Esialgne tõlge
KOHTUJURISTI ETTEPANEK
LAILA MEDINA
esitatud 23. oktoobril 2025(1)
Liidetud kohtuasjad C‑258/23 – C‑260/23
IMI – Imagens Médicas Integradas SA (C‑258/23)
Synlabhealth II S.A. (C‑259/23)
SIBS-Sociedade Gestora de Participações Sociais SA,
SIBS, Cartões – Produção e Processamento de Cartões SA,
SIBS Processos – Serviços Interbancários de Processamento SA,
SIBS International SA,
SIBS Pagamentos SA,
SIBS Gest SA,
SIBS Forward Payment Solutions SA,
SIBS MB SA (C‑260/23)
versus
Autoridade da Concorrência
(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunal da Concorrência, Regulação e Supervisão (konkurentsi-, reguleerimis- ja järelevalveasjade kohus, Portugal))
Eelotsusetaotlus – Konkurentsieeskirjade rikkumine – Äridokumentide äravõtmine – Prokuratuuri antud luba – Põhiõigused – Artikkel 8 – Õiguse isikuandmete kaitsele rikkumine – Eelnev kohtu luba
Sissejuhatus
1.        Oma 20. juuni 2024. aasta ettepanekus käesolevates liidetud kohtuasjades(2) tegin ma Euroopa Kohtu (endisele) neljandale kojale ettepaneku tõlgendada Euroopa Liidu põhiõiguste harta(3) artiklit 7 nii, et sellega ei ole vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mida kohaldades võtab liikmesriigi konkurentsiasutus ELTL artiklite 101 või 102 eeldatava rikkumise uurimise raames ettevõtja ruumides toimuva kontrolli käigus ilma kohtu eelneva loata ära e-kirjad, mille sisu on seotud kontrolli esemega. See järeldus kehtib aga tingimusel, et ette on nähtud liikmesriigi konkurentsiasutuse volituste range õiguslik raamistik ning sobivad ja piisavad kaitsemeetmed kuritarvitamise ja omavoli vastu. Need tagatised peavad eelkõige eksisteerima asjaomaste meetmete üle teostatava täieliku ex post kohtuliku kontrolli vormis(4).
2.        Pärast 4. oktoobri 2024. aasta otsust kohtuasjas Bezirkshauptmannschaft Landeck(5) otsustas Euroopa Kohus (endise) neljanda koja taotlusel ja kodukorra artikli 60 lõike 3 alusel saata käesolevad kohtuasjad lahendamiseks suurkojale. Selles kohtuotsuses otsustas Euroopa Kohus muu hulgas, et direktiivi (EL) 2016/680(6) artikli 4 lõike 1 punktiga c, arvestades harta artiklitega 7 ja 8 ning artikli 52 lõikega 1, ei ole vastuolus riigisisesed õigusnormid, mis annavad pädevatele asutustele võimaluse pääseda juurde mobiiltelefonis sisalduvatele andmetele, kui see on vajalik süütegude tõkestamiseks, uurimiseks, avastamiseks ja nende eest vastutusele võtmiseks. Euroopa Kohus on aga otsustanud, et muude tingimuste hulgas peab selle õiguse teostamist eelnevalt kontrollima kohtunik või sõltumatu haldusasutus, välja arvatud nõuetekohaselt põhjendatud kiireloomulistel juhtudel(7).
3.        Euroopa Kohus palus mul antud täiendavas ettepanekus analüüsida, kas eelotsusetaotluse esitanud kohtule tuleks käesolevates kohtuasjades, eriti tema kolmandale eelotsuse küsimusele vastamisel võtta arvesse kohtuotsusest Landeck tulenevaid juhiseid. Nimelt peab Euroopa Kohus vajalikuks kindlaks teha, kas kohtu või sõltumatu haldusasutuse eelneva kontrolli nõue on ülekantav uurimistele, mida viiakse konkurentsiasjades läbi selleks, et tuvastada ELTL artiklite 101 või 102 rikkumisi, eelkõige juhul, kui e-kirjad, mille liikmesriigi konkurentsiasutus on ära võtnud, ja nendest kirjadest pärit dokumendid sisaldavad isikuandmeid.
4.        Käesolev ettepanek hõlmab minu esimeses ettepanekus esitatud arutluskäiku vastavalt Euroopa Kohtu uuele palvele. Õiguslikust raamistikust, vaidluse taustast, põhikohtuasjadest ja Euroopa Kohtu menetlustest üksikasjaliku ülevaate saamiseks viitan oma esimese ettepaneku punktidele 3–19. Seda ülevaadet tuleb täiendada üksnes märkusega, et 3. juunil 2025 korraldas Euroopa Kohtu suurkoda pärast menetluse suulise osa uuendamist kohtuistungi suuliste seisukohtade ärakuulamiseks. Kohtuistungil osalesid põhikohtuasja pooled, Portugali, Kreeka, Soome ja Rootsi valitsus, Euroopa Komisjon ja EFTA järelevalveamet.
Õiguslik hinnang
5.        Tuletan meelde, et käesolevates kohtuasjades esitatud kolmanda eelotsuse küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas harta artikliga 7 on vastuolus see, kui ELTL artiklitega 101 ja 102 keelatud kokkulepete ja tegevuse uurimise käigus võetakse ilma kohtu eelneva loata ära ettevõtja juhtide ja töötajate vahel vahetatud e‑kirjad ning nendest kirjadest pärit äridokumendid(8). Täpsemalt soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, kas see ära
võtja saab olla niisugune asutus nagu Portugali prokuratuur, kelle ülesanne on selle kohtu sõnul eelkõige riigi esindamine, seaduses määratletud huvide kaitsmine ja riikliku süüdistuse esitamine seaduslikkuse põhimõtte alusel(9).
6.        Kõigepealt tuleb märkida, et tema küsimuse sõnastuse kohaselt piirdub eelotsusetaotluse esitanud kohus sellega, et ta küsib Euroopa Kohtult harta artikli 7 tõlgendamise kohta seoses äravõtmisega, mida tavaliselt teeb liikmesriigi konkurentsiasutus ja mille käigus võetakse ära uurimise all olevate ettevõtjate juhtide ja töötajate vahelised ametialased e-kirjad. Kuna aga ära võidakse võtta mitte ainult harta artikliga 7 hõlmatud kirjavahetus(10), vaid paratamatult ka harta artikliga 8 kaitstud isikuandmeid, siis on eelotsusetaotluse esitanud kohtule tarviliku vastuse andmiseks otstarbekas analüüsida seda küsimust ka viimati nimetatud sätte seisukohast(11).
7.        Sellega seoses tuleb meenutada, et harta artikli 8 lõikes 1 on sätestatud õigus isikuandmete kaitsele. Sama artikli lõikes 2 on ühtlasi ette nähtud, et selliste andmete töötlemisel peab järgima teatavaid tingimusi, millest sõltub töötlemise seaduslikkus(12). Kuigi õigus isikuandmete kaitsele on oma olemuselt erinev(13), on see tihedalt seotud harta artiklis 7 sätestatud õigusega era- ja perekonnaelu austamisele ja täiendab seda(14).
8.        Lisaks on õigusega isikuandmete kaitsele vastuolus see, kui kolmandad isikud koguvad tuvastatud või tuvastatavaid füüsilisi isikuid puudutavat teavet või et kolmandad isikud saavad sellega tutvuda, olgu need siis avaliku sektori asutused või üldsus üldiselt, välja arvatud juhul, kui selline kogumine või tutvumine toimub töötlemise käigus, mis vastab harta artikli 8 lõikes 2 sätestatud nõuetele(15). Muudel juhtudel tuleb isikuandmete kogumist ja nendega tutvumist – mis on käsitatav nende andmete töötlemisena(16) – pidada harta artikli 8 lõikega 1 tagatud õigust piiravaks tegevuseks(17).
9.        Mis puudutab käesoleval juhul ettevõtja juhtide ja töötajate vahelisi e-kirju ning neist pärit äridokumente, siis on ilmne, et kuna need e-kirjad ja dokumendid võivad samuti sisaldada isikuandmeid isikuandmete kaitse üldmääruse artikli 4 punkti 1 tähenduses(18), kujutab liikmesriigi konkurentsiasutuse poolt uurimise käigus toimuv äravõtmine endast harta artikliga 8 tagatud õiguse teostamise piirangut.
10.      Ent väljakujunenud kohtupraktikast tuleneb, et põhiõigus isikuandmete kaitsele ei ole absoluutne õigus, vaid et sellega tuleb arvestada, pidades silmas selle ülesannet ühiskonnas, ning leida tasakaal selle õiguse ja muude põhiõiguste vahel(19). Seega võib sellele õigusele seada piiranguid tingimusel, et vastavalt harta artikli 52 lõikele 1 on need ette nähtud seadusega ning arvestavad põhiõiguste olemust ja on kooskõlas proportsionaalsuse põhimõttega(20).
11.      Esimesena, mis puudutab nõuet, et piirang peab olema ette nähtud „seaduses“, siis tähendab see, et õiguslik alus, mis lubab põhiõiguse piiramist, peab piisavalt selgelt ja täpselt määratlema selle ulatuse(21).
12.      Sellega seoses tuleb märkida, et isikuandmete kaitse üldmääruses, mida kohaldatakse liikmesriikide konkurentsiasutustele nende läbiviidavate uurimiste puhul(22), on muu hulgas artikli 6 lõike 1 punktis e sätestatud, et andmete töötlemine on seaduslik, kui see on vajalik vastutava töötleja poolt avaliku võimu teostamiseks. Euroopa Kohtu praktika kohaselt nõuab see säte, arvestades sama määruse artikli 6 lõiget 3(23), et oleks olemas riigisisene õiguslik alus, mis on aluseks isikuandmete töötlemisele vastutavate töötlejate poolt, kes täidavad avaliku võimu teostamisega seotud ülesandeid(24).
13.      Käesoleval juhul on eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne neid asjaolusid konkreetselt analüüsida. Kuid ühelt poolt on siiski selge, et kui isikuandmete töötlemine toimub liikmesriigi konkurentsiasutuse läbiviidava uurimise käigus, teostatakse sellega avalikku võimu(25).
Teiselt poolt, nagu ma oma esimeses ettepanekus tõdesin(26), põhinevad põhikohtuasjades kõne all olevad meetmed 8. mai 2012. aasta seaduse nr 19/2012 (uus konkurentsi õiguskord) (lei no 19/2012 novo regime jurídico da concorrência) artiklitel, mis võimaldavad võtta konkurentsivastase tegevuse tõendamiseks ära äridokumente.
14.      Sellest tuleneb, et niivõrd kui põhikohtuasjades on liikmesriigi konkurentsiasutuse poolt e-kirjade äravõtmine käsitatav harta artikliga 8 tagatud õiguse piiranguna, on sellel piirangul õiguslik alus, mis on kooskõlas harta artikli 52 lõikes 1 ette nähtud esimese nõudega.
15.      Teisena, mis puudutab nõuet austada isikuandmete kaitse õiguse põhiolemust, siis on akadeemilises kirjanduses rõhutatud, et selle õiguse tuuma on raske kindlaks teha(27). Sellele keerukusele lisaks on ka raske selgelt eraldada ühelt poolt harta artiklis 7 ette nähtud õigust era- ja perekonnaelu austamisele ja teiselt poolt harta artiklis 8 ette nähtud õigust isikuandmete kaitsele(28).
16.      Igal juhul tõden, et Euroopa Kohus kaldub oma praktikas arvama, et isikuandmete kaitse õiguse põhiolemust saab kahjustada ainult ametiasutuste piiramatu kogumisõigus või üleüldine juurdepääs elektroonilises sides sisalduvatele andmetele nii, et nende andmete kaitsmiseks ebaseadusliku töötlemise vastu ei ole ette nähtud konkreetseid tagatisi(29).
17.      Ilma et see mõjutaks kontrolli, mille peab läbi viima eelotsusetaotluse esitanud kohus, tuleb käesoleval juhul märkida, et uurimise all oleva ettevõtja juhtide ja töötajate ametialase kirjavahetuse äravõtmine ei too üldjuhul kaasa seda, et isikuandmeid kogutaks piiramatult või et neile antaks üleüldine juurdepääs.
Nagu ma oma esimeses ettepanekus märkisin(30), on sellise kirjavahetuse äravõtmine piiratud uurimise esemega, nagu see on määratletud kohapealse kontrolli
otsuses, millest tuleneb, et nimetatud otsuses viidatud andmete kogumisel piirdutakse nendega, millel on seos uuritava konkurentsivastase tegevusega. Lisaks ei tohi kogutud isikuandmeid kasutada muul eesmärgil kui uuritava konkurentsivastase tegevuse tuvastamiseks. Lõpuks, nagu ma käesolevas ettepanekus edaspidi selgitan(31), toimub ametialase kirjavahetuse äravõtmine liikmesriigi konkurentsiasutuse poolt üldiselt täiendavaid menetluslikke tagatisi kohaldades, et tagada eelkõige nende andmete turvalisus, terviklikkus ja konfidentsiaalsus.
18.      Sellest järeldub, et kui põhikohtuasjades kõne all olevate e‑kirjade äravõtmine ei toonud kaasa isikuandmete üldist kogumist Euroopa Kohtu praktikas kirjeldatud viisil, ei saa seda pidada harta artikli 8 põhiolemust kahjustavaks.
19.      Kolmandana, mis puudutab proportsionaalsuse põhimõtet, siis tuleb meenutada, et Euroopa Kohtu väljakujunenud praktika kohaselt võib isikuandmete kaitse õigusele piiranguid seada üksnes juhul, kui need on vajalikud ning vastavad tegelikult liidu tunnustatud üldise huvi eesmärkidele või kui on vaja kaitsta teiste isikute õigusi ja vabadusi. Lisaks peavad sellised piirangud piirduma rangelt vajalikuga ning sellist riivet lubavas õigusaktis peavad olema ette nähtud selged ja täpsed reeglid, mis reguleerivad asjaomase meetme ulatust ja kohaldamist(32).
20.      Esiteks, nagu ma oma esimeses ettepanekus märkisin(33), toimub äravõtmine liikmesriikide konkurentsiasutuste poolt, kui nad kohaldavad vastavalt määruse (EÜ) nr 1/2003 artikli 3 lõikele 1 ja artiklile 5(34) ELTL artikleid 101 ja 102, eesmärgiga tuvastada nende avalikul huvil põhinevate sätetega vastuolus olev tegevus.
Need sätted keelavad vastavalt keelatud kokkulepped ja turgu valitseva seisundi kuritarvitamise ning taotlevad kahtlemata üldise huvi eesmärki tagada, et konkurentsi siseturul ei kahjustataks. See põhimõte, mis tuleneb harta artiklit 7 käsitlevast Euroopa Kohtu praktikast(35), on täielikult kohaldatav ka harta artikli 8 reguleerimisalas.
21.      Teiseks näib mulle, et selleks, et saavutada eesmärk tuvastada konkurentsivastane tegevus siseturul, ei ole võimalik kasutada ühtegi muud sama tõhusat ja isikuandmete kaitse õigust vähem kahjustavat meedet(36) alternatiivina ettevõtja juhtide ja töötajate vahel ettevõttesisese sõnumivahetusrakenduse kaudu saadetud e-kirjade äravõtmisele. Need e-kirjad on nimelt üks peamisi konkurentsiasutustele kättesaadavaid allikaid, mille põhjal on võimalik tuvastada konkurentsivastase tegevuse olemasolu siseturul. Määruse nr 1/2003 artikli 20 lõige 2 ise võimaldab komisjonil tema kontrollipädevuse raames selliseid äravõtmisi korraldada(37) ja sama õigus on ette nähtud ka liikmesriikide konkurentsiasutustele alates
direktiivi (EL) 2019/1(38) vastuvõtmisest, eelkõige selle artikli 6 lõike 1 punkti c alusel. Seega tuleb ametialaste e‑kirjade äravõtmist ja nendes sisalduvate isikuandmete kogumist pidada vajalikuks, et saavutada üldise huvi eesmärk kaitsta konkurentsi siseturul.
22.      Kolmandaks, mis puudutab ettevõtjate juhtide ja töötajate vaheliste e-kirjade äravõtmises seisneva
piirangu proportsionaalsust, eelkõige harta artikliga 8 tagatud põhiõiguse seisukohast, siis on Euroopa Kohus otsustanud, et seda proportsionaalsust tuleb hinnata piirangu konteksti arvestades, kaaludes kõiki konkreetse juhtumi asjakohaseid asjaolusid(39). Kohtuotsuse Landeck kohaselt(40) kuuluvad selliste asjaolude hulka see, kui olulisel määral takistab see piirang asjasse puutuva põhiõiguse teostamist, kui oluline on piiranguga taotletava üldise huvi eesmärk, milline seos on äravõetud dokumentide omaniku ja
uuritava rikkumise vahel, ja see, kui asjakohased on saadud andmed faktiliste asjaolude tuvastamiseks(41).
23.      Lisaks, mis puudutab piirangu olulisust, siis tuleb Euroopa Kohtu praktika kohaselt seda hinnata nende andmete laadi ja tundlikkuse alusel, millele ametiasutused võivad juurde pääseda(42).
Täpsemalt juhul, kui ametiasutuses saavad kõigi nende andmetega tutvudes teha „väga täpseid“ järeldusi andmesubjekti eraelu kohta, nagu tema igapäevased harjumused, alalised või ajutised elukohad, tema liikumised, tegevus, isiku sotsiaalsed suhted ja ühiskondlik taust, millega ta kokku puutub, siis tuleb harta artikliga 8 kaitstud põhiõiguse riivet pidada oluliseks või isegi eriti oluliseks(43).
Nii on see ka juhul, kui ei saa välistada, et kõnealused andmed võivad sisaldada eriti tundlikke andmeid(44), näiteks andmeid, mis paljastavad rassilise või etnilise päritolu, poliitilised vaated ning usulised või filosoofilised veendumused(45).
24.      Käesoleval juhul tuleb märkida, et eelotsusetaotluse sõnastuse kohaselt viitab eelotsusetaotluse esitanud kohtu küsimus ettevõtja juhtide ja töötajate vahelistele e-kirjadele, mis võeti ära selle ettevõtja büroo- või äriruumides läbi viidud kontrolli käigus(46).
Nagu käesolevas ettepanekus juba märgitud, on üldteada – ja seega ei vaja see argument täiendavat tõendamist –, et isikuandmed võivad sisalduda kas nende e‑kirjade tekstis või nende manuses olevates äridokumentides.
25.      Minu arvates ei ole see olukord siiski võrreldav olukorraga, mida Euroopa Kohus analüüsis kohtuotsuses Landeck, mis puudutas kuriteo toimepanemises kahtlustatava füüsilise isiku isikliku mobiiltelefoni arestimist tema kodus ning „täielikku ja kontrollimatut võimalust pääseda juurde“(47) kõigile seal salvestatud andmetele. Samuti ei saa seda olukorda samastada olukorraga, mida käsitlevad mitu Euroopa Kohtu otsust, milles sisuliselt arutatakse ametiasutuste juurdepääsu üle elektroonilise side teenuste osutajate liiklus- või asukohaandmete, mida säilitatakse üldiselt ja vahet tegemata(48).
26.      Mobiiltelefon on nimelt seade, mis säilitab praegu ühes kohas suure hulga isikuandmeid. Nendeks on muu hulgas identifitseerimisandmed (otsene identiteet, kontaktandmed), asukohaandmed (geolokaliseerimine, kõne- ja sõnumilogid, lehitsemine), ühendus- ja makseandmed (identifitseerimistunnused, pangaandmed) ning rakenduste ja kasutusandmed, sealhulgas isiklikud seadistused. Paljud neist andmetest kuuluvad ka isikuandmete kategooriasse isikuandmete kaitse üldmääruse artikli 9 tähenduses, näiteks andmed andmesubjekti biomeetria, tervise, elu, seksuaalse sättumuse või ka rassilise või etnilise päritolu kohta. Kõigile neile andmetele lisandub ka muu väga isiklikku laadi teave, nagu vestlused või fotod(49). Arvestades nende hulka ja mitmekesisust(50), võivad kõik need andmed anda väga üksikasjaliku ja põhjaliku pildi peaaegu kõigist asjaomase isiku eraelu aspektidest, eriti kui neid vaadelda koos, nagu Euroopa Kohus on täheldanud kohtuotsuses Landeck(51).
Jällegi, nagu ma juba mainisin, kehtib see kaalutlus ka andmete kohta, mida säilitatakse üldiselt ja vahet tegemata elektroonilise side teenuste osutajate digitaalserverites.
27.      Seevastu leian, nagu ka Portugali, Kreeka, Soome ja Rootsi valitsus, EFTA järelevalveamet ja komisjon, et sama moodi ei saa
hinnata isikuandmeid, mis sisalduvad ametialastes e-kirjades, mis konkurentsialase uurimise käigus ära võetakse, eriti e-kirjades, mis edastatakse ettevõttesisese sõnumivahetusrakenduse kaudu ettevõtja juhtide ja töötajate vahel.
28.      Nimelt ei saa ei ettevõtja juhtide ja töötajate vahelised e‑kirjad ega nendest pärit ametialased dokumendid põhimõtteliselt sisaldada andmeid, mille abil võiks sama täpselt ja jõuliselt kui isikliku mobiiltelefoni kaudu kindlaks teha asjaomaste isikute igapäevaelu harjumusi. Sellega seoses tuleb märkida esiteks, et kui konkurentsiasutused kontrollivad ettevõtja äriruume, ei otsi nad isikuandmeid kui selliseid, vaid pigem äriteavet, mis võib tõendada ettevõtja konkurentsivastast tegevust. See tähendab, et välja arvatud juhul, kui need on äriliselt olulised ja seega tarvilikud asjaomase ettevõtja süüstamiseks, on ettevõtjate juhtide ja töötajate ametialases kirjavahetuses sisalduvate isikuandmete
kogumine üksnes kõrvalise tähtsusega(52). Teiseks näib mulle, et seda laadi e-kirjadest ettevõtja äritegevust puudutava teabe otsimisel ilmnevad isikuandmed pigem killustatult. Selles kontekstis peaksid konkurentsiasutused, tegutsedes ennetavalt ja väljaspool uurimist ennast(53), looma neid isikuandmeid kombineeriva või seostava süsteemi, et saaks järeldada, et nende andmete põhjal võib luua andmesubjektist üksikasjaliku pildi(54) –
see aga ei ole mingil juhul uurimise eesmärk(55).
29.      Lisaks, isegi kui ettevõtja juhtide ja töötajate vahelised e‑kirjad võivad sisaldada teavet koosolekute või reiside kohta – mis on põhimõtteliselt tööalast laadi –, ei sisalda need andmeid asukoha või lehitsemise kohta, mida kogutaks profiilianalüüsi jaoks ja mis lubaks reaalselt nende liikumist jälgida(56). Need e-kirjad ei saa ka
samal määral nagu mobiiltelefonid või sarnased isiklikud seadmed anda teavet nendes andmetes mainitud isikute käitumise kohta eraelus, ega sotsiaalsete suhete ja ühiskondliku tausta kohta, millega need isikud kokku puutuvad. Jällegi, kuna puudub kõiki isikuandmeid kombineerida või seostada võimaldav süsteem – mis jääb aga igal juhul uurimise esemest väljapoole – ei usu ma, et ametialaste e-kirjade põhjal saaks asjasse puutuvate füüsiliste isikute elu teatud aspektide kohta koostada täpse ja üksikasjaliku profiili.
30.      Sellest järeldub, et erinevalt Euroopa Kohtu järeldustest kohtuotsuses Landeck ei võimalda ettevõtja sõnumivahetusrakenduse kaudu edastatud töötajate ja juhtide vahelistes e-kirjades ja nende e‑kirjade manuses olevates äridokumentides sisalduvate andmete kogumine teha üldjuhul „väga täpseid“ järeldusi asjaomase isiku eraelu kohta tähenduses, mida nõuab kohtupraktika. Seega ei saa riivet isikuandmete kaitse õiguse seisukohast pidada oluliseks(57), veel vähem eriti oluliseks, vastupidi olukorrale, millega oli tegemist kohtuasjas, milles tehti kohtuotsus Landeck(58).
31.      Mis puutub muudesse asjaoludesse, mida vastavalt käesoleva ettepaneku punktis 22 viidatud kohtupraktikale tuleb arvesse võtta, et hinnata harta artiklis 8 tagatud põhiõiguse teostamise piirangu proportsionaalsust, siis tuleb märkida, et eesmärk võidelda ELTL artiklite 101 ja 102 alusel Euroopa tasandil konkurentsivastase tegevusega on piisavalt oluline eesmärk, et asuda seisukohale, et ametialastes e-kirjades sisalduvate isikuandmete kogumisega ja hiljem nendele andmetele juurdepääsu andmisega põhjustatud õiguste riive ei ole ebaproportsionaalne(59). Lisaks, nagu ma juba märkisin, on selline andmete kogumine ja juurdepääs põhimõtteliselt kõrvalise tähtsusega, kaasnedes niisuguse ärialase teabe otsimisega, mille abil saab tuvastada uuritava ettevõtja süü. Sellest järeldub, et erinevalt Euroopa Kohtu järeldustest kohtuotsuses Landeck ei ole konkurentsi valdkonnas läbiviidava uurimise raames toimuva isikuandmete kogumise ja nendele andmetele juurde pääsemise eesmärk a priori mitte kindlaks teha nende omanikust füüsilise isiku konkurentsialast vastutust, vaid ainult selle juriidilise isiku vastutus, kellega sellel füüsilisel isikul on töösuhe(60).
32.      Eespool esitatud kaalutlused toetavad hinnangut, et selline riive, nagu on kõnealuste kohtuasjade esemeks, on proportsionaalsuse põhimõttega kooskõlas. See kehtib veelgi enam, kui võtta arvesse eesmärki, mida taotletakse ettevõtja juhtide ja töötajate vaheliste e‑kirjade äravõtmisega. Siiski, nagu mitu poolt kohtuistungil väitsid, sõltub see ka teatavate täiendavate
menetluslike tagatiste järgimisest(61). Eelkõige on sellised tagatised need, mis on sisuliselt kooskõlas isikuandmete kaitse üldmääruse artiklis 5 ette nähtud põhimõtetega ja mis tavaliselt reguleerivad liikmesriikide konkurentsiasutuste poolseid äravõtmisi vastavalt iga liikmesriigi õigusele(62). Käesoleval juhul on loomulikult eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne kontrollida, kas see on nii põhikohtuasjades.
33.      Niisiis esiteks ja juba hästi teada olevate põhimõtete kohaselt peab iga riigisiseste konkurentsiasutuste läbi viidud uurimine põhinema nõuetekohaselt põhjendatud kohapealse kontrolli otsusel, mis peab tuginema – nagu on märgitud ka kohtuotsuses Landeck(63) – põhjendatud kahtlusele, et ettevõtja on rikkunud asutamislepingus ette nähtud konkurentsieeskirju. Nagu ma käesolevas ettepanekus juba märkisin(64), peab see kohapealse kontrolli otsus olema piisavalt täpne, et uurimise ulatus oleks nii sisuliselt kui ajaliselt reaalselt piiratud. Mis puudutab konkreetselt isikuandmeid, siis tagab kohapealse kontrolli otsus, et andmete kogumine ja nendega tutvumine, isegi kui see on äriteabe otsimisega kaasnev kõrvalise tähtsusega toiming, piirduks uurimise eseme seisukohast rangelt vajalikuga ja toimuks üksnes uurimise läbiviimiseks(65). Lisaks, kui uurimine viiakse läbi infotehnoloogilise uurimistarkvara abil, nagu see pealegi iga päev toimub(66), tuleb indekseerimismenetlus, mis eelneb uurimise seisukohast olulise äriteabe otsimisele, läbi viia eelnevalt kindlaks määratud uurimise eseme põhjal kindlaks määratud märksõnade kasutamise teel. Kõik need meetmed võimaldavad viia uurimise läbi kooskõlas eesmärgikohasuse põhimõttega ja võimalikult väheste andmete kogumise põhimõttega, millega peab nende andmete töötlemisel arvestama.(67)
34.      Teiseks peab asjaomane liikmesriigi konkurentsiasutus andmete töötlemisel järgitavate lojaalsuse ja läbipaistvuse nõuete täitmiseks(68) teavitama asjaomaseid füüsilisi isikuid nende isikuandmete võimalikust töötlemisest ning teavitama neid nende õigustest läbipaistval ja järjepideval viisil. Mõistagi võib teavitamiskohustuse ulatust piirata, kui see on vajalik uurimise eesmärgi kaitsmiseks, nagu on sõnaselgelt ette nähtud isikuandmete kaitse üldmääruse artikli 23 lõikes 1. Kuid sarnaselt sellega, mida otsus 2018/1927 näeb ette komisjoni
läbiviidavate kontrollide suhtes(69), peaks riiklik konkurentsiasutus minu arvates käsitlema kõiki neid piiranguid läbipaistvalt ja registreerima iga piiramise juhu vastavas registris.
35.      Kolmandaks tuleb vastavalt piiratud säilitamisaja põhimõttele ning andmete usaldusväärsuse ja konfidentsiaalsuse põhimõttele(70) kogutud isikuandmeid säilitada turvalises keskkonnas. Seda selleks, et
takistada ebaseaduslikku juurdepääsu andmetele või nende edastamist isikutele, kes ei ole uurimisega mingil viisil seotud, ning vältida nende andmete mis tahes muutmist. Lisaks tuleb isikuandmeid säilitada uurimisasutustes ainult nii kaua, kui see on uurimise jaoks vajalik, ja see aeg tuleb kindlaks määrata objektiivsete kriteeriumide alusel(71) eelkõige haldusmenetluse ajal ja võimalike kohtumenetluste kestel. Lisaks peab isikuandmete kogumine ja eelkõige nendega tutvumine piirduma piiratud arvu isikutega, kelle suhtes peavad kehtima konfidentsiaalsuskohustused ja keeld kasutada neid andmeid muudel eesmärkidel kui uurimise eesmärgid(72). Lõpuks tuleb tagada ka isikuandmete turvaline kustutamine, kas seetõttu, et need ei ole uurimise eesmärgi seisukohast asjakohased, või seetõttu, et nende lubatud säilitamisaeg on lõppenud, kasutades selleks kõikehõlmavat kustutamismehhanismi, mis takistab andmete hilisemat taastamist.
36.      Neljandaks – ja taas kord isikuandmete töötlemise läbipaistvuse tagamiseks – on oluline, et andmete kogumine ja nendele juurdepääs, mis on vajalik uurimiseks tarvilike dokumentide valimiseks, toimuks ettevõtja esindajate juuresolekul. Viimastel peab olema võimalus tutvuda kõigi toimikusse esialgselt
lisatavate dokumentidega ja seeläbi teada, millised isikuandmed nendes dokumentides sisalduvad. Nad peavad saama ka esitada vaideid niisuguste isikuandmeid sisaldavate dokumentide toimikusse lisamise suhtes, millel esiteks puudub ilmselgelt seos uurimisega ja mille puhul asjaomased andmed on erilised või tundlikud, mis peaks uurimist läbi viivaid isikuid sundima pakkuma sellistele andmetele täiendavat kaitset(73). Lisaks, arvestades juba eespool nimetatud võimalikult väheste andmete kogumise põhimõtet, tuleks dokumendid, mis jäävad lõplikult toimikusse ja mis ei ole uurimise seisukohalt asjakohased, anonüümseks muuta. Lõpuks on vastavalt vastutuse põhimõttele(74) nõutav, et uurimisasutuse andmekaitseametnik saaks isikuandmete kaitse õiguse piirangute järgimise tagamiseks sõltumatult kontrollida nende rakendamist.
37.      Eespool kirjeldatud tagatised, mis lisanduvad kohustustele, mida riiklikud konkurentsiasutused peavad täitma vastavalt isikuandmete kaitse üldmäärusele, on eelkõige suunatud sellise täieliku ja valimatu juurdepääsu vältimisele, mis hõlmab füüsilise isiku kõiki andmeid. Seetõttu, kui need tagatised on selgelt ja täpselt ette nähtud ning neid järgitakse, tuleb proportsionaalsuse põhimõtet, mida nõutakse harta artikli 8 kohaldamisel, pidada järgituks, muu hulgas siis, kui tegemist on ettevõtja töötajate ja juhtide vaheliste e-kirjade ja nendest pärit ametialaste dokumentide äravõtmisega. See on nii seda enam, kui võtta arvesse asjaolu– nagu ma oma esimeses ettepanekus märkisin(75) –, et Euroopa Inimõiguste Kohus ja Euroopa Kohus on oma kohtupraktikas tunnistanud, et avaliku võimu sekkumisega võib kutseala või äriga seotud ruumide või tegevuse puhul minna kaugemale kui muudel juhtudel(76).
38.      Sellises kontekstis ei leia ma, et harta artiklis 8 sätestatud õigus isikuandmete kaitsele nõuaks konkurentsiõiguse alaste uurimiste puhul eelnevat kohtu luba.
39.      Nagu ma käesoleva ettepaneku sissejuhatuses märkisin, leidis Euroopa Kohus kohtuotsuses Landeck sisuliselt, et harta artikliga 8 ei ole vastuolus riigisisesed õigusnormid, mis annavad pädevatele asutustele võimaluse tutvuda mobiiltelefonis sisalduvate andmetega kuritegude ennetamise, uurimise, avastamise ja menetlemise eesmärgil üldiselt, tingimusel et selle võimaluse kasutamine allub muude tingimuste hulgas kohtuniku või sõltumatu haldusasutuse eelnevale kontrollile, välja arvatud nõuetekohaselt põhjendatud kiireloomulistel juhtudel(77). Euroopa Kohus leidis sellega seoses, et just selleks, et tagada, et igal konkreetsel juhul järgitaks proportsionaalsuse põhimõtet, kaaludes kõiki asjasse puutuvaid tegureid, on oluline, et kui liikmesriigi pädevate asutuste õigusega pääseda juurde isikuandmetele kaasneb oht, et andmesubjekti põhiõigusi riivatakse raskelt või isegi erakordselt raskelt, siis sõltub see juurdepääs eelnevast kontrollist(78).
40.      Sellega seoses sooviksin kõigepealt märkida, et kohtu eelneva loa nõue on liidu õiguses juba ette nähtud juhtudeks, mil liikmesriigi konkurentsiasutuse uurimine hõlmab asjaomase ettevõtja juhtide või töötajate kodu või nende isikute eravaldust(79). Selle normi eesmärk on kaitsta kõige tundlikumaid kohti isiku eraelus, nagu see oli just kohtuasjas, milles tehti kohtuotsus Landeck, kus arestimine toimus kuriteo toimepanemises kahtlustatava isiku kodus.
41.      Lisaks nähtub kohtupraktikast, et hartas ette nähtud põhiõiguse kaitsest tulenevad nõuded võivad olla ulatuslikumad, kui riigisisese õiguse kohaselt võidakse uurimise käigus saadud tõendeid kasutada füüsilise isiku suhtes läbi viidavas menetluses selleks, et tõendada tema poolt kuriteo toimepanemist(80). Sellest tuleneb, et mis puudutab harta artiklis 8 ette nähtud õigust isikuandmete kaitsele, siis võib kohtu eelneva loa tingimus olla nõutav, kui liikmesriigi konkurentsiasutuse poolt ära võetud dokumentides sisalduvaid isikuandmeid ei kasutata mitte ainult selleks, et tuvastada asjaomase ettevõtja vastutus aluslepingu konkurentsinormide rikkumise eest, vaid ka selleks, et tuvastada füüsilise isiku kriminaalvastutus konkurentsivastase tegevuse eest, kui see on liikmesriigi õiguses ette nähtud.
42.      Välja arvatud olukorrad, mis puudutavad konkreetselt esiteks isikuandmeid sisaldavate e-kirjade äravõtmist isiku kodus ja teiseks selliste dokumentide äravõtmist füüsilisele isikule kriminaalasjas süüdistuse esitamiseks, nagu kohtuotsuses Landeck, ei leia ma siiski, et eelnev
luba oleks iseenesest harta artikliga 8 nõutav. Siin on kohaldatavad samad kaalutlused kui need, mis viisid Euroopa Inimõiguste Kohtu ja Euroopa Kohtu nende praktikas järelduseni, et eelnev kohtu luba ei ole harta artikli 7 alusel nõutav, kui konkurentsiasjades kontrollitakse äriühingute ruume, nagu ma selgitasin oma esimeses ettepanekus(81), millele ma viitan.
43.      Eelkõige ei tundu mulle, et riikliku konkurentsiasutuse poolt ettevõtja juhtide ja töötajate vaheliste e-kirjade äravõtmine rikuks proportsionaalsuse põhimõtet, arvestades järgmisi asjaolusid. Ühelt poolt peab see olema allutatud menetluslikele tagatistele, nagu käesolevates järeldustes kirjeldatud, ning teiselt poolt ex post kohtulikule kontrollile, mida võib teostada uurimismenetluse käigus ja mis on eelkõige suunatud tagatiste järgimise kontrollimisele harta artikli 8 valguses(82). Euroopa Inimõiguste Kohtu hiljutine kohtupraktika, mis käsitleb 4. novembril 1950 Roomas allkirjastatud Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste konventsiooni artiklit 8, toetab seda seisukohta, nagu näitavad 6. veebruari 2025. aasta otsused Italgomme Pneumatici Srl jt vs. Itaalia(83) ja 18. märtsi 2025. aasta otsus BRD – Groupe Société Générale S.A. vs. Rumeenia(84).
44.      Lisaks, seoses väitega, et eelnev kohtulik luba tagaks paremini proportsionaalsuse põhimõtte järgimise, nagu Euroopa Kohus otsustas kohtuotsuses Landeck, tuleb märkida, et kui liikmesriigi kohus tuvastab uurimise käigus toimuva järelkontrolli raames, et riigisisesed konkurentsiasutused on
seda põhimõtet rikkunud, kuna nad ei ole järginud menetluslikke tagatisi, võib see seada kahtluse alla uurimise käigus kogutud teabe ja seega muuta menetluse täielikult või osaliselt õigusvastaseks(85). Arvestades kaasnevaid riske, tundub mulle seega, et riiklikud konkurentsiasutused on piisavalt motiveeritud, et tagada proportsionaalsuse põhimõtte järgimine. Sellele lisandub loomulikult kohustus tagada asjaomasele isikule sobiv hüvitis, kui asjaomane riiklik asutus on tegutsenud õigusnormidega vastuolus(86).
45.      Sellest tuleneb, et nagu ma pakkusin välja ka oma esimeses ettepanekus harta artikli 7 suhtes, tuleb ka harta artiklit 8 tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus liikmesriigi õigusaktid, mille alusel võtab liikmesriigi konkurentsiasutus ELTL artiklite 101 või 102 rikkumise uurimise raames ettevõtja ruumides toimuva kontrolli käigus ära uurimise esemega seotud e-kirjad, omamata selleks kohtu eelnevat luba, tingimusel, et ette on nähtud esiteks selle asutuste volituste range õiguslik raamistik käesolevas ettepanekus kirjeldatud nõuete näol, ning teiseks sobivad ja piisavad tagatised kuritarvituste ja omavoli vastu, sealhulgas asjaomaste meetmete tagantjärele teostatava kohtuliku kontrolli vormis nii uurimise käigus kui ka pärast seda.
46.      Samas tuleb märkida, et nagu nähtub minu esimesest ettepanekust, võimaldab direktiiv 2019/1 liikmesriikidel praegu näha oma vastavates õiguskordades ette kohtult või ka prokuratuurilt(87) eelneva loa saamise mehhanismi, et liikmesriikide konkurentsiasutused saaksid oma kontrollivolitusi teostada(88). See tähendab, et kuigi vastavalt eelmistes punktides esitatud analüüsile
harta artikkel 8 seda eelnevat luba ei nõua – tingimusel et järgitakse käesolevas ettepanekus kirjeldatud tagatisi ja ette on nähtud tagantjärele tehtava kohtuliku kontrolli võimalus –, see artikkel niisugust luba ka ei keela. Selles kontekstis tuleb asuda seisukohale, et selle artikli
rikkumist ei saa tuvastada liikmesriikide puhul, kes otsustavad seda võimalust kasutada.
47.      Lõpetuseks soovin märkida, et kuivõrd käesolevas täiendavas ettepanekus esitatud analüüsi tulemusel olen ma arvamusel, et kohtuotsuse Landeck järeldusi ei tohiks kohaldada konkurentsi valdkonnas läbiviidavate uurimiste suhtes, eelkõige seoses eelneva loa nõudega, ei ole vaja analüüsida küsimust, kas sellise loa võib anda selline asutus nagu Portugali prokuratuur. Igal juhul, kui kohus ei nõustu minu analüüsiga, siis piisab, kui märkida, et oma kohtupraktikas on Euroopa Kohus määratlenud tingimused, mille alusel kindlaks teha niisuguse asutuse sõltumatus, kelle ülesandeks on kontrollida põhiõiguste riivete õiguspärasust. Eelkõige eeldab sõltumatuse nõue staatust, mis võimaldab tegutseda objektiivselt, erapooletult ja välise mõjuta(89). Käesoleval juhul, kuna eelotsusetaotluse esitanud kohtu esitatud Portugali prokuratuuri omaduste kirjeldus vastab nimetatud tingimustele, asun seisukohale, et prokuratuur on sõltumatu asutus, kes on pädev andma eelneva loa kohtuotsuses Landeck nõutud tingimustel.
Ettepanek
48.      Kõigi eelnevate kaalutluste põhjal teen Euroopa Kohtule ettepaneku vastata Tribunal da Concorrência, Regulãçao e Supervisao (konkurentsi-, reguleerimis- ja järelevalveasjade kohus, Portugal) kolmandale eelotsuse küsimusele kõigis liidetud kohtuasjades C‑258/23 – C‑260/23 järgmiselt:
Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikleid 7 ja 8 tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus liikmesriigi õigusaktid, mille kohaselt teeb liikmesriigi konkurentsiasutus ELTL artiklite 101 või 102 rikkumise tõttu algatatud uurimise raames ettevõtja ruumides toimuva kohapealse kontrolli käigus läbiotsimise ja võtab ilma kohtu eelneva loata ära e-kirjad, mille sisu on kontrolli esemega seotud, tingimusel et ette on nähtud selle asutuse volituste range õiguslik raamistik ning sobivad ja piisavad tagatised kuritarvituste ja omavoli vastu ning eelkõige asjaomaste meetmete tagantjärele tehtav kohtulik kontroll nii uurimismenetluse käigus kui ka pärast seda.
1      Algkeel: prantsuse.
2      Kohtujurist Medina ettepanek liidetud kohtuasjades (C‑258/23 – C‑260/23, edaspidi „esimene ettepanek“, EU:C:2024:537).
3      Edaspidi „harta“.
4      Esimene ettepanek, punkt 63.
5      4. oktoobri 2024. aasta kohtuotsus Bezirkshauptmannschaft Landeck (katse tutvuda mobiiltelefonis salvestatud isikuandmetega) (C‑548/21, edaspidi „kohtuotsus Landeck“, EU:C:2024:830).
6      Euroopa Parlamendi ja nõukogu 27. aprilli 2016. aasta direktiiv, mis käsitleb füüsiliste isikute kaitset seoses pädevates asutustes isikuandmete töötlemisega süütegude tõkestamise, uurimise, avastamise ja nende eest vastutusele võtmise või kriminaalkaristuste täitmisele pööramise eesmärgil ning selliste andmete vaba liikumist ning millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu raamotsus 2008/977/JSK (ELT 2016, L 119, lk 89).
7      Kohtuotsus Landeck, resolutsiooni punkt 1.
8      Esimene ettepanek, punkt 18.
9      Esimene ettepanek, punkt 40.
10      Vt selle kohta esimene ettepanek, punktid 30 ja 31.
11      Sarnase lähenemise kohta vt kohtuotsus Landeck, punkt 60 ja seal viidatud kohtupraktika.
12      Vt muu hulgas 4. septembri 2025. aasta kohtuotsus Quirin Privatbank (C‑655/23, EU:C:2025:655, punkt 40).
13      Vt 21. detsembri 2016. aasta kohtuotsus Tele2 Sverige ja Watson jt (C‑203/15 ja C‑698/15, EU:C:2016:970, punkt 129).
14      Vt selle kohta 24. novembri 2011. aasta kohtuotsus Asociación Nacional de Establecimientos Financieros de Crédito (C‑468/10 ja C‑469/10, EU:C:2011:777, punkt 41) ja 27. veebruari 2025. aasta kohtuotsus Dun & Bradstreet Austria jt (C‑203/22, EU:C:2025:117, punkt 51 ja seal viidatud kohtupraktika).
15      Vt selle kohta 18. juuni 2020. aasta kohtuotsus komisjon vs. Ungari (ühenduste läbipaistvus) (C‑78/18, EU:C:2020:476, punkt 126).
16      Vt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 27. aprilli 2016. aasta määruse (EL) 2016/679 füüsiliste isikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ja selliste andmete vaba liikumise ning direktiivi 95/46/EÜ kehtetuks tunnistamise kohta (isikuandmete kaitse üldmäärus) (ELT 2016, L 119, lk 1) artikli 4 lõige 2.
17      Vt selle kohta 2. oktoobri 2018. aasta kohtuotsus Ministerio Fiscal (C‑207/16, EU:C:2018:788, punkt 51).
18      Konkurentsivastase tegevusega seotud uurimiste käigus kogutavate ja töödeldavate isikuandmete hulka kuuluvad muu hulgas ja mitte ainult nimed, kontaktandmed (ametialane (elektrooniline) postiaadress, telefoni- ja faksinumber ning mõnikord isiklikud kontaktandmed), füüsilise isiku ametikoht ja ülesanded ettevõtjas, samuti üksikisikutelt saadud või neile omistatud avaldused ja dokumendid. Vt selle kohta Euroopa Komisjoni konkurentsi peadirektoraadi dokument „Privacy Statement“, lk 2, mis on kättesaadav veebilehel https://competition-policy.ec.europa.eu/document/download/5294e82f-a0b0-4eaf-84b8-3eda9ac9ca35_en?filename=privacy_statement_antitrust_en.pdf&prefLang=en.
19      Vt muu hulgas 9. novembri 2010. aasta kohtuotsus Volker und Markus Schecke ja Eifert (C‑92/09 ja C‑93/09, EU:C:2010:662, punkt 48 ja seal viidatud kohtupraktika).
20      Vt 7. märtsi 2024. aasta kohtuotsus Endemol Shine Finland (C‑740/22, EU:C:2024:216, punkt 52 ja seal viidatud kohtupraktika).
21      Vt 26. jaanuari 2023. aasta kohtuotsus Ministerstvo na vatreshnite raboti (biomeetriliste ja geneetiliste andmete registreerimine politsei poolt) (C‑205/21, EU:C:2023:49, punkt 65 ja seal viidatud kohtupraktika).
22      Vt selle kohta isikuandmete kaitse üldmääruse artikli 2 lõige 1 ja artikli 4 punkt 7. Vt selle kohta ka 2. märtsi 2023. aasta kohtuotsus Norra Stockholm Bygg (C‑268/21, EU:C:2023:145, punkt 29).
23      Vt ka isikuandmete kaitse üldmääruse põhjendus 45.
24      Vt 2. märtsi 2023. aasta kohtuotsus Norra Stockholm Bygg (C‑268/21, EU:C:2023:145, punkt 32) ja 20. oktoobri 2022. aasta kohtuotsus Koalitsia „Demokratichna Bulgaria –
Obedinenie“ (C‑306/21, EU:C:2022:813, punkt 52).
25      Vt selle kohta ja analoogia alusel 24. mai 2023. aasta kohtuotsus Meta Platforms Ireland vs. komisjon (T‑451/20, EU:C:2023:276, punkt 192).
26      Esimene ettepanek, punkt 34.
27      Vt selle kohta González Fuster, G., „Study on the essence of the fundamental rights to privacy and to protection of personal data“, Law, Science, Technology & Society Research Group, Vrije Universiteit Brussel, detsember 2022, lk 17–23, kättesaadav veebilehel https://www.edps.europa.eu/data-protection/our-work/publications/papers/2023-11-08-study-essence-fundamental-rights-privacy-and-protection-personal-data_en, ning Brkan, M., „The essence of the fundamental rights to privacy and data protection: finding the way through the maze of the CJEU’s constitutional reasoning“, German Law Journal, 2019, vol. 20, lk 867‑869.
28      Vt muu hulgas Kokott, J. ja Sobotta, C., „The distinction between privacy and data protection in the jurisprudence of the CJEU and the ECtHR“, International Data Privacy Law, 2013, vol. 3, nr 4, lk 228.
29      Vt selle kohta 8. aprilli 2014. aasta kohtuotsus Digital Rights Ireland jt (C‑293/12 ja C‑594/12, EU:C:2014:238, punkt 40); 21. detsembri 2016. aasta kohtuotsus Tele2 Sverige ja Watson jt (C‑203/15 ja C‑698/15, EU:C:2016:970, punkt 101); 21. juuni 2022. aasta kohtuotsus Ligue des droits humains (C‑817/19, EU:C:2022:491, punkt 120);
ning 26. juuli 2017. aasta arvamus 1/15 (ELi-Kanada broneeringuinfo leping) (EU:C:2017:592, punkt 151). Harta artikli 7 kohta vt ka 6. oktoobri 2015. aasta kohtuotsus Schrems (C‑362/14, EU:C:2015:650, punkt 94 ja seal viidatud kohtupraktika).
30      Esimene ettepanek, punkt 35.
31      Vt käesolev ettepanek, punktid 33–37.
32      1. augusti 2022. aasta kohtuotsus Vyriausioji tarnybinės etikos komisija (C‑184/20, EU:C:2022:601, punkt 70 ja seal viidatud kohtupraktika).
33      Esimene ettepanek, punkt 36.
34      Nõukogu 16. detsembri 2003. aasta määrus asutamislepingu artiklites 81 ja 82 sätestatud konkurentsieeskirjade rakendamise kohta (EÜT 2003, L 1, lk 1; ELT eriväljaanne 08/02, lk 205).
35      Vt ELTL artikli 101 kohta 22. märtsi 2022. aasta kohtuotsus Nordzucker jt (C‑151/20, EU:C:2022:203, punkt 51 ja seal viidatud kohtupraktika) ning ELTL artikli 102 kohta 22. märtsi 2022. aasta kohtuotsus bpost (C‑117/20, EU:C:2022:202, punkt 46 ja seal viidatud kohtupraktika).
36      Vt muu hulgas 26. jaanuari 2023. aasta kohtuotsus Ministerstvo na vatreshnite raboti (biomeetriliste ja geneetiliste andmete registreerimine politsei poolt) (C‑205/21, EU:C:2023:49, punkt 126 ja seal viidatud kohtupraktika).
37      Vt 16. juuli 2020. aasta kohtuotsus Nexans France ja Nexans vs. komisjon (C‑606/18 P, EU:C:2020:571, punkt 63), samuti Euroopa Komisjoni dokument „Explanatory note on Commission inspections pursuant to Article 20(4) of Council Regulation (EC) No 1/2003“, muudetud märtsis 2024, punktid 4, 9 ja 18, kättesaadav veebilehel https://competition-policy.ec.europa.eu/document/download/c84d4245-ae08-492e-bffd-760fa0ca4df8_en?filename=inspections_explanatory_note_en.pdf.
38      Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. detsembri 2018. aasta direktiiv, mille eesmärk on anda liikmesriikide konkurentsiasutustele volitused, et tulemuslikumalt tagada konkurentsinormide täitmine ja et tagada siseturu nõuetekohane toimimine (ELT 2019, L 11, lk 3). Vt ka selle direktiivi põhjendus 32.
39      Vt 30. aprilli 2024. aasta kohtuotsus La Quadrature du Net jt (isikuandmed ja võltsimisvastane võitlus) (C‑470/21, edaspidi „kohtuotsus La Quadrature du Net“, EU:C:2024:370, punkt 107) ja kohtuotsus Landeck, punkt 89.
40      Kohtuotsus Landeck, punkt 90.
41      Isegi kui kohtuotsus Landeck puudutas direktiivi 2016/680 – mis käsitleb eelkõige andmekaitset kriminaalasjades läbiviidavate uurimiste raames – tõlgendamist, ei näe ma vastuväiteid sellele, et neid samu asjaolusid, mille alusel lõppude lõpuks tõlgendatakse harta artiklit 8 koostoimes harta artikli 52 lõikega 1, võetaks arvesse konkurentsialaste uurimiste kontekstis.
42      Kohtuotsus Landeck, punkt 90.
43      Vt 21. detsembri 2016. aasta kohtuotsus Tele2 Sverige ja Watson jt (C‑203/15 ja C‑698/15, EU:C:2016:970, punkt 99) ja kohtuotsus Landeck, punkt 93.
44      Kohtuotsus Landeck, punkt 94.
45      Vt isikuandmete kaitse üldmääruse artikli 9 lõige 1. Vt ka 26. jaanuari 2023. aasta kohtuotsus Ministerstvo na vatreshnite raboti (biomeetriliste ja geneetiliste andmete registreerimine politsei poolt) (C‑205/21, EU:C:2023:49, punkt 62).
46      Esimene ettepanek, punktid 32, 39 ja 40.
47      Kohtuotsus Landeck, punktid 26, 28 ja 30.
48      Vt näiteks 6. oktoobri 2020. aasta kohtuotsus La Quadrature du Net jt (C‑511/18, C‑512/18 ja C‑520/18, EU:C:2020:791, punkt 119);
5. aprilli 2022. aasta kohtuotsus Commissioner of An Garda Síochána jt (C‑140/20, EU:C:2022:258, punkt 46); 20. septembri 2022. aasta kohtuotsus SpaceNet ja Telekom Deutschland (C‑793/19 ja C‑794/19, EU:C:2022:702, punkt 61) ning 17. novembri 2022. aasta kohtuotsus Spetsializirana prokuratura (liiklus- ja asukohaandmete säilitamine) (C‑350/21, EU:C:2022:896, punkt 58 ja seal viidatud kohtupraktika).
49      Vt selle kohta kohtuotsus Landeck, punkt 26.
50      Vt selle kohta 20. septembri 2022. aasta kohtuotsus SpaceNet ja Telekom Deutschland (C‑793/19 ja C‑794/19, EU:C:2016:702, punkt 87).
51      Kohtuotsus Landeck, punktid 92 ja 93.
52      Vt selle kohta 22. oktoobri 2002. aasta kohtuotsus Roquette Frères (C‑94/00, EU:C:2018:603, punkt 45).
53      Vt selle kohta kohtuotsus Landeck, punkt 92, milles Euroopa Kohus leidis sisuliselt, et hinnangut, kui raske on juurdepääs isikuandmetele, ka siis, kui tegemist on isikliku mobiiltelefoniga, tuleb hinnata „ [lähtuvalt ameti]asutuste valikutest“.
54      Vt selle kohta kohtuotsus La Quadrature du Net, punktid 81 ja 96. Vt vastupidise kohta kohtuotsus Landeck, punkt 92.
55      Vt selle kohta kohtuotsus La Quadrature du Net, punkt 111, milles viidatakse „ebatüüpilistele olukordadale“.
56      Vt selle kohta kohtuotsus La Quadrature du Net, punkt 115.
57      Vt selle kohta kohtuotsus La Quadrature du Net, punkt 113.
58      Kohtuotsus Landeck, punkt 95.
Eriarvamuse kohta, mida väljendati ajutiste meetmete kohaldamise menetluses, vt Euroopa Kohtu asepresidendi 11. aprilli 2024. aasta määrus kohtuasjas Vivendi vs. komisjon (C‑90/24 P(R), EU:C:2024:318, punktid 95-100).
59      Meenutagem, et kohtuotsuses Landeck, mis käsitles väidetavat uimastikaubanduse valdkonna rikkumist, leidis Euroopa Kohus sisuliselt, et võitlus mitte tingimata raskete kuritegude vastu võib olla oluline üldise huvi eesmärk, mis võimaldab pidada proportsionaalseks olulist või eriti olulist riivet. Vt kohtuotsus Landeck, punkt 97.
60      Vt selle kohta EIK, 18. märtsi 2025. aasta kohtuotsus BRD – Groupe Société Générale S.A. vs. Rumeenia, (CE:ECHR:2025:0318JUD003879813, punkt 105).
61      Vt selle kohta kohtuotsus La Quadrature du Net, punkt 115. Vt selle kohta EIK, 18. märtsi 2025. aasta kohtuotsus BRD – Groupe Société Générale S.A. vs. Rumeenia, (CE:ECHR:2025:0318JUD003879813, punktid 107–110).
62      Komisjoni läbiviidud uurimiste kohta vt komisjoni 5. detsembri 2018. aasta otsus (EL) 2018/1927 millega sätestatakse Euroopa Komisjoni sise-eeskirjad andmesubjektide teavitamise ja teatavate õiguste piiramise kohta isikuandmete töötlemisel konkurentsi valdkonnas (ELT L 313, lk 39) ja komisjoni dokument „Privacy Statement“. (vt käesoleva ettepaneku 18. joonealune märkus).
63      Vt selle kohta kohtuotsus Landeck, punkt 101.
64      Vt käesoleva ettepaneku punkt 17.
65      Vt selle kohta kohtuotsus La Quadrature du Net, punkt 113. See peaks tähendama ka seda, et isikuandmete kogumine ja nendele juurdepääs puudutab ainult isikuid, kellel on vähemalt kaudne seos väidetava rikkumisega.
66      Vt komisjoni uurimiste näiteks 16. juuli 2020. aasta kohtuotsus Nexans France ja Nexans vs. komisjon (C‑606/18 P, EU:C:2020:571, punktid 15 ja 66) ja 24. septembri 2020. aasta kohtuotsus Prysmian ja Prysmian Cavi e Sistemi vs. komisjon (C‑601/18 P, EU:C:2020:751, punktid 29 ja 60), samuti Euroopa Komisjoni konkurentsi peadirektoraadi dokument „Note explicative concernant les inspections menées par la Commission en vertu de l’article 20, paragraphe 4, du règlement (CE) nº 1/2003 du Conseil“, muudetud 2014. aasta märtsis, punkt 10, kättesaadav veebilehel https://competition-policy.ec.europa.eu/document/download/c84d4245-ae08-492e-bffd-760fa0ca4df8_fr?filename=inspections_explanatory_note_fr.pdf. Vt ka pettusevastase võitluse valdkonnas 28. oktoobri 2021. aasta kohtuotsus Vialto Consulting vs. komisjon (C‑650/19 P, EU:C:2021:879, punktid 65 ja 75).
67      Vt isikuandmete kaitse üldmääruse artikli 5 lõike 1 punktid b ja c ning kohtuotsuse La Quadrature du Net punkt 113.
68      Vt ka isikuandmete kaitse üldmääruse artikli 5 lõike 1 punkt a.
69      Vt kohtuotsuse 2018/1927 artikli 3 lõige 2 ja selle kohtuotsuse põhjendus 15.
70      Vt ka isikuandmete kaitse üldmääruse artikli 5 lõike 1 punktid e ja f.
71      Vt 8. aprilli 2014. aasta kohtuotsus Digital Rights Ireland jt (C‑293/12 ja C‑594/12, EU:C:2014:238, punkt 64) ja 20. oktoobri 2022. aasta kohtuotsus
Digi (C‑77/21, EU:C:2022:805, punkt 53).
72      Vt kohtuotsus La Quadrature du Net, punktid 113 ja 114.
73      Vt selle kohta kohtuotsus Landeck, punkt 107.
74      Vt isikuandmete kaitse üldmääruse artikli 5 lõige 2 ja kohtuotsuse La Quadrature du Net punkt 113.
75      Esimene ettepanek, punkt 38.
76      Vt eelkõige EIK 16. detsembri 1992. aasta kohtuotsus Niemietz vs. Saksamaa (CE:ECHR:1992:1216JUD001371088, punkt 31); vt ka 18. juuni 2015. aasta kohtuotsus Deutsche Bahn jt vs. komisjon (C‑583/13 P, EU:C:2015:404, punkt 20).
77      Kohtuotsus Landeck, resolutsiooni punkt 1.
78      Kohtuotsus Landeck, punkt 102.
79      Vt direktiivi 2019/1 artikli 7 lõige 2.
80      Vt selle kohta 2. veebruari 2021. aasta kohtuotsus Consob (C‑481/19, EU:C:2018:84, punkt 44).
81      Esimene ettepanek, punktid 42 ja 44. Vt eriti ja muu hulgas viidet 2. oktoobri 2014. aasta kohtuotsusele Delta Pekárny a.s. vs. Tšehhi Vabariik (CE:ECHR:2014:1002JUD000009711, punktid 86 ja 87 ning viidatud kohtupraktika).
82      Vt selle kohta 18. juuni 2015. aasta kohtuotsus Deutsche Bahn jt vs. komisjon (C‑583/13 P, EU:C:2015:404, punktid 32–35), samuti 9. märtsi 2023. aasta kohtuotsus Les Mousquetaires ja ITM Entreprises vs. komisjon (C‑682/20 P, EU:C:2023:170, punkt 57 ja viidatud kohtupraktika).
83      CE:ECHR:2025:0206JUD003661718, punkt 137.
84      CE:ECHR:2025:0318JUD003879813, punktid 111–116.
85      Vt selle kohta 2. märtsi 2021. aasta kohtuotsus Prokuratuur (tingimused elektroonilise side andmetele juurdepääsuks) (C‑746/18, EU:C:2021:152, punktid 43 ja 44).
86      Vt selle kohta 9. märtsi 2023. aasta kohtuotsus Intermarché Casino Achats vs. komisjon (C‑693/20 P, EU:C:2023:172, punktid 45 ja 46).
87      Vt direktiivi 2019/1 artikli 6 lõige 3 ja selle direktiivi põhjendus 34.
88      Praegu on 21 liikmesriigis kehtestatud eelnev loa saamise kord ametiruumide läbiotsimise ja arestimise toimingute läbiviimiseks, ja nende hulgas on Saksamaa, Austria, Belgia, Bulgaaria, Horvaatia, Taani, Hispaania, Eesti, Prantsusmaa, Ungari, Iirimaa, Läti, Leedu, Luksemburg, Malta, Poola, Portugal, Rumeenia, Slovakkia, Sloveenia ja Rootsi. Vt analüüsi 25/005, mille koostas Euroopa Liidu Kohtu
analüüsi ja dokumentatsiooni direktoraat 2025. aasta mais.
89      Vt kohtuotsus La Quadrature du Net, punktid 125 ja 126.