62009CJ0536_RO
Părţi
Motivele
Dizpozitiv
Părţi
În cauza C‑536/09,
având ca obiect o cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată în temeiul articolului 267 TFUE de Upravno sodišče Republike Slovenije (Slovenia), prin decizia din 15 decembrie 2009, primită de Curte la 21 decembrie 2009, în procedura
Marija Omejc
împotriva
Republika Slovenija,
CURTEA (Camera a șaptea),
compusă din domnul D. Šváby, președinte de cameră, domnii G. Arestis (raportor) și J. Malenovský, judecători,
avocat general: domnul J. Mazák,
grefier: doamna A. Impellizzeri, administrator,
având în vedere procedura scrisă și în urma ședinței din 16 februarie 2011,
luând în considerare observațiile prezentate:
– pentru doamna Omejc, de M. Klofutar, odvetnik;
– pentru guvernul sloven, de doamnele N. Aleš Verdir și V. Klemenc, în calitate de agenți;
– pentru Comisia Europeană, de doamnele F. Clotuche‑Duvieusart și M. Peternel, precum și de domnul D. Kukovec, în calitate de agenți,
având în vedere decizia de judecare a cauzei fără concluzii, luată după ascultarea avocatului general,
pronunță prezenta
Hotărâre
Motivele
1. Cererea de pronunțare a unei hotărâri preliminare privește interpretarea articolului 23 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 796/2004 al Comisiei din 21 aprilie 2004 de stabilire a normelor de aplicare a ecocondiționării, a modulării și a sistemului integrat de gestionare și control, prevăzute de Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 al Consiliului din 29 septembrie 2003 de stabilire a normelor comune pentru schemele de sprijin direct în cadrul politicii agricole comune și de stabilire a anumitor scheme de sprijin pentru agricultori (JO L 141, p. 18, Ediție specială, 03/vol. 56, p. 210).
2. Această cerere a fost formulată în cadrul unui litigiu între doamna Omejc, producător agricol, pe de o parte, și Republica Slovenia, reprezentată de Ministerul Agriculturii, Silviculturii și Alimentației, pe de altă parte, având ca obiect respingerea de către acesta din urmă a reclamației introduse de persoana interesată împotriva deciziei Agenției Republicii Slovenia pentru piețele agricole și dezvoltarea rurală (denumită în continuare „agenția plătitoare”) prin care aceasta a respins cererea sa de ajutor agricol direct prezentată pentru anul 2006.
Cadrul juridic
3. Considerentul (1) al Regulamentului (CE) nr. 1782/2003 al Consiliului din 29 septembrie 2003 de stabilire a normelor comune pentru schemele de sprijin direct în cadrul politicii agricole comune și de stabilire a anumitor scheme de sprijin pentru agricultori și de modificare a Regulamentelor (CEE) nr. 2019/93, (CE) nr. 1452/2001, (CE) nr. 1453/2001, (CE) nr. 1454/2001, (CE) nr. 1868/94, (CE) nr. 1251/1999, (CE) nr. 1254/1999, (CE) nr. 1673/2000, (CEE) nr. 2358/71 și (CE) nr. 2529/2001 (JO L 270, p. 1, Ediție specială, 03/vol. 49, p. 177) are următorul cuprins:
„Trebuie definite condițiile comune pentru plățile directe aferente diferitelor scheme de sprijin din cadrul politicii agricole comune.”
4. Articolul 2 din Regulamentul nr. 1782/2003 prevede:
„În sensul prezentului regulament, se definesc următorii termeni:
(a) «agricultor»: o persoană fizică sau juridică sau un grup de persoane fizice sau juridice, indiferent de statutul juridic pe care grupul și membrii săi îl dețin în temeiul dreptului național, a cărei exploatație se află pe teritoriul Comunității, așa cum este definit în articolul [299 CE], și care desfășoară o activitate agricolă;
[...]”
5. Potrivit considerentului (29) al Regulamentului nr. 796/2004:
„Trebuie asigurat un control eficient al respectării dispozițiilor privind schemele de ajutor gestionate în cadrul sistemului integrat. În acest scop și pentru ca nivelul de control să fie armonizat în toate statele membre, trebuie descrise detaliat criteriile și procedurile tehnice privind realizarea controalelor administrative și controalelor la fața locului atât cu privire la criteriile de eligibilitate pentru ajutor definite pentru schemele de ajutor, cât și la obligațiile în materie de condiționare. În plus, în ceea ce privește controalele care vizează respectarea criteriilor de eligibilitate pentru ajutor, controalele la fața locului trebuie efectuate, în general, inopinat. După caz, statele membre trebuie să combine diferite controale prevăzute de prezentul regulament.”
6. Conform considerentului (55) al acestui regulament:
„Pentru a proteja în mod eficient interesele financiare ale Comunității, trebuie adoptate măsuri adecvate de combatere a neregulilor și fraudelor. Trebuie prevăzute dispoziții separate pentru neregulile legate de criteriile de eligibilitate pentru ajutor aplicabile diferitelor scheme de ajutor în cauză.”
7. Articolul 23 din Regulamentul nr. 796/2004 prevede:
„(1) Controalele administrative și controalele la fața locului prevăzute de prezentul regulament se efectuează astfel încât să asigure o verificare eficientă a respectării condițiilor de acordare a ajutoarelor, precum și a cerințelor și normelor aplicabile în materie de ecocondiționare.
(2) Cererile respective se resping în cazul în care agricultorul sau reprezentantul acestuia împiedică realizarea controlului la fața locului.”
8. Articolul 25 alineatul (1) din acest regulament prevede:
„Controalele la fața locului se efectuează în mod inopinat. Cu toate acestea, poate fi trimis un preaviz, strict limitat la durata minimă necesară, cu condiția ca acesta să nu aducă atingere scopului controlului. Acest preaviz nu depășește 48 de ore, cu excepția cazurilor justificate în mod corespunzător.”
Acțiunea principală și întrebările preliminare
9. La 15 martie 2006, doamna Omejc a introdus la agenția plătitoare o cerere de ajutor agricol direct aferentă anului 2006.
10. Cu ocazia unui prim control inopinat efectuat la 7 septembrie 2006, având ca obiect suprafețele, precum și efectivul de animale din exploatația agricolă pentru care este responsabilă reclamanta din acțiunea principală, a fost constatată o singură neregulă, și anume lipsa marcajului uneia dintre oile din această exploatație.
11. Pentru a verifica dacă această neregulă fusese rectificată, inspectoarea agenției plătitoare a dorit să efectueze la 24 noiembrie 2006 un al doilea control la fața locului. În seara zilei respective, această inspectoare sunase la numărul de telefon fix al exploatației menționate și îl informase pe tatăl doamnei Omejc, care locuia pe exploatație, cu privire la acest control. Reclamanta din acțiunea principală, care nu mai locuia pe exploatația respectivă, indicase totuși, în cererea sa de ajutor, numărul de telefon mobil la care putea fi contactată.
12. Întrucât tatăl doamnei Omejc nu a fost în măsură să o informeze pe persoana interesată cu privire la efectuarea controlului menționat și întrucât acesta nu a fost mandatat pentru a o reprezenta pe fiica sa, inspectoarea în cauză nu a putut să verifice, în absența doamnei Omejc, documentația necesară și, prin urmare, nu a putut finaliza controlul la fața locului efectuat la 24 noiembrie 2006. Reclamanta din acțiunea principală nu a fost informată cu privire la aceste fapte decât atunci când ea a luat legătura cu aceeași inspectoare la numărul de telefon pe care aceasta din urmă îl indicase tatălui său, așadar atunci când acest control fusese finalizat.
13. Prin decizia din 14 decembrie 2006, agenția plătitoare a respins cererea de ajutor prezentată de doamna Omejc întemeindu‑se pe articolul 23 alineatul (2) din Regulamentul nr. 796/2004, pentru motivul că reclamanta din acțiunea principală nu permisese persoanei împuternicite de agenție să efectueze controlul la fața locului.
14. La 27 decembrie 2006, doamna Omejc a introdus o reclamație împotriva acestei decizii la Ministerul Agriculturii, Silviculturii și Alimentației. Printr‑o decizie din 18 aprilie 2007, acesta din urmă a respins reclamația respectivă, considerând că realizarea respectivului control la fața locului fusese împiedicată, sau chiar devenise imposibilă, pentru motive imputabile exclusiv reclamantei din acțiunea principală și că, prin urmare, dispozițiile articolului 23 alineatul (2) din Regulamentul nr. 796/2004 fuseseră aplicate în mod corect de către agenția plătitoare.
15. La 27 iunie 2007, doamna Omejc a sesizat Upravno sodišče Republike Slovenije cu o acțiune prin care se urmărea anularea deciziei de respingere a reclamației sale, precum și acordarea ajutorului solicitat.
16. În cererea de pronunțare a unei hotărâri preliminare, această instanță arată că articolul 23 alineatul (2) din Regulamentul nr. 796/2004 nu precizează dacă respingerea unei cereri de ajutor trebuie să aibă loc în egală măsură atât în caz de acțiune săvârșită cu intenție, cât și în caz de neglijență din partea agricultorului sau a reprezentantului său. În plus, această dispoziție nu ar defini noțiunea „reprezentant”. În consecință, considerând că soluționarea acțiunii principale necesita interpretarea acestei dispoziții din Regulamentul nr. 796/2004, instanța menționată a decis să suspende judecarea cauzei și să adreseze Curții următoarele întrebări preliminare:
„1) [Termenii] «împiedică realizarea controlului la fața locului» trebuie interpreta[ți] în cadrul dreptului național care asociază noțiunea de împiedicare cu un comportament intenționat al unei persoane determinate sau cu neglijența acesteia?
2) În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare: [termenii] «împiedică realizarea controlului la fața locului» trebuie interpreta[ți] în sensul că acoperă, pe lângă actele săvârșite cu intenție sau circumstanțele provocate cu intenție care fac imposibilă realizarea controlului, și orice alt act sau orice altă omisiune care poate fi atribuită neglijenței agricultorului sau reprezentantului acestuia în cazul în care din această cauză nu a fost posibilă realizarea controlului la fața locului în mod integral?
3) În cazul unui răspuns afirmativ la a doua întrebare: pronunțarea unei sancțiuni în temeiul articolului 23 alineatul (2) din Regulamentul [nr. 796/2004] depinde de informarea agricultorului în mod adecvat cu privire la partea din control care necesită participarea acestuia?
4) În cazul în care responsabilul exploatației agricole nu locuiește pe aceasta, definiția reprezentantului în temeiul articolului 23 alineatul (2) din Regulamentul [nr. 796/2004] trebuie apreciată în temeiul dreptului național sau al dreptului comunitar?
5) În cazul în care [acest] aspect [...] trebuie apreciat din perspectiva dreptului comunitar: dispozițiile articolului 23 alineatul (2) din Regulamentul [nr. 796/2004] trebuie interpretate în sensul că este considerat reprezentant al agricultorului în cadrul controalelor la fața locului orice persoană adultă care are capacitatea de exercițiu, care locuiește pe exploatația agricolă și căreia îi este încredințată cel puțin o parte din gestiunea acestei exploatații agricole?
6) În cazul în care aspectul [menționat] trebuie apreciat din perspectiva dreptului comunitar și în cazul în care răspunsul la [a cincea întrebare] este negativ, responsabilul unei exploatații agricole (agricultor în sensul articolului 23 alineatul (2) din Regulamentul [nr. 796/2004]) care nu locuiește pe exploatație este obligat să numească un reprezentant care în general poate fi contactat în orice moment la exploatația agricolă?”
Cu privire la întrebările preliminare
Cu privire la prima și la a doua întrebare
17. Prin intermediul primei și al celei de a doua întrebări, care trebuie analizate împreună, instanța de trimitere solicită, în esență, să se stabilească dacă termenii „împiedică realizarea controlului la fața locului”, care figurează la articolul 23 alineatul (2) din Regulamentul nr. 796/2004, corespund unei noțiuni autonome de drept al Uniunii ce trebuie interpretată în mod uniform în toate statele membre și, după caz, dacă această noțiune trebuie înțeleasă în sensul că acoperă, pe lângă comportamente intenționate, orice act sau omisiune atribuită neglijenței agricultorului sau reprezentantului acestuia, având drept consecință împiedicarea realizării controlului la fața locului în integralitatea sa.
18. În această privință, trebuie să se arate de la bun început că nici articolul 23 alineatul (2) menționat, nici o altă dispoziție din Regulamentul nr. 796/2004 nu fac trimitere la dreptul național în ceea ce privește noțiunea căreia îi corespund termenii „împiedică realizarea controlului la fața locului”.
19. Într‑o astfel de împrejurare, potrivit unei jurisprudențe constante a Curții, din cerințele aplicării uniforme a dreptului Uniunii, precum și ale principiului egalității de tratament rezultă că termenii unei dispoziții de drept al Uniunii care nu face nicio trimitere expresă la dreptul statelor membre pentru a stabili sensul și domeniul său de aplicare trebuie în mod normal să primească, în întreaga Uniune Europeană, o interpretare autonomă și uniformă, care trebuie stabilită ținând cont de contextul dispoziției și de obiectivul urmărit de reglementarea în cauză (a se vedea în special Hotărârea din 18 ianuarie 1984, Ekro, 327/82, Rec., p. 107, punctul 11, Hotărârea din 19 septembrie 2000, Linster, C‑287/98, Rec., p. I‑6917, punctul 43, și Hotărârea din 21 octombrie 2010, Padawan, C‑467/08, nepublicată încă în Repertoriu, punctul 32).
20. Rezultă din această jurisprudență că termenii „împiedică realizarea controlului la fața locului”, care figurează într‑o dispoziție ce face parte dintr‑un regulament care nu cuprinde nicio trimitere la legislațiile naționale, trebuie să fie considerați ca fiind corespunzători unei noțiuni autonome a dreptului Uniunii, ale căror sens și domeniu de aplicare trebuie să fie identice în toate statele membre. Prin urmare, revine Curții obligația de a da acestor termeni o interpretare uniformă în ordinea juridică a Uniunii.
21. În această privință, trebuie amintită jurisprudența constantă a Curții potrivit căreia, în vederea interpretării unei dispoziții de drept al Uniunii, trebuie să se țină seama nu numai de termenii utilizați, ci și de contextul în care apare aceasta, precum și de obiectivele urmărite de reglementarea din care face parte această dispoziție (a se vedea în special Hotărârea din 17 noiembrie 1983, Merck, 292/82, Rec., p. 3781, punctul 12, Hotărârea din 1 martie 2007, Schouten, C‑34/05, Rep., p. I‑1687, punctul 25, precum și Hotărârea din 22 decembrie 2010, Feltgen și Bacino Charter Company, C‑116/10, nepublicată încă în Repertoriu, punctul 12).
22. Mai întâi, trebuie arătat că însuși modul de redactare a articolului 23 alineatul (2) din Regulamentul nr. 796/2004 nu conține nicio indicație cu privire la sensul care trebuie atribuit termenilor „împiedică realizarea controlului la fața locului” menționați de acesta. Astfel, această dispoziție se limitează să menționeze că cererile de ajutor respective se resping în cazul în care agricultorul sau reprezentantul acestuia „împiedică realizarea controlului la fața locului” și nu precizează nicidecum faptul că împiedicarea realizării acestui control trebuie să fie consecința unei conduite care acoperă, pe lângă comportamentele intenționate, orice act sau omisiune atribuită neglijenței agricultorului sau reprezentantului său.
23. Ulterior, rezultă dintr‑o examinare comparativă a diferitelor versiuni lingvistice ale articolului 23 alineatul (2) din Regulamentul nr. 796/2004 că această dispoziție prezintă divergențe în ceea ce privește termenii „împiedică realizarea controlului la fața locului”. Astfel, anumite versiuni lingvistice, precum versiunile în limbile engleză, franceză și slovenă, utilizează termenul „împiedică”, în timp ce alte versiuni folosesc o formulare diferită. Astfel, versiunea în limba germană utilizează termenii „face imposibil”, iar versiunea în limba italiană supune cererile respective condiției ca „un control la fața locului să nu poată fi realizat din cauza unor motive imputabile agricultorului sau reprezentantului său”.
24. Or, în prezența unor astfel de divergențe lingvistice, domeniul de aplicare al noțiunii de drept al Uniunii în cauză nu poate fi apreciat pe baza unei interpretări exclusiv textuale. În consecință, această noțiune trebuie să fie interpretată în lumina contextului în care se înscrie, a economiei generale și a finalității reglementării din care face parte (a se vedea în acest sens Hotărârea din 27 martie 1990, Cricket St Thomas, C‑372/88, Rec., p. I‑1345, punctul 19, Hotărârea din 19 aprilie 2007, Velvet & Steel Immobilien, C‑455/05, Rep., p. I‑3225, punctul 20, precum și Hotărârea din 9 octombrie 2008, Sabatauskas și alții, C‑239/07, Rep., p. I‑7523, punctul 39).
25. În ceea ce privește contextul în care se încadrează noțiunea căreia îi corespund termenii „împiedică realizarea controlului la fața locului”, trebuie subliniat că această noțiune figurează la articolul 23 din Regulamentul nr. 796/2004, care prezintă o importanță deosebită în cadrul acestui regulament, întrucât stabilește principiile generale în temeiul cărora trebuie realizate controalele. În această privință, alineatul (1) al acestei dispoziții prevede că controalele administrative și controalele la fața locului prevăzute de prezentul regulament se efectuează astfel încât să asigure o verificare eficientă a respectării condițiilor de acordare a ajutoarelor, precum și a cerințelor și normelor aplicabile în materie de ecocondiționare.
26. În sfârșit, rezultă din cuprinsul considerentelor (29) și (55) ale Regulamentului nr. 796/2004 că acesta din urmă vizează, în special, în ceea ce privește realizarea controalelor, să asigure un control eficient al respectării dispozițiilor privind schemele de ajutor gestionate în cadrul sistemului integrat, precum și să protejeze în mod eficient interesele financiare ale Uniunii adoptând măsuri adecvate de combatere a neregulilor și a fraudelor.
27. Rezultă că respectivele controale sunt indispensabile pentru atingerea obiectivelor urmărite astfel prin Regulamentul nr. 796/2004 și că, prin urmare, faptul de a constitui un obstacol în calea realizării lor nu poate, din acest punct de vedere, decât să genereze consecințe juridice importante, precum respingerea cererilor de ajutor în cauză, astfel cum prevede articolul 23 alineatul (2) din acest regulament în privința controalelor la fața locului.
28. În cazul în care, având în vedere obiectivele menționate de combatere a neregulilor și a fraudelor, aceste consecințe juridice importante sunt justificate atunci când agricultorul sau reprezentatul său adoptă un comportament intenționat prin care se urmărește sustragerea de la controlul la fața locului în sensul articolului 23 alineatul (2) din Regulamentul nr. 796/2004, nu poate fi totuși vorba despre același lucru atunci când agricultorul sau reprezentantul său a luat toate măsurile care pot fi cerute în mod rezonabil pentru a garanta că acest control este efectuat în mod integral. Respingerea cererilor în cauză conform acestei dispoziții nu este astfel justificată, în ipoteza în care agricultorul sau reprezentantul său nu a adoptat un astfel de comportament intenționat, decât dacă acesta sau reprezentantul său a împiedicat ori a făcut imposibilă realizarea controlului menționat sau a unei părți a acestuia din urmă, ca urmare a oricărui act sau a oricărei omisiuni atribuite neglijenței sale, fără ca acesta să fi luat o astfel de măsură.
29. Prin urmare, circumstanțele că agricultorul sau reprezentantul său a luat orice măsură rezonabilă aflată la latitudinea sa pentru a garanta că realizarea integrală a controlului la fața locului nu va fi împiedicată sau nu va deveni imposibilă, în special comunicând agenției plătitoare respective un număr de telefon la care să poată fi contactat, că acesta a acționat cu bună‑credință dând dovadă de diligența unui exploatant agricol informat și că orice comportament fraudulos este exclus constituie elemente importante pentru a determina dacă acest agricultor sau reprezentantul său a împiedicat realizarea controlului la fața locului, în sensul articolului 23 alineatul (2) din Regulamentul nr. 796/2004. Revine instanței de trimitere obligația de a aprecia dacă aceste circumstanțe sunt confirmate în acțiunea principală, ținând seama de toate faptele din speță.
30. Având în vedere toate considerațiile care precedă, trebuie să se răspundă la prima și la cea de a doua întrebare în sensul că termenii „împiedică realizarea controlului la fața locului”, care figurează la articolul 23 alineatul (2) din Regulamentul nr. 796/2004, corespund unei noțiuni autonome de drept al Uniunii ce trebuie interpretată în mod uniform în toate statele membre în sensul că aceasta acoperă, pe lângă comportamentele intenționate, orice act sau orice omisiune atribuită neglijenței agricultorului sau reprezentantului său având drept consecință împiedicarea realizării controlului la fața locului în integralitatea sa, atunci când acest agricultor sau reprezentantul său nu a luat toate măsurile care pot fi cerute în mod rezonabil din partea sa pentru a garanta că acest control se realizează în mod integral.
Cu privire la a treia întrebare
31. Prin intermediul celei de a treia întrebări, instanța de trimitere solicită, în esență, să se stabilească dacă respingerea cererilor de ajutor în cauză, în temeiul articolului 23 alineatul (2) din Regulamentul nr. 796/2004, depinde de informarea agricultorului sau a reprezentantului său în mod adecvat cu privire la partea din control la fața locului care necesită participarea acestuia.
32. În această privință, trebuie subliniat că articolul 23 alineatul (2) din Regulamentul nr. 796/2004 nu instituie nicio obligație de a informa agricultorul sau pe reprezentantul său cu privire la realizarea controlului la fața locului sau a unei părți a acestuia din urmă. Conform acestei dispoziții, doar faptul de a împiedica realizarea acestui control justifică respingerea cererilor în cauză, independent de împrejurarea că exploatantul agricol a fost informat sau nu a fost informat în mod corespunzător cu privire la faptul că urma să fie realizat un control. Rezultă că respingerea cererilor prevăzută la dispoziția menționată nu este supusă condiției ca respectivul exploatant sau reprezentantul său să fi fost, în prealabil, informat în mod adecvat cu privire la partea din control la fața locului care necesită participarea acestuia.
33. De altfel, nu rezultă din nicio dispoziție din Regulamentul nr. 796/2004 că un avertisment trebuie să fie prezentat exploatantului agricol înainte de realizarea unui control la fața locului. Dimpotrivă, astfel cum se menționează la articolul 25 alineatul (1) din acest regulament, controalele la fața locului sunt, în principiu, efectuate în mod inopinat și se poate da un preaviz doar în anumite condiții.
34. Având în vedere aceste considerații, trebuie să se răspundă la cea de a treia întrebare în sensul că respingerea cererilor de ajutor în cauză, în temeiul articolului 23 alineatul (2) din Regulamentul nr. 796/2004, nu depinde de informarea agricultorului sau a reprezentantului său în mod adecvat cu privire la partea din control la fața locului care necesită participarea acestuia.
Cu privire la a patra și la a cincea întrebare
35. Prin intermediul celei de a patra și al celei de a cincea întrebări, care trebuie analizate împreună, instanța de trimitere solicită, în esență, să se stabilească dacă noțiunea „reprezentant”, avută în vedere la articolul 23 alineatul (2) din Regulamentul nr. 796/2004, constituie o noțiune autonomă de drept al Uniunii care trebuie interpretată în mod uniform în toate statele membre și, după caz, dacă această noțiune trebuie să fie înțeleasă în sensul că acoperă, în cadrul controalelor la fața locului, orice persoană adultă cu capacitate de exercițiu care locuiește pe exploatația agricolă și căreia îi este încredințată cel puțin o parte din gestiunea acestei exploatații.
36. În această privință, trebuie să se arate de la început că nici articolul 23 alineatul (2) menționat și nici o altă dispoziție din Regulamentul nr. 796/2004 nu fac trimitere la drepturile naționale în ceea ce privește noțiunea „reprezentant” avută în vedere la articolul respectiv.
37. Rezultă din jurisprudența amintită la punctul 19 din prezenta hotărâre că această noțiune „reprezentant”, care figurează într‑o dispoziție ce face parte dintr‑un regulament care nu face nicio trimitere la legislațiile naționale, trebuie să fie considerată ca fiind o noțiune autonomă de drept al Uniunii, ale cărei sens și domeniu de aplicare trebuie să fie identice în toate statele membre. Prin urmare, revine Curții obligația de a da noțiunii „reprezentant” menționate o interpretare uniformă în ordinea juridică a Uniunii.
38. Astfel, rezultă din cuprinsul punctului 27 din prezenta hotărâre că articolul 23 alineatul (2) din Regulamentul nr. 796/2004 prevede că, în cazul în care agricultorul împiedică realizarea controlului la fața locului, acesta se expune unor consecințe juridice importante, întrucât cererile de ajutor în cauză sunt în acest caz respinse. Trebuie subliniat de asemenea că această dispoziție generează aceleași consecințe atunci când faptul de a împiedica realizarea controlului își are originea în comportamentul agricultorului sau în cel al reprezentantului său, aceștia din urmă fiind considerați în mod identic în această privință.
39. Rezultă că, în cazul în care realizarea controlului la fața locului este împiedicată prin comportamentul reprezentantului agricultorului, cererile de ajutor în cauză se resping și agricultorul suportă astfel consecințele juridice ale actelor sau omisiunilor reprezentantului său. Din moment ce, în acest caz, îi incumbă agricultorului obligația de a‑și asuma întreaga răspundere pentru comportamentul reprezentantului său, orice persoană adultă cu capacitate de exercițiu care locuiește pe exploatația agricolă și căreia îi este încredințată cel puțin o parte din gestiunea acestei exploatații nu poate fi considerată ca fiind „reprezentant” al agricultorului în sensul articolului 23 alineatul (2) din Regulamentul nr. 796/2004 decât în cazul în care voința agricultorului de a o desemna pentru a‑l reprezenta a fost exprimată în mod clar.
40. Având în vedere totalitatea considerațiilor precedente, trebuie să se răspundă la a patra și la a cincea întrebare că noțiunea „reprezentant”, prevăzută la articolul 23 alineatul (2) din Regulamentul nr. 796/2004, constituie o noțiune autonomă de drept al Uniunii care trebuie interpretată în mod uniform în toate statele membre în sensul că acoperă, în cadrul controalelor la fața locului, orice persoană adultă cu capacitate de exercițiu care locuiește pe exploatația agricolă și căreia îi este încredințată cel puțin o parte din gestiunea acestei exploatații, în măsura în care agricultorul și‑a exprimat în mod clar voința de a‑i conferi mandat pentru a‑l reprezenta și, prin urmare, s‑a angajat să își asume toate actele și toate omisiunile acestei persoane.
Cu privire la a șasea întrebare
41. Prin intermediul celei de a șasea întrebări, instanța de trimitere solicită, în esență, să se stabilească dacă articolul 23 alineatul (2) din Regulamentul nr. 796/2004 trebuie interpretat în sensul că agricultorul care nu locuiește pe exploatația agricolă pentru care este responsabil este obligat să numească un reprezentant care să poate fi contactat, în general, în orice moment la această exploatație.
42. În această privință, trebuie să se arate că nici articolul 23 alineatul (2) din Regulamentul nr. 796/2004, nici o altă dispoziție din acest regulament nu instituie o obligație pentru agricultorul care nu locuiește pe exploatația agricolă pentru care este responsabil să numească un reprezentant.
43. În plus, scopul controalelor fiind să se asigure verificarea eficientă a respectării condițiilor de acordare a ajutorului, precum și a cerințelor și a normelor aplicabile în materie de ecocondiționare, prevăzută la articolul 23 alineatul (1) din Regulamentul nr. 796/2004, nu i se poate nicidecum solicita agricultorului să desemneze un reprezentant pentru simplul motiv că el nu locuiește pe exploatația sa agricolă. Acest scop trebuie să fie considerat ca fiind îndeplinit din moment ce agricultorul sau reprezentantul său nu a împiedicat realizarea controlului la fața locului în sensul alineatului (2) al acestui articol 23, astfel cum a fost interpretat acesta de către Curte la punctul 30 din prezenta hotărâre.
44. În mod similar, trebuie subliniat că nicio dispoziție din Regulamentul nr. 796/2004 nu impune agricultorului obligația de a putea fi contactat în orice moment la exploatația agricolă pentru care este responsabil. Prin urmare, rezultă că nu se poate solicita ca această obligație să fie îndeplinită de reprezentantul acestui agricultor. În orice caz, o astfel de obligație ar trebui să fie considerată ca fiind excesiv de constrângătoare și, în practică, imposibil de respectat.
45. Având în vedere aceste considerații, trebuie să se răspundă la a șasea întrebare că articolul 23 alineatul (2) din Regulamentul nr. 796/2004 trebuie interpretat în sensul că agricultorul care nu locuiește pe exploatația agricolă pentru care este responsabil nu este obligat să numească un reprezentant care să poată fi contactat, în general, în orice moment la această exploatație.
Cu privire la cheltuielile de judecată
46. Întrucât, în privința părților din acțiunea principală, procedura are caracterul unui incident survenit la instanța de trimitere, este de competența acesteia să se pronunțe cu privire la cheltuielile de judecată. Cheltuielile efectuate pentru a prezenta observații Curții, altele decât cele ale părților menționate, nu pot face obiectul unei rambursări.
Dizpozitiv
Pentru aceste motive, Curtea (Camera a șaptea) declară:
1) Termenii „împiedică realizarea controlului la fața locului”, care figurează la articolul 23 alineatul (2) din Regulamentul nr. 796/2004 al Comisiei din 21 aprilie 2004 de stabilire a normelor de aplicare a ecocondiționării, a modulării și a sistemului integrat de gestionare și control, prevăzute de Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 al Consiliului din 29 septembrie 2003 de stabilire a normelor comune pentru schemele de sprijin direct în cadrul politicii agricole comune și de stabilire a anumitor scheme de sprijin pentru agricultori, corespund unei noțiuni autonome de drept al Uniunii ce trebuie interpretată în mod uniform în toate statele membre în sensul că aceasta acoperă, pe lângă comportamentele intenționate, orice act sau orice omisiune atribuită neglijenței agricultorului sau reprezentantului său având drept consecință împiedicarea realizării controlului la fața locului în integralitatea sa, atunci când acest agricultor sau reprezentantul său nu a luat toate măsurile care pot fi cerute în mod rezonabil din partea sa pentru a garanta că acest control se realizează în mod integral.
2) Respingerea cererilor de ajutor în cauză, în temeiul articolului 23 alineatul (2) din Regulamentul nr. 796/2004, nu depinde de informarea agricultorului sau a reprezentantului său în mod adecvat cu privire la partea din control la fața locului care necesită participarea acestuia.
3) Noțiunea „reprezentant”, prevăzută la articolul 23 alineatul (2) din Regulamentul nr. 796/2004, constituie o noțiune autonomă de drept al Uniunii care trebuie interpretată în mod uniform în toate statele membre în sensul că acoperă, în cadrul controalelor la fața locului, orice persoană adultă cu capacitate de exercițiu care locuiește pe exploatația agricolă și căreia îi este încredințată cel puțin o parte din gestiunea acestei exploatații, în măsura în care agricultorul și‑a exprimat în mod clar voința de a‑i conferi mandat pentru a‑l reprezenta și, prin urmare, s‑a angajat să își asume toate actele și toate omisiunile acestei persoane.
4) Articolul 23 alineatul (2) din Regulamentul nr. 796/2004 trebuie interpretat în sensul că agricultorul care nu locuiește pe exploatația agricolă pentru care este responsabil nu este obligat să numească un reprezentant care să poată fi contactat, în general, în orice moment la această exploatație.