62001CC0286_SV
Generaladvokatens förslag till avgörande
Generaladvokatens förslag till avgörande
1. Den talan om fördragsbrott som är föremål för detta förslag till avgörande avser fastställelse av att Republiken Frankrike har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt artikel 32 i Europaparlamentets och rådets direktiv 98/10/EG av den 26 februari 1998 om tillhandahållande av öppna nätverk (ONP) för taltelefoni och samhällsomfattande tjänster för telekommunikation i en konkurrensutsatt miljö och enligt artikel 249 EG genom att inte inom föreskriven tidsfrist anta de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa det nämnda direktivet.
2. Det nämnda direktivet rör harmonisering av villkor för öppen och effektiv tillgång till och användning av fasta allmänt tillgängliga telefonnät och telefonitjänster i enlighet med principerna om tillhandahållande av öppna nätverk (ONP). Syftet är att säkerställa tillgången till fasta likvärdiga telefonitjänster av god kvalitet och till överkomliga priser inom hela gemenskapen.
3. Kommissionen har framhållit att medlemsstaterna enligt artikel 32 i direktivet senast den 30 juni 1998 skulle ha vidtagit de åtgärder som var nödvändiga för att följa direktivet. Medlemsstaterna var skyldiga att genast underrätta kommissionen om detta.
4. Svaranden har emellertid inte vidtagit dessa åtgärder.
5. Kommissionen har närmare bestämt gjort gällande att svaranden har underlåtit att införliva artikel 6.3 och 6.4 samt artiklarna 10, 21 och 26 i direktivet.
6. Republiken Frankrike har yrkat att domstolen skall ogilla kommissionens talan i vissa delar. Nämnda medlemsstat har gjort gällande att artiklarna 6.3 och 10.2 i direktivet uttryckligen införlivades genom artiklarna 1719 i ordonnance n° 2001-670, du 25 juillet 2001, portant adaptation au droit communautaire du code de la propriété intellectuelle et du code des postes et télécommunications (förordning nr 2001-670 av den 25 juli 2001 om anpassning till gemenskapsrätten av lagen om upphovsrätt och av lagen om post och telekommunikation). Denna förordning översändes till kommissionen per post den 1 augusti och den 3 oktober 2001.
7. Svaranden har tillagt att artiklarna 10.1 och 21 i direktivet införlivades genom décret n° 2002-36, du 8 janvier 2002, relatif à certaines clauses types des cahiers des charges annexés aux autorisations délivrées en application de l'article L. 33-1 du code des postes et télécommunication (dekret nr 2002-36 av den 8 januari 2002 om vissa sorters klausuler i de kontraktshandlingar som bifogas till tillstånd beviljade med stöd av artikel L. 33-1 i lagen om post och telekommunikation). Nämnda dekret översändes till kommissionen den 31 januari 2002.
8. Såsom kommissionen har gjort gällande skall emellertid förekomsten av ett fördragsbrott enligt fast rättspraxis bedömas mot bakgrund av den situation som rådde i medlemsstaten vid utgången av den frist som angavs i det motiverade yttrandet. I förevarande fall översändes det motiverade yttrandet till Republiken Frankrike den 19 juli 1999. Fristen angavs till två månader.
9. De åtgärder för införlivande som har angivits av den franska regeringen, och som kommissionen underrättades om i augusti och i oktober 2001 samt i januari 2002, vidtogs följaktligen efter utgången av den frist som hade angivits i det motiverade yttrandet. Dessa åtgärder saknar följaktligen betydelse för frågan om huruvida det av kommissionen påstådda fördragsbrottet föreligger.
10. Svaranden har inte bestridit att nödvändiga åtgärder för att införliva de övriga omtvistade bestämmelserna artiklarna 6.4 och 25 i direktivet fortfarande håller på att antas.
11. Av detta följer att kommissionens talan om fördragsbrott skall bifallas.
12. Av de skäl som anförts ovan föreslår jag att domstolen skall
fastställa att Republiken Frankrike har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt artikel 32 i Europaparlamentets och rådets direktiv 98/10/EG av den 26 februari 1998 om tillhandahållande av öppna nätverk (ONP) för taltelefoni och samhällsomfattande tjänster för telekommunikation i en konkurrensutsatt miljö och enligt artikel 249 EG genom att inte inom föreskriven tidsfrist anta de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa det nämnda direktivet, och i synnerhet artikel 6.3 och 6.4 samt artiklarna 10, 21 och 26,
förplikta Republiken Frankrike att ersätta rättegångskostnaderna.