61978CJ0250_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved staevning, indgaaet til Domstolens justitskontor den 10 . november 1978, havde firmaet Contifex Getreideprodukte GmbH & Co . KG i medfoer af EOEF-traktatens artikler 178 og 215 anlagt sag med paastand om, at Det europaeiske oekonomiske Faellesskab tilpligtedes at betale 311 836,93 DM i erstatning som foelge af, at produktionsrestitutionerne til majsgritz, bestemt til bryggeriindustrien, var blevet ophaevet mellem den 1 . august 1975 og den 19 . oktober 1977 .
2 Det sagsoegende firma var et kommanditselskab, i hvilket én af de to kommanditister, hr . D.K . desuden var administrerende direktoer . Komplementaren var et anpartsselskab, Contifex Getreideprodukte GmbH, i hvilket hr . D.K . desuden var én af de tre medindehavere . Allerede foer sagsanlaegget var de naevnte selskaber traadt i frivillig likvidation, ved hvilken hr . D.K . ogsaa varetog hvervet som likvidator . Efter henstilling fra handelsregistret blev det sagsoegende firmas navn aendret ved beslutning af 13 . januar 1979, og er nu DEKA Getreideprodukte GmbH & Co . KG, i . L . under likvidation . Likvidationen og aendringen af firmanavnet blev foerst bragt til Domstolens kendskab ved et af sagsoegeren den 19 . november 1981 indgivet procesdokument .
3 Ved mellemafgoerelsen af 4 . oktober 1979 i de forenede sager 241, 242, 245-250/78, DGV m.fl . mod Raadet og Kommissionen ( Sml . 1979, s . 3017 ), tilpligtede Domstolen Det europaeiske oekonomiske Faellesskab at betale en
raekke virksomheder, herunder sagsoegeren, de beloeb, som svarer til de produktionsrestitutioner til majsgritz, bestemt til bryggeriindustrien, som hver af disse virksomheder havde kunnet oppebaere, saafremt anvendelsen af majs til produktion af majsgritz i perioden 1 . august 1975 til 19 . oktober 1977 havde givet ret til samme restitutioner som anvendelsen af majs til fremstilling af stivelse .
4 Ifoelge dommen skulle parterne meddele Domstolen stoerrelsen af de efter faelles aftale fastsatte erstatningsbeloeb, eller, saafremt en saadan aftale ikke kom i stand, deres paastand, opgjort i tal . Afgoerelsen om sagens omkostninger blev udsat .
5 Efter afsigelsen af mellemafgoerelsen er parterne i den foreliggende sag blevet enige om at fastsaette erstatningsbeloebet til samme beloeb, som sagsoegeren rejste krav om i staevningen . Kommissionen har imidlertid en fordring paa tilbagebetaling af visse eksportrestitutioner, som med urette var blevet udbetalt sagsoegeren i sagsoegerens erstatningskrav . Heroverfor har det sagsoegende firma gjort gaeldende, at det allerede foer sagsanlaegget havde overdraget sit erstatningskrav til firmaet Curavest NV . Curaçao ( nederlandsk Vestindien ) og at denne overdragelse, hvorom Domstolen foerst fik kendskab ved det ovenfor naevnte procesdokument indgivet den 19 . november 1981 udelukkede, at Kommissionen kunne foretage modregning . Sagsoegeren har foelgelig nedlagt paastand om, at Faellesskabet tilpligtes at betale erstatningsbeloebet paa 311 836,93 DM til firmaet Curavest .
6 For saa vidt angaar sagsoegerens oekonomiske forhold og forbindelser med Curavest indeholder sagens akter, isaer en revisionsberetning af 30 . november 1978, foelgende oplysninger :
, Siden 1973 har det sagsoegende firma udelukkende haft underskud . Den 31 . december 1976 udgjorde tabet omkring 1 665 000 DM og det steg i regnskabsaaret 1977 til 2 264 000 DM, hvorved det fuldstaendig opbrugte selskabskapitalen, som oprindelig udgjorde 1 million DM .
‚I henhold til en kontrakt af 25 . august 1976 ydede firmaet Curavest sagsoegeren et laan paa 900 000 HFL . Kontrakten indeholdt ingen bestemmelser om afdrag, idet det alene var anfoert, at laanet skulle forrentes med 9 % aarligt . For laanet stillede sagsoegeren sikkerhed efter en raekke andre
rettigheder i sit industrielle anlaeg, som pr . 1 . januar 1977 ifoelge firmaets boeger udgjorde en vaerdi paa 686 227 DM . Sagsoegerens gaeld til to banker, som havde faaet foranstaaende sikkerhed i samme industrielle anlaeg, udgjorde pr . 31 . december 1976 1 318 388,49 DM .
‚Det af Curavest ydede laan er i sagsoegerens status pr . 1 . januar 1977 opfoert med et beloeb paa 860 000 DM og pr . 31 . december s.aa . med et beloeb paa 930 548,10 DM . Det fremgaar imidlertid af revisionsberetningen, at Curavest havde flere oekonomiske mellemvaerender med det sagsoegende firma og dennes administrerende direktoer, og det er oplyst af sagsoegeren, at det samlede tilgodehavende pr . 31 . december 1977 udgjorde 1 400 000 HFL og pr . 31 . december 1978 1 775 000 HFL .
7 Den 3 . marts 1978 blev det besluttet at lade de to firmaer Contifex-selskaber traede i likvidation . Der blev indgaaet en frivillig akkord med alle sagsoegerens kreditorer, bortset fra firmaet Curavest, hvorved sagsoegeren afstod samtlige aktiver og kreditorerne blev fyldestgjort med 25 % . Akkorden traadte i kraft den 31 . juli 1978 . En forudsaetning for akkordens indgaaelse var, at firmaet Curavest ved en aftale af 18 . marts 1978 gav afkald paa sin fordring mod transport af sagsoegerens fordringer, herunder det erstatningskrav mod Faellesskabet, som er genstand for den foreliggende sag .
8 Overdragelsen blev meddelt Kommissionen af sagsoegeren den 16 . februar 1981 og af firmaet Curavest den 3 . april 1981, dvs . naesten tre aar efter indgaaelse af aftalen om fordringens overdragelse, og efter at det sagsoegende firma havde anlagt naervaerende sag samt faaet Faellesskabet kendt erstatningspligtig ved ovennaevnte mellemafgoerelse .
9 Det krav paa tilbagebetaling af et med urette udbetalt beloeb, som Kommissionen har gjort gaeldende over for det sagsoegende firma, hidroerer fra eksportrestitutioner og monetaere udligningsbeloeb for eksport af majsgritz, som blev udbetalt sagsoegeren i loebet af 1976 og 1977 og som langt overstiger dennes erstatningskrav mod Faellesskabet . Beloebene har de tyske myndig
heder udbetalt i henhold til bestemmelser i faellesskabsretten . Efter at have konstateret, at udbetalingen af beloebene var blevet fremkaldt ved svig fra firmaets administrerende direktoer, hr . D.K ., for hvilken denne blev idoemt en faengselsstraf, rejste de tyske myndigheder ved en raekke beslutninger krav over for sagsoegeren om tilbagebetaling af de med urette oppebaarne beloeb . Ved en skriftlig aftale af 10 . august 1981 overdrog de tyske myndigheder til Kommissionen en af de fordringer, der omhandles i de ovennaevnte beslutninger, naermere bestemt en fordring paa 736 106,81 DM i henhold til beslutning af 18 . marts 1980 med henblik paa, at Kommissionen kunne foretage modregning i sagsoegerens erstatningskrav mod Faellesskabet .
10 Kommissionen har paastaaet det af sagsoegeren fremfoerte krav om, at Faellesskabet tilpligtes at betale erstatningsbeloebet til firmaet Curavest afvist fra realitetsbehandling . Uanset om dette krav anses for en ny soegsmaalsgrund eller en ny paastand finder Kommissionen, at det ifoelge Domstolens procesreglement maa afvises . Desuden er kravet i strid med reglerne om retskraft, da Faellesskabet allerede ved mellemafgoerelsen er blevet tilpligtet at betale de omhandlede beloeb til sagsoegeren .
11 Hvad angaar realiteten har Kommissionen principalt anfoert, at erstatningskravets overdragelse til Curavest er ugyldig eller at det i hvert fald ikke kan goeres gaeldende over for Kommissionen, fordi sagsoegeren med overdragelsen har gjort sig skyldig i et aabenbart retsbrud . I den forbindelse har Kommissionen henvist til dommen af 4 . oktober 1979 ( Ireks-Arkady, sag 238/78, Sml ., s . 2955 ), hvori Domstolen anerkendte, at et erstatningskrav kunne overdrages, men understregede, at der ikke i den sag, som var forelagt den til paadoemmelse, var grund til at tro, at overdragelsen udgjorde et retsbrud .
12 Da spoergsmaalet om, hvorvidt overdragelsen af erstatningskravet har gyldighed over for Faellesskabets institutioner, maa betragtes som praejudicielt ikke blot i forhold til de oevrige anbringender vedroerende realiteten, som Kommissionen har gjort gaeldende, men ogsaa i forhold til formalitetsindsigelsen, skal Domstolen behandle dette spoergsmaal foerst .
13 Herved bemaerkes, at EF-rettens bestemmelser vedroerende produktions- eller eksportrestitutioner ikke blot kan give de erhvervsdrivende fordringer paa de myndigheder, som administrerer ordningen, men ogsaa give myndighederne en fordring paa tilbagebetaling af beloeb, som de erhvervsdrivende har oppebaaret med urette, og med hensyn til hvilke EF-retten foreskriver en pligt til tilbagebetaling . Bestemmelserne kan altsaa give hjemmel for gensidige, endog konnekse fordringer i forholdet mellem myndighederne og de erhvervsdrivende og saadanne fordringer er egnet til modregning .
14 Over for en erhvervsdrivende, som er blevet insovlent, kan modregning taenkes at vaere myndighedernes eneste reelle mulighed for at sikre sig tilbagebetaling af beloeb, der er udbetalt med urette . I denne situation kan der efter omstaendighederne blive tale om retsbrud, naar den erhvervsdrivende overdrager sine fordringer paa myndighederne til tredjemand .
15 Det i overnnaevnte dom anfoerte forbehold beror paa de samme betragtninger, som ligger til grund for de bestemmelser i medlemsstaternes nationale ret, hvorefter visse af skyldnerens retshandler til skade for kreditorerne enten ikke har gyldighed over for dem eller kan omstoedes i henhold til saerlige regler . Disse nationale bestemmelser er udtryk for en generel retsgrundsaetning, som er faelles for medlemsstaternes retssystemer . En saadan retsgrundsaetning indebaerer, naar den anvendes inden for faellesskabsretten, saadan som det f.eks . udtrykkeligt er bestemt i traktatens artikel 215, stk . 2, at det maa undersoeges, om den overdragelse af erstatningskravet, som sagsoegeren paaberaaber sig i den foreliggende sag, er af en saadan art, at overdragelsen maa anses for ugyldig i forhold til Faellesskabets institutioner .
16 Det fremgaar af sagens akter, at overdragelsen fandt sted paa et tidspunkt, hvor cedenten var insolvent og at den blev foretaget med det formaal at faa en frivillig akkord i stand med de oevrige kreditorer, efterfulgt af en fuldstaendig oploesning af firmaets formue, hvorved en af firmaets mest fremtraedende medejere, som samtidig var administrerende direktoer og likvidator for selskabet, med sikkerhed vidste, at selskabet som foelge af hans svigagtige adfaerd med urette havde erhvervet restitutioner fra Faellesskabet, som langt
oversteg det overdragne erstatningskrav . Under disse forhold maa overdragelsen anses for at udgoere et aabenbart retsbrud i forhold til Faellesskabets institutioner .
17 Da de nationale bestemmelser vedroerende omstoedelse af skyldnerens retshandler normalt beskytter godtroende tredjemaend, er det ikke alene cedentens forhold, der maa undersoeges, men ogsaa cessionarens, dvs . Curavest ' s forhold .
18 Hvad dette spoergsmaal angaar fremgaar det af selve transportaftalen, at firmaet Curavest var fuldt paa det rene med cedentens oekonomiske situation og med det ovenfor beskrevne formaal, som denne soegte at opnaa med overdragelsen . Denne omstaendighed og de, i det mindste usaedvanlige, vilkaar, hvorunder Curavest havde ydet Contifex et efter sidstnaevnte firmas oekonomiske situation usaedvanligt stort laan, samt det interessefaellesskab, som fremgaar af de oevrige oekonomiske forbindelser, der er naevnt i revisionsberetningen, hvortil kommer den omstaendighed, at det er cedenten Contifex og ikke cessionaren Curavest, som har anlagt og naesten foert sagen helt igennem, uden at der blev givet Faellesskabet underretning om overdragelsen foer i februar maaned 1981, en forsinkelse, der endvidere henstaar uden forklaring, bevirker, at Domstolen maa fastslaa, at Curavest ikke kan antages at have vaeret i en saa god tro, at det har krav paa beskyttelse .
19 Af det anfoerte foelger, at paastanden om at tilpligte Kommissionen at udbetale erstatningsbeloebet til Curavest er ubegrundet og foelgelig boer forkastes saaledes at det ikke er noedvendigt at undersoege formalitetsspoergsmaalet .
20 Hvad angaar sagsoegerens oprindelige paastand er det tilstraekkeligt at fastslaa, at erstatningskravet er ophoert ved modregning . Sagsoegeren har ganske vist paaberaabt sig en bestemmelse i tysk ret, hvorefter det er udelukket at modregne over for et krav, som beror paa en ulovlig faktisk eller retlig handling, der er begaaet med forsaet . Herom bemaerkes imidlertid, at Raadets afgoerelse om ophaevelse af produktionsrestitutionerne til majsgritz ikke kan betegnes som en saadan retshandling, hvorfor det ikke er noedvendigt at afgoere, hvorvidt den tyske regel finder tilsvarende anvendelse inden for faellesskabsretten .
21 Som foelge heraf frifindes sagsoegte for samtlige sagsoegerens paastande .
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
22 Ifoelge procesreglementets artikel 69, stk . 2, tilpligtes den part, der taber sagen, til at afholde sagens omkostninger . Sagsoegeren har tabt sagen og tilpligtes derfor at afholde sagens omkostninger .
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN
1 ) Sagsoegte frifindes .
2 ) Sagsoegeren baerer sagens omkostninger .