62024CJ0743_RES
Predmet C-743/24 [Alchaster II] (
i
)
Minister for Justice and Equality
protiv
MA
(zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Supreme Court (Irska))
Presuda Suda (veliko vijeće) od 3. travnja 2025.
„Zahtjev za prethodnu odluku – Sporazum o trgovini i suradnji između Europske unije i Europske zajednice za atomsku energiju, s jedne strane, i Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske, s druge strane – Predaja osobe Ujedinjenoj Kraljevini radi kaznenog progona – Opasnost od povrede temeljnog prava – Članak 49. stavak 1. druga rečenica Povelje Europske unije o temeljnim pravima – Načelo zakonitosti kaznenih djela i kazni – Izmjena sustava uvjetnog otpusta koja je nepovoljna za osuđenika”
Temeljna prava – Povelja o temeljnim pravima – Načelo zakonitosti kaznenih djela i kazni – Utvrđenje u Povelji o temeljnim pravima i u Europskoj konvenciji o ljudskim pravima – Istovjetan smisao i doseg – Razina zaštite osigurana Poveljom koja nije protivna razini koju jamči navedena konvencija
(Povelja Europske unije o temeljnim pravima, čl. 49. st. 1.)
(t. 24.)
Pravosudna suradnja u kaznenim stvarima – Sporazum o trgovini i suradnji s Ujedinjenom Kraljevinom – Predaja osuđenih ili osumnjičenih osoba pravosudnim tijelima izdavanja – Obveza poštovanja temeljnih prava i pravnih načela – Odbijanje izvršenja uhidbenog naloga u slučaju opasnosti od povrede članka 49. stavka 1. Povelje o temeljnim pravima – Pretpostavke –Retroaktivna izmjena dosega zapriječene kazne – Stvarna opasnost od teže kazne od one koja je prvotno zapriječena – Izricanje teže kazne u slučaju izmjene sustava uvjetnog otpusta – Pretpostavke
(Povelja Europske unije o temeljnim pravima, čl. 49. st. 1.; Sporazum o trgovini i suradnji EU-a i EZAE-a – Ujedinjena Kraljevina)
(t. 25.-47. i izreka)
Kratak prikaz
Odlučujući o zahtjevu za prethodnu odluku koji mu je uputio Supreme Court (Vrhovni sud, Irska), Sud, zasjedajući u velikom vijeću, u okviru ubrzanog postupka te u kontekstu uhidbenog naloga izdanog na temelju Sporazuma o trgovini i suradnji sklopljenog s Ujedinjenom Kraljevinom Velike Britanije i Sjeverne Irske (
1
) pojašnjava pojam izricanja teže kazne, s obzirom na načelo zakonitosti kaznenih djela i kazni utvrđeno u članku 49. stavku 1. drugoj rečenici Povelje Europske unije o temeljnim pravima (
2
).
District Judge (okružni sudac) Magistrates’ Courtsa of Northern Ireland (Magistratski sud Sjeverne Irske, Ujedinjena Kraljevina) izdao je protiv osobe MA četiri uhidbena naloga zbog kaznenih djela terorizma koja su navodno bila počinjena u srpnju 2020.
High Court (Visoki sud, Irska) je 2022. naložio predaju osobe MA Ujedinjenoj Kraljevini. Osoba MA podnijela je žalbu protiv te odluke sudu koji je uputio zahtjev, koji je Sudu uputio prethodno pitanje o tumačenju Sporazuma o trgovini i suradnji, na koje je Sud odgovorio u presudi Alchaster (
3
).
U toj je presudi Sud naveo da pravosudno tijelo izvršenja, ako se osoba protiv koje je uhidbeni nalog izdan na temelju Sporazuma o trgovini i suradnji poziva na opasnost od povrede članka 49. stavka 1. Povelje u slučaju predaje Ujedinjenoj Kraljevini, zbog izmjene sustava uvjetnog otpusta do koje je došlo nakon navodnog počinjenja kaznenog djela za koje se navedenu osobu kazneno progoni, treba provesti samostalno ispitivanje u pogledu postojanja te opasnosti prije nego što odluči o izvršenju tog uhidbenog naloga. S obzirom na taj odgovor, sud koji je uputio zahtjev zatražio je (
4
) od tijelâ Ujedinjene Kraljevine dodatne informacije o propisima koji bi se u slučaju predaje primjenjivali na uvjetni otpust osobe MA.
Iz odgovora okružnog suca Magistratskog suda Sjeverne Irske proizlazi da bi, u skladu s propisom koji je bio primjenjiv u Sjevernoj Irskoj u vrijeme navodnog počinjenja kaznenih djela o kojima je riječ u glavnom postupku, sud koji izriče kaznu zatvora u određenom trajanju morao odrediti „razdoblje oduzimanja slobode” koje ne bi moglo prelaziti polovicu izrečene kazne, nakon kojeg bi osuđenik obvezno morao biti uvjetno otpušten. S druge strane, na temelju novog propisa koji se primjenjuje od 30. travnja 2021., uključujući na kaznena djela počinjena prije tog datuma, kazna zatvora u određenom trajanju za „propisano kazneno djelo terorizma” sastoji se od „odgovarajućeg razdoblja oduzimanja slobode” koje određuje sud i dodatnog razdoblja od jedne godine tijekom kojeg osuđenik ima pravo na uvjetni otpust, pri čemu ukupno trajanje tih razdoblja ne smije prelaziti najdulje trajanje zapriječene kazne zatvora. Usto, ta osoba može biti uvjetno otpuštena nakon što je odslužila dvije trećine „odgovarajućeg razdoblja oduzimanja slobode”, pod uvjetom da Parole Commissioners (Povjerenstvo za uvjetni otpust, Ujedinjena Kraljevina) smatra da njezino daljnje zadržavanje nije nužno za zaštitu društva.
Budući da je imao dvojbe u pogledu toga može li se za te izmjene smatrati da se odnose samo na izvršenje kazni ili, naprotiv, treba smatrati da se njima retroaktivno mijenja sam doseg zapriječene kazne te treba li stoga smatrati da je toj osobi izrečena teža kazna od one koja je bila zapriječena u vrijeme počinjenja navodnih kaznenih djela, tako da je riječ o povredi članka 49. stavka 1. Povelje, sud koji je uputio zahtjev uputio je Sudu prethodno pitanje.
Ocjena Suda
Sud je najprije podsjetio na to da članak 49. Povelje sadržava barem ista jamstva kao ona predviđena člankom 7. Europske konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda (
5
), koja, na temelju članka 52. stavka 3. Povelje, treba uzeti u obzir kao minimalnu razinu zaštite.
Za potrebe primjene članka 7. EKLJP-a valja razlikovati mjeru koja je „kazna” i mjeru koja se odnosi na „izvršenje” ili „primjenu” kazne.
Mjera koja se odnosi na izvršenje kazne nije u skladu s člankom 49. stavkom 1. drugom rečenicom Povelje samo ako retroaktivno mijenja sam doseg kazne zapriječene u vrijeme navodnog počinjenja kaznenog djela o kojem je riječ, tako da dovodi do izricanja teže kazne od one koja je prvotno bila zapriječena. Iako to u svakom slučaju nije tako kad se tom mjerom samo povisuje prag za dopuštenost uvjetnog otpusta, situacija bi mogla biti drukčija osobito ako se navedenom mjerom u biti ukida mogućnost uvjetnog otpusta ili ako je ta mjera dio skupa mjera koje dovode do pooštravanja intrinzične prirode prvotno zapriječene kazne.
Stoga, okolnost da nacionalni propis predviđa, kad je riječ o kaznenim djelima počinjenima prije njegova stupanja na snagu, povećanje dijela kazne zatvora koji nužno treba odslužiti u zatvoru prije nego što se može odrediti uvjetni otpust, ne može, sama za sebe, dovesti do povrede članka 49. stavka 1. druge rečenice Povelje.
Međutim, postavljeno pitanje odnosi se na izmjene sustava uvjetnog otpusta koje također dovode u pitanje pravilo u skladu s kojim nakon odsluženja polovice kazne automatski dolazi do uvjetnog otpusta. Iako ta izmjena sustava uvjetnog otpusta u ovom slučaju dovodi do otežavanja situacije oduzimanja slobode, tu okolnost pak ne treba nužno shvatiti na način da znači izricanje teže kazne u smislu članka 49. stavka 1. druge rečenice Povelje.
To razmatranje proizlazi iz odvajanja pojma „kazna”, shvaćenog kao osuda koja je izrečena ili koja može biti izrečena, i pojma mjera koje se odnose na „izvršenje” ili „primjenu” kazne. Ono ne vrijedi samo kad je riječ o povisivanju praga za dopuštenost uvjetnog otpusta, nego i kad je riječ o izmjenama drugih uvjeta kojima podliježe izricanje uvjetnog otpusta.
Stoga, ako se tim izmjenama u biti ne ukida mogućnost takvog otpusta i ako one ne dovode do pooštravanja prirode kazne zapriječene u vrijeme navodnog počinjenja predmetnih kaznenih djela, njihova primjena na kaznena djela počinjena prije njihova stupanja na snagu nije protivna članku 49. stavku 1. drugoj rečenici Povelje.
Kad je riječ o prvom od tih dvaju uvjeta, valja naglasiti da uvedena izmjena u ovom slučaju ne dovodi, ni na temelju zakona ni u praksi, do ukidanja mogućnosti uvjetnog otpusta.
Kad je riječ o drugom uvjetu, očito je da predmetna izmjena sustava uvjetnog otpusta, kojom se ne produljuje najdulje trajanje zapriječene kazne zatvora, ne dovodi do pooštrenja intrinzične prirode prvotno zapriječene kazne. Naime, trajanje kazne zatvora koju bi izrekao kazneni sud, kako na temelju novog sustava tako i na temelju sustava koji se primjenjivao u vrijeme navodnog počinjenja predmetnih kaznenih djela, predstavljalo bi najdulje razdoblje tijekom kojeg bi osuđeniku u konačnici mogla biti oduzeta sloboda. I jedan i drugi sustav uvjetnog otpusta uključuju mogućnost da se osobi koja je bila uvjetno otpuštena ponovno oduzme sloboda ako njezino ponašanje opravdava opoziv tog otpusta. Dakle, nijedan od tih sustava toj osobi ne jamči da će provesti na slobodi unaprijed određeni dio kazne zatvora koju joj izrekne kazneni sud.
Usto, kriterij koji se odnosi na opasnost osuđenika koja se ocjenjuje u trenutku mogućeg uvjetnog otpusta jest uobičajeno upotrebljavani kriterij u zatvorskim politikama koji podrazumijeva drukčiju procjenu od one koja je prvotno bila provedena u vrijeme njegove osude te je stoga povezan s izvršenjem kazne.
Sud zaključuje da, u skladu s člankom 49. stavkom 1. drugom rečenicom Povelje, nije riječ o izricanju teže kazne ako se na osobu koja bi bila osuđena na kaznu zatvora u određenom trajanju primijeni sustav kojim se predviđa da ta osoba mora odslužiti najmanje dvije trećine određenog razdoblja oduzimanja slobode prije nego što može biti uvjetno otpuštena, da je takav uvjetni otpust uvjetovan time da specijalizirano tijelo smatra da zadržavanje navedene osobe više nije nužno za zaštitu društva i da ta osoba nužno ispunjava uvjete za uvjetni otpust godinu dana prije isteka izrečene kazne, kada bi ta osoba, na temelju pravila primjenjivih u vrijeme navodnog počinjenja kaznenih djela o kojima je riječ, nakon odsluženja polovice te kazne automatski morala biti uvjetno otpuštena.
(
i
)	Naziv ovog predmeta je izmišljen. On ne odgovara stvarnom imenu nijedne stranke u postupku.
(
1
)	Sporazum o trgovini i suradnji između Europske unije i Europske zajednice za atomsku energiju, s jedne strane, i Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske, s druge strane (SL 2021., L 149, str. 10., u daljnjem tekstu: Sporazum o trgovini i suradnji)
(
2
)	U daljnjem tekstu: Povelja
(
3
)	Presuda od 29. srpnja 2024., Alchaster (C-202/24, EU:C:2024:649)
(
4
)	Na temelju članka 613. stavka 2. Sporazuma o trgovini i suradnji
(
5
)	Potpisana u Rimu 4. studenoga 1950. (u daljnjem tekstu: EKLJP)