Дело C‑305/16
Avon Cosmetics Ltd
срещу
Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs
(Преюдициално запитване,
отправено First-tier Tribunal (Tax Chamber)
„Преюдициално запитване — Данък върху добавената стойност (ДДС) — Шеста директива 77/388/ЕИО — Член 11, A, параграф 1, буква а) — Данъчна основа — Член 17 — Право на приспадане — Член 27 — Специални мерки за дерогация — Решение 89/534/ЕИО — Схема за търговия, при която доставката на стоки се извършва посредством лица, които не са данъчнозадължени — Облагане на пазарната стойност на стоката, определена на последния етап от предлагането на пазара — Включване на понесените от тези лица разходи“
Резюме — Решение на Съда (трети състав) от 14 декември 2017 г.
1.        Хармонизация на данъчните законодателства — Обща система на данъка върху добавената стойност — Данъчна основа — Национални мерки за дерогация — Решение 89/534, което разрешава на Обединеното кралство да дерогира член 11, A, параграф 1, буква а) от Шеста директива — Схема за търговия, при която доставката на стоки се извършва посредством лица, които не са данъчнозадължени — Данъчна основа на дружество за директна продажба, изчислена върху пазарната стойност на стоките, продавани на етапа на крайното потребление — Допустимост — Мярка за дерогация, която не отчита платения от тези дистрибутори данък — Липса на последици
(член 11, A, параграф 1, буква a), член 17 и член 27 от Директива 1977/388 на Съвета, изменена с Директива 2004/7; Решение на Съвета 89/534)
2.        Хармонизация на данъчните законодателства — Обща система на данъка върху добавената стойност — Данъчна основа — Национални мерки за дерогация — Решение 89/534, което разрешава на Обединеното кралство да дерогира член 11, A, параграф 1, буква а) от Шеста директива — Валидност — Нарушение на принципите на пропорционалност и на данъчен неутралитет — Липса
(член 11, A, параграф 1, буква a) и член 27, параграф 1 от Директива 77/388 на Съвета, изменена с Директива 2004/7; Решение 89/534 на Съвета)
3.        Хармонизация на данъчните законодателства — Обща система на данъка върху добавената стойност — Данъчна основа — Национални мерки за дерогация — Задължения на подалата искането за дерогация държава членка — Обхват
(член 11, A, параграф 1, буква a) и член 27 от Директива 1977/388 на Съвета, изменена с Директива 2004/7; Решение 89/534 на Съвета )
1.      Членове 17 и 27 от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа, изменена с Директива 2004/7/ЕО на Съвета от 20 януари 2004 г., следва да се тълкуват в смисъл, че допускат мярка като разглежданата в главното производство — разрешена на основание член 27 от тази директива с Решение 89/534/ЕИО на Съвета от 24 май 1989 година за предоставяне на разрешение на Обединеното кралство да прилага по отношение на определени доставки за нерегистрирани дистрибутори мярка за дерогация от член 11, [А, параграф 1, буква а)] от Шеста директива — за дерогация от член 11, A, параграф 1, буква а) от същата, според която данъчната основа на данъка върху добавената стойност (ДДС) на дружество за директна продажба е пазарната стойност на стоките, продавани на етапа на крайното потребление, когато тези стоки се предлагат на пазара чрез дистрибутори, които не са дънъчнозадължени за целите на ДДС, дори тази мярка за дерогация да не отчита по един или друг начин платения за получени доставки ДДС, свързан с материалите за демонстрация, които тези дистрибутори са закупили от същото дружество.
(вж. т. 43; т. 1 от диспозитива)
2.      Що се отнася до валидността на Решение 89/534, на първо място, следва да се припомни, че за да може акт на Съюза, свързан със системата на ДДС, да съответства на принципа на пропорционалност, съдържащите се в него разпоредби трябва да се считат за подходящи и необходими за постигането на преследваните от него цели и да са от такова естество, че да засягат във възможно най-малка степен целите и принципите на Шеста директива (вж. в този смисъл решения от 19 септември 2000 г., Ampafrance и Sanofi, C‑177/99 и C‑181/99, EU:C:2000:470, т. 60 и от 29 април 2004 г., Sudholz, C‑17/01, EU:C:2004:242, т. 46).
В това отношение следва да се отбележи, че Съдът е постановил, че понятието „избягване на данък“ по смисъла на член 27, параграф 1 от Шеста директива съответства на чисто обективно явление и че тази разпоредба позволява приемането на мярка за дерогиране на основното правило, прогласено в член 11, A, параграф 1, буква а) от тази директива, дори когато данъчнозадълженото лице изобщо не извършва дейността си с намерение да получи данъчно предимство, а по търговски причини (вж. в този смисъл решение от 12 юли 1988 г., Direct Cosmetics и Laughtons Photographs, 138/86 и139/86, EU:C:1988:383, т. 21 и 24).
Вярно е, че Решение 89/534 не позволява да се отчете по един или друг начин платеният за получени доставки ДДС, свързан с материалите за демонстрация, придобити от дистрибутори, които не са данъчнозадължени за ДДС, от дружество за директна продажба.
Както обаче е видно от точки 40 и 41 от настоящото решение, отчитането на платения за получени доставки ДДС в данъчната основа на доставките, посочени в член 1 от Решение 89/534, би било неразрешена дерогация от член 17, параграф 2 от Шеста директива.
На второ място, следва да се припомни, че принципът на данъчен неутралитет не допуска в частност сходните стоки или доставки на услуги, които следователно са в конкуренция помежду си, да бъдат третирани по различен начин от гледна точка на ДДС (решение от 10 ноември 2011 г., Rank Group, C‑259/10 и C‑260/10, EU:C:2011:719, т. 32 и цитираната съдебна практика).
В това отношение следва да се отбележи, че тъй като с Решение 89/534 не се отчита платеният за получени доставки ДДС, свързан с материалите за демонстрация, придобити от дистрибутори, които не са данъчнозадължени за ДДС, от дружество за директна продажба, каквото е Avon в спора по главното производство, се стига до това, че във веригата за доставка на продуктите на това дружество се начислява по-голям ДДС, отколкото в тази на неговите конкуренти. Трябва обаче да се констатира, че подобно обстоятелство е само последица от избраната от такова дружество схема за директна продажба на неговите продукти.
От всички изложени по-горе съображения следва, че при анализа на първия въпрос не се установяват никакви обстоятелства, които могат да засегнат валидността на Решение 89/534.
(вж. т. 44, 46, 48, 49, 52, 53 и 56; т. 2 от диспозитива)
3.      Член 27 от Шеста директива 77/388, изменена с Директива 2004/7, трябва да се тълкува в смисъл, че не налага на държава членка, която иска разрешение за дерогация от член 11, A, параграф 1, буква а) от тази директива, да информира Европейската комисия, че дистрибутори, които не са данъчнозадължени за ДДС, плащат ДДС върху покупката на материали за демонстрация, придобити от дружество за директна продажба, за да ги използват за целите на икономическата си дейност, така че по един или друг начин платеният за получени доставки данък да може да се отчете при условията на мярката за дерогация.
(вж. т. 69; т. 3 от диспозитива)