SKLEP SODIŠČA ZA USLUŽBENCE
(prvi senat)
z dne 20. aprila 2007
Zadeva F-13/07
L
proti
Evropski agenciji za zdravila (EMEA)
„Uradniki – Invalidnost – Invalidska komisija – Zavrnitev sklica – Očitna nedopustnost“
Predmet: Tožba, vložena na podlagi člena 236 ES in člena 152 AE, s katero L predlaga razglasitev ničnosti odločbe EMEA z dne 31. marca 2006,
s katero je bila zavrnjena njegova zahteva za imenovanje invalidske komisije, in po potrebi odločbe z dne 25. oktobra 2006
o zavrnitvi pritožbe zoper navedeno odločbo.
Odločitev: Tožba se zavrže kot očitno nedopustna. Vsaka stranka nosi svoje stroške.
Povzetek
1.      Postopek – Odločitev, sprejeta z obrazloženim sklepom – Pogoji
(Poslovnik Sodišča prve stopnje, člen 111; Sklep Sveta 2004/752, člen 3(4))
2.      Uradniki – Tožba – Predhodna upravna pritožba – Roki
(Kadrovski predpisi za uradnike, člen 90(2))
1.      Možnost očitne nedopustnosti iz člena 111 Poslovnika Sodišča prve stopnje se ne uporablja samo za primere, v katerih je kršitev
pravil na področju dopustnosti tako jasna in očitna, da ni mogoče navesti nobenega resnega argumenta za dopustnost, ampak
tudi za primere, v katerih je sestava sodišča, ki meni, da je na podlagi listin iz spisa dovolj seznanjena z zadevo, ob branju
spisa v celoti prepričana o nedopustnosti tožbe, predvsem ker ta krši zahteve, določene v ustaljeni sodni praksi, in poleg
tega meni, da obravnava ne bi mogla ponuditi nobenega novega elementa v zvezi s tem. V takem primeru zavrnitev tožbe z obrazloženim
sklepom ne prispeva samo k ekonomičnosti postopka, ampak strankam prihrani tudi stroške, ki bi nastali zaradi obravnave.
(Glej točki 20 in 21.)
Napotitev na:
Sodišče za uslužbence: 27. marec 2007, Manté proti Svetu, F‑87/06, še neobjavljena v ZOdl. JU, točka 16.
2.      Ko uprava o odločitvi obvesti osebo, ki ima pravico zastopati uradnika – kot je njegov zakonec – začne teči trimesečni rok
za pritožbo iz člena 90(2) Kadrovskih predpisov. V zvezi s tem ni pomemben datum, ko se uradnik dejansko seznani z odločitvijo
in je odvisen od negotovih okoliščin zasebne narave, neodvisnih od skrbnosti, s katero je uprava osebo obvestila o odločitvi,
in ki ga uprava ne more dokazati.
(Glej točki 30 in 32.)
Napotitev na:
Sodišče prve stopnje: 3. junij 1997, H proti Komisiji, T-196/95, RecFP, str. I‑A‑133 in II‑403, točke od 32 do 35.