Privremena verzija
MIŠLJENJE NEZAVISNOG ODVJETNIKA
MACIEJA SZPUNARA
od 18. prosinca 2025.(1)
Predmet C-598/24
CY
protiv
Gândul Media Network SRL,
HO
(zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie (Vrhovni kasacijski sud, Rumunjska)
„Zahtjev za prethodnu odluku – Intelektualno vlasništvo – Direktiva 2001/29/EZ – Autorsko pravo i srodna prava – Članak 2. – Pravo reproduciranja – Članak 3. – Pravo priopćavanja javnosti – Pojam ‚djelo’ – Kratak tekst podijeljen na Facebooku i prenesen u internetskom tisku – Članak 5. stavak 3. točka (c) – Iznimke i ograničenja – Iznimka povezana s ciljem izvještavanja o tekućim događajima – Razina usklađenosti”
Uvod
1.        Autorskim pravom Unije predviđa se niz iznimaka od isključivih prava autora kojima se korisnicima djela omogućuje da bez njihova ovlaštenja obavljaju određene radnje koje inače potpadaju pod isključivi monopol nositelja tih prava.
2.        Sve su te iznimke, osim jedne, fakultativne naravi. Države članice stoga raspolažu širokom marginom prosudbe ne samo u pogledu izbora iznimaka koje žele prenijeti u svoje nacionalno pravo, nego i u pogledu konkretnog načina njihove provedbe.
3.        Međutim, neke od tih iznimaka omogućuju usklađivanje isključive naravi ovlasti autora s temeljnim pravima korisnika djela, osobito s različitim oblicima slobode izražavanja. Stoga mi se čini teško zamislivim da te iznimke ne bi bile, na ovaj ili onaj način, prenesene u nacionalno pravo svih država članica(2).
4.        Ovaj predmet pruža Sudu priliku da pojasni opseg margine prosudbe država članica prilikom prenošenja iznimke čiji je cilj jamčiti slobodu informiranja o aktualnim događajima koju uživa tisak.
Pravni okvir
Pravo Unije
5.        Člancima 2., 3. i 5. Direktive 2001/29/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. svibnja 2001. o usklađivanju određenih aspekata autorskog i srodnih prava u informacijskom društvu(3) određuje se:
„Članak 2.
Države članice moraju predvidjeti isključivo pravo davanja ovlaštenja ili zabrane za izravno ili neizravno, privremeno ili trajno reproduciranje bilo kojim sredstvima i u bilo kojem obliku, u cijelosti ili u dijelovima:
(a)      autorima, njihovih djela;
[...]
Članak 3.
1.      Države članice moraju predvidjeti autorima isključivo pravo davanja ovlaštenja ili zabrane za svako priopćavanje njihovih djela javnosti, žicom ili bežičnim putem, uključujući stavljanje njihovih djela na raspolaganje javnosti tako da im pripadnici javnosti mogu pristupiti s mjesta i u vrijeme koje sami odaberu.
[...]
Članak 5.
[...]
3.      Države članice mogu predvidjeti iznimke ili ograničenja prava navedenih u člancima 2. i 3. u sljedećim slučajevima:
[...]
(c)      reproduciranje od strane tiska, priopćavanje javnosti ili činjenje dostupnim objavljenih članaka o tekućim gospodarskim, političkim ili vjerskim pitanjima ili radiodifuzijskih emitiranja djela ili drugih predmeta zaštite istog karaktera, u slučajevima kada takvo korištenje nije izričito pridržano, i ako je naveden izvor, uključujući ime autora, ili korištenje djela ili drugih predmeta zaštite radi izvještavanja o tekućim događajima, u opsegu koji odgovara svrsi informiranja javnosti o tekućim događajima, ako je, osim ako to nije moguće, naveden izvor, uključujući ime autora;
[...]
5.      Iznimke i ograničenja predviđeni stavcima 1., 2., 3. i 4. primjenjuju se samo u određenim posebnim slučajevima koji nisu u sukobu s uobičajenim iskorištavanjem djela ili drugog predmeta zaštite i koji bezrazložno ne dovode u pitanje zakonite interese nositelja prava.”
Rumunjsko pravo
6.        Člankom 35. stavcima 1. i 2. Legee nr. 8/1996 privind dreptul de autoși drepturile conexe (Zakon br. 8/1996 o autorskom pravu i srodnim pravima) od 14. ožujka 1996.(4) određuje se:
„1.      Bez pristanka autora i plaćanja bilo kakve naknade dopuštena su sljedeća korištenja djela koje je od ranije poznato javnosti, pod uvjetom da su u skladu s poštenom praksom, ne protive se uobičajenom iskorištavanju djela i ne nanose štetu autoru ili nositeljima prava korištenja:
[...]
2.      Pod uvjetima iz stavka 1. dopušteno je reproduciranje, distribucija, radiodifuzijsko emitiranje ili priopćavanje javnosti, bez bilo kakve izravne ili neizravne ekonomske ili komercijalne koristi:
[...]
(c)      kratkih dijelova djela u kontekstu informacija koje se odnose na tekuće događaje, ali samo u opsegu opravdanom svrhom informiranja;
[...]”
7.        Članak 35. tog zakona u stavku 4. predviđa, osobito s obzirom na slučajeve navedene u njegovu stavku 2. točki (c), obvezu navođenja izvora i imena autora korištenog djela, osim ako se to pokaže nemogućim.
Činjenice, postupak i prethodna pitanja
8.        Tužiteljica iz glavnog postupka, profesorica u školi, objavila je 8. rujna 2021. na svojoj Facebook stranici tekst od 22 retka naslovljen „Priručnik za roditelje povodom početka školske godine”. U tom je tekstu, na istodobno šaljiv i poučan način, navela da ne želi primati darove od roditelja svojih učenika.
9.        Novinar HO je 14. rujna 2021. na internetskoj stranici dnevnog lista Gândul, kojim upravlja društvo osnovano u skladu s rumunjskim pravom Gândul Media Network SRL, objavio članak naslovljen „Neobična poruka jedne učiteljice roditeljima koji su joj namjeravali uručiti darove na početku školske godine”, u kojem je, nakon uvodnog dijela, u cijelosti reproduciran tekst koji je prethodno objavila tužiteljica iz glavnog postupka. Prema odluci kojom se upućuje prethodno pitanje, nesporno je, s jedne strane, da je predmetni tekst upotrijebljen bez prethodnog pristanka tužiteljice iz glavnog postupka i, s druge strane, da su njezino ime i izvor tog teksta, putem hiperpoveznice koja vodi na izvornik, naknadno dodani.
10.      Tužiteljica iz glavnog postupka podnijela je tužbu pozivajući se na pravo na naknadu imovinske i neimovinske štete pretrpljene zbog povrede njezina autorskog prava. Presudom od 26. travnja 2022. Tribunalul București (Viši sud u Bukureštu, Rumunjska) odbio je tu tužbu smatrajući da predmetni tekst ne može uživati zaštitu na temelju autorskog prava. Curtea de Apel București (Žalbeni sud u Bukureštu, Rumunjska) potvrdila je tu presudu presudom od 3. svibnja 2023.
11.      Tužiteljica u glavnom postupku podnijela je žalbu pred Înalta Curteom de Casație și Justiție (Visoki kasacijski sud, Rumunjska), koji je odlučio prekinuti postupak i uputiti Sudu sljedeća prethodna pitanja:
„1.      Treba li članak 2. točku (a) [Direktive 2001/29] tumačiti na način da se tekst koji je objavljen na društvenoj mreži i kojim se izražava mišljenje o društvenim praksama koje se smatraju neprihvatljivima može smatrati djelom zaštićenim autorskim pravom?
2.      Treba li članak 5. stavak 3. točku (c) Direktive 2001/29 tumačiti na način da mu se protivi odredba nacionalnog zakona kojom se dopušta da se u svrhu informiranja o aktualnim problemima upotrijebe samo kratki ulomci djela, ali ne i cijelo djelo, osobito ako je to djelo kratko, i samo pod uvjetom da ne postoji izravna ili neizravna komercijalna ili ekonomska korist?”
12.      Sud je zahtjev za prethodnu odluku zaprimio 16. rujna 2024. Tužiteljica iz glavnog postupka, austrijska vlada i Europska komisija podnijele su pisana očitovanja. Sud je odlučio presuditi u predmetu bez održavanja rasprave.
Analiza
13.      U ovom su predmetu Sudu upućena dva prethodna pitanja. U skladu sa željama Suda, svoje ću mišljenje usredotočiti na drugo pitanje. Što se tiče prvog pitanja, dovoljno je da Sud podsjeti na svoju ustaljenu sudsku praksu prema kojoj kvalifikacija predmeta kao „djela” u smislu autorskog prava Unije zahtijeva samo ispunjenje dvaju kumulativnih uvjeta, odnosno da predmet bude originalan, kao vlastita intelektualna tvorevina autora, i da je izraz te tvorevine(5). Okolnosti kao što su duljina teksta, mjesto njegove objave i njegova eventualna pripadnost unaprijed određenoj književnoj vrsti stoga nemaju nikakav utjecaj na tu kvalifikaciju. Provjera jesu li ta dva uvjeta ispunjena u konkretnom slučaju u potpunosti je stvar činjenične ocjene i stoga u nadležnosti sudova koji odlučuju o meritumu.
14.      Stoga prelazim izravno na analizu drugog prethodnog pitanja.
Predmet drugog prethodnog pitanja
15.      Drugo prethodno pitanje odnosi se na tumačenje članka 5. stavka 3. točke (c) Direktive 2001/29.
16.      Konkretnije, sud koji je uputio zahtjev traži smjernice o tumačenju in fine odlomka te odredbe kojom se uređuje iznimka izvještavanja o tekućim događajima. U skladu s tom odredbom, države članice mogu predvidjeti iznimke ili ograničenja isključivih prava „u odnosu na korištenje djela ili drugih predmeta zaštite radi izvještavanja o tekućim događajima, u opsegu koji odgovara svrsi informiranja javnosti o tekućim događajima, ako je, osim ako to nije moguće, naveden izvor, uključujući ime autora”.
17.      Iz zahtjeva za prethodnu odluku proizlazi da se sud koji je uputio zahtjev pita, kao prvo, može li se objava teksta o kojem je riječ u glavnom postupku kvalificirati kao „tekući događaj” u smislu članka 5. stavka 3. točke (c) Direktive 2001/29 i, kao drugo, je li rumunjsko zakonodavstvo kojim je ona prenesena u skladu s tom odredbom, s obzirom na to da to zakonodavstvo ograničava dopuštenu uporabu na „kratke ulomke” djela i zabranjuje ostvarivanje bilo kakve komercijalne ili ekonomske koristi, čak i neizravne, iako se ta ograničenja ne nalaze u predmetnoj odredbi Direktive 2001/29. U drugom prethodnom pitanju odražava se samo taj drugi aspekt. Međutim, prvi se aspekt odnosi na samu primjenjivost iznimke izvještavanja o tekućim događajima u glavnom postupku. Stoga mi se čini korisnim otkloniti dvojbe suda koji je uputio zahtjev u tom pogledu.
18.      Važno je naglasiti da se glavni postupak ne odnosi na provjeru valjanosti predmetne nacionalne odredbe s obzirom na Direktivu 2001/29, nego na konkretan spor na koji bi se ta nacionalna odredba mogla primijeniti. Zato je na sudu koji je uputio zahtjev samo da tu odredbu protumači u najvećoj mogućoj mjeri u skladu s tom direktivom ili da je po potrebi izuzme iz primjene na spor(6). Taj će sud stoga trebati ocijeniti usklađenost predmetne nacionalne odredbe s Direktivom 2001/29 s obzirom na okolnosti glavnog postupka i uzimajući u obzir zahtjev poštovanja pravedne ravnoteže između temeljnih prava o kojima je riječ.
19.      Svojim drugim prethodnim pitanjem sud koji je uputio zahtjev u biti pita, s jedne strane, koji su uvjeti primjene članka 5. stavka 3. točke (c), in fine, Direktive 2001/29 i, s druge strane, treba li tu odredbu tumačiti na način da joj se protivi nacionalno zakonodavstvo kojim se ona prenosi, a ovlašteno korištenje radi izvještavanja o tekućim događajima ograničava na kratke ulomke djela i zabranjuje da se iz njih ostvari izravna ili neizravna ekonomska korist.
Sudska praksa koja se odnosi na iznimku izvještavanja o tekućim događajima
20.      Prije nego što započnem analizu pravnih problema koje je istaknuo sud koji je uputio zahtjev, čini mi se potrebnim ukratko podsjetiti na sudsku praksu koja se odnosi na članak 5. stavak 3. točku (c), in fine, Direktive 2001/29.
21.      Glavni postupak odnosi se na poseban slučaj primjene iznimke predviđene tom odredbom, u smislu da sama objava djela koje se koristi za izvještavanje o tekućim događajima predstavlja taj događaj i da se predmetno izvješće u biti sastoji od priopćavanja javnosti sadržaja tog djela. Međutim, Sud je implicitno, ali nužno prihvatio primjenu te iznimke u takvim okolnostima, osobito u presudi Spiegel Online(7).
22.      Sud je također u toj presudi iznio glavne crte tumačenja članka 5. stavka 3. točke (c), in fine, Direktive 2001/29 presudivši, među ostalim, da se tom odredbom ne usklađuje u potpunosti iznimka koju sadržava, ostavljajući državama članicama znatnu marginu prosudbe u pogledu detaljne definicije uvjeta za njezinu primjenu, koja im omogućava odvagivanje postojećih interesa. Prema mišljenju Suda, ta margina prosudbe proizlazi, među ostalim, iz izraza „u opsegu koji odgovara svrsi informiranja javnosti o tekućim događajima” sadržanog u navedenoj odredbi(8).
23.      Neovisno o tome, Sud je također smatrao da je margina prosudbe država članica ograničena u više pogleda(9).
24.      Kao prvo, države članice prilikom provedbe članka 5. stavka 3. točke (c), in fine, Direktive 2001/29 moraju poštovati zahtjeve koji proizlaze iz prava Unije, osobito uvjete navedene u toj odredbi, kao i načelo proporcionalnosti(10).
25.      Kao drugo, države članice moraju osigurati da se ne ugrozi ostvarenje ciljeva Direktive 2001/29 koji se odnose na uvođenje visoke razine zaštite autorskih prava i na pravilno funkcioniranje unutarnjeg tržišta, štiteći pritom koristan učinak iznimke o kojoj je riječ(11).
26.      Kao treće, margina prosudbe država članica ograničena je člankom 5. stavkom 5. Direktive 2001/29.
27.      Naposljetku, kao četvrto, prilikom prenošenja članka 5. stavka 3. točke (c), in fine, te direktive, države članice moraju se osloniti na njezino tumačenje koje omogućuje osiguranje pravedne ravnoteže između različitih temeljnih prava zaštićenih u pravnom poretku Unije(12). Temeljna prava o kojima je riječ osobito su, s jedne strane, pravo intelektualnog vlasništva autora iz članka 17. stavka 2. Povelje Europske unije o temeljnim pravima (u daljnjem tekstu: Povelja) i, s druge strane, sloboda izražavanja i informiranja korisnika zaštićenih djela, zajamčena člankom 11. Povelje(13).
28.      Upravo s obzirom na tu sudsku praksu valja tumačiti članak 5. stavak 3. točku (c), in fine, Direktive 2001/29 u okviru ovog predmeta.
Kvalifikacija kao „tekućeg događaja”
29.      Sud koji je uputio zahtjev pita se, kao prvo, može li se članak 5. stavak 3. točka (c), in fine, Direktive 2001/29 primijeniti u slučaju da internetske novine javno priopće tekst objavljen na početku školske godine na Facebook stranici, u kojem nastavnik navodi da smatra da su određena ponašanja neprimjerena u školskom okruženju. Dvojbe tog suda odnose se, među ostalim, na činjenicu da novine nisu potaknule javnu raspravu o tom pitanju, primjerice pozivanjem svojih čitatelja da reagiraju.
30.      Što se tiče pojma „tekući događaj” u smislu članka 5. stavka 3. točke (c), in fine, Direktive 2001/29, Sud je smatrao da on označava „događaj koji je u trenutku izvještavanja o njemu od interesa za informiranje javnosti”(14).
31.      Smatram da nije prikladno dopuniti definiciju tog pojma dodatnim elementima. Naime, s jedne strane, uzimajući u obzir cilj iznimke o kojoj je riječ, a to je očuvanje prava tiska na obavještavanje i pravo javnosti da bude obaviještena, ta definicija mora obuhvaćati sve teme koje su važne sa stajališta društva u trenutku kada je javnost o tome obaviještena. S druge strane, ni razina zaštite autorskih prava ni stupanj težine povrede tih prava ne ovise o prirodi događaja o kojem se izvješćuje koristeći se predmetnim zaštićenim djelom. Odvagivanje postojećih interesa stoga ovdje očito ide u prilog širokoj definiciji pojma „tekući događaji”, kako ga je Sud formulirao.
32.      Kvalifikacija kao „tekućeg događaja” učiteljeve objave svojeg mišljenja, prema kojem on smatra da su određena ponašanja neprimjerena u školskom okruženju, u nadležnosti je nacionalnih sudova. Prema mojem mišljenju, ništa se ne protivi takvoj kvalifikaciji s obzirom na to da je funkcioniranje školskog sustava informacija koja očito može biti od interesa za javnost i predmetno mišljenje može upućivati na prakse koje utječu na to funkcioniranje.
33.      Čini mi se da ovdje nije relevantna okolnost da u ovom slučaju čitatelji novina u kojima je predmetno djelo korišteno nisu bili pozvani da reagiraju. Iako je točno, kao što primjećuje sud koji je uputio zahtjev, da je to bio slučaj u predmetu u kojem je donesena presuda Funke Medien(15), ta okolnost ipak ni na koji način ne predstavlja uvjet za primjenu članka 5. stavka 3. točke (c), in fine, Direktive 2001/29.
34.      Kao što je to Sud već istaknuo, radnju „izvještavanja” iz te odredbe treba shvatiti kao prenošenje informacija o tekućem događaju. Osim toga, iako sama najava takvog događaja ne znači i izvještavanje o njemu, pojam „izvještavanje” u svojem uobičajenom značenju ne zahtijeva korisnikovu detaljnu analizu takvog događaja(16). Isto a fortiori vrijedi za poziv na reakciju jer on očito nadilazi uobičajeni smisao izraza „izvještavati”. Na općenitijoj razini valja primijetiti da, iako rasprava često može biti poželjna posljedica ostvarivanja slobode izražavanja, ona nipošto nije uvjet za to.
35.      Stoga je za primjenu članka 5. stavka 3. točke (c), in fine, Direktive 2001/29 dovoljno da se predmetno zaštićeno djelo koristi kako bi se pružile informacije o događaju koji je u trenutku pružanja tih informacija od interesa za javnost.
Uvjeti primjene iznimke od izvještavanja o tekućim događajima u rumunjskom pravu
36.      Dvojbe suda koji je uputio zahtjev u pogledu usklađenosti rumunjskog propisa kojim se uređuje iznimka izvještavanja o tekućim događajima s člankom 5. stavkom 3. točkom (c), in fine, Direktive 2001/29 odnose se na dva pitanja, odnosno na činjenicu da je dopušteno korištenje ograničeno na kratke ulomke djela i da je iz toga zabranjeno ostvarivati bilo kakvu izravnu ili neizravnu ekonomsku ili komercijalnu korist(17).
Ograničenje dopuštenog korištenja na kratke ulomke djela
37.      Dvojba suda koji je uputio zahtjev u pogledu usklađenosti rumunjskog zakonodavstva kojim se prenosi članak 5. stavak 3. točka (c), in fine, Direktive 2001/29 odnosi se na činjenicu da se tom odredbom dopušta uporaba „djela”, dok rumunjsko zakonodavstvo ograničava dopušteno korištenje na „kratke ulomke djela”.
38.      Najprije želim navesti da time rumunjski zakonodavac, prema mojem mišljenju, nije prekoračio marginu prosudbe kojom raspolaže u svrhu prenošenja te odredbe, kako ju je definirao Sud(18).
39.      Kao prvo, što se tiče teksta i strukture članka 5. stavka 3. točke (c),
in fine, Direktive 2001/29, ta je odredba fakultativne naravi za države članice, kao što je to slučaj s gotovo svim iznimkama od autorskih prava predviđenima tom direktivom. Međutim, u skladu s općeprihvaćenim pravilom tumačenja, onaj tko može više može i manje, tako da države članice u načelu nisu obvezne, kada provode te iznimke, prenijeti ih u njihovu punom potencijalnom opsegu.
40.      Osim toga, sama navedena odredba sadržava ograničenje prema kojem je korištenje na temelju iznimke izvještavanja o tekućim događajima dopušteno samo „u opsegu koji odgovara svrsi informiranja javnosti o tekućim događajima”. Prema mišljenju Suda, ta formulacija ostavlja državama članicama široku marginu prosudbe u provedbi navedene iznimke(19). Ta se margina prosudbe nužno odnosi, među ostalim, na opseg korištenja djela. U tom okviru države članice stoga imaju pravo ograničiti dopušteno korištenje na kratke ulomke djela ako smatraju da šire korištenje nije opravdano svrhom informiranja javnosti o tekućim događajima koja se želi postići predmetnom iznimkom.
41.      Kao drugo, takvo ograničenje, iako je u skladu s ciljem Direktive 2001/29 kojim se nastoji uspostaviti visoka razina zaštite autorskih prava, prema mojem mišljenju, ne dovodi u pitanje koristan učinak iznimke predviđene u članku 5. stavku 3. točki (c), in fine, te direktive. Naime, cilj te odredbe nije omogućiti korištenje zaštićenih djela kao takvo, nego izbjeći da sloboda informiranja o tekućim događajima bude neopravdano ograničena isključivim pravima koja štite djela koja su na ovaj ili onaj način povezana s tim događajima. Međutim, čak i u slučaju kada, kao u ovom slučaju, sâmo djelo ili njegova objava predstavljaju događaj o kojem se izvještava, to se izvještavanje ne smije miješati s reproduciranjem i priopćavanjem javnosti cijelog tog djela, osim ako se u potpunosti iskrivljava smisao predmetne odredbe. Ograničenje dopuštenog korištenja na kratke ulomke djela stoga ne ugrožava koristan učinak iznimke o kojoj je riječ.
42.      Kao treće, primjena iznimaka predviđenih u članku 5. stavcima 2. i 3. Direktive 2001/29 mora biti u skladu sa stavkom 5. tog članka. Potonjom se odredbom postavlja trostruki uvjet, koji se naziva i „test u tri faze”, prema kojem iznimke od autorskih prava moraju biti primjenjive samo u određenim posebnim slučajevima koji nisu u sukobu s uobičajenim iskorištavanjem djela i koji bezrazložno ne dovode u pitanje zakonite interese nositelja prava.
43.      U tom pogledu valja utvrditi da cjelovito reproduciranje i priopćavanje javnosti djela po definiciji može biti u sukobu s njegovim uobičajenim iskorištavanjem i stoga – slijedom logike testa u tri faze – dovesti u pitanje legitimne interese autora. Naime, u takvoj situaciji sekundarno priopćavanje djela, koje se obavlja u okviru iznimke, zamjenjuje izvorno priopćavanje, tako da primatelji ne moraju konzultirati potonje, posljedica čega jest ta da je ono u sukobu s uobičajenim iskorištavanjem djela od strane autora.
44.      U internetskom okruženju priopćavanje javnosti često je trajno te se lako može reproducirati, tako da autor može izgubiti svaki nadzor nad djelom, kojim se upravlja neovisno o njegovoj volji, čime se nanosi šteta ne samo njegovim imovinskim, nego i moralnim pravima(20). Osim toga, iako je iznimka o kojoj je riječ ponajprije namijenjena očuvanju prava tiska na prenošenje informacija o tekućim događajima(21), njezina primjena nije uvjetovana time da dotični korisnik ima formalni status novinske kuće. Međutim, u internetskom okruženju svatko može tvrditi da izvještava o tekućem događaju kako bi se pozvao na tu iznimku i javnosti priopćio djelo bez autorova odobrenja. Stoga postoji znatna opasnost od zlouporabe.
45.      Stoga smatram, s obzirom na članak 5. stavak 5. Direktive 2001/29, kako je legitimno da država članica ograniči dopušteno korištenje u okviru iznimke izvještavanja o tekućim događajima na kratke ulomke djela.
46.      Kao četvrto, provedbom te iznimke mora se poštovati pravedna ravnoteža između primjenjivih temeljnih prava, osobito, s jedne strane, intelektualnog vlasništva iz članka 17. stavka 2. Povelje i, s druge strane, slobode izražavanja i tiska, zaštićene njezinim člankom 11. Stoga se postavlja pitanje poštuje li tu ravnotežu ograničenje dopuštene uporabe na kratke ulomke djela.
47.      Što se tiče intelektualnog vlasništva, kao što sam to već napomenuo, priopćavanje cjelokupnog djela javnosti bez odobrenja autora predstavlja ozbiljnu povredu prava tog autora. U ekstremnim slučajevima, kao što su oni navedeni u točki 44. ovog mišljenja, u kojima autor gubi kontrolu nad iskorištavanjem svojeg djela, ta bi povreda, prema mojem mišljenju, bila očito neproporcionalna. Ograničenje dopuštenog korištenja, na temelju iznimke izvještavanja o tekućim događajima, na kratke ulomke djela pridonosi zaštiti tog temeljnog prava.
48.      Suprotno tomu, što se tiče slobode izražavanja, ona je, naravno, ograničena. Međutim, smatram da to ograničenje nije neproporcionalno. Sloboda izražavanja o kojoj je ovdje riječ odnosi se na prenošenje informacija o događaju. Korištenje zaštićenog djela stoga služi samo kao ilustracija namijenjena dopuni tog podatka i ne smije biti njegov bitan dio. Stoga bi uporaba kratkih ulomaka u pravilu trebala biti dovoljna. Naravno, potrebno je i da ulomci čije je korištenje dopušteno mogu biti razumne duljine kako bi se postigla tražena svrha informiranja. Međutim, taj se aspekt odnosi na primjenu nacionalnog prava in concreto.
49.      Prema mojem mišljenju, to načelno vrijedi neovisno o duljini predmetnog djela. Međutim, u slučaju djela koja su toliko kratka da se mogu učinkovito reproducirati samo u cijelosti, nacionalni propis predmetne države članice, kako ga tumače nacionalni sudovi, mora omogućiti korištenje tih djela u cijelosti, izjednačujući ih same po sebi s ulomcima, ako se to pokaže nužnim za postizanje svrhe informiranja koja se želi postići. U svim drugim slučajevima obično je moguće iz nekog djela izdvojiti odlomke koji su nužni s gledišta informacije koju treba prenijeti, a da se to djelo ne reproducira u cijelosti. Podsjećam na to da cilj članka 5. stavka 3. točke (c), in fine, Direktive 2001/29 nije omogućiti korištenje zaštićenih djela bez ovlaštenja nositelja prava, nego osigurati slobodu informiranja o tekućim događajima.
50.      Osim toga, u brojnim situacijama, osobito na internetu, među kojima je ona o kojoj je riječ u glavnom postupku, tehnike kao što su hiperpoveznice omogućuju javnosti da pristupi cjelokupnom djelu o kojem je riječ i time lako postigne željeni cilj bez potrebe za traženjem autorova odobrenja, ali i bez zadiranja u njegova prava(22). U takvim slučajevima reproduciranje i priopćavanje javnosti cjelokupnog djela stoga nisu nužni kako bi se ispunili zahtjevi slobode izražavanja i informiranja.
51.      Iz toga zaključujem da se članku 5. stavku 3. točki (c), in fine, Direktive 2001/29 ne protivi zakonodavstvo države članice koje ograničava korištenje radi izvještavanja o tekućim događajima na kratke ulomke djela, pod uvjetom da je duljina ulomka čije je korištenje dopušteno dovoljna za postizanje svrhe informiranja koja se želi postići.
Zabrana ostvarivanja ekonomske ili komercijalne koristi
52.      Problematičnija je zabrana ostvarivanja, u okviru iznimke izvještavanja o tekućim događajima, bilo kakve izravne ili neizravne ekonomske ili komercijalne koristi iz korištenja djela, predviđena rumunjskim zakonodavstvom.
53.      Sud koji je uputio zahtjev ne navodi točno značenje izraza „svaka izravna ili neizravna komercijalna ili ekonomska korist” u rumunjskom pravu. S obzirom na navedeno, ako bi zabranu koja se odnosi na neizravnu ekonomsku korist trebalo široko tumačiti, ona bi izazvala ozbiljne dvojbe. Novinske kuće, iako imaju temeljnu ulogu u demokratskom društvu koja se sastoji od informiranja javnosti i izvršavanja nadzora nad dionicima u javnom životu, obično obavljaju gospodarsku djelatnost. Ta se djelatnost može financirati ili izravno od strane klijenata ili oglašavanjem. U obama slučajevima objava informacija predstavlja pruženu uslugu čiji sadržaj privlačenjem klijenata utječe na prihode dotičnog gospodarskog subjekta. Taj subjekt stoga ostvaruje neizravnu ekonomsku korist od svih svojih publikacija, uključujući izvještavanja o tekućim događajima u kojima se zaštićena djela koriste u okviru predmetne iznimke.
54.      Zabrana takve neizravne koristi stoga ugrožava koristan učinak te iznimke jer zapravo onemogućuje njezinu primjenu svim novinskim kućama čije funkcioniranje predstavlja gospodarsku djelatnost(23). Podrazumijeva se da se takva zabrana ne temelji na tekstu članka 5. stavka 3. točke (c),
in fine, Direktive 2001/29. Naime, izraz „u opsegu koji odgovara svrsi informiranja javnosti o tekućim događajima” ne odnosi se na ekonomsku korist koja se iz toga može neizravno izvesti, nego samo na opseg korištenja zaštićenih djela.
55.      Ta zabrana nije opravdana ni testom u tri faze iz članka 5. stavka 5. Direktive 2001/29. Naime, za razliku od izravne koristi koja proizlazi iz korištenja djela, a koja se može izjednačiti s njegovim komercijalnim iskorištavanjem, neizravna korist koja se sastoji od financiranja medijske djelatnosti prihodima od te djelatnosti, uključujući objavu izvještajâ o tekućim događajima, ne može naštetiti uobičajenom iskorištavanju djela korištenih u okviru tih izvještaja niti uzrokovati neopravdanu štetu njihovim autorima. Slijedom toga, navedena zabrana ugrožava i ravnotežu između različitih temeljnih prava koju iznimka izvještavanja o tekućim događajima nastoji pomiriti.
56.      Stoga je rumunjski zakonodavac, time što je predvidio zabranu ostvarivanja bilo kakve neizravne ekonomske koristi od korištenja zaštićenih djela u okviru iznimke izvještavanja o tekućim događajima, prekoračio granice margine prosudbe kojom raspolaže prilikom prenošenja članka 5. stavka 3. točke (c), in fine, Direktive 2001/29. Tu odredbu stoga treba tumačiti na način da joj se protivi takva zabrana.
Zaključak
57.      S obzirom na sva prethodno navedena razmatranja, predlažem Sudu da na drugo prethodno pitanje koje je postavio Înalta Curte de Casație și Justiție (Vrhovni kasacijski sud) odgovori na sljedeći način:
Članak 5. stavak 3. točku (c), in fine, Direktive 2001/29/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. svibnja 2001. o usklađivanju određenih aspekata autorskog i srodnih prava u informacijskom društvu
treba tumačiti na način da:
–        je za njegovu primjenu dovoljno da se predmetno zaštićeno djelo koristi kako bi se pružile informacije o događaju koji je u trenutku pružanja tih informacija od interesa za javnost;
–        mu se ne protivi zakonodavstvo države članice koje ograničava korištenje radi izvještavanja o tekućim događajima na kratke ulomke djela, pod uvjetom da je duljina ulomka čije je korištenje dopušteno dovoljna za postizanje svrhe informiranja koja se želi postići;
–        mu se protivi zakonodavstvo države članice kojim se zabranjuje ostvarivanje bilo kakve neizravne komercijalne ili ekonomske koristi od korištenja djela radi izvještavanja o tekućim događajima.
1      Izvorni jezik: francuski
2      Vidjeti osobito presudu od 29. srpnja 2019., Spiegel Online (C-516/17, u daljnjem tekstu: presuda Spiegel Online, EU:C:2019:625, t. 42. i 43.).
3      SL 2001., L 167, str. 10. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 119.)
4      Monitorul Oficial al României, dio I, br. 60 od 26. ožujka 1996.
5      Vidjeti nedavnu presudu od 24. listopada 2024., Kwantum Nederland i Kwantum België (C-227/23, EU:C:2024:914, t. 48.).
6      Vidjeti u tom smislu nedavnu presudu od 28. siječnja 2025., ASG 2 (C‑253/23, EU:C:2025:40, t. 90., 91. i 93.).
7      Točke 60. do 74., a posebno točka 69. te presude. Vidjeti također presudu od 29. srpnja 2019., Funke Medien NRW (C-469/17, EU:C:2019:623, t. 75.).
8      Presuda Spiegel Online, t. 27. do 29.
9      Presuda Spiegel Online, t. 30.
10      Presuda Spiegel Online, t. 31. do 34.
11      Presuda Spiegel Online, t. 35. i 36.
12      Presuda Spiegel Online, t. 37. i 38.
13      Presuda Spiegel Online, t. 42.
14      Presuda Spiegel Online, t. 67.
15      Presuda od 29. srpnja 2019. (C-469/17, EU:C:2019:623, t. 75.)
16      Presuda Spiegel Online, t. 66.
17      Komisija također primjećuje da, suprotno članku 5. stavku 3. točki (c) in fine Direktive 2001/29, članak 35. stavak 2. točka (c) Zakona br. 8/1996 od 14. ožujka 1996. ne predviđa obvezu navođenja izvora korištenog djela, uključujući ime autora. Međutim, takav zahtjev proizlazi iz članka 35. stavka 4. tog zakona i odnosi se, među ostalim, na slučajeve iz stavka 2. točke (c) tog članka.
18      Vidjeti točke 22. do 27. ovog mišljenja i u njima navedenu sudsku praksu.
19      Vidjeti točke 22. ovog
mišljenja i navedenu sudsku praksu.
20      Na primjer, u trenutku sastavljanja ovog mišljenja tekst o kojem je riječ u glavnom postupku i dalje je bio dostupan na internetskoj stranici Gândula, kao i barem na dvjema drugim stranicama koje su ga reproducirale, dok je hiperpoveznica koja je vodila na izvornik prestala vrijediti, vjerojatno zato što je uklonjena s mjesta njegove prvotne objave.
21      Vidjeti u tom smislu presudu Spiegel Online (točka 70.).
22      Vidjeti, među ostalim, presudu od 13. veljače 2014., Svensson i dr. (C-476/12, EU:C:2014:76, t. 1. izreke).
23      To jest, u praksi, svim novinskim kućama, s obzirom na to da se čak i takozvani „javni” mediji rijetko financiraju isključivo državnim sredstvima.