62022CJ0029_RES
Съединени дела C‑29/22 P и C‑44/22 P
KDиKS
срещу
Съвет на Европейския съюз и др.
Решение на Съда (голям състав) от 10 септември 2024 година
„Обжалване — Обща външна политика и политика на сигурност (ОВППС) — Съвместно действие 2008/124/ОВППС — Мисия на Европейския съюз в областта на върховенството на закона в Косово (Eulex Kosovo) — Иск за обезщетение — Вреди, за които се твърди, че са претърпени вследствие на различни действия и бездействия на Съвета на Европейския съюз, Европейската комисия и Европейската служба за външна дейност (ЕСВД) при изпълнението на това съвместно действие — Недостатъчно разследване относно изтезанията, изчезването и убийството на лица — Компетентност на Съда на Европейския съюз да се произнесе по този иск — Член 24, параграф 1, втора алинея, последно изречение ДЕС — Член 275 ДФЕС“
Обща външна политика и политика на сигурност — Компетентност на съда на Съюза — Иск за обезщетение — Иск, свързан с действия или бездействия по тази политика — Иск, който не е свързан нито с упражняването на контрол за спазването на член 40 ДЕС, нито с ограничителни мерки срещу физически или юридически лица — Изключване — Съвместимост на това ограничаване на компетентността на Съда с член 47 от Хартата на основните права, с членове 6 и 13 от Европейската конвенция за правата на човека, с член 6, параграф 2 ДЕС и с членове 268 и 340 ДФЕС
(член 47, член 51, параграф 1 и член 52, параграф 7 от Хартата на основните права на Европейския съюз; член 2, член 3, параграф 5, член 5, параграфи 1 и 2, член 6, член 13, параграф 2, членове 19, 21, 23, член 24, параграф 1 и член 40 ДЕС; член 268, член 275, втора алинея, членове 340 и 344 ДФЕС; Съвместно действие 2008/124 на Съвета)
(вж. т. 62, 63, 66—73, 77—82, 85—87, 90—92 и 94)
Обща външна политика и политика на сигурност — Компетентност на съда на Съюза — Иск за обезщетение — Иск, свързан с действия или бездействия по тази политика — Иск, който не е свързан нито с упражняването на контрол за спазването на член 40 ДЕС, нито с ограничителни мерки срещу физически или юридически лица — Разглеждани действия или бездействия, които не са пряко свързани с политическия или стратегическия избор на институциите, органите, службите и агенциите на Съюза в рамките на посочената политика — Включване — Разглеждани действия или бездействия, които са пряко свързани с такъв избор — Изключване
(членове 24—26, 28, 29, 37, 38, 42 и 43 ДЕС; член 275 ДФЕС; Съвместно действие 2008/124 на Съвета)
(вж. т. 115—119)
Обща външна политика и политика на сигурност — Компетентност на съда на Съюза — Иск за обезщетение — Иск, свързан с действия или бездействия по тази политика — Иск, който не е свързан нито с упражняването на контрол за спазването на член 40 ДЕС, нито с ограничителни мерки срещу физически или юридически лица — Разглеждани действия или бездействия, които са пряко свързани с политическия или стратегическия избор на институциите, органите, службите и агенциите на Съюза в рамките на посочената политика — Средства, предоставени на разположение на мисия на Съюза — Решение за прекратяване на изпълнителния мандат на такава мисия — Изключване
(член 24, параграф 1, втора алинея, член 28, параграф 1 и член 43, параграф 2 ДЕС; член 275, първа алинея ДФЕС; Съвместно действие 2008/124 на Съвета; Решение (ОВППС) 2018/856 на Съвета)
(вж. т. 120, 121, 124, 126, 136 и 137)
Обща външна политика и политика на сигурност — Компетентност на съда на Съюза — Иск за обезщетение — Иск, свързан с действия или бездействия по тази политика — Иск, който не е свързан нито с упражняването на контрол за спазването на член 40 ДЕС, нито с ограничителни мерки срещу физически или юридически лица — Разглеждани действия или бездействия, които не са пряко свързани с политическия или стратегическия избор на институциите, органите, службите и агенциите на Съюза — Липса на подходящ персонал на мисия на Съюза — Нарушения на правата на човека, извършени от тази мисия — Група, която разглежда жалби за тези нарушения — Липса на процедурни разпоредби, предвиждащи предоставянето на правна помощ — Липса на изпълнителни правомощия — Неприемане на индивидуални мерки, свързани с конкретните случаи на жалбоподателите — Включване
(член 24, параграф 1, втора алинея ДЕС; член 275, втора алинея ДФЕС; членове 1 и 2 от Съвместно действие 2008/124 на Съвета; член 15а от Решение 2014/349/ОВППС)
(вж. т. 120, 121, 124, 127, 128, 130, 131, 133—135 и 137)
Обжалване — Жалба, която е преценена като частично основателна — Решаване на спора по същество от юрисдикцията, която се произнася по жалбата — Условие — Дело, по което може да се постанови окончателно решение — Липса — Връщане на делото на Общия съд за ново разглеждане — Окончателно произнасяне от юрисдикцията, която се произнася по жалбата, по компетентността за разглеждане на иска
(член 61, първа алинея от Статута на Съда)
(вж. т. 159 и 163—166)
Резюме
Като отменя определение KS и KD/Съвет и др. на Общия съд (
1
) (наричано по-нататък „обжалваното определение“) в частта, в която този съд e приел, че явно няма компетентност да разгледа иска на KS и KD, тъй като се отнася до политически или стратегически избор, направен в рамките на общата външна политика и политика на сигурност (ОВППС) (
2
), големият състав на Съда уточнява обхвата на границите на компетентността на съдилищата на Съюза в областта на ОВППС, очертани в член 24, параграф 1, втора алинея, последно изречение ДЕС (
3
) и в член 275, първа алинея ДФЕС (
4
). KS и KD са близки членове на семействата на изтезавани, изчезнали или убити лица в Косово през 1999 г. по време на конфликта в тази страна. През 2008 г. със Съвместно действие 2008/124 (
5
) Европейският съюз създава гражданска мисия в областта на върховенството на закона в тази трета държава, наречена Eulex Kosovo, на която е възложено по-специално разследването на такива престъпления. През 2009 г. въз основа на това съвместно действие Съюзът създава Експертната група по правата на човека (наричана по-нататък „Експертната група“), на която е възложено да разглежда жалби за нарушения на правата на човека, допуснати от Eulex Kosovo при осъществяването на изпълнителния ѝ мандат.
Вследствие на жалби, подадени от KS и KD, през ноември 2015 г. и октомври 2016 г. Експертната група заключава, че са нарушени редица основни права, защитени от Европейската конвенция за правата на човека (наричана по-нататък „ЕКПЧ“) (
6
). През март 2017 г. тази експертна група решава да прекрати съответните преписки, и същевременно във всеки отделен случай констатира, че ръководителят на Eulex Kosovo е изпълнил само частично препоръките, които тя му е отправила.
През декември 2017 г. с определение KS/Съвет и др. (
7
), поради явна липса на компетентност да се произнесе по нея, Общият съд отхвърля жалбата, подадена от KS срещу Съвета на Европейския съюз, Европейската комисия и Европейската служба за външна дейност (ЕСВД), с която по-специално се иска „отмяна или изменение на Съвместно действие 2008/124“ и ангажиране на извъндоговорна отговорност за нарушение на няколко разпоредби на ЕКПЧ.
През ноември 2021 г. с обжалваното определение Общият съд отхвърля на същото основание иска на KS и KD за обезщетение за вредите, които считат, че са претърпели вследствие на различни действия и бездействия на Съвета, Комисията и ЕСВД, свързани по-специално с разследванията, проведени по време на мисията Eulex Kosovo и отнасящи се до изтезанията, изчезването и убийството на членове на техните семейства. Междувременно през юни 2021 г. KS и KD подават искане за извършване на действия по събиране на доказателства с цел да бъде предоставен пълният текст на оперативния план OPLAN на Eulex Kosovo от създаването на тази мисия през 2008 г.
Сезиран с две жалби, подадени съответно от KS и KD (дело C‑29/22 P) и от Комисията (дело C‑44/22 P), Съдът отменя частично това определение на Общия съд и му връща делото за произнасяне по допустимостта и евентуално по съществото на този иск.
В обжалваното определение Общият съд констатира по-специално, че до предявения от KS и KD иск се е стигнало в резултат от действия или поведение, които се вписват в рамките на политически или стратегически въпроси, свързани с определянето на дейностите, приоритетите и ресурсите на Eulex Kosovo и с решението за създаване на експертна група в рамките на тази мисия, и че съгласно Съвместно действие 2008/124 установяването и дейността на мисията Eulex Kosovo попадат в приложното поле на разпоредбите на Договора за ЕС относно ОВППС. Освен това Общият съд по същество приема, че съгласно член 24, параграф 1, втора алинея, последно изречение ДЕС и член 275, първа алинея ДФЕС Съдът на Европейския съюз по принцип не е компетентен по отношение на разпоредбите относно ОВППС, както и по отношение на актовете, приети въз основа на тези разпоредби, и че изключенията от този принцип, предвидени в първата разпоредба и в член 275, втора алинея ДФЕС, не са приложими в случая, тъй като този иск не се отнася нито до ограничителни мерки спрямо физически или юридически лица по смисъла на последната разпоредба, нито до спазването на член 40 ДЕС (
8
).
Съображения на Съда
Тъй като KS и KD, както и Комисията оспорват тази преценка, Съдът разглежда основателността на тълкуването на Общия съд по тези аспекти.
По тълкуването на член 24, параграф 1, втора алинея ДЕС и член 275, първа алинея ДФЕС
При тълкуването на разпоредбите на Договорите, предвиждащи ограничаване на компетентността на съдилищата на Съюза в областта на ОВППС, Съдът констатира най-напред, че включването на тази политика в конституционната структура на Съюза означава, че основните принципи на правния ред на Съюза се прилагат и в рамките на тази политика. Сред тях са в частност зачитането на правовата държава и на основните права, ценности, които изискват наред с другото органите на Съюза да подлежат на съдебен контрол.
Съдът обаче припомня, на първо място, че съгласно член 24, параграф 1, втора алинея, първо изречение ДЕС „[ОВППС] е предмет на специфични правила и процедури“, сред които са тези, които ограничават компетентността на Съда на Европейския съюз по отношение на разпоредбите относно ОВППС и на актовете, приети въз основа на тези разпоредби. Такова ограничаване на компетентността обаче може да се съвмести както с член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз (наричана по-нататък „Хартата“), така и с членове 6 и 13 от ЕКПЧ.
В това отношение, първо, Съдът вече е постановил, че член 47 от Хартата не може нито да създава компетентност за него, когато Договорите я изключват, нито да променя предвидената в Договорите система за съдебен контрол, към която спадат правилата относно допустимостта на преките производства. В допълнение, принципите на предоставената компетентност и на институционално равновесие се прилагат и в областта на ОВППС. Следователно твърдението, че действията или бездействията, които са предмет на иска или жалбата на частноправен субект, нарушават неговите основни права, само по себе си не е достатъчно, за да може Съдът на Европейския съюз да приеме, че е компетентен да разгледа този иск или тази жалба. Второ, Съдът несъмнено трябва да следи даденото от него тълкуване на този член 47, първа и втора алинея от който съответстват на член 6, параграф 1 и на член 13 от ЕКПЧ, да осигурява равнище на защита, което да не накърнява равнището на защита, гарантирано от тези разпоредби на ЕКПЧ, както са тълкувани от Европейския съд по правата на човека. При все това, от една страна, правото, гарантирано в член 6, параграф 1 от ЕКПЧ, не е абсолютно и може да бъде подложено на законни ограничения. От друга страна, защитата, предоставена от член 13 от ЕКПЧ, който гарантира съществуването във вътрешното право на средство за защита, позволяващо позоваване на правата и свободите по ЕКПЧ, не може да се разглежда като абсолютна, тъй като контекстът, в който се вписва твърдяното нарушение или твърдяната категория нарушения, би могъл да обоснове ограничаване на възможните средства за защита.
Следователно Общият съд не е допуснал грешка при прилагане на правото, като е приел по същество, че нито член 24, параграф 1, втора алинея, последно изречение ДЕС и член 275 ДФЕС, от една страна (
9
), нито позоваването на нарушения на основни права, от друга страна, сами по себе си не обосновават извода, че той е компетентен да разгледа предявения от KS и KD иск. Освен това член 6, параграф 2 ДЕС, който предвижда присъединяването на Съюза към ЕКПЧ, не може да се тълкува в смисъл, че води до разширяване на компетентността на Съда на Европейския съюз в областта на ОВППС, тъй като приложимият към това присъединяване режим предвижда, че споразумението за присъединяване не засяга нито областите на компетентност на Съюза, нито правомощията на неговите институции.
На второ място, що се отнася по-специално до прилагането на член 24, параграф 1, втора алинея, последно изречение ДЕС и на член 275 ДФЕС към исковете за извъндоговорна отговорност на Съюза, уредени в членове 268 и 340 ДФЕС, Съдът отбелязва, че нито изключителният характер на признатата на Съда на Европейския съюз компетентност да се произнася по такива искове, нито самостоятелността на тази категория искове могат да доведат до изместване на границите на компетентността, предоставена на тази институция с Договорите. Член 24, параграф 1, втора алинея, последно изречение ДЕС и член 275 ДФЕС, които ограничават компетентността на съдилищата на Съюза в областта на ОВППС, трябва, що се отнася до исковете в тази област, да се разглеждат като leges speciales по отношение на членове 268 и 340 ДФЕС. Следователно не може да се приеме, че член 24, параграф 1, втора алинея, последно изречение ДЕС и член 275 ДФЕС не се отнасят до исковете за реализиране на извъндоговорна отговорност на Съюза.
На трето и последно място, като се основава на решение Carvalho и др./Парламент и Съвет (
10
), което е израз на тълкувателен принцип, приложим към всички предвидени в Договорите способи за защита, Съдът потвърждава и направеното от Общия съд тълкуване на разпоредбите на Договорите относно компетентността на съдилищата на Съюза с оглед на основното право на ефективна съдебна защита в смисъл, че посоченото право не може да доведе до неприлагане на условията, изрично предвидени в Договора за функционирането на ЕС.
По връзката на разглежданите действия и бездействия с политическия или стратегическия избор, направен в рамките на ОВППС и отнасящ се до определянето и прилагането на ОВППС
Съдът припомня, че при разглеждането на въпроса за компетентността на Съда на Европейския съюз да се произнесе по иск или жалба относно действия или бездействия в областта на ОВППС, следва да се провери, на първо място, дали разглежданото положение попада в обхвата на някоя от хипотезите, предвидени в член 24, параграф 1, втора алинея, последно изречение ДЕС и в член 275, втора алинея ДФЕС, в които тази компетентност е изрично призната (
11
). Ако това не е така, следва, на второ място, да се прецени дали посочената компетентност може да се основе на обстоятелството, че въпросните действия или бездействия не са пряко свързани с политическия или стратегическия избор на институциите, органите, службите и агенциите на Съюза в рамките на ОВППС, и по-специално на общата политика за сигурност и отбрана (ОПСО) (
12
). Така, ако Съдът на Европейския съюз е компетентен да преценява законосъобразността на действията или бездействията, които не са пряко свързани с този политически или стратегически избор, или да ги тълкува, той няма тази компетентност, ако тези действия или бездействия са пряко свързани с посочения политически или стратегически избор (
13
).
В това отношение Съдът разглежда направената от Общия съд преценка (
14
), като анализира конкретно всяко от действията и бездействията в областта на ОВППС, и по-специално на ОПСО, посочени в предявения от KS и KD иск (
15
).
На първо място, в настоящия случай от обжалваното определение е видно, че Общият съд е приел, че този иск не попада в обхвата на хипотезите, при които разпоредбите на Договорите предвиждат изрично компетентността на Съда на Европейския съюз в областта на ОВППС, като това впрочем не се оспорва в разглежданите жалби. На второ място, Общият съд по същество е приел, че посочените в този иск (
16
) действия и бездействия са пряко свързани с тази политика предвид политическия и стратегическия си характер, както и предвид връзката си с определянето и прилагането на ОВППС, и поради тази причина е счел, че няма компетентност да разгледа същия иск.
В това отношение Съдът отбелязва, първо, че средствата, предоставени на разположение на мисия в областта на ОВППС, и по-специално на мисия по линия на ОПСО, са пряко свързани, както правилно приема Общият съд, с политически или стратегически избор, извършван в рамките на ОВППС.
В замяна на това Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е приел, че твърдяната липса на подходящ персонал се отнася до политически или стратегически въпроси, свързани с определянето и прилагането на ОВППС. Всъщност възможността на мисията Eulex Kosovo да наема персонал (
17
), представлява акт на ежедневно управление, който се вписва в рамките на изпълнението на мандата на посочената мисия. По този начин решенията на Eulex Kosovo относно избора на персонал, който да бъде нает от тази мисия, не са пряко свързани с политически или стратегически избор, извършван от мисията в рамките на ОВППС.
Второ, Съдът стига до същия извод за грешка при прилагане на правото от страна на Общия съд, що се отнася до липсата на разпоредби, които предвиждат правна помощ в процедурите пред Експертната група. Всъщност тази част от иска, предявен от KS и KD, се отнася до процедурните правила на тази група, които не са пряко свързани с политически или стратегически избор, направен в рамките на ОВППС.
По същия начин, що се отнася до липсата на изпълнителни правомощия на Експертната група или на способи за защита от нарушенията, установени от същата група, Съдът, основавайки се на целите, които са в основата на създаването на мисията Eulex Kosovo (
18
), посочва, че решението дали за действията и бездействията на тази мисия да се приложи механизъм за контрол, отговарящ на тези стандарти, е свързано не пряко с политически или стратегически избор относно посочената мисия, а само с аспект на административното ѝ управление.
Трето, Съдът посочва, че липсата както на коригиращи мерки за отстраняване на констатираните от Експертната група нарушения на основните права, така и на задълбочен правен анализ на делото на KD се отнася до неприемането на индивидуални мерки, свързани с конкретните случаи на KS и KD, така че не е пряко свързана с политически или стратегически избор, направен в рамките на ОВППС. Същото важи и за твърдението на Съвета и на ЕСВД, че тази мисия е предприела всички възможни мерки, за да разследва разглежданите престъпления. Следователно Общият съд е допуснал грешки при прилагане на правото и по отношение на тези аспекти на иска.
За разлика от това, четвърто, решението за прекратяване на изпълнителния мандат на мисия в областта на ОВППС, и по-специално на мисия по линия на ОПСО, е пряко свързано с такъв политически или стратегически избор, направен в рамките на ОВППС, по смисъла на член 28, параграф 1 и член 43, параграф 2 ДЕС. Следователно Общият съд не е допуснал грешка при прилагане на правото, като е постановил, че не е компетентен да се произнесе по оплакванията във връзка с прекратяването на изпълнителния мандат на Eulex Kosovo с Решение 2018/856 (
19
).
По иска пред Общия съд
Като констатира, че не разполага с необходимите данни, за да се произнесе окончателно по възраженията за недопустимост, повдигнати от Съвета, Комисията и ЕСВД, нито по основателността на предявения от KS и KD иск, Съдът връща делото на Общия съд за произнасяне по допустимостта и евентуално по съществото на този иск, както и по искането за достъп до OPLAN на Eulex Kosovo.
(
1
)	Определение от 10 ноември 2021 г., KS и KD/Съвет и др. (T‑771/20, EU:T:2021:798).
(
2
)	Посоченото по-горе определение е отменено, доколкото искът на KS и KD се отнася по-специално до нарушението на няколко основни права, както и до неправомерно упражняване на или злоупотреба с изпълнителни правомощия от страна на орган и институции на Съюза. Жалбите са отхвърлени в останалата си част.
(
3
)	Съгласно тази разпоредба „Съдът на Европейския съюз не е компетентен по отношение на [свързаните с ОВППС разпоредби], с изключение на компетентността да следи за съответствието с член 40 [ДЕС] и да проверява законосъобразността на определени решения, посочени в член 275, втора алинея [ДФЕС]“.
(
4
)	Съгласно този член 275 ДФЕС „Съдът на Европейския съюз не е компетентен по отношение на разпоредбите относно [ОВППС], както и по отношение на актовете, приети въз основа на тези разпоредби. Въпреки това, Съдът на Европейския съюз е компетентен да контролира спазването на член 40 [ДЕС] и да се произнася по исковете, заведени при условията, предвидени в член 263, четвърта алинея [ДФЕС], относно контрола за законосъобразност на решенията, предвиждащи ограничителни мерки спрямо физически или юридически лица и приети от Съвета на основание глава 2 на дял V от Договора за [ЕС]“.
(
5
)	Съвместно действие 2008/124/ОВППС на Съвета от 4 февруари 2008 г. относно мисията на Европейския съюз в областта на върховенството на закона в Косово, EULEX KOSOVO (ОВ L 42, 2008 г., стр. 92).
(
6
)	Европейска конвенция за защита на правата на човека и основните свободи, подписана в Рим на 4 ноември 1950 г.
(
7
)	Определение от 14 декември 2017 г., KS/Съвет и др. (T‑840/16, EU:T:2017:938).
(
8
)	Този член предвижда: „Осъществяването на [ОВППС] не засяга прилагането на процедурите и съответния обхват на правомощията на институциите, предвидени в Договорите с оглед упражняването на областите на компетентност на Съюза, посочени в членове 3—6 [ДФЕС]. По същия начин осъществяването на политиките, посочени в тези членове, не засяга прилагането на процедурите и съответния обхват на правомощията на институциите, предвидени в Договорите с оглед упражняването на областите на компетентност на Съюза съгласно настоящата глава“.
(
9
)	Тълкувани с оглед на член 47 от Хартата, член 6, параграф 1 и член 13 от ЕКПЧ, както и на член 2, член 3, параграф 5 и членове 6, 19, 21 и 23 ДЕС.
(
10
)	Решение от 25 март 2021 г., Carvalho и др./Парламент и Съвет (C‑565/19 P, EU:C:2021:252, т. 69 и 78).
(
11
)	Решения от 28 март 2017 г., Rosneft (C‑72/15, EU:C:2017:236, т. 60), и от 6 октомври 2020 г., Bank Refah Kargaran/Съвет (C‑134/19 P, EU:C:2020:793, т. 27).
(
12
)	Това следва от практиката на Съда, установена в точка 49 от решение от 12 ноември 2015 г., Elitaliana/Eulex Kosovo (C‑439/13 P, EU:C:2015:753), в точка 55 от решение от 19 юли 2016 г., H/Съвет и др. (C‑455/14 P, EU:C:2016:569), и в точка 66 от решение от 25 юни 2020 г., SATCEN/KF (C‑14/19 P, EU:C:2020:492).
(
13
)	Ето защо Съдът на Европейския съюз не е компетентен да преценява законосъобразността или да дава тълкуване на действия или бездействия, пряко свързани с определянето, провеждането или прилагането на ОВППС, и по-специално на ОПСО, а именно в частност идентифицирането на стратегическите интереси на Съюза и определянето както на действията, които трябва да се предприемат, и на позициите, които трябва да се заемат от Съюза, така и на общите насоки на ОВППС по смисъла на членове 24—26, 28, 29, 37, 38, 42 и 43 ДЕС.
(
14
)	Тази преценка се съдържа в точки 28 и 39 от обжалваното определение.
(
15
)	За тази цел Съдът отчита факта, че целта за правна сигурност изисква да не се налага съответната юрисдикция на Съюза да разглежда делото по същество, за да установи своята компетентност.
(
16
)	Тези действия и бездействия са посочени в точка 20 от съдебното решение. По същество става въпрос за:
липса на подходящи разследвания относно изчезването и убийството на членове на семействата на KS и KD, защото е липсвал подходящ персонал на тази мисия за осъществяване на изпълнителния ѝ мандат;
липса на разпоредби, предвиждащи предоставянето на правна помощ в процедурите пред Експертната група в полза на жалбоподатели, които отговарят на условията, както и поради създаването на тази експертна група без правомощия за изпълнение на собствените ѝ решения, нито за предоставяне на способи за защита от установените нарушения;
пропуск да бъдат предприети коригиращи действия, позволяващи пълно или частично поправяне на посочените в първите две тирета нарушения, макар ръководителят на мисията Eulex Kosovo да е уведомил Съюза за заключенията на Експертната група;
неправомерно упражняване на или злоупотреба с изпълнителни правомощия от страна на Съвета и ЕСВД, доколкото те са посочили по-специално, че Eulex Kosovo е предприела всички възможни мерки, за да разследва отвличането и вероятното убийство на съпруга на KS и убийството на съпруга и сина на KD;
неправомерно или неподходящо упражняване на изпълнителни правомощия, доколкото с Решение (ОВППС) 2018/856 на Съвета от 8 юни 2018 г. за изменение на Съвместно действие 2008/124 относно мисията на Европейския съюз в областта на върховенството на закона в Косово (ОВ L 146, 2018 г., стр. 5) се прекратява изпълнителният мандат на Eulex Kosovo, а посочените в първо и второ тире нарушения продължават да бъдат налице;
неправомерно упражняване на или злоупотреба с изпълнителни правомощия или публична власт, доколкото в случая на KD, представляващ prima facie случай на военно престъпление, не е било гарантирано нито извършването на задълбочен правен анализ от страна на Eulex Косово и/или Специализираната прокуратура за разследване, нито преследване пред Специализирания състав за Косово.
(
17
)	Тази възможност следва от текста на член 15а от Съвместно действие 2008/124, изменено с Решение 2014/349/ОВППС на Съвета от 12 юни 2014 г. (ОВ L 174, 2014 г., стр. 42).
(
18
)	Вж. членове 1 и 2 от Съвместно действие 2008/124.
(
19
)	С това решение се премахва задължението на тази мисия по член 3, буква г) от Съвместно действие 2008/124 да гарантира, че определени престъпления „са правилно разследвани, преследвани, присъдите са правилно постановени и изпълнени“.