62021CJ0559
РЕШЕНИЕ НА СЪДА (четвърти състав)
9 ноември 2023 година (
*1
)
„Обжалване — Изготвяне на списък с идентифицирани вещества за възможно включване в приложение XIV към Регламент (ЕО) № 1907/2006 (Регламент REACH) — Вписване на октаметилциклотетрасилоксан (D4), декаметилциклопентасилоксан (D5) и додекаметилциклохексасилоксан (D6) в този списък — Устойчиви, биоакумулиращи и токсични вещества — Много устойчиви и много биоакумулиращи вещества — Биоакумулация — Коефициент на биоконцентрация — Металорганични съединения“
По дело C‑559/21 P
с предмет жалба на основание член 56 от Статута на Съда на Европейския съюз, подадена на 8 септември 2021 г.,
Global Silicones Council, установено във Вашингтон (Съединени щати),
Dow Silicones UK Ltd, установено в Бари (Обединено кралство),
Elkem Silicones France SAS, установено в Лион (Франция),
Evonik Operations GmbH, установено в Есен (Германия),
Momentive Performance Materials GmbH, установено в Леверкузен (Германия),
Shin-Etsu Silicones Europe BV, установено в Алмере (Нидерландия),
Wacker Chemie AG, установено в Мюнхен (Германия),
представлявани от R. Cana, E. Mullier и Z. Romata, адвокати,
жалбоподатели,
като другите страни в производството са:
Европейска агенция по химикали (ECHA), представлявана от W. Broere, A. Hautamäki и M. Heikkilä,
ответник в първоинстанционното производство,
Федерална република Германия, представлявана първоначално от J. Möller и D. Klebs, а впоследствие от J. Möller,
Европейска комисия, представлявана от L. Haasbeek, R. Lindenthal и K. Mifsud-Bonnici,
American Chemistry Council Inc. (ACC), установено във Вашингтон, представлявано първоначално от A. Moroni, адвокат, B. Natens, advocaat, и K. Nordlander, advokat, впоследствие от S. De Knop, advocaat, A. Moroni, адвокат, и B. Natens, advocaat, и накрая от S. De Knop, advocaat, и A. Moroni, адвокат,
встъпили страни в първоинстанционното производство,
СЪДЪТ (четвърти състав),
състоящ се от: C. Lycourgos, председател на състава, O. Spineanu-Matei (докладчик), J.‑C. Bonichot, S. Rodin и L. S. Rossi, съдии,
генерален адвокат: J. Kokott,
секретар: A. Calot Escobar,
предвид изложеното в писмената фаза на производството,
след като изслуша заключението на генералния адвокат, представено в съдебното заседание от 20 април 2023 г.,
постанови настоящото
Решение
1
С жалбата си Global Silicones Council, Dow Silicones UK Ltd, Elkem Silicones France SAS, Evonik Operations GmbH, Momentive Performance Materials GmbH, Shin-Etsu Silicones Europe BV и Wacker Chemie AG (наричани по-нататък заедно „жалбоподателите“) искат отмяна на решението на Общия съд на Европейския съюз от 30 юни 2021 г., Global Silicones Council и др./ECHA (T‑519/18, наричано по-нататък обжалваното съдебно решение, EU:T:2021:404), с което Общият съд е отхвърлил искането им за пълна или частична отмяна на решението на Европейската агенция по химикали (ECHA) от 27 юни 2018 г. за включване на октаметилциклотетрасилоксан (D4), декаметилциклопентасилоксан (D5) и додекаметилциклохексасилоксан (D6) в списъка с идентифицирани вещества за възможно включване в приложение XIV към Регламент (ЕО) № 1907/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2006 година относно регистрацията, оценката, разрешаването и ограничаването на химикали (REACH), за създаване на Европейска агенция по химикали, за изменение на Директива 1999/45/ЕО и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 793/93 на Съвета и Регламент (ЕО) № 1488/94 на Комисията, както и на Директива 76/769/ЕИО на Съвета и директиви 91/155/ЕИО, 93/67/ЕИО, 93/105/ЕО и 2000/21/ЕО на Комисията (ОВ L 396, 2006 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 60, стр. 3), изменен с Регламент (ЕС) 2018/589 на Комисията от 18 април 2018 г. (ОВ L 99, 2018 г., стр. 7) (наричан по-нататък „Регламентът REACH“).
Правна уредба
Регламентът REACH
2
Член 1, параграф 1 от Регламента REACH гласи:
„Целта на настоящия регламент е да гарантира високо ниво на защита на здравето на човека и околната среда, включително насърчаването на алтернативни методи за оценка на опасности от вещества, както и свободното движение на вещества на вътрешния пазар и в същото време подобряване конкурентоспособността и иновацията“.
3
Член 13, параграф 3 от този регламент предвижда:
„Когато се изискват изпитвания на веществата, за да се събере информация за характерните свойства на веществата, те се провеждат в съответствие с методите за изпитване, посочени в регламент на [Европейската комисия] или в съответствие с други международни методи за изпитване, признати от Комисията или [ECHA] за подходящи. Комисията приема посочения регламент, предназначен да измени несъществени елементи от настоящия регламент чрез допълването му, в съответствие с процедурата, посочена в член 133, параграф 4.
Информация за характерните свойства на веществата може да бъде събрана чрез други методи за изпитване, при условие че са спазени условията, посочени в приложение XI“.
4
Съгласно член 57, букви г) и д) от посочения регламент:
„Следните вещества могат да бъдат включени в приложение XIV в съответствие с процедурата, установена в член 58:
[…]
г)
вещества, които са устойчиви, биоакумулиращи и токсични, в съответствие с критериите, установени в приложение XIII към настоящия регламент;
д)
вещества, които са много устойчиви и много биоакумулиращи, в съответствие с критериите, установени в приложение XIII към настоящия регламент“.
5
В приложение XIII („Критерии за идентифициране на устойчиви, биоакумулиращи и токсични вещества и на много устойчиви и много биоакумулиращи вещества“) към същия регламент (наричано по-нататък „приложение XIII“) се определят критериите за идентифициране на устойчиви, биоакумулиращи и токсични вещества (наричани по-нататък „PBT вещества“), както и на много устойчиви и много биоакумулиращи вещества (наричани по-нататък „vPvB вещества“), а също и информацията, която трябва да се вземе под внимание с цел оценка на свойствата P (устойчивост), В (биоакумулиране) и Т (токсичност) на дадено вещество.
Регламент (ЕС) № 253/2011
6
На 15 март 2011 г. Комисията приема Регламент (ЕС) № 253/2011 за изменение на Регламент № 1907/2006 на Европейския парламент и на Съвета относно регистрацията, оценката, разрешаването и ограничаването на химикали (REACH), по-специално на приложение XIII (ОВ L 69, 2011 г., стр. 7).
7
Съображения 5 и 6 от Регламент № 253/2011 гласят:
„(5)
Практическият опит показва, че за правилната идентификация на PBT и vPvB вещества, цялата съответна информация следва да бъде използвана по интегриран начин, като се прилага подход за значимост на данните чрез сравняване на информацията с критериите, посочени в раздел 1 от приложение ХIII.
(6)
Определянето на значимостта на данните е особено уместно, когато посочените в раздел 1 от приложение ХIII критерии не са пряко приложими към наличната информация“.
8
Във въведението към приложение XIII, изменено с Регламент № 253/2011, се посочва:
„В настоящото приложение се определят критериите за идентифициране на [PBT] вещества, както и на [vPvB] вещества, а също и информацията, която трябва да се вземе под внимание с цел оценка на свойствата устойчивост, биоакумулиране и токсичност на дадено вещество.
За идентифициране на PBT и vPvB вещества трябва да се прилага определяне на значимостта на данните въз основа на експертна оценка, чрез сравняване на цялата налична информация по въпроса, посочена в раздел 3.2, с критериите, формулирани в раздел 1. Това трябва да се прилага по-специално, когато формулираните в раздел 1 критерии не са пряко приложими към наличната информация.
Определяне на значимостта на данните означава, че цялата налична информация, свързана с идентифицирането на PBT или vPvB вещество се разглежда съвместно, като например резултатите от мониторинг и моделиране, подходящите изпитвания in vitro, съответните данни за въздействието върху животни, информацията от прилагането на подхода за категоризация (групиране, сходни вещества), резултати от (Q)SAR [(количествена или качествена зависимост структура—активност)], човешкия опит като данни от трудовата медицина и данни от бази данни относно злополуки, епидемиологични и клинични изследвания и добре документирани доклади за отделни случаи и наблюдения. Подобаващо внимание трябва да се обърне на качеството и съпоставимостта на данните. Наличните резултати, независимо от индивидуалните заключения по тях, трябва да бъдат обединени в общ процес на определяне на значимостта на данните.
Информацията, използвана за целите на оценката на PBT/vPvB свойствата, трябва да се основава на данни, получени при подходящи условия.
При идентифицирането трябва да се вземат предвид и PBT/vPvB свойствата на съответните съставки на дадено вещество и на съответните продукти от неговото преобразуване и/или разграждане.
Настоящото приложение се прилага за всички органични вещества, включително металорганичните съединения“.
9
Точки 1.1.2 и 1.2.2 от приложение XIII, изменени с Регламент № 253/2011, гласят:
„1.1.2. Биоакумулиране
Дадено вещество отговаря на критерия за биоакумулиране (B), когато коефициентът на биоконцентрация при водни биологични видове надвишава 2000.
[…]
1.2.2. Биоакумулиране
Дадено вещество отговаря на критерия за „много биоакумулиращо“ (vB), когато коефициентът на биоконцентрация при водни биологични видове надвишава 5000“.
10
Съгласно точки 3.2 и 3.2.2 от приложение XIII, изменени с Регламент № 253/2011:
„3.2. Информация за нуждите на оценяването
За оценяване на свойствата P, vP [(много устойчиви)], B, vB и T трябва да се вземе предвид следната информация, като се използва подход за отчитане на значимостта на данните:
[…]
3.2.2. Оценка на свойството биоакумулиращо (B) или много биоакумулиращо (vB):
a)
резултати от проучване за биоконцентрация или биоакумулиране при водни биологични видове;
б)
друга информация относно потенциала за биоакумулиране, при условие че нейната пригодност и надеждност могат приемливо да се докажат […];
[…]
в)
информация относно способността на веществото за биомултипликация в хранителната верига, изразена по възможност чрез коефициенти на биомултипликация или коефициенти на трофична мултипликация“.
Регламент (ЕО) № 440/2008
11
На 30 май 2008 г. на основание член 13, параграф 3 от Регламента REACH Комисията приема Регламент (ЕО) № 440/2008 за определяне на методи за изпитване в съответствие с Регламент (ЕО) № 1907/2006 на Европейския парламент и на Съвета относно регистрацията, оценката, разрешаването и ограничаването на химикали (REACH) (ОВ L 142, 2008 г., стр. 1).
12
Раздел В.13 от приложението към Регламент № 440/2008, изменено с Регламент (ЕС) 2017/735 на Комисията от 14 февруари 2017 г. (OB L 112, 2017 г., стр. 402), се отнася до „[б]иоакумулация в риби: Експозиция по воден път и чрез хранителния режим“.
13
Първата алинея от въведението към този раздел В.13 гласи:
„Настоящият метод за изпитване е еквивалентен на насоките за изпитване на [Организация за икономическо сътрудничество и развитие (ОИСР)] (ТG) 305 (2012). Основната цел на това преразглеждане на метода за изпитване е в две направления. На първо място, то цели да се включи изпитване на биоакумулацията чрез хранителен режим, подходящо за определяне на потенциала за биоакумулация на веществата с много малка разтворимост във вода […]“.
Обстоятелствата по спора
14
Обстоятелствата по спора са изложени в точки 7—21 от обжалваното съдебно решение по следния начин:
„7
[…] Global Silicones Council е установено в Съединените щати юридическо лице без дялов капитал, представляващо дружества, които произвеждат и продават силиконови продукти в световен мащаб. Другите жалбоподатели […] са дружества, които произвеждат, продават и доставят веществата октаметилциклотетрасилоксан (наричан по-нататък „D4“), декаметилциклопентасилоксан (наричан по-нататък „D5“) и додекаметилциклохексасилоксан (наричан по-нататък „D6“), в самостоятелен вид или в смес.
8
На 14 октомври 2014 г. изпълнителният директор на [ECHA] иска становище от Комитета на държавите членки към ECHA (наричан по-нататък „MSC“) относно устойчивостта и биоакумулацията на D4 и D5 с оглед на критериите, посочени в приложение XIII.
9
На 17 април 2015 г. Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия представя пред ECHA досие съгласно приложение XV към Регламента [REACH] (наричано по-нататък „приложение XV“), в което се предлага ограничение за употребата на D4 и D5 в козметичните продукти, които при нормални условия на употреба се отмиват с вода след прилагане. Предложението за ограничение се основава на предполагаемите [P, B, T, vP и vB] свойства на D4 и на предполагаемите vP [и] vB свойства на D5.
10
На 22 април 2015 г. MSC приема становище, според което както D4, така и D5 отговарят на посочените в приложение XIII критерии, що се отнася до идентифицирането на vP и vB [свойства].
11
На 10 март 2016 г. Комитетът за оценка на риска на ECHA (наричан по-нататък „КОР“) излиза със становище въз основа на разглеждане на направеното от Обединеното кралство предложение за ограничение и на становището на MSC. Като се позовава на становището на MSC от 22 април 2015 г., КОР посочва, че не е направил повторна оценка на vP и vB свойствата на D4 и D5, а е разгледал T свойството на тези вещества. КОР достига до извода, че D4 отговаря на посочените в приложение XIII критерии за идентифициране на PBT и vPvB вещества, а D5 отговаря на критериите за идентифициране на vPvB вещества, но въз основа на наличните доказателства D5 не отговаря на определените в приложение XIII критерии за токсичност.
12
На 10 януари 2018 г. Комисията приема ограничение по отношение на D4 и D5 [Регламент (ЕС) 2018/35 за изменение на приложение XVII към Регламент (ЕО) № 1907/2006 на Европейския парламент и на Съвета относно регистрацията, оценката, разрешаването и ограничаването на химикали (REACH) по отношение на октаметилциклотетрасилоксан (D4) и декаметилциклопентасилоксан (D5) (ОВ L 6, 2018 г., стр. 45]. С жалба, постъпила в секретариата на Общия съд на 2 април 2018 г., повечето от жалбоподателите по настоящото дело искат отмяната на това ограничение. ECHA встъпва в подкрепа на Комисията по въпросното дело.
13
На 1 март 2017 г. компетентният орган на Федерална република Германия подава на основание член 59, параграф 3 от Регламента [REACH] досиета в съответствие с приложение XV и предлага D4 и D5 да бъдат идентифицирани като вещества, пораждащи сериозно безпокойство поради своите [P, B, T, vP и vB] свойства. На 21 декември 2017 г. Комисията иска от ECHA на основание член 59, параграф 2 от този регламент да изготви и досие в съответствие с приложение XV за идентифициране на D6 като вещество, пораждащо сериозно безпокойство. В това досие ECHA достига до извода, че D6 отговаря на критериите [P, B, T, vP и vB].
14
На 8 март 2018 г. ECHA публикува трите досиета, изготвени в съответствие с приложение XV, що се отнася съответно до D4, D5 и D6 […]. Същия ден ECHA приканва всички заинтересовани страни да представят коментари по тези досиета в съответствие с член 59, параграф 4 от Регламента [REACH]. ECHA получава коментари, сред които са и тези на жалбоподателите (на 23 април 2018 г.).
15
Впоследствие компетентният германски орган и ECHA изготвят три документа […] с дата 12 юни 2018 г., в които се съдържат отговорите на тези органи по всички получени от ECHA коментари по време на обществената консултация.
16
Тъй като са получени коментари относно идентифицирането на трите разглеждани вещества, ECHA изпраща досиетата на MSC в съответствие с член 59, параграф 7 от Регламент [REACH]. В съответствие с работните процедури на MSC за идентифициране на веществата, пораждащи сериозно безпокойство, MSC получава досие, изготвено в съответствие с приложение XV, проект на съгласие на MSC и проект на подкрепящ документ за всяко от трите вещества.
17
На 60-та си среща, проведена от 12 до 14 юни 2018 г., MSC постига единодушно съгласие относно идентифицирането на D4, D5 и D6 като вещества, пораждащи сериозно безпокойство, тъй като тези вещества отговарят на критериите за идентифициране като PBT и vPvB вещества съгласно член 57, букви г) и д) от Регламента [REACH]. Мотивите за това съгласие са изложени в съответните подкрепящи документи.
18
Подкрепящите документи за D4 и D5 многократно препращат, включително в резюметата относно устойчивостта и биоакумулацията на двете вещества, към становището на MSC от 22 април 2015 г. за D4 и D5, а що се отнася до токсичността на D4 — към становището на КОР от 10 март 2016 г. В подкрепящите документи за D4 и D5 данните са допълнени с позовавания на нови проучвания, публикувани след тези становища. В подкрепящия документ за D4 се прави извод за [P, B, T, vP и vB] свойства на D4 в съответствие с приложение XIII. В подкрепящия документ за D5 не се оценяват данни за токсичността на това вещество за здравето на човека или околната среда. В този документ се стига до извода, че D5 е vPvB вещество и че когато съдържа D4 в концентрация, по-голяма или равна на 0,1 тегловни %, той е и PBT вещество.
19
Подкрепящият документ за D6 съдържа по-специално оценки относно разграждането и разпространението на това вещество и се позовава на данни, предоставени в подкрепящите документи за D4 и D5. В този документ не се оценява токсичността на D6 за околната среда и здравето на човека. В него се заключава, че D6 е vPvB вещество и се установява, че той отговаря и на критериите за PBT вещество, когато съдържа D4 в концентрация, по-голяма или равна на 0,1 тегловни %. Освен това, тъй като D4 и D5 са идентифицирани като примеси в D6, въз основа на становището на MSC от 22 април 2015 г. и на становището на КОР от 10 март 2016 г. е заключено, че D6 отговаря на критериите за vPvB вещество, когато съдържа D4 или D5 в концентрация, по-голяма или равна на 0,1 тегловни %.
20
На 27 юни 2018 г. на основание член 59, параграф 8 от Регламента [REACH] ECHA приема решение ED/61/2018 относно включването на D4, D5 и D6 в списъка по член 59, параграф 1 от Регламента [REACH] с кандидат-вещества за възможно включване в приложение XIV от този регламент (наричан по-нататък „списъкът с кандидат-вещества“), тъй като те са идентифицирани като PBT и vPvB вещества по смисъла на член 57, букви г) и д) от Регламента [REACH] [(наричано по-нататък „спорното решение“)], публикувано същия ден на интернет страницата на ECHA.
21
Същия ден в съответствие с член 59, параграф 10 от този регламент публикуваният на интернет страницата на ECHA списък с кандидат-вещества е актуализиран, за да се включат записи за D4, D5 и D6. В анотациите към съответните записи в списъка с кандидат-вещества се посочва, че D5 отговаря на критериите за PBT вещество съгласно член 57, буква г) от Регламента [REACH], когато съдържа D4 в концентрация, по-голяма или равна на 0,1 тегловни %. За D6 се посочва, че това вещество отговаря на критериите за PBT вещество съгласно член 57, буква г) от Регламент [REACH], когато съдържа D4 в концентрация, по-голяма или равна на 0,1 тегловни %. Освен това по отношение на D6 се посочва, че в допълнение към характерните си свойства това вещество отговаря и на критериите за vPvB вещество, предвидени в член 57, буква д) от Регламента [REACH], когато съдържа D4 или D5 в концентрация, по-голяма или равна на 0,1 тегловни %“.
Производството пред Общия съд и обжалваното съдебно решение
15
С жалбата си, подадена в секретариата на Общия съд на 3 септември 2018 г., жалбоподателите искат пълна или частична отмяна на спорното решение.
16
С акт от 10 януари 2019 г. председателят на пети състав на Общия съд уважава молбата на Федерална република Германия да встъпи в производството в подкрепа на исканията на ECHA.
17
С определение от 1 февруари 2019 г. председателят на пети състав на Общия съд уважава молбата на Комисията да встъпи в производството в подкрепа на исканията на ECHA.
18
С определение от 8 април 2019 г. председателят на пети състав на Общия съд уважава молбата на American Chemistry Council Inc. (ACC) за встъпване в подкрепа на исканията на жалбоподателите.
19
В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат две основания.
20
Първото основание е свързано с явна грешка в преценката, допусната от ECHA при оценката на B свойството на D4, D5 и D6, както и при оценката на Т свойството на D5 и D6, с превишаване на правомощията ѝ и с нарушение на член 59 от Регламента REACH. Това основание е разделено на осем части, свързани, първо, с явна грешка в преценката, допусната от ECHA, тъй като според жалбоподателите тя е взела предвид становищата на MSC и на КОР, без да извърши собствена преценка на информацията, с която е разполагала, и по този начин е „привнесла“ допуснатите в тези становища грешки, второ, с явна грешка в преценката, допусната от ECHA, тъй като е заключила, че D4, D5 и D6 отговарят на критериите по приложение XIII за идентифициране като PBT и vPvB вещества, въпреки че P и B свойствата не са били установени за същата среда, трето, с явна грешка в преценката, допусната от ECHA, тъй като не е взела предвид хибридния характер на D4, D5 и D6, четвърто, с явна грешка в преценката, допусната от ECHA, тъй като тя е основала изводите си относно биоакумулацията на D4 и D5 на доказателства, които не са в състояние да подкрепят такива изводи, пето, с явна грешка в преценката, допусната от ECHA, тъй като не е оценила новите доказателства относно биоакумулацията (B и vB свойства) за D4 и D5, с които се е сдобила след приемането на становищата на MSC и на КОР, шесто, с явна грешка в преценката, допусната от ECHA, тъй като не е взела предвид цялата релевантна информация за целите на оценката относно биоакумулацията на D6, и седмо и осмо, с явна грешка в преценката, допусната от ECHA, тъй като не е взела предвид информацията за токсичността на D5 и D6 в самостоятелен вид и е идентифицирала тези вещества като PBT вещества поради наличието в тях на D4 като примес, като при това не е отчела определените от MSC специфични граници относно количеството D4.
21
Второто основание е свързано с нарушение на принципа на пропорционалност.
22
С обжалваното съдебно решение Общият съд отхвърля всяко от изложените основания и съответно жалбата в нейната цялост.
Искания на страните пред Съда
23
С жалбата си жалбоподателите, подкрепяни от ACC, искат от Съда:
–
да отмени обжалваното съдебно решение,
–
да отмени спорното решение,
–
при условията на евентуалност, да върне делото за ново разглеждане от Общия съд, който да се произнесе по искането за отмяна на спорното решение,
–
да осъди ECHA да заплати съдебните разноски, включително направените в производството пред Общия съд, както и тези на встъпилите страни.
24
ECHA, подкрепяна от Федерална република Германия и от Комисията, иска от Съда:
–
да отхвърли подадената до него жалба и
–
да осъди жалбоподателите да заплатят съдебните разноски.
По жалбата до Съда
25
В подкрепа на жалбата си до Съда жалбоподателите изтъкват четири основания, свързани:
–
първо, с неправилно тълкуване на приложение XIII и на Регламент № 253/2011, тъй като Общият съд е приел, че при оценката на B/vB свойствата на дадено вещество данните относно коефициента за биоконцентрация (наричан по-нататък „BCF“) имат „предимство“ или „по-голяма значимост“ от другите налични данни,
–
второ, с неправилно тълкуване на приложение XIII, тъй като Общият съд е приел, че ECHA не е допуснала явна грешка, като не е взела предвид хибридния характер на D4, D5 и D6, с изопачаване на основанията и доказателствата, както и с нарушение на правото на изслушване,
–
трето, с неправилно тълкуване на приложение XIII, тъй като Общият съд е приел, че ECHA не е допуснала явна грешка, като не е взела предвид данните, получени при подходящи условия, с изопачаване на основанията и доказателствата, както и с нарушение на правото на изслушване,
–
четвърто, с неточност на фактическите констатации на Общия съд и с изопачаване на доказателствата.
По първото основание
Доводи на страните
26
Жалбоподателите, подкрепяни от ACC, поддържат, че „определянето на значимостта на данните“ по смисъла на Регламента REACH означава, че при разглеждането на въпроса дали дадено вещество отговаря на критериите за идентифициране на В/vB свойства, не могат да бъдат взети предвид само данните за BCF, предвидени в раздел 3.2.2, буква а) от приложение XIII, а следва да се вземе предвид и друга информация, като коефициента на биомултипликация (наричан по-нататък „BMF“) или коефициента на трофична мултипликация (наричан по-нататък „TMF“), изрично посочени в буква в) от същия раздел. Така всички данни относно разглежданите вещества трябвало да се оценят съвместно с оглед на критериите, посочени в раздел 1 от посоченото приложение, и никакви конкретни данни (като например тези за BCF) нямали предимство пред другите налични релевантни данни (като тези за BMF и TMF), както следвало по-специално от езиковото тълкуване на раздел 3.2.2 от приложение XIII, на съображения 5 и 6 от Регламент № 253/2011 и на „Ръководството относно изискванията за информация и оценката на безопасността на химичните вещества“ на ECHA.
27
На първо място, жалбоподателите поддържат, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е преценил в точка 71 от обжалваното съдебно решение, че законодателят на Европейския съюз е избрал да даде предимство на резултатите от надеждни проучвания относно BCF, чиито стойности имали по-голяма значимост от тази на другите налични данни, и като е приел в точка 68 от това съдебно решение, че предимството на данните относно BCF се потвърждава от раздели 1.1.2 и 1.2.2 от приложение XIII, които определят критериите за идентифициране на B и vB свойствата на дадено вещество с оглед на BCF във водните биологични видове, а в точки 69 и 70 от посоченото съдебно решение — че определянето на значимостта на данните не се прилага, ако данните за BCF могат да се приложат „пряко“ във връзка с критериите, предвидени в раздел 1 от това приложение.
28
Да се приеме, че на определена категория данни се дава „предимство“, „по-голяма значимост“ (т. 71 от обжалваното съдебно решение) или определена „важност“ (т. 72 от това съдебно решение) спрямо други данни, противоречало на самото понятие за „значимост“, както е дефинирано в приложение XIII, което изисква всички налични резултати да бъдат обединени, „независимо от индивидуалните заключения по тях“, и лишавало това понятие от неговото полезно действие.
29
По мнение на жалбоподателите, приемайки, че данните, посочени в раздел 3.2.2 от приложение XIII, придобиват важност, когато данните за BCF не могат да се приложат пряко към наличната информация, Общият съд всъщност е приел, че не следва да се придава релевантност (или особени последици) на данните, посочени в букви б) и в) от този раздел, когато са налице резултати по смисъла на буква а) от него.
30
Тази преценка на Общия съд обаче не се потвърждавала нито от втората алинея от въведението към приложение XIII, нито от съображения 5 и 6 от Регламент № 253/2011, в които не се посочвало, че определянето на значимостта на данните е уместно, когато не е възможно пряко прилагане на критериите за идентифициране на В/vB свойства към данните за BCF, а се посочвало, че това определяне е особено уместно, когато не е възможно пряко прилагане на критериите за идентифициране на В/vB свойства към цялата налична информация. Такова тълкуване било в съответствие и с третата алинея от въведението към това приложение, в която се набляга на необходимостта да се вземе предвид цялата налична информация, независимо от индивидуалните заключения. Обжалваното съдебно решение обаче неправилно давало предимство на данните относно BCF именно поради възможността те да се приложат числено във връзка с критериите, предвидени в раздел 1 от посоченото приложение. В случая обаче трябвало да се използва подход за отчитане на значимостта на данните, за да се оценят B и vB свойствата на съответните вещества, независимо от извода на Общия съд, че данните за BCF могат да се приложат пряко/числено във връзка с предвидените в този раздел критерии.
31
Според жалбоподателите приложение XIII изисква да се вземат предвид данните за BCF, както и тези за BMF и/или TMF, без някои от тях да имат предимство. Когато резултатите, следващи от тези данни, са налични, но противоречиви, както било в настоящия случай, и когато свойствата на разглежданото вещество показват, че дадена категория данни не е релевантна, какъвто бил случаят за BCF, в съответствие с вътрешната съгласуваност на това приложение било по принцип това да бъде особено уместно определяне на значимостта на данните, при което се разглеждат данни, различни от тези за BCF и имащи същата степен на важност.
32
От обжалваното съдебно решение обаче се подразбирало, че резултатите относно BCF сами по себе си са достатъчни, за да се установи презумпция за „безпокойство“ относно В/vB свойствата, която може да бъде оборена само ако други данни „опровергават“ (т. 73 от обжалваното съдебно решение), „обезсилват“ (т. 74 от това съдебно решение), „противоречат на“ (т. 83 и 130 от посоченото съдебно решение) или „оборват“ (т. 129 и 155 от същото съдебно решение) тези резултати.
33
На второ място, жалбоподателите твърдят, че в точка 74 от обжалваното съдебно решение Общият съд е обърнал тежестта на доказване, като е заключил, че липсата на биомултипликация на дадено вещество в хранителна верига не доказва липсата на биомултипликация на това вещество в други хранителни вериги. Така Общият съд пренебрегнал обстоятелството, че Регламентът REACH не изисква да се представят доказателства за липса на биомултипликация във всички възможни хранителни вериги, но за сметка на това задължава ECHA да докаже, че дадено вещество отговаря на критериите за идентифицирането му като вещество с В свойство или vB свойство, което в случая не било направено от ECHA.
34
На трето място, Общият съд също така допуснал грешка в преценката в точки 76 и 77 от обжалваното съдебно решение, като не упражнил контрол върху процеса, довел до приемането на спорното решение, тъй като, от една страна, той неправилно отхвърлил резултатите от извършено лабораторно изследване на BMF, в рамките на което за рибите имало експозиция чрез хранителен режим и което показвало много малък BMF, възприемайки — без валидно основание — обясненията на MSC, че тези резултати не могат да бъдат сравнени с това, което се случва в реалната среда, където има експозиция на рибите едновременно чрез хранителен режим и по воден път, и от друга страна, той не санкционирал подхода на ECHA, която квалифицирала като релевантни данните относно други вещества с нисък BMF и висок BCF, без да направи сравнение между свойствата на тези вещества и свойствата на разглежданите в случая вещества.
35
Според ECHA, подкрепяна от Федерална република Германия, подходът за отчитане на значимостта на данните съгласно приложение XIII не изключва възможността да се придаде различна тежест на различните данни, така че оплакването за неправилно тълкуване на това приложение и на Регламент № 253/2011 трябва да се отхвърли като неоснователно. Що се отнася до другите грешки, за които се твърди, че са допуснати от Общия съд, ECHA посочва, че доводите на жалбоподателите са недопустими, тъй като целят нова преценка на фактите. Във всички случаи тези доводи били неоснователни.
36
Федерална република Германия добавя, че не само трябва да се даде „известно предимство“ на BCF, но и може да се приеме, че BCF е определящ, доколкото в случая концентрацията на D4, D5 и D6 при рибите е била 5000 пъти по-висока, отколкото в заобикалящата вода.
37
Що се отнася по-специално до точка 71 от обжалваното съдебно решение, Комисията добавя, че доколкото жалбоподателите оспорват преценката на Общия съд относно значимостта на BCF, техните доводи всъщност целят извършването на нова преценка на фактите и следователно трябва да бъдат отхвърлени като недопустими. За сметка на това, доколкото доводите на жалбоподателите се отнасят до грешка при тълкуването, допусната от Общия съд с предоставянето на предимство на резултатите от надеждни проучвания относно BCF, то те били неотносими. Всъщност, дори Общият съд да е допуснал грешка при прилагане на правото, като е дал принципно предимство на тези резултати (което не е така), преценката му не може да бъде поставена под въпрос, тъй като в случая MSC е приел, без да допусне явна грешка в преценката, че стойностите на BCF имат по-голяма значимост от другите данни, изтъкнати от жалбоподателите.
Съображения на Съда
38
В рамките на първото основание жалбоподателите, подкрепяни от ACC, твърдят по същество, че точки 68—72, 74, 76 и 77 от обжалваното съдебно решение са опорочени от редица грешки при прилагане на правото, свързани, първо, с неправилно тълкуване на приложение XIII, що се отнася до предимството, предоставено на данните за BCF, второ, с обръщане на тежестта на доказване и трето, с незачитане от Общия съд на пределите на упражнявания от него контрол.
39
На първо място, що се отнася до предимството, предоставено от Общия съд в точки 68—72 от обжалваното съдебно решение на резултатите от надеждните проучвания относно BCF на дадено вещество във водните биологични видове, от системата на приложение XIII, изменено с Регламент № 253/2011, следва, че определянето на значимостта на данните предполага цялата налична информация, свързана с идентифицирането на PBT или vPvB вещество, да се разглежда съвместно, независимо от индивидуалните заключения, като подобаващо внимание трябва да се обърне на качеството и съпоставимостта на данните.
40
Съгласно втората алинея от въведението към това приложение за целите на идентифицирането на PBT и vPvB веществата при определянето на значимостта на данните се извършва сравнение на цялата налична и релевантна информация по раздел 3.2 от посоченото приложение, а именно по-специално релевантните и налични данни относно BCF, BMF и TMF, с критериите, определени в раздел 1 от него.
41
Според раздел 1 от приложение XIII относно критериите за идентифициране на PBT и vPvB вещества биоакумулацията се определя с оглед на BCF във водните биологични видове. Така дадено вещество е „биоакумулиращо“ (B), когато BCF на това вещество надвишава 2000, и „много биоакумулиращо“ (vB), когато BCF надвишава 5000.
42
Видно от втората алинея от въведението към това приложение, определянето на значимостта на данните се прилага в частност когато критериите в раздел 1 от него, и по-специално BCF, не са пряко приложими към наличната информация. Това следва и от съображение 6 от Регламент № 253/2011, съгласно което определянето на значимостта на данните е особено уместно, когато посочените в този раздел 1 критерии не са пряко приложими към наличната информация.
43
Както генералният адвокат посочва в точки 44—50 от заключението си, от съвместния прочит на посоченото въведение и на въпросното съображение 6 следва, че определянето на значимостта на данните трябва най-напред да изясни — като се вземе предвид цялата налична информация, посочена в раздел 3.2 от приложение XIII — дали наличните проучвания са определили BCF по релевантен и надежден начин. Ако случаят е такъв, релевантните и надеждни данни относно BCF се ползват с привилегировано положение в системата на приложение XIII, доколкото биоакумулацията е пряко свързана с тези данни. Това тълкуване не може да бъде поставено под въпрос от включването с Регламент 2017/735, изменящ Регламент № 440/2008, на метода за изпитване чрез хранителен режим (тоест чрез биомултипликация или чрез трофична мултипликация), който е подходящ за вещества с много малка разтворимост във вода, като метод, използван за определяне на биоакумулацията в риби, подобно на експозицията по воден път.
44
Следователно, без да допусне грешка при прилагане на правото, Общият съд е заключил в точки 71 и 72 от обжалваното съдебно решение, че законодателят на Съюза е предоставил предимство на резултатите от надеждните проучвания относно BCF на дадено вещество във водните биологични видове. Както Общият съд правилно е отбелязал в точки 68—71 от въпросното съдебно решение, това предимство не засяга прилагането на определянето на значимостта на данните. Именно в този контекст Общият съд е приел, че MSC не е допуснал явна грешка в преценката, като е счел данните за BCF за притежаващи по-голяма значимост от тази на други данни, изтъкнати от жалбоподателите, а именно данните за BMF и/или TMF. Следователно доводът на жалбоподателите, че съгласно обжалваното съдебно решение не следва да се придава релевантност (или особени последици) на данните, посочени в раздел 3.2.2, букви б) и в) от приложение XIII, когато са налице резултати относно биоконцентрацията, свидетелства за неправилно разбиране на това съдебно решение и следователно трябва да се отхвърли като неоснователен.
45
В допълнение, доколкото първото основание, свързано с неправилно тълкуване на приложение XIII, се отнася до преценката на Общия съд относно конкретния начин, по който в случая е приложено определянето на значимостта на данните, както и относно значимостта, призната на данните за BCF при претеглянето на различните доказателства, при липсата на каквото и да било твърдение за изопачаване това основание трябва да се отхвърли като недопустимо.
46
На второ място, що се отнася до твърдяното обръщане на тежестта на доказване в точка 74 от обжалваното съдебно решение, тъй като Общият съд имплицитно приел, че жалбоподателите трябва да докажат липсата на биомултипликация във всички хранителни вериги, следва да се посочи, че в тази точка Общият съд е приел, че „данните, получени при проучвания на място и свидетелстващи за липса на трофична мултипликация в някои хранителни мрежи, са били взети предвид“ от MSC, който е счел, че „тези данни [обаче] не обезсилват другите доказателства, подкрепящи извода относно биоакумулацията“. Именно в този контекст Общият съд е посочил, от една страна, че липсата на биоакумулация посредством биомултипликация не изключва възможността за биоакумулация посредством биоконцентрация и от друга страна, че липсата на биомултипликация на дадено вещество в някоя хранителна верига не доказва липсата на биомултипликация на това вещество в други хранителни вериги.
47
Обръщане на тежестта на доказване би предполагало при липсата на доказателства относно биоакумулацията на дадено вещество жалбоподателите да трябва да докажат липсата на биоакумулация, което в случая не е било изисквано от тях. За сметка на това, както отбелязва генералният адвокат в точка 91 от заключението си, страната, която се оплаква от недостатъчно проучване на релевантните обстоятелства от съответния орган на Съюза или от допуснати от него явни грешки в преценката, трябва да посочи обстоятелствата, които могат да обосноват правдоподобността на твърдяното недостатъчно проучване или на твърдените грешки, като е в тежест на въпросния орган евентуално да опровергае тази правдоподобност, без това да представлява обръщане на тежестта на доказване.
48
На трето място, що се отнася до твърдения недостатъчен контрол, упражнен от Общия съд в точки 76 и 77 от обжалваното съдебно решение по отношение на някои изводи на MSC и ECHA, следва веднага да се припомни, както Общият съд е отбелязал в точки 51 и 52 от обжалваното съдебно решение, че в сложен технически контекст, който подлежи на развитие (като този по настоящото дело), компетентните органи на Съюза разполагат с широко право на преценка, а контролът на съда на Съюза трябва да се сведе до проверка дали упражняването на това право не е опорочено поради явна грешка или поради злоупотреба с власт и също дали тези органи явно не са превишили пределите на правото си на преценка (вж. в този смисъл решения от 21 юли 2011 г., Etimine, C‑15/10, EU:C:2011:504, т. 60, и от 9 март 2023 г., PlasticsEurope/ECHA, C‑119/21 P, EU:C:2023:180, т. 46).
49
От доводите на жалбоподателите обаче не следва, че Общият съд не е зачел пределите на упражнявания от него контрол. За сметка на това, без да изтъкват каквото и да било изопачаване, жалбоподателите, изглежда, оспорват преценката от Общия съд на посочените от тях резултати от изпитването чрез хранителен режим и на извършеното от MSC препращане към други вещества с цел да се илюстрира, че не е необичайно вещество с BMF под 1, следващ от изпитване чрез хранителен режим, да може да притежава BCF, отговарящ на критерия за идентифициране на В или vB свойства.
50
По този начин жалбоподателите всъщност искат Съдът да преразгледа представените пред Общия съд доказателства. Следва обаче да се припомни, че съгласно член 256, параграф 1 ДФЕС и член 58, първа алинея от Статута на Съда на Европейския съюз обжалването пред Съда се ограничава само до правни въпроси. Единствено Общият съд е компетентен да установява и преценява относимите факти, както и да преценява доказателствата. Затова в производството по обжалване на съдебни актове на Общия съд Съдът не е компетентен да установява фактите, нито по принцип да проверява доказателствата, които Общият съд е приел в подкрепа на тези факти (решение от 9 март 2023 г., PlasticsEurope/ECHA, C‑119/21 P, EU:C:2023:180, т. 84).
51
При това положение първото основание трябва да се отхвърли отчасти по същество и отчасти като недопустимо.
По второто основание
Доводи на страните
52
Жалбоподателите, подкрепяни от ACC, изтъкват, че приложение XIII се прилага за органичните вещества, включително металорганичните съединения, но не и за неорганичните вещества. Дадено вещество било органично, ако съдържа само въглерод, водород и кислород, евентуално и азот. D4, D5 и D6 имали уникални свойства поради хибридния си характер, които се изразявали в различни свойства на разтворимост и на разпределение между компонентите на средата, влияещи на разпространението и съдбата им в околната среда. Жалбоподателите уточняват, че D4, D5 и D6 са биоразтворими, че концентрацията им намалява с нарастването на трофичното ниво и че те се метаболизират, когато се абсорбират от организмите по хранителен път, тоест не се натрупват в хранителната верига.
53
Според жалбоподателите от това следва, че данните за BCF не са пряко релевантни за оценката на В и vB свойствата на тези вещества, тъй като проучванията относно биоконцентрацията се извършват при изкуствени условия, при които не само веществата са възпрепятствани да се разпределят във въздуха или седиментите, но и концентрацията на веществата във водата се поддържа постоянна. Следователно резултатите от тези проучвания не отразявали поведението на веществата в околната среда при „подходящи условия“ по смисъла на четвъртата алинея от въведението към приложение XIII. За сметка на това BMF и TMF представлявали релевантни параметри.
54
В този контекст жалбоподателите поддържат, на първо място, че Общият съд не е отговорил на представените от тях в първоинстанционното производство доводи относно последиците, които произтичат от хибридния характер на съответните вещества за целите на прилагането на критериите, предвидени в приложение XIII. За сметка на това в точки 140, 141 и 150 от обжалваното съдебно решение Общият съд само приел, че вещество с хибридна органично-неорганична структура не е изключено от приложното поле на това приложение.
55
На второ място, в точка 151 от обжалваното съдебно решение Общият съд, от една страна, обърнал тежестта на доказване, приемайки, че жалбоподателите не са представили никакво надлежно доказателство за пропуск на ECHA да вземе предвид специфичните свойства на съответното вещество, и от друга страна, пренебрегнал доказателствата, представени от тях с цел да се установи този пропуск. По мнение на жалбоподателите ECHA не е доказала да е взела предвид хибридния характер на съответните вещества при оценката им съгласно това приложение, а Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е приел, че този пропуск не представлява явна грешка в преценката.
56
В точка 156 от обжалваното съдебно решение Общият съд отново обърнал тежестта на доказване, приемайки, че жалбоподателите не са доказали допускането от ECHA на явна грешка в преценката, що се отнася до отчитането от нея на експозицията чрез хранителния режим по хранителната верига. Жалбоподателите твърдят, че са представили подробни коментари, доказващи, че ECHA не е взела предвид специфичните свойства на D4, D5 и D6, произтичащи от хибридния им характер и обосноваващи използването на данни за BMF с цел да се оценят техните В и vB свойства, поради което ECHA е трябвало да докаже, че при приемането на спорното решение действително е взела предвид тези специфични свойства.
57
На трето място, жалбоподателите оспорват преценката на Общия съд в точки 117, 126, 152, 153 и 155 от обжалваното съдебно решение, тъй като по същество тя се основавала на изопачаване на фактите.
58
Така, първо, що се отнася до точки 117 и 152 от обжалваното съдебно решение, в тях Общият съд неправилно посочил, че според жалбоподателите D4, D5 и D6 не се намират нито във водата, нито в околната среда. Жалбоподателите оспорват да са изложили толкова крайни твърдения в това отношение, и за илюстрация препращат към писмената реплика, както и към отговора си на поставените от Общия съд въпроси, за да докажат, че са твърдели и доказали, че хибридните свойства на D4, D5 и D6 влияят на поведението и съдбата им в околната среда на такова ниво, че би трябвало да се наложи извод, различен от този на Общия съд, що се отнася до техните B/vB свойства.
59
Второ, що се отнася до метаболизирането на D4, D5 и D6, в точка 126 от обжалваното съдебно решение Общият съд най-напред погрешно приел, че липсват достатъчно конкретни и реални доказателства относно твърдението на жалбоподателите, че D4, D5 и D6 се метаболизират от организмите. Жалбоподателите обаче твърдят, че в жалбата в първоинстанционното производство са представили научни доказателства в този смисъл, в частност проучванията „Domoradzki et al. (2017)“ и „Gobas et al. (2015)“ относно метаболизирането при рибите.
60
По-нататък, в точка 153 от обжалваното съдебно решение Общият съд неправилно приел, че твърденията на жалбоподателите относно метаболизирането на веществата в бентосните, пелагичните и сухоземните видове не са подкрепени с доказателства. Според жалбоподателите, макар в точка 128 от обжалваното съдебно решение Общият съд действително да е взел предвид изтъкнатото от тях проучване „Selck и др. (2018)“, той все пак е пренебрегнал основния извод в това проучване, а именно че разглежданите вещества се метаболизират дори в живеещите в седиментите организми в такава степен, че не може да се осъществи никаква биоакумулация.
61
Накрая, в точка 155 от обжалваното съдебно решение Общият съд направил погрешни изводи. Така според жалбоподателите те не са твърдели, че разглежданите вещества се метаболизират изцяло, а изводът, до който е стигнал Общият съд в точка 127 от обжалваното съдебно решение, че „[д]ори да има такова метаболизиране, то не би било достатъчно силно, за да се изключи всякаква биоакумулация посредством биоконцентрация“, е необоснован. Също така проучването „Gobas (2018)“ опровергавало твърдението на Общия съд в същата точка 155, че заключението на ECHA относно vB свойството на D4, D5 и D6 се потвърждава от данните относно биомултипликацията, получени чрез проучвания на хранителния прием.
62
ECHA, подкрепяна от Комисията, твърди, че второто основание трябва да се отхвърли като недопустимо или при всички положения по същество.
63
В писмената реплика, що се отнася до нарушението на правото на изслушване, жалбоподателите добавят, че самият факт на изопачаване и на неразглеждане на доводите им от Общия съд представлява такова нарушение.
Съображения на Съда
64
Второто основание се отнася до преценката на Общия съд относно последиците, свързани с характерните свойства на D4, D5 и D6, произтичащи от хибридния им характер, с оглед на предвидените в приложение XIII критерии за оценка.
65
На първо място, жалбоподателите критикуват точки 140, 141 и 150 от обжалваното съдебно решение, в които според тях Общият съд е изопачил доводите им. Според жалбоподателите те са поддържали не че D4, D5 и D6 трябва да бъдат изключени от приложното поле на Регламента REACH поради хибридния си характер, а че характерните свойства на тези вещества могат да повлияят на прилагането на критериите, предвидени в приложение XIII за целите на идентифицирането им като PBT или vPvB вещества.
66
В това отношение следва да се отбележи, както посочва и генералният адвокат в точки 77—81 от заключението си, че макар от жалбата в първоинстанционното производство да е видно, че жалбоподателите критикуват „начина, по който следва да се приложат критериите, посочени в приложение XIII към Регламента REACH“, изводът на Общия съд относно прилагането на това приложение спрямо съответните вещества не накърнява интересите на жалбоподателите.
67
Всъщност в системата на обжалваното съдебно решение този извод предхожда анализа относно характерните свойства на D4, D5 и D6, произтичащи от хибридния им характер, и относно отражението им върху оценката на P, B, T, vP или vB свойствата на тези вещества. Както отбелязва ECHA, без това да се оспорва от жалбоподателите, Общият съд не само е установил, че D4, D5 и D6 попадат в приложното поле на Регламента REACH, но и е анализирал възраженията на жалбоподателите, свързани с отражението на хибридния характер на посочените вещества с оглед на прилагането на приложение XIII. Следователно критиките към точки 140, 141 и 150 от обжалваното съдебно решение трябва да се отхвърлят като неотносими.
68
На второ място, що се отнася до оплакването за обръщане на тежестта на доказване от страна на Общия съд, тъй като в точки 151 и 156 от обжалваното съдебно решение той е приел, че жалбоподателите не са представили доказателства, годни да установят, че ECHA не е взела предвид информацията за хибридния характер на D4, D5 и D6 и че е допуснала явна грешка в преценката, що се отнася до експозицията чрез хранителния режим по хранителната верига, то трябва да се отхвърли като неоснователно. Всъщност, както бе посочено в точка 47 от настоящото съдебно решение, Общият съд единствено и правилно е приел, че жалбоподателите трябва да посочат пред него обстоятелствата, които могат да обосноват правдоподобността на изтъкнатите от тях недостатъци или явни грешки.
69
На трето място, що се отнася до последиците, които произтичат от специфичните свойства на D4, D5 и D6, следва да се отбележи, че както изтъква и ECHA и както следва от точка 151 от обжалваното съдебно решение, Общият съд не е приел, че такива свойства не могат да се квалифицират като релевантна информация по смисъла на раздел 3.2 от приложение XIII, която може да бъде взета предвид при определянето на значимостта на данните. Всъщност той е заключил, че в случая с изтъкнатите от жалбоподателите обстоятелства не може да се докаже, че ECHA е пропуснала да вземе предвид тези свойства и че подобен пропуск е имал отражение върху идентифицирането на D4, D5 и D6 като PBT или vPvB вещества.
70
Жалбоподателите оспорват това заключение на Общия съд, като твърдят, че изводите в точки 117, 126, 152, 153 и 155 от обжалваното съдебно решение почиват на изопачаване на техните доводи и на доказателствата, представени в подкрепа на тези доводи.
71
Най-напред, що се отнася до изопачаването на доводите им, жалбоподателите поддържат, от една страна, че не са излагали толкова крайни твърдения като тези, че „D4, D5 и D6 не се намират във водата“, и от друга страна, че не са изтъквали пълното метаболизиране на тези вещества в някои организми.
72
Първо, следва да се отбележи, че жалбоподателите не оспорват, че писмените им изявления са могли да бъдат тълкувани от Общия съд в смисъл, че D4, D5 и D6 не се намират във водата. Изопачаването обаче би трябвало ясно да личи от обжалваното съдебно решение, което в случая не е така. Освен това в точка 118 от обжалваното съдебно решение Общият съд се е спрял и на хипотезата разглежданите вещества да не преминават от „седиментите към водата отвъд нивото на разтворимост“, и е отбелязал, че ниска разтворимост във вода не означава „липса на биоконцентрация във водните биологични видове“.
73
Второ, следва да се констатира, че жалбоподателите не подкрепят с доказателства твърдението за изопачаване на техните доводи, що се отнася до метаболизирането на D4, D5 и D6 в някои организми. Освен това оспорваната от жалбоподателите точка 155 от обжалваното съдебно решение се вписва в рамките на съображенията на Общия съд, изложени в точки 153—155 от това съдебно решение. Така, след като правилно е изложил тезата на жалбоподателите в точка 153 от посоченото съдебно решение, Общият съд е приел, от една страна, че метаболизирането на разглежданите вещества в рибите и в живеещите в седиментите организми е разгледано в рамките на втората част на първото основание и от друга страна, че доводите относно метаболизирането на тези вещества в други организми не са подкрепени с доказателства. Единствено при условията на евентуалност Общият съд е разгледал в точка 155 от същото съдебно решение хипотезата, при която „разглежданите вещества се метаболизират изцяло в някои организми“, за да стигне до извода, че „това не би поставило под въпрос заключението на ECHA относно vB [свойството] на D4, D5 и D6, основано на високите стойности на BCF и подкрепено от множество източници на данни за биомултипликацията, получени чрез проучвания на хранителния прием“.
74
По-нататък, що се отнася до изопачаването на доказателствата, тъй като Общият съд не взел предвид представените от жалбоподателите проучвания, отнасящи се по-специално до метаболизирането на D4, D5 и D6 при рибите, следва да се отбележи, че това оплакване почива на избирателен прочит на обжалваното съдебно решение, защото, както е видно от точки 170—172 от това съдебно решение, проучванията „Domoradzki et al. (2017)“ и „Gobas et al. (2015)“, изтъкнати от жалбоподателите в жалбата им до Съда, са били разгледани в подкрепящите документи относно D4 и D5 и взети предвид в процеса на вземане на решение.
75
От гореизложеното следва, че оплакванията на жалбоподателите, свързани с изопачаване на доводите и доказателствата, всъщност имат за цел да се получи от Съда тълкуване на последните, различно от даденото от Общия съд в обжалваното съдебно решение, и следователно трябва да се отхвърлят като недопустими.
76
На четвърто място, що се отнася до нарушението на правото на изслушване, следва да се припомни, че това право предполага на заинтересованото лице да бъде предоставена възможност да изложи надлежно своето становище по обстоятелствата, на които компетентният орган основава решението си. Критиките на жалбоподателите обаче се отнасят до отхвърлянето от Общия съд на оплакванията, формулирани срещу спорното решение. Освен това зачитането на правото на изслушване в рамките на съдебно производство предполага не че съдът трябва да обхване изцяло в решението си всички твърдения, изтъкнати от всяка от страните, а че след като е изслушал твърденията на страните и е разгледал доказателствата, той трябва да се произнесе по исканията в жалбата и да мотивира решението си (решение от 11 януари 2007 г., Technische Glaswerke Ilmenau/Комисия, C‑404/04 P, EU:C:2007:6, т. 125).
77
При това положение второто основание трябва да се отхвърли отчасти по същество, отчасти като неотносимо и отчасти като недопустимо.
По третото основание
Доводи на страните
78
С третото основание жалбоподателите, подкрепяни от ACC, оспорват по-специално точки 88—90 и 116—119 от обжалваното съдебно решение и поддържат, че Общият съд е допуснал грешка, като е приложил твърде формалистично разграничение между оценката на рисковете и оценката на опасността.
79
Така според тях от четвъртата алинея от въведението към приложение XIII следва, че информацията, използвана за целите на оценката на PBT/vPvB свойствата на дадено вещество, „трябва да се основава на данни, получени при подходящи условия“. Те цитират и точка 114 от решението на апелативния съвет на ECHA от 7 декември 2016 г. (преписка A-013‑2014), съгласно която, ако „подходящите условия“ не съответстват непременно на „условията на реалния живот“, четвъртата алинея от въведението към приложение XIII все пак изисква ECHA да вземе предвид характерните свойства на разглежданото вещество, за да бъде възможна правилна оценка на поведението му в околната среда.
80
В точка 88 от обжалваното съдебно решение обаче Общият съд неправилно отхвърлил доводите им относно съдбата и поведението на веществата в околната среда с мотива, че те били ирелевантни, тъй като се отнасяли по-скоро до оценката на риска, отколкото до оценката на опасността. Според жалбоподателите обаче това разграничение между оценката на риска и оценката на опасността не може да доведе до отхвърляне на съображенията относно реално съществуващите условия на околната среда, тоест относно „подходящите условия“ по смисъла на четвъртата алинея от въведението към приложение XIII, с мотива, че ставало въпрос за преценка относно експозицията на тези вещества, която ECHA не била длъжна да разгледа в рамките на оценката на опасността. По мнение на жалбоподателите оценката дали дадено вещество отговаря на критериите P, B, T, vP или vB при „подходящи условия“, предполага задължително да се разгледа поведението на това вещество в околната среда, като се държи сметка за характерните му свойства.
81
При това положение Общият съд тълкувал неправилно четвърта алинея от приложение XIII и отхвърляйки тези доводи, нарушил правото на изслушване на жалбоподателите.
82
ECHA поддържа, че третото основание трябва да се отхвърли по същество. В това отношение тя изтъква, че предложеното от жалбоподателите тълкуване на четвъртата алинея от въведението към приложение XIII не се подкрепяло нито от решението на апелативния съвет на ECHA от 7 декември 2016 г. (преписка A-013‑2014), нито от насока 305 на ОИСР, която предвижда стандартизиран метод за изпитване във връзка с измерването на биоконцентрацията на дадено вещество.
83
Според Комисията третото основание представлява ново основание, доколкото в първоинстанционното производство жалбоподателите са поддържали, че „подходящите условия“ изискват всяко свойство (P, B и T) да се оценява в една и съща околна среда. Поради това изтъкването на това основание в производството по обжалване пред Съда било недопустимо. Във всеки случай Комисията счита, че посоченото основание следва да се отхвърли по същество, тъй като почива на погрешно разбиране за идентифицирането на опасностите от даден химикал.
Съображения на Съда
84
Като начало следва да се посочи, че с третото основание жалбоподателите критикуват направеното от Общия съд разграничение между оценката на риска и оценката на опасността, както и произтичащите от него последици за идентифицирането на дадено вещество като пораждащо сериозно безпокойство по смисъла на членове 57 и 59 от Регламента REACH. Следователно това основание не може да се счита за новоизтъкнато в производството по обжалване пред Съда.
85
По-конкретно, жалбоподателите оспорват точки 88—90 и 116—119 от обжалваното съдебно решение, отнасящи се по същество до понятието „подходящи условия“ по смисъла на четвъртата алинея от въведението към приложение XIII, съгласно която „[и]нформацията, използвана за целите на оценката на PBT/vPvB свойствата, трябва да се основава на данни, получени при подходящи условия“.
86
В това отношение следва да се отбележи, че в контекста на Регламента REACH Съдът вече многократно е възприемал разграничението между оценката на опасността и оценката на риска. Така Съдът е постановил, че критериите по приложение XIII се основават на оценка на опасността от PBT и vPvB веществата, посочени в член 57, букви г) и д) от този регламент, и не изискват да се извършва оценка на рисковете по отношение на съответните вещества, подобна на оценката, изисквана — в рамките на процедурата за оценка — в раздел 6 от приложение I към посочения регламент или — в рамките на разрешителната процедура — в член 64, параграф 4 от същия регламент, или — що се отнася до процедурата за ограничаване — в член 70 от Регламента REACH (вж. в този смисъл решение от 15 март 2017 г., Polynt/ECHA, C‑323/15 P, EU:C:2017:207, т. 24 и 25).
87
От това следва, че основавайки се на разграничението между оценката на риска и оценката на опасността, Общият съд правилно е приел в точка 89 от обжалваното съдебно решение, че поведението на дадено вещество в околната среда се отнася по-скоро до оценката на риска. Затова в контекста на приложение XIII понятието „подходящи условия“ се отнася не до поведението на съответното вещество в околната среда, а до въпроса дали методите за изпитване са годни да идентифицират характерните му опасни свойства.
88
Следователно, както генералният адвокат посочва в точка 68 от заключението си, обжалваното съдебно решение не е опорочено от грешка при прилагане на правото поради това, че Общият съд е отказал да тълкува понятието „подходящи условия“ в смисъл, че методите за изпитване за оценка на биоакумулацията трябва да съответстват на действителното наличие на съответните вещества в околната среда.
89
Що се отнася до изопачаването на основанията и доказателствата, изтъкнато от жалбоподателите в подкрепа на третото основание, следва да се отбележи, че те само го посочват формално, без да го подкрепят с доказателства, позволяващи да се установи кое основание или доказателство е изопачено от Общия съд.
90
По отношение на твърдяното нарушение на правото на изслушване доводите на жалбоподателите не могат да бъдат възприети по същите съображения като изложените в точка 76 от настоящото съдебно решение.
91
Ето защо третото основание трябва да се отхвърли по същество.
По четвъртото основание
92
Четвъртото основание се състои от три части, първата от които се отнася до отчитането от Общия съд на информацията относно токсичността на D5 и D6 въз основа на наличието на D4 като примес, втората — до доказателствата относно биоакумулацията на D4 и D5, представени след становищата на MSC и КОР, и третата — до отчитането на цялата релевантна информация в рамките на оценката на биоакумулацията на D6.
По първата част
– Доводи на страните
93
Жалбоподателите, подкрепяни от ACC, твърдят, че ECHA е идентифицирала D5 и D6 като PBT вещества, тъй като D5 и D6 съдържат D4 като примес, а D4 притежава P, B и T свойства. С оглед на наличните данни за тези вещества ECHA обаче не взела предвид факта, че нито D5, нито D6 сами по себе си притежават T свойството.
94
Жалбоподателите не оспорват, че D4 присъства като примес в D5 и D6. Те обаче твърдят, че когато са пряко изпитвани, нито D5, нито D6 са токсични за околната среда. Макар пета алинея от въведението към приложение XIII да предвижда, че трябва да се вземе предвид информацията за примесите/съставките, все пак идентифицирането на дадено вещество следва да се основава на информацията за самото вещество, както „и“ на съответните съставки на това вещество.
95
На първо място, Общият съд допуснал грешка в точка 256 от обжалваното съдебно решение, като заключил, че „думата „и“ не указва, че ECHA е трябвало да оцени токсичността на D5 и D6 като такава“.
96
На второ място, в точка 270 от това съдебно решение Общият съд приел, че обясненията на ECHA относно токсичността на D5 и D6 са „правдоподобни“, докато в точка 271 от него посочил, че „не е убедителен“ доводът на жалбоподателите, че доколкото D4 се освобождава в околната среда като примес на D5 или на D6, той никога не достига нивото на токсичност поради ниската си разтворимост във вода и поради високия си коефициент на разпределение октанол — вода. Според жалбоподателите Общият съд не е обосновал това твърдение и по този начин е накърнил правото им да бъдат изслушани.
97
На трето място, в точка 272 от същото съдебно решение Общият съд изопачил доводите на жалбоподателите, като приел, че според тях D4 не се отвежда в околната среда. В действителност в жалбата в първоинстанционното производство, както и в писмената си реплика пред Общия съд жалбоподателите посочили, че доколкото D4 се отвежда под формата на примес, произхождащ от D5 или от D6, отвеждането на D4 не достига токсични нива поради характерните му свойства.
98
Така според жалбоподателите Общият съд е преценил токсичността на D5 и D6, без изобщо да обоснове тази преценка, което засяга пределите на правомощието му за контрол.
99
ECHA поддържа, че четвъртото основание е недопустимо, тъй като с доводите си жалбоподателите всъщност целят Съдът да извърши нова преценка на доказателствата и фактите, които вече са били разгледани от Общия съд.
100
Според ECHA първата част от това основание трябва да се отхвърли като неотносима, тъй като според нея токсичността на D5 и D6 няма никакво отражение върху оценката на vP и vB свойствата на тези вещества и не обезсилва извода за класифициране на D5 и D6 като вещества, пораждащи сериозно безпокойство с оглед на техните vP и vB свойства.
101
Във всеки случай доводите на жалбоподателите, изложени в рамките на тази част, също били неоснователни.
102
Според Комисията от петата алинея от въведението към приложение XIII следва, че идентифицирането на PBT или vPvB вещество може да се основава и на наличието на P, B, T, vP или vB свойства във всяка от съставките му, включително в примесите му или в продуктите от преобразуването или разграждането на това вещество.
– Съображения на Съда
103
На първо място, жалбоподателите оспорват тълкуването от Общия съд на петата алинея от въведението към приложение XIII, съгласно която при идентифицирането на PBT или vPvB вещество трябва да се вземат предвид и P, B, T, vP или vB свойствата на съответните съставки на дадено вещество и на съответните продукти от неговото преобразуване и/или разграждане.
104
В това отношение следва да се отбележи, че в оспорваната от жалбоподателите точка 256 от обжалваното съдебно решение Общият съд е приел, че съюзът „и“ не указва, че ECHA е трябвало да оцени токсичността на D5 и D6 като такава, макар да е знаела, че данните не са пълни в това отношение или че токсичността на тези две вещества произтича от други налични данни, по-специално от данните за D4, присъстващ като примес в D5 и D6. Жалбоподателите обаче не успяват да докажат, че това твърдение е неправилно. Освен това точка 256 от обжалваното съдебно решение е в съответствие с преследваната от Регламента REACH цел, която следва от член 1 от него и е припомнена от Общия съд в точка 257 от това съдебно решение, а именно да се гарантира високо ниво на защита на здравето на човека и околната среда.
105
На второ място, жалбоподателите твърдят, че Общият съд не е обосновал преценката си относно доказателствената стойност на обясненията, дадени от ECHA и от самите тях, а само ги е квалифицирал — съответно в точки 270 и 271 от посоченото съдебно решение — като „правдоподобни“ и по същество неубедителни. Макар жалбоподателите формално да изтъкват изопачаване на доказателствата, от доводите им е видно, че всъщност според тях Общият съд е нарушил задължението си за мотивиране. Точки 270 и 271 от обжалваното съдебно решение трябва да се разглеждат в контекста на точки 267—271 от това съдебно решение, в които се излагат причините, поради които ECHA не е взела предвид данните за токсичността, произтичащи от изпитванията, извършени с D5 и D6 в самостоятелен вид. В допълнение, по същите причини като изложените в точка 76 от настоящото съдебно решение изводите на Общия съд в точки 270 и 271 от обжалваното съдебно решение не разкриват никакво нарушение на правото на изслушване.
106
На трето място, що се отнася до критиката на жалбоподателите във връзка с точка 272 от обжалваното съдебно решение, следва да се посочи, че Общият съд не е пренебрегнал или изопачил представените от жалбоподателите доказателства, а ги е квалифицирал като несъществени. Жалбоподателите оспорват тази точка, като твърдят, че са поддържали не че D4 не се отвежда в околната среда, а че отвеждането на това вещество не достига нивата за установяване на токсичност поради характерните му свойства. Следва обаче да се отбележи, че този довод на жалбоподателите е разгледан и отхвърлен от Общия съд в точка 271 от обжалваното съдебно решение, а точка 272 от него е включена от съображения за изчерпателност, което личи от употребата на израза „освен това“. Следователно оплакването срещу точка 272 от обжалваното съдебно решение трябва да се отхвърли като неотносимо.
107
При това положение първата част от четвъртото основание трябва да се отхвърли отчасти по същество и отчасти като неотносима.
По втората част
– Доводи на страните
108
Според жалбоподателите, подкрепяни от ACC, ECHA не разгледала новата информация относно D4 и D5, която станала налична след приемането на становището на MSC, но преди приемането на спорното решение. Общият съд обаче, на първо място, неправилно заключил в точки 170, 171, 175 и 177 от обжалваното съдебно решение, че проучванията са били „третирани“ от ECHA и разгледани с „критично око“, без да изложи съображенията, довели до това твърдение.
109
На второ място, в точки 178 и 180 от обжалваното съдебно решение Общият съд допуснал грешка в преценката, от една страна, като приел, че жалбоподателите не са посочили никакъв конкретен пример за данни, за които им било невъзможно да разберат как са били преценени, и от друга страна, като приел, че жалбоподателите са представили няколко примера, които според тях доказват, че ECHA не е разгледала внимателно новата информация.
110
На трето място, що се отнася до корекциите за растеж, приложени към стойностите на BCF, в точка 200 от обжалваното съдебно решение Общият съд неправилно приел, че проучването „Gobas et coll. (2015)“ е било използвано, за да се определи дали е била извършена корекция за растеж. Според жалбоподателите това проучване не показва, че към стойностите на BMF е била приложена корекция за растеж. За сметка на това проучването „Gobas (2018)“ разкрило проблеми, свързани с приложената от ECHA корекция на растежа.
111
На четвърто място, в точка 208 от обжалваното съдебно решение Общият съд допуснал грешка при преценката на фактите и доводите на жалбоподателите. Според жалбоподателите ECHA не била длъжна да преценява за всяко проучване дали пробите евентуално са били замърсени. Когато обаче е установен проблем със замърсяване, какъвто е настоящият случай, тя следвало да го вземе предвид при определянето на значимостта на данните.
112
ECHA твърди, че с втората част от четвъртото основание жалбоподателите всъщност искат да се направи нова преценка на фактите по случая и че следователно техните доводи трябва да бъдат отхвърлени като недопустими. Тези доводи също така били неоснователни.
– Съображения на Съда
113
С първото оплакване, изложено в подкрепа на втората част от четвъртото основание, жалбоподателите по същество упрекват Общия съд, че без да даде достатъчно обяснения, е приел, че ECHA надлежно е взела предвид нови проучвания относно биоакумулацията на D4 и D5, последващи становищата на MSC и КОР.
114
Така това оплакване по същество е свързано с нарушение от Общия съд на задължението му за мотивиране. В това отношение следва да се напомни, че съгласно постоянната съдебна практика задължението на Общия съд да мотивира решенията си съгласно член 36 и член 53, първа алинея от Статута на Съда на Европейския съюз, не изисква от него в изложението си да изчерпи едно по едно всички съображения, представени от страните по спора. Следователно мотивите могат да бъдат имплицитни, при условие че позволяват на заинтересованите лица да научат причините, поради които Общият съд не е уважил доводите им, а на Съда — да разполага с достатъчно елементи, за да упражни своя контрол (решение от 2 септември 2021 г., Ja zum Nürburgring/Комисия, C‑647/19 P, EU:C:2021:666, т. 36 и цитираната съдебна практика).
115
С оглед на тази съдебна практика следва да се приеме, че точки 170, 171, 175 и 177 от обжалваното съдебно решение, в които Общият съд по същество е констатирал, че различни научни проучвания са били разгледани критично в процеса на вземане на решения, не са опорочени от липса на мотиви, тъй като тези точки трябва да се тълкуват в контекста на обжалваното съдебно решение. Както отбелязва и генералният адвокат в точки 97 и 98 от заключението си, Общият съд е обсъдил, по-специално в точки 185—188 от обжалваното съдебно решение, начина, по който ECHA и MSC са взели предвид някои от тези проучвания.
116
Що се отнася до второто оплакване в подкрепа на тази част от четвъртото основание, свързано по същество с твърдяно противоречие между точки 178 и 180 от обжалваното съдебно решение, следва да се приеме, че това оплакване почива на неправилно разбиране на тези точки. Всъщност в точка 178 от това съдебно решение, след като е изложил тезата на жалбоподателите, че простото цитиране на проучвания не е достатъчно, за да се докаже, че ECHA е взела предвид новата информация, Общият съд е посочил, че жалбоподателите не са споменали никакви данни, за които им било невъзможно да разберат как са били преценени. За сметка на това в точка 180 от същото съдебно решение се отговаря на друг довод, свързан с твърдените явни грешки в преценката, допуснати от ECHA при преценката на някои проучвания. Именно във връзка с това Общият съд е констатирал, че жалбоподателите са представили примери, предназначени да докажат, че ECHA не е разгледала внимателно новата информация на свое разположение, като Общият съд е отхвърлил тези примери в точките след посочената точка 180.
117
Що се отнася до третото оплакване, свързано с изопачаването, опорочаващо точка 200 от обжалваното съдебно решение, от материалите по делото е видно, че въпросът за корекцията за растеж, приложена към стойностите на BCF за D4 и D5, не е бил поставен от жалбоподателите в рамките на петата част от първото основание, изтъкнато в първоинстанционното производство. Както е посочено в точка 201 от обжалваното съдебно решение, едва в писмената реплика, представена пред Общия съд, и по-специално в частта относно биоакумулацията на D6, жалбоподателите упрекват ECHA, че е приложила BCF, коригиран в зависимост от растежа, в рамките на оценката на D4, D5 и D6.
118
Следователно в точка 200 от обжалваното съдебно решение Общият съд правилно е отхвърлил като просрочен довода на жалбоподателите относно твърдяната корекция за растеж на стойността на BCF, макар този довод да е бил изтъкнат в писмената реплика, а не само в съдебното заседание. Всъщност, както следва от член 84, параграф 2 от Процедурния правилник на Общия съд, въвеждането на нови основания с писмената реплика е разрешено само ако е изпълнено условието, предвидено в параграф 1 на този член, тоест ако тези основания почиват на правни и фактически обстоятелства, установени в хода на производството, като в случая жалбоподателите не са изтъкнали това.
119
Що се отнася до четвъртото оплакване, свързано с грешка в преценката на фактите и доводите на жалбоподателите във връзка с разгледаното в точка 208 от обжалваното съдебно решение потенциално замърсяване на пробите, при липсата на каквото и да било твърдение за изопачаване следва да се приеме, че това оплакване е недопустимо, тъй като, както бе припомнено в точка 50 от настоящото съдебно решение, единствено Общият съд е компетентен да установява и преценява относимите факти, както и да преценява доказателствата.
120
От горното следва, че втората част от четвъртото основание трябва да се отхвърли отчасти като недопустима и отчасти по същество.
По третата част
– Доводи на страните
121
Жалбоподателите, подкрепяни от ACC, изтъкват, на първо място, че в точки 96 и 225 от обжалваното съдебно решение Общият съд неправилно се е отклонил от практиката си, като е приел, че раздел 1.1.1.3 от приложение I към Регламент (ЕО) № 1272/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2008 година относно класифицирането, етикетирането и опаковането на вещества и смеси, за изменение и за отмяна на директиви 67/548/ЕИО и 1999/45/ЕО и за изменение на Регламент (ЕО) № 1907/2006 (ОВ L 353, 2008 г., стр. 1) не е релевантен за целите на идентифицирането на PBT и vPvB вещества. В решение от 7 март 2013 г., Bilbaína de Alquitranes и др./ECHA (T‑93/10, EU:T:2013:106), Общият съд приел, че някои разпоредби от Регламент № 1272/2008 са приложими към процедурата по идентифициране на дадено вещество като пораждащо сериозно безпокойство.
122
На второ място, в точка 226 от обжалваното съдебно решение Общият съд допуснал грешка в преценката, що се отнася до връзката между данните относно TMF и BMF, както и що се отнася до по-голямата важност, придадена на стойностите на BCF. Така жалбоподателите по същество повтарят — що се отнася по-специално до D6 — тезата си, изложена в рамките на първото основание, свързано с грешка при тълкуването на приложение XIII, защото Общият съд дал предимство на данните за BCF.
123
На трето място, в точки 231, 234 и 237 от обжалваното съдебно решение Общият съд неправилно отхвърлил като недопустими (с мотива, че били повдигнати едва в съдебното заседание) възраженията на жалбоподателите относно корекциите за растеж, приложени в рамките на проучването „CERI (2010)“. В действителност тези възражения били повдигнати в писмената реплика. Жалбоподателите изтъкват също така изопачаване на техните доводи в точка 234 от обжалваното съдебно решение, защото те са оспорили не валидността на методологията, изложена в насока 305 на ОИСР по отношение на приложената от ECHA корекция за растеж, а прилагането от ECHA на възможностите, предвидени в тази насока с цел стандартизиране на растежа.
124
На четвърто място, в точка 241 от обжалваното съдебно решение Общият съд неправилно приел, че жалбоподателите са твърдели, че ECHA трябва — като обща практика — да извърши статистически анализ на различните проучвания относно данните за BCF. Според жалбоподателите те са поддържали, че в рамките на определянето на значимостта на данните ECHA трябва да вземе предвид тази информация, когато е налична, какъвто бил настоящият случай, и да ѝ придаде необходимата важност.
125
ECHA, подкрепяна от Комисията, моли третата част от четвъртото основание да бъде отхвърлена. Що се отнася по-специално до прилагането на Регламент № 1272/2008, Комисията счита, че при всички положения доводите на жалбоподателите са неотносими, доколкото определянето на значимостта на данните е извършено от ECHA в съответствие с приложение XIII.
– Съображения на Съда
126
На първо място, що се отнася до точки 96 и 225 от обжалваното съдебно решение, в които Общият съд е отхвърлил прилагането по аналогия на раздел 1.1.1.3 от приложение I към Регламент № 1272/2008, който раздел съдържа обяснение за определянето на значимостта на данните, аналогично на съдържащото се във втора и трета алинея от въведението към приложение XIII, следва да се посочи, че жалбоподателите не доказват по какъв начин съвместният прочит на Регламента REACH и Регламент № 1272/2008 би могъл да доведе до извод, различен от направения в спорното решение, както отбелязва и генералният адвокат в точки 71 и 72 от заключението си. Ето защо това оплакване трябва да се отхвърли като неотносимо.
127
На второ място, що се отнася до предимството, предоставено на данните за BCF спрямо данните за BMF и TMF при идентифицирането на D6 като биоакумулиращо вещество, следва да се приеме, че Общият съд не е допуснал грешка при тълкуването, като е установил в точка 226 от обжалваното съдебно решение „важността, придадена на по-високите стойности на BCF“. Следователно оплакването на жалбоподателите в това отношение трябва да се отхвърли като неоснователно. Що се отнася до другите аспекти, свързани с връзката между данните за BMF и TMF, следва да се отбележи, че жалбоподателите просто възприемат тълкуване на тази връзка, различно от възприетото от Общия съд, без да докажат наличието на изопачаване.
128
Що се отнася до оплакването във връзка с корекцията за растеж, приложена в рамките на проучването „CERI (2010)“, макар да е вярно, че това оплакване по същество е направено в писмената реплика пред Общия съд, а не само в съдебното заседание, това не променя факта, че отхвърлянето му като недопустимо поради просрочие в точка 231 от обжалваното съдебно решение не е опорочено от грешка при прилагане на правото по същите съображения като изложените в точки 117 и 118 от настоящото съдебно решение.
129
Що се отнася до другите оплаквания на жалбоподателите във връзка с точки 234, 237 и 241 от обжалваното съдебно решение, следва да се приеме, че с доводите си жалбоподателите само оспорват претеглянето на доказателствата при определянето на значимостта на данните за биоакумулацията на D6, без да докажат наличието на твърдяното изопачаване. По този начин те всъщност целят преразглеждане на представените пред Общия съд доказателства, което не е от компетентността на Съда по причините, изложени в точка 50 от настоящото съдебно решение.
130
Следователно третата част от четвъртото основание трябва да се отхвърли отчасти по същество, отчасти като неотносима и отчасти като недопустима.
131
От всички изложени съображения следва, че жалбата трябва да се отхвърли в своята цялост.
По съдебните разноски
132
Съгласно член 184, параграф 2 от Процедурния правилник на Съда, когато жалбата е неоснователна, Съдът се произнася по съдебните разноски. В съответствие с член 138, параграф 1 от този правилник, приложим към производството по обжалване пред Съда по силата на член 184, параграф 1 от същия правилник, загубилата делото страна се осъжда да заплати съдебните разноски, ако е направено такова искане.
133
Член 184, параграф 4 от Процедурния правилник на Съда предвижда, че ако не е жалбоподател, встъпилата в първоинстанционното производство страна може да бъде осъдена да заплати съдебните разноски във връзка с производството по обжалване само ако е участвала в писмената или устната фаза на производството пред Съда. Когато такава страна участва в производството, Съдът може да реши тя да понесе направените от нея съдебни разноски.
134
Съгласно член 140, параграф 1 от този процедурен правилник държавите членки и институциите, встъпили по делото, понасят направените от тях съдебни разноски.
135
След като ECHA е направила искане за осъждането на жалбоподателите да заплатят съдебните разноски, и последните са загубили делото, те следва да бъдат осъдени да заплатят съдебните разноски.
136
Федерална република Германия и Комисията, встъпили страни в първоинстанционното производство, понасят направените от тях съдебни разноски.
137
ACC, встъпила страна в първоинстанционното производство, е участвала в писмената фаза на производството пред Съда и затова следва да понесе направените от нея съдебни разноски.
По изложените съображения Съдът (четвърти състав) реши:
1)
Отхвърля жалбата.
2)
Осъжда Global Silicones Council, Dow Silicones UK Ltd, Elkem Silicones France SAS, Evonik Operations GmbH, Momentive Performance Materials GmbH, Shin-Etsu Silicones Europe BV и Wacker Chemie AG да заплатят, освен направените от тях съдебни разноски, и тези на Европейската агенция по химикали (ECHA).
3)
Федерална република Германия, Европейската комисия и American Chemistry Council Inc. (ACC) понасят направените от тях съдебни разноски.
Подписи
(
*1
)	Език на производството: английски.