291, točka 47); z dne 4. decembra 2013, Komisija/Svet, C-121/10 (EU:C:2013:784, točka 59), in sodbo Azienda Sanitaria Provinciale di Catania, točki 37 in 39.
(
66
)	Glej sodbo z dne 26. oktobra 2016, Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI)/Komisija (C-590/14 P, ECLI:EU:C:2016:797, točke 56, 78 in 81).