62022CC0227
FÖRSLAG TILL AVGÖRANDE AV GENERALADVOKAT
PRIIT PIKAMÄE
föredraget den 13 juli 2023 (
1
)
Mål C‑227/22
IL
mot
Regionalna direktsia ”Avtomobilna administratsia” Pleven
(begäran om förhandsavgörande från Administrativen sad – Gabrovo (Förvaltningsdomstolen i Gabrovo, Bulgarien))
”Begäran om förhandsavgörande – Transport – Direktiv 2006/126/EG – Körkort – Fysisk och psykisk lämplighet att föra fordon – Frekvensen av läkarundersökningar för att fastställa förares fysiska och psykiska lämplighet – Handling som styrker förarens psykologiska lämplighet”
I. Inledning
1.
Den nu aktuella begäran om förhandsavgörande har framställts av Administrativen sad – Gabrovo (Förvaltningsdomstolen i Gabrovo, Bulgarien) enligt artikel 267 FEUF och avser tolkningen av bestämmelserna i Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/126/EG av den 20 december 2006 om körkort. (
2
)
2.
Begäran har framställts i en tvist mellan IL, bulgarisk medborgare, och Regionalna direktsia ”Avtomobilna administratsia” Pleven (körkortsmyndigheten i Pleven, Bulgarien) angående ett beslut genom vilket IL påförts en administrativ sanktionsavgift på grund av att han vid en trafikkontroll inte kunde visa upp ett sådant giltigt intyg om psykologisk lämplighet som krävs enligt nationell rätt.
3.
I det nu aktuella målet ska domstolen uttala sig om räckvidden av den harmonisering som avses i direktiv 2006/126 och om medlemsstaternas befogenhet att vidta strängare åtgärder för att garantera trafiksäkerheten. Domstolen ska fastställa huruvida det intyg om psykologisk lämplighet som krävs enligt bulgarisk lagstiftning utgör en åtgärd som kan omfattas av de mekanismer som föreskrivs i direktivet eller om det i stället ska betraktas som ett omotiverat hinder för den fria rörligheten för personer och följaktligen som en åtgärd som är oförenlig med ett av de huvudsyften som eftersträvas av unionslagstiftaren. Avgörande i detta mål är att fastställa vilken funktion det omtvistade intyget om psykologisk lämplighet har och huruvida denna handling är överflödig med hänsyn till det bevisvärde som körkortet redan har.
II. Tillämpliga bestämmelser
A.
Unionsrätt
4.
I artikel 7 i direktiv 2006/126 föreskrivs följande:
”1.   Körkort får endast utfärdas till sökande
a)
som har godkänts i ett körprov och ett kunskapsprov samt uppfyller de medicinska krav som fastställs i bilagorna II och III,
…
a)
Från och med den 19 januari 2013 skall körkort utfärdade av medlemsstaterna för kategorierna AM, A1, A2, A, B, B1 och BE ha en administrativ giltighetstid på tio år.
En medlemsstat får välja att utfärda sådana körkort med en administrativ giltighetstid på upp till 15 år.
b)
från och med den 19 januari 2013 skall körkort utfärdade av medlemsstaterna för kategorierna C, CE, C1, C1E, D, DE, D1 och D1E ha en administrativ giltighetstid på fem år.
…
3.   Förnyelse av körkort vid den administrativa giltighetstidens utgång skall förutsätta
a)
fortsatt uppfyllande av, när det gäller kategorierna C, CE, C1, C1E, D, DE, D1, D1E, de minimikrav som anges i bilaga III i fråga om fysisk och psykisk lämplighet att föra sådana fordon, och
…
Medlemsstaterna får begränsa den administrativa giltighetstid som anges i punkt 2 för körkort av alla kategorier som utfärdas till nya körkortshavare i syfte att tillämpa särskilda trafiksäkerhetshöjande åtgärder riktade mot sådana körkortshavare.
Medlemsstaterna får begränsa den administrativa giltighetstiden till tre år för körkort av kategorierna C och D som utfärdas för första gången till nya körkortshavare för att kunna tillämpa särskilda trafiksäkerhetshöjande åtgärder riktade mot sådana körkortshavare.
Medlemsstaterna får begränsa den administrativa giltighetstid som anges i punkt 2 för individuella körkort av alla kategorier om det anses nödvändigt att tillämpa tätare medicinska kontroller eller andra särskilda åtgärder, exempelvis begränsningar för den som begår trafiköverträdelser.
...”
5.
I bilaga III till direktivet, som har rubriken "Minimikrav i fråga om fysisk och psykisk lämplighet att föra motordrivna fordon", anges följande:
”DEFINITIONER
1.
I denna bilaga indelas förarna i två grupper:
1.1. Grupp 1:
Förare av fordon i kategori A, A1, A2[,] AM, B, B1 och BE.
1.2. Grupp 2:
Förare av fordon i kategori C, CE, C1, C1E, D, DE D1 och D1E.
…
LÄKARUNDERSÖKNINGAR
...
4.
Grupp 2:
Sökande skall genomgå läkarundersökning innan körkort utfärdas första gången, och därefter skall förare kontrolleras i enlighet med det nationella system som gäller i bosättningsmedlemsstaten varje gång körkortet förnyas.
5.
Medlemsstaterna får fastställa strängare krav för utfärdande eller förnyelse av körkort än de som fastställs i denna bilaga.
…
MENTALA STÖRNINGAR
Grupp 1:
13.1. Körkort får inte utfärdas eller förnyas för sökande eller förare som
lider av allvarliga mentala störningar som är medfödda eller beror på sjukdom, skada eller neurokirurgiska ingrepp,
som lider av grav utvecklingsstörning,
lider av allvarliga beteendestörningar på grund av åldrande eller allvarliga störningar av förmågan till omdöme, beteende och anpassning som är knutna till personligheten,
om inte ansökan stöds av ett läkarutlåtande och om nödvändigt på villkor att regelbundna hälsokontroller äger rum.
Grupp 2:
13.2. Den behörige läkaren skall beakta de ytterligare risker och faror som är förknippade med att föra fordon som ingår i denna grupp.”
B.
Bulgarisk rätt
6.
I artikel 51.4 i Zakon za balgarskite lichni dokumenti (lag om bulgariska identitetshandlingar), anges följande:
”Giltighetstiden för körkort i kategorierna С, CE, C1, C1E, D, DE, D1, D1E och Т är fem år.”
7.
I artikel 8.1 i Naredba no 36 ot 15.05.2006 za iziskvaniyata za psikhologicheska godnost i usloviyata i reda za provezhdane na psikhologicheskite izsledvaniya na kandidati za pridobivane na pravosposobnost za upravlenie na MPS, na vodachi na MPS i na predsedateli na izpitni komisii i za izdavane na udostovereniya za registratsiya za izvarshvane na psikhologicheski izsledvaniya (förordning nr 36 om krav på psykologisk lämplighet och om villkor och förfaranden för genomförande av psykologiska undersökningar av körkortsaspiranter, förare och ordförande för nämnder för förarprövning och utfärdande av registreringsbevis avseende genomförande av psykologiska undersökningar) av den 15 maj 2006 (nedan kallad förordning nr 36), anges följande:
”Berörda personer ska inge ett intyg om psykologisk lämplighet vid varje ny anställning eller varje nytt utövande av verksamhet som taxiförare eller förare av fordon för offentlig person- eller godstransport eller som ordförande för en förarprövningsnämnd.”
8.
I artikel 8.2 i förordning nr 36 föreskrivs följande:
”Intyget om psykologisk lämplighet är giltigt i tre år från och med dagen för utfärdandet ...”
9.
I artikel 8.4 i förordningen anges följande:
”De personer som avses i led 1 ska genomgå en psykologisk undersökning vart tredje år räknat från datumet för utfärdande av det senaste intyget.”
10.
Artikel 13.1 i Naredba no 1–157 ot 1.10.2002 za usloviyata i reda za izdavane na svidetelstvo za upravlenie na motorni prevozni sredstva, otcheta na vodachite i tyahnata distsiplina (förordning nr 1-157 om villkor och förfarande för utfärdande av körkort samt om förarregistrering och förardisciplin) av den 1 oktober 2002 (nedan kallad förordning nr 1-157) har följande lydelse:
”Ett körkort ska utfärdas första gången på grundval av ett originalprotokoll över godkänt körprov som ska översändas automatiskt av behörig regional avdelning vid Drzhavna avtomobilna inspektsiya (den nationella bilinspektionen, Bulgarien). Sökanden ska inge följande:
1. En ansökan med bilagor enligt Pravilnik za izdavane na balgarskite lichni dokumenti (förordning om utfärdande av bulgariska identitetshandlingar).
…
3. Ett intyg om förarens/körkortsaspirantens fysiska lämplighet, utfärdat av en familjeläkare, en regional medicinsk expertkommitté för transportfrågor (TOLEK) eller av den centrala medicinska expertkommittén för transportfrågor (TTSLEK).
4. En kopia av intyg om psykologisk lämplighet för utfärdande av körkort i kategorierna C1, С, D1, D och Ttm (spårvagn).
5. En kopia av intyg om genomgången kurs för fordonsförare i första hjälpen vid trafikolyckor.
6. En försäkran om att personen i fråga inte är stadigvarande bosatt i en annan medlemsstat i Europeiska unionen och inte innehar ett giltigt körkort som utfärdats av en medlemsstat i Europeiska unionen.
7. En kopia av en handling som intygar att personen i fråga har fullgjort grundskoleutbildning och, om utbildningen har genomgåtts i ett annat land, ett intyg enligt artikel 110.2 i naredba no 11 ot 1 septembri 2016 g. za otsenyavane na rezultatite ot obuchenieto na uchenitsite (förordning nr 11 om bedömning av elevers skolresultat) av den 1 september 2016 ...”
11.
I artikel 15.2 i förordning nr 1-157 föreskrivs följande:
”Vid förnyelse enligt led 1 ska föraren inge de handlingar som avses i artikel 13.1 led 1, 3 och 6 samt det gamla körkortet.”
12.
Enligt artikel 178c.5 i Zakon za dvizhenieto po patishtata (vägtrafiklagen) ska en förare som utan giltigt intyg om psykologisk lämplighet utför taxitransporter, transporter för egen räkning eller offentliga person- eller godstransporter åläggas böter på 500 leva (BGN) (ungefär 255 euro).
13.
I 35 § punkt 3 i Dopalnitelnite rasporedbi na Zakona za ismenenie i dopalnenie na Zakona za dvizenieto po patishtata (tilläggsbestämmelser till lagen om ändring och komplettering av vägtrafiklagen) anges att vägtrafiklagen genomför kraven i direktiv 2006/126.
III. Bakgrund, det nationella målet och tolkningsfrågorna
14.
IL är innehavare av ett körkort för kategorierna A, A1, A2, AM, B, B1, C, CE, C1, C1E, D, DE, D1, D1E och TCT. Hans körkort är giltigt från och med den 28 november 2019 till och med den 28 november 2024.
15.
Den 4 augusti 2021 stoppades IL av tillsynsmyndigheterna i samband med en trafikkontroll. IL framförde då ett fordonsekipage bestående av en traktor och en påhängsvagn med vilken han utförde allmänna varutransporter. Vid kontrollen framkom att han inte kunde uppvisa ett giltigt intyg om psykologisk lämplighet. Hans senaste intyg om psykologisk lämplighet hade utfärdats den 7 oktober 2017 och var giltigt till och med den 7 december 2020.
16.
Tillsynsmyndigheterna upprättade en administrativ överträdelserapport avseende åsidosättande av artikel 8.1 i förordning nr 36 på grund av att IL inte hade uppvisat ett giltigt intyg om psykologisk lämplighet. Chefen för körkortsmyndigheten i Pleven beslutade den 24 augusti 2021, på grundval av överträdelserapporten, att ålägga IL en administrativ sanktionsavgift, varvid han med stöd av artikel 178c.5 ZDvP påfördes 500 leva (BGN) (cirka 255 euro) i böter för den fastställda överträdelsen av artikel 8.1 i förordning nr 36.
17.
IL överklagade detta beslut till Rayonen sad Sewliewo (förstainstansdomstolen i Sevlievo, Bulgarien) och gjorde i saken gällande att artikel 8 i förordning nr 36 och den påföljd som avses i artikel 178c.5 i vägtrafiklagen strider mot bestämmelserna i direktiv 2006/126. Denna domstol hänvisade till led 4 i bilaga III till direktivet och slog fast att en medlemsstat kunde ställa kompletterande, strängare krav på förare i fråga om frekvensen av de regelbundna undersökningarna. Rayonen sad Sewliewo (förstainstansdomstolen i Sevlievo) slog med stöd av detta resonemang fast, genom ett avgörande av den 10 december 2021, att den nationella lagstiftningen inte stred mot unionslagstiftningen och fastställde det överklagade beslutet om en administrativ sanktionsavgift.
18.
IL överklagade till den hänskjutande domstolen, Administrativen sad – Gabrovo (Förvaltningsdomstolen i Gabrovo), och gjorde gällande att förstainstansdomstolen hade tillämpat direktiv 2006/126 felaktigt.
19.
Den hänskjutande domstolen anser att bestämmelserna i direktiv 2006/126 är tvetydiga och i viss mån motsägelsefulla. Den hänskjutande domstolen har understrukit att det å ena sidan anges i skäl 9 i direktivet att bevis på att minimikraven i fråga om fysisk och psykisk lämplighet att föra ett fordon bör lämnas av förare av fordon som används för person- eller godstransport när körkortet utfärdas och därefter med regelbundna mellanrum. Det rekommenderas uttryckligen att läkarundersökningar i detta avseende bör sammanfalla tidsmässigt med en förnyelse av körkortet och att de därför bör styras av körkortets giltighetstid. Den hänskjutande domstolen har också angett att led 4 i bilaga III till direktiv 2006/126 å andra sidan ger medlemsstaterna möjlighet att i nationell lagstiftning fastställa tidsintervallerna mellan läkarundersökningarna för förare av fordon i grupp 2 (kategorierna С, СЕ, C1, C1E, D, DE, D1 och D1E) efter eget skön och att dessa tidsintervaller mycket väl kan avvika från körkortets giltighetstid.
20.
Den hänskjutande domstolen vill mot bakgrund av vad som anförs ovan få klarhet i huruvida medlemsstaterna enligt bestämmelserna i direktiv 2006/126 får kräva att förare av fordon i nämnda kategorier ska genomgå läkarundersökningar för att styrka sin fysiska och mentala lämplighet med kortare intervaller än körkortets giltighetstid och kräva en separat handling, utöver körkortet, som styrker denna lämplighet, eller huruvida innehav av ett giltigt körkort för dessa kategorier är tillräckligt för att intyga nämnda lämplighet, eftersom den redan har styrkts vid körkortets utfärdande eller förnyelse.
21.
Den hänskjutande domstolen har angett att frågan även har uppkommit huruvida den sanktionsåtgärd som föreskrivs i bulgarisk lagstiftning för en förare som har ett giltigt körkort för kategorierna C, CE, Cl, C1E, D, DE, D1, D1E och Tkt men som inte kan visa upp ett intyg om psykologisk lämplighet för tillsynsmyndigheterna på grund av att det upphört att gälla, strider mot den synkroniserade administrativa giltighetstiden för körkort och för de läkarundersökningar avseende fysisk och psykisk lämplighet som föreskrivs i direktiv 2006/126, eller huruvida sanktionsmyndighetens tillämpning av de nationella reglerna medför ett åsidosättande av unionsrätten.
22.
Administrativen sad – Gabrovo (förvaltningsdomstolen i Gabrovo) har under dessa förutsättningar beslutat att vilandeförklara målet och ställa följande tolkningsfrågor till EU-domstolen:
”1)
Ger bestämmelserna i direktiv 2006/126 medlemsstaterna rätt att kräva att förare av fordon i kategorierna С, CE, C1, C1E, D, DE, D1, D1E genomgår en läkarundersökning för att fastställa deras fysiska och psykiska lämplighet med kortare intervaller än körkortets giltighetstid och i detta sammanhang kräva att deras lämplighet intygas genom ett särskilt dokument (utöver körkortet)? Eller styrker innehavet av ett giltigt körkort i nämnda kategorier även förarens fysiska och psykiska lämplighet, eftersom denna lämplighet redan fastställdes vid det första utfärdandet, respektive vid förnyelsen av körkortet?
2)
Medger artikel 7.1 i direktiv [2006/126] och skälen 8 och 9 i direktivet sådana nationella bestämmelser som de nu aktuella, vilka föreskriver ytterligare villkor, utöver minimikraven för förarprov (bilaga II till direktiv [2006/126]) och minimikraven i fråga om fysisk och psykisk lämplighet (bilaga III till direktiv [2006/126]), i syfte att intyga den psykologiska lämpligheten hos förare av fordon för person- och/eller godstransporter?
3)
Om den [andra] frågan ska besvaras jakande, ska då dessa krav omfattas av den ordning som föreskrivs i direktiv [2006/126], i synnerhet skäl 9 fjärde meningen och artikel 7.3 i direktiv [2006/126], om synkronisering av körkortets giltighet och giltigheten av de läkarundersökningar som rör tillämpning av minimikraven i fråga om fysisk och psykisk lämplighet?”
IV. Förfarande vid domstolen
23.
Beslutet om hänskjutande av den 22 mars 2022 inkom till domstolens kansli den 31 mars 2022.
24.
Genom beslut av den 27 maj 2022, som registrerades vid kansliet den 30 maj 2022, översände den hänskjutande domstolen ett tillägg till sitt beslut om hänskjutande.
25.
IL, den bulgariska regeringen och Europeiska kommissionen har inkommit med skriftliga yttranden inom den frist som fastställs i artikel 23 i stadgan för Europeiska unionens domstol.
26.
Den 14 februari 2023 uppmanade domstolen, i enlighet med artikel 61.1 i rättegångsreglerna, den bulgariska regeringen att besvara en fråga skriftligt. Svaret på frågan inkom inom den fastställda fristen.
27.
IL:s ombud samt den bulgariska regeringens och kommissionens ombud yttrade sig muntligt vid förhandlingen den 3 maj 2023.
V. Rättslig bedömning
A.
Inledande anmärkningar
28.
Gemensamma körkortsbestämmelser är en grundläggande förutsättning för den gemensamma transportpolitiken, bidrar till att förbättra trafiksäkerheten och underlättar den fria rörligheten för människor. Domstolen har i sin praxis medgett att innehavet av ett körkort, som i vederbörlig ordning erkänts av den stat där körkortsinnehavaren bosatt sig, kan påverka huruvida personer som omfattas av unionsrätten faktiskt kan utöva ett stort antal yrkesverksamheter som anställda eller egenföretagare. (
3
) Domstolen har även slagit fast att en körkortsinnehavare kan använda sig av körkortet för att bevisa sin nationalitet vid myndigheterna i den mottagande staten, som om det vore en handling som är likvärdig ett identitetskort eller ett pass. (
4
) Det är viktigt att framhålla denna aspekt, eftersom innehav av nämnda handlingar är ett formellt krav, som föreskrivs i lagstiftningen, för att kunna utöva rätten att fritt röra sig och uppehålla sig på medlemsstaternas territorium. Sett ur den synvinkeln kan körkortet sägas bidra till att förverkliga unionsmedborgarnas rättigheter på den inre marknaden.
29.
Trots framsteg i fråga om harmonisering av körkortsbestämmelserna kvarstår grundläggande skillnader mellan medlemsstaterna när det gäller bestämmelser om hur ofta körkort ska förnyas och om underkategorier av fordon, vilket gör det nödvändigt att gå vidare med en högre grad av harmonisering för att unionens politik lättare ska kunna genomföras. Det var det syftet som unionslagstiftaren eftersträvade när direktiv 2006/126 antogs. Det är alltså förståeligt att nationella bestämmelser som tycks avvika från direktivets bestämmelser blir föremål för en ingående granskning. Detta gäller särskilt kraven för utfärdande av körkort, trots att medlemsstaterna har befogenhet att i vissa fall införa strängare krav.
30.
Såsom anges i inledningen vill den hänskjutande domstolen i saken få klarhet i vilka krav som ställs i direktiv 2006/126 och huruvida det intyg om psykologisk lämplighet som föreskrivs i bulgarisk lagstiftning kan hänföras till de mekanismer som föreskrivs i direktivet eller om det snarare ska betraktas som ett omotiverat hinder för den fria rörligheten för personer och därmed som en åtgärd som är oförenlig med ett av de ovan angivna syftena med lagstiftningen. (
5
) Detta beror främst på vilken funktion som detta intyg ska tillskrivas. Den andra frågan, som ställts senare av den hänskjutande domstolen, tycks ge vissa förtydliganden av den första, medan den tredje frågan endast har ställts för den fall den andra frågan besvaras jakande. Jag ser det som logiskt att pröva frågorna i den ordning som de har ställts.
B.
Den första tolkningsfrågan
31.
Den hänskjutande domstolen har ställt den första frågan för att få klarhet i huruvida unionsrättens bestämmelser, i synnerhet direktiv 2006/126, ger medlemsstaterna rätt att kräva att förare av fordon i kategorierna С, CE, C1, C1E, D, DE, D1, D1E ska genomgå läkarundersökningar avsedda att fastställa deras fysiska och psykiska lämplighet med kortare intervaller än körkortets giltighetstid och i detta sammanhang kräva en särskild handling, utöver körkortet, som intygar deras lämplighet, eller att bekräfta att innehavet av ett körkort även styrker förarens fysiska och psykiska lämplighet i och med att detta kontrollerades då körkortet utfärdades eller förnyades.
32.
För att denna fråga ska kunna prövas måste det först fastställas huruvida det krav på psykologisk lämplighet som föreskrivs i den bulgariska lagstiftningen omfattas av tillämpningsområdet för direktiv 2006/126. Det är först när den aspekten är utredd som det, i ett andra steg, ska fastställas vilka krav som den bulgariska lagstiftningen i fråga måste uppfylla.
1. Huruvida direktiv 2006/126 är materiellt tillämpligt
a) Läkarundersökningar för att fastställa fysisk och psykisk lämplighet att föra ett motordrivet fordon
33.
Ett körkort ger såsom framgår av artikel 4.1 i direktiv 2006/126/EG behörighet att föra motordrivna fordon i de kategorier som definieras i direktivet. Föraren måste med andra ord inneha ett körkort i motsvarande kategori för att kunna utöva yrkesmässig verksamhet på området för person- och godstransporter på väg.
34.
Enligt artikel 7.1 a i direktiv 2006/126 ska körkort endast utfärdas till sökande som har godkänts i ett körprov och ett kunskapsprov samt uppfyller de minimikrav på fysisk och psykisk lämplighet som anges i bilaga III till direktivet. I artikel 7.3 a i direktivet anges att en förutsättning för förnyelse av körkort ska vara att de minimikrav som anges i bilaga III i fråga om fysisk och psykisk lämplighet för innehavare av körkort i kategorierna C, CE, C1, C1E, D, DE, D1 och D1E är uppfyllda.
35.
De relevanta bestämmelserna i direktiv 2006/126 innebär att den psykiska lämpligheten hos innehavare av körkort för fordon i kategorierna C, CE, C1, C1E, D, DE, D1 och D1E, i synnerhet hos personer som arbetar som yrkesförare, redan har bedömts och intygats vid utfärdandet eller förnyelsen av dessa körkort. Mot bakgrund av detta konstaterande tycks det märkligt att kräva att innehavare av ett giltigt körkort ska inneha ett särskilt intyg om psykologisk lämplighet.
36.
Kravet på innehav av ett sådant intyg utgör ytterligare en börda, eftersom syftet med dessa intyg redan uppnås med de läkarundersökningar avseende psykisk hälsa som krävs enligt direktiv 2006/126. Behovet av att uppfylla kraven på trafiksäkerhet, den fria rörligheten för personer, behovet av att undvika snedvridningar av konkurrensen och förarnas särskilda ansvar, vilka alla är mål som anges i skälen 8 och 9 i direktiv 2006/126 och vilka motiverar kravet att det ska styrkas att minimikraven i fråga om psykisk lämplighet var uppfyllda vid utfärdandet av ett körkort, skyddas redan på ett harmoniserat sätt enligt artikel 7.1 och 7.3 och bilaga III till direktivet.
37.
Det finns inga objektiva skäl att anta att en yrkesförares verksamhet ger upphov till särskilda trafiksäkerhetsproblem som inte redan omfattas av den undersökning avseende psykisk lämplighet som föreskrivs i direktiv 2006/126. I detta avseende ska det påpekas att innehavare av körkort för kategorierna C, CE, C1, C1E, D, DE, D1 och D1E i de flesta fall erhåller dessa körkort just för att utöva verksamhet som yrkesförare. Eftersom direktiv 2006/126 även fastställer minimikrav för psykisk lämplighet hos förare av fordon i dessa kategorier, är det uppenbart att dessa krav även omfattar krav som förare måste uppfylla mentalt för att utöva sin yrkesverksamhet.
38.
Harmoniseringen enligt direktiv 2006/126 kan inte heller anses ge utrymme för införandet av krav på ”psykologisk lämplighet” som inte omfattas av kategorin psykisk lämplighet. Psykisk hälsa och följaktligen psykisk lämplighet innefattar till syvende och sist emotionellt, psykologiskt och socialt välbefinnande och därmed begreppen ”psykisk hälsa” och ”psykisk lämplighet”.
39.
Direktiv 2006/126 syftar till att harmonisera minimikraven för psykisk lämplighet och anger i punkt 13.1 och 13.2 i bilaga III till direktivet vilka mentala störningar som ska beaktas i detta avseende. I punkt 13.1 hänvisas närmare bestämt till ”allvarliga mentala störningar ..., skada”, där begreppet ”skada” kan tolkas i ett brett perspektiv och anses omfatta bland annat en akut eller kronisk händelse av emotionell, psykologisk och social karaktär. Det visar dels att ”psykologisk lämplighet” är en omständighet som kan omfattas av tillämpningsområdet för detta direktiv, som ett inslag i ”psykisk lämplighet”, dels att unionslagstiftaren redan har tagit ställning till i vilken utsträckning mentala störningar ska beaktas vid utfärdande av körkort.
b) De bulgariska bestämmelserna om undersökning av psykologisk lämplighet
40.
Denna slutsats påverkas inte, som jag förklarar nedan, av den bulgariska regeringens argument.
41.
Den bulgariska regeringen har för det första gjort gällande att ”psykologisk lämplighet” i den mening som avses i de nationella bestämmelserna inte ska uppfattas som ”psykisk hälsa” och avsaknad av psykiska störningar eller psykisk sjukdom, utan som lämplighet för utövande av ett yrke eller en verksamhet. Den bulgariska regeringen menar att psykologiska undersökningar inte är läkarundersökningar. Det rör sig om ett särskilt förfarande och en helt annan typ av sakkunnigutlåtande. Det rör sig närmare bestämt om ett yrkesmässigt urvalsförfarande som genomförs enligt rent psykologiska och inte medicinska kriterier, av psykologer, med hjälp av metoder som hämtats från experimentell och differentiell psykologi.
42.
Den bulgariska regeringen har emellertid medgett att de bulgariska bestämmelserna ”syftar till att fastställa psykologisk lämplighet att föra motordrivna fordon utan risk att orsaka trafikolyckor mot bakgrund av psykologiska egenskaper som är relevanta i yrkesmässigt avseende”. Undersökningen av psykologisk lämplighet tycks följaktligen även syfta till att intyga den berörda personens emotionella, psykologiska och sociala välbefinnande, ett oundgängligt krav för att få föra ett fordon i kategorierna C, CE, C1, C1E, D, DE, D1 och D1E. Båda typerna av undersökningar är intimt förknippade med framförandet av ett visst fordon och är därför avsedda att säkerställa trafiksäkerheten. Den typ av undersökning av psykologisk lämplighet som avses med de bulgariska bestämmelserna tycks utifrån den synvinkeln inte skilja sig i något väsentligt avseende från den undersökning som föreskrivs i direktiv 2006/126.
43.
Den bulgariska regeringen har för det andra gjort gällande att de aktuella nationella bestämmelserna redan var i kraft innan direktivet antogs. Även om den bulgariska regeringen har förklarat att de nationella bestämmelserna i fråga ”inte hänvisar till direktiv 2006/126”, har den inte angett om de bulgariska myndigheterna vid införlivandet av direktivet gjorde en förenlighetsgranskning i syfte att fastställa huruvida de aktuella bestämmelserna kan hänföras till de mekanismer som föreskrivs i direktivet. I avsaknad av en sådan förenlighetsgranskning kvarstår tvivel om denna aspekt.
44.
Jag konstaterar för det tredje att den bulgariska regeringens inte är helt konsekvent i sin argumentation, eftersom den å ena sidan har förklarat att den psykologiska undersökning som föreskrivs i de nationella bestämmelserna innebär att ”yrkesförare ska förete ett giltigt körkort, vilket underförstått förutsätter att alla grundläggande krav är uppfyllda, däribland minimikraven i fråga om psykisk och psykisk lämplighet att föra ett fordon”. Å andra sidan har den bulgariska regeringen betonat att det är nödvändigt med en psykologisk bedömning för att få en prognos om den berörda personens framtida beteende i trafiken och risken att orsaka olyckor.
45.
Jag anser inte att den bulgariska regeringens resonemang till stöd för påståendet att undersökningen av psykologisk lämplighet enligt de nationella bestämmelserna skiljer sig avsevärt från den undersökning av psykisk lämplighet som föreskrivs i direktiv 2006/126 är övertygande. Det är uppenbart att det finns en funktionell överlappning mellan de båda typerna av handlingar (körkortet och intyget om psykologisk lämplighet) och därmed en risk för sammanblandning vad gäller deras praktiska användbarhet. Denna omständighet får till följd att körkortets funktion som en handling som styrker lämpligheten att framföra ett motorfordon undergrävs avsevärt. På Republiken Bulgariens territorium krävs nämligen innehav av båda handlingarna, trots att det ska vara tillräckligt med ett körkort för att få föra ett motordrivet fordon i hela unionen.
46.
Det följer av det ovan anförda att de aktuella bulgariska bestämmelserna i sak avser aspekter som redan är föremål för en minimiharmonisering, och därför ska bestämmelserna anses omfattas av tillämpningsområdet för direktiv 2006/126. Med hänsyn till att direktivet harmoniserar minimikraven avseende psykisk lämplighet att föra fordon i ovan angivna kategorier, ser jag inga objektiva skäl som motiverar att det ställs ytterligare krav när framförandet är yrkesmässigt.
47.
Som jag redogör för mer ingående nedan, anser jag inte att artikel 7.1 och 7.3 samt bilaga III till direktiv 2006/126/EG tillåter nationella åtgärder som kräver att förare som tillhandahåller vissa transporttjänster även ska inneha ytterligare ett särskilt intyg om psykisk lämplighet, i och med att innehavet av ett giltigt körkort redan intygar förarens psykiska lämplighet.
2. Krav på nationell lagstiftning enligt direktiv 2006/126
a) Möjlighet att kräva bevis för ytterligare psykisk och mental lämplighet vid förnyelse av ett körkort
48.
En förares psykiska och mentala lämplighet kontrolleras normalt vid utfärdandet av ett körkort. Frågan är emellertid om medlemsstaterna i ett senare skede även kan kräva bevis på ytterligare psykisk och mental lämplighet, i synnerhet vid förnyelse av körkort.
49.
I detta avseende ska det påpekas att punkt 4 i bilaga III till direktiv 2006/126 föreskriver följande (i den svenska versionen): ”Sökande skall genomgå läkarundersökning innan körkort utfärdas första gången, och därefter skall förare kontrolleras i enlighet med det nationella system som gäller i bosättningsmedlemsstaten varje gång körkortet förnyas”. En jämförande analys av de olika språkversionerna leder till slutsatsen att denna mening ska tolkas så, att undersökningen ska genomföras vid förnyelsen av körkortet. (
6
)
50.
Det bör noteras att den bulgariska versionen av bestämmelsen inte helt överensstämmer med de övriga språkversionerna av direktiv 2006/126, eftersom den sista meningen saknas. Detta utelämnande kan emellertid inte föranleda någon annan tolkning av unionsrätten. Det följer av fast rättspraxis att behovet av en enhetlig tillämpning, och därmed en enhetlig tolkning, av en unionsrättsakt utesluter att denna betraktas isolerat i endast en språkversion. I stället ska rättsakten tolkas utifrån både unionslagstiftarens verkliga avsikt och till det av denne eftersträvade målet, särskilt mot bakgrund av samtliga språkversioner. (
7
)
51.
Trots detta utelämnande i den bulgariska versionen av bestämmelsen, framgår det alltså tydligt av de andra språkversionerna av direktiv 2006/126 att det var unionslagstiftarens avsikt att läkarundersökningarna skulle sammanfalla tidsmässigt med förnyelsen av körkortet. Såsom den hänskjutande domstolen mycket riktigt har framhållit i begäran om förhandsavgörande, ger skäl 9 fjärde meningen i direktivet stöd för denna tolkning, i och med att det uttryckligen anges i detta skäl att ”sådana undersökningar [av tydlighetsskäl] bör genomföras, när körkortet förnyas och därför styras av körkortets giltighetstid.”
52.
Av detta följer att det inte finns någon motsägelse mellan skäl 9 och punkt 4 i bilaga III till direktiv 2006/126, eftersom båda bestämmelserna hänför sig till behovet av att läkarundersökningarna genomförs då körkortet förnyas.
b) Möjligheten att kräva bevis för ytterligare psykisk och mental lämplighet med kortare intervaller än körkortets giltighetstid
53.
Vidare ska det prövas huruvida denna omständighet hindrar medlemsstaterna från att kräva bevis för ytterligare psykisk och mental lämplighet med kortare intervaller än körkortets giltighetstid. (
8
)
54.
Härvid är det nödvändigt att göra åtskillnad mellan de olika kategorierna av fordon. Körkort utfärdade av medlemsstaterna för kategorierna C, CE, C1, C1E, D, DE, D1 och D1E ska i enlighet med artikel 7.2 b i direktiv 2006/126 ha en administrativ giltighetstid på fem år.
55.
I punkt 4 i bilaga III till direktiv 2006/126 anges såsom jag framhåller ovan att ”[s]ökande skall genomgå läkarundersökning innan körkort utfärdas första gången, och därefter skall förare kontrolleras i enlighet med det nationella system som gäller [när] körkortet förnyas”. I och med att en bestämmelse alltid ska tolkas utifrån dess lydelse, står det enligt min mening klart att de ovan angivna bestämmelserna tillsammans inte lämnar något tolkningsutrymme. De aktuella bestämmelserna berör nämligen inte möjligheten att medlemsstaterna kan fastställa kortare frister mellan läkarundersökningarna för förare i grupp 2.
56.
I punkt 5 i bilaga III till direktiv 2006/126 anges visserligen att ”[m]edlemsstaterna får fastställa strängare krav för utfärdande eller förnyelse av körkort än de som fastställs i denna bilaga” (min kursivering), men denna bestämmelse hänför sig till möjligheten att införa krav som sträcker sig längre än de ”minimikrav i fråga om fysisk och psykisk lämplighet att föra motordrivna fordon” som föreskrivs i nämnda bilaga. Med andra ord framgår det redan av bilagans titel vilka aspekter som omfattas av minimiharmoniseringen enligt direktiv 2006/126. Det rör sig om krav avseende fysisk och psykisk lämplighet. (
9
)
57.
Medlemsstaterna får alltså bestämma hur läkarundersökningarna ska genomföras och ställa strängare krav vad beträffar psykisk lämplighet hos förare i grupp 2 för att beakta de särskilda säkerhetsbehoven för denna fordonskategori. Däremot är det inte möjligt att ensidigt avvika från körkortets giltighetstid, som regleras i artikel 7.2 b i direktiv 2006/126, för att kräva bevis för ytterligare psykisk och mental lämplighet.
58.
Även om artikel 7.3 femte stycket i direktiv 2006/126 undantagsvis tillåter medlemsstaterna att begränsa den administrativa giltighetstiden för ett körkort i enskilda fall för alla kategorier ”om det anses nödvändigt att tillämpa tätare medicinska kontroller” i syfte att säkerställa trafiksäkerheten, bekräftar denna bestämmelse den princip som berörs ovan, att läkarundersökningarna ska sammanfalla tidsmässigt med körkortets förnyelse och alltså bestämmas av körkortets giltighetstid.
59.
Av det ovan anförda följer att medlemsstaterna inte har befogenhet att kräva bevis för ytterligare psykisk och mental lämplighet med kortare tidsintervall än körkortets giltighetstid.
c) Möjligheten att kräva en särskild handling (utöver körkortet) som styrker den psykiska och mentala lämpligheten
60.
Slutsatserna av bedömningen ovan gör det möjligt att besvara frågan huruvida medlemsstaterna får kräva en särskild handling (utöver körkortet) som styrker psykisk och mental lämplighet.
61.
Syftena med det intyg om psykisk lämplighet som krävs enligt den bulgariska lagstiftningen täcks för det första redan som jag förklarar ovan av de läkarundersökningar avseende psykisk hälsa som krävs i direktiv 2006/126. Körkortet, såsom det regleras genom detta direktiv, har därmed det nödvändiga bevisvärdet för psykisk och mental lämplighet att föra ett motordrivet fordon i relevant kategori.
62.
För det andra anges ovan att direktiv 2006/126 kräver att läkarundersökningarna ska äga rum före det första utfärdandet och vid förnyelse av ett körkort. Därför finns det som jag ser det inget utrymme för utfärdandet av en sådan handling som intyget om psykologisk lämplighet vid någon annan tidpunkt än den som anges i direktivet.
63.
För det tredje innebär direktiv 2006/126, även om det endast föreskriver en minimal harmonisering av de nationella bestämmelserna om kraven för utfärdande av körkort, en fullständig harmonisering av de handlingar som intygar en rätt att köra vilka måste erkännas av medlemsstaterna i enlighet med artikel 2.1 i direktivet. (
10
) Denna omständighet utesluter logiskt sett en samexistens mellan ett körkort och någon annan nationell handling som fyller samma funktion.
64.
Mot bakgrund av vad som anförs ovan förefaller det onödigt att kräva att förarna ska visa upp en separat handling som styrker psykisk och mental lämplighet. Som jag ser det är det dessutom inte uteslutet att kravet på innehav av ett sådant intyg blir ytterligare en administrativ börda som kan utgöra en omotiverat hinder och följaktligen kan inkräkta på den fria rörligheten för personer, vilket ankommer på den hänskjutande domstolen att pröva. Ett sådant hinder föreligger uppenbarligen om det administrativa förfarandet kräver betalning av ytterligare en avgift (
11
) vilket är fallet i det aktuella fallet, som den bulgariska regeringen bekräftade vid förhandlingen som svar på en fråga från domstolen.
3. Svar på den första tolkningsfrågan
65.
Mot bakgrund av det ovan anförda föreslår jag att domstolen som svar på den första frågan ska uttala att artikel 7.1 och 7.3 samt bilaga III till direktiv 2006/126 ska tolkas så, att de utgör hinder för att en medlemsstat kräver att innehavaren av ett giltigt körkort för kategorierna C, CE, C1, C1E, D, DE, D1 och D1E ska genomgå en läkarundersökning i syfte att fastställa hans eller hennes psykiska lämplighet med kortare intervaller än körkortets giltighetstid och i detta avseende kräver en separat handling som intygar hans eller hennes psykiska lämplighet.
C.
Den andra tolkningsfrågan
1. Medlemsstaternas befogenhet att vidta strängare åtgärder
66.
Den hänskjutande domstolen har ställt den andra frågan för att få klarhet i huruvida artikel 7.1 i direktiv 2006/126 är förenlig med nationella bestämmelser som föreskriver ytterligare villkor – utöver minimikraven för förarprov (bilaga II till direktivet) och minimikraven i fråga om fysisk och psykisk lämplighet att föra motordrivna fordon (bilaga III till direktivet) – i syfte att intyga psykologisk lämplighet hos förare av ett fordon avsett för person- och godstransporter.
67.
Skälen till den hänskjutande domstolens beslut att ställa de två tilläggsfrågorna är först och främst mycket kortfattade, vilket gör dem svårförståeliga. Det är emellertid uppenbart att syftet med den andra frågan är att omformulera och förtydliga den första frågan. Den hänskjutande domstolen tycks således vilja få upplysningar om arten av de undersökningar som en medlemsstat kan införa inom ramen för sin nationella lagstiftning, som är fallet i det nationella målet. Utifrån dessa upplysningar kan den hänskjutande domstolen avgöra om de nationella bestämmelserna är förenliga med bestämmelserna i direktiv 2006/126. Den omständigheten att den hänskjutande domstolen uttryckligen har angett att de bulgariska bestämmelserna i fråga föreskriver ”ytterligare villkor” utöver dem som föreskrivs i direktivet ser jag som en viktig aspekt som ska beaktas vid prövningen av denna fråga.
68.
Som anges ovan framgår det av artikel 7.1 a i direktiv 2006/126 att körkort endast får utfärdas till sökande som har godkänts i ett körprov och ett kunskapsprov enligt bilaga II till direktivet samt uppfyller de medicinska kraven i bilagorna II och III till direktivet. Enligt artikel 7.3 a i direktivet krävs det för förnyelse av körkort att minimikraven i fråga om fysisk och psykisk lämplighet att föra motordrivna fordon i bilaga III till direktivet är uppfyllda.
69.
Bestämmelserna i bilagorna II och III till direktiv 2006/126 medför skyldigheter för medlemsstaterna, och därför måste de enligt min mening granskas noggrant. Bilaga II innehåller de minimikrav som ska tillämpas på körprov för att säkerställa att de sökande har de kunskaper, färdigheter och beteenden som krävs för att köra bil. Den således inrättade prövningen ska omfatta ett kunskapsprov och ett körprov.
70.
I bilaga III till direktiv 2006/126 fastställs minimikrav i fråga om fysisk och psykisk lämplighet. I avsnittet om ”mentala störningar”, punkt 13.1 och 13.2, anges minimikraven för psykisk lämplighet att för motordrivna fordon. I punkt 13.1 anges under vilka omständigheter ett körkort inte ska utfärdas eller förnyas för sökande eller förare i grupp 1, det vill säga vid allvarliga mentala störningar, allvarligt förståndshandikapp, allvarliga beteendestörningar som beror på åldrande, eller störningar av personligheten som leder till allvarligt försämrat omdöme, beteende eller försämrad anpassningsförmåga. Ett körkort får inte utfärdas eller förnyas till dessa sökande eller förare ”[o]m inte ansökan stöds av ett läkarutlåtande och om nödvändigt på villkor att regelbundna hälsokontroller äger rum.”
71.
Vad gäller förare i grupp 2, vilka är föremål för den nu aktuella begäran om förhandsavgörande, utgör punkt 13.2 i bilaga III en komplettering till bestämmelsen i punkt 13.1. Punkt 13.2 ger stöd för medlemsstaternas behöriga läkare att beakta de ytterligare risker och faror som är förknippade med att föra fordon som ingår i denna grupp.
72.
Direktiv 2006/126 kan i ljuset av vad som anförs ovan inte anses hindra medlemsstaterna från att införa strängare villkor för undersökningar av psykisk lämplighet för förare av fordon i kategorierna C, CE, C1, C1E, D, DE, D1 och D1E bara för förare i grupp 2, i den mån dessa strängare villkor är nödvändiga för att intyga avsaknad av mentala störningar med hänsyn till ytterligare risker och faror som är förknippade med att föra dessa kategorier av fordon.
73.
Det framgår nämligen av punkt 4 i bilaga III att förare i grupp 2 ska genomgå de regelbundna läkarundersökningar som föreskrivs i nationell lagstiftning vid förnyelse av deras körkort. Det viktigaste är emellertid att det i punkt 5 i bilaga III uttryckligen anges att de krav som medlemsstaterna fastställer för utfärdande eller förnyelse av ett körkort får vara strängare än de krav som anges i bilagan.
74.
Medlemsstaterna får följaktligen, när de fastställer vilka läkarundersökningar som förare i grupp 2 ska genomgå, införa strängare krav för förare i grupp 2 än för förare i grupp 1 i syfte att upptäcka eventuella ”mentala störningar”, såsom avses i punkt 13.2 i bilaga III i direktiv 2006/126. Syftet med ett sådant tillvägagångssätt är att läkarundersökningar som utförs i avsikt att intyga förares psykiska lämplighet ska anpassas till de särskilda säkerhetsbehov som finns för denna fordonskategori.
2. Unionsrättens begränsningar av medlemsstaternas befogenheter
75.
Det vore dock fel att utifrån detta dra slutsatsen att direktiv 2006/126 ger medlemsstaterna en obegränsad befogenhet. Tvärtom måste de åtgärder som medlemsstaterna vidtar vara förenliga med direktivets syften. Artikel 7 jämförd med bilaga III till direktivet ger stöd för slutsatsen att det i synnerhet inte får införas ytterligare godtyckliga krav utöver de läkarundersökningar som föreskrivs i direktivet för att fastställa att någon är lämplig att föra ett motordrivet fordon.
76.
För att inte undergräva direktivets harmoniseringssyfte får medlemsstaterna inte heller fastställa nya kategorier av krav, utöver de krav som föreskrivs i bilagorna II och III till direktiv 2006/126. Den andra meningen i skäl 8 anger uttryckligen att ”[d]et behövs en harmonisering av normerna för förarprov och utfärdande av körkort.”Medlemsstaterna skulle motverka just detta syfte om de tog fram nya krav på psykisk lämplighet.
77.
Det ska också erinras om att medlemsstaterna när de inför krav som går längre än en minimiharmonisering är bundna av de allmänna principerna i unionsrätten, däribland de grundläggande rättigheterna och de grundläggande friheterna på den inre marknaden. (
12
) Om de nationella myndigheterna beslutar att införa en strängare undersökning i syfte att säkerställa avsaknad av mentala störningar som kan medföra en trafiksäkerhetsrisk, måste de följaktligen försäkra sig om att alla inskränkningar av den fria rörligheten som kan följa av sådana krav måste vara vederbörligen motiverade och förenliga med proportionalitetsprincipen. (
13
)
78.
Det ska i detta avseende konstateras att den bulgariska regeringen i detta mål har utgått från antagandet att det psykologiska test som föreskrivs i de nationella bestämmelserna skiljer sig påtagligt från den undersökning avseende psykisk lämplighet som föreskrivs i direktiv 2006/126, utan att för den skull lägga fram något bevis för påståendets riktighet och utan att det aktuella psykologiska testet faktiskt ger ett mervärde för trafiksäkerheten. Det ska också påpekas att den bulgariska regeringen inte har tagit ställning till kommissionens uttalande vid förhandlingen, att unionsrätten redan innehåller tillräckliga bestämmelser – på området för erkännande av yrkeskvalifikationer – för att beakta säkerhetskraven för gods- och passagerartransporter. (
14
)Den ytterligare administrativa börda som det innebär för förarna att behöva införskaffa ett intyg om psykologisk lämplighet förefaller därför svårmotiverad, med förbehåll för den prövning som ska företas av den hänskjutande domstolen.
79.
Även om det psykologiska test som föreskrivs i de nationella bestämmelserna faktiskt skulle skilja sig påtagligt från den undersökning avseende psykisk lämplighet som föreskrivs i direktiv 2006/126, vilket det ankommer på den hänskjutande domstolen att pröva, tvivlar jag också på att det kan anses förenligt med unionsrätten att införa ett psykologiskt test, i syfte att få en prognos för den berörda personens framtida beteende i trafiken och risken att orsaka olyckor, som inte grundar sig på kraven i direktiv 2006/126. Det psykologiska testet i fråga syftar i själva verket till att skapa en ny kategori av krav och andra undersökningar än läkarundersökningar i syfte att kontrollera att det inte föreligger några mentala störningar som kan utgöra en fara för trafiksäkerheten, vilket just är uteslutet enligt direktiv 2006/126.
3. Svar på den andra tolkningsfrågan
80.
Av de ovan anförda skälen föreslår jag att domstolen som svar på den andra tolkningsfrågan ska uttala att artikel 7.1 och 7.3 samt bilaga III i direktiv 2006/126 ska tolkas så, att de inte utgör hinder för att det i nationella bestämmelser införs nya kategorier av ytterligare villkor, utöver de minimikrav i fråga om psykisk lämplighet som föreskrivs i bilaga III, som syftar till att styrka psykologisk lämplighet hos förare av motordrivna fordon avsedda för person- och godstransport.
D.
Den tredje tolkningsfrågan
81.
Den hänskjutande domstolen har ställt den tredje frågan för att få klarhet i huruvida de ytterligare krav som är tillåtna enligt direktiv 2006/126 måste ha samma giltighetstid som körkortets giltighetstid. Frågan tycks överlappa den hänskjutande domstolens första fråga och har redan besvarats i sak inom ramen för prövningen av den första och den andra frågan.
82.
Bedömningen av dessa frågor visar nämligen att alla strängare krav som införs på nationell nivå – med iakttagande av syftena med direktiv 2006/126 och proportionalitetsprincipen (
15
) – i fråga om fysisk och psykisk lämplighet hos förare av ett fordon avsett för person- och godstransporter ska vara anpassade till den administrativa giltigheten av körkort och av de läkarundersökningar som utförs vid körkortens utfärdande eller förnyelse. (
16
)
83.
Mot bakgrund av den ingående bedömningen ovan och av de svar som jag föreslår på de två första frågorna, anser jag inte att det är nödvändigt att ge ett separat och specifikt svar på den tredje frågan.
VI. Förslag till avgörande
84.
Mot bakgrund av ovanstående överväganden föreslår jag att domstolen besvarar de tolkningsfrågor som ställts av Administrativen sad – Gabrovo (förvaltningsdomstolen i Gabrovo, Bulgarien) på följande sätt:
1)
Artikel 7.1 och 7.3 samt bilaga III i Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/126/EG av den 20 december 2006 om körkort,
ska tolkas så,
att de utgör hinder för att en medlemsstat kräver att en innehavare av körkort för kategorierna C, CE, C1, C1E, D, DE, D1 och D1E ska genomgå en läkarundersökning i syfte att fastställa körkortsinnehavarens psykiska lämplighet med kortare intervaller än körkortets giltighetstid och i detta avseende kräver en särskild handling, utöver körkortet, som styrker hans eller hennes psykiska lämplighet.
2)
Artikel 7.1 och 7.3 samt bilaga III till direktiv 2006/126,
ska tolkas så,
att de utgör hinder för det i nationella bestämmelser införs nya kategorier av ytterligare villkor, utöver de minimikrav i fråga om psykisk lämplighet som föreskrivs i bilaga III, som syftar till att styrka den psykologiska lämpligheten hos förare av motordrivna fordon avsedda för person- och godstransporter. Detta hindrar dock inte medlemsstaterna från att vidta strängare åtgärder inom ramen för de läkarundersökningar som föreskrivs i direktivet.
(
1
)	Originalspråk: franska.
(
2
)	EUT L 403, 2006, s. 18, och rättelse i EUT L 19, 2009, s. 67.
(
3
)	Se dom av den 29 april 2004, Kapper (C-476/01, EU:C:2004:261, punkt 71).
(
4
)	Se dom av den 17 februari 2005, Oulane (C-215/03, EU:C:2005:95, punkterna 28 och 35).
(
5
)	Det framgår av domstolens fasta praxis att en minimal harmonisering inte hindrar medlemsstaterna att behålla eller anta strängare åtgärder. De ska dock avhålla sig från att vidta åtgärder som allvarligt äventyrar det i direktivet föreskrivna resultatet, och åtgärderna måste vara förenliga med EUF-fördraget. I sistnämnda hänseende har domstolen angett att sådana åtgärder, trots deras restriktiva inverkan, kan motiveras i den mån de grundas på tvingande skäl av allmänintresse, förutsatt att de är ägnade att säkerställa att det mål som eftersträvas med lagstiftningen uppnås och inte går utöver vad som är nödvändigt för att uppnå det målet (se dom av den 7 juli 2016, Muladi (C-447/15, EU:C:2016:533, punkterna 43 och 44).
(
6
)	Se den spanska versionen (”cada vez que renueven su permiso de conducción”), den danska (”ved hver fornyelse af kørekortet”), den tyska (”bei jeder Erneuerung ihrer Fahrerlaubnis”), den estniska (”igal juhiloa uuendamisel”), den engelska (”whenever their driving license is renewed”), den italienska (”in occasione del rinnovo della patente”), den nederländska (”bij elke verlenging van het rijbewijs”), den polska (”przy okazji przedłużania ważności prawa jazdy”) och den portugisiska versionen (”sempre que a carta de condução seja renovada”).
(
7
)	Se dom av den 12 december 2013, X (C‑486/12, EU:C:2013:836, punkt 19) och dom av den 15 maj 2014, Timmel (C-359/12, EU:C:2014:325, punkt 63).
(
8
)	Den bulgariska regeringen har i sitt skriftliga svar angett att de nationella bestämmelserna i fråga har ändrats i ett senare skede, så att giltighetstiden för intyget om psykologisk lämplighet blir obegränsad. Dessutom kan intyget endast ogiltigförklaras och utfärdas på nytt i vissa särskilda fall. Som den bulgariska regeringen också har förklarat påverkar denna ändring av bestämmelserna inte föremålet för det nationella målet, eftersom den inte omfattar sådana fall som sökandens fall i det nationella målet, där det är utrett att sökanden inte hade ett giltigt intyg när han påfördes en administrativ sanktionsavgift. Jag anser därför att tolkningsfrågorna bör prövas på grundval av de nationella bestämmelser som är tidsmässigt tillämpliga på de omständigheter som gett upphov till tvisten i det nationella målet.
(
9
)	Se Rebler, A., ”Die gegenseitige Anerkennung von Fahrerlaubnissen in der EU”, Neue Zeitschrift für Verkehrsrecht, volym 25, nr. 11, 2021, s. 517.
(
10
)	Se dom av den 26 oktober 2017, I (C-195/16, EU:C:2017:815, punkt 57) och dom av den 29 april 2021, Stadt Pforzheim (Uppgifter på körkortet) (C-56/20, EU:C:2021:333, punkt 42).
(
11
)	Se dom av den 15 juli 2010, Bâtiments et Ponts Construction och WISAG Produktionsservice (C-74/09, EU:C:2010:431, punkt 54) och dom av den 18 juni 2019, Österrike/Tyskland (C-591/17, EU:C:2019:504, punkt 164) angående inskränkningar i de grundläggande friheterna i samband med uttag av en avgift och påförande av ytterligare/orimliga administrativa kostnader.
(
12
)	Se ovan punkt 30 och där angiven rättspraxis.
(
13
)	Se, för ett liknande resonemang, Szydło, M., ”EU legislation on driving licenses: does it accelerate or slow down the free movement of persons?”, German Law Journal, vol. 13, nr 3, 2012, s. 365.
(
14
)	Kommissionen hänvisade konkret till Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/59/EG av den 15 juli 2003 om grundläggande kompetens och fortbildning för förare av vissa vägfordon för gods- eller persontransport och om ändring av rådets förordning (EEG) nr 3820/85 och rådets direktiv 91/439/EEG samt om upphävande av rådets direktiv 76/914/EEG (EUT L 226, 2003, s. 4). Detta direktiv, som var i kraft till den 11 januari 2023, har upphävts och ersatts av Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2022/2561 av den 14 december 2022 om grundläggande kompetens och fortbildning för förare av vissa vägfordon för gods- eller persontransport (EUT L 330, 2022, s. 46).
(
15
)	Se ovan punkt 75 och följande punkter.
(
16
)	Se ovan punkt 53 och följande punkter.