FÖRSTAINSTANSRÄTTENS DOM (fjärde avdelningen)
den 15 mars 2007
Mål T‑430/03
Iosif Dascalu
mot
Europeiska gemenskapernas kommission
”Tjänstemän – Tillsättning – Omprövning av beslut om placering i lönegrad och löneklass – Tillämpning av domstolens rättspraxis – Artiklarna 5, 31.2, 32 andra stycket, 45 och 62 i tjänsteföreskrifterna”
Saken: Talan om dels ogiltigförklaring av kommissionens beslut av den 23 december 2002 och av den 14 april 2003 om ändring av sökandens
placering i lönegrad, i den del det beslutades att sökanden vid tillsättningen placeras i lönegrad A6, löneklass 1, med ekonomisk
verkan från och med den 5 oktober 1995, och i den del sökandens tjänsteklass vad gäller lönegrader inte har återupprättats
och, i den mån så är nödvändigt, talan om ogiltigförklaring av besluten om avslag på sökandens klagomål, dels om ersättning
för den skada dessa beslut påstås ha vållat sökanden.
Avgörande: Kommissionens beslut av den 14 april 2003 ogiltigförklaras, i den del som dess ekonomiska verkningar börjar gälla den 5 oktober 1995.
Kommissionen skall jämföra meriterna hos sökanden respektive de tjänstemän som befordrats till lönegrad A5, från och med den
16 april 1993, och därefter till lönegrad A4, från och med den 16 januari 1998. Om kommissionen efter denna jämförelse inte
kan befordra sökanden till en lämplig lönegrad, uppmanas parterna att söka nå en överenskommelse om lämplig ersättning, i
förekommande fall med beaktande av sökandens ersättningsanspråk. Parterna skall underrätta förstainstansrätten om innehållet
i sin överenskommelse senast tre månader efter det att denna dom meddelas och om sådan överenskommelse inte har träffats,
om vilka belopp de yrkar respektive medger som ersättning för skadan. Talan ogillas i övrigt. Beslut om rättegångskostnaderna
meddelas senare.
Sammanfattning
1.      Tjänstemän – Rekrytering – Placering i lönegrad vid rekrytering – Tillsättning i den högre lönegraden i tjänsteklassen
Tjänsteföreskrifterna för tjänstemän, artikel 31.2 och 32 andra stycket)
2.      Tjänstemän – Beslut som går någon emot – Beslut om placering i lönegrad och löneklass
(Tjänsteföreskrifterna för tjänstemän, artikel 25 andra stycket och 90.2)
3.      Tjänstemän – Rekrytering– Placering i lönegrad och löneklass
(Tjänsteföreskrifterna för tjänstemän, artikel 31.2 och 32 andra stycket)
4.      Tjänstemän – Rekrytering – Likabehandling – Placering i löneklass
(Tjänsteföreskrifterna för tjänstemän, artiklarna 5.3, 31.2 och 32 andra stycket)
5.      Tjänstemän – Rekrytering – Tillsättning i lönegrad
(Tjänsteföreskrifterna för tjänstemän artikel 31.2, 45.1 och 62 första stycket)
6.      Tjänstemän – Institutionernas utomobligatoriska skadeståndsansvar – Fel i tjänsten
1.      Mot bakgrund av att kriterierna som fastställts för placering i den högre lönegraden i tjänsteklassen och för bedömning av
löneklass delvis överlappar, bland annat avseende tidslängden av förvärvad arbetslivserfarenhet, utgör en begäran att tillsättningsmyndigheten
skall undersöka en tjänstemans eventuella särskilda kvalifikationer, i syfte att ompröva vederbörandes placering i lönegrad
vid rekryteringen, för att placera tjänstemannen i fråga i den högre lönegraden i tjänsteklassen, nödvändigtvis även en begäran
om omprövning av den löneklass i vilken den nämnda tjänstemannen placerades genom det ursprungliga beslutet om placering.
(se punkt 40)
2.      Motiveringen av ett beslut om placering i lönegrad och löneklass kan ges då beslut fattas om klagomålet. Det är därvid tillräckligt
att motiveringen omfattar villkoren för ett riktigt förfarande enligt tjänsteföreskrifterna är uppfyllda, en individuell motivering
och en motivering av det beslut som fattats med avseende på den berörda tjänstemannen. Om en sådan motivering skulle anses
otillräcklig, kan kompletterande preciseringar ges under förfarandets lopp.
(se punkterna 48 och 51)
Hänvisning till domstolen den 19 november 1998, C‑316/97 P, parlamentet mot Gaspari, REG 1998, s. I‑7597, punkt 29; förstainstansrätten
den 3 mars 1993, T‑25/92, Vela Palacios mot CES, REG 1993, s. II‑201, punkt 26; förstainstansrätten den 17 maj 1995, T‑16/94,
Benecos mot kommissionen, REGP 1995, s. I‑A‑103 och II‑335, punkt 36; förstainstansrätten den 16 oktober 1996, T‑37/94, Benecos
mot kommissionen, REGP 1996, s. I‑A‑461 och II‑1301, punkt 46; förstainstansrätten den 6 november 1997, T‑71/96, Berlingieri
Vinzek mot kommissionen, REGP 1997, s. I‑A‑339 och II‑921, punkt 79; förstainstansrätten den 26 januari 2000, T‑86/98, Gouloussis
mot kommissionen, REGP 2000, s. I‑A‑5 och II‑23, punkt 79; förstainstansrätten den 17 december 2003, T‑133/02, Chawdhry mot
kommissionen, REGP 2003, s. I‑A‑329 och II‑1617, punkt 121; förstainstansrätten den 26 oktober 2004, T‑55/03, Brendel mot
kommissionen, REGP 2004, s. I‑A‑311 och II‑1437, punkt 120; förstainstansrätten den 16 februari 2005, T‑284/03, Aycinena mot
kommissionen, REGP 2005, s. I‑A‑29 och II‑125, punkt 33; förstainstansrätten den 15 november 2005, T‑145/04, Righini mot kommissionen,
REGP 2005, s. I‑A‑349 och II‑1547, punkt 55
3.      Tillsättningsmyndigheten innehar ett vidsträckt utrymme för skönsmässig bedömning, inom den ram som fastställts genom artiklarna 31
och 32 andra stycket i tjänsteföreskrifterna, för att bedöma tidigare förvärvad arbetslivserfarenhet hos en person som har
rekryterats som tjänsteman, med avseende på karaktären och tidslängden av denna erfarenhet samt hur denna förhåller sig till
kraven för den tjänst som skall tillsättas. Av detta följer att domstolen vid sin prövning av ett beslut avseende placering
i löneklass av en tjänsteman som tillsatts i den högre lönegraden i tjänsteklassen inte kan göra en annan bedömning i detta
avseende än den nämnda myndigheten.
Då denna myndighet har beaktat en nyrekryterad tjänstemans utbildning och särskild arbetslivserfarenhet för efter dennes rekrytering
tillsätta vederbörande i den högre lönegraden i tjänsteklassen, kan myndigheten anse att den nämnda tjänstemannen inte kan
göra anspråk på en högre löneklass inom denna lönegrad, eftersom dennes utbildning och arbetslivserfarenhet togs i beräkning
vid fastställande av tjänstemannens lönegrad.
(se punkterna 77 och 79)
Hänvisning till domstolen den 5 oktober 1988, 314/86 och 315/86, De Szy‑Tarisse och Feyaerts mot kommissionen, REG 1988, s. 6013,
punkt 26, förstainstansrätten den 7 februari 1991, T‑2/90, Ferreira de Freitas mot kommissionen, REG 1991, s. II‑103, punkt 56,
Aycinena mot kommissionen, ovannämnd, punkt 72
4.      Med hänsyn till att tjänstemän som har rekryterats i den högre lönegraden i deras tjänsteklass och de som har rekryterats
i den lägre lönegraden i deras tjänsteklass inte befinner sig i samma faktiska och rättsliga situation, innebär den omständigheten
att tjänstemän som har rekryterats i den lägre lönegrad kan erhålla en högre löneklass medan de som har rekryterats i den
högre lönegraden i förekommande fall inte placeras i en högre löneklass, skall inte anses utgöra en skillnad i behandling
av de nämnda tjänstemännen.
(se punkt 90)
5.      Genom att vid prövningen av i vilken lönegrad en tjänsteman skall placeras vid sin rekrytering skilja mellan en ändring av
placeringen vid tjänstemannen tillsättning och de ekonomiska verkningarna av detta beslut, vilket fattats vid ett senare tillfälle,
begränsar tillsättningsmyndigheten på ett skönsmässigt sätt den berördes rätt till ersättning för tidsperioden mellan dessa
två datum. Detta är en personlig rätt som säkerställs i tjänsteföreskrifterna och som enbart kan begränsas genom uttryckliga
bestämmelser i tjänsteföreskrifterna i den mening som avses i artikel 62 första stycket i dessa.
Den nämnda myndigheten bortser, genom att göra en sådan åtskillnad, dessutom från skillnaden mellan en begäran om omplacering
i lönegrad som syftar till en ändring av den ursprungliga placeringen i lönegrad som gjordes när tjänstemannen tillsattes,
och en befordran, som enligt artikel 45.1 i tjänsteföreskrifterna innebär att tjänstemannen under sin karriär flyttas upp
till den närmast högre lönegraden i den tjänsteklass som vederbörande tillhör.
Den omständigheten att det ursprungliga beslutet om placering inte överklagades inom tidsfristerna för talans väckande saknar
i detta avseende betydelse eftersom beslutet om placering i en högre lönegrad vid tillsättningen, med tillämpning av domen
i mål C‑389/98 P, Gevaert mot kommissionen, är ämnad att, i alla dess verkningar, ersätta det ursprungliga beslutet om placering.
(se punkterna 98, 102, 103, 105, 106 och 108)
Hänvisning till domstolen den 11 januari 2001, C‑389/98 P, Gevaert mot kommissionen, REG 2001, s. I‑65, punkt 39, förstainstansrätten
den 27 juni 2001, T‑214/00, X mot kommissionen, REGP 2001, s. I‑A‑143 och II‑663, punkt 29
6.      Den omständigheten att tillsättningsmyndigheten, innan den beslutar om befordring, i flera bedömningar av meriter inte har
medtagit en tjänsteman vars lönegrad myndigheten endast reviderades under senare delen av dennes rekrytering, utgör ett fel
i tjänsten som kan medföra skadeståndsansvar, enligt domen i mål C‑389/98 P, Gevaert mot kommissionen. Genom att gå tillväga
på detta sätt berövar myndigheten nämligen den berörde från en möjlighet att få sin ansökan beaktad vid relevanta befordringsomgångar.
Trots ett sådant fel uppstår myndighetens faktiska skadeståndsansvar inte förrän det har fastställts att den påstådda skadan
faktiskt föreligger och vad dess omfattning är. För att fastställa skadans omfattning är i det förevarande fall nödvändigt
att utföra en jämförelse mellan sökandens meriter och de meriter som andra tjänstemän besitter, vilka befordrades i de befordringsomgångar
i vilka sökanden inte olagligen medtogs i bedömningen. Detta skall göra det möjligt att fastställa huruvida sökanden faktiskt
inte medtagits i en befordringsomgång som han med rätta kunde förvänta sig och i så fall fastställa storleken på den skada
sökanden därvid lidit.
(se punkterna 128, 129 och 136–139)
Hänvisning till förstainstansrätten den 12 december 1996, T‑99/95, Stott mot kommissionen, REG 1996, s. II‑2227, punkt 72