62016TJ0300_RES
Zadeva T‑300/16
Jindal Saw LtdinJindal Saw Italia SpA
proti
Evropski komisiji
Sodba Splošnega sodišča (prvi razširjeni senat) z dne 10. aprila 2019
„Subvencije – Uvoz cevi iz nodularnega litega železa s poreklom iz Indije – Izvedbena uredba (EU) 2016/387 – Uvedba dokončne izravnalne dajatve – Indijska ureditev, s katero sta bili uvedeni izvozna dajatev na železovo rudo in dvojna prevoznina za železniški prevoz, ki je manj ugodna za prevoz železove rude za izvoz – Člen 3, točka 1(a)(iv), Uredbe (ES) št. 597/2009 (nadomeščena z Uredbo (EU) 2016/1037) – Finančni prispevek – Dobava blaga – Dejanje, s katerim se zasebnemu organu „zaupa“, da opravi funkcijo, ki pomeni prispevanje sredstev – Člen 4(2)(a) Uredbe št. 597/2009 – Specifičnost subvencije – Člen 6(d) Uredbe št. 597/2009 – Izračun ugodnosti – Škoda za industrijo Unije – Izračun nelojalnega nižanja prodajnih cen in stopnje škode – Vzročna zveza – Dostop do zaupnih podatkov protisubvencijske preiskave – Pravica do obrambe“
Sodni postopek – Pripravljalni ukrepi – Predložitev zaupnih podatkov, ki jih je Komisija zbrala v okviru protisubvencijske preiskave – Ukrep procesnega vodstva, s katerim se tožeči stranki dostop do navedenih podatkov odobri za omejene namene – Vložitev novih očitkov na podlagi navedenih podatkov, vendar zunaj predmeta ukrepa procesnega vodstva – Nedopustnost
(Poslovnik Splošnega sodišča členi 84, od 88 do 92 in 103; Uredba Sveta št. 597/2009, člen 29)
(Glej točke od 33 do 54.)
Skupna trgovinska politika – Zaščita proti praksam subvencioniranja, ki jih izvajajo tretje države – Potek preiskave – Obveznost Komisije, da zagotovi obveščanje zadevnih strank – Obseg – Pravica do obrambe – Kršitev – Pogoji – Možnost zadevnega podjetja, da bolje zagotovi svojo obrambo, če ni kršitve postopka
(Uredba Sveta št. 597/2009, člen 30)
(Glej točke od 74 do 94.)
Skupna trgovinska politika – Zaščita proti praksam subvencioniranja, ki jih izvajajo tretje države – Subvencija – Pojem – Razlaga ob upoštevanju Sporazuma o subvencijah in izravnalnih ukrepih iz leta 1994 – Odločba organa za reševanje sporov pri STO, v kateri je uporabljena ustrezna določba navedenega sporazuma – Upoštevnost
(sporazum o subvencijah in izravnalnih ukrepih iz leta 1994, člen 1; uredba Sveta št. 597/2009, člen 3, točka 1(a)(iv))
(Glej točke od 96 do 103.)
Skupna trgovinska politika – Zaščita proti praksam subvencioniranja, ki jih izvajajo tretje države – Subvencija – Pojem – Finančni prispevek vlade v državi porekla ali izvoza – Ureditev, s katero se uvedejo omejitve izvoza železove rude, zaradi katerih njen izvoz postane komercialno nezanimiv – Vključitev
(Uredba Sveta št. 597/2009, člen 3, točka 1(a)(iv))
(Glej točke od 106 do 129.)
Skupna trgovinska politika – Zaščita proti praksam subvencioniranja, ki jih izvajajo tretje države – Subvencija – Pojem – Specifičnost subvencije – Subvencioniranje, specifično za podjetje, industrijo ali skupino podjetij ali industrij – Ureditev, s katero se uvedejo omejitve izvoza železove rude, zaradi katerih njen izvoz postane komercialno nezanimiv – Vključitev
(Uredba Sveta št. 597/2009, člen 4(2))
(Glej točke od 159 do 168.)
Skupna trgovinska politika – Zaščita proti praksam subvencioniranja, ki jih izvajajo tretje države – Subvencija – Pojem – Ugodnost za prejemnika – Izračun ugodnosti – Referenčno obdobje – Celotno obdobje preiskave – Prenehanje prednosti po tem obdobju – Dokazno breme
(Uredba Sveta št. 597/2009, člen 3(2), člen 5 in člen 15(1))
(Glej točke od 180 do 182 in od 187 do 193.)
Skupna trgovinska politika – Zaščita proti praksam subvencioniranja, ki jih izvajajo tretje države – Subvencija – Pojem – Ugodnost za prejemnika – Izračun ugodnosti – Finančni prispevek, ki ga predstavlja dobava blaga – Metoda izračuna, ki mora odražati ugodnost, dejansko dodeljeno vsakemu prejemniku – Posledice
(Uredba Sveta št. 597/2009, člen 3(2) in člen 6(d))
(glej točke od 205 do 227.)
Skupna trgovinska politika – Zaščita proti praksam subvencioniranja, ki jih izvajajo tretje države – Škoda – Dokazovanje vzročne zveze – Obveznosti institucij – Izračun nelojalnega nižanja prodajnih cen zadevnega uvoza – Obveznost poštene primerjave med cenami zadevnega izdelka in podobnega izdelka industrije Unije – Primerjava med cenami na različnih ravneh trgovanja – Kršitev
(Uredba Sveta št. 597/2009, člen 8)
(Glej točke od 235 do 259.)
Povzetek
Splošno sodišče je s sodbo Jindal Saw Italia/Komisija (T‑300/16), (
1
) izdano 10. aprila 2019, razglasilo ničnost Uredbe 2016/387 o uvedbi dokončne izravnalne dajatve na uvoz cevi iz nodularnega litega železa s poreklom iz Indije (
2
) v delu, v katerem se nanaša na družbo Jindal Saw Ltd. To dokončno izravnalno dajatev je Komisija določila po izvedbi preiskave, začete v odgovor na pritožbe treh podjetij iz skupine Saint-Gobain Pam, ki je vodilna proizvajalka v Evropski uniji, ki so se nanašale na različne subvencije, ki jih je Indija uvedla v korist indijske železarske in jeklarske industrije. Prva tožeča stranka, družba Jindal Saw, je ena od dveh indijskih proizvajalk-izvoznic, ki sta sodelovali v protisubvencijski preiskavi Komisije. Jindal Saw Italia, druga tožeča stranka, je hčerinska družba družbe Jindal Saw v Uniji.
Splošno sodišče je najprej kot nedopustno zavrnilo dodatno stališče, ki sta ga tožeči stranki predložili po preučitvi nekaterih zaupnih dokumentov iz protisubvencijske preiskave, do katerih jima je bil s tem, da je Splošno sodišče sprejelo pripravljalni ukrep in ukrep procesnega vodstva, omogočen omejen dostop. Splošno sodišče je v zvezi s tem poudarilo, da je bil dostop do navedenih podatkov, katerih zaupnost v smislu člena 29 osnovne protisubvencijske uredbe (
3
) ni bila sporna in za razkritje katerih tožeči stranki na podlagi navedene uredbe nista mogli zaprositi, dovoljen, da bi se omogočilo preverjanje pojasnil, navedenih v odgovoru Komisije na tožbo v zvezi s tipkarsko napako, storjeno med upravnim postopkom. Ker tožeči stranki nista prerekali resničnosti navedenih pojasnil, temveč sta trdili, da sta našli druge napake, s katerimi naj bi bili potrjeni nekateri njuni očitki, je Splošno sodišče pojasnilo, da obravnavanega primera ni mogoče enačiti s položajem, v katerem bi Splošno sodišče v skladu s členom 103(3) Poslovnika odločilo, da glavno stranko na splošno seznani z zaupnimi podatki ali dokazili, ki mu jih je predložila druga glavna stranka. Zato se tožeči stranki nista mogli sklicevati na splošni dostop do novih podatkov, seznanjenost s katerimi bi jima omogočila, da uveljavljata nove tožbene razloge ali očitke, ki bi jih bilo treba šteti za dopustne na podlagi člena 84 Poslovnika.
Tožeči stranki sta v zvezi z vsebino zadeve, natančneje glede subvencij, v zvezi s katerimi se lahko uvedejo izravnalni ukrepi, ki so bile ugotovljene v izpodbijani uredbi, grajali zlasti ugotovitev, da omejitve izvoza železove rude, ki jih je indijska vlada glede železove rude uvedla v obliki izvozne dajatve in politike dvojne prevoznine, pomenijo „finančni prispevek vlade“ v smislu člena 3, točka1(a), osnovne protisubvencijske uredbe. Po mnenju tožečih strank zlasti ni mogoče šteti, da je indijska vlada s tema ukrepoma indijskim proizvajalcem železove rude v smislu člena 3, točka 1(a)(iv), druga alinea, navedene uredbe „zaupala“, da to rudo dobavljajo domači železarski in jeklarski industriji. Vendar je Splošno sodišče v zvezi s tem navedlo, da je zadnjenavedena določba ukrep za preprečevanje izogibanja in da je treba za zagotovitev njenega polnega učinka izraz „zaupa“ razumeti kot vsako dejanje vlade, s katerim se zasebnemu organu neposredno ali posredno zaupa odgovornost za izvajanje ene od vrste funkcij, navedenih v členu 3, točka 1(a), od (i) do (iii), navedene uredbe. Tako pa je bilo v konkretnih okoliščinah obravnavane zadeve, saj je vlada zadevne omejitve izvoza zasnovala in uvedla z izrecnim namenom zagotavljanja dobave železove rude na indijskem trgu ter so bile te omejitve nato spremljane in prilagojene, da se ta cilj doseže s tem, da izvoz te železove rude postane komercialno nezanimiv.
Splošno sodišče je v zvezi z obstojem „ugodnosti“ v smislu člena 3, točka 2, osnovne protisubvencijske uredbe poleg tega ugotovilo, da je v primeru, da gre za finančni prispevek, ki se nanaša na blago, katerega cene nihajo, kot je to v obravnavani zadevi, upoštevno to, ali je iz izračuna ugodnosti za celotno obdobje preiskave razviden obstoj pozitivne subvencijske stopnje za zadevne upravičence. Zato za presojo zakonitosti izpodbijane uredbe ni bilo upoštevno, da lahko novejši izračun pokaže, da zadevni finančni prispevek v določenem trenutku indijskim upravičencem ni zagotavljal ugodnosti. Splošno sodišče je v odgovor na očitek kršitve člena 15(1), drugi pododstavek, osnovne protisubvencijske uredbe, v skladu s katerim se ne uvedejo nobeni ukrepi, če je dokazano, da subvencije ne zagotavljajo več nobenih ugodnosti zadevnim izvoznikom, poleg tega poudarilo, da dokler bodo še naprej obstajali predpisi, ki določajo zadevne omejitve izvoza, ni mogoče izključiti, da se bodo v bližnji prihodnosti mednarodne cene znova zvišale ali da se bodo indijske cene znižale, zaradi česar bi znova obstajala ugodnost.
Splošno sodišče pa je sprejelo očitke v zvezi z napakami, ki jih je Komisija storila pri izračunu ugodnosti, dodeljene družbi Jindal Saw z zadevnimi izvoznimi omejitvami. Tožeči stranki sta v zvezi s tem med drugim navedli kršitev člena 3, točka 2, in člena 6(d) osnovne protisubvencijske uredbe, do katere naj bi prišlo s tem, da je Komisija ugotovila ugodnost za družbo Jindal Saw ob upoštevanju povprečne cene za nakup železove rude v Indiji, ki ni vključevala dejanskih stroškov prevoza te družbe, ampak „standardne tehtane povprečne stroške prevoza“, izračunane na podlagi stroškov prevoza, ki sta jih predložila indijska proizvajalca izvoznika, ki sta sodelovala v preiskavi. Splošno sodišče je v tem okviru ugotovilo, da člena 6 osnovne protisubvencijske uredbe glede na besedilo, cilj in sobesedilo, v katero se umešča, v položaju, kakršen je ta v obravnavani zadevi in v katerem so opredeljeni samo trije proizvajalci izvozniki, pri čemer sta dva od njih sodelovala v preiskavi, ni mogoče razlagati tako, da Komisiji omogoča izračunati ugodnost, dodeljeno vsakemu od proizvajalcev izvoznikov, ki sta sodelovala v preiskavi, na podlagi povprečne nabavne cene, ki vključuje stroške prevoza, ki ustrezajo povprečju, določenemu na podlagi stroškov, ki jih plačata ta proizvajalca izvoznika, namesto na podlagi dejanskih cen, ki jih plača vsak od njiju, vključno z njunim dejanskim stroškom prevoza. Tako mora metoda, ki jo Komisija uporabi pri izračunu ugodnosti, kolikor je mogoče, odražati ugodnost, dejansko dodeljeno prejemniku. Glede na to, da je bilo iz odgovorov Komisije na vprašanja, ki jih je postavilo Splošno sodišče, razvidno, da so bili stroški prevoza, ki so dejansko nastali družbi Jindal Saw, višji od „standardnih tehtanih povprečnih stroškov prevoza“, ki jih je upoštevala Komisija, pa je zaradi njene napake lahko obstajal dvom o zakonitosti izpodbijane uredbe, ker se zaradi nje razveljavi celotna analiza v zvezi s samim obstojem subvencije.
Splošno sodišče je nazadnje sprejelo tudi očitke glede napak, ki naj bi jih Komisija storila pri opredelitvi obstoja škode za industrijo Unije. Splošno sodišče je v zvezi s tem opozorilo, da se z obveznostjo objektivne preiskave vpliva subvencioniranega uvoza, določeno v členu 8(1) osnovne protisubvencijske uredbe, zahteva, da se med cenami zadevnega izdelka in podobnega izdelka, ki ga je navedena industrija prodala na ozemlju Unije, izvede primerjava, ki je poštena in se torej izvede na isti ravni trgovanja. Ob preučitvi zadeve se je izkazalo, da se je Komisija za določitev cene podobnega izdelka industrije Unije oprla na prodajne cene prodajnih subjektov, povezanih z glavnim proizvajalcem v Uniji, pri čemer za določitev cene zadevnega izdelka, ki ga je proizvedla družba Jindal Saw, ni upoštevala prodajnih cen prodajnih subjektov te družbe, čeprav sta tako glavni proizvajalec v Uniji kot tudi družba Jindal Saw zelo velik del prodaje v Uniji ustvarila prek prodajnih subjektov. Splošno sodišče je tako ugotovilo kršitev člena 8(1) osnovne protisubvencijske uredbe v delu, v katerem je Komisija nelojalno nižanje prodajnih cen izračunala s primerjavo cen zadevnih izdelkov na različnih ravneh trgovanja. Ker se je ta napaka nanašala na presojo, ki pomeni podlago, ki je nujna za naložitev izravnalne dajatve na uvoz zadevnega izdelka, ki ga proizvaja družba Jindal Saw, je Splošno sodišče potrdilo, da je treba izpodbijano uredbo razglasiti za nično tudi v delu, v katerem je bila storjena ta napaka.
(
1
)	Ta sodba je povezana s sodbo Jindal Saw in Jindal Saw Italia/Komisija (T‑301/16, EU:T:2019:234), s katero je Splošno sodišče razglasilo ničnost Izvedbene uredbe (EU) 2016/388 z dne 17. marca 2016 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve na uvoz cevi iz nodularnega litega železa (imenovanega tudi sferoidno grafitno lito železo) s poreklom iz Indije v delu, v katerem se nanaša na družbo Jindal Saw Ltd.
(
2
)	Izvedbena uredba Komisije (EU) 2016/387 z dne 17. marca 2016 o uvedbi dokončne izravnalne dajatve na uvoz cevi iz nodularnega litega železa (imenovanega tudi sferoidno grafitno lito železo) s poreklom iz Indije (UL 2016, L 73, str. 1).
(
3
)	Uredba Sveta (ES) št. 597/2009 z dne 11. junija 2009 o zaščiti proti subvencioniranemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske Unije (UL 2009, L 188, str. 93), kakor je bila spremenjena z Uredbo št. 37/2014.