Laikina versija
TEISINGUMO TEISMO (antroji kolegija) SPRENDIMAS
2026 m. balandžio 16 d.(*)
„ Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Aplinka – Oro tarša – Šiltnamio efektą sukeliančių dujų apyvartinių taršos leidimų prekybos sistema – Direktyva 2003/87/EB – Nemokamo apyvartinių taršos leidimų suteikimo
pereinamuoju laikotarpiu taisyklės – 10a straipsnis – Nacionalinės teisės aktai, pagal kuriuos operatoriams, gavusiems didelį kiekį nemokamų apyvartinių taršos leidimų, taikomas anglies dioksido (CO2) apyvartinių taršos leidimų mokestis “
Byloje C‑519/24
dėl Veszprémi Törvényszék (Vesprėmo apygardos teismas, Vengrija) 2024 m. liepos 8 d. nutartimi, kurią Teisingumo Teismas gavo 2024 m. liepos 29 d., pagal SESV 267 straipsnį pateikto prašymo priimti prejudicinį sprendimą byloje
Nitrogénművek Vegyipari Zrt.
prieš
Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
TEISINGUMO TEISMAS (antroji kolegija),
kurį sudaro kolegijos pirmininkė K. Jürimäe, antrosios kolegijos teisėjo pareigas einantis Teisingumo Teismo pirmininkas K. Lenaerts, teisėjai F. Schalin (pranešėjas), M. Gavalec ir Z. Csehi,
generalinė advokatė T. Ćapeta,
posėdžio sekretorius I. Illéssy, administratorius,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį ir įvykus 2025 m. birželio 25 d. posėdžiui,
išnagrinėjęs pastabas, pateiktas:
–        Nitrogénművek Vegyipari Zrt., atstovaujamos ügyvédek P. Bibók, Zs. Okányi ir D. Zlati,
–        Vengrijos vyriausybės, atstovaujamos M. Z. Fehér ir K. Szíjjártó,
–        Europos Komisijos, atstovaujamos A. Armenia, B. Béres, B. De Meester ir G. Wils,
susipažinęs su 2025 m. spalio 9 d. posėdyje pateikta generalinės advokatės išvada,
priima šį
Sprendimą
1        Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl šių teisės nuostatų išaiškinimo:
–        2003 m. spalio 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2003/87/EB, nustatančios šiltnamio efektą sukeliančių dujų emisijos leidimų sistemą Bendrijoje ir iš dalies keičiančios Tarybos direktyvą 96/61/EB (OL L 275, 2003, p. 32; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 15 sk., 7 t., p. 631), iš dalies pakeistos 2018 m. kovo 14 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva (ES) 2018/410 (OL L 76, 2018, p. 3; toliau – Direktyva 2003/87), 5, 7 ir 20 konstatuojamųjų dalių, taip pat jos 1 straipsnio, 3 straipsnio f punkto bei 10 ir 11 straipsnių;
–        SESV 18, 49 ir 56 straipsnių;
–        Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos (toliau – Chartija) 17 ir 21 straipsnių;
–        1950 m. lapkričio 4 d. Romoje pasirašytos Žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsaugos konvencijos (toliau – EŽTK) 14 straipsnio ir 1952 m. kovo 20 d. Paryžiuje pasirašyto jos papildomo protokolo Nr. 1 1 straipsnio.
2        Šis prašymas pateiktas nagrinėjant Vengrijos akcinės bendrovės Nitrogénművek Vegyipari Zrt., vykdančios veiklą trąšų gamybos sektoriuje (toliau – Nitrogénművek), ir Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága (Nacionalinio mokesčių ir muitų administratoriaus Skundų direkcija, Vengrija) ginčą dėl nacionalinės teisės aktuose nustatyto anglies dioksido (CO2), išmetamo naudojant nemokamus apyvartinius taršos leidimus, apyvartinių taršos leidimų mokesčio (toliau – CO2 apyvartinių taršos leidimų mokestis) mokėjimo.
Teisinis pagrindas
Sąjungos teisė
3        Direktyvos 2003/87 5, 7 ir 20 konstatuojamosiose dalyse nustatyta:
„(5)      [Europos] Sąjunga ir jos valstybės narės savo įsipareigojimus pagal Kioto protokolą mažinti antropogeninės kilmės šiltnamio efektą sukeliančių dujų emisijas susitarė vykdyti bendrai, laikydamosi [2002 m. balandžio 25 d. Tarybos] [s]prendimo 2002/358/EB [dėl Jungtinių Tautų bendrosios klimato kaitos konvencijos Kioto [Japonija] protokolo patvirtinimo Europos bendrijos vardu ir bendro jame numatytų įsipareigojimų vykdymo (OL L 130, 2002, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 11 sk., 42 t., p. 24)]. Šia direktyva siekiama, kuriant efektyvią šiltnamio efektą sukeliančių dujų emisijos leidimų Europos rinką ir darant kuo mažesnę įtaką ekonomikos plėtrai bei užimtumui, padėti veiksmingiau vykdyti Europos Sąjungos ir jos valstybių narių įsipareigojimus.
<...>
(7)      Bendrijos nuostatos, susijusios su valstybių narių leidimų suteikimu, yra būtinos, siekiant, kad būtų prisidedama išsaugant vidaus rinkos vientisumą ir išvengiant konkurencijos iškraipymo.
<...>
(20)      Ši direktyva skatins dažniau taikyti mažai energijos naudojančias technologijas, įskaitant kombinuotą šilumos ir elektros energijos gamybos technologiją, išmetančią mažiau šiltnamio efektą sukeliančių dujų pagaminamam produkcijos vienetui <...>“
4        Šios direktyvos 1 straipsnio „Direktyvos turinys [Dalykas]“ pirmoje pastraipoje nustatyta:
„Ši direktyva nustato šiltnamio efektą sukeliančių dujų emisijų leidimų [prekybos] sistemą Sąjungoje (toliau – ES ATLPS), siekiant, kad būtų skatinamas taupus ir ekonomiškai efektyvus išmetamų šiltnamio efektą sukeliančių dujų emisijos mažinimas.“
5        Šios direktyvos 3 straipsnyje „Sąvokų apibrėžimai“ numatyta:
„Šioje direktyvoje taikomi šie sąvokų apibrėžimai:
<...>
f)      „operatorius“ – tai bet koks asmuo, kuris valdo ar kontroliuoja įrenginį arba, jeigu tai numatyta nacionalinės teisės aktuose, kuriam dėl techninės įrenginio veiklos buvo suteikti sprendžiamieji ekonominiai įgaliojimai“.
6        Tos pačios direktyvos 10 straipsnio „Apyvartinių taršos leidimų pardavimas aukcione“ 1 dalies pirmoje ir antroje pastraipose nustatyta:
„Nuo 2019 m. valstybės narės parduoda aukcionuose visus apyvartinius taršos leidimus, kurie nėra nemokamai suteikti pagal šios direktyvos 10a ir 10c straipsnius ir kurie nėra perkelti į rinkos stabilumo rezervą, sukurtą pagal [2015 m. spalio 6 d.] Europos Parlamento ir Tarybos sprendimą (ES) 2015/1814 [dėl Sąjungos šiltnamio efektą sukeliančių dujų apyvartinių taršos leidimų prekybos sistemos rinkos stabilumo rezervo sukūrimo ir veikimo, kuriuo iš dalies keičiama Direktyva 2003/87/EB (OL L 264, 2015, p. 1),] <...> arba nėra panaikinti pagal šios direktyvos 12 straipsnio 4 dalį.
Nuo 2021 m., nedarant poveikio galimam sumažinimui pagal 10a straipsnio 5a dalį, aukcione parduotinų apyvartinių taršos leidimų dalis yra 57 %.“
7        Direktyvos 2003/87 10a straipsnyje „Nemokamo apyvartinių taršos leidimų suteikimo pereinamuoju laikotarpiu Sąjungos taisyklės“ numatyta:
„1.      [Europos] Komisijai pagal 23 straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus, kuriais būtų papildytos šios direktyvos nuostatos dėl Sąjungos mastu taikomų ir visiškai suderintų taisyklių dėl apyvartinių taršos leidimų paskirstymo pagal šio straipsnio 4, 5, 7 ir 19 dalis.
<...>
6.      Valstybės narės turėtų priimti finansines priemones pagal [...] antrą ir ketvirtą pastraipas, skirtas sektoriams ar jų pošakiams, kurie patiria realią anglies dioksido nutekėjimo riziką dėl didelių netiesioginių išlaidų, kurių faktiškai patiriama dėl to, kad su išmetamu šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekiu susijusios išlaidos perkeliamos į elektros energijos kainas, jei tokios finansinės priemonės atitinka valstybės pagalbos taisykles ir visų pirma nesukelia nepagrįstų konkurencijos iškraipymų vidaus rinkoje. <...>
<...>“
Vengrijos teisė
2017 m. Įstatymas Nr. CL
8        adózás rendjéről szóló 2017. évi CL. törvény (2017 m. Įstatymas Nr. CL dėl mokesčių procedūros kodekso; Magyar Közlöny 2017/192) 195 straipsnyje nustatyta:
„Jeigu mokesčių mokėtojas pateikė pataisytą deklaraciją remdamasis vien tuo, kad teisės norma, kurioje nustatyta mokestinė prievolė, prieštarauja Pagrindiniam įstatymui ar privalomam Europos Sąjungos teisės aktui, arba kad savivaldybės nutarimu pažeista kita teisės norma, mokesčių administratorius sprendimą dėl pataisytos deklaracijos priima per penkiolika dienų nuo jos pateikimo be jokio patikrinimo, jei tuo metu, kai ji buvo pateikta, [Alkotmánybíróság (Konstitucinis Teismas, Vengrija), Kúria (Aukščiausiasis Teismas, Vengrija)] arba Europos Sąjungos Teisingumo Teismas dar nėra priėmęs sprendimo dėl šio klausimo arba ši pataisyta deklaracija neatitinka paskelbto sprendimo turinio.“
Vyriausybės nutarimas Nr. 320/2023
9        2023 m. liepos 17 d.
jelentős térítésmentes kibocsátásiegység-kiosztásban részesülő létesítmény üzemeltetőjét érintő egyes veszélyhelyzeti szabályokról szóló 320/2023. (VII. 17.) Kormányrendelet (Vyriausybės nutarimas Nr. 320/2023 (VII. 17.), dėl tam tikrų nepaprastąją padėtį reglamentuojančių nuostatų, susijusių su įrenginių, kuriems suteikta daug nemokamų apyvartinių taršos leidimų, operatoriais; Magyar Közlöny 2023/106.; toliau – Vyriausybės nutarimas Nr. 320/2023) buvo priimtas atsižvelgiant į Vengrijos valdžios institucijų dėl karo tarp Ukrainos ir Rusijos paskelbtą nepaprastąją padėtį. Juo operatoriams, kurie pagal ES ATLPS gauna didelį kiekį nemokamų šiltnamio efektą sukeliančių dujų apyvartinių taršos leidimų, nustatomi du mokesčiai. Pagal šio nutarimo 4 straipsnį, jis įsigaliojo trečią dieną po jo paskelbimo 2023 m. liepos 17 d.
10      Pagal Vyriausybės nutarimo Nr. 320/2023 1 straipsnio 1 dalį operatoriumi, kuriam suteikiama daug nemokamų apyvartinių taršos leidimų, laikomas bet kuris operatorius, kurio įrenginys apima „įrenginio technologinio proceso dal[į], kuriai taikomas produkto santykinis taršos rodiklis“, kaip tai suprantama pagal 2018 m. gruodžio 19 d. Komisijos deleguotojo reglamento (ES) 2019/331, kuriuo nustatomos suderinto nemokamų apyvartinių taršos leidimų suteikimo pagal Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2003/87/EB 10a straipsnį pereinamojo laikotarpio Sąjungos taisyklės (OL L 59, 2019, p. 8), 2 straipsnio 2 punktą, arba įrenginio technologinio proceso dalį, kai išsiskiria šiltnamio efektą sukeliančios dujos, kaip tai suprantama pagal tą patį deleguotąjį reglamentą, ir kurio įrenginio arba įrenginio technologinio proceso dalies
–        patikrintas išmesto CO2 metinis vidutinis kiekis per trejus metus iki referencinių metų viršija 25 000 tonų, ir
–        šiam įrenginiui arba įrenginio technologinio proceso daliai metais iki referencinių metų buvo suteikta nemokamų leidimų, atitinkančių ne mažiau kaip 50 % bendro patikrinto [CO2] kiekio, išmesto per trejus metus iki referencinių metų, vidurkį.
11      Pirmasis šiuo nutarimu nustatytas mokestis, kuris vienintelis yra susijęs su prejudiciniais klausimais, yra CO2 apyvartinių taršos leidimų mokestis – 36 eurų už kiekvieną operatoriaus per metus išmestą teršalų toną. Šio mokesčio bazė turi būti deklaruota ir jis turi būti sumokėtas iki metų, einančių po atitinkamų mokestinių metų, gegužės 31 dienos. 2023 m. CO2 apyvartinių taršos leidimų mokesčiu buvo apmokestinamas visas per metus išmestas teršalų kiekis, t. y. taip pat už iki minėto nutarimo įsigaliojimo išmestas teršalų kiekis.
Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai
12      Nitrogénművek, kuriai taikomas Vyriausybės nutarimas Nr. 320/2023, buvo pripažinta turinčia prievolę mokėti pirmąjį iš šiuo nutarimu nustatytų mokesčių.
13      2023 m. gruodžio 21 d. ji Nemzeti Adó- és Vámhivatal Veszprém Vármegyei Adó- és Vámigazgatósága (Nacionalinio mokesčių ir muitų administratoriaus Vesprėmo apskrities mokesčių ir muitų direkcija, Vengrija) pateikė pataisytą CO2 apyvartinių taršos leidimų mokesčio deklaraciją, grindžiamą 2017 m. Įstatymo Nr. CL 195 straipsniu. Ji nurodė, kad turi būti sumažinta jos 2 561 256 000 Vengrijos forintų (HUF) sumos mokestinė prievolė, nustatyta už laikotarpį nuo 2023 m. balandžio 1 d. iki 2023 m. birželio 30 d.
14      Ji konkrečiai ginčijo Vyriausybės nutarimo Nr. 320/2023 atitiktį Magyarország Alaptörvénye (Vengrijos pagrindinis įstatymas) ir Sąjungos teisei.
15      Po to, kai Nacionalinio mokesčių ir muitų administratoriaus Vesprėmo apskrities mokesčių ir muitų direkcija, o vėliau Nacionalinio mokesčių ir muitų administratoriaus Skundų direkcija iš esmės atmetė Nitrogénművek pataisytą deklaraciją, pastaroji kreipėsi į Veszprémi Törvényszék (Vesprėmo apygardos teismas, Vengrija), kuris yra prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas.
16      Nitrogénművek šiame teisme teigia, kad CO2 apyvartinių taršos leidimų mokestis, kuris yra tiesiogiai susijęs su pagal Direktyvą 2003/87 už CO2 emisijas suteiktais nemokamais apyvartiniais taršos leidimais, yra nesuderinamas su Sąjungos tikslais pagal ES ATLPS. Be to, ji teigia, kad Vyriausybės nutarimas Nr. 320/2023 yra diskriminacinis, sukuria kliūtį sutartyse garantuotų pagrindinių laisvių įgyvendinimui, pažeidžia laisvę teikti paslaugas, įsisteigimo laisvę ir nuosavybės teisę bei gali patekti į teisės aktų valstybės pagalbos srityje taikymo sritį.
17      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui kyla klausimas dėl CO2 apyvartinių taršos leidimų mokesčio suderinamumo su Direktyva 2003/87. Jis mano, kad atsakymų į šioje byloje pateiktus klausimus negalima aiškiai išvesti iš Teisingumo Teismo jurisprudencijos, nes jo sprendimų, kuriais remiasi Nitrogénművek, dalykas skyrėsi nuo jam pateikto skundo dalyko.
18      Esant tokioms aplinkybėms, Veszprémi törvényszék (Vesprėmo apygardos teismas) nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir kreiptis į Teisingumo Teismą su prašymu priimti prejudicinį sprendimą dėl šių klausimų:
„1)      Ar [Direktyvos 2003/87] tikslai ir nuostatos, visų pirma (bet ne tik) jos 1, 10 ir 11 straipsniai, taip pat 5, 7 ir 20 konstatuojamosios dalys, turi būti aiškinami taip, kad pagal juos draudžiama nacionalinė priemonė (Vyriausybės nutarimas Nr. 320/2023), kurią taikant:
–        išmetamųjų teršalų kiekis, susidaręs naudojant apyvartinius taršos leidimus, a posteriori apmokestinamas mokesčiu (už jį renkamas mokestis);
–        išmetamųjų teršalų kiekis, susidaręs naudojant nemokamus apyvartinius taršos leidimus, a posteriori apmokestinamas mokesčiu (už jį renkamas mokestis);
–        išmetamųjų teršalų kiekis, susidaręs naudojant nemokamus apyvartinius taršos leidimus, a posteriori apmokestinamas mokesčiu (už jį renkamas mokestis), dėl kurio nemokami apyvartiniai taršos leidimai netenka savo vertės ir kompensacinio poveikio;
–        išmetamųjų teršalų kiekis, susidaręs naudojant nemokamus apyvartinius taršos leidimus, a posteriori apmokestinamas mokesčiu (už jį renkamas mokestis), dėl kurio operatoriai atgrasomi nuo išmetamųjų teršalų kiekio mažinimo, aplinkosauginio veiksmingumo didinimo ar investavimo į aplinkai palankesnes technologijas;
–        išmetamųjų teršalų kiekis, susidaręs naudojant nemokamus apyvartinius taršos leidimus, a posteriori apmokestinamas mokesčiu (už jį renkamas mokestis), kurio nustatymo tikslas nesusijęs nei su aplinkos apsauga, nei su [ES ATLPS] ir jos tikslais, nes, atvirkščiai, leidimo nustatyti tokį mokestį tikslas ir vienintelis pagrindas yra ginkluoto konflikto ir humanitarinės katastrofos pasekmių Vengrijos kaimynystėje likvidavimas?
2)      Atsižvelgiant į diskriminacijos draudimą pagal [SESV] 18, 49 ir 56 straipsnius, [Chartijos] 21 straipsnį ir [EŽTK] 14 straipsnį, ar [Direktyvos 2003/87] 3 straipsnio f punkte įtvirtinta sąvoka „operatorius“ turi – arba gali – būti aiškinama taip, kad pagal ją draudžiama nacionalinė priemonė (Vyriausybės nutarimas Nr. 320/2023), kurią taikant nepagrįstai ir savavališkai, nesiremiant privalomuoju bendrojo intereso pagrindu, diskriminuojami tam tikros kategorijos operatoriai, palyginti su į tos priemonės taikymo sritį nepatenkančiais operatoriais?
3)      Ar SESV 18, 49 ir 56 straipsniai turi – arba gali – būti aiškinami taip, kad pagal juos draudžiama nacionalinė priemonė [Vyriausybės nutarimas Nr. 320/2023], kurią taikant ribojamas naudojimasis juose įtvirtintomis laisvėmis ir:
–        nepagrįstai bei savavališkai, nesiremiant privalomuoju bendrojo intereso pagrindu, diskriminuojami tam tikros kategorijos operatoriai, kaip jie suprantami pagal Direktyvos 2003/87 3 straipsnio f punktą, jiems taikant skirtingą (griežtesnį) reguliavimą;
–        savavališkai, nesiremiant privalomuoju bendrojo intereso pagrindu, apibrėžiama subjektinė taikymo sritis, netinkama įgaliojimo, kuriuo remiantis ji nustatyta, tikslams pasiekti, ir
–        kuri priimama staiga ir nenumatytai, nuo jos paskelbimo iki įsigaliojimo praėjus vos trims dienoms, kartu nustatant atgaline data taikomus a posteriori
įpareigojimus, susijusius su faktinėmis aplinkybėmis, susiklosčiusiomis iki priemonės įsigaliojimo?
4)      Ar Chartijos 17 straipsnyje ir EŽTK papildomo protokolo Nr. 1 1 straipsnyje garantuojama teisės į nuosavybę apsauga turi – arba gali – būti aiškinama taip, kad pagal ją draudžiama nacionalinė priemonė (Vyriausybės nutarimas Nr. 320/2023), kuri yra konfiskacinė ir pagal kurią operatoriai, patenkantys į jos taikymo sritį, artimiausiu metu visiškai neteks pelno, o tai yra neproporcingas ir neleistinas kišimasis?“
Dėl prejudicinių klausimų
Dėl pirmojo klausimo
19      Pirmiausia reikia priminti, kad, remiantis suformuota jurisprudencija, vykstant SESV 267 straipsnyje įtvirtintai nacionalinių teismų ir Teisingumo Teismo bendradarbiavimo procedūrai, pastarasis nacionaliniam teismui turi pateikti naudingą atsakymą, kuris leistų išnagrinėti jam pateiktą bylą. Į tai atsižvelgdamas Teisingumo Teismas prireikus turi performuluoti jam pateiktus klausimus (2021 m. balandžio 29 d. Sprendimo Granarolo, C‑617/19, EU:C:2021:338, 32 punktas).
20      Šiuo klausimu tai, kad nacionalinis teismas formaliai pateikė prašymą priimti prejudicinį sprendimą, nurodydamas tam tikras Sąjungos teisės nuostatas, nereiškia, kad Teisingumo Teismas negali pateikti šiam teismui visų aiškinimo aspektų, kurie gali būti naudingi sprendimui šio teismo nagrinėjamoje byloje priimti, neatsižvelgiant į tai, ar jis juos nurodė savo pateiktuose klausimuose. Šiuo klausimu Teisingumo Teismas turi iš visos nacionalinio teismo pateiktos informacijos, ypač iš prašymo priimti prejudicinį sprendimą motyvuojamosios dalies, atrinkti aiškintinus Sąjungos teisės klausimus, atsižvelgdamas į bylos dalyką (2021 m. balandžio 29 d. Sprendimo Granarolo, C‑617/19, EU:C:2021:338, 33 punktas).
21      Nagrinėjamu atveju ginčas pagrindinėje byloje iš esmės susijęs su Vyriausybės nutarimo Nr. 320/2023, kuriuo nustatomas mokestis už šiltnamio efektą sukeliančių dujų apyvartinius taršos leidimus, teisėtumu. Pagal šio vyriausybės nutarimo 3 straipsnį šio mokesčio bazė yra apmokestinamojo asmens išmetamųjų teršalų kiekis, skaičiuojamas CO2 tonomis, ir jo ekvivalentiškas tarifas Vengrijos forintais yra 36 EUR už CO2 toną. Kaip matyti iš nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą, pagal minėto vyriausybės nutarimo 1 straipsnį minėtu mokesčiu apmokestinamas bet kuris operatorius, kuriam pagal ES ATLPS suteikiama daug nemokamų šiltnamio efektą sukeliančių dujų apyvartinių taršos leidimų ir kuris turi įrenginį arba įrenginio technologinio proceso dalį, kuriai taikomas produkto santykinis taršos rodiklis, ir (arba) įrenginio technologinio proceso dalį, kurių, viena vertus, patvirtinto išmetamo anglies dioksido kiekio vidurkis per trejus metus iki referencinių metų viršija 25 000 tonų ir, antra vertus, kuriems metais iki referencinių metų buvo suteikta didelis kiekis nemokamų apyvartinių taršos leidimų, atitinkančių ne mažiau kaip 50 % bendro patikrinto CO2 kiekio, išmesto per trejus metus iki referencinių metų, vidurkį.
22      Nors pirminėje Direktyvos 2003/87 redakcijoje nuostata, susijusi su nemokamų CO2 apyvartinių taršos leidimų paskirstymu, buvo jos 10 straipsnis, po to, kai buvo priimta 2009 m. balandžio 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2009/29/EB, iš dalies keičianti Direktyvą 2003/87/EB, siekiant patobulinti ir išplėsti Bendrijos šiltnamio efektą sukeliančių dujų apyvartinių taršos leidimų prekybos sistemą (OL L 140, 2009, p. 63), šiuo klausimu reikšminga nuostata yra šios direktyvos 10a straipsnis. Taigi atsakant į pirmąjį klausimą reikia aiškinti šios direktyvos 10a straipsnį.
23      Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, reikia konstatuoti, kad pirmuoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Direktyvos 2003/87 1 straipsnis ir 10a straipsnis, siejami su šios direktyvos 5, 7 ir 20 konstatuojamosiomis dalimis, turi būti aiškinami taip, kad su jais yra nesuderinami nacionalinės teisės aktai, pagal kuriuos operatoriui, gaunančiam didelį kiekį nemokamų šiltnamio efektą sukeliančių dujų apyvartinių taršos leidimų pagal ES ATLPS, taikomas mokestis už jo įrenginio, kuriam taikomas produkto santykinis taršos rodiklis, arba įrenginio technologinio proceso dalies išmetamo CO2 kiekį, jeigu šiais teisės aktais neutralizuojamas tokių leidimų suteikimo kompensacinis poveikis ir jie prieštarauja tikslams išsaugoti konkurencingumą ir išvengti anglies dioksido nutekėjimo.
24      Pirmiausia, kaip matyti iš Direktyvos 2003/87 1 straipsnio, šia direktyva Sąjungoje sukuriama ES ATLPS, siekiant paskatinti taupų ir ekonomiškai efektyvų išmetamo CO2 kiekio mažinimą (2018 m. balandžio 12 d. Sprendimo PPC Power, C‑302/17, EU:C:2018:245, 18 punktas).
25      Teisingumo Teismas ne kartą yra nusprendęs, kad pagrindinis Direktyvos 2003/87 tikslas yra iš esmės sumažinti išmetamų šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekį. Jis turi būti pasiektas laikantis kelių potikslių ir naudojantis tam tikromis priemonėmis. Šiuo tikslu pagrindinė priemonė yra ES ATLPS. Potiksliai, kurie turi būti pasiekti pagal minėtą sistemą, visų pirma, kaip nurodyta šios direktyvos 5 ir 7 konstatuojamosiose dalyse, yra ekonomikos plėtros ir užimtumo bei vidaus rinkos vientisumo ir konkurencijos sąlygų užtikrinimas (2013 m. spalio 17 d. Sprendimo Iberdrola ir kt., C‑566/11, C‑567/11, C‑580/11, C‑591/11, C‑620/11 ir C‑640/11, EU:C:2013:660, 43 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
26      Kaip taip pat nurodyta Direktyvos 2003/87 20 konstatuojamojoje dalyje, ES ATLPS papildomas tikslas yra skatinti šių išmetamųjų teršalų kiekio mažinimą tobulinant technologijas, pavyzdžiui, taikyti mažai energijos naudojančias technologijas, išmetančias mažiau šiltnamio efektą sukeliančių dujų pagaminamam produkcijos vienetui.
27      Siekiant ekonomiškai efektyviai ir taupiai mažinti išmetamų šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekį, Direktyvoje 2003/87 remiamasi leidimų ekonomine verte, kad įmonės būtų paskatintos sumažinti išmetamų teršalų kiekį, ir šiuo tikslu nustatoma ES ATLPS. Taigi įmonės gali joms skirtus apyvartinius taršos leidimus panaudoti arba parduoti, atsižvelgdamos į jų vertę rinkoje ir pelną, kurį už tai galėtų gauti (šiuo klausimu žr. 2013 m. spalio 17 d. Sprendimo Iberdrola ir kt., C‑566/11, C‑567/11, C‑580/11, C‑591/11, C‑620/11, ir C‑640/11, EU:C:2013:660, 47, 49 ir 55 punktus; taip pat 2018 m. balandžio 12 d. Sprendimo PPC Power, C‑43/17, EU:C:2018:245, 24 punktą).
28      Šiomis aplinkybėmis šiuos nemokamus apyvartinius taršos leidimus numatyta skirti siekiant užkirsti kelią Sąjungos pramonės šakų konkurencingumo praradimui, dėl kurio gali atsirasti gamybos perkėlimas, vadinamas „anglies dioksido nutekėjimu“ (šiuo klausimu žr. 2013 m. spalio 17 d. Sprendimo Iberdrola ir kt., C‑566/11, C‑567/11, C‑580/11, C‑591/11, C‑620/11 ir C‑640/11, EU:C:2013:660, 39 punktą; taip pat 2015 m. vasario 26 d. Sprendimo ŠKO-Energo, C‑43/14, EU:C:2015:120, 28 punktą). Taigi, siekiant šio tikslo, susijusio su Sąjungos pramonės šakų konkurencingumu, Direktyvos 2003/87 10a straipsnyje nustatytos pereinamojo laikotarpio taisyklės dėl nemokamų apyvartinių taršos leidimų suteikimo. Šio straipsnio 1 dalies pirmoje pastraipoje numatyta, kad Komisijai pagal šios direktyvos 23 straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus, kuriais būtų papildytos šios direktyvos nuostatos dėl Sąjungos mastu taikomų ir visiškai suderintų taisyklių dėl apyvartinių taršos leidimų paskirstymo pagal 10a straipsnio 4, 5, 7 ir 19 dalis. Tos pačios direktyvos 10a straipsnio 1 dalies antroje–ketvirtoje pastraipose ir 2 dalyje patikslinamas apskaičiavimo metodas ir nemokamų apyvartinių taršos leidimų suteikimo tvarka, nustatant kiekvieno produkto ex ante santykinius taršos rodiklius, kurie bus taikomi kiekvienam sektoriui ir jo pošakiui.
29      Direktyvos 2003/87 10a straipsnio 6 dalies pirmoji ir ketvirtoji pastraipos iš esmės leidžia valstybėms narėms priimti finansines priemones, skirtas sektoriams ar jų pošakiams, kurie patiria realią anglies dioksido nutekėjimo riziką dėl didelių netiesioginių išlaidų, kurių faktiškai patiriama dėl to, kad su išmetamu šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekiu susijusios išlaidos perkeliamos į elektros energijos kainas, jei tokios finansinės priemonės atitinka valstybės pagalbos taisykles ir visų pirma nesukelia nepagrįstų konkurencijos iškraipymų vidaus rinkoje.
30      Šiuo klausimu, kaip savo išvados 54 punkte pažymėjo generalinė advokatė, leidimų suteikimo taisyklės yra visiškai suderintos Sąjungos lygmeniu. Tai visų pirma matyti iš Direktyvos 2009/29 23 konstatuojamosios dalies, kurioje teigiama, kad „[n]emokamų apyvartinių taršos leidimų suteikimo pereinamuoju laikotarpiu tvarka turėtų būti nustatyta suderintomis [Sąjungos] lygmens taisyklėmis <...>, kad [Sąjungoje] būtų kuo mažiau iškraipoma konkurencija“.
31      Be to, Teisingumo Teismas nusprendė, kad priimant Direktyvos 2003/87 10a straipsnio 1 dalį Sąjungos teisės aktų leidėjas, pirma, pabrėžė visiško suderinimo reikalavimą, numatydamas, kad „Komisija priima visai [Sąjungai] taikomas ir visiškai suderintas įgyvendinimo priemones dėl apyvartinių taršos leidimų paskirstymo“, ir nurodė Komisijai kriterijus, kuriais remiantis turi būti vykdomas suderinimas, t. y. iš esmės remiantis kiekvienam sektoriui ir jo pošakiui taikomu santykiniu taršos rodikliu (šiuo klausimu žr. 2016 m. birželio 22 d. Sprendimo DK Recycling und Roheisen / Komisija, C‑540/14 P, EU:C:2016:469, 52 punktą).
32      Be to, Teisingumo Teismas nusprendė, kad, numatydamas tokį nemokamų šiltnamio efektą sukeliančių dujų apyvartinių taršos leidimų suteikimo metodą, visiškai suderintą sektorių lygiu, teisės aktų leidėjas tiksliau apibrėžė esminį reikalavimą kuo mažiau iškraipyti konkurenciją vidaus rinkoje (2016 m. birželio 22 d. Sprendimo DK Recycling und Roheisen / Komisija, C‑540/14 P, EU:C:2016:469, 53 punktas).
33      Iš to, kas išdėstyta, matyti, kad nors nė vienoje iš šių nuostatų aiškiai neribojama valstybių narių teisė priimti fiskalinio pobūdžio priemones, galinčias turėti įtakos šiltnamio efektą sukeliančių dujų apyvartinių taršos leidimų ekonominiams padariniams, tokių priemonių priėmimas negali pakenkti Direktyva 2003/87 siekiamiems tikslams, primintiems šio sprendimo 27 ir 29 punktuose. Iš tiesų tam, kad ES ATLPS tinkamai veiktų, būtina, kad nacionalinė fiskalinė priemonė neigiamai nepaveiktų paskatos mažinti išmetamų šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekį, kol jo visai nebeliks.
34      Nagrinėjamu atveju, kaip matyti iš nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą, Vengrijos CO2 apyvartinių taršos leidimų mokesčiui būdinga tai, kad, pirma, juo iš esmės apmokestinamas kiekvienas operatorius, kuriam suteikiama didelis kiekis nemokamų šiltnamio efektą sukeliančių dujų apyvartinių taršos leidimų, kurio įrenginys turi technologinio proceso dalį, kuriai taikomas produkto santykinis taršos rodiklis, ir (arba) įrenginio technologinio proceso dalį, o įrenginio patikrinto išmesto CO2 kiekio metinis vidurkis viršija 25 000 tonų, ir jam buvo suteikta nemokamų leidimų, atitinkančių ne mažiau kaip 50 % bendro patikrinto išmesto CO2 kiekio vidurkį, ir, antra, šiuo mokesčiu tokio operatoriaus išmetamas CO2 kiekis apmokestinamas 36 EUR tarifu už išmetamo CO2 toną.
35      Kadangi tokiu mokesčiu konkrečiai apmokestinami tam tikri operatoriai, kuriems buvo suteikti nemokami šiltnamio efektą sukeliančių dujų apyvartiniai taršos leidimai, dėl jo šie operatoriai netenka paskatos investuoti į jų išmetamųjų teršalų kiekio mažinimo priemones tiek, kokia yra mokėtina mokesčio suma. Taigi toks mokestis gali iš esmės panaikinti didžią dalį šių apyvartinių taršos leidimų ekonominės vertės ir dėl jo beveik visai nelieka skatinimo mechanizmų, kuriais grindžiama ES ATLPS, o kartu panaikinamos paskatos mažinti šiltnamio efektą sukeliančių dujų išmetamą kiekį. Šiuo klausimu ta aplinkybė, kad mokėtino mokesčio suma tiesiogiai priklauso nuo faktiškai išmestų teršalų kiekio, negali būti vertinama kaip turinti kokį nors skatinamąjį poveikį operatoriams.
36      Šio aiškinimo negali paneigti Vengrijos vyriausybės argumentai, grindžiami Vyriausybės dekreto Nr. 320/2003 3 straipsnio 6 dalyje numatytu mechanizmu, kuris, jos teigimu, skatina operatorius mažinti išmetamųjų teršalų kiekį leidžiant apmokestinamajam asmeniui sumažinti mokesčio bazę 50 %, kai šio apmokestinamojo asmens išmetamo CO2 kiekis, palyginti su antrųjų metų, einančių prieš referencinius metus, patikrintu išmetamo anglies dioksido kiekiu, sumažėjo bent tiek, kad atitiktų linijinį mažinimo koeficientą, taikomą ir privalomą pagal ES ATLPS. Iš tiesų, toks mokesčio bazės sumažinimas taip pat lemia tai, kad šiltnamio efektą sukeliančių dujų apyvartiniai taršos leidimai taip pat netenka didelės dalies ekonominės vertės, todėl ūkio subjektai visiškai netenka paskatų investuoti į išmetamųjų teršalų mažinimo priemones, kurios leistų jiems gauti pelno iš nepanaudotų apyvartinių taršos leidimų pardavimo.
37      Taigi Vengrijos CO2 apyvartinių taršos leidimų mokestis neutralizuoja Direktyvos 2003/87 10a straipsnyje numatytą nemokamų šiltnamio efektą sukeliančių dujų apyvartinių taršos leidimų suteikimo principą ir kenkia šia direktyva siekiamiems tikslams, o tai turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas.
38      Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, į pirmąjį klausimą reikia atsakyti, kad Direktyvos 2003/87 1 ir 10a straipsniai, siejami su šios direktyvos 5, 7 ir 20 konstatuojamosiomis dalimis, turi būti aiškinami taip, kad pagal juos draudžiami nacionalinės teisės aktai, pagal kuriuos ūkio subjektui, gavusiam didelį kiekį nemokamų šiltnamio efektą sukeliančių dujų apyvartinių taršos leidimų pagal ES ATLPS, taikomas mokestis už jo įrenginio, kuriam taikomas produkto santykinis taršos rodiklis, arba technologinio proceso dalies išmetamo CO2 kiekį, jeigu šiais teisės aktais neutralizuojamas tokių leidimų suteikimo kompensacinis poveikis ir jie prieštarauja tikslams išsaugoti konkurencingumą ir išvengti anglies dioksido nutekėjimo.
Dėl antrojo, trečiojo ir ketvirtojo klausimų
39      Atsižvelgiant į atsakymą į pirmąjį klausimą, nereikia atsakyti į antrąjį, trečiąjį ir ketvirtąjį klausimus.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
40      Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (antroji kolegija) nusprendžia:
2003 m. spalio 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2003/87/EB, nustatančios šiltnamio efektą sukeliančių dujų emisijos leidimų sistemą Sąjungoje ir iš dalies keičiančios Tarybos direktyvą 96/61/EB, iš dalies pakeistos 2018 m. kovo 14 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva (ES) 2018/410, 1 straipsnis ir 10a straipsnis, siejami su iš dalies pakeistos Direktyvos 2003/87 5, 7 ir 20 konstatuojamosiomis dalimis,
turi būti aiškinami taip:
pagal kuriuos ūkio subjektui, gavusiam didelį kiekį nemokamų šiltnamio efektą sukeliančių dujų apyvartinių taršos leidimų pagal šiltnamio efektą sukeliančių dujų apyvartinių taršos leidimų prekybos sistemą Europos Sąjungoje, taikomas mokestis už jo įrenginio, kuriam taikomas produkto santykinis taršos rodiklis, arba technologinio proceso dalies išmetamo CO2 kiekį, jeigu šiais teisės aktais neutralizuojamas tokių leidimų suteikimo kompensacinis poveikis ir jie prieštarauja tikslams išsaugoti konkurencingumą ir išvengti anglies dioksido nutekėjimo.
Parašai.
*      Proceso kalbos: prancūzų ir vengrų.