62024TJ0368
UNIONIN YLEISEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (viides jaosto)
11 päivänä kesäkuuta 2025 (
*1
)
Henkilöstö – Väliaikaiset toimihenkilöt – Toistaiseksi voimassa oleva työsopimus – Euroopan unionin muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen 2 artiklan c alakohta – Sopimuksen irtisanominen – Euroopan unionin muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen 47 artiklan c kohdan i alakohta – Luottamussuhteen katkeaminen – Perusteluvelvollisuus – Henkilöstösääntöjen liitteessä IX oleva 3 artikla – Harkintavallan tai menettelyn väärinkäyttö – Syyttömyysolettama – Oikeus tulla kuulluksi – Ilmeinen arviointivirhe – Suhteellisuusperiaate – Huolenpitovelvollisuus – Vastuu – Aineellinen ja aineeton vahinko
Asiassa T‑368/24,
EO, edustajinaan asianajajat L. Levi ja P. Baudoux,
kantajana,
vastaan
Euroopan parlamentti, asiamiehinään S. Seyr, I. Lázaro Betancor ja K. Zejdová,
vastaajana,
UNIONIN YLEINEN TUOMIOISTUIN (viides jaosto),
toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja J. Svenningsen (esittelevä tuomari) sekä tuomarit C. Mac Eochaidh ja M. Stancu,
kirjaaja: hallintovirkamies A. Marghelis,
ottaen huomioon asian käsittelyn kirjallisessa vaiheessa esitetyn,
ottaen huomioon 4.3.2025 pidetyssä istunnossa esitetyn,
on antanut seuraavan
tuomion
1
SEUT 270 artiklaan perustuvalla kanteellaan kantaja eli EO vaatii yhtäältä 15.9.2023 tehdyn päätöksen, jolla Euroopan parlamentti irtisanoi hänen väliaikaisen toimihenkilön työsopimuksensa (jäljempänä riidanalainen päätös), kumoamista ja toisaalta korvausta hänelle kyseisen päätöksen vuoksi väitetysti aiheutuneesta aineellisesta ja aineettomasta vahingosta.
Asian tausta
2
Kantaja on entinen Euroopan parlamentin sosialistien ja demokraattien poliittisen ryhmän (jäljempänä S&D-ryhmä) Euroopan unionin muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen (jäljempänä palvelussuhteen ehdot) 2 artiklan c alakohdassa tarkoitettu väliaikainen toimihenkilö.
3
S&D-ryhmän poliittisen neuvonantajan tehtäviään hoitaessaan hän oli muun muassa laatimassa ihmisoikeustilanteesta Qatarissa järjestettävien jalkapallon MM-kisojen yhteydessä 24.11.2022 annettua Euroopan parlamentin päätöslauselmaa (EUVL 2023, C 167, s. 99; jäljempänä 24.11.2022 annettu päätöslauselma).
4
S&D‑ryhmän jäsenen valtuutettu avustaja tarjosi 24.11.2022 annetun päätöslauselman hyväksymisen jälkeisinä päivinä kantajalle mahdollisuutta osallistua jalkapallon MM-kisojen otteluun Qatarissa. Lahja muodostui kahdesta lipusta, jotka oli tarkoitettu Argentiinan ja Alankomaiden joukkueiden väliseen neljännesvälieräotteluun osallistumiseen, sekä kahden henkilön matka- ja majoituskulujen korvaamisesta.
5
Kantaja lähti ajanjaksoksi 8.–11.12.2022 Qatariin avopuolisonsa kanssa.
6
Belgian viranomaiset aloittivat 9.12.2022 tutkinnan Qatarin mahdollisesta lainvastaisesta lobbaustoiminnasta. Ne suorittivat muun muassa paikanetsintöjä parlamentin toimistoissa ja ottivat kiinni useita henkilöitä, joihin kuului edellä 4 kohdassa tarkoitettu valtuutettu avustaja.
7
Kantaja ilmoitti 16.12.2022 yksikönpäällikölleen oleskelustaan Qatarissa. He ilmoittivat yhdessä asiasta S&D-ryhmän pääsihteerille.
8
Palvelukseen ottamista koskevien sopimusten tekemiseen toimivaltaisena viranomaisena (jäljempänä toimivaltainen viranomainen) S&D-ryhmän puheenjohtaja pidätti 20.12.2022 kantajaa kuultuaan tämän toistaiseksi tehtävistään ja pidätti samalla hänen palkkansa Euroopan unionin virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen (jäljempänä henkilöstösäännöt) liitteessä IX olevan 23 ja 24 artiklan nojalla.
9
Samana päivänä S&D-ryhmän työvaliokunta julkaisi lehdistötiedotteen, jonka otsikko oli ”Nollatoleranssi lahjontaan” ja jossa todetaan, että se ”tukee täysimääräisesti henkilöstönsä jäsenen tehtävistä pidättämistä sellaisen vakavan virheen vuoksi, joka liittyy meneillään olevaan rikostutkintaan” (jäljempänä 20.12.2022 päivätty lehdistötiedote).
10
Toimivaltainen viranomainen ilmoitti kantajalle 4.1.2023 aloittaneensa tätä koskevan hallinnollisen tutkimuksen, joka koski hänen mahdollista henkilöstösääntöjen 11 artiklassa säädettyjen velvollisuuksien laiminlyöntiään.
11
Hallinnollista tutkimusta koskeva raportti toimitettiin 30.1.2023 toimivaltaiselle viranomaiselle ja S&D-ryhmän pääsihteerille, ja siinä suositettiin, että kantaja kutsuttaisiin kuultavaksi henkilöstösääntöjen liitteessä IX olevan 3 artiklan mukaisesti.
12
Toimivaltainen viranomainen kuuli kantajaa 6.3.2023 henkilöstösääntöjen liitteessä IX olevan 3 artiklan mukaisesti S&D-ryhmän pääsihteerin, parlamentin oikeudellisen yksikön jäsenen ja hallinnollista tutkimusta koskevan raportin laatineiden työntekijöiden läsnä ollessa.
13
Toimivaltainen viranomainen ilmoitti 31.5.2023 kantajalle aikomuksestaan irtisanoa hänen työsopimuksensa palvelussuhteen ehtojen 47 artiklan c alakohdan i alakohdan perusteella ja vapautti hänet palveluksesta hänen kymmenen kuukauden irtisanomisajakseen vedoten siihen, että luottamussuhde hänen ja S&D-ryhmän välillä oli katkennut. Kyseinen viranomainen kutsui hänen keskusteluun, joka oli tarkoitus järjestää 7.6.2023, kuullakseen häntä ennen päätöksen tekemistä. Jos kantaja ei halunnut osallistua tähän keskusteluun, häntä kehotettiin esittämään huomautuksensa kirjallisesti.
14
Kantajan asianajaja pyysi 2.6.2023 kyseisen keskustelun siirtämistä sillä perusteella, ettei hän ollut käytettävissä ehdotettuna päivänä. Hän pyysi myös toimivaltaista viranomaista toimittamaan hänelle kaikki asiakirjat, joihin aikomus irtisanoa kantajan työsopimus perustui.
15
Kantaja kutsuttiin 15.6.2023 keskusteluun, joka oli tarkoitus järjestää 29.6.2023. Seuraavana päivänä kantajan asianajaja vastasi, ettei hän ollut käytettävissä kyseisenä päivänä. Hän pyysi keskustelun siirtämistä ja toisti pyyntönsä saada tutustua asiakirjoihin, joihin toimivaltaisen viranomaisen aikomus irtisanoa kantajan työsopimus perustui.
16
Toimivaltainen viranomainen täsmensi 10.7.2023 seikat, joihin se perusti aikomuksensa irtisanoa kantajan työsopimus, ja kutsui hänet keskusteluun, joka oli tarkoitus järjestää 18.7.2023. Jos kantaja ei olisi käytettävissä kyseisenä päivänä, häntä pyydettiin esittämään kirjalliset huomautuksensa 24.7.2023 mennessä.
17
Kantajan asianajaja vastasi 13.7.2023, ettei hän ollut käytettävissä 18.7.2023. Hän ilmoitti, että kantaja toimittaisi kirjalliset huomautuksensa viimeistään 24.7.2023, ja ehdotti keskustelun siirtämistä siihen saakka, kunnes hän palaisi lomaltaan, ja toisti taas pyyntönsä saada tutustua asiakirjoihin, joihin toimivaltaisen viranomaisen aikomus irtisanoa kantajan työsopimus perustui.
18
Kantaja toimitti 20.7.2023 kirjalliset huomautuksensa toimivaltaisen viranomaisen aikomuksesta irtisanoa hänen työsopimuksensa.
19
Toimivaltainen viranomainen peruutti 7.9.2023 kantajan työtehtävistä pidättämisen ja ilmoitti hänelle, ettei päätöstä henkilöstösääntöjen liitteessä IX olevan 3 artiklan nojalla ollut vielä tehty vireillä olevan rikostutkinnan, tilanteen yleisen monimutkaisuuden ja sen vuoksi, että sillä oli velvollisuus ottaa huomioon kaikki asiakirja-aineistossa olevat merkitykselliset seikat.
20
Toimivaltainen viranomainen teki 15.9.2023 riidanalaisen päätöksen palvelussuhteen ehtojen 47 artiklan c alakohdan i alakohdan nojalla S&D-ryhmän ja kantajan välisen luottamussuhteen katkeamisen vuoksi.
21
Kantaja teki 8.12.2023 valituksen riidanalaisesta päätöksestä henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohdan nojalla.
22
Toimivaltainen viranomainen ilmoitti kantajalle 15.3.2024 päivätyllä kirjeellä, joka koski ”hallinnolliseen tutkimukseen ja maaliskuussa 2023 pidettyyn kuulemistilaisuuteen perustuvia jatkotoimia” ja ”aikomusta antaa huomautus henkilöstösääntöjen liitteessä IX olevan 3 artiklan 1 kohdan b alakohdan perusteella”, että se oli loppujen lopuksi päättänyt lykätä päätöksen tekemistä henkilöstösääntöjen liitteessä IX olevan 3 artiklan nojalla ja että lopullinen päätös tehtäisiin vasta sen jälkeen, kun kansallisen tuomioistuimen, jonka käsiteltäväksi asia oli saatettu, antama ratkaisu olisi lopullinen, jotta Belgian viranomaisten tosiseikkoja koskevat toteamukset voitaisiin ottaa huomioon.
23
Koska 8.12.2023 tehtyyn valitukseen ei vastattu henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohdassa säädetyssä neljän kuukauden määräajassa, se katsottiin ensin tulleen implisiittisesti hylätyksi 8.4.2024. S&D-ryhmän työvaliokunta kuitenkin hylkäsi nimenomaisesti valituksen 17.4.2024 tekemällään päätöksellä henkilöstösääntöjen 91 artiklan 3 kohdan toisessa luetelmakohdassa tarkoitetussa kolmen kuukauden määräajassa.
Asianosaisten vaatimukset
24
Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta
–
kumoamaan riidanalaisen päätöksen ja – siltä osin kuin on tarpeellista – valituksen hylkäämisestä tehdyn nimenomaisen päätöksen
–
velvoittamaan parlamentin korvaamaan aiheutuneet aineelliset ja aineettomat vahingot
–
velvoittamaan parlamentin korvaamaan oikeudenkäyntikulut, vaikka kanne hylättäisiin.
25
Parlamentti vaatii unionin yleistä tuomioistuinta
–
hylkäämään kumoamisvaatimukset perusteettomina
–
jättämään korvausvaatimukset osittain tutkimatta ja joka tapauksessa hylkäämään ne perusteettomina
–
velvoittamaan kantajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Oikeudellinen arviointi
Kumoamisvaatimukset
26
Koska valituksen hylkäämisestä tehdyllä nimenomaisella päätöksellä ei ole itsenäistä sisältöä siltä osin kuin sillä ainoastaan vahvistetaan riidanalainen päätös, on katsottava, että näillä kumoamisvaatimuksilla vaaditaan yksinomaan kumottavaksi riidanalaisen päätös, jonka laillisuutta arvioidaan ottaen huomioon valituksen hylkäämisestä tehdyssä päätöksessä esitetyt perustelut (ks. vastaavasti tuomio 17.1.1989, Vainker v. parlamentti_293/87, EU:C:1989:8, 8 kohta ja tuomio 6.7.2022, MZ v. komissio, T‑631/20, EU:T:2022:426, 21 kohta).
Viides kanneperuste, joka koskee perusteluvelvollisuuden laiminlyöntiä
27
Kantaja väittää, ettei riidanalaista päätöstä ole perusteltu, koska toimivaltainen viranomainen ei selittänyt syitä, joiden vuoksi se päätti irtisanoa hänen työsopimuksensa kyseisenä ajankohtana, eikä syitä, joiden vuoksi se ei määrännyt lievempää seuraamusta. Kyseinen viranomainen ei kantajan mukaan myöskään perustellut sitä, miksi se epäsi oikeuden tutustua kaikkiin riidanalaisen päätöksen tekemiseen käytettyihin asiakirjoihin.
28
Parlamentti kiistää nämä perustelut.
29
Tältä osin silloin, kun luottamussuhteen katkeaminen on syynä väliaikaisen toimihenkilön työsopimuksen irtisanomiselle, toimivaltaisen viranomaisen on täsmennettävä tosiseikat, joista luottamussuhteen katkeaminen ilmenee tai joihin se perustuu, jotta asianomainen voi arvioida, onko hänen työsopimuksensa irtisanominen perusteltua ja jotta unionin yleinen tuomioistuin voi harjoittaa laillisuusvalvontaansa (ks. vastaavasti tuomio 7.11.2019, WN v. parlamentti, T‑431/18, ei julkaistu, EU:C:2019:781, 31 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
30
Käsiteltävässä asiassa riidanalaisesta päätöksestä ilmenee, että toimivaltainen viranomainen irtisanoi irtisanomisaikaa noudattaen kantajan työsopimuksen todettuaan, että kantajan ja S&D-ryhmän välinen luottamussuhde oli kokonaisuudessaan peruuttamattomasti katkennut. Toimivaltaisen viranomaisen mukaan tämä luottamussuhteen katkeaminen johtuu kantajan, joka hyväksyi edellä 4 kohdassa tarkoitetun lahjan ja matkusti Qatariin, menettelystä, joka vahingoitti kyseisen poliittisen ryhmän mainetta tilanteessa, jossa Belgian viranomaiset tutkivat Qatarin mahdollista lainvastaista lobbaustoimintaa.
31
Valituksen hylkäämisestä tehdyssä nimenomaisessa päätöksessä S&D-ryhmän työvaliokunta lisäsi, että luottamussuhteen katkeaminen johtui myös siitä, että kantaja oli viivytellyt ilmoittaessaan esimiehilleen matkastaan Qatariin, sillä hän teki tämän vasta viikon kuluttua Belgian viranomaisten suorittamaa tutkintaa koskeneiden lehtiartikkelien julkaisemisen ja sen valtuutetun avustajan kiinniottamisen jälkeen, joka oli tarjonnut kantajalle liput kyseessä olevaan jalkapallo-otteluun ja vastannut hänen matka- ja majoituskuluistaan.
32
Näin tehdessään toimivaltainen viranomainen täsmensi oikeudellisesti riittävällä tavalla tosiseikat, joihin kantajan työsopimuksen irtisanomiseen johtanut luottamussuhteen katkeaminen perustui. Näin ollen riidanalaisen päätöksen perustelut riittävät siihen, että kantaja saa selville toimivaltaisen viranomaisen syyt, jotka koskevat hänen työsopimuksensa irtisanomista kyseisenä ajankohtana ja lievemmän toimenpiteen toteuttamatta jättämistä.
33
Tätä päätelmää ei horjuta väite, jonka mukaan toimivaltainen viranomainen ei perustellut niitä asiakirjoja koskevan tutustumisoikeuden epäämistään, joihin se tukeutui riidanalaisen päätöksen tekemiseksi.
34
Velvollisuus perustella päätös toistaiseksi voimassa olevan työsopimuksen irtisanomisesta edellyttää nimittäin ainoastaan sitä, että toimivaltainen viranomainen esittää syyt, joilla kyseinen päätös perustellaan (ks. vastaavasti tuomio 8.9.2009, ETF v. Landgren, T‑404/06 P, EU:T:2009:313, 156 kohta), minkä se teki käsiteltävässä asiassa. Näin ollen sillä seikalla, että toimivaltainen viranomainen ei ole perustellut sitä, että se epäsi oikeuden tutustua kaikkiin asian kannalta merkityksellisiin asiakirjoihin, ei ole vaikutusta riidanalaisen päätöksen perustelujen riittävyyteen, vaikka kyseinen seikka näytettäisiin toteen.
35
Viides kanneperuste, joka koskee perusteluvelvollisuuden laiminlyöntiä, on näin ollen hylättävä.
Ensimmäinen kanneperuste, joka koskee henkilöstösääntöjen liitteessä IX olevan 3 artiklan rikkomista ja harkintavallan tai menettelyn väärinkäyttöä
36
Kantaja väittää, että toimivaltainen viranomainen rikkoi henkilöstösääntöjen liitteessä IX olevaa 3 artiklaa ja syyllistyi näin ollen harkintavallan tai menettelyn väärinkäyttöön riidanalaisen päätöksen tehdessään. Kantaja väittää tämän osalta, että henkilöstösääntöjen liitteessä IX oleva 3 artikla menettäisi tehokkaan vaikutuksensa, jos hallinnolla olisi oikeus irtisanoa hänen työsopimuksensa ryhtymättä toimenpiteisiin hänen osaltaan aloitetun hallinnollisen tutkimuksen ja toimivaltaisessa viranomaisessa toteutetun, kyseisessä artiklassa tarkoitetun kuulemisen johdosta. Koska toimivaltainen viranomainen ei tehnyt päätöstä kyseisen artiklan nojalla, riidanalainen päätös muistuttaa kantajan mukaan siis peiteltyä kurinpitoseuraamusta.
37
Parlamentti kiistää nämä perustelut.
38
Käsiteltävässä asiassa toimivaltainen viranomainen päätti irtisanoa kantajan työsopimuksen irtisanomisaikaa noudattaen palvelussuhteen ehtojen 47 artiklan c alakohdan i alakohdan mukaisesti eikä soveltaa niiden 49 artiklaa, jossa säädetään, että kun henkilöstösääntöjen liitteessä IX tarkoitettu kurinpitomenettely on päättynyt, palvelussuhde voidaan päättää ilman irtisanomisaikaa kurinpidollisesta syystä, jos toimihenkilö on vakavasti laiminlyönyt velvollisuutensa. Toimivaltainen viranomainen ei myöskään moittinut kantajaa riidanalaisessa päätöksessä siitä, että tämä olisi laiminlyönyt henkilöstösääntöjen 11 artiklan mukaisia velvollisuuksiaan.
39
Tässä yhteydessä kantajan ensimmäisen kanneperusteensa tueksi esittämät perustelut voivat menestyä vain siinä tapauksessa, että toimivaltaisen viranomaisen olisi pitänyt tehdä päätös henkilöstösääntöjen liitteessä IX olevan 3 artiklan nojalla ennen kuin se tutki mahdollisuutta irtisanoa hänen työsopimuksensa palvelussuhteen ehtojen 47 artiklassa säädetyin edellytyksin.
40
Unionin tuomioistuimet ovat toistuvasti todenneet, että vaikka kyseessä olisi virhe, jonka perusteella väliaikaisen toimihenkilön irtisanominen voisi olla oikeutettua kurinpidollisesta syystä, mikään ei velvoita toimivaltaista viranomaista aloittamaan kurinpitomenettelyä asianomaista vastaan sen sijaan, että se turvautuisi palvelussuhteen ehtojen 47 artiklan c alakohdan i alakohdassa säädettyyn mahdollisuuteen irtisanoa työsopimus yksipuolisesti (ks. vastaavasti tuomio 7.7.2011, Longinidis v. Cedefop, T‑283/08 P, EU:T:2011:228, 100 kohta ja tuomio 8.5.2024, UF v. komissio, T‑24/23, EU:T:2024:293, 54 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
41
Vastaanotettuaan henkilöstösääntöjen liitteessä IX olevan 2 artiklan nojalla aloitetun tutkimuksen päätteeksi laaditun raportin toimivaltainen viranomainen on tosin velvollinen toteuttamaan yhden kyseisessä liitteessä olevassa 3 artiklassa kuvatuista kolmesta toimesta (ks. vastaavasti tuomio 12.12.2024, DD v. FRA, C‑587/21 P, EU:C:2024:1017, 40 kohta). Käsiteltävässä asiassa edellä 19 ja 22 kohdassa tarkoitetuista toimivaltaisen viranomaisen 7.9.2023 ja 15.3.2024 päivätyistä kirjeistä ilmenee, että se todella aikoo ryhtyä toimenpiteisiin tutkimusraportin perusteella henkilöstösääntöjen liitteessä IX olevan 3 artiklan mukaisesti, kun Belgian viranomaisten tosiseikkoja koskevat toteamukset ovat lopullisia.
42
Henkilöstösääntöjen liitteessä IX olevan 3 artiklan nojalla tehtävän päätöksen olemassaolo ei kuitenkaan estä toimivaltaista viranomaista irtisanomasta asianomaisen toistaiseksi voimassa olevaa työsopimusta irtisanomisaikaa noudattaen palvelussuhteen ehtojen 47 artiklan c alakohdan i alakohdan mukaisesti, jos se toteaa, että sen tietoon saatetut seikat osoittavat luottamussuhteen katkenneen siten, että työsuhdetta ei voida jatkaa, riippumatta siitä, ovatko nämä seikat myös omiaan osoittamaan, että asianomainen on laiminlyönyt henkilöstösääntöjen mukaiset velvollisuutensa.
43
Näin ollen se, että kantajan työsopimus irtisanottiin palvelussuhteen ehtojen 47 artiklan c alakohdan i alakohdan perusteella, ei merkitse henkilöstösääntöjen liitteessä IX olevan 3 artiklan rikkomista.
44
Lisäksi kantaja myönsi istunnossa, että unionin yleisen tuomioistuimen käytettävissä oleva asiakirja-aineisto ei sisällä objektiivisia, asiaankuuluvia ja yhtäpitäviä seikkoja, jotka osoittaisivat, että riidanalainen päätös olisi tehty yksinomaan tai ainakin olennaisilta osin muiden kuin esitettyjen päämäärien saavuttamiseksi, joten ei voida katsoa, että harkintavaltaa tai menettelyä olisi käytetty väärin (ks. vastaavasti tuomio 25.1.2023, NS v. parlamentti, T‑805/21, ei julkaistu, EU:T:2023:22, 119 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
45
Toisin kuin kantaja väittää, tämä päätelmä ei poista henkilöstösääntöjen liitteessä IX olevalta 3 artiklalta sen tehokasta vaikutusta.
46
Asianomaisen osapuolen työsopimuksen irtisanominen ei nimittäin estä toimivaltaista viranomaista tekemästä valintaa henkilöstösääntöjen liitteessä IX olevassa 3 artiklassa säädettyjen kolmen vaihtoehdon välillä, ja sillä on velvollisuus tehdä tämä valinta viimeistään silloin, kun Belgian viranomaisten tosiseikkoja koskevat toteamukset ovat lopullisia.
47
Jos toimivaltainen viranomainen katsoo, että teot, joista kantajaa moititaan, ovat riittävän vakavia, jotta kurinpitomenettelyn aloittaminen – kurinpitolautakuntaa kuullen tai sitä kuulematta – henkilöstösääntöjen liitteessä IX olevan 3 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaisesti on perusteltua, hänen työsopimuksensa irtisanominen ennen kurinpitomenettelyn mahdollista aloittamista rajoittaa korkeintaan sen seuraamuksen valintaa, jonka toimivaltainen viranomainen voi tarvittaessa hänelle määrätä (ks. vastaavasti tuomio 26.4.2017, OU v. komissio, T‑569/16, ECLI:EU:T:2017:285, 35 kohta).
48
Edellä esitetyn perusteella ensimmäinen kanneperuste, joka koskee henkilöstösääntöjen liitteessä IX olevan 3 artiklan rikkomista ja harkintavallan tai menettelyn väärinkäyttöä, on hylättävä.
Neljäs kanneperuste, joka koskee puolustautumisoikeuksien loukkaamista
49
Kantajan perustelut sisältävät lähinnä kaksi osaa, joilla hän moittii parlamenttia yhtäältä siitä, että se on loukannut hänen syyttömyysolettamaansa, ja toisaalta siitä, ettei se ole kuullut häntä ennen riidanalaisen päätöksen tekemistä.
– Neljännen kanneperusteen ensimmäinen osa, joka koskee syyttömyysolettaman kunnioittamista koskevan oikeuden loukkaamista
50
Kantaja väittää, että hänen työsopimuksensa irtisanominen, 20.12.2022 päivätty lehdistötiedote ja hänen profiilinsa poistaminen internetissä julkaistusta S&D-ryhmän organisaatiokaaviosta loukkaavat hänen syyttömyysolettamaansa.
51
Parlamentti kiistää nämä perustelut.
52
Aluksi on riittävää todeta lainvastaisuudesta, joka kantajan mukaan liittyy 20.12.2022 päivätyn lehdistötiedotteen julkaisemiseen ja kantajan profiilin poistamiseen internetissä julkaistusta S&D-ryhmän organisaatiokaaviosta, että näillä toimilla ei pyritty valmistelemaan hänen työsopimuksensa irtisanomista, minkä vuoksi ne eivät sellaisinaan liity käsiteltävän kanteen kohteeseen. Vaikka nämä toimet olisivat lainvastaisia, tämä ei siis voisi johtaa riidanalaisen päätöksen kumoamiseen.
53
Nämä perustelut ovat siis tehottomia.
54
Siitä, loukataanko riidanalaisella päätöksellä kantajan syyttömyysolettamaa, on muistutettava, että syyttömyysolettaman loukkaaminen voi johtua viranomaisten lausumista tai päätöksistä, jotka kuvastavat käsitystä henkilön syyllisyydestä, jotka antavat yleisölle aiheen uskoa hänen syyllisyyteensä tai joilla vaikutetaan tosiseikkojen rikosoikeudelliseen arviointiin (ks. vastaavasti tuomio 9.6.2021, DI v. EKP, T‑514/19, EU:T:2021:332, 117 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen). Kuten kantaja muistuttaa kannekirjelmässä, oikeuskäytännössä on tämän osalta korostettu viranomaisten käyttämien ilmaisujen valinnan merkitystä. Tältä osin on tärkeää ottaa huomioon kyseisten lausumien todellinen merkityssisältö eikä niiden sanamuotoa sekä ne nimenomaiset olosuhteet, joissa ne on esitetty (ks. tuomio 30.11.2022, KN v. parlamentti, T‑401/21 P, EU:T:2022:736, 73 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
55
Käsiteltävässä asiassa kantajan työsopimuksen irtisanominen johtuu riidattomista tosiseikoista, jotka hän on itse saattanut toimivaltaisen viranomaisen tietoon. Riidanalaisessa päätöksessä todetaan lisäksi ainoastaan, että työsuhteen jatkamisen kannalta välttämätöntä luottamussuhdetta ei enää ole, eikä siinä oteta kantaa erilliseen kysymykseen siitä, onko kantaja jättänyt noudattamatta henkilöstösääntöjen 11 artiklan mukaisia velvollisuuksiaan. Näin ollen kyseisellä päätöksellä ei vaikuteta mahdollisen kurinpitomenettelyn lopputulokseen eikä sillä itsessään loukata kantajan oikeutta, joka koskee syyttömyysolettaman kunnioittamista.
56
On vielä tarkistettava, että ilmaisut, joita toimivaltainen viranomainen käytti perustellakseen kantajan työsopimuksen irtisanomisen, eivät kuvasta käsitystä kantajan syyllisyydestä eivätkä anna yleisölle aihetta uskoa hänen syyllisyyteensä ja vaikuta tosiseikkojen rikosoikeudelliseen arviointiin.
57
Kun kantajalta kysyttiin istunnossa siitä, millä riidanalaisessa päätöksessä käytetyillä ilmaisuilla hänen mukaansa loukattiin hänen syyttömyysolettamaansa, hän tyytyi vetoamaan riidanalaisen päätöksen kohtaan, jossa mainitaan 20.12.2022 päivätty lehdistötiedote, ja viittaamaan lehdistötiedotteessa käytettyyn ilmaisuun, jonka mukaan kyseisen ryhmän toimihenkilö oli pidätetty tehtävistään ”sellaisen vakavan virheen vuoksi, joka liittyy meneillään olevaan rikostutkintaan”.
58
Riidanalaisen päätöksen kyseisessä kohdassa toimivaltainen viranomainen kuitenkin ainoastaan mainitsee 20.12.2022 päivätyn lehdistötiedotteen, kun se esittää yhteenvedon kantajan väitteistä, joihin tämä vetosi edellä 18 kohdassa tarkoitetuissa 20.7.2023 päivätyissä kirjallisissa huomautuksissaan. Toimivaltainen viranomainen ei myöskään toistanut S&D-ryhmän työvaliokunnan kyseisessä lehdistötiedotteessa käyttämiä ilmaisuja.
59
Riidanalaisen päätöksen kyseisestä kohdasta ei siis ilmene minkäänlaista kantajan syyttömyysolettaman loukkaamista.
60
Neljännen kanneperusteen ensimmäinen osa, joka koskee syyttömyysolettaman kunnioittamista koskevan oikeuden loukkaamista, on siis hylättävä.
– Neljännen kanneperusteen toinen osa, joka koskee kuulluksi tulemista koskevan oikeuden loukkaamista
61
Kantaja väittää ensinnäkin, että toimivaltainen viranomainen loukkasi hänen oikeuttaan tulla kuulluksi, kun se kieltäytyi hänen toistuvista pyynnöistään huolimatta toimittamasta hänelle asian kannalta merkityksellisiä asiakirjoja, joihin riidanalainen päätös perustuu. Toiseksi toimivaltainen viranomainen epäsi kantajalta oikeuden tulla kuulluksi keskustelussa. Kolmanneksi kantajalla ei ollut riittävästi aikaa kirjallisten huomautustensa valmisteluun, kun otetaan huomioon, että hänellä oli ollut mahdollisuus tutustua sähköposteihinsa vain 11.–17.7.2023 ja että 14.7.2023 hänellä oli ollut koko päivän ajan ongelmia tutustua niihin.
62
Parlamentti kiistää nämä perustelut.
63
Ensinnäkään kantajan perusteluja, joiden mukaan toimivaltainen viranomainen kieltäytyi toimittamasta hänelle kaikkia riidanalaisen päätöksen tueksi esitettyjä asiakirjoja, ei parlamentin mukaan voida hyväksyä.
64
Toimivaltainen viranomainen nimittäin ensinnäkin ilmoitti kantajalle 31.5.2023 päivätyssä kirjeessä, että sen aikomus irtisanoa kantajan työsopimus perustui tietoihin, jotka hän oli itse toimittanut S&D-ryhmälle 16.12.2022. Toimivaltainen viranomainen vastasi seuraavaksi 10.7.2023 päivätyssä kirjeessä kantajan pyyntöön saada tutustua kaikkiin asian kannalta merkityksellisiin asiakirjoihin vahvistamalla hänelle, että sen aikomus irtisanoa hänet perustui S&D-ryhmän pääsihteerin tietoon 16.12.2022 saatettuihin tosiseikkoihin. Osoittaakseen S&D-ryhmän maineelle aiheutuneen vahingon olemassaolon toimivaltainen viranomainen liitti kirjeeseen Italian lehdistössä julkaistuja artikkeleita, joissa kantaja mainittiin nimeltä yhdeksi niistä henkilöistä, jotka olivat osallisina Belgian viranomaisten suorittaman tutkinnan kohteena olevassa toiminnassa.
65
Toimivaltainen viranomainen vahvisti riidanalaisessa päätöksessä, että kantajan työsopimuksen irtisanominen johtui ainoastaan siitä, ettei keskinäistä luottamussuhdetta voitu pitää yllä, kun otettiin huomioon seikat, joita kantaja ei ollut kiistänyt, ja S&D-ryhmän maineelle aiheutunut vahinko.
66
Näin ollen on katsottava, että kantajalla oli käytettävissään kaikki asian kannalta merkitykselliset seikat, jotta hän saattoi esittää hyödyllisesti huomautuksensa toimivaltaisen viranomaisen aikomuksesta irtisanoa hänen työsopimuksensa.
67
Toiseksi se, että kantajaa ei kuultu suullisesti ennen riidanalaisen päätöksen tekemistä, ei merkitse sitä, että hänen oikeuttaan tulla kuulluksi olisi loukattu.
68
Oikeuskäytännöstä nimittäin ilmenee, että kuulluksi tulemista koskeva oikeus voidaan panna täytäntöön toimivaltaisen viranomaisen aloitteesta käynnistetyssä suullisessa ja/tai kirjallisessa näkemystenvaihdossa, jota koskeva todistustaakka on kyseisellä viranomaisella (ks. vastaavasti tuomio 30.11.2023, MG v. EIP, C‑173/22 P, EU:C:2023:932, 32 kohta ja tuomio 3.6.2015, BP v. FRA, T‑658/13 P, EU:T:2015:356, 54 kohta).
69
Käsiteltävässä asiassa toimivaltainen viranomainen kehotti kantajaa esittämään kirjallisia huomautuksia siinä tapauksessa, ettei hän voisi osallistua suulliseen keskusteluun, ja kantaja esitti 20.7.2023 kirjalliset huomautuksensa riidanalaisen päätöksen luonnoksesta. Näin ollen kantaja ei voi moittia toimivaltaista viranomaista siitä, että se olisi tehnyt kyseisen päätöksen kuulematta ensin kantajaa.
70
Tätä päätelmää ei horjuta Euroopan parlamentin virkamiesten ja muun henkilöstön kilpailuja ja valintamenettelyjä, palvelukseen ottamista ja palkkaluokan määrittämistä koskevien yleisten täytäntöönpanosäännösten 19 artiklan 2 kohta, jossa edellytetään, että toimivaltainen viranomainen kutsuu asianomaisen henkilön keskusteluun ennen hänen työsopimuksensa irtisanomista.
71
Toimivaltainen viranomainen nimittäin todellakin kutsui kantajan kolmeen otteeseen eli 31.5., 15.6. ja 10.7.2023 kantajan irtisanomista edeltävään keskusteluun, ja kantaja kieltäytyi kutsuista, koska hänen asianajajansa ei ollut käytettävissä.
72
Näin ollen suullisen näkemystenvaihdon puuttuminen hallinnosta riippumattomista syistä ei voi johtaa riidanalaisen päätöksen kumoamiseen.
73
Kolmanneksi ja toisin kuin kantaja väittää hänellä oli riittävästi aikaa esittää hyödyllisesti huomautuksensa ennen riidanalaisen päätöksen tekemistä.
74
On nimittäin niin, että 31.5.2023, jolloin toimivaltainen viranomainen ilmoitti kantajalle aikomuksestaan irtisanoa hänen työsopimuksensa, ja 15.9.2023, jolloin riidanalainen päätös tehtiin, välisenä aikana kantajaa kuultiin toimivaltaisen viranomaisen aloitteesta käynnistetyssä kirjallisessa näkemystenvaihdossa, ja kyseisellä ajanjaksolla hänellä oli riittävästi aikaa esittää huomautuksensa irtisanomispäätöstä koskeneesta luonnoksesta ja valmistella puolustustaan. Tämä aikaväli oli sitäkin riittävämpi, kun otetaan huomioon, että kantajan työsopimuksen irtisanomisen taustalla olleet tosiasialliset olosuhteet muodostuivat tosiseikoista, joista kantaja oli täysin tietoinen, koska hän oli itse saattanut ne esimiehensä tietoon.
75
Se, että hän saattoi tutustua sähköposteihinsa vasta 11.–17.7.2023, ja se, että 14.7.2023 hänellä oli yhteysongelmia koko päivän ajan, eivät ole omiaan horjuttamaan tätä toteamusta.
76
Kuuden päivän ajanjaksoa, jonka kuluessa kantaja saattoi tutustua sähköposteihinsa, ei nimittäin voida luokitella lyhyeksi. Hän ei myöskään väitä pyytäneensä, että hänen tutustumisoikeuttaan olisi jatkettu ja että parlamentti olisi evännyt tämän pyynnön.
77
Kantajan tehtävänä oli joka tapauksessa selittää, mihin argumentteihin ja seikkoihin hän olisi voinut vedota, jos hänellä olisi ollut käytettävissään enemmän aikaa, ja tarvittaessa osoittaa, että nämä argumentit ja seikat olisivat hänen tapauksessaan voineet johtaa erilaiseen lopputulokseen (ks. vastaavasti tuomio 3.7.2019, PT v. EIP, T‑573/16, ei julkaistu, EU:T:2019:481, 269 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen), mitä hän ei ole tehnyt.
78
Neljännen kanneperusteen toinen osa, joka koskee kuulluksi tulemista koskevan oikeuden loukkaamista, on näin ollen hylättävä. Puolustautumisoikeuksien loukkaamista koskeva neljäs kanneperuste on näin ollen hylättävä kokonaisuudessaan.
Toinen kanneperuste, joka koskee ilmeisiä arviointivirheitä
79
Kantaja väittää, että riidanalainen päätös perustuu ilmeisen virheellisiin perusteluihin. Toimivaltainen viranomainen katsoi kantajan mukaan ensinnäkin virheellisesti, että hän oli ottanut vastaan lahjan parlamentin ulkopuolisesta lähteestä, koska lahja oli peräisin hänen työtoveriltaan ja koska hän ei voinut kohtuudella tietää, että viimeksi mainittu oli väitetysti lahjottu. Yleisö ei kantajan mukaan siten voi pitää kahden lipun vastaanottamista jalkapallo-otteluun eturistiriitana tai riippumattomuuden puuttumisena. Minkään perusteella ei myöskään voida olettaa, että hänen työtoverinsa tarjoamalla matkalla Qatariin oli tarkoitus palkita hänet hänen työstään parlamentissa, kun otetaan huomioon erityisesti se, ettei hänellä ollut valtaa vaikuttaa päätöksentekoprosessiin. On päinvastoin niin, että kun hän laati päätöslauselmaesityksen Qatarin ihmisoikeustilanteesta jalkapallon MM-kisojen yhteydessä, hän esitti paljon tilannetta koskenutta kritiikkiä. Kantaja toteaa lopuksi, että riidanalainen päätös, joka toimivaltaisen viranomaisen mukaan perustuu toteen näytettyihin tosiseikkoihin, jotka osoittavat luottamussuhteen katkeamisen, ja päätös lykätä päätöksen tekemistä henkilöstösääntöjen liitteessä IX olevan 3 artiklan nojalla sillä perusteella, että tosiseikkoja ei ole vielä näytetty riittävästi toteen, ovat ristiriidassa keskenään.
80
Parlamentti kiistää nämä perustelut.
81
Tämän osalta on todettava, että oikeuskäytännön mukaan luottamussuhteen olemassaolo ei perustu objektiivisiin seikkoihin eikä se luonteensa vuoksi kuulu tuomioistuinvalvonnan piiriin, koska unionin yleinen tuomioistuin ei voi korvata hallinnon arviointia omalla arvioinnillaan. Siltä osin kuin toimielimen on ilmaistava selvästi luottamuksen menettämisen taustalla olevat syyt viittaamalla täsmällisiin aineellisiin tosiseikkoihin, unionin tuomioistuinten on kuitenkin valvottava sitä, että nämä syyt perustuvat aineellisesti paikkansapitäville tosiseikoille (ks. vastaavasti tuomio 27.10.2022, CE v. alueiden komitea, C‑539/21 P, ei julkaistu, EU:C:2022:840, 110 kohta ja tuomio 8.5.2024, UF v. komissio, T‑24/23, EU:T:2024:293, 58 kohta).
82
Käsiteltävässä asiassa kantaja ei kiistä sitä, että tosiseikat, joihin riidanalainen päätös perustuu, pitävät aineellisesti paikkansa.
83
Tältä osin on osoitettu, että muutama päivä 24.11.2022 annetun päätöslauselman antamisen jälkeen kantaja hyväksyi kollegalta kaksi lippua jalkapallon MM-kisojen otteluun käsittäneen lahjan ja että hän vieraili avopuolisonsa kanssa Qatarissa 8.–11.12.2022 osallistuakseen kyseiseen jalkapallo-otteluun. Lisäksi kyseinen kollega vastasi matka- ja majoituskuluista. On myös kiistatonta, että kantaja ilmoitti esimiehelleen kyseisestä matkasta vasta 16.12.2022 eli viikon sen jälkeen, kun Belgian viranomaisten suorittama tutkinta oli julkistettu.
84
Kun otetaan huomioon kantajan S&D-ryhmässä hoitamat tehtävät, toimivaltainen viranomainen ei tehnyt ilmeistä arviointivirhettä katsoessaan, että hänen menettelynsä oli omiaan luomaan julkisuudessa käsityksen siitä, ettei hän ollut riippumaton S&D-ryhmän ulkopuolisten lähteiden vaikutuksesta, ja näin ollen vahingoittamaan kyseisen poliittisen ryhmän mainetta. Tällaisessa poliittisessa ympäristössä luottamuksen menettäminen voi aiheellisesti johtua sen poliittisen ryhmän maineen vahingoittumisesta, jossa asianomainen henkilö hoitaa tehtäviään.
85
Lisäksi on vielä korostettava, että tietyt lehtiartikkelit, joissa kantajan nimi mainittiin ”Qatargate”-skandaalin yhteydessä, julkaistiin ennen 16.12.2022 eli ennen kuin kantaja oli ilmoittanut esimiehelleen oleskelustaan Qatarissa ja olosuhteista, joissa hän oli matkustanut kyseiseen maahan, joten S&D-ryhmän työvaliokunta ei myöskään tehnyt ilmeistä arviointivirhettä katsoessaan, että se, että kantaja oli viivytellyt ennen kuin hän oli tiedottanut esimiehelleen kyseessä olevista tosiseikoista, oli vaikuttanut luottamussuhteeseen.
86
Edellä esitetyn perusteella on katsottava, ettei kantaja ole osoittanut, että toimivaltainen viranomainen olisi tehnyt ilmeisen arviointivirheen todetessaan, että luottamussuhde oli peruuttamattomasti katkennut.
87
Kantajan argumenteilla ei horjuteta tätä päätelmää.
88
Ensinnäkään se, että kantajan hyväksymä lahja ei ollut peräisin parlamentin ”ulkopuoliselta henkilöltä”, ei vaikuta riidanalaisen päätöksen laillisuuteen, sillä siinä ei moitita kantajaa henkilöstösääntöjen 11 artiklan ensimmäisen kohdan rikkomisesta. Vaikka parlamentin jäsenen valtuutettu avustaja, joka antoi kantajalle riidanalaisen lahjan, on parlamentin henkilöstön jäsen, kantaja ei myöskään voinut kohtuudella katsoa, että hänelle annettu lahja oli peräisin toimielimeltä itseltään työnantajana.
89
Toiseksi sillä seikalla, että hänen hyväksymänsä lahjan tarkoituksena ei ollut palkita häntä hänen työstään, ei myöskään ole merkitystä. Toimivaltainen viranomainen ei nimittäin tukeutunut myöskään tähän seikkaan, kun se päätyi toteamaan, että luottamussuhde oli katkennut.
90
Kolmanneksi on niin, että koska väliaikaisen toimihenkilön työsopimuksen irtisanomista irtisanomisaikaa noudattaen koskevalla menettelyllä ei ole samaa tarkoitusta kuin kurinpitomenettelyllä, ei ole ristiriitaista päätellä, että riidanalaisen päätöksen perustana olevat tosiseikat on osoitettu riittävällä tavalla sen toteamuksen tekemiseksi, että luottamussuhde on katkennut, samalla kun katsotaan, että päätöksen tekemistä henkilöstösääntöjen liitteessä IX olevan 3 artiklan nojalla on lykättävä, jotta voidaan ottaa huomioon Belgian viranomaisten esittämät tosiseikkoja koskevat toteamukset ennen kuin päätetään kyseisessä liitteessä olevan 2 artiklan nojalla aloitetun hallinnollisen tutkimuksen perusteella toteutettavista jatkotoimista.
91
Edellä esitetyn perusteella toinen kanneperuste, joka koskee ilmeisiä arviointivirheitä, on hylättävä.
Kolmas kanneperuste, joka koskee suhteellisuusperiaatteen loukkaamista
92
Kantaja väittää, että hänen työsopimuksensa irtisanominen on suhteeton toimenpide, kun otetaan huomioon se, että hän toimi vilpittömässä mielessä tiedottamalla nopeasti esimiehelleen tosiseikoista ja tekemällä täysimääräisesti yhteistyötä Belgian viranomaisten kanssa.
93
Parlamentti kiistää nämä perustelut.
94
Tältä osin on riittävää muistuttaa, että kun väliaikaisen toimihenkilön menettely saa toimivaltaisen viranomaisen katsomaan, että työsuhteen jatkamisen kannalta olennainen luottamussuhde on katkennut, kyseisellä viranomaisella on oikeus irtisanoa hänen työsopimuksensa palvelussuhteen ehtojen 47 artiklan c alakohdan i alakohdan mukaisesti (ks. vastaavasti tuomio 29.4.2004, parlamentti v. Reynolds, C‑111/02 P, EU:C:2004:265, 56 kohta ja tuomio 21.6.2023, UG v. komissio, T‑571/17 RENV, ei julkaistu, EU:T:2023:351, 384 kohta).
95
Koska toimivaltainen viranomainen ei tehnyt ilmeistä arviointivirhettä eikä käyttänyt harkintavaltaansa väärin katsoessaan, että luottamussuhde oli lopullisesti katkennut, se saattoi irtisanoa kantajan työsopimuksen suhteellisuusperiaatetta loukkaamatta.
96
Kolmas kanneperuste, joka koskee suhteellisuusperiaatteen loukkaamista, on näin ollen hylättävä.
Kuudes kanneperuste, joka koskee huolenpitovelvollisuuden laiminlyöntiä
97
Kantaja väittää, että toimivaltainen viranomainen ei ottanut huomioon vaikutusta, joka riidanalaisella päätöksellä olisi hänen työllistymisnäkymiinsä, terveydentilaansa, maineeseensa sekä ammatilliseen ja taloudelliseen tilanteeseensa.
98
Parlamentti kiistää nämä perustelut.
99
Vaikka käsiteltävässä asiassa toimihenkilön intressi pysyä palveluksessa ei voi sellaisenaan estää hänen työsopimuksensa irtisanomista, toimivaltaisen viranomaisen huolenpitovelvollisuus toimihenkilöitään kohtaan edellyttää kuitenkin, että se ottaa huomioon asianomaisen henkilön henkilökohtaisen intressin (ks. vastaavasti tuomio 10.10.2014, EMA v. BU, T‑444/13 P, EU:C:2014:865, 35 ja 36 kohta).
100
Riidanalaisesta päätöksestä ilmenee tältä osin, että toimivaltainen viranomainen meni jopa pidemmälle kuin mitä sen huolenpitovelvollisuus edellyttää, koska se tutki kantajan kirjallisissa huomautuksissaan esittämän ehdotuksen löytää vaihtoehtoinen ratkaisu hänen työsopimuksensa irtisanomiselle arvioimalla, voisiko siirto toiseen tehtävään S&D-ryhmän sisällä palauttaa luottamussuhteen.
101
Tällainen tutkiminen riittää osoittamaan, että toimivaltainen viranomainen otti huomioon kantajan henkilökohtaisen intressin pysyä palveluksessa. Näin tehdessään toimivaltainen viranomainen punnitsi kyseessä olevia intressejä, kuten sen huolenpitovelvollisuus kantajaa kohtaan edellytti.
102
Kuudes kanneperuste, joka koskee huolenpitovelvollisuuden laiminlyöntiä, on siis hylättävä, ja näin ollen kumoamisvaatimukset on hylättävä kokonaisuudessaan.
Vahingonkorvausvaatimukset
103
Kantaja vaatii korvausta riidanalaisen päätöksen vuoksi aiheutuneesta aineellisesta ja aineettomasta vahingosta.
104
Parlamentti kiistää nämä perustelut.
105
Koska kumoamisvaatimusten tutkiminen ei ole osoittanut, että toimivaltainen viranomainen olisi syyllistynyt jonkinlaisiin lainvastaisuuksiin riidanalaisen päätöksen tehdessään, parlamentin vastuun syntymisen ensimmäinen edellytys, joka koskee sen menettelyn lainvastaisuutta, josta sitä moititaan, ei täyty. Näin ollen vahingonkorvausvaatimukset on hylättävä perusteettomina tarvitsematta tutkia niiden tutkittavaksi ottamista (ks. edellä 25 kohta) tai parlamentin vastuun syntymisen muita edellytyksiä, jotka liittyvät vahingon olemassaoloon ja kyseisen vahingon ja moititun lainvastaisuuden väliseen syy-yhteyteen.
106
Edellä esitetyn perusteella kanne on hylättävä kokonaisuudessaan.
Oikeudenkäyntikulut
107
Unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 134 artiklan 1 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut. Lisäksi työjärjestyksen 135 artiklan 2 kohdan mukaan unionin yleinen tuomioistuin voi velvoittaa myös voittaneen asianosaisen korvaamaan oikeudenkäyntikulut osittain tai kokonaan, jos se katsotaan perustelluksi kyseisen asianosaisen menettelyn takia, ottaen huomioon myös tämän menettely ennen asian vireille tuloa, erityisesti siinä tapauksessa, että kyseisen asianosaisen katsotaan aiheuttaneen toiselle asianosaiselle kuluja tarpeettomasti tai haitantekona.
108
Käsiteltävässä asiassa kantaja on hävinnyt asian eikä hän ole täsmentänyt, mikä oli parlamentin ”menettely”, jonka vuoksi hänen oli nostettava käsiteltävänä oleva kanne. Kantaja on näin ollen velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut parlamentin vaatimusten mukaisesti.
Näillä perusteilla
UNIONIN YLEINEN TUOMIOISTUIN (viides jaosto)
on ratkaissut asian seuraavasti:
1)
Kanne hylätään.
2)
EO velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Svenningsen
Mac Eochaidh
Stancu
Julistettiin Luxemburgissa 11 päivänä kesäkuuta 2025.
Allekirjoitukset
(
*1
)	Oikeudenkäyntikieli: englanti.