Laikina versija
BENDROJO TEISMO (trečioji kolegija, posėdžiaujanti penkių teisėjų sudėties) SPRENDIMAS
2026 m. sausio 21 d.(*)
„ Konkurencija – Karteliai – Bioetanolio ir etanolio rinka – Sprendimas, kuriuo konstatuojamas SESV 101 straipsnio ir EEE susitarimo
53 straipsnio pažeidimas – Išskaidyta „mišri“ procedūra – Nekaltumo prezumpcija – Nešališkumas “
Byloje T‑93/24
Lantmännen ek för, įsteigta Stokholme (Švedija),
Lantmännen Biorefineries AB, įsteigta Noršiopinge (Švedija),
atstovaujamos avocats R. Bachour, S. Perván Lindeborg, M. Nicolin ir solicitor A. Van Cauwelaert,
ieškovės,
prieš
Europos Komisiją, atstovaujamą T. Baumé ir P. Berghe,
atsakovę,
BENDRASIS TEISMAS (trečioji kolegija, posėdžiaujanti penkių teisėjų sudėties),
kurį per pasitarimus sudarė kolegijos pirmininkė P. Škvařilová-Pelzl, teisėjai I. Nõmm, G. Steinfatt, D. Kukovec
(pranešėjas) ir R. Meyer,
posėdžio sekretorė M. Zwozdziak-Carbonne, administratorė,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį,
įvykus 2025 m. liepos 9 d. posėdžiui,
priima šį
Sprendimą
1        SESV 263 straipsniu grindžiamu ieškiniu ieškovės Lantmännen ek för ir Lantmännen Biorefineries AB prašo Bendrojo Teismo panaikinti 2023 m. gruodžio 7 d. Europos Komisijos sprendimą C(2023) 8320 final dėl procedūros pagal SESV 101 straipsnį ir EEE susitarimo 53 straipsnį (byla AT.40054) – Etanolio lyginamosios kainos) (toliau – ginčijamas sprendimas). Ginčijamame sprendime Komisija konstatavo, kad ieškovės pažeidė minėtas nuostatas, dalyvaudamos darant vieną tęstinį pažeidimą, kuriuo siekta daryti koordinuotą įtaką didmeninių kainų nustatymo mechanizmui Europos etanolio rinkoje; šis sprendimas buvo priimtas taikant išskaidytą „mišrią“ procedūrą, kurią sudarė, pirma, sprendimo dėl susitarimo ir, antra, sprendimo, kuriuo užbaigiama įprasta procedūra, priėmimas.
Ginčo aplinkybės
2        Lantmännen ek för yra Lantmännen Biorefineries patronuojančioji bendrovė, kuri savo komercinę veiklą vykdo etanolio gamybos ir prekybos srityje. Etanolis gaminamas arba sintetinant vandenį ir etileną, arba iš tokių atsinaujinančių žaliavų, kaip cukrus, tam tikri grūdai, krakmolas ar celiuliozė, kurių sudėtyje yra biomasės. Etanolis naudojamas arba kaip priedas perdirbant iškastinį kurą, arba kaip įprasta sudedamoji dalis gaminant gėrimus ir farmacinius, cheminius, taip pat kosmetikos gaminius.
3        2015 m. gruodžio 7 d. Komisija pradėjo sprendimo priėmimo procedūrą pagal 2002 m. gruodžio 16 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1/2003 dėl konkurencijos taisyklių, nustatytų [SESV 101 ir 102] straipsniuose, įgyvendinimo (OL L 1, 2003, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 8 sk., 2 t., p. 205) III skyriaus nuostatas. Šios procedūros tikslas buvo nustatyti, ar ieškovės kartu su Alcogroup S.A.,
Alcodis S.A. (toliau kartu – Alcogroup) ir Abengoa koordinuotai manipuliavo S&P Global Platts parengtų ir paskelbtų kainų lyginamųjų indeksų skaičiavimais.
4        2016 m. gegužės mėn. ieškovės, Abengoa ir Alcogroup (toliau kartu – tyrimo šalys) išreiškė suinteresuotumą dalyvauti susitarimo diskusijose. Siekiant sudaryti susitarimą, Komisijos susitikimai su tyrimo šalimis vyko nuo 2016 m. birželio mėn. iki 2017 m. birželio mėn. Per šiuos susitikimus Komisija tyrimo šalims pranešė apie prieštaravimus, kuriuos numatė joms pareikšti, ir atskleidė svarbiausius byloje esančius įrodymus, kuriais ketino remtis juos grįsdama.
5        2017 m. birželio mėn. Komisija pranešė tyrimo šalims apie galimų baudų ribas, kaip tai suprantama pagal 2004 m. balandžio 7 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 773/2004 dėl bylų nagrinėjimo Komisijoje pagal [SESV 101 ir 102] straipsnius tvarkos (OL L 123, 2004, p. 18; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 8 sk., 3 t., p. 81) 10a straipsnio 2 dalies pirmos pastraipos d punktą.
6        Abengoa ir Alcogroup nesutiko su maksimaliu baudos dydžiu, numatytu neperžengiant galimų baudų ribų. Todėl 2018 m. balandžio mėn. jų atžvilgiu buvo atnaujinta įprasta procedūra.
7        Ieškovės, kurios prieš tai buvo informuotos apie įprastos procedūros atnaujinimą Abengoa ir Alcogroup atžvilgiu, 2018 m. kovo mėn. patvirtino, kad yra pasirengusios pritarti maksimaliam baudos dydžiui ir pateikti oficialų prašymą dėl susitarimo.
8        2018 m. liepos 16 d. ieškovės pateikė Komisijai susitarimo pareiškimą.
9        2018 m. liepos 24 d. Komisija pagal įprastą procedūrą priėmė Abengoa ir Alcogroup skirtą prieštaravimo pareiškimą. Jos pateikė pastabas dėl šio pareiškimo ir 2020 m. sausio mėn. dalyvavo šiuo klausimu surengtame posėdyje.
10      2021 m. kovo 2 d. Komisija pateikė Abengoa ir Alcogroup raštą su išdėstytomis faktinėmis aplinkybėmis, pagrindžiančiomis šio sprendimo 9 punkte minėtame 2018 m. liepos 24 d. pareiškime pateiktus prieštaravimus, o 2021 m. liepos mėn. –
tą raštą papildantį dokumentą.
11      2021 m. rugsėjo 13 d.
Abengoa, kuri nurodė susidūrusi su finansiniais sunkumais, pranešė Komisijai apie suinteresuotumą atnaujinti susitarimo procedūrą, taip siekdama iš anksto numatyti procedūros dėl pažeidimo, dėl kurio jai buvo priekaištaujama, baigtį ir apsaugoti savo restruktūrizacijai būtinas investicijas.
12      Šiomis aplinkybėmis Komisija informavo Alcogroup apie susitarimo procedūros Abengoa atžvilgiu atnaujinimą ir pasiūlė Alcogroup ir Abengoa pareikšti suinteresuotumą tai padaryti. Komisijos pasiūlymą priėmė tik Abengoa
ir 2021 m. spalio 28 d.
ji pateikė susitarimo pareiškimą.
13      Vykstant susitarimo procedūrai, Komisija 2021 m. lapkričio 11 d. priėmė ieškovėms ir Abengoa skirtą prieštaravimo pareiškimą.
14      2021 m. lapkričio 25 d. ieškovės informavo Komisiją, kad neturi kito pasirinkimo, tik pasitraukti iš susitarimo procedūros, nes 2021 m. lapkričio 11 d. prieštaravimo pareiškimas neatspindi nei jų susitarimo pareiškimo, nei susitarimo diskusijų. Taigi nuo šio momento susitarimo procedūroje dalyvauja tik Abengoa.
Sprendimas dėl susitarimo
15      2021 m. gruodžio 10 d. Komisija priėmė Sprendimą C(2021) 8913 final (toliau – sprendimas dėl susitarimo), juo Abengoa, vienintelei sprendimo dėl susitarimo adresatei, skirta 20 mln. EUR bauda už dalyvavimą kartelyje, susijusiame su didmeninių kainų nustatymo mechanizmu Europos etanolio rinkoje, nuo 2011 m. rugsėjo 6 d. iki 2014 m. gegužės 16 d.
16      Sprendimo dėl susitarimo 4 konstatuojamojoje dalyje Komisija įvardija ieškoves ir Alcogroup vartodama sąvoką „kitos tyrimo šalys“ ir patikslina, kad, pirma, jos nėra to sprendimo adresatės ir, antra, sprendime dėl susitarimo nenustatoma ir nesiekiama net preliminariai nustatyti „kitų tyrimo šalių“ atsakomybės už jų dalyvavimą darant kokį nors pažeidimą. Tai, kad sprendimas dėl susitarimo neturi įtakos „kitų tyrimo šalių“ veiksmų kvalifikavimui ir jų atsakomybei, taip pat buvo paminėta šio sprendimo 41 ir 49 konstatuojamosiose dalyse.
17      Ieškovės individualiai yra paminėtos sprendimo dėl susitarimo 4, 13, 18, 24 ir 40 konstatuojamosiose dalyse. „Kitos tyrimo šalys“ taip pat minimos kai kuriose šio sprendimo konstatuojamosiose dalyse, skirtose įvadinėms pastaboms („1. Introduction“), administracinės procedūros aprašymui („3. Procedure“), neteisėtų veiksmų aprašymui („4. Description of the conduct“), teisiniam tų veiksmų vertinimui („5. Legal assessment“) ir koreguojančioms priemonėms („8. Remedies“). Be to, sprendimo dėl susitarimo rezoliucinės dalies 1 straipsnyje Komisija konstatuoja Abengoa padarytą SESV 101 straipsnio ir EEE susitarimo 53 straipsnio pažeidimą dėl jos reguliariai koordinuotų veiksmų su „kitomis tyrimo šalimis“.
Įprastos procedūros ieškovių atžvilgiu tęsimas ir jos užbaigimas „Alcogroup“ atžvilgiu
18      2022 m. vasario 28 d. raštu Komisija informavo ieškoves apie savo sprendimą jų atžvilgiu grįžti prie įprastos procedūros.
19      2022 m. liepos 7 d. Komisija priėmė Alcogroup ir ieškovėms skirtą prieštaravimo pareiškimą.
20      2022 m. lapkričio 10 d. ieškovės pateikė pastabas dėl 2022 m. liepos 7 d. prieštaravimo pareiškimo. Alcogroup savo pastabas pateikė 2022 m. lapkričio 3 d.
21      2023 m. balandžio 20 d. Komisija išsiuntė ieškovėms raštą, juo informavo, kad po tarpusavio susirašinėjimų, taip pat atsižvelgdama į pastabas dėl 2022 m. liepos 7 d. prieštaravimo pareiškimo, ji svarsto galimybę sutrumpinti pažeidimo trukmę; tokiu atveju šio pažeidimo pabaigos data būtų 2014 m. kovo 25 d., o ne 2014 m. gegužės 16 d., kaip buvo iš pradžių nurodyta prieštaravimo pareiškime. Kadangi toks sutrumpinimas
daro
tam tikrą įtaką baudos dydžio apskaičiavimui, Komisija informavo ieškoves apie galimybę per 5 dienas pateikti pastabas dėl to.
22      2023 m. balandžio 20 d. Komisija taip pat pateikė ieškovėms prašymą pateikti informacijos apie jų pardavimų vertę pažeidimo laikotarpiu ir 2022 m. apyvartos duomenis. 2023 m. balandžio 27 d. ieškovės pateikė atsakymą į šį prašymą pateikti informacijos.
23      2023 m. gegužės 2 d. rašte Komisija ieškovėms nurodė, kad prieš Alcogroup surinkti įrodymai nebuvo laikomi pakankamais konstatuoti jos atsakomybę dėl pažeidimo
už visą 2022 m. liepos 7 d. prieštaravimo pareiškime nurodytą laikotarpį (žr. šio sprendimo 19 punktą).
24      2023 m. gegužės 4 d. ieškovės pateikė pastabas dėl galimybės sutrumpinti pažeidimo trukmę ir pasekmių, kurias šis sutrumpinimas turėtų baudos dydžio apskaičiavimui (žr. šio sprendimo 21 punktą).
25      2023 m. gegužės 23 d., pasibaigus terminui pastaboms dėl šio sprendimo 23 punkte nurodyto 2023 m. gegužės 2 d. rašto pateikti, Komisija priėmė Sprendimą C(2023) 3486 final – juo buvo užbaigta įprasta procedūra Alcogroup atžvilgiu.
26      2023 m. birželio 12 d. Komisija išsiuntė ieškovėms raštą, jame patikslino, kaip ketina apskaičiuoti pardavimų vertę galimos baudos skyrimo tikslais, tačiau
ieškovės pastabų šiuo klausimu nepateikė.
Ginčijamas sprendimas
27      2023 m. gruodžio 7 d. Komisija priėmė ginčijamą sprendimą, jame konstatavo, kad ieškovės, vienintelės to sprendimo adresatės, pažeidė SESV 101 straipsnio 1 dalį ir EEE susitarimo 53 straipsnio 1 dalį, dalyvaudamos darant vieną tęstinį pažeidimą, kuriuo siekta koordinuotos įtakos didmeninių kainų nustatymo mechanizmui Europos etanolio rinkoje. Komisija ieškovėms skyrė 47,718 mln. EUR baudą.
Kainų nustatymo Europos etanolio rinkoje aprašymas ginčijamame sprendime
28      Ginčijamame sprendime nurodytas su pažeidimu susijęs produktas yra etanolis, kuris, sumaišytas su benzinu, naudojamas biodegalų gamybai (anglų k. paprastai vadinamas „fuel-grade ethanol“).
29      Remiantis ginčijamu sprendimu, Europos rinkoje etanolio pirkimo-pardavimo sutartys sudaromos arba ilgam laikui, arba „spot“ rinkoje. Didelė susitarimų dėl etanolio pardavimo Europos Sąjungoje dalis yra sudaroma ilgalaikių dvišalių sutarčių pagrindu ir taikant konkurso procedūras. Šių sutarčių kainą dažnai sudaro fiksuotoji ir kintamoji dalys; kintamoji dalis paprastai nustatoma remiantis S&P Global Platts paskelbtais indeksais.
30      „Spot“ rinkoje sudaryti sandoriai (anglų k. dažnai vadinami „spot trades“) pasižymi neatidėliotinu pobūdžiu, t. y. jie turi būti įvykdyti nustatytą dieną („spot date“). Svarbiausia etanolio „spot“ rinka Europos ekonominėje erdvėje (EEE) ataskaitiniu laikotarpiu buvo „Amsterdamo-Roterdamo-Antverpeno lichterių“ rinka (toliau – Roterdamo zona); į jos veiklą rengdama savo kainų lyginamuosius indeksus
atsižvelgė
S&P Global Platts.
31      JAV įmonė
S&P Global,
kurios būstinė Europoje yra Londone (Jungtinė Karalystė), ataskaitiniu laikotarpiu buvo sudaryta iš kelių padalinių, tarp jų – S&P Global Platts, svarbiausia etanolio rinkos kainų stebėjimo agentūra. Ataskaitiniu laikotarpiu S&P Global Platts paskelbti indeksai buvo naudojami kaip orientyras 90 % dvišalių etanolio pirkimo-pardavimo sutarčių.
32      S&P Global Platts viešai skelbia Europos etanolio rinkos kainų lyginamuosius indeksus („Platts ethanol benchmarks“), kuriais siekiama atspindėti Roterdamo zonoje sudarytų sandorių kainas. Tam
S&P Global Platts naudoja lyginamųjų indeksų rengimo procesą, vadinamą „Market-on-Close“ (toliau – MOC procesas).
33      MOC procesas grindžiamas iš dalyvių surinkta informacija, įskaitant visus pirkimo ir pardavimo pasiūlymus, komercinį susidomėjimą ir patvirtintus sandorius, apie kuriuos savanoriškai pranešta atitinkamą dieną ir ypač laikotarpiu nuo 16.00 iki 16.30 val. (Londono laiku), kuris žinomas kaip „MOC langas“ („MOC window“).
34      Nors rengdama etanolio kainų lyginamuosius indeksus S&P Global Platts įtraukia iš įvairių šaltinių gautą informaciją, pirmenybę ji teikia informacijai, gautai per „MOC langą“.
35      Komisijos teigimu, kadangi etanolio kainų indeksai dažnai naudojami kaip orientyras ilgalaikėse etanolio pirkimo-pardavimo sutartyse, net ir minimalus kainų, apie kurias pranešta minėtų indeksų rengimo tikslais, iškraipymas gali turėti didelį poveikį etanolio rinkos kainai, taigi ir įmonių, sudariusių tokias ilgalaikes pirkimo-pardavimo sutartis, pajamoms.
Veiksmai, dėl kurių ieškovėms priekaištaujama ginčijamame sprendime
36      Ginčijamame sprendime konstatuota, kad ieškovės, Abengoa ir Alcogroup sudarė susitarimus arba atliko suderintus veiksmus, kuriais siekė dirbtinai padidinti, išlaikyti ar trukdyti sumažinti S&P Global Platts paskelbtų etanolio lyginamųjų indeksų lygį.
37      Remiantis Komisijos analize, neteisėti veiksmai yra dvejopi. Pirma, ieškovės prieš „MOC langą“, per jį ir po jo derino savo prekybos elgseną su Abengoa ir Alcogroup. Antra, ieškovės susitarė su Abengoa ir Alcogroup riboti fizinio etanolio, dėl kurio galėtų būti deramasi per „MOC langą“, pasiūlą Roterdamo zonoje. Įgyvendindamos neteisėtus veiksmus ieškovės reguliariai keitėsi slapta komercine informacija su Abengoa ir Alcogroup.
38      Komisija daro išvadą, kad šio sprendimo 37 punkte aprašytais suderintais veiksmais buvo siekiama ir galėjo būti padidintos ieškovių, Abengoa ir Alcogroup etanolio pardavimo kainos pagal jų su klientais sudarytas etanolio tiekimo sutartis, nes šios sutartys buvo susietos su S&P Global Platts paskelbtais indeksais.
Šalių reikalavimai
39      Ieškovės Bendrojo Teismo prašo:
–        visiškai arba iš dalies panaikinti ginčijamą sprendimą,
–        priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.
40      Komisija Bendrojo Teismo prašo:
–        atmesti ieškinį,
–        priteisti iš ieškovių bylinėjimosi išlaidas.
Dėl teisės
41      Grįsdamos savo ieškinį ieškovės remiasi dviem pagrindais, grindžiamais, pirma, jų teisės į nekaltumo prezumpciją pažeidimu ir, antra, tuo, kad Komisija nesilaikė nešališkumo reikalavimo, kylančio iš gero administravimo principo.
Dėl pirmojo pagrindo, grindžiamo ieškovių teisės į nekaltumo prezumpciją pažeidimu
42      Grįsdamos pirmąjį pagrindą ieškovės teigia, kad
pritaikiusi išskaidytą „mišrią“ procedūrą, kai susitarime dalyvauja tik viena įmonė, ir priėmusi sprendimą dėl susitarimo Abengoa atžvilgiu Komisija pažeidė jų teisę į nekaltumo prezumpciją. Taigi ieškovėms pateikti prieštaravimai ir galiausiai ginčijamas sprendimas yra iš esmės nepagrįsti.
43      Ieškovių nekaltumo prezumpcijos pažeidimas pasireiškia tuo, kad Komisija padarė dvi dideles, sunkias ir nepataisomas klaidas, pagrindžiančias
ginčijamo sprendimo panaikinimą.
44      Pirma, Komisija klaidingai nusprendė taikyti išskaidytą „mišrią“ procedūrą, susitarime dalyvaujant tik vienai įmonei (pirmojo pagrindo pirma ir trečia dalys). Šiuo aspektu ieškovės pažymi, kad Komisija negalėjo, nepažeisdama jų teisės į nekaltumo prezumpciją, priimti sprendimo dėl susitarimo Abengoa atžvilgiu, kol nebuvo baigta įprasta procedūra.
45      Antra, ieškovės mano, kad Komisija pažeidė jų teisę į nekaltumo prezumpciją, kai rengė sprendimą dėl susitarimo, nes jame buvo aiškių ir nedviprasmiškų užuominų apie „kitų tyrimo šalių“, nedalyvaujančių susitarime dėl tame sprendime nurodytų neteisėtų veiksmų ir jų atsakomybės už šiuos veiksmus, dalyvavimą darant pažeidimą, t. y. užuominų, kurios nebuvo būtinos Abengoa atsakomybei konstatuoti (pirmojo pagrindo antra dalis).
Dėl pirmojo pagrindo pirmos ir trečios dalių, susijusių su išskaidytos „mišrios“ procedūros taikymu
46      Pirmojo pagrindo pirmoje ir trečioje dalyse, kurias reikia nagrinėti kartu, ieškovės teigia, pirma, kad laiko atžvilgiu išskaidytos „mišrios“ procedūros taikymas, nors susitarimo procedūroje
dalyvavo tik Abengoa, reiškia jų teisės į nekaltumo prezumpciją pažeidimą, ir, antra, kad šios bylos aplinkybėmis nebuvo pateikta jokio priimtino tokios procedūros taikymo pagrindimo.
47      Komisija ginčija ieškovių argumentus.
48      Šiuo klausimu konstatuotina, pirma, kad ieškovių argumentai grindžiami prielaida, jog išskaidytos „mišrios“ procedūros taikymas susitarime dalyvaujant tik vienai įmonei galėtų reikšti nekaltumo prezumpcijos pažeidimą, neatliekant sprendimo dėl susitarimo analizės
in concreto. Atsižvelgiant į jurisprudenciją, tokia prielaida yra klaidinga.
49      Pažymėtina, kad pagal Reglamento Nr. 773/2004
10a straipsnį neatmetama ir ši nuostata neprieštarauja tam, kad Komisija gali vykdyti „mišrią“ procedūrą, taikydama SESV 101 straipsnį (šiuo klausimu žr. 2022 m. vasario 2 d. Sprendimo Scania ir kt. / Komisija, T‑799/17, EU:T:2022:48, 98 ir 99 punktus).
50      Komisija turi teisę pasirinkti „mišrų“ metodą ir susitarimo pareiškimus pateikusioms įmonėms taikyti susitarimo procedūrą, taip pat tęsti Reglamento Nr. 773/2004 bendrųjų nuostatų reglamentuojamą procedūrą, o ne susitarimo procedūrą, nepageidaujančių susitarti įmonių atžvilgiu (šiuo klausimu žr. 2015 m. gegužės 20 d. Sprendimo Timab Industries ir CFPR / Komisija, T‑456/10, EU:T:2015:296, 70, 71 ir 104 punktus).
51      Bendrasis Teismas yra nusprendęs, kad Komisija turi galimybę iš pradžių priimti sprendimą dėl susitarimo dėl nusprendusių tartis šalių, paskui – sprendimą pagal įprastą procedūrą dėl nusprendusių nesitarti šalių; vis dėlto priimdama sprendimą dėl susitarimo ji turi užtikrinti nekaltumo prezumpcijos principo laikymąsi susitarime nedalyvaujančių šalių atžvilgiu (šiuo klausimu žr. 2021 m. kovo 18 d. Sprendimo Pometon / Komisija,
C‑440/19 P, EU:C:2021:214, 64 ir 65 punktus ir 2023 m. sausio 12 d. Sprendimo HSBC Holdings ir kt. / Komisija, C‑883/19 P, EU:C:2023:11, 88 ir 89 punktus).
52      Šiomis aplinkybėmis, kaip matyti iš 2008 m. birželio 30 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 622/2008, iš dalies keičiančio Reglamentą (EB) Nr. 773/2004 susitarimo procedūros tvarkos kartelių bylose atžvilgiu (OL L 171, 2008, p. 3), 4 konstatuojamosios dalies, Komisija išlaiko teisę savo nuožiūra nustatyti, kuriose bylose gali būti tinkama tirti šalių suinteresuotumą dalyvauti susitarimo diskusijose, taip pat spręsti dėl jų pradėjimo ar nutraukimo arba galimybės konkrečiai susitarti (šiuo klausimu žr. 2016 m. vasario 29 d. Sprendimo Deutsche Bahn ir kt. / Komisija, T‑267/12, nepaskelbtas Rink., EU:T:2016:110, 417 punktą).
53      Be to, Komisijai gali kilti objektyvi būtinybė sprendime, kuriuo užbaigiama susitarimo procedūra, aptarti tam tikrus faktus ir elgesį, susijusius su įtariamo kartelio dalyviais, kuriems taikoma įprasta procedūra (2021 m. kovo 18 d. Sprendimo Pometon / Komisija, C‑440/19 P, EU:C:2021:214, 65 punktas ir 2023 m. sausio 12 d. Sprendimo HSBC Holdings ir kt. / Komisija, C‑883/19 P, EU:C:2023:11, 89 punktas). Šiomis aplinkybėmis jokia užuomina į susitarime nedalyvaujančias šalis negali būti laikoma patvirtinančia jų dalyvavimą atliekant nagrinėjamus veiksmus.
54      Kalbant konkrečiau apie nekaltumo prezumpciją, tai yra bendrasis Sąjungos teisės principas, kuris įtvirtintas Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos (toliau – Chartija) 48 straipsnio 1 dalyje (žr. 2012 m. lapkričio 22 d. Sprendimo E.ON Energie / Komisija, C‑89/11 P, EU:C:2012:738, 72 punktą ir 2021 m. kovo 18 d. Sprendimo Pometon / Komisija, C‑440/19 P, EU:C:2021:214, 60 punktą). Kaip matyti iš Chartijos 48 straipsnio išaiškinimų, ši nuostata atitinka 1950 m. lapkričio 4 d. Romoje pasirašytos Žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsaugos konvencijos 6 straipsnio 2 ir 3 dalis. Taigi pagal Chartijos 52 straipsnio 3 dalį, siekiant išaiškinti Chartijos 48 straipsnį, reikia atsižvelgti į Žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsaugos konvencijos 6 straipsnio 2
ir 3 dalis, kaip nustatančias minimalią apsaugą (žr. 2019 m. rugsėjo 5 d.
Sprendimo AH ir kt. (Nekaltumo prezumpcija), C‑377/18, EU:C:2019:670, 41 punktą ir 2021 m. kovo 18 d. Sprendimo Pometon / Komisija, C‑440/19 P, EU:C:2021:214, 61 punktą).
55      Tokiomis aplinkybėmis nekaltumo prezumpcijos principas pažeidžiamas, kai, nepriėmus galutinio apkaltinamojo nuosprendžio, teismo sprendime arba oficialiame pareiškime dėl kaltinamojo aiškiai nurodoma, kad atitinkamas asmuo padarė nusikalstamą veiką. Atsižvelgiant į tai, reikia pabrėžti teisminių institucijų vartojamų sąvokų pasirinkimo ir konkrečių aplinkybių, kurioms esant jos buvo suformuluotos, taip pat bylos pobūdžio ir konteksto svarbą (šiuo klausimu žr. 2019 m. rugsėjo 5 d. Sprendimo AH ir kt. (Nekaltumo prezumpcija), C‑377/18, EU:C:2019:670, 43 punktą; 2023 m. sausio 12 d. Sprendimo HSBC Holdings ir kt. / Komisija, C‑883/19 P, EU:C:2023:11, 79 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją ir 2014 m. vasario 27 d. Europos Žmogaus Teisių Teismo sprendimo Karaman prieš Vokietiją, CE:ECHR:2014:0227JUD001710310, 63 punktą).
56      Dėl šios priežasties galimą ieškovių teisės į nekaltumo prezumpciją pažeidimą įmanoma įvertinti tik atsižvelgus į sprendimo dėl susitarimo ir jame pateiktų vertinimų analizę in concreto. Todėl argumentai, kuriais kritikuojamas laiko atžvilgiu išskaidytos „mišrios“ procedūros taikymas, susitarime dalyvaujant tik vienai šaliai, savaime negali įrodyti tokio pažeidimo buvimo.
57      Be to, konkrečiau kalbant apie kritiką, susijusią su tuo, kad Komisijos padarytas procesinis pasirinkimas pats savaime reiškė ieškovių dalyvavimo darant nagrinėjamą pažeidimą ir jų kaltės dėl nagrinėjamų veiksmų konstatavimą sprendime dėl susitarimo, reikia priminti, kad iš jurisprudencijos, susijusios su sudėtingomis baudžiamosiomis bylomis ir
mutatis mutandis taikytinos šioje byloje (šiuo klausimu žr. 2021 m. kovo 18 d. Sprendimo Pometon / Komisija, C‑440/19 P, EU:C:2021:214, 64 punktą), matyti, jog sprendimo dėl susitarimo priėmimas dėl vieno kaltinamojo, nors elgesys, dėl kurio tas sprendimas priimtas, suponuoja kolektyvinį dalyvavimą
jame, savaime nereiškia, kad pažeidžiama kitų susitarime nedalyvaujančių asmenų teisė į nekaltumo prezumpciją (šiuo klausimu žr. 2019 m. rugsėjo 5 d. Sprendimo AH ir kt. (Nekaltumo prezumpcija), C‑377/18, EU:C:2019:670, 45 punktą ir 2020 m. gegužės 28 d. Nutarties UL ir VM, C‑709/18, nepaskelbta Rink., EU:C:2020:411, 35 punktą).
58      Šiuo klausimu ieškovės klysta, iš esmės teigdamos, kad sprendimas dėl susitarimo įpareigojo Komisiją priimti sprendimą pasibaigus įprastai procedūrai. Iš tiesų susitarimo procedūra yra administracinė procedūra, ji alternatyvi įprastai administracinei procedūrai, skiriasi nuo jos ir turi tam tikrų ypatumų.
Jei per susitarimo procedūrą įmonė nepateikia susitarimo pareiškimo, procedūrą, po kurios priimamas galutinis sprendimas, reglamentuoja bendrosios Reglamento Nr. 773/2004 nuostatos, o ne tos, kurios reglamentuoja susitarimo procedūrą.
Tačiau, kiek tai susiję su įprasta procedūra, pagal kurią reikia dar nustatyti atsakomybę, Komisija yra saistoma tik prieštaravimo pareiškimo ir turi atsižvelgti į naujas aplinkybes, apie kurias jai pranešta per tą procedūrą (šiuo klausimu žr. 2017 m. sausio 12 d. Sprendimo Timab Industries ir CFPR / Komisija, C‑411/15 P, EU:C:2017:11, 136 punktą ir 2024 m. vasario 1 d. Sprendimo Scania ir kt. / Komisija, C‑251/22 P, EU:C:2024:103, 75 punktą).
59      Todėl, priešingai, nei teigia ieškovės, sprendimo dėl susitarimo priėmimas savaime nesukelia jokių teisinių pasekmių, turinčių įtakos vėliau per įprastą procedūrą priimamiems sprendimams susitarime nedalyvaujančios šalies atžvilgiu.
60      Taigi sprendimo dėl susitarimo priėmimas nenulėmė įprastos procedūros rezultato; tai patvirtina dėl Alcogroup priimtas sprendimas, kuriame Komisija galiausiai padarė išvadą, jog byloje esantys įrodymai nėra pakankamai patikimi, kad patvirtintų išvadą, jog Alcogroup dalyvavo darant pažeidimą po 2013 m. kovo 14 d., todėl Komisija negalėjo jai skirti baudos. Šiuo klausimu svarbu pabrėžti, kad Komisijai niekas netrukdė priimti ieškovių atžvilgiu į sprendimą dėl Alcogroup panašaus sprendimo, išnagrinėjus į bylą per įprastą procedūrą pateiktus įrodymus, net ir po to, kai
įprasta procedūra Alcogroup atžvilgiu buvo užbaigta.
61      Antra, kalbant apie tai, kad Komisija tariamai nepagrindė laiko atžvilgiu išskaidytos „mišrios“ procedūros taikymo, negalima pritarti jokiems kitiems ieškovių argumentams.
62      Priešingai, nei nurodo ieškovės, iš 2019 m. rugsėjo 5 d. Sprendimo AH ir kt. (Nekaltumo prezumpcija) (C‑377/18, EU:C:2019:670) neišplaukia, kad Komisija privalo įrodyti, jog išskaidytos „mišrios“ procedūros taikymas yra „būtinas“, o jos taikyti, ieškovių teigimu, šiuo atveju
nebuvo būtina.
63      Jurisprudencija, suformuota 2019 m. rugsėjo 5 d. Sprendime AH ir kt. (Nekaltumo prezumpcija) (C‑377/18, EU:C:2019:670), mutatis mutandis yra reikšminga tuomet, kai Komisija dėl vieno ir to paties kartelio po dviejų atskirų procedūrų paeiliui priima du sprendimus, skirtus skirtingiems adresatams, t. y. pirma, sprendimą, kurį priima pasibaigus susitarimo procedūrai ir skiria įmonėms, sutikusioms sudaryti susitarimą, ir, antra, sprendimą, kurį priima po įprastos procedūros ir skiria kartelyje dalyvavusioms kitoms įmonėms (žr. šio sprendimo 57 punktą).
64      Vis dėlto 2019 m. rugsėjo 5 d. Sprendime AH ir kt. (Nekaltumo prezumpcija) (C‑377/18, EU:C:2019:670) suformuota jurisprudencija negali būti aiškinama kaip įpareigojanti Komisiją kiekvienu atveju įrodyti, kad išskaidyta „mišri“ procedūra yra „būtina“. Iš tiesų pasinaudodama savo diskrecija ji turi įvertinti, ar išskaidyta „mišri“ procedūra jai leidžia sparčiau ir veiksmingiau nagrinėti nusprendusių tartis įmonių bylas, kartu laikydamasi taikytinomis taisyklėmis nustatytų ribų, įskaitant susitarime nedalyvaujančių įmonių teisę į nekaltumo prezumpciją (žr. šio sprendimo
51–53 punktus).
65      Taip pat ieškovės neįrodė, kaip ginčijamo sprendimo
428–448 konstatuojamosiose dalyse nurodytos priežastys, pagrindžiančios išskaidytos „mišrios“ procedūros taikymą šiuo atveju, pažeidžia jų teisę į nekaltumo prezumpciją.
66      Iš ginčijamo sprendimo matyti, kad tuo metu, kai Abengoa nusprendė grįžti prie susitarimo procedūros, ieškovės vis dar joje dalyvavo, taigi egzistavo galimybė įvykdyti šią procedūrą iki galo daugumos tiriamų šalių atžvilgiu (ginčijamo sprendimo 441 konstatuojamoji dalis).
67      Be to, sprendimo dėl susitarimo, jame dalyvaujant Abengoa, priėmimas leido apimti visą pažeidimo laikotarpį, o tai Komisijai suteikė akivaizdžių privalumų, palyginti su atveju, jei būtų priimtas tik ieškovėms skirtas sprendimas dėl susitarimo (ginčijamo sprendimo 442 konstatuojamoji dalis).
68      Remiantis ginčijamo sprendimo 443 konstatuojamąja dalimi, Komisija savo pasirinktu metodu siekė kuo greičiau užbaigti administracinę procedūrą, visų pirma sukoncentruodama dėmesį į susitarimo procedūrą, paskui sutelkdama savo išteklius sprendimui, kuriuo užbaigiama įprasta procedūra, priimti, tikėdamasi, kad Alcogroup
gali ginčyti šį sprendimą.
69      Dėl rizikos, kad sprendimą dėl susitarimo ir sprendimą, kuriuo užbaigiama įprasta procedūra, priėmus etapais ieškovės gali sulaukti trečiųjų šalių reikalavimų dėl žalos atlyginimo, Komisija teigia, kad buvo numatyta sprendimą dėl susitarimo išdėstyti glaustai ir skelbti tik nekonfidencialią jo versiją, taip
gerokai sumažinant minėtą riziką (ginčijamo sprendimo 444 konstatuojamoji dalis).
70      Kaip matyti iš ginčijamo sprendimo 445 konstatuojamosios dalies, Komisijos pasirinkto metodo privalumai buvo iš anksto aptarti su ieškovėmis, ir jos to neginčija.
71      Be to, pagal ginčijamo sprendimo 447 konstatuojamąją dalį sprendimo dėl susitarimo, kurio vienintelė adresatė buvo Abengoa, priėmimas buvo pagrįstas veiksmingumo sumetimais. Nors ši įmonė į susitarimo procedūrą grįžo vėlyvame etape, minėto sprendimo priėmimas leido itin padidinti veiksmingumą, įskaitant galimybę parengti gerokai glaustesnį, palyginti su įprasta procedūra, sprendimą dėl susitarimo ir tikimybės, kad Abengoa ginčys šį sprendimą, sumažinimą.
72      Atsižvelgiant į pirma minėtų ginčijamo sprendimo konstatuojamųjų dalių turinį, pažymėtina, kad nė viena iš jų neleidžia daryti išvados, kad Komisija pažeidė ieškovių teisę į nekaltumo prezumpciją, nusprendusi taikyti išskaidytą „mišrią“ procedūrą.
73      Bet kuriuo atveju, jeigu būtų vėlinama susitarimo procedūra ar jos atsisakyta dėl to, kad viena iš
tiriamų
įmonių nusprendė nedalyvauti susitarimo diskusijose, būtų prieštaraujama susitarimo procedūros tikslui, nurodytam Reglamento Nr. 622/2008 4 konstatuojamojoje dalyje, sparčiau ir veiksmingiau nagrinėti nusprendusių tartis įmonių bylas (šiuo klausimu žr. 2022 m. vasario 2 d. Sprendimo Scania ir kt. / Komisija, T‑799/17, EU:T:2022:48, 102 punktą).
74      Galiausiai argumentas, kuris grindžiamas tuo, kad buvo pažeista Komisijos ir ieškovių per susitarimo procedūrą sutarta laiko sąlyga, pagal kurią galutiniai sprendimai dėl susitarimo ir dėl įprastos procedūros turėjo būti priimti „daugiau ar mažiau tuo pačiu metu“, tėra tik ieškovių nurodytas konteksto elementas, kuris yra nereikšmingas nagrinėjant ginčijamo sprendimo teisėtumą.
75      Kaip matyti iš ieškovių rašytinių atsakymų į taikant proceso organizavimo priemones pateiktus klausimus, dėl to, kad Komisija nesilaikė laiko sąlygos, jos nenurodo jokios susitarimo procedūrą reglamentuojančios taisyklės pažeidimo ir nesiremia tokių taisyklių neteisėtumu.
76      Tas pats pasakytina dėl
atvirkštinės peržiūros sąlygos nesilaikymo, pagal kurią susitarimas susietas su sąlyga, kad Komisija įprastos procedūros dalyvių atžvilgiu nepriims palankesnio sprendimo, palyginti su sprendimu dėl susitarimo.
77      Bet kuriuo atveju, kaip pažymi Komisija, o ieškovės to neginčija, 2021 m. lapkričio 11 d. prieštaravimo pareiškime,
siejamame su susitarimu, buvo perteiktas ieškovių susitarimo pareiškimas, kiek tai susiję su pažeidimo objektu, jo įgyvendinimu, pagrindiniais faktais ir jų teisiniu kvalifikavimu, įskaitant ieškovių vaidmenį darant pažeidimą ir dalyvavimo jį darant trukmę. Taigi prieštaravimo pareiškimas atspindėjo susitarimo pareiškimo turinį, kiek tai susiję su Komisijos pranešimo dėl susitarimo procedūros tvarkos siekiant priimti sprendimus pagal Tarybos reglamento (EB) Nr. 1/2003
7 ir 23 straipsnius kartelių bylose (OL C 167, 2008, p. 1) 20 punkto a papunktyje nurodytais elementais. Tarp šių elementų nenurodyti tokie įsipareigojimai, kaip laiko sąlyga ir atvirkštinės peržiūros sąlyga.
78      Todėl, atsižvelgiant į Komisijos pranešimo dėl susitarimo procedūros tvarkos 22 punktą, laikytina, kad Komisijos prieštaravimo pareiškime buvo perteiktas ieškovių susitarimo pareiškimas.
79      Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, nė vienas ieškovių pirmojo pagrindo pirmoje ir trečioje dalyse nurodytas argumentas neįrodo, kad Komisija pažeidė jų teisę į nekaltumo prezumpciją, todėl šias dalis reikia atmesti.
Dėl pirmojo pagrindo antros dalies, susijusios su sprendimo dėl susitarimo rengimu
80      Ieškovių teigimu, priimdama sprendimą dėl susitarimo, kuriame buvo pateiktos aiškios ir nedviprasmiškos užuominos dėl tariamo susitarime nedalyvaujančių įmonių dalyvavimo darant nagrinėjamą pažeidimą ir jų tariamos atsakomybės, nors tokios užuominos nebuvo būtinos Abengoa atsakomybei konstatuoti,
Komisija pažeidė jų teisę į nekaltumo prezumpciją.
81      Pirma, sprendime dėl susitarimo pateikta išankstinė nuostata, nes jame nurodyta, kad ieškovės patenka tarp įmonių, vadinamų „kitomis tyrimo šalimis“, kurių atsakomybė konstatuota to sprendimo rezoliucinės dalies 1 straipsnyje, ir aptarti jų veiksmai, įskaitant šių teisinį vertinimą. Be to, tai, kad tyrimas dėl Alcogroup vėliau buvo užbaigtas, sustiprino įspūdį, jog sprendimas dėl susitarimo reiškė bendrą ieškovių ir Abengoa atsakomybę. Galiausiai atsakomybės ribojimo pareiškimų nepakanka, kad šios užuominos būtų paneigtos.
82      Antra, ieškovių nuomone, Komisijos pasirinktas metodas nukrypsta nuo ankstesnės jos praktikos „mišriose“ procedūrose.
83      Trečia, sprendime dėl susitarimo pateikta informacija viršija tai, ką Teisingumo Teismas
laiko būtina susitarimo šalių atsakomybei apibūdinti ir konstatuoti.
84      Komisija ginčija ieškovių argumentus.
85      Kaip matyti iš šio sprendimo 55 punkte nurodytos jurisprudencijos, nekaltumo prezumpcija pažeidžiama, kai, nepriėmus galutinio apkaltinamojo nuosprendžio, teismo sprendime arba oficialiame pareiškime dėl kaltinamojo aiškiai nurodoma, kad atitinkamas asmuo padarė nusikalstamą veiką, ir tai nulemia atitinkamų institucijų vartojamų sąvokų ir konkrečių aplinkybių, kurioms esant jos buvo suformuluotos, taip pat bylos pobūdžio ir konteksto svarbą.
86      Sudėtingose baudžiamosiose bylose su keliais įtariamaisiais, kurių negalima teisti kartu, jau buvo pripažinta, kad nacionalinis teismas, vertindamas kaltinamųjų kaltę, turėjo neišvengiamai nurodyti, kad dalyvauja tretieji asmenys, kurie vėliau gali būti teisiami atskirai. Vis dėlto, nors turi būti nustatytos faktinės aplinkybės, susijusios su trečiųjų asmenų dalyvavimu, atitinkamas teismas turėtų vengti pateikti daugiau informacijos, nei būtina asmenų, stojančių prieš šį teismą, teisinės atsakomybės analizei atlikti. Be to, teismo sprendimų motyvai turi būti suformuluoti siekiant išvengti išankstinės nuostatos dėl trečiųjų asmenų kaltės, nes tai galėtų pakenkti teisingam jiems pateiktų kaltinimų išnagrinėjimui per atskirą teismo procesą (šiuo klausimu žr. 2019 m. rugsėjo 5 d. Sprendimo AH ir kt. (Nekaltumo prezumpcija), C‑377/18, EU:C:2019:670, 44 punktą; 2021 m. kovo 18 d. Sprendimo Pometon / Komisija, C‑440/19 P, EU:C:2021:214, 63 punktą ir 2014 m. vasario 27 d. Europos Žmogaus Teisių Teismo sprendimo Karaman prieš Vokietiją, CE:ECHR:2014:0227JUD001710310, 64 ir 65 punktus).
87      Kaip pažymėta šio sprendimo 57 punkte, nekaltumo prezumpcija taip pat taikoma tuo atveju, kai Komisija dėl vieno ir to paties kartelio po dviejų atskirų procedūrų paeiliui priima du sprendimus, skirtus skirtingiems adresatams, t. y. pirma, sprendimą, kurį priima pasibaigus susitarimo procedūrai ir skiria įmonėms, sutikusioms sudaryti susitarimą, ir, antra, sprendimą, kurį priima po įprastos procedūros ir skiria kartelyje dalyvavusioms kitoms įmonėms (2021 m. kovo 18 d. Sprendimo Pometon / Komisija, C‑440/19 P, EU:C:2021:214, 64 punktas ir 2023 m. sausio 12 d. Sprendimo HSBC Holdings ir kt. / Komisija, C‑883/19 P, EU:C:2023:11, 88 punktas).
88      Šiomis aplinkybėmis Komisija privalo laikytis SESV 296 straipsnio antroje pastraipoje įtvirtintos pareigos motyvuoti teisės aktus, ir tokio motyvavimo turinys turi leisti suinteresuotiesiems asmenims suprasti, dėl ko buvo imtasi tam tikrų priemonių, o teisminei institucijai – turėti pakankamai informacijos, kad galėtų vykdyti nagrinėjant ieškinį jai priklausančią kontrolę (pagal analogiją žr. 2013 m. lapkričio 26 d. Sprendimo
Groupe Gascogne / Komisija,
C‑58/12 P, EU:C:2013:770, 37 punktą).
89      Kaip priminta šio sprendimo 53 punkte, Komisijai gali kilti objektyvi būtinybė sprendime, kuriuo užbaigiama susitarimo procedūra, aptarti tam tikrus faktus ir elgesį, susijusius su įtariamo kartelio dalyviais, kuriems taikoma įprasta procedūra, tačiau jokia užuomina į šiuos asmenis negali būti laikoma patvirtinančia jų dalyvavimą atliekant nagrinėjamus veiksmus.
90      Sprendime, kuriuo užbaigiama susitarimo procedūra, Komisija turi užtikrinti įmonių, kurios atsisakė susitarti ir kurioms taikoma įprasta procedūra, teisę į nekaltumo prezumpciją. Šiomis aplinkybėmis Komisijos padarytas susitarime nedalyvaujančių įmonių teisės į nekaltumo prezumpciją pažeidimas, dėl kurio pažeidžiamos pagrindinės suinteresuotųjų įmonių teisės, yra gana sunkus pažeidimas, ir dėl jo gali būti pažeista visa procedūra, per kurią buvo priimtas sprendimas, užbaigiantis įprastą procedūrą (2023 m. sausio 12 d. Sprendimo HSBC Holdings ir kt. / Komisija, C‑883/19 P, EU:C:2023:11, 95 punktas).
91      Siekdamas patikrinti, ar Komisija pažeidė teisę į nekaltumo prezumpciją, ar ne, Sąjungos teismas turi išnagrinėti sprendimą, kuriuo užbaigiama susitarimo procedūra, ir visus jo motyvus, atsižvelgdamas į konkrečias jo priėmimo aplinkybes. Faktiškai bet kokia aiški nuoroda tam tikruose teismo sprendimo fragmentuose į kitų įtariamo kartelio dalyvių kaltės nebuvimą netektų prasmės, jeigu kiti to sprendimo fragmentai galėtų būti suprantami kaip išankstinis jų kaltės pripažinimas
(2021 m. kovo 18 d. Sprendimo Pometon / Komisija, C‑440/19 P, EU:C:2021:214, 66 punktas ir 2023 m. sausio 12 d. Sprendimo HSBC Holdings ir kt. / Komisija, C‑883/19 P, EU:C:2023:11, 90 punktas).
92      Taigi reikia patikrinti, pirma, ar sprendime dėl susitarimo Komisija ėmėsi pakankamų redakcinių atsargumo priemonių, kad išvengtų išankstinės nuostatos dėl ieškovių dalyvavimo kartelyje, ir, antra, ar buvo būtina ieškoves nurodyti tame sprendime (šiuo klausimu žr. 2021 m. kovo 18 d. Sprendimo Pometon / Komisija, C‑440/19 P, EU:C:2021:214, 68 punktą ir 2023 m. sausio 12 d. Sprendimo HSBC Holdings ir kt. / Komisija,
C‑883/19 P, EU:C:2023:11, 219 punktą).
93      Nagrinėjamu atveju iš ieškovių rašytinių atsakymų į Bendrojo Teismo joms taikant proceso organizavimo priemones pateiktus klausimus matyti, kad jos neginčija sprendime dėl susitarimo Komisijos taikytų redakcinių atsargumo priemonių, tačiau teigia, kad tos atsargumo priemonės buvo nepakankamos.
94      Šiuo klausimu svarbu konstatuoti, kad sprendimo dėl susitarimo 4 konstatuojamojoje dalyje Komisija įtvirtino sąvoką „kitos tyrimo šalys“, kuria daroma nuoroda kartu į ieškoves ir į Alcogroup. Toliau Komisija pažymėjo, kad „kitos tyrimo šalys“ nėra sprendimo dėl susitarimo adresatės ir kad jame nenustatoma ir nesiekiama net preliminariai nustatyti jų atsakomybės už jų dalyvavimą darant kokį nors pažeidimą. Jame taip pat nurodyta, kad veiksmai, kuriuose dalyvavo „kitos tyrimo šalys“, buvo aprašyti tik tiek, kiek tai buvo būtina siekiant nustatyti Abengoa atsakomybę.
95      Daugiau panašių teiginių, susijusių su „kitomis tyrimo šalimis“ ir tuo, kad, priėmus sprendimą dėl susitarimo, nekonstatuota jų atsakomybė, buvo įtraukta į šio sprendimo 41 ir 49 konstatuojamąsias dalis.
96      Šio sprendimo 94 ir 95 punktuose paminėtais teiginiais Komisija aiškiai nurodė neturinti priimti sprendimo dėl „kitų tyrimo šalių“ atsakomybės, todėl konstatuotina, kad ieškovių atžvilgiu iš tikrųjų buvo imtasi redakcinių atsargumo priemonių.
97      Atsižvelgiant į tai, reikia patikrinti, ar kitos sprendimo dėl susitarimo vietos galėtų būti suprantamos kaip išankstinis ieškovių kaltės pripažinimas, dėl ko Komisijos taikomos redakcinės atsargumo priemonės galėtų netekti veiksmingumo, kaip tai suprantama pagal šio sprendimo 91 punkte nurodytą jurisprudenciją.
98      Remiantis ieškinio 60–63 punktais, nuorodos į „kitas tyrimo šalis“, rodančios, jog buvo pažeista ieškovių teisė į nekaltumo prezumpciją, figūruoja, be kita ko, sprendimo dėl susitarimo 33, 35, 46, 47, 53–55 ir 60 konstatuojamosiose dalyse ir jo rezoliucinės dalies 1 straipsnyje.
99      Šiuo klausimu, pirma, reikia pažymėti, kad Abengoa neteisėtiems veiksmams aprašyti skirtose sprendimo vietose „kitos tyrimo šalys“ minimos, įskaitant ir jų paminėjimą sprendimo dėl susitarimo 33 ir 35 konstatuojamosiose dalyse, tik siekiant aprašyti šiame sprendime nagrinėjamus veiksmus tiek, kiek jie susiję su Abengoa.
100    Be to, nė vienas iš šio sprendimo 99 punkte nurodytų „kitų tyrimo šalių“ paminėjimo atvejų nei tiesiogiai, nei netiesiogiai nereiškia, kad buvo atliktas ieškovių veiksmų teisinis kvalifikavimas, todėl jie gali būti laikomi suderinamais su šio sprendimo 91 punkte nurodyta jurisprudencija.
101    Antra, reikia išnagrinėti nuorodas į „kitas tyrimo šalis“, pateiktas su Abengoa veiksmų teisiniu vertinimu („Legal assessment“) susijusioje dalyje, konkrečiau – tas, kurios pateiktos sprendimo dėl susitarimo 46, 47, 53–55 ir 60 konstatuojamosiose dalyse. Šios užuominos pateikiamos tose sprendimo dalyse, kurios skirtos principų, susijusių su SESV 101 straipsniu ir EEE susitarimo 53 straipsniu (sprendimo dėl susitarimo 5.1.2 punktas, 46 ir 47 konstatuojamosios dalys), vieno tęstinio pažeidimo egzistavimu
(sprendimo dėl susitarimo 5.2.2 punktas, 53–55 konstatuojamosios dalys) ir konkurencijos ribojimu (sprendimo dėl susitarimo 5.3.2 punktas, 60 konstatuojamoji dalis), taikymui
aptarti.
102    Šiuo klausimu, pirma, reikia priminti, kad, kaip konstatuota šio sprendimo 57 punkte, išskaidytos „mišrios“ procedūros taikymas, susitarimo procedūroje dalyvaujant tik vienai įmonei, nereiškia, kad ieškovės padarė sprendime dėl susitarimo nurodytą pažeidimą.
103    Be to, kaip matyti iš šio sprendimo 86, 87 ir 89 punktuose nurodytos jurisprudencijos, susitarime nedalyvaujančių įmonių paminėjimas savaime nekelia problemų ir gali būti objektyviai būtinas siekiant aprašyti ir kvalifikuoti sutinkančios sudaryti susitarimą įmonės dalyvavimą kartelyje, jeigu jis nelemia išankstinio atsakomybės priskyrimo įprastos procedūros dalyviams.
104    Šiomis aplinkybėmis tai, kad Komisija ieškoves ir Alcogroup
įvardija vartodama „kitų tyrimo šalių“ sąvoką, patvirtina, kad ji neketino konstatuoti jų atsakomybės už sprendime dėl susitarimo nagrinėjamus veiksmus (šiuo klausimu žr. 2024 m. rugsėjo 17 d. Europos Žmogaus Teisių Teismo sprendimo C. O. prieš Vokietiją, CE:ECHR:2024:0917JUD001667822, 68 punktą).
105    Be to, reikia pažymėti, kad tiek byloje, kurioje priimtas 2021 m. kovo 18 d. Sprendimas Pometon / Komisija (C‑440/19 P, EU:C:2021:214), tiek byloje, kurioje priimtas 2023 m. sausio 12 d. Sprendimas HSBC Holdings ir kt. / Komisija (C‑883/19 P, EU:C:2023:11), nagrinėtų sprendimų dėl susitarimo viešai paskelbtose versijose Komisija vartojo sąvoką „šalys“ visoms su tyrimu susijusioms įmonėms apibrėžti.
106    Šioje byloje nagrinėjamame sprendime dėl susitarimo Komisija pavartojo sąvoką „kitos tyrimo šalys“, kuri leidžia aiškiau atskirti, kada kalbama apie to sprendimo adresatą, o kada – apie susitarime nedalyvaujančias įmones. Be to, sprendime dėl susitarimo pateiktame neteisėtų veiksmų aprašyme nėra jokios aiškios nuorodos į ieškoves, priešingai nei byloje, kurioje priimtas 2021 m. kovo 18 d. Sprendimas Pometon / Komisija
(C‑440/19 P, EU:C:2021:214), nagrinėto sprendimo dėl susitarimo 26, 28, 29 ir 31 konstatuojamosiose dalyse.
107    Antra, nors „kitos tyrimo šalys“ minimos Abengoa veiksmų teisiniam kvalifikavimui skirtoje dalyje, sprendimo dėl susitarimo tekstas aiškiai neparodo tvirtos Komisijos pozicijos dėl ieškovių dalyvavimo darant nagrinėjamą pažeidimą, jų veiksmų teisinio kvalifikavimo ir atsakomybės už šį pažeidimą (šiuo klausimu žr. 2017 m. lapkričio 10 d. Sprendimo Icap ir kt. / Komisija, T‑180/15, EU:T:2017:795, 259 ir 260 punktus).
108    Iš kai kurių sprendime dėl susitarimo esančių elementų, vertinamų atsižvelgiant į šio sprendimo 94 ir 95 punktuose paminėtas redakcines atsargumo priemones, matyti, kad:
–        tik Abengoa turi būti laikoma atsakinga už pažeidimą, nurodytą sprendime dėl susitarimo (25 konstatuojamoji dalis),
–        to sprendimo 4.1.2 punktas, pateiktas veiksmams aprašyti skirtoje 4 antraštinėje dalyje, yra pavadintas „Abengoa’s behaviour in the MOC process“ (Abengoa veiksmai MOC proceso metu),
–        Abengoa veiksmams teisiškai kvalifikuoti skirtoje 5 antraštinėje dalyje pateiktas vertinimas yra susijęs tik su šios įmonės veiksmais (42 konstatuojamoji dalis),
–        yra aiškus skirtumas tarp Abengoa ir „kitų tyrimo šalių“ veiksmų, nes nurodyta, kad Abengoa koordinavo savo veiksmus su „kitomis tyrimo šalimis“ (47 konstatuojamoji dalis), taigi tik jos pačios veiksmai („[i]ts behaviour“), o ne „kitų tyrimo šalių“ veiksmai, turėjo visus susitarimo ar suderintų veiksmų požymius (48 konstatuojamoji dalis); be to, 49 konstatuojamojoje dalyje pateiktos išvados, vertinamos atsižvelgiant į 46–48 konstatuojamąsias dalis, yra susijusios tik su Abengoa ir, beje, jose pateikta papildoma redakcinė atsargumo priemonė: „[a]s already stressed in recital (4) above, this Decision is only addressed to Abengoa and not to any other undertaking. In particular, this Decision does not establish or seek to establish, even on a preliminary basis, any liability of the other parties to the investigation for any participation in any infringement“ (kaip jau pabrėžta šio sprendimo 4 konstatuojamojoje dalyje, vienintelė šio sprendimo adresatė yra Abengoa. Konkrečiai kalbant, šiuo sprendimu nenustatoma ir nesiekiama net preliminariai nustatyti „kitų tyrimo šalių“ atsakomybės už jų dalyvavimą darant kokį nors pažeidimą),
–        dvišalius kontaktus su „kitomis tyrimo šalimis“ Abengoa naudojo siekdama tęsti antikonkurencinius veiksmus, t. y. koordinuoti savo veiksmus su „kitomis tyrimo šalimis“; ši formuluotė rodo, kad Komisija nesiekė vertinti jokių kitų, išskyrus Abengoa, veiksmų (55 konstatuojamoji dalis),
–        nors 60 konstatuojamojoje dalyje konstatuota, kad Abengoa vykdė antikonkurencinius veiksmus kartu su „kitomis tyrimo šalimis“, vis dėlto tos konstatuojamosios dalies paskutiniame sakinyje Komisija apsiribojo nurodžiusi, kad tik Abengoa ribojo konkurenciją; be to, 61 konstatuojamojoje dalyje Komisijos padarytoje išvadoje minimas tik „Abengoa elgesys“, aprašytas 4 sprendimo dalyje.
109    Be to, Sąjungos teismas jau yra, nors ir netiesiogiai, įvertinęs kaip priimtiną susitarime nedalyvaujančių šalių paminėjimą nagrinėjamam elgesiui teisiškai kvalifikuoti skirtoje sprendimo dėl susitarimo dalyje (šiuo klausimu žr., pirma, sprendimo dėl susitarimo, nagrinėto byloje, kurioje priimtas 2021 m. kovo 18 d. Sprendimas Pometon / Komisija, C‑440/19 P, EU:C:2021:214, t. y. Komisijos sprendimo C(2014) 2074 final,
50–55 konstatuojamąsias dalis ir, antra, 2023 m. gruodžio 20 d. Sprendimo Crédit agricole ir Crédit agricole Corporate and Investment Bank / Komisija, T‑113/17, apskųsto apeliacine tvarka, EU:T:2023:847, 96 punktą (nepaskelbtas Rink.), susijusį su sprendimo dėl susitarimo, nagrinėto byloje, kurioje taip pat priimtas 2023 m. sausio 12 d. Sprendimas HSBC Holdings ir kt. / Komisija, C‑883/19 P, EU:C:2023:11, t. y. Komisijos sprendimo C(2013) 8512 final, 53, 57–59 konstatuojamosiomis dalimis).
110    Trečia, tai, kad „kitos tyrimo šalys“ yra nurodytos sprendimo dėl susitarimo rezoliucinės dalies 1 straipsnyje, nėra aiškus pareiškimas, kad tos šalys padarė nagrinėjamą pažeidimą.
111    Viena vertus, vien tai, kad rezoliucinėje dalyje yra paminėtos „kitos tyrimo šalys“, nereiškia, kad yra pateikiama su jomis susijusios informacijos, kaip tai suprantama pagal šio sprendimo 86 punkte nurodytą jurisprudenciją. Kaip priminta šio sprendimo 103 punkte, susitarime nedalyvaujančių įmonių paminėjimas savaime nekelia problemų ir gali būti objektyviai būtinas siekiant aprašyti ir kvalifikuoti sutinkančios sudaryti susitarimą įmonės dalyvavimą kartelyje, jeigu jis nelemia išankstinio atsakomybės priskyrimo įprastos procedūros dalyviams.
112    Kita vertus, tai, kad rezoliucinėje dalyje yra paminėtos „kitos tyrimo šalys“, savaime nereiškia išankstinės nuostatos dėl ieškovių kaltės, galinčios pakenkti teisingam joms pateiktų prieštaravimų nagrinėjimui per įprastą procedūrą.
113    Šiuo klausimu reikia pažymėti, kad sprendimo dėl susitarimo rezoliucinė dalis sukelia teisinių pasekmių tik Abengoa, kaip minėto sprendimo adresatei.
114    Beje, sprendimo dėl susitarimo rezoliucinės dalies 1 straipsnyje Komisija daro išvadą, kad tik Abengoa pažeidė kartelių srityje taikomas taisykles.
115    Be to, remiantis sprendimo dėl susitarimo rezoliucinės dalies turiniu, tik Abengoa yra atsakinga už nagrinėjamą pažeidimą, kaip tai matyti, be kita ko, iš to sprendimo 2, 4 ir 5 straipsnių.
116    Taigi iš sprendimo dėl susitarimo rezoliucinės dalies visiškai nematyti, kad Komisija ketino kvalifikuoti „kitų tyrimo šalių“ elgesį, kiek tai susiję su jų dalyvavimu nagrinėjamame kartelyje.
117    Ketvirta, žinoma, kai kurių kvestionuojamų teiginių, pateiktų, be kita ko, sprendimo dėl susitarimo 46, 53–55 ir 60 konstatuojamosiose dalyse, turinys gali būti vertinamas kaip neaiškus, kiek tai susiję su klausimu, ar juose pateiktas teisinis kvalifikavimas apima ne tik Abengoa, bet ir „kitų tyrimo šalių“ veiksmus.
118    Vis dėlto pirma minėtose sprendimo dėl susitarimo konstatuojamosiose dalyse esančios nuorodos į „kitas tyrimo šalis“, nors ir susijusios su sutikusios sudaryti susitarimą šalies, t. y.
Abengoa, veiksmų teisiniu kvalifikavimu, yra ne daugiau nei redakciniai trūkumai, kurie savaime nereiškia aiškaus – eksplicitinio ar implicitinio – susitarime nedalyvaujančių šalių kaltės vertinimo (šiuo klausimu žr. 2023 m. sausio 12 d. Sprendimo HSBC Holdings ir kt. / Komisija, C‑883/19 P, EU:C:2023:11, 79 ir 231 punktus ir 2023 m. gruodžio 20 d. Sprendimo
Crédit agricole ir Crédit agricole Corporate and Investment Bank / Komisija, T‑113/17, apskųsto apeliacine tvarka, EU:T:2023:847, 97 punktą (nepaskelbtas Rink.)).
119    Viena vertus, nagrinėjant, ar sprendime dėl susitarimo buvo pateiktas ieškovių elgesio teisinis kvalifikavimas, neužtenka tiesiog konstatuoti, kad „kitos tyrimo šalys“ minimos Abengoa veiksmų teisiniam kvalifikavimui skirtoje dalyje (šiuo klausimu žr. 2023 m. sausio 12 d. Sprendimo HSBC Holdings ir kt. / Komisija, C‑883/19 P, EU:C:2023:11, 231 punktą).
120    Kita vertus, kaip matyti iš Europos Žmogaus Teisių Teismo jurisprudencijos, nepaisant atitinkamų valdžios institucijų vartojamų sąvokų pasirinkimo svarbos, vien kelių netinkamų formuluočių pavartojimas negali turėti lemiamos reikšmės galimam teisės į nekaltumo prezumpciją pažeidimo konstatavimui, atsižvelgiant į bylos pobūdį ir kontekstą (šiuo klausimu žr. 2014 m. vasario 27 d. Europos Žmogaus Teisių Teismo sprendimo Karaman prieš Vokietiją, CE:ECHR:2014:0227JUD001710310, 63 punktą ir 2021 m. lapkričio 25 d.
Europos Žmogaus Teisių Teismo sprendimo Mucha prieš Slovakiją, CE:ECHR:2021:1125JUD006370319, 57 punktą).
121    Taigi, atsižvelgiant į sprendime dėl susitarimo esančių „kitų tyrimo šalių“ paminėjimų motyvus ir kontekstą, nė vienas iš jų negali būti suprantamas kaip aiškus pareiškimas, reiškiantis išankstinį ieškovių kaltės pripažinimą.
122    Darytina išvada, kad redakcinės atsargumo priemonės, kurių ėmėsi Komisija, neprarado savo prasmės ir turi būti, atsižvelgiant į jų turinį (žr. šio sprendimo 91 punktą), laikomos pakankamomis.
123    Be to, reikia išnagrinėti, ar Komisija apie ieškovių įsitraukimą pateikė daugiau informacijos, nei buvo būtina Abengoa atsakomybei nustatyti.
124    Šiuo klausimu svarbu konstatuoti, kad nė vienoje iš kvestionuojamų nuorodų ieškovių veiksmai nėra individualiai apibūdinami ar kvalifikuojami.
125    Vienintelė individualiai su ieškovėmis susijusi informacija, pateikta sprendime dėl susitarimo, yra šio sprendimo 4, 13, 18, 24 ir 40 konstatuojamosiose dalyse, kurios iš esmės skirtos susitarimo procedūrai aprašyti ir kurių turinio
ieškovės,
grįsdamos savo teisės į nekaltumo prezumpciją pažeidimą, neginčijo.
126    Vis dėlto sprendime dėl susitarimo, įskaitant šio sprendimo 101 punkte nurodytus atvejus, kvestionuojamos nuorodos į „kitas tyrimo šalis“ buvo daromos visada kartu paminint ir Abengoa, nes ji buvo įvardijama kaip pagrindinis neteisėto elgesio subjektas. Taigi tos nuorodos yra naudojamos tik Abengoa elgesiui apibūdinti ir kvalifikuoti, todėl gali būti laikomos objektyviai būtinomis šiam tikslui.
127    Šiomis aplinkybėmis būtent tai, kad pažeidimas, dėl kurio priimtas sprendimas dėl susitarimo, reikalauja kolektyvinių veiksmų, leidžia pateisinti būtinybę minėti „kitas tyrimo šalis“ (šiuo klausimu žr. 2024 m. rugsėjo 17 d. Europos Žmogaus Teisių Teismo sprendimo C. O. prieš Vokietiją, CE:ECHR:2024:0917JUD001667822, 63 punktą; taip pat pagal analogiją žr. 2019 m. rugsėjo 5 d. Sprendimo AH ir kt. (Nekaltumo prezumpcija), C‑377/18, EU:C:2019:670, 47 punktą).
128    Tas pats pasakytina apie „kitų tyrimo šalių“ paminėjimą sprendimo dėl susitarimo rezoliucinėje dalyje.
129    Šiuo klausimu reikia atskirti nagrinėjamą bylą nuo bylų, kuriose buvo priimti 2021 m. kovo 18 d. Sprendimas Pometon / Komisija (C‑440/19 P, EU:C:2021:214) ir 2023 m. sausio 12 d. Sprendimas HSBC Holdings ir kt. /
Komisija (C‑883/19 P, EU:C:2023:11); tose bylose nagrinėtų sprendimų dėl susitarimo rezoliucinėse dalyse nebuvo minimos susitarime nedalyvaujančios šalys. Nagrinėjamu atveju tik Abengoa dalyvavo susitarime, todėl kilo didesnis poreikis paminėti „kitas tyrimo šalis“, kad būtų galima kvalifikuoti sprendime dėl susitarimo nurodytus neteisėtus veiksmus nusprendusios susitarti Abengoa atžvilgiu.
130    Bet kuriuo atveju klausimas, ar Komisija pažeidė ieškovių teisę į nekaltumo prezumpciją, priklauso nuo kiekvienoje byloje priimtų sprendimų dėl susitarimo, įskaitant jų motyvus, ir nuo konkrečių jų priėmimo aplinkybių (2021 m. kovo 18 d. Sprendimo Pometon / Komisija, C‑440/19 P, EU:C:2021:214, 86 punktas).
131    Atsižvelgiant į jų motyvus ir kontekstą, „kitų tyrimo šalių“ paminėjimo atvejai ginčijamose sprendimo dėl susitarimo vietose yra objektyviai būtini viso kartelio atsiradimui
apibūdinti.
132    Vadinasi, ieškovių argumentams, pateiktiems grindžiant pirmojo pagrindo antrą dalį, negali būti pritarta ir jie turi būti atmesti.
133    Iš viso to, kas išdėstyta, matyti, kad pirmasis pagrindas turi būti atmestas kaip nepagrįstas.
Dėl antrojo pagrindo, grindžiamo nešališkumo reikalavimo nesilaikymu
134    Subsidiariai ieškovės teigia, kad dėl išskaidytos „mišrios“ procedūros pasirinkimo ir sprendimo dėl susitarimo Abengoa atžvilgiu
priėmimo prieš užbaigiant įprastą procedūrą Komisija galėjo būti šališka, taip pat buvo pažeista jų teisė į gynybą.
135    Pirma, priėmusi išankstinį sprendimą dėl susitarimo, Komisija turėjo pripažinti dar bent vienos kitos įmonės atsakomybę.
136    Antra, šio sprendimo 135 punkte nurodytomis aplinkybėmis neįmanoma, remiantis jurisprudencija, „atmesti visų pagrįstų abejonių“ dėl Komisijos gebėjimo išlaikyti objektyvų nešališkumą vertinant ieškovių dalyvavimą
atliekant sprendime dėl susitarimo nurodytus
antikonkurencinius veiksmus. Dėl šios priežasties Komisija negalėjo laikytis vadinamojo tabula rasa principo.
137    Trečia, ieškovės teigia, kad šią nešališkumo stoką rodo Komisijos argumentacija, kuria ji vadovavosi keliose ginčijamo sprendimo vietose (be kita ko, 556, 557 ir 560 konstatuojamosiose dalyse)
ir kai kuriuose visos įprastos procedūros metu vykusiuose susirašinėjimuose su ieškovėmis.
138    Galiausiai, ketvirta, ieškovės teigia, kad Komisijos teiginiai dėl jos nešališkumo yra nereikšmingi ir bet kuriuo atveju neįtikinami, atmeta Komisijos argumentą, kad jos sąžiningumas turi būti preziumuojamas, ir primena, jog pagal jurisprudenciją pakanka, kad kiltų pagrįstų abejonių dėl jos nešališkumo.
139    Komisija ginčija ieškovių argumentus.
140    Šiuo klausimu primintina, kad Komisija per administracinę procedūrą privalo paisyti atitinkamų įmonių pagrindinių teisių. Taigi, nešališkumo principą, kurį apima teisė į gerą administravimą, reikia skirti nuo nekaltumo prezumpcijos principo (2023 m. sausio 12 d. Sprendimo HSBC Holdings ir kt. / Komisija, C‑883/19 P, EU:C:2023:11, 76 punktas ir 2024 m. vasario 1 d. Sprendimo Scania ir kt. / Komisija, C‑251/22 P, EU:C:2024:103, 69 punktas).
141    Chartijos 41 straipsnyje įtvirtinta teisė į gerą administravimą numato, kad kiekvienas asmuo turi teisę į tai, kad Sąjungos institucijos jo reikalus tvarkytų nešališkai. Šis nešališkumo reikalavimas apima, pirma, subjektyvų nešališkumą, reiškiantį, kad nė vienas bylą nagrinėjantis atitinkamos institucijos pareigūnas neturi reikšti išankstinio įsitikinimo ar asmeninės išankstinės nuostatos, ir, antra, objektyvų nešališkumą, reiškiantį, kad institucija turi suteikti pakankamas garantijas, kad neliktų jokių pagrįstų abejonių dėl šališkumo (2023 m. sausio 12 d. Sprendimo HSBC Holdings ir kt. / Komisija, C‑883/19 P, EU:C:2023:11, 77 punktas ir 2024 m. vasario 1 d. Sprendimo Scania ir kt. / Komisija, C‑251/22 P, EU:C:2024:103, 70 punktas).
142    Nagrinėjamu atveju antrasis pagrindas susijęs tik su „objektyvaus nešališkumo“ sąvoka.
143    Dėl „objektyvaus nešališkumo“ sąvokos Teisingumo Teismas nurodė, kad siekiant įrodyti, jog administracinės procedūros eiga nesuteikia pakankamai garantijų, dėl kurių neliktų jokių pagrįstų abejonių dėl galimo neobjektyvumo, nereikalaujama įrodyti šališkumo.
Pakanka, kad šiuo aspektu kyla pagrįstų abejonių ir jos negali būti išsklaidytos (šiuo klausimu žr. 2019 m. kovo 27 d. Sprendimo August Wolff ir Remedia / Komisija, C‑680/16 P, EU:C:2019:257, 37 punktą ir 2021 m. spalio 21 d. Sprendimo Parlamentas / UZ, C‑894/19 P, EU:C:2021:863, 54 punktą).
144    Šiuo klausimu pirmiausia reikia konstatuoti, kad ieškovės nenurodo jokio teisės į gynybą pažeidimo, kuris būtų atsietas nuo jų nurodomo nešališkumo pareigos pažeidimo.
145    Kaip matyti iš rašytinių pastabų, atsakymų į taikant proceso organizavimo priemones pateiktus klausimus ir žodinės proceso dalies, ieškovės mano, kad Komisija pažeidė jų teisę į gynybą, nes nesilaikė nešališkumo pareigos.
146    Todėl, remiantis šio sprendimo 141 punkte nurodyta jurisprudencija, reikia išnagrinėti, ar ieškovių argumentai leidžia daryti išvadą, kad yra pagrįstų abejonių dėl galimo Komisijos neobjektyvumo vertinant jų kaltę dėl nagrinėjamo pažeidimo.
147    Pirma, reikia atmesti ieškovių argumentą, kad tai, jog sprendimas dėl susitarimo buvo skirtas tik vienai įmonei, reiškė, kad siekdama
nepaneigti sprendimo dėl susitarimo teisinės
logikos ir teisinio pagrindo
Komisija turėjo konstatuoti, kad bent viena iš „kitų tyrimo šalių“ dalyvavo darant pažeidimą.
148    Kaip matyti iš šio sprendimo 58 punkte nurodytos jurisprudencijos, per įprastą procedūrą Komisija yra saistoma tik prieštaravimo pareiškimo ir turi atsižvelgti į naujas aplinkybes, apie kurias jai pranešta per tą procedūrą.
149    Kaip pažymėta šio sprendimo 60 punkte, sprendimo dėl susitarimo priėmimas nelėmė įprastos procedūros rezultato, todėl Komisijai niekas netrukdė priimti ieškovių atžvilgiu į sprendimą dėl Alcogroup panašaus sprendimo, išnagrinėjus byloje per įprastą procedūrą pateiktus įrodymus, net ir po to, kai įprasta procedūra Alcogroup atžvilgiu buvo užbaigta.
150    Taigi ieškovės klaidingai teigia, kad sprendimo dėl susitarimo teisinė logika ir teisinis pagrindas būtų paneigti, jei Komisija ginčijamame sprendime nebūtų konstatavusi jų kaltės.
151    Tas pats pasakytina apie argumentą, kad tai, jog Komisija yra suinteresuota saugoti susitarimo mechanizmo patrauklumą, įrodo, kad ji nebuvo objektyviai nešališka vykstant šioje byloje nagrinėjamai procedūrai.
152    Tokiam abstrakčiai suformuluotam argumentui, grindžiamam ieškovių pateiktu Komisijos interesų įgyvendinant konkurencijos politiką aiškinimu, negalima pritarti, nes jis pats savaime neįrodo, jog šioje byloje nagrinėjamos procedūros eiga nesuteikė pakankamai garantijų, dėl kurių neliktų jokių pagrįstų abejonių dėl galimo neobjektyvumo.
153    Antra, reikia atmesti argumentą, kad keliose ginčijamo sprendimo vietose ir kai kuriuose
per įprastą procedūrą vykusiuose susirašinėjimuose su ieškovėmis pateikta Komisijos argumentacija galėjo rodyti šios institucijos nešališkumo stoką.
154    Ieškovių teigimu, iš ginčijamo sprendimo 556 ir 557 konstatuojamųjų dalių matyti, kad Komisija atliktu tyrimu siekė pateisinti antikonkurencinius
veiksmus, kurie, kaip ji manė, jau buvo teisiškai įrodyti. Tai įrodo to sprendimo 560 konstatuojamojoje dalyje pateiktas cikliškas argumentavimas, kuriame Komisija remiasi prielaida, kad ieškovės koordinavo veiksmus su kitomis dviem įmonėmis, dėl kurių atliekamas tyrimas, siekdamos
dirbtinai padidinti, išlaikyti arba trukdyti sumažinti S&P Global Platts paskelbtų etanolio lyginamųjų indeksų lygį.
155    Šiuo klausimu pakanka konstatuoti, kad ieškovės neginčijo nei ginčijamame sprendime atlikto faktinių aplinkybių nustatymo, nei išvadų, padarytų remiantis jų atžvilgiu tame pačiame sprendime atlikta teisine analize.
156    Iš tikrųjų negalima pritarti ieškovių teiginiui, kad Komisijos analizės „atskaitos taškas“ buvo jų kaltė, taigi šis teiginys nesukelia jokių abejonių dėl ginčijamo sprendimo patikimumo ir pagrįstumo.
157    Bet kuriuo atveju negali būti pripažinti pagrįstais ieškovių argumentai, susiję su ginčijamo sprendimo turiniu.
158    Pirma, ginčijamo sprendimo
556 ir 557 konstatuojamosiose dalyse Komisija nurodė, kad atliko išsamią etanolio rinkos ir S&P Global Platts parengtų ir paskelbtų kainų lyginamųjų indeksų veikimo analizę, kaip tai matyti iš šio sprendimo 2 antraštinės dalies „Etanolio pramonė“ (ginčijamo sprendimo 6–86 konstatuojamosios dalys). Šios analizės pagrindu to sprendimo 5 antraštinėje dalyje (213–401 konstatuojamosios dalys) aprašyti neteisėti veiksmai, išnagrinėtus įrodymus išdėstant to sprendimo 5.2 punkte („[Ieškovių] pažeidimo laikotarpio chronologija“, ginčijamo sprendimo 254–390 konstatuojamosios dalys) ir pateikiant išvadas ginčijamo sprendimo 5.3 punkte („Išvados dėl įrodymų“, ginčijamo sprendimo 391–393 konstatuojamosios dalys), taip pat 5.4 punkte („Platts duomenimis grindžiamos išvados“, ginčijamo sprendimo 394–401 konstatuojamosios dalys).
159    Taigi nė viena iš šio sprendimo 158 punkte nurodytų konstatuojamųjų dalių neįrodo, kad Komisijos analizės atskaitos taškas buvo ieškovių kaltė. Priešingai, šios konstatuojamosios dalys patvirtina, kad ši
institucija atliko išsamią analizę dėl jų dalyvavimo kartelyje.
160    Antra, tas pats pasakytina apie ginčijamo sprendimo 560 konstatuojamąją dalį, kurioje Komisija analizuoja ieškovių ir „kitų tyrimo šalių“ suderintus veiksmus, remdamasi to paties sprendimo 470–474 konstatuojamosiose dalyse pateiktais vertinimais, grindžiamais esminių ir įtikinamų įrodymų visuma (žr., pavyzdžiui, ginčijamo sprendimo 472 ir 473 konstatuojamąsias dalis), o ne, kaip teigia ieškovės, išankstiniu nusistatymu dėl jų kaltės.
161    Vadinasi, ieškovių pateikti argumentai neįrodo, kad Komisija administracinės procedūros nesuorganizavo taip, kad būtų suteikta pakankamai garantijų, dėl kurių neliktų jokių pagrįstų abejonių dėl galimo neobjektyvumo.
162    Tokios išvados negali paneigti 2024 m. kovo 14 d. Sprendime D & A Pharma / Komisija ir EMA (C‑291/22 P, EU:C:2024:228) suformuota jurisprudencija. Ieškovių teigimu, ši jurisprudencija leidžia daryti išvadą, kad joms nekyla pareiga įrodyti Komisijos šališkumo, tačiau Bendrasis Teismas privalo teisiškai įvertinti, ar Komisijos atliktas vertinimas kelia pagrįstų abejonių dėl jos nešališkumo.
163    Remiantis pirma minėta jurisprudencija, iš asmenų, kurių bylas nagrinėja Sąjungos institucija, įstaiga ar organas, negali būti reikalaujama, kad grįsdami savo argumentą, jog Sąjungos administracinėje procedūroje nesilaikyta objektyvaus nešališkumo reikalavimo, jie pateiktų konkrečių šališkumo požymių (2024 m. kovo 14 d. Sprendimo D & A Pharma / Komisija ir EMA, C‑291/22 P, EU:C:2024:228, 77 ir 80 punktai).
164    Vis dėlto atsižvelgiant į šio sprendimo 161 punkte padarytą išvadą ieškovių nurodyta jurisprudencija šiuo atveju netaikytina, nes nebuvo įrodytas
Komisijos
objektyvaus nešališkumo nebuvimas, ir iš Bendrojo Teismo vertinimui pateiktos bylos medžiagos nematyti, kad administracinė procedūra nebuvo suorganizuota taip, kad būtų suteikta pakankamai garantijų, dėl kurių neliktų jokių pagrįstų abejonių dėl galimo neobjektyvumo.
165    Vadinasi, antrąjį pagrindą reikia atmesti kaip nepagrįstą. Todėl reikia atmesti visą ieškinį.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
166    Pagal Bendrojo Teismo procedūros reglamento 134 straipsnio 1 dalį iš pralaimėjusios šalies priteisiamos bylinėjimosi išlaidos, jei laimėjusi šalis to reikalavo.
167    Kadangi ieškovės pralaimėjo bylą, jos turi padengti savo bylinėjimosi išlaidas ir iš jų priteisiamos Komisijos patirtos bylinėjimosi išlaidos pagal jos pateiktus reikalavimus.
Remdamasis šiais motyvais,
BENDRASIS TEISMAS (trečioji kolegija, posėdžiaujanti penkių teisėjų sudėties)
nusprendžia:
1.      Atmesti ieškinį.
2.      Lantmännen ek för ir Lantmännen Biorefineries AB padengia savo ir Europos Komisijos patirtas bylinėjimosi išlaidas.
Škvařilová-Pelzl
Nõmm
Steinfatt
Kukovec
Meyer
Paskelbtas 2026 m. sausio 21 d. viešame teismo posėdyje Liuksemburge.
Parašai.
*      Proceso kalba: anglų.