62020CJ0151_RES
Zadeva C‑151/20
Bundeswettbewerbsbehörde
proti
Agrana Zucker GmbH_Nordzucker AGinSüdzucker AG
(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Oberster Gerichtshof (vrhovno sodišče, Avstrija))
Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 22. marca 2022
„Predhodno odločanje – Konkurenca – Člen 101 PDEU – Omejevalni sporazum, ki ga preiskujeta dva nacionalna organa, pristojna za konkurenco – Listina Evropske unije o temeljnih pravicah – Člen 50 – Načelo ne bis in idem – Obstoj istega kaznivega dejanja – Člen 52(1) – Omejitve načela ne bis in idem – Pogoji – Doseganje cilja v splošnem interesu – Sorazmernost“
Temeljne pravice – Načelo ne bis in idem – Pogoji uporabe – Kumulacija postopkov in sankcij kazenske narave – Merila za presojo kazenske narave – Pravna opredelitev kršitve v nacionalnem pravu, narava kršitve in stopnja strogosti zagrožene sankcije
(Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, člen 50)
(Glej točki 30 in 31.)
Temeljne pravice – Načelo ne bis in idem – Pogoji uporabe – Kumulacija postopkov in sankcij kazenske narave – Pojem – Kumulacija postopkov na področju konkurenčnega prava, ki so namenjeni naložitvi glob ali samo ugotovitvi kršitve – Vključitev
(Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, člen 50)
(Glej točke 32 in od 60 do 67.)
Temeljne pravice – Načelo ne bis in idem – Pogoji uporabe – Obstoj prejšnje pravnomočne odločbe – Merila presoje – Pravnomočna odločba, ki je bila izdana po vsebinski presoji zadeve
(Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, člen 50)
(Glej točki 34 in 35.)
Temeljne pravice – Načelo ne bis in idem – Pogoji uporabe – Obstoj istega kaznivega dejanja – Merilo presoje – Istovetnost dejstev – Omejevalni sporazum, ki ga preiskujeta dva nacionalna organa, pristojna za konkurenco – Presoja istovetnosti dejstev glede na ozemlje, trg proizvodov in obdobje, na katere se nanašajo postopki, ki jih vodita ta organa
(Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, člen 50)
(Glej točki 38 in 48.)
Temeljne pravice – Listina Evropske unije o temeljnih pravicah – Omejevanje uresničevanja pravic in svoboščin, uvedenih z Listino – Omejitev načela ne bis in idem – Pogoji – Doseganje cilja v splošnem interesu – Omejevalni sporazum, ki ga preiskujeta dva nacionalna organa, pristojna za konkurenco – Kumulacija postopkov, katerih predmet so isti vidiki istega kršitvenega ravnanja – Nedopustnost
(Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, člena 50 in 52(1))
(Glej točke od 49 do 57.)
Povzetek
Družbi Nordzucker AG in Südzucker AG sta nemški proizvajalki sladkorja, ki skupaj s tretjim velikim proizvajalcem prevladujeta na trgu sladkorja v Nemčiji. Ta trg je bil tradicionalno razdeljen na tri glavna geografska območja, pri čemer je na vsakem od njih prevladoval eden od teh treh velikih proizvajalcev.
Družba Agrana Zucker GmbH (v nadaljevanju: Agrana), ki je hčerinska družba družbe Südzucker, je glavna proizvajalka sladkorja v Avstriji.
Najpozneje od leta 2004 sta se družbi Nordzucker in Südzucker dogovorili, da si ne bosta medsebojno konkurirali z vdori na svoja glavna tradicionalna prodajna območja. V teh okoliščinah je komercialni direktor družbe Südzucker v začetku leta 2006 poklical komercialnega direktorja družbe Nordzucker, da bi se pritožil nad dobavami slovaške hčerinske družbe družbe Nordzucker na avstrijski trg, pri čemer je dal vedeti, da bi lahko to vplivalo na nemški trg sladkorja (v nadaljevanju: telefonski pogovor iz leta 2006).
Da bi bila deležna ugodnosti iz nacionalnih programov prizanesljivosti, je družba Nordzucker nato obvestila Bundeskartellamt (zvezni organ, pristojen za konkurenco, Nemčija) in Bundeswettbewerbsbehörde (zvezni organ, pristojen za konkurenco, Avstrija) o sodelovanju pri omejevalnem sporazumu na nemškem in avstrijskem trgu sladkorja. Ta organa sta sočasno začela preiskave.
Nemški organ, pristojen za konkurenco, je leta 2014 z odločbo, ki je postala pravnomočna, ugotovil, da so družbi Nordzucker in Südzucker ter tretji nemški proizvajalec sodelovali pri protikonkurenčnem omejevalnem sporazumu, s čimer so kršili člen 101 PDEU in ustrezne določbe nemškega prava, in je med drugim družbi Südzucker naložil globo v višini 195.500.000 EUR. V tej odločbi je povzeta tudi vsebina telefonskega pogovora iz leta 2006 v zvezi z avstrijskim trgom sladkorja.
Na drugi strani pa je Oberlandesgericht Wien (višje deželno sodišče na Dunaju, Avstrija) zavrnilo tožbo, v kateri je avstrijski organ, pristojen za konkurenco, predlagal, prvič, naj se ugotovi, da so družbe Nordzucker, Südzucker in Agrana kršile člen 101 PDEU in ustrezne določbe avstrijskega prava, in drugič, naj se družbi Südzucker naložita dve globi, od tega ena solidarno z družbo Agrana.
Avstrijski organ, pristojen za konkurenco, je zoper ta sklep vložil pritožbo pri Oberster Gerichtshof (vrhovno sodišče, Avstrija), ki je predložitveno sodišče. To sodišče se v teh okoliščinah sprašuje, ali mu načelo ne bis in idem iz člena 50 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah (v nadaljevanju: Listina) prepoveduje, da bi v postopku, ki poteka pred njim, upoštevalo telefonski pogovor iz leta 2006, ker je bil ta pogovor izrecno omenjen v odločbi nemškega organa, pristojnega za konkurenco, iz leta 2014. To sodišče se poleg tega sprašuje, ali se glede na sodno prakso Sodišča načelo ne bis in idem uporablja v postopku ugotavljanja kršitve, v katerem se zaradi sodelovanja podjetja v nacionalnem programu prizanesljivosti ne bo naložila globa.
Sodišče, ki je odločalo v velikem senatu, je v odgovor na ti vprašanji pojasnilo uporabo načela ne bis in idem v primeru sočasnih ali zaporednih postopkov na področju konkurenčnega prava, ki se nanašajo na isto protikonkurenčno ravnanje v več državah članicah.
Presoja Sodišča
Sodišče najprej opozarja, da načelo ne bis in idem, kot je določeno v členu 50 Listine, prepoveduje kumulacijo postopkov in sankcij kazenske narave, v smislu tega člena, za ista dejanja in proti isti osebi.
To načelo na področju konkurence prepoveduje, da bi bilo podjetje ponovno kaznovano ali preganjano zaradi protikonkurenčnega ravnanja, za katero je že bilo kaznovano ali glede katerega je bilo s prejšnjo odločbo, zoper katero ni več mogoče vložiti pravnega sredstva, ugotovljeno, da zanj ni odgovorno. Uporaba načela ne bis in idem v postopkih na področju konkurenčnega prava je tako odvisna od dveh pogojev, in sicer, prvič, da obstaja prejšnja pravnomočna odločba (pogoj „bis“) in, drugič, da se prejšnja odločba in poznejši pregoni ali odločbe nanašajo na isto ravnanje (pogoj „idem“).
Ker je odločba nemškega organa, pristojnega za konkurenco, iz leta 2014 prejšnja pravnomočna odločba, ki je bila izdana na podlagi vsebinske presoje zadeve, je pogoj „bis“ v zvezi s postopkom, ki ga vodi avstrijski organ, pristojen za konkurenco, izpolnjen.
Kar zadeva pogoj „idem“, je upoštevno merilo za presojo obstoja iste kršitve merilo istovetnosti dejstev, ne glede na to, kakšna je njihova pravna opredelitev v nacionalnem pravu ali kateri je varovani pravni interes. Istovetnost protikonkurenčnih ravnanj je treba preučiti glede na ozemlje in trg zadevnih proizvodov ter glede na obdobje, v katerem je bil cilj oziroma posledica navedenih ravnanj preprečevanje, omejevanje ali izkrivljanje konkurence.
Zato mora predložitveno sodišče na podlagi presoje vseh upoštevnih okoliščin preveriti, ali je bil z odločbo nemškega organa, pristojnega za konkurenco, iz leta 2014 zadevni omejevalni sporazum ugotovljen in kaznovan zaradi svojega protikonkurenčnega cilja ali posledic ne le na nemškem, temveč tudi na avstrijskem ozemlju. Če je to tako, potem drugi postopki in, odvisno od primera, druge kazni za kršitev člena 101 PDEU in ustreznih določb avstrijskega prava z omejevalnim sporazumom na avstrijskem ozemlju pomenijo omejitev temeljne pravice, zagotovljene s členom 50 Listine.
Taka omejitev poleg tega ne more biti upravičena na podlagi člena 52(1) Listine. Iz te določbe med drugim izhaja, da morajo kakršne koli omejitve uresničevanja pravic in svoboščin, priznanih z Listino, dejansko ustrezati ciljem splošnega interesa, ki jih priznava Unija, ali biti potrebne zaradi zaščite pravic in svoboščin drugih.
Ker se s prepovedjo omejevalnih sporazumov iz člena 101 PDEU uresničuje cilj v splošnem interesu, to je zagotavljanje neizkrivljene konkurence na notranjem trgu, je omejitev načela ne bis in idem iz člena 50 Listine, ki izhaja iz kumulacije postopkov in sankcij kazenske narave s strani dveh nacionalnih organov, pristojnih za konkurenco, na podlagi člena 52(1) Listine mogoče upravičiti, če se ti postopki in sankcije nanašajo na komplementarne cilje, katerih predmet so, odvisno od okoliščin, različni vidiki istega kršitvenega ravnanja. Če pa bi dva nacionalna organa, pristojna za konkurenco, preganjala in kaznovala ista dejanja, da bi ob uporabi člena 101 PDEU in ustreznih določb nacionalnega prava, ki prepovedujejo omejevalne sporazume, ki bi lahko vplivali na trgovino med državami članicami v smislu člena 101 PDEU, zagotovila spoštovanje prepovedi omejevalnih sporazumov, bi ta organa uresničevala isti cilj, da se zagotovi neizkrivljena konkurenca na notranjem trgu. Taka kumulacija postopkov in sankcij ne bi bila v skladu s ciljem v splošnem interesu, ki ga priznava Unija, tako da je tudi ni mogoče upravičiti na podlagi člena 52(1) Listine.
V zvezi s postopkom, ki ga avstrijski organ, pristojen za konkurenco, vodi zoper družbo Nordzucker, je Sodišče na koncu potrdilo, da se v takem postopku, v katerem se uporablja konkurenčno pravo in v katerem je zaradi sodelovanja družbe Nordzucker v nacionalnem programu prizanesljivosti mogoča le ugotovitev kršitve tega prava, tudi lahko uporabi načelo ne bis in idem.
Namen načela ne bis in idem – kot načela, tesno povezanega z načelom res judicata – je namreč zagotovitev pravne varnosti in enakosti s tem, da se zagotovi, da je lahko fizična ali pravna oseba, zoper katero je tekel postopek in ki je bila, odvisno od primera, obsojena, prepričana, da je za isto kršitev ne bodo več preganjali. Iz tega sledi, da lahko že začetek kazenskega pregona kot tak spada na področje uporabe načela ne bis in idem, ne glede na to, ali ta pregon vodi do dejanske naložitve sankcije.