SKLEP
Vrhovno sodišče Republike Slovenije je v senatu, ki so ga sestavljali vrhovni sodnica  
in sodnika Anton Frantar kot predsednik ter mag. Rudi Štravs in mag. Nina Betetto kot  
člana, 
v nepravdni zadevi predlagatelja: N. ..., Italija, ki jo zastopa M. O., odvetnik v ..., zoper 
nasprotnega udeleženca: P. R., ..., ki ga zastopa M. Ž., odvetnik v ...,
v postopku razglasitve izvršljivosti tuje sodne odločbe,
o  pritožbi nasprotnega  udeleženca zoper  sklep Okrožnega  sodišča  v  Ljubljani  
I R 33/2017-I z dne 5. 1. 2018,
na seji 7. junija 2018
1
Cp 14/2018
SKLENILO: 
I. Pritožba se zavrne in se potrdi izpodbijani sklep.
II. Nasprotni udeleženec sam krije svoje stroške pritožbenega postopka.
OBRAZLOŽITEV:
1. Okrožno sodišče v Kopru je s sklepom R 365/2016 z dne 7. 10. 2016 razglasilo za  
izvršljivo sodbo italijanskega Sodišča v Vicenzi - Ločeni oddelek v Schiu. št.  
485/10, opr. št. 696/02 z dne 23. 11. 2010. Po ugovoru nasprotnega udeleženca se  
je  izreklo  za  krajevno  nepristojno  in  zadevo  odstopilo  Okrožnemu  sodišču  v  
Ljubljani. 
2. Okrožno  sodišče  v  Ljubljani  je  postopek  razglasitve  izvršljivosti  tuje  sodne  
odločbe s sklepom z dne 29. 9. 2017 prekinilo do odločitve Prizivnega sodišča v  
Benetkah na zahtevo nasprotnega udeleženca, ki je zoper sodno odločbo v državi  
izvora vložil redno pravno sredstvo. Ker je predlagatelj v vlogi z dne 15. 11. 2017  
sporočil, da je bila pritožba nasprotnega udeleženca zavrnjena, je prvostopenjsko  
sodišče  z  izpodbijanim sklepom odločilo,  da  se  prekinjeni  postopek  nadaljuje  
(točka  I)  in zavrnilo ugovor  nasprotnega  udeleženca  zoper  sklep o razglasitvi  
izvršljivosti tuje sodne odločbe (točka II). Nasprotnemu udeležencu je  naložilo 
tudi plačilo stroškov postopka. 
3. Proti temu sklepu vlaga pritožbo nasprotni udeleženec. Kot bistveno navaja, da ni  
prejel vloge predlagatelja  s sodbo Prizivnega sodišča v Benetkah, zaradi česar se  
do nje ni mogel opredeliti. Po mnenju pritožnika je sodišče z izdajo izpodbijanega  
sklepa brez vročitve omenjene vloge prekršilo načelo kontradiktornosti v postopku 
razglasitve izvršljivosti tuje sodne odločbe (tretji odstavek 43. člena Uredbe Sveta  
(ES) št. 44/2001 z dne 22. 12. 2000 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju  
sodnih  odločb  v  civilnih  in  gospodarskih  zadevah  (v  nadaljevanju  Bruseljska  
Uredba1), 7. člen Zakona o pravdnem postopku - v nadaljevanju ZPP, v zvezi s 37. 
členom Zakona o nepravdnem postopku (v nadaljevanju ZNP )  in 111. členom  
Zakona o mednarodnem zasebnem pravu in postopku - v nadaljevanju ZMZPP) . 
Opozarja, da bi mu morala biti v skladu z načelom enakosti in enakega varstva  
pravic (14. in 22. člen Ustave) v postopku zagotovljena možnost, da se opredeli do  
vlog predlagatelja, zlasti kadar v njih navaja pravno relevantna dejstva, ki lahko  
1 V skladu s prehodno določbo 66. člena Uredbe (EU) št. 1215/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z 
dne  12.  12.  2012  o  pristojnosti  in  priznavanju  ter  izvrševanju  sodnih  odločb  v  civilnih  in  
gospodarskih  zadevah  (prenovitev,  t.i.  Uredba  Bruselj  I  bis),  se  Uredba  št.  44/2001  še  naprej  
uporablja, če je bila sodna odločba izdana v sodnem postopku, ki je bil pričet pred 10. 1. 2015.
2
bistveno vplivajo na potek in izid postopka. Prvostopenjskemu sodišču nadalje  
očita, da se ni opredelilo do njegovega predloga, da izvršbo pogoji s plačilom  
25.000,00  EUR  varščine  na  podlagi  3.  točke  36.  člena  (pravilno  46.  člena)  
Bruseljske Uredbe. Meni, da je navedel utemeljene razloge za določitev varščine,  
saj  je  pojasnil  škodljive  posledice  priznanja  izvršljivosti  zanj  in  za  ženo  ter  
predložil  dokazila  o  likvidacijskem  postopku  nad  predlagateljem.  Čeprav  je  
določitev  varščine  možnost  (in  ne  obveza)  sodišča,  bi  se  moralo  sodišče  do  
predloga  opredeliti.  Poudarja,  da  sodba  nasprotuje  javnemu  redu  Republike  
Slovenije, zaradi česar je podana ovira po prvem odstavku 34. člena Bruseljske  
Uredbe. Denarne terjatve iz tuje sodbe se namreč ne da določiti - datum zapadlosti  
terjatve ni razviden, višina stroškov pa je nedoločena. To nasprotuje 21. členu  
Zakona o izvršbi in zavarovanju (v nadaljevanju ZIZ) o primernosti izvršilnega  
naslova. Pojasnjuje, da iz sodbe izhaja znesek stroškov 11.500,00 EUR (in ne  
16.779,88 EUR). Prvi stavek točke c.) izreka tuje sodne odločbe namreč določa,  
da nasprotni udeleženec dolguje le 2/3 od 11.500,00 EUR. V ta znesek pa so po  
italijanskem pravu že vključene takse in nagrade odvetnikov, splošni stroški, DDV  
in prispevek CPA.
4. Pritožba ni utemeljena. 
5. Neutemeljen je očitek kršitve načela kontradiktornosti, ker sodišče pritožniku ni  
vročilo vloge predlagatelja z dne 15. 11. 2017, v kateri je predlagal nadaljevanje  
prekinjenega  postopka  in  predložil  sodbo  Prizivnega  sodišča  v  Benetkah . 
Prvostopenjsko sodišče predloga za nadaljevanje postopka ni vročalo v odgovor,  
saj se v skladu s petim odstavkom 208. člena ZPP (v zvezi s 37. členom ZNP in  
111. členom ZMZPP), stranki, ki ni  predlagala nadaljevanja postopka, vroči le  
sklep o nadaljevanju postopka. Nasprotni udeleženec pa že na zadnjo pripravljalno  
vlogo (odgovor na ugovor) predlagatelja z dne 20. 3. 2017 ni odgovoril (replike  
42.b člen ZIZ niti ne predvideva), čeprav mu je bila vročena tri mesece pred izdajo 
sklepa o prekinitvi postopka. Ni mogoče pritrditi pritožniku, da mu je sodišče s  
takšnim postopanjem onemogočilo  opredelitev  do  vloge,  ki  bi  lahko  bistveno  
vplivala na potek in izid postopka. Pravni položaj toženca se namreč ne bi mogel  
spremeniti. Za razglasitev izvršljivosti tuje sodne odločbe se ne zahteva njena  
pravnomočnost v državi izvora. Stališče temelji na zasnovi Bruseljske uredbe, ki  
po eni strani kot pogoj za priznanje in za razglasitev izvršljivosti tuje odločbe  
predpisuje  le  njeno  izvršljivost  v  državi  članici,  v  kateri  je  bila  izdana  (prvi  
odstavek  38.  člena  Bruseljske  uredbe);  po  drugi  strani  pa  skozi  določbe  o  
prekinitvi postopka omogoča upoštevanje možnosti spremembe tuje sodne odločbe 
s pravnimi sredstvi v državi izvora (prvi odstavek 46. člena Bruseljske uredbe).  
Vložitev pravnega sredstva je le pogoj, da sodišče odloča o prekinitvi postopka, in  
ne pomeni, da sodišče mora prekiniti postopek. Odločitev o prekinitvi postopka je  
3
torej prepuščena diskreciji sodišča 2. To pomeni, da bi sodišče lahko razglasilo  
izvršljivosti  tuje  sodne  odločbe  brez  prekinitve  postopka  že  pred  odločitvijo  
Prizivnega  sodišča  v Benetkah.  V tem primeru  bi  lahko izvršbo pogojevalo s  
plačilom varščine, ki bi jo samo določilo (tretji odstavek 46. člena Bruseljske  
uredbe). Ker pa je sodišče ugodilo primarnemu predlogu in postopek prekinilo, o  
podrednem predlogu za plačilo varščine ni smelo odločati (tretji odstavek 182.  
člena ZPP). Varščina je namreč namenjena le začasnemu zavarovanju položaja  
nasprotnega udeleženca za škodo, ki bi jo utegnil utrpeti zaradi spremembe tuje  
sodne odločbe v postopku s pravnimi sredstvi v državi izvora. Ker je tuja sodna  
odločba postala pravnomočna, sodišče prve stopnje ni imelo razloga za naložitev  
plačila varščine. Zato se v izpodbijanem sklepu ni bilo dolžno izrecno opredeliti  
do pritožnikovega predloga za plačilo varščine.
6. Razglasitev  izvršljivosti  tuje  sodne  odločbe  temelji  na  medsebojnem zaupanju  
držav članic. Dopustno jo je zavrniti (ob odločanju o ugovoru) ali razglasitev  
njene izvršljivosti preklicati (ob odločanju o pritožbi) le iz omejenih razlogov,  
navedenih  v  34.  in  35.  členu  Bruseljske  Uredbe  (prvi  odstavek  45.  člena  
Bruseljske Uredbe). Tuje sodne odločbe pa ni dovoljeno preverjati glede vsebine  
(36.  člen  in  drugi  odstavek  45.  člena  Bruseljske  Uredbe). Pri  tem  s odišče 
preizkuša obstoj razlogov iz 34. in 35. člena Bruseljske Uredbe izključno v mejah  
ugovornih  razlogov3.  Nasprotni  udeleženec  okoliščin  iz  34.  člena  Bruseljske  
Uredbe v ugovoru ni zatrjeval. Pritožbene navedbe o  nejasnosti izreka sodbe, češ  
da denarne  terjatve ni mogoče  določiti, ker ni razviden datum zapadlosti, niti  
višina stroškov, kar naj bi nasprotovalo 21. členu ZIZ, predstavljajo  nedovoljene 
pritožbene novote. Ker nasprotni udeleženec ni izkazal, da jih brez svoje krivde ni  
mogel uveljavljati v postopku pred sodiščem prve stopnje, jih Vrhovno sodišče ni  
smelo upoštevati (prvi odstavek 337. člena ZPP v zvezi s 37. členom ZNP in 111.  
členom ZMZPP). I z izreka tuje sodne odločbe je tudi sicer jasno razvidna višina  
stroškov,  ki  jih dolguje  pritožnik. Nejasno določen datum zapadlosti  pa lahko  
predstavlja  zgolj  oviro  pri  izvršbi  na  plačilo  obresti,  ne  nasprotuje  pa  očitno  
slovenskemu javnemu redu4. Vsako nasprotovanje pravni ureditvi države priznanja 
namreč ne predstavlja hkrati tudi kršitve njenega javnega reda. Da se zagotovi  
spoštovanje  prepovedi  vsebinskega  preverjanja  sodne  odločbe,  izdane  v  drugi  
državi  članici,  mora  poseg  pomeniti  očitno  kršitev  pravnega  pravila,  ki  se  v  
pravnem redu države, v kateri se zahteva priznanje, šteje za bistvenega oziroma  
temeljnega.  Nasprotovanje  javnemu  redu je  torej  podano le,  če  bi  bil  rezultat  
2 Primerjaj sklepe Vrhovnega sodišča RS Cp 9/2016 z dne 19. 5. 2016, Cpg 5/2013 z dne 10. 9. 2013,  
Cpg 4/2010 z dne 13. 7. 2010, Cpg 4/2009 z dne 7. 9. 2010 in A. Galič, Pristojnost ter priznanje in  
izvršitev sodb v civilnih in gospodarskih zadevah, Podjetje in delo, 2005,   št. 6-7, str. 1118-1130.
3 Primerjaj sklep Vrhovnega sodišča RS Cp 11/2017 z dne 7. 9. 2017.
4 Primerjaj sklep Vrhovnega sodišča RS Cpg 7/2016 z dne 15. 7. 2016.
4
nevzdržen. S preširoko razlago pojma javni red bi se sicer lahko izjalovilo bistvo  
instituta priznavanja tujih sodnih odločb, ki je v tem, da stranke niso postavljene  
pred  zahtevo,  da  morajo  v  postopkih  z  mednarodnim  elementom  večkrat  
dokazovati utemeljenost svojih zahtevkov5.
7. Ker pritožba ni utemeljena, sodišče prve stopnje pa tudi ni zagrešilo nobene od  
kršitev, na katere mora Vrhovno sodišče paziti po uradni dolžnosti (drugi odstavek  
350. člena ZPP v zvezi s 37. členom ZNP in 111. členom ZMZPP), je pritožbo kot  
neutemeljeno zavrnilo in izpodbijani sklep potrdilo (2. točka 365. člena ZPP).
8. Na podlagi prvega odstavka 35. člena ZNP (v zvezi z 111. členom ZMZPP) je  
Vrhovno  sodišče  odločilo,  da  nasprotni  udeleženec  sam  krije  svoje  stroške  
pritožbenega postopka.
Ljubljana, 7. junij 2018
Predsednik senata:
Anton Frantar, l.r.
5 Primerjaj sklepe Vrhovnega sodišča RS Cpg 5/2013 z dne 10. 9. 2013, Cp 9/2016  z dne 19. 5. 2016  
in Cpg 7/2016 z dne 15. 7. 2016.
5