62014CO0021
TIESAS PRIEKŠSĒDĒTĀJA VIETNIEKA RĪKOJUMS
2014. gada 12. jūnijā (
*1
)
“Pagaidu noregulējums — Apelācija — Pieteikums par regulas piemērošanas apturēšanu pēc sprieduma, ar kuru tiek atcelts tiesību akts — Dempings — Dažu veidu alumīnija folijas, kuras izcelsme ir Armēnijā, Brazīlijā un Ķīnas Tautas Republikā, imports — Armēnijas pievienošanās Pasaules tirdzniecības organizācijai (PTO) — Uzņēmuma, kas darbojas tirgus ekonomikas apstākļos, statuss — Regulas (EK) Nr. 384/96 2. panta 7. punkts — Saderība ar Nolīgumu par 1994. gada Vispārējās vienošanās par tirdzniecību un tarifiem (GATT) VI panta īstenošanu — Fumus boni juris — Steidzamība — Būtisks un neatgriezenisks kaitējums — Neesamība”
Lieta C‑21/14 P‑R
par pieteikumu par piemērošanas apturēšanu un pagaidu pasākumu noteikšanu atbilstoši LESD 278. un 279. pantam, kas iesniegts 2014. gada 2. aprīlī,
Eiropas Komisija, ko pārstāv J.‑F. Brakeland, M. França un T. Maxian Rusche, pārstāvji, kas norādīja adresi Luksemburgā,
apelācijas sūdzības iesniedzēja,
pārējie lietas dalībnieki –
Rusal Armenal ZAO
, Erevāna (Armēnija), ko pārstāv B. Evtimov, advokāts,
prasītāja pirmajā instancē un šajā tiesvedībā,
Eiropas Savienības Padome, ko pārstāv S. Boelaert un J.‑P. Hix, pārstāvji, kam palīdz B. O’Connor, Solicitor, un S. Gubel, advokāts, kas norādīja adresi Luksemburgā,
atbildētāja pirmajā instancē.
TIESAS PRIEKŠSĒDĒTĀJA VIETNIEKS,
uzklausījis ģenerāladvokāti J. Kokoti [J. Kokott],
izdod šo rīkojumu.
Rīkojums
1
Ar šo apelācijas sūdzību, kas Tiesas kancelejā iesniegta 2014. gada 16. janvārī, Eiropas Komisija ir lūgusi Tiesu atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas spriedumu Rusal Armenal/Padome (T‑512/09, EU:T:2013:571; turpmāk tekstā – “pārsūdzētais spriedums”), ar kuru ir atcelta Padomes 2009. gada 24. septembra Regula (EK) Nr. 925/2009, ar ko piemēro galīgu antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kurš noteikts tādas dažu veidu alumīnija folijas importam, kuras izcelsme ir Armēnijā, Brazīlijā un Ķīnas Tautas Republikā (OV L 262, 1. lpp.; turpmāk tekstā – “apstrīdētā regula”), daļā, kas attiecas uz Rusal Armenal ZAO (turpmāk tekstā – “Rusal Armenal”).
2
Šī apelācijas sūdzība par spriedumu, ar kuru tika atcelta regula, nozīmē, ka atbilstoši Eiropas Savienības Tiesas statūtu 60. panta otrajai daļai pārsūdzētā sprieduma spēkā stāšanās datums tiek atlikts līdz datumam, kad šī apelācijas sūdzība ir noraidīta, tomēr neierobežojot Rusal Armenal tiesības saskaņā ar LESD 278. un 279. pantu iesniegt Tiesā pieteikumu par atceltās regulas tiesisko seku apturēšanu vai par jebkāda cita pagaidu pasākuma noteikšanu.
3
Ar prasības pieteikumu, kas Tiesas kancelejā iesniegts 2014. gada 2. aprīlī, Rusal Armenal būtībā lūdz Tiesu apturēt apstrīdētās regulas tiesiskās sekas.
Tiesvedības priekšvēsture un pārsūdzētais spriedums
4
Rusal Armenal ir sabiedrība, kas ražo un eksportē alumīnija izstrādājumus un kopš 2000. gada ir reģistrēta Armēnijā. 2003. gada 5. februārī Armēnijas Republika pievienojās Līgumam par Pasaules Tirdzniecības organizācijas (PTO) izveidošanu, kas 1994. gada 15. aprīlī parakstīts Marakešā (OV 1994, L 336, 3. lpp.) un apstiprināts ar Padomes 1994. gada 22. decembra Lēmumu 94/800/EK par daudzpusējo sarunu Urugvajas kārtā (no 1986. gada līdz 1994. gadam) panākto nolīgumu slēgšanu Eiropas Kopienas vārdā jautājumos, kas ir tās kompetencē (OV L 336, 1. lpp.; turpmāk tekstā – “Līgums par PTO izveidošanu”).
5
Pēc sūdzības, kas tika iesniegta 2008. gada 28. maijā, Komisija uzsāka antidempinga procedūru par dažu veidu alumīnija folijas, kuras izcelsme ir Armēnijā, Brazīlijā un Ķīnas Tautas Republikā, importu. Paziņojums par šīs procedūras uzsākšanu tika publicēts 2008. gada 12. jūlijaEiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī (OV C 177, 13. lpp.).
6
2009. gada 7. aprīlī Komisija pieņēma Regulu (EK) Nr. 287/2009, ar ko piemēro pagaidu antidempinga maksājumu tādas dažu veidu alumīnija folijas importam, kuras izcelsme ir Armēnijā, Brazīlijā un Ķīnas Tautas Republikā (OV L 94, 17. lpp.).
7
2009. gada 24. septembrī Eiropas Savienības Padome pieņēma apstrīdēto regulu, kuras 1. panta 2. punktā tā Rusal Armenal ražoto alumīnija izstrādājumu importam noteica antidempinga maksājuma likmi 13,4 %, kas piemērojama neto cenai ar piegādi līdz Kopienas robežai pirms nodokļu nomaksas.
8
Ar Vispārējās tiesas kancelejā 2009. gada 21. decembrī iesniegto prasības pieteikumu Rusal Armenal cēla prasību par apstrīdētās regulas atcelšanu. Tā izvirzīja piecus atcelšanas pamatus, no kuriem pirmais izriet no iebildes par prettiesiskumu, kas ir pamatota ar Padomes 1995. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 384/96 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (OV 1996, L 56, 1. lpp.), kurā grozījumi izdarīti ar Padomes 2005. gada 21. decembra Regulu (EK) Nr. 2117/2005 (OV L 340, 17. lpp.; turpmāk tekstā – “pamatregula”), 2. panta 1.–6. punkta pārkāpumu, kā arī ar Līguma par PTO izveidošanu 1. A pielikumā ietvertā Nolīguma par 1994. gada Vispārējās vienošanās par tirdzniecību un tarifiem (GATT) VI panta īstenošanu (OV L 336, 103. lpp.; turpmāk tekstā – “antidempinga nolīgums”) 2.1. un 2.2. panta pārkāpumu. Pamatregula tika aizstāta ar Padomes 2009. gada 30. novembra Regulu (EK) Nr. 1225/2009 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (OV L 343, 51. lpp., un labojums – OV 2010, L 7, 22. lpp.).
9
Vispārējā tiesa būtībā nosprieda, ka pamatošanās uz pamatregulas 2. panta 7. punkta a) apakšpunkta zemsvītras piezīmē veikto atsauci uz Armēnijas Republiku un trešās valsts tirgus ekonomikas metodes piemērošana pēc prasītājas izteiktā lūguma atbilstoši šīs pašas regulas 2. panta 7. punkta b) apakšpunktam piešķirt tāda uzņēmuma statusu, kas darbojas tirgus ekonomikas apstākļos, noraidīšanas nozīmē, ka ar apstrīdēto regulu ir ieviesta normālās vērtības aprēķina metode, kas nav saderīga ar antidempinga nolīguma 2.1. un 2.2. pantu un 1994. gada Vispārējās vienošanās par tirdzniecību un tarifiem (GATT) VI panta 1. punkta otro papildu noteikumu (OV L 336, 11. lpp.), kas ir ietverts Līguma par PTO izveidošanu 1. A pielikumā, un ka tā turklāt ir pretrunā pamatregulas 2. panta 1.–6. punktam. Līdz ar to Vispārējā tiesa konstatēja, ka pirmais atcelšanas pamats bija pamatots.
10
Pārsūdzētā sprieduma rezolutīvās daļas 1. punktā ir noteikts:
“Atcelt [apstrīdēto] regulu, ciktāl tā attiecas uz [Rusal Armenal].”
Lietas dalībnieku prasījumi
11
Rusal Armenal prasījumi Tiesai ir šādi:
—
apturēt apstrīdētās regulas piemērošanu attiecībā uz Rusal Armenal, līdz tiek pasludināts spriedums par apelācijas tiesvedības izbeigšanu, vai,
—
pakārtoti, noteikt pagaidu pasākumu izpildrīkojuma veidā, nosakot Eiropas Savienības dalībvalstu muitas iestādēm pienākumu dažu veidu Rusal Armenal ražoto alumīnija foliju importam nepiemērot minētajā regulā noteiktos antidempinga maksājumus līdz sprieduma pasludināšanai par apelācijas tiesvedības izbeigšanu, un
—
piespriest Komisijai un Padomei, kā arī jebkurai citai personai, kas iestājusies lietā apelācijas atbalstam, segt pašām savus un atlīdzināt Rusal Armenal tiesāšanās izdevumus.
12
Komisijas un Padomes prasījumi Tiesai būtībā ir šādi:
—
pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt kā nepieņemamu vai, pakārtoti, kā nepamatotu un
—
piespriest Rusal Armenal atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
Par pieteikumu par pagaidu noregulējumu
13
Ievadā ir jāatgādina, ka saskaņā ar Tiesas statūtu 60. panta pirmo daļu apelācijas sūdzībai par Vispārējās tiesas spriedumu principā nav apturošas iedarbības. Taču šo statūtu 60. panta otrajā daļā vēl ir noteikts, ka, atkāpjoties no LESD 280. panta, Vispārējās tiesas lēmumi par regulas atcelšanu stājas spēkā vienīgi dienā, kad beidzies šo statūtu 56. panta pirmajā daļā paredzētais termiņš, vai – ja šajā termiņā ir iesniegta apelācijas sūdzība – apelācijas sūdzības noraidīšanas dienā, tomēr neierobežojot puses tiesības saskaņā ar LESD 278. un 279. pantu iesniegt Tiesā pieteikumu par atceltās regulas tiesisko seku apturēšanu vai par jebkāda cita pagaidu pasākuma noteikšanu.
14
Rusal Armenal ir izmantojusi šīs tiesības, iesniedzot pieteikumu par pagaidu noregulējumu.
Par pieņemamību
15
Komisija iebilst, ka pieteikums par pagaidu noregulējumu ir nepieņemams, jo Rusal Armenal prasītā piemērošanas apturēšana īstenībā būtu galīgs pasākums, līdz ar to tas būtu pretrunā Tiesas statūtu 39. panta ceturtajai daļai. Attiecībā uz šo argumentu tā apgalvo – tiesa, kurā iesniegts pieteikums par regulā noteikto antidempinga maksājumu pagaidu apturēšanu, prasīto apturēšanu var atzīt tikai ar nosacījumu, ka prasītāja iesniedz garantiju par summu, kas tai ir jāmaksā saskaņā ar šo regulu. Tā kā prasītāja šādas garantijas savā pieteikumā nav piedāvājusi, minētais pieteikums ir nepieņemams.
16
Tā kā pasākumiem, ko var veikt pagaidu noregulējuma tiesnesis, katrā ziņā ir pagaidu raksturs, apstrīdētās regulas tiesisko seku apturēšana, ko prasa Rusal Armenal, tikai īslaicīgi atbrīvo šo prasītāju no pienākuma maksāt šajā regulā paredzētos antidempinga maksājumus, turklāt ievērojot pienākumu maksāt šos maksājumus ne tikai attiecībā uz nākotni, bet arī par apturēšanas laikposmu gadījumā, ja minētā regula galu galā tiek atzīta par likumīgu.
17
Jāatgādina arī tas, ka saskaņā ar Tiesas Reglamenta 162. panta 2. punktu uz pagaidu noregulējuma tiesneša izdota rīkojuma izpildi var attiecināt nosacījumu, ka pieteikuma iesniedzējam ir jāiemaksā nodrošinājums tādā apmērā un veidā, kādu nosaka atbilstīgi apstākļiem. Šādu pilnvaru izmantošana nav atkarīga no tā, vai pieteikuma iesniedzējs ir izteicis piedāvājumu. Kā jau izriet no Tiesas judikatūras, pagaidu noregulējuma tiesnesis, ja viņš to uzskata par atbilstīgu, var pieņemt pagaidu risinājumus, tostarp pieteikumu par apturēšanu apmierināt, izvirzot nosacījumus (šajā ziņā skat. Tiesas priekšsēdētāja rīkojumus Nederlandse Vereniging voor de Fruit‑ en Groentenimporthandel un Nederlandse Bond van Grossiers in Zuidvruchten en ander Geïmporteerd Fruit/Komisija, 71/74 R un RR, EU:C:1974:103, 5.–8. punkts; VBVB un VBBB/Komisija, 43/82 R un 63/82 R, EU:C:1982:119, 9.–12. punkts, kā arī Tiesas priekšsēdētāja vietnieka rīkojumu EMA/InterMune UK u.c., C‑390/13 P(R), EU:C:2013:795, 55. punkts).
18
Tātad tas, ka Rusal Armenal nav piedāvājusi garantijas, nav šķērslis pagaidu noregulējuma tiesnesim vajadzības gadījumā apmierināt pieteikumu par piemērošanas apturēšanu, ar nosacījumu, ka šī sabiedrība iesniedz garantiju par summu, kas tai ir jāmaksā saskaņā ar apstrīdēto regulu.
19
No tā izriet, ka Komisijas izvirzītais iebildums par nepieņemamību ir jānoraida.
Par lietas būtību
20
Reglamenta 160. panta 3. punktā ir noteikts, ka pieteikumos par pagaidu noregulējumu norāda “strīda priekšmetu, apstākļus, kas nosaka steidzamību, kā arī faktiskos un tiesību pamatus, kuri sākotnēji šķietami pamato prasītos pagaidu pasākumus». Tātad pagaidu noregulējuma tiesnesis var noteikt piemērošanas apturēšanu un citus pagaidu pasākumus, ja tiek pierādīts, ka to noteikšanu pirmšķietami attaisno faktu un tiesību pamati (fumus boni juris) un ka tie ir steidzami, proti, lai izvairītos no būtiska un neatgriezeniska kaitējuma pieteikuma iesniedzēja interesēm, tiem ir jābūt pieņemtiem un jārada tiesiskas sekas pirms lēmuma pamatlietā (šajā ziņā skat. Tiesas priekšsēdētāja rīkojumu Technische Glaswerke Ilmenau/Komisija, C‑404/04 P-R, EU:C:2005:267, 10. un 11. punkts, kā arī tajos minētā judikatūra).
21
Jāuzsver, ka šiem nosacījumiem attiecībā uz pieteikumu par pagaidu noregulējumu, ko iesniegusi puse, kurai spriedums pirmajā instancē ir bijis labvēlīgs, ir jābūt izpildītiem apelācijas tiesvedībā, ko otra puse ir ierosinājusi par Vispārējās tiesas spriedumu, ar ko atcelta regula. Lai šādai apelācijai neatņemtu Tiesas statūtu 60. panta otrajā daļā paredzēto apturošo iedarbību, šis noteikums ir piemērojams tāda Vispārējās tiesas sprieduma gadījumā, kas ir labvēlīgs prasītājai pirmajā instancē. Tomēr, piemērojot šos nosacījumus atbilstoši to interpretācijai Tiesas judikatūrā, apelācijas instances pagaidu noregulējuma tiesnesis nevar ignorēt faktu, ka spriedums pirmajā instancē ir bijis labvēlīgs prasītājai. Tāpēc šie nosacījumi ir jāpiemēro mutatis mutandis.
Par fumus boni juris
22
Runājot par nosacījumu attiecībā uz fumus boni juris esamību, jāatgādina, ka šis nosacījums ir izpildīts, ja pagaidu noregulējuma tiesvedības stadijā pastāv būtiskas juridiskas pretrunas, kuru atrisinājums uzreiz nav acīmredzams.
23
Ja pieteikumu par pagaidu noregulējumu apelācijas tiesvedībā iesniedz lietas dalībnieks, kuram spriedums pirmajā instancē ir bijis nelabvēlīgs, tas nozīmē, ka pagaidu noregulējuma tiesnesim ir tikai pirmšķietami jānovērtē izvirzīto apelācijas pamatu pamatotība, lai pārbaudītu, vai apelācijas sūdzībai nav nopietna pamatojuma trūkuma, citiem vārdiem, vai apelācijai ir pietiekami lielas izredzes būt sekmīgai. Pagaidu noregulējuma tiesvedības mērķis ir nodrošināt gaidāmā galīgā nolēmuma pilnīgu iedarbību, izvairoties no roba Tiesas nodrošinātajā tiesiskajā aizsardzībā (šajā ziņā skat. Tiesas priekšsēdētāja vietnieka rīkojumu Komisija/ANKO, C‑78/14 P‑R, EU:C:2014:239, 15. punkts).
24
Turpretī, ja pieteikums par pagaidu noregulējumu, kā šajā lietā, ir iesniegts apelācijas tiesvedībā, kurai ir apturošas tiesiskās sekas, jo apelācijas mērķis ir tāda sprieduma atcelšana, ar kuru Vispārējā tiesa atcēlusi regulu, šoreiz pie pagaidu noregulējuma tiesneša ir vērsies lietas dalībnieks, kuram spriedums pirmajā instancē ir bijis labvēlīgs. Lai šādos apstākļos novērtētu, vai pagaidu noregulējuma tiesvedības stadijā pirmšķietami pastāv būtiskas juridiskas pretrunas, kuru atrisinājums uzreiz nav acīmredzams, pagaidu noregulējuma tiesnesim ir jāpārbauda, vai šī lietas dalībnieka argumenti par apelācijas sūdzības noraidīšanu nav nepamatoti, proti, ka tiem ir pietiekami lielas izredzes būt sekmīgiem.
25
Tas nozīmē, ka lietas dalībniekam, kuram spriedums pirmajā instancē ir bijis labvēlīgs, ir jāpierāda, ka, neraugoties uz pretējās puses izvirzītajiem apelācijas pamatiem, viņa pretargumenti ir pietiekami ticami, lai tie pirmšķietami tiktu atbalstīti, un tādējādi nav acīmredzami skaidrs, ka pārsūdzētais spriedums ir jāatceļ. Šajā lietā Rusal Armenal pierādīs fumus boni juris tikai tad, ja tā šo pienākumu izpildīs attiecībā uz katru apelācijas pamatu, jo pārsūdzētā sprieduma atcelšanai pietiks kaut vai ar vienu no šiem pamatiem, ja vien tas būs pietiekami pamatots.
26
Savas apelācijas sūdzības pamatošanai Komisija ir izvirzījusi trīs pamatus, pirmajā no tiem būtībā apgalvodama, ka Vispārējā tiesa esot lēmusi ultra petita, atzīstot atcelšanas pamatu, no kura Rusal Armenal atteikusies, otrajā – ka iespējami nepareizi piemērots spriedums Nakajima/Padome (C‑69/89, EU:C:1991:186) par antidempinga nolīguma ietekmi uz pārbaudi Tiesā, un trešajā – ka esot pārkāpts institucionālā līdzsvara princips.
27
Jākonstatē, ka, izvirzīdama pirmo apelācijas sūdzības pamatu, saskaņā ar kuru Vispārējā tiesa esot nepareizi lēmusi par pirmo atcelšanas pamatu, kurā izvirzīta iebilde par prettiesiskumu, kas pamatota ar pamatregulas 2. panta 1.–6. punkta pārkāpumu un antidempinga nolīguma 2.1. un 2.2. panta pārkāpumu, jo Rusal Armenal no šī pamata esot atteikusies savā replikas rakstā pirmajā instancē, Komisija apgalvo Vispārējā tiesā pieļautu procesuālu pārkāpumu, kas nelabvēlīgi ietekmē tās intereses Tiesas statūtu 58. panta izpratnē.
28
Rusal Armenal precizē, ka šī atcelšanas pamata vienīgais mērķis esot bijis, lai Vispārējā tiesa konstatētu, ka tās īpašajam gadījumam nav piemērojams pamatregulas 2. panta 7. punkts un ka tādējādi Komisijai un Padomei Rusal Armenal ražojumu normālā vērtība bija jāaprēķina saskaņā ar šīs regulas 2. panta 1.–6. punktu. Norādīdama uz šo apsvērumu savā replikas rakstā, Rusal Armenal neesot nedz atteikusies no šī atcelšanas pamata, nedz atstājusi to bez jēgas. Turpretī Komisija, ko atbalsta Padome, norāda, ka Rusal Armenal, vispirms savā prasības pieteikumā pirmajā instancē pamatojusies uz minētās regulas 2. panta 7. punkta prettiesiskumu attiecībā uz PTO tiesībām, šo argumentāciju grozīja savā replikā, apgalvodama, ka tā Vispārējai tiesai vienīgi lūgusi konstatēt, ka Padome nav ievērojusi atbilstīgas interpretācijas pienākumu.
29
Šajā ziņā no Rusal Armenal replikas satura pirmajā instancē izriet, ka pārbaude par šīs sabiedrības paskaidrojumiem, proti, ka tā esot tikai precizējusi sava pamata tvērumu, neatsakoties no tā, lai atbildētu uz Padomes argumentiem, liek šo repliku interpretēt un līdz ar to rada būtiskas juridiskas pretrunas par šī pamata saturu un tvērumu.
30
Rusal Armenal savā replikā it īpaši ir norādījusi, ka pamatregulas 2. panta 7. punkts Armēnijas ražotājam neliedz iespēju tikt vērtētam individuāli kā uzņēmumam, kas darbojas tirgus ekonomikas apstākļos. Tāpēc šī noteikuma, kā norāda Rusal Armenal, nesaderība ar PTO tiesībām, it īpaši ar antidempinga nolīgumu, bija nevis pēc būtības, bet gan tiktāl, ciktāl Padome šajā lietā piemēroja šīs regulas 2. panta 7. punkta a) apakšpunktu, nevis 2. panta 7. punkta b) un c) apakšpunktu, neņemot vērā to, ka saskaņā ar antidempinga nolīguma 2.7. pantu un GATT VI panta 1. punkta otro papildu noteikumu Padome minētās regulas 2. panta 7. punkta a) apakšpunktu tai varēja piemērot tikai tad, ja būtu izpildīti otrajā papildu noteikumā paredzētie nosacījumi.
31
Ņemot vērā pirmajā instancē iesniegtās Rusal Armenal replikas precizējumu specifisko saturu, šajā pagaidu noregulējuma tiesvedības stadijā nevar pirmšķietami atzīt, ka tā Vispārējā tiesā ir atteikusies no sava pirmā atcelšanas pamata vai atstājusi šo pamatu bez jēgas. Tātad Rusal Armenal argumenti par pirmā apelācijas sūdzības pamata noraidīšanu šķiet pietiekami ticami, tāpēc šajā ziņā izvirzīto pretrunu atrisinājums uzreiz nav acīmredzams.
32
Runājot par otro apelācijas sūdzības pamatu, saskaņā ar kuru Vispārējā tiesa iespējami nepareizi piemērojusi spriedumu Nakajima/Padome (EU:C:1991:186), Rusal Armenal apgalvo, ka pretēji Komisijas argumentiem Tiesa tajā ir identificējusi nevis vienu kritēriju par “nodomu izpildīt konkrētu saistību, ko dalībnieks uzņēmies PTO ietvaros”, bet gan divus alternatīvus kritērijus, proti, šādu nodomu un “tiešu norādi uz Līgumu par PTO izveidošanu”. Šis otrais apelācijas sūdzības pamats esot nesaderīgs ar minēto Tiesas judikatūru, it īpaši ar iepriekš minēto otro alternatīvo kritēriju, kas izriet no pamatregulas 5. apsvērumā minētās skaidrās norādes uz antidempinga nolīguma sīki izstrādātajiem noteikumiem par dempinga starpības aprēķinu. Komisija un Padome atbild, ka ar pamatregulas 2. panta 7. punktu netiek izpildītas saistības, kas izriet no GATT vai PTO tiesībām, līdz ar to šī noteikuma likumību nevar pārbaudīt attiecībā pret šādām saistībām, ievērojot spriedumu Nakajima/Padome (EU:C:1991:186). Tāpēc Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, pārbaudot pamatregulas 2. panta 7. punkta a) apakšpunktam pievienoto zemsvītras piezīmi, kurā minēta Armēnijas Republika, attiecībā uz šīm saistībām.
33
Jānorāda, ka pārsūdzētā sprieduma 36. punktā Vispārējā tiesa ir nospriedusi:
“[..] Šajā ziņā no pamatregulas preambulas, konkrētāk, no tās [5.] apsvēruma, izriet, ka minētās regulas mērķis ir pēc iespējas pilnīgāk transponēt Savienības tiesībās jaunās un detalizētās normas, kas ir ietvertas antidempinga nolīgumā, kuru vidū ir it īpaši tās, kuras ir saistītas ar antidempinga starpības aprēķināšanu, un tas tā ir tāpēc, lai nodrošinātu atbilstošu un pārskatāmu minēto normu piemērošanu. Līdz ar to ir skaidrs, ka Kopiena pamatregulu ir pieņēmusi, lai izpildītu no antidempinga nolīguma izrietošās starptautiskās saistības [skat. Tiesas spriedumu Petrotub un Republica, C‑76/00 P, EU:C:2003:4, 53.–56. punkts un tajos minētā judikatūra], piemērojot iepriekš minētā nolīguma 18. panta 4. punktu [Vispārējās tiesas spriedums Chiquita Brands u.c./Komisija, T‑19/01, EU:T:2005:31, 160. punkts]. Turklāt ar šīs regulas 2. pantu, kura nosaukums ir “Dempinga konstatēšana”, Kopienas nodoms bija izpildīt īpašās saistības, kuras ir ietvertas šī nolīguma 2. pantā, kurš attiecas arī uz dempinga konstatēšanu.”
34
Līdz ar to ir jākonstatē, ka starp Komisiju un Padomi, no vienas puses, un Rusal Armenal, kas būtībā aizstāv Vispārējās tiesas pausto nostāju pārsūdzētajā spriedumā, no otras puses, ir pretrunas par būtisku juridisku jautājumu, proti, vai šajā gadījumā ir izpildīti kritēriji, ko Tiesa ir identificējusi spriedumā Nakajima/Padome (EU:C:1991:186). Neietekmējot Tiesas pieņemamo lēmumu par otrā apelācijas pamata pamatotību, Rusal Armenal argumenti par šī pamata noraidīšanu, papildināti ar Vispārējās tiesas apsvērumiem pārsūdzētajā spriedumā, šķiet ticami, ievērojot gan Tiesas judikatūru, gan pamatregulas preambulas 5. apsvērumā minēto tiešo norādi uz attiecīgajām normām antidempinga nolīgumā un GATT VI pantā. Līdz ar to šie argumenti nav nepamatoti, proti, tiem ir pietiekami lielas izredzes būt sekmīgiem pašreizējā vērtējumā par fumus boni juris.
35
Runājot par trešo apelācijas sūdzības pamatu, kas izriet no institucionālā līdzsvara principa pārkāpuma, ko Vispārējā tiesa esot pieļāvusi, nospriežot, ka atsauce uz Armēnijas Republiku pamatregulas 2. panta 7. punkta a) apakšpunkta zemsvītras piezīmē nav saderīga ar antidempinga nolīgumā izveidoto sistēmu, pašreizējā vērtējumā par fumus boni juris pietiek vien konstatēt, ka šis pamats ir cieši saistīts ar otro apelācijas sūdzības pamatu. Komisija savos apsvērumos par pieteikumu par pagaidu noregulējumu jau netieši ir atzinusi, ka Vispārējā tiesa šo pārkāpumu pieļāvusi nepareizas Tiesas sprieduma Nakajima/Padome (EU:C:1991:186) interpretācijas dēļ. Līdz ar to šķiet, ka minētā pārkāpuma konstatēšana šoreiz ir atkarīga no pieļautās kļūdas konstatēšanas saistībā ar minētajā spriedumā noteikto kritēriju piemērošanu. Tātad šī rīkojuma iepriekšējā punktā izklāstīto iemeslu dēļ ir jāuzskata, ka Rusal Armenal būtiskas juridiskas pretrunas ir pierādījusi arī attiecībā uz trešā apelācijas sūdzības pamata pamatotību.
36
Ņemot vērā visu iepriekš minēto, nosacījums par fumus boni juris šoreiz ir izpildīts.
Par steidzamību
37
Runājot par steidzamības nosacījumu, lietas dalībniekam, kas lūdz pagaidu pasākumu noteikšanu, ir jāpierāda, ka tas nevar sagaidīt tiesvedības iznākumu par prasību pēc būtības, neciešot būtisku un neatgriezenisku kaitējumu (šajā ziņā skat. Tiesas priekšsēdētāja rīkojumu Matra/Komisija, C‑225/91 R, EU:C:1991:460, 19. punkts, kā arī SCK un FNK/Komisija, C‑268/96 P(R), EU:C:1996:381, 30. punkts). Lai pierādītu šādu būtisku un neatgriezenisku kaitējumu, nav jāprasa, lai kaitējuma rašanās tiktu pilnīgi droši pierādīta, bet gan tam ir jābūt paredzamam ar pietiekamu iespējamību (Tiesas priekšsēdētāja vietnieka rīkojums Komisija/ANKO, EU:C:2014:239, 23. punkts un tajā minētā judikatūra).
38
Rusal Armenal apgalvo, ka pagaidu pasākumu noteikšanai piemērojamie nosacījumi ir savstarpēji saistīti, proti, ja fumus boni juris pazīmes ir sevišķi nopietnas, nosacījums par steidzamību var tikt vērtēts mazāk stingri, jo kāda pasākuma acīmredzami prettiesiskais raksturs ir pietiekams, lai pierādītu pagaidu noregulējuma pieteikuma iesniedzēja tiesību pagaidu aizsardzības nepieciešamību. Tā tas esot it īpaši šajā gadījumā, jo Vispārējā tiesa, atceldama apstrīdēto regulu, ir lēmusi prasītājai labvēlīgi.
39
Šajā ziņā jāuzskata, ka šis apstāklis, ko Rusal Armenal apgalvojusi, prasot apturēt Vispārējās tiesas atceltās regulas tiesisko seku iedarbību, nav tāds, lai atvieglotu steidzamības kritērija prasības. Tātad apstrīdētās regulas piemērošana, neraugoties uz tās atcelšanu ar pārsūdzēto spriedumu, pati par sevi nerada kaitējumu, par kuru Rusal Armenal var celt prasību par zaudējumu atlīdzību. Tā kā Savienības likumdevējs, pieņemdams Tiesas statūtu 60. pantu, ir nolēmis, ka apelācijai par Vispārējās tiesas spriedumu, ar kuru ir atcelta regula, ir apturoša iedarbība, pagaidu noregulējuma tiesnesis, izskatīdams pieteikumu par pagaidu noregulējumu apelācijas gadījumā, nevar šim pantam laupīt daļu no tā lietderīgās iedarbības, sistemātiski šādos apstākļos atvieglojot nosacījumu par steidzamību.
40
Taču no Tiesas judikatūras izriet, ka fumus boni juris vairāk vai mazāk nopietnais raksturs nav nesvarīgs vērtējumā par steidzamību (skat. Tiesas priekšsēdētāja rīkojumu Komisija/Éditions Odile Jacob, C‑404/10 P‑R, EU:C:2011:37, 27. punkts). Steidzamība, uz kuru var pamatoties prasītājs, pagaidu noregulējuma tiesnesim vēl jo vairāk ir jāņem vērā tad, ja to pamatu un argumentu fumus boni juris, uz kuriem tas balstīts, šķiet īpaši nopietni (šajā ziņā skat. Tiesas priekšsēdētāja rīkojumu Austrija/Padome, C‑445/00 R, EU:C:2001:123, 110. punkts). Neietekmējot Tiesas pieņemamo lēmumu par apelācijas sūdzības pamatotību, no šī rīkojuma 26.–36. punkta izriet, ka Rusal Armenal izvirzīto pamatu un argumentu fumus boni juris šķiet pietiekami nopietns, lai izpildītu šo nosacījumu, un šis apstāklis ir jāņem vērā turpmākajā analīzē un it īpaši, ja nepieciešams, izsverot iesaistītās intereses.
41
Tomēr saskaņā Reglamenta 160. panta 3. punktu nosacījumi par fumus boni juris un steidzamību ir atsevišķi un kumulatīvi, tāpēc Rusal Armenal joprojām ir jāpierāda būtiska un neatgriezeniska kaitējuma nenovēršamība (šajā ziņā skat. Tiesas priekšsēdētāja rīkojumu Akhras/Padome, C‑110/12 P(R), EU:C:2012:507, 26. punkts, un Tiesas priekšsēdētāja vietnieka rīkojumu Komisija/ANKO, EU:C:2014:239, 14. punkts).
42
Turklāt, kā norāda Komisija un Padome, apstrīdētā regula stājās spēkā 2009. gada septembrī un tiek piemērota jau vairāk nekā četrus gadus, taču Rusal Armenal šajā laikposmā nav iesniegusi Vispārējās tiesas pagaidu noregulējuma tiesnesim pieteikumu par šī tiesību akta piemērošanas apturēšanu. Tāpēc šai lietas dalībniecei pašreizējā pagaidu noregulējuma tiesvedībā ir jāpierāda, ka, neraugoties uz faktu, ka kopš 2009. gada dažu tās ražojumu importam Savienībā tiek piemērots antidempinga maksājums 13,4 % apmērā, ir steidzami jāveic pagaidu noregulējuma pasākumi, lai to pasargātu no būtiska un neatgriezeniska kaitējuma, kas tai tiktu nodarīts, ja šādu pasākumu nebūtu. No tā izriet, ka Rusal Armenal ir jāpamato vai nu kaitējums, ko tā nav cietusi pēdējos četrus gadus, neraugoties uz faktu, ka tas ir attiecināms uz apstrīdēto regulu, vai arī kaitējums, kas joprojām ir būtisks un neatgriezenisks, kā rezultātā pagaidu noregulējuma pasākuma noteikšana ir steidzama, lai gan Rusal Armenal šo kaitējumu jau cietusi četrus gadus, kamēr Vispārējā tiesā noritēja tiesvedība, kas beidzās ar pārsūdzēto spriedumu.
43
Savukārt uzreiz ir jānoraida Komisijas un Padomes arguments, ka ar minēto regulu ieviestais antidempinga pasākums izbeigsies 2014. gada septembrī, t.i., piecus gadus pēc tā ieviešanas, tāpēc jebkādu pagaidu noregulējuma pasākumu noteikšana tikai uz dažiem mēnešiem neesot pamatota. Tā kā šajā gadījumā runa ir par galīgo antidempinga maksājumu, nevar izslēgt iespēju, ka vai nu pēc Komisijas iniciatīvas, vai arī pēc Savienības ražotāju pieprasījuma tiek ierosināta attiecīgā pasākuma pārskatīšanas procedūra, un šādā gadījumā pasākums par maksājuma noteikšanu paliek spēkā, kamēr nav zināmi šāda pārskata rezultāti saskaņā ar 11. panta 2. punktu Regulā Nr. 1225/2009, kura tagad aizstāj pamatregulu.
44
Šajā lietā Rusal Armenal identificē trīs neatgriezeniska kaitējuma veidus, kas, pēc tās teiktā, varētu rasties no apstrīdētās regulas piemērošanas, ja tā netiek apturēta, proti, pirmkārt, mātesuzņēmums izbeidz tās darbību, otrkārt, ievērojams skaits darbinieku tiek atlaisti no darba sakarā ar tās rūpnīcas iespējamo slēgšanu un, treškārt, sekas uz Armēnijas Republikas ekonomiku un šīs valsts eksportu uz Savienību. Tā turklāt norāda, ka tā iespējami zaudēs būtisku tās tirgus daļu.
45
Vispirms, runājot par iespējamo Rusal Armenal darbības izbeigšanu, tā apgalvo, ka kopš apstrīdētās regulas stāšanās spēkā cieš būtiskus zaudējumus – galvenokārt tāpēc, ka tai šīs regulas dēļ nav iespējas eksportēt savus ražojumus uz Savienību. Tās mātesuzņēmums, UC Rusal, tagad vairs nevar segt savu nerentablo meitasuzņēmumu zaudējumus, jo tam pašam ir finanšu grūtības saistībā ar zemajām alumīnija cenām pasaules tirgū. Tāpēc ir ļoti iespējams, ka tas nolems tuvākajā nākotnē slēgt Rusal Armenal, ja tās rentabilitāte neuzlabosies.
46
Jāatgādina, ka saskaņā ar pastāvīgo Tiesas judikatūru, ja aplūkotajam kaitējumam ir finansiāls raksturs, pieprasītie pagaidu pasākumi ir pamatoti, ja šķiet, ka šādu pasākumu nenoteikšanas gadījumā prasītājai pirms nolēmuma par tiesvedības izbeigšanu pēc būtības pieņemšanas radīsies situācija, kas varētu apdraudēt tās finansiālo spēju darboties, vai tās tirgus daļas tiks būtiski izmainītas, tostarp ņemot vērā uzņēmuma lielumu un apgrozījumu, kā arī uzņēmumu grupu, pie kuras tā pieder, raksturojošās pazīmes (Tiesas priekšsēdētāja rīkojums EDF/Komisija, C‑551/12 P(R), EU:C:2013:157, 54. punkts).
47
Rusal Armenal neapgalvo, ka finansiālais kaitējums, kas tai nodarīts zaudējumu dēļ, kuri iespējami saistīti ar apstrīdēto regulu, varētu apdraudēt uzņēmumu grupas, kurā tā ietilpst, finansiālo spēju darboties tādā mērā, ka šī grupa, ieskaitot tās mātesuzņēmumu, varētu beigt pastāvēt. Tāpēc ir jāuzskata, ka iespējamā Rusal Armenal darbības izbeigšana tiešā veidā var izrietēt nevis no šīs regulas, bet gan no tās mātesuzņēmuma komerciāla lēmuma. Ja šāds lēmums tiktu pieņemts, tajā tiktu ņemti vērā visi atbilstošie komerciālie apstākļi, tostarp minētās regulas radītās antidempinga maksājuma sekas uz Rusal Armenal rentabilitāti. Šāda lēmuma pieņemšanā būtiska nozīme būtu arī citiem faktoriem, kā, piemēram, Rusal Armenal pieminētajiem sarežģītajiem ekonomiskajiem apstākļiem starptautiskajā alumīnija tirgū.
48
Te jāatgādina – kad tiek iesniegts pieteikums apturēt Savienības tiesību akta piemērošanu, lūgtā pagaidu pasākuma noteikšana ir pamatota tikai tad, ja attiecīgais tiesību akts ir uzskatāms par apgalvotā būtiskā un neatgriezeniskā kaitējuma galveno cēloni (Tiesas priekšsēdētāja vietnieka rīkojums EDF/Komisija, EU:C:2013:157, 41. punkts un tajā minētā judikatūra). Pašreizējās lietas apstākļos, kurai minētā judikatūra ir piemērojama pēc analoģijas, runājot par pieteikumu, kura mērķis ir panākt Vispārējās tiesas atceltas regulas tiesisko seku iedarbības apturēšanu, Rusal Armenal nav juridiski pietiekami pierādījusi, ka apstrīdētā regula, kura ir spēkā jau vairāk nekā četrus gadus, ir galvenais cēlonis mātesuzņēmuma lēmumam par darbības izbeigšanu nākotnē, pieņemot, ka šāda darbības izbeigšana īstenojas.
49
Saistībā ar iepriekš minēto lietderības nolūkā jāpiebilst, ka minētās regulas atcelšana Vispārējā tiesā ir pavērusi iespēju, ka attiecīgais antidempinga maksājums nākotnē varētu tikt atcelts attiecībā uz Rusal Armenal, kas attiecīgā gadījumā uzlabos šī uzņēmuma rentabilitātes prognozes vidējā termiņā, tostarp attiecībā uz komerciāliem aprēķiniem saistībā ar mātesuzņēmuma lēmumu par tās darbības iespējamo izbeigšanu.
50
Turpinājumā, runājot par Rusal Armenal apgalvoto kaitējumu, kas izriet no 677 darbinieku atlaišanas tās rūpnīcas slēgšanas gadījumā, Komisija un Padome atbild, ka steidzamības pierādīšanai šis uzņēmums var pamatoties tikai uz pašam radīto kaitējumu, nevis uz kaitējumu, kas tiktu nodarīts trešām personām.
51
No Tiesas judikatūras izriet, ka lietas dalībniekam, kas lūdz noteikt pagaidu pasākumus, ir jāpierāda, ka tas nevar gaidīt pamata tiesvedības iznākumu, personīgi neciešot kaitējumu, kas viņam radīs būtiskas un neatgriezeniskas sekas (Tiesas priekšsēdētāja rīkojums Cheminova u.c./Komisija, C‑60/08 P(R), EU:C:2009:181, 35. punkts). Tātad Rusal Armenal pati par sevi nevar pamatoties uz kaitējumu, kas tiks nodarīts tās darbiniekiem darbvietu likvidēšanas dēļ.
52
Taču jākonstatē – apstāklis, ka uzņēmums ir spiests likvidēt darbvietas un tādējādi atteikties no apmācīta un operatīva darbaspēka, tam tieši un personīgi var radīt kaitējumu neatkarībā no atsevišķa darbiniekiem nodarītā kaitējuma, jo uzņēmumam būs daudz grūtāk atsākt savu darbību gadījumā, ja mainīsies ekonomiskie apstākļi.
53
Taču šajā tiesvedībā Rusal Armenal nav pierādījusi, ka apstrīdētajā regulā vairāk nekā pirms četriem gadiem noteiktais antidempinga maksājums būtu galvenais cēlonis šī rīkojuma 48. punktā atgādinātās Tiesas judikatūras izpratnē tās rūpnīcas iespējamajai slēgšanai nākotnē, kas varētu notikt vai nu pēc tās darbības izbeigšanas, vai arī tās darbības restrukturēšanas izmaksu mazināšanas nolūkā.
54
Visbeidzot jākonstatē, ka minētajā regulā noteikto antidempinga maksājumu nelabvēlīgo seku radīto kaitējumu Armēnijas Republikas ekonomikai un tās eksportam uz Savienību, pieņemot, ka tas ir pierādīts, ciestu nevis Rusal Armenal personīgi, bet gan Armēnijas iedzīvotāji kopumā. Tāpēc saskaņā ar šī rīkojuma 51. punktā atgādināto Tiesas judikatūru Rusal Armenal nevar lietderīgi balstīties uz šo kaitējumu, lai pamatotu apgalvojumus par steidzamību.
55
Turklāt Rusal Armenal nav izvirzījusi nevienu konkrētu un specifisku argumentu, lai pamatotu tās apgalvoto būtisku savas tirgus daļas sarukumu, kas izrietot no tās ražojumu izslēgšanas no Savienības tirgus. Bez precīzas informācijas par šajā regulā noteikto antidempinga maksājumu iespējami izslēdzošo iedarbību uz Rusal Armenal ražojumu eksportu uz Savienības tirgu un par attiecīgā tirgus raksturiezīmēm, pagaidu noregulējuma tiesnesis nevar konstatēt kaitējumu, kas izriet no apgalvotās tirgus daļas zaudēšanas šajā tirgū, un novērtēt šī kaitējuma smagumu un neatgriezenisko raksturu.
56
Visa iepriekš minēta iznākumā Rusal Armenal nav pierādījusi, ka apstrīdētās regulas, kas ir spēkā kopš 2009. gada, tiesisko seku iedarbības neapturēšana tai varētu radīt būtisku un neatgriezenisku kaitējumu. No tā izriet, ka steidzamības nosacījums nav izpildīts, tāpēc šis pieteikums par pagaidu noregulējumu ir jānoraida un nav ne vajadzības veikt esošo interešu izsvēršanu, ne izvērtēt, vai Rusal Armenal pakārtoti iesniegtais pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu ir pieņemams.
Ar šādu pamatojumu Tiesas priekšsēdētāja vietnieks nospriež:
1)
pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;
2)
lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.
[Paraksti]
(
*1
)	Tiesvedības valoda – angļu.