62020CO0670
ОПРЕДЕЛЕНИЕ НА СЪДА (шести състав)
6 декември 2021 година (
*1
)
„Преюдициално запитване — Член 99 от Процедурния правилник на Съда — Защита на потребителите — Директива 93/13/ЕИО — Неравноправни клаузи в потребителските договори — Договор за кредит в чуждестранна валута — Клаузи, които излагат кредитополучателя на валутен риск — Член 4, параграф 2 — Изисквания за разбираемост и за прозрачност — Липса на последици от изявлението на потребителя, че той е напълно наясно с потенциалните рискове, произтичащи от вземането на кредит в чуждестранна валута — Ясен и разбираем текст на договорна клауза“
По дело C‑670/20
с предмет преюдициално запитване, отправено на основание член 267 ДФЕС от Ráckevei Járásbíróság (Окръжен съд Рацкеве, Унгария) с акт от 9 ноември 2020 г., постъпил в Съда на 8 декември 2020 г., в рамките на производство по дело
EP,
TA,
FV,
TB
срещу
ERSTE Bank Hungary Zrt.,
СЪДЪТ (шести състав),
състоящ се от: L. Bay Larsen, заместник-председател на Съда, изпълняващ функцията на председател на шести състав, N. Jääskinen (докладчик) и M. Safjan, съдии,
генерален адвокат: J. Kokott,
секретар: A. Calot Escobar,
предвид решението, взето след изслушване на генералния адвокат, да се произнесе с мотивирано определение в съответствие с член 99 от Процедурния правилник на Съда,
постанови настоящото
Определение
1
Преюдициалното запитване се отнася до тълкуването на член 4, параграф 2 от Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (ОВ L 95, 1993 г., стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273).
2
Запитването е отправено в рамките на спор между EP, TA, FV и TB, от една страна, и ERSTE Bank Hungary Zrt. (наричана по-нататък „банката“), от друга страна, относно твърдения за неравноправен характер на клауза, включена в договор за кредит в чуждестранна валута, която предвижда погасяване на кредита в национална валута.
Правна уредба
3
Член 4 от Директива 93/13 предвижда:
„1.   Без да се засяга член 7, преценката за неравноправност на дадена клауза се извършва, като се отчита характера на стоките или услугите, за които е сключен договорът, и се вземат предвид всички обстоятелства, довели до сключването му, към момента на самото сключване, както и всички останали клаузи в договора, или такива, съдържащи се в друг договор, от който той произтича.
2.   Преценката за неравноправния характер на клаузите не се свързва нито с основния предмет на договора, нито със съответствието на цената и възнаграждението, от една страна, и по отношение на доставените стоки или предоставените услуги, от друга, при условие че тези клаузи са изразени на ясен и разбираем език“.
4
Член 5 от тази директива предвижда:
„При договори, в които всички или определени клаузи се предлагат на потребителя в писмен вид, тези условия се съставят на ясен и разбираем език. […]“.
Спорът в главното производство и преюдициалните въпроси
5
На 9 януари 2007 г. ищците в главното производство, които имат качеството на потребители, сключват с банката с нотариален акт договор за кредит за реконструиране на семейна къща. Съгласно този договор размерът на заема е в швейцарски франкове (CHF), но отпускането и погасяването на тази сума е трябвало да се извърши в унгарски форинти (HUF).
6
Следователно при всеки падеж за погасяване банката определя размера на дължимата месечна вноска, като преобразува в унгарски форинти размера на сумата, за която е уговорено, че ще бъде в швейцарски франкове.
7
При сключването на разглеждания договор за кредит банката предоставя на ищците в главното производство информационна листовка относно общите рискове, свързани с финансиране в чуждестранна валута. Що се отнася до валутния риск, тази информационна листовка уточнява следното:
„Обръщаме Ви внимание върху факта, че избирайки финансиране в чуждестранна валута, можете да се възползвате от предимствата на пазара на избраната валута, но Вие поемате и рисковете от това. Сключвайки договора за кредит, Вие отчитате факта, че размерът на заема е вписан в банката в избраната чуждестранна валута, и се задължавате да го погасявате в избраната от Вас валута. Като се има предвид, че обменният курс между унгарския форинт и чуждестранната валута, която сте избрали в договора — обменният курс, може да варира в зависимост от ежедневните колебания на пазара, обръщаме Ви внимание върху факта, че евентуална промяна или неблагоприятно увеличаване на обменния курс може да доведе до допълнителни разходи за Вас, за които не може да се предвиди нито настъпването им, нито размерът им.
Предимството от този вид финансиране е, че когато обменният курс на чуждестранната валута, в която финансирането е уговорено, намалява спрямо форинта, намалява „равностойността“ на финансирането във форинти, с други думи, необходима е по-малка сума за купуването на валутата, която покрива месечните вноски за погасяване на главницата и на лихвите, и покупката в този случай Ви излиза по-евтино, поради което и тежестта е по-малка, и това дори може да има за последица, че трябва да погасите по-малко от предвиденото въз основа на стойността в унгарски форинти, изчислена при сключването на договора за заем/кредит.
В обратната ситуация, когато курсът на чуждестранната валута, в която финансирането е уговорено, нараства в сравнение с форинта, „равностойността“ на финансирането нараства, в този случай е необходима по-голяма сума във форинти за плащането на месечните вноски (погасяване) на главницата и лихвите, конвертирани в релевантната чуждестранна валута; следователно в този случай е необходима по-голяма сума във форинти за погасяване на кредита в чуждестранна валута, която е била уговорена.
С подписа си удостоверявате, че сте получили ясна информация за рисковете, свързани с това финансиране, че сте запознати с рисковите елементи и желаете да сключите договор за кредит, разполагайки с цялата необходима информация“.
8
Според запитващата юрисдикция въпросната информационна листовка се вписва в контекста на равновесие по отношение на обменните курсове, което е било налице при сключването на разглеждания договор за кредит. Наистина в тази листовка се посочва възможността за намаляване и покачване на обменния курс, както и произтичащите от това предимства и недостатъци, но тя не съдържа информация за това, че промяната на макроикономическите условия и на положението на международния валутен пазар би могла да доведе до значително, дори неограничено увеличаване на месечните погасителни вноски, нито до това, че обменният курс между унгарския форинт и швейцарския франк би могъл да има значителни колебания, и то независимо от стабилния характер на курса в миналото.
9
Вследствие на съществено изменение на посочения курс по време на изпълнението на разглеждания договор за кредит, размерът на дължимите по този договор месечни вноски се е увеличил значително.
10
Тъй като ищците в главното производство не са могли да изпълнят задължението си за връщане, през 2015 г. банката разваля разглеждания договор за кредит.
11
На 10 юли 2015 г. по искане на банката срещу ищците в главното производство е образувано производство по принудително изпълнение.
12
На 30 септември 2016 г. ищците подават пред запитващата юрисдикция молба за спиране на принудителното изпълнение, поради това че разглежданият договор за кредит е недействителен. В подкрепа на молбата си ищците в главното производство твърдят, че банката не им е предоставила достатъчно информация за действителните рискове, свързани със сключването на договор за кредит в чуждестранна валута. По-специално банката е пропуснала да привлече вниманието им върху факта, че:
–
положителните и отрицателните последици от колебанията на обменния курс са балансирани само при условие че курсът на унгарския форинт и на швейцарския франк се движи в рамките на стабилен и постоянен диапазон,
–
устойчивото и значително изменение на макроикономическите условия и на положението на международния валутен пазар може да доведе до значително, дори неограничено увеличаване на месечните погасителни вноски, и
–
хипотезата на трайно увеличение на курса на швейцарския франк спрямо унгарския форинт може да се осъществи във всеки момент и умереният характер на предходните колебания на тези курсове не предоставя никаква гаранция за бъдещата им стабилност.
13
Банката твърди, че предоставената от нея информация относно валутния риск е достатъчна, тъй като теоретичната възможност за промяна на обменния курс е спомената в посочената в точка 7 от настоящото определение информационна листовка. В този контекст се посочва съществуващата взаимовръзка между колебанията на този обменен курс и на размера на месечните погасителни вноски. Следователно на потребителите е била дадена възможност да разберат, че размерът на месечните вноски би могъл да нарасне неограничено в зависимост от колебанията на посочения обменен курс. Банката се позовава и на практиката на Kúria (Върховен съд, Унгария), че „сам по себе си фактът, че ответникът е предоставил информация относно валутния риск, е знак, който ищците е трябвало да разглеждат като реалистична хипотеза“.
14
Запитващата юрисдикция се позовава на решение от 20 септември 2017 г., Andriciuc и др. (C‑186/16, EU:C:2017:703), като отбелязва, че според него предоставената от банката информация относно валутния риск трябва да позволи на средния потребител, който е относително осведомен и в разумни граници наблюдателен и съобразителен, не само да узнае възможността за увеличаване или обезценяване на чуждестранната валута, в която кредитът е бил договорен, но и да прецени потенциално значимите икономически последици от такава клауза за финансовите си задължения.
15
Тази юрисдикция обаче иска да се установи обхватът на това изискване, поставено от Съда, и се пита дали такива икономически последици трябва изрично да произтичат от предоставената от банката информация. Тя по-специално иска да се установи дали, за да се изпълни посоченото изискване, е достатъчно съответният потребител чрез подписване на договора за кредит да декларира общо, че познава и поема рисковете от сделката по отпускане на заем, като се има предвид евентуално изменение на обменния курс, или освен това е необходимо банката да предостави изрична информация относно неограничеността на поетия риск.
16
При тези условия Ráckevei Járásbíróság (Окръжен съд Рацкеве, Унгария) решава да спре производството и да постави на Съда следните преюдициални въпроси:
„1)
Като се има предвид тълкуването на член 4, параграф 2 от Директива [93/13], дадено в решение [от 20 септември 2017 г., Andriciuc и др. (C‑186/16, EU:C:2017:703)], следва ли да се счита за ясна и недвусмислена договорна клауза относно валутния риск, която не предвижда изрично кой длъжник поема изключително и изцяло посочения риск, а съдържа единствено декларация на длъжника, в която се посочва, че той „е напълно запознат с възможните рискове от сделката, и по-специално с факта, че колебанията на въпросната валута спрямо унгарския форинт могат както да увеличат, така и да намалят тежестта на вноските за изплащането на заема във форинти“?
2)
Съобразена ли е гореописаната договорна клауза с изискването, установено в решение [от 20 септември 2017 г., Andriciuc и др. (C‑186/16, EU:C:2017:703)], съгласно което въз основа на подобна клауза потребителят трябва да може да прецени потенциално значимите икономически последици от поемането на валутния риск върху неговите финансови задължения, като се има предвид, че в документа, озаглавен „Информация относно общите рискове при финансирането във валута“, който потребителят подписва при сключването на договора, се посочват по идентичен начин благоприятните и неблагоприятните последици от измененията на валутния курс, като по този начин се внушава, че типичната тенденция на стабилно ниво на валутния курс — съобщена също от Унгарската федерация на банките — е, че тези благоприятни и неблагоприятни икономически последици се компенсират в дългосрочен план?
3)
Съобразена ли е гореописаната договорна клауза с изискването, установено в решение [от 20 септември 2017 г., Andriciuc и др. (C‑186/16, EU:C:2017:703)], съгласно което въз основа на подобна клауза потребителят трябва да може да прецени потенциално значимите икономически последици от поемането на валутния риск върху неговите финансови задължения, когато нито в договора, нито в документа за информация относно валутните рискове, подписан при сключването на договора, се посочва изрично или имплицитно, че увеличението на погасителните вноски може да бъде значително или че включително може да достигне на практика определено ниво?
4)
Като се има предвид тълкуването на член 4, параграф 2 от Директива [93/13] относно неравноправните клаузи в потребителските договори, дадено в решение [от 20 септември 2017 г., Andriciuc и др. (C‑186/16, EU:C:2017:703)], следва ли да се счита за ясна и недвусмислена договорна клауза относно валутния риск, в която не се посочва изрично, че потребителят поема изключително и изцяло валутния риск, когато от клаузите на договора не става ясно изрично, че увеличението на погасителните вноски може да бъде значително или че включително може да достигне на практика определено ниво?
5)
Сама по себе си направената за тази цел декларация от потребителя, формулирана общо в стандартна клауза на договора, достатъчна ли е, за да се прецени, че информацията относно валутния риск отговаря на изискването, установено в решение [от 20 септември 2017 г., Andriciuc и др. (C‑186/16, EU:C:2017:703)], според което тази информация трябва да позволи на средния потребител да прецени въз основа на същата потенциално значимите икономически последици от прехвърлянето на валутния риск върху неговите финансови задължения, когато нито останалите клаузи на договора, нито документът за информация навеждат към подобен извод?
6)
Като се има предвид съдържанието на решение [от 20 септември 2017 г., Andriciuc и др. (C‑186/16, EU:C:2017:703)], съобразено ли е с член 4, параграф 2 от Директива [93/13] тълкуването на Kúria [(Върховен съд)], според което „фактът, че ответникът е предоставил информация относно валутния риск, сам по себе си означава, че ищецът е трябвало да отчете реално този риск“?“.
По преюдициалните въпроси
17
Съгласно член 99 от Процедурния правилник Съдът може във всеки един момент да се произнесе с мотивирано определение по предложение на съдията докладчик и след изслушване на генералния адвокат, когато преюдициалният въпрос е идентичен с въпрос, по който вече се е произнесъл, или отговорът на този въпрос се налага недвусмислено от съдебната практика.
18
Посочената разпоредба следва да се приложи в рамките на настоящото дело.
19
С въпросите си, които следва да се разгледат заедно, запитващата юрисдикция иска по същество да се установи дали член 4, параграф 2 от Директива 93/13 трябва да се тълкува в смисъл, че изискването за прозрачност на клаузите в договор за кредит в чуждестранна валута, които излагат кредитополучателя на валутен риск, е изпълнено, когато продавачът или доставчикът му е предоставил обща информация за валутния риск, включително за отражението на промените в обменните курсове върху финансовите му задължения, и този потребител е заявил, че напълно е наясно с потенциалните рискове, произтичащи от сключването на договора.
20
В самото начало следва да се припомни, че запитващата юрисдикция единствено е компетентна да се произнесе по квалификацията на клаузи, за които се твърди, че са неравноправни, с оглед на особените обстоятелства по разглежданото дело. Това не променя факта, че Съдът е компетентен да изведе от разпоредбите на Директива 93/13, по-специално от член 4, параграф 2 от нея, критериите, които националният съд може или трябва да прилага при преценката на договорните клаузи от гледна точка на тези разпоредби (решение от 20 септември 2018 г., OTP Bank и OTP Faktoring, C‑51/17, EU:C:2018:750, т. 72 и цитираната съдебна практика).
21
В това отношение съгласно постоянната съдебна практика относно изискването за прозрачност информацията преди сключването на договор за договорните условия и за последиците от това сключване е от основно значение за потребителя. Именно въз основа на тази информация потребителят решава дали желае да се обвърже договорно с продавач или доставчик, като приеме предварително изготвените условия от последния (решения от 10 юни 2021 г., BNP Paribas Personal Finance, C‑609/19, EU:C:2021:469, т. 41 и от 10 юни 2021 г., BNP Paribas Personal Finance, C‑776/19—C‑782/19, EU:C:2021:470, т. 62 и цитираната съдебна практика).
22
Що се отнася до изискването за прозрачност на договорните клаузи, произтичащо от член 4, параграф 2 и член 5 от Директива 93/13, то не може да бъде сведено само до разбираемостта на тези клаузи от формална и граматическа гледна точка. Тъй като въведената с тази директива система на защита се основава на идеята, че потребителят е в положение на по-слаба страна спрямо продавача или доставчика по-специално по отношение на степента на информираност, това изискване, въведено със същата директива, за изразяване на ясен и разбираем език на договорните клаузи и съответно за прозрачност трябва да се разбира разширително (решения от 10 юни 2021 г., BNP Paribas Personal Finance, C‑609/19, EU:C:2021:469, т. 42 и от 10 юни 2021 г., BNP Paribas Personal Finance, C‑776/19—C‑782/19, EU:C:2021:470, т. 63 и цитираната съдебна практика).
23
Ето защо споменатото изискване трябва да се разбира като налагащо не само съответната клауза да бъде понятна за потребителя от формална и граматическа гледна точка, но и даден среден потребител, относително осведомен и в разумни граници наблюдателен и съобразителен, да може да разбере конкретното функциониране на тази клауза и съответно да прецени въз основа на точни и понятни критерии потенциално значимите икономически последици от такава клауза за финансовите му задължения (решения от 10 юни 2021 г., BNP Paribas Personal Finance, C‑609/19, EU:C:2021:469, т. 43 и от 10 юни 2021 г., BNP Paribas Personal Finance, C‑776/19—C‑782/19, EU:C:2021:470, т. 64 и цитираната съдебна практика).
24
Въпросът дали в настоящия случай изискването за прозрачност е било изпълнено, трябва да се разгледа от запитващата юрисдикция през призмата на всички релевантни фактически обстоятелства, сред които са предоставените рекламни материали и сведения при договарянето на процесните по главното производство договори за кредит от кредитодателя (вж. в този смисъл решения от 10 юни 2021 г., BNP Paribas Personal Finance, C‑609/19, EU:C:2021:469, т. 45 и от 10 юни 2021 г., BNP Paribas Personal Finance, C‑776/19—C‑782/19, EU:C:2021:470, т. 66).
25
По-конкретно, когато отчита всички обстоятелства около сключването на договора за кредит, националният съд трябва да провери дали в разглеждания случай потребителят е бил уведомен за всички обстоятелства, които могат да имат отражение върху обхвата на неговия ангажимент, като му позволят по-специално да изчисли общата цена на своя кредит. Определяща роля при тази преценка играят, от една страна, въпросът дали клаузите на договора са съставени на ясен и разбираем език, така че да позволят на среден потребител, относително осведомен и в разумни граници наблюдателен и съобразителен, да прецени тази цена, и от друга страна, непосочването в договора за кредит на информацията, която се счита за съществена предвид естеството на стоките или услугите, предмет на този договор (решения от 10 юни 2021 г., BNP Paribas Personal Finance, C‑609/19, EU:C:2021:469, т. 46 и от 10 юни 2021 г., BNP Paribas Personal Finance, C‑776/19—C‑782/19, EU:C:2021:470, т. 67 и цитираната съдебна практика).
26
В случая запитващата юрисдикция отбелязва, че ищците в главното производство са получили, преди да сключат договорите за кредит, информационна листовка, съдържаща обща информация за валутния риск. Тя отбелязва също, че този документ, подписан от ищците в главното производство, насочва вниманието им върху факта, че евентуални колебания в паритета между унгарския форинт и швейцарския франк биха могли да доведат до допълнителни разходи за кредитополучателя, чието действително настъпване или размер не могат да бъдат предвидени. На ищците в главното производство обаче не е била предоставена никаква конкретна информация относно потенциално неограниченото увеличаване на месечните погасителни вноски, до което би могло да доведе значителното колебание на обменните курсове. Информацията, предоставена в това отношение на ищците в главното производство, всъщност се основава на хипотезата, че посоченият паритет остава стабилен.
27
Що се отнася до договорите за кредит в чуждестранна валута като разглежданите в главното производство, Съдът вече е установил, че за целите на споменатата в точка 25 от настоящото определение преценка е от значение всяка информация, която е предоставена от продавача или доставчика и цели да изясни на потребителя как функционира обменният механизъм и свързаният с него риск. Обстоятелства от особена важност са уточненията за рисковете, които се поемат от кредитополучателя при драстично обезценяване на законното платежно средство в държавата членка по местожителството или седалището на кредитополучателя и при увеличаване на чуждестранния лихвен процент (решения от 10 юни 2021 г., BNP Paribas Personal Finance, C‑609/19, EU:C:2021:469, т. 48 и от 10 юни 2021 г., BNP Paribas Personal Finance, C‑776/19—C‑782/19, EU:C:2021:470, т. 69).
28
В тази насока, както подчертава Европейският съвет за системен риск в своята Препоръка ЕССР/2011/1 от 21 септември 2011 година относно предоставяне на кредити в чуждестранна валута (ОВ С 342, 2011 г., стр. 1), финансовите институции трябва да предоставят на кредитополучателите достатъчна информация, която да позволява на кредитополучателите да вземат решения, основани на добра информираност и благоразумие, и следва да включва като минимум влиянието върху вноските на драстично обезценяване на законното платежно средство на държавата членка, в която се намира местожителството или седалището на кредитополучателя, както и на увеличаването на чуждестранния лихвен процент (Препоръка А — Осведоменост на кредитополучателите за рисковете, т. 1) (решения от 10 юни 2021 г., BNP Paribas Personal Finance, C‑609/19, EU:C:2021:469, т. 49 и от 10 юни 2021 г., BNP Paribas Personal Finance, C‑776/19—C‑782/19, EU:C:2021:470, т. 70 и цитираната съдебна практика).
29
Съдът е отбелязал по-специално че кредитополучателят трябва да е ясно осведомен, че със сключването на договор за кредит в чуждестранна валута той се излага на определен риск, свързан с обменния курс, който евентуално ще му бъде икономически трудно да понесе при обезценяване на валутата, в която получава доходите си. Освен това продавачът или доставчикът трябва да представи възможните промени в обменните курсове и рисковете, свързани със сключването на такъв договор (решения от 10 юни 2021 г., BNP Paribas Personal Finance, C‑609/19, EU:C:2021:469, т. 50 и от 10 юни 2021 г., BNP Paribas Personal Finance, C‑776/19—C‑782/19, EU:C:2021:470, т. 71 и цитираната съдебна практика).
30
Оттук следва, че за да отговаря на изискването за прозрачност, информацията, съобщена от продавача или доставчика, трябва да позволява на даден среден потребител, относително осведомен и в разумни граници наблюдателен и съобразителен, не само да разбере — в зависимост от колебанията на обменния курс — че промените в паритета между разчетната валута и валутата на изплащане могат да породят неблагоприятни последици за финансовите му задължения, но и — при сключването на кредит в чуждестранна валута — реалния риск, на който се излага през целия срок на договора, в случай на драстично обезценяване на валутата, в която той получава доходите си, спрямо чуждестранната валута, в която е отпуснат кредитът (вж. в този смисъл решения от 10 юни 2021 г., BNP Paribas Personal Finance, C‑609/19, EU:C:2021:469, т. 51 и от 10 юни 2021 г., BNP Paribas Personal Finance, C‑776/19—C‑782/19, EU:C:2021:470, т. 72).
31
Ето защо при договор за кредит, деноминиран в чуждестранна валута, който излага потребителя на валутен риск, съобщаването на този потребител на информация, дори и обстойна, няма как да отговаря на изискването за прозрачност, ако тази информация е основана на хипотезата, че паритетът между разчетната валута и валутата на изплащане ще се запази стабилен през целия срок на този договор. Такъв е по-специално случаят, когато потребителят не е бил уведомен от продавача или доставчика за икономическия контекст, който може да има отражение върху колебанията на обменните курсове, така че за потребителя да не са били създадени условия конкретно да разбере потенциално тежките последици за финансовото му положение, които могат да възникнат от сключването на договор за кредит, деноминиран в чуждестранна валута (решения от 10 юни 2021 г., BNP Paribas Personal Finance, C‑609/19, EU:C:2021:469, т. 53 и от 10 юни 2021 г., BNP Paribas Personal Finance, C‑776/19—C‑782/19, EU:C:2021:470, т. 74).
32
Следователно с оглед на задължението на продавача или доставчика за предоставяне на информация декларацията на потребителя, че той е напълно наясно с потенциалните рискове, произтичащи от вземането на кредит в чуждестранна валута, сама по себе си не може да има значение за преценката дали продавачът или доставчикът е изпълнил посоченото изискване за прозрачност.
33
Накрая следва също така да се припомни, че сред обстоятелствата, релевантни за споменатата в точка 25 от настоящото определение преценка, е и използваният от финансовата институция език в преддоговорната и договорната документация. По-специално липсата на термини или на обяснения, които изрично да обръщат внимание на кредитополучателя за съществуването на особени рискове, свързани с деноминираните в чуждестранна валута договори за кредит, може да потвърди, че изискването за прозрачност, произтичащо в частност от член 4, параграф 2 от Директива 93/13, не е изпълнено (решения от 10 юни 2021 г., BNP Paribas Personal Finance, C‑609/19, EU:C:2021:469, т. 54 и от 10 юни 2021 г., BNP Paribas Personal Finance, C‑776/19—C‑782/19, EU:C:2021:470, т. 75).
34
С оглед на изложените по-горе съображения на поставените въпроси следва да се отговори, че член 4, параграф 2 от Директива 93/13 трябва да се тълкува в смисъл, че изискването за прозрачност на клаузите на договор за кредит в чуждестранна валута, които излагат кредитополучателя на валутен риск, е изпълнено само когато продавачът или доставчикът му е предоставил точна и достатъчна информация относно валутния риск, позволяваща на средния потребител, който е относително осведомен и в разумни граници наблюдателен и съобразителен, да оцени риска от потенциално значителни отрицателни икономически последици от подобни клаузи за целия период на финансовите му задължения. В това отношение обстоятелството, че потребителят декларира, че е напълно наясно с потенциалните рискове, произтичащи от сключването на посочения договор, само по себе си няма значение за преценката дали продавачът или доставчикът е изпълнил посоченото изискване за прозрачност.
По съдебните разноски
35
С оглед на обстоятелството, че за страните по главното производство настоящото дело представлява отклонение от обичайния ход на производството пред запитващата юрисдикция, последната следва да се произнесе по съдебните разноски.
По изложените съображения Съдът (шести състав) реши:
Член 4, параграф 2 от Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори трябва да се тълкува в смисъл, че изискването за прозрачност на клаузите на договор за кредит в чуждестранна валута, които излагат кредитополучателя на валутен риск, е изпълнено само когато продавачът или доставчикът му е предоставил точна и достатъчна информация относно валутния риск, позволяваща на средния потребител, който е относително осведомен и в разумни граници наблюдателен и съобразителен, да оцени риска от потенциално значителни отрицателни икономически последици от подобни клаузи за целия период на финансовите му задължения. В това отношение обстоятелството, че потребителят декларира, че е напълно наясно с потенциалните рискове, произтичащи от сключването на посочения договор, само по себе си няма значение за преценката дали продавачът или доставчикът е изпълнил посоченото изискване за прозрачност.
Подписи
(
*1
)	Език на производството: унгарски.