61984CJ0020_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved dom af 13 . januar 1984, indgaaet til Domstolen den 20 . januar s.aa ., har Nederlandenes Hoge Raad i medfoer af EOEF-traktatens artikel 177 forelagt et praejudicielt spoergsmaal vedroerende fortolkningen af Kommissionens forordning nr . 232/75 af 30 . januar 1975 om salg til nedsat pris af smoer beregnet til fremstilling af konditorvarer og konsumis ( EFT L 24, s . 45 ), naermere bestemt om de i forordningen fastsatte betingelser for frigivelse af forarbejdningssikkerheden .
2 Spoergsmaalet er blevet rejst under en tvist mellem selskabet NV De Jong Verenigde ( herefter benaevnt »De Jong« ) og Cooeperatieve Melkprodukten Bedrijven »Domo-Bedum« GA ( herefter benaevnt »Domo-Bedum« ) paa den ene side og det nederlandske interventionsorgan Voedselvoorzienings in- en verkoopbureau ( herefter benaevnt »VIB« ) paa den anden . Tvisten drejer sig om frigivelse af visse beloeb, som De Jong har stillet som forarbejdningssikkerhed over for VIB inden for rammerne af den ordning, der blev indfoert ved forordning nr . 232/75 . Domo-Bedum har kautioneret for de naevnte beloeb .
3 For at fremme afsaetningen af overskudssmoer, der er oplagret inden for rammerne af interventionsordningen, indfoertes der ved forordning nr . 232/75 en ordning, hvorefter interventionsorganerne ved loebende licitation kunne saelge smoer til nedsat pris til visse forarbejdningsvirksomheder med henblik paa frem-stilling af konditor varer og konsumis . I henhold til ordningen skal en tilbudsgiver ifoelge forordningens artikel 6, stk . 1, og det i hans tilbud anfoerte forpligte sig til at lade den modtagne maengde smoer forarbejde til smoerfedt og at lade smoerfedtet forarbejde til konditorvarer eller konsumis . Ved licitation skal kontraktmodtageren i henhold til forordningens artikel 12 stille en forarbejdningssikkerhed, som har til formaal at sikre, at smoerret ikke afledes fra sin bestemmelse . Beloebet fastsaettes under hensyntagen til forskellen mellem smoerrets markedspris og mindstesalgsprisen paa grundlag af licitationen .
4 Forordningens artikel 15 bestemmer, at fra det tidspunkt, hvor smoerret udfoeres af lageret, og indtil det er forarbejdet til konditorvarer eller konsumis, undergives det en toldkontrol eller en administrativ kontrol . Med henblik paa den naevnte kontrol anvendes der et saakaldt »T5-kontroleksemplar«, saafremt forarbejdningen til konditorvarer eller konsumis finder sted i en anden medlemsstat end den saelgende .
5 Artikel 18, stk . 2, bestemmer, at »bortset fra tilfaelde af force majeure ... frigives ... forarbejdningssikkerheden kun for de maengder, med hensyn tilhvilke koeberen har foert bevis for, at de i artikel 6 naevnte betingelser er overholdt« . Beviset foeres paa forskellig maade, alt efter de konkrete omstaendigheder, bl.a . ved fremlaeggelse af T5-kontroleksemplaret .
6 Siden 1974 havde De Jong koebt et vist antal partier smoer inden for rammerne af ovennaevnte ordning . Selskabet forarbejdede smoerret til smoerfedt og solgte det derefter til det tyske selskab Sahne-Heinrich KG, som det paalagde at forarbejde smoerfedtet til konditorvarer eller konsumis . Sidstnaevnte selskab solgte smoerfedtet til selskabet W . F . Scheunemann, som videresolgte det uden at overholde betingelserne med hensyn til smoerrets forarbejdning .
7 Indtil efteraaret 1975 blev T5-kontroleksemplarerne, forsynet med de tyske myndigheders paategning om, at forarbejdningen havde fundet sted i overensstemmelse med forordning nr . 232/75, alligevel tilbagesendt rettidigt for visse partier smoer, og VIB frigav den forarbejdningssikkerhed, De Jong havde stillet for de paagaeldende partier . De nationale retsinstanser har i hovedsagen lagt til grund, at de tyske myndigheder, hvem det var paalagt at udfoere kontrollen, havde undladt at foretage en tilfredsstillende kontrol med hensyn til salget og anvendelsen af de paagaeldende partier smoer, inden de udstedte T5-kontroleksemplarerne .
8 I efteraaret 1975 undlod de tyske myndigheder at tilbagesende T5-kontroleksemplarerne for de partier smoer, som De Jong havde leveret til Sahne-Heinrich . VIB afviste derfor at frigive sikkerhedsstillelsen for de partier, for hvilke der ikke var fremlagt T5-kontroleksemplarer, og anlagde sag mod De Jong og Domo-Bedum med paastand om betaling af den ikke-frigivne sikkerhedsstillelse, konkret et beloeb paa 2 561 714,13 HFL for i alt 611 661 kg smoer .
9 Ved de nederlandske domstole naegtede De Jong og Domo-Bedum at betale, idet de anfoerte, at der var tale om force majeure i den i artikel 18, stk . 2, i forordning nr . 232/75 forudsatte betydning . Selskabet De Jong anfoerte, at det havde handlet i tillid til de tyske myndigheders paategninger paa de T5-kontroleksemplarer, der indtil da var tilbagesendt . Hvis myndighederne havde foretaget den fornoedne kontrol og ikke havde givet de relevante paategninger, ville det paa et tidligere tidspunkt have vist sig, at koeberne ikke havde overholdt forarbejdningsbetingelserne . De Jong ville i saa fald have indstillet leverancerne af smoerfedt til Sahne-Heinrich og derfor ikke have fortabt forarbejdningssikkerheden for senere leverancer .
10 Hverken Arrondissementsrechtbank eller Gerechtshof, Amsterdam, som appelinstans lagde De Jong ' s argumentation til grund og doemte De Jong og Domo-Bedum til at betale den fortabte sikkerhedsstillelse . Nederlandenes Hoge Raad har som kassationsinstans forelagt Domstolen foelgende praejudicielle spoergsmaal :
»Er den foerste erhverver, der har forpligtet sig til at opfylde betingelserne i artikel 6, stk . 1, litra c ), i forordning ( EOEF ) nr . 232/75, i henhold til faellesskabsretten og saerlig ifoelge almindelige retsprincipper eller den naevnte forordning loest fra sine forpligtelser, i den forstand, at forarbejdningssikkerheden skal frigives, selv om kontroleksemplarerne for de paagaeldende partier ikke er fremsendt, naar han har handlet i tillid til effektiviteten af den kontrol, som er foretaget af tidligere transaktioner, og som paa davaerende tidspunkt foerte til, at der blev udstedt erklaeringer fra toldvaesenet, som senere viste sig at vaere indholdsmaessigt urigtige, og til, at forarbejdningssikkerheden for de smoerpartier, erklaeringerne angik, blev frigivet, og det forholder sig saaledes, at han ikke ville have foretaget de indkoeb og leverancer, der nu er tale om, hvis de paagaeldende kontrolinstanser havde udfoert kontrollen af de tidligere partier korrekt?«
11 Spoergsmaalet vedroerer en naermere praecisering af de betingelser for frigivelse af forarbejdningssikkerheden, der er fastsat i artikel 18, stk . 2, i forordning nr . 232/75 og navnlig af det i bestemmelsen naevnte begreb force majeure .
12 De Jong og Domo-Bedum har anfoert, at begrebet force majeure i et tilfaelde som det foreliggende maa omfatte fordringshavermora og et eventuelt ansvarfra de forskellige myndigheders side, hvem det er paalagt at gennemfoere den ved forordning nr . 232/75 indfoerte ordning paa Faellesskabets vegne og for dettes regning . Den ved forordningens artikel 15 fastsatte kontrolforpligtelse, som de tyske myndigheder ikke har overholdt i den foreliggende sag, har bl.a . til formaal at beskytte den foerste koeber mod risici, som denne ikke kan paatage sig . Det nederlandske interventionsorgan maa vaere ansvarlig for tjenstlige fejl begaaet af andre myndigheder, der som det selv handler paa Faellesskabets vegne og for dettes regning inden for rammerne af ordningen . I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet og princippet om den berettigede forventning maatte De Jong kunne forvente, at myndighederne paa behoerig vis opfylder deres kontrolforpligtelser efter forordning nr . 232/75, og at oekonomiske tab som foelge af tjenstlige fejl ikke skal baeres af De Jong .
13 Den nederlandske regering har bemaerket, at betingelserne for at frigive forarbejdningssikkerheden ikke er opfyldt i denne sag . Betingelserne maa undersoeges for hver enkelt transaktion uden hensyntagen til resultatet af den kontrol, der er foretaget af tidligere transaktioner . Det synspunkt, at afviklingen af tidligere transaktioner kan stifte ret for fremtiden, er ikke foreneligt med kontrolordningen i henhold til forordning nr . 232/75 . Kontrolordningen tilgodeser Faellesskabets interesser med henblik paa at hindre, at smoerret afledes fra sin bestemmelse . Den foerste koeber haefter for den efterfoelgende forarbejdning og frigoeres ikke for sine forpligtelser paa grund af omstaendigheder som i den foreliggende sag . Risikoen for, at en senere erhverver ikke overholder forarbejdningsbetingelserne, er hverken ekstraordinaer eller uforudselig . Saadanne omstaendigheder er derfor ikke et tilfaelde af force majeure .
14 Kommissionen har bemaerket, at koeberens forpligtelse til at forarbejde smoerret er grundlaget for ordningen . Den omstaendighed, at en senere erhverver overtager forpligtelsen, frigoer ikke den foerste koeber i forhold til interventionsorganet . T5-kontroleksemplarerne er ikke beviser paa, at en senere erhverver har handlet korrekt, og den omstaendighed, at de tilbagesendes i forskriftsmaessig form, kan ikke begrunde nogen form for berettiget forventning . Den foerste koeber kan beskytte sig mod risikoen for, at smoerret efterfoelgende afledes fra sin bestemmelse, ved udvaelgelsen af sine aftagere og ved at kraeve sikkerhedsstillelse . Den omstaendighed, at der skal stilles sikkerhed for forarbejdningen, og den risiko, dette indebaerer for den foerste koeber, er noedvendige forudsaetninger for, at ordningen i henhold til forordning nr . 232/75, hvorefter tilskuddet udbetales inden den endelige forarbejdning af smoerret, kan fungere .
15 Foerst bemaerkes, at formaalet med den forarbejdningssikkerhed, som licitationskoeberen skal stille for hvert parti smoer, han overtager, er at sikre, at smoerret, som er solgt paa saerdeles gunstige vilkaar, ikke afledes fra sin be-stemmelse og ikke naar det almindelige marked . I overensstemmelse hermed bestemmes det i artikel 18, stk . 2, at bortset fra tilfaelde af force majeure frigives forarbejdningssikkerheden kun, naar der er foert bevis for, at forarbejdningen af det paagaeldende parti faktisk har fundet sted paa de fastsatte betingelser . Dette krav er klart ikke opfyldt, saafremt myndighederne ikke har udstedt kontroleksemplarer, som skal bevise, at forarbejdningen har fundet sted, fordi de paagaeldende partier er blevet anvendt paa anden maade end til den kraevede forarbejdning .
16 For saa vidt angaar spoergsmaalet om, hvornaar der foreligger force majeure, der bevirker, at der kan goeres undtagelse fra ovennaevnte betingelse, bemaerkes, at det foelger af formaalet med den paagaeldende ordning og dens bestemmelser, at begrebet force majeure i artikel 18, stk . 2, i forordning nr . 232/75 skal forstaas som absolut umulighed paa grund af ekstraordinaere omstaendigheder, der ikke er en foelge af den adfaerd, koeberen af det oplagrede smoer har udvist, og hvis virkninger trods al agtpaagivenhed kun kunne have vaeret undgaaet ved afholdelse af uforholdsmaessigt store omkostninger .
17 Det maa i den forbindelse fremhaeves, at artikel 10, stk . 5, i forordning nr . 232/75 bestemmer, at »de med licitationen forbundne rettigheder og forpligtelser kan ikke overdrages« . Kontrolordningens effektivitet ville blive alvorligt truet, saafremt den af licitationskoeberen mod sikkerhedsstillelse paatagne forpligtelse skulle anses for opfyldt ved, at forarbejdningspligten blev overtaget af en senere erhverver, som ikke var retligt forpligtet over for vedkommende myndighed . Heraf foelger, at licitationskoeberen maa haefte for, at en senere erhverver af smoerfedtet ikke har overholdt forarbejdningsforpligtelsen i henhold til forordning nr . 232/75 .
18 En senere erhververs manglende overholdelse af forarbejdningsforpligtelsen er saaledes ikke en omstaendighed, som licitationskoeberen ikke kan forudse eller undgaa, hvorfor der ikke kan foreligge force majeure . I henhold til faellesskabsretten er der intet til hinder for, at licitationskoeberen i den leveringskontrakt, han indgaar med en senere erhverver, indsaetter bestemmelser om, at han kan kontrollere, at erhververen overholder de forpligtelser, han har paataget sig, at erhververen skal baere de oekonomiske foelger, saafremt han tilsidesaetter sine forpligtelser, og at der i den forbindelse skal stilles sikkerhed eller andre former for garanti .
19 Naar det i artikel 12, stk . 1, bestemmes, at forarbejdningssikkerheden skal stilles inden overtagelsen »af nogen maengde«, og i artikel 18, stk . 2, at forarbejdningssikkerheden kun frigives »for de maengder, med hensyn til hvilke koeberen har foert bevis...« for forarbejdningen, skal hver enkelt transaktion ifoelge forordning nr . 232/75 klart betragtes saerskilt med henblik paa den paagaeldende ordning . Den omstaendighed, at visse transaktioner afvikles forskriftsmaessigt, kan saaledes ikke skabe en begrundet formodning for, at senere transaktioner ogsaa vil blive afviklet forskriftsmaessigt . Forpligtelsen til at stille forarbejdningssikkerhed for hvert parti smoer ville reelt vaere ganske uden mening, hvis en henvisning til almindelige retsgrundsaetninger og den omstaendighed, at myndighederne, med rette eller urette, havde udfaerdiget de noedvendige dokumenter for visse transaktioner, kunne bevirke, at andre beloeb, der var stillet som sikkerhed, ligeledes blev frigivet, selv om det kraevede bevis ikke var foert .
20 Med hensyn til den foreliggende sag foelger heraf, at det er uden betydning, om de myndigheder, der i den medlemsstat, hvor forarbejdningen skulle finde sted, skal foere kontrol, har undladt at foretage en tilfredsstillende kontrol, og derfor har udfaerdiget indholdsmaessigt ukorrekte dokumenter, saaledes som det er fastslaaet af den nationale ret . En saadan adfaerd med hensyn til visse partier ville ikke under nogen omstaendigheder kunne begrunde frigivelse af sikkerhed stillet for partier, der er leveret senere, og for hvilke der ikke er udfaerdiget saadanne dokumenter .
21 Det bemaerkes endvidere, at den omstaendighed, at forarbejdningssikkerheden, som i medfoer af artikel 9, stk . 2, i forordning nr . 232/75 daekker forskellen mellem smoerrets markedspris og den mindstesalgspris, som fastlaegges for hver licitation, fortabes, saafremt licitationskoeberen selv eller en senereerhverver af smoerret undlader at opfylde forarbejdningsbetingelserne, bevirker, at licitationskoeberen skal betale et beloeb svarende til den fordel, han har opnaaet uden at have overholdt den af ham paatagne forpligtelse . Naar henses til, at de beroerte virksomheder deltager i ordningen om salg til nedsat pris paa grundlag af en frivilligt paataget forpligtelse og ud fra den interesse, de efter omstaendighederne har i ordningen, og de frit kan vaelge de aftagere, med hvem de vil indgaa kontrakter med henblik paa den senere forarbejdning af smoerfedtet, kan de naermere bestemmelser vedroerende forarbejdningssikkerheden ikke antages at overskride graenserne for, hvad der er egnet og noedvendigt for at naa det maal, der oenskes tilgodeset, eller at paalaegge licitationskoeberen en overdreven byrde .
22 Det spoergsmaal, Hoge Raad har forelagt, maa derfor besvares med, at artikel 18, stk . 2, i Kommissionens forordning nr . 232/75 af 30 . januar 1975 skal fortolkes saaledes,
, at forarbejdningssikkerhed stillet af en licitationskoeber for smoer, der er overtaget inden for rammerne af den ved naevnte forordning indfoerte ordning om salg af smoer til nedsat pris, ikke frigives, saafremt de kontroleksemplarer, hvorved det attesteres, at smoerret er forarbejdet, ikke kan fremlaegges paa grund af, at en efterfoelgende erhverver har anvendt smoerret til andre formaal end den kraevede forarbejdning ;
, at det samme gaelder, saafremt licitationskoeberen ved leverancer af saadanne partier til en koeber, som har forpligtet sig til at overholde forarbejdningsbetingelserne, har handlet i tillid til, at kontroleksemplarerne for tidligere leverede partier til samme koeber i rette tid var udfaerdiget af de myndigheder, som skulle foere kontrol med forarbejdningen, og de naevnte dokumenter senere viste sig at vaere indholdsmaessigt urigtige .
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
23 De udgifter, der er afholdt af den nederlandske regering og af Kommissionen for De europaeiske Faellesskaber, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke godtgoeres . Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger .
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN
vedroerende det spoergsmaal, som er forelagt den af Nederlandenes Hoge Raad ved dom af 13 . december 1984, for ret :
1 ) Artikel 18, stk . 2, i Kommissionens vorordning nr . 232/75 af 30 . januar 1975 skal fortolkes saaledes, at forarbejdningssikkerhed stillet af en licitationskoeber for smoer, der er overtaget inden for rammerne af den ved naevnte forordning indfoerte ordning om salg af smoer til nedsat pris, ikke frigives, saafremt de kontroleksemplarer, hvorved det attesteres, at smoerret er forarbejdet, ikke kan fremlaegges paa grund af, at en efterfoelgende erhverver har anvendt smoerret til andre formaal end den kraevede forarbejdning .
2)Det samme gaelder, saafremt licitationskoeberen ved leverancer af saadanne partier til en koeber, som har forpligtet sig til at overholde forarbejdningsbetingelserne, har handlet i tillid til, at kontroleksemplarerne for tidligere leverede partier til samme koeber i rette tid var udfaerdiget af de myndigheder, som skulle foere kontrol med forarbejdningen, og de naevnte dokumenter senere viste sig at vaere indholdsmaessigt urigtige .