62006TO0383(02)
SKLEP SODIŠČA PRVE STOPNJE (drugi senat)
z dne 14. maja 2008 (
*1
)
V zadevah T-383/06 in T-71/07,
Icuna.Com SCRL, s sedežem v Braine-le-Château (Belgija), ki jo zastopata J. Windey in P. De Bandt, odvetnika,
tožeča stranka,
proti
Evropskemu parlamentu, ki ga zastopata O. Caisou-Rousseau in M. Ecker, zastopnika,
tožena stranka,
v zadevi T-383/06 zaradi razglasitve ničnosti Sklepa Evropskega parlamenta z dne 1. decembra 2006, s katerim je bila zavrnjena ponudba, ki jo je predložila tožeča stranka v okviru sklopa št. 2 (vsebina programov) postopka javnega razpisa št. EP/DGINFO/WEBTV/2006/0003, ki se nanaša na ustvaritev in vzpostavitev spletnega televizijskega kanala Evropskega parlamenta, ter zaradi odškodninskega zahtevka za povračilo škode, ki naj bi jo utrpela tožeča stranka zaradi sprejetja sklepa z dne 1. decembra 2006, v zadevi T-71/07 pa zaradi razglasitve ničnosti Sklepa Evropskega parlamenta z dne 31. januarja 2007 o preklicu postopka javnega razpisa EP/DGINFO/WEBTV/2006/0003, ki se nanaša na ustvaritev in vzpostavitev spletnega televizijskega kanala Evropskega parlamenta, v delu, v katerem se nanaša na sklop št. 2 (vsebina programov), ter zaradi odškodninskega zahtevka za povračilo škode, ki naj bi jo utrpela tožeča stranka zaradi sprejetja sklepa z dne 31. januarja 2007,
SODIŠČE PRVE STOPNJE EVROPSKIH SKUPNOSTI (drugi senat),
v sestavi I. Pelikánová (poročevalka), predsednica senata, K. Jürimäe, sodnica, in S. Soldevila Fragoso, sodnik,
sodni tajnik: E. Coulon,
sprejema naslednji
Sklep
Pravni okvir
1
Na podlagi člena 100 Uredbe Sveta (ES, Euratom) št. 1605/2002 z dne 25. junija 2002 o finančni uredbi, ki se uporablja za splošni proračun Evropskih skupnosti (UL L 248. str. 1, v nadaljevanju: finančna uredba):
„1.   Odredbodajalec sprejme odločitev o oddaji javnega naročila v skladu z merili za ocenitev sposobnosti in za ocenitev vsebine ponudbe, določenimi vnaprej v razpisni dokumentaciji in v pravilih za oddajo javnega naročila.
2.   Naročnik uradno obvesti vse kandidate ali ponudnike, katerih vloge ali ponudbe so bile zavržene, o razlogih za zavrženje in vse ponudnike, katerih ponudbe so sprejemljive in ki pošljejo pisno zahtevo, o značilnostih in relativnih prednosti izbrane ponudbe in o imenu ponudnika, kateremu je bilo naročilo oddano.
[…]“
2
V členu 101 finančne uredbe je določeno:
„Naročnik lahko pred podpisom pogodbe bodisi odstopi od razpisa bodisi prekliče razpis za oddajo naročila, ne da bi bili kandidati ali ponudniki upravičeni zahtevati odškodnino.
Odločitev mora biti utemeljena in jo je treba sporočiti kandidatom ali ponudnikom.“
3
Člen 149(1) in (3) Uredbe Komisije (ES, Euratom) št. 2342/2002 z dne 23. decembra 2002 o določitvi podrobnih pravil za izvajanje finančne uredbe (UL L 357, str. 1, v nadaljevanju: uredba za izvajanje), kot je bila spremenjena z Uredbo Komisije (ES, Euratom) št. 1261/2005 z dne 20. julija 2005 (UL L 201, str. 3), določa:
„1.   Naročniki čim prej obvestijo kandidate in ponudnike o sprejetih odločitvah v zvezi z oddajo naročil […], vključno z razlogi za odločitev, da ne oddajo naročil […], v zvezi s katerimi so bile oddane konkurenčne ponudbe, ali da ponovno začnejo postopek.
[…]
3.   Za naročila, ki so jih za svoj račun oddale institucije Skupnosti v skladu s členom 105 Finančne uredbe, naročniki obvestijo […] vsakega ponudnika ali kandidata, ki ni bil sprejet, da njegova ponudba ni bila sprejeta, pri čemer v vsakem primeru navedejo razloge za zavrnitev ponudbe ali kandidature.
Hkrati naročniki ponudnike ali kandidate, ki niso bili sprejeti, obvestijo o sklepih o zavrnitvi, o sklepu o dodelitvi izvajalcu, kateremu se odda naročilo, pri čemer navedejo, da obvestilo o sklepu ne pomeni zaveze s strani zadevnega naročnika.
[…]“
Dejansko stanje
4
Evropski parlament je 6. maja 2006 v Dodatku k Uradnemu listu Evropske unije (UL S 87) objavil obvestilo o javnem razpisu, katerega predmet je bil spletni televizijski kanal Evropskega parlamenta. Ta javni razpis z oznako EP/DGINFO/WEBTV/2006/0003, ki je vseboval dva sklopa, se je nanašal na zgradbo in grafično zasnovo (sklop št. 1) in na vsebino programov (sklop št. 2).
5
Tožeča stranka, Icuna.Com SCRL, se je skupaj s Parallèles productions, s katero je nameravala oblikovati konzorcij, z dopisom z dne 14. julija 2006 prijavila na javni razpis za sklop št. 2 „vsebina programov“.
6
Parlament je tožečo strank z dopisom z dne 7. avgusta 2006 obvestil, da ji je bilo javno naročilo dodeljeno (v nadaljevanju: sklep z dne 7. avgusta 2006). Konec avgusta 2006 je prišlo med osebo, ki je bila v Parlamentu zadolžena za ta spis, in tožečo stranko do stikov, zato da bi se določil datum sestanka za podpis pogodbe. Ta datum, ki je bil prvotno določen na 1. september 2006, je bil večkrat preložen.
7
Dva zavrnjena ponudnika sta 14. in 18. avgusta 2006 na Parlament naslovila pritožbi. Oseba, ki je bila v Parlamentu zadolžena za spis, je tožečo stranko po elektronski pošti 8. septembra 2006 obvestila o teh pritožbah in o tem, da je bilo treba spis zato predložiti v dodatno presojo.
8
Direktor za medije in odredbodajalec zadevnega postopka javnega razpisa v Parlamentu je 14. septembra 2006 tožečo stranko obvestil o tem, da je bil pri dodatni presoji odkrit indic o očitni napaki pri presoji ocenjevalnega odbora in da je bilo posledično „ob upoštevanju člena 149(3) uredbe za izvajanje“ odločeno o razveljavitvi sklepa z dne 7. avgusta 2006. Odredbodajalec je odločil tudi o pozivu novemu ocenjevalnemu odboru, naj ponovno presodi vse prispele ponudbe. Tožeča stranka je na ta dopis odgovorila po elektronski pošti 19. septembra 2006.
9
Parlament je po elektronski pošti 28. septembra 2006 tožečo stranko zaprosil, naj predloži, prvič, potrdilo o nekaznovanosti, ter drugič, seznam priporočil glede projektov, ki jih je nazadnje izvedla, skupaj z ustreznimi potrdili, in opis tehnične opreme, ki bi jo uporabljala za zagotavljanje izvajanja storitev, ki so bile predmet naročila. Tožeča stranka je na to zahtevo odgovorila po elektronski pošti 2. oktobra 2006, prek katere je posredovala tudi zahtevane listine.
10
Novi ocenjevalni odbor je 26. oktobra 2006 odločil, da je bila z ekonomskega vidika najugodnejša ponudba družbe Mostra, in predlagal, naj se ji dodeli naročilo.
11
Tožeča stranka je 21. novembra 2006 odredbodajalcu poslala dopis, v katerem je v bistvenem predlagala, da bo glede na novo odločitev ocenjevalnega odbora po potrebi pojasnila svojo ponudbo, in v okoliščinah takega primera sestanek z njim.
12
Parlament je s sklepom z dne 1. decembra 2006 zavrnil ponudbo tožeče stranke (v nadaljevanju: sklep z dne 1. decembra 2006). Poleg tega iz spisa izhaja, da je bilo sporno naročilo dodeljeno družbi Mostra.
Postopek pred Sodiščem prve stopnje
13
Tožeča stranka je v sodnem tajništvu Sodišča prve stopnje 19. decembra 2006 (zadeva T-383/06) vložila prvo tožbo za razglasitev ničnosti sklepa z dne 1. decembra 2006 in za povračilo škode, ki jo je utrpela zaradi sprejetja tega sklepa.
14
Z ločeno vlogo, ki jo je v sodnem tajništvu vložila isti dan (zadeva T-383/06 R), je tožeča stranka predlagala izdajo začasne odredbe za odlog izvršitve sklepa z dne 1. decembra 2006 in pogodbe, ki bi jo Parlament v okoliščinah tega primera sklenil z družbo Mostra, ter za predložitev določenih listin.
15
Parlament in družba Mostra sta 21. decembra 2006 zjutraj podpisala pogodbo glede sklopa št. 2.
16
Predsednik Sodišča prve stopnje je 21. decembra 2006 popoldne na podlagi člena 105(2) Poslovnika Sodišča prve stopnje izdal sklep o odlogu izvršitve sklepa z dne 1. decembra 2006. Parlamentu je, če bi bila pogodba z družbo Mostra že sklenjena, naložil odlog njene izvršitve do izdaje končne odločbe (sklep predsednika Sodišča prve stopnje z dne 21. septembra 2006 v zadevi Icuna.Com proti Parlamentu, T-383/06 R, neobjavljena v ZOdl., v nadaljevanju: sklep z dne 21. decembra 2006).
17
Obravnava glede začasne odredbe v zadevi T-383/06 R je bila opravljena 22. januarja 2007. Iz zapisnika te obravnave izhaja, da je predsednik Sodišča prve stopnje Parlament pozval, naj „presodi možnost preklica postopka javnega razpisa, ki je predmet […] začasne odredbe v skladu s členom 101 [finančne] uredbe, in ponovnega razpisa postopka za oddajo naročila“.
18
Po elektronski pošti, ki jo je tožeča stranka naslovila na sodno tajništvo 26. januarja 2007, je Parlament z dopisom z dne 31. januarja 2007 posredoval prepis dogovora o spremembi pogodbe, podpisan 30. januarja 2007 z družbo Mostra, na podlagi katerega je bila pogodba, podpisana 21. decembra 2006 o sklopu št. 2 spornega javnega razpisa, razveljavljena z učinkom od dneva in ure, ko je bila družba Mostra obveščena o sklepu o odlogu izvršitve sklepa z dne 1. decembra 2006, to je 21. decembra 2006 ob 17.14. V tej elektronski pošti je Parlament navedel namen, da „posledično umika sklep o dodelitvi naročila“.
19
Odredbodajalec je s sklepom z dne 31. januarja 2007 odločil, da prekliče postopek, na podlagi katerega je bila družbi Mostra dodeljena pogodba za sklop št. 2 (v nadaljevanju: sklep z dne 31. januarja 2007). Predlagal je tudi, naj se čim prej začne novi javni razpis.
20
Tožeča stranka je v dopisu z dne 7. februarja 2007 navedla, da namerava vztrajati pri predlogu za izdajo začasne odredbe v zadevi T-383/06 R, ki se nanaša na sklep z dne 1. decembra 2006, glede na to, da Parlament ni imel pristojnosti za preklic postopka javnega razpisa.
21
Predsednik Sodišča prve stopnje je s sklepom z dne 26. februarja 2007 v zadevi Icuna.Com proti Parlamentu (T-383/06 R, neobjavljena v ZOdl.) menil, da je treba postopek v zvezi s predlogom za izdajo začasne odredbe v zadevi T-383/06 R ustaviti, saj je bila pogodba, ki sta jo podpisala Parlament in družba Mostra, razveljavljena s sporazumom med pogodbenima strankama, in ker je Parlament jasno navedel, da sklepa z dne 1. decembra 2006 nikakor ne namerava izvršiti.
22
Tožeča stranka je v sodnem tajništvu 9. marca 2007 (zadeva T-71/07) vložila ničnostno tožbo proti sklepu z dne 31. januarja 2007 in odškodninski zahtevek za povračilo škode, ki jo je utrpela zaradi sprejetja tega sklepa.
23
Z ločeno vlogo je tožeča stranka v sodnem tajništvu istega dne vložila predlog, v katerem je Sodišču prve stopnje predlagala, naj na podlagi člena 76a Poslovnika o tožbi odloči po hitrem postopku.
24
Z ločeno vlogo je tožeča stranka v sodnem tajništvu istega dne (zadeva T-71/07 R) vložila predlog za izdajo začasne odredbe, v katerem je predlagala, naj predsednik Sodišča prve stopnje odloči o temelju na podlagi člena 105(2) Poslovnika, preden Parlament predloži stališča, in odlog izvršitve sklepa z dne 31. januarja 2007.
25
V Dodatku k Uradnemu listu Evropske unije (UL S 53) je bil 16. marca 2007 objavljen nov javni razpis, katerega predmet je bilo sporno naročilo.
26
Parlament je 22. marca 2007 z ločeno vlogo vložil ugovor nedopustnosti v zadevi T-71/07 v skladu s členom 114(1) Poslovnika.
27
Drugi senat Sodišča prve stopnje je 2. aprila 2007 zavrnil predlog tožeče stranke za odločanje po hitrem postopku v zadevi T-71/07.
28
Predsednik Sodišča prve stopnje je s sklepom z dne 4. maja 2007 v zadevi Icuna.Com proti Parlamentu (T-71/07 R, neobjavljena v ZOdl.) zavrnil predlog za izdajo začasne odredbe v zadevi T-71/07 R in pridržal odločitev o stroških.
29
Po pozivu Sodišča prve stopnje sta Parlament in tožeča stranka 20. decembra oziroma 7. januarja 2008 predložila stališča o morebitni združitvi zadev T-383/06 in T-71/07.
30
Predsednica drugega senata je odločitev o združitvi dodelila tej sestavi, v skladu s členom 50(1) Poslovnika. Ker sta zadevi T-383/06 in T-71/07 povezani, je Sodišče prve stopnje odločilo, da ju združi za namen izdaje tega sklepa.
Predlogi strank
31
V zadevi T-383/06 tožeča stranka Sodišču prve stopnje predlaga, naj:
—
razglasi sklep z dne 1. decembra 2006 za ničen;
—
ugotovi nepogodbeno odgovornost Skupnosti in Parlamentu naloži plačilo zneska 58.700 EUR – prvič iz naslova odškodnine za stroške, ki jih je imela v okviru javnega razpisa, in drugič, za nepremoženjsko škodo, ki jo je utrpela zaradi oškodovanja ugleda – ter imenuje strokovnjaka, ki bo ocenil to škodo;
—
Parlamentu naloži plačilo stroškov.
32
V zadevi T-383/06 Parlament Sodišču prve stopnje predlaga, naj:
—
zavrne zahtevek za razglasitev ničnosti;
—
zavrne odškodninski zahtevek in predlog za imenovanje strokovnjaka;
—
tožeči stranki naloži plačilo stroškov.
33
V zadevi T-71/07 tožeča stranka Sodišču prve stopnje predlaga, naj:
—
zavrne ugovor nedopustnosti kot očitno neutemeljen;
—
podredno, naj združi presojo ugovora nedopustnosti s presojo temelja;
—
v vsakem primeru Parlamentu naloži plačilo dodatnih stroškov, ki so nastali zaradi ugovora nedopustnosti;
—
razglasi sklep z dne 31. januarja 2007 za ničen;
—
ugotovi nepogodbeno odgovornost Skupnosti, Parlamentu naloži plačilo odškodnine za škodo, ki jo je utrpela zaradi sklepa z dne 31. januarja 2007, in imenuje strokovnjaka, ki bo ocenil to škodo;
—
Parlamentu naloži plačilo stroškov.
34
V ugovoru nedopustnosti, podanem v zadevi T-71/07, Parlament Sodišču prve stopnje predlaga, naj:
—
tožbo zavrne kot nedopustno;
—
tožeči stranki naloži plačilo stroškov.
Pravo
35
Na podlagi člena 111 Poslovnika lahko Sodišče prve stopnje, če je tožba očitno brez pravne podlage, ne da bi nadaljevalo postopek, odloči z obrazloženim sklepom.
36
Poleg tega lahko Sodišče prve stopnje na podlagi člena 113 Poslovnika kadar koli, po uradni dolžnosti, po opredelitvi strank, ugotovi, da je postala tožba brezpredmetna, in postopek ustavi.
1. Tožba v zadevi T-71/07
37
V zadevi T-71/07 je treba ugovor nedopustnosti, ki ga je podal Parlament, v skladu s členom 114(4), prvi pododstavek, Poslovnika združiti s temeljem.
Dopustnost
Trditve strank
38
Parlament v ugovoru nedopustnosti zatrjuje, da se sklep z dne 31. januarja 2007 niti neposredno niti posamično ne nanaša na tožečo stranko, in da ta nima interesa za razglasitev ničnosti tega sklepa, ki ne posega v njen položaj.
39
Parlament dodaja, da je postopek javnega razpisa neločljiva celota, katere rezultat je dodelitev naročila družbi Mostra. Meni, da ni bila mogoča nobena druga odločitev kot dodelitev naročila družbi Mostra in zavrnitev ponudbe tožeče stranke. Parlament meni, da v nobenem primeru ni bil namen dodeliti naročila podjetju, ki ne bi izpolnjevalo meril za izbor. Parlament naj ne bi mogel le umakniti sklepa z dne 1. decembra 2006, s katerim je bila zavrnjena ponudba tožeče stranke, pri tem pa ohraniti del postopka ocenjevanja, ki je bil zanjo ugoden.
40
Tožeča stranka izpodbija trditve Parlamenta. Po eni strani zatrjuje, da se sklep z dne 31. januarja 2007 neposredno nanaša nanjo, saj je njegov učinek razveljavitev sklepa z dne 7. avgusta 2006, v katerem je bila opredeljena kot nosilka javnega naročila, ker jo sili k novim stroškom za sodelovanje v novem postopku javnega razpisa in k varstvu njenih interesov pred sodiščem ter ker ji v okviru zadeve T-383/06 onemogoča pridobitev odškodnine za škodo, ki jo je utrpela zaradi sprejetja sklepa z dne 1. decembra 2006.
41
Po drugi strani tožeča stranka meni, da se sklep z dne 31. januarja 2007 nanjo nanaša posamično, saj je povod za ta sklep, sprejet v postopku z začasno odredbo T-383/06 R, ki ga je sama sprožila. Še več, njen položaj se razlikuje od položaja drugih ponudnikov, saj je edina, ki ji je bilo prvotno dodeljeno zadevno naročilo. Nazadnje naj bi sklep z dne 31. januarja 2007 negativno vplival na izid njenega odškodninskega zahtevka v zadevi T-383/06.
Presoja Sodišča prve stopnje
42
V skladu s členom 230, četrti odstavek, ES lahko vsaka fizična in pravna oseba vloži tožbo proti odločbam, katerih naslovnik je, ter proti odločbam, ki so naslovljene na drugo osebo, če jo neposredno in posamično zadevajo.
43
V obravnavanem primeru je treba navesti, da tožeča stranka ni naslovnik sklepa z dne 31. januarja 2007.
44
Po ustaljeni sodni praksi mora imeti akt Skupnosti, da posameznika neposredno zadeva v smislu člena 230, četrti odstavek, ES, neposredne učinke na njegov pravni položaj, njegova izvršitev pa mora biti povsem avtomatična in izhajati samo iz predpisov Skupnosti, ne da bi se uporabljali drugi izvedbeni predpisi (glej sodbo Sodišča z dne 5. maja 1998 v zadevi Dreyfus proti Komisiji, C-386/96 P, Recueil, str. I-2309, točka 43 in navedena sodna praksa).
45
Poleg tega iz ustaljene sodne prakse izhaja, da se lahko subjekti, ki niso naslovniki odločbe, sklicujejo na to, da jih odločba posamično zadeva, le kadar vpliva nanje zaradi določenih njihovih značilnosti ali zaradi dejanskega položaja, ki jih opredeljuje glede na vse druge subjekte in jih torej individualizira podobno kot naslovnika odločbe (sodbi Sodišča z dne 15. julija 1963 v zadevi Plaumann proti Komisiji, 25/62, Recueil, str. 197, 223, ter z dne 17. januarja 1985 v zadevi Piraiki-Patraiki in drugi proti Komisiji, 11/82, Recueil, str. 207, točka 11, sodba Sodišča prve stopnje z dne27. aprila 1995 v zadevi ASPEC in drugi proti Komisiji, T-435/93, Recueil, str. II-1281, točka 62).
46
Nazadnje je ničnostna tožba, ki jo vloži fizična ali pravna oseba, dopustna le, če ima tožeča stranka interes, da se ugotovi ničnost izpodbijanega akta. Ta interes mora biti obstoječ in dejanski ter se presoja na dan vložitve tožbe (glej sodbi Sodišča prve stopnje z dne 14. aprila 2005 v zadevi Sniace proti Komisiji, T-141/03, ZOdl., str. II-1197, točka 25 in navedena sodna praksa, ter z dne 20. septembra 2007 v zadevi Salvat père & fils in drugi proti Komisiji, T-136/05, ZOdl., str. II-4063, točka 34).
47
V obravnavanem primeru je imel sklep z dne 31. januarja 2007 neposredne učinke na pravni položaj tožeče stranke. Glede razglasitve ničnosti celotnega postopka javnega razpisa je bila posledica sklepa z dne 31. januarja 2007 ne le razveljavitev sklepa z dne 1. decembra 2006 o zavrnitvi njene ponudbe, ampak tudi sklepa z dne 14. septembra 2006, s katerim je bil razveljavljen sklep o dodelitvi naročila tožeči stranki, in sklepa z dne 7. avgusta 2006, s katerim ji je bilo naročilo dodeljeno. Sklep z dne 31. januarja 2007 se torej neposredno nanaša na tožečo stranko. Iz istih razlogov sklep z dne 31. januarja 2007 posega v položaj tožeče stranke, ki ima tako interes, da se ta razveljavi.
48
Sklep z dne 31. januarja 2007 se tudi posamično nanaša na tožečo stranko, ker je bila ta edina ponudnica, ki ji je bilo dodeljeno naročilo v okviru preklicanega javnega razpisa. Ta element je take narave, da jo individualizira glede na vse druge neizbrane ponudnike.
49
Zato je treba ugovor nedopustnosti Parlamenta proti tožbi, ki jo je tožeča stranka vložila v zadevi T-71/07, zavrniti.
Zahtevek za razglasitev ničnosti
Trditve tožeče stranke
50
Tožeča stranka v podporo zahtevku za razglasitev ničnosti v zadevi T-71/07 uveljavlja dva tožbena razloga. Prvi tožbeni razlog izhaja iz nepristojnosti avtorja akta in kršitve člena 101 finančne uredbe. Drugi tožbeni razlog se nanaša na nezadostnost obrazložitve. Parlament ni podal odgovora na tožbo v zadevi T-71/07 in se tako ni izrekel o tožbenih razlogih, podanih v podporo zahtevku za razglasitev ničnosti.
– Prvi tožbeni razlog nepristojnosti avtorja akta in kršitve člena 101 finančne uredbe
51
Tožeča stranka navaja, da nobena določba prava Skupnosti naročniku ne dopušča preklica dodeljenega javnega naročila po podpisu pogodbe z dobitnikom javnega naročila. Še posebej sklep z dne 21. decembra 2006 in poziv predsednika Sodišča prve stopnje na obravnavi predloga za izdajo začasne odredbe 22. januarja 2007 ne moreta biti zakonita pravna podlaga za sklep z dne 31. januarja 2007.
52
Ob predpostavki, da bi sklep z dne 31. januarja 2007 temeljil na členu 101 finančne uredbe, pogoji za uporabo te določbe v tem primeru naj ne bi bili izpolnjeni. Dejansko naj bi člen 101 finančne uredbe omejeval pristojnost naročnika za preklic javnega razpisa, in sicer naj bi bil ta pristojen za sprejetje takega sklepa le do podpisa pogodbe z dobitnikom naročila. Sicer pa naj bi Parlament pogodbo z družbo Mostra podpisal 21. decembra 2006, torej mesec dni pred sprejetjem sklepa z dne 31. januarja 2007.
53
Za tožečo stranko preklic postopka javnega razpisa poleg tega ni bil več mogoč, saj je bilo naročilo že pravilno dodeljeno tožeči stranki s sklepom z dne 7. avgusta 2006.
54
Poleg tega razveza pogodbe z družbo Mostra naj ne bi pomenila, da pogodba ni bila podpisana. Poleg tega naj se zadevna razveza ne bi nanašala na vse učinke pogodbe, glede na to, da je bila ta razveljavljena z učinkom od dneva in ure, na katero je bila družba Mostra seznanjena z odlogom izvršitve pogodbe. Vsak učinek, ki je nastopil pred to seznanitvijo, po mnenju tožeče stranke ni prenehal.
55
Tožeča stranka poleg tega zatrjuje, da sklep z dne 31. januarja 2007 krši člen 101 finančne uredbe, glede na to, da se preklic postopka javnega razpisa nanaša le na sklop št. 2. Ta določba naj ne bi dopuščala delnega preklica postopka javnega razpisa. Po mnenju tožeče stranke je očitno, da bi se moral, če sta bila sklopa 1 in 2 del istega javnega razpisa, morebitni preklic nanašati na ves postopek, to je tudi na postopek v zvezi z dodelitvijo sklopa št. 1.
– Drugi tožbeni razlog kršitve obveznosti obrazložitve
56
Tožeča stranka zatrjuje, da sklep z dne 31. januarja 2007 krši obveznost obrazložitve, ki je splošno načelo ter je določeno v členu 101 finančne uredbe in členu 149(1) uredbe za izvajanje.
57
Na podlagi sklepa z dne 31. januarja 2007 naj se ne bi bilo mogoče seznaniti z razlogi, na podlagi katerih je Parlament sprejel zadevni ukrep. Sklicevanje na „poziv“ predsednika Sodišča prve stopnje naj ne bi moglo biti dovolj za obrazložitev sklepa z dne 31. januarja 2007. Prav tako naj bi bil v nasprotju s preostankom sklepa z dne 31. januarja 2007, ker je Parlament štel, da sklep z dne 31. januarja 2007„na noben način ne pomeni priznanja, da sklep z dne [14.] septembra 2006, s katerim je bil razveljavljen sklep o prvotni dodelitvi in imenovan nov ocenjevalni odbor, ni bil pravilni način postopanja“.
Presoja Sodišča prve stopnje
– Prvi tožbeni razlog nepristojnosti avtorja akta in kršitve člena 101 finančne uredbe
58
Šteti je treba, da je bil Parlament pristojen za sprejetje sklepa z dne 31. januarja 2007. Nasprotno stališče tožeče stranke izhaja iz napačne razlage člena 101, prvi odstavek, finančne uredbe, ki pri odstopu od naročila ali preklicu postopka javnega razpisa s strani naročnika ureja konflikt med zasebnimi interesi ponudnikov in dobitnika in splošnim interesom, ki ga zasleduje naročnik. Dejansko je treba v okviru uporabe te določbe ločiti dve stopnji.
59
Prvič, pred podpisom pogodbe z izbranim ponudnikom naročnik ni zavezan in lahko zato v okviru naloge, ki jo predstavlja javni interes, svobodno odstopi od naročila oziroma prekliče javni razpis. Člen 101 finančne uredbe v tem primeru izključuje vsako pravico kandidatov oziroma ponudnikov do odškodnine zaradi takega odstopa oziroma preklica.
60
Drugič, po podpisu pogodbe je naročnik pogodbeno zavezan izbranemu ponudniku. Zato načeloma ne more enostransko odstopiti od naročila oziroma preklicati postopka javnega razpisa. Drugače lahko ravna le v izjemnih okoliščinah, kot so podane v tem primeru, kjer sta se stranki sporazumno odločili za razvezo pogodbe.
61
Drugačna razlaga člena 101, prvi odstavek, finančne uredbe, ki jo predlaga tožeča stranka, v skladu s katero bi naročnik po podpisu pogodbe z dobitnikom izgubil pristojnost za preklic postopka oddaje javnega naročila, čeprav bi se dobitnik odpovedal sklenitvi pogodbe, v primeru, kot je ta, v katerem je naročnik po podpisu pogodbe ugotovil morebitne nepravilnosti v postopku oddaje naročila, bi tvegala, da stranke tega postopka postavi v brezizhoden položaj. Po eni strani bi jih izvrševanje pogodbe v tem položaju izpostavilo tveganju, da bo odrejen odlog izvršitve, ki je bil poleg tega začasno odrejen v tem primeru, oziroma da bo sklep o oddaji razglašen za ničen po tožbi neizbranega ponudnika pred Sodiščem prve stopnje. Po drugi strani naročnik ne bi mogel preklicati postopka naročila oziroma od njega odstopiti, čeprav bi se dobitnik, tako kot v tem primeru, odpovedal sklenitvi pogodbe. Sicer pa člena 101 finančne uredbe ni mogoče razlagati tako, da nasprotuje skupni volji pogodbenih strank, da to pogodbo razveljavita, ne da bi bil prej določen začetek za njeno izvrševanje. V takem položaju mora imeti naročnik tako pravico, da prekliče postopek javnega razpisa.
62
Zato ratio legis člena 101 finančne uredbe in pravna varnost nalagata presojo, da je bil Parlament v okoliščinah obravnavanega primera pristojen za preklic postopka javnega razpisa.
63
Prav tako je treba šteti, da Parlament ni kršil člena 101 finančne uredbe pri razlikovanju sklopov. Če oba sklopa do določene stopnje nista odvisna, sta, čeprav sta v tem smislu del istega javnega razpisa, samostojna. Dejansko sta se oba sklopa po eni strani nanašala na različni predmet, in sicer na zgradbo in grafično zasnovo (sklop št. 1) ter na vsebino programov (sklop št. 2). Po drugi strani je bil potek postopka v zvezi s klopom št. 1 popolnoma samostojen glede na postopek v zvezi s sklopom št. 2, glede na to, da je bilo mogoče vsakega od teh sklopov dodeliti različnim ponudnikom, ki med seboj niso bili povezani.
– Drugi tožbeni razlog kršitve obveznosti obrazložitve
64
Opozoriti je treba, da člen 101, drugi odstavek, finančne uredbe, določa, da mora biti odločitev o odstopu od razpisa oziroma preklicu razpisa za oddajo naročila obrazložena in posredovana kandidatom oziroma ponudnikom.
65
Člen 149(1) uredbe za izvajanje določa, da naročniki čim prej obvestijo kandidate in ponudnike o sprejetih odločitvah v zvezi z oddajo naročil ter pri tem navedejo razloge za odločitev, da ne oddajo naročil.
66
Na podlagi teh določb in splošneje na podlagi splošne obveznosti obrazložitve, ki izhaja iz člena 253 ES, je imel Parlament obveznost, da hkrati z odločitvijo, da se razveljavi oddaja naročila, sporoči razloge za to odločitev (glej v tem smislu sodbo Sodišča prve stopnje z dne 8. maja 2007 v zadevi Citymo proti Komisiji, T-271/04, ZOdl., str. II-1375, točka 100).
67
V skladu z ustaljeno sodno prakso je obseg obveznosti obrazložitve odvisen od narave zadevnega akta in okvira, v katerem je bil sprejet. Obrazložitev mora jasno in nedvoumno podati sklepanje institucije, tako da, prvič, zadevnim osebam daje zadostne podatke, da ugotovijo, ali je akt utemeljen ali je pri njem morda podana napaka, ki dopušča izpodbijanje njegove veljavnosti, in drugič, sodišču Skupnosti omogoča, da opravi nadzor zakonitosti (sodba Sodišča z dne. 2. aprila 1998 v zadevi Komisija proti Sytraval in Brink’s France, C-367/95 P, Recueil, str. I-1719, točka 63, sodba Sodišča prve stopnje z dne 14. januarja 2004 v zadevi Fleuren Compost proti Komisiji, T-109/01, Recueil, str. II-127, točka 119, in sklep predsednika Sodišča prve stopnje z dne 20. septembra 2005 v zadevi Deloitte Business Advisory proti Komisiji, T-195/05 R, ZOdl., str. II-3485, točka 108).
68
Kar nazadnje natančneje zadeva navedbo pravne podlage pravnega akta, iz sodne prakse izhaja, da opustitev navedbe natančne določbe ne pomeni nujno bistvene pomanjkljivosti, če je mogoče pravno podlago akta določiti na podlagi drugih elementov ter če ta navedba ni nepogrešljiva, razen če so brez nje zadevne stranke in sodišče Skupnosti v negotovosti glede natančne pravne podlage (sodba Sodišča z dne 26. marca 1987 v zadevi Komisija proti Svetu, 45/86, Recueil, str. 1493, točka 9).
69
V tem primeru je treba najprej navesti, da je tožeča stranka v okviru postopka z začasno odredbo v zadevi T-71/07 R prejela prepis stališč Parlamenta z dne 31. januarja 2007 o zapisniku z obravnave glede začasne odredbe z dne 22. januarja 2007, v katerem sta bila med drugim prepis osnutka sklepa o preklicu postopka in prepis sklepa z dne 31. januarja 2007 o preklicu postopka javnega razpisa.
70
Sicer pa tožeča stranka v tožbi v zadevi T-71/07 priznava, da je Parlament v stališčih z dne 31. januarja 2007 navedel, da namerava sklep z dne 31. januarja 2007 utemeljiti na členu 101 finančne uredbe. Poleg tega je v uvodnih izjavah tega sklepa med drugim navedeno, da je bilo Parlamentu s sklepom z dne 21. decembra 2006 prepovedano izvrševati pogodbo do izdaje končne odločbe, da je Sodišče prve stopnje Parlament pozvalo k presoji možnosti preklica postopka oddaje javnega naročila in začetka novega postopka ter da sta se Parlament in družba Mostra strinjala, da izvedba pogodbe v razumnem roku zaradi sklepa z dne 21. decembra 2006 ni bila mogoča, in sta se zato sporazumela o razvezi te pogodbe.
71
Iz okoliščin, ki so spremljale sprejetje sklepa z dne 31. januarja 2007, in iz njegovih razlogov izhaja, da je Parlament menil, da nima druge možnosti, kot da prekliče postopek javnega razpisa na podlagi člena 101 finančne uredbe, in se s tem izogne veliki zamudi pri izvedbi načrta spletne televizije. Zato je treba ugotoviti, da iz obrazložitve sklepa z dne 31. januarja 2007 jasno izhaja razlogovanje Parlamenta.
72
Taka obrazložitev tožeči stranki omogoča, da uveljavlja svoje pravice, Sodišču prve stopnje pa, da opravi nadzor.
73
Z vidika zgoraj navedenega je treba oba tožbena razloga, ki ju je uveljavljala tožeča stranka, zavrniti, zahtevek za razglasitev ničnosti v zadevi T-71/07 pa zavrniti kot očitno brez pravne podlage.
Odškodninski zahtevek
Trditve tožeče stranke
74
Tožeča stranka uveljavlja nepogodbeno odgovornost Skupnosti v smislu člena 288, drugi odstavek, ES. Meni, da je iz vseh razlogov, ki jih je navedla v podporo zahtevku za razglasitev ničnosti, očitno, da je Parlament v okviru postopka, v katerem je bil sprejet sklep z dne 31. januarja 2007, napravil različne nezakonitosti. Te nezakonitosti, gledano posamezno ali skupaj, naj bi pomenile resno kršitev prava Skupnosti.
75
Prvič, tožeča stranka trdi, da je utrpela škodo ob izgubi ugodnosti sklepa z dne 7. avgusta 2006 zaradi začetka nepravilnega postopka Parlamenta, v katerem je bilo naročilo oddano drugemu ponudniku in sprejet sklep z dne 31. januarja 2007. To škodo naj bi bilo težko opredeliti po višini, vendar jo sestavljajo sedanji in predvidljivi izdatki, namenjeni za sodelovanje na novem javnem razpisu. Drugič, tožeča stranka trdi, da je utrpela nepremoženjsko škodo. Dejansko naj bi bila negativna presoja, s katero je bila utemeljena zavrnitev njene ponudbe s sklepom z dne 1. decembra 2006, ponovljena v sklepu z dne 31. januarja 2007, kar naj bi škodovalo njenemu ugledu. Ta nepremoženjska škoda naj bi znašala okoli 10 % skupne vrednosti naročila, katere znesek bi lahko natančno določil strokovnjak, ki bi ga imenovalo Sodišče prve stopnje.
76
Parlament v zadevi T-71/07 ni odgovoril na tožbo in se torej ni izrekel o tožbenih razlogih, podanih v podporo odškodninskemu zahtevku.
Presoja Sodišča prve stopnje
77
V skladu z ustaljeno sodno prakso je nepogodbena odgovornost Skupnosti iz člena 288, drugi odstavek, ES podrejena izpolnitvi vseh pogojev, torej nezakonitosti ravnanja, ki se ga očita institucijam, dejanskosti škode ter obstoju vzročne zveze med očitanim ravnanjem in navedeno škodo (sodba Sodišča z dne 2. julija 1974 v zadevi Holtz & Willemsen proti Svetu in Komisiji, 153/73, Recueil, str. 675, točka 7, in sodba Sodišča prve stopnje z dne 3. februarja 2005 v zadevi Chiquita Brands in drugi proti Komisiji, T-19/01, ZOdl., str. II-315, točka 76).
78
Ker so ti trije pogoji za nastanek odgovornosti kumulativni, se odškodninska tožba zavrne, če ni izpolnjen eden od njih (sodba Sodišča z dne 9. septembra 1999 v zadevi Lucaccioni proti Komisiji, C-257/98 P, Recueil, str. I-5251, točka 14, in sodba Sodišča prve stopnje z dne 6. decembra 2001 v zadevi Emesa Sugar proti Svetu, T-43/98, Recueil, str. II-3519, točka 59).
79
Glede prvega od teh pogojev mora nezakonito ravnanje, očitano instituciji Skupnosti, pomeniti dovolj resno kršitev pravnega pravila, ki posameznikom daje pravice (sodba Sodišča z dne 4. julija 2000 v zadevi Bergaderm in Goupil proti Komisiji, C-352/98 P, Recueil, str. I-5291, točka 42).
80
Tožeča stranka se v tem primeru v bistvu sklicuje na tožbene razloge, podane v podporo zahtevku za razglasitev ničnosti, zato da uveljavlja nezakonitosti, ki pomenijo dovolj resno kršitev prava Skupnosti.
81
Sicer pa je bilo zgoraj ugotovljeno, da je zahtevek tožeče stranke za razglasitev ničnosti očitno brez pravne podlage, ker Parlament ni ravnal nezakonito. Ker odškodninski zahtevek v tej zadevi temelji na istih trditvah, kot so bile podane v podporo zahtevku za razglasitev ničnosti, je treba šteti, da je prav tako očitno brez pravne podlage, glede na to, da ni podana resna kršitev pravnega pravila, ki posameznikom daje pravice.
82
Zato je treba odškodninski zahtevek v zadevi T-71/07 zavrniti kot očitno brez pravne podlage.
2. Tožba v zadevi T-383/06
Zahtevek za razglasitev ničnosti
83
Po pozivu Sodišča prve stopnje so se stranke v drugi izmenjavi vlog v zadevi T-383/06 izrekle o posledicah sklepa z dne 31. januarja 2007 o preklicu oddaje spornega javnega naročila za to zadevo.
Trditve strank
84
Tožeča stranka meni, da je sklep z dne 31. januarja 2007 sprejel nepristojni organ, zato ta ne more odvzeti učinka sklepu z dne 1. decembra 2006. Meni, da imajo javni razpis in sklepi, ki se nanj nanašajo, še zmeraj učinke. Zato ničnostna tožba v zadevi T-383/06 naj ne bi postala brezpredmetna.
85
Tožeča stranka v podporo tej navedbi uveljavlja trditve, ki so v bistvenem enake trditvam iz prvega tožbenega razloga v podporo predlogom za razglasitev ničnosti v zadevi T-71/07 (glej zgoraj navedene točke od 51 do 55).
86
Parlament izpodbija trditve tožeče stranke, prvič zato, ker meni, da je preklic celotnega postopka javnega razpisa s sklepom z dne 31. januarja 2007ipso facto povzročila razveljavitev sklepa z dne 1. decembra 2006, in drugič, ker je bil za sprejetje tega sklepa pristojen.
Presoja Sodišča prve stopnje
87
Treba je opozoriti, da se predlogi tožeče stranke za razglasitev ničnosti nanašajo na sklep z dne 1. decembra 2006, ki je bil razveljavljen s sklepom z dne 31. januarja 2007. Sicer pa je bila zakonitost sklepa z dne 31. januarja 2007, s katero je bil preklican javni razpis, predmet ničnostne tožbe v zadevi T-71/07, ki je bila zgoraj v točki 73 zavrnjena kot očitno brez pravne podlage.
88
Zato ima sklep z dne 31. januarja 2007 vse učinke. V teh okoliščinah Sodišče prve stopnje meni, da je rezultat razveljavitve sklepa z dne 1. decembra 2006 s sklepom z dne 31. januarja 2007 to, kar je nameravala tožeča stranka doseči z zahtevkom za razglasitev ničnosti v zadevi T-383/06, in sicer odstranitev sklepa z dne 1. decembra 2006 (glej v tem smislu sklep Sodišča prve stopnje z dne 17. septembra 1997 v zadevi Antillean Rice Mills proti Komisiji, T-26/97, Recueil, str. II-1347, točka 15).
89
Iz tega sledi, da je postal zahtevek za razglasitev ničnosti v zadevi T-383/06 brezpredmeten, zato se v skladu s členom 113 Poslovnika postopek v zvezi z njim ustavi.
Odškodninski zahtevek
Trditve strank
90
Tožeča stranka uveljavlja nepogodbeno odgovornost Skupnosti v smislu člena 288, drugi odstavek, ES. Meni, da je iz razlogov, podanih v podporo ničnostni tožbi, očitno, da so v okviru postopka v Parlamentu, v katerem je bil izdan sklep z dne 1. decembra 2006, podane različne nezakonitosti.
91
V okviru zahtevka za razglasitev ničnosti v zadevi T-383/06 se je tožeča stranka po eni strani sklicevala na očitne nepravilnosti v postopku, v katerem je bil sprejet izpodbijani sklep z dne 1. decembra 2006, zaradi nepristojnosti Parlamenta, kršitve člena 101 finančne uredbe in kršitve člena 149 uredbe za izvajanje. Po drugi strani je uveljavljala nespoštovanje meril, določenih v javnem razpisu, načela enakega obravnavanja in preglednosti ter obveznosti obrazložitve.
92
Tožeča stranka meni, da te nezakonitosti, gledano posamično ali skupaj, pomenijo resno kršitev prava Skupnosti.
93
Škodo, ki jo je utrpela tožeča stranka, naj bi bilo težko opredeliti po višini. Predstavljali naj bi jo, prvič, stroški sodelovanja v postopku javnega razpisa v znesku 58.700 EUR, in drugič, nepremoženjska škoda, sedanja in prihodnja, ki naj bi izhajala iz morebitnega negativnega vpliva na ugled tožeče stranke. Znesek te nepremoženjske škode, ki naj bi znašal okoli 10 % skupne vrednosti naročila, bi lahko natančno ocenil strokovnjak, ki bi ga postavilo Sodišče prve stopnje.
94
Parlament ocenjuje, da tožeča stranka neutemeljeno zahteva odškodnino in obresti za sodelovanje pri javnem razpisu, saj po eni strani člen 4 splošnih pogojev za javna naročila Parlamenta to možnost izrecno izključuje, po drugi strani pa tožeča stranka ni predložila niti najmanjšega dokaza, na podlagi katerega bi bilo mogoče odstopiti od načela sodne prakse, v skladu s katerim stroški, ki jih ima ponudnik zaradi sodelovanja pri javnem razpisu, ne morejo pomeniti škode, ki bi jo bilo mogoče povrniti s prisojo odškodnine.
Presoja Sodišča prve stopnje
95
Prvič, treba je ugotoviti, da glede škode, ki jo predstavljajo stroški sodelovanja v postopku oddaje javnega naročila, tožeča stranka ni dokazala vzročne zveze med ravnanjem, očitnim Parlamentu, to je zatrjevanih nezakonitosti, do katerih naj bi prišlo v okviru postopka oddaje spornega naročila, in škodo, ki jo predstavljajo stroški njenega sodelovanja v tem postopku. Pravzaprav ji tudi ob predpostavki, da je v postopku, v katerem sta bila sprejeta sklepa z dne 14. septembra in 1. decembra, ter v samih sklepih prišlo do nezakonitosti, zaradi katerih bi lahko bila tožeča stranka upravičena do učinkov sklepa z dne 7. avgusta 2006, s katerim ji je bilo prvotno dodeljeno javno naročilo, ta sklep ne daje nobenih pravic do sklenitve pogodbe. Nasprotno, v sklepu z dne 7. avgusta 2006 je bilo izrecno opredeljeno, v skladu s členom 149(3), drugi pododstavek, uredbe za izvajanje, da ne pomeni nikakršne zaveze s strani Parlamenta in da ima ta kot naročnik do podpisa pogodbe možnost preklicati postopek javnega razpisa, ne da bi imela tožeča stranka pravico do odškodnine. Sicer pa se je ta možnost v obravnavanem primeru uresničila v obliki sklepa z dne 31. januarja 2007. V teh okoliščinah je treba ugotoviti, da med ravnanjem, očitanim Parlamentu, in škodo, ki jo uveljavlja tožeča stranka, ni vzročne zveze.
96
Drugič, glede nepremoženjske škode, ki jo zatrjuje tožeča stranka, tudi ta ni dokazana. Navaja, da naj bi bila zavrnitev njene ponudbe v sklepu z dne 1. decembra 2006 obrazložena z izjemno negativno presojo, ki bi se lahko hitro razširila v upoštevnem okolju in tako resno škodovala njenemu ugledu.
97
Vseeno je treba navesti, da tožeča stranka ne pojasnjuje, katere so tiste negativne ocene, ki naj bi škodovale njenemu ugledu. V sklepu z dne 1. decembra 2006, s katerim je bila zavrnjena ponudba tožeče stranke, je Parlament pojasnil, da ta ni izpolnjevala meril za izbor glede na njene tehnične in finančne zmožnosti. Očitno je, da taka pojasnila nujno vzbujajo negativne ocene, ali glede kakovosti ponudbe ali glede kakovosti ponudnika. Kljub temu pa iz njih načeloma ne bi bilo mogoče sklepati o takih negativnih ocenah, ki bi škodovale ugledu zadevnega ponudnika, če so bile oblikovane nepolemično in v skladu z dejstvi.
98
Pravzaprav je bil Parlament dolžan pri sprejetju sklepa o oddaji naročila in predvsem pri njeni obrazložitvi preveriti, ali so izpolnjena merila za izbor predloženih ponudb. V zvezi s tem ni mogoče sklepu z dne 1. decembra 2006, v katerem je na primeren način obrazloženo, da so bili osebje, izkušnje, promet in rezultati poslovanja zadnjih poslovnih let tožeče stranke preslabi, da bi ji lahko Parlament zaupal tako obsežen projekt, kot je bil projekt zadevnega naročila, ničesar očitati. Za take navedbe v okviru zavrnitve neke ponudbe ni mogoče reči, da škodujejo ugledu tožeče stranke.
99
Upoštevaje zgoraj navedeno je treba odškodninski zahtevek tožeče stranke v zadevi T-383/06 zavrniti kot očitno brez pravne podlage.
Stroški
100
V skladu s členom 87(2) Poslovnika se neuspeli strani naloži plačilo stroškov, če so bili ti priglašeni.
101
Če je v skladu s členom 87(6) Poslovnika postopek ustavljen, Sodišče prve stopnje o stroških odloči po svoji presoji. Poleg tega lahko Sodišče prve stopnje na podlagi člena 87(3), prvi pododstavek, Poslovnika, stroške razdeli oziroma odloči, da nosi vsaka stranka svoje stroške, če sta stranki uspeli z zahtevki le deloma oziroma v izjemnih okoliščinah.
102
Sklep z dne 1. decembra 2006, ki je bil predmet tožbe v zadevi T-383/06, je bil razveljavljen po vložitvi tožbe, s sklepom, ki ga je Parlament sprejel v skladu s postopkom, predvidenim na področju javnih razpisov. Kljub temu v okviru spisa v teh zadevah in v ustreznih postopkih z začasnimi odredbami ni mogoče izključiti, da je Parlament z ravnanjem v postopku oddaje naročila povzročil tožbo v zadevi T-383/06 in predlog za izdajo začasne odredbe v zadevi T-383/06 R. V teh okoliščinah je treba odločiti, da tožeča stranka nosi polovico svojih stroškov v zadevah T-383/06 in T-383/06 R, medtem ko nosi Parlament poleg svojih stroškov tudi polovico stroškov tožeče stranke.
103
V zadevi T-71/07, v kateri tožeča stranka ni uspela, ji je treba v skladu s predlogi Parlamenta naložiti stroške, vključno s stroški, nastalimi v postopku za izdajo začasne odredbe v zadevi T-71/07 R in z ugovorom nedopustnosti.
Iz teh razlogov je
SODIŠČE PRVE STOPNJE (drugi senat)
sklenilo:
1.
Zadevi T-383/06 in T-71/07 se za izdajo sklepa združita.
2.
Zadeva T-71/07, ugovor nedopustnosti, se pridruži po temelju.
3.
Tožba v zadevi T-71/07 se zavrne kot očitno brez pravne podlage.
4.
Postopek v zvezi z zahtevkom za razglasitev ničnosti v zadevi T-383/06 se ustavi.
5.
Odškodninski zahtevek v zadevi T-383/06 se zavrne kot očitno brez pravne podlage.
6.
V zadevi T-383/06 nosi Parlament svoje stroške in polovico stroškov Icuna.Com SCRL, vključno s stroški postopka za izdajo začasne odredbe. Icuna.Com nosi polovico svojih stroškov.
7.
V zadevi T-71/07 nosi Icuna.Com svoje stroške in stroške Parlamenta, vključno s stroški postopka za izdajo začasne odredbe in ugovora nedopustnosti.
V Luxembourgu, 14. maja 2008.
Sodni tajnik
E. Coulon
Predsednica
I. Pelikánová
(
*1
)	Jezik postopka: francoščina.