62021TJ0483
PRESUDA OPĆEG SUDA (treće prošireno vijeće)
od 25. rujna 2024. (
*1
)
„Energija – Unutarnje tržište električne energije – Zajednička metodologija regionalne koordinacije pogonske sigurnosti – Odbijanje prijedloga operatora sustava – Regija za proračun kapaciteta – Regija CORE – Usklađenost s Uredbom (EU) 2019/942, Uredbom (EU) 2019/943 i Uredbom (EU) 2017/1485”
U predmetu T‑483/21,
Polskie sieci elektroenergetyczne S. A., sa sjedištem u Konstancin‑Jeziorna (Poljska), koji zastupaju S. Goldberg, solicitor, A. Galos i E. White, odvjetnici,
tužitelj,
kojeg podupire:
Republika Poljska, koju zastupaju B. Majczyna i M. Rzotkiewicz, u svojstvu agenata,
intervenijent,
protiv
Agencije Europske unije za suradnju energetskih regulatora (ACER), koju zastupaju P. Martinet, Z. Vujasinovic i E. Tremmel, u svojstvu agenata, uz asistenciju P. Goffineta, M. Shehua i L. Bersoua, odvjetnika,
tuženika,
OPĆI SUD (treće prošireno vijeće),
u sastavu: F. Schalin, predsjednik, P. Škvařilová-Pelzl, I. Nõmm, G. Steinfatt i D. Kukovec (izvjestitelj), suci,
tajnik: I. Kurme, administratorica,
uzimajući u obzir pisani dio postupka,
nakon rasprave održane 14. lipnja 2023.,
donosi sljedeću
Presudu
1
Svojom tužbom na temelju članku 263. UFEU‑a tužitelj, Polskie sieci elektroenergetyczne S. A., zahtijeva poništenje Odluke Odbora za žalbe Agencije Europske unije za suradnju energetskih regulatora (ACER) od 28. svibnja 2021. (u daljnjem tekstu: pobijana odluka), kojom se potvrđuje ACER‑ova Odluka br. 33/2020 od 4. prosinca 2020. o prijedlogu operatora prijenosnih sustava za električnu energiju (u daljnjem tekstu: OPS) regije koja obuhvaća Belgiju, Češku Republiku, Njemačku, Francusku, Hrvatsku, Luksemburg, Mađarsku, Nizozemsku, Austriju, Poljsku, Rumunjsku, Sloveniju i Slovačku za proračun kapaciteta pod nazivom „CORE” (u daljnjem tekstu: regija CORE), koja se odnosi na zajedničku metodologiju regionalne koordinacije pogonske sigurnosti (u daljnjem tekstu: sigurnosna metodologija (ROSC)) i kojom je odbijena njegova tužba u predmetu A-007‑2021 (konsolidiran).
Okolnosti spora
2
Tužitelj je OPS odgovoran za upravljanje, održavanje i razvoj elektroenergetskog sustava u Poljskoj. Budući da je riječ o javnom poduzeću, jedini tužiteljev dioničar je Poljska državna riznica, koju zastupa opunomoćeni ministar nadležan za stratešku energetsku infrastrukturu.
3
ACER je 17. studenoga 2016. donio Odluku br. 06/2016 o određivanju regija za proračun kapaciteta. U članku 1. Priloga I. toj odluci navedena su državna područja država članica uključenih u regiju CORE.
4
U skladu s člankom 5. stavkom 1., člankom 6. stavkom 3. točkom (b) i člankom 76. Uredbe Komisije (EU) 2017/1485 od 2. kolovoza 2017. o uspostavljanju smjernica za pogon elektroenergetskog prijenosnog sustava (SL 2017., L 220, str. 1.), OPS‑ovi svake regije za proračun kapaciteta podnose prijedlog sigurnosne metodologije (ROSC) nacionalnim regulatornim tijelima (u daljnjem tekstu: NRT) na odobrenje, i to najkasnije tri mjeseca od odobrenja metodologije za koordinaciju analize pogonske sigurnosti (u daljnjem tekstu: metodologija za analizu (CSAM)) iz članka 75. stavka 1. te uredbe.
5
Budući da je metodologija za analizu (CSAM) odobrena 19. lipnja 2019. ACER‑ovom Odlukom br. 07/2019, OPS‑ovi su morali dostaviti prijedlog sigurnosne metodologije (ROSC) najkasnije do 19. rujna 2019. Budući da OPS‑ovi nisu podnijeli taj prijedlog u tom roku, o svojem su kašnjenju obavijestili Europsku komisiju, koja je pristala produljiti rok do 21. prosinca 2019.
6
OPS‑ovi regije CORE dostavili su 19. prosinca 2019. NRT‑ovima „zajedničku metodologiju OPS‑ova regije CORE za regionalnu koordinaciju pogonske sigurnosti izrađenu u skladu s člankom 76. Uredbe 2017/1485” (u daljnjem tekstu: prijedlog OPS‑ova). Posljednji NRT zaprimio je prijedlog OPS‑ova 31. siječnja 2020.
7
Prijedlogu OPS‑ova priložena je napomena s objašnjenjem.
8
U skladu s člankom 6. stavkom 7. Uredbe 2017/1485, NRT‑ovi moraju postići dogovor i donijeti odluku o prijedlogu OPS‑ova u roku od šest mjeseci od kad je zadnji NRT zaprimio taj prijedlog. Ako NRT‑ovi ne postignu dogovor u tom roku od šest mjeseci ili na njihov zajednički zahtjev, ACER na temelju članka 6. stavka 8. te uredbe treba donijeti odluku o navedenom prijedlogu u roku od šest mjeseci, u skladu s člankom 6. stavkom 10. Uredbe (EU) 2019/942 Europskog parlamenta i Vijeća od 5. lipnja 2019. o osnivanju Agencije Europske unije za suradnju energetskih regulatora (SL 2019., L 158, str. 22.).
9
Predsjednik Foruma energetskih regulatora regije CORE je u ime NRT‑ova te regije 5. lipnja 2020. obavijestio ACER o dogovoru tih tijela da će od njega zatražiti donošenje odluke o prijedlogu OPS‑ova, u skladu s člankom 6. stavkom 8. Uredbe 2017/1485. Tom zahtjevu, poslanom elektroničkom poštom, priložen je neslužbeni dokument NRT‑ova regije CORE o prijedlogu OPS‑ova u kojem su iznesena njihova stajališta.
10
Nakon navedenog zahtjeva ACER se proglasio nadležnim za donošenje pojedinačne odluke o sigurnosnoj metodologiji (ROSC) za regiju CORE, u skladu s člankom 6. stavkom 10. točkom (b) drugim podstavkom Uredbe 2019/942.
11
Nakon dugog razdoblja suradnje, savjetovanja i rasprava između ACER‑a, svih NRT‑ova regije CORE i svih OPS‑ova u toj regiji o prijedlogu OPS‑ova i o izmjenama tog prijedloga na nizu sastanaka i nekoliko krugova glasovanja, ACER‑ov Odbor regulatora, sastavljen od predstavnika NRT‑ova, donio je Odluku br. 33/2020. Prilog I. toj odluci sadržava sigurnosnu metodologiju (ROSC) regije CORE, u skladu s člankom 76. Uredbe 2017/1485 (u daljnjem tekstu: osporavana sigurnosna metodologija (ROSC)).
12
Tužitelj je 4. veljače 2021. ACER‑ovu Odboru za žalbe podnio žalbu kojom traži poništenje Odluke br. 33/2020, u skladu s člankom 28. Uredbe 2019/942. Drugi OPS regije CORE, odnosno TransnetBW GmbH, također je podnio žalbu protiv te odluke. Odbor za žalbe je 18. veljače 2021. objedinio te dvije žalbe u jedan predmet pod brojem A-007‑2021 (konsolidiran).
13
Pobijanom odlukom od 28. svibnja 2021. ACER‑ov Odbor za žalbe potvrdio je ACER‑ovu Odluku br. 33/2020 i u cijelosti odbio obje žalbe za poništenje podnesene protiv te odluke.
Zahtjevi stranaka
14
Tužitelj, uz potporu Republike Poljske, od Općeg suda zahtijeva da:
–
poništi pobijanu odluku;
–
naloži ACER‑u snošenje troškova.
15
ACER od Općeg suda zahtijeva da:
–
odbije tužbu u cijelosti;
–
naloži tužitelju i Republici Poljskoj snošenje troškova.
Pravo
16
U prilog svojoj tužbi tužitelj ističe šest tužbenih razloga. Prvi se temelji na pogrešci koja se tiče prava koju je počinio Odbor za žalbe kada je, u biti, zaključio da je ACER nadležan za proširenje područja primjene i dosega regionalne koordinacije. Drugi se temelji na nedostatnom obrazloženju pobijane odluke. Treći se temelji na pogrešci koja se tiče prava koju je počinio Odbor za žalbe kada je utvrdio da je osporavana sigurnosna metodologija (ROSC) u skladu s člankom 35. Uredbe (EU) 2019/943 Europskog parlamenta i Vijeća od 5. lipnja 2019. o unutarnjem tržištu električne energije (SL 2019., L 158, str. 54. i ispravak SL 2024./90205, L) i člankom 40. Direktive (EU) 2019/944 Europskog parlamenta i Vijeća od 5. lipnja 2019. o zajedničkim pravilima za unutarnje tržište električne energije i izmjeni Direktive 2012/27/EU (SL 2019., L 158, str. 125.), i to unatoč preširokom području primjene te metodologije. Četvrti se temelji na pogrešci koja se tiče prava koju je počinio Odbor za žalbe kada je odlučio da osporavana sigurnosna metodologija (ROSC) ne utječe na mogućnost OPS‑ova da upotrebljavaju središnji dispečerski model. Peti se temelji na pogrešci koja se tiče prava koju je počinio Odbor za žalbe kada je smatrao da se u osporavanoj sigurnosnoj metodologiji (ROSC) nije propustilo utvrditi poštena pravila za prekozonsku trgovinu električnom energijom ni uspostaviti primjerene poticaje za upravljanje zagušenjima i provođenje učinkovitih ulaganja u korektivne mjere u vezi s opremom. Šesti se temelji na pogrešci koja se tiče prava koju je počinio Odbor za žalbe kada je zaključio da osporavana sigurnosna metodologija (ROSC) ne predstavlja prepreku za održavanje graničnih vrijednosti pogonskih veličina, osobito graničnih vrijednosti napona, i da je ta metodologija stoga u skladu s relevantnim pravnim odredbama.
17
Opći sud smatra da najprije treba zajedno razmotriti prvi i treći tužbeni razlog, a zatim, redom, tužiteljev četvrti, peti, šesti pa drugi tužbeni razlog.
Uvodne napomene o postupku regionalne procjene pogonske sigurnosti
18
Prema članku 3. osporavane sigurnosne metodologije (ROSC), regionalna koordinacija pogonske sigurnosti koja je uređena navedenom metodologijom obuhvaća, s jedne strane, regionalnu analizu pogonske sigurnosti i, s druge strane, postupak regionalne procjene pogonske sigurnosti (u daljnjem tekstu: CROSA postupak), koji provode regionalni koordinacijski centri (u daljnjem tekstu: regionalni centri) u skladu s člankom 78. stavkom 2. točkom (a) Uredbe 2017/1485, što dovodi do koordinirane pripreme korektivnih mjera u skladu s člankom 76. stavkom 1. točkom (b) navedene uredbe.
19
Prije ispitivanja merituma tužbenih razloga i tužiteljevih argumenata, potrebno je opisati funkcioniranje CROSA postupka, i to radi boljeg razumijevanja konteksta ovog postupka, a time i tehničkih prigovora koje je istaknuo tužitelj.
20
CROSA postupak je postupak koji se provodi, s jedne strane, jednom uoči isporuke električne energije i, s druge strane, najmanje tri puta na dan isporuke, u skladu s člankom 3. stavkom 2. osporavane sigurnosne metodologije (ROSC).
21
Navedeni postupak započinje lokalnom procjenom pogonske sigurnosti koju svaki OPS provodi u svojem sustavu, u skladu s člankom 13. i člankom 14. stavkom 1. osporavane sigurnosne metodologije (ROSC).
22
Navedena procjena dovodi do toga da svaki OPS stvara pojedinačni model mreže, koji je u članku 2. točki 1. Uredbe Komisije (EU) 2015/1222 od 24. srpnja 2015. o uspostavljanju smjernica za dodjelu kapaciteta i upravljanje zagušenjima (SL 2015., L 197, str. 24.) definiran kao „skup podataka [kojima se opisuju] obilježja elektroenergetskog sustava (proizvodnju, opterećenje i topologiju mreže)”.
23
Kada u pojedinačnom modelu mreže tok na određenom vodu prijeđe maksimalni tok, dolazi do fizičkog zagušenja koje predstavlja povredu sigurnosti. U takvoj situaciji treba pripremiti i poduzeti korektivnu mjeru u cilju održavanja graničnih vrijednosti pogonskih veličina.
24
Korektivna mjera definirana je u članku 2. točki 13. Uredbe 2015/1222 kao „svaka mjera koju ručno ili automatski poduzima operator prijenosnog sustava ili više operatora prijenosnog sustava kako bi se održala sigurnost pogona sustava”. Riječ je, među ostalim, o redispečiranju, koje je u članku 2. točki 26. Uredbe 2019/943 definirano kao „mjera, uključujući ograničavanje, koju aktivira jedan ili više [OPS‑ova] […] promjenom proizvodnog obrasca, obrasca opterećenja, ili oboje, kako bi se promijenili fizički protoci u elektroenergetskom sustavu i smanjilo fizičko zagušenje ili na neki drugi način zajamčila sigurnost sustava” ili trgovanju u suprotnom smjeru, koje je u članku 2. točki 27. te uredbe definirano kao „prekozonska razmjena koju su pokrenuli operatori sustava između dviju zona trgovanja radi smanjenja fizičkog zagušenja”.
25
OPS može već prilikom pripreme pojedinačnog modela mreže i utvrđivanja zagušenja planirati aktivaciju korektivnih mjera, gotovo u stvarnom vremenu, kako bi se otklonile te povrede pogonske sigurnosti u skladu s člankom 14. stavkom 2. osporavane sigurnosne metodologije (ROSC). Te mjere mogu, ali ne moraju imati prekogranični učinak.
26
Iz članka 9. stavka 2. osporavane sigurnosne metodologije (ROSC) proizlazi da su korektivne mjere s prekograničnim učinkom one koje, barem ponekad, mogu riješiti zagušenje na elementima iz članka 5. stavka 1. točaka (a) i (b) te metodologije, odnosno svim ključnim elementima mreže koji se uzimaju u obzir za proračun prekozonskih kapaciteta, kako proizlaze iz metodologija proračuna kapaciteta, i svim drugim elementima mreže s naponom od 220 kV ili većim. Međutim, u skladu s člankom 7. stavkom 3. točkom (d) podtočkama i. i ii. osporavane sigurnosne metodologije (ROSC), svaki OPS može jednostrano isključiti određene elemente mreže iz CROSA postupka. Usto, u skladu s člankom 5. stavkom 1. točkom (b) osporavane metodologije sigurnosti (ROSC), OPS‑ovi također mogu jednoglasno isključiti bilo koji element mreže iz CROSA postupka, osim ključnih elemenata mreže.
27
U svojem pojedinačnom modelu mreže OPS treba navesti i raspoloživost svih korektivnih mjera s prekograničnim učinkom, u skladu s člankom 13. stavkom 1. te metodologije.
28
Nakon toga, u skladu s člankom 18. osporavane sigurnosne metodologije (ROSC), pojedinačni modeli mreže dostavljaju se regionalnim centrima, koji ih sjedinjuju radi stvaranja zajedničkog modela mreže za sve sate u danu. Zajednički model mreže definiran je u članku 2. točki 2. Uredbe 2015/1222 kao, među ostalim, „skup podataka na razini Unije koji je dogovorilo više operatora prijenosnog sustava i kojim se opisuju glavna obilježja elektroenergetskog sustava (proizvodnja, opterećenje i topologija mreže)”.
29
Naime, čak i ako svaki OPS dostavi pojedinačni model mreže bez zagušenja, zbog planiranih korektivnih mjera tokovi na elementima mreže mogu se promijeniti u trenutku objedinjavanja različitih modela u zajednički model mreže, pa se mogu pojaviti nova zagušenja.
30
Slijedom toga, cilj CROSA postupka je koordinirati, potvrditi i provesti korektivne mjere s prekograničnim učinkom, u skladu s člankom 3. stavkom 2. točkom (b) osporavane sigurnosne metodologije (ROSC). Točnije, algoritam u okviru CROSA postupka, nazvan „optimizacija korektivnih mjera”, određuje, za svaki sat zajedničkog modela mreže, optimalnu kombinaciju svih dostupnih korektivnih mjera OPS‑ova s prekograničnim učinkom, kako bi se riješila sva zagušenja utvrđena na elementima mreže s prekograničnim učinkom u zajedničkom modelu mreže bez stvaranja novih zagušenja, u skladu s člancima 20., 23., 24. i člankom 27. stavkom 1. osporavane sigurnosne metodologije (ROSC).
31
Te će se korektivne mjere provoditi tijekom sljedećeg dana, što je bliže moguće stvarnom vremenu, u skladu s člankom 31. stavkom 1. osporavane sigurnosne metodologije (ROSC).
32
Ista logika vrijedi i za takozvani „unutardnevni” CROSA postupak koji se odvija na dan isporuke električne energije. Regionalni centri najmanje tri puta dnevno pripremaju koordinirane korektivne mjere s prekograničnim učinkom za OPS‑ove.
33
Međutim, ako OPS prilikom provedbe analize lokalne pogonske sigurnosti otkrije novu povredu pogonske sigurnosti između dviju iteracija postupka, ili nakon posljednje iteracije tog postupka, navedenu povredu može otkloniti postupkom brze aktivacije izvan CROSA postupka, u skladu s člankom 33. stavkom 2. točkom (b) osporavane sigurnosne metodologije (ROSC).
Prvi i treći tužbeni razlog, koji se odnose na ACER‑ovu nadležnost i područje primjene osporavane sigurnosne metodologije (ROSC)
34
U okviru prvog tužbenog razloga tužitelj, kojeg podupire Republika Poljska, najprije ističe da ACER nije nadležan odstupiti od prijedloga OPS‑ova u pogledu područja primjene osporavane sigurnosne metodologije (ROSC) ni proširiti ga. Nadalje, tvrdi da ACER‑ove nadležnosti nisu „jasno određene”, u skladu sa sudskom praksom Suda, jer je Odbor za žalbe u točki 484. pobijane odluke naveo da su ACER‑ove nadležnosti ograničene samo načelima proporcionalnosti i supsidijarnosti u smislu članaka 4. i 5. UEU‑a. Naposljetku, tužitelj navodi nekoliko primjera iz pobijane odluke koji, prema njegovu mišljenju, dokazuju da je Odbor za žalbe prihvatio, pa čak i pozdravio, ACER‑ovo udaljavanje od svojih nadležnosti, iako za to nije imao nikakvu pravnu osnovu.
35
U okviru trećeg tužbenog razloga tužitelj, kojeg podupire Republika Poljska, ističe da je Odbor za žalbe počinio pogrešku koja se tiče prava zaključivši da je osporavana sigurnosna metodologija (ROSC) i, konkretno, njezina definicija elemenata mreže i korektivnih mjera u skladu s člankom 35. stavkom 5. Uredbe 2019/943 i člankom 40. stavkom 1. točkom (d) Direktive 2019/944. Prema tužiteljevu mišljenju, navedena metodologija kvalificira gotovo sve elemente njegove mreže i sve korektivne mjere kao da imaju prekogranični učinak, što lišava OPS‑ove njihove sposobnosti upravljanja tokovima električne energije u svojim sustavima i provedbe obveza koje imaju, ograničavajući tako njihovu sposobnost da osiguraju pogonsku sigurnost. Na taj način osporavana sigurnosna metodologija (ROSC) ne uzima u obzir razliku između narušavanja pogonske sigurnosti kojima „treba” koordinirano upravljati i onih kojima to ne „treba” iz članka 21. stavka 1. točke (a) Uredbe 2017/1485, čime se povređuje članak 76. stavak 2. navedene uredbe iz kojeg proizlazi ta razlika.
36
Tužitelj u replici također ističe da osporavana sigurnosna metodologija (ROSC) nije u skladu s člankom 16. metodologije za analizu (CSAM), kojim se predviđa da OPS‑ovi prilikom pripreme sigurnosne metodologije (ROSC) moraju odrediti „pravila kojima se utvrđuje postupak za izradu zajedničkog popisa korektivnih mjera s prekograničnim učinkom i za određivanje OPS‑ova na koje utječe učinak tih korektivnih mjera, u skladu s člankom 15.” metodologije za analizu (CSAM). Međutim, ACER je u osporavanoj sigurnosnoj metodologiji (ROSC) uveo presumpciju prekograničnog učinka koju OPS‑ovi mogu oboriti samo jednoglasno.
37
ACER osporava tužiteljeve argumente kao i argumente Republike Poljske te zahtijeva da se ti tužbeni razlozi odbiju.
38
U tom kontekstu ACER osporava dopuštenost prvog i trećeg tužbenog razloga. Kad je riječ o prvom tužbenom razlogu, ACER ističe, s jedne strane, da on nije dovoljno jasan i precizan u smislu članka 76. točke (d) Poslovnika Općeg suda, zbog čega se na njega ne može dati koristan odgovor i, s druge strane, da predstavlja novi tužbeni razlog koji nije istaknut pred Odborom za žalbe. Kad je riječ o trećem tužbenom razlogu, on se temelji, s jedne strane, na argumentima koji su već na isti način izneseni pred Odborom za žalbe i, s druge strane, na novom argumentu koji se temelji na članku 21. stavku 1. Uredbe 2017/1485.
Dopuštenost prvog i trećeg tužbenog razloga
39
Kad je riječ o nedovoljnoj jasnoći i preciznosti prvog tužbenog razloga u smislu članka 76. točke (d) Poslovnika, iz, osobito, ACER‑ova odgovora na tužbu proizlazi da je on razumio sve prigovore koje je tužitelj iznio u tom kontekstu i da je na njih dao koristan odgovor, čime je Općem sudu omogućio da provede nadzor zbog čega taj navod o nedopuštenosti valja odbiti.
40
Kad je riječ o tome da je taj prvi tužbeni razlog nov, točno je da se čini da tužitelj pred Odborom za žalbe nije izričito osporio ACER‑ovu nadležnost za donošenje odluke kojom se odstupa od prijedloga OPS‑ova o području primjene osporavane sigurnosne metodologije (ROSC), tako da taj tužbeni razlog treba proglasiti nedopuštenim. Naime, kao što to proizlazi iz članka 29. Uredbe 2019/942, tužbe za poništenje odluke koju je ACER donio u skladu s navedenom uredbom mogu se podnijeti Sudu Europske unije tek nakon što su iscrpljene sve mogućnosti žalbenog postupka iz članka 28. te iste uredbe, što u načelu znači da se tužbeni razlozi koji nisu izneseni pred navedenim odborom ne mogu prvi put iznijeti Općem sudu prigodom podnošenja tužbe za poništenje. Naime, budući da se ta tužba odnosi isključivo na odluku tog Odbora za žalbe, mora se podnijeti s obzirom na činjenični i pravni okvir sporova kako su izneseni pred tim odborom (presuda od 16. ožujka 2022., MEKH i FGSZ/ACER, T‑684/19 i T‑704/19, EU:T:2022:138, t. 48.). U svakom slučaju, iz razloga navedenih u nastavku, taj prvi tužbeni razlog nije osnovan te ga stoga treba odbiti.
41
Kad je riječ o argumentima istaknutima u prilog trećem tužbenom razlogu, koje je tužitelj na isti način već iznio pred Odborom za žalbe, valja zaključiti da je tužitelju dopušteno pred Općim sudom osporavati rasuđivanje Odbora za žalbe iz pobijane odluke i, konkretno, pokušati dokazati da to rasuđivanje sadržava pogreške koje se tiču prava, oslanjajući se, ako to smatra potrebnim, na prigovore koji su već istaknuti pred tim odborom, ali koje je on odbio. U suprotnome bi postupak pred Općim sudom djelomično izgubio svoj smisao. U ovom slučaju, u točki 566. pobijane odluke Odbor za žalbe zaključilo je svoju analizu područja primjene osporavane sigurnosne metodologije (ROSC) utvrdivši da je to područje u skladu s člankom 35. stavkom 5. Uredbe 2019/943, člankom 40. stavkom 1. točkom (d) Direktive 2019/944 i člankom 21. stavkom 1. Uredbe 2017/1485. Iz toga proizlazi da su tužiteljevi argumenti kojima se nastoji dovesti u pitanje taj zaključak, do kojeg je Odbor za žalbe došao u pobijanoj odluci, dopušteni.
42
Kad je riječ o tome da je argument, koji tužitelj ističe u prilog trećem tužbenom razlogu, a koji se temelji na članku 21. stavku 1. Uredbe 2017/1485 navodno nov, valja utvrditi da je u točkama 552. do 566. pobijane odluke Odbor za žalbe prilikom ispitivanja pojma „korektivna mjera s prekograničnim učinkom” svoje rasuđivanje osobito temeljio na toj odredbi. Iz toga slijedi da se, suprotno ACER‑ovim tvrdnjama, taj argument ne može smatrati novim i da je stoga dopušten.
Osnovanost prvog tužbenog razloga
43
Kad je riječ o osnovanosti prvog tužbenog razloga, valja istaknuti da je na temelju članka 6. stavka 10. Uredbe 2019/942 i članka 6. stavka 8. Uredbe 2017/1485 ACER ovlašten u roku od šest mjeseci donijeti odluku ili pojedinačne odluke o regulatornim pitanjima ili problemima koji imaju učinak na prekograničnu trgovinu ili prekograničnu sigurnost sustava, koje su u nadležnosti NRT‑ova, kao što je donošenje osporavane sigurnosne metodologije (ROSC), ako nadležni NRT‑ovi nisu uspjela postići dogovor u roku koji im je za to određen ili ako su mu nadležni NRT‑ovi u tom smislu uputili zajednički zahtjev.
44
U ovom je slučaju nesporno da su NRT‑ovi regije CORE porukom elektroničke pošte od 5. lipnja 2020., posredstvom predsjednika Foruma energetskih regulatora navedene regije, a na temelju članka 6. stavka 8. Uredbe 2017/1485, zajednički zatražili od ACER‑a da odluči o prijedlogu OPS‑ova.
45
Tako se ACER‑ova nadležnost za odlučivanje ili donošenje konačne odluke o osporavanoj sigurnosnoj metodologiji (ROSC) temelji u ovom slučaju na okolnosti iz članka 6. stavka 10. drugog podstavka točke (b) Uredbe 2019/942 i članka 6. stavka 8. Uredbe 2017/1485 da su svi NRT‑ovi zajednički zatražili od njega da odluči o toj metodologiji.
46
U tom pogledu valja podsjetiti na to da je Opći sud, uzimajući u obzir osobito tekst članka 6. Uredbe 2019/942, ali i kontekst i ciljeve koji se nastoje postići tim propisom, u točkama 39. do 61. svoje presude od 15. veljače 2023., Austrian Power Grid i dr./ACER (T‑606/20, žalbeni postupak u tijeku, EU:T:2023:64), presudio da ACER nije vezan stajalištem nadležnih NRT‑ova i da, s obzirom na vlastite ovlasti donošenja odluka koje su mu dodijeljene i kako bi učinkovito ispunio svoje regulatorne funkcije, može izmijeniti prijedloge OPS‑ova prije njihova odobravanja. S obzirom na njegov tekst, članak 6. stavak 8. Uredbe 2017/1485, koji je dio istog konteksta kao i Uredba 2019/942 i čiji su ciljevi slični onima te uredbe, treba tumačiti na isti način jer se njime ACER ovlašćuje da sam odluči o prijedlozima koje mu podnesu NRT‑ovi, kao što je to u ovom predmetu slučaj s osporavanom sigurnosnom metodologijom (ROSC).
47
Iz prethodno navedenog proizlazi da su ACER‑ove nadležnosti u tom pogledu precizno utvrđene člankom 6. stavkom 10. Uredbe 2019/942 i člankom 6. stavkom 8. Uredbe 2017/1485, što omogućuje da se odbije tužiteljev prigovor kojim se tvrdi suprotno.
48
Iz prethodno navedenog također proizlazi da je, suprotno tužiteljevim tvrdnjama, ACER bio nadležan, na temelju članka 6. stavka 10. Uredbe 2019/942 i članka 6. stavka 8. Uredbe 2017/1485, odstupiti od prijedloga OPS‑ova o području primjene osporavane sigurnosne metodologije (ROSC) te da je za to imao pravnu osnovu.
Osnovanost trećeg tužbenog razloga
49
Kad je riječ o osnovanosti trećeg tužbenog razloga, valja utvrditi da iz članka 35. stavka 5. Uredbe 2019/943 proizlazi da su OPS‑ovi odgovorni za upravljanje tokovima električne energije i jamčenje sigurnog, pouzdanog i učinkovitog elektroenergetskog sustava u skladu s člankom 40. stavkom 1. točkom (d) Direktive 2019/944, dok regionalni centri dopunjuju ulogu OPS‑ova obavljanjem zadaća od regionalne važnosti koje su im dodijeljene u skladu s člankom 37. Uredbe 2019/943.
50
Člankom 37. stavkom 1. točkom (b) Uredbe 2019/943 predviđa se da su regionalni centri odgovorni za provedbu CROSA postupka u skladu s metodologijama izrađenima na temelju Uredbe 2017/1485. U okviru te nadležnosti donose koordinirane mjere za OPS‑ove koje oni provode, osim ako bi takva provedba dovela do povrede graničnih vrijednosti pogonskih veličina koje definira svaki OPS u skladu s člankom 42. stavkom 2. Uredbe 2019/943.
51
Međutim, prema tužiteljevu mišljenju, člankom 21. stavkom 1. točkom (a) Uredbe 2017/1485 koordinacija regionalnih centara ograničena je samo na upravljanje narušavanjima pogonske sigurnosti kojima „treba” koordinirano upravljati, dok osporavana sigurnosna metodologija (ROSC) uključuje i narušavanja kojima ne „treba” tako upravljati.
52
Najprije valja primijetiti da, u pogledu definicije narušavanja pogonske sigurnosti kojima treba koordinirano upravljati, članak 21. stavak 1. Uredbe br. 2017/1485 ne određuje samostalno narušavanja kojima treba koordinirano upravljati i ona kojima to ne treba, ali pritom upućuje na članak 76. Uredbe 2017/1485 i sigurnosnu metodologiju (ROSC) donesenu na temelju te odredbe. Sam tužitelj uostalom tvrdi da je pravni kriterij relevantan za određivanje korektivnih mjera kojima „treba” koordinirano upravljati onaj iz članka 76. stavka 2. Uredbe 2017/1485.
53
Iz toga proizlazi da, kako bi se razmotrila osnovanost trećeg tužbenog razloga, najprije valja provjeriti temelji li se osporavana sigurnosna metodologija (ROSC) na pogrešnom tumačenju članka 76. stavka 2. Uredbe 2017/1485, a zatim razmotriti prigovor koji se temelji na povredi nadležnosti OPS‑ova koje proizlaze iz članka 35. Uredbe 2019/943 i članka 40. Direktive 2019/944 te, naposljetku, prigovor koji je tužitelj istaknuo u svojoj replici, a koji se temelji na navodno pogrešnoj primjeni članka 16. metodologije za analizu (CSAM).
Pogrešno tumačenje članka 76. stavka 2. Uredbe br. 2017/1485
54
Člankom 76. stavkom 2. Uredbe br. 2017/1485 predviđa se da kad određuju ima li zagušenje prekograničnu važnost, OPS‑ovi uzimaju u obzir zagušenje koje bi se pojavilo kad ne bi bilo razmjena energije između regulacijskih područja.
55
Stranke se slažu da svi elementi mreže s naponom od 220 kV ili većim mogu imati prekogranični učinak. Neslaganje između stranaka odnosi se samo na pitanje kojim bi se točno zagušenjima takvih elemenata trebalo koordinirano upravljati u okviru CROSA postupka, u skladu s člankom 76. stavkom 2. Uredbe 2017/1485.
56
U pobijanoj odluci Odbor za žalbe je u tom pogledu potvrdio ACER‑ovo stajalište prema kojem se, na temelju članka 76. stavka 2. Uredbe 2017/1485, svim zagušenjima elemenata mreže s naponom od 220 kV ili većim, neovisno o njihovu podrijetlu, treba koordinirano upravljati u okviru CROSA postupka, što obuhvaća i zagušenja uzrokovana planiranom prekograničnom trgovinom, odnosno dodijeljenim tokovima, i zagušenja uzrokovana neplaniranim tokovima, odnosno tokovima petlje i tokovima koji proizlaze iz korektivnih mjera za ublažavanje drugih zagušenja uzrokovanih dodijeljenim tokovima.
57
Tužitelj osporava to tumačenje tvrdeći da bi se, u skladu s doslovnim tumačenjem članka 76. stavka 2. Uredbe 2017/1485, samo zagušenjima uzrokovanima planiranom prekograničnom trgovinom, odnosno dodijeljenim tokovima, trebalo koordinirano upravljati. Stoga, kada nema planirane prekogranične trgovine, zagušenjem na sustavu kojim upravlja OPS bolje bi upravljao taj OPS nego što bi se to moglo u okviru CROSA postupka. Slijedom toga, prema tužiteljevu mišljenju, ne treba se uvijek koordinirano upravljati svim zagušenjima na istom elementu mreže s naponom većim od 220 kV.
58
U tom pogledu treba, kao prvo, utvrditi pravni kriterij relevantan za uspostavu sigurnosne metodologije (ROSC) i, kao drugo, provjeriti je li Odbor za žalbe pravilno primijenio taj kriterij u navedenoj metodologiji.
59
Iz teksta članka 76. stavka 2. Uredbe br. 2017/1485 proizlazi da „kad određuju ima li zagušenje prekograničnu važnost, OPS‑ovi uzimaju u obzir zagušenje koje bi se pojavilo kad ne bi bilo razmjena energije između regulacijskih područja”.
60
U doslovnom smislu, ta odredba ne sadržava nijedan element na temelju kojeg bi se mogle utvrditi korektivne mjere kojima bi se trebalo koordinirano upravljati ili precizno odrediti područja primjene osporavane sigurnosne metodologije (ROSC). Iz toga slijedi da se tužiteljevo doslovno tumačenje ne može prihvatiti jer se navedena odredba ne može tumačiti neovisno o kontekstu propisa kojeg je dio.
61
Što se tiče konteksta, članak 76. stavak 2. Uredbe 2017/1485 treba tumačiti s obzirom na navedeni članak, promatran kao cjelina, i odredbe na koje izravno ili neizravno upućuje, i to, osobito, članak 76. stavak 1. točku (b) podtočku iii. Uredbe 2017/1485 i članak 35. Uredbe 2015/1222, na koji se upućuje u članku 76. stavku 1. točki (b) Uredbe 2017/1485.
62
Kad je riječ, kao prvo, o članku 76. stavku 1. točki (b) Uredbe 2017/1485, valja istaknuti da iz teksta te odredbe proizlazi da sigurnosna metodologija (ROSC) treba omogućiti pripremu korektivnih mjera kojima se upravlja koordinirano, ali da iz te odredbe ni na koji način ne proizlazi da se za određivanje područja primjene navedene metodologije treba razlikovati podrijetlo povreda sigurnosti, kao što su zagušenja koja zahtijevaju koordinirane korektivne mjere.
63
Usto, valja utvrditi da se tekstom članka 76. stavka 1. točke (b) Uredbe 2017/1485 u biti predviđa da je koordinacija pripreme korektivnih mjera opravdana, s jedne strane, „uzimajući u [obzir] njihovu prekograničnu važnost” određenu u skladu s člankom 35. Uredbe 2015/1222 i, s druge strane, „[uzimajući] u obzir zahtjev[e] u člancima od 20. do 23. [Uredbe 2017/1485]”, što potvrđuje tumačenje članka 76. stavka 1. točke (b) Uredbe 2017/1485 iz točke 62. ove presude.
64
U tom pogledu treba također primijetiti da se člankom 35. stavkom 4. Uredbe 2015/1222 propisuje da redispečiranje i trgovanje u suprotnom smjeru s prekograničnim učincima treba biti koordinirano. Budući da se člankom 76. stavkom 1. točkom (b) Uredbe 2017/1485 predviđa koordinirana priprema ne samo redispečiranja i trgovanja u suprotnom smjeru, nego i drugih korektivnih mjera koje ne izazivaju troškove, taj kriterij prekograničnog učinka primjenjuje se i na te korektivne mjere, zbog izričitog upućivanja u toj odredbi.
65
Usto, člankom 35. stavkom 2. Uredbe 2015/1222 predviđa se da OPS‑ovi svake regije mogu učinkovito smanjiti fizičko zagušenje na svojem kontrolnom području, neovisno o tome je li to zagušenje prouzročeno razlozima uglavnom izvan njihova kontrolnog područja ili nije.
66
Potreba za koordinacijom korektivnih mjera kada imaju prekogranični učinak proizlazi i iz članka 16. stavka 1. treće rečenice Uredbe 2019/943, kojim se predviđa da „[p]ri poduzimanju operativnih mjera kako bi osigurao održavanje normalnog stanja svojeg prijenosnog sustava, [OPS] uzima u obzir učinak tih mjera na susjedna regulacijska područja i koordinira takve mjere s drugim [OPS‑ovima] na koje to utječe, kako je utvrđeno u Uredbi […] 2015/1222”.
67
Štoviše, valja primijetiti da je to tumačenje potkrijepljeno i sadržajem članaka 20. do 23. Uredbe 2017/1485, koje sigurnosna metodologija (ROSC) treba uzeti u obzir u skladu s člankom 76. stavkom 1. točkom (b) Uredbe 2017/1485.
68
U tom pogledu, iz članka 23. stavka 2. Uredbe 2017/1485 proizlazi, među ostalim, da pri pripremanju i aktivaciji korektivnih mjera, uključujući redispečiranje ili trgovanje u suprotnom smjeru na temelju članaka 25. i 35. Uredbe 2015/1222, nadležni OPS procjenjuje, u koordinaciji sa zahvaćenim OPS‑ovima, učinak te korektivne mjere unutar i izvan svojeg kontrolnog područja.
69
Iz navedene odredbe također proizlazi da se ta procjena učinka korektivne mjere provodi u skladu s, prije svega, člankom 75. stavkom 1. Uredbe 2017/1485 kojim se predviđa donošenje metodologije za analizu (CSAM), zatim člankom 76. stavkom 1. točkom (b) te uredbe kojim se predviđa donošenje sigurnosne metodologije (ROSC) i, naposljetku, člankom 78. stavcima 1., 2. i 4. Uredbe 2017/1485 kojim se uređuje suradnja između OPS‑ova i regionalnih centara.
70
Prema tome, iz zajedničkog tumačenja, s jedne strane, članka 35. Uredbe 2015/1222 i, s druge strane, članaka 20. do 23. Uredbe 2017/1485 proizlazi da se, suprotno tužiteljevim tvrdnjama, sigurnosnom metodologijom (ROSC) ne treba predvidjeti koordinacija korektivnih mjera s obzirom na podrijetlo zagušenja koje se tim mjerama nastoji smanjiti, nego s obzirom na prekogranični učinak koji te mjere mogu imati.
71
Kao drugo, kad je riječ o članku 76. stavku 1. točki (b) podtočki iii. Uredbe 2017/1485, njime se predviđa da se sigurnosnom metodologijom (ROSC) određuju najdjelotvornije i ekonomski najučinkovitije korektivne mjere u slučaju narušavanja pogonske sigurnosti iz članka 22. Uredbe 2017/1485, u kojem se opisuju različite kategorije korektivnih mjera.
72
Iz toga proizlazi da je jedan od ciljeva sigurnosne metodologije (ROSC) pronaći optimalne korektivne mjere za cijeli sustav u svakoj regiji za proračun kapaciteta. Slijedom toga, ACER je prilikom utvrđivanja područja primjene navedene metodologije trebao predvidjeti određivanje korektivnih mjera kojima bi se moglo bolje koordinirano upravljati u okviru CROSA postupka, uzimajući u obzir njihov prekogranični učinak.
73
S obzirom na te odredbe, valja utvrditi da se pravnim kriterijem iz članka 76. stavka 2. Uredbe 2017/1485 predviđa određivanje svih elemenata mreže na kojima je, prije svega, koordinacija korektivnih mjera potrebna zbog njihova prekograničnog učinka, zatim, na kojima koordinacija treba omogućiti konkretno smanjenje fizičkog zagušenja neovisno o njegovu podrijetlu i, naposljetku, na kojima regionalna koordinacija treba omogućiti pronalaženje optimalnog rješenja.
74
U tom kontekstu, članak 76. stavak 2. Uredbe 2017/1485 treba tumačiti na način da se njime određuju elementi mreže na kojima se, u načelu, pojavljuju „zagušenja [povezana s prekograničnom trgovinom]”, kojima se treba upravljati korektivnim mjerama za koje pak treba smatrati da i same imaju prekogranični učinak.
75
Prema tome, treba razmotriti je li u ovom slučaju Odbor za žalbe pravilno primijenio taj kriterij kada je zaključio da se svim aktiviranim korektivnim mjerama kojima se, barem ponekad, mogu otkloniti povrede graničnih vrijednosti struje u elementima mreže napona od 220 kV ili većim, treba koordinirano upravljati u okviru sigurnosne metodologije (ROSC).
76
U tom pogledu valja podsjetiti na to da određivanje elemenata mreže s prekograničnim učinkom upućuje na definiciju utvrđenu metodologijom za analizu (CSAM), koja je donesena na temelju članka 75. Uredbe 2017/1485. Naime, člankom 76. stavkom 1. drugom rečenicom Uredbe 2017/1485 predviđa se da sigurnosna metodologija (ROSC) treba biti u skladu s metodologijom za analizu (CSAM), kojom se predviđaju određeni elementi za donošenje sigurnosne metodologije (ROSC).
77
Člankom 15. stavkom 1. metodologije za analizu (CSAM) predviđa se da se svi ključni elementi mreže i svi elementi mreže s naponom većim od razine koju utvrde OPS‑ovi smatraju elementima mreže s prekograničnim učinkom, osim elemenata mreže za koje se OPS‑ovi jednoglasno slože da nemaju prekogranični učinak.
78
Na temelju te odredbe OPS‑ovi su na stranici 8. napomene s objašnjenjem sigurnosne metodologije (ROSC) (vidjeti točku 7. ove presude) zaključili da su elementi mreže koji su najrelevantniji za CROSA postupak oni s naponom od 220 kV i 380 kV, „s obzirom na to da se ti elementi koriste za olakšavanje trgovine energijom između zona trgovanja u europskom energetskom sustavu”. Nasuprot tomu, OPS‑ovi nisu smatrali da se svim korektivnim mjerama koje se primjenjuju na tim elementima treba koordinirano upravljati u okviru CROSA postupka.
79
Međutim, prilikom određivanja korektivnih mjera kojima treba koordinirano upravljati ACER je zaključio, kao što to proizlazi iz uvodne izjave 12. osporavane sigurnosne metodologije (ROSC), da zbog iznimne isprepletenosti međusobno povezanog sustava regije CORE u načelu nije moguće utvrditi element mreže na koji su utjecale samo korektivne mjere koje nemaju nikakav utjecaj na druge elemente mreže s prekograničnim učinkom, tako da treba smatrati da sve korektivne mjere kojima se barem ponekad može smanjiti zagušenje na elementima mreže s naponom od 220 kV ili većim imaju prekogranični učinak i, slijedom toga, korektivne mjere koje se na te elemente primjenjuju treba koordinirati u okviru CROSA postupka.
80
Tužitelj je na raspravi objasnio da se konkretno protivi koordinaciji u okviru CROSA postupka korektivnih mjera čiji fizički utjecaj na navedene elemente mreže ima „faktor učinka”, odnosno odstupanje toka na elementu mreže s nepredviđenim prekograničnim učinkom koji proizlazi iz primjene korektivne mjere normalizirane dopuštenim stalnim opterećenjem na element mreže s povezanim prekograničnim učinkom („a flow deviation on a XNEC resulting from the application of a remedial action, normalised by the permanent loading (PAL)
on the associated XNE)” manjim od 5 %. Međutim, ACER je objasnio, a da mu se pritom nije proturječilo, da zbog iznimne isprepletenosti međusobno povezanog sustava regije CORE nije bilo moguće prije utvrditi hoće li korektivna mjera prekoračiti navedeni prag, s obzirom na to da njezin stvaran učinak u određenom trenutku ovisi o drugim korektivnim mjerama aktiviranima u mreži i o tokovima na elementima mreže.
81
Stoga je Odbor za žalbe, na temelju te tehničke ocjene, najprije pravilno smatrao da, s obzirom na primjenjivi pravni kriterij, sve korektivne mjere kojima se barem ponekad može smanjiti zagušenje na elementima mreže s naponom od 220 kV ili većim treba koordinirati u okviru CROSA postupka. Nadalje, pravilno je potvrdio ACER‑ovo stajalište da sigurnosna metodologija (ROSC) treba omogućiti koordinaciju u okviru CROSA postupka korektivnih mjera koje su potrebne za smanjenje fizičkog zagušenja, neovisno o njegovu podrijetlu, i to na svim elementima mreže s naponom od 220 kV ili većim. Naposljetku, Odbor za žalbe nije počinio očitu pogrešku u ocjeni kada je potvrdio da se optimalno rješenje za cijeli međusobno povezani sustav regije CORE može pronaći samo među svim korektivnim mjerama aktiviranima na elementima mreže s naponom od 220 kV ili većim.
82
Stoga je Odbor za žalbe zaključio, a da pritom nije počinio pogrešku koja se tiče prava ni očitu pogrešku u ocjeni, da se svim zagušenjima na elementima mreže s naponom od 220 kV ili većim treba koordinirano upravljati u okviru CROSA postupka, u skladu sa sigurnosnom metodologijom (ROSC).
83
Slijedom toga, valja odbiti tužiteljev prigovor koji se temelji na povredi članka 76. stavka 2. Uredbe 2017/1485.
Povreda nadležnosti OPS‑ova koje proizlaze iz članka 35. Uredbe 2019/943 i članka 40. Direktive 2019/944
84
Kad je riječ o tužiteljevoj tvrdnji da se definicijom elemenata mreže i korektivnih mjera koja je navedena u osporavanoj sigurnosnoj metodologiji (ROSC) ne poštuje članak 35. stavak 5. Uredbe 2019/943 ni članak 40. stavak 1. točka (d) Direktive 2019/944, valja podsjetiti na to da iz analize provedene u točkama 52. do 82. ove presude proizlazi da je ACER pravilno primijenio relevantan pravni kriterij i nije u područje primjene osporavane sigurnosne metodologije (ROSC) uključio korektivne mjere kojima ne „treba” koordinirano upravljati u okviru CROSA postupka.
85
Iz toga proizlazi, suprotno onomu što tvrdi tužitelj i kao što je to pravilno utvrdio Odbor za žalbe u pobijanoj odluci, da se definicijom područja primjene osporavane sigurnosne metodologije (ROSC) poštuju nadležnosti OPS‑ova u pogledu pogonske sigurnosti njihovih mreža, kako su utvrđene u članku 35. stavku 5. Uredbe 2019/943 i članku 40. stavku 1. točki (d) Direktive 2019/944.
86
Štoviše, kao prvo, valja utvrditi da, suprotno tužiteljevim tvrdnjama, svi elementi mreže i sve korektivne mjere kojima on raspolaže nisu automatski uključeni u osporavanu sigurnosnu metodologiju (ROSC). S jedne strane, elementi mreže s naponom manjim od 220 kV nisu bili uključeni u osporavanu sigurnosnu metodologiju (ROSC), u skladu s njezinim člankom 5. stavkom 1. točkom (b). Osim toga, OPS‑ovi i dalje mogu jednostrano ili jednoglasno isključiti određene elemente mreže iz područja primjene te metodologije, kako su navedeni u njezinu članku 7. stavku 3. točki (d) podtočkama i., ii. i iii. S druge strane, osporavana sigurnosna metodologija (ROSC) ne uključuje određene kategorije korektivnih mjera iz članka 22. Uredbe 2017/1485, u skladu s člankom 8. stavkom 2. te metodologije. Štoviše, OPS‑ovi mogu jednoglasno isključiti određene korektivne mjere koje nemaju prekogranični učinak, u skladu s člankom 9. stavkom 2. osporavane sigurnosne metodologije (ROSC).
87
Usto, valja istaknuti da tužitelj nije podnio nijedan dokaz na temelju kojeg bi se moglo zaključiti da više ne raspolaže nijednom korektivnom mjerom za osiguravanje pogonske sigurnosti svojeg sustava.
88
Kao drugo, treba navesti da OPS‑ovi ostaju jedini odgovorni za aktivaciju korektivnih mjera koje imaju prekogranični učinak kako bi održali pogonsku sigurnost svojih sustava.
89
Naime, u slučaju da preporučena korektivna mjera može ugroziti pogonsku sigurnost OPS‑ova sustava, on može odbiti tu mjeru u fazi koordinacije prilikom svake iteracije CROSA postupka, u skladu s člankom 27. osporavane sigurnosne metodologije (ROSC) i člankom 42. stavkom 2. Uredbe 2019/943.
90
Isto tako, kada dođe do narušavanja pogonske sigurnosti koja nije predviđena CROSA postupkom, dotični OPS može upotrijebiti ubrzani postupak za aktivaciju korektivne mjere s prekograničnim učinkom kako bi, bez intervencije regionalnog centra i u bliskoj suradnji s pogođenim OPS‑ovima, osigurao pogonsku sigurnost svojeg sustava, u skladu s člankom 33. osporavane sigurnosne metodologije (ROSC). Slijedom toga, ne postoji razlog na temelju kojeg se može pretpostaviti da regionalna koordinacija predstavlja rizik za pogonsku sigurnost.
91
Iz prethodno navedenog proizlazi da valja odbiti tužiteljev prigovor prema kojem on ne može osigurati pogonsku sigurnost svojeg sustava i, stoga, izvršavati nadležnosti koje su mu priznate člankom 35. Uredbe 2019/943 i člankom 40. Direktive 2019/944.
92
Zbog tih istih razloga također treba odbiti prigovor Republike Poljske da tužitelj ne može osigurati energetsku sigurnost te države članice jer osporavana sigurnosna metodologija (ROSC) ograničava izbor korektivnih mjera koje su dostupne OPS‑ovima i da je tužitelj izgubio važna sredstva za izvršavanje svojih nadležnosti, što je suprotno načelu solidarnosti kako ga je Sud protumačio u presudi od 15. srpnja 2021., Njemačka/Poljska (C‑848/19 P, EU:C:2021:598).
93
Prema tome, valja odbiti tužiteljev prigovor koji se temelji na povredi članka 35. stavka 5. Uredbe 2019/943 i članka 40. stavka 1. točke (d) Direktive 2019/944.
Pogrešna primjena članka 16. metodologije za analizu (CSAM)
94
Tužitelj također tvrdi da osporavana sigurnosna metodologija (ROSC) nije u skladu s člankom 16. metodologije za analizu (CSAM).
95
U tom pogledu valja utvrditi da, u skladu s člankom 76. stavkom 1. Uredbe 2017/1485, sigurnosna metodologija (ROSC) doista mora biti u skladu s metodologijom za analizu (CSAM), donesenom na temelju članka 75. Uredbe 2017/1485.
96
U skladu s uvodnom izjavom 3. metodologije za analizu (CSAM), ta metodologija, među ostalim, sadržava odredbe koje se odnose na određivanje korektivnih mjera koje se trebaju koordinirati među OPS‑ovima i na olakšavanje učinkovite regionalne koordinacije korektivnih mjera, u skladu s regionalnom metodologijom koju će OPS‑ovi donijeti na temelju članka 76. stavka 1. točke (b) Uredbe 2017/1485.
97
Nadalje, člankom 15. stavkom 3. metodologije za analizu (CSAM) predviđeno je da bi OPS‑ovi u sigurnosnoj metodologiji (ROSC) trebali donijeti postupovna pravila za utvrđivanje prekograničnog učinka korektivne mjere koja bi se trebala temeljiti na kvalitativnim ili kvantitativnim pristupima opisanima u članku 15. stavcima od 4. do 6. metodologije za analizu (CSAM).
98
OPS‑ovi su u svojem prijedlogu predvidjeli takve postupke za procjenu prekograničnog učinka svojih potencijalnih korektivnih mjera, a tu će procjenu OPS‑ovi jednoglasno utvrditi za svaku pojedinačnu korektivnu mjeru. U svojem neformalnom dokumentu NRT‑ovi regije CORE usuglasili su se o kvalitativnom i kvantitativnom pristupu, ali su također priznali da su potrebna dodatna pojašnjenja jer prijedlog OPS‑ova nije bio dovršen niti dovoljno detaljan.
99
Nakon toga je ACER na temelju tehničke procjene navedene u uvodnim izjavama 12. i 13. osporavane sigurnosne metodologije (ROSC) zaključio da svaku korektivnu mjeru kojom se barem ponekad mogu otkloniti povrede graničnih vrijednosti struje na elementu mreže koji ima napon od 220 kV ili veći, odnosno elementu mreže s prekograničnim učinkom, treba smatrati kao da i sama ima prekogranični učinak, osim ako OPS‑ovi ne odluče drukčije. Nasuprot tomu, ACER je izmijenio kvalitativne i kvantitativne pristupe kako bi ih upotrijebio za utvrđivanje OPS‑ova na koje utječe aktivacija korektivnih mjera s prekograničnim učinkom, posebno u svrhu ubrzanog postupka aktivacije.
100
Međutim, valja napomenuti da se člankom 16. metodologije za analizu (CSAM) predviđa postupak razvoja sigurnosne metodologije (ROSC), kojim se od OPS‑ova regije CORE zahtijeva da zajednički izrade prijedlog sigurnosne metodologije (ROSC), uključujući pravila za određivanje prekograničnog učinka korektivnih mjera i OPS‑ova na koje te korektivne mjere općenito utječu.
101
Stoga se Odboru za žalbe ne može prigovoriti da nije osigurao poštovanje te odredbe, s obzirom na to da se postupkom utvrđenim osporavanom sigurnosnom metodologijom (ROSC) predviđaju kriteriji prema kojima OPS‑ovi sastavljaju popis elemenata mreže s prekograničnim učinkom i kriteriji za određivanje prekograničnog učinka potencijalne korektivne mjere, a osim toga predviđaju se i posebna pravila o isključenju elemenata mreže i korektivnih mjera koje nemaju prekogranični učinak.
102
Prema tome, treba odbiti tužiteljev prigovor koji se temelji na tome da područje primjene osporavane sigurnosne metodologije (ROSC) nije usklađeno s člankom 16. metodologije za analizu (CSAM).
103
Iz prethodno navedenog proizlazi da tužitelj nije uspio dokazati da je Odbor za žalbe počinio pogrešku koja se tiče prava ili očitu pogrešku u ocjeni time što u pobijanoj odluci nije utvrdio povredu članka 35. stavka 5. Uredbe 2019/943 i članka 40. stavka 1. točke (d) Direktive 2019/944. Slijedom toga, prvi i treći tužbeni razlog treba odbiti.
Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi odredbi kojima se osigurava mogućnost upotrebe središnjeg dispečerskog modela za upravljanje unutarnjim zagušenjem ili za obavljanje zadaća uravnoteženja
104
U okviru četvrtog tužbenog razloga tužitelj, kojeg podupire Republika Poljska, tvrdi da osporavana sigurnosna metodologija (ROSC) utječe na mogućnost OPS‑ova da upotrebljavaju središnji dispečerski model i, konkretno, integrirani sustav planiranja koji je dio tog modela, s obzirom na to da, kada je korektivna mjera s prekograničnim učinkom aktivirana, oni više ne mogu pristupiti predmetnim proizvodnim resursima i izmijeniti samo proizvodne upute. Prema tužiteljevu mišljenju, integrirani sustav planiranja koji se provodi u okviru središnjeg dispečiranja trajan je postupak koji počinje prije CROSA postupka i redovito se obnavlja u stvarnom vremenu jer se često obnavlja više od pedeset puta dnevno, dok u CROSA postupku postoje samo jedna dnevna iteracija i tri unutardnevne iteracije. Time što je odbio priznati takvu povredu, Odbor za žalbe je, prema tužiteljevu mišljenju, počinio pogrešku koja se tiče prava i pogrešno protumačio članak 4. stavak 2. točku (e) Uredbe 2017/1485 i članak 12. stavak 1. Uredbe 2019/943.
105
Tužitelj u biti tvrdi da se, zbog njezina širokog područja primjene, osporavanom sigurnosnom metodologijom (ROSC) onemogućava upotreba središnjeg dispečerskog modela, čime mu se ne dopušta da u Poljskoj sam upravlja, s jedne strane, zagušenjima i, s druge strane, uravnoteženjem, zbog čega ne može osigurati pogonsku sigurnost svojeg sustava. U tom pogledu tužitelj pojašnjava da u središnjem dispečerskom modelu zadaće uravnoteženja obavlja zajedno s upravljanjem zagušenjima u integriranom sustavu, dok se u samostalnom dispečerskom modelu ta dva postupka provode odvojeno.
106
ACER osporava tužiteljeve argumente kao i argumente Republike Poljske te zahtijeva da se taj tužbeni razlog odbije.
107
U tom kontekstu, ACER osporava dopuštenost četvrtog tužbenog razloga jer se temelji na argumentima koji su već na isti način izneseni pred Odborom za žalbe.
108
Uvodno, kad je riječ o dopuštenosti četvrtog tužbenog razloga, valja podsjetiti na to da tužitelj ima pravo pred Općim sudom osporavati rasuđivanje Odbora za žalbe u pobijanoj odluci, i to oslanjajući se, ako to smatra potrebnim, na prigovore koji su već istaknuti pred tim odborom (vidjeti točku 41. ove presude). U ovom slučaju, u točki 600. pobijane odluke Odbor za žalbe zaključio je da osporavana sigurnosna metodologija (ROSC) ne utječe na mogućnost OPS‑ova da upotrebljavaju središnji dispečerski model. Isto tako, iz točke 609. pobijane odluke proizlazi da je taj odbor, na temelju obrazloženja navedenog u točkama 583. do 608. te iste odluke, zaključio, među ostalim, da ograničenja koja proizlaze iz CROSA postupka ne utječu na odgovornosti OPS‑ova koje proizlaze iz članka 4. stavka 2. točke (e) Uredbe 2017/1485. Iz toga slijedi da su prigovori kojima tužitelj želi osporiti razmatranja na kojima je Odbor za žalbe temeljio pobijanu odluku dopušteni.
109
Kad je riječ o osnovanosti četvrtog tužbenog razloga, valja pojasniti da, u skladu s člankom 4. stavkom 2. točkom (e) Uredbe 2017/1485, nadležna tijela „poštuju odgovornost dodijeljenu nadležnom OPS‑u radi održavanja sigurnosti sustava, uključujući onu propisanu nacionalnim zakonodavstvom”. Što se tiče članka 12. stavka 1. Uredbe 2019/943, on se odnosi na odgovornost OPS‑ova u pogledu dispečiranja postrojenja za proizvodnju električne energije i upravljanje potrošnjom, pri čemu se predviđa da navedeno dispečiranje i upravljanje ne smiju biti diskriminirajući, moraju biti transparentni i, osim ako je drukčije predviđeno u stavcima 2. do 6. navedenog članka, utemeljeni na tržištu.
110
Ta se odgovornost OPS‑ova može provesti pomoću središnjeg dispečerskog modela, koji je definiran u članku 2. točki 18. Uredbe Komisije (EU) 2017/2195 оd 23. studenoga 2017. o uspostavljanju smjernica za električnu energiju uravnoteženja (SL 2017., L 312, str. 6.), kao „model planiranja i dispečiranja po kojem planove proizvodnje i potrošnje te dispečiranje elektrana i postrojenja kupca, koja se mogu dispečirati, određuje OPS u okviru integriranog sustava planiranja”.
111
Najprije valja istaknuti da se ni člankom 4. stavkom 2. točkom (e) Uredbe 2017/1485 ni člankom 12. stavkom 1. Uredbe 2019/943 ne podrazumijeva da sigurnosna metodologija (ROSC), donesena na temelju članka 76. stavka 1. točke (b) Uredbe 2017/1485, ne utječe na djelatnosti OPS‑ova, što uključuje upotrebu središnjeg dispečerskog modela iz navedenih odredbi. Međutim, tumačenje te odredbe ne može dovesti do zaobilaženja izričite odgovornosti OPS‑ova da osiguraju pogonsku sigurnost svojih sustava, kako je, među ostalim, navedena u članku 4. stavku 2. točki (e) Uredbe 2017/1485.
112
Stoga valja razmotriti je li posljedica osporavane sigurnosne metodologije (ROSC), kao što to tvrdi tužitelj, uskraćivanje tužitelju mogućnosti upotrebe središnjeg dispečerskog modela za upravljanje unutarnjim zagušenjem i obavljanje zadaća uravnoteženja, čime se umanjuje njegova odgovornost da osigura sigurnost svojeg sustava.
Povreda odredbi kojima se osigurava mogućnost upotrebe središnjeg dispečerskog modela za upravljanje zagušenjem u pojedinačnom modelu mreže
113
Kad je riječ, kao prvo, o upravljanju unutarnjim zagušenjima, tužitelj u biti tvrdi da su rjeđe iteracije CROSA postupka prepreka češćim iteracijama integriranog sustava planiranja u smislu članka 2. točke 19. Uredbe 2017/2195 jer nakon dnevne iteracije CROSA postupka, prema članku 14. stavku 2. osporavane sigurnosne metodologije (ROSC), nikakva nova izmjena planova proizvodnje ili potrošnje nije moguća.
114
U tom pogledu, najprije valja odbiti tužiteljev prigovor prema kojem, s jedne strane, postoji samo jedna dnevna iteracija CROSA postupka i, s druge strane, korektivne mjere s prekograničnim učinkom mogu se primijeniti samo prije dnevnog CROSA postupka, dok se integrirani sustav planiranja, prema tužiteljevu navodu, provodi više od 50 puta dnevno.
115
Naime, u skladu s člankom 31. stavkom 1. sigurnosne metodologije (ROSC), korektivne mjere s prekograničnim učinkom aktiviraju se gotovo u stvarnom vremenu, a ne dan prije CROSA postupka, koji počinje u 18 sati na dan koji prethodi danu isporuke.
116
Kad je riječ, kao drugo, o tužiteljevu prigovoru da se uvjeti mreže mogu vrlo brzo promijeniti, što bi se moglo učinkovito riješiti integriranim sustavom planiranja, valja utvrditi da se CROSA postupkom predviđaju dovoljna jamstva kako bi se osiguralo da OPS‑ovi poštuju svoju obvezu osiguranja pogonske sigurnosti svojeg sustava.
117
Tako je, kao prvo, u članku 27. stavku 2. točki (a) osporavane sigurnosne metodologije (ROSC) predviđeno da, ako aktivacija korektivne mjere s prekograničnim učinkom dovede do narušavanja pogonske sigurnosti, pogođeni OPS i OPS odgovoran za aktivaciju korektivne mjere mogu odbaciti tu mjeru. Ista mogućnost predviđena je člankom 27. stavkom 2. točkom (b) navedene metodologije u slučaju kada ta mjera više nije dostupna, odnosno ako se više ne može provesti.
118
Kao drugo, člankom 33. osporavane sigurnosne metodologije (ROSC) predviđa se ubrzani postupak aktivacije za otklanjanje narušavanja pogonske sigurnosti koja su utvrđena između dviju iteracija CROSA postupka, bez mogućnosti čekanja sljedećeg razdoblja, kao i narušavanja pogonske sigurnosti koja su otkrivena nakon posljednjeg CROSA postupka.
119
Ubrzani postupak aktivacije stoga je pomoćni postupak, mimo CROSA postupka, kojim se omogućava uža koordinacija samo između OPS‑ova na koje utječu korektivne mjere koje treba aktivirati kako bi se otklonila nova narušavanja pogonske sigurnosti koja se nisu mogla riješiti CROSA postupkom. Taj postupak omogućuje OPS‑ovima da jednostrano osiguraju pogonsku sigurnost svojeg sustava u slučaju da se CROSA postupkom ne može utvrditi narušavanje tog sustava.
120
S obzirom na prethodno navedeno, također valja odbiti prigovor koji je istaknula Republika Poljska, prema kojem primjena CROSA postupka na sustave sa središnjim dispečerskim modelom dovodi do netočnih informacija o korektivnim mjerama koje treba primijeniti jer taj postupak ne raspolaže najnovijim informacijama o stanju sustava. Naime, čak i pod pretpostavkom da je CROSA postupak neučinkovit, što Republika Poljska nije dokazala, ona nije dokazala ni da jamstva navedena u točkama 116. do 118. ove presude nisu prikladna da OPS‑ovima omoguće da osiguraju pogonsku sigurnost svojih sustava kada se CROSA postupkom ne može utvrditi narušavanje pogonske sigurnosti i preporučiti koordinirano rješenje.
121
Stoga valja zaključiti da Odbor za žalbe nije počinio pogrešku koja se tiče prava utvrdivši da se osporavanom sigurnosnom metodologijom (ROSC) tužitelju nije uskratila mogućnost da u okviru središnjeg dispečerskog modela upravlja zagušenjem, tako da Odbor za žalbe nije povrijedio ni članak 4. stavak 2. točku (e) Uredbe 2017/1485 ni članak 12. stavak 1. Uredbe 2019/943.
Povreda odredbi kojima se osigurava mogućnost upotrebe središnjeg dispečerskog modela za obavljanje zadaća uravnoteženja
122
Tužitelj također prigovara Odboru za žalbe da je u pobijanoj odluci potvrdio osporavanu sigurnosnu metodologiju (ROSC) iako ga ona onemogućava u obavljanju zadaća uravnoteženja.
123
Međutim, kao što to s pravom tvrdi ACER, tužitelj može izmijeniti plan proizvodnje određenog modula u svrhu uravnoteženja, čak i ako se na taj modul odnosi korektivna mjera s prekograničnim učinkom, i to sve dok se ta korektivna mjera ne aktivira na tom modulu.
124
Točno je da iz članka 21. stavka 1. točke (b) Uredbe 2017/1485 u biti proizlazi da OPS ne može nekoordinirano, odnosno izvan CROSA postupka, „projektira[ti], priprem[iti] i aktivira[ti]” korektivne mjere s prekograničnim učinkom. Isto tako, iz članka 35. stavka 4. Uredbe 2015/1222 proizlazi da OPS‑ovi ne mogu „poduzima[ti] jednostrane ili neusklađene” korektivne mjere s prekograničnim učinkom.
125
Međutim, zabrana provedbe novih korektivnih mjera s prekograničnim učinkom nakon posljednje iteracije CROSA postupka primjenjuje se na mjere upravljanja zagušenjem bez utjecaja na mjere poduzete u svrhu uravnoteženja.
126
Naime, kao što to pravilno tvrdi ACER, integrirani sustav planiranja može se nastaviti i njime se mogu mijenjati planovi proizvodnje i potrošnje proizvodnih modula, čak i nakon završetka CROSA postupka, pod uvjetom da je cilj tih promjena uravnoteženje. U tom pogledu, tužitelj je na raspravi priznao da, iako je teško razlikovati mjere redispečiranja koje su poduzete radi upravljanja zagušenjima od mjera poduzetih u svrhu uravnoteženja, takva razlika ipak nije nemoguća.
127
Usto, iako je točno da zbog neraspoloživosti proizvodnih modula u odnosu na koje se aktiviraju korektivne mjere s prekograničnim učinkom u skladu s rezultatima CROSA postupka tužitelj ima manje resursa nego prije za obavljanje svojih zadaća uravnoteženja, to utvrđenje samo po sebi nije dovoljno za utvrđivanje povrede članka 4. stavka 2. točke (e) Uredbe 2017/1485 i članka 12. stavka 1. Uredbe 2019/943.
128
U tom pogledu, s jedne strane, valja podsjetiti na to da prema logici regionalne koordinacije OPS‑ovi ne mogu slobodno raspolagati svim svojim resursima, pod uvjetom da imaju prekogranični učinak.
129
S druge strane, valja istaknuti da se osporavanom sigurnosnom metodologijom (ROSC) predviđa nekoliko posebnih jamstava koja se odnose na uravnoteženje. Konkretno, člankom 25. navedene metodologije propisuje se da se CROSA postupkom mora osigurati da optimalne korektivne mjere s prekograničnim učinkom ne stvaraju energetsku neravnotežu. Usto, kao što to pravilno tvrdi ACER, u skladu s člankom 31. stavkom 2. osporavane sigurnosne metodologije (ROSC), OPS može u okviru ubrzanog postupka aktivacije zatražiti ponovnu procjenu naložene korektivne mjere s prekograničnim učinkom ako zbog promjena postavne vrijednosti koje proizlaze iz integriranog sustava planiranja aktivacija te mjere više nije potrebna.
130
Slijedom toga, Odboru za žalbe ne može se prigovoriti da je zanemario nadležnosti OPS‑ova u pogledu upotrebe središnjeg dispečerskog modela za osiguranje pogonske sigurnosti i uravnoteženja, kako su navedene u članku 4. stavku 2. točki (e) Uredbe 2017/1485 i članku 12. stavku 1. Uredbe 2019/943.
131
Drugi prigovori koje je tužitelj istaknuo u prilog četvrtom tužbenom razlogu ne mogu dovesti u pitanje taj zaključak.
132
Kad je riječ, kao prvo, o tužiteljevu prigovoru da je Odbor za žalbe, potvrdivši osporavanu sigurnosnu metodologiju (ROSC) i CROSA postupak, prihvatio nezakonito zadiranje u njegovu nadležnost za obavljanje zadaća uravnoteženja valja utvrditi, s jedne strane, da tužitelj nije dokazao po čemu je takozvana paradigma „bakrene pločice” zonskog tržišnog modela, koja se koristi u postupku proračuna kapaciteta i na koju se poziva, relevantna za ocjenu zakonitosti osporavane sigurnosne metodologije (ROSC). Naime, tužitelj pojašnjava da se zonski tržišni model koji se primjenjuje u Europi temelji na paradigmi bakrene pločice i navodi da to znači da, iz perspektive veleprodajnog tržišta, ne postoji nikakvo ograničenje gospodarskih aktivnosti unutar zone trgovanja, odnosno da ne postoji nikakvo ograničenje trgovine između proizvodnih pogona i pogona za punjenje koji se nalaze u istoj zoni trgovanja te da je trgovina između zona trgovanja ograničena dostupnošću kapaciteta prekozonskog prijenosa električne energije. Međutim, treba utvrditi da tužitelj uopće ne objašnjava kako činjenica da se zonski tržišni model koji se primjenjuje u Europi temelji na toj paradigmi ima za posljedicu sprječavanje upotrebe proizvodnih modula za obavljanje zadaća uravnoteženja kada su u odnosu na te module aktivirane korektivne mjere s prekograničnim učinkom.
133
S druge strane, Odboru za žalbe ne može se prigovoriti to što je u pobijanoj odluci potvrdio da regionalni centri mogu sudjelovati u pogonu elektroenergetskog sustava u stvarnom vremenu, u skladu s uvodnom izjavom 55. Uredbe 2019/943. Naime, iz funkcioniranja postupka CROSA proizlazi da regionalni centri samo preporučuju koordinirane korektivne mjere, dok su OPS‑ovi u konačnici odgovorni za aktivaciju te mjere u stvarnom vremenu, kao što to proizlazi iz članka 42. stavka 2. Uredbe 2019/943 i članka 78. stavka 4. Uredbe 2017/1485.
134
Kad je riječ, kao drugo, o tužiteljevu prigovoru koji se temelji na navodnoj diskriminaciji između OPS‑ova koji djeluju prema središnjem dispečerskom modelu i onih koji djeluju prema samostalnom dispečerskom modelu, ta diskriminacija nije istaknuta ni pred Odborom za žalbe ni u tužbi pred Općim sudom, nego samo u replici. Međutim, na temelju članka 84. Poslovnika, tijekom postupka zabranjeno je iznositi nove razloge, osim ako se ne temelje na pravnim ili činjeničnim pitanjima za koja se saznalo tijekom postupka, što tužitelj nije tvrdio. Slijedom toga, taj je prigovor nepravodoban i stoga nedopušten.
135
U svakom slučaju, valja utvrditi da tužitelj nije dokazao zbog čega je jednako postupanje prema središnjem i samostalnom dispečerskom modelu u suprotnosti s načelom jednakog postupanja.
136
Naime, tužitelj ne osporava da se u osporavanoj sigurnosnoj metodologiji (ROSC) ta dva modela uopće ne razlikuju i da se stoga prema njima postupa jednako.
137
Osim toga, ACER je u okviru ovog postupka objasnio, a da mu tužitelj nije proturječio, da se ograničenja koja proizlaze iz osporavane sigurnosne metodologije (ROSC), u načelu, na isti način primjenjuju na središnje i samostalne dispečerske modele jer ne utječu samo na upravljanje zagušenjem, nego i na druge postupke upravljanja sustavom. U tom smislu, ACER je naveo da OPS‑ovi koji djeluju prema samostalnom dispečerskom modelu moraju uzeti u obzir i ta ograničenja, primjerice kad je riječ o nabavi kapaciteta za uravnoteženje. Stoga, prema njegovu mišljenju, kapacitet za uravnoteženje koji se upotrebljava kao korektivna mjera s prekograničnim učinkom više nije u potpunosti dostupan za uravnoteženje ni OPS‑ovima koji djeluju prema samostalnom dispečerskom modelu ni onima koji djeluju prema središnjem dispečerskom modelu, bez diskriminacije. Usto, ACER tvrdi da ta dva modela imaju iste ciljeve, što tužitelj također ne osporava.
138
Međutim, u skladu s ustaljenom sudskom praksom, opće načelo nediskriminacije ili jednakog postupanja zahtijeva da se u usporedivim situacijama ne postupa na različit način i da se u različitim situacijama ne postupa na jednak način, osim ako je takvo postupanje objektivno opravdano (vidjeti presudu od 16. prosinca 2008., Arcelor Atlantique i Lorraine i dr., C‑127/07, EU:C:2008:728, t. 23. i navedenu sudsku praksu).
139
Iz toga slijedi da je u ovom slučaju, da bi se utvrdilo postojanje diskriminacije, tužitelj trebao dokazati da je osporavana sigurnosna metodologija (ROSC) imala različit utjecaj na upravljanje jednim od tih dvaju modela, u usporedbi s drugim, što nije učinio.
140
Iz prethodno navedenog proizlazi da tužitelj nije uspio dokazati da je Odbor za žalbe počinio pogrešku koja se tiče prava time što u pobijanoj odluci nije utvrdio povredu odredbi kojima se OPS‑ovima osigurava mogućnost upotrebe središnjeg dispečerskog modela za upravljanje unutarnjim zagušenjem ili za obavljanje zadaća uravnoteženja. Slijedom toga, četvrti tužbeni razlog valja odbiti.
Peti tužbeni razlog, koji se temelji na pogrešci koja se tiče prava koju je počinio Odbor za žalbe kada je zaključio da se u osporavanoj sigurnosnoj metodologiji (ROSC) nije propustilo utvrditi poštena pravila za prekozonsku trgovinu električnom energijom ni uspostaviti primjerene poticaje za upravljanje zagušenjima i provođenje učinkovitih ulaganja u korektivne mjere u vezi s opremom, kao što su transformatori s poprečnom regulacijom
141
Tužitelj tvrdi da je ACER‑ov Odbor za žalbe počinio pogrešku koja se tiče prava kada je potvrdio ACER‑ovo tumačenje članka 1. točke (c) Uredbe 2019/943 i članka 4. stavka 1. točke (f) Uredbe 2017/1485, prema kojem osporavana sigurnosna metodologija (ROSC) nije propustila, s jedne strane, utvrditi poštena pravila za prekograničnu razmjenu električne energije i, s druge strane, uspostaviti primjerene poticaje za upravljanje zagušenjem i ulaganja u korektivne mjere u vezi s opremom, kao što su transformatori s poprečnom regulacijom, koji omogućuju smanjenje zagušenja tako što „forsiraju” prijelaz električne energije iz zagušenog elektroenergetskog voda u manje opterećeni elektroenergetski vod.
142
U tom pogledu, tužitelj navodi da nakon pokretanja CROSA postupka na koji se odnosi osporavana sigurnosna metodologija (ROSC) OPS‑ovi više ne mogu pojedinačno poduzimati korektivne mjere s prekograničnim učinkom koje su im na raspolaganju, i to zato što su ulagali u određenu opremu kao što su transformatori s poprečnom regulacijom. Osporavanom se metodologijom stoga ograničava mogućnost OPS‑ova da na lokalnoj razini pojedinačno primjene korektivne mjere koje ne izazivaju troškove.
143
Tužitelj podsjeća na to da se korektivne mjere odabrane za smanjenje zagušenja na određenim elementima mreže na temelju CROSA postupka mogu razlikovati od korektivnih mjera koje se odnose samo na lokalno zagušenje ili od lokalnih korektivnih mjera, što predstavlja problem kada dođe do više istodobnih i međuovisnih zagušenja u različitim dijelovima iste regije. Postojanje tih istodobnih zagušenja još je problematičnije kada se upotrebljavaju transformatori s poprečnom regulacijom postavljeni radi smanjenja zagušenja na elementu mreže jer se oni, u kontekstu korektivne mjere s prekograničnim učinkom, a da bi se protok na zagušenim elementima povećao u svrhu smanjenja prekograničnog zagušenja, trebaju koristiti na suprotan način i, prema tužiteljevu mišljenju, protuintuitivno.
144
Usto, OPS bi mogao biti prisiljen, u kontekstu korektivnih mjera s prekograničnim učinkom, primijeniti regionalno rješenje koje kombinira mjere upotrebe transformatora s poprečnom regulacijom i mjere redispečiranja, što bi mu prouzročilo troškove redispečiranja, iako bi besplatno mogao upotrijebiti transformator s poprečnom regulacijom u koji je prethodno uložio kako bi smanjio zagušenje na svojim elementima mreže. Međutim, prema tužiteljevu mišljenju, nijedna odredba prava Unije ne obvezuje OPS‑ove da djeluju u interesu drugih operatora sa sjedištem u drugim državama članicama.
145
Tužitelj zaključuje da, osim što se njome povređuje članak 1. točku (c) Uredbe 2019/943 i članak 4. stavak 1. točku (f) Uredbe 2017/1485, pobijana odluka kojom se potvrđuje osporavana sigurnosna metodologija (ROSC) protivna je i članku 1. stavku 2. Uredbe 2019/942, u vezi s člankom 19. Uredbe 2019/943, s obzirom na to da Odluka br. 33/2020 ne doprinosi dosljednoj, učinkovitoj i djelotvornoj primjeni prava Unije, nego otežava, ili čak poništava napore za usklađivanje s člankom 19. Uredbe 2019/943 u pogledu raspodjele prihoda od zagušenja ulaganja kojima se omogućuje smanjenje zagušenja interkonekcijskog voda.
146
ACER osporava tužiteljeve argumente i traži da Opći sud odbije taj tužbeni razlog.
147
U tom kontekstu ACER osporava dopuštenost petog tužbenog razloga jer se on odnosi na osporavanu sigurnosnu metodologiju (ROSC) koja je utvrđena Odlukom br. 33/2020, a ne na pobijanu odluku.
148
Uvodno, kad je riječ o dopuštenosti petog tužbenog razloga, najprije treba istaknuti da tužitelj prigovara Odboru za žalbe da je u pobijanoj odluci počinio pogrešku koja se tiče prava potvrdivši ACER‑ovo tumačenje članka 1. točke (c) Uredbe 2019/943 i članka 4. stavka 1. točke (f) Uredbe 2017/1485 iz Odluke br. 33/2020. Nadalje, valja utvrditi da tužitelj u svojoj tužbi izričito osporava, u prilog petom tužbenom razlogu, određene posebne točke pobijane odluke. Naposljetku, treba primijetiti da je u točkama 643. do 651. pobijane odluke Odbor za žalbe objasnio razloge zbog kojih je smatrao da se osporavanom sigurnosnom metodologijom (ROSC) ne povređuje članak 1. točku (c) Uredbe 2019/943, ni članak 4. stavak 1. točku (f) Uredbe 2017/1485, osobito zato što posljedica te odluke nije odvraćanje OPS‑ova od ulaganja u određenu opremu kao što su transformatori s poprečnom regulacijom. Iz toga proizlazi da, suprotno ACER‑ovim tvrdnjama, svojim petim tužbenim razlogom tužitelj dovodi u pitanje pobijanu odluku, a ne Odluku br. 33/2020. Slijedom navedenog, taj je tužbeni razlog dopušten.
149
Kad je riječ o osnovanosti petog tužbenog razloga, s jedne strane, treba pojasniti da se člankom 1. točkom (c) Uredbe 2019/943 kao cilj utvrđuje određivanje poštenih pravila u području prekogranične razmjene električne energije, a da je cilj članka 4. stavka 1. točke (f) Uredbe 2017/1485 unapređivanje koordinacije pogona sustava i operativnog planiranja.
150
Što se tiče članka 1. stavka 2. Uredbe 2019/942, njime se utvrđuje da je ACER‑ov cilj, među ostalim, doprinijeti dosljednoj, učinkovitoj i djelotvornoj primjeni prava Unije radi ostvarenja klimatskih i energetskih ciljeva Unije. Kad je riječ o članku 19. Uredbe 2019/943, njime se u biti uređuje dodjela prihoda koji proizlaze iz dodjele prekozonskog kapaciteta te se u njegovu stavku 2. točki (b) određuje da je cilj postupka dodjele navedenih prihoda, među ostalim, „pokrivanje troškova ulaganja u mrežu relevantnih za smanjenje zagušenja interkonekcijskog voda”.
151
S druge strane, valja utvrditi da osporavana sigurnosna metodologija (ROSC) može imati za posljedicu ograničavanje mogućnosti OPS‑ova da pojedinačno primjenjuju korektivne mjere koje ne izazivaju trošak na lokalnoj razini, osobito u slučaju istodobnih i međuovisnih zagušenja u različitim dijelovima regije CORE, što ACER ne osporava. Međutim, kao što je na to podsjetio ACER, CROSA postupkom može se promijeniti konfiguracija transformatora s poprečnom regulacijom samo kako bi se riješila zagušenja utvrđena u zajedničkom modelu mreže i taj postupak nije namijenjen stvaranju novih ili ponovnom javljanju starih zagušenja, u skladu s člankom 23. osporavane sigurnosne metodologije (ROSC). Štoviše, zagušenja „nastala” primjenom korektivnih mjera preporučenih CROSA postupkom, kao što je izmjena parametara transformatora s poprečnom regulacijom, također se rješavaju u okviru CROSA postupka, tako da se troškovi nastali redispečiranjem koji su potrebni za rješavanje tih zagušenja pripisuju zagušenim elementima mreže u zajedničkom modelu mreže.
152
Usto, valja istaknuti da je ACER u svojim pismenima priznao da CROSA postupak može OPS‑u uzrokovati određene troškove redispečiranja radi smanjenja zagušenja „nastalih”, među ostalim, promjenom konfiguracije transformatora s poprečnom regulacijom koja se preporučuje CROSA postupkom, kada optimalno rješenje na razini regije CORE zahtijeva i izmjenu konfiguracije transformatora s poprečnom regulacijom i korektivne mjere koje izazivaju trošak, kao što je redispečiranje. Prema tome, tužitelj pravilno tvrdi da osporavana sigurnosna metodologija (ROSC) može stvoriti dodatne troškove određenim OPS‑ovima, kao što je tužitelj, koji su već uložili u opremu kao što su transformatori s poprečnom regulacijom.
153
Stoga valja razmotriti upućuju li dodatni troškovi koji u određenim slučajevima mogu nastati osporavanom sigurnosnom metodologijom (ROSC), i to OPS‑ovima koji su već uložili u opremu kao što su transformatori s poprečnom regulacijom, na nepoštenost pravila utvrđenih tom metodologijom i je li posljedica tih troškova odvraćanje OPS‑ova od ulaganja u tu opremu, kao što to tvrdi tužitelj, do te mjere da povređuju članak 1. točku (c) Uredbe 2019/943, članak 4. stavak 1. točku (f) Uredbe 2017/1485 i članak 1. stavak 2. Uredbe 2019/942, u vezi s člankom 19. Uredbe 2019/943.
154
Kad je riječ o navodnoj nepoštenosti pravila utvrđenih osporavanom sigurnosnom metodologijom (ROSC), valja utvrditi da su troškovi koji nastaju zbog primjene regionalnog rješenja odabranog CROSA postupkom svojstveni regionalnoj koordinaciji i predstavljaju konkretan izraz načela energetske solidarnosti.
155
Kao što je na to podsjetio Sud u točki 73. presude od 15. srpnja 2021., Njemačka/Poljska (C‑848/19 P, EU:C:2021:598), primjena načela energetske solidarnosti ne znači da Unijina politika u području energetike ni u kojem slučaju ne smije imati negativne učinke na pojedinačne interese države članice u tom području. Međutim, institucije Unije i države članice dužne su u okviru provedbe te politike voditi računa o interesima Unije i različitih država članica koje bi mogle biti pogođene te ih u slučaju sukoba uravnotežiti.
156
U tom pogledu valja istaknuti da će upravo troškovi koji nastanu zbog primjene regionalnog rješenja biti podijeljeni među OPS‑ovima ovisno o njihovu doprinosu zagušenju, u skladu s metodologijom dijeljenja troškova donesenom na temelju članka 74. Uredbe 2015/1222. Usto, valja naglasiti da je jedan od ciljeva CROSA postupka rješavanje tih zagušenja i drugih narušavanja pogonske sigurnosti na troškovno najučinkovitiji način na regionalnoj razini.
157
Osim toga, valja uzeti u obzir činjenicu da se člankom 35. osporavane sigurnosne metodologije (ROSC) predviđa praćenje na temelju kojeg bi se, ako se utvrdi da je u okviru CROSA postupka isti OPS redovito ili sustavno izložen većim troškovima, izmjena te metodologije mogla opravdati u skladu s člankom 7. stavkom 4. Uredbe 2017/1485.
158
Slijedom toga, treba utvrditi da sama činjenica da OPS može snositi veće troškove zbog regionalne koordinacije ne može značiti da su pravila utvrđena osporavanom sigurnosnom metodologijom (ROSC) nepoštena i da je stoga ta metodologija protivna članku 1. točki (c) Uredbe 2019/943 ili da su ta pravila neprikladna za unapređenje regionalne koordinacije u smislu članka 4. stavka 1. točke (f) Uredbe 2017/1485.
159
Kad je riječ o tužiteljevoj tvrdnji da osporavana sigurnosna metodologija (ROSC) odvraća OPS‑ove od ulaganja u opremu kao što su transformatori s poprečnom regulacijom, on nije iznio nijednu konkretnu informaciju o gospodarskom učinku raspodjele troškova redispečiranja kojom bi se dokazalo da zbog te metodologije postoji stvarna prepreka ulaganjima u tu opremu.
160
Međutim, kao što je to istaknuo ACER a da mu tužitelj nije proturječio, OPS i dalje može imati koristi od ulaganja u opremu kao što je transformator s poprečnom regulacijom, pod uvjetom da se tom opremom smanjuju troškovi koje mora snositi da bi riješio zagušenja u svojem pojedinačnom modelu mreže prije početka CROSA postupka.
161
Budući da u ovom slučaju nije dokazano da osporavana sigurnosna metodologija (ROSC) odvraća OPS‑ove od ulaganja u opremu poput transformatora s poprečnom regulacijom, treba odbiti tužiteljev prigovor koji se temelji na povredi članka 1. točke (c) Uredbe 2019/943, članka 4. stavka 1. točke (f) Uredbe 2017/1485 i članka 1. stavka 2. Uredbe 2019/942, u vezi s člankom 19. Uredbe 2019/943.
162
Iz prethodno navedenog proizlazi da tužitelj nije uspio dokazati da je Odbor za žalbe počinio pogrešku koja se tiče prava time što je zaključio da se u sigurnosnoj metodologiji (ROSC) nije propustilo utvrditi poštena pravila za prekozonsku trgovinu električnom energijom ni uspostaviti primjerene poticaje za upravljanje zagušenjima i provođenje učinkovitih ulaganja u korektivne mjere u vezi s opremom, kao što su transformatori s poprečnom regulacijom. Slijedom toga, peti tužbeni razlog treba odbiti.
Šesti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članaka 76. i 77. Uredbe 2017/1485, u vezi s člankom 25., člankom 4. stavkom 1. točkama (d) i (h) te člankom 4. stavkom 2. točkom (e) te uredbe, kojima se osigurava održavanje graničnih vrijednosti pogonskih veličina na lokalnoj i regionalnoj razini, osobito graničnih vrijednosti napona
163
Tužitelj tvrdi da je Odbor za žalbe počinio pogrešku koja se tiče prava utvrdivši da osporavana sigurnosna metodologija (ROSC) ne sprječava OPS‑ove u održavanju graničnih vrijednosti pogonskih veličina, osobito graničnih vrijednosti napona. Prema tome, Odbor za žalbe pogrešno je smatrao da navedena metodologija nije protivna člancima 76. i 77. Uredbe 2017/1485, koji se odnose na prijedlog koji OPS‑ovi moraju podnijeti za regionalnu koordinaciju pogonske sigurnosti i na zajedničke odredbe o organizaciji regionalne koordinacije pogonske sigurnosti koje taj prijedlog mora sadržavati, pri čemu se navedeni članci moraju tumačiti u vezi s, kao prvo, člankom 25. Uredbe 2017/1485 koji se odnosi na granične vrijednosti pogonskih veličina koje svaki OPS treba odrediti, kao drugo, člankom 4. stavkom 1. točkama (d) i (h) navedene uredbe kojim se kao jedan od ciljeva te uredbe utvrđuje, s jedne strane, osiguranje uvjeta za održavanje pogonske sigurnosti diljem Unije i, s druge strane, doprinos učinkovitom radu i razvoju elektroenergetskog prijenosnog sustava i elektroenergetskog sektora u Uniji i, kao treće, člankom 4. stavkom 2. točkom (e) iste uredbe, prema kojem države članice, nadležna tijela i operatori sustava trebaju poštovati odgovornost dodijeljenu nadležnom OPS‑u radi održavanja sigurnosti sustava, uključujući onu propisanu nacionalnim zakonodavstvom.
164
U tom pogledu tužitelj u biti tvrdi da se osporavanom sigurnosnom metodologijom (ROSC) OPS‑ovima ne daje mogućnost da iskoriste korektivne mjere dovoljne za upravljanje naponom na lokalnoj razini, ni regionalnim centrima mogućnost da upravljaju naponom na regionalnoj razini.
165
ACER osporava tužiteljeve argumente i traži da Opći sud odbije taj tužbeni razlog.
166
Osobito osporava dopuštenost šestog tužbenog razloga jer je riječ o čistoj kopiji tužbenog razloga koji je tužitelj već iznio pred Odborom za žalbe.
167
Uvodno, kad je riječ o dopuštenosti šestog tužbenog razloga, valja podsjetiti na to da tužitelj ima pravo pred Općim sudom osporavati rasuđivanje Odbora za žalbe u pobijanoj odluci, i to oslanjajući se, ako to smatra potrebnim, na prigovore koji su već istaknuti pred tim odborom (vidjeti točku 41. ove presude). U ovom je slučaju Odbor za žalbe u točkama 677. do 690. pobijane odluke iznio razloge zbog kojih je zaključio da osporavana sigurnosna metodologija (ROSC) ne sprječava OPS‑ove u održavanju graničnih vrijednosti pogonskih veličina, osobito graničnih vrijednosti napona, i da stoga navedena metodologija nije protivna člancima 76. i 77. Uredbe 2017/1485, u vezi s člankom 25., člankom 4. stavkom 1. točkama (d) i (h) te člankom 4. stavkom 2. točkom (e) navedene uredbe.
168
Iz toga proizlazi da su tužiteljevi prigovori kojima se ta razmatranja dovode u pitanje, a do kojih je Odbor za žalbe došao u pobijanoj odluci, dopušteni.
Povreda odredbi kojima se osigurava održavanje graničnih vrijednosti napona na lokalnoj razini
169
Uvodno valja istaknuti da su, kao što to pravilno tvrdi tužitelj, i OPS‑ovi i regionalni centri dužni poštovati ograničenja napona. Naime, ta obveza, kad je riječ o OPS‑ovima, proizlazi iz članka 27. stavka 1. i članka 34. stavka 2. Uredbe 2017/1485, a kad je riječ o regionalnim centrima iz članka 78. stavka 2. točke (a) Uredbe 2017/1485, kojim se navedenim centrima nalaže da provedu CROSA postupak na temelju graničnih vrijednosti pogonskih veličina kako su ih odredili OPS‑ovi u skladu s člankom 25. navedene uredbe, u vezi s člankom 72. iste uredbe.
170
Također valja istaknuti da se osporavanom sigurnosnom metodologijom (ROSC) kao cilj korektivnih mjera s prekograničnim učinkom, kojima koordiniraju regionalni centri, predviđa smanjenje tokova na elementima mreže s prekograničnim učinkom. Iz toga slijedi da je ta metodologija usmjerena na rješavanje narušavanja pogonske sigurnosti koja se pojavljuju u obliku problema s graničnim vrijednostima struje, dok su OPS‑ovi i dalje u prvome redu odgovorni za održavanje graničnih vrijednosti napona.
171
Ta raspodjela obveza između regionalnih centara i OPS‑ova proizlazi iz prijedloga OPS‑ova. Naime, iz stranice 5. napomene s objašnjenjem OPS‑ova (vidjeti točku 7. ove presude) proizlazi da su oni smatrali da se druga narušavanja pogonske sigurnosti, kao što su granične vrijednosti napona i struje kratkog spoja iz članka 25. Uredbe 2017/1485, bolje mogu ublažiti na lokalnoj razini.
172
U tom pogledu, tužitelj u biti tvrdi da, s jedne strane, korektivne mjere s prekograničnim učinkom na koje se odnosi osporavana sigurnosna metodologija (ROSC) i, s druge strane, korektivne mjere za osiguranje održavanja graničnih vrijednosti napona na lokalnoj razini mogu biti proturječne jer se prvima tokovi nastoje smanjiti, dok se drugima može zahtijevati njihovo povećanje. Tužitelj dodaje da u osporavanoj sigurnosnoj metodologiji (ROSC) taj „konflikt” nije dovoljno uzet u obzir.
173
Međutim, osporavana sigurnosna metodologija (ROSC) predviđa više jamstava u okviru CROSA postupka, čiji je cilj upravo osigurati da se granične vrijednosti napona održavaju korektivnim mjerama s prekograničnim učinkom, koje su donesene po završetku tog postupka.
174
Kao prvo, u skladu s člankom 22. stavkom 4. osporavane sigurnosne metodologije (ROSC), kako bi se otklonile povrede graničnih vrijednosti pogonskih veličina, kao što su prekoračenja graničnih vrijednosti napona, struje kratkog spoja ili stabilnosti, predviđeno je da svaki OPS u regiji CORE provede lokalnu procjenu i analizu dugoročne pogonske sigurnosti. Konkretno, te se povrede mogu riješiti u okviru CROSA postupka tijekom faze koordinacije korektivnih mjera s prekograničnim učinkom iz članka 27. te metodologije, osobito primjenom dodatnih ograničenja na korektivne mjere s prekograničnim učinkom.
175
U tom pogledu tužitelj tvrdi da se člankom 27. osporavane sigurnosne metodologije (ROSC) predviđa samo mogućnost, a ne i obveza, da se te povrede graničnih vrijednosti napona riješe u okviru postupka CROSA. Budući da je ta mogućnost dana OPS‑u, on se stoga može uvjeriti da se navedenim postupkom poštuju granične vrijednosti napona u njegovom sustavu.
176
Kao drugo, člankom 22. stavkom 5. osporavane sigurnosne metodologije (ROSC) predviđa se da OPS‑ovi mogu primjenjivati dodatna ograničenja sustava koja odražavaju druge granične vrijednosti pogonskih veličina iz stavka 4. istog članka, odnosno granične vrijednosti napona koje su namijenjene tomu da CROSA postupak, u dijelu u kojem je namijenjen optimizaciji korektivnih mjera, ne dovede do novih temeljnih povreda pogonske sigurnosti ili njihovih pogoršavanja. Međutim, te se temeljne povrede ne trebaju riješiti CROSA postupkom nego u skladu s člankom 22. stavkom 4. te metodologije.
177
Iako se tužitelj poziva na tu odredbu u prilog svojoj argumentaciji da se korektivne mjere koje se koordiniraju u okviru CROSA postupka ne mogu upotrijebiti za otklanjanje povreda graničnih vrijednosti napona, on nije dokazao da se tim postupkom OPS‑ovima onemogućuje da riješe povrede graničnih vrijednosti napona na lokalnoj razini. Naprotiv, člankom 22. stavkom 5. osporavane sigurnosne metodologije (ROSC) osigurava se da korektivne mjere s prekograničnim učinkom ne utječu negativno na sposobnost OPS‑ova da riješe povrede graničnih vrijednosti napona. Osim toga, tužitelj nije dokazao, s jedne strane, kako se člankom 22. stavkom 5. navedene metodologije OPS‑ovima onemogućuje da osiguraju održavanje granične vrijednosti napona na lokalnoj razini ni, s druge strane, zašto bi se navedenom metodologijom trebalo omogućiti određivanje korektivnih mjera s prekograničnim učinkom za rješavanje povreda graničnih vrijednosti napona.
178
Kao treće, člankom 27. stavcima 2. i 5. osporavane sigurnosne metodologije (ROSC) predviđa se mogućnost da zahvaćeni OPS odbije primijeniti korektivnu mjeru s prekograničnim učinkom koja je preporučena CROSA postupkom jer bi provedba te mjere dovela do povreda pogonske sigurnosti na njegovu sustavu. U tom pogledu, treba odbiti tužiteljev argument da ta odredba sprječava OPS‑ove da osiguraju održavanje granične vrijednosti napona na lokalnoj razini jer se njome predviđa samo mogućnost odbijanja korektivne mjere, ali ne i određivanje ili preporuka takve mjere za rješavanje problema s naponom. Naime, tužitelj nije dokazao na koji način navedena odredba sprječava OPS‑ove da osiguraju održavanje granične vrijednosti napona na lokalnoj razini.
179
Kao četvrto, člankom 16. stavkom 4. osporavane sigurnosne metodologije (ROSC) predviđa se mogućnost da OPS‑ovi dopune tu metodologiju odredbama o ograničenjima sustava kako bi se, među ostalim i ako je potrebno, ispravila prekoračenja graničnih vrijednosti napona.
180
Iz toga slijedi da se osporavanom sigurnosnom metodologijom (ROSC) nastoje uzeti u obzir korektivne mjere koje OPS‑ovi poduzimaju na lokalnoj razini u okviru CROSA postupka, a da se pritom ipak ne zahtijeva njihova koordinacija na regionalnoj razini.
181
Prema tome, tužitelj nije u dovoljnoj mjeri dokazao da jamstva koja su razmatrana u točkama 175. do 180. ove presude nisu dovoljna da OPS‑ovi osiguraju održavanje graničnih vrijednosti napona na lokalnoj razini.
182
U svakom slučaju, sama činjenica da tužitelj više ne može koristiti određene korektivne radnje da bi osigurao održavanje graničnih vrijednosti napona na svojem sustavu, s obzirom na to da su te mjere rezervirane za CROSA postupak, nije dovoljna za dokazivanje njegove nemogućnosti da osigura pogonsku sigurnost navedenog sustava. Naime, ne postoji razlog zašto bi se sigurnosnom metodologijom (ROSC) trebala predvidjeti primjena minimalnih ograničenja tokova snage i planiranih isključenja, s obzirom na to da je riječ o mjerama koje poduzimaju OPS‑ovi na lokalnoj razini.
183
Slijedom toga, tužitelj ne može Odboru za žalbe prigovoriti da je pobijanom odlukom potvrdio metodologiju koja OPS‑ovima ne omogućuje upotrebu korektivnih mjera koje su dovoljne za upravljanje naponom na lokalnoj razini.
Povreda odredbi kojima se osigurava održavanje graničnih vrijednosti napona na regionalnoj razini
184
Kad je riječ o navodnoj povredi odredbi kojima se osigurava održavanje graničnih vrijednosti na regionalnoj razini, kao prvo, tužitelj nije podnio nijedan dokaz u prilog tvrdnji da bi se sigurnosnom metodologijom (ROSC) općenito trebala predvidjeti mogućnost određivanja korektivnih mjera s prekograničnim učinkom i ograničenja sustava potrebna za ublažavanje narušavanja graničnih vrijednosti napona.
185
Osim toga, ACER je u točki 95. odgovora na repliku istaknuo da osporavana sigurnosna metodologija (ROSC) već uključuje određene korektivne mjere s prekograničnim učinkom za rješavanje problema s naponom, s obzirom na to da se određene korektivne mjere koje se koriste za rješavanje narušavanja graničnih vrijednosti napona na regionalnoj razini mogu kvalificirati i kao mjere s prekograničnim učinkom koje treba koordinirati primjenom navedene metodologije.
186
Kao drugo, kad je konkretno riječ o planiranim isključenjima, valja utvrditi da, iako članak 8. osporavane sigurnosne metodologije (ROSC) isključuje mogućnost da se korektivne mjere iz članka 22. stavka 1. točaka (d), (h), (i) i (j) Uredbe 2017/1485 upotrebljavaju u okviru CROSA postupka, to nije slučaj s planiranim isključenjima iz članka 22. stavka 1. točke (a) te uredbe, koja bi se, suprotno tužiteljevim tvrdnjama, mogla predvidjeti u okviru tog postupka.
187
Osim toga, kad je riječ o minimalnim ograničenjima toka snage, valja istaknuti da se, kao što je to naveo ACER, a da mu tužitelj nije proturječio, ni člankom 75. Uredbe 2017/1485 ni bilo kojom drugom odredbom prava Unije ne nalaže uključivanje takve mjere u CROSA postupak. U svakom slučaju, to minimalno ograničenje može odrediti svaki pojedini OPS u svojem pojedinačnom modelu mreže.
188
Kao treće, budući da tužitelj tvrdi da jamstva ispitana u točkama 175. do 180. ove presude ne osiguravaju savršenu dosljednost između korektivnih mjera s prekograničnim učinkom, koje se odnose na povrede graničnih vrijednosti struje, i lokalnih korektivnih mjera, koje se upotrebljavaju za ublažavanje problema s naponom na lokalnoj razini, valja napomenuti da se na temelju nijedne odredbe na koju se poziva, odnosno članka 25., članka 34. stavka 2., članka 72. i članka 76. Uredbe 2017/1485, ne može zaključiti da je takva situacija nezakonita.
189
Slijedom toga, tužitelj ne može Odboru za žalbe prigovoriti da je pobijanom odlukom potvrdio metodologiju koja regionalnim centrima ne pruža korektivne mjere dovoljne za upravljanje naponom na regionalnoj razini.
190
Iz prethodno navedenog proizlazi da tužitelj nije uspio dokazati da je Odbor za žalbe počinio pogrešku koja se tiče prava time što je u pobijanoj odluci smatrao da osporavana sigurnosna metodologija (ROSC) ne sprječava OPS‑ove da, na lokalnoj i regionalnoj razini, održe granične vrijednosti pogonskih veličina, osobito granične vrijednosti napona, i stoga da navedena metodologija nije protivna člancima 76. i 77. Uredbe 2017/1485, u vezi s člankom 25. i člankom 4. stavkom 1. točkama (d) i (h), člankom 4. stavkom 2. točkom (e) te uredbe. Slijedom toga, šesti tužbeni razlog treba odbiti.
Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na nedostatnom obrazloženju pobijane odluke
191
Tužitelj tvrdi da Odbor za žalbe nije dovoljno obrazložio pobijanu odluku, čime je povrijedio članak 296. UFEU‑a i članak 28. stavak 4. Uredbe 2019/942. U prilog toj tvrdnji tužitelj navodi pet primjera ocjena Odbora za žalbe iz pobijane odluke koje su, prema njegovu mišljenju, nedovoljno obrazložene i pravno upitne. Konkretno, tužitelj se poziva na točke 556., 559., 574., 605. i 644. pobijane odluke, za koje navodi da ih je detaljnije osporio u okviru svojih različitih tužbenih razloga.
192
ACER osporava tužiteljeve argumente i traži da Opći sud odbije taj tužbeni razlog.
193
U tom pogledu, valja podsjetiti na to da obrazloženje koje se zahtijeva člankom 296. drugim stavkom UFEU‑a mora odgovarati prirodi predmetnog akta te jasno i nedvosmisleno odražavati zaključke institucije koja je donijela akt kako bi se zainteresiranim osobama omogućilo da se upoznaju s razlozima poduzimanja mjere, a nadležnom sudu provođenje nadzora. Zahtjev za obrazlaganje mora se ocijeniti s obzirom na okolnosti predmetnog slučaja, osobito sadržaj akta, prirodu navedenih razloga i interes koji adresati mjere ili druge osobe na koje se akt izravno i osobno odnosi mogu imati za dobivanje objašnjenja. U obrazloženju nije potrebno podrobno navoditi sve relevantne činjenične i pravne okolnosti s obzirom na to da se pitanje ispunjava li obrazloženje zahtjeve iz članka 296. drugog stavka UFEU‑a mora ocjenjivati ne samo u odnosu na svoj tekst već i na kontekst i na sva pravna pravila kojima se uređuje predmetno područje (vidjeti presude od 15. srpnja 2004., Španjolska/Komisija, C‑501/00, EU:C:2004:438, t. 73. i navedenu sudsku praksu te od 29. lipnja 2017., E‑Control/ACER, T‑63/16, neobjavljenu, EU:T:2017:456, t. 68. i navedenu sudsku praksu).
194
Ne može se, međutim, od Odbora za žalbe zahtijevati da iznese iscrpno očitovanje o svim navodima koje su pred njim iznijele stranke. Obrazloženje, dakle, može biti implicitno, pod uvjetom da se njime omogućuje zainteresiranim osobama da saznaju razloge zbog kojih je donesena odluka Odbora za žalbe, a nadležnom sudu da raspolaže dostatnim elementima za izvršavanje svojeg nadzora (vidjeti presudu od 29. lipnja 2017., E‑Control/ACER, T‑63/16, neobjavljenu, EU:T:2017:456, t. 69. i navedenu sudsku praksu). Iz toga proizlazi da se od Odbora za žalbe ne može zahtijevati da izričito ispita i obrazloži odbijanje svakog od argumenata istaknutih u okviru postupka koji se pred njim vodi.
195
Valja također podsjetiti na to da obveza obrazlaganja odluka predstavlja bitnu postupovnu pretpostavku koju treba razlikovati od pitanja osnovanosti obrazloženja, koje se odnosi na materijalnu zakonitost spornog akta. Naime, obrazloženje odluke sastoji se od formalnog navođenja razloga na kojima se temelji ta odluka. Ako su ti razlozi pogrešni, to utječe na materijalnu zakonitost odluke, ali ne i na njezino obrazloženje, koje može biti zadovoljavajuće čak i kad navodi pogrešne razloge (vidjeti presudu od 10. srpnja 2008., Bertelsmann i Sony Corporation of America/Impala, C‑413/06 P, EU:C:2008:392, t. 181. i navedenu sudsku praksu).
196
Iz toga proizlazi da su primjeri ocjena Odbora za žalbe koje tužitelj smatra „pravno upitnima” potpuno irelevantni ako idu u prilog njegovu drugom tužbenom razlogu, koji se temelji na navodno nedostatnom obrazloženju pobijane odluke.
197
Uzimajući u obzir te pretpostavke, različite primjere ocjena Odbora za žalbe koje je tužitelj naveo u prilog ovom tužbenom razlogu valja ispitati s obzirom na sudsku praksu navedenu u točkama 193. do 195. ove presude.
198
Kad je riječ, kao prvo, o tužiteljevoj tvrdnji da Odbor za žalbe u točki 556. pobijane odluke nije odgovorio na prigovor koji je pred njim istaknuo, a koji se temelji na tome da definicija korektivnih mjera s prekograničnim učinkom iz osporavane sigurnosne metodologije (ROSC) nije u skladu sa zahtjevima iz članka 21. stavka 1. Uredbe 2017/1485, valja utvrditi da je Odbor za žalbe, u točkama 552. do 558. pobijane odluke, iznio razloge zbog kojih je razlikovanje korektivnih mjera s prekograničnim učinkom i onih bez tog učinka, u članku 9. osporavane sigurnosne metodologije (ROSC), u skladu s tom odredbom.
199
Kad je riječ, kao drugo, o tužiteljevoj tvrdnji da Odbor za žalbe u točki 559. pobijane odluke nije analizirao usklađenost osporavane sigurnosne metodologije (ROSC) s pravom Unije, s obzirom na to da nije objasnio kako se tom metodologijom poštuje prijedlog OPS‑ova, valja utvrditi da je u navedenoj točki Odbor za žalbe objasnio razloge zbog kojih je ta metodologija u skladu s tim prijedlogom i, konkretno, s njegovim člankom 10. stavkom 1.
200
U svakom slučaju, iz ocjena koje su u točki 46. ove presude iznesene u okviru razmatranja prvog tužbenog razloga proizlazi da ACER nije vezan stajalištem nadležnih NRT‑ova i da može, s obzirom na vlastite ovlasti odlučivanja koje su mu dodijeljene i kako bi učinkovito ispunio svoje regulatorne funkcije, izmijeniti prijedloge OPS‑ova prije njihova odobravanja. Iz toga slijedi da je osporavana sigurnosna metodologija (ROSC) mogla, u skladu s pravom Unije, odstupiti od prijedloga OPS‑ova, zbog čega Odbor za žalbe nije bio dužan detaljnije objasniti kako je ta metodologija u skladu s navedenim prijedlozima.
201
Kad je riječ, kao treće, o tužiteljevoj tvrdnji da Odbor za žalbe u točki 574. pobijane odluke nije odgovorio na njegov prigovor da se osporavanom sigurnosnom metodologijom (ROSC) OPS‑ovima oduzimaju sredstva koja im omogućuju izvršavanje njihovih obveza u području pogonske sigurnosti i upravljanja tokovima, valja utvrditi da je rasuđivanje Odbora za žalbe u tom pogledu izneseno u točkama 553. do 559. i 568. do 573. pobijane odluke. U tim točkama Odbor za žalbe u biti objašnjava da sve korektivne mjere nisu obuhvaćene područjem primjene osporavane sigurnosne metodologije (ROSC) i da određene mjere OPS‑ovi uvijek mogu samostalno aktivirati kako bi izvršili svoju obvezu u pogledu pogona njihova sustava.
202
Kad je riječ, kao četvrto, o tužiteljevoj tvrdnji da su zaključci Odbora za žalbe iz točke 605. pobijane odluke „jednostavno netočni”, s obzirom na to da se člankom 37. stavkom 2. osporavane sigurnosne metodologije (ROSC) ne predviđa unutardnevna regionalna procjena koordinirane pogonske sigurnosti, tužitelj osporava osnovanost rasuđivanja navedenog odbora iz točke 605. pobijane odluke, a ne obrazloženje te odluke. Slijedom toga i s obzirom na sudsku praksu navedenu u točki 195. ove presude, taj prigovor treba odbiti kao irelevantan za ovaj tužbeni razlog.
203
Kad je riječ, kao peto, o tužiteljevoj tvrdnji da je Odbor za žalbe u točki 644. pobijane odluke naveo da se tužitelj protivi regionalnoj koordinaciji, iako to nije točno, valja utvrditi da tužitelj zapravo dovodi u pitanje i osnovanost te ocjene Odbora za žalbe, a ne obrazloženje pobijane odluke, što je on uostalom priznao u replici navodeći da „peti primjer [koji navodi] odražava razliku u mišljenjima među strankama, a ne nepostojanje obrazloženja”. S obzirom na sudsku praksu navedenu u točki 195. ove presude, taj je prigovor stoga irelevantan za ovaj tužbeni razlog.
204
Iz prethodno navedenog proizlazi da je Odbor za žalbe dovoljno obrazložio pobijanu odluku, tako da drugi tužbeni razlog treba odbiti.
205
Iz svih prethodnih ocjena proizlazi da tužiteljevu tužbu treba odbiti u cijelosti.
Troškovi
206
Na temelju članka 134. stavka 1. Poslovnika, stranka koja ne uspije u postupku dužna je, na zahtjev protivne stranke, snositi troškove. Budući da tužitelj nije uspio u postupku, valja mu naložiti snošenje troškova postupka, sukladno ACER‑ovu zahtjevu.
207
U skladu s člankom 138. stavkom 1. Poslovnika, države članice koje su intervenirale u postupak snose vlastite troškove. Republika Poljska, koja je u okviru ove tužbe intervenirala u potporu tužiteljevu zahtjevu, snosit će stoga vlastite troškove.
Slijedom navedenoga,
OPĆI SUD (treće prošireno vijeće),
proglašava i presuđuje:
1.
Tužba se odbija.
2.
Društvu Polskie sieci elektroenergetyczne S. A. nalaže se snošenje vlastitih troškova i troškova Agencije Europske unije za suradnju energetskih regulatora (ACER).
3.
Republika Poljska snosit će vlastite troškove.
Schalin
Škvařilová-Pelzl
Nõmm
Steinfatt
Kukovec
Objavljeno na javnoj raspravi u Luxembourgu 25. rujna 2024.
Potpisi
(
*1
)	Jezik postupka: engleski