62021CO0260(01)
SKLEP SODIŠČA (deveti senat)
z dne 15. novembra 2022 (
*1
)
„Predhodno odločanje – Člen 53(2) ter člena 94 in 99 Poslovnika Sodišča – Postopki zaradi insolventnosti – Poravnave, opravljene s kreditno institucijo v stečaju – Retroaktivna sprememba pogojev izvedbe teh poravnav – Nacionalna zakonodaja, razglašena za protiustavno – Povsem notranji položaj – Očitna nedopustnost“
V zadevi C‑260/21,
katere predmet je predlog za sprejetje predhodne odločbe na podlagi člena 267 PDEU, ki ga je vložilo Okrazhen sad Vidin (okrožno sodišče v Vidinu, Bolgarija) z odločbo z dne 21. aprila 2021, ki je na Sodišče prispela 23. aprila 2021, v postopku
Corporate Commercial Bank v stečaju
proti
Elit Petrol AD,
SODIŠČE (deveti senat),
v sestavi L. S. Rossi, predsednica senata, J.‑C. Bonichot (poročevalec) in S. Rodin, sodnika,
generalni pravobranilec: M. Campos Sánchez‑Bordona,
sodni tajnik: A. Calot Escobar,
na podlagi pisnega postopka,
ob upoštevanju stališč, ki so jih predložili:
–
za Corporate Commercial Bank v stečaju A. N. Donov, K. H. Marinova, zastopnika, in V. Matev, advokat,
–
za Elit Petrol AD A. Kolarov in G. Stoychev, advokati,
–
za Evropsko komisijo M. Mataija, G. von Rintelen in I. Zaloguin, agenti,
na podlagi sklepa, sprejetega po opredelitvi generalnega pravobranilca, da bo v zadevi odločeno z obrazloženim sklepom v skladu s členom 53(2) in členom 99 Poslovnika Sodišča,
sprejema naslednji
Sklep
1
Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago člena 2 PEU v povezavi s členom 19(1) PEU ter členom 47(1) in (2) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah (v nadaljevanju: Listina), člena 4(2)(a) ter členov 26, 27, 63, 114 in 115 PDEU ter načela pravne varnosti.
2
Ta predlog je bil vložen v okviru spora med družbo Corporate Commercial Bank v stečaju (v nadaljevanju: KTB) in družbo Elit Petrol AD zaradi plačila dolgov, ki jih je ta družba dolgovala družbi KTB, s pobotom.
Pravni okvir
3
Člen 59 zakon za bankovata nesastoyatelnost (zakon o insolventnosti bank, DV št. 92 z dne 27. septembra 2002; v nadaljevanju: ZBN), ki določa podrobne pogoje za pobot dolgov in terjatev banke v primeru stečaja, je bil spremenjen z zakon za izmenenie i dopalnenie na zakona za bankovata nesastoyatelnost (zakon o spremembi in dopolnitvi zakona o insolventnosti bank, DV št. 98 z dne 28. novembra 2014).
4
V odstavkih 5, 7 in 8 prehodnih in končnih določb zakon za izmenenie i dopalnenie na zakona za bankovata nesastoyatelnost (zakon o spremembi in dopolnitvi zakona o insolventnosti bank, DV št. 22 z dne 13. marca 2018; v nadaljevanju: ZIDZBN) je določeno:
„5. (1) Izbrisi zavarovanj, vpisanih v korist [družbe KTB] v stečaju s strani dolžnikov ali tretjih oseb, ki jih izvedejo finančni nadzorniki ter začasni in stalni stečajni upravitelji banke med datumom, na katerega je bil v zvezi z njo uveden poseben nadzor, in datumom začetka postopka likvidacije sredstev banke, so nični. Za vpisana zavarovanja se šteje, da so veljavna, in ohranijo svoj položaj v vrstnem redu.
[…]
7. Ta zakon se uporablja tudi za stečajne postopke, ki so bili uvedeni pred začetkom njegove veljavnosti.
8. Odstavki 5, 6 in 7 člena 59 se uporabljajo od 20. junija 2014.“
Spor o glavni stvari in vprašanja za predhodno odločanje
5
Družba KTB, tožeča stranka v postopku v glavni stvari, je bolgarska banka, zoper katero je bil na podlagi ZBN uveden stečajni postopek.
6
Družba Elit Petrol, tožena stranka iz postopka v glavni stvari, je bolgarsko podjetje, zoper katero je bil v skladu s pravili Targovski zakon (bolgarski trgovinski zakonik) uveden stečajni postopek pred Okrazhen sad Vidin (okrožno sodišče v Vidinu, Bolgarija).
7
Družba Elit Petrol je oktobra in novembra 2014 del dolgov, ki jih je imela do družbe KTB na podlagi dveh posojilnih pogodb, poplačala s pobotom v skladu z določbami takrat veljavnega ZBN (v nadaljevanju: sporna pobota).
8
Bolgarski zakonodajalec je novembra 2014 spremenil pogoje iz ZBN za razglasitev veljavnosti takih transakcij.
9
Bolgarski zakonodajalec je marca 2018 s prehodnimi in končnimi določbami ZIDZBN tem spremembam podelil retroaktivni učinek.
10
Stečajni upravitelji družbe KTB so 8. junija 2018 prijavili terjatve, ki so jih imeli do družbe Elit Petrol na podlagi navedenih dveh posojilnih pogodb, ki jih je ta sklenila z navedeno banko.
11
Stečajni upravitelji družbe KTB so v okviru stečajnega postopka družbe Elit Petrol s sklicevanjem na prehodne in končne določbe ZIDZBN trdili, da so te terjatve, na katere sta se nanašala sporna pobota, zaradi navedenih določb „spet oživele“.
12
Stečajni upravitelj družbe Elit Petrol pa meni, da so bile navedene terjatve s spornima pobotoma dokončno poravnane in da je ureditev, na katero se v podporo svoji zahtevi sklicuje družba KTB, v nasprotju s pravom Unije.
13
Predložitveno sodišče dvomi o skladnosti te ureditve s pravom Unije.
14
V teh okoliščinah je Okrazhen sad Vidin (okrožno sodišče v Vidinu) prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo ta vprašanja:
„1.
Ali je treba člen 63 PDEU, ki določa prosti pretok kapitala in plačil, razlagati tako, da obsega izjavo o pobotu banki, če gospodarska družba, ki je dolžnica banke, svoje obveznosti izpolni tako, da jih pobota z vzajemnimi, po višini določnimi, v številkah navedenimi in zapadlimi terjatvami do iste banke?
2.
Ali je treba člen 63 PDEU razlagati tako, da sprememba pogojev za veljavnost pobotov v razmerju med gospodarsko družbo in banko, ki so bili že zakonito izjavljeni, na podlagi katere so izjavljeni poboti zaradi novih pogojev, ki retroaktivno veljajo za pobote, ki so bili že izjavljeni, neveljavni, pomeni omejitev v smislu člena 63(1) PDEU, če omejuje možnost izpolnitve obveznosti do drugih družb, v kapitalu katerih so osebe iz drugih držav članic Evropske unije udeležene z delnicami ali deleži ali katerih obveznice imajo v lasti take osebe?
3.
Ali je treba člen 63 PDEU razlagati tako, da dopušča nacionalno ureditev, s katero se retroaktivno spreminjajo pogoji za veljavnost pobotov, ki so bili v razmerju med gospodarsko družbo in banko že zakonito izjavljeni, in na podlagi katere so izjavljeni poboti zaradi novih pogojev, ki retroaktivno veljajo za že izvedene pobote, neveljavni?
4.
Ali je treba člen 4(2)(a) ter člene 26, 27, 114 in 115 PDEU, ki urejajo notranji trg Evropske unije, razlagati tako, da tudi v primerih, v katerih gre za pravna razmerja zgolj med pravnimi subjekti iste nacionalnosti in ki jih je zaradi tega mogoče opredeliti kot notranja pravna razmerja brez neposredne čezmejne povezave z notranjim trgom Evropske unije, dopuščajo nacionalno ureditev, s katero se v državi članici retroaktivno spreminjajo pogoji za veljavnost pobotov, ki so bili v razmerju med gospodarsko družbo in banko že zakonito izjavljeni, tako da so izjavljeni poboti zaradi novih pogojev, ki retroaktivno veljajo za že izvedene pobote, neveljavni?
5.
Ali je treba člen 2 [PEU] v povezavi s členom 19(1) PEU ter členom 47, prvi in drugi odstavek, Listine Evropske unije o temeljnih pravicah razlagati tako, da dopušča sprejetje nacionalne ureditve, ki spreminja pogoje za veljavno izjavo pobotov banki tako, da novim pogojem izrecno podeljuje retroaktivni učinek, pobote, ki so bili zakonito izvedeni v predhodnem obdobju, pa razglaša za neveljavne, medtem ko se je v zadevni državi članici začel stečajni postopek nad banko in v njej potekajo sodni postopki, v katerih se zahteva, naj se poboti, izjavljeni banki, za katere so ob njihovi izvedbi veljali drugi pravni pogoji, razglasijo za neveljavne?
6.
Ali je treba načelo pravne varnosti kot splošno načelo prava Unije razlagati tako, da dopušča nacionalno ureditev, ki spreminja pogoje za veljavno izjavo pobotov banki tako, da novim pogojem izrecno podeljuje retroaktivni učinek, pobote, ki so bili zakonito izvedeni v predhodnem obdobju, pa razglaša za neveljavne, medtem ko se je v zadevni državi članici začel stečajni postopek nad banko in v njej potekajo sodni postopki, v katerih se zahteva, naj se poboti, izjavljeni banki, za katere so ob njihovi izvedbi veljali drugi pravni pogoji, razglasijo za neveljavne?“
Dopustnost predloga za sprejetje predhodne odločbe
15
Predložitveno sodišče s svojimi vprašanju v bistvu po eni strani sprašuje, ali zakonodaja države članice, ki ureja pobot, s katerim podjetje svoje dolgove do banke poravna tako, da svoj dolg do nje pobota do višine terjatev, ki jih ima do nje, spada na področje uporabe člena 63 PDEU, po drugi strani pa še, ali navedeni člen 63(2) PDEU v povezavi s členom 19(1) PEU ter členom 47(1) in (2) Listine, člen 4(2)(a) ter členi 26, 27, 114 in 115 PDEU ter načelo pravne varnosti nasprotujejo retroaktivni spremembi pogojev za izvedbo take transakcije pobota.
16
V skladu z ustaljeno sodno prakso Sodišča je v okviru sodelovanja med Sodiščem in nacionalnimi sodišči, ki ga določa člen 267 PDEU, le nacionalno sodišče, ki odloča o sporu in ki mora prevzeti odgovornost za sodno odločitev, pristojno, da ob upoštevanju posebnosti zadeve presodi potrebo po izdaji predhodne odločbe, da bi lahko izdalo sodbo, in tudi upoštevnost vprašanj, ki jih predloži Sodišču. Zato je Sodišče načeloma dolžno odločiti, če se postavljena vprašanja nanašajo na razlago prava Unije (glej med drugim sklep z dne 26. marca 2021, Fedasil, C‑92/21, EU:C:2021:258, točka 47 in navedena sodna praksa).
17
Iz tega sledi, da za vprašanja, ki se nanašajo na pravo Unije, velja domneva upoštevnosti. Sodišče lahko zavrne odločanje o vprašanju za predhodno odločanje, ki ga postavi nacionalno sodišče, le takrat, kadar je očitno, da zahtevana razlaga prava Unije nima nikakršne zveze z dejanskim stanjem ali predmetom spora o glavni stvari, kadar gre za hipotetičen problem oziroma kadar Sodišče nima na voljo dejanskih in pravnih elementov, ki so potrebni, da bi lahko na postavljena vprašanja podalo koristne odgovore (glej med drugim sklep z dne 26. marca 2021, Fedasil, C‑92/21, EU:C:2021:258, točka 48 in navedena sodna praksa).
18
V obravnavani zadevi je iz spisa, predloženega Sodišču, razvidno, da so bile določbe bolgarskega prava, ki se uporabljajo za spor o glavni stvari, torej členi od 5 do 8 prehodnih in končnih določb ZIDZBN, z odločbo Konstitutsionen sad (ustavno sodišče, Bolgarija) z dne 27. maja 2021 vsaj delno razglašeni za neustavne.
19
Predložitveno sodišče v odgovoru na zahtevo Sodišča za podrobnejše podatke, ki je bila nanj naslovljena v skladu s členom 101 Poslovnika Sodišča, navaja, da so njegova vprašanja kljub temu še vedno upoštevna za rešitev spora o glavni stvari, zlasti ker odločba iz prejšnje točke učinkuje samo za naprej.
20
V teh okoliščinah Sodišče na podlagi elementov, s katerimi razpolaga, ne more šteti, da je predlog za sprejetje predhodne odločbe očitno nedopusten zaradi njegove neupoštevnosti.
Vprašanja za predhodno odločanje
21
Sodišče lahko v skladu s členom 53(2) Poslovnika, kadar je predlog očitno nedopusten, po opredelitvi generalnega pravobranilca kadar koli odloči z obrazloženim sklepom, ne da bi nadaljevalo postopek.
22
Poleg tega lahko Sodišče v skladu s členom 99 tega poslovnika, če je vprašanje, predloženo Sodišču v predhodno odločanje, enako vprašanju, o katerem je Sodišče že odločalo, če je iz sodne prakse mogoče jasno sklepati, kakšen je odgovor na tako vprašanje, ali če odgovor na vprašanje, predloženo v predhodno odločanje, ne dopušča nobenega razumnega dvoma, na predlog sodnika poročevalca in po opredelitvi generalnega pravobranilca kadar koli odloči z obrazloženim sklepom.
23
Ti določbi je treba uporabiti v tej zadevi.
Prvo, drugo in tretje vprašanje
24
V zvezi s prvim, drugim in tretjim vprašanjem, ki se nanašajo na člen 63 PDEU, je treba opozoriti, da se določbe Pogodbe DEU na področju prostega pretoka kapitala ne uporabljajo za položaj, v katerem so vsi elementi omejeni na samo eno državo članico (glej v tem smislu sodbo z dne 15. novembra 2016, Ullens de Schooten, C‑268/15, EU:C:2016:874, točka 47 in navedena sodna praksa). Tako mora predložitveno sodišče pred vsakršno uporabo člena 63 PDEU preveriti, ali v zadevi, o kateri odloča, obstaja čezmejni položaj, ki vključuje uresničevanje prostega pretoka kapitala med državami članicami ali med njimi in tretjimi državami (glej v tem smislu sodbo z dne 16. septembra 2020, Romenergo in Aris Capital, C‑339/19, EU:C:2020:709, točka 27 in navedena sodna praksa).
25
V obravnavani zadevi je iz predložitvene odločbe razvidno, da so vsi elementi spora o glavni stvari omejeni na zadevno državo članico.
26
Družbi KTB in Elit Petrol imata namreč sedež v Bolgariji, sporna pobota pa se nanašata na dolgove in terjatve, ki sta jih imeli neposredno druga do druge, pri čemer zgolj to, da njuna sredstva med drugim zajemajo vrednostne papirje družb s sedežem v drugih državah članicah, ne more spremeniti analize v zvezi s tem.
27
Glede trditev družbe Elit Petrol, da bi zakonsko določena retroaktivna sprememba učinkov spornih pobotov z družbo KTB povzročila ponovno oživitev njenih dolgov, kar bi vplivalo na njena finančna razmerja in finančna razmerja njene matične družbe z upniki, ki imajo sedež v drugih državah članicah ali v tretjih državah ali katerih kapital je v lasti oseb, ki prebivajo v drugih državah članicah, je treba ugotoviti, da bi bil tak vpliv, tudi če bi se izkazal za resničnega, preveč naključen in posreden, da bi lahko pomenil navezno okoliščino s prostim pretokom kapitala, določenim v členu 63 PDEU.
28
Poleg tega, čeprav je res, da je Sodišče v primerih, naštetih v točkah od 50 do 53 sodbe z dne 15. novembra 2016, Ullens de Schooten (C‑268/15, EU:C:2016:874), menilo, da so predlogi za sprejetje predhodne odločbe v zvezi z razlago določb Pogodbe DEU o temeljnih svoboščinah dopustni, čeprav so vsi elementi sporov o glavni stvari omejeni na samo eno državo članico, je treba ugotoviti, da predložitveno sodišče Sodišču ni predložilo nobene navedbe, na podlagi katere bi lahko Sodišče ugotovilo, da vprašanja o razlagi člena 63 PDEU spadajo v enega od teh primerov.
29
Iz tega sledi, da vprašanja od prvega do tretjega očitno niso dopustna.
Četrto vprašanje
30
V zvezi s četrtim vprašanjem, ki se nanaša na člen 4(2)(a) ter člene 26, 27, 114 in 115 PDEU, je treba opozoriti, da mora nacionalno sodišče v predložitveni odločbi pojasniti dejanski in pravni okvir spora o glavni stvari ter podati potrebna pojasnila o razlogih, zaradi katerih je izbralo določbe prava Unije, katerih razlago zahteva, ter o zvezi, ki jo je ugotovilo med temi določbami in nacionalno zakonodajo, ki se uporablja v sporu pred njim (glej v tem smislu med drugim sodbo z dne 4. junija 2020, C. F. (Davčni nadzor), C‑430/19, EU:C:2020:429, točka 23 in navedena sodna praksa).
31
Te zahteve v zvezi z vsebino predložitvene odločbe so izrecno navedene v členu 94 Poslovnika, ki naj bi ga predložitveno sodišče v okviru sodelovanja, vzpostavljenega s členom 267 PDEU, poznalo in ga mora natančno upoštevati (glej v tem smislu sklep z dne 3. julija 2014, Talasca, C‑19/14, EU:C:2014:2049, točka 21). Poleg tega je nanje opozorjeno v točkah 13, 15 in 16 Priporočil Sodišča Evropske unije nacionalnim sodiščem v zvezi z začetkom postopkov predhodnega odločanja (UL 2019, C 380, str. 1).
32
V obravnavani zadevi predložitvena odločba očitno ne izpolnjuje zahtev iz člena 94(c) Poslovnika.
33
Ta odločba namreč ne vsebuje razlogov, ki so nacionalnemu sodišču vzbudili dvom glede razlage člen 4(2)(a) ter členov 26, 27, 114 in 115 PDEU, niti ni v njej pojasnjena zveza, ki naj bi obstajala med temi določbami in nacionalno zakonodajo, ki jo je treba uporabiti v sporu o glavni stvari, zato Sodišče ne more presoditi, v kolikšni meri je odgovor na četrto vprašanje potreben za rešitev spora o glavni stvari.
34
Četrto vprašanje zato očitno ni dopustno.
Peto vprašanje
35
Glede petega vprašanja, ki se nanaša na razlago člena 2 PEU v povezavi s členom 19(1) PEU ter členom 47(1) in (2) Listine, je iz predložitvene odločbe predvsem razvidno, da bi retroaktivna sprememba, ki izhaja iz prehodnih in končnih določb ZIDZBN, vplivala na izid več sporov, ki potekajo, s čimer bi bilo poseženo zlasti v ustavno načelo ločitve vej oblasti, določeno z bolgarsko ustavo, to pa bi vplivalo na neodvisnost nacionalnih sodišč, ki so jim v odločanje predloženi tovrstni spori, v odnosu do zakonodajne oblasti.
36
Opozoriti je treba, da člen 19(1), drugi pododstavek, PEU vsem državam članicam nalaga, da vzpostavijo pravna sredstva, potrebna za zagotovitev učinkovitega pravnega varstva na področjih, ki jih ureja pravo Unije (glej v tem smislu sodbo z dne 22. februarja 2022, RS (Učinek sodb ustavnega sodišča), C‑430/21, EU:C:2022:99, točka 37 in navedena sodna praksa). Ta določba se nanaša na „področja, ki jih ureja pravo Unije“, ne glede na položaj, v katerem države članice izvajajo to pravo v smislu člena 51(1) Listine (sodba z dne 20. aprila 2021, Repubblika, C‑896/19, EU:C:2021:311, točka 36 in navedena sodna praksa).
37
Tako mora vsaka država članica na podlagi člena 19(1), drugi pododstavek, PEU zagotoviti, da organi, ki so lahko pozvani, naj kot „sodišče“ v smislu, ki ga opredeljuje pravo Unije, odločijo o vprašanjih, ki se nanašajo na uporabo ali razlago tega prava, in ki torej spadajo v sistem pravnih sredstev te države članice na področjih, ki jih ureja pravo Unije, izpolnjujejo zahteve po učinkovitem sodnem varstvu, med katerimi je zlasti zahteva po neodvisnosti (glej v tem smislu sodbo z dne 22. februarja 2022, RS (Učinek sodb ustavnega sodišča), C‑430/21, EU:C:2022:99, točki 40 in 81).
38
V zvezi s tem ima zahteva po neodvisnosti sodišč držav članic, ki izhaja iz člena 19(1), drugi pododstavek, PEU in ki mora biti zagotovljena zlasti od zakonodajne in izvršilne veje oblasti v skladu z načelom delitve oblasti, ki je značilno za delovanje pravne države, dva vidika (glej v tem smislu sodbo z dne 22. februarja 2022, RS (Učinek sodb ustavnega sodišča), C‑430/21, EU:C:2022:99, točki 41 in 42 ter navedena sodna praksa).
39
Prvi, zunanji vidik zahteva, da zadevno sodišče svoje funkcije izvaja povsem samostojno, ne da bi bilo s komer koli kakor koli hierarhično povezano ali mu bilo podrejeno in ne da bi prejemalo kakršne koli ukaze ali navodila, ter da je s tem zaščiteno pred zunanjimi posegi ali pritiski, ki lahko ogrozijo neodvisnost presoje njegovih članov in vplivajo na njihove odločitve (sodbi z dne 24. junija 2019, Komisija/Poljska (Neodvisnost vrhovnega sodišča), C‑619/18, EU:C:2019:531, točka 72, in z dne 22. februarja 2022, RS (Učinek sodb ustavnega sodišča), C‑430/21, EU:C:2022:99, točka 41).
40
Drugi, notranji vidik je povezan s pojmom nepristranskosti in se nanaša na to, da je zagotovljena enaka distanca do strank spora in njihovih posamičnih interesov glede predmeta spora. Ta vidik zahteva spoštovanje objektivnosti in neobstoj kakršnega koli interesa za izid spora, razen stroge uporabe pravnega pravila (sodbi z dne 24. junija 2019, Komisija/Poljska (Neodvisnost vrhovnega sodišča), C‑619/18, EU:C:2019:531, točka 73, in z dne 22. februarja 2022, RS (Učinek sodb ustavnega sodišča), C‑430/21, EU:C:2022:99, točka 41).
41
V obravnavani zadevi je treba ugotoviti, da to, da država članica sprejme splošne določbe civilnega ali trgovinskega prava v zvezi z ureditvijo pobota v okviru stečaja banke, tudi če so retroaktivne, samo zase ne more vplivati na zahteve, navedene v točkah 39 in 40 tega sklepa, in sicer ne glede na njihovo skladnost z nacionalnim pravom, o kateri lahko presodijo zgolj nacionalna sodišča.
42
Zato je treba na peto vprašanje odgovoriti, da je treba člen 19(1), drugi pododstavek, PEU razlagati tako, da ne nasprotuje temu, da država članica sprejme splošna pravila o pobotu v okviru stečaja banke, tudi če so retroaktivna.
Šesto vprašanje
43
Nazadnje, v zvezi s šestim vprašanjem, ki se nanaša na načelo pravne varnosti, je treba opozoriti, da morajo države članice, kadar sprejmejo ukrepe, s katerimi izvajajo pravo Unije, spoštovati temeljna načela tega prava, med katerimi je med drugim načelo pravne varnosti (glej v tem smislu sodbo z dne 15. aprila 2021, Federazione nazionale delle imprese elettrotecniche ed elettroniche (Anie) in drugi, C‑798/18 in C‑799/18, EU:C:2021:280, točka 29 in navedena sodna praksa).
44
Kot je navedeno v točki 25 tega sklepa, se spor o glavni stvari nanaša na položaj, v katerem so vsi elementi znotraj ene same države članice. Poleg tega predložitvena odločba ne vsebuje nobene navedbe, na podlagi katerih bi bilo mogoče ugotoviti, da se ta spor nanaša na nacionalno ureditev, s katero se izvaja pravo Unije.
45
Iz tega izhaja, da šesto vprašanje očitno ni dopustno.
Stroški
46
Ker je ta postopek za stranki v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred predložitvenim sodiščem, to odloči o stroških.
Iz teh razlogov je Sodišče (deveti senat) razsodilo:
1.
Člen 19(1), drugi pododstavek, PEU je treba razlagati tako, da ne nasprotuje temu, da država članica sprejme splošna pravila o pobotu v okviru stečaja banke, tudi če so retroaktivna.
2.
Vprašanja od prvega do četrtega in šesto vprašanje, ki jih je postavilo Okrazhen sad Vidin (okrožno sodišče v Vidinu, Bolgarija), očitno niso dopustna.
Podpisi
(
*1
)	Jezik postopka: bolgarščina.