Esialgne tõlge
EUROOPA KOHTU OTSUS (viies koda)
30. aprill
2026(*)
Eelotsusetaotlus – Konkurents – Profijalgpall – Mängijate ülemeelitamise vastane kokkulepe, mille on sõlminud rahvuslik spordiliit ja hulk klubisid pärast spordihooaja 2019/2020 peatamist COVID‑19 pandeemia tõttu – ELTL artikli 101 lõige 1 – Eesmärgilt või tagajärjelt konkurentsipiirang – Tööturg – Mängijate värbamine klubide poolt – Töölepingu ühepoolne lõpetamine mängijate poolt – Töölepingu kehtivuse lõppemine – Kokkuleppe sisu – Kokkuleppe majanduslik ja õiguslik kontekst – Objektiivsed eesmärgid, mida nimetatud kokkuleppega soovitakse konkurentsi suhtes saavutada – Põhjendatus – Tingimused – Üldist huvi teenivate õiguspäraste eesmärkide taotlemine – Vajalikkus – Proportsionaalsus
Kohtuasjas C‑133/24,
mille ese on ELTL artikli 267 alusel Tribunal da Concorrência, Regulação e Supervisão (konkurentsi-, reguleerimis- ja järelevalveasjade kohus, Portugal) 18. detsembri 2023. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 16. veebruaril 2024, menetluses
Liga Portuguesa de Futebol Profissional (LPFP),
CD Tondela –
Futebol, SAD,
Clube Desportivo Feirense –
Futebol, SAD,
Académico de Viseu Futebol Clube –
Futebol, SAD,
Os Belenenses –
Sociedade Desportiva de Futebol,
SAD,
Boavista Futebol Clube –
Futebol, SAD,
Sporting Clube de Braga –
Futebol, SAD,
Sporting Clube da Covilhã –
Futebol, SDUQ,
Lda.,
Estoril Praia –
Futebol, SAD,
GIL Vicente Futebol Clube –
Futebol, SDUQ,
Lda.,
Leixões Sport Clube –
Futebol, SAD,
Clube Desportivo de Mafra –
Futebol, SDUQ,
Lda.,
União Desportiva Oliveirense –
Futebol, SAD,
Futebol Clube de Paços de Ferreira, SDUQ, Lda.,
Futebol Clube de Penafiel, SAD,
Portimonense Futebol, SAD,
Rio Ave Futebol Clube –
Futebol, SDUQ,
Lda.,
Santa Clara Açores –
Futebol, SAD,
Varzim Sport Club –
Futebol, SDUQ,
Lda.,
União Desportiva Vilafranquense –
Futebol, SAD,
Futebol Clube de Famalicão –
Futebol, SAD,
Associação Académica de Coimbra –
Organismo Autónomo de Futebol, SDUQ,
Lda.,
Moreirense Futebol Clube –
Futebol, SAD,
Marítimo da Madeira, Futebol, SAD,
Vitória Sport Clube –
Futebol, SAD,
Futebol Clube do Porto –
Futebol, SAD,
Sporting Clube de Portugal –
Futebol, SAD,
Sport Lisboa e Benfica –
Futebol, SAD,
versus
Autoridade da Concorrência,
EUROOPA KOHUS (viies koda),
koosseisus: koja president M. L. Arastey Sahún, kohtunikud J. Passer (ettekandja), E. Regan, D. Gratsias ja B. Smulders,
kohtujurist: N. Emiliou,
kohtusekretär: ametnik L. Carrasco Marco,
arvestades kirjalikku menetlust ja 13. veebruari 2025. aasta kohtuistungil esitatut,
arvestades seisukohti, mille esitasid:
–        Liga Portuguesa de Futebol Profissional (LPFP), CD Tondela – Futebol, SAD, Clube Desportivo Feirense – Futebol, SAD, Académico de Viseu Futebol Clube – Futebol, SAD, Os Belenenses – Sociedade Desportiva de Futebol, SAD, Boavista Futebol Clube – Futebol, SAD, Sporting Clube de Braga –
Futebol, SAD, Sporting Clube da Covilhã – Futebol, SDUQ, Lda., Estoril Praia – Futebol, SAD, Gil Vicente Futebol Clube – Futebol, SDUQ, Lda., Leixões Sport Clube – Futebol, SAD, Clube Desportivo de Mafra – Futebol, SDUQ, Lda., União Desportiva Oliveirense – Futebol, SAD, Futebol Clube de Paços de Ferreira, SDUQ, Lda., Futebol Clube de Penafiel, SAD, Portimonense Futebol, SAD, Rio Ave Futebol Clube – Futebol SDUQ, Lda., Santa Clara Açores – Futebol, SAD, Varzim Sport Club – Futebol, SDUQ, Lda., União Desportiva Vilafranquense – Futebol, SAD, Futebol Clube de Famalicão – Futebol, SAD, Associação Académica de Coimbra – Organismo Autónomo de Futebol, SDUQ, Lda., esindajad: advogados A. Cantanhede Gonçalves, M. J. Faria ja L. M. Soares Romão,
–        Moreirense Futebol Clube –
Futebol, SAD, esindaja: advogado G. Ribeiro Dias,
–        Marítimo da Madeira, Futebol, SAD, esindajad: advogados J. A. Martins ja J. Pinto de Almeida,
–        Vitória Sport Clube –
Futebol, SAD, esindajad: advogados G. Gama Lobo ja J. Pinto de Almeida,
–        Futebol Clube do Porto, Futebol, SAD, esindaja: advogado A. Domingues,
–        Sporting Clube de Portugal –
Futebol, SAD, esindajad: advogados G. Banha Coelho, C. Homem Ferreira Morais, L. D. Silva Morais ja L. Tomé Feteira,
–        Sport Lisboa e Benfica, Futebol, SAD, esindajad: advogados R. Bordalo Junqueiro, R. Pacheco Bettencourt ja M. Stock da Cunha,
–        Autoridade da Concorrência, esindajad: advogadas D. Cardoso, A. Cruz Nogueira ja A. C. Salgueiro,
–        Portugali valitsus, esindajad: C. Alves ja P. Barros da Costa,
–        Kreeka valitsus, esindaja: K. Boskovits,
–        Poola valitsus, esindajad: B. Majczyna ja D. Lutostańska,
–        Euroopa Komisjon, esindajad: S. Baches Opi, P. Caro de Sousa ja F. van Schaik,
olles 15. mai 2025. aasta kohtuistungil ära kuulanud kohtujuristi ettepaneku,
on teinud järgmise
kohtuotsuse
1        Eelotsusetaotlus käsitleb ELTL artikli 101 tõlgendamist.
2        Taotlus on esitatud ühelt poolt Liga Portuguesa de Futebol Profissional (LPFP) (Portugali profijalgpalli liiga (LPFP)) ja mitme Portugalis asuva profijalgpalliklubi ning teiselt poolt Autoridade da Concorrência (konkurentsiamet, Portugal) vahelises kohtuvaidluses, mille ese on selle otsuse õiguspärasus, milles viimane tuvastas sisuliselt, et LPFP ja profijalgpalliklubid, kes osalevad Portugali esimese ja teise rahvusliiga meistrivõistlustel, rikkusid ELTL artiklit 101 ja riigisisest konkurentsiõigust mängijate ülemeelitamise vastase kokkuleppega, mis sõlmiti COVID‑19 pandeemia ja spordihooaja 2019/2020 määramata ajaks peatamise kontekstis.
Õiguslik raamistik
3        ELTL artiklis 101 on sätestatud:
„1.      Siseturuga on kokkusobimatud ja keelatud kõik sellised ettevõtjatevahelised kokkulepped, ettevõtjate ühenduste otsused ja kooskõlastatud tegevus, mis võivad mõjutada liikmesriikidevahelist kaubandust ning mille eesmärgiks või tagajärjeks on takistada, piirata või kahjustada konkurentsi siseturu piires, iseäranis need kokkulepped, otsused ja tegevus, millega:
a)      otseselt või kaudselt määratakse kindlaks ostu- või müügihinnad või mis tahes muud tehingutingimused;
b)      piiratakse või kontrollitakse tootmist, turge, tehnilist arengut või investeeringuid;
c)      jagatakse turge või tarneallikaid;
d)      rakendatakse võrdväärsete tehingute puhul erinevaid tingimusi, pannes kaubanduspartnerid sellega ebasoodsasse konkurentsiolukorda;
e)      seatakse lepingu sõlmimise eeltingimuseks teise poole nõusolek võtta endale lisakohustusi, mis oma laadilt või kaubandustavade kohaselt ei ole seotud sellise lepingu objektiga.
2.      Kõik käesoleva artikli põhjal keelatud kokkulepped või otsused on algusest peale tühised.
3.      Lõike 1 sätted võib kuulutada kohaldamatuks:
–        ettevõtjatevaheliste kokkulepete või kokkuleppeliikide suhtes;
–        ettevõtjate ühenduste otsuste või otsuseliikide suhtes;
–        kooskõlastatud tegevuse või kooskõlastatud tegevuse liikide suhtes,
mis aitavad parandada kaupade tootmist või levitamist või edendada tehnilist või majanduslikku progressi, võimaldades samal ajal tarbijatel saada sellest tulenevast kasust õiglase osa, ilma et
a)      kehtestaks asjasse puutuvatele ettevõtjatele piiranguid, mis ei ole nimetatud eesmärkide saavutamiseks hädavajalikud;
b)      annaks sellistele ettevõtjatele võimalust kõrvaldada konkurentsi kõnesolevate toodete olulise osa suhtes.“
Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimused
4        LPFP on Portugali eraõiguslik ühing, mille põhikirjajärgne eesmärk on reguleerida ja korraldada profijalgpalliga seotud tegevust Portugalis. Täpsemalt reguleerib ja korraldab LPFP profijalgpalli võistlusi Federação Portuguesa de Futeboli (Portugali jalgpalliliit) poolt talle delegeeritud pädevuse alusel. Nende võistluste hulka kuuluvad Primeira Liga (esiliiga üleriigiline meistrivõistlus) ja Segunda Liga (teise liiga üleriigiline meistrivõistlus).
5        Hooajal 2019/2020, mis esialgu hõlmas ajavahemikku 1. juulist 2019 kuni 30. juunini 2020, pidi esiliiga üleriigiline meistrivõistlus toimuma 18 Portugalis asuva profijalgpalliklubi vahel. Teise liiga üleriigiline meistrivõistlus pidi omakorda toimuma veel 13 muu klubi vahel, mis asuvad samuti Portugalis.
6        Maailma Terviseorganisatsioon (WHO) kuulutas 11. märtsil 2020 COVID‑19 puhangu pandeemiaks.
7        Portugali ametiasutused teatasid 12. märtsil 2020, et nad võtavad COVID‑19 leviku riski ohjeldamiseks rea meetmeid, mille hulgas olid elanikkonna liikumispiirangud ja üldsust vastuvõtvate ettevõtete sulgemine. Samal päeval andis LPFP korralduse peatada määramata ajaks spordihooaeg 2019/2020 ja kõik selle raames korraldatavad võistlused, mis hõlmasid muu hulgas esi- ja teise liiga üleriigilisi meistrivõistlusi. Sel kuupäeval oli kumbagi meistrivõistlust mängida veel kümme päeva.
8        Portugali ametiasutused kuulutasid 18. märtsil 2020 terviseolukorra kiire halvenemise tõttu välja eriolukorra. Selle väljakuulutamise tagajärjel peatati osaliselt mitmed õigused, sealhulgas õigus liikuda riigi territooriumil, õigus riigist lahkuda ja töötajate õigused. Samal ajal võeti vastu mitu erakorraliste meetmete paketti, eelkõige selleks, et aidata tööandjaid ja töötajaid, keda pandeemia sotsiaalsed, majanduslikud ja rahalised tagajärjed mõjutasid.
9        Alates 21. märtsist 2020 alustasid LPFP ja Sindicato de Jogadores Profissionais de Futebol (elukutseliste jalgpallurite ametiühing, Portugal) (edaspidi „SJPF“) läbirääkimisi, mille eesmärk oli võimaldada neil koos leida võimalikud lahendused spordialastele, sotsiaalsetele, majanduslikele ja rahalistele raskustele, mida pandeemia tekitas Portugali profijalgpalli sektoris. Läbirääkimised puudutasid eelkõige spordihooaja 2019/2020 lõpuleviimise tingimusi.
10      LPFP ja SJPF avaldasid 7. aprillil 2020 kumbki pressiteate läbirääkimiste seisu kohta. LPFP märkis oma pressiteates kõigepealt, et ta oli saanud SJPFilt nõusoleku rea õiguslike meetmete kohta, mis tuli lisada elukutseliste jalgpallurite suhtes kohaldatavasse kollektiivlepingusse ja mille hulgas oli ka kohustus pikendada mängijate töölepinguid ning selle pressiteate kuupäeval kehtivaid mängijate laenu- või üleminekulepinguid spordihooaja 2019/2020 lõpuni, see tähendab kuupäevani, mil lõpuks toimub sellel hooajal korraldatud võistluste viimane ametlik mäng. LPFP täpsustas seejärel, et SJPFiga ei õnnestunud aga sõlmida mingit kokkulepet arutusel olnud rahalistes küsimustes, mille hulgas oli klubide ja mängijate või siis sotsiaalpartnerite võimalus leppida kokku töötasu vähendamise meetmetes. Sellise kokkuleppe puudumist mainis ka SJPF oma sama päeva pressiteates. LPFP tuletas lõpuks meelde, et kokkuleppe puudumise tõttu on klubidel vabadus muu hulgas kasutada lihtsustatud ajutist töötust või alustada individuaalseid läbirääkimisi oma mängijatega, ning lõpetas järgmiste sõnadega:
„[LPFP] loodab endiselt, et tal on võimalik koos [SJPFiga] kirjalikult fikseerida kollektiivlepingu täiendamise meetmed, milles on [SJPFiga] juba kokku lepitud […]“.
11      Samal päeval osalesid LPFP ja esiliiga üleriigilisel meistrivõistlusel osalevad klubid, keda enamjaolt esindas nende esimees, videokonverentsil, mille käigus sõlmisid nad kokkuleppe nende mängijate töölevõtmise kohta, kes lõpetavad oma töölepingu ühepoolselt COVID‑19 pandeemia tõttu. Videokonverentsi tulemusel avaldas LPFP pressiteate „[Esiliiga] klubide esimehed kehtestavad reegli lepingu ühepoolse lõpetamise kohta“, mis oli sõnastatud järgmiselt:
„[Esiliiga] klubide esimehed, kes kohtusid täna videokonverentsi teel [LPFP] presidendiga, analüüsisid praegust olukorda ja otsustasid pärast nõupidamist avalikult teatada, et ükski klubi ei võta tööle mängijat, kes lõpetab ühepoolselt oma töölepingu, viidates raskustele, mis on tingitud COVID‑19 pandeemiast või sellest tulenevast mis tahes erakorralisest otsusest, sh spordihooaja pikendamisest.“
12      8. aprillil 2020 osalesid LPFP ja osa teise liiga üleriigilistel meistrivõistlusel osalevatest klubidest, keda enamjaolt esindas nende esimees, videokonverentsil, mille tulemusel avaldas LPFP pressiteate „[Teise liiga] klubide esimehed toetavad lepingu ühepoolse lõpetamise reeglit“. Pressiteate esimene lõik
on samas sõnastuses nagu käesoleva kohtuotsuse eelmises punktis mainitud pressiteade ja sellele järgneb veel kaks lõiku, mis on sõnastatud järgmiselt:
„Selle meetme võtsid ja sellest teatasid eile [esiliiga] klubide esimehed, kellega nüüd ühinevad [teise liiga klubide] juhid. Tegutsedes ühiselt selle raske katsumuse ületamiseks ja väljendades end ühel häälel, on teise liiga klubide esimehed, tehes jätkuvalt koostööd [LPFPga], võimelised sellest kogu sektori jaoks nii raskest perioodist üle saama.
Juhtkond on enam kui kunagi varem veendunud, et probleemid ja väljakutsed, millega nad silmitsi seisvad, on ühised ning et reageerida tuleb tingimata samuti ühiselt.“
13      Rahvusvaheline Jalgpalliliit (FIFA) avaldas omalt poolt 7. aprillil 2020 ringkirja nr 1714, milles on esitatud dokument pealkirjaga „COVID-19: jalgpalli puudutavad regulatiivsed küsimused“, mille koostas töörühm, kuhu kuulusid lisaks FIFA enda esindajatele ka osalisriikide rahvuslike jalgpalliliitude, keskliitude, Euroopa Jalgpalliklubide Liidu, Rahvusvahelise Elukutseliste Jalgpallurite Föderatsiooni (FIFPro) ja Maailma Profijalgpalliliigade Foorumi esindajad. Selles dokumendis nägi FIFA muu hulgas ette, et rahvuslikel jalgpalliliitudel võiks olla lubatud muuta nii oma spordihooaja kui ka mängijate registreerimise perioodide (nn
aknad) kuupäevi. FIFA tegi ka ettepaneku julgustada klubisid ja mängijaid tegema koostööd, et jõuda kokkuleppele töötasu vähendamises, või teise võimalusena „külmutada“ klubide ja mängijate vahel sõlmitud kokkulepped spordihooaja peatamise ajaks.
14      Portugali ametiasutused avaldasid 23. aprillil 2020 dekreetseaduse, millega kehtestati spordi valdkonnas erakorraliste ja ajutiste meetmete kogum, mille hulgas oli Portugali spordiühingutele antud luba muuta oma reegleid spordihooaja 2019/2020 käigus ja selle kestuse ajaks, et tulla toime pandeemiast tingitud raskustega.
15      Need ametiasutused võtsid 30. aprillil 2020 vastu resolutsiooni, millega kehtestati liikumispiirangute lõpetamise strateegia, milles oli muu hulgas ette nähtud võimalus jätkata spordihooaega 2019/2020, et lõpetada esiliiga üleriigiline meistrivõistlus.
16      LPFP, SJPF ja Associação Nacional de Treinadores de Futebol (riiklik jalgpallitreenerite liit, Portugal) koostasid
4. mail 2020 vastastikuse mõistmise memorandumi. Vastastikuse mõistmise memorandumile eelnenud seletuskirjas on mainitud pandeemia põhjustatud ebatavalist ja erandlikku tervisealast hädaolukorda ja sotsiaalseid vapustusi, samuti on välja toodud käesoleva kohtuotsuse eelmises punktis mainitud resolutsioonis ette nähtud võimalus esiliiga üleriigilist meistrivõistlust jätkata ning seejärel viidatud „[selle meistrivõistluse] kaitsmisele, järgides konkreetselt võistluste stabiilsuse […] ja spordisaavutuste põhimõtteid“. Mis puudutab vastastikuse mõistmise memorandumit, siis on selles muu hulgas ette nähtud, et „spordihooaeg 2019/2020 lõpeb selle hooaja viimasele ametlikule mängule järgneval päeval“ ning et „[k]lubide ja mängijate […] vahel sõlmitud spordialaseid töölepinguid […], mis lõpevad jooksval spordihooajal, […] loetakse automaatselt pikendatuks kuni hooaja lõpuni […]“.
17      26. mail 2020 tegi konkurentsiamet ettekirjutuse peatada 90 päevaks meetmed, millele viidati LPFP 7. ja 8. aprillil 2020 avaldatud pressiteadetes, mida on mainitud käesoleva kohtuotsuse punktides 10–12. LPFP ja asjaomased klubid täitsid ettekirjutuse 2. juunil 2020.
18      Kollektiivlepingut, mille LPFP ja SJPF olid sõlminud, muutsid selle pooled 8. juunil 2020 selleks, et lisada lepingusse artikkel 7 bis „COVID‑19 tõttu võistluste ajakavas tehtavate muudatuste mõju spordialasele töösuhtele“, mis on sõnastatud järgmiselt:
„1.      Kollektiivlepingu osalised sõlmivad käesoleva kokkuleppe kooskõlas [LPFPga] sõlmitud vastastikuse mõistmise memorandumiga […], milles on ette nähtud, et spordihooaeg 2019/2020 lõpeb päeval, mis järgneb selle hooaja võistluste viimasele ametlikule mängule.
2.      Kui pooled ei ole kokku leppinud teisiti, loetakse [esiliigas] osalevate klubide ja mängijate vahel sõlmitud spordialased töölepingud […], mis kaotavad kehtivuse jooksval spordihooajal, nagu on määratletud reeglistikus, automaatselt pikendatuks kuni eelmises punktis määratletud poolelioleva hooaja lõpuni.
[…]4.      Punktis 1 määratletud lepingu pikendamine tähendab poolte kõigi õiguste ja kohustuste säilimist, sealhulgas spordialase tööandja kohustust maksta mängijale jooksvaks spordihooajaks kindlaksmääratud igakuist tasu või sellega proportsionaalset summat, kui spordihooaeg lõpeb enne, kui tasu on täies ulatuses maksmisele kuuluv, […]
[…]“.
19      Portugali jalgpalliliit määras 18. juunil 2020 spordihooaja 2019/2020 uueks lõppkuupäevaks 2. augusti 2020.
20      Konkurentsiamet võttis 28. aprillil 2022 vastu otsuse, milles ta leidis, et meetmed, millele on viidatud LPFP 7. ja 8. aprillil 2020 avaldatud pressiteadetes, mida on mainitud käesoleva kohtuotsuse punktides 10–12, tuleb kvalifitseerida kokkuleppeks, mille eesmärk oli piirata konkurentsi, mis oleks selles osalevate profijalgpalliklubide vahel võinud kokkuleppe puudumise korral esineda mängijate – kes võivad osaleda esiliiga ja teise liiga üleriigilisel meistrivõistlusel – värbamise turul.
21      LPFP ja hulk profijalgpalliklubisid, kes osalevad esiliiga ja teise liiga üleriigilistel meistrivõistlustel, esitasid selle otsuse peale kaebuse Tribunal da Concorrência, Regulação e Supervisãole (konkurentsi-, reguleerimis- ja järelevalveasjade kohus, Portugal), kes on eelotsusetaotluse esitanud kohus.
22      Pärast seda, kui eelotsusetaotluse esitanud kohus oli kirjeldanud esiliiga ja teise liiga üleriigilistel meistrivõistlustel osaleda võivate mängijate värbamise ja registreerimise õiguslikku raamistikku ning COVID‑19 pandeemia tagajärgi Portugali profijalgpalliklubide spordialasele, majanduslikule ja rahalisele olukorrale ning seejärel mängijate tööalast olukorda, märkis see kohus sisuliselt, et tal on kahtlusi selles, kuidas konkurentsiamet tõlgendas ja kohaldas oma 28. aprilli 2022. aasta otsuses ELTL artikli 101 lõiget 1.
23      Sellega seoses leiab eelotsusetaotluse esitanud kohus kõigepealt, et üldiselt ja abstraktselt tuleb käitumine, mis seisneb selles, et ettevõtjad lepivad omavahel kokku, et nad ei lõpeta oma töötajatega töösuhet ega võta üksteise töötajaid tööle ning seega piiravad nende töötajate tööalase liikuvuse väljavaateid ja nende läbirääkimisvõimet oma tööandja suhtes või kaotavad need, kvalifitseerida ELTL artikli 101 lõike 1 alusel kokkuleppeks, millega ettevõtjad, kes tegutsevad värbamise turul „ostjatena“, jagavad omavahel „ressurssi“, milleks on tööjõud. Lisaks leiab ta, et selline kokkulepe on oma sisu poolest võrreldav kokkulepetega, millele on viidatud ELTL artikli 101 lõike 1 punktis c, mistõttu võib kokkuleppe selle kahjulikkuse astet arvestades kvalifitseerida kokkuleppeks, mille „eesmärk“ on piirata konkurentsi, mis võiks kokkuleppe puudumise korral esineda selles osalevate ettevõtjate vahel värbamise turul ja millel võib olla keskne roll teatud sektorites, kus töötajate kvalifikatsioon on põhjapaneva tähtsusega, näiteks elukutselises spordis.
24      Seejärel selgitab eelotsusetaotluse esitanud kohus, et käesoleval juhul kahtleb ta siiski selles, kas ELTL artikli 101 lõike 1 õige tõlgendus võimaldab asuda seisukohale, et selline kokkulepe, nagu on kõne all põhikohtuasjas, on konkurentsi piisaval määral kahjustav, et selle saaks kvalifitseerida „eesmärgilt“ konkurentsi piiramiseks.
25      Täpsemalt leiab eelotsusetaotluse esitanud kohus ühelt poolt, et majanduslikku ja õiguslikku konteksti, milles põhikohtuasjas kõne all olev kokkulepe sõlmiti, niivõrd kuivõrd seda saab arvesse võtta, iseloomustab profijalgpalli sektorile omaste asjaolude kogum, millele lisandub olukord, mille põhjustasid COVID‑19 pandeemia ning selle sotsiaalsed, majanduslikud ja rahalised tagajärjed sellele sektorile, profijalgpalliklubidele ja mängijatele. Sellega seoses märgib ta sisuliselt, et COVID‑19 pandeemia ja sellest tingitud vapustused sundisid pädevat spordiliitu andma korralduse peatada spordihooaeg 2019/2020 ning et põhikohtuasjas kõne all olev kokkulepe kuulub nende meetmete kogumisse, mille üle erinevad sidusrühmad, nagu spordiühingud, sotsiaalpartnerid, klubid ja avaliku võimu organid, pidasid kõnealuse peatamise järel läbirääkimisi või mille kohta nad tegid otsuseid, et spordihooaega saaks võimalikult suures ulatuses jätkata ja üldisemalt saaks sektor taastuda.
26      Teiselt poolt on eelotsusetaotluse esitanud kohus seisukohal, et objektiivsed eesmärgid, mida põhikohtuasjas kõne all oleva kokkuleppega soovitakse konkurentsi suhtes saavutada, on selles kontekstis ebamäärased. Nimelt piiras see kokkulepe tõepoolest konkurentsi, mis selles osalenud klubide vahel oleks võinud kokkuleppe puudumise korral mängijate värbamise turul toimuda. Püüdes selle vahendiga säilitada mängijaskonna stabiilsust spordihooaja 2019/2020 määramata ajaks peatamise perioodil, oli selle kokkuleppe eesmärk siiski ka võimaldada sobival ajal nende klubide vahelisi võistlusi jätkata ja seega taastada konkurents „staadionidel“ tingimustel, mis on sobivad esiliiga ja teise liiga üleriigiliste meistrivõistluste terviklikkuse säilitamiseks.
27      Lõpuks on eelotsusetaotluse esitanud kohtul tekkinud küsimus, kas sõltumata sellest, kas põhikohtuasjas käsitletav kokkulepe on konkurentsi piisaval määral kahjustav, et selle saaks kvalifitseerida kokkuleppeks, mille „eesmärk“ on konkurentsi piiramine, võib sellist kokkulepet võrdsustada tegevusega, mille suhtes Euroopa Kohus on tunnistanud eelkõige 19. veebruari 2002. aasta kohtuotsuses Wouters jt (C‑309/99, EU:C:2002:98) ning 18. juuli 2006. aasta kohtuotsuses Meca‑Medina ja Majcen vs. komisjon (C‑519/04 P, EU:C:2006:492), et see ei pruugi teatud tingimustel kuuluda ELTL artikli 101 lõikes 1 sätestatud keelu alla.
28      Neil asjaoludel otsustas Tribunal da Concorrência, Regulação e Supervisão (konkurentsi-, reguleerimis- ja järelevalveasjade kohus) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1.      Arvestades käesolevas eelotsusetaotluses kirjeldatud asjaolusid, kas kokkulepe, mille sõlmisid 7. aprillil 2020 distantsilt (Zoomi või Microsoft Teamsi platvormi kaudu) liikmesriigi kõik esiliiga jalgpalli meistrivõistlustel osalevad profijalgpalli spordiühingud (kes tegutsesid kooskõlastatult ühinguga, kelle ülesanne on tagada liikmesriigis profijalgpalliga seotud tegevused ja neid reguleerida) ja millega nõustus järgmisel päeval sama kanalit pidi enamik selle liikmesriigi teise liiga jalgpalli meistrivõistlustel osalevaid profijalgpalli spordiühinguid (samuti kooskõlastatult eespool nimetatud ühinguga) ning milles on ette nähtud, et spordiühingud kohustuvad vastastikku mitte värbama nendel meistrivõistlustel osalevaid elukutselisi jalgpallureid, kes on oma töölepingu ühepoolselt lõpetanud COVID‑19 pandeemiast või selle tagajärjel tehtud mis tahes erakorralisest otsusest, eelkõige spordihooaja pikendamisest tingitud põhjustele tuginedes, kujutab endast spordialast reeglit 18. juuli 2006. aasta kohtuotsuse Meca-Medina ja Majcen vs. komisjon (C‑519/04 P, EU:C:2006:492) tähenduses?
2.      Kas 19. veebruari 2002. aasta kohtuotsusest Wouters jt (C‑309/99, EU:C:2002:98, punkt 97) ja 18. juuli 2006. aasta kohtuotsusest Meca‑Medina ja Majcen vs. komisjon (C‑519/04 P, EU:C:2006:492, punkt 42) tulenevat kohtupraktikat silmas pidades võib asuda seisukohale, et reegel on proportsionaalne ja sobiv ning ELTL artikli 165 sätteid arvestades on see järelikult ELTL artikli 101 lõikega 1 kooskõlas, kui see reegel tuleneb kokkuleppest, mille sõlmisid 7. aprillil 2020 distantsilt (Zoomi või Microsoft Teamsi platvormi kaudu) liikmesriigi kõik esiliiga jalgpalli meistrivõistlustel osalevad profijalgpalli spordiühingud (kes tegutsesid kooskõlastatult ühinguga, kelle ülesanne on nimetatud liikmesriigis tagada profijalgpalliga seotud tegevused ja neid reguleerida) käesolevas eelotsusetaotluses kirjeldatud asjaoludel ning tunnuste ja eesmärkidega ning millega nõustus järgmisel päeval sama kanalit pidi enamik selle liikmesriigi teise liiga jalgpalli meistrivõistlustel osalevaid profijalgpalli spordiühinguid (samuti kooskõlastatult eespool nimetatud ühinguga) ning milles on ette nähtud, et spordiühingud kohustuvad vastastikku mitte värbama nendel meistrivõistlustel osalevaid elukutselisi jalgpallureid, kes on oma töölepingu ühepoolselt lõpetanud COVID‑19 pandeemiast või selle tagajärjel tehtud mis tahes erakorralisest otsusest, eelkõige spordihooaja pikendamisest tingitud põhjustele tuginedes?
3.      Kas ELTL artikli 101 lõikega 1 on vastuolus tõlgendus, mille kohaselt on võimalik kvalifitseerida eesmärgilt konkurentsipiiranguks – kui see on konkurentsi piisaval määral kahjustav – kokkulepe, mille sõlmisid 7. aprillil 2020 distantsilt (Zoomi või Microsoft Teamsi platvormi kaudu) liikmesriigi kõik esiliiga jalgpalli meistrivõistlustel osalevad profijalgpalli spordiühingud (kes tegutsesid kooskõlastatult ühinguga, kelle ülesanne on nimetatud liikmesriigis tagada profijalgpalliga seotud tegevused ja neid reguleerida) käesolevas eelotsusetaotluses kirjeldatud asjaoludel ning tunnuste ja eesmärkidega ja millega nõustus järgmisel päeval sama kanalit pidi enamik selle liikmesriigi teise liiga jalgpalli meistrivõistlustel osalevaid profijalgpalli spordiühinguid (samuti kooskõlastatult eespool nimetatud ühinguga) ning milles on ette nähtud, et spordiühingud kohustuvad vastastikku mitte värbama nendel meistrivõistlustel osalevaid elukutselisi jalgpallureid, kes on oma töölepingu ühepoolselt lõpetanud COVID‑19 pandeemiast, eelkõige spordihooaja pikendamisest tingitud põhjustele tuginedes?“
Eelotsuse küsimuste analüüs
Sissejuhatavad märkused
29      Kõigepealt väärib meeldetuletamist, et niivõrd, kuivõrd spordiga tegelemine kujutab endast majandustegevust, kuulub see majandustegevuse suhtes kohaldatavate liidu õigusnormide kohaldamisalasse (21. detsembri 2023. aasta kohtuotsus European Superleague Company, C‑333/21, EU:C:2023:1011, punkt 83 ja seal viidatud kohtupraktika, ning 4. oktoobri 2024. aasta kohtuotsus FIFA, C‑650/22, EU:C:2024:824, punkt 75).
30      Üksnes teatud spetsiifilisi reegleid, mis ühelt poolt on vastu võetud ainult mittemajanduslikel põhjustel ja mis teiselt poolt puudutavad vaid sporti kui sellist huvitavaid küsimusi, tuleb pidada majandustegevusest väljaspool olevaks. Nii on see konkreetselt reeglitega, mis puudutavad välismaiste mängijate väljajätmist riigi rahvuskoondiste vahelistel võistlustel osalevate võistkondade koosseisust või selliste klassifitseerimiskriteeriumide kindlaksmääramist, mida kasutatakse võistlustel individuaalselt osalevate sportlaste valimiseks (21. detsembri 2023. aasta kohtuotsus European Superleague Company, C‑333/21, EU:C:2023:1011, punkt 84 ja seal viidatud kohtupraktika, ning 4. oktoobri 2024. aasta kohtuotsus FIFA, C‑650/22, EU:C:2024:824, punkt 76).
31      Kui need spetsiifilised reeglid välja arvata, siis kuuluvad spordiühingute vastu võetud reeglid ja üldisemalt nende ühingute tegevus konkurentsiõigust käsitlevate EL toimimise lepingu sätete kohaldamisalasse, kui nende sätete kohaldamise tingimused on täidetud (21. detsembri 2023. aasta kohtuotsus European Superleague Company, C‑333/21, EU:C:2023:1011, punkt 87 ja seal viidatud kohtupraktika, ning 4. oktoobri 2024. aasta kohtuotsus FIFA, C‑650/22, EU:C:2024:824, punkt 78). Sama kehtib reeglite ja teguviiside kohta, mida – nagu põhikohtuasjas – profijalgpalliklubid kasutavad vajaduse korral kooskõlastatult pädeva rahvusliku spordiliiduga.
32      Käesoleval juhul ei kuulu sellised meetmed, millele on viidatud 7. ja 8. aprillil 2020 LPFP avaldatud pressiteadetes, mida on mainitud käesoleva kohtuotsuse punktides 10–12, meetmete hulka, mille suhtes võiks kohaldada käesoleva kohtuotsuse punktis 30 nimetatud erandit, mille kohta Euroopa Kohus on korduvalt meelde tuletanud, et see peab piirduma üksnes selle konkreetse eesmärgiga ning sellele ei saa tugineda selleks, et jätta liidu majandusõigust käsitlevate EL toimimise lepingu sätete kohaldamisalast välja kogu sporditegevus (vt analoogia alusel 21. detsembri 2023. aasta kohtuotsus European Superleague Company, C‑333/21, EU:C:2023:1011, punkt 89 ja seal viidatud kohtupraktika, ning 4. oktoobri 2024. aasta kohtuotsus FIFA, C‑650/22, EU:C:2024:824, punkt 79).
33      Vastupidi, kuna võistkondade koosseis kujutab endast ühte peamist parameetrit nende võistluste puhul, mille käigus profijalgpalliklubid kohtuvad, ja need võistlused toovad kaasa majandustegevuse, tuleb selliseid meetmeid, nagu on kõne all põhikohtuasjas, mis puudutavad mängijate värbamist, võimalikku üleminekut ja võimalikke tööalase liikuvuse väljavaateid, pidada sellisteks, mis mõjutavad otseselt selle majandustegevusega tegelemise tingimusi ning sellega tegelevate profijalgpalliklubide vahelist konkurentsi (vt selle kohta analoogia alusel 4. oktoobri 2024. aasta kohtuotsus FIFA, C‑650/22, EU:C:2024:824, punkt 81).
34      Järelikult võivad sellised meetmed kuuluda ELTL artikli 101 kohaldamisalasse.
Kolmas küsimus
35      Kolmanda küsimusega, mida tuleb käsitleda esimesena, palub eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt selgitada, kas ELTL artikli 101 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et kokkulepe, millega liikmesriigi profijalgpalli meistrivõistlustel osalevad klubid kohustusid asjaomase rahvusliku spordiliiduga kooskõlastatult mitte värbama üksteise mängijaid, juhul kui mängijad on ühepoolselt oma töölepingu lõpetanud COVID‑19 pandeemiast või sellega seotud mis tahes erakorralisest otsusest, eelkõige spordihooaja pikendamisest tingitud raskustele tuginedes, tuleb kvalifitseerida kokkuleppeks, mille eesmärk on konkurentsi piirata.
36      Sellega seoses tuleneb väljakujunenud kohtupraktikast, et selleks et konkreetsel juhul saaks asuda seisukohale, et kokkulepe, ettevõtjate ühenduse otsus või kooskõlastatud tegevus kuulub ELTL artikli 101 lõikes 1 sätestatud keelu kohaldamisalasse, on selle sätte enda sõnastuse kohaselt vaja tõendada kas seda, et tegevuse eesmärk on takistada, piirata või moonutada konkurentsi, või seda, et tegevusel on selline tagajärg (21. detsembri 2023. aasta kohtuotsus European Superleague Company, C‑333/21, EU:C:2023:1011, punkt 158 ja seal viidatud kohtupraktika, ning 4. oktoobri 2024. aasta kohtuotsus FIFA, C‑650/22, EU:C:2024:824, punkt 124).
37      Selleks tuleb kõigepealt analüüsida asjasse puutuva tegevuse eesmärki. Kui analüüsi tulemusel ilmneb, et tegevusel on konkurentsivastane eesmärk, ei ole vaja analüüsida selle tegevuse tagajärgi konkurentsile. Seega ainult juhul, kui tegevust ei saa pidada selliseks, millel on konkurentsivastane eesmärk, on vaja seejärel analüüsida selle tagajärgi (21. detsembri 2023. aasta kohtuotsus European Superleague Company, C‑333/21, EU:C:2023:1011, punkt 159 ja seal viidatud kohtupraktika, ning 4. oktoobri 2024. aasta kohtuotsus FIFA, C‑650/22, EU:C:2024:824, punkt 125).
38      Kuigi konkurentsivastase eesmärgi mõiste ei kujuta endast erandit konkurentsivastase tagajärje mõistest, tuleb seda siiski tõlgendada kitsalt (21. detsembri 2023. aasta kohtuotsus European Superleague Company, C‑333/21, EU:C:2023:1011, punkt 161 ja seal viidatud kohtupraktika, ning 4. oktoobri 2024. aasta kohtuotsus FIFA, C‑650/22, EU:C:2024:824, punkt 126).
39      Järelikult tuleb sellest mõistest aru saada nii, et see viitab üksnes ettevõtjatevahelise kooskõlastamise teatud liikidele, mis on konkurentsi piisaval määral kahjustavad, et võiks asuda seisukohale, et nende tagajärgi ei ole vaja analüüsida. Nimelt võib ettevõtjatevahelise koostöö teatud vorme juba nende olemuse tõttu pidada tavapärase konkurentsi nõuetekohast toimimist kahjustavaks (21. detsembri 2023. aasta kohtuotsus European Superleague Company, C‑333/21, EU:C:2023:1011, punkt 162 ja seal viidatud kohtupraktika, ning 4. oktoobri 2024. aasta kohtuotsus FIFA, C‑650/22, EU:C:2024:824, punkt 127).
40      Selliseks peetava tegevuse liikide hulka kuuluvad eeskätt teatud konkurentsile eriti kahjulikud salajased tegevused, nagu horisontaalsed kartellikokkulepped, mis viivad hindade kindlaksmääramiseni, turgude jagamiseni, tootmisvõimsuse piiramiseni või ka klientide jagamiseni. Seda liiki tegevus võib nimelt kaasa tuua hinnatõusu või tootmise ja seega pakkumise vähenemise, mis viib ressursside ebatõhusa kasutamiseni ettevõtjatest kasutajate ja tarbijate kahjuks (vt selle kohta 21. detsembri 2023. aasta kohtuotsus European Superleague Company, C‑333/21, EU:C:2023:1011, punkt 163 ja seal viidatud kohtupraktika).
41      Kuigi need ei pruugi olla konkurentsile nii kahjulikud, võib teatud juhtudel ka muud liiki tegevusi pidada konkurentsivastase eesmärgiga tegevusteks. Nii on see eelkõige teatavat liiki horisontaalsete kokkulepete puhul, mis ei ole kartellid, näiteks kokkulepete puhul, mille tulemusel tõrjutakse turult välja konkureerivad ettevõtjad, või ka teatavat liiki ettevõtjate ühenduste otsuste puhul (21. detsembri 2023. aasta kohtuotsus European Superleague Company, C‑333/21, EU:C:2023:1011, punkt 164 ja seal viidatud kohtupraktika, ning 4. oktoobri 2024. aasta kohtuotsus FIFA, C‑650/22, EU:C:2024:824, punkt 128). Sellise kvalifikatsiooni andmiseks tuleb siiski tõendada, et tegevus on konkurentsi piisaval määral kahjustav selles mõttes, et – nagu kohtujurist oma ettepaneku punktis 28 märkis – sellel on selge konkurentsivastane loogika.
42      Nagu nähtub ELTL artikli 101 lõike 1 punktidest a ja c, mis viitavad eelkõige „ostu- või müügihindade“ kindlaksmääramisele ja „turgude või tarneallikate“ jagamisele, ei või sellised kartellid, horisontaalsed kokkulepped ja ettevõtjate ühenduste otsused puudutada mitte ainult asjaomaste ettevõtjate turustatavaid kaupu või teenuseid, seega pakkumist, vaid ka mis tahes laadi ressursse, mida need ettevõtjad vajavad oma kaupade või teenuste pakkumiseks, seega nõudlust. Nende ettevõtjate salajane tegevus võib seega seisneda näiteks tarnijate jagamises, oma kollektiivse turuvõimu kasutamises, et määrata kindlaks hind, millega nad oma sisendeid ostavad, või ka selles, et piiratakse või kontrollitakse peamist konkurentsiparameetrit, milleks võib teatud sektorites või turgudel olla selliste kõrgetasemeliste töötajate värbamine nagu profijalgpalli sektoris juba väljaõpetatud mängijad (4. oktoobri 2024. aasta kohtuotsus FIFA, C‑650/22, EU:C:2024:824, punkt 129 ja seal viidatud kohtupraktika).
43      Selleks et konkreetsel juhul kindlaks teha, kas kokkulepe, ettevõtjate ühenduse otsus või kooskõlastatud tegevus kuulub kooskõlastamise vormi alla, mida tuleb juba selle laadi tõttu pidada tavapärase konkurentsi nõuetekohast toimimist kahjustavaks, tuleb analüüsida esiteks kõnealuse kokkuleppe, otsuse või tegevuse sisu, teiseks selle majanduslikku ja õiguslikku konteksti ning kolmandaks eesmärke, mida sellega soovitakse saavutada (vt selle kohta 21. detsembri 2023. aasta kohtuotsus European Superleague Company, C‑333/21, EU:C:2023:1011, punkt 165 ja seal viidatud kohtupraktika, ning 29. juuli 2024. aasta kohtuotsus Banco BPN vs. BIC Português jt, C‑298/22, EU:C:2024:638, punkt 44).
44      Sellega seoses tuleb kõigepealt märkida, et konkreetsel juhul kõne all oleva kokkuleppe, ettevõtjate ühenduse otsuse või kooskõlastatud tegevuse sisu analüüsimine eeldab, et selle erinevaid aspekte arvesse võttes tuleb kindlaks teha, kas sellest tuleneval kooskõlastamisel on tunnuseid, mis võimaldavad seostada seda ettevõtjatevahelise kooskõlastamise vormiga, mida tuleb juba oma laadilt pidada tavapärase konkurentsi nõuetekohast toimimist kahjustavaks; sellega on eelkõige tegemist siis, kui niisuguste tunnustega kooskõlastamine võib just nende tunnuste tõttu kaasa tuua konkurentsitingimused, mis ei vasta kõnealuse sektori või turu tavapärastele tingimustele (vt selle kohta 29. juuli 2024. aasta kohtuotsus Banco BPN vs. BIC Português jt, C‑298/22, EU:C:2024:638, punkt 45 ning seal viidatud kohtupraktika).
45      Mis puudutab seejärel kõnealuse tegevuse majanduslikku ja õiguslikku konteksti, siis tuleb arvesse võtta asjaomaste kaupade või teenuste laadi ning asjaomase sektori või asjaomaste sektorite või turgude toimimise ja struktuuri tegelikke tingimusi. Seevastu ei ole mingil juhul vaja analüüsida ega ammugi tõendada tegevuse tagajärgi konkurentsile, olgu need tegelikud või potentsiaalsed või negatiivsed või positiivsed (21. detsembri 2023. aasta kohtuotsus European Superleague Company, C‑333/21, EU:C:2023:1011, punkt 166 ja seal viidatud kohtupraktika; 27. juuni 2024. aasta kohtuotsus komisjon vs.
Servier jt, C‑176/19 P, EU:C:2024:549, punktid 288 ja 453, ning 4. oktoobri 2024. aasta kohtuotsus FIFA, C‑650/22, EU:C:2024:824, punkt 131).
46      Arvestades eelotsusetaotluse esitanud kohtu selgitusi selle kohta, tuleb täpsustada, et kuigi selle majandusliku ja õigusliku konteksti analüüs, millesse konkreetne tegevus asetub, on igal juhul kohustuslik, nagu nähtub käesoleva kohtuotsuse punktis 43 viidatud kohtupraktikast, võib selle konteksti arvessevõtmise aste siiski sõltuda kõnealuse tegevuse liigist, nagu kohtujurist oma ettepaneku punktides 42, 43 ja 66 sisuliselt märkis.
47      Nii on Euroopa Kohus otsustanud, et kui tegemist on salajase tegevusega, mis võib kuuluda konkurentsi jaoks eriti kahjuliku kooskõlastamise vormi alla, nagu horisontaalsed kartellid, mis viivad turgude jagamiseni või nendelt turgudelt potentsiaalselt konkureerivate ettevõtjate väljatõrjumiseni, võib sellise tegevuse majandusliku ja õigusliku konteksti analüüs piirduda sellega, mis on tingimata vajalik, et järeldada, et tegemist on eesmärgi poolest konkurentsipiiranguga (vt selle kohta 20. jaanuari 2016. aasta kohtuotsus Toshiba Corporation vs. komisjon, C‑373/14 P, EU:C:2016:26, punktid 28 ja 29, ning 26. oktoobri 2023. aasta kohtuotsus EDP – Energias de Portugal jt, C‑331/21, EU:C:2023:812, punktid 100–102).
48      Seevastu muud liiki tegevuste puhul, mis ei pruugi tingimata olla konkurentsile sama kahjulikud, kuid mis võivad siiski olla piisavalt kahjulikud, et oleks võimalik asuda seisukohale, et neil on konkurentsivastane eesmärk, tuleb põhjalikumalt analüüsida kõiki käesoleva kohtuotsuse punktis 45 nimetatud asjaolusid, mis tähendab, et vajaduse korral tuleb arvesse võtta asjakohast õiguslikku ja institutsioonilist raamistikku.
49      Mõlemal juhul peab kõnealuse tegevuse tegeliku majandusliku ja õigusliku konteksti analüüs võimaldama veenduda, et täidetud on tingimused, mis on nõutavad, et asuda seisukohale, et see tegevus on piisavalt kahjulik, et selle saaks kvalifitseerida „eesmärgilt“ konkurentsivastaseks. Nimelt on võimalik, et sellise kvalifikatsiooniga võib nõustuda vaid teatud asjaoludel, mis on seotud eelkõige asjaomaste kaupade või teenuste laadi, turu toimimise tegelike tingimuste või ka turu struktuuriga. Ümberpöördult võib selle konteksti arvessevõtmine viia järelduseni, et tegevuse erilised asjaolud võivad tõendada, et see ei ole piisavalt kahjulik, et anda alust selliseks kvalifitseerimiseks (vt selle kohta 29. juuli 2024. aasta kohtuotsus Banco BPN vs. BPN Português jt, C‑298/22, EU:C:2024:638, punkt 48).
50      Mis puudutab lõpuks kõnealuse tegevusega taotletavaid eesmärke, siis tuleb kindlaks teha objektiivsed eesmärgid, mida tegevusega soovitakse konkurentsi suhtes saavutada. Seevastu asjaolu, et asjasse puutuvad ettevõtjad tegutsesid ilma subjektiivse kavatsuseta konkurentsi takistada, piirata või moonutada, ja asjaolu, et nad taotlesid teatud õiguspäraseid eesmärke, ei ole ELTL artikli 101 lõike 1 kohaldamisel määrava tähtsusega (21. detsembri 2023. aasta kohtuotsus European Superleague Company, C‑333/21, EU:C:2023:1011, punkt 167 ja seal viidatud kohtupraktika, ning 4. oktoobri 2024. aasta kohtuotsus FIFA, C‑650/22, EU:C:2024:824, punkt 132).
51      Lisaks peavad kõigi nõutud asjaolude arvessevõtmise tulemusel igal juhul ilmnema täpsed põhjused, miks kõnealune tegevus on konkurentsi piisaval määral kahjustav, mille tõttu on põhjendatud järeldus, et tegevuse eesmärk on konkurentsi takistada, piirata või moonutada (vt selle kohta 21. detsembri 2023. aasta kohtuotsus European Superleague Company, C‑333/21, EU:C:2023:1011, punkt 168 ja seal viidatud kohtupraktika, ning 4. oktoobri 2024. aasta kohtuotsus FIFA, C‑650/22, EU:C:2024:824, punkt 133).
52      Mis puudutab esimesena käesoleval juhul põhikohtuasjas kõne all oleva kokkuleppe sisu, siis nähtub eelotsusetaotluse esitanud kohtu kolmanda küsimuse sõnastusest ning selle kohtu selgitustest – mida on meenutatud käesoleva kohtuotsuse punktides 11 ja 12 –, et tegemist on kokkuleppega, millega hulk liikmesriigi profijalgpalli meistrivõistlustel osalevaid klubisid kohustus kooskõlastatult asjaomase rahvusliku spordiliiduga üksteise mängijaid mitte värbama, juhul kui mängijad on ühepoolselt oma töölepingu lõpetanud COVID‑19 pandeemiast või sellega seotud mis tahes erakorralisest otsusest, eelkõige spordihooaja pikendamisest tingitud raskustele tuginedes.
53      Sellise kokkuleppe sõlmimisega koordineerivad selles osalevad profijalgpalliklubid ühiselt kindlaksmääratud ulatuses ja tingimustel – käesoleval juhul liikmesriigi tasandil toimuva kahe tipptaseme võistluse puhul – oma tegevust „eelneval turul“, milleks majanduslikust vaatepunktist on juba väljaõpetatud või koolitatavate mängijate värbamine. Sel viisil koordineerides loobuvad või keelduvad kõik need klubid igasugusest võimalusest otsustada iseseisvalt, kas värvata mängija, kes lõpetas teise klubiga sõlmitud töölepingu ühepoolselt COVID‑19 pandeemiaga seotud põhjustel. Selline kokkulepe, mis vastab mängijate ülemeelitamise vastasele kokkuleppele, kujutab endast sellise konkurentsiparameetri ilmselget piirangut, millel on oluline roll kõrgetasemelise profispordi valdkonnas ja mis on nimelt võimalus värvata mängijaid, kelle teatud klubi on juba tööle võtnud, kusjuures selle piirangu puudumine võib just nimelt võimaldada neil klubidel omavahel sellel turul konkureerida (vt selle kohta 4. oktoobri 2024. aasta kohtuotsus FIFA, C‑650/22, EU:C:2024:824, punktid 138, 145 ja 146).
54      Mängijate ülemeelitamise vastased kokkulepped on aga samastatavad ELTL artikli 101 lõike 1 punktis c nimetatud „tarneallikate“ jagamise horisontaalkokkulepetega, mis – nagu nähtub käesoleva kohtuotsuse punktist 42 – kahjustavad konkurentsi, kuna nendega püütakse kunstlikult kinnistada „ressursside“ – nagu töötajad – jaotust osalevate ettevõtjate vahel (vt selle kohta 4. oktoobri 2024. aasta kohtuotsus FIFA, C‑650/22, EU:C:2024:824, punkt 146), ning see toob kaasa nende ressursside potentsiaalselt ebatõhusa jaotuse turul.
55      Lisaks vähendavad need kokkulepped töötajate võimalusi pakkuda oma teenuseid teistele ettevõtjatele ja piiravad seega nende läbirääkimisvõimet turul, sealhulgas oma tööandjast ettevõtja suhtes. Seega, kuigi nende sisu erineb nende kokkulepete omast, millega niisugused ettevõtjad oleksid otseselt kokku leppinud oma mängijate töötasu kindlaksmääramises, st oma inimressursside „ostuhinna“ kindlaksmääramises, mille tagajärjel kõnealuses valdkonnas konkurents kaotataks või seda piirataks, võivad mängijate ülemeelitamise vastased kokkulepped siiski avaldada kaudset ja potentsiaalset mõju sellele hinnale.
56      Samas ei ole konkreetse kokkuleppe sisu analüüs iseenesest piisav, isegi kui see on seotud üht või teist liiki tegevusega, mida võib üldiselt pidada juba eesmärgilt konkurentsi piiravaks, et anda selline kvalifikatsioon, nagu nähtub käesoleva kohtuotsuse punktides 43 ja 49 meenutatud väljakujunenud kohtupraktikast.
57      Mis puudutab teisena kõnealuse tegevuse majanduslikku ja õiguslikku konteksti, siis väärib esiteks meeldetuletamist, et spordiga seotud majandustegevuse tegeliku konteksti konkreetne analüüs võib tähendada, et muu hulgas ja niivõrd, kui need erisused osutuvad asjakohaseks, tuleb arvesse võtta asjaomase spordiala laadi, korraldust või toimimist, selle harrastamise viisi, selles osalevate poolte omavahelist suhestumist ning rolli, mis on selle eest kõikidel tasanditel vastutavatel struktuuridel või organisatsioonidel, millega liit edendab vastavalt ELTL artikli 165 lõikele 3 koostööd (vt selle kohta 21. detsembri 2023. aasta kohtuotsus European Superleague Company, C‑333/21, EU:C:2023:1011, punktid 104 ja 105 ning seal viidatud kohtupraktika).
58      Käesoleval juhul on põhikohtuasjas kõne all olev kokkulepe – nagu on mainitud käesoleva kohtuotsuse punktist 52 –
mängijate ülemeelitamise vastane kokkulepe, mille kohaselt ei värvata mängijaid, kes on töölepingu ühepoolselt lõpetanud COVID‑19 pandeemiaga seotud põhjustel, ja mille sõlmis hulk liikmesriigi profijalgpalli meistrivõistlustel osalevaid klubisid kooskõlastatult asjaomase rahvusliku spordiliiduga. Nagu on märgitud käesoleva kohtuotsuse punktis 53, puudutab kokkulepe seega konkurentsiparameetrit, millel on oluline roll kõrgetasemelise profijalgpalli valdkonnas.
59      Konkurentsil, mis võib esineda selliste ettevõtjate vahel nagu profijalgpalliklubid, on aga teatavad erisused. Nimelt, kuigi need ettevõtjad võivad üksteisega konkureerida erinevatel turgudel – näiteks müües pileteid, mis võimaldavad pealtvaatajatel kohtumistel osaleda, otsides ja saades
sponsoreid või ka kasutades teatud õiguslikke või majanduslikke õigusi, mis on seotud võistlustega, kus nad osalevad, ja mängijatega, kes nende heaks töötavad –, sõltub nende vastastikune seisund neil turgudel siiski teatud määral nende esmasest ja peamisest tegevusest, milleks on nende osalemine spordivõistlustel.
60      Neid spordivõistlusi iseloomustab muu hulgas asjaolu, et kuigi neil võivad osaleda üksnes võistkonnad, kes on saavutanud teatud sporditulemused, ja kuigi nende läbiviimine põhineb võistkondade vastamisi minekul ja järkjärgulisel väljalangemisel ehk lähtub seega spordialastest saavutustest, põhinevad võistluste laitmatu toimimine, kestvus ja edu ka teatud spordialase ja rahalise tasakaalu säilitamisel ning selles osalevate profijalgpalliklubide vahel teatud võrdsete võimaluste säilitamisel, võttes arvesse neid klubisid ühendavat vastastikust seost (vt selle kohta 21. detsembri 2023. aasta kohtuotsus European Superleague Company, C‑333/21, EU:C:2023:1011, punktid 143 ja 235 ning seal viidatud kohtupraktika).
61      Selles osas eeldab profijalgpalliklubide vahel esineda võiva konkurentsi püsimine, et igal ajal on olemas piisav arv klubisid, kes osalevad erinevatel riigisisesel ja rahvusvahelisel tasandil korraldatavatel võistlustel, kuigi need klubid võivad spordihooaja edenedes järk-järgult konkreetselt spordivõistluselt välja langeda, samuti võib mõni neist tõusta kõrgemasse liigasse või hoopis langeda madalamasse.
62      Teiseks on Euroopa Kohus korduvalt märkinud, et võttes arvesse mitmesuguseid erisusi, võivad konkreetse spordiala eest vastutavad rahvuslikud ja rahvusvahelised spordiliidud oma õigusliku autonoomia raames õiguspäraselt vastu võtta ja rakendada ühisreegleid, mis käsitlevad muu hulgas võistluste korraldamist sellel spordialal, võistluste tõrgeteta toimumist ja sportlaste osalemist võistlustel, ning tagada nende reeglite järgimise (vt selle kohta 21. detsembri 2023. aasta kohtuotsus European Superleague Company, C‑333/21, EU:C:2023:1011, punktid 75 ja 142 ning seal viidatud kohtupraktika).
63      Selliste ühisreeglitega, mille eesmärk on tagada võistluste ühtsus ja koordineerimine üldises ajakavas ning laiemalt edendada sobivalt ja tõhusalt võrdsetel võimalustel ja saavutustel põhinevate spordivõistluste korraldamist, võidakse õiguspäraselt püüda muu hulgas piiritleda tingimusi, mille alusel võivad profijalgpalliklubid moodustada sellistel võistlustel osalevaid võistkondi ja mille alusel saavad mängijad ise neil võistlustel osaleda (vt selle kohta 4. oktoobri 2024. aasta kohtuotsus FIFA, C‑650/22, EU:C:2024:824, punkt 143 ja seal viidatud kohtupraktika).
64      Täpsemalt, kuna klubidevaheliste profijalgpalli võistluste iga-aastane või hooajaline toimumine põhineb – nagu on mainitud käesoleva kohtuotsuse punktis 60 – osalevate võistkondade vastamisi minekul ja järkjärgulisel väljalangemisel ning lähtub seega peamiselt spordialastest saavutustest, mille saab tagada vaid siis, kui kõik võistkonnad lähevad vastamisi ühtsete reeglite alusel ja ühtsetes tehnilistes tingimustes, mis tagavad teatud määral võrdsed võimalused, võib olla õiguspärane, et spordiliit püüab teatud määral tagada stabiilsust
mängijaskonnas, kelle hulgast klubid konkreetsel hooajal oma võistkonnad moodustavad, näiteks keelates töölepingu ühepoolse lõpetamise hooaja või isegi konkreetse aasta kestel (4. oktoobri 2024. aasta kohtuotsus FIFA, C‑650/22, EU:C:2024:824, punkt 144 ja seal viidatud kohtupraktika).
65      Samas, kui spordiliit võtab sellised reeglid vastu, peavad need olema kooskõlas liidu õigusega. Täpsemalt ei tohi nende reeglite vastuvõtmine kaasa tuua seda, et nende järgimine spordiliidu liikmete poolt, kes on ettevõtjad, põhjustab ELTL artiklite 101 ja 102 rikkumise. Lisaks ei või nende reeglite kohaldamine piirata liidu õigusega isikutele antud õiguste ja vabaduste teostamist (vt selle kohta 21. detsembri 2023. aasta kohtuotsus Royal Antwerp Football Club, C‑680/21, EU:C:2023:1010, punkt 103 ja seal viidatud kohtupraktika).
66      Käesoleval juhul aga on põhikohtuasjas kõne all olevas kokkuleppes, mille võtsid ühiselt vastu LPFP ja hulk jalgpalliklubisid, osaliselt kindlaks määratud nende klubide kui majandustegevuses osalejate konkurentsisuhted.
67      Kolmandaks soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, nagu nähtub käesoleva kohtuotsuse punktidest 24 ja 25, kas teatud muud asjaolud, mis iseloomustavad põhikohtuasjas kõne all oleva kokkuleppe majanduslikku ja õiguslikku konteksti, võivad viia seisukohani, et see kokkulepe ei ole konkurentsi piisaval määral kahjustav, et seda saaks pidada eesmärgilt konkurentsi piiravaks, mistõttu on põhjendatud jätta analüüsimata kokkuleppe tegelikud või potentsiaalsed tagajärjed konkurentsile.
68      Täpsemalt, nagu nähtub käesoleva kohtuotsuse punktidest 7–11, 14–16 ja 18, viitab eelotsusetaotluse esitanud kohus COVID‑19 pandeemiale, selle pandeemia üldistele tagajärgedele, mis on seotud eelkõige elanikkonna liikumispiirangute ja üldsust vastuvõtvate ettevõtete sulgemisega ning selle spetsiifiliste tagajärgedega profijalgpalli sektorile, nagu spordihooaja 2019/2020 peatamine ning arvukad praktilised, spordialased, sotsiaalsed, majanduslikud ja rahalised raskused, millega jalgpalliklubid pandeemia tõttu silmitsi seisid.
69      Sellega seoses tuleb märkida, et kuigi lõppastmes on eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne kvalifitseerida põhikohtuasjas kõne all olev kokkulepe ELTL artikli 101 lõike 1 alusel, võib Euroopa Kohus eelotsusetaotlust lahendades siiski esitada tema käsutuses oleva toimiku materjalide põhjal täpsustusi, et anda eelotsusetaotluse esitanud kohtule tõlgendamisjuhiseid ja võimaldada viimasel põhikohtuasja lahendada (vt selle kohta 13. juuli 2006. aasta kohtuotsus Manfredi jt, C‑295/04–C‑298/04, EU:C:2006:461, punkt 48, ning 25. jaanuari 2024. aasta kohtuotsus Em akaunt BG, C‑438/22, EU:C:2024:71, punkt 27).
70      Käesoleval juhul erineb põhikohtuasjas kõne all olev tegevus kõigepealt reeglitest, mille konkreetse spordiala eest vastutavad rahvuslikud või rahvusvahelised spordiliidud kehtestavad vastavalt oma põhikirjale ja ülesannetele, mille ametiasutused on neile andnud või mida viimased tunnustavad. Nimelt näib LPFP 7. ja 8. aprilli 2020. aasta pressiteadetest, mida on mainitud käesoleva kohtuotsuse punktides 10–12, ilmnevat, et sellele tegevusele ei pannud alust mitte selline spordiliit, vaid profijalgpalliklubid, kes on ettevõtjad.
71      Lisaks, kuna ELTL artikli 101 lõike 1 eesmärk on keelata mis tahes vormis kooskõlastamine, mis teadlikult asendab konkurentsiriskid ettevõtjatevahelise praktilise koostööga, ning kuna üldisemalt põhinevad EL toimimise lepingu konkurentsi käsitlevad sätted eeldusel, et iga ettevõtja peab otsustama sõltumatult, mil viisil ta kavatseb turul tegutseda (vt selle kohta 14. juuli 1981. aasta kohtuotsus Züchner, 172/80, EU:C:1981:178, punkt 13, ning 20. novembri 2008. aasta kohtuotsus Beef Industry Development Society ja Barry Brothers, C‑209/07, EU:C:2008:643, punkt 34), ei saa sellist tegevust samastada niisuguste reeglitega.
72      Samas nähtub eelotsusetaotluse esitanud kohtu esitatud andmetest, et kuigi põhikohtuasjas kõne all olev tegevus ei pärine pädevalt rahvuslikult spordiliidult, pandi sellele alus selle spordiliidu presidendi juuresolekul ning võib asuda seisukohale, et spordiliit toetas seda või isegi kiitis selle heaks, kuid seda peab siiski kontrollima eelotsusetaotluse esitanud kohus.
73      Seejärel, nagu on täpsustatud eelotsusetaotluses, leidis see tegevus aset täiesti spetsiifilises kontekstis, mille põhjustas COVID‑19 pandeemia, mis mitte ainult ei mõjutanud asjaomast sektorit mitmest aspektist, vaid mõjutas oluliselt ka eelkõige selles sektoris konkurentsi toimimist. Täpsemalt oli pandeemia ja sellest tingitud spordihooaja 2019/2020 peatamise tõttu põhikohtuasjas kõne all oleva kokkuleppe sõlmimise ajal endiselt ebakindel, kas need mängud, mis jäid veel esiliiga ja teise liiga üleriigiliste meistrivõistluste raames mängida, toimuvad, kusjuures see ebakindlus mõjutas nii spordihooaja lõppkuupäeva selle jätkamise korral kui ka teatud mängijate töölepingute kehtivuse lõppemist. Sobivate meetmete puudumise korral oleks mängijaid, kes oleksid ühepoolselt lõpetanud oma töölepingu pandeemia tõttu või kelle tööleping oleks lõppenud kuupäeval, mil see spordihooaeg algul lõppema pidi, st 30. juunil 2020, võinud nimelt seejärel vabalt värvata mõni teine klubi ning see oleks paratamatult ja märkimisväärselt muutnud asjasse puutuvate võistkondade koosseisu ja seega kahjustanud võistluse terviklikkust. Lisaks, nagu kohtujurist oma ettepaneku punktides 57 ja 58 sisuliselt märgib, oleks selline olukord võinud veelgi teravamaks muutuda, kui selliste mängijate lahkumisest mõjutatud klubide majanduslikud ja rahalised raskused oleksid takistanud neil piisavate rahaliste vahendite puudumise tõttu uusi mängijaid värvata.
74      Vastab tõele, et sündmus nagu COVID‑19 pandeemia iseenesest ei õigusta erandi tegemist imperatiivsest sättest, milleks on ELTL artikli 101 lõige 1 (vt selle kohta analoogia alusel 26. septembri 2013. aasta kohtuotsus ÖBB-Personenverkehr, C‑509/11, EU:C:2013:613, punktid 49 ja 50, ning 8. juuni 2023. aasta kohtuotsus UFC –
Que choisir ja CLCV, C‑407/21, EU:C:2023:449, punkt 57).
75      Kuna eelotsusetaotluse esitanud kohus viitab ELTL artiklile 165, tuleb lisada, et olukord ei ole teistsugune ka juhul, kui kokkulepe, ettevõtjate ühenduse otsus või kooskõlastatud tegevus leiab aset spordivaldkonnas. Nimelt ei kujuta see säte endast erinormi, mis jätaks spordi tervikuna või osaliselt väljapoole liidu esmase õiguse teisi sätteid, mis võivad olla selle suhtes kohaldatavad, või mis kohustaks sporti selle kohaldamise käigus eriliselt kohtlema (21. detsembri 2023. aasta kohtuotsus European Superleague Company, C‑333/21, EU:C:2023:1011, punkt 101).
76      Sellegipoolest peab eelotsusetaotluse esitanud kohus käesoleva kohtuotsuse punktis 73 nimetatud asjaolusid arvesse võtma, et teha kindlaks, kas põhikohtuasjas kõne all oleva tegevuse kontekst kaalutuna koostoimes selle sisu ja objektiivsete eesmärkidega võimaldab või ei võimalda asuda seisukohale, et selle tegevuse eesmärk on takistada, piirata või moonutada konkurentsi.
77      Lõpuks peab konkreetsel juhul kõne all oleva tegevuse majandusliku ja õigusliku konteksti ja täpsemalt selle sektori või nende sektorite või turgude toimimist iseloomustavate tegelike tingimuste, kus see tegevus aset leidis, arvessevõtmise tulemusel igal juhul ilmnema täpsed põhjused, miks tegevus ei ole sellele kontekstile omaseid erisusi arvestades konkurentsi piisaval määral kahjustav, et seda saaks pidada tegevuseks, mille eesmärk on seda takistada, piirata või moonutada, nagu see peab olema juhul – nagu nähtub käesoleva kohtuotsuse punktist 51 –, kui pädev asutus või kohus jõuab vastupidisele järeldusele.
78      Seega, olenemata järeldusest, millele eelotsusetaotluse esitanud kohus jõuab pärast seda, kui ta on analüüsinud muid majanduslikku ja õiguslikku konteksti puudutavaid asjaolusid, millele ta viitab, seoses „eesmärgilt“ konkurentsipiirangu olemasolu või puudumisega, peab selline hinnang põhinema konkurentsianalüüsil, millest nähtuvad täpsed põhjused, mis seda järeldust toetavad, võttes arvesse kõiki asjakohaseid faktilisi ja õiguslikke asjaolusid.
79      Mis puudutab kolmandana objektiivseid eesmärke, mida põhikohtuasjas kõne all oleva kokkuleppega soovitakse seoses konkurentsiga saavutada, siis annavad eelotsusetaotluse esitanud kohtu poolt selle kohta esitatud asjaolud alust märkida järgmist.
80      Esiteks leiab eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt, et põhikohtuasjas kõne all olevat kokkulepet tuleb selle selget ja täpset sisu arvestades pidada niisuguseks, mille eesmärk on piirata konkurentsi, mis oleks selles kokkuleppes osalenud profijalgpalliklubide vahel võinud kokkuleppe puudumise korral esineda mängijate värbamise turul.
81      Need järeldused, mis tulenevad kõnealuse eesmärgi kokkuleppe sisust endast, kinnitavad, et kokkulepe võis oma olemuselt kahjustada ühte konkurentsivormidest, nimelt mängijate värbamise teel konkureerimist, mis oleks võinud toimuda klubide vahel, kes osalesid esiliiga üleriigilisel meistrivõistlusel, mis toona määramata ajaks peatati, kuid mis võisid siiski jätkuda, kui COVID‑19 pandeemiast tingitud olukorra muutumine seda võimaldab.
82      Teiseks märgib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt, et põhikohtuasjas kõne all oleva kokkuleppe eesmärk oli siiski sellistel asjaoludel, nagu on kirjeldatud käesoleva kohtuotsuse punktis 73, säilitada stabiilsus mängijaskonnas, kelle hulgast nad võisid moodustada oma vastavaid võistkondi, kogu spordihooaja 2019/2020 määramata ajaks peatamise perioodil, ning seeläbi võimaldada sobival ajal meistrivõistlusi jätkata tingimustel, mis tagavad võistluste terviklikkuse. Sellega seoses tuletab eelotsusetaotluse esitanud kohus täpsemalt meelde, et algul oli ette nähtud, et spordihooaeg lõpeb 30. juunil 2020, et paljude klubide ja nende mängijate vahel sõlmitud töölepingute lõpptähtaeg oli sama kuupäev ning et põhikohtuasjas kõne all oleva kokkuleppe puudumise korral oleks klubidel olnud õigus meistrivõistluste käigus konkurentide mängijaid värvata, sealhulgas alguses kavandatud spordihooaja lõppkuupäeva ja sama spordihooaja jätkamise kuupäeva vahel, mis oleks võimaldanud suuremate rahaliste vahenditega klubidel tugevdada oma võistkondi ja vastavalt nõrgendada oma konkurentide omi, moonutades pöördumatult võistlust ja lõppkokkuvõttes konkurentsi „staadionidel“.
83      Need kaalutlused, mille tõttu eelotsusetaotluse esitanud kohus leiab, et selles mõttes taotleti kokkuleppega objektiivselt konkurentsi soodustavat eesmärki, tunduvad asjakohased, arvestades erisusi, mis on konkurentsi tavapärasele toimimisele professionaalse jalgpalli sektoris omased ja mida on meenutatud käesoleva kohtuotsuse punktides 60–64, ning tegelikku konteksti, milles kokkulepe sõlmiti.
84      Nimelt, nagu tuleneb nendes punktides viidatud kohtupraktikast, põhinevad klubidevahelised jalgpallivõistlused muu hulgas spordisaavutuste põhimõttel, mis eeldab, et kõigi osalevate klubide tulemusi konkreetse võistluse eri staadiumides on võimalik mõistlikult võrrelda.
85      Nagu kohtujurist oma ettepaneku punktides 57–59 sisuliselt märkis, eeldab selline klubidevahelise konkurentsi vorm tingimata, et säilitatakse võistluse terviklikkus ja stabiilsus mängijaskonnas, kelle hulgast klubid saavad moodustada võistkondi, kelle nad konkreetsel võistlusel või hooajal väljakule saavad, mis tähendab praktikas, et tuleb vältida mängijate hilist üleviimist, mis võib oluliselt muuta ühe või teise võistkonna spordiväärtust võistluse käigus, ning keelata töölepingute ühepoolne lõpetamine hooaja vältel (vt selle kohta 13. aprilli 2000. aasta kohtuotsus Lehtonen ja Castors Braine, C‑176/96, EU:C:2000:201, punktid 53 ja 54, ning 4. oktoobri 2024. aasta kohtuotsus FIFA, C‑650/22, EU:C:2024:824, punktid 100 ja 144), välja arvatud juhul, kui selleks on mõjuv põhjus, nagu mängija töötasu maksmata jätmine tema klubi poolt või distsiplinaarrikkumine, mis annab alust töölepingu lõpetamiseks.
86      Eelotsusetaotluse esitanud kohus võib seega põhjendatult asuda seisukohale, et põhikohtuasjas kõne all oleval kokkuleppel oli samal ajal nii objektiivselt konkurentsivastane eesmärk, mis oli seotud konkurentsi piiramisega mängijate värbamise turul, kui ka objektiivselt konkurentsi soodustav eesmärk, milleks oli tagada esiliiga ja teise liiga üleriigilistel meistrivõistlustel osaleva mängijaskonna stabiilsus, piirates võistlustel osalevate klubide võimalust värvata mängijaid, kelle tööleping lõpeb või kes lõpetavad selle ühepoolselt COVID‑19 pandeemiaga seotud põhjusel, sh ajavahemikul kuupäevast, mil spordihooaeg 2019/2020 oleks pidanud lõppema, kui seda ei oleks peatatud, kuni kuupäevani, mis lõpuks hooaja jätkamisel valiti selle lõppkuupäevaks.
87      Võttes arvesse põhikohtuasja vastustaja ja komisjoni seisukohti, tuleb lisada, et niisugune olukord erineb põhimõtteliselt olukorrast, kus objektiivselt konkurentsivastast eesmärki taotleval tegevusel on samal ajal ka muud eesmärgid, mis võivad olla õiguspärased, kuid konkurentsi suhtes neutraalsed (vt selle kohta 21. detsembri 2023. aasta kohtuotsus European Superleague Company, C‑333/21, EU:C:2023:1011, punkt 167 ja seal viidatud kohtupraktika).
88      Järelikult ilmneb eelotsusetaotluse esitanud kohtu selgitustest ja Euroopa Kohtu käsutuses olevast toimikust, et kuigi põhikohtuasjas kõne all oleva kokkuleppe sisu analüüsist nähtub, et kokkulepe võis ilmselgelt piirata konkurentsi, mis võib esineda mängijate värbamise turul osalevate jalgpalliklubide vahel, näitab selle tegeliku majandusliku ja õigusliku konteksti analüüs, et kokkulepe sõlmiti esiteks sektoris, kus konkurentsil on palju erisusi, ja teiseks täiesti erilises kontekstis. Lisaks nähtub sellest, et kokkuleppel ei ole mitte ainult objektiivselt konkurentsivastane eesmärk, mis seisneb konkurentsi piiramises mängijate värbamise turul, vaid selle eesmärk on ka saavutada objektiivselt konkurentsi soodustav eesmärk, milleks on tagada esiliiga ja teise liiga üleriigilistel meistrivõistlustel osaleva mängijaskonna stabiilsus. Seega on üksnes eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne täpselt ja põhistatult kindlaks teha, kas kõiki asjakohaseid faktilisi ja õiguslikke asjaolusid arvestades on see kokkulepe piisaval määral kahjulik, et oleks võimalik asuda seisukohale, et selle eesmärk on konkurentsi piirata.
89      Kõiki eespool toodud kaalutlusi silmas pidades tuleb kolmandale küsimusele vastata, et ELTL artikli 101 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et kokkulepe, millega liikmesriigi profijalgpalli meistrivõistlustel osalevad klubid kohustusid asjaomase rahvusliku spordiliiduga kooskõlastatult üksteise mängijaid mitte värbama, juhul kui mängijad on ühepoolselt oma töölepingu lõpetanud COVID‑19 pandeemiast või sellega seotud mis tahes erakorralisest otsusest, eelkõige spordihooaja pikendamisest tingitud raskustele tuginedes, tuleb kvalifitseerida kokkuleppeks, mille eesmärk on konkurentsi piirata, välja arvatud juhul, kui kokkuleppe sisu, sellega konkurentsi suhtes taotletavate objektiivsete eesmärkide ning selle majandusliku ja õigusliku konteksti konkreetse analüüsi tulemusel ilmnevad täpsed põhjused, mille tõttu pädev asutus või kohus leiab, et sellise kvalifikatsiooniga ei saa nõustuda.
Esimene ja teine küsimus
90      Esimese ja teise küsimusega, mida tuleb käsitleda koos, palub eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt selgitada, kas ELTL artikli 101 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et selles sätestatud keeld ei ole kohaldatav kokkuleppele, millega liikmesriigi profijalgpalli meistrivõistlustel osalevad klubid kohustusid asjaomase rahvusliku spordiliiduga kooskõlastatult üksteise mängijaid mitte värbama, juhul kui mängijad on ühepoolselt oma töölepingu lõpetanud COVID‑19 pandeemiast või sellega seotud mis tahes erakorralisest otsusest, eelkõige spordihooaja pikendamisest tingitud raskustele tuginedes.
91      Sellega seoses nähtub Euroopa Kohtu praktikast, et iga ettevõtjatevaheline kokkulepe või ettevõtjate ühenduse otsus, mis piirab selle kokkuleppe poolteks olevate või seda otsust järgima pidavate ettevõtjate tegevusvabadust, ei kuulu tingimata ELTL artikli 101 lõikes 1 sätestatud keelu kohaldamisalasse. Nimelt võib teatud kokkulepete ja teatud otsuste majandusliku ja õigusliku konteksti analüüs viia esiteks järelduseni, et need on põhjendatud ühe või mitme õiguspärase üldist huvi teeniva eesmärgiga, mis iseenesest ei ole konkurentsivastased, teiseks, et konkreetsed vahendid, mida nende eesmärkide saavutamiseks kasutatakse, on tõepoolest selleks vajalikud, ja kolmandaks, et isegi kui ilmneb, et nende vahendite olemuslik tagajärg on vähemalt potentsiaalselt piirata või moonutada konkurentsi, ei lähe see olemuslik mõju vajalikust kaugemale, eelkõige nii kaugele, et kõrvaldaks igasuguse konkurentsi (21. detsembri 2023. aasta kohtuotsus European Superleague Company, C‑333/21, EU:C:2023:1011, punkt 183 ja seal viidatud kohtupraktika, ning 4. oktoobri 2024. aasta kohtuotsus FIFA, C‑650/22, EU:C:2024:824, punkt 149).
92      Seda kohtupraktikat ei saa siiski kohaldada tegevuse suhtes, mis kaugel sellest, et sellel oleks üksnes olemuslik „tagajärg“, mis seisneb konkurentsi piiramises vähemalt potentsiaalselt, piirates teatud ettevõtjate tegevusvabadust, on konkurentsi sel määral kahjustav, et on põhjendatud asuda seisukohale, et juba selle „eesmärk“ on konkurentsi takistada, piirata või moonutada (21. detsembri 2023. aasta kohtuotsus European Superleague Company, C‑333/21, EU:C:2023:1011, punkt 186, ja 4. oktoobri 2024. aasta kohtuotsus FIFA, C‑650/22, EU:C:2024:824, punkt 150). Nimelt on selle tegevuse konkurentsile kahjulikkus ja seega otsene või kaudne kahju, mida see võib põhjustada kasutajatele ja vahe- või lõpptarbijatele asjaomastes sektorites või turgudel, liiga suur, et tegevust saaks pidada põhjendatuks ja proportsionaalseks (4. oktoobri 2024. aasta kohtuotsus FIFA, C‑650/22, EU:C:2024:824, punkt 150).
93      Mis puudutab tegevust, mille eesmärk on takistada, piirata või moonutada konkurentsi, siis võib ELTL artikli 101 lõikes 1 sätestatud keelust erandi teha üksnes ELTL artikli 101 lõike 3 alusel ja tingimusel, et kõik selles sättes ette nähtud tingimused on täidetud (21. detsembri 2023. aasta kohtuotsus European Superleague Company, C‑333/21, EU:C:2023:1011, punkt 187, ja 4. oktoobri 2024. aasta kohtuotsus FIFA, C‑650/22, EU:C:2024:824, punkt 151).
94      Käesoleval juhul peab eelotsusetaotluse esitanud kohus seega üksnes juhul, kui ta jõuab põhikohtuasjas kõne all oleva kokkuleppe analüüsi tulemusel järeldusele, et kokkuleppe eesmärk ei ole konkurentsi piirata, ja kui tal on võimalik tuvastada, et kokkuleppel on siiski selline tagajärg, kontrollima, kas nimetatud kokkulepet võib käsitada sellisena, mis ei kuulu ELTL artikli 101 lõike 1 kohaldamisalasse vastavalt käesoleva kohtuotsuse punktis 91 meenutatud kohtupraktikale, kusjuures tuleb märkida, et pool, kes tugineb sellele kohtupraktikale, peab veenvate argumentide ja tõenditega tõendama, et kõik selle kohaldamiseks nõutavad tingimused on täidetud (vt analoogia alusel 21. detsembri 2023. aasta kohtuotsus European Superleague Company, C‑333/21, EU:C:2023:1011, punkt 130, 191 ja 205 ning seal viidatud kohtupraktika).
95      Võttes arvesse eelotsusetaotluses esitatud kaalutlusi ning põhikohtuasja poolte ja teiste käesolevas menetluses osalenud huvitatud isikute seisukohti, tuleb siiski esiteks märkida, et isegi kui põhikohtuasjas kõne all olev tegevus seisneb kokkuleppes, mille on sõlminud profijalgpalliklubid kooskõlastatult asjaomase rahvusliku spordiliiduga ja seega ettevõtjad, kes tegutsesid kooskõlastatult ettevõtjate ühendusega (vt selle kohta 21. detsembri 2023. aasta kohtuotsus European Superleague Company, C‑333/21, EU:C:2023:1011, punkt 90), võib see kuuluda käesoleva kohtuotsuse punktis 91 viidatud kohtupraktika kohaldamisalasse. Nimelt, nagu nähtub selle sõnastusest, on see kohtupraktika vastupidi sellele, mida väidavad põhikohtuasja vastustaja ja komisjon, kohaldatav igasugusele tegevusele, millega ettevõtjate ühendus ja selle liikmeks olevad ettevõtjad oma tegevust omavahel kooskõlastavad, olenemata sellise kooskõlastamise vormist, mitte ainult sellisele tegevusele, mis toimub reeglite vormis, mille võib kvalifitseerida ettevõtjate ühenduse otsuseks.
96      Mis puudutab teiseks üldist huvi teeniva õiguspärase eesmärgi olemasolu, siis on Euroopa Kohus juba korduvalt märkinud, et eesmärk tagada spordivõistluste reeglitele vastavus on üldist huvi teeniv õiguspärane eesmärk, mis on eriti oluline jalgpalli puhul ja mis võib muu hulgas põhjendada põhimõtteliselt ja ilma et see mõjutaks nende konkreetset sisu, ka niisuguste reeglite vastuvõtmist, mis käsitlevad mängijate üleviimise tähtaegu võistluse käigus, ja selliste reeglite vastuvõtmist, mille eesmärk on tagada teatav stabiilsus mängijaskonnas, kelle hulgast klubid võivad moodustada võistkondi, kelle nad konkreetsel võistlusel väljakule saadavad (vt selle kohta 4. oktoobri 2024. aasta kohtuotsus FIFA, C‑650/22, EU:C:2024:824, punktid 100–102 ja seal viidatud kohtupraktika).
97      Neil asjaoludel võib sellise eesmärgi taotlemine põhimõtteliselt ja ilma et see piiraks reeglite konkreetset sisu, õigustada reegleid, mis on kehtestatud sellise kokkuleppega, nagu on kõne all põhikohtuasjas.
98      Mis puudutab kolmandaks selle kokkuleppe vajalikkust ja proportsionaalsust kitsas tähenduses, siis tuleb märkida, et nagu nähtub käesoleva kohtuotsuse punktis 91 viidatud kohtupraktikast, eeldab selle analüüsimine kõigepealt selle kindlakstegemist, kas konkreetsed vahendid, mida konkreetsel juhul kasutatakse üldist huvi teeniva õiguspärase eesmärgi taotlemisel, on selle eesmärgi saavutamise tagamiseks sobivad, seejärel hindamist, kas nende vahendite kasutamine on nimetatud eesmärgi saavutamiseks vajalik, mis tähendab, et ei ole muid meetmeid, mis oleksid selleks sama tõhusad, kuid samas konkurentsi vähem piiravad, ning lõpuks kontrollimist, kas võetud meetmete piirav mõju ei ole selle eesmärgi suhtes ebaproportsionaalne eelkõige selles mõttes, et see kõrvaldab asjaomaselt turult igasuguse konkurentsi.
99      Seega peab eelotsusetaotluse esitanud kohus, kes väljendas eelotsusetaotluses kahtlusi põhikohtuasjas kõne all oleva kokkuleppe vajalikkuse ja proportsionaalsuse suhtes, põhjalikult analüüsima neid kolme tingimust, milleks on kokkuleppe sobivus, vajalikkus ja proportsionaalsus kitsas tähenduses, võttes arvesse poolte esitatud argumente ja tõendeid ning kõiki asjakohaseid faktilisi ja õiguslikke asjaolusid.
100    Kõiki eespool toodud kaalutlusi silmas pidades tuleb esimesele ja teisele küsimusele vastata, et ELTL artikli 101 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et selles sätestatud keeld ei ole kohaldatav kokkuleppele, millega liikmesriigi profijalgpalli meistrivõistlustel osalevad klubid kohustusid asjaomase rahvusliku spordiliiduga kooskõlastatult üksteise mängijaid mitte värbama, juhul kui mängijad on ühepoolselt oma töölepingu lõpetanud COVID‑19 pandeemiast või sellega seotud mis tahes erakorralisest otsusest, eelkõige spordihooaja pikendamisest tingitud raskustele tuginedes, kui esiteks ei saa seda kokkulepet kvalifitseerida kokkuleppeks, millel on konkurentsi piirav eesmärk, ja teiseks on tõendatud, et kokkulepe on põhjendatud üldist huvi teeniva õiguspärase eesmärgiga, millest lähtudes näib see olevat kitsas tähenduses sobiv, vajalik ja proportsionaalne.
Kohtukulud
101    Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus pooleli oleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse sama kohus. Euroopa Kohtule seisukohtade esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (viies koda) otsustab:
1)      ELTL artikli 101 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et kokkulepe, millega liikmesriigi profijalgpalli meistrivõistlustel osalevad klubid kohustusid asjaomase rahvusliku spordiliiduga kooskõlastatult üksteise mängijaid mitte värbama, juhul kui mängijad on ühepoolselt oma töölepingu lõpetanud COVID‑19 pandeemiast või sellega seotud mis tahes erakorralisest otsusest, eelkõige spordihooaja pikendamisest tingitud raskustele tuginedes, tuleb kvalifitseerida kokkuleppeks, mille eesmärk on konkurentsi piirata, välja arvatud juhul, kui kokkuleppe sisu, sellega konkurentsi suhtes taotletavate objektiivsete eesmärkide ning selle majandusliku ja õigusliku konteksti konkreetse analüüsi tulemusel ilmnevad täpsed põhjused, mille tõttu pädev asutus või kohus leiab, et sellise kvalifikatsiooniga ei saa nõustuda.
2)      ELTL artikli 101 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et selles sätestatud keeld ei ole kohaldatav kokkuleppele, millega liikmesriigi profijalgpalli meistrivõistlustel osalevad klubid kohustusid asjaomase rahvusliku spordiliiduga kooskõlastatult üksteise mängijaid mitte värbama, juhul kui mängijad on ühepoolselt oma töölepingu lõpetanud COVID‑19 pandeemiast või sellega seotud mis tahes erakorralisest otsusest, eelkõige spordihooaja pikendamisest tingitud raskustele tuginedes, kui esiteks ei saa seda kokkulepet kvalifitseerida kokkuleppeks, millel on konkurentsi piirav eesmärk, ja teiseks on tõendatud, et kokkulepe on põhjendatud üldist huvi teeniva õiguspärase eesmärgiga, millest lähtudes näib see olevat kitsas tähenduses sobiv, vajalik ja proportsionaalne.
Allkirjad
*      Kohtumenetluse keel: portugali.