62022CJ0115_RES
Predmet C-115/22
SO
(zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Unabhängige Schiedskommission Wien (Austrija))
Presuda Suda (veliko vijeće) od 7. svibnja 2024.
„Zahtjev za prethodnu odluku – Dopuštenost – Članak 267. UFEU‑a – Pojam ‚sud’ – Nacionalna arbitražna komisija nadležna u području borbe protiv dopinga u sportu – Kriteriji – Neovisnost tijela koje upućuje zahtjev – Načelo djelotvorne sudske zaštite – Nedopuštenost zahtjeva za prethodnu odluku”
Prethodna pitanja – Pokretanje postupka pred Sudom – Nacionalni sud u smislu članka 267. UFEU-a – Pojam – Unabhängige Schiedskommission Wien (Neovisna arbitražna komisija u Beču, Austrija) – Isključenost
(čl. 267. UFEU-a)
(t. 34.-38., 48.-50., 52.-54., 56., 57. i izreka)
Prethodna pitanja – Pokretanje postupka pred Sudom – Nacionalni sud u smislu članka 267. UFEU-a – Pojam – Kriterij neovisnosti – Status članova predmetnog nacionalnog tijela – Zahtjev nesmjenjivosti – Doseg
(čl. 267. UFEU-a)
(t. 41.-44.)
Prethodna pitanja – Pokretanje postupka pred Sudom – Nacionalni sud u smislu članka 267. UFEU-a – Pojam – Kriterij neovisnosti – Nepristranost – Pojam
(čl. 267. UFEU-a)
(t. 45.-47.)
Pravo Unije – Nadređenost – Protivno nacionalno pravo – Nacionalna arbitražna komisija nadležna u području borbe protiv dopinga u sportu – Obveza izuzimanja iz primjene nacionalnih odredbi koje nisu u skladu s odredbama prava Unije koje imaju izravan učinak
(t. 55.)
Kratak prikaz
Odlučujući u velikom vijeću, Sud odbacuje kao nedopušten zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Unabhängige Schiedskommission Wien (Neovisna arbitražna komisija u Beču, Austrija, u daljnjem tekstu: USK) jer to tijelo ne ispunjava kriterij neovisnosti koji se zahtijeva da bi ga se kvalificiralo kao „sud” u smislu članka 267. UFEU-a.
Tužiteljica iz glavnog postupka bila je natjecateljska sportašica od 1998. do 2015. Godine 2021. neovisna antidopinška agencija Nationale Anti‑Doping Agentur Austria GmbH (NADA) podnijela je Österreichische Anti Doping Rechtskommissionu (Austrijska antidopinška pravna komisija, u daljnjem tekstu: ÖADR) zahtjev za ispitivanje tužiteljičina slučaja jer je smatrala da je ona povrijedila antidopinška pravila (
1
).
Odlukom od 31. svibnja 2021. ÖADR je proglasio tužiteljicu krivom zbog te povrede. ÖADR je proglasio nevažećima sve rezultate koje je tužiteljica ostvarila tijekom tog razdoblja te joj je oduzeo sve nagrade za sudjelovanje koje je primila i/ili rezultate koje je ostvarila. Usto, ÖADR joj je izrekao zabranu sudjelovanja na sportskim natjecanjima bilo koje vrste u trajanju od četiri godine. Tijekom postupka tužiteljica je zahtijevala da se ta odluka ne objavi javnosti, među ostalim, tako da se ne otkriju i ne objave njezino ime ni druga individualna obilježja. ÖADR je odbio taj zahtjev.
Tužiteljica je USK‑u, odnosno tijelu koje je uputilo zahtjev u ovom predmetu, podnijela zahtjev za preispitivanje u kojem je zahtijevala da se navedena odluka izmijeni na način da se javnost ne obavijesti, objavom njezina punog imena na slobodno dostupnoj internetskoj stranici, o dopinškim prekršajima koje je počinila i kazni koja joj je izrečena. Odlukom od 21. prosinca 2021. USK je potvrdio tu kaznu. Međutim, USK je odlučio donijeti zasebnu odluku o zahtjevu da se ne objave dopinški prekršaji koje je počinila tužiteljica, kao ni sankcije koje iz toga proizlaze, odlučujući pritom donijeti tu odluku naknadno.
Budući da je imao dvojbe u pogledu usklađenosti te objave s OUZP-om (
2
), USK je uputio Sudu zahtjev za prethodnu odluku.
Ocjena Suda
Sud najprije provjerava, s obzirom na najnoviji razvoj svoje sudske prakse (
3
), može li se tijelo koje je uputilo zahtjev kvalificirati kao „sud” u smislu članka 267. UFEU-a.
Sud je najprije podsjetio na svoju sudsku praksu u tom području, u skladu s kojom on, kako bi odredio je li tijelo koje je uputilo zahtjev za prethodnu odluku o kojem je riječ „sud” u smislu članka 267. UFEU‑a, što je pitanje koje je obuhvaćeno isključivo pravom Unije, uzima u obzir sve elemente, primjerice, među ostalim, je li tijelo utemeljeno na zakonu, je li ono stalno, je li njegova nadležnost obvezna, provodi li kontradiktorni postupak, primjenjuje li pravna pravila te je li neovisno. Usto, nacionalni sudovi ovlašteni su obratiti se Sudu samo ako je pred njima u tijeku spor i ako trebaju odlučiti u postupku s ciljem donošenja odluke sudske naravi. Stoga, ovlaštenje tijela da podnese Sudu zahtjev za prethodnu odluku valja procijeniti kako na temelju strukturnih tako i na temelju funkcionalnih kriterija.
Što se tiče tih strukturnih kriterija, Sud ističe da iz elemenata spisa koji mu je podnesen, a osobito iz odredbi antidopinškog saveznog zakona iz 2021. (
4
), proizlazi da USK ispunjava kriterije koji se odnose na njegovu utemeljenost na zakonu, stalnost, svojstvo obvezne nadležnosti kao i na kontradiktornost postupka koji se pred njim vodi. Nasuprot tomu, postavlja se pitanje ispunjava li USK kriterij neovisnosti.
Što se tiče tog kriterija, Sud naglašava da je neovisnost nacionalnih sudova, koja je neophodna za djelotvornu sudsku zaštitu, svojstvena zadaći suđenja. Ona je, dakle, nužna za dobro funkcioniranje sustava pravosudne suradnje, koji čini mehanizam zahtjeva za prethodnu odluku propisan člankom 267. UFEU‑a, jer, u skladu s ustaljenom sudskom praksom Suda, taj mehanizam može pokrenuti samo tijelo koje ispunjava, među ostalim, taj kriterij neovisnosti. Tako Sud podsjeća na to da pojam neovisnosti sadržava dva aspekta.
Prvim se aspektom, vanjske prirode, zahtijeva da predmetno tijelo svoje dužnosti izvršava posve samostalno, a da se pritom ni u kojem pogledu ne nalazi u hijerarhijskom ili podređenom odnosu u odnosu na bilo koga i da ne prima naloge ili upute ikoje vrste te da je tako zaštićeno od vanjskih utjecaja ili pritisaka koji mogu ugroziti neovisnu prosudbu njegovih članova i utjecati na njihove odluke. U tom je pogledu nesmjenjivost članova predmetnog tijela jamstvo svojstveno neovisnosti sudaca jer se njime nastoji zaštititi osobu zaduženu za suđenje.
Konkretno, načelo nesmjenjivosti, čiju temeljnu važnost valja istaknuti, osobito nalaže da suci mogu ostati na dužnosti dok ne dosegnu dobnu granicu obveznog odlaska u mirovinu ili do isteka njihova mandata, u slučaju da su imenovani na određeno vrijeme. Iako nema apsolutnu primjenu, od navedenog su načela moguća izuzeća samo ako to opravdavaju legitimni i važni razlozi, uz poštovanje načela proporcionalnosti. Tako je općeprihvaćeno da suci mogu biti opozvani ako zbog nesposobnosti za rad ili teške povrede ne mogu nastaviti s obnašanjem svoje dužnosti, uz poštovanje primjerenog postupka. Jamstvo nesmjenjivosti članova suda tako nalaže da se slučajevi opoziva članova predmetnog tijela utvrde posebnim propisom, i to izričitim zakonskim odredbama u kojima su sadržana jamstva koja premašuju ona predviđena općim pravilima upravnog i radnog prava koja se primjenjuju u slučaju nezakonitog opoziva.
Drugi aspekt pojma „neovisnost”, unutarnje prirode, povezan je s pojmom nepristranosti i odnosi se na jednaku udaljenost prema strankama spora i njihovim pripadajućim interesima u pogledu predmeta spora. Tim se aspektom zahtijeva poštovanje objektivnosti i nepostojanje bilo kakvog interesa u rješavanju spora osim stroge primjene pravnog pravila. Tako pojam „neovisnost” podrazumijeva prije svega da predmetno tijelo ima svojstvo treće strane u odnosu na tijelo koje je donijelo odluku protiv koje je podneseno pravno sredstvo. Ta jamstva neovisnosti i nepristranosti pretpostavljaju postojanje pravila, osobito u pogledu sastava tijela, imenovanja, trajanja dužnosti kao i razloga za nesudjelovanje u odlučivanju, izuzeće i opoziv njegovih članova, koja omogućuju da se otkloni svaka legitimna sumnja kod osoba u pogledu nemogućnosti utjecaja vanjskih čimbenika na navedeno tijelo i njegove neutralnosti u odnosu na međusobno suprotstavljene interese.
U tom pogledu, što se tiče USK‑a, Sud utvrđuje da se Poslovnikom USK-a iz ADBG-a navodi da su njegovi članovi neovisni u obavljanju svojih dužnosti i da podliježu načelu nepristranosti. Međutim, na temelju ADBG‑a (
5
), članove USK‑a imenuje savezni ministar umjetnosti, kulture, javne službe i sporta na mandat od četiri godine, koji se može obnoviti i prijevremeno opozvati „zbog ozbiljnih razloga”, pri čemu taj pojam nije definiran nacionalnim zakonodavstvom. Konkretno, nesmjenjivost članova USK‑a nije zajamčena nikakvim posebnim pravilom. Usto, donošenje odluke o opozivu članova USK‑a samo je na navedenom saveznom ministru, odnosno članu izvršne vlasti, a da prethodno nisu utvrđeni ni precizni kriteriji ni jamstva.
Sud iz toga zaključuje da se mjerodavnim nacionalnim zakonodavstvom ne jamči zaštita članova USK‑a od vanjskih pritisaka, izravnih ili neizravnih, koji mogu dovesti u sumnju njihovu neovisnost, tako da to tijelo ne ispunjava zahtjev neovisnosti koji je svojstven sudu, promatrano s njegova vanjskog aspekta. Stoga se USK ne može kvalificirati kao „sud” u smislu članka 267. UFEU‑a.
Međutim, ta ga okolnost ne oslobađa obveze da zajamči primjenu prava Unije prilikom donošenja svojih odluka i da, prema potrebi, izuzme iz primjene nacionalne odredbe koje su protivne odredbama prava Unije koje imaju izravan učinak, s obzirom na to da se takve obveze, naime, nalažu svim nadležnim nacionalnim tijelima, a ne samo sudovima.
Osim toga, Sud ističe da iz informacija kojima raspolaže proizlazi da je tužiteljica iz glavnog postupka podnijela pritužbu Österreichische Datenschutzbehördeu (austrijsko tijelo za zaštitu podataka) zbog povrede zaštite podataka, u skladu s člankom 77. stavkom 1. OUZP‑a. To je tijelo donijelo negativnu odluku, protiv koje je podnesen sudski pravni lijek Bundesverwaltungsgerichtu (Savezni upravni sud, Austrija), u skladu s člankom 78. stavkom 1. OUZP‑a (
6
). Taj je postupak prekinut u iščekivanju odgovora Suda na pitanja postavljena u ovom predmetu.
(
1
)	International Association of Athletics Federations (Međunarodni atletski savez) donio je Natjecateljska pravila za 2014. – 2015. i Antidopinška pravila iz 2017.
(
2
)	Riječ je, konkretno, o usklađenosti s člankom 5. stavkom 1. točkama (a) i (c), člankom 6. stavkom 3. i člancima 9. i 10. Uredbe (EU) 2016/679 Europskog parlamenta i Vijeća od 27. travnja 2016. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka i o slobodnom kretanju takvih podataka te o stavljanju izvan snage Direktive 95/46/EZ (Opća uredba o zaštiti podataka) (SL 2016., L 119, str. 1. i ispravci SL 2018., L 127, str. 2. i SL 2021., L 74, str. 35.) (u daljnjem tekstu: OUZP).
(
3
)	U svojoj ocjeni Sud je osobito uputio na presude od 21. siječnja 2020., Banco de Santander (C-274/14, EU:C:2020:17) i od 3. svibnja 2022., CityRail (C-453/20, EU:C:2022:341).
(
4
)	Anti‑Doping‑Bundesgesetz 2021 (Savezni antidopinški zakon iz 2021.) od 23. prosinca 2020. (BGBl. I, 152/2020, u daljnjem tekstu: ADBG)
(
5
)	Na temelju članka 8. stavka 3. ADBG‑a
(
6
)	Vidjeti u tom pogledu presudu od 7. prosinca 2023., SCHUFA Holding (Otpis dugova) (C-26/22 i C-64/22, EU:C:2023:958, t. 52. i 70.).