62018TJ0716_RES
Cauza T‑716/18
(publicare în extras)
The Logistical Approach BV
împotriva
Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală
Hotărârea Tribunalului (Camera a cincea) din 20 septembrie 2019
„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative Idealogistic Compass Greatest care in getting it there – Marca internațională figurativă anterioară IDÉA – Motiv relativ de refuz – Risc de confuzie – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”
Marcă a Uniunii Europene – Definiția și dobândirea mărcii Uniunii Europene – Motive relative de refuz – Opoziție a titularului unei mărci anterioare identice sau similare înregistrate pentru produse sau servicii identice sau similare – Risc de confuzie cu marca anterioară – Aprecierea riscului de confuzie – Determinarea publicului relevant – Nivelul de atenție a publicului
[Regulamentul 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului, art. 8 alin. (1) lit. (b)]
(a se vedea punctele 18 și 23-25)
Marcă a Uniunii Europene – Definiția și dobândirea mărcii Uniunii Europene – Motive relative de refuz – Opoziție a titularului unei mărci anterioare identice sau similare înregistrate pentru produse sau servicii identice sau similare – Risc de confuzie cu marca anterioară – Marca figurativă Idealogistic Compass Greatest care in getting it there
[Regulamentul 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului, art. 8 alin. (1) lit. (b)]
(a se vedea punctele 26-30 și 63-70)
Rezumat
În Hotărârea din 20 septembrie 2019, The Logistical Approach/EUIPO – Idea Groupe (Idealogistic Compass Greatest care in getting it there) (T‑716/18), Tribunalul a anulat Decizia Camerei a patra de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) prin care a fost confirmată decizia diviziei de opoziție, care admisese opoziția la înregistrarea mărcii figurative Idealogistic Compass Greatest care in getting it there care se întemeia pe marca internațională figurativă anterioară IDÉA.
Potrivit Tribunalului, presupunând că serviciile în cauză sunt identice, astfel cum a considerat camera de recurs, și ținând seama de caracterul distinctiv normal al mărcii anterioare, camera de recurs ar fi trebuit să excludă existența riscului de confuzie, cel puțin pentru serviciile care se adresează exclusiv publicului profesionist, care va manifesta un nivel de atenție ridicat. Astfel, dat fiind nivelul de atenție ridicat cu ocazia alegerii serviciilor în cauză și dat fiind gradul scăzut de similitudine al semnelor în cauză, mai ales din cauza faptului că structurile lor diferă, ceea ce nu va scăpa unui public deosebit de atent și de avizat, nu poate exista un risc de confuzie în ceea ce privește originea comercială a acestor servicii.
În această privință, Tribunalul a arătat că, spre deosebire de cele susținute de camera de recurs, împrejurarea că profesioniștii nu au decât rareori posibilitatea să compare în mod direct diferitele mărci, trebuind să se bazeze pe imaginea imperfectă a acestora păstrată în memorie, nu poate conduce la concluzia potrivit căreia imaginea mărcilor în cauză ar fi determinată în speță în mare parte de elementul lor comun „idea”. Astfel, deși elementul „idea” este inclus în unul dintre elementele dominante ale mărcii solicitate și este elementul distinctiv al mărcii anterioare, acesta nu va fi reținut de profesioniști ca unicul element care permite identificarea mărcilor în cauză.
În consecință, Tribunalul a admis motivul unic întemeiat pe încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul 2017/1001 (
1
) în ceea ce privește serviciile mărcii solicitate care se adresează exclusiv publicului profesionist.
Cu toate acestea, în măsura în care camera de recurs nu identificase în mod exhaustiv care erau serviciile care se adresau exclusiv profesioniștilor, care manifestă un nivel de atenție ridicat, și care erau serviciile care se adresau atât profesioniștilor, cât și marelui public, care manifestă un nivel de atenție mediu, Tribunalul a admis motivul unic în totalitate și a anulat decizia atacată în ansamblul său.
Tribunalul a precizat că în măsura în care camera de recurs a considerat că riscul de confuzie exista atât pentru serviciile care se adresează profesioniștilor, precum și marelui public, cât și pentru cele care se adresează exclusiv profesioniștilor, aceasta putea, din rațiuni de economie de procedură, să nu identifice consumatorul mediu pentru fiecare serviciu în cauză. Totuși, această abordare nu este compatibilă cu principiile care reies din jurisprudență decât în ipoteza în care nu este afectată de erori concluzia camerei de recurs potrivit căreia riscul de confuzie există deopotrivă pentru serviciile care se adresează unui public compus atât din marele public, care manifestă un nivel de atenție mediu, cât și din publicul profesionist, care manifestă un nivel de atenție ridicat, și pentru serviciile care se adresează exclusiv publicului profesionist, ceea ce nu este cazul în speță.
(
1
)	Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului din 14 iunie 2017 privind marca Uniunii Europene (JO 2017, L 154, p. 1).