62017TJ0079
BENDROJO TEISMO (devintoji kolegija) SPRENDIMAS
2018 m. rugsėjo 12 d. (
*1
)
„Viešoji tarnyba – Sutartininkai – Įdarbinimas – Vidaus konkursas – Asistentų įdarbinimo rezervo sąrašo sudarymas – Dalyvavimo konkurse reikalavimas, susijęs su pareigų grupe, prie kurios kandidatas priskirtas paskutinę paraiškų pateikimo termino dieną – Neleidimas laikyti konkurso egzaminų“
Byloje T‑79/17
Alain Schoonjans, Europos išorės veiksmų tarnybos sutartininkas, gyvenantis Briuselyje (Belgija), atstovaujamas advokatų S. Orlandi ir T. Martin,
ieškovas,
prieš
Europos Komisiją, atstovaujamą G. Berscheid ir L. Radu Bouyon,
atsakovę,
dėl pagal SESV 270 straipsnį pateikto prašymo, pirma, panaikinti vidaus konkurso COM/02/AST/16 (AST2) atrankos komisijos sprendimą atmesti ieškovo paraišką ir, antra, atlyginti jo tariamai patirtą žalą
BENDRASIS TEISMAS (devintoji kolegija),
kurį sudaro pirmininkas S. Gervasoni, teisėjai K. Kowalik-Bańczyk ir C. Mac Eochaidh (pranešėjas),
posėdžio sekretorė M. Marescaux, administratorė,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį ir įvykus 2018 m. sausio 19 d. posėdžiui,
priima šį
Sprendimą
Ginčo aplinkybės
1
Ieškovas Alain Schoonjans dirbo Europos Komisijoje nuo 2010 m. gruodžio 1 d. iki 2013 m. lapkričio 30 d. kaip III pareigų grupės sutartininkas, nuo 2013 m. gruodžio 1 d. iki 2013 m. gruodžio 31 d. – kaip laikinasis tarnautojas, nuo 2014 m. sausio 1 d. iki 2015 m. rugsėjo 15 d. – vėl kaip III pareigų grupės sutartininkas ir galiausiai nuo 2015 m. rugsėjo 16 d. iki 2016 m. gruodžio 31 d. – kaip IV pareigų grupės sutartininkas.
2
2016 m. vasario 9 d. Komisija paskelbė pranešimą apie vidaus konkursą rengiant egzaminus, siekdama sudaryti 2 lygio sekretorių / raštinės darbuotojų (AST / SC2), 2 lygio asistentų (AST2) ir 6 lygio administratorių (AD6) įdarbinimo rezervo sąrašą (toliau – pranešimas apie konkursą). Šiems trims konkursams atitinkamai buvo suteikti šie pavadinimai: COM/01/AST-SC/16 (AST / SC2) – Sekretoriai / raštinės darbuotojai, COM/02/AST/16 (AST2) – Asistentai ir COM/03/AD/16 (AD6) – Administratoriai.
3
Pranešimo apie konkursą III skirsnio „Tinkamumo reikalavimai“ 2.1 straipsnio c punkte, kiek tai susiję kandidatų administraciniu statusu, buvo numatyta:
„Ne mažiau kaip šešis mėnesius iki paskutinės paraiškų pateikimo elektroniniu būdu dienos [turite] būti priskirtas prie tos pareigų grupės, kuriai pagal III skirsnio 2 straipsnio 2 dalį būtina priklausyti siekiant dalyvauti konkurse, dėl kurio pateikėte paraišką, arba visą pirma nurodytą šešių mėnesių laikotarpį ar jo dalį turite būti priskirtas prie aukštesnės pareigų grupės.
Apskaičiuojant būtinąjį šešių mėnesių laikotarpį atsižvelgiama į šiuos laikotarpius: faktiškai „išdirbtą“ laikotarpį, „atostogas karo tarnybai atlikti“, „vaiko ar šeimos nario priežiūros atostogas“, „delegavimo tarnybos interesais“ laikotarpį ar „delegavimo paties pareigūno prašymu“ laikotarpį (pirmuosius šešis delegavimo paties pareigūno prašymu mėnesius), kaip tai suprantama pagal [Europos Sąjungos pareigūnų] tarnybos nuostatų 37 ir paskesnius straipsnius.“
4
Tos paties skirsnio 2.2 straipsnyje, kiek tai susiję su kandidatų pareigų grupe ir lygiu, buvo numatyta:
„Paskutinę paraiškų pateikimo elektroniniu būdu dieną turite priklausyti šiai pareigų grupei:
Siekdami dalyvauti konkurse COM/01/AST-SC/16 (AST / SC2), turite būti pareigūnas ar laikinasis tarnautojas (AST / SC) arba II PG sutartininkas.
Siekdami dalyvauti konkurse COM/02/AST/16 (AST2), turite būti pareigūnas ar laikinasis tarnautojas (AST) arba III PG sutartininkas.
Siekdami dalyvauti konkurse COM/03/AD/16 (AD6), turite būti pareigūnas ar laikinasis tarnautojas (AD) arba IV PG sutartininkas.“
5
Nenustatytą dieną ieškovas pateikė paraišką dalyvauti vidaus konkurse COM/02/AST/16 (AST2).
6
2016 m. balandžio 11 d. vidaus konkurso COM/02/AST/16 (AST2) atrankos komisija ieškovą informavo apie savo sprendimą atmesti jo paraišką (toliau – ginčijamas sprendimas), nes jis neatitiko pranešime apie konkursą nustatyto reikalavimo paskutinę paraiškų dalyvauti konkurse pateikimo termino dieną būti priskirtam prie III pareigų grupės (toliau – ginčijamas reikalavimas).
7
2016 m. liepos 11 d. ieškovas pateikė skundą dėl ginčijamo sprendimo.
8
2016 m. spalio 27 d. sprendimu, apie kurį ieškovui buvo pranešta tą pačią dieną, paskyrimų tarnyba atmetė jo skundą.
Procesas ir šalių reikalavimai
9
2017 m. vasario 6 d. Bendrojo Teismo kanceliarija gavo šį ieškovo ieškinį.
10
2017 m. vasario 14 d. laišku ieškovas paprašė, kad pagal Bendrojo Teismo procedūros reglamento 68 straipsnį ši byla būtų sujungta su bylomis Healy / Komisija (T‑55/17) ir RS / Komisija (T‑73/17) dėl jų tarpusavio sąsajos.
11
2017 m. vasario 15 d. raštu Komisijos buvo paprašyta pateikti savo pastabas dėl galimo šios bylos sujungimo su bylomis Healy / Komisija (T‑55/17) ir RS / Komisija (T‑73/17).
12
2017 m. balandžio 5 d. Komisija pateikė atsiliepimą į ieškinį.
13
2017 m. gegužės 18 d. laiške ieškovas nurodė, kad atsisako pateikti dubliką.
14
2017 m. gegužės 30 d. laišku ieškovas paprašė surengti teismo posėdį.
15
2017 m. lapkričio 14 d. sprendimu Bendrojo Teismo devintosios kolegijos pirmininkas nusprendė nesujungti šios bylos su bylomis Healy / Komisija (T‑55/17) ir RS / Komisija (T‑73/17).
16
Šalys buvo išklausytos ir atsakė į Bendrojo Teismo pateiktus klausimus per 2018 m. sausio 19 d. posėdį.
17
Ieškovas Bendrojo Teismo prašo:
–
panaikinti ginčijamą sprendimą,
–
priteisti iš Komisijos jam sumokėti 5000 EUR tariamai patirtos neturtinės žalos atlyginimą,
–
priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.
18
Komisija Bendrojo Teismo prašo:
–
atmesti ieškinį,
–
priteisti iš ieškovo bylinėjimosi išlaidas.
Dėl teisės
Dėl reikalavimo panaikinti
Šalių argumentai
19
Grįsdamas savo reikalavimą dėl ginčijamo sprendimo ieškovas pateikia ginčijamo reikalavimo neteisėtumu grindžiamą prieštaravimą tiek, kiek buvo pažeista Kitų Europos Sąjungos tarnautojų įdarbinimo sąlygų (toliau – KTĮS) 82 straipsnio 7 dalis ir Europos Sąjungos pareigūnų tarnybos nuostatų (toliau – Pareigūnų tarnybos nuostatai) 27 straipsnio pirma pastraipa.
20
Pirma, ieškovas teigia, kad KTĮS 82 straipsnio 7 dalies antro sakinio formuluotė yra aiški ir Komisijai nepalieka jokios diskrecijos, nes joje nurodyta, kad IV pareigų grupės sutartininkai gali dalyvauti konkursuose, be kita ko, į AST1–AST4 lygių pareigas.
21
Vis dėlto nagrinėjamu atveju pranešime apie konkursą buvo numatyta, kad tik III pareigų grupės sutartininkai gali dalyvauti konkurse į AST2 lygio pareigas. Vadinasi, Komisija pažeidė KTĮS 82 straipsnio 7 dalies antrą sakinį, todėl šis pranešimas laikytinas neteisėtu ir ginčijamas sprendimas turi būti panaikintas.
22
Antra, ieškovas mano, jog net darant prielaidą, kad ginčijamas reikalavimas atitinka KTĮS 82 straipsnio 7 dalį, jis pažeidžia Pareigūnų tarnybos nuostatų 27 straipsnio pirmą pastraipą, nes nepagrįstai ir bet kuriuo atveju neproporcingai susiaurina įdarbinimo sritį.
23
Komisija ginčija ieškovo argumentus.
Bendrojo Teismo vertinimas
24
Pareigūnų tarnybos nuostatų 27 straipsnio pirmoje pastraipoje numatyta:
„Įdarbinant siekiama užtikrinti, kad institucijoje dirbtų gabiausi, našiausi ir principingiausi pareigūnai, atrinkti iš kuo didesnės geografinės teritorijos Sąjungos valstybių narių piliečių. Pareigybės nerezervuojamos nė vienos valstybės narės piliečiams.“
25
Pareigūnų tarnybos nuostatų 29 straipsnio 1 dalies ketvirtoje pastraipoje nustatyta:
„Nors ir toliau taikydama principą, pagal kurį didžioji pareigūnų dauguma įdarbinama viešųjų konkursų būdu, paskyrimų tarnyba gali, nukrypdama nuo d punkto ir tik išimtiniais atvejais, nuspręsti, ar rengti institucijos vidaus konkursą, kuriame galėtų dalyvauti ir sutartininkai, kaip apibrėžta [KTĮS] 3a ir 3b straipsniuose. Tos pastarosios kategorijos darbuotojams taikomi su ta galimybe susiję apribojimai, kaip apibrėžta [KTĮS] 82 straipsnio 7 dalyje, taip pat apribojimai, susiję su tam tikromis užduotimis, kurias jie galėjo atlikti būdami sutartininkais.“
26
Iš pradžių reikia priminti principus, įtvirtintus jurisprudencijoje dėl konkursų organizavimo sąlygų ir tvarkos.
27
Pirma, pagrindinė pranešimo apie konkursą paskirtis – kuo tiksliau informuoti suinteresuotuosius asmenis apie nagrinėjamoms pareigoms užimti nustatytus reikalavimus, kad jie galėtų įvertinti, ar teikti paraiškas (žr. 2006 m. sausio 31 d. Sprendimo Giulietti / Komisija, T‑293/03, EU:T:2006:37, 63 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
28
Antra, institucija turi plačią diskreciją nustatyti laisvoms pareigoms užimti keliamus tinkamumo kriterijus ir, atsižvelgdama į šiuos kriterijus bei vadovaudamasi tarnybos interesais, konkurso organizavimo sąlygas ir tvarką (šiuo klausimu žr. 2008 m. spalio 9 d. Sprendimo Chetcuti / Komisija, C‑16/07 P, EU:C:2008:549, 76 ir 77 punktus ir juose nurodytą jurisprudenciją; 2006 m. sausio 31 d. Sprendimo Giulietti / Komisija, T‑293/03, EU:T:2006:37, 63 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją ir 2006 m. gruodžio 13 d. Sprendimo Heus / Komisija, T‑173/05, EU:T:2006:392, 36 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
29
Vis dėlto institucijų naudojimasis suteikta diskrecija konkurso organizavimo srityje, ypač kiek tai susiję su dalyvavimo konkurse reikalavimų nustatymu, turi atitikti imperatyvias Pareigūnų tarnybos nuostatų 27 straipsnio pirmos pastraipos ir 29 straipsnio 1 dalies nuostatas. Pareigūnų tarnybos nuostatų 27 straipsnio pirmoje pastraipoje imperatyviai nustatytas bet kurio įdarbinimo tikslas, o šių nuostatų 29 straipsnio 1 dalyje – procedūros, kurių turi būti laikomasi užimant laisvas pareigas. Todėl ši diskrecija visada turi būti įgyvendinama atsižvelgiant į laisvoms pareigoms keliamus reikalavimus ir apskritai į tarnybos interesus (žr. 2006 m. gruodžio 13 d. Sprendimo Heus / Komisija, T‑173/05, EU:T:2006:392, 37 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją; šiuo klausimu taip pat žr. 2009 m. lapkričio 17 d. Sprendimo Di Prospero / Komisija, F‑99/08, EU:F:2009:153, 28 ir 29 punktus ir juose nurodytą jurisprudenciją).
30
Konkrečiai kalbant apie reikalavimus, kuriais ribojamas kandidatų paraiškų dalyvauti konkurse pateikimas, pažymėtina, kad nors jais iš tikrųjų gali būti ribojamos institucijos galimybės įdarbinti geriausius kandidatus, kaip tai suprantama pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų 27 straipsnio pirmą pastraipą, tai nereiškia, kad kiekvienas reikalavimas, kuriuo nustatomas toks ribojimas, prieštarauja šiam straipsniui. Iš tiesų administracijos diskrecija organizuojant konkursus ir apskritai tarnybos interesai leidžia institucijai nustatyti, jos manymu, tinkamus reikalavimus, kuriais, nors ir apribojamas kandidatų dalyvavimas konkurse, taigi neišvengiamai ir paraiškas pateikusių kandidatų skaičius, nekeliama grėsmė tikslui užtikrinti gabiausių, našiausių ir principingiausių, kaip tai suprantama pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų 27 straipsnio pirmą pastraipą, kandidatų paraiškų pateikimą (šiuo klausimu žr. 2009 m. lapkričio 17 d. Sprendimo Di Prospero / Komisija, F‑99/08, EU:F:2009:153, 30 punktą).
31
Šiuo klausimu, kaip teigia Komisija, jurisprudencijoje jau pripažinta, kad nėra jokios pareigos leisti dalyvauti institucijos vidaus konkurse visiems joje dirbantiems asmenims. Iš tiesų tokia pareiga pažeistų šiai institucijai suteiktą plačią diskreciją (šiuo klausimu žr. 2008 m. spalio 9 d. Sprendimo Chetcuti / Komisija, C‑16/07 P, EU:C:2008:549, 70–76 punktus ir 2009 m. rugsėjo 24 d. Sprendimo Brown / Komisija, F‑37/05, EUS:F:2009:121, 68 punktą). Taigi institucijos tarnautojams ir pareigūnams negali būti suteikta jokia absoliuti teisė dalyvauti jos vidaus konkurse (šiuo klausimu žr. 1997 m. kovo 6 d. Sprendimo de Kerros ir Kohn-Berge / Komisija, T‑40/96 ir T‑55/96, EU:T:1997:28, 39 punktą ir 2006 m. lapkričio 8 d. Sprendimo Chetcuti / Komisija, T‑357/04, EU:T:2006:339, 42 punktą).
32
Prieštaraujančiais Pareigūnų tarnybos nuostatų 27 straipsnio pirmai pastraipai pripažįstami tik tokie kandidatų galimybę dalyvauti konkurse ribojantys reikalavimai, kurie kelia grėsmę tikslui užtikrinti geriausias savybes turinčių kandidatų paraiškų pateikimą (šiuo klausimu žr. 1997 m. kovo 6 d. Sprendimo de Kerros ir Kohn-Berge / Komisija, T‑40/96 ir T‑55/96, EU:T:1997:28, 40 punktą ir 2009 m. lapkričio 17 d. Sprendimo Di Prospero / Komisija, F‑99/08, EU:F:2009:153, 32 punktą).
33
Trečia, reikia priminti, kad, atsižvelgiant į institucijoms suteiktą plačią diskreciją šioje srityje, Bendrasis Teismas, tikrindamas, ar buvo laikomasi reikalavimo vadovautis tarnybos interesais, turi tik išsiaiškinti, ar institucija veikė protingai ir deramai, ar nesinaudojo turima diskrecija akivaizdžiai klaidingai (šiuo klausimu žr. 2015 m. birželio 19 d. Sprendimo Z / Teisingumo Teismas, T‑88/13 P, EU:T:2015:393, 106 punktą).
34
Toliau reikia nustatyti KTĮS 82 straipsnio 7 dalies pirmo ir antro sakinių taikymo sritį.
35
KTĮS 82 straipsnio 7 dalies pirmame sakinyje nustatyta, kad II–IV pareigų grupėms priklausantiems sutartininkams gali būti leista dalyvauti vidaus konkursuose tik išdirbus institucijoje trejus metus. KTĮS 82 straipsnio 7 dalies antrame sakinyje, be kita ko, nurodoma, kad III pareigų grupės sutartininkai gali dalyvauti tik konkursuose į AST1–AST2 lygių pareigas, o IV pareigų grupės sutartininkai – tik konkursuose į AST1–AST4 arba AD5–AD6 lygių pareigas.
36
Dėl KTĮS 82 straipsnio 7 dalies pirmo sakinio Bendrasis Teismas šios dienos sprendime byloje Healy / Komisija (T‑55/17) konstatavo, kad institucija, nusprendusi išimties tvarka organizuoti vidaus konkursą, kuriame gali dalyvauti II–IV pareigų grupėms priklausantys sutartininkai, turi laikytis šioje nuostatoje įtvirtinto ne mažesnio kaip trejų metų tarnybos stažo reikalavimo. Vis dėlto ši institucija, atsižvelgdama į savo plačią diskreciją ir laikydamasi Pareigūnų tarnybos nuostatų 27 straipsnio pirmoje pastraipoje ir 29 straipsnio 1 dalyje numatytų imperatyvių nuostatų, gali nustatyti griežtesnius reikalavimus dėl tam tikrų pareigų ar tam tikrų pareigų grupių, be kita ko, reikalavimą turėti didesnį nei KTĮS 82 straipsnio 7 dalies pirmame sakinyje numatytą minimalų tarnybos stažą (šiuo klausimu ir pagal analogiją žr. 1989 m. liepos 13 d. Sprendimo Jaenicke Cendoya / Komisija, 108/88, EU:C:1989:325, 24 punktą).
37
Dėl KTĮS 82 straipsnio 7 dalies antro sakinio reikia konstatuoti, kad Europos Sąjungos teisės aktų leidėjas IV pareigų grupės sutartininkams, kaip antai ieškovui, iš esmės suteikė teisę dalyvauti konkursuose į AST1–AST4 arba AD5–AD6 lygių pareigas.
38
Tokia išvada darytina atsižvelgiant į skirtingas Sąjungos teisės aktų leidėjo vartojamas formuluotes atitinkamai KTĮS 82 straipsnio 7 dalies pirmame ir antrame sakiniuose. Pirmame sakinyje šis teisės aktų leidėjas nurodo, kad atitinkamiems sutartininkams „gali būti leista“ – „podrá autorizarse“ (ispanų k.), „kann <…> erteilt werden“ (vokiečių k.), „may be authorised“ (anglų k.), „possono essere autorizzati“ (italų k.), „może być upoważniony“ (lenkų k.) ir „podem ser autorizados“ (portugalų k.) – dalyvauti vidaus konkursuose, jeigu jie įrodo ne mažesnį kaip trejų metų tarnybos stažą. Tačiau antrame sakinyje jokio leidimo nenurodyta. Priešingai, jame suteikiama teisė IV pareigų grupės sutartininkams dalyvauti konkursuose į AST1–AST4 arba AD5–AD6 lygių pareigas, nesuteikiant tokios teisės dalyvauti konkursuose į kitų lygių pareigas. Nors šiuo klausimu formuluotėje prancūzų kalba pavartotas neiginys – „ne peuvent prendre part qu’aux concours“, – ta pati mintis kitose kalbinėse versijose išreikšta teiginiu: „solo tendrán acceso“ (ispanų k.), „haben Zugang <…> nur für“ (vokiečių k.), „may have access only“ (anglų k.), „possono partecipare unicamente“ (italų k.), „może mieć dostęp jedynie“ (lenkų k.) ir „apenas podem ter acesso“ (portugalų k.).
39
Iš kartu aiškinamų pirmų dviejų KTĮS 82 straipsnio 7 dalies sakinių matyti, kad institucija gali išimties tvarka organizuoti vidaus konkursą, kuriame gali dalyvauti sutartininkai, turintys ne mažesnį kaip trejų metų tarnybos stažą. Tačiau jei ši institucija nusprendžia leisti dalyvauti vidaus konkurse sutartininkams, kurie atitinka šį tarnybos stažo reikalavimą, ji turi paisyti Sąjungos teisės aktų leidėjo jiems suteiktos teisės ir dėl to leisti šiems IV pareigų grupei priklausantiems tarnautojams dalyvauti konkursuose į AST1–AST4 arba AD5–AD6 lygių pareigas, kuriuos ji nusprendė organizuoti.
40
Laikydamasi šių Sąjungos teisės aktų leidėjo nustatytų ribojimų ir atsižvelgdama į turimą plačią diskreciją atitinkama institucija vis dėlto gali, kaip teigia Komisija ir kaip konstatuota šio sprendimo 28 punkte primintoje jurisprudencijoje, riboti IV pareigų grupės sutartininkų galimybę dalyvauti konkursuose į AST1–AST4 arba AD5–AD6 lygių pareigas ir nustatyti papildomus laisvoms pareigoms užimti arba tarnybos interesais būtinus tinkamumo kriterijus.
41
Nagrinėjamu atveju akivaizdu, kad pagal ginčijamą reikalavimą neleidžiama dalyvauti konkurse COM/02/AST/16 (AST2) visiems IV pareigų grupės sutartininkams, nors jie ir atitiktų kitus pranešime apie konkursą nustatytus reikalavimus. Taip Komisija pažeidė KTĮS 82 straipsnio 7 dalies antrą sakinį, kuriame šiems tarnautojams aiškiai suteikiama teisė dalyvauti konkursuose į AST2 lygio pareigas.
42
Vis dėlto atsiliepime į ieškinį Komisija tvirtina, kad ginčijamas reikalavimas atitinka Pareigūnų tarnybos nuostatų 27 straipsnio pirmą pastraipą ir 29 straipsnį. Iš esmės ji mano, kad šis reikalavimas yra tiesiogiai susijęs su tarnybos interesais, t. y. siekiu įdarbinti aukštos kvalifikacijos darbuotojus, gebančius dirbti iš karto. Iš tiesų užduotys ir pareigos, kurias turi atlikti III pareigų grupės tarnautojai, skiriasi nuo tų, kurias turi atlikti IV pareigų grupės tarnautojai, kaip skiriasi AST ir AD lygiams priklausančių pareigūnų užduotys ir pareigos (tai matyti iš Pareigūnų tarnybos nuostatų I priedo A skirsnio ir KTĮS 80 straipsnio).
43
Šiam argumentui negalima pritarti, nes juo remiantis į AST2 lygio pareigas vien dėl per aukštos kvalifikacijos iš esmės nebūtų priimtas nė vienas IV pareigų grupės sutartininkas, net ir tas, kuris kaip III pareigų grupės tarnautojas anksčiau vykdė panašias į laisvoms pareigoms nustatytas užduotis.
44
Iš tiesų jau buvo nuspręsta, kad vien dėl per aukštos kandidato kvalifikacijos atmetus paraišką dalyvauti konkurse būtų trukdoma siekti Pareigūnų tarnybos nuostatų 27 straipsnio pirmoje pastraipoje imperatyviai nurodyto bet kurios pareigūno ar tarnautojo įdarbinimo procedūros tikslo, t. y. užtikrinti, kad institucijoje dirbtų gabiausi, našiausi ir principingiausi asmenys. Tačiau toks atmetimas leistinas, jeigu institucija pateikia įrodymų, leidžiančių daryti išvadą, kad ši per aukšta kvalifikacija trukdytų atitinkamiems kandidatams atlikti su laisvomis pareigomis susijusias užduotis arba turėtų neigiamą poveikį suinteresuotųjų asmenų darbo kokybei, jų našumui ar motyvacijai (šiuo klausimu žr. 1999 m. vasario 11 d. Sprendimo Jiménez / VRDT, T‑200/97, EU:T:1999:26, 47–49 punktus; taip pat pagal analogiją žr. 1996 m. kovo 28 d. Sprendimo Noonan / Komisija, T‑60/92, EU:T:1996:44, 38–44 punktus).
45
Viena vertus, Komisija pažymi, kad III pareigų grupės sutartininkų užduotys ir atsakomybės lygis nėra tokie patys kaip IV pareigų grupės sutartininkų; tas pats pasakytina apie AST ir AD pareigų lygius.
46
Kita vertus, Komisija teigia, kad sutartininkų III pareigų grupė atitinka pareigūnų AST1 ir AST2 lygius, o IV pareigų grupė – pareigūnų AD lygį.
47
Remdamasi šia dvejopa prielaida ir atsižvelgdama į būtinybę įdarbinti iš karto gebančius dirbti asmenis Komisija daro išvadą, kad III pareigų grupės sutartininkai galėjo dalyvauti tik vidaus konkurse COM/02/AST/16 (AST2), o IV pareigų grupės sutartininkai – tik vidaus konkurse COM/03/AD/16 (AD6).
48
Priešingai šio sprendimo 44 punkte primintiems principams, Komisijos argumentų nepatvirtina jokie įrodymai, kad IV pareigų grupės sutartininkų per aukšta kvalifikacija būtų galėjusi daryti neigiamą poveikį jų darbo kokybei, našumui ar motyvacijai vykdant AST2 lygio pareigas.
49
Šiomis aplinkybėmis Komisija akivaizdžiai klaidingai pasinaudojo diskrecija, kai IV pareigų grupės tarnautojams uždraudė dalyvauti vidaus konkurse COM/02/AST/16 (AST2).
50
Be to, darant prielaidą, kad IV pareigų grupės sutartininkai paprastai negali dalyvauti konkursuose į AST2 lygio pareigas dėl to, kad ši pareigų grupė atitinka pareigūnų AD lygį, KTĮS 82 straipsnio 7 dalies antras sakinys netektų prasmės, nes jame būtent šiems sutartininkams suteikiama teisė dalyvauti tokiuose konkursuose.
51
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, reikia patenkinti ginčijamo reikalavimo neteisėtumu grindžiamą prieštaravimą, taigi, panaikinti ginčijamą sprendimą.
Dėl reikalavimo atlyginti žalą
52
Kadangi, ieškovo manymu, ginčijamo sprendimo panaikinimo nepakanka atlyginti ieškovo tariamai patirtą neturtinę žalą, jis Bendrojo Teismo prašo priteisti iš Komisijos sumokėti 5000 EUR. Komisija atsako: kadangi ginčijamas sprendimas nėra neteisėtas, šį reikalavimą, pirmą kartą pareikštą ieškinyje Bendrajam Teismui, reikia atmesti. Bet kuriuo atveju, net darant prielaidą, kad šis sprendimas neteisėtas, jo panaikinimo pakaktų tariamai neturtinei žalai atlyginti.
53
Primintina, kad pagal suformuotą jurisprudenciją pats neteisėto akto panaikinimas gali reikšti tinkamą ir iš esmės pakankamą bet kokios neturtinės žalos, galėjusios atsirasti dėl šio akto, atlyginimą (2004 m. lapkričio 9 d. Sprendimo Montalto / Taryba, T‑116/03, EU:T:2004:325, 127 punktas; šiuo klausimu taip pat žr. 1987 m. liepos 9 d. Sprendimo Hochbaum ir Rawes / Komisija, 44/85, 77/85, 294/85 ir 295/85, EU:C:1987:348, 22 punktą).
54
Vis dėlto pats neteisėto akto panaikinimas negali reikšti tinkamo žalos atlyginimo, jei, viena vertus, skundžiamame akte aiškiai neigiamai vertinami ieškovo gebėjimai ir tai gali jį įžeisti (šiuo klausimu žr. 1990 m. vasario 7 d. Sprendimo Culin / Komisija, C‑343/87, EU:C:1990:49, 27–29 punktus; 2000 m. kovo 23 d. Sprendimo Rudolph / Komisija, T‑197/98, EU:T:2000:86, 98 punktą ir 2005 m. gruodžio 13 d. Sprendimo Cwik / Komisija, T‑155/03, T‑157/03 ir T‑331/03, EU:T:2005:447, 205 ir 206 punktus) ir, kita vertus, ieškovas įrodo, kad patyrė neturtinę žalą, kuri gali būti atskirta nuo neteisėtumo, dėl kurio panaikinamas aktas, ir kuri negali būti visiškai atlyginta panaikinant tą aktą (2006 m. birželio 6 d. Sprendimo Girardot / Komisija, T‑10/02, EU:T:2006:148, 131 punktas ir 2009 m. lapkričio 19 d. Sprendimo Michail / Komisija, T‑49/08 P, EU:T:2009:456, 88 punktas).
55
Nagrinėjamu atveju ieškovas teigia, kad jis neturtinę žala patyrė dėl to, kad Komisija nesugebėjo jo grąžinti į tokias sąlygas, kokiomis turėjo būti organizuojamas konkursas, taip, kad būtų užtikrintas vienodas požiūris į visus kandidatus ir vertinimo objektyvumas.
56
Konstatuotina, kad, pirma, ieškovas nekaltina Komisijos jokiu neigiamu jo gebėjimų vertinimu, galinčiu jį įžeisti, ir, antra, jis neįrodė, kad patyrė neturtinę žalą, kuri gali būti atskirta nuo neteisėtumo, dėl kurio panaikinamas aktas.
57
Šiomis aplinkybėmis ir remdamasis šio sprendimo 53 ir 54 punktuose priminta jurisprudencija Bendrasis Teismas mano, kad bet kokia neturtinė žala, kurią ieškovas galėjo patirti dėl ginčijamo sprendimo neteisėtumo, yra tinkamai ir pakankamai atlyginama panaikinus šį sprendimą. Taigi reikalavimą atlyginti žalą reikia atmesti.
58
Iš viso to, kas išdėstyta, darytina išvada, kad ieškinį reikia pripažinti pagrįstu tiek, kiek juo siekiama, kad būtų panaikintas ginčijamas sprendimas, o likusią ieškinio dalį atmesti.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
59
Pagal Procedūros reglamento 134 straipsnio 1 dalį iš pralaimėjusios šalies priteisiamos bylinėjimosi išlaidos, jei laimėjusi šalis to reikalavo. Kadangi nagrinėjamu atveju Komisija iš esmės pralaimėjo bylą, iš jos priteisiamos bylinėjimosi išlaidos pagal ieškovo pateiktus reikalavimus.
Remdamasis šiais motyvais,
BENDRASIS TEISMAS (devintoji kolegija)
nusprendžia:
1.
Panaikinti vidaus konkurso COM/02/AST/16 (AST2) atrankos komisijos sprendimą atmesti Alain Schoonjans paraišką.
2.
Atmesti likusią ieškinio dalį.
3.
Priteisti iš Europos Komisijos bylinėjimosi išlaidas.
Gervasoni
Kowalik-Bańczyk
Mac Eochaidh
Paskelbta 2018 m. rugsėjo 12 d. viešame teismo posėdyje Liuksemburge.
Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: prancūzų.