62022TJ0713_RES
Lietas T‑713/22 un T‑720/22
Portumo – Madeira – Montagem e Manutenção de Tubaria, SA (Zona Franca da Madeira) u.c.un
Nova Ship Invest, Unipessoal, Lda (Zona Franca da Madeira)
pret
Eiropas Komisiju
Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2024. gada 6. novembra spriedums
Valsts atbalsts – Madeiras Brīvā zona – Atbalsta shēma, ko īstenojusi Portugāle – Lēmums, kurā konstatēta šīs shēmas neatbilstība Lēmumiem C(2007) 3037 final un C(2013) 4043 final un ar kuru šī shēma atzīta par nesaderīgu ar iekšējo tirgu un uzdots atgūt atbalstu, kas piešķirts, īstenojot šo shēmu – Jēdziens “pastāvošs atbalsts” Regulas (ES) 2015/1589 1. panta b) punkta ii) apakšpunkta izpratnē – Atgūšana – Tiesiskā paļāvība – Tiesiskā drošība – Pakalpojumu sniegšanas brīvība – Brīvība veikt uzņēmējdarbību – Darba ņēmēju brīva pārvietošanās
Valstu piešķirts atbalsts – Pastāvošs un jauns atbalsts – Pasākums, ar kuru groza pastāvoša atbalsta režīmu – Režīma īstenošana, pārkāpjot Komisijas apstiprināšanas lēmumā paredzētos nosacījumus – Grozījums, kas ietekmē režīma būtību – Kvalificēšana par jaunu atbalstu
(LESD 108. pants; Padomes Regulas 2015/1589 1. panta c) punkts)
(skat. 19., 80. un 81. punktu)
Valstu piešķirts atbalsts – Aizliegums – Atkāpes – Atbalsts, ko var uzskatīt par saderīgu ar iekšējo tirgu – Atbalsts noteiktu reģionu attīstībai – Darbības atbalsts ar reģionālu mērķi par labu tālākiem reģioniem – Komisijas lēmums atļaut atbalsta režīmu, lai veicinātu Madeiras salas attīstību – Šajā režīmā paredzētā atbalsta piešķiršanas nosacījumi – Šaura interpretācija – Darbība, ko ārpus Madeiras salas veic šajā salā reģistrētas sabiedrības – Darbības, kas nevar saņemt šajā atļautajā režīmā paredzēto atbalstu
(LESD 107. panta 3. punkta a) apakšpunkts, Komisijas paziņojums 2006/C 54/08)
(skat. 33.–60. punktu)
Valstu piešķirts atbalsts – Aizliegums – Atkāpes – Atbalsts, ko var uzskatīt par saderīgu ar iekšējo tirgu – Atbalsts noteiktu reģionu attīstībai – Darbības atbalsts ar reģionālu mērķi par labu tālākiem reģioniem – Komisijas lēmums atļaut atbalsta režīmu, lai veicinātu Madeiras salas attīstību – Šajā režīmā paredzētā atbalsta piešķiršanas nosacījumi – Šaura interpretācija – Nosacījums attiecībā uz darbvietu izveidošanu vai saglabāšanu Madeiras autonomajā reģionā – Neizpildīts nosacījums
(LESD 107. panta 3. punkta a) apakšpunkts, Komisijas paziņojums 2006/C 54/08)
(skat. 66.–76. punktu)
Valstu piešķirts atbalsts – Aizliegums – Atkāpes – Komisijas rīcības brīvība – Tās veikta tādu pamatnostādņu pieņemšana, kuras regulē atbalsta saderīguma ar iekšējo tirgu izvērtēšanu – Sekas – Savas novērtējuma brīvības pašierobežošana – Pienākums izvērtēt ārkārtas apstākļus, uz kuriem atsaucas dalībvalsts, lai lūgtu izvērtēt atbalsta saderību tikai saskaņā ar LESD 107. panta 3. punktu
(LESD 107. panta 3. punkts; Komisijas paziņojums 2006/C 54/08)
(skat. 85.–90. punktu)
Valstu piešķirts atbalsts – Aizliegums – Atkāpes – Atbalsts, ko var uzskatīt par saderīgu ar iekšējo tirgu – Atbalsts noteiktu reģionu attīstībai – Darbības atbalsts ar reģionālu mērķi par labu tālākiem reģioniem – Saderīgums ar iekšējo tirgu – Nosacījums – Samērīguma principa ievērošana
(LESD 107. panta 3. punkta a) apakšpunkts; Komisijas paziņojums 2006/C 54/08)
(skat. 91.–97. punktu)
Valstu piešķirts atbalsts – Aizliegums – Atkāpes – Atbalsts, ko var uzskatīt par saderīgu ar iekšējo tirgu – Vērtējums, ņemot vērā LESD 107. panta 3. punktu – Iespējamā lēmuma par nesaderību ierobežojoša ietekme uz pamatbrīvībām – Atbilstības neesamība
(LESD 107. panta 3. punkts)
(skat. 98.–103. punktu)
Valstu piešķirts atbalsts – Nelikumīga atbalsta atgūšana – Atbalsts, kas piešķirts, pārkāpjot LESD 108. pantā paredzētās procesuālās normas – Saņēmēju iespējamā tiesiskā paļāvība – Neesamība, izņemot ārkārtas apstākļus
(LESD 108. pants)
(skat. 112.–119. punktu)
Valstu piešķirts atbalsts – Nelikumīga atbalsta atgūšana – Tiesiskās drošības principa pārkāpums – Neesamība
(LESD 108. pants)
(skat. 122.–134. punktu)
Rezumējums
Vispārējā tiesa noraida vairāku sabiedrību celtās prasības atcelt Eiropas Komisijas lēmumu, ar kuru noteikts atbalsts, kas samaksāts Madeiras salā reģistrētiem uzņēmumiem saskaņā ar iepriekš apstiprinātu režīmu, atzīts par nesaderīgu ar iekšējo tirgu un izdots rīkojums par tā atgūšanu. Šajā ziņā Vispārējā tiesa sniedz precizējumus par saikni starp LESD paredzētajām pamatbrīvībām un šī Līguma noteikumiem valsts atbalsta jomā.
Lai veicinātu Madeiras salas reģionālo attīstību un ekonomiskās struktūras dažādošanu, Portugāles Republika ieviesa atbalsta režīmu norobežotai šīs salas zonai, sauktai par Madeiras Brīvo zonu (MBZ).
Šis režīms, ko Eiropas Komisija sākotnēji 1987. gadā apstiprināja kā saderīgu reģionālu atbalstu, tika grozīts 2002. gadā. 2007. gadā Komisija apstiprināja trešo režīmu, kas 2013. gadā vēlreiz tika grozīts un atļauts (
1
) (turpmāk tekstā – “III režīms”).
III režīms, kā to apstiprinājusi Komisija, izpaudās kā ienākumu nodokļa samazinājums, kurš piemērojams juridiskām personām attiecībā uz peļņu, kas gūta no darbībām, kuras faktiski un lielākajā mērā ir veiktas Madeirā, atbrīvojums no pašvaldību un vietējiem nodokļiem, kā arī atbrīvojums no nodokļa, kas jāmaksā par nekustamā īpašuma nodošanu ar mērķi dibināt uzņēmumu MBZ, līdz maksimālajām atbalsta summām, balstoties uz maksimālajām robežvērtībām, kas noteiktas atkarībā no atbalsta saņēmēja saglabāto darbvietu skaita.
Pēc minētā režīma uzraudzības par 2012. un 2013. gadu veikšanas Komisija nolēma sākt LESD 108. panta 3. punktā paredzēto formālo izmeklēšanas procedūru. Šīs procedūras noslēgumā Komisija 2020. gada 4. decembra lēmumā (
2
) konstatēja, ka III režīms, kā to īstenojusi Portugāle, būtiski atšķiras no tā, kas apstiprināts ar 2007. un 2013. gada lēmumiem. Kvalificējot šo shēmu par “jaunu atbalstu”, kas ir īstenots nelikumīgi un nav saderīgs ar iekšējo tirgu, Komisija uzdeva to atgūt no saņēmējiem.
Ar savām prasībām četras atbalsta saņēmējas sabiedrības, kam tas tika samaksāts saskaņā ar III režīmu, kāds tas ir īstenots, lūdz Vispārējo tiesu atcelt šo lēmumu.
Vispārējās tiesas vērtējums
Prasību pamatošanai prasītājas tostarp apgalvoja, ka Komisijas pārsūdzētajā lēmumā izmantotā piekļuves III režīmam nosacījumu interpretācija ir pretrunā pilsoņu un darba ņēmēju brīvas pārvietošanās, brīvības veikt uzņēmējdarbību un pakalpojumu sniegšanas brīvības principiem, padarot šo brīvību īstenošanu grūtāku vai dārgāku uzņēmumiem, kuri ir izmantojuši III režīmu, vai to darbiniekiem.
Šajā ziņā jānorāda, ka, tāpat kā spriedumos T‑95/21 (
3
) un T‑131/21 (
4
), Vispārējā tiesa konstatē, ka Komisija, nepieļaujot kļūdu, ir interpretējusi piekļuves III režīmam nosacījumus un uzskatījusi, ka šis režīms, kādu to īstenojusi Portugāle, būtiski atšķiras no tā, kas atļauts ar 2007. un 2013. gada lēmumiem, un tādējādi tas ir jauns atbalsta režīms.
Turpinājumā Tiesa norāda, ka mērķis prasītāju argumentiem par pilsoņu un darba ņēmēju brīvas pārvietošanās, brīvības veikt uzņēmējdarbību un pakalpojumu sniegšanas brīvības principu pārkāpumu būtībā ir apšaubīt pārsūdzētā lēmuma 198. apsvērumā ietverto konstatējumu, ko Komisija izdarījusi, pamatojoties uz LESD 107. panta 3. punkta a) apakšpunktu, attiecībā uz III režīma, kāds tas ir īstenots, nesaderību ar iekšējo tirgu.
Ciktāl šī argumentācija vērsta uz apgalvojuma par III režīma nesaderību apstrīdēšanu, Vispārējā tiesa norāda: protams, no judikatūras izriet, ka tad, ja Komisija plāno atzīt atbalstu par saderīgu ar iekšējo tirgu, tai jāpārliecinās, ka ar šo paziņojumu par saderību, ar kuru dalībvalstij tiek atļauts maksāt attiecīgo atbalstu, netiek pārkāptas citas Savienības tiesību normas, it īpaši brīvas aprites principi.
Tomēr šī judikatūra nevar likt Komisijai, kas vēlas atzīt atbalstu par nesaderīgu, atzīt šo atbalstu par saderīgu un tātad atļaut tā maksāšanu, pamatojoties uz to, ka iespējamam lēmumam par nesaderību būtu ierobežojoša ietekme uz minētā atbalsta saņēmējiem uzņēmumiem, vai nu liedzot to maksāt, vai arī liekot to atgūt.
Pretējā gadījumā pilsoņu un darba ņēmēju brīvas pārvietošanās, brīvības veikt uzņēmējdarbību un pakalpojumu sniegšanas brīvības principi neļautu aizliegt nesaderīgu valsts atbalstu, lai gan LESD normām konkurences jomā, it īpaši tām, kas attiecas uz valsts atbalstu, ir fundamentāls raksturs un tās ir viena no Savienībai uzticētajiem pamatuzdevumiem izpausme.
Tādējādi Vispārējā tiesa nospriež, ka prasītājas nevarēja lietderīgi atsaukties uz pilsoņu un darba ņēmēju brīvas pārvietošanās, brīvības veikt uzņēmējdarbību un pakalpojumu sniegšanas brīvības principiem, apstrīdot pārsūdzēto lēmumu, ciktāl tajā, pamatojoties uz LESD 107. panta 3. punkta a) apakšpunktu, konstatēta III režīma, kāds tas ir īstenots, nesaderība un uzdots atgūt attiecīgo atbalstu.
Vispārējā tiesa piebilst: pat pieņemot, ka prasītājas varētu atsaukties uz šiem principiem un ka pārsūdzētais lēmums – ciktāl tajā piekļuves nosacījumi III režīmam ir interpretēti tādējādi, ka režīms, kāds tas ir īstenots, izrādās nesaderīgs un liek atgūt atbalstu, kas samaksāts, piemērojot šo režīmu, – rada ierobežojošas sekas attiecībā uz minētajām brīvībām, šīs sekas katrā ziņā ir pamatotas ar III režīma leģitīmo mērķi veicināt Madeiras kā tālākā reģiona ekonomikas struktūras reģionālo attīstību un dažādošanu un ir samērīgas ar šo mērķi. Šajā ziņā Vispārējā tiesa uzsver, ka konstatējums par III režīma, kāds tas ir īstenots, nesaderību ar iekšējo tirgu, tāpat kā saskaņā ar šo režīmu nelikumīgi samaksātā atbalsta atgūšana neliedz MBZ reģistrētām sabiedrībām veikt uzņēmējdarbību vai sniegt pakalpojumus ārpus Madeiras autonomā reģiona vai pat pieņemt darbā darbiniekus, kuri dzīvo vai veic savu darbību ārpus šī reģiona. Visbeidzot Vispārējā tiesa konstatē, ka Komisijai nebija jālemj par prasītāju piedāvāto alternatīvo atbalsta shēmu. Šajā ziņā tā atgādina, ka saskaņā ar judikatūru Komisijai nav abstrakti jālemj par visiem alternatīvajiem pasākumiem, kurus varētu paredzēt, jo, lai gan attiecīgajai dalībvalstij detalizēti jāizklāsta iemesli, kas ir bijuši konkrētās atbalsta shēmas pieņemšanas pamatā, it īpaši attiecībā uz izmantotajiem atbilstības nosacījumiem, tai nav pozitīvi jāpierāda, ka neviens cits iespējamais pasākums, kas būtībā ir hipotētisks, neļautu labāk nodrošināt izvirzīto mērķi. Ja minētajai dalībvalstij nav šāda pienākuma, prasītājas nevar pamatoti prasīt Vispārējai tiesai, lai tā uzliktu Komisijai pienākumu aizstāt valsts iestādes un veikt šo normatīvās izpētes uzdevumu, lai izvērtētu visus iespējamos alternatīvos pasākumus.
Ņemot vērā šos apsvērumus, Vispārējā tiesa noraida prasītāju argumentus kā nepamatotus. Tā noraida arī visus pārējos izvirzītos pamatus un tātad noraida prasības kopumā.
(
1
)	Komisijas 2007. gada 27. jūnija lēmums lietā N 421/2006 un 2013. gada 2. jūlija lēmums lietā SA.34160 (2011/N) (turpmāk tekstā – “2007. un 2013. gada lēmumi par atļauju”).
(
2
)	Komisijas Lēmums (ES) 2022/1414 (2020. gada 4. decembris) par atbalsta shēmu SA.21259 (2018/C) (ex 2018/NN), ko Portugāle īstenojusi Madeiras Brīvās zonas (Zona Franca da Madeira – ZFM) atbalstam – III režīms (OV 2022, L 217, 49. lpp.; turpmāk tekstā – “pārsūdzētais lēmums”).
(
3
)	Spriedums, 2022. gada 21. septembris, Portugāle/Komisija (Madeiras Brīvā zona) (T‑95/21, EU:C:2022:567).
(
4
)	Spriedums, 2023. gada 21. jūnijs, Região Autónoma da Madeira/Komisija (T‑131/21, EU:C:2023:348).