62014CJ0043_BG
Страни по делото
Основания за решението
Диспозитив
Страни по делото
По дело C‑43/14
с предмет преюдициално запитване, отправено на основание член 267 ДФЕС от Nejvyšší správní soud (Върховен административен съд, Чешка република) с акт от 18 декември 2013 г., постъпил в Съда на 27 януари 2014 г., в рамките на производство по дело
ŠKO-Energo s. r. o.
срещу
Odvolací finanční ředitelství,
СЪДЪТ (втори състав),
състоящ се от: R. Silva de Lapuerta, председател на състава, K. Lenaerts, заместник-председател на Съда, изпълняващ функциите на съдия от втори състав, J.‑C. Bonichot (докладчик), Aл. Арабаджиев и J. L. da Cruz Vilaça, съдии,
генерален адвокат: J. Kokott,
секретар: M. Aleksejev, администратор,
предвид изложеното в писмената фаза на производството и в съдебното заседание от 19 ноември 2014 г.,
като има предвид становищата, представени:
– за ŠKO-Energo s. r. o., от T. Zatloukal, правен съветник,
– за Odvolací finanční ředitelství, от D. Jeroušek и E. Nedorostková, представители,
– за чешкото правителство, от M. Smolek и J. Vláčil, в качеството на представители,
– за Европейската комисия, от E. Kružíková и P. Němečková, както и от K. Mifsud-Bonnici, в качеството на представители,
след като изслуша заключението на генералния адвокат, представено в съдебното заседание от 11 декември 2014 г.,
постанови настоящото
Решение
Основания за решението
1. Преюдициалното запитване се отнася до тълкуването на член 10 от Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 октомври 2003 година за установяване на схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове в рамките на Общността и за изменение на Директива 96/61/ЕО на Съвета (ОВ L 275, стр. 32; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 10, стр. 78).
2. Запитването е отправено в рамките на спор между ŠKO-Energo s. r. o. (наричано по-нататък „ŠKO-Energo “ ) и Odvolací finanční ředitelství (данъчна дирекция) относно плащането на данък върху разпределените квоти за емисии на парникови газове за 2011 г. и 2012 г.
Правна уредба
Правото на Съюза
3. Съгласно съображение 5 от Директива 2003/87 същата допринася за по-ефективното изпълнение на ангажиментите на Европейската общност и на нейните държави членки за намаляване на антропогенните емисии от парниковите газове в съответствие с Решение 2002/358/ЕО на Съвета от 25 април 2002 година за одобрение от името на Европейската общност на Протокола от Киото към Рамковата конвенция на Организацията на обединените нации [по изменение] на климата и съвместното изпълнение на ангажиментите, произтичащи от [него] (ОВ L 130, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 27, стр. 220), чрез ефикасен европейски пазар за търговия с квоти за емисии на парникови газове и с възможно най-малко забавяне в развитието на икономиката и заетостта.
4. Съображение 7 от Директива 2003/87 гласи:
„Разпоредбите на Общността във връзка с разпределението на квоти от държавите членки са необходими, за да спомогнат за запазване целостта на вътрешния пазар и за избягване на деформации на конкуренцията“.
5. Член 1 от Директива 2003/87, озаглавен „Предмет“, предвижда:
„С настоящата директива се въвежда схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове в рамките на Общността […], за да се стимулира намаляването на емисии на парникови газове по икономичен и икономически ефективен начин“.
6. Член 10 от Директива 2003/87, озаглавен „Метод на разпределение“, гласи:
„За тригодишния период, започващ на 1 януари 2005 г., държавите членки следва да разпределят най-малко 95 % от квотите безплатно. За петгодишния период, започващ на 1 януари 2008 г., държавите членки следва да разпределят най-малко 90 % от квотите безплатно“.
Чешкото право
7. Закон № 357/1992 за данъка върху наследствата, данъка върху даренията и данъка при прехвърляне на недвижими имоти, изменен със Закон № 402/2010 (наричан по-нататък „Закон № 357/1992“), предвижда задължение за заплащане на данък върху даренията при безвъзмездно придобиване на квоти за емисии на парникови газове.
8. Член 6, параграф 8 от Закон № 357/1992 предвижда:
„С данък върху даренията се облага безвъзмездното придобиване на квоти за емисии на парникови газове през 2011 г. и 2012 г. за производството на електроенергия в инсталация, в която към или след 1 януари 2005 г. се произвежда електроенергия с цел продажба на трети лица и в която не се извършва дейност, попадаща в обхвата на търговията с квоти за емисии на парникови газове, освен изгарянето на горива […] от производител на електроенергия“.
9. Член 7a от посочения закон, озаглавен „Данъчна основа при безвъзмездно придобиване на квоти“, гласи:
„1) При безвъзмездно придобиване на квоти данъчната основа за облагане с данък върху даренията е сумата, получена от умножаването на средната пазарна стойност на квотата за емисии на парникови газове към 28 февруари на съответната календарна година и броя на безвъзмездно придобитите квоти за производството на електроенергия за съответната календарна година.
2) Средната пазарна стойност на квота за емисии на парникови газове към 28 февруари на съответната календарна година се определя от Министерството на околната среда по метод, до който се осигурява отдалечен достъп“.
10. Член 14a от споменатия закон, озаглавен „Ставка на данъка върху даренията при безвъзмездно придобиване на квоти“, уточнява:
„Ставката на данъка върху даренията при безвъзмездно придобиване на квоти е 32 %“.
11. Член 20, точки 1 и 15 от Закон № 357/1992 гласи:
„1) не се дължи данък върху наследството и данък върху даренията при безвъзмездно придобиване на имущество:
a) от Чешката република или друга държава членка на Европейския съюз, Норвегия или Исландия (наричани по-нататък „друга европейска държава“), както и при безвъзмездното прехвърляне на имущество от Чешката република, с изключение на безвъзмездното придобиване на квоти и придобиването на имущество от друга европейска държава […]
[…]
15) не се дължи данък върху даренията при безвъзмездно придобиване на определен брой квоти, равен на съотношението между количеството електроенергия, произведено чрез комбинирано производство на електрическа и топлинна енергия, и общото количество електроенергия, произведено през 2005 г. и 2006 г.“.
Спорът по главното производство и преюдициалният въпрос
12. ŠKO-Energo придобива безвъзмездно квоти за емисии на парникови газове за 2011 г. и 2012 г. за производство на електроенергия, като за това Finanční úřad (данъчната служба) му налага данък върху даренията в размер на 20 473 152 CZK (чешки крони).
13. ŠKO-Energo оспорва наложения му данък пред Finanční ředitelství, но след като получава отказ, подава жалба до Krajský soud v Praze, като твърди, че този данък е несъвместим с член 10 от Директива 2003/87.
14. Krajský soud v Praze уважава жалбата му.
15. Решението на Krajský soud v Praze е обжалвано пред Nejvyšší správní soud, който изразява съмнения относно съвместимостта на данъка с правото на Съюза, и в частност с член 10 от Директива 2003/87, предвиждащ безплатно разпределение на най-малко 90 % от квотите за периода 2008—2012 г.
16. При тези обстоятелства Nejvyšší správní soud решава да спре производството и да постави на Съда следния преюдициален въпрос:
„Трябва ли член 10 от [Директива 2003/87] да се тълкува в смисъл, че не допуска прилагането на разпоредби от националното право, по силата на които безплатно разпределените в съответния период квоти за емисии се облагат с данък върху даренията?“.
По преюдициалния въпрос
17. С въпроса си запитващата юрисдикция по същество иска да се установи дали член 10 от Директива 2003/87, налагащ на държавите членки да разпределят най-малко 90 % от квотите за емисии на парникови газове безплатно за периода 2008—2012 г., трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска прилагането на данък върху даренията като разглеждания в главното производство.
18. Както следва от самия му текст, съгласно който в разглеждания в главното производство период държавите членки разпределят най-малко 90 % от квотите за емисии на парникови газове безплатно, член 10 от Директива 2003/87 не допуска да се налагат каквито и да било тежести за самото разпределение на квоти (решение Iberdrola и др., C‑566/11, C‑567/11, C‑580/11, C‑591/11, C‑620/11 и C‑640/11, EU:C:2013:660, т. 27).
19. При все това обаче Съдът е установил, че нито член 10 от Директива 2003/87, нито друга разпоредба от тази директива се отнася до използването на квотите за емисии или ограничава изрично правото на държавите членки да приемат мерки, които могат да повлияят върху икономическите последици от използването им (решение Iberdrola и др., EU:C:2013:660, т. 28).
20. При тези условия държавите членки могат по принцип да приемат мерки на икономическа политика, като например контрол върху цените, прилагани на пазара на някои основни стоки или ресурси, като определят начина, по който стойността на безплатно разпределените на производителите квоти за емисии се пренася върху потребителите (решение Iberdrola и др., EU:C:2013:660, т. 29).
21. Приемането на такива мерки не може все пак да неутрализира принципа на безплатно разпределение на квотите за емисии на парникови газове, нито да застрашава целите на Директива 2003/87 (решение Iberdrola и др., EU:C:2013:660, т. 30).
22. С оглед на това принципът на безплатно разпределение по член 10 от Директива 2003/87 не допуска не само пряко определяне на цена за разпределяните квоти за емисии на парникови газове, но и последващо налагане на тежест за разпре делените квоти (решение Iberdrola и др., EU:C:2013:660, т. 31).
23. В случая от представената на Съда преписка по делото е видно, че с разглеждания в главното производство данък върху даренията в размер на 32 % се облагат безплатно придобитите квоти за емисии на парникови газове за производство на електроенергия чрез изгаряне на гориво, като се изключи производството на електроенергия чрез когенерация.
24. Поради това следва да се констатира, че мярка като разглежданата в главното производство — която се отнася до самото разпределение на квоти за емисии, а не до тяхното използване в даден сектор, и която впрочем е за ограничен период, съвпадащ отчасти с този, за който законодателят на Съюза е установил като преходна мярка принцип на почти изцяло безплатно разпределяне на квоти — налага тежест, несъвместима с установеното с Директива 2003/87 изискване за безплатно разпределение на квоти за емисии на парникови газове.
25. В допълнение следва да се отбележи, че мярка, която, както е видно от акта за преюдициално запитване, е насочена към осигуряване на допълнителни приходи за операторите на фотоволтаични централи, преследва цели, различни от тези на Директива 2003/87. Такава мярка не може следователно да се счита за по-строга предпазна мярка по смисъла на член 193 ДФЕС (вж. по аналогия решения Deponiezweckverband Eiterköpfe, C‑6/03, EU:C:2005:222, т. 49 и 52 и Azienda Agro‑Zootecnica Franchini и Eolica di Altamura, C‑2/10, EU:C:2011:502, т. 50).
26. Чешкото правителство твърди, че член 10 от Директива 2003/87 допуска данък върху даренията като разглеждания в главното производство, тъй като на практика с него се облага по-малко от 10 % от общата стойност на разпределените квоти за емисии на парникови газове.
27. В това отношение следва обаче да се отбележи, че второто изречение от споменатия член предвижда за съответния период принцип на безплатно разпределяне на най-малко 90 % от квотите, без да се позовава на тяхната стойност.
28. Следва също да се подчертае, че поддържаното от чешкото правителство тълкуване противоречи на целта на член 10 от Директива 2003/87 за временно смекчаване на икономическите последици от въвеждането от Европейския съюз на пазар на квотите за емисии на парникови газове, предотвратявайки загубата на конкурентоспособност на някои производствени сектори, попадащи в обхвата на тази директива (решение Iberdrola и др., EU:C:2013:660, т. 39). Тази цел предполага всъщност преценката относно ограниченото възмездно разпределение на само 10 % от броя на квотите да бъде извършена от гледна точка на операторите на всеки един от съответните сектори, а не спрямо всички издадени от държавата членка квоти, като при това се спазва и принципът на равенство.
29. С оглед на изложените съображения запитващата юрисдикция следва да провери дали разглежданият в главното производство данък върху даренията не надхвърля максимално допустимото възмездно разпределяне на 10 % от квотите за емисии, предвидено в член 10 от Директива 2003/87.
30. Поради това на поставения въпрос следва да се отговори, че член 10 от Директива 2003/87 трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска прилагането на данък върху даренията като разглеждания в главното производство, ако чрез него се надхвърля максимално допустимото съгласно същия член възмездно разпределение на 10 % от квотите за емисии, като запитващата юрисдикция следва да установи дали в случая това е така.
По съдебните разноски
31. С оглед на обстоятелството, че за страните по главното производство настоящото дело представлява отклонение от обичайния ход на производството пред запитващата юрисдикция, последната следва да се произнесе по съдебните разноски. Разходите, направени за представяне на становища пред Съда, различни от тези на посочените страни, не подлежат на възстановяване.
Диспозитив
С оглед на изложените мотиви Съдът (втори състав) реши:
Член 10 Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 октомври 2003 година за установяване на схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове в рамките на Общността и за изменение на Директива 96/61/ЕО на Съвета трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска прилагането на данък върху даренията като разглеждания в главното производство, ако чрез него се надхвърля максимално допустимото съгласно същия член възмездно разпределение на 10 % от квотите за емисии, като запитващата юрисдикция следва да установи дали в случая това е така.