HOTĂRÂREA TRIBUNALULUI (Camera a patra)
15 martie 2007
Cauza T‑402/03
Georgios Katalagarianakis
împotriva
Comisiei Comunităților Europene
„Funcționari – Numire – Revizuire a încadrării în grad și în treaptă – Aplicare a jurisprudenței Curții – Articolul 5, articolul 31 alineatul (2), articolul 32 al doilea paragraf, articolele 45 și 62 din statut”
Obiectul: Acțiune având ca obiect o cerere de anulare a deciziei Comisiei privind revizuirea și stabilirea încadrării reclamantului
în momentul numirii sale în gradul A 6 treapta 1, privind revizuirea și stabilirea încadrării sale ulterioare în gradul A 5
treapta 3 la 1 aprilie 2000 și privind stabilirea punctului de plecare a efectelor financiare la 5 octombrie 1995
Decizia: Anulează decizia Comisiei din 14 aprilie 2003 în ceea ce privește fixarea punctului de plecare a efectelor pecuniare la data
de 5 octombrie 1995. Comisia va realiza un examen comparativ al meritelor reclamantului și ale funcționarilor promovați în
gradul A 5, în cadrul fiecărui exercițiu de promovare după data de 1 mai 1993. În urma acestui examen, în cazul în care Comisia
nu îi poate acorda reclamantului o promovare în grad care să fie justificată, părțile sunt invitate să ajungă la un acord
legat de o compensare justă. Părțile vor informa Tribunalul într‑un interval de trei luni de la pronunțarea prezentei hotărâri
despre conținutul acordului la care vor fi ajuns – dacă este cazul – sau, în lipsa acestuia, despre concluziile în cifre privind
evaluarea prejudiciului suferit.
Sumarul hotărârii
1.      Funcționari – Decizie care lezează – Decizie de încadrare în grad și în treaptă – Obligația de motivare cel mai târziu în
stadiul respingerii reclamației
[Statutul funcționarilor, art. 25 al doilea paragraf, art. 31 alin. (2), art. 32 al doilea paragraf și art. 90 alin. (2)]
2.      Funcționari – Recrutare – Numire în grad și încadrare în treaptă
[Statutul funcționarilor, art. 31 alin. (2) și art. 32 al doilea paragraf]
3.      Funcționari – Recrutare – Egalitate de tratament – Încadrare în treaptă
[Statutul funcționarilor, art. 5 alin. (3), art. 31 alin. (2) și art. 32 al doilea paragraf]
4.      Funcționari – Recrutare – Numire în grad
[Statutul funcționarilor, art. 31 alin. (2), art. 45 alin. (1) și art. 62 primul paragraf]
5.      Funcționari – Răspundere extracontractuală a instituțiilor – Greșeală de serviciu
1.      În ceea ce privește o decizie de încadrare în grad și în treaptă, motivarea poate fi oferită în mod util în etapa adoptării
deciziei care soluționează reclamația și este suficient ca aceasta să privească îndeplinirea condițiilor legale pe care statutul
le impune pentru o procedură legală și motivul individual și pertinent care justifică decizia adoptată în legătură cu funcționarul
vizat.
Autorității împuternicite să facă numiri nu îi revine obligația să indice, în decizia prin care respinge reclamația formulată
împotriva unei decizii prin care se stabilește încadrarea funcționarului nou‑recrutat în gradul superior al carierei, care
este nivelul de pregătire și de experiență profesională specifică necesar pentru a putea beneficia de un spor de vechime de
treaptă în gradul superior. Într‑adevăr, ținând cont, pe de o parte, de puterea discreționară care îi este conferită în privința
deciziei de încadrare în grad și, pe de altă parte, de natura cazuistică a evaluării caracterului excepțional al formării
și al experienței profesionale care trebuie dobândită pentru a beneficia de o încadrare în gradul superior al carierei, autoritatea
menționată nu este ținută să definească, în mod general, pregătirea și durata experienței profesionale necesare pentru a beneficia
de un spor de vechime de treaptă în gradul în cauză.
(a se vedea punctele 39, 42 și 43)
Trimitere la: Tribunal, 17 decembrie 2003, Chawdhry/Comisia, T‑133/02, RecFP, p. I‑A‑329 și II‑1617, punctul 121, Tribunal,
26 octombrie 2004, Brendel/Comisia, T‑55/03, RecFP, p. I‑A‑311 și II‑1437, punctul 120, Tribunal, 16 februarie 2005, Aycinena/Comisia,
T‑284/03, RecFP, p. I‑A‑29 și II‑125, punctul 33, Tribunal, 15 noiembrie 2005, Righini/Comisia, T‑145/04, RecFP, p. I‑A‑349
și II‑1547, punctul 55
2.      În cadrul stabilit prin articolul 31 și prin articolul 32 al doilea paragraf din statut, autoritatea împuternicită să facă
numiri se bucură de o mare competență de apreciere în vederea evaluării experienței profesionale anterioare a unei persoane
recrutate în calitate de funcționar, în ceea ce privește atât natura și durata acesteia, cât și raportul mai mult sau mai
puțin strâns pe care îl poate prezenta cu cerințele postului care urmează să fie ocupat. În consecință, în exercitarea controlului
jurisdicțional asupra unei decizii privind încadrarea în treaptă a unui funcționar numit într‑un grad superior al carierei,
instanța nu poate înlocui aprecierea sa cu cea a autorității menționate.
Prin urmare, atunci când această autoritate a ținut cont de pregătirea și de experiența profesională specifică a unui funcționar
nou‑recrutat pentru a‑l numi, începând din momentul recrutării sale, într‑un grad superior al carierei sale, aceasta poate
considera că funcționarul respectiv nu poate pretinde un spor de vechime de treaptă în acest grad, pregătirea sa și experiența
sa profesională fiind luate în considerare pentru numirea sa în grad.
(a se vedea punctele 59 și 61)
Trimitere la: Curte, 5 octombrie 1988, De Szy‑Tarisse și Feyaerts/Comisia, 314/86 și 315/86, Rec., p. 6013, punctul 26, Tribunal,
7 februarie 1991, Ferreira de Freitas/Comisia, T‑2/90, Rec., p. II‑103, punctul 56, Aycinena/Comisia, citată anterior, punctul
72
3.      Dat fiind că funcționarii recrutați într‑un grad superior al carieri lor și cei recrutați în gradul de bază al categoriei
lor nu se găsesc în situații de iure și de facto identice, împrejurarea că funcționarii recrutați în gradul de bază al carierei pot beneficia de un spor de vechime de treaptă,
în timp ce funcționarii numiți într‑un grad superior ar fi, dacă este cazul, lipsiți chiar de încadrarea lor în grad, nu poate
fi analizată drept o inegalitate de tratament între funcționarii respectivi.
(a se vedea punctul 71)
4.      Procedând, cu ocazia revizuirii încadrării în grad a unui funcționar în momentul recrutării sale, la o distincție între modificarea
stabilirii încadrării, intervenită la data numirii funcționarului și efectele pecuniare ale acestei decizii, al căror punct
de plecare este stabilit la o dată ulterioară, autoritatea împuternicită să facă numiri limitează în mod arbitrar, pentru
perioada cuprinsă între cele două date, dreptul la remunerație al persoanei interesate, care este un drept subiectiv garantat
de statut și care nu poate fi limitat decât prin dispoziții exprese, în sensul articolului 62 primul paragraf din statut.
În plus, procedând la o astfel de distincție, autoritatea menționată nu respectă distincția dintre o cerere de reîncadrare
având ca obiect revizuirea încadrării inițiale în grad efectuată în momentul numirii funcționarului și beneficiul unei promovări,
care, potrivit articolului 45 alineatul (1) din statut, avansează un funcționar, în timpul carierei sale, într‑un grad superior
al categoriei de care aparține.
În această privință, împrejurarea că decizia inițială de încadrare nu a fost atacată în termenele de introducere a acțiunilor
nu este relevantă, întrucât decizia de reîncadrare în gradul superior la data numirii, adoptată pentru executarea Hotărârii
Gevaert/Comisia, C‑389/98 P, are vocația să se substituie, cu toate efectele sale, deciziei inițiale de încadrare.
(a se vedea punctele 80, 84, 85, 87, 88 și 90)
Trimitere la: Curte, 11 ianuarie 2001, Gevaert/Comisia, C‑389/98 P, Rec., p. I‑65, punctul 39, Tribunal, 27 iunie 2001, X/Comisia,
T‑214/00, RecFP, p. I‑A‑143 și II‑663, punctul 29
5.      Constituie o greșeală de serviciu de natură să angajeze răspunderea unei autorități împuternicite să facă numiri_faptul ca
aceasta să fi exclus de la mai multe evaluări comparative ale meritelor, prealabile acordării promovării, un funcționar în
legătură cu care nu a revizuit încadrarea în grad cu ocazia recrutării sale decât în mod tardiv, pentru executarea Hotărârii
Gevaert/Comisia, C‑389/98 P, întrucât, procedând astfel, această autoritate a lipsit persoana interesată de șansa de a‑i fi
luată în considerare candidatura în cadrul exercițiilor de promovare în cauză.
Totuși, în ciuda acestei greșeli, angajarea efectivă a răspunderii nu poate interveni decât în momentul în care s‑au stabilit
existența și conținutul prejudiciului invocat. Pentru ca acesta din urmă să poată fi dovedit trebuie ca, în prezenta cauză,
să fie efectuată în prealabil o evaluare comparativă a meritelor reclamantului și a funcționarilor promovați în cadrul exercițiilor
de promovare de la care acesta a fost exclus în mod ilegal, care va permite să se determine dacă a fost efectiv lipsit de
o promovare pe care putea în mod legitim să o pretindă și, în această ipoteză, să se evalueze prejudiciul suferit.
(a se vedea punctele 101-106)
Trimitere la: Tribunal, 12 decembrie 1996, Stott/Comisia, T‑99/95, Rec., p. II‑2227, punctul 72