62019CJ0201_RES
Kohtuasi C‑201/19 P
Servier SAS jt
versus
Euroopa Komisjon
Euroopa Kohtu (esimene koda) 27. juuni 2024. aasta otsus
Apellatsioonkaebus – Konkurents – Farmaatsiatooted – Perindopriili turg – ELTL artikkel 101 – Keelatud kokkulepped – Potentsiaalne konkurents – Eesmärgilt konkurentsipiirang – Perindopriili geneeriliste versioonide turule sisenemise edasilükkamise strateegia – Patendivaidluste lahendamise kompromisskokkulepe – Rikkumise kestus – Mõiste „üks rikkumine“ – Trahvi tühistamine või vähendamine
Apellatsioonkaebus – Väited – Asjaolude ja tõendite ebaõige hindamine – Vastuvõetamatus – Asjaolude ja tõendite hindamise kontroll Euroopa Kohtus – Välistamine, v.a tõendite moonutamise korral – Vaidluse asjaolude õigusliku kvalifitseerimise kontroll Euroopa Kohtus – Lubatavus
(ELTL artikli 256 lõige 1; Euroopa Kohtu põhikiri, artikli 58 esimene lõik)
(vt punktid 58–61, 189, 269, 322, 326 ja 335)
Apellatsioonkaebus – Väited – Üldkohtus esitatud väidete ja argumentide pelk kordamine – Vastuvõetamatus – Selle vaidlustamine, kuidas Üldkohus on liidu õigust tõlgendanud või kohaldanud – Vastuvõetavus
(ELTL artikkel 256; Euroopa Kohtu põhikiri, artikli 58 esimene lõik; Euroopa Kohtu kodukord, artikli 168 lõike 1 punkt d ja artikli 169 lõige 2)
(vt punktid 62 ja 63)
Keelatud kokkulepped – Konkurentsi kahjustamine – Hindamiskriteeriumid – Ettevõtja kvalifitseerimine potentsiaalseks konkurendiks – Tegelikud ja konkreetsed võimalused turule sisenemiseks – Kriteeriumid – Ettevõtja kindel kavatsus ja isiklik võime asjaomasele turule tulla – Ületamatute tõkete puudumine – Hindamine – Tõendamiskoormis – Originaalravimit või mõnda selle tootmisprotsessi kaitsvate patentide olemasolu – Geneeriliste ravimite tootja kvalifitseerimine patendiomanikust originaalravimi tootja potentsiaalseks konkurendiks
(ELTL artikkel 101)
(vt punktid 69–71, 79–82, 98–126, 191–195, 200–204 ja 262–267)
Keelatud kokkulepped – Konkurentsi kahjustamine – Patendivaidluste lahendamise kompromisskokkulepped – Originaalravimite tootja ja geneeriliste ravimite tootja vahel sõlmitud kokkulepe – Kokkulepe, mis sisaldab geneeriliste ravimite tootjal patentide vaidlustamist ja toodete turustamist keelavaid tingimusi – Vastutasu, mis seisneb väärtuste ülekandmises – Kvalifitseerimine eesmärgilt piiranguks – Kriteeriumid – Kokkulepped, mis kahjustavad piisaval määral konkurentsi asjaomasel turul – Väärtuse ülekandmise stimuleeriva mõju hindamine geneeriliste ravimite tootja turule sisenemisest loobumisele – Vajadus analüüsida konkurentsivastase tegevuse tagajärgi konkurentsile – Puudumine – Asjasse puutuvad ettevõtjad, kes tegutsesid kavatsuseta takistada, piirata või kahjustada konkurentsi – Määrava tähtsuseta asjaolu
(ELTL artikli 101 lõige 1)
(vt punktid 72–77, 83–88, 143–146, 152–157, 163–168, 222–228, 272, 277, 282, 291–296, 307–310, 332–334 ja 344–352)
Keelatud kokkulepped – Konkurentsi kahjustamine – Seonduv piirang – Mõiste – Piirang, mis on vajalik sellise põhitehingu tegemiseks, mis ei ole konkurentsivastane – Põhitehing, mis kujutab endast eesmärgilt konkurentsipiirangut – Seonduvate piirangute teooria kohaldamatus
(ELTL artikli 101 lõige 1)
(vt punktid 147–151 ja 278)
Keelatud kokkulepped – Keeld – Rikkumised – Ühe rikkumise koostisosadeks olevad kokkulepped ja kooskõlastatud tegevus – Vastutuse omistamine ettevõtjale kogu rikkumise eest – Tingimused – Rikkuv tegevus ja toimingud, mis kuuluvad tervikplaani – Hindamine – Kriteeriumid – Kõikide osalejate ühine eesmärk – Vajadus, et etteheidetavad tegevused oleksid üksteist täiendavad – Puudumine
(ELTL artikli 101 lõige 1)
(vt punktid 240–250)
Keelatud kokkulepped – Konkurentsi kahjustamine – Patendivaidluste lahendamise kompromisskokkulepped – Originaalravimite tootja ja geneeriliste ravimite tootja vahel sõlmitud kokkulepe – Kokkulepe, mis sisaldab geneeriliste ravimite tootjal patentide vaidlustamist ja toodete turustamist keelavaid tingimusi – Vastutasu, mis seisneb väärtuste ülekandmises – Komisjoni otsus, millega tuvastatakse rikkumine ja määratakse trahv – Otsus, mille põhjendused on vastuolulised osas, mis puudutab keelatud kokkuleppe lõppemise aega erinevate liikmesriikide turgudel – Sellist põhjenduste vastuolulisust puudutava tühistamisväite tagasilükkamine Üldkohtus – Õigusnormi rikkumine
(ELTL artikli 101 lõige 1)
(vt punktid 368–379)
Põhiõigused – Põhiõiguste harta – Süütegude ja karistuste seaduses sätestatuse põhimõte – Ulatus – Karistatud tegevuse õigusvastasuse ettenähtavus – Originaalravimeid tootva laboratooriumi ja geneerilisi ravimeid tootva ettevõtja vahel sõlmitud patendivaidluste lahendamise kompromisskokkulepe – Konkurentsiõigusega vastuolus olev kokkulepe – Originaalravimi tootja, kellele ei saa tema tegevuse konkurentsivastasus olla teadmata
(ELTL artikli 101 lõige 1; Euroopa Liidu põhiõiguste harta, artikli 49 lõige 1)
(vt punktid 386–390)
Apellatsioonkaebus – Euroopa Kohtu pädevus – Aluslepingu konkurentsieeskirju rikkunud ettevõtjatele määratud trahvide summale Üldkohtu poolt antud hinnangu võrdsuse põhjendusel kahtluse alla seadmine – Välistamine
(ELTL artiklid 256 ja 261; Euroopa Kohtu põhikiri, artikkel 58; nõukogu määrus nr 1/2003, artikkel 31)
(vt punkt 404)
Konkurents – Trahvid – Summa – Kindlaksmääramine – Kohtulik kontroll – Liidu kohtu täielik pädevus – Ulatus – Määratud trahvi suuruse kindlaksmääramine – Hindamiskriteeriumid
(ELTL artikli 101 lõige 1 ja artikkel 261; nõukogu määrus nr 1/2003, artikli 23 lõige 3 ja artikkel 31)
(vt punktid 412–417)
Kokkuvõte
Seitsme kohtuotsusega jättis Euroopa Kohus põhilises osas rahuldamata mitme ravimitootja esitatud apellatsioonkaebused Üldkohtu otsuste (
1
) peale, millega jäeti osaliselt rahuldamata nende tühistamishagid otsuse peale, millega Euroopa Komisjon määras neile trahvid osalemise eest keelatud kokkulepetes farmaatsiatoote perindopriil turul ning ühele neist turgu valitseva seisundi kuritarvitamise eest (
2
). Seejuures täpsustas Euroopa Kohus eraldusjoont, mis lahutab ühelt poolt ravimitootjate õiguspärast tegevust tõeliste patendivaidluste kompromissiga lahendamisel farmaatsiasektoris ning teiselt poolt kokkuleppeid, millega patendivaidluste kompromissiga lahendamise kattevarjus lükatakse õigusvastaselt edasi geneeriliste ravimite tootjate sisenemist farmaatsiatoote turule.
Farmaatsiakontsern Servier, mille emaettevõtja Servier SAS asukoht on Prantsusmaal (edaspidi eraldi või koos „Servier“), töötas välja perindopriili, mis on muundava ensüümi inhibiitorite klassi kuuluv ravim, mida kasutatakse südame-veresoonkonna haiguste ravimiseks ja mis on peamiselt mõeldud hüpertensiooni ja südamepuudulikkuse raviks. Perindopriili molekuliga seotud patendi, mille patenditaotlus esitati Euroopa Patendiametile 1981. aastal, kehtivus lõppes 2000ndatel aastatel.
Perindopriili farmatseutiline toimeaine esineb soola (erbumiin) kujul. 1988. aastal esitas Servier Euroopa Patendiametile mitu nimetatud toimeaine tootmisprotsessiga seotud patenditaotlust; nende patentide kehtivus lõppes 16. septembril 2008.
Servier esitas 2001. aastal Euroopa Patendiametile kaks uut patenditaotlust perindopriili ja selle tootmisprotsessi kohta ning 2004. aastal väljastati patendid (edaspidi „patendid 947 ja 948“). Peale selle sai Servier patendile 947 vastavad riigisisesed patendid mitmes liikmesriigis enne, kui viimased ühinesid Euroopa patentide väljaandmise konventsiooniga.
Alates 2003. aastast oli Servier ja perindopriili geneerilise versiooni turustamist ette valmistavate geneeriliste ravimite tootjate vahel mitu vaidlust. Selles kontekstis esitasid kümme geneeriliste ravimite tootjat patendi 947 peale vastulause Euroopa Patendiametile, mille tehniline apellatsioonikoda tühistas vaidlustatud patendi 2009. aasta mais. Mitu geneeriliste ravimite tootjat vaidlustasid patendi 947 kehtivuse ka liikmesriigi kohtutes. Servier aga esitas asjaomaste geneeriliste ravimite tootjate vastu patendist tulenevate õiguste rikkumise hagid ja esialgse õiguskaitse taotlused.
Osutatud vaidluste lõpetamiseks sõlmis Servier aastatel 2005–2007 kompromisskokkulepped mitme geneeriliste ravimite tootjaga, kelleks olid eelkõige Niche Generics Ltd ja tema emaettevõtja Unichem Laboratories Ltd (edaspidi „Niche’i kokkulepe), Matrix Laboratories Ltd (edaspidi „Matrixi kokkulepe“), Teva UK Ltd (edaspidi „Teva kokkulepe“), KRKA, tovarna zdravil, d.d. (edaspidi „Krka kokkulepped“) ja Lupin Ltd (edaspidi „Lupini kokkulepe“).
Nimetatud kokkulepete kohaselt kohustusid geneeriliste ravimite tootjad vastavalt kas piirama Servier’ eelnimetatud patentidega kaitstud perindopriili vormide tootmist, tarnimist või turustamist või selle lõpetama, ning neid patente mitte rohkem vaidlustama. Vastutasuna nende kohustuste ja teiste eelviidatud kokkulepetes sätestatud tingimuste täitmise eest kohustus Servier eelkõige maksma nimetatud ettevõtjatele suuri summasid.
Selles kontekstis sõlmis Servier’ geneeriliste ravimite arendamisele spetsialiseerunud tütarettevõtja Biogaran SAS täiendavalt ühe litsentsi- ja tarnekokkuleppe Niche Genericsiga (edaspidi „Biogarani kokkulepe“).
Komisjon sedastas 9. juuli 2014. aasta otsuses, et Niche’i, Matrixi, Teva, Krka, Lupini ja Biogarani kokkuleppe näol on tegemist ELTL artikliga 101 keelatud konkurentsipiiranguga. Lisaks leidis ta, et Servier oli ELTL artiklit 102 rikkudes kuritarvitanud turgu valitsevat seisundit, kuna need kokkulepped olid osa strateegiast, mille eesmärk oli edasi lükata geneeriliste versioonide sisenemist perindopriili turule, kus sellel ettevõtjal oli turgu valitsev seisund.
Komisjon määras Servier’le ELTL artikli 101 rikkumise eest trahvid kokku 289727200 euro ulatuses ning ELTL artikli 102 rikkumise eest 41270000 euro suuruse trahvi. Asjasse puutuvatele geneeriliste ravimite tootjatele määrati samuti suured trahvid selle eest, et nad rikkusid vaidlusalustes kokkulepetes osalemisega ELTL artiklit 101.
Vaadanud läbi Servier’ ja asjaomaste geneeriliste ravimite tootjate hagid, tühistas Üldkohus komisjoni otsuse osas, milles komisjon oli tuvastanud ELTL artikli 101 lõike 1 rikkumise seoses Krka kokkulepetega ning ELTL artikli 102 rikkumise, ning samuti Servier’le ja Krkale nende rikkumiste eest määratud trahvid (
3
). Lisaks vähendas Üldkohus Servier’le Matrixi kokkuleppes osalemise eest määratud trahvi suurust (
4
). Kõik ülejäänud trahvid jättis Üldkohus seevastu kehtima.
Servier ja need geneeriliste ravimite tootjad, kelle hagid rahuldamata jäeti, esitasid Üldkohtu otsuste peale apellatsioonkaebused.
Euroopa Kohtu hinnang
Potentsiaalse konkurentsi mõiste ja eesmärgi tõttu konkurentsipiirangu mõiste
Esimesena hindas Euroopa Kohus neid tühistamisnõude väiteid, mille kohaselt rikkus Üldkohus õigusnormi, kui nõustus, et Servier’ ja asjaomaste geneeriliste ravimite tootjate vahel oli potentsiaalne konkurents, ning kvalifitseeris vaidlustatud kokkulepped eesmärgi tõttu konkurentsipiiranguteks.
Kõigepealt märkis Euroopa Kohus, et andmaks ELTL artikli 101 lõike 1 alusel hinnangut salajasele tegevusele, mis toimub ettevõtjatevaheliste horisontaalkoostöö kokkulepete vormis (nagu vaidlusalused kokkulepped), tuleb esimeses etapis teha kindlaks, kas seda tegevust saab käsitada konkurentsi piiramisena ettevõtjate poolt, kelle vahel on kas või potentsiaalne konkurents.
Kui see on nii, siis tuleb teises etapis kontrollida, kas see tegevus on oma majanduslikku laadi arvestades käsitatav eesmärgi tõttu konkurentsipiiranguna. Kui eesmärgi tõttu konkurentsipiirang esineb, siis ei ole vaja edasi uurida ega ammugi tõendada selle tagajärgi konkurentsile. Seevastu kui ettevõtjate kokkuleppe või kooskõlastatud tegevuse konkurentsivastane eesmärk ei ole tõendatud, siis tuleb analüüsida selle tagajärgi.
Neist kaalutlustest lähtudes lükkas Euroopa Kohus esiteks tagasi etteheited, mille kohaselt oli Üldkohus käsitlenud liiga laialt mõistet „potentsiaalne konkurents“ ja pööranud ümber komisjonil lasuva tõendamiskoormise.
Kõigepealt meenutas Euroopas Kohus, et geneeriliste ravimite tootjatele ravimituru avamise konkreetses kontekstis on ta juba leidnud, et hindamaks seda, kas tootjal, kes küll turul ei ole, on potentsiaalne konkurentsisuhe originaalravimi tootjaga, kes sellel turul juba tegutseb, tuleb kindlaks teha, kas on olemas tegelik ja konkreetne võimalus, et esimesena nimetatud ettevõtja siseneb kõnealusele turule ja konkureerib teise ettevõtjaga. Selleks tuleb hinnata, kas geneeriliste ravimite tootja oli teinud piisavaid ettevalmistusi, et avaldada konkurentsisurvet originaalravimite tootjale. Lisaks tuleb kontrollida, et sellise geneeriliste ravimite tootja turule sisenemine ei põrku ületamatute turule sisenemise tõketega.
Viimati nimetatud küsimusega seoses täpsustas Euroopa Kohus, et originaalravimit või mõnda selle tootmisprotsessi kaitsvate patentide olemasolu on küll vaieldamatult osaks nende patentide omaniku ja geneeriliste ravimite tootjate vahelisi konkurentsisuhteid iseloomustavast majanduslikust ja õiguslikust kontekstist, ent niisuguse patendi olemasolu, mis kaitseb üldkasutatavaks muutunud toimeaine valmistamisprotsessi, ei saa iseenesest pidada ületamatuks tõkkeks geneeriliste ravimite tootja turule sisenemisel. Sellest järeldub, et sellise patendi olemasolu ei välista seda, et asjaomase originaalravimi tootja potentsiaalseks konkurendiks kvalifitseeritakse geneeriliste ravimite tootja, kellel tõepoolest on kindel kavatsus ja isiklik võime turule siseneda ning kes oma toimingutega näitab üles valmidust selle patendi kehtivust vaidlustada ja kanda riski, et tema turule sisenemisel esitab selle patendi omanik tema vastu patendist tulenevate õiguste rikkumise hagi.
Lisaks, kuigi see, kuidas geneeriliste ravimite tootja patendi tugevust tajub, on üks asjakohastest teguritest teiste hulgas (nagu ettevalmistavad toimingud turule sisenemiseks), et hinnata selle tootja plaane ja seega tema võimalikku kindlat kavatsust turule siseneda, ei ole see taju põhimõtteliselt asjakohane hindamaks tootja isiklikku võimet tegelikult turule siseneda ega ületamatute tõkete objektiivset esinemist niisugusel sisenemisel.
Vastupidi mõne apellandi väidetule ei pööranud Üldkohus selles kontekstis tõendamiskoormist ümber, kui leidis, et kuna komisjon oli kaudsete tõendite kogumi alusel tuvastanud Servier’ ja asjaomaste geneeriliste ravimite tootjate vahelise potentsiaalse konkurentsi olemasolu, siis pidid nemad selle olemasolu vastupidiste tõendite esitamisega ümber lükkama. Sellise tõendamiskoormise näol ei ole pealegi tegemist probatio diabolica’ga, kuna piisab sellest, kui asjaomased ettevõtjad tõendavad positiivset asjaolu ehk seda, et esinevad sellised tehnilised, õiguslikud, ärilised või finantsraskused, mis kujutavad endast ületamatuid tõkkeid neist ühe turule sisenemisel.
Teiseks lükkas Euroopa Kohus tagasi väited, mille kohaselt kvalifitseeris Üldkohus vaidlusalused kokkulepped eesmärgi tõttu konkurentsipiiranguteks valede kriteeriumide alusel.
Olles esmalt märkinud, et eesmärgi tõttu konkurentsipiirangu kvalifikatsiooni ei saa välistada põhjusel, et puudub komisjoni varasem otsustuspraktika selles valdkonnas, lükkas Euroopa Kohus tagasi etteheited, millega vaidlustatakse seda, et Üldkohus ei võtnud arvesse vaidlusaluste kokkulepete väidetavaid positiivseid tagajärgi konkurentsile, kuna nende kokkulepete tagajärgede analüüsimine ei olnud vajalik ega isegi asjasse puutuv selle kindlaks tegemisel, kas need saab kvalifitseerida eesmärgi tõttu konkurentsipiiranguteks.
Samuti ei rikkunud Üldkohus õigusnormi, jättes kohaldamata kohtupraktika, mille kohaselt ei kuulu õiguspärase kokkuleppega seonduv piirang ELTL artikli 101 lõikes 1 sätestatud keelu kohaldamisalasse, kui see on objektiivselt vajalik õiguspärase kokkuleppe elluviimiseks ning selle eesmärkidega proportsionaalne. Selle kohtupraktika kohaselt on nimelt nõutav, et põhikokkulepe ei oleks konkurentsivastane, see nõue ei ole aga vaidlusaluste kokkulepete puhul täidetud.
Vastuseks etteheidetele, mille kohaselt keeldus Üldkohus arvesse võtmast apellantide kavatsust lõpetada patendivaidlused, tuletas Euroopa Kohus meelde, et kuigi kokkulepete konkurentsivastase eesmärgi hindamisel on asjasse puutuvaks nende objektiivsed eesmärgid konkurentsi seisukohast, ei ole ELTL artikli 101 lõike 1 kohaldamisel määravat tähtsust sellel, et kokkulepetes osalenud ettevõtjad tegutsesid ilma kavatsuseta konkurentsi piirata, ega asjaolul, et nad taotlesid teatavaid õiguspäraseid eesmärke. Asjaolu, et vaidlusaluste kokkulepete üle läbirääkimiste pidamine võis apellantide seisukohast olla vaadeldav majanduslikult mõistliku strateegiana, ei kinnita kuidagi seda, et selle strateegia elluviimine oleks olnud konkurentsiõiguse seisukohast põhjendatud.
Viimaks lükkas Euroopa Kohus tagasi argumendid, mis puudutavad seda, kui olulised on vaidlusaluste kokkulepete eesmärgi tõttu konkurentsipiiranguteks kvalifitseerimisel neis kokkulepetes ette nähtud vastupidised maksed ehk maksed, mille Servier tegi geneeriliste ravimite tootjatele.
Euroopa Kohus juhtis tähelepanu sellele, et kuigi teatavatel tingimusel saab täiesti õiguspäraselt sõlmida patendivaidluse lahendamise kompromisskokkuleppe, mis põhineb poolte poolt nimetatud patendi kehtivuse tunnustamisel, siis sellise kokkuleppe eesmärgi tõttu konkurentsipiiranguks kvalifitseerimine sõltub ka kokkuleppe muudest tunnustest ja selle sõlmimise asjaoludest, mis võimaldavad vastaval juhul asuda seisukohale, et see kokkulepe kahjustab konkurentsi piisaval määral.
Kompromisskokkuleppes sisalduvad vaidlustamis- ja turustamiskeelud võivad viia kokkuleppe kvalifitseerimiseni eesmärgi tõttu konkurentsipiiranguks, kui ilmneb, et geneeriliste ravimite tootja ei nõustunud nende keeldudega mitte seetõttu, et ta tunnustab originaalravimite tootja patendi kehtivust, vaid seetõttu, et viimane maksab talle.
Seega kui vaidlustamis- ja turustamiskeeldusid sisaldava patendivaidluse lahendamise kompromisskokkuleppega kaasneb väärtuse ülekandmine originaalravimite tootjalt geneeriliste ravimite tootjale, tuleb kõigepealt kontrollida, kas väärtuse ülekannete positiivne netojääk on täielikult põhjendatud vajadusega hüvitada kokkuleppes nimetatud vaidlusega seotud kulud või ebamugavused või vajadusega tasuda geneeriliste ravimite tootjale selle eest, et ta on tegelikult ja tõendatult tarninud kaupu või osutanud teenuseid originaalravimi tootjale. Kui see nii ei ole, on seejärel oluline kontrollida, kas väärtuse ülekandmine on seletatav üksnes nende ravimitootjate ärihuviga mitte konkureerida võrdsetel alustel. Selle analüüsimiseks tuleb hinnata, kas väärtuste ülekannete positiivne jääk on piisavalt suur, et tõepoolest ajendada geneeriliste ravimite tootjaid loobuma asjaomasele turule sisenemisest, ilma et oleks nõutav, et positiivne jääk peaks tingimata olema suurem kasumist, mille geneeriliste ravimite tootja oleks saanud, kui ta oleks patendivaidluse võitnud.
Sellega seoses täpsustas Euroopa Kohus ka, et Üldkohus ei rikkunud ühtki õigusnormi, kui leidis, et teatavaid kulusid, mille Servier hüvitas, näiteks võimalikke geneeriliste ravimite tootjate poolt kolmandatele isikutele välja maksmisele kuuluvaid hüvitisi, ei saa pidada lahutamatult seotuks vaidluse kompromissiga lahendamisega. Seejuures ei pööranud Üldkohus ümber tõendamiskoormist, nõudes, et vaidlusaluste kokkulepete pooled tõendaksid, et need kulud olid kõnealuse kompromissiga lahutamatult seotud.
ELTL artikli 101 lõike 1 kohaldamine vaidlusaluste kokkulepete suhtes
Olles nõustunud potentsiaalse konkurentsi ja eesmärgi tõttu konkurentsipiirangu mõistetele antud Üldkohtu tõlgendusega, analüüsis Euroopa Kohus teisena neist seisukohtadest lähtudes üksikasjalikult vaidlusaluseid kokkuleppeid.
A. Niche’i kokkulepe ja Matrixi kokkulepe
Niche’i kokkuleppe ja Matrixi kokkuleppega seoses meenutas Euroopa Kohus, et Niche Genericsil (edaspidi „Niche“), tema emaettevõtjal Unichem Laboratories (edaspidi „Unichem“) ja Matrix Laboratories’il (edaspidi „Matrix“) oli ühine strateegia geneerilise perindopriili arendamiseks ja selle turustamiseks liidu territooriumil. Seejuures oli Matrixi ülesandeks toimeaine tootmine, samas kui Unichem tagas perindopriili ühe geneerilise versiooni tablettide tootmise sellest toimeainest. Ravimi turustamine, sealhulgas sellega seotud õiguslikud aspektid, usaldati Niche’ile.
Matrixi kohta täpsustas Euroopa Kohus lisaks, et 2007. aasta jaanuaris suurendas äriühing Mylan Inc oma osalust Matrixi kapitalis 71,5%‑ni ning 2011. aastal enam kui 97%‑ni. Alates 5. oktoobrist 2011 kannab Matrix nime Mylan Laboratories.
Eeltoodut arvesse võttes märkis Euroopa Kohus, et Üldkohus ei rikkunud ühtki õigusnormi, kui sedastas, et Servier’ poolt Niche’i kokkuleppe ja Matrixi kokkuleppe täitmisel üle kantud väärtuse eesmärk oli ajendada Niche’i, Unichemi ja Matrixit loobuma liidus perindopriili turule sisenemisest. Pealegi, kuna kõnealuste ravimitootjate perindopriili turule sisenemisel esinenud patentidega seotud tõkked ei olnud ületamatud, ei saa need tõkked kahtluse alla seada tuvastatud väärtuse ülekandmise stimuleerivat mõju. Lisaks ei ole ELTL artikli 101 lõike 1 kohaldamise seisukohast määravat tähtsust sellel, et Niche’i kokkuleppe ja Matrixi kokkuleppe pooltel ei olnud väidetavalt konkurentsivastast kavatsust.
Euroopa Kohus lükkas tagasi ka etteheited, mille kohaselt rikkus Üldkohus õigusnormi, kui nõustus sellega, et Niche ja Matrix ei osalenud ühes rikkumises, vaid kahes erinevas rikkumises, mille eest komisjon võis määrata eraldi trahvid. Kuna üheks rikkumiseks kvalifitseerimine nõuab seda, et iga asjaomane konkurentsivastane tegevus oleks osa samast tervikplaanist selle identse konkurentsivastase eesmärgi tõttu, siis kohaldas Üldkohus seda kriteeriumi õigesti, kui leidis, et kuna Niche’il ja Matrixil ühist plaani ei olnud, siis oli Niche’i kokkuleppe ja Matrixi kokkuleppe näol tegemist kahe erineva rikkumisega.
Mis puudutab Mylani vastutust Matrixi kokkuleppest tuleneva rikkumise ja Unichemi vastutust Niche’i kokkuleppest tuleneva rikkumise eest, siis leidis Euroopa Kohus, et Üldkohus on õigesti asunud seisukohale, et Matrixi ja Niche’i tegevuse saab omistada vastavalt Mylanile ja Unichemile kui emaettevõtjatele, kuna Matrix ja Niche ei otsustanud iseseisvalt, kuidas turul tegutseda, vaid viisid põhiliselt ellu emaettevõtja antud juhiseid, arvestades eelkõige neid ühendavaid majanduslikke, organisatsioonilisi ja õiguslikke sidemeid.
Unichemiga seoses märkis Euroopa Kohus lisaks, et Üldkohtu poolt tuvastatust ilmneb, et Niche’i kokkuleppest tulenevast rikkumisest võtsid otseselt osa nii Unichem kui tema tütarettevõtja Niche. Kuna Unichem seda otsest osalemist kinnitavaid asjaolusid Üldkohtus põhjendatult ei vaidlustanud, olid need vastavalt isikliku vastutuse põhimõttele piisavad, et omistada talle vastutus selle rikkumise eest.
Unichemi suhtes ELTL artikli 101 kohaldamist ei takista ka see, et tema asukoht on kolmandas riigis, kuna Servier ja Niche viisid Niche’i kokkuleppe ellu liidus.
B. Teva kokkulepe ja Lupini kokkulepe
Mis puudutab ELTL artikli 101 lõike 1 kohaldamist Teva kokkuleppe suhtes, siis nõustus Euroopa Kohus Üldkohtu hinnanguga, et selles kokkuleppes ette nähtud väärtuse ülekannete positiivne netojääk ajendas Teva UK-d loobuma perindopriili turule sisenemisest, mistõttu on põhjendatud nimetatud kokkuleppe kvalifitseerimine eesmärgi tõttu konkurentsipiiranguks. Seda kvalifikatsiooni ei sea kahtluse alla argumendid, et Teva kokkuleppe õiguspäraseks eesmärgiks oli anda Tevale võimalus siseneda Servier’ tarnitavat geneerilist perindopriili turustades Ühendkuningriigi turule, kuna see, et need ettevõtjad tegutsesid ilma kavatsuseta konkurentsi takistada, piirata või kahjustada või järgisid nad teatavaid õiguspäraseid eesmärke, ei ole ELTL artikli 101 lõike 1 kohaldamisel määrava tähtsusega.
Lupini kokkuleppe osas pidas Euroopa Kohus seevastu põhjendatuks Servier’ etteheidet, mille kohaselt rikkus Üldkohus õigusnormi, kui nõustus komisjoni seisukohaga, et selle kokkuleppega seotud rikkumine jätkus Belgia, Tšehhi Vabariigi, Iirimaa ja Ungari turul pärast perindopriili ühe geneerilise versiooni turustamist ravimitootja Sandoz poolt, samas kui sellesama geneerilise versiooni toomist Prantsusmaa turule käsitas komisjon asjaoluna, mis tähistas Lupini kokkuleppest tuleneva rikkumise lõppemist selle liikmesriigi turul.
C. Biogarani kokkulepe
Biogarani kokkuleppe kohaselt võttis Niche kohustuse anda Biogaranile üle kolme muu ravimi kui perindopriili müügilubade toimikud ja Prantsusmaal ühe sellise ravimi kohta saadud müügiluba. Vastutasuks pidi Biogaran maksma Niche’ile 2,5 miljonit naelsterlingit, mis ei kuulunud tagastamisele isegi juhul, kui sellel turul neid müügilubasid ei saada.
Leides, et Biogarani kokkulepe oli täiendav stiimul veenmaks Niche’i perindopriili turule sisenemisest loobuma ja kinnitas Biogarani vahetut osalemist Servier’ poolt toime pandud rikkumises, määras komisjon Servier’le ja Biogaranile ELTL artikli 101 rikkumise eest solidaarselt suure trahvi.
Kuna Üldkohus nõustus selle analüüsi ja komisjoni määratud trahviga, märkis Euroopa Kohus, et kõiki asjasse puutuvaid lepinguna käsitatavaid kokkuleppeid on vältimatult vaja analüüsida ühe terviku osadena. Võttes eelkõige arvesse Biogarani kokkuleppest tulenevat majanduslikult seletamatut väärtuste ülekandmist Niche’ile, leidis Euroopa Kohus, et Üldkohus ei rikkunud ühtki õigusnormi, asudes seisukohale, et Biogarani kokkulepe oli Niche’i kokkuleppega seonduv kokkulepe, mille eesmärk oli maksta Niche’ile täiendavat hüvitist selleks, et ajendada teda loobuma perindopriili turule sisenemisest vastavalt Niche’i kokkuleppele.
Trahvide määramine
Viimasena lükkas Euroopa Kohus tagasi etteheited, mis on seotud trahvide määramise ja nende suurusega, välja arvatud need Servier’ etteheited, mis puudutavad Lupini kokkuleppest tuleneva rikkumise kestust. Eelkõige lükkas Euroopa Kohus tagasi argumendid, mille kohaselt ei saanud komisjon süütegude ja karistuste seaduses sätestatuse põhimõtet rikkumata määrata trahve sellises keerukas ning uudses olukorras nagu käesoleval juhul, mida iseloomustab varasemate otsuste ja kohtupraktika puudumine.
Viimati nimetatud küsimusega seoses meenutas Euroopa Kohus, et süütegude ja karistuste seaduses sätestatuse põhimõte nõuab küll, et rikkumised ja nende eest määratavad karistused oleksid seaduses selgelt määratletud, ent see ei keela kriminaalvastutust käsitlevate sätete järkjärgulist selgemaks muutmist kohtu poolt tingimusel, et selle tulemus on rikkumise toimepanemise hetkel mõistlikult ettenähtav. Võttes aga arvesse ELTL artikli 101 lõikes 1 sätestatud keelu ulatust, ei saanud Servier’le olla teadmata, et makstes geneeriliste ravimite tootjatele selle eest, et nad ei siseneks perindopriili turule, tegutses ta selle sättega keelatud viisil. Teiselt poolt võisid geneeriliste ravimite tootjad mõistlikult oodata, et nõustudes saama Servier’lt makseid selle eest, et nad perindopriili turult eemale jäävad, tegutsevad nad ELTL artikli 101 lõikega 1 sätestatud keelu kohaldamisalasse jääval viisil. Sellest järeldub, et hoolimata vaidlusaluste kokkulepete keerukusest ja nende kontekstist ei saanud kokkulepete rikkuv laad olla nendega seotud ettevõtjatele teadmata.
Kokkuvõte
Eeltoodut arvesse võttes jättis Euroopa Kohus täielikult rahuldamata ravimitootjate esitatud apellatsioonkaebused, välja arvatud Servier’ apellatsioonkaebuse, mis jäeti rahuldamata vaid osaliselt. Viimati nimetatud apellatsioonkaebusega seoses nõustus Euroopa Kohus konkreetsemalt etteheidetega, millega vaidlustatakse Lupini kokkuleppega seotud rikkumise kestus, ning sellest tulenevalt ka nendega, mis puudutavad Servier’le kõnealuses kokkuleppes osalemise eest määratud trahvi arvestamist. Leides, et nende etteheidete osas võimaldab menetlusstaadium kohtuasja lahendada, sedastas Euroopa Kohus esiteks, et Lupini kokkuleppega seotud rikkumine lõppes Belgia, Tšehhi Vabariigi, Iirimaa ja Ungari turul siis, kui Prantsusmaa turule saabus Sandozi toodetud perindopriili geneeriline versioon, ning määras teiseks Servier’le nimetatud kokkuleppes osalemise eest 34745 1000 euro suuruse trahvi.
(
1
)	12. detsembri 2018. aasta kohtuotsused Servier jt vs. komisjon (T‑691/14, EU:T:2018:922), Niche Generics vs. komisjon (T‑701/14, EU:T:2018:921), Unichem Laboratories vs. komisjon (T‑705/14, EU:T:2018:915), Teva UK jt vs. komisjon (T‑679/14, EU:T:2018:919), Lupin vs. komisjon (T‑680/14, EU:T:2018:908), Mylan Laboratories ja Mylan vs. komisjon (T‑682/14, EU:T:2018:907), Biogaran vs. komisjon (T‑677/14, EU:T:2018:910).
(
2
)	Komisjoni 9. juuli 2014. aasta otsus C(2014) 4955 (final) [ELTL] artiklite 101 ja 102 kohaldamise menetluse kohta (juhtum AT/39612 – Perindopril (Servier)).
(
3
)	12. detsembri 2018. aasta kohtuotsus Krka vs. komisjon (T‑684/14, EU:T:2018:918) ja kohtuotsus Servier jt vs. komisjon (T‑691/14, EU:T:2018:922).
(
4
)	12. detsembri 2018. aasta kohtuotsus Servier jt vs. komisjon (T‑691/14, EU:T:2018:922).