62023CJ0745
EUROOPA KOHTU OTSUS (viies koda)
30. aprill 2025 (
*1
)
Eelotsusetaotlus – Määrus (EL) 2018/1672 – Artikli 3 lõige 1 – Sularahasumma deklareerimata jätmine – Välisvääringus sularahasumma väärtuse kindlaksmääramine – Valuutakurss, mida Euroopa Keskpank ei avalda – Ukraina grivna
Kohtuasjas C‑745/23 [Alenopik] (
i
),
mille ese on ELTL artikli 267 alusel Riigikohtu (Eesti) 4. detsembri 2023. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 5. detsembril 2023, menetluses
Maksu- ja Tolliamet
versus
UT,
EUROOPA KOHUS (viies koda),
koosseisus: koja president M. L. Arastey Sahún, kohtunikud D. Gratsias, E. Regan (ettekandja), J. Passer ja B. Smulders,
kohtujurist: T. Ćapeta,
kohtusekretär: A. Calot Escobar,
arvestades kirjalikku menetlust,
arvestades seisukohti, mille esitasid:
–
Eesti valitsus, esindaja: M. Kriisa,
–
Euroopa Komisjon, esindajad: F. Moro ja E. Randvere,
olles 28. novembri 2024. aasta kohtuistungil ära kuulanud kohtujuristi ettepaneku,
on teinud järgmise
kohtuotsuse
1
Eelotsusetaotlus puudutab Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. oktoobri 2018. aasta määruse (EL) 2018/1672, mis käsitleb liitu toodava või liidust välja viidava sularaha kontrolli ning millega tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 1889/2005 (ELT 2018, L 284, lk 6), artikli 3 lõike 1 tõlgendamist.
2
Taotlus on esitatud UT ning Maksu- ja Tolliameti (Eesti) (edaspidi „MTA“ või „haldusasutus“) vahelises kohtuvaidluses selle üle, milline on määruse 2018/1672 artikli 3 lõikes 1 ette nähtud deklareerimiskohustuse kohaldamisel Ukraina vääringus sularahasumma väärtus eurodes.
Õiguslik raamistik
Liidu tollieeskirjad
3
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 9. oktoobri 2013. aasta määruse (EL) nr 952/2013, millega kehtestatakse liidu tolliseadustik (ELT 2013, L 269, lk 1) (edaspidi „liidu tolliseadustik“) I jaotise „Üldsätted“ 1. peatükki „Tollialaste õigusaktide reguleerimisala, tolli missioon ja mõisted“ kuulub selle määruse artikkel 1 „Reguleerimisese ja -ala“, mille lõikes 1 on sätestatud:
„Käesoleva määrusega kehtestatakse liidu tolliseadustik […], milles sätestatakse [Euroopa L]liidu tolliterritooriumile toodava või sealt väljaviidava kauba suhtes kohaldatavad üldeeskirjad ja protseduurid.
[…]“.
4
Määruse I jaotise 3. peatükis „Valuuta konverteerimine ja tähtajad“ asub artikkel 53 „Valuuta konverteerimine“, milles on ette nähtud vahetuskurssi reguleerivad normid, mida kohaldatakse juhul, kui valuuta konverteerimine on vajalik tollialaste õigusaktide kohaldamiseks.
5
Komisjoni 24. novembri 2015. aasta rakendusmääruse (EL) 2015/2447, millega kehtestatakse määruse (EL) nr 952/2013 teatavate sätete üksikasjalikud rakenduseeskirjad (ELT 2015, L 343, lk 558) (edaspidi „liidu tolliseadustiku rakendusmäärus“), artiklid 48 ja 146 sisaldavad samuti selle valdkonna norme, millega rakendatakse teatavaid liidu tolliseadustiku artiklis 53 ette nähtud norme.
Määrus 2018/1672
6
Määruse 2018/1672 põhjenduses 4 on märgitud:
„[(Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. oktoobri 2005. aasta määruse (EÜ) nr 1889/2005 ühendusse sisse toodava või ühendusest välja viidava sularaha kontrollimise kohta (ELT 2005, L 309, lk 9))] eesmärk on tõkestada ja avastada rahapesu ning terrorismi rahastamise juhtumeid ning selleks nähakse ette kontrollisüsteem, mida kohaldatakse füüsiliste isikute suhtes, kes sisenevad liitu või lahkuvad liidust, kandes kaasas sularaha või vabalt kaubeldavaid esitaja maksevahendeid vähemalt 10000 euro väärtuses või sellele vastavat summat muus vääringus. Mõiste „liitu toomine või liidust välja viimine“ määratlemisel tuleks lähtuda Euroopa Liidu toimimise lepingu (ELi toimimise leping) artiklis 355 esitatud liidu territooriumi määratlusest, millega tagatakse see, et käesoleval määrusel on võimalikult suur kohaldamisala ja et ükski piirkond ei jää selle kohaldamisalast välja ega anna võimalust kohaldatavast kontrollist kõrvale hoida“.
7
Määruse artiklis 1 „Reguleerimisese“ on sätestatud:
„Käesoleva määrusega kehtestatakse süsteem liitu toodava või liidust välja viidava sularaha kontrollimiseks, et täiendada [Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. mai 2015. aasta] direktiiviga (EL) 2015/849[, mis käsitleb finantssüsteemi rahapesu või terrorismi rahastamise eesmärgil kasutamise tõkestamist ning millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EL) nr 648/2012 ja tunnistatakse kehtetuks Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2005/60/EÜ ja komisjoni direktiiv 2006/70/EÜ (ELT 2015, L 141, lk 73)] ette nähtud rahapesu ja terrorismi rahastamise tõkestamise õigusraamistikku.“
8
Määruse artikli 2 „Mõisted“ lõikes 1 on sätestatud:
„Käesolevas määruses kasutatakse järgmisi mõisteid:
a)
„sularaha“ –
i)
vääring,
[…]“.
9
Määruse artikli 3 „Saatjaga sularaha deklareerimise kohustus“ lõikes 1 on ette nähtud:
„Vedaja, kellel on kaasas sularaha väärtuses 10000 eurot või enam, peab kõnealuse sularaha deklareerima selle liikmesriigi pädevale asutusele, mille kaudu ta liitu siseneb või liidust lahkub, ning esitama selle pädevale asutusele kontrolliks. Sularaha deklareerimise kohustust ei peeta täidetuks, kui esitatud teave ei ole õige või täielik või kui sularaha ei ole kontrolliks esitatud.“
Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimus
10
UT ületas 13. jaanuaril 2023 koos oma tütrega Narva (Eesti) piiripunkti kaudu Venemaa Föderatsiooni ja Eesti Vabariigi vahelise piiri. Selleks kasutas UT piiri ületamisel koridori nimetusega „roheline koridor“, mis tähendas, et ta ei vedanud kaupa, mille suhtes kehtib deklareerimiskohustus, või ei ületanud selle kogus õigusnormidega lubatud piire. Kui UT‑d kontrolliti, leiti tema taskutest, riiete ja jope kapuutsi voodri alt kokku 500000 Ukraina grivnat sularahas. MTA koostas samal päeval UT suhtes väärteoprotokolli.
11
MTA tugines UT‑l kaasas olnud 500000 Ukraina grivna sularaha väärtuse eurodesse ümberarvestamisel veebilehel www.xe.com avaldatud vahetuskursile ja järeldas, et selle sularaha väärtus oli piiri ületamise päeval ligikaudu 12565 eurot. Määruse 2018/1672 artikli 3 lõike 1 kohaselt peavad isikud, kellel on kaasas sularaha väärtuses 10000 eurot või enam, deklareerima kõnealuse sularaha selle liikmesriigi pädevale asutusele, mille kaudu nad liitu sisenevad või liidust lahkuvad. Seetõttu leidis MTA, et UT‑l kaasas olnud raha oleks tulnud talle deklareerida.
12
MTA karistas 13. veebruari 2023. aasta otsusega UT‑d sularaha deklareerimata jätmise eest tolliseaduse alusel 600 euro suuruse rahatrahviga. MTA otsustas samuti selle seaduse ja Eesti karistusseadustiku alusel konfiskeerida deklareerimata 500000 Ukraina grivnat.
13
UT selgitas MTA‑le, et ta ei olnud teadlik kohustusest see sularahasumma deklareerida ega soovinud 500000 Ukraina grivnat varjatult Eestisse toimetada. Lisaks ei kuulu see raha talle, kuna selle omanik on Eestis elav Ukraina kodanik, kellel endal ei olnud võimalik talle kuuluva rahaga opereerida sõja tõttu, mis järgnes Venemaa Föderatsiooni sissetungile Ukrainasse. Oma riiete alla oli ta selle raha peitnud varguse kartuses. Raha omanik oli asjaolude asetleidmise kuupäeval kontrollinud Ukraina grivna vahetuskurssi veebilehel www.tavid.ee ja järeldanud sellest, et UT ei olnud kohustatud 500000 Ukraina grivnat deklareerima, kuna selle väärtus oli väiksem kui 10000 eurot.
14
UT vaidlustas 13. veebruari 2023. aasta otsuse Viru Maakohtus (Eesti), kes rahuldas kaebuse osaliselt ja tühistas selle otsuse oma 28. aprilli 2023. aasta kohtuotsusega osas, mis puudutas karistust ja konfiskeerimise kohaldamist. Selle kohtuotsusega karistas Viru Maakohus UT‑d rahatrahviga 100 trahviühikut ehk 400 eurot. Maakohus jättis konfiskeerimata asitõendina äravõetud 500000 Ukraina grivnat ja tagastas need UT‑le.
15
MTA esitas kassatsioonkaebuse Riigikohtule (Eesti), kes on eelotsusetaotluse esitanud kohus.
16
Riigikohtus toimunud menetluses selgitas MTA, et tolliväärtuse määramiseks valuuta konverteerimisel tugineb ta liidu tolliseadustiku artiklis 53 ning liidu tolliseadustiku rakendusmääruse artiklites 48 ja 146 sätestatud korrale. Nii kasutab pädev haldusasutus, käesoleval juhul MTA, vääringute puhul, mille vahetuskurssi Euroopa Keskpank (EKP) ei avalda, veebilehel www.xe.com avaldatud vahetuskursse, nagu seda teevad ka teised liikmesriigid.
17
MTA rõhutas samuti, et teave kohustuse kohta deklareerida sularaha Eesti piiri ületamisel väljaspool liitu asuvast riigist on kättesaadav tema veebilehel, samuti eesti- ja venekeelsetes brošüürides, mida jagatakse piiripunktides ja infotahvlitel. Juhul kui piiriületaja ei ole enne piiriületust sularaha importimise või eksportimise üksikasju endale selgeks teinud, on tal võimalik valida piiriületusel „punane koridor“, kus koostöös tolliametnikuga otsustatakse, kas sularaha deklareerimine on vajalik.
18
Riigikohus kahtleb, kuidas määrata kindlaks vahetuskurss tema menetluses olevas kohtuasjas. Nimelt ei ole välisvääringus liitu toodud sularaha eurodesse konverteerimise korda täpsustatud ei liidu õiguses ega riigisiseses õiguses. Kuna EKP ei ole avaldanud viitekurssi, tugines MTA Ukraina grivna väärtuse eurodesse ümberarvestamisel veebilehel www.xe.com avaldatud vahetuskursile, mis on ka teiste liikmesriikide praktika. Kuigi seda veebilehte mainitakse haldusasutuse veebilehel sularaha deklareerimise kohustuse kontekstis (www.emta.ee), puudub õiguslik alus, mis võimaldaks asuda seisukohale, et sellel veebilehel avaldatud vahetuskursid on õiguslikult asjakohased. Kui aga oleks kohaldatud ühel teisel veebilehel – nimelt Tavid ASi veebilehel – avaldatud vahetuskurssi, mis kehtis kuupäeval, mil UT ja tema tütar piiri ületasid, oleks sel kuupäeval olnud 500000 Ukraina grivna väärtus vaid 9487,67 eurot.
19
Lisaks viitas haldusasutus liidu tolliseadustiku artiklile 53, mis reguleerib valuuta konverteerimist ja mille lõikes 1 on sätestatud, et pädevad asutused avaldavad ja/või teevad internetis kättesaadavaks kohaldatava vahetuskursi, kui valuuta konverteerimine on vajalik kas kauba tolliväärtuse määramiseks või kauba tariifse klassifikatsiooni määramiseks. Selle artikli lõikes 2 on aga ette nähtud, et kui valuuta konverteerimine on vajalik muudel kui lõikes 1 osutatud põhjustel, peaks liikmesriik ette nägema, et kohaldatava vahetuskursi määramiseks määratakse tollialastes õigusaktides see väärtus kindlaks vähemalt kord aastas.
20
Eelotsusetaotluse esitanud kohus kahtleb siiski, kas liidu tolliseadustiku artikkel 53 on sobiv õiguslik alus määruse 2018/1672 artikli 3 lõikes 1 ette nähtud kohustuse tekkimiseks, kuna selles määruses ei ole sellele viidatud.
21
Neil asjaoludel otsustas Riigikohus menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmise eelotsuse küsimuse:
„Millisel viisil kindlaks määratud vahetuskursi alusel tuleb tuvastada sularaha väärtus [määruse 2018/1672] artikli 3 lõike 1 mõttes, kui tegemist on vääringuga, mille vahetuskurssi Euroopa Keskpank ei avalda?“
Eelotsuse küsimuse analüüs
22
Oma küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas määruse 2018/1672 artikli 3 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus, kui liikmesriik – selleks, et määrata kindlaks, kas selles sättes ette nähtud deklareerimiskohustus on kohaldatav – tuvastab sellise sularahasumma väärtuse, mis on muus vääringus kui euro, mille konverteerimiseks EKP vahetuskurssi ei avalda, tuginedes veebilehel avaldatud kursile, mis kajastab euro ja kõnealuse vääringu vahelist võrdsust kuupäeval, mil asjaomane isik liidu territooriumile sisenes või sealt lahkus, isegi juhul, kui see kurss on kõrgem kui teisel veebilehel avaldatud kurss.
23
Sellega seoses tuleb märkida, et määruse 2018/1672 artikli 3 lõikes 1 on ette nähtud, et iga liitu sisenev või liidust lahkuv füüsiline isik on kohustatud deklareerima tal kaasas oleva sularaha väärtuses 10000 eurot või enam.
24
Ent ühelt poolt on selle määruse artikli 2 lõike 1 punkti a alapunktis i täpsustatud, et mõiste „sularaha“ selle määruse tähenduses hõlmab vääringut.
25
Teiselt poolt tuleb neid sätteid tõlgendada, arvestades määruse 2018/1672 põhjendust 4, millest tuleneb, selle määruse eesmärk on eelkõige defineerida väljend „liitu toomine või liidust välja viimine“, mida on kasutatud määruses 1889/2005, millega kehtestati samasugustel asjaoludel sularaha kontrollimise süsteem, mida kohaldati 10000 euro suhtes või sellega samaväärse summa suhtes muus vääringus. Sellest tuleneb, et määrusega 2018/1672 säilitati selline kontrollisüsteem, seda täpsustades, ja selle süsteemi kohaldamise tingimuseks olevad piirmäärad.
26
Järelikult on määruse 2018/1672 artikli 3 lõikes 1 ette nähtud deklareerimiskohustus kohaldatav sellise liitu siseneva või liidust lahkuva füüsilise isiku olukorrale, kes kannab kaasas sularahasummat, mis on muus vääringus kui euro, kui selle raha väärtus on vähemalt 10000 eurot.
27
Kuna aga üheski määruse 2018/1672 sättes ei ole täpsustatud vahetuskurssi, mida tuleb kohaldada sellise summa väärtuse tuvastamiseks eurodes, on selle vahetuskursi kindlaksmääramine liikmesriikide ülesanne.
28
Kuna selle kursi kindlaksmääramisel rakendavad liikmesriigid määrust 2018/1672 ja seega liidu õigust, peavad nad oma pädevust teostama viisil, mis säilitab selle määrusega kehtestatud sätete soovitava toime ja austab isikutele liidu õiguskorrast tulenevaid õigusi, ning seda liidu õigusega hõlmatud olukordades (vt selle kohta 11. jaanuari 2024. aasta kohtuotsus G (lepingu ennetähtaegse lõpetamise tasu), C‑371/22, EU:C:2024:21, punkt 50).
29
Vastupidi MTA seisukohale põhikohtuasjas ei ole liikmesriigid kohustatud kursi kindlaksmääramiseks järgima liidu tolliseadustiku artiklit 53 ega liidu tolliseadustiku rakendusmääruse artikleid 48 ja 146. Liidu tolliseadustiku artiklis 1 on nimelt täpsustatud, et liidu tolliseadustikus sätestatakse liidu tolliterritooriumile toodava või sealt väljaviidava kauba suhtes kohaldatavad üldeeskirjad ja protseduurid. Nagu kohtujurist oma ettepaneku punktides 38–50 aga märkis, ei kujuta sellises vääringus sularahasumma, mida rahaturgudel peetakse valuutaga samastatavaks, endast kaupa liidu tolliseadustiku sätete tähenduses, mistõttu ei saa eespool nimetatud sätteid igal juhul kohaldada siis, kui füüsilised isikud kannavad kaasas sularahasummat, mis on muus vääringus kui euro.
30
Seevastu tuleb ühelt poolt märkida, et määruse 2018/1672 artikli 3 lõikes 1 on kehtestatud 10000 euro suurune piirmäär, millest allapoole jäävat rahasummat võivad füüsilised isikud ilma seda deklareerimata kaasas kanda; sellel summal on väga täpne väärtus. Neil asjaoludel kahjustataks selle sätte soovitavat toimet, kui liikmesriigid saaksid valida vahetuskursi, mis ei kajasta asjaomase vääringu tegelikku väärtust. Järelikult, kuigi sama vääringu suhtes ei ole tingimata kohaldatav ainult üks vahetuskurss, peab valitud vahetuskurss selleks, et see oleks kehtiv, vastama vähemalt ühele nendest kurssidest, mida tegelikult ja sageli kohaldatakse selle vääringu eurodesse vahetamise tehingutele.
31
Teiselt poolt nõuab õigusriigi põhimõte, millel liit ELL artikli 2 kohaselt rajaneb ja mille üks põhitingimusi, mida liikmesriigid peavad seega järgima, on õiguskindluse põhimõte, et õigussubjektidel oleks võimalik täpselt ja ühemõtteliselt teada oma õigusi ja kohustusi. See tähendab, et selleks, et liikmesriikide poolt liidu õiguse rakendamiseks võetud meetmetele saaks õigussubjektide vastu tugineda, peavad need olema selged, täpsed ja ettenähtavate tagajärgedega, võimaldamaks huvitatud isikutel liidu õiguskorraga reguleeritavates olukordades ja õigussuhetes nendest juhinduda (vt selle kohta 26. märtsi 2020. aasta kohtuotsus Hungeod jt, C‑496/18 ja C‑497/18, EU:C:2020:240, punkt 93, ning 22. veebruari 2022. aasta kohtuotsus Stichting Rookpreventie Jeugd jt, C‑160/20, EU:C:2022:101, punktid 41, 42 ja 45), ning lisaks peavad need olema kergesti ja vabalt kättesaadavad.
32
Järelikult, mis puudutab määruse 2018/1672 artikli 3 lõike 1 kohaldamist, siis on tõsi, et iga liikmesriik peab otsustama, millist vahetuskurssi kohaldada muust vääringust kui euro koosneva sularahasumma väärtuse kindlaksmääramiseks eurodes, tingimusel et valitud vahetuskurss vastab ühele nendest kurssidest, mida tegelikult ja sageli asjaomase vääringu eurodesse vahetamise tehingutele praktikas kasutatakse. Selleks, et vahetuskursile, mida liikmesriik kavatseb kohaldada, saaks tugineda asjaomaste isikute suhtes, kes liitu sisenevad või sealt lahkuvad, peab see kurss kõigepealt olema kindlaks määratud selgelt, arusaadavalt ja üheselt mõistetavalt, nii et need isikud saaksid ühemõtteliselt teada, et just seda vahetuskurssi kohaldatakse, et teha kindlaks, kas neil tuleb nendega kaasas olev sularaha deklareerida.
33
Seejärel peab teave selle vahetuskursi kohta olema nendele isikutele kergesti ja vabalt kättesaadav, mis tähendab eelkõige seda, et neil isikutel peab olema võimalik selle teabega tasuta tutvuda, ning kui selle vahetuskursi kindlaksmääramiseks viidatakse veebilehel avaldatud teabele, ei pea nad end sellel veebilehel registreerima. Seevastu ei kohusta selline kättesaadavaks tegemise kohustus liikmesriike teatama igale liitu sisenevale või liidust lahkuvale füüsilisele isikule iga olemasoleva vääringu suhtes kohaldatavat vahetuskurssi, vaid piisab, kui vajalik teave on kättesaadav igale reisijale, kes soovib saada kohaldatavate õigusnormide kohta teavet.
34
Lõpuks, mis puudutab aluseks võetud vahetuskursi ettenähtavust, mida nõuab õiguskindluse põhimõte, siis tuleb rõhutada, et määruse 2018/1672 artikli 3 lõike 1 eesmärk ei ole keelata kaasas kanda selliseid sularahasummasid, mis on muus vääringus kui euro ja mille väärtus on 10000 eurot või enam, vaid üksnes kehtestada sellises olukorras deklareerimiskohustus. Kuna asjaomased isikud võivad seda, kas nad peavad seda kohustust täitma, hinnata veel liidu territooriumile sisenemise või sealt lahkumise hetkel, piisab kohaldatava vahetuskursi ettenähtavuse nõude täitmiseks sellest, kui asjaomane liikmesriik on andnud neile isikutele võimaluse kindlalt teada saada, millist vahetuskurssi sel hetkel kohaldatakse, ja seega nende liidu territooriumile sisenemise või sealt lahkumise hetkel kindlaks teha, kas nad peavad neil kaasas oleva sularaha deklareerima.
35
Põhikohtuasja vaidluse puhul tuleb eelotsusetaotluse esitanud kohtul kontrollida, kas asjaomase liikmesriigi valik kasutada määruse 2018/1672 artikli 3 lõike 1 kohaldamisel sellist Ukraina grivna ja euro vahetuskurssi, mis oli asjaolude asetleidmise ajal avaldatud veebilehel www.xe.com, vastas nendele tingimustele. Selleks, et juhendada eelotsusetaotluse esitanud kohut sellise hinnangu andmisel, võib Euroopa Kohus talle siiski anda kõik liidu õiguse tõlgendamise juhised, mis võivad osutada tarvilikuks (vt analoogia alusel 7. aprilli 2022. aasta kohtuotsus Berlin Chemie A. Menarini, C‑333/20, EU:C:2022:291, punkt 46).
36
Käesoleval juhul nähtub Euroopa Kohtule esitatud toimikust – kui eelotsusetaotluse esitanud kohtu kontrolli tulemusel ei ilmne vastupidist – kõigepealt, et veebilehel www.xe.com sisalduv teave näitab, et seal avaldatud vahetuskursid on need, mida kasutatakse eri rahaturgudel, mistõttu vastavad sellel veebilehel avaldatud vahetuskursid nendele vahetuskurssidele, mida tegelikult ja sageli kohaldatakse valuutavahetustehingutele, ning järelikult võis liikmesriik määruse 2018/1672 artikli 3 lõikes 1 ette nähtud deklareerimiskohustuse kohaldamiseks sellised vahetuskursid valida.
37
Seejärel, nagu kohtujurist oma ettepaneku punktis 68 sisuliselt rõhutas, märkis asjaomane liikmesriigi ametiasutus oma veebilehel – mida siiski tuleb eelotsusetaotluse esitanud kohtul kontrollida –, et veebilehel www.xe.com avaldatud vahetuskursid on need, mida liitu sisenevad või sealt lahkuvad füüsilised isikud peavad kasutama, et teha kindlaks, kas artikli 3 lõikes 1 ette nähtud deklareerimiskohustus on nende suhtes kohaldatav.
38
Lisaks näib ka, et sellel veebilehel avaldatud teave vahetuskursi kohta on tasuta ja vabalt kättesaadav, eelkõige seetõttu, et juurdepääsuks ei ole vaja registreeruda, mida samuti tuleb eelotsusetaotluse esitanud kohtul kontrollida.
39
Seevastu ei sisalda Euroopa Kohtule esitatud toimik mingit teavet selle kohta, kas veebilehel www.xe.com esitatud vahetuskursid on kehtestatud konkreetseks ajavahemikuks või kas need kõiguvad pidevalt ning kas sellest tulenevalt oli põhikohtuasja kaebajal võimalik hetkel, mil ta tegi otsuse jätta tal kaasas olev sularaha deklareerimata, kindlalt välja selgitada, et määruse 2018/1672 artikli 3 lõikes 1 ette nähtud deklareerimiskohustus oli tema suhtes kohaldatav.
40
Samas, võttes arvesse õiguskindluse põhimõtte ulatust, tuleneb – juhul, kui käesolevas asjas kõne all olev vahetuskurss pidevalt kõigub – sellest üksnes see, et põhikohtuasja kaebajal peaks olema õigus tugineda Ukraina grivna kõige soodsamale kursile eurodes, mis oli avaldatud veebilehel www.xe.com sellel lühikesel ajavahemikul, mida võib mõistlikult pidada ajaks, mille jooksul ta tegi otsuse siseneda liitu tal kaasas olnud sularahasummat deklareerimata.
41
Kõike eeltoodut arvestades tuleb esitatud küsimusele vastata, et määruse 2018/1672 artikli 3 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus, kui liikmesriik – selleks, et määrata kindlaks, kas selles sättes ette nähtud deklareerimiskohustus on kohaldatav – tuvastab sellise sularahasumma väärtuse, mis on muus vääringus kui euro, mille konverteerimiseks EKP vahetuskurssi ei avalda, tuginedes veebilehel avaldatud kursile, mis kajastab euro ja kõnealuse vääringu vahelist võrdsust kuupäeval, mil asjaomane isik liidu territooriumile sisenes või sealt lahkus, isegi juhul, kui see kurss on kõrgem kui teisel veebilehel avaldatud kurss, kuid tingimusel, et:
–
esiteks vastab see vahetuskurss ühele nendest kurssidest, mida tegelikult ja sageli kohaldatakse asjaomase vääringu eurodesse vahetamise tehingutele,
–
teiseks on asjaomane liikmesriik määratlenud nimetatud kursi selgelt, arusaadavalt ja üheselt mõistetavalt kui sel eesmärgil kohaldatava vahetuskursi,
–
kolmandaks on teave selle vahetuskursi kohta vabalt ja kergesti kättesaadav ning
–
neljandaks oli asjaomastel isikutel seega võimalik sellest kindlalt teada saada hiljemalt siis, kui nad sisenesid liidu territooriumile või sealt lahkusid.
Kohtukulud
42
Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus pooleli oleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse liikmesriigi kohus. Euroopa Kohtule seisukohtade esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (viies koda) otsustab:
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. oktoobri 2018. aasta määruse (EL) 2018/1672, mis käsitleb liitu toodava või liidust välja viidava sularaha kontrolli ning millega tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 1889/2005, artikli 3 lõiget 1
tuleb tõlgendada nii, et
sellega ei ole vastuolus, kui liikmesriik – selleks, et määrata kindlaks, kas selles sättes ette nähtud deklareerimiskohustus on kohaldatav – tuvastab sellise sularahasumma väärtuse, mis on muus vääringus kui euro, mille konverteerimiseks Euroopa Keskpank (EKP) vahetuskurssi ei avalda, tuginedes veebilehel avaldatud kursile, mis kajastab euro ja kõnealuse vääringu vahelist võrdsust kuupäeval, mil asjaomane isik Euroopa Liidu territooriumile sisenes või sealt lahkus, isegi juhul, kui see kurss on kõrgem kui teisel veebilehel avaldatud kurss, kuid tingimusel, et:
–
esiteks vastab see vahetuskurss ühele nendest kurssidest, mida tegelikult ja sageli kohaldatakse asjaomase vääringu eurodesse vahetamise tehingutele,
–
teiseks on asjaomane liikmesriik määratlenud nimetatud kursi selgelt, arusaadavalt ja üheselt mõistetavalt kui sel eesmärgil kohaldatava vahetuskursi,
–
kolmandaks on teave selle vahetuskursi kohta vabalt ja kergesti kättesaadav ning
–
neljandaks oli asjaomastel isikutel seega võimalik sellest kindlalt teada saada hiljemalt siis, kui nad sisenesid liidu territooriumile või sealt lahkusid.
Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: eesti.
(
i
)	Kohtuasjal on väljamõeldud nimi. See ei vasta ühegi menetlusosalise tegelikule nimele.