62022CO0658
RJEŠENJE SUDA (deseto vijeće)
9. siječnja 2024. (
*1
)
„Zahtjev za prethodnu odluku – Članak 53. stavak 2. Poslovnika Suda – Članak 267. UFEU‑a – Pravna pitanja koja je vrhovnom sudu uputio njegov prvi predsjednik – Nepostojanje spora pred sudom koji je uputio zahtjev – Očita nedopuštenost”
U predmetu C‑658/22,
povodom zahtjeva za prethodnu odluku na temelju članka 267. UFEU‑a koji je, odlukom od 2. rujna 2021., koju je Sud zaprimio 19. listopada 2022., uputio Sąd Najwyższy (Vrhovni sud, Poljska) u okviru postupka koji je pred njim pokrenula njegova prva predsjednica;
uz sudjelovanje:
Prokurator Generalny,
SUD (deseto vijeće),
u sastavu: Z. Csehi, predsjednik vijeća, I. Jarukaitis (izvjestitelj) i D. Gratsias, suci,
nezavisni odvjetnik: A. Rantos,
tajnik: A. Calot Escobar,
uzimajući u obzir pisani dio postupka,
uzimajući u obzir očitovanja koja su podnijeli:
–
za Prokurator Generalny, R. Hernand,
–
za poljsku vladu, B. Majczyna i S. Żyrek, u svojstvu agenata,
–
za dansku vladu, M. P. B. Jespersen, J. F. Kronborg i C. A.-S. Maertens, u svojstvu agenata,
–
za nizozemsku vladu, M. K. Bulterman i J. Langer, u svojstvu agenata,
–
za švedsku vladu, A. Runeskjöld i H. Shev, u svojstvu agenata,
–
za Europsku komisiju, K. Herrmann i P. J. O. Van Nuffel, u svojstvu agenata,
odlučivši, nakon što je saslušao nezavisnog odvjetnika, da u predmetu odluči obrazloženim rješenjem, u skladu s člankom 53. stavkom 2. Poslovnika Suda,
donosi sljedeće
Rješenje
1
Zahtjev za prethodnu odluku odnosi se na tumačenje članka 2., članka 6. stavaka 1. i 3. te članka 19. stavka 1. drugog podstavka UEU‑a, u vezi s člankom 267. UFEU‑a i člankom 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima (u daljnjem tekstu: Povelja).
2
Taj je zahtjev upućen u okviru razmatranja pravnih pitanja koja je prva predsjednica Sąda Najwyższeg (Vrhovni sud, Poljska) uputila punom sastavu Građanskog vijeća tog suda, u pogledu učinaka utvrđenja nepoštenosti odredbi sadržanih u ugovorima o kreditu denominiranima ili indeksiranima u stranoj valuti.
Poljsko pravo
Ustav
3
Člankom 144. stavcima 2. i 3. Konstytucje Rzeczypospolitej Polskiej (Ustav Republike Poljske, u daljnjem tekstu: Ustav) određuje se:
„2.   Službene akte predsjednika Republike [Poljske (u daljnjem tekstu: predsjednik Republike)], da bi bili valjani, mora supotpisati predsjednik Vijeća ministara, čime nastaje njegova odgovornost pred Sejmom [(Donji dom Parlamenta, Poljska)].
3.   Odredbe stavka 2. ne primjenjuju se u sljedećim slučajevima:
[…]
17. imenovanje sudaca;
[…]”
4
Na temelju članka 179. Ustava predsjednik Republike imenuje suce na prijedlog Krajowe Rade Sądownictwa (Državno sudbeno vijeće, Poljska) (u daljnjem tekstu: KRS) na neodređeno vrijeme.
5
U članku 187. Ustava navodi se:
„1.   Sastav [KRS‑a] čine:
1.
prvi predsjednik [Sąda Najwyższeg (Vrhovni sud)], ministar pravosuđa, predsjednik [Naczelnog Sąda Administracyjnog (Visoki upravni sud, Poljska)] i osoba koju imenuje predsjednik Republike,
2.
petnaestero članova koji se biraju iz redova sudaca [Sąda Najwyższeg (Vrhovni sud)], redovnih sudova, upravnih sudova i vojnih sudova,
3.
četvero članova koje bira [Donji dom Parlamenta] iz redova zastupnika i dvoje članova koje bira Senat [(Gornji dom Parlamenta, Poljska)] iz redova senatora.
[…]”
Zakon o Vrhovnom sudu
6
U članku 29. stavcima 2. i 3. ustawe o Sądzie Najwyższym (Zakon o Vrhovnom sudu) od 8. prosinca 2017. (Dz. U. iz 2018., poz. 5.), kako je izmijenjena ustawom o zmianie ustawy – Prawo o ustroju sądów powszechnych, ustawy o Sądzie Najwyższym oraz niektórych innych ustaw (Zakon o izmjeni Zakona o organizaciji redovnih sudova, Zakona o Vrhovnom sudu i određenih drugih zakona) od 20. prosinca 2019. (Dz. U. iz 2020., poz. 190.) (u daljnjem tekstu: Zakon o Vrhovnom sudu), navodi se:
„2.   U okviru djelatnosti [Sąda Najwyższeg (Vrhovni sud)] ili njegovih tijela nije dopušteno osporavati zakonitost sudova, državnih ustavnih tijela ili tijela za nadzor i zaštitu prava.
3.   [Sąd Najwyższy (Vrhovni sud)] ili neko drugo tijelo vlasti ne može utvrđivati niti ocjenjivati zakonitost imenovanja suca ili ovlasti za obavljanje sudačkih dužnosti koja proizlazi iz tog imenovanja.”
7
Članak 72. stavak 1. Zakona o Vrhovnom sudu glasi:
„Protiv suca [Sąda Najwyższeg (Vrhovni sud)] moguće je pokrenuti stegovni postupak zbog profesionalnih propusta (stegovnih povreda), uključujući u slučajevima:
[…]
3.
radnji kojima se dovodi u pitanje postojanje radnog odnosa suca, djelotvornost imenovanja suca ili zakonitost ustavnog tijela Republike Poljske;
[…]”
8
U skladu s člankom 83. stavkom 1. tog zakona:
„Ako se u sudskoj praksi redovnih sudova, vojnih sudova ili Sąda Najwyższeg (Vrhovni sud) pojave razilaženja u tumačenju pravnih odredbi na kojima se temelji njihova odluka, prvi predsjednik ili predsjednik Sąda Najwyższeg (Vrhovni sud) može, kako bi se osigurala ujednačenost sudske prakse, uputiti pravno pitanje Sądu Najwyższem (Vrhovni sud) koji zasjeda u sastavu od sedam sudaca ili drugom odgovarajućem sastavu.”
9
Članak 85. stavak 1. navedenog zakona glasi:
„O održavanju sjednice punog sastava Sąda Najwyższeg (Vrhovni sud) ili sjednice vijeća ili spojenih vijeća obavješćuje se [Prokurator Generalny (glavni državni odvjetnik, Poljska)].”
10
Člankom 87. stavkom 1. prvom rečenicom Zakona o Vrhovnom sudu određuje se:
„Odluke punog sastava Sąda Najwyższeg (Vrhovni sud), spojenih vijeća ili punog sastava vijeća, kada se donesu, postaju pravno načelo.”
11
U skladu s člankom 88. tog zakona:
„1.   Ako neki sastav Sąda Najwyższeg (Vrhovni sud) namjerava odstupiti od odluke koja je postala pravno načelo, postavljeno pravno pitanje upućuje sastavu u kojem su svi članovi vijeća.
2.   Odstupanje od odluke koju je donijelo vijeće, spojena vijeća ili puni sastav Sąda Najwyższeg (Vrhovni sud) koja je postala pravno načelo zahtijeva donošenje nove odluke odlukom vijeća o kojem je riječ, spojenih vijeća odnosno punog sastava Sąda Najwyższeg (Vrhovni sud).
3.   Ako neko vijeće Sąda Najwyższeg (Vrhovni sud) namjerava odstupiti od odluke koju je donijelo drugo vijeće koja je postala pravno načelo, odluku donose oba vijeća Sąda Najwyższeg (Vrhovni sud). Vijeća mogu uputiti pravno pitanje punom sastavu Sąda Najwyższeg (Vrhovni sud).”
Zakon o KRS‑u
12
KRS je uređen ustawom o Krajowej Radzie Sądownictwa (Zakon o Državnom sudbenom vijeću) od 12. svibnja 2011. (Dz. U. iz 2011., br. 126, poz. 714.), kako je izmijenjena, među ostalim, ustawom o zmianie ustawy o Krajowej Radzie Sądownictwa oraz niektórych innych ustaw (Zakon o izmjenama Zakona o Državnom sudbenom vijeću i određenih drugih zakona) od 8. prosinca 2017. (Dz. U. iz 2018., poz. 3.) i ustawom o zmianie ustawy – Prawo o ustroju sądów powszechnych oraz niektórych innych ustaw (Zakon o izmjenama Zakona o organizaciji redovnih sudova i određenih drugih zakona) od 20. srpnja 2018. (Dz. U. iz 2018., poz. 1443.) (u daljnjem tekstu: Zakon o KRS‑u).
13
Člankom 37. stavkom 1. Zakona o KRS‑u određuje se:
„Ako se za mjesto suca prijavi više kandidata, [KRS] zajedno razmatra i ocjenjuje sve podnesene prijave. U tom slučaju [KRS] donosi odluku u kojoj odlučuje o podnošenju prijedloga za imenovanje na mjesto suca glede svih kandidata.”
14
Člankom 44. stavkom 1.b tog zakona propisuje se:
„Odluka iz članka 37. stavka 1., ako je nisu pobijali svi sudionici u postupku, u pojedinačnim predmetima koji se odnose na imenovanje na dužnost suca [Sąda Najwyższeg (Vrhovni sud)] postaje konačna u dijelu u kojem je njome odlučeno da će se podnijeti prijedlog za imenovanje na mjesto suca [Sąda Najwyższeg (Vrhovni sud)] te u dijelu u kojem je njome odlučeno da se neće podnijeti prijedlog za imenovanje na mjesto suca tog suda kad je riječ o sudionicima u postupku koji nisu podnijeli žalbu.
[…]”
15
U skladu s člankom 3. ustawe o zmianie ustawy o Krajowej Radzie Sądownictwa oraz ustawy – Prawo o ustroju sądów administracyjnych (Zakon o izmjenama Zakona o Državnom sudbenom vijeću i Zakona o organizaciji upravnih sudova) od 26. travnja 2019. (Dz. U. iz 2019., poz. 914.), koja je stupila na snagu 23. svibnja 2019., „[u] slučaju žalbi kojima se osporavaju odluke [KRS‑a] u pojedinačnim predmetima u vezi s imenovanjem na dužnost suca [Sąda Najwyższeg (Vrhovni sud)], a koje su podnesene i o kojima nije presuđeno do dana stupanja na snagu ovog zakona, po sili zakona donosi se odluka o obustavi postupka”.
Glavni postupak i prethodna pitanja
16
Prva predsjednica Sąda Najwyższeg (Vrhovni sud) 29. siječnja 2021., u skladu s člankom 83. stavkom 1. Zakona o Vrhovnom sudu, uputila je punom sastavu Građanskog vijeća tog suda razna pravna pitanja u vezi s posljedicama koje proistječu iz utvrđenja da su odredbe o određivanju deviznog tečaja sadržane u ugovorima o kreditu denominiranima ili indeksiranima u stranoj valuti nepoštene.
17
Puni sastav Građanskog vijeća Sąda Najwyższeg (Vrhovni sud) ta je pitanja razmatrao na svojoj sjednici od 2. rujna 2021., na kojoj je sudjelovao 21 sudac, od kojih je sedmero imenovao predsjednik Republike 10. listopada 2018. na temelju dviju odluka, br. 330/18 i br. 331/18, koje je KRS donio 28. kolovoza 2018. (u daljnjem tekstu: odluke od 28. kolovoza 2018.).
18
S obzirom na sudjelovanje tih sudaca na navedenoj sjednici, većina je članova vijeća u njegovu punom sastavu izrazila dvojbe u pogledu zakonitosti tog sastava i njegova svojstva neovisnog i nepristranog suda.
19
Naime, prema mišljenju punog sastava Građanskog vijeća Sąda Najwyższeg (Vrhovni sud), koji je sud koji je uputio zahtjev, zakonodavne izmjene uvedene u okviru reforme pravosudnog sustava mogu navesti na zaključak da je zakonodavna vlast djelovala s namjerom da spriječi svaku mogućnost da se osigura djelotvoran sudski nadzor nad odlukama od 28. kolovoza 2018.
20
Sud koji je uputio zahtjev u tom pogledu navodi da se člankom 44. stavkom 1.b Zakona o KRS‑u propisuje da u pojedinačnim predmetima koji se odnose na imenovanje na dužnost suca Sąda Najwyższeg (Vrhovni sud) odluka kojom je KRS odlučio o podnošenju prijedloga za imenovanje na sudačku dužnost, ako je nisu pobijali svi sudionici u postupku, postaje konačna u dijelu u kojem je njome odlučeno da će se podnijeti prijedlog za imenovanje te u dijelu u kojem je njome odlučeno da se neće podnijeti takav prijedlog kad je riječ o sudionicima u postupku koji nisu podnijeli žalbu.
21
Taj sud navodi da su odluke od 28. kolovoza 2018., koje su konkretno sadržavale prijedloge za imenovanje sedam sudaca Građanskog vijeća Sąda Najwyższeg (Vrhovni sud), imenovanih 10. listopada 2018., osporavane pred Naczelnim Sądom Administracyjnim (Visoki upravni sud), koji je odlukama od 27. rujna 2018. odgodio njihovo izvršenje.
22
Napominje da je predsjednik Republike unatoč toj odgodi imenovao kandidate koje je predložio KRS te da je, usto, člankom 3. Zakona o izmjenama Zakona o Državnom sudbenom vijeću i Zakona o organizaciji upravnih sudova, navedenim u točki 15. ovog rješenja, propisano da će se u slučaju žalbi kojima se osporavaju odluke KRS‑a u pojedinačnim predmetima u vezi s imenovanjem na dužnost suca Sąda Najwyższeg (Vrhovni sud), a koje su podnesene i o kojima nije presuđeno do dana stupanja na snagu tog zakona, odnosno 23. svibnja 2019., po sili zakona donijeti odluka o obustavi postupka.
23
Sud koji je uputio zahtjev pojašnjava da je, slijedom presude od 2. ožujka 2021., A. B. i dr. (Imenovanje sudaca Vrhovnog suda – pravno sredstvo) (C‑824/18, EU:C:2021:153), Naczelny Sąd Administracyjny (Visoki upravni sud), koji nije donio odluku o obustavi postupka o žalbama protiv odluka od 28. kolovoza 2018., presudom od 6. svibnja 2021. poništio te odluke u dijelu u kojem sadržavaju prijedlog za imenovanje kandidatâ na dužnost suca Sąda Najwyższeg (Vrhovni sud).
24
Smatra da iz toga slijedi da je predsjednik Republike postupio protuzakonito kada je imenovao suce unatoč žalbi podnesenoj protiv odluka od 28. kolovoza 2018. Naczelnom Sądu Administracyjnom (Visoki upravni sud) i dok je još bio u tijeku postupak koji je doveo do poništenja tih odluka, čime su te odluke ostale bez pravne osnove, s obzirom na to da se člankom 179. Ustava propisuje da predsjednik Republike imenuje suce na prijedlog KRS‑a.
25
U tim se okolnostima pita, u svojem prvom pitanju, može li se sastav Sąda Najwyższeg (Vrhovni sud) kvalificirati kao neovisni i nepristrani sud ako su određeni članovi u tom sastavu imenovani a da je obavijest predsjednika Republike o slobodnim sudačkim mjestima izdana bez supotpisa predsjednika Vijeća ministara, da se u postupku koji je prethodio imenovanju tih članova nisu poštovala načela transparentnosti i pravičnosti i da je predsjednik Republike imenovao navedene članove unatoč žalbi podnesenoj protiv odluka od 28. kolovoza 2018. Naczelnom Sądu Administracyjnom (Visoki upravni sud) i unatoč tomu što je taj sud donio odluku o odgodi izvršenja, a zatim odluku o poništenju, koje su spomenute u točki 21. odnosno točki 23. ovog rješenja.
26
Kad je riječ o drugom prethodnom pitanju, sud koji je uputio zahtjev navodi da je, Zakonom o izmjeni Zakona o organizaciji redovnih sudova, Zakona o vrhovnom sudu i određenih drugih zakona, spomenutim u točki 6. ovog rješenja, u Zakon o Vrhovnom sudu uveden novi članak 29. stavci 2. i 3., kojim se Sądu Najwyższem (Vrhovni sud), pod prijetnjom stegovne sankcije, zabranjuje da i u kojem slučaju ocjenjuje zakonitost imenovanja sudaca ili njihove ovlasti za obavljanje sudačkih dužnosti. Naime, taj sud dvoji je li takva zabrana u skladu s pravom Unije i može li se opravdati obvezom poštovanja ustavnog identiteta država članica.
27
Razlozi zbog kojih je sud koji je uputio zahtjev postavio treće prethodno pitanje povezani su s činjenicom da je Sąd Najwyższy (Vrhovni sud), na temelju zaključaka koji proizlaze iz presude od 19. studenoga 2019., A. K. i dr. (Neovisnost disiplinskog vijeća Vrhovnog suda) (C‑585/18, C‑624/18 i C‑625/18, EU:C:2019:982), 23. siječnja 2020. u sastavu spojenog Građanskog vijeća, Kaznenog vijeća i Vijeća za radno i socijalno pravo tog suda donio odluku, koja je postala pravno načelo, kojom je utvrđena, među ostalim, nezakonitost sastava suda u kojem se nalaze suci imenovani na prijedlog KRS‑a konstituiranog u skladu s pravilima utvrđenima u Zakonu o izmjenama Zakona o Državnom sudbenom vijeću i određenih drugih zakona, spomenutom u točki 12. ovog rješenja. Međutim, ta je odluka proglašena protuustavnom u presudi Trybunała Konstytucyjnog (Ustavni sud, Poljska) od 20. travnja 2020., koji je, u rješenju od 21. travnja 2020., usto presudio da Sąd Najwyższy (Vrhovni sud) nije nadležan za donošenje odluke kojom se izmjenjuje pravo na način da dovede do promjene normativnog okvira organizacije pravosuđa, niti za provođenje nadzora nad izvršavanjem ovlasti predsjednika Republike koja mu je dodijeljena člankom 179. Ustava.
28
Prema mišljenju suda koji je uputio zahtjev, sudska praksa Trybunała Konstytucyjnog (Ustavni sud) strankama u sudskom postupku onemogućuje da osporavaju zakonitost sastava suda, njome se zadire u obavljanje sudačke djelatnosti i ne može obvezivati taj sud s obzirom na to da ju je utvrdio sud koji je sam nezakonito sastavljen.
29
U tim je okolnostima Sąd Najwyższy (Vrhovni sud) odlučio prekinuti postupak i uputiti Sudu sljedeća prethodna pitanja:
„1.
Treba li članak 2., članak 6. stavke 1. i 3. te članak 19. stavak 1. drugi podstavak UEU‑a u vezi s člankom 47. [Povelje] i člankom 267. UFEU‑a tumačiti na način da nije neovisni i nepristrani sud, prethodno ustanovljen na temelju zakona, koji pojedincima omogućuje djelotvornu pravnu zaštitu u područjima obuhvaćenim pravom Europske unije, sud zadnjeg stupnja države članice [(Sąd Najwyższy) (Vrhovni sud)] u čiji sastav ulaze osobe koje su imenovane na dužnost suca protivno temeljnim pravnim normama države članice o imenovanju sudaca Sąda Najwyższeg (Vrhovni sud), u okolnostima u kojim:
(a)
[predsjednik Republike] izdaje obavijest o slobodnim sudačkim mjestima u Sądu Najwyższem (Vrhovni sud) bez prethodnog supotpisa predsjednika Vijeća ministara,
(b)
postupak koji prethodi imenovanju ne uzima u obzir načela transparentnosti i pravičnosti, a provodi ga nacionalno tijelo[, KRS,] koje – imajući u vidu okolnosti koje su pratile konstituiranje tog tijela u sudačkom dijelu te način njegova djelovanja – ne ispunjava zahtjeve ustavnog tijela koje štiti neovisnost sudova i sudaca,
(c)
[predsjednik Republike] uručuje odluke o imenovanju na dužnost suca Sąda Najwyższeg (Vrhovni sud) unatoč činjenici da je odluka KRS‑a u pogledu zahtjeva za imenovanje na dužnost prethodno pobijana pred nadležnim nacionalnim sudom[, odnosno Naczelnim Sądom Administracyjnim (Visoki upravni sud)]; Naczelny Sąd Administracyjny (Visoki upravni sud) obustavlja izvršenje te odluke u skladu s nacionalnim pravom; nije okončan žalbeni postupak po čijem je provođenju Naczelny Sąd Administracyjny (Visoki upravni sud) pravomoćno poništio pobijanu odluku KRS‑a zbog njezine nezakonitosti, trajno je isključujući iz pravnog sustava, zbog čega je odluka o imenovanju na dužnost suca Sąda Najwyższeg (Vrhovni sud) donesena bez osnove koja se zahtijeva u članku 179. [Ustava] u smislu postojanja prijedloga KRS‑a za imenovanje na dužnost suca?
2.
Treba li članak 2., članak 6. stavke 1. i 3. te članak 19. stavak 1. drugi podstavak UEU‑a u vezi s člankom 47. [Povelje] i člankom 267. UFEU‑a tumačiti na način da im se protivi primjena odredbi nacionalnog prava kao što su članak 29. stavci 2. i 3., članak 26. stavak 3. te članak 72. stavci 1., 2. i 3. [Zakona o Vrhovnom sudu], u okolnostima kad te odredbe zabranjuju, pod prijetnjom stegovne sankcije u vidu razrješenja s dužnosti, da Sąd Najwyższy (Vrhovni sud) utvrđuje ili ocjenjuje zakonitost imenovanja sudaca ili ovlasti koje proizlaze iz tog imenovanja za izvršavanje zadaća iz područja pravosuđa i meritorno ocjenjivanje zahtjeva za izuzeće sudaca na temelju tih razloga, pod pretpostavkom da je ta zabrana opravdana s obzirom na dužnost Unije da poštuje ustavni identitet država članica?
3.
Treba li članak 2. te članak 4. stavke 2. i 3. UEU‑a u vezi s člankom 19. UEU‑a i člankom 267. UFEU‑a tumačiti na način da to što postoji presuda ustavnog suda države članice[, odnosno Trybunała Konstytucyjnog (Ustavni sud),] u kojoj je utvrđeno da nije u skladu s Ustavom Republike Poljske odluka nacionalnog suda zadnjeg stupnja[, odnosno Sąda Najwyższeg (Vrhovni sud),] ne može štetiti ocjeni neovisnosti i samostalnosti tog suda i ispitivanju je li riječ o zakonom ustanovljenom sudu u smislu prava Europske unije, imajući pritom u vidu da je odluka Sąda Najwyższeg (Vrhovni sud) donesena radi izvršenja presude Suda Europske unije, [da] odredbe [Ustava] i važeći zakoni (odredbe nacionalnog prava) ne priznaju ustavnom sudu[, odnosno Trybunału Konstytucyjnom (Ustavni sud),] nadležnost za nadzor nad sudskim odlukama, uključujući i odluke donesene na temelju članka 83. [Zakona o Vrhovnom sudu] kojima se rješavaju razlike u tumačenju pravnih odredbi, kao i da Trybunał Konstytucyjny (Ustavni sud) zbog trenutačnog načina njegova formiranja nije zakonom ustanovljeni sud u smislu članka 6. stavka 1. [Europske konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda, potpisane u Rimu 4. studenoga 1950.]?”
Dopuštenost zahtjeva za prethodnu odluku
30
Na temelju članka 53. stavka 2. Poslovnika Suda, kad su zahtjev ili pravno sredstvo očito nedopušteni, Sud može, nakon što sasluša nezavisnog odvjetnika, u svakom trenutku odlučiti obrazloženim rješenjem, bez poduzimanja daljnjih koraka u postupku.
31
Tu odredbu valja primijeniti u ovom predmetu.
32
U tu svrhu, valja podsjetiti na to da je, u skladu s ustaljenom sudskom praksom Suda, postupak utvrđen člankom 267. UFEU‑a instrument suradnje između Suda i nacionalnih sudova zahvaljujući kojem Sud nacionalnim sudovima daje elemente za tumačenje prava Unije koji su im potrebni za rješavanje spora koji se pred njima vodi. Međutim, smisao prethodnog postupka nije davanje savjetodavnih mišljenja o općenitim ili hipotetskim pitanjima, nego stvarna potreba za učinkovitim rješavanjem spora (presuda od 26. ožujka 2020., Miasto Łowicz i Prokurator Generalny, C‑558/18 i C‑563/18, EU:C:2020:234, t. 44. i navedena sudska praksa).
33
Kao što to proizlazi iz samog teksta članka 267. UFEU‑a, zahtijevana prethodna odluka treba biti „potrebna” kako bi sudu koji je uputio zahtjev omogućila „[da] don[ese] presudu” u predmetu o kojem odlučuje (presuda od 26. ožujka 2020., Miasto Łowicz i Prokurator Generalny, C‑558/18 i C‑563/18, EU:C:2020:234, t. 45. i navedena sudska praksa).
34
Tako je Sud više puta podsjetio na to da iz izričaja i strukture članka 267. UFEU‑a proizlazi da je pretpostavka za odlučivanje u prethodnom postupku, među ostalim, činjenica da je pred nacionalnim sudovima uistinu u tijeku postupak u okviru kojeg ti sudovi trebaju donijeti odluku kojom se može uzeti u obzir presuda kojom se odlučuje o prethodnom pitanju (presuda od 26. ožujka 2020., Miasto Łowicz i Prokurator Generalny, C‑558/18 i C‑563/18, EU:C:2020:234, t. 46. i navedena sudska praksa).
35
U ovom slučaju, iz odluke kojom se upućuje zahtjev za prethodnu odluku proizlazi da pred punim sastavom Građanskog vijeća Sąda Najwyższeg (Vrhovni sud) nije u tijeku spor. Naime, kao što to proizlazi iz nacionalnih odredbi koje je naveo sud koji je uputio zahtjev, a osobito iz članka 83. stavka 1. i članka 87. stavka 1. Zakona o Vrhovnom sudu, taj sastav suda, kada mu prvi predsjednik, na temelju prvog od tih dvaju članaka, uputi pravna pitanja kako bi se otklonila razilaženja u tumačenju sudova koji odlučuju o meritumu, odlučuje općenitom odlukom koja postaje pravno načelo, a da pritom ne treba riješiti ikakav spor između stranaka.
36
U dopisu od 25. listopada 2022. sud koji je uputio zahtjev pojasnio je, uostalom, da se u okviru tog postupka ne mogu utvrditi „stranke u sporu” te da ni prvi predsjednik ni glavni državni odvjetnik nemaju svojstvo „stranke”.
37
Točno je da je, u dopisu od 19. svibnja 2023., sud koji je uputio zahtjev naveo da je glavni državni odvjetnik, na temelju Zakona o Vrhovnom sudu, bio obaviješten o datumu održavanja sjednice punog sastava Građanskog vijeća Sąda Najwyższeg (Vrhovni sud), spomenute u točki 17. ovog rješenja, te joj je prisustvovao.
38
Međutim, ostaje činjenica da cilj glavnog postupka nije riješiti spor između suprotstavljenih stranaka, nego dobiti općenitu odluku koja ima snagu pravnog načela.
39
U tim okolnostima, zahtjev za prethodnu odluku upućen u okviru tog postupka nije stvarno potreban za učinkovito rješavanje stvarnog spora između stranaka.
40
Iz toga proizlazi da je taj zahtjev očito nedopušten.
Troškovi
41
Budući da ovaj postupak ima značaj prethodnog pitanja pred sudom koji je uputio zahtjev, na tom je sudu da odluči o troškovima postupka. Troškovi podnošenja očitovanja Sudu ne nadoknađuju se.
Slijedom navedenog, Sud (deseto vijeće) rješava:
Zahtjev za prethodnu odluku koji je odlukom od 2. rujna 2021. podnio Sąd Najwyższy (Vrhovni sud, Poljska) očito je nedopušten.
Potpisi
(
*1
)	Jezik postupka: poljski