Дело T‑561/21
HSBC Holdings plc и др.
срещу
Европейска комисия
Решение на Общия съд (седми състав) от 27 ноември 2024 година
„ Конкуренция — Картели — Сектор на лихвените деривати в евро — Решение за установяване на нарушение на член 101 ДФЕС и на член 53 от Споразумението за ЕИП — Нарушение на задължението за мотивиране — Частична отмяна на това решение с решение на Общия съд — Решение за изменение — Глоби — Погасителна давност — Основен размер — Стойност на продажбите — Член 23, параграфи 2 и 3 от Регламент (ЕО) № 1/2003 — Равно третиране — Пропорционалност — Правомощие за пълен съдебен контрол “
1.      Конкуренция — Административно производство — Погасителна давност във връзка с налагането на санкции — Спиране — Суспензивно действие, предвидено за висящите съдебни производства — Условие — Наличие на несигурност относно законосъобразността на решение на Комисията, предмет на висящо производство — Цел, която се преследва със започването на това производство — Ирелевантност —— Изводи в съдебното решение, с което се слага край на висящото производство — Ирелевантност
(член 25, параграфи 5 и 6 от Регламент № 1/2003 на Съвета)
(вж. т. 39—50)
2.      Обжалване — Правен интерес — Частична отмяна от Общия съд на решение, налагащо глоба за нарушение на конкурентното право — Обжалване от Комисията — Подготвителни действия на Комисията за приемане на решение за изменение на частично отменено решение — Липса на отражение върху правния интерес на Комисията
(член 56 от Статута на Съда)
(вж. т. 51 и 52)
3.      Конкуренция — Глоби — Размер — Определяне — Определяне на основния размер — Определяне на стойността на продажбите — Прилагане на предвидената в Насоките методология — Заместваща стойност, установена въз основа на индексирани парични приходи чрез прилагане на коефициент на намаление — Липса на грешка на Комисията при прилагане на правото или в преценката
(член 101, параграф 1 ДФЕС; член 23, параграф 3 от Регламент № 1/2003 на Съвета; точки 13, 15, 16 от Известие 2006/C‑210/02 на Комисията)
(вж. т. 61—68 и 77—95)
4.      Конкуренция — Глоби — Размер — Определяне — Определяне на основния размер — Определяне на стойността на продажбите — Прилагане на предвидената в Насоките методология — Избор на заместваща стойност за стойността на продажбите — Заместваща стойност, установена въз основа на индексирани парични приходи чрез прилагане на коефициент на намаление — Нарушение на задължението за мотивиране — Липса
(член 101, параграф 1 и член 296, втора алинея ДФЕС; член 23, параграф 3 от Регламент № 1/2003 на Съвета; точка 13 от Известие 2006/C‑210/02 на Комисията)
(вж. т. 69 и 73—76)
5.      Обжалване — Основания — Непълнота на мотивите — Основание, отделно от това, което се отнася до законосъобразността по същество
(член 296 ДФЕС; член 58, първа алинея от Статута на Съда)
(вж. т. 70—72)
6.      Конкуренция — Глоби — Размер — Определяне — Определяне на основния размер — Определяне на стойността на продажбите — Прилагане на предвидената в Насоките методология — Заместваща стойност, установена въз основа на индексирани парични приходи чрез прилагане на коефициент на намаление — Определяне на коефициента на намаление — Липса на неизпълнение на задължението за мотивиране — Липса на грешки в преценката — Липса на нарушение на принципите на пропорционалност и на индивидуализиране на наказанията — Липса на нарушение на принципа на равно третиране
(член 101, параграф 1 и член 296, втора алинея ДФЕС; членове 20 и 21 от Хартата на основните права на Европейския съюз; член 23, параграф 3 от Регламент № 1/2003 на Съвета; точка 13 от Известие 2006/C‑210/02 на Комисията)
(вж. т. 99—110, 121—124, 131—146, 152—169 и 173—187)
7.      Конкуренция — Глоби — Размер — Определяне — Определяне на основния размер — Тежест на нарушението — Критерии за преценка — Естество и географски обхват на нарушението — Спазване на принципите на пропорционалност и равно третиране
(член 101 ДФЕС; член 23, параграф 3 от Регламент № 1/2003 на Съвета; точки 19—23 от Известие 2006/C‑210/02 на Комисията)
(вж. т. 193—209)
8.      Конкуренция — Глоби — Размер — Определяне — Определяне на основния размер — Тежест на нарушението — Входна такса — Фактори, които трябва да се вземат предвид
(член 101, параграф 1 ДФЕС; член 23, параграф 3 от Регламент № 1/2003 на Съвета; точка 25 от Известие 2006/C‑210/02 на Комисията)
(вж. т. 211—224)
9.      Конкуренция — Глоби — Размер — Определяне — Коригиране на основния размер — Смекчаващи обстоятелства — По-нисък интензитет на участие в нарушението в сравнение с основните участници — Намаляване с 15 на сто на основния размер — Нарушение на принципите на пропорционалност, на равно третиране или на индивидуализиране на санкциите — Липса
(член 23, параграф 3 от Регламент № 1/2003 на Съвета; точка 29 от Съобщение 2006/C‑210/02 на Комисията)
(вж. т. 228—234 и 238—240)
10.    Конкуренция — Глоби — Размер — Определяне — Право на преценка на Комисията — Съдебен контрол — Правомощие на съда на Съюза за пълен съдебен контрол — Обхват — Определяне на размера на налаганата глоба — Критерии за преценка — Тежест и продължителност на нарушението — Спазване на принципите на мотивиране, на пропорционалност, на индивидуализиране на санкциите и на равно третиране
(член 101, параграф 1 и член 261 ДФЕС; член 23, параграф 3 и член 31 от Регламент № 1/2003 на Съвета)
(вж. т. 243—250)
Резюме
Общият съд отхвърля жалбата на дружествата HSBC Holdings plc, HSBC Bank plc и HSBC Continental Europe (наричани по-нататък заедно „HSBC“) за отмяна на решението, с което Комисията изменя решението си за налагане на глоба от 33 606 000 евро на HSBC за нарушение на конкурентното право на Съюза(1). Тъй като към момента, в който Комисията приема решението за това изменение, производството по обжалване на първоначалното ѝ решение е висящо пред Съда, в решението си по настоящото дело Общият съд уточнява аспекти, свързани със спирането поради споменатото висящо производство на давностния срок, в който Комисията може да наложи глоба на HSBC.
През 2016 г. Комисията констатира, че HSBC е нарушило член 101 ДФЕС и член 53 от Споразумението за Европейското икономическо пространство (ЕИП), като в периода от 12 февруари до 27 март 2007 г. е участвало в единно продължено нарушение, имащо за цел да измени нормалния ход на определяне на цените на пазара на лихвените деривати в евро. С оглед на това Комисията налага солидарно на посочените три дружества глоба в размер на 33 606 000 евро(2).
В решението си от 24 септември 2019 г. Общият съд установява, че при определяне на обхвата на нарушението на HSBC в Решението от 2016 г. Комисията е допуснала грешки, но отбелязва, че тези грешки — макар и без значение за законосъобразността на член 1, буква б) от Решението от 2016 г., тъй като съдържащият се в този член извод е обоснован от други изложени в същото решение съображения — би следвало евентуално да се вземат предвид при преценката на пропорционалността на глобата(3).
Освен това Общият съд приема, че Решението от 2016 г. е опорочено от грешка в мотивите, и го отменя в частта относно наложената на HSBC глоба в размер на 33 606 000 евро. Комисията и HSBC обжалват това решение на Общия съд пред Съда.
С писмо от 8 май 2020 г. членът на Комисията, отговарящ за конкуренцията, уведомява HSBC за намерението си да предложи на колегиума на членовете на Комисията да приеме ново решение, с което да санират последиците от решението на Общия съд от 24 септември 2019 г.
С Решението за изменението от 2021 г. Комисията намалява на 31 739 000 евро глобата, наложена на HSBC с Решението от 2016 г., и допълва изложените в последното и преценени от Общият съд като недостатъчни мотиви. Близо месец след приемането на решението за изменението Комисията оттегля жалбата си срещу решението на Общия съд от 24 септември 2019 г.
HSBC обжалва Решението за изменението от 2021 г. пред Общия съд, като иска от него да отмени това решение и наложената с измененото Решение от 2016 г. глоба. При условията на евентуалност, HSBC иска от Общия съд да упражни правомощието си за пълен съдебен контрол, за да намали съществено размера на наложената с Решението за изменението от 2021 г. глоба.
Съображения на Общия съд
В подкрепа на жалбата си за отмяна HSBC по-специално твърди, че Комисията е приела Решението за изменението от 2021 г. след изтичането на максималния десетгодишен давностен срок по член 25, параграф 5 от Регламент № 1/2003(4) за налагане на глоба за установеното в Решението от 2016 г. нарушение.
В това отношение HSBC по същество счита, че подаването от Комисията на жалба срещу решението на Общия съд от 24 септември 2019 г. не е довело до спиране на десетгодишния давностен срок, тъй като още към момента на това подаване Комисията не е възнамерявала да изчака изхода от производството по тази жалба, за да приеме Решението за изменението от 2021 г. Освен това, дори да се приеме, че подаването на жалбата на Комисията е спряло давностния срок, жалбоподателите твърдят, че това спиране във всички случаи е преустановено от момента, когато членът на Комисията, отговарящ за конкуренцията, е уведомил HSBC за намерението си да предложи на колегиума на членовете на Комисията да приеме ново решение за HSBC, тъй като от този момент интересът на Комисията от постановяване на решение по жалбата е отпаднал.
След като уточнява, че към датата на подаване на жалбата от Комисията давностният срок за налагане на глоба на HSBC за нарушението, установено в Решението от 2016 г., все още не е изтекъл, Общият съд припомня, че съгласно член 25, параграф 6 от Регламент № 1/2003 погасителната давност за налагане на глоби спира да тече през времето, през което решението на Комисията, с което се установява нарушението и се налага глоба, е предмет на висящо производство пред съд на Съюза. Съгласно параграф 5 от същия член максималният десетгодишен давностен срок се удължава със срока, през който давността е спряна по реда на параграф 6.
Противно на изразеното от HSBC становище, член 25, параграф 6 от Регламент № 1/2003 не поставя суспензивното действие на висящите съдебни производства в зависимост от каквито и да било субективни фактори, като например преследваната с подаването на жалбата „цел“ или „намерението“ на подалата жалбата страна.
В действителност посочената разпоредба предпазва от настъпване на погасителната давност, докато Комисията е „възпрепятствана“ да действа — тъй като чака решението на съд на Съюза по производство, чийто ход не контролира — преди да се установи дали обжалваният от нея акт е законосъобразен. Следователно понятието „пречка“ се отнася до обективното обстоятелство на наличие на висящо съдебно производство и съответно на несигурност относно законосъобразността на решението на Комисията.
Като прави тези уточнения, Общият съд констатира, че докато производството по жалбата на Комисията е висящо, съществува несигурност относно законосъобразността на частта от Решението от 2016 г., с която се налага глоба на HSBC в размер на 33 606 000 евро. Поради това давностният срок за налагане на нова глоба на HSBC за установеното в Решението от 2016 г. нарушение не тече до постановяването от Съда на решение, с което се слага край на производството по обжалване, като в това отношение са без значение предприетите от Комисията действия по приемане на Решението от 2021 г.
На същото основание Общият съд отхвърля и довода на HSBC, че Комисията не е имала интерес да подаде или поддържа жалбата си срещу решението на Общия съд от 24 септември 2019 г.
В това отношение Общият съд уточнява, че — макар установяването на липса на правен интерес към момента на подаване на жалбата да може да доведе до отхвърляне на жалбата като недопустима, а отпадането на правния интерес в хода на производството да може да доведе до обявяване от съда на Съюза на липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество — основание за спиране на давностния срок е самото наличие на висящо производството по обжалване пред Общия съд или пред Съда, а не изводите на тези юрисдикции в решението, с което слагат край на съответното производство.
Така или иначе, действията по приемане на ново решение след постановяването на решението на Общия съд от 24 септември 2019 г. сами по себе си не доказват, че интересът на Комисията от установяване на законосъобразността на Решението от 2016 г. е отпаднал, тъй като тя продължава да има такъв интерес до постановяването от Съда на решение, с което се слага край на производството, или поне докато сама приеме споменатото ново решение. Фактът, че след приемане на Решението за изменението от 2021 г. Комисията е оттеглила жалбата си, по никакъв начин не променя този извод.
С оглед на изложеното Общият съд стига до извода, че към момента на приемане на Решението за изменението от 2021 г. правото на Комисията да наложи санкции за установеното в Решението от 2016 г. нарушение, не е погасено по давност. Общият съд отхвърля всички останали основания на HSBC за отмяна на Решението за изменението от 2021 г. и искането за намаляване на глобата, като отхвърля жалбата в нейната цялост.
1      Решение C(2021) 4600 final на Комисията от 28 юни 2021 г. за изменение на Решение C(2016) 8530 final на Комисията от 7 декември 2016 г. относно производство по член 101 ДФЕС и член 53 от Споразумението за ЕИП (преписка AT.39914 — Лихвени деривати в евро (EIRD) (наричано по-нататък „Решението за изменението от 2021 г.“).
2      Решение C(2016) 8530 final на Комисията от 7 декември 2016 г. относно производство по член 101 ДФЕС и член 53 от Споразумението за ЕИП (преписка AT.39914 — Лихвени деривати в евро (EIRD) (наричано по-нататък „Решението от 2016 г.“).
3      Решение от 24 септември 2019 г., HSBC Holdings и др./Комисия (T‑105/17, EU:T:2019:675).
4      Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове [101 и 102 ДФЕС] (ОВ L 1, 2003 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 167).