62024CJ0058_RES
Kohtuasi C‑58/24
NEjaMYjaHJjaXFjaWBjaUVjaVKjaJUjaRJjaDZ
versus
Iirimaa
ja
The Attorney General
jaMinister for Housing, Local Government and Heritage
jaAn Coimisiún Pleanála, varem An Bord Pleanála
(eelotsusetaotlus, mille on esitanud High Court (Iirimaa))
Euroopa Kohtu (viies koda) 16. aprilli 2026. aasta kohtuotsus
Eelotsusetaotlus – Keskkond – Direktiiv 92/43/EMÜ – Looduslike elupaikade ning loodusliku loomastiku ja taimestiku kaitse – Artikkel 12 – Teatud loomaliikide range kaitse süsteem – Artikkel 16 – Direktiivi 2011/92/EL kohaldamisalasse kuuluva projekti ehitusloa taotluse huvides tehtud erandiotsus – Artikkel 11 – Århusi konventsioon – Artikkel 9 – Menetlusautonoomia – Võrdväärsuse ja tõhususe põhimõtted – Erandiotsus, mis kvalifitseeritakse eraldiseisvaks õigusaktiks – Menetlusnormid, mis näevad ette kolme kuu pikkuse tähtaja erandiloa tühistamise taotlemiseks
Keskkond – Teatavate projektide keskkonnamõju hindamine – Direktiiv 2011/92 – Pädevate asutuste kohustus viia enne loa andmist läbi hindamine – Mõiste „luba“ – Mitmeetapiline otsustusprotsess – Otsus, millega projekti arendajal lubatakse teha erand direktiivi 92/43 kohastest liikide kaitsemeetmetest – Hõlmamine – Tingimused
(Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2011/92, artikli 1 lõike 2 punktid a ja c, artikli 2 lõige 1; nõukogu direktiiv 92/43, artiklid 12, 13 ja artikli 16 lõige 1)
(vt punktid 26–28)
Keskkond – Teatavate projektide keskkonnamõju hindamine – Direktiiv 2011/92 – Asjaomase üldsuse liikmete kaebeõigus – Kaebus otsuse peale, millega projekti arendajal lubatakse teha erand direktiivi 92/43 kohastest liikide kaitsemeetmetest – Riigisisesed menetlusnormid – Menetlusautonoomia põhimõte – Võrdväärsuse ja tõhususe põhimõtete järgimine – Kolmekuuline kaebetähtaeg alates kuupäevast, mil asjaomane isik sai sellisest otsusest teada – Lubatavus
(Põhiõiguste harta, artikkel 47; Århusi konventsioon, artikkel 9; Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2011/92, mida on muudetud direktiiviga 2014/52, artikli 1 lõike 2 punkt a ja artikkel 11; nõukogu direktiiv 92/43, artikkel 16)
(vt punktid 29–40, 44–45, 52–53 ja resolutsioon)
Kokkuvõte
Euroopa Kohus, kellele High Court (kõrge kohus, Iirimaa) esitas eelotsusetaotluse, tegi otsuse selle kohta, kas liidu õigusega on kooskõlas riigisisene menetlusnorm, mis näeb ette kolmekuulise tähtaja liikmesriigi ametiasutuste poolt elupaikade direktiivi artikli 16 lõike 1 alusel tehtud erandiotsuse peale kaebuse esitamiseks. (
1
)
Põhikohtuasjas vaidlustas üks füüsiliste isikute rühm Iirimaa ametiasutuste poolt elupaikade direktiivi artikli 16 lõike 1 alusel tehtud erandiotsuse, mille eesmärk on võimaldada elamute ehitamist endisesse Delgany (Iirimaa) karmeliitide kloostrisse. Selles kloostris elutsevad praegu nahkhiired, mis on elupaikade direktiivi IV lisa kohaselt rangelt kaitstud loomaliik.
Põhikohtuasja kaebajad ei vaidlustanud kõnealuse erandiotsuse kehtivust Iiri õiguses ette nähtud kolmekuulise tähtaja jooksul. Eelotsusetaotluse esitanud kohus, kellel oli kahtlusi, kas see erand on kooskõlas elupaikade direktiivist tulenevate nõuetega, soovis teada, kas sellise menetlustähtaja kohaldamine on liidu õigusega vastuolus.
Euroopa Kohtu hinnang
Euroopa kohus märkis alustuseks, et ei keskkonnamõju hindamise direktiivis (
2
) ega muudes liidu õigusnormides ei ole täpsustatud elupaikade direktiivi artikli 16 lõike 1 alusel tehtud erandiotsuse või keskkonnamõju hindamise direktiivi artikli 1 lõike 2 punkti c tähenduses loa andmise otsuse peale kaebuse esitamise korda. Eelkõige ei ole liidu õiguses kindlaks määratud ei kaebuse esitamise tähtaega ega sellise tähtaja kulgema hakkamise hetke.
Järelikult ei nõua liidu õigus sellisel konkreetsel juhul, kus võimalik erand tuleb teha enne projektile loa andmist, et neid otsuseid käsitataks nende peale kaebuse esitamise õiguse teostamisel ühe ja sama otsusena, mille puhul kulgeb üksainus kaebuse esitamise tähtaeg.
Samuti ei nõua liidu õigus, et kui elupaikade direktiivi artikli 16 alusel tehakse erand, mis on osa projektile keskkonnamõju hindamise direktiivi artikli 1 lõike 2 punkti c tähenduses loa andmise protsessist, hakkab kaebuse esitamise tähtaeg kulgema alles sellise loa andmisest või avaldamisest.
Sellega seoses tuleb märkida, et mis puudutab tõhususe põhimõtet, siis oli Euroopa Kohus seisukohal, et kaebuse esitamiseks antud kolmekuuline tähtaeg, mis hakkab kulgema elupaikade direktiivi artikli 16 alusel erandiotsuse tegemisest või vajaduse korral hetkest, mil kaebaja sai teada või oleks mõistlikult võinud teada saada selle otsuse tegemisest, ei muuda liidu õigusest tulenevate õiguste kasutamist praktiliselt võimatuks või ülemäära keeruliseks.
Euroopa Kohus leidis, et asjaolu, et selline kaebuse esitamise tähtaeg hakkab põhimõtteliselt kulgema enne keskkonnamõju hindamise direktiivi artikli 1 lõike 2 punkti c tähenduses loa andmise menetluse lõpetamist, ei muuda sel moel esitatavaid kaebusi tulemusetuks.
Ühelt poolt ei takista see asjaolu asjaomasel üldsusel vaidlustada elupaikade direktiivi artikli 16 lõike 1 alusel tehtud erandiotsuse kooskõla kõigi nõuetega, mis on nimetatud sättes selle otsuse vastuvõtmisega seoses ette nähtud, ega pädeval kohtul seda kontrollida.
Teiselt poolt, kuigi selle asjaoluga kaasneb tõepoolest see, et erand muutub kaebuse esitamise tähtaja möödumisel lõplikuks, ei takista see asjaolu siiski asjaomasel üldsusel vaidlustada projektile keskkonnamõju hindamise direktiivi artikli 1 lõike 2 punkti c tähenduses antud luba ega kohtul seda tõhusalt kontrollida, arvestades eelkõige projekti eri keskkonnamõjude võimalikku vastastikust toimet.
Euroopa Kohus rõhutas siiski, et selleks, et selline kaebuse esitamise tähtaeg hakkaks kulgema, on oluline, et teada saamine või isegi võimalus sellest teada saada ei hõlmaks mitte ainult kõnealuse otsuse resolutsiooni, vaid ka põhjendusi. Nimelt sõltub teada saamisest kaebeõiguse tõhusus.
Lisaks on tõhususe põhimõtte järgimiseks oluline, et kaebajad saaksid mõistlikult ette näha õiguskaitsevahendeid ja nende suhtes kohaldatavaid tähtaegu.
Sellega seoses – kuna Århusi konventsiooni (
3
) artikli 9 lõikes 5 on ette nähtud, et konventsiooniosaline tagab, et üldsust teavitatakse haldus- ja kohtumenetlusele juurdepääsu võimalustest (seda nõuet rakendatakse pealegi keskkonnamõju hindamise direktiivi konkreetses kontekstis selle artikli 11 lõikega 5) – tuleb märkida, et antav teave peaks täpsustama, et kaebus elupaikade direktiivi artikli 16 alusel tehtud erandiotsuse peale tuleb esitada kolme kuu jooksul alates hetkest, mil kaebaja sai või oleks mõistlikult võinud selle otsuse tegemisest teada saada.
Kuid nagu nähtub Århusi konventsiooni artikli 9 lõike 5 ja keskkonnamõju hindamise direktiivi artikli 11 lõike 5 sõnastusest, ei ole asjaolu, et sellist teavet ei ole üldsusele antud, siiski iseenesest piisav asumaks seisukohale, et tõhususe põhimõtet on rikutud.
(
1
)	Nõukogu 21. mai 1992. aasta direktiivi 92/43/EMÜ looduslike elupaikade ning loodusliku loomastiku ja taimestiku kaitse kohta (EÜT 1992, L 206, lk 7; ELT eriväljaanne 15/02, lk 102; edaspidi „elupaikade direktiiv“).
(
2
)	Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. detsembri 2011. aasta direktiiv 2011/92/EL teatavate riiklike ja eraprojektide keskkonnamõju hindamise kohta (ELT 2012, L 26, lk 1; edaspidi „keskkonnamõju hindamise direktiiv“).
(
3
)	Keskkonnainfo kättesaadavuse ja keskkonnaasjade otsustamises üldsuse osalemise ning neis asjus kohtu poole pöördumise konventsioon, millele kirjutati alla 25. juunil 1998 Århusis ning mis kiideti Euroopa Ühenduse nimel heaks nõukogu 17. veebruari 2005. aasta otsusega 2005/370/EÜ (ELT 2005, L 124, lk 1).