62001CC0153_LT
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
1. Remdamasi EB 230 straipsniu, Ispanijos Karalystė prašo iš dalies panaikinti 2001 m. vasario 5 d. Komisijos sprendimą Nr. 2001/137/EB dėl Bendrijos atsisakymo finansuoti iš Europos žemės ūkio orientavimo ir garantijų fondo (EŽŪOGF) Garantijų skyriaus lėšų kai kurias valstybių narių patirtas išlaidas(2) .
2. Ispanijos Karalystės nuomone, apmokėdama 1996, 1997 ir 1998 finansinių metų sąskaitas, Europos Bendrijų Komisija nepagrįstai atsisakė priskirti EŽŪOGF tokias išlaidas :
– lauko kultūros (specialaus atidėjimo pareigos netaikymas): finansinis koregavimas 27 823 775 209 ESP,
– lauko kultūros (nepakankamos kontrolės schema): finansinis koregavimas 2 668 866 704 ESP,
– alyvuogių aliejus (parama gamybai): finansinis koregavimas 11 826 116 171 ESP,
– alyvuogių aliejus (parama vartojimui): finansinis koregavimas 832 182 856 ESP ir
– papildomas pieno mokestis (delspinigiai): finansinis koregavimas 2 426 259 870 ESP.
3. Koregavimų, taikomų išlaidoms, priežastys yra nurodytos Komisijos apibendrintoje EŽŪOGF Garantijų skyriaus 1996–1998 finansinių metų sąskaitų apmokėjimo patikrinimų rezultatų ataskaitoje(3) .
4. Ispanijos vyriausybės ieškinys yra pareikštas dėl šių penkių rūšių išlaidų: 1) lauko kultūros ir specialaus atidėjimo pareigos netaikymo pasekmės 1995 m. derliui; 2) lauko kultūros Andalūzijos autonominėje bendruomenėje; 3) parama alyvuogių aliejaus gamybai; 4) parama alyvuogių aliejaus vartojimui ir 5) papildomas pieno mokestis.
5. Kalbant apie 2, 3, 5 rūšių išlaidas, Ispanijos Karalystės nurodyti pagrindai pagrįsti tik faktiniais vertinimais. Todėl panagrinėkime 1 ir 4 išlaidų kategorijas, apimančias lauko kultūras ir specialaus atidėjimo pareigos netaikymo pasekmes 1995 m. derliui bei paramą alyvuogių aliejaus vartojimui.
I – Teisinis pagrindas
6. 1970 m. balandžio 21 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 729/70 dėl bendrosios žemės ūkio politikos finansavimo(4) 3 straipsnio 1 dalyje numatyta, kad Europos Bendrijų iš EŽŪOGF Garantijų skyrius finansuoja intervencines priemones, skirtas žemės ūkio rinkoms stabilizuoti, pradėtas pagal žemės ūkio rinkų bendrą organizavimą reglamentuojančias Bendrijos taisykles.
7. Remdamasi Reglamento Nr. 729/70 4 straipsnio 2 dalimi Komisija suteikia valstybėms narėms paskolas, kurios reikalingos valstybių narių paskirtoms tarnyboms ir institucijoms apmokėti šias intervencines priemones remiantis Bendrijos taisyklėmis bei nacionalinės teisės aktais. Pagal šio reglamento 5 straipsnio 2 dalies b punktą iki kitų metų pabaigos Komisija turi apmokėti valstybių narių tarnybų ir institucijų sąskaitas pagal metines sąskaitas, pateiktas kartu su jas apmokėti būtinais dokumentais.
8. Reglamento Nr. 729/70 8 straipsnio 1 dalis nustato, kad valstybės narės, vadovaudamosi nacionaliniais įstatymais ir kitais teisės aktais, imasi būtinų priemonių užtikrinti iš EŽŪOGF finansuojamų operacijų realumą ir teisėtumą, užkirsti kelia pažeidimams, bausti už juos bei išieškoti dėl pažeidimų ar aplaidumo prarastas sumas.
9. Pagal Reglamento Nr. 729/90 8 straipsnio 2 dalį neišieškojus visų sumų Bendrija padengia dėl pažeidimų ar aplaidumo atsiradusius finansinius nuostolius, išskyrus atsiradusius dėl pažeidimų ar aplaidumo, už kuriuos atsakingos valstybių narių administracijos ar kitos institucijos. Išieškotos sumos yra pervedamos mokėjimo agentūroms ar tarnyboms bei yra skirtos sumažinti iš EŽŪOGF finansuojamas išlaidas.
10. Remiantis Reglamento Nr. 729/70 9 straipsnio 1 dalimi valstybės narės pateikia Komisijai visą tinkamai EŽŪOGF veiklai reikalingą informaciją ir imasi visų priemonių, galinčių palengvinti kontrolę, kuri, Komisijos nuomone, yra reikalinga administruojant Bendrijos finansavimą, įskaitant patikrinimus vietoje. Valstybės narės informuoja Komisiją apie įstatymų ir kitų teisės aktų nuostatas, priimtas taikant Bendrijos aktus dėl bendrosios žemės ūkio politikos, su sąlyga, kad šie aktai turi finansinį poveikį UŽUOGF.
II – Lauko kultūros: dėl 1994 m. derliaus ir specialaus atidėjimo pareigos netaikymo pasekmių 1995 m. derliui
11. Ispanijos Karalystė ginčija šiuo atveju Komisijos padarytą finansinį koregavimą. Koregavimas padarytas dėl specialaus lauko kultūrų atidėjimo, kuris numatytas Reglamente (EEB) Nr. 1765/92(5) dėl nustatyto 1994 m. lauko kultūroms skirtų plotų viršijimo, pareigos nesilaikymo 1995 m. derliui. Jos nuomone, tokie veiksmai buvo pateisinami. Ji pateikia įvairius argumentus dėl drėkinamų ir nedrėkinamų žemių lauko kultūrų.
Nedrėkinamų žemių lauko kultūros
12. Dėl nedrėkinamų žemių Ispanijos valdžios institucijos kreipėsi su prašymu taikyti Reglamentą (EB) Nr. 1422/97(6), kuris juos, be kita ko, atleistų nuo specialaus atidėjimo. Tam tikromis aplinkybėmis, pavyzdžiui, dėl didelės sausros, šis reglamentas numato kitokį viršijimo vertinimą. Ispanijos Karalystėje kaip tik buvo tokia sausra.
13. Manau, kaip tai teisingai pažymėjo savo atsiliepime į ieškinį Komisija, kad Reglamento Nr. 1422/97 įvesta reforma negali būti taikoma šiuo atveju. Iš tikrųjų šis reglamentas taikomas tik nuo 1996 prekybos metų. Tačiau Ispanijos valdžios institucijos juo remiasi, norėdamos pateisinti derliaus viršijimus 1994 metais. Reglamentas 1422/97 negali galioti atgaline data.
Drėkinamų žemių lauko kultūros
14. Ispanijos valdžios institucijos citavo Reglamentą (EB) Nr. 1040/95(7), pagal kurį 1994–1995 prekybos metais plotų viršijimas turi pasekmes tik aliejinių sėmenų, o ne kitų drėkinamų žemių lauko kultūrų augintojams. Taigi specialaus atidėjimo pareiga 1995–1996 prekybos metais taikoma tik aliejinių sėmenų drėkinamoms lauko kultūroms. Be to, Ispanijos Karalystė mano, kad ši pareiga daugiau netaikoma aliejinėms kultūroms, ir nurodo politinio susitarimo šioje srityje su Komisija buvimą.
15. Komisija neigia tokio susitarimo, kurio buvimo neįrodė Ispanijos Karalystė, egzistavimą.
16. Iš to, kas pirmiau išdėstyta, išplaukia, kad Ispanijos Karalystė neįrodė savo teiginių šiuo klausimu.
III – Parama alyvuogių aliejaus vartojimui
17. Komisija nustatė Ispanijos Karalystei visų 1996 finansiniais metais deklaruotų alyvuogių aliejaus vartojimo paramai gauti išlaidų 10 % dydžio finansinį koregavimą. Koregavimas grindžiamas trūkumais Ispanijos valdymo, mokėjimo ir kontrolės sistemose. Ispanijos Karalystė ginčija šį sprendimą ir nurodo, kad Komisijos padarytas koregavimas yra niekinis, nes nebuvo laikomasi teisėtos procedūros.
18. Teisėta procedūra numato, kad, remiantis Reglamento (EB) Nr. 729/70, iš dalies pakeisto Reglamentu (EB) Nr. 1287/95(8), 5 straipsnio 2 dalies c punktu, atitinkamai valstybei narei Komisijos nusiųstas rašytinis pranešimas apie patikrinimų rezultatus negali apimti išlaidų, padarytų anksčiau kaip prieš 24 mėnesius iki šio pranešimo. Be to, šis pranešimas turi tiesiogiai nurodyti Reglamento (EB) Nr. 1663/95(9), Reglamento Nr. 729/70 taikymo reglamento, 8 straipsnį, kuris aiškiai apibrėžia rašytinio pranešimo turinį.
19. Primintina, kad Teisingumo Teismas išplėtė nusistovėjusią teismų praktiką dėl formos ir esmės sąlygų, kurias turi atitikti pranešimas pakeisto Reglamento Nr. 729/70 5 straipsnio 2 dalies c punkto, skaitomo kartu su Taikymo reglamento 8 straipsniu, prasme(10) . Taigi šis pranešimas neturi apimti išlaidų, padarytų anksčiau kaip prieš 24 mėnesius iki jo. Jis turi būti rašytinis, jame reikia nurodyti Bendrijos teisės reikalavimų nesilaikymo trūkumus bei raginimą atsakyti į jį, be to, nusiųsti nacionalinės valdžios institucijoms(11) . Tačiau Teisingumo Teismas patikslino, kad vien tiesioginis Taikymo reglamento 8 straipsnio nenurodymas nėra esminis formos pažeidimas(12) .
20. Taigi tiesiogiai Taikymo reglamento 8 straipsnio nenurodymas, kurį pabrėžė Ispanijos Karalystė, pasisakydama dėl Komisijos laiško, turi būti vertinamas atsižvelgiant į šią teismų praktiką.
21. Užtat padarytas finansinis koregavimas šiuo atveju neturi būti ginčijamas, ir Ispanijos Karalystės nurodytas ieškinio pagrindas neturi būti priimtas.
IV – Išvada
22. Atsižvelgdamas į šias išvadas ir nepažeisdamas šiame ieškinyje nurodytų faktinių aplinkybių nagrinėjimo, siūlau Teisingumo Teismui:
– atmesti ieškinį,
– priteisti iš Ispanijos Karalystės bylinėjimosi išlaidas.
(1) .
(2)
–	OL L 50, p. 9.
(3)
–	AGRI-24491-2000-FR.
(4)
–	OL L 94, 1970, p. 13. Norint bendrai susipažinti su šiuo reglamentu žr. mano išvadą byloje Vokietija prieš Komisiją
(2004 m. kovo 4 d. Sprendimas, C‑344/01, Rink. p. I‑0000). Dėl koregavimų vertinimo žr. taip pat Belle ataskaitą mano išvadoje byloje Ispanija prieš Komisiją
(2003 m. gegužės 8 d. Sprendimas, C‑349/97, Rink. p. I‑3851).
(5)
–	1992 m. birželio 30 d. Tarybos reglamentas dėl paramos tam tikrų lauko kultūrų augintojams (OL L 181, p. 12).
(6)
–	1997 m. liepos 22 d. Tarybos reglamentas, iš dalies keičiantis Reglamentą Nr. 1765/92 (OL L 196, p. 18).
(7)
–	1995 m. gegužės 10 d. Komisijos reglamentas, nustatantis papildomas pereinamąsias priemones Ispanijos bazinių plotų valdymui (OL L 106, p. 4).
(8)
–	1995 m. gegužės 22 d. Tarybos reglamentas, iš dalies keičiantis Reglamentą Nr. 729/70 (OL L 125, p. 1).
(9)
–	1995 m. liepos 7 d. Komisijos reglamentas, nustatantis išsamias taisykles dėl Tarybos reglamento Nr. 729/70 apibrėžtos EŽŪOGF Garantijų skyriaus sąskaitų apmokėjimo tvarkos taikymo (OL L 158, p. 6, toliau ? Taikymo reglamentas).
(10)
–	Žr. dėl teisėtos procedūros reikalavimų laikymosi 2002 m. sausio 24 d. Sprendimą Suomija prieš Komisiją
(C‑170/00, Rink. p. I‑1007, 25 ir kt. punktai). Žr. taip pat 2002 m. birželio 13 d. Sprendimą Liuksemburgas prieš Komisiją
(C‑158/00, Rink. p. I‑5373, 23 ir kt. punktai), kuris nurodo Teisingumo Teismo išaiškinimą minėtame sprendime Suomija prieš Komisiją .
(11)
–	Žr. minėtą sprendimą Suomija prieš Komisiją
(28 ir kt. punktai), kuris nurodomas minėtame sprendime Liuksemburgas prieš Komisiją
(23 ir kt. punktai). Taip pat įdomu pažymėti generalinio advokato Tizzano išvadą minėtoje byloje Liuksemburgas prieš Komisiją, kur dėl šių sąlygų kontrolės nurodoma, kad pažeidimų atveju „visų jų bendra svarba skiriasi nuo tos, kurią kiekviena jų galėtų turėti vertinant atskirai“ (30 punktas). Advokato nuomone, remiantis Teisingumo Teismo procedūrinių nuostatų aiškinimu, jos „taip pat gali būti vertinamos ne tik formaliai, bet ir su sąlyga, kad valstybių narių teisės yra visiškai apsaugotos“ (38 punktas).
(12)
–	Žr. minėtą sprendimą Suomija prieš Komisiją
(33 ir 34 punktai).