PRESUDA OPĆEG SUDA (deveto vijeće)
19. studenoga 2025.(*)
„Javna služba – Zapošljavanje – Obavijest o natječaju – Otvoreni natječaj EPSO/AD/378/20 – Odluka da se tužitelju ne odobri prolazak u sljedeću fazu natječaja – Izvršenje presude Općeg suda – Slobodno kretanje radnika”
U predmetu T-384/23,
OQ, kojeg zastupa R. Štaba, odvjetnica,
tužitelj,
protiv
Europske komisije, koju zastupaju R. Mrljić i G. Niddam, u svojstvu agenata,
tuženika,
OPĆI SUD (deveto vijeće),
u sastavu tijekom vijećanja: L. Truchot, predsjednik, H. Kanninen i T. Perišin (izvjestiteljica), suci,
tajnik: V. Di Bucci,
uzimajući u obzir pisani dio postupka, osobito odluku od 21. kolovoza 2023. o odbijanju tužiteljeva zahtjeva za donošenje odluke u ubrzanom postupku,
uzimajući u obzir da stranke nisu podnijele zahtjev za određivanje rasprave u roku od tri tjedna od dostave obavijesti o zatvaranju pisanog dijela postupka i da je stoga odlučeno, u skladu s člankom 106. stavkom 3. Poslovnika Općeg suda, da se odluka donese bez provođenja usmenog dijela postupka,
donosi sljedeću
Presudu
1        Svojom tužbom na temelju članka 270. UFEU-a tužitelj OQ zahtijeva poništenje odluke povjerenstva za odabir od 15. svibnja 2023. kojom je odbijen njegov zahtjev za preispitivanje, na temelju koje on nije prošao u sljedeću fazu otvorenog natječaja EPSO/AD/378/20 radi sastavljanja popisa uspješnih kandidata za radna mjesta „pravnici lingvisti (AD 7) za hrvatski jezik (HR)” na Sudu Europske unije (u daljnjem tekstu: pobijana odluka).
Okolnosti spora
2        Tužitelj, hrvatski državljanin, stekao je sveučilišno pravno obrazovanje u Italiji i Francuskoj. U 2012. stekao je diplomu magistra „prava, ekonomije i menadžmenta, smjer privatno pravo, specijalizacija pravnik lingvist” Sveučilišta u Poitiersu (Francuska), koja je u Hrvatskoj priznata na temelju „priznavanja stručnih kvalifikacija” za potrebe zapošljavanja.
3        Tužitelj je od listopada 2013. do veljače 2017. obavljao poslove prevoditelja u Hrvatskom jezičnom odjelu Europskog parlamenta te je od jeseni 2018. bio odvjetnički vježbenik u Hrvatskoj, a to je svojstvo imao i kada je u travnju 2020. podnio svoju prijavu na otvoreni natječaj EPSO/AD/378/20 (SL 2020., C 72 A, str. 1., u daljnjem tekstu: sporni natječaj). Te različite elemente naveo je u svojoj prijavi na taj natječaj.
4        U pogledu faze odobrenja sudjelovanja, u spornoj obavijesti o natječaju bilo je navedeno, što se tiče „posebnih uvjeta” zapošljavanja, da se ne zahtijeva nikakvo profesionalno iskustvo. Kad je riječ o „traženim kvalifikacijama”, koje su se odnosile kako na znanje jezikâ tako i na posjedovanje kvalifikacija i diploma, u točki 1. dijela koji se odnosio na hrvatski jezik Priloga I. obavijesti o spornom natječaju (u daljnjem tekstu: odredba o kvalifikacijama i diplomama) zahtijevao se „stupanj obrazovanja koji odgovara završenom visokoškolskom studiju, koji je potvrđen jednom od sljedećih kvalifikacija iz hrvatskog prava: Diploma iz hrvatskog prava stečena na sveučilišnom studiju (magistar/magistra prava ili diplomirani pravnik/diplomirana pravnica)” (u daljnjem tekstu: tražene kvalifikacije iz hrvatskog prava). Navedeno je bilo da će „[p]ovjerenstvo za odabir utvr[diti] posjeduje li kandidat stupanj obrazovanja koji odgovara završenom visokoškolskom studiju uzimajući u obzir pravila koja su vrijedila u trenutku kada mu je diploma dodijeljena”.
5        Usto, nakon faze provjere ispunjavanja uvjeta za sudjelovanje u natječaju, u spornoj obavijesti o natječaju bila je predviđena druga faza, odnosno predodabir na temelju kvalifikacija (u daljnjem tekstu: probir talenata) na temelju kvalifikacija navedenih u prijavi na natječaj. Ta se faza trebala odvijati samo ako je broj kandidata za koje se smatralo da ispunjavaju uvjete bio 20 puta veći ili jednak broju uspješnih kandidata na koje se odnosio sporni natječaj.
6        U tom pogledu, u Prilogu II. obavijesti o spornom natječaju, naslovljenom „Kriteriji za odabir”, bili su navedeni kriteriji koje je trebalo uzeti u obzir prilikom probira talenata:
–        kriterij 1.: radno iskustvo u prevođenju pravnih tekstova;
–        kriterij 2.: radno iskustvo u sastavljanju pravnih tekstova;
–        kriterij 3.: radno iskustvo u području prava stečeno u odvjetničkom uredu, u samostalnom odvjetničkom radu ili na mjestu pravnika u poduzeću, nacionalnoj administraciji, međunarodnoj organizaciji ili na sveučilištu;
–        kriterij 4.: diploma/svjedodžba/kvalifikacija završenog studija u području prevođenja ili lingvistike/jezika u vezi s jezicima koji se traže na natječaju (jezik 1, 2 ili 3);
–        kriterij 5.: dokazano znanje službenih jezika EU-a, osim onih koje je kandidat naveo kao jezik 1, jezik 2 ili jezik 3 natječaja.
7        Odlukom od 3. rujna 2020. povjerenstvo za odabir obavijestilo je tužitelja da ne ispunjava kriterije za sudjelovanje u natječaju jer njegov stupanj obrazovanja ne odgovara završenom visokoškolskom studiju, koji je potvrđen jednom od kvalifikacija iz hrvatskog prava koje se zahtijevaju u spornoj obavijesti o natječaju (u daljnjem tekstu: odluka od 3. rujna 2020.).
8        Odlukom od 12. listopada 2020. povjerenstvo za odabir odbilo je zahtjev za preispitivanje odluke od 3. rujna 2020. te je odbilo tužitelju odobriti prolazak u sljedeću fazu spornog natječaja (u daljnjem tekstu: odluka od 12. listopada 2020.).
9        Protiv odluka od 3. rujna i 12. listopada 2020. tužitelj je 30. studenoga 2020. podnio tužbu, upisanu pod brojem predmeta T-713/20.
10      Presudom od 7. rujna 2022., OQ/Komisija (T-713/20, EU:T:2022:513), kako je ispravljena rješenjem od 14. prosinca 2022., OQ/Komisija (T‑713/20 REC, EU:T:2022:831), Opći sud je poništio odluku od 12. listopada 2020. Konkretno, Opći sud je smatrao da se tužiteljeva prijava na sporni natječaj ne može odbaciti samo zbog toga što nije imao jednu od zahtijevanih kvalifikacija iz hrvatskog prava, s obzirom na to da je u svojoj prijavi naveo ne samo posjedovanje francuskog pravnog magisterija istog stupnja, koji je u Hrvatskoj nedvojbeno priznat kako bi mu se omogućilo bavljenje odvjetništvom, nego i profesionalno iskustvo prevoditelja u Hrvatskom jezičnom odjelu Parlamenta te iskustvo odvjetničkog vježbenika u Hrvatskoj jer takvi elementi mogu pridonijeti dokazivanju da je posjedovao iste kvalifikacije kao što su one potvrđene zahtijevanim diplomama iz hrvatskog prava, ali stečene na drugi način, među ostalim ostvarivanjem njegove slobode kretanja u Uniji, što je povjerenstvo trebalo moći provjeriti (presuda od 7. rujna 2022., OQ/Komisija, T-713/20, EU:T:2022:513, t. 47.).
11      Stoga je Opći sud odlučio da je sporna obavijest o natječaju – s obzirom na tužiteljevu situaciju te time što ta obavijest povjerenstvu za odabir nije omogućila da ispita njegovu prijavu u skladu s načelima koja proizlaze iz članka 45. UFEU-a o slobodnom kretanju radnika unutar Unije – bila nezakonita u mjeri u kojoj je njezina odredba o kvalifikacijama i diplomama dovela do odbacivanja te prijave samo zbog toga što tužitelj nije imao jednu od kvalifikacija iz hrvatskog prava koje su se zahtijevale u toj obavijesti. Tako je Opći sud zaključio da
tu odluku treba poništiti, s obzirom na to da je povjerenstvo za odabir odluku od 12. listopada 2020. temeljilo na toj odredbi obavijesti o natječaju, koju treba proglasiti neprimjenjivom na tužitelja na temelju članka 277. UFEU-a (presuda od 7. rujna 2022., OQ/Komisija, T‑713/20, EU:T:2022:513, t. 49.).
12      Nakon presude od 7. rujna 2022., OQ/Komisija (T-713/20, EU:T:2022:513), povjerenstvo za odabir pozvalo je tužitelja, dopisom od 1. veljače 2023., da mu dostavi sve dokumente potrebne za ocjenu trajanja i sadržaja njegova relevantnog profesionalnog iskustva na dan isteka roka za podnošenje prijava, odnosno 5. svibnja 2020., kao i opis obavljenih poslova i pravnih područja u kojima je radio (u daljnjem tekstu: dopis od 1. veljače 2023.).
13      Odlukom od 15. ožujka 2023. povjerenstvo za odabir ponovno je smatralo da se tužitelju ne može odobriti prolazak u sljedeću fazu spornog natječaja.
14      Tužitelj je 22. ožujka 2023. podnio zahtjev za preispitivanje navedene odluke, ističući da povjerenstvo za odabir nije uzelo u obzir neka od njegovih profesionalnih iskustava.
15      U pobijanoj odluci povjerenstvo za odabir odbilo je zahtjev za preispitivanje i potvrdilo odluku od 15. ožujka 2023. jer zbog nepostojanja bilo kakvog prethodnog pravnog obrazovanja iz hrvatskog prava ili hrvatske pravne terminologije, trajanje i sadržaj tužiteljeva iskustva kao odvjetničkog vježbenika na dan isteka roka za podnošenje prijava za sporni natječaj nisu bili dovoljni za stjecanje poznavanja hrvatskog prava i pravne terminologije koje odgovara onomu koje se potvrđuje diplomama hrvatskog prava koje se zahtijevaju u spornoj obavijesti o natječaju.
Zahtjevi stranaka
16      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:
–        poništi pobijanu odluku;
–        naloži Europskoj komisiji snošenje troškova.
17      Komisija od Općeg suda zahtijeva da:
–        odbije tužbu;
–        naloži tužitelju snošenje troškova.
Pravo
Predmet spora
18      Prema ustaljenoj sudskoj praksi, kada kandidat na natječaju zahtijeva preispitivanje odluke povjerenstva za odabir, upravo je odluka koju to povjerenstvo donese nakon preispitivanja situacije toga kandidata ta koja predstavlja akt koji na njega negativno utječe u smislu članka 90. stavka 2. odnosno, ako je primjenjivo, članka 91. stavka 1. Pravilnika o osoblju. Odluka donesena nakon preispitivanja tako zamjenjuje prvotnu odluku povjerenstva za odabir (vidjeti presudu od 14. prosinca 2022., SY/Komisija, T-312/21, EU:T:2022:814, t. 33. (neobjavljenu) i navedenu sudsku praksu).
19      Stoga u ovom slučaju akt koji negativno utječe na tužitelja jest pobijana odluka.
Meritum
20      U prilog svojoj tužbi tužitelj u biti ističe četiri tužbena razloga, koji se temelje, prvi, na povredi članka 45. UFEU-a, drugi, na pogrešci koja se tiče prava prilikom izvršenja presude od 7. rujna 2022., OQ/Komisija (T-713/20, EU:T:2022:513), treći, na očitim pogreškama u ocjeni prilikom uzimanja u obzir njegova prethodnog profesionalnog iskustva i četvrti, na nedostatku u obrazloženju.
21      Opći sud smatra svrsishodnim najprije ispitati drugi tužbeni razlog.
22      U potporu svojem drugom tužbenom razlogu tužitelj prigovara povjerenstvu za odabir da u izvršenju presude od 7. rujna 2022., OQ/Komisija (T-713/20, EU:T:2022:513), nije ispunilo svoju obvezu da od njega zatraži da dostavi potvrde koje se odnose na sva stečena znanja.
23      Konkretno, tužitelj ističe da je povjerenstvo za odabir bilo dužno uzeti u obzir sljedeće činjenice: kao prvo, polaganje pravosudnog ispita u studenome 2020., i kao drugo, pohađanje triju priprema za pravosudni ispit – prve, od 28. veljače do 21. lipnja 2020., druge u lipnju i srpnju 2020. i treće u srpnju 2019., u trajanju od tri dana.
24      Osim toga, tužitelj smatra da je povjerenstvo za odabir, s obzirom na tužbu u predmetu u kojem je donesena presuda od 7. rujna 2022., OQ/Komisija (T-713/20, EU:T:2022:513), i na natječaj za vanjske usmene prevoditelje br. 265575 – 2021., otvoren 27. svibnja 2021., znalo za činjenicu da je položio pravosudni ispit u studenome 2020. i, slijedom toga, da je s vrlo visokim stupnjem sigurnosti ono moglo pretpostaviti da je započeo s pripremama prije polaganja tog ispita.
25      Naposljetku, tužitelj naglašava da do sada povjerenstvu za odabir nije dostavio informacije o svojim znanjima jer u dopisu od 1. veljače 2023. ono od njega nije izričito zatražilo te informacije.
26      Komisija ističe da tužitelj nikad nije dostavio povjerenstvu za odabir različite potvrde koje se odnose na program pripreme za pravosudni ispit i da su, u svakom slučaju, njegovi argumenti bespredmetni jer su navedene potvrde izdane i pravosudni ispit položen nakon isteka roka za podnošenje prijava na sporni natječaj.
27      Uvodno valja podsjetiti na to da je, u slučaju kada sud poništi akt institucije, na njoj da, na temelju članka 266. UFEU-a, poduzme mjere potrebne za izvršenje presude. Prema ustaljenoj sudskoj praksi, kako bi postupila u skladu s presudom o poništenju i u potpunosti je izvršila, institucija koja je donijela poništeni akt dužna je poštovati ne samo izreku presude nego i obrazloženje koje je do nje dovelo i koje predstavlja nužnu potporu, u smislu da je ono nužno za određivanje točnog značenja onoga što je odlučeno u izreci. Upravo se u tom obrazloženju, s jedne strane, određuje koja se odredba smatra nezakonitom i, s druge strane, u njemu su prikazani razlozi nezakonitosti utvrđene u izreci, a koje institucija o kojoj je riječ mora uzeti u obzir kad nadomješta poništeni akt (vidjeti presudu od 23. listopada 2018., McCoy/Odbor regija, T-567/16, EU:T:2018:708, t. 152. i navedenu sudsku praksu).
28      Što se tiče učinaka poništenja akta o kojem je sud odlučio, također valja podsjetiti na to da ono vrijedi ex tunc te stoga ima za učinak retroaktivno uklanjanje poništenog akta iz pravnog poretka. Tužena institucija obvezna je, na temelju članka 266. UFEU-a, poduzeti sve potrebne mjere kako bi otklonila učinke utvrđene nezakonitosti, što u slučaju akta koji je već izvršen znači u potpunosti vratiti tužitelja u stanje u kojem bi bio danas da nije bilo te nezakonitosti (vidjeti presudu od 23. listopada 2018., McCoy/Odbor regija, T-567/16, EU:T:2018:708, t. 154. i navedenu sudsku praksu).
29      U tom pogledu, iz ustaljene sudske prakse proizlazi da se postupak čiji je cilj zamijeniti nezakoniti akt koji je poništen može nastaviti točno od trenutka u kojem je nezakonitost nastala, da poništenje akta Unije ne utječe nužno na pripremne akte te da, osim toga, poništenje akta kojim se okončava upravni postupak koji se sastoji od različitih faza ne dovodi nužno do poništenja cjelokupnog postupka koji je prethodio donošenju pobijanog akta, neovisno o razlozima, materijalnim i postupovnim, poništavajuće presude (vidjeti presudu od 10. studenoga 2021., Di Bernardo/Komisija, T-41/20, neobjavljenu, EU:T:2021:778, t. 89. i navedenu sudsku praksu).
30      U ovom slučaju valja podsjetiti na to da, kao prvo, iz presude od 7. rujna 2022., OQ/Komisija (T-713/20, EU:T:2022:513), proizlazi da je odredba o kvalifikacijama i diplomama dovela povjerenstvo za odabir do toga da odbaci tužiteljevu prijavu samo zbog toga što nije imao jednu od diploma iz hrvatskog prava koje su se zahtijevale u toj obavijesti, protivno načelima koja proizlaze iz članka 45. UFEU-a. Stoga je Opći sud smatrao da je odredba nezakonita te ju je proglasio neprimjenjivom na tužitelja na temelju članka 277. UFEU-a (presuda od 7. rujna 2022., OQ/Komisija, T-713/20, EU:T:2022:513, t. 48. i 49.).
31      Konkretno, Opći sud je utemeljio svoju analizu na presudi od 6. listopada 2015., Brouillard (C-298/14, EU:C:2015:652), prema kojoj članak 45. UFEU-a treba tumačiti na način da mu se protivi to da prosudbena komisija, u okolnostima poput onih u sporu u glavnom postupku, na natječaju za zapošljavanje sudskih savjetnika pri sudu države članice prilikom ispitivanja prijave na taj natječaj koju je podnio državljanin te države članice uvjetuje to sudjelovanje posjedovanjem diploma koje zahtijeva zakonodavstvo navedene države članice ili priznanja akademske istovrijednosti magistarske diplome koju je izdalo sveučilište druge države članice, ne uzimajući pritom u obzir sve diplome, potvrde i druge kvalifikacije kao ni relevantno profesionalno iskustvo stranke, uspoređujući profesionalne kvalifikacije koje se njima potvrđuju i one koje se zahtijevaju tim zakonodavstvom
(presuda od 7. rujna 2022., OQ/Komisija, T-713/20, EU:T:2022:513, t. 45.).
32      Usto je Opći sud pojasnio da odredba o kvalifikacijama i diplomama ne može biti prepreka uzimanju u obzir profesionalnog iskustva kako bi se, u skladu s tumačenjem članka 45. UFEU-a u sudskoj praksi, provjerilo je li kandidat koji ne posjeduje kvalifikacije potvrđene nacionalnim diplomama koje se zahtijevaju u obavijesti o natječaju, a koji se može pozvati na odredbe članka 45. UFEU-a, te kvalifikacije stekao na drugi način (presuda od 7. rujna 2022., OQ/Komisija, T-713/20, EU:T:2022:513, t. 48.).
33      Kao drugo, Opći sud poništio je odluku od 12. listopada 2020. jer je povjerenstvo za odabir tu odluku temeljilo na odredbi o kvalifikacijama i diplomama iz sporne obavijesti o natječaju koja nije bila primjenjiva na tužitelja (presuda od 7. rujna 2022., OQ/Komisija, T-713/20, EU:T:2022:513, t. 49.).
34      U vezi s tim, s obzirom na učinke nezakonitosti navedene odredbe iz obavijesti o spornom natječaju i poništenje odluke od 12. listopada 2020. presudom od 7. rujna 2022., OQ/Komisija (T-713/20, EU:T:2022:513), povjerenstvo za odabir bilo je dužno ocijeniti
u skladu s načelima koja proizlaze iz članka 45. UFEU-a, kako ga je Sud protumačio u presudi od 6. listopada 2015., Brouillard (C-298/14, EU:C:2015:652), tužiteljevu prijavu u okviru „faze odobrenja sudjelovanja” u spornom natječaju, tijekom koje se provjerava ispunjavanje uvjeta za sudjelovanje u natječaju,
a tijekom koje je tužitelj iz njega isključen.
35      Naime, iz zajedničkog tumačenja točaka 45., 47. i 48. presude od 7. rujna 2022., OQ/Komisija (T-713/20, EU:T:2022:513), proizlazi da u ovom slučaju članak 45. UFEU-a treba tumačiti na način da je
povjerenstvo za odabir, kako bi ocijenilo je li tužitelj stekao znanje o hrvatskom pravu i pravnoj terminologiji istovrijedno onom koje se potvrđuje diplomama iz hrvatskog prava koje se zahtijevaju u spornoj obavijesti o natječaju, bilo dužno uzeti u obzir sve tužiteljeve diplome, potvrde i druge kvalifikacije kao i njegovo relevantno profesionalno iskustvo, uspoređujući profesionalne kvalifikacije koje se njima potvrđuju i one koje se zahtijevaju u spornoj obavijesti o natječaju.
36      Tako je u okviru izvršenja presude od 7. rujna 2022., OQ/Komisija (T‑713/20, EU:T:2022:513), povjerenstvo za odabir bilo dužno od tužitelja zatražiti da mu dostavi sve diplome, potvrde i druge kvalifikacije koje je smatralo relevantnima za ocjenu njegove prijave u okviru faze odobrenja sudjelovanja u spornom natječaju, a ne samo dokumente koji se odnose na njegovo profesionalno iskustvo.
37      Međutim, iz spisa proizlazi da je nakon presude od 7. rujna 2022., OQ/Komisija (T-713/20, EU:T:2022:513), povjerenstvo za odabir dopisom od 1. veljače 2023. pozvalo tužitelja da mu dostavi „sve dokumente potrebne za ocjenu trajanja i sadržaja njegova relevantnog profesionalnog iskustva na dan isteka roka za podnošenje prijava tako da mu dostavi potvrde ili druge dokumente koji sadržavaju informacije o trajanju njegova radnog odnosa (točni datumi) te opis obavljenih poslova i pravnih područja u kojima je radio”.
38      Iz teksta tog dopisa proizlazi da je povjerenstvo za odabir od tužitelja zatražilo da mu dostavi jedino dokumente koji se odnose na njegovo profesionalno iskustvo, a da pritom nije navelo i sve diplome, potvrde i druge kvalifikacije koje je on mogao steći, koje bi, iako se ne odnose nužno na njegovo profesionalno iskustvo, ipak mogle biti relevantne za ocjenu njegove prijave u okviru faze odobrenja sudjelovanja u spornom natječaju, u skladu s načelima koja proizlaze iz članka 45. UFEU-a, kako ga je Sud protumačio u presudi od 6. listopada 2015., Brouillard (C-298/14, EU:C:2015:652).
39      Stoga, kao što to tvrdi tužitelj, Komisija nije pravilno izvršila presudu od 7. rujna 2022., OQ/Komisija (T-713/20, EU:T:2022:513), s obzirom na to da je povjerenstvo za odabir u svojem dopisu od 1. veljače 2023. od njega zatražilo da mu dostavi jedino dokumente koji se odnose na njegovo profesionalno iskustvo.
40      Prema tome, pobijanu odluku treba poništiti, a da pritom nije potrebno ispitati druge tužbene razloge koje je istaknuo tužitelj.
Troškovi
41      U skladu s člankom 134. stavkom 1. Poslovnika Općeg suda, stranka koja ne uspije u postupku dužna je, na zahtjev protivne stranke, snositi troškove. Budući da Komisija nije uspjela u postupku, valja joj naložiti snošenje troškova sukladno tužiteljevu zahtjevu.
Slijedom navedenog,
OPĆI SUD (deveto vijeće)
proglašava i presuđuje:
1.      Poništava se odluka povjerenstva za odabir od 15. svibnja 2023. kojom se odbija zahtjev za preispitivanje koji je podnijela osoba OQ, na temelju koje ta osoba nije prošla u sljedeću fazu otvorenog natječaja EPSO/AD/378/20 radi sastavljanja popisa uspješnih kandidata za radna mjesta „pravnici lingvisti (AD 7) za hrvatski jezik (HR)” na Sudu Europske unije.
2.      Europskoj komisiji nalaže se snošenje troškova.
Truchot
Kanninen
Perišin
Objavljeno na javnoj raspravi u Luxembourgu 19. studenoga 2025.
Potpisi
*      Jezik postupka: hrvatski