62017TO0130
RJEŠENJE PREDSJEDNIKA OPĆEG SUDA
21. srpnja 2017. (
*1
)
„Privremena pravna zaštita – Unutarnje tržište prirodnog plina – Direktiva 2009/73/EZ – Zahtjev Bundesnetzagentura za izmjenu uvjeta za izuzeće plinovoda OPAL od propisa Unije o njegovu radu – Odluka Komisije o izmjeni uvjeta za izuzeće od propisa Unije – Zahtjev za suspenziju primjene – Nepostojanje hitnosti”
U predmetu T‑130/17 R,
Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo S. A., sa sjedištem u Varšavi (Poljska), koji zastupa M. Jeżewski, odvjetnik,
tužitelj,
protiv
Europske komisije, koju zastupaju O. Beynet i K. Herrmann, u svojstvu agenata,
tuženik,
kojeg podupire
Savezna Republika Njemačka, koju zastupaju T. Henze i R. Kanitz, u svojstvu agenata,
intervenijent,
povodom zahtjeva na temelju članaka 278. i 279. UFEU‑a radi suspenzije primjene odluke Komisije C(2016) 6950 final od 28. listopada 2016. o izmjeni uvjeta za izuzeće plinovoda OPAL od pravila koja se odnose na pristup treće strane i regulaciju tarifa određenih Direktivom 2003/55/EZ
PREDSJEDNIK OPĆEG SUDA
donosi sljedeće
Rješenje
Okolnosti spora
1
Odlukom C(2009) 4694 od 12. lipnja 2009., Komisija Europskih zajednica zatražila je od Bundesnetzagentura (BNetzA, Savezna agencija za mreže, Njemačka), na temelju članka 22. Direktive 2003/55/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2003. o zajedničkim pravilima za unutarnje tržište prirodnog plina i stavljanju izvan snage Direktive 98/30/EZ (SL 2003., L 176, str. 57.), izmjenu njegove odluke od 25. veljače 2009. kojom su transportni kapaciteti projekta plinovoda Ostseepipelin‑Anbindungsleitung (OPAL), koji je kopneni dio plinovoda Nord Stream 1 na istoku, čija se ulazna točka nalazi u blizini lokaliteta Lubmin, blizu Greifswalda, u Njemačkoj, a izlazna točka u lokalitetu Brandov, u Češkoj Republici, izuzeti iz primjene pravila o pristupu treće strane predviđenih člankom 18. navedene direktive te iz tarifnih propisa predviđenih njezinim člankom 25. stavcima 2. do 4.
2
Odluka Komisije od 12. lipnja 2009. odredila je sljedeće uvjete:
„(a)
Ne dovodeći u pitanje pravilo iz [točke] (b), poduzetnik koji ima vladajući položaj na jednom ili više velikih tržišta za dobavu ili opskrbu prirodnim plinom koji obuhvaćaju Češku Republiku nije ovlašten rezervirati, tijekom jedne godine, više od 50 % transportnih kapaciteta plinovoda OPAL na češkoj granici. Rezervacije poduzetnika koji pripadaju istoj grupi, kao što su Gazprom i Wingas, razmatrat će se zajedno. Rezervacije poduzetnika s vladajućim položajem/grupa poduzetnika s vladajućim položajem koji su sklopili značajne, dugoročne ugovore o opskrbi plinom razmatrat će se u zbirnom obliku […]
(b)
Ograničenje od 50 % kapaciteta može se premašiti ako predmetni poduzetnik na tržištu oslobodi plin u volumenu od 3 milijarde m3 u plinovodu OPAL u otvorenom, transparentnom i nediskriminirajućem postupku (‚program oslobađanja plina’). Društvo koje upravlja plinovodom ili poduzetnik koji treba provesti program mora jamčiti dostupnost odgovarajućih transportnih kapaciteta i slobodan izbor izlazne točke (‚program oslobađanja kapaciteta’). Oblik programa ‚oslobađanja plina’ i ‚oslobađanja kapaciteta’ mora odobriti BNetzA.”
3
BNetzA je 7. srpnja 2009. izmijenila svoju odluku od 25. veljače 2009. na način da ju je prilagodila ranije navedenim uvjetima predviđenima odlukom Komisije od 12. lipnja 2009. BNetzA je odobrila izuzeće od primjene pravila na razdoblje od 22 godine.
4
Plinovod OPAL pušten je u promet 13. srpnja 2011. i ima kapacitet od oko 36,5 milijardi m3. Na temelju odluke Komisije od 12. lipnja 2009. te BNetzA‑ine odluke od 25. veljače 2009., kako je izmijenjena njezinom odlukom od 7. srpnja 2009., kapaciteti plinovoda OPAL potpuno su izuzeti od primjene pravila koja se odnose na pristup treće strane i regulaciju tarifa na temelju Direktive 2003/55.
5
50 % nerezerviranih kapaciteta tog plinovoda nikada se nije koristilo, s obzirom na to da Gazprom nije proveo program oslobađanja plina predviđen odlukom Komisije od 12. lipnja 2009. Ulazni kapacitet plinovoda blizu Greifswalda od interesa je samo za treću stranu koja može unijeti plin u toj točki plinovoda. U trenutnoj tehničkoj konfiguraciji, prirodni plin može se dostaviti do te ulazne točke samo plinovodom Nord Stream 1 koji koristi grupa Gazprom za transport plina koji dolazi iz ruskih plinskih polja, tako da se a priori čini da se koristi samo 50 % transportnih kapaciteta plinovoda OPAL.
6
BNetzA je 13. svibnja 2016. obavijestila Komisiju, na temelju članka 36. Direktive 2009/73/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009. o zajedničkim pravilima za unutarnje tržište prirodnog plina i stavljanju izvan snage Direktive 2003/55/EZ (SL 2009., L 211, str. 94.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 12., svezak 5., str. 39.) o svojoj namjeri izmjene pojedinih odredbi izuzeća odobrenog 2009. koje se odnosi na dionicu plinovoda OPAL kojom upravlja Opal Gastransport GmbH& Co. KG (u daljnjem tekstu: OGT).
7
Komisija je 28. listopada 2016., na temelju članka 36. stavka 9. Direktive 2009/73/EZ donijela odluku C(2016) 6950 final o izmjeni uvjeta izuzeća plinovoda OPAL od pravila koja se odnose na pristup treće strane i regulaciju tarifa određenu Direktivom 2003/55/EZ (u daljnjem tekstu: pobijana odluka), koja se odnosi na BNetzA‑u.
8
U pobijanoj je odluci Komisija zadržala na snazi izuzeće od pravila pristupa treće strane odobreno plinovodu OPAL za dionicu između ulazne točke smještene blizu Greifswalda i izlazne točke smještene u Brandovu za maksimum od 50 % kapaciteta, koje je već odobrila u svojoj odluci od 12. lipnja 2009. Suprotno tomu, ostalih 50 % kapaciteta te dionice koji se dotad nisu koristili zbog nepostojanja provedbe Gazpromova programa oslobađanja plina, oslobođeni su, odnosno podvrgnuti su pravilima pristupa treće strane. To oslobađanje mora nastupiti u obliku dodjele transportnih kapaciteta, koje operator plinovoda mora dodijeliti u okviru transparentne i nediskriminirajuće dražbe.
9
S obzirom na to da to nediskriminirajuće i transparentno stavljanje na raspolaganje tako oslobođenih transportnih kapaciteta također može de facto dovesti do toga da ih koristi Gazprom eksport, Komisija je, kako bi osigurala da treća strana može stvarno imati pristup „oslobođenim” kapacitetima, utvrdila ograničenje koje je predložila BNetzA u odnosu na kapacitete spojnih plinovoda vrste FZK (feste frei zuordenbare Kapazitäten/kruti slobodno dodijeljeni kapaciteti) u izlaznoj točki plinovoda. Dakle, operator plinovoda OPAL morat će, u okviru dražbe, staviti na raspolaganje korisnicima različitim od društva koje ima vladajući položaj na češkom tržištu prirodnog plina, kapacitet spojnog plinovoda FZK početnog volumena od 3,2 milijuna kWh. Ipak, ako na godišnjoj dražbi proizađe da je potražnja kapaciteta vrste FZK u izlaznoj točki Brandov veća od 90 % ponuđenih kapaciteta, BNetzA mora povećati količinu raspoloživih kapaciteta FZK za 1,6 milijuna kWh na idućoj godišnjoj dražbi. Raspoloživi kapaciteti FZK‑a s vremenom mogu dosegnuti volumen od 6,4 milijuna kWh, odnosno 20 % ukupnog kapaciteta plinovoda OPAL.
10
Osim toga, uzimajući u obzir uzlaznost dražbi te kako bi se izbjeglo svako nadmetanje subjekta s vladajućim položajem na češkom tržištu, Komisija je uvela dodatni uvjet prema kojem takav subjekt može podnijeti svoju ponudu u okviru stavljanja na dražbu kapaciteta FZK samo po osnovnoj cijeni kapaciteta, tako da predložena cijena ne može premašiti prosječnu osnovnu cijenu tarife regulirane u transportnom sustavu poslovne zone Gaspool u Njemačkoj prema Češkoj Republici za usporedive proizvode u istoj godini.
11
BNetzA je 28. studenoga 2016. izmijenila izuzeće dodijeljeno njezinom odlukom od 25. veljače 2009. operatoru plinovoda OPAL u skladu s pobijanom odlukom.
Postupak i zahtjevi stranaka
12
Tužbom podnesenom tajništvu Općeg suda 1. ožujka 2017., tužitelj, Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo S. A. (u daljnjem tekstu: PGNiG) podnio je tužbu radi poništenja pobijane odluke.
13
Zasebnim aktom podnesenim tajništvu Općeg suda istog dana, PGNiG je podnio ovaj zahtjev za privremenu pravnu zaštitu, u kojem od predsjednika Općeg suda u biti zahtijeva da:
–
suspendira primjenu pobijane odluke, do donošenja presude kojom se okončava glavni postupak;
–
naloži Komisiji da od BNetzA‑e zahtijeva poduzimanje svih potrebnih pravnih mjera kako bi se, do donošenja presude kojom se okončava glavni postupak, suspendirala primjena odluke, transakcije, javnopravnog sporazuma ili svake druge provedbene mjere kojom se izmjenjuje, nadopunjava, stavlja izvan snage ili utječe na neki drugi način na BNetzA‑inu odluku od 25. veljače 2009. u njezinoj verziji od 7. srpnja 2009.;
–
naloži BNetzA‑i poduzimanje svih potrebnih pravnih mjera kako bi se, do donošenja presude kojom se okončava glavni postupak, suspendirala primjena odluke, transakcije, javnopravnog sporazuma ili svake druge provedbene mjere kojom se izmjenjuje, nadopunjava, stavlja izvan snage ili utječe na neki drugi način na BNetzA‑inu odluku od 25. veljače 2009. u njezinoj verziji od 7. srpnja 2009.;
–
naloži Komisiji da od OGT‑a zahtijeva da, do donošenja presude kojom se okončava glavni postupak, suspendira stavljanje na dražbu transportnih kapaciteta koje proizlazi iz primjene pobijane odluke te iz odobrenja pristupa transportnim kapacitetima plinovoda OPAL, pod uvjetima drugačijima od onih određenih BNetzA‑inom odlukom od 25. veljače 2009., u njezinoj verziji od 7. srpnja 2009.;
–
naloži OGT‑u da, do donošenja presude kojom se okončava glavni postupak, suspendira stavljanje na dražbu transportnih kapaciteta koji proizlaze iz primjene pobijane odluke te iz odobrenja pristupa transportnim kapacitetima plinovoda OPAL, pod uvjetima drugačijima od onih određenih BNetzA‑inom odlukom od 25. veljače 2009., u njezinoj verziji od 7. srpnja 2009.;
–
naloži Komisiji da od BNetzA‑e, OGT‑a, OAO Gazproma i OOO Gazproma zahtijeva suspenziju primjene ugovora s uvjetima odobrenima pobijanom odlukom, do donošenja presude kojom se okončava glavni postupak;
–
naloži BNetzA‑i, OGT‑u, OAO Gazpromu i OOO Gazpromu suspenziju ugovora s uvjetima odobrenima pobijanom odlukom, do donošenja presude kojom se okončava glavni postupak.
14
Rješenjima od 23. prosinca 2016. PGNiG Supply & Trading/Komisija, T‑849/16 R i Poljska/Komisija, T‑883/16 R, predsjednik Općeg suda na temelju članka 157. stavka 2. Poslovnika Općeg suda, odobrio je suspenziju primjene pobijane odluke, koju su tražili tužitelji u ovim dvama predmetima, do donošenja rješenja kojima se okončavaju ti postupci privremene pravne zaštite.
15
U svojem očitovanju o zahtjevu za privremenu pravnu zaštitu koje je tajništvu Općeg suda podnijela 15. ožujka 2017., Komisija od predsjednika Općeg suda u biti zahtijeva da:
–
odbije taj zahtjev;
–
naloži društvu PGNiG snošenje troškova.
16
Gazprom eksport zatražio je 22. ožujka 2017. intervenciju u postupak privremene pravne zaštite u potporu zahtjevu Komisije. Komisija i PGNiG podnijeli su svoja očitovanja o tom zahtjevu 4. travnja 2017.
17
Zahtjevom podnesenim tajništvu Općeg suda 30. ožujka 2017., OGT je zatražio intervenciju u postupak privremene pravne zaštite u potporu zahtjevu Komisije. Komisija i PGNiG podnijeli su svoja očitovanja o tom zahtjevu 6. travnja 2017.
18
Predsjednik Općeg suda 28. travnja 2017. odobrio je zahtjev za intervenciju Savezne Republike Njemačke, podnesen 28. ožujka 2017., protiv kojeg ni Komisija ni PGNiG nisu podnijeli prigovor u svojim očitovanjima podnesenima 7. travnja 2017. Intervencijski podnesak Savezne Republike Njemačke u potporu zahtjevu Komisije podnesen je tajništvu Općeg suda 15. svibnja 2017. Komisija i PGNiG S. A. podnijeli su svoja očitovanja o tom zahtjevu 29. svibnja 2017.
19
Dopisom od 22. lipnja 2017., stranke su pozvane na raspravu zakazanu za 5. srpnja 2017., kako bi iznijele svoje argumente o uvjetima koji se odnose na hitnost i odvagivanje interesa.
20
OGT i Gazprom također su bili pozvani prisustvovati na raspravi kako bi iznijeli svoje argumente koji se odnose na odvagivanje interesa, ne dovodeći u pitanje konačnu odluku o odobravanju njihovih zahtjeva za intervenciju.
21
PGNiG, Komisija i Savezna Republika Njemačka, kao i dva podnositelja zahtjeva za intervenciju podnijeli su svoje argumente na raspravi 5. srpnja 2017. te su odgovorili na pitanja koja je postavio predsjednik Općeg suda. Iako su OGT i Gazprom imali pravo podnijeti svoje argumente o odvagivanju interesa uključenih u okviru ovog zahtjeva za privremenu pravnu zaštitu, predsjednik Općeg suda ipak je odgodio donošenje odluke o njihovu konačnom prihvaćanju.
Pravo
Opća razmatranja
22
Iz odredaba članaka 278. i 279. UFEU‑a, u vezi s člankom 256. stavkom 1. UFEU‑a jasno proizlazi da sudac privremene pravne zaštite može, ako okolnosti to zahtijevaju, narediti da primjena mjere koja se pobija pred Općim sudom bude suspendirana, ili odrediti druge nužne mjere za privremenu pravnu zaštitu u skladu s člankom 156. Poslovnika. Međutim, članak 278. UFEU‑a uspostavlja načelo prema kojem pokretanje postupaka nema suspenzivni učinak jer za akte koje usvajaju institucije Europske unije vrijedi pretpostavka zakonitosti. Stoga sudac privremene pravne zaštite samo iznimno može narediti suspenziju primjene akta koji se pobija pred Općim sudom ili odlučiti o drugim nužnim mjerama za privremenu pravnu zaštitu (rješenje od 19. srpnja 2016., Belgija/Komisija, T‑131/16 R, EU:T:2016:427, t. 12.).
23
Osim toga, članak 156. stavak 4. prva rečenica Poslovnika određuje da zahtjevi za privremenu pravnu zaštitu pobliže određuju „predmet spora, okolnosti zbog kojih postoji hitnost, kao i činjenične i pravne razloge koji na prvi pogled opravdavaju određivanje privremene mjere koja se zahtijeva”.
24
Shodno tomu, sudac koji odlučuje o zahtjevu za privremenu pravnu zaštitu može naložiti suspenziju izvršenja i druge privremene mjere ako se utvrdi da je njihovo određivanje na prvi pogled činjenično i pravno opravdano (fumus boni iuris) i da je ono hitno, pa se te mjere radi izbjegavanja teške i nepopravljive štete za podnositeljeve interese moraju donijeti i proizvesti učinak prije odluke u glavnom postupku. Ti su uvjeti kumulativni, tako da zahtjevi za privremene mjere trebaju biti odbijeni onda kada jedan od njih nije ispunjen. Sudac koji odlučuje o zahtjevu za privremenu pravnu zaštitu također, ovisno o slučaju, odvaguje uključene interese (vidjeti rješenje od 2. ožujka 2016., Evonik Degussa/Komisija, C‑162/15 P‑R, EU:C:2016:142, t. 21. i navedenu sudsku praksu).
25
Prilikom tog cjelokupnog ispitivanja, sudac privremene pravne zaštite ima široku diskrecijsku ocjenu i može slobodno, prema posebnim okolnostima konkretnog slučaja, odrediti način na koji se ti različiti uvjeti moraju provjeriti, kao i redoslijed tog ispitivanja, s obzirom na to da ga nijedno pravno pravilo ne obvezuje da za ocjenu nužnosti privremenog odlučivanja o predmetu slijedi neki prethodno utvrđen analitički obrazac (vidjeti rješenje od 19. srpnja 2012., Akhras/Vijeće, C‑110/12 P(R), neobjavljeno, EU:C:2012:507, t. 23. i navedenu sudsku praksu).
26
U okolnostima ovog slučaja, bez potrebe da se odluči o zapreci vođenju postupka koju je iznijela Komisija, najprije valja razmotriti je li ispunjen uvjet koji se odnosi na hitnost.
Hitnost
27
Kako bi se provjerilo jesu li zatražene privremene mjere hitne, potrebno je napomenuti da je svrha postupka privremene pravne zaštite zajamčiti punu djelotvornost buduće konačne odluke, kako bi se izbjegla praznina u sudskoj zaštiti koju jamči Sud. Kako bi se taj cilj postigao, hitnost se mora ocijeniti s obzirom na potrebu privremenog odlučivanja kako bi se izbjegla teška i nepopravljiva šteta stranci koja zahtijeva privremenu zaštitu. Na toj je stranci da podnese dokaz da ne može čekati ishod postupka u meritumu a da pritom ne pretrpi tešku i nepopravljivu štetu (vidjeti rješenje od 14. siječnja 2016., AGC Glass Europe i dr./Komisija, C‑517/15 P‑R, EU:C:2016:21, t. 27. i navedenu sudsku praksu).
28
U ovom se slučaju, PGNiG boji da će mu biti nanesena šteta koja se, u biti, sastoji od gubitka pristupa diversificiranim izvorima opskrbe s jedne strane, te s druge strane, od gubitka mogućnosti osiguravanja sigurnosti i kontinuiteta opskrbe krajnjih kupaca u Poljskoj, u slučaju odbijanja zahtjeva za privremenu pravnu zaštitu.
29
On, naime, smatra da će pobijana odluka za učinak imati ograničavanje mogućnosti diversifikacije njegovih izvora kupovine plina i to ili zbog povećanja stupnja ovisnosti o Gazpromovoj opskrbi ili zbog potrebe snošenja viših cijena opskrbe plinom od strane alternativnih sudionika. To ograničenje dakle utječe na sigurnost i kontinuitet u opskrbi, koje je PGNiG dužan jamčiti na temelju „zakona o energiji” i njegovih statuta.
30
Kao prvo, što se tiče tvrdnje koja se odnosi na gubitak njegova pristupa diversificiranim izvorima opskrbe, PGNiG ističe da se, s jedne strane, transportni kapaciteti stavljeni na dražbu u skladu s novim uvjetima korištenja plinovoda OPAL mogu rezervirati na razdoblje od petnaest godina. Međutim, tvrdi da se može očekivati da će Gazprom rezervirati najveći dio transportnih kapaciteta u tom razdoblju, čime će staviti situaciju u mirovanje za idućih petnaest godina.
31
Naime, PGNiG ističe da će primjena pobijane odluke omogućiti Gazpromu rezervaciju najmanje 90 % transportnih kapaciteta plinovoda OPAL. Pobijanom se odlukom organizira stavljanje na dražbu 50 % ukupnog transportnog kapaciteta plinovoda OPAL. Međutim, prema PGNiG‑u, uvjeti izuzeća od pravila određenih u pobijanoj odluci imat će za posljedicu omogućavanje društvu Gazprom stjecanja najmanje 80 % djelomično reguliranih transportnih kapaciteta plinovoda OPAL koji su stavljeni na dražbu. Budući da je ostalih 50 % transportnih kapaciteta plinovoda OPAL isključeno iz dosega prava Unije, kao i iz pravila koja se odnose na pristup treće strane te u cijelosti odobreno društvu Gazprom, potonji bi u stvarnosti mogao uživati zajamčeni pristup najmanje 90 % ukupnih transportnih kapaciteta plinovoda OPAL. Stoga bi, omogućujući Gazpromu korištenje gotovo svih tih transportnih kapaciteta u razdoblju od petnaest godina, pobijana odluka mogla na bitan način izmijeniti poljsko tržište distribucije prirodnog plina.
32
S druge strane, PGNiG ističe da će Gazpromova rezervacija dodatnih, „novooslobođenih” transportnih kapaciteta plinovoda OPAL imati nepovratne učinke na ugovore o isporuci plina koje su sklopili operatori uključeni u transport, distribuciju i opskrbu plinom koji isporučuje Gazprom. Naime, prema PGNiG‑u, rezervacije u obliku privatnopravnih sporazuma bit će potom izvori prava i obveza za fizičke i pravne osobe koji su podvrgnuti zaštiti, neovisno o ishodu glavnog postupka. Stoga, čak ni poništenje pobijane odluke neće dovesti do poništenja ugovora o transportu ili opskrbi plinom putem plinovoda OPAL. Također naglašava da će ti ugovori o prijevozu za usporednu posljedicu imati sklapanje ugovora o trgovanju plinom koji će sadržavati dodatnu prepreku za raskid ugovora o transportu.
33
Dakle, zbog složenosti odnosa između upravnih tijela i umiješanih pojedinačnih subjekata s jedne strane te pravnih odnosa koji povezuju te subjekte koji djeluju na osnovi akata koji uživaju presumpciju zakonitosti pobijane odluke, s druge strane, PGNiG smatra da ne bi bilo moguće dobiti naknadu pretrpljene štete.
34
Bez da je nužno ocjenjivati eventualno hipotetski karakter postupanja koje bi Gazprom usvojio prilikom dražbe transportnih kapaciteta oslobođenih pobijanom odlukom, dovoljno je istaknuti da se čini da navodna šteta a priori ovisi o dugoročnoj nepovratnosti situacija koje su nastale pod pravnim uređenjem uspostavljenim pobijanom odlukom.
35
Naime, čini se da PGNiG smatra da će mogućnost da Gazprom na budućim godišnjim dražbama koje se odnose na dio od 50 % transportnih kapaciteta oslobođenih pobijanom odlukom napravi dugoročne rezervacije, dovesti situaciju u mirovanje na način da će doseg pravnih učinaka pobijane odluke uvelike premašiti njezino pravno trajanje.
36
Međutim, najprije treba napomenuti da se ta analiza temelji na pogrešnom shvaćanju funkcioniranja pravnog poretka utemeljenog ugovorima (vidjeti u tom smislu, presudu od 15. srpnja 1964., Costa, 6/64, EU:C:1964:66, str. 1158.). U slučaju poništenja pobijane odluke, uvjeti korištenja plinovoda OPAL, onako kako su odobreni tom odlukom, ne bi se više mogli primjenjivati. Posljedično, nijedan privatnopravni akt koji se temelji na tim uvjetima ne bi se mogao primijeniti. Komisija je pravilno istaknula posebno taj aspekt i u svojim pismenima i na raspravi 5. srpnja 2017., što je tom prilikom potvrdila i Savezna Republika Njemačka.
37
U tom pogledu, uz pravne prepreke, čije se postojanje ne može prihvatiti, kao što je navedeno u točki 36. ovog rješenja, PGNiG potom ističe i praktične poteškoće u primjeni učinaka takvog poništenja. Međutim, taj prigovor također treba odbiti. Naime, kako je to s jedne strane izričito naglasila Komisija u svojem očitovanju o intervencijskom podnesku Savezne Republike Njemačke i na raspravi održanoj 5. srpnja 2017., kao i Savezna Republika Njemačka na potonjoj raspravi, ako Opći sud poništi pobijanu odluku, ugovori o rezervaciji proizvodnih kapaciteta za razdoblja nakon donošenja presude Općeg suda, neće se moći izvršiti. S druge strane, na navedenoj raspravi, Komisija je naglasila da, kao prvo, iz općih uvjeta ugovora koji se primjenjuju na transport plina plinovodom OPAL proizlazi da se ugovor o transportu sklopljen između korisnika sustava i OGT‑a što se tiče kupnje proizvodnih kapaciteta na dražbi, može odmah raskinuti na temelju važnih razloga, među kojima je, nesumnjivo, poništenje odluke Komisije od strane Općeg suda; kao drugo, to je poništenje slučajna okolnost koja ima pravne posljedice po ugovor, u smislu da opravdava prilagodbu uvjeta ugovora; i kao treće, da ti opći uvjeti ovlašćuju OGT da u budućnosti izmijeni uvjete ugovora ako to nametne potreba za uzimanjem u obzir izmjene pravne situacije, na primjer zbog postojanja presude koju je donio neki međunarodni sud. Uostalom, čini se da a priori nije isključeno da se s obzirom na postupak koji se vodi pred Općim sudom u sve potpisane ugovore koji se odnose na buduće dražbe (na primjer kupoprodajni ugovori koje su sklopili operatori uključeni u transport, distribuciju i opskrbu plinom koji isporučuje Gazprom, ali također i komercijalni ugovori o trgovanju plinom) umetne zaštitna klauzula, kako bi se predvidjele posljedice moguće nove suspenzije pobijane odluke ili njezina poništenja. U svakom slučaju, s obzirom na to da su protiv pobijane odluke pokrenuti postupci pred Općim sudom, nesumnjivo postoji poslovni rizik kojega sudionici na tržištu moraju biti svjesni.
38
Napokon, PGNiG naglašava činjenicu da je unatoč, među ostalim, rješenju predsjednika Općeg suda od 23. prosinca 2016., donesenog u predmetima PGNiG Supply & Trading/Komisija, (T‑849/16 R), i Poljska/Komisija, (T‑883/16 R), plinovod OPAL radio na razini koja svjedoči o korištenju kapaciteta organiziranom prije suspenzije primjene pobijane odluke, u skladu s uvjetima odobrenima tom odlukom. U tom pogledu, dovoljno je istaknuti da, kao prvo, iako u pogledu činjenica koje se odnose na korištenje transportnih kapaciteta plinovoda OPAL koje je uslijedilo nakon donošenja navedenih rješenja, mogu postaviti legitimna pitanja, iz dijelova spisa, potvrđenih na raspravi 5. srpnja 2017., proizlazi da je trenutačno korištenje tog plinovoda i dalje uređeno uvjetima koji su se primjenjivali prije donošenja pobijane odluke i kao drugo, da iako je na toj raspravi Savezna Republika Njemačka potvrdila da su se pojedini ugovori, vezani uz dražbe organizirane prije donošenja rješenja od 23. prosinca 2016., PGNiG Supply & Trading/Komisija (T‑849/16 R) i Poljska/Komisija (T‑883/16 R) primjenjivali uz kršenje učinaka suspenzije koju je izrekao sudac privremene pravne zaštite u svojim rješenjima, ipak je naglasila zabludu s kojom je bila suočena u toj situaciji. Naime, nakon donošenja navedenih rješenja, započeo je postupak pred Oberlandesgerichtom (Visoki zemaljski sud u Düsseldorfu, Njemačka) te je doveo do donošenja odluke od 30. prosinca 2016. kojom je suspendiran sporazum sklopljen između OGT‑a i BNetzA‑e 28. studenoga 2016. Savezna Republika Njemačka dakle pogrešno je smatrala, kao što je i priznala na raspravi, da se samo radilo o organiziranju budućih dražbi, isključujući sve učinke na primjenu ugovora vezanih uz prijašnje dražbe. S obzirom na prepisku koja je potom uslijedila u okviru ovog postupka, Savezna Republika Njemačka smatra da se takvo pogrešno tumačenje ne bi moglo ponoviti ni u slučaju nove suspenzije koju izrekne sudac privremene pravne zaštite ni u slučaju donošenja odluke Općeg suda o poništenju pobijane odluke. U tom pogledu, istaknula je da joj njemačko zakonodavstvo daje ovlast izdavanja naloga protiv BNetzA‑e, što je dovoljno za osiguranje potpune djelotvornosti odluka Općeg suda i suca privremene pravne zaštite. Stoga, ne može se zaključiti da nova suspenzija, određena u slučaju obraćanja sucu privremene pravne zaštite na temelju članka 160. Poslovnika, kao i poništenje pobijane odluke, ne bi imali učinke koji se vežu uz takve sudske odluke.
39
S obzirom na prethodno navedeno, proizlazi da će, iako je njihova izvjesnost dokazana s dostatnim stupnjem vjerojatnosti, sve posljedice vezane uz događaje opisane u točkama 30. do 32. ovog rješenja, umjesto da se primjenjuju u razdoblju od petnaest godina, zapravo biti ograničene na razdoblje koje prethodi donošenju presude Općeg suda kojom se okončava postupak pred njime.
40
Stoga bi se samo hipoteza opisana u točkama 30. i 31. ovog rješenja, koju navodi PGNiG, mogla eventualno pojaviti tijekom razdoblja koje prethodi donošenju presude Općeg suda. Međutim, ta pretpostavka, koja se sastoji od Gazpromova korištenja najmanje 90 % transportnih kapaciteta plinovoda OPAL ne čini, sama po sebi, štetu koju navodi PGNiG s obzirom na to da ta šteta ovisi o dugotrajnosti te situacije. Posljedično, iako je točno da su učinci te hipoteze nepovratni, zahtjev za dokazivanje teške i nepopravljive štete za društvo PGNiG koji opravdava donošenje traženih privremenih mjera nije zadovoljen.
41
Kao drugo, što se tiče tvrdnje koja se odnosi na gubitak mogućnosti osiguravanja sigurnosti i kontinuiteta opskrbe krajnjih kupaca u Poljskoj, PGNiG ističe da je, kao prodavatelj po službenoj dužnosti, odgovoran za opskrbu klijenata u Poljskoj plinom, kao što to proizlazi iz njegova statuta.
42
Međutim, smatra da će se, ako će pobijana odluka dovesti do povećanja transportnih kapaciteta plinovoda OPAL, rad ostalih plinovoda koji omogućuju Gazpromov izvoz plina u zapadnu Europu, između ostalog plinovoda Yamal‑Europe i Fraternité, smanjiti. To smanjenje korištenja bi dovelo do povećanja cijena transporta sa zapada. Povećanje cijena transporta smanjilo bi dakle konkurentnost alternativnih opskrbljivača plinom na zapadu i jugu u odnosu na Gazprom koji koristi „monopolizirane” ulazne točke na istoku, u poljskoj transportnoj mreži. Prema tome, to će PGNiG‑u ograničiti mogućnosti diversifikacije izvora kupovine plina, što će utjecati na sigurnost i kontinuitet opskrbe s obzirom na to da će, prema tužitelju, Gazprom primjenom pobijane odluke moći ograničiti svoje opskrbe plinovodom Yamal‑Europe. PGNiG naglašava da će to automatski i trenutačno uključivati rizik osobito u odnosu na osiguranje sigurnosti i kontinuiteta opskrbe, uključujući kupce zaštićene u smislu Uredbe (EZ) br. 994/2010 Europskog parlamenta i Vijeća od 20. listopada 2010. o mjerama zaštite sigurnosti opskrbe plinom i stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 2004/67/EZ (SL 2010., L 295, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 12., svezak 5. str. 102.). Usto, tužitelj bi trebao primijeniti niz mjera (pronaći nove opskrbljivače, sklopiti nove ugovore) koji bi na bitan način promijenili njegov položaj na tržištu.
43
Ponovno, bez potrebe za ocjenjivanjem, s jedne strane, eventualno hipotetskog karaktera događaja opisanih u točki 42. ovog rješenja, za koje je PGNiG podnio određene informacije i dokumente kojima se nastoji dokazati dostatni stupanj vjerojatnosti, koji međutim osporavaju Komisija i Savezna Republika Njemačka te, s druge strane, postojanja uzročne veze između tih događaja i pobijane odluke, dovoljno je istaknuti da vjerojatnost nastanka navodne štete u ovom slučaju nije ispunjena.
44
Kao što je navedeno u točki 27. ovog rješenja, iz ustaljene sudske prakse proizlazi da se hitnost zahtjeva za privremenu pravnu zaštitu mora ocjenjivati u odnosu na potrebu za donošenje privremene odluke kako stranci koja traži privremene mjere ne bi bila nanesena teška i nepopravljiva šteta prije donošenja odluke o glavnom zahtjevu za poništenje te da je na toj stranci da podnese ozbiljan dokaz da ne može čekati ishod postupka o meritumu, a da pritom osobno ne pretrpi tešku i nepopravljivu štetu.
45
Međutim, u ovom slučaju, iz zahtjeva za privremenu pravnu zaštitu proizlazi da se trenutačno primjenjuju ugovor o prijevozu sklopljen s društvom Gazprom o transportu prirodnog plina poljskom dionicom plinovoda Yamal‑Europe, u svrhu opskrbe tržišta zapadne Europe, uključujući i Poljsku, do 2020., kao i ugovor sklopljen između društava PGNiG i Gazprom o isporukama prirodnog plina, koji će isteći na kraju 2022. godine. U tom zahtjevu PGNiG ističe da postoji velika vjerojatnost, odnosno da je sigurno da će se nakon isteka ugovora koji veže tužitelja uz Gazprom 2020. transportni kapaciteti tog plinovoda koristiti samo do iznosa od 2,9 milijardi metara kubičnih po godini te da bi nakon isteka ugovora koji veže ta dva operatora u odnosu na opskrbu poljskog tržišta plinom 2022. transportni kapaciteti navedenog plinovoda mogli biti potpuno dezaktivirani.
46
Iz tih ugovora na prvi pogled proizlazi da je rad transportnih kapaciteta poljske dionice plinovoda Yamal‑Europe osiguran najmanje do kraja 2019. godine te da su Gazpromove opskrbe poljskog tržišta osigurane do 2022. godine. Kako to naglašava Komisija u svojem očitovanju o ovom zahtjevu, ta dva ugovora osiguravaju potpuni rad transportnih kapaciteta poljske dionice plinovoda Yamal‑Europe. U tom pogledu, treba podsjetiti da bi nepoštovanje tih ugovornih obveza otvorilo put posebnim pravnim sredstvima koje bi po potrebi trebao primijeniti PGNiG. U tom je kontekstu, osim toga, moguće da PGNiG iskoristi mogućnost pruženu člankom 160. Poslovnika, koja mu jamči učinkovitu sudsku zaštitu u okviru njegova postupka pred Općim sudom u slučaju povrede tih obveza.
47
Posljedično, čak i pod pretpostavkom da PGNiG u dostatnoj mjeri dokaže izvjesnost navodne štete, potonja bi mogla nastati najranije istekom navedenih ugovora, ako oni, osim toga, ne budu obnovljeni. Međutim, s obzirom na prosječno trajanje postupaka pred Općim sudom, meritorna presuda će se u ovom predmetu najvjerojatnije donijeti u roku od dvije godine, odnosno tijekom 2019. godine. Osim toga, ako dođe do isteka ugovora, a da Opći sud još uvijek nije donio svoju presudu, nije isključeno da će Opći sud smatrati da postoje iznimne okolnosti te vrste da po službenoj dužnosti donese odluku da će u ovom predmetu odlučiti u ubrzanom postupku, na temelju članka 151. stavka 2. Poslovnika. Ako se to ne dogodi, ne može se isključiti ni da se, ako to nalažu okolnosti, odluči ovom predmetu dati prednost pri odlučivanju, u skladu s člankom 67. stavkom 2. istog poslovnika.
48
Stoga, valja istaknuti da PGNiG ne može podnijeti ozbiljan dokaz da ne može čekati ishod postupka o meritumu, a da pritom ne pretrpi tešku i nepopravljivu štetu.
49
U tom pogledu međutim, treba istaknuti da PGNiG ističe da transport plina može također biti ograničen iz političkih razloga, unatoč valjanosti ugovora. Međutim, na temelju činjenice da omogućuje povećanje transporta plinovodom OPAL, pobijanom se odlukom, prema tužitelju, povećava taj rizik. U potporu svojoj tvrdnji, PGNiG navodi niz potpunih prekida opskrbe prirodnim plinom plinovodom Yamal‑Europe prema Poljskoj i Njemačkoj, iako su ugovori o opskrbi plinom bili na snazi te je bilo tehnički nemoguće transportirati plin drugim plinovodima, što će sada biti moguće na temelju pobijane odluke. Međutim, povećane mogućnosti preusmjeravanja volumena plina na plinovode Nord Stream 1 i OPAL, znatno povećavaju rizik ponavljanja sličnih situacija u budućnosti.
50
Bez potrebe za izjašnjavanjem u ovom stadiju o eventualno hipotetskom karakteru događaja opisanih u točki 49. ovog rješenja, s jedne strane, te o postojanju veze između tih događaja i pobijane odluke s druge strane, dovoljno je, kao prvo, istaknuti da se ne može isključiti da se prekidi, čije razloge tužitelj smatra političkima, ne mogu objasniti tehničkim razlozima. U svakom slučaju, da bi bila teška i nepopravljiva, navodna šteta mora biti uzrokovana dugotrajnim prekidom. Međutim, iz dijelova spisa ne proizlazi da je takva bojazan opravdana s obzirom na to da, ako bi se dogodila takva situacija, ona bi, po svemu sudeći, predstavljala novu činjenicu koja bi PGNiG‑u omogućila obraćanje sucu privremene pravne zaštite, u skladu s člankom 160. Poslovnika, koji bi dakle mogao odrediti novu mjeru suspenzije inaudita altera parte, na temelju članka 157. stavka 2. Poslovnika, kako bi privremeno ponovno uspostavio propise koji su se primjenjivali prije uspostave sustava predviđenog pobijanom odlukom, dok ne donese odluku o osnovanosti novog zahtjeva s obzirom na nove činjenice. Kao drugo, kako to u svojem očitovanju o ovom zahtjevu naglašava Komisija te na raspravi održanoj 5. srpnja 2017., tužitelj u svojem prvom zahtjevu nije podnio dostatne informacije koje bi sucu privremene pravne zaštite omogućile donošenje ocjene o nemogućnosti pribjegavanja alternativnim izvorima opskrbe.
51
Posljedično, mora se zaključiti da s obzirom na to da nije dokazana prijetnja nastanka navodne štete, PGNiG nije zadovoljio uvjet prema kojem ne može čekati ishod postupka o glavnoj stvari, a da pritom ne pretrpi tešku i nepopravljivu štetu zbog primjene pobijane odluke.
52
Štoviše, valja istaknuti da PGNiG među svojim argumentima koji se odnose na dokazivanje njegove aktivne procesne legitimacije, navodi dodatnu štetu koja se u biti sastoji od gubitka prihoda zbog učinaka pobijane odluke na društvo Europol Gaz S. A., vlasnika plinovoda Yamal‑Europe, čiji je glavni dioničar tužitelj. Planirani prijenos transporta plina Yamal‑Europe prema plinovodu Nord Stream 1 doveo bi do financijskih gubitaka, zbog nemogućnosti pokrivanja utvrđenih fiksnih troškova poslovanja društva Europol Gaz S. A. te nemogućnosti ostvarivanja dobiti od transportne djelatnosti. Prema tome, tužitelj je, kao dioničar društva Europol Gaz S. A., lišen prednosti vezanih uz djelatnost tog društva, uključujući mogućnosti primanja dividendi.
53
U tom pogledu, potrebno je podsjetiti da, prema ustaljenoj sudskoj praksi, financijska se šteta ne može, osim u iznimnim okolnostima, smatrati nepopravljivom, s obzirom na to da je novčanom naknadom u pravilu moguće ponovno uspostaviti stanje u kojem se oštećena osoba nalazila prije nastanka štete. Takva šteta bi se mogla među ostalim nadoknaditi u okviru tužbe za naknadu štete podnesene na temelju članaka 268. i 340. UFEU‑a (vidjeti rješenje potpredsjednika Suda od 7. srpnja 2016., Komisija/Bilbaína de Alquitranes i dr., C‑691/15 P‑R, neobjavljeno, EU:C:2016:597, t. 43. i navedenu sudsku praksu).
54
Kada je šteta na koju se poziva financijske naravi, zatražene privremene mjere su opravdane ako bi se pokazalo da se, u nedostatku tih mjera, tužitelj našao u situaciji koja bi dovela u opasnost njegovu financijsku održivost prije donošenja odluke kojom se okončava postupak o meritumu stvari ili u kojoj bi se na značajan način utjecalo na njegov tržišni udio u vezi s, posebno, njegovom veličinom i godišnjim prihodom njegova poduzeća kao i s karakteristikama grupe kojoj pripada (vidjeti rješenje od 12. lipnja 2014.Komisija/Rusal ArmenalC‑21/14 P‑R, EU:C:2014:1749, t. 46. i navedenu sudsku praksu).
55
U tom pogledu, treba naglasiti da tužitelj nije dostavio nikakvu informaciju o veličini poduzetnika, njegovom godišnjem prihodu ni njegovoj eventualnoj pripadnosti nekoj grupi te, po potrebi, karakteristikama te grupe.
56
Međutim, u nedostatku bilo kakve informacije u odnosu na elemente navedene u točki 55. ovog rješenja, nije moguće izvesti zaključak da je tužitelj, navodeći sadržajne izmjene svojeg položaja na tržištu, slabljenje svoje konkurentnosti, pad svojih dividendi te pad vrijednosti svojih dionica uzrokovan smanjenjem vrijednosti društva, dokazao hitnost.
57
Osim toga, iz istog razloga, odnosno nepostojanja bilo koje informacije u odnosu na elemente navedene u točki 55. ovog rješenja, ne može se zaključiti ni da se navodna šteta može definirati kao „objektivno značajna imovinska šteta” u smislu točke 33. rješenja od 7. ožujka 2013.EDF/Komisija (C‑551/12 P(R), EU:C:2013:157).
58
U tom pogledu, treba dodati da iz stalne sudske prakse proizlazi da, za potrebe ocjenjivanja jesu li svi uvjeti navedeni u točki 27. ovog rješenja ispunjeni, sudac privremene pravne zaštite mora raspolagati konkretnim i preciznim navodima, potkrijepljenima detaljnim dokazima u pismenom obliku i ovjerenima, kojima se dokazuje situacija u kojoj se nalazi stranka koja traži privremene mjere i koji omogućavaju ocjenu posljedica koje će najvjerojatnije nastupiti u nedostatku traženih mjera. Iz toga slijedi da navedena stranka, posebice kada navodi nastanak imovinske štete, mora u prilog svojem navodu podnijeti vjeran i opći prikaz svojega imovinskog stanja (vidjeti, u tom smislu, rješenje od 29. veljače 2016., ICA Laboratories i dr./Komisija, T‑732/15 R, neobjavljeno, EU:T:2016:129, t. 39 i navedenu sudsku praksu).
59
Stoga, ako tužitelj ne uspije dokazati te elemente u svojem zahtjevu za privremenu pravnu zaštitu, sudac privremene pravne zaštite nije dužan tražiti te elemente umjesto tužitelja.
60
Iz navedenog slijedi da uvjet koji se odnosi na hitnost nije ispunjen, tako da predmetni zahtjev za privremenu pravnu zaštitu treba odbiti, bez potrebe ispitivanja uvjeta vezanog uz postojanje fumus boni juris i odvagivanja postojećih interesa.
61
U tim uvjetima, na temelju sudske prakse prema kojoj se, po potrebi, vodi računa o pravnom interesu na koji se poziva intervenijent, u okviru odvagivanja pravnih interesa, (vidjeti rješenje od 26. srpnja 2004., Microsoft/Komisija, T‑201/04 R, EU:T:2004:246, t. 34.), nije potrebno odlučiti o zahtjevima za intervenciju društava OGT i Gazprom.
62
U tom pogledu, valja napomenuti da je tužbom podnesenom 13. travnja 2017., PGNiG zatražio povjerljivo postupanje s određenim informacijama u odnosu na OGT i Gazprom. S obzirom na točku 61. ovog rješenja, valja prekvalificirati ovaj zahtjev u zahtjev za povjerljivo postupanje, u skladu s člankom 66. Poslovnika. U tom kontekstu, dovoljno je utvrditi da su informacije sadržane u ovom rješenju ili bile iznesene i raspravljane na javnoj raspravi održanoj 5. srpnja 2017. ili njihovo izostavljanje nije dostatno obrazloženo te stoga ne postoji legitimni razlog da se zahtjev prihvati.
63
Na temelju članka 158. stavka 5. Poslovnika, o troškovima će se odlučiti naknadno.
Slijedom navedenoga,
PREDSJEDNIK OPĆEG SUDA
rješava:
1.
Odbija se zahtjev za privremenu pravnu zaštitu.
2.
O troškovima će se odlučiti naknadno.
U Luxembourgu 21. srpnja 2017.
Tajnik
E. Coulon
Predsjednik
M. Jaeger
(
*1
)	Jezici postupka: poljski