62018CJ0128_RES
Lieta C‑128/18
Dumitru-Tudor Dorobantu
(Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)
Tiesas (virspalāta) 2019. gada 15. oktobra spriedums
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Policijas un tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās – Pamatlēmums 2002/584/TI – Eiropas apcietināšanas orderis – Izpildīšanas atteikuma pamati – Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 4. pants – Necilvēcīgas vai pazemojošas izturēšanās aizliegums – Apcietinājuma apstākļi izsniegšanas dalībvalstī – Vērtējums, ko veic izpildes tiesu iestāde – Kritēriji
Tiesiskā sadarbība krimināllietās – Pamatlēmums par Eiropas apcietināšanas orderi un par nodošanas procedūrām starp dalībvalstīm – Notiesātu vai aizdomās turētu personu nodošana izsniegšanas tiesu iestādēm – 1. panta 3. punkts – Pienākums ievērot pamattiesības un tiesību pamatprincipus – Apjoms – Robežas
(Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 4. pants; Padomes Pamatlēmuma 2002/584, kurā grozījumi ir izdarīti ar Pamatlēmumu 2009/299, 1. panta 3. punkts)
(skat. 45.–49. punktu)
Tiesiskā sadarbība krimināllietās – Pamatlēmums par Eiropas apcietināšanas orderi un par nodošanas procedūrām starp dalībvalstīm – 15. panta 2. punkts – Notiesātu vai aizdomās turētu personu nodošana izsniegšanas tiesu iestādēm – Riska, ka pret personu, pret kuru ir izdots Eiropas apcietināšanas orderis, tiks izrādīta necilvēcīga vai pazemojoša izturēšanās, konstatēšanas sekas
(Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 4. pants; Padomes Pamatlēmuma 2002/584, kurā grozījumi ir izdarīti ar Pamatlēmumu 2009/299, 15. panta 2. punkts)
(skat. 50.–57. punktu)
Tiesiskā sadarbība krimināllietās – Pamatlēmums par Eiropas apcietināšanas orderi un par nodošanas procedūrām starp dalībvalstīm – Notiesātu vai aizdomās turētu personu nodošana izsniegšanas tiesu iestādēm – Pienākums ievērot pamattiesības un tiesību pamatprincipus – Apcietinājuma apstākļi izsniegšanas dalībvalstī – Necilvēcīgas vai pazemojošas izturēšanās risks – Pārbaude, ko veic izpildes tiesu iestāde – Apjoms
(Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 4. pants; Padomes Pamatlēmuma 2002/584, kurā grozījumi ir izdarīti ar Pamatlēmumu 2009/299, 1. panta 3. punkts)
(skat. 60.–69. un 85. punktu, kā arī rezolutīvo daļu)
Tiesiskā sadarbība krimināllietās – Pamatlēmums par Eiropas apcietināšanas orderi un par nodošanas procedūrām starp dalībvalstīm – Notiesātu vai aizdomās turētu personu nodošana izsniegšanas tiesu iestādēm – Pienākums ievērot pamattiesības un tiesību pamatprincipus – Apcietinājuma apstākļi izsniegšanas dalībvalstī – Necilvēcīgas vai pazemojošas izturēšanās risks – Pārbaude, ko veic izpildes tiesu iestāde – Vienam apcietinātajam pieejamā personiskā telpa – Aprēķināšanas noteikumi
(Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 4. pants; Padomes Pamatlēmuma 2002/584, kurā grozījumi ir izdarīti ar Pamatlēmumu 2009/299, 1. panta 3. punkts)
(skat. 72.–77. un 85. punktu, kā arī rezolutīvo daļu)
Pamattiesības – Eiropas Savienības Pamattiesību harta – Aizsardzības līmenis – Dalībvalsts tiesībās garantētās pamattiesības – Eiropas apcietināšanas orderis, kas izsniegts, lai izpildītu sodu – Iespēja dalībvalstij pakļaut nodošanu nosacījumam, kas izriet no augstākām minimālajām prasībām, kuras paredzētas attiecībā uz šīs valsts ieslodzījuma sistēmu – Neesamība
(Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 53. pants; Padomes Pamatlēmuma 2002/584, kurā grozījumi ir izdarīti ar Pamatlēmumu 2009/299, 3., 4. un 4.a pants)
(skat. 79. punktu)
Tiesiskā sadarbība krimināllietās – Pamatlēmums par Eiropas apcietināšanas orderi un par nodošanas procedūrām starp dalībvalstīm – Notiesātu vai aizdomās turētu personu nodošana izsniegšanas tiesu iestādēm – Pienākums ievērot pamattiesības un tiesību pamatprincipus – Apcietinājuma apstākļi izsniegšanas dalībvalstī – Necilvēcīgas vai pazemojošas izturēšanās risks – Pārbaude, ko veic izpildes tiesu iestāde – Pasākumu, kuru mērķis ir pastiprināt apcietinājuma apstākļu pārbaudi, izsniegšanas dalībvalstī esamība – Iespēja izslēgt necilvēcīgas vai pazemojošas izturēšanās riska esamību, ņemot vērā šos pasākumus – Neesamība
(Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 4. pants; Padomes Pamatlēmuma 2002/584, kurā grozījumi ir izdarīti ar Pamatlēmumu 2009/299, 1. panta 3. punkts)
(skat. 80., 81. un 85. punktu, kā arī rezolutīvo daļu)
Tiesiskā sadarbība krimināllietās – Pamatlēmums par Eiropas apcietināšanas orderi un par nodošanas procedūrām starp dalībvalstīm – Notiesātu vai aizdomās turētu personu nodošana izsniegšanas tiesu iestādēm – Pienākums ievērot pamattiesības un tiesību pamatprincipus – Apcietinājuma apstākļi izsniegšanas dalībvalstī – Necilvēcīgas vai pazemojošas izturēšanās risks – Iespēja atsvērt šāda riska esamību ar apsvērumiem, kas saistīti ar tiesu iestāžu sadarbības krimināllietās efektivitāti, kā arī savstarpējas uzticēšanās un atzīšanas principiem – Neesamība
(Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 4. pants; Padomes Pamatlēmuma 2002/584, kurā grozījumi ir izdarīti ar Pamatlēmumu 2009/299, 6. apsvērums un 1. panta 2. un 3. punkts)
(skat. 82.–85. punktu, kā arī rezolutīvo daļu)
Rezumējums
Eiropas apcietināšanas ordera izpildes tiesu iestādei ir jāpārbauda, vai attiecīgās personas apcietinājuma apstākļi iestādē, kurā tā tiks turēta apcietinājumā, tiek ievērots necilvēcīgas vai pazemojošas attieksmes aizliegums
Spriedumā lietā Dorobantu (C‑128/18), kas pasludināts 2019. gada 15. oktobrī, Tiesa, ņemot vērā Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (turpmāk tekstā – “Harta”) 4. pantā noteikto spīdzināšanas un necilvēcīgas vai pazemojošas izturēšanās vai sodu aizliegumu, interpretēja Pamatlēmuma tiesību normu par Eiropas apcietināšanas orderi (
1
), kurā ir paredzēts, ka šis instruments negroza pienākumu ievērot pamattiesības un tiesību pamatprincipus, kā tie minēti LES 6. pantā.
Strīds pamatlietā attiecas uz tāda Eiropas apcietināšanas ordera izpildi Vācijā, kuru ir izsniegusi Rumānijas tiesa attiecībā pret kādu no tās pilsoņiem. Vācijas tiesai kā šī Eiropas apcietināšanas ordera izpildes iestādei ir šaubas par kritērijiem, kas jāņem vērā, lai novērtētu, vai apcietinājuma apstākļi, kuriem šis pilsonis tiks pakļauts, ja viņš tikts nodots Rumānijas iestādēm, atbilst no Hartas 4. panta izrietošajām prasībām. Šī lieta ļāva Tiesai precizēt judikatūru, kas izriet tostarp no tās spriedumiem lietās Aranyosi un Căldăraru (
2
) un Generalstaatsanwaltschaft (Apcietinājuma apstākļi Ungārijā) (
3
).
Pirmkārt, Tiesa lēma par izpildes tiesu iestādes veiktās apcietinājuma apstākļu izsniegšanas dalībvalstī pārbaudes intensitāti un apjomu. Šajā ziņā tā nosprieda, ka, ja šai iestādei ir objektīva, ticama, precīza un pienācīgi aktualizēta informācija par apcietinājuma apstākļu sistēmisku vai vispārēju nepilnību esamību izsniegšanas dalībvalsts brīvības atņemšanas iestādēs, lai novērtētu, vai pastāv nopietni un pamatoti iemesli uzskatīt, ka pēc personas, attiecībā uz kuru ir izdots Eiropas apcietināšanas orderis, nodošanas šai dalībvalstij tai pastāv faktisks risks tikt pakļautai necilvēcīgai vai pazemojošai attieksmei, tai ir jāņem vērā visi atbilstošie materiālie aspekti saistībā ar tās ieslodzījuma vietas apcietinājuma apstākļiem, kurā konkrēti ir paredzēts šo personu turēt apcietinājumā. Ņemot vērā necilvēcīgas vai pazemojošas izturēšanās aizlieguma absolūto raksturu, šī pārbaude nav ierobežota ar acīmredzamām nepilnībām.
Turklāt, ņemot vērā, pirmkārt, šādas pārbaudes konkrēto un precīzo raksturu un, otrkārt, termiņus, kas tai ir noteikti Pamatlēmumā, izpildes tiesu iestāde nevar veikt tādu apcietinājuma apstākļu pārbaudi, kas pastāv visās izsniegšanas dalībvalsts ieslodzījuma vietās, kurās attiecīgā persona varētu tikt turēta apcietinājumā. Lai pārbaudītu apcietinājuma apstākļus, kādi ir ieslodzījuma vietā, kurā konkrēti ir paredzēts šo personu turēt apcietinājumā, izpildes tiesu iestādei ir jālūdz izsniegšanas tiesu iestādei informācija, ko tā uzskata par nepieciešamu, un principā tai ir jāpaļaujas uz šīs pēdējās minētās iestādes sniegtiem solījumiem, ja nav konkrētu elementu, kas ļautu uzskatīt, ka apcietinājuma apstākļi ir pretrunā Hartas 4. pantam.
Starp materiālajiem aspektiem, kas izpildes tiesu iestādei ir jānovērtē, ir personiskā telpa, kas uz vienu ieslodzīto ir pieejama šīs iestādes kamerā, sanitārie apstākļi, kā arī apcietinātās personas pārvietošanās brīvība minētajā iestādē.
Otrkārt, it īpaši attiecībā uz personisko telpu, kas ir pieejama uz vienu apcietināto, Tiesa norādīja, ka izpildes tiesu iestādei, tā kā šobrīd šajā ziņā Savienības tiesībās nav minimālo normatīvu, ir jāņem vērā no Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas (ECPAK) (
4
), 3. panta izrietošās minimālās prasības, ciktāl tiesības, kas ietvertas šajā tiesību normā, atbilst Hartas 4. pantā garantētajām tiesībām. Atsaucoties uz Eiropas Cilvēktiesību tiesas judikatūru, Tiesa tostarp uzskatīja, ka tas, ka personiskā telpa, kas ir apcietinātā rīcībā, ir mazāka par 3 m2 kopējā kamerā, rada būtisku prezumpciju par ECPAK 3. panta pārkāpumu, kuru parasti var atspēkot tikai tad, ja šīs personiskās telpas samazinājumi ir īslaicīgi, neregulāri un nelieli, ja tie ir saistīti ar pietiekamu pārvietošanās brīvību un pietiekamām aktivitātēm ārpus kameras un ja kopumā apcietinājuma apstākļi attiecīgajā iestādē ir pienācīgi. Tiesa turklāt precizēja, ka pieejamās telpas aprēķinā nedrīkst ietvert telpu, kuru aizņem sanitārā infrastruktūra, bet drīkst ietvert telpu, kuru aizņem mēbeles, tomēr apcietinātajiem tomēr ir jāsaglabā iespēja kamerā normāli pārvietoties.
Treškārt, Tiesa nosprieda, ka it īpaši apcietinājuma apstākļu a posteriori pārbaudes tiesā pasākumu esamību izsniegšanas dalībvalstī izpildes tiesu iestādes var ņemt vērā, veicot visaptverošu to apstākļu vērtējumu, kādos ir paredzēts turēt apcietinājumā personu, attiecībā uz kuru ir izsniegts Eiropas apcietināšanas orderis. Tomēr šī iestāde nevar izslēgt, ka pastāv faktisks necilvēcīgas vai pazemojošas izturēšanās risks, pamatojoties tikai uz to, ka attiecīgās personas rīcībā šajā dalībvalstī ir tiesību aizsardzības līdzeklis, kas tai ļauj apstrīdēt tās apcietinājuma apstākļus, vai ka pastāv likumdošanas vai strukturālie pasākumi, kuru mērķis ir pastiprināt apcietinājuma apstākļu pārbaudi.
Visbeidzot, ceturtkārt, Tiesa atzina, ka izpildes tiesu iestādes konstatējums, ka pastāv nopietni un pamatoti iemesli, lai uzskatītu, ka pēc tās nodošanas izsniegšanas dalībvalstij attiecīgajai personai pastāv šāds risks to apcietinājuma apstākļu dēļ, kādi ir ieslodzījuma vietā, kurā ir konkrēti paredzēts to turēt apcietinājumā, nevar tikt atsvērts, lai lemtu par šādu nodošanu, ar apsvērumiem, kas saistīti ar tiesu iestāžu sadarbības krimināllietās efektivitāti, kā arī savstarpējās uzticēšanās un atzīšanas principiem. Proti, absolūtais raksturs, kāds ir necilvēcīgas vai pazemojošas izturēšanās aizliegumam, nepieļauj, ka pamattiesības netikt pakļautam šādai attieksmei varētu tikt jebkādi ierobežotas ar šādiem apsvērumiem. Tādējādi nepieciešamība nodrošināt, lai attiecīgā persona netiktu pakļauta nekādai necilvēciskai vai pazemojošai attieksmei, izņēmuma kārtā attaisno savstarpējās uzticēšanās un atzīšanas principa ierobežojumu.
(
1
)	Padomes Pamatlēmums 2002/584/TI (2002. gada 13. jūnijs) par Eiropas apcietināšanas orderi un par nodošanas procedūrām starp dalībvalstīm (OV 2002, L 190, 1. lpp.), kas grozīts ar Padomes Pamatlēmumu 2009/299/TI (2009. gada 26. februāris) (OV 2009, L 81, 24. lpp.).
(
2
)	Tiesas spriedums, 2016. gada 5. aprīlis, Aranyosi un Căldăraru (C‑404/15 un C‑659/15 PPU, EU:C:2016:198).
(
3
)	Tiesas spriedums, 2018. gada 25. jūlijs, Generalstaatsanwaltschaft (Apcietinājuma apstākļi Ungārijā) (C‑220/18 PPU, EU:C:2018:589).
(
4
)	Konvencija, kas parakstīta 1950. gada 4. novembrī Romā.