62021CJ0647
SODBA SODIŠČA (peti senat)
z dne 6. marca 2025 (
*1
)
„Predhodno odločanje – Pravna država – Člen 19(1), drugi pododstavek, PEU – Načelo neodstavljivosti in neodvisnosti sodnikov – Sklep kolegija nacionalnega sodišča, da sodnika razreši obveznosti odločanja v vseh njegovih zadevah – Neobstoj objektivnih meril za izdajo sklepa o razrešitvi – Neobstoj obveznosti obrazložitve takega sklepa – Primarnost prava Unije – Obveznost neuporabe takega sklepa o razrešitvi“
V združenih zadevah C‑647/21 in C‑648/21,
katerih predmet sta predloga za sprejetje predhodne odločbe na podlagi člena 267 PDEU, ki ju je vložilo Sąd Okręgowy w Słupsku (okrožno sodišče v Slupsku, Poljska) z odločbama z dne 20. oktobra 2021, ki sta na Sodišče prispeli 25. oktobra 2021, v kazenskih postopkih proti
D. K. (C‑647/21),
M. C.,
M. F. (C‑648/21),
ob udeležbi
Prokuratura Rejonowa w Bytowie,
Prokuratura Okręgowa w Łomży,
SODIŠČE (peti senat),
v sestavi I. Jarukaitis (poročevalec), predsednik četrtega senata v funkciji predsednika petega senata, D. Gratsias in E. Regan, sodnika,
generalni pravobranilec: A. M. Collins,
sodna tajnica: M. Siekierzyńska, administratorka,
na podlagi pisnega postopka in obravnave z dne 24. januarja 2024,
ob upoštevanju stališč, ki so jih predložili:
–
za Prokuratura Rejonowa w Bytowie T. Rutkowska-Szmydyńska, Prokurator Regionalny w Gdańsku,
–
za Prokuratura Okręgowa w Łomży A. Bałazy, Zastępca Prokuratora Okręgowego w Łomży,
–
za poljsko vlado B. Majczyna in S. Żyrek, agenta,
–
za dansko vlado D. Elkan, V. Pasternak Jørgensen in M. Søndahl Wolff, agentke,
–
za nizozemsko vlado M. K. Bulterman in J. Langer, agenta,
–
za švedsko vlado A. M. Runeskjöld in H. Shev, agentki,
–
za Evropsko komisijo K. Herrmann, P. Stancanelli in P. J. O. Van Nuffel, agenti,
po predstavitvi sklepnih predlogov generalnega pravobranilca na obravnavi 11. aprila 2024
izreka naslednjo
Sodbo
1
Predloga za sprejetje predhodne odločbe se nanašata na razlago člena 19(1), drugi pododstavek, PEU in člena 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah (v nadaljevanju: Listina).
2
Ta predloga sta bila vložena v okviru kazenskih postopkov zoper D. K. (zadeva C‑647/21) ter zoper M. C. in M. F. (zadeva C‑648/21).
Pravni okvir
Ustava Republike Poljske
3
Člen 178(1) Konstytucja Rzeczypospolitej Polskiej (ustava Republike Poljske) določa:
„Sodniki so pri opravljanju sodniške funkcije neodvisni ter so vezani le na ustavo in zakon.“
4
Člen 179 te ustave določa:
„Sodnike na predlog Krajowa Rada Sądownictwa [(nacionalni sodni svet, Poljska) (v nadaljevanju: KRS)] imenuje predsednik republike za nedoločen čas.“
5
Člen 180 ustave določa:
„1.   Sodniki so neodstavljivi.
2.   Sodnik proti svoji volji ne more biti razrešen s sodniške funkcije, ne more mu biti odrejeno mirovanje ali se ga premestiti na drugo sodišče ali na drug položaj, razen na podlagi sodne odločbe in le v primerih, ki so določeni z zakonom.“
Zakon o splošnih sodiščih
6
Člen 11(3) ustawa Prawo o ustroju sądów powszechnych (zakon o organizaciji splošnih sodišč) z dne 27. julija 2001 (Dz. U. št. 98, pozicija 1070), v različici, ki se uporablja za spora o glavni stvari (v nadaljevanju: zakon o splošnih sodiščih), določa:
„Predsednik sodišča imenuje predsednika oddelka. […] Predsednik sodišča se pred imenovanjem predsednika oddelka sąd okręgowy [(okrožno sodišče)] ali sąd rejonowy [(okrajno sodišče)] posvetuje s kolegijem sąd okręgowy [(okrožno sodišče)].“
7
V skladu s členom 21(1), točka 2, tega zakona so organi sąd okręgowy (okrožno sodišče) predsednik sodišča, kolegij sodišča in generalni sekretar sodišča.
8
Člen 22a navedenega zakona določa:
„1.   predsednik sąd okręgowy [(okrožno sodišče)] po posvetovanju s kolegijem sąd okręgowy [(okrožno sodišče)] določi razporeditev dela, v okviru katerega opredeli:
(1)
razporeditev sodnikov […] v oddelke sodišča;
(2)
obseg obveznosti sodnikov […] in način njihovega sodelovanja pri dodeljevanju zadev;
(3)
razpored dežurstev in nadomeščanja za sodnike, […]
–
ob upoštevanju specializacije sodnikov […], da obravnavajo različne vrste zadev, potrebe po zagotavljanju, da so sodniki […] ustrezno razporejeni po oddelkih sodišča in da so njihove obveznosti enakomerno porazdeljene, ter potrebe po zagotavljanju učinkovitega vodenja sodnih postopkov.
[…]
4.   Predsednik sodišča lahko kadar koli v celoti ali deloma določi nov način razporeditve dela, če je to utemeljeno z razlogi, navedenimi v odstavku 1. […]
4a.   Za premestitev sodnika na drug oddelek je potrebno njegovo soglasje.
4b.   Za premestitev sodnika na drug oddelek ni potrebno njegovo soglasje, če:
(1)
gre za premestitev na drug oddelek, ki odloča o zadevah z istega področja;
(2)
če noben sodnik oddelka, s katerega se opravlja premestitev, ni podal soglasja k tej premestitvi;
(3)
če je sodnik premeščen na [zemljiškoknjižni oddelek ali gospodarski oddelek registrov zastavnih pravic].
4c.   Določbe odstavka 4b, točki 1 in 2, se ne uporabljajo za sodnika, ki je bil v obdobju treh let brez njegovega soglasja premeščen na drug oddelek. V primeru premestitve sodnika na drug oddelek brez njegovega soglasja v primeru iz odstavka 4b, točka 2, se med drugim upošteva delovna doba sodnikov iz oddelka, s katerega so premeščeni.
5.   Sodnik ali sodniški pomočnik, katerega razporeditev dela se je spremenila tako, da je bil spremenjen obseg njegovih obveznosti, zlasti zaradi premestitve na drug oddelek sodišča, lahko vloži pritožbo pri [KRS] v sedmih dneh od datuma, ko je bil obveščen o novem obsegu njegovih obveznosti. Pritožba ni mogoča, če:
(1)
gre za premestitev v oddelek, ki obravnava in odloča o zadevah z istega področja;
(2)
gre za dodelitev obveznosti v istem oddelku na podlagi pravil, ki se uporabljajo za druge sodnike, in zlasti v primeru preklica premestitve v specializirani oddelek ali drugo specializirano sestavo.
6.   Pritožba iz odstavka 5 se vloži pri predsedniku zadevnega sodišča, odgovornem za razpored dela, ki je predmet pritožbe. Predsednik sodišča pritožbo skupaj s svojim stališčem o tej zadevi pošlje [KRS] v 14 dneh od njenega prejema. [KRS] sprejme sklep, s katerim pritožbi sodnika ugodi ali jo zavrne, pri čemer upošteva dejavnike iz odstavka 1. Sklepa [KRS] o pritožbi iz odstavka 5 ni treba obrazložiti. Zoper sklep [KRS] se ni mogoče pritožiti. Sodnik ali sodniški pomočnik izpolnjuje svoje obveznosti, dokler ni sprejet sklep.“
9
Člen 24(1) zakona o splošnih sodiščih določa:
„Minister za pravosodje imenuje predsednika sąd okręgowy [(okrožno sodišče)] izmed sodnikov sąd apelacyjny [(višje sodišče)], sąd okręgowy [(okrožno sodišče)] ali sąd rejonowy [(okrajno sodišče)]. Minister za pravosodje po imenovanju predsednika sąd okręgowy (okrožno sodišče) tega predstavi na pristojni generalni skupščini sodnikov sąd okręgowy (okrožno sodišče).“
10
V skladu s členom 30(1) tega zakona je kolegij sąd okręgowy (okrožno sodišče) sestavljen iz predsednika sąd okręgowy (okrožno sodišče) in predsednikov sądy rejonowe (okrajna sodišča), ki spadajo pod pristojnost sąd okręgowy (okrožno sodišče).
11
Člen 42a navedenega zakona določa:
„1.   V okviru dejavnosti sodišč ali sodnih organov ni dovoljeno podvomiti o legitimnosti sodišč, ustavnih organov države ali organov za nadzor in zaščito prava.
2.   Splošno sodišče ali drug organ oblasti ne more ugotoviti ali presojati zakonitosti imenovanja sodnika ali pristojnosti za opravljanje nalog v zvezi z izvajanjem sodne oblasti, ki izhaja iz tega imenovanja.“
12
Člen 47a zakona o splošnih sodiščih določa:
„1.   Zadeve se sodnikom in sodnikom prisednikom dodeljujejo naključno glede na posebne kategorije zadev, razen v primeru dodelitve zadev sodniku, pristojnemu za denarno kazen.
2.   Zadeve v okviru posebnih kategorij se dodelijo enakomerno, razen če je bil delež zmanjšan zaradi funkcije, dodelitve zadev druge kategorije ali drugih z zakonom določenih razlogov.“
13
Člen 47b tega zakona določa:
„1.   Sprememba sestave sodišča je lahko dopustna le, če zadeve ni mogoče obravnavati v obstoječi sestavi sodišča ali če obstaja trajna ovira za to, da bi ta obstoječa sestava obravnavala zadevo. Določbe člena 47a se uporabljajo smiselno.
[…]
3.   Odločitve iz [odstavka 1] sprejme predsednik sodišča ali sodnik, ki ga predsednik pooblasti.
4.   Sprememba kraja, kjer sodnik opravlja službo, ali prerazporeditev sodnika na drugo sodišče ter konec te prerazporeditve ne ovirajo opravljanja [procesnih] dejanj v zadevah, dodeljenih na kraju, kjer trenutno opravlja službo, ali kraju, kjer trenutno opravlja svoje funkcije, do končanja teh zadev.
5.   Kolegij sodišča, pod katerega pristojnost spada novi kraj, kjer sodnik opravlja svojo službo, ali kraj njegove prerazporeditve, lahko na predlog sodnika ali po uradni dolžnosti v celoti ali delno razreši sodnika njegovih obveznosti v zvezi z obravnavanjem in odločanjem o zadevah, predvsem zaradi precejšnje oddaljenosti tega sodišča od novega kraja, kjer sodnik opravlja svojo službo, ali kraja njegove dodelitve glede na stanje postopka v zadevah, ki se obravnavajo in o katerih se odloča. Pred sprejetjem sklepa se kolegij sodišča posvetuje s predsedniki pristojnih sodišč.
6.   Določbe odstavkov 4 in 5 se smiselno uporabijo v primeru premestitve na drug oddelek istega sodišča.“
14
Člen 17(1) ustawa o zmianie ustawy – Prawo o ustroju sądów powszechnych oraz niektórych innych ustaw (zakon o spremembi zakona o splošnih sodiščih in nekaterih drugih zakonov) z dne 12. julija 2017 (Dz. U. iz leta 2017, pozicija 1452), določa:
„Minister za pravosodje lahko predsednike in podpredsednike sodišč, ki so bili imenovani na podlagi določb zakona, katerega člen 1 je bil spremenjen, v različici, ki je veljala do tega dne, razreši v roku največ šestih mesecev od dneva začetka veljavnosti tega zakona, pri čemer ni treba upoštevati obveznosti iz člena 27 zakona, katerega člen 1 je bil spremenjen, kakor je bil spremenjen s tem zakonom.“
Spora o glavni stvari in vprašanja za predhodno odločanje
15
Predloga za sprejetje predhodne odločbe je vložila ista sodnica med obravnavanjem dveh ločenih kazenskih zadevi.
16
V zadevi C‑647/21 zadeva iz postopka v glavni stvari temelji na kazenskem postopku zoper osebo D. K. Oseba D. K. je bila z odločbo prvostopenjskega sodišča obsojena na zaporno kazen. Zoper to odločbo se je pritožila pri Sąd Okręgowy w Słupsku (okrožno sodišče v Slupsku, Poljska), ki je predložitveno sodišče. V tej zadevi, v kateri odloča sodnik posameznik, je sodnica, ki je vložila zadevna predloga za sprejetje predhodne odločbe, hkrati sodnica poročevalka in predsednica sestave sodišča.
17
V zadevi C‑648/21 zadeva iz postopka v glavni stvari temelji na kazenskem postopku zoper osebi M. C. in M. F. Osebi M. C. in M. F. sta bili obsojeni z odločbo prvostopenjskega sodišča. Sodišče druge stopnje, pri katerem sta zadnjenavedeni vložili pritožbo, je M. C. oprostilo, obsodbo M. F. pa potrdilo. Prokurator Generalny (generalni državni tožilec, Poljska) je zoper odločbo sodišča druge stopnje v zvezi z M. C. vložil pritožbo pri Sąd Najwyższy (vrhovno sodišče, Poljska). Zadnjenavedeno je razveljavilo odločbo in zadevo vrnilo v razsojanje Sąd Okręgowy w Słupsku (okrožno sodišče v Slupsku), ki je predložitveno sodišče. V tej zadevi sodišče zaseda v senatu treh sodnikov, ki je sestavljen iz predsednika senata, predsednika predložitvenega sodišča in tretjega sodnika. Predlog za sprejetje predhodne odločbe je vložila le predsednica senata, ki je ista sodnica kot v zadevi C‑647/21.
18
Septembra 2021 je sodnica v postopku, ki ni povezan z zadevama v glavni stvari, sprejela sklep, s katerim je predsedniku pritožbenega oddelka Sąd Okręgowy w Słupsku (okrožno sodišče v Slupsku) predlagala, naj zadevo predodeli drugemu sodniku oziroma naj v senat, ki odloča v tem postopku, namesto predsednika Sąd Okręgowy w Słupsku (okrožno sodišče v Slupsku) imenuje drugega sodnika. Ta predlog je utemeljila s tem, da je bil predsednik predložitvenega sodišča imenovan na podlagi sklepa KRS v novi sestavi. Sodelovanje takega sodnika v senatu naj bi bilo v nasprotju s pravico do z zakonom ustanovljenega sodišča v smislu člena 19(1) PEU, člena 47 Listine in člena 6 Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin, podpisane v Rimu 4. novembra 1950 (v nadaljevanju: EKČP). Podpredsednik predložitvenega sodišča, ki je bil prav tako imenovan na predlog KRS, je sklep, v katerem je bil navedeni predlog sodnice, razveljavil.
19
Navedena sodnica je oktobra 2021 razveljavila sodbo prvostopenjskega sodišča, ki jo je izdal sodnik, imenovan na podlagi sklepa KRS. Razveljavitveno odločbo je utemeljila zlasti s členom 19(1), drugi pododstavek, PEU in členom 47 Listine.
20
Kolegij Sąd Okręgowy w Słupsku (okrožno sodišče v Slupsku), sestavljen iz predsednika tega sodišča in predsednikov petih sądy rejonowe (okrajna sodišča), ki spadajo pod pristojnost Sąd Okręgowy w Słupsku (okrožno sodišče v Slupsku), je 11. oktobra 2021 sprejel sklep, s katerim je sodnico, ki je podala zadevna predloga za sprejetje predhodne odločbe, razrešil obveznosti odločanja v približno 70 zadevah, ki so ji bile dodeljene na šestem kazenskem pritožbenem oddelku, vključno z zadevama v glavni stvari (v nadaljevanju: sklep kolegija). Ta sodnica trdi, da ji sklep ni bil vročen in da ni bila seznanjena z razlogi za njegovo sprejetje. Navaja, da jo je predsednik predložitvenega sodišča zgolj seznanil z njeno razrešitvijo. Dodaja, da je zadnjenavedeni sodnik dvakrat zavrnil njeno prošnjo za dostop do vsebine tega sklepa.
21
Predsednik Sąd Okręgowy w Słupsku (okrožno sodišče v Slupsku) je 13. oktobra 2021 sprejel sklep o premestitvi navedene sodnice iz pritožbenega oddelka tega sodišča v prvostopenjski oddelek tega sodišča (v nadaljevanju: sklep o premestitvi). Na njeno mesto je bil v pritožbeni oddelek razporejen nov sodnik.
22
Predložitveno sodišče meni, da je v obrazložitvi sklepa o premestitvi zgolj na kratko navedena potreba po zagotovitvi dobrega delovanja obeh oddelkov. V tem sklepu je navedeno tudi dopisovanje, ki ni posebej pojasnjeno, med predsednikom Sąd Okręgowy w Słupsku (okrožno sodišče v Slupsku) in predsednikom enega od teh oddelkov.
23
Sklep o premestitvi je začel veljati 18. oktobra 2021. V tem sklepu ni nobenih podatkov o morebitnih pravnih sredstvih.
24
Predložitveno sodišče želi v teh okoliščinah v bistvu izvedeti, ali lahko sodnica, ki je vložila zadevna predloga za sprejetje predhodne odločbe, še vedno odloča v zadevi v glavni stvari, ki ustreza zadevi C‑647/21, kot sodnica posameznica, v zadevi v glavni stvari, ki ustreza zadevi C‑648/21, pa kot predsednica senata.
25
Predložitveno sodišče meni, da mora glede na okoliščine, kot so predstavljene v točkah od 18 do 23 te sodbe, zaradi katerih je bila sodnica razrešena obveznosti odločanja v zadevah, v katerih je bila poročevalka, vključno z zadevama iz postopkov v glavni stvari, odločiti o vprašanju, ali se s takimi akti krši člen 19(1), drugi pododstavek, PEU v povezavi s členom 47 Listine. Če je odgovor pritrdilen, želi predložitveno sodišče izvedeti, ali mora zavrniti upoštevanje sklepa kolegija in drugih poznejših aktov, kot je sklep o predodelitvi zadev, na katere se nanaša razrešitev obveznosti odločanja navedene sodnice, vključno z zadevama iz postopka v glavni stvari, drugemu sodniku.
26
Predložitveno sodišče meni, da se z razrešitvijo sodnice, ki je vložila zadevna predloga za sprejetje predhodne odločbe, obveznosti odločanja v zadevah, ki so ji bile dodeljene, in njeno premestitvijo kršita zahtevi po neodvisnosti in neodstavljivosti. Poleg tega naj bi bili ukrepi, sprejeti v zvezi s tem, odziv na njene poskuse, da se preveri, ali je prvostopenjsko sodišče izpolnjevalo zahtevo glede z zakonom ustanovljenega sodišča, njihov cilj pa naj bi bil preprečiti take poskuse v prihodnosti.
27
Sąd Okręgowy w Słupsku (okrožno sodišče v Slupsku) je v teh okoliščinah odločilo, da odloži izvršitev sklepa kolegija, prekine odločanje in Sodišču v vsaki od zadev iz postopkov v glavni stvari postavi ta vprašanja za predhodno odločanje:
„1.
Ali je treba člen 19(1), [drugi odstavek], PEU v povezavi s členom 47 [Listine] razlagati tako, da nasprotuje nacionalni ureditvi, kakršen je člen 47b(5) in (6) v povezavi s členom 30(1) in členom 24(1) [zakona o splošnih sodiščih], na podlagi katere je organ nacionalnega sodišča, kakršen je kolegij sodišča, pristojen, da sodnika tega sodišča razreši obveznosti, da odloči o delu ali vseh zadevah, ki so mu bile dodeljene, pri čemer:
(a)
je kolegij sodišča po samem zakonu sestavljen iz predsednikov sodišč, ki jih na ta delovna mesta imenuje organ izvršilne oblasti, kot je minister za pravosodje, ki je istočasno generalni državni tožilec;
(b)
je sodnik razrešen obveznosti odločanja o zadevah, ki so mu bile dodeljene, brez njegovega soglasja;
(c)
nacionalno pravo ne določa meril, ki bi jih moral uporabiti kolegij sodišča za to, da sodnika razreši obveznosti odločanja o zadevah, ki so mu bile dodeljene, ter ne določa obveznosti obrazložitve in sodnega nadzora nad tako razrešitvijo;
(d)
so bili nekateri člani kolegija sodišča na sodniško mesto imenovani v okoliščinah, ki so podobne tistim iz sodbe Sodišča z dne 15. julija 2021, Komisija/Poljska (Disciplinska ureditev za sodnike) (C‑791/19, EU:C:2021:596)?
2.
Ali je treba določbe, navedene v prvem vprašanju, in načelo primarnosti [prava Unije] razlagati tako, da nacionalnemu sodišču, ki obravnava zadevo v okviru kazenskega postopka, ki spada na področje uporabe Direktive [(EU) 2016/343 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 9. marca 2016 o krepitvi nekaterih vidikov domneve nedolžnosti in krepitvi pravice biti navzoč na sojenju v kazenskem postopku (UL 2016, L 65, str. 1)] in katerega sodnik je bil razrešen obveznosti obravnavanja zadev na način, opisan v prvem vprašanju, in vsem državnim organom dopuščajo (oziroma jih zavezujejo), da ne upoštevajo akta kolegija sodišča in drugih aktov, ki mu sledijo, kot so sklepi o predodelitvi zadev, vključno z zadevama v glavni stvari, z neupoštevanjem razrešitve sodnika, tako da bi bil lahko on še naprej del senata, ki odloča o tej zadevi?
3.
Ali je treba določbe, navedene v prvem vprašanju, in načelo primarnosti [prava Unije] razlagati tako, da zahtevajo, da v nacionalnem pravnem redu v kazenskem postopku, ki spada na področje uporabe Direktive 2016/343, obstajajo taki ukrepi, ki strankam v postopku, kot je obtoženi v postopku v glavni stvari, zagotavljajo nadzor in pravno sredstvo zoper odločitve, navedene v [prvem vprašanju], ki naj bi pripeljale do spremembe sestave senata, ki obravnava zadevo, in s tem do razrešitve sodnika, ki mu je bila zadeva dodeljena, obveznosti odločanja o tej zadevi, kot je opisano v prvem vprašanju?“
Postopek pred Sodiščem
Združitev zadev
28
Zadevi C‑647/21 in C‑648/21 sta bili s sklepom predsednika Sodišča z dne 29. novembra 2021 združeni za pisni in ustni del postopka ter za izdajo sodbe.
Predloga za uporabo hitrega postopka predhodnega odločanja
29
Predložitveno sodišče je predlagalo, naj se ta predloga za sprejetje predhodne odločbe obravnavata po hitrem postopku na podlagi člena 105 Poslovnika Sodišča. V utemeljitev teh predlogov je v bistvu navedlo, da je uporaba tega postopka upravičena zato, ker se vprašanja za predhodno odločanje nanašajo na temeljna vprašanja poljskega prava, zlasti ustavnega prava, in sicer načelo neodstavljivosti sodnikov in pravico strank do postopka pred neodvisnim, nepristranskim in z zakonom ustanovljenim sodiščem. Dodalo je, da obstajajo utemeljeni razlogi za prepričanje, da bi se s sprejetjem drugih aktov v postopkih v glavni stvari odpravili razlogi, iz katerih je bilo treba Sodišču predložiti vprašanja, in da bi lahko bila uskladitev z odgovori Sodišča ovirana, zaradi česar se ne bi mogla zagotoviti učinkovitost prava Unije in učinkovito sodno varstvo.
30
Člen 105(1) Poslovnika določa, da če je treba zadevo zaradi njene narave obravnavati v kar najkrajšem času, lahko predsednik Sodišča na predlog predložitvenega sodišča ali izjemoma po uradni dolžnosti po opredelitvi sodnika poročevalca in generalnega pravobranilca odloči, da se predlog za sprejetje predhodne odločbe obravnava po hitrem postopku.
31
V zvezi s tem je treba opozoriti, da je tak hiter postopek postopkovni instrument, namenjen odzivu na položaj izjemne nujnosti (sodba z dne 21. decembra 2021, Randstad Italia, C‑497/20, EU:C:2021:1037, točka 37 in navedena sodna praksa).
32
V obravnavani zadevi je predsednik Sodišča 29. novembra 2021 po opredelitvi sodnika poročevalca in generalnega pravobranilca odločil, da se predlogoma za obravnavanje zadevnih predlogov za predhodno odločanje po hitrem postopku ne ugodi. Argumenti, ki jih je navedlo predložitveno sodišče za utemeljitev teh predlogov, so namreč splošni in ne pojasnjujejo posebnih razlogov, ki upravičujejo obravnavo teh predlogov za sprejetje predhodne odločbe po hitrem postopku. Natančneje, to, da se postavljena vprašanja nanašajo na temeljna vprašanja poljskega prava, zlasti ustavnega prava, ne pomeni, da gre za položaj izjemne nujnosti, ki je nujen pogoj za utemeljitev obravnavanja po hitrem postopku. Nazadnje, dejstvo, da zadevi v glavni stvari spadata na področje kazenskega prava, še ne upravičuje njunega obravnavanja po hitrem postopku.
Prekinitev postopka in zahtevi za podrobnejše podatke
33
Sodišče je 18. oktobra 2022 prekinilo odločanje o združenih zadevah C‑647/21 in C‑648/21 do izdaje sodbe v združenih zadevah C‑615/20 in C‑671/20. Sodišče je 20. julija 2023 predložitveno sodišče obvestilo o sodbi z dne 13. julija 2013, YP in drugi (Odvzem sodnikove imunitete in njegov suspenz) (C‑615/20 in C‑671/20, EU:C:2023:562), in ga zaprosilo, naj sporoči, ali vztraja pri svojih predlogih za sprejetje predhodne odločbe v združenih zadevah C‑647/21 in C‑648/21.
34
Sodnica, ki je vložila obravnavana predloga za sprejetje predhodne odločbe, je 25. septembra 2023 po navodilih predsednika Sąd Okręgowy w Słupsku (okrožno sodišče v Slupsku) odgovorila, da predložitveno sodišče vztraja pri predlogih za sprejetje predhodne.
35
Sodišče je zaradi nekaterih nejasnosti v tem odgovoru na predložitveno sodišče na podlagi člena 101(1) Poslovnika naslovilo drugo zahtevo za podrobnejše podatke. Sodišče je med drugim vprašalo, ali sodnica, ki je vložila predloga za sprejetje predhodne odločbe, še naprej odloča v senatih, ki obravnavata zadevi, v katerih sta bila vložena predloga za sprejetje predhodne odločbe v združenih zadevah C‑647/21 in C‑648/21, in če je tako, v kakšni funkciji. Predložitveno sodišče je na to zahtevo odgovorilo 17. oktobra 2023 prek sodnice, ki je vložila obravnavana predloga.
Pristojnost Sodišča
36
Prvič, danska vlada in Evropska komisija v bistvu trdita, da se člen 47 Listine ne uporablja za zadevi iz postopka v glavni stvari. Komisija, natančneje, trdi, da tudi če se predloga za sprejetje predhodne odločbe – zlasti besedilo vprašanj, ki jih je postavilo predložitveno sodišče – nanašata na Direktivo 2016/343, ni zaprošeno za razlago te direktive.
37
V zvezi s tem je treba spomniti, da lahko Sodišče v okviru predloga za sprejetje predhodne odločbe na podlagi člena 267 PDEU razlaga pravo Unije le v mejah pristojnosti, ki so mu dodeljene (sodba z dne 11. julija 2024, Hann-Invest in drugi, C‑554/21, C‑622/21 in C‑727/21, EU:C:2024:594, točka 30 in navedena sodna praksa).
38
Področje uporabe Listine, kar zadeva delovanje držav članic, je opredeljeno v njenem členu 51(1), v skladu s katerim se določbe Listine uporabljajo za države članice, kadar te izvajajo pravo Unije, ta določba pa potrjuje ustaljeno sodno prakso, da se temeljne pravice, ki jih zagotavlja pravni red Evropske unije, uporabljajo v vseh položajih, ki jih ureja pravo Unije, v drugih položajih pa ne (sodba z dne 11. julija 2024, Hann-Invest in drugi, C‑554/21, C‑622/21 in C‑727/21, EU:C:2024:594, točka 31 in navedena sodna praksa).
39
V obravnavani zadevi predložitveno sodišče v zvezi s členom 47 Listine ni navedlo, da se spora o glavni stvari nanašata na razlago ali uporabo pravila prava Unije, ki naj bi se izvajalo na nacionalni ravni. Čeprav se drugi vprašanji za predhodno odločanje nanašata na Direktivo 2016/343, ti vprašanji nista postavljeni glede določb te direktive, prav tako pa predložitveno sodišče nikakor ne pojasnjuje povezave med navedeno direktivo in tema zadevama.
40
Zato Sodišče ni pristojno za razlago člena 47 Listine kot takega.
41
Drugič, Prokuratura Rejonowa w Bytowie (okrajno tožilstvo v Bytówu, Poljska) in Prokuratura Okręgowa w Łomży (okrožno tožilstvo v Łomżi, Poljska) v bistvu trdita, da težave v zvezi s sodno organizacijo držav članic, kakršne so obravnavane v postavljenih vprašanjih, zlasti kar zadeva razrešitev sodnika obveznosti odločanja v zadevah, ki so mu bile dodeljene, spadajo v izključno pristojnost držav članic in ne na stvarno področje uporabe prava Unije. Nasprotno pa je poljska vlada na obravnavi navedla, da je Sodišče po njenem mnenju pristojno za odgovor na vprašanja za predhodno odločanje.
42
V zvezi s tem je iz ustaljene sodne prakse razvidno, da čeprav je organizacija sodstva v državah članicah res v njihovi pristojnosti, morajo države članice pri izvajanju te pristojnosti spoštovati obveznosti, ki zanje izhajajo iz prava Unije, in da lahko to velja med drugim glede nacionalnih pravil v zvezi s sprejetjem odločb o imenovanju sodnikov in po potrebi pravil v zvezi s sodnim nadzorom, ki se uporablja v okviru takih postopkov imenovanja (sodba z dne 9. januarja 2024, G. in drugi (Imenovanje sodnikov splošnih sodišč na Poljskem), C‑181/21 in C‑269/21, EU:C:2024:1, točka 57 in navedena sodna praksa).
43
Poleg tega je iz postavljenih vprašanj jasno razvidno, da se ne nanašajo na razlago poljskega prava, temveč zlasti na razlago člena 19(1) PEU.
44
Iz tega sledi, da je Sodišče pristojno za odločanje o predlogih za predhodno odločanje, ni pa pristojno za razlago člena 47 Listine kot takega.
Dopustnost predlogov za sprejetje predhodne odločbe
45
Okrajno tožilstvo v Bytówu in okrožno tožilstvo v Łomżi izpodbijata dopustnost predlogov za sprejetje predhodne odločbe. Na prvem mestu, trdita, da je predložitvena sodnica ta predloga vložila po sprejetju sklepa kolegija, torej po datumu, od katerega ta sodnica – ki je bila razrešena obveznosti odločanja o zadevah iz postopka v glavni stvari – ni bila več pristojna za sprejetje navedenih odločb. Na drugem mestu, ugotavljata, da se vprašanja za predhodno odločanje nanašajo na posamični položaj predložitvene sodnice in da so torej osebne narave. Na tretjem mestu, trdita, da predloga za sprejetje predhodne odločbe nista v skladu z zahtevami iz člena 94(a) in (b) Poslovnika. Nasprotno je poljska vlada na obravnavi izjavila, da sta ta predloga dopustna.
46
Komisija med drugim trdi, da tretji vprašanji za predhodno odločanje nista dopustni, ker vprašanje o obstoju učinkovitega pravnega sredstva za obdolženca v postopkih v glavni stvari ni niti predhodno vprašanje, ki se postavlja in limine litis, niti vprašanje, ki je nujno za odločitev v teh zadevah.
47
V zvezi s tem je treba spomniti, da je v skladu z ustaljeno sodno prakso Sodišča v okviru sodelovanja med njim in nacionalnimi sodišči, uvedenega s členom 267 PDEU, le nacionalno sodišče, ki odloča o sporu in ki mora prevzeti odgovornost za sodno odločbo, ki bo izdana, pristojno, da ob upoštevanju posebnosti zadeve presodi potrebo po predhodni odločbi, da bi lahko izdalo sodbo, in tudi upoštevnost vprašanj, ki jih postavi Sodišču. Zato je Sodišče, kadar se predložena vprašanja nanašajo na razlago prava Unije, načeloma dolžno odločati (sodba z dne 24. novembra 2020, Openbaar Ministerie (Ponarejanje listin), C‑510/19, EU:C:2020:953, točka 25 in navedena sodna praksa).
48
Kot izhaja iz samega besedila člena 267 PDEU, „je treba“ predhodno odločbo, za katero je zaprošeno, sprejeti, da se predložitvenemu sodišču omogoči „izreči sodbo“ v zadevi, v kateri odloča (sodba z dne 11. julija 2024, Hann-Invest in drugi, C‑554/21, C‑622/21 in C‑727/21, EU:C:2020:594, točka 40 in navedena sodna praksa).
49
Sodišče pa je že poudarilo, da je odgovor na vprašanja za predhodno odločanje lahko nujen za to, da se predložitvenim sodiščem poda razlaga prava Unije, ki bi jim omogočila odločitev o procesnih vprašanjih nacionalnega prava, preden lahko vsebinsko odločijo o sporih, ki so jim predloženi (sodba z dne 16. novembra 2021, Prokuratura Rejonowa w Mińsku Mazowieckim in drugi, od C‑748/19 do C‑754/19, EU:C:2021:931, točka 48 in navedena sodna praksa).
50
Glede prvega očitka o nedopustnosti, ki se nanaša na to, da je zadevna sodnica predloga za sprejetje predhodne odločbe vložila po tem, ko je bila razrešena obveznosti odločanja v zadevah iz postopkov v glavni stvari, je treba ugotoviti, prvič, da je iz spisa, s katerim razpolaga Sodišče, razvidno, da je bila sodnica na dan, na katerega je vložila ta predloga za sprejetje predhodne odločbe, to je 20. oktobra 2021, razrešena obveznosti odločanja v zadevah iz postopkov v glavni stvari, in drugič, da predložitveno sodišče po njeni razrešitvi navedenih predlogov za sprejetje predhodne odločbe ni umaknilo.
51
Predložitveno sodišče je v odgovoru na drugo zahtevo za podrobnejše podatke namreč potrdilo, da je bila zadevna sodnica v postopkih v glavni stvari na dan sprejetja predložitvenih odločb 20. oktobra 2021 poročevalka in predsednica senata. Prav tako je navedlo, da je bila zadeva, v kateri je bil vložen predlog za sprejetje predhodne odločbe v zadevi C‑648/21, s sklepom z dne 21. oktobra 2021, izdanem po sprejetju teh predlogov za sprejetje predhodne odločbe, predodeljena drugemu sodniku poročevalcu, ki je prej odločal v senatu treh sodnikov, seznanjenem s tem postopkom, in da je bila sestava s sodnikom posameznikom, ki je odločal v postopku, v katerem je bil vložen predlog za sprejetje predhodne odločbe, prav tako spremenjena 21. oktobra 2021. Predložitveno sodišče je poleg tega potrdilo, da sta bila ta dva postopka zaradi teh predlogov za sprejetje predhodne odločbe prekinjena in da prekinitev od takrat še traja.
52
Glede drugega očitka nedopustnosti v zvezi s tem, da se vprašanja za predhodno odločanje v bistvu nanašajo na posamični položaj sodnice, ki je vložila obravnavana predloga za sprejetje predhodne odločbe in naj torej ne bi bila povezana z zadevama iz postopkov v glavni stvari, je treba ugotoviti, da se predložitvenemu sodišču v zadevah v glavnih stvari postavljajo vprašanja postopkovne narave, o katerih mora odločiti in limine litis in katerih rešitev je odvisna od razlage določb in načel prava Unije, na katere se nanašajo vprašanja za predhodno odločanje. Z navedenimi vprašanji za predhodno odločanje se v bistvu želi ugotoviti, ali je ta sodnica glede na te določbe in načela prava Unije še naprej upravičena, da nadaljuje obravnavo zadev v glavni stvari, ne glede na sklep kolegija, s katerim je bila razrešena.
53
Kot namreč izhaja iz sodne prakse Sodišča, so vprašanja za predhodno odločanje, katerih namen je predložitvenemu sodišču omogočiti, da in limine litis reši postopkovne težave, kot so tiste, ki se nanašajo na njegovo pristojnost za odločanje v zadevi, ki jo obravnava, ali celo na pravne učinke, ki jih je morebiti treba priznati sodni odločbi, ki bi lahko navedeno sodišče ovirala pri nadaljnji obravnavi take zadeve, dopustna na podlagi člena 267 PDEU (sodba z dne 13. julija 2023, YP in drugi (Odvzem sodnikove imunitete in njegov suspenz), C‑615/20 in C‑671/20, EU:C:2022:562, točka 47 in navedena sodna praksa).
54
Glede tretjega očitka nedopustnosti, v skladu s katerim predloga za sprejetje predhodne odločbe nista v skladu z zahtevami iz člena 94(a) in (b) Poslovnika, zadošča ugotovitev, da – kot izhaja iz točk od 6 do 14 oziroma od 15 do 26 te sodbe – so v teh predlogih za sprejetje predhodne odločbe, kakor ju je predložitveno sodišče pojasnilo v odgovoru na dve zahtevi Sodišča po podrobnejših podatkih, v zvezi z delom prvih vprašanj in drugima vprašanjema navedeni vsi podatki, ki se zahtevajo s tem členom 94(a) in (b), med drugim vsebina nacionalnih določb, ki naj bi se uporabile v obravnavani zadevi, razlogi, ki so predložitvenemu sodišču vzbudili dvom glede razlage člena 19(1), drugi pododstavek, PEU, in pojasnitev zveze, ki po mnenju predložitvenega sodišča obstaja med navedeno določbo in nacionalno zakonodajo, zato lahko Sodišče s tega vidika samo odloči o vprašanjih za predhodno odločanje.
55
V zvezi z delom prvih vprašanj, ki se nanaša na sestavo kolegija sodišča, in sicer, prvič, na dejstvo, da minister za pravosodje, ki je hkrati generalni državni tožilec, pristojen za imenovanje predsednikov sądy rejonowe (okrajna sodišča), ki sestavljajo kolegij sąd okręgowy (okrožno sodišče), in drugič, na dejstvo, da so bili nekateri člani kolegija na mesto sodnika imenovani na predlog KRS v novi sestavi, ki nima zadostnih jamstev za neodvisnost, je treba spomniti, da kadar je predložitvena odločba podlaga za postopek na podlagi člena 267 PDEU, mora nacionalno sodišče v tej odločbi pojasniti dejanski in pravni okvir, v katerega spada spor o glavni stvari, in navesti potrebne razloge, iz katerih je izbralo določbe prava Unije, katerih razlago zahteva, ter zvezo, ki jo je ugotovilo med temi določbami in nacionalno zakonodajo, ki se uporablja v sporu pred njim (glej v tem smislu sodbo z dne 4. junija 2020, C. F. (Davčni nadzor), C‑430/19, EU:C:2020:429, točka 23 in navedena sodna praksa).
56
V obravnavanem primeru pa v predlogih za sprejetje predhodne odločbe – razen nekaterih omejenih pojasnil o sestavi kolegija sodišča – ni zadostno pojasnjen nacionalni pravni okvir v zvezi z imenovanjem članov tega kolegija. V zadevnih predlogih prav tako ni pojasnjeno, zakaj bi moralo Sodišče odgovoriti na del prvih vprašanj, ki se nanašata na sestavo kolegija sodišča. V teh okoliščinah Sodišče nima na voljo zadostnih elementov, da bi na ta del prvih vprašanj podalo koristen odgovor, zato predloga za sprejetje predhodne odločbe s tega vidika nista v skladu z zahtevami iz člena 94(a) in (b) Poslovnika.
57
Glede tretjih vprašanj za predhodno odločanje, s katerima se predložitveno sodišče sprašuje o obstoju morebitnega učinkovitega pravnega sredstva za obdolžence v postopkih v glavni stvari, je treba ugotoviti, da to niso predhodna vprašanja, ki se postavljajo in limine litis, in poleg tega niso potrebna za razrešitev zadev iz postopkov v glavni stvari. Natančneje, iz spisa, s katerim razpolaga Sodišče, ne izhaja, da se v zadevah v glavni stvari postavlja vprašanje, ali lahko obdolženec izpodbija pravilnost sestave sodišča, ki je odločalo o njegovi zadevi.
58
Na podlagi navedenega je treba ugotoviti, da sta predloga za sprejetje predhodne odločbe – razen dela prvih vprašanj, ki se nanaša na sestavo kolegija sodišča, in tretjih vprašanj za predhodno odločanje – dopustna.
Vprašanja za predhodno odločanje
Prvi vprašanji
59
Uvodoma je treba najprej ugotoviti, da – čeprav predložitveno sodišče s prvima vprašanjema za predhodno odločanje formalno sprašuje, ali je to, da je organ nacionalnega sodišča, kot je kolegij tega sodišča, pristojen za razrešitev sodnika tega sodišča obveznosti odločanja v nekaterih ali vseh zadevah, ki so mu bile dodeljene, v skladu s členom 19(1), drugi pododstavek, PEU – iz spisa, s katerim razpolaga Sodišče, izhaja, da se ti prvi vprašanji v bistvu nanašata na nacionalno ureditev postopka, na podlagi katerega se lahko sodnika razreši obveznosti odločanja v njegovih zadevah.
60
Čeprav je premestitev sodnice, ki je vložila obravnavana predloga za sprejetje predhodne odločbe, iz pritožbenega oddelka predložitvenega sodišča, ki je odločal o zadevah iz glavni stvari, na prvostopenjski oddelek navedenega sodišča, pomemben element, ki ga je treba upoštevati za razumevanje položaja, ki ga je želelo predstaviti predložitveno sodišče v svojih vprašanjih, pa na podlagi tega spisa ni mogoče šteti, da bi bilo treba prvi vprašanji razumeti, kot da se nanašata tudi na skladnost sklepa o premestitvi ali – splošneje – ureditve postopka premestitve, kot sta ta iz postopkov v glavni stvari, s členom 19(1), drugi pododstavek, PEU.
61
Na podlagi teh ugotovitev je treba šteti, da predložitveno sodišče s prvima vprašanjema v bistvu sprašuje, ali je treba člen 19(1), drugi pododstavek, PEU razlagati tako, da nasprotuje nacionalni ureditvi, v skladu s katero lahko organ nacionalnega sodišča, kakršen je njegov kolegij, sodnika tega sodišča razreši obveznosti odločanja v nekaterih ali vseh zadevah, ki so mu bile dodeljene, ne da bi bila v tej ureditvi določena merila, ki jih mora ta organ upoštevati pri sprejetju takega sklepa o razrešitvi, naložena obveznost obrazložitve tega sklepa in določena možnost sodnega nadzora nad navedenim sklepom.
62
V zvezi s tem je treba spomniti, da je organizacija pravosodja v državah članicah, zlasti ustanovitev, sestava, pristojnosti in delovanje nacionalnih sodišč, sicer v pristojnosti teh držav, vendar morajo te pri izvajanju te pristojnosti vseeno spoštovati obveznosti, ki zanje izhajajo iz prava Unije in zlasti iz člena 19 PEU (sodba z dne 11. julija 2024, Hann-Invest in drugi, C‑554/21, C‑622/21 in C‑727/21, EU:C:2024:594, točka 44 in navedena sodna praksa).
63
Načelo učinkovitega sodnega varstva, na katerega se nanaša člen 19(1), drugi pododstavek, PEU, je splošno načelo prava Unije, ki je med drugim določeno v členu 6(1) EKČP, kateremu ustreza člen 47, drugi odstavek, Listine. Zadnjenavedeno določbo je treba zato ustrezno upoštevati pri razlagi tega člena 19(1), drugi pododstavek (sodba z dne 11. julija 2024, Hann-Invest in drugi, C‑554/21, C‑622/21 in C‑727/21, EU:C:2024:594, točka 45 in navedena sodna praksa).
64
Ker poleg tega Listina določa pravice, ki ustrezajo pravicam, ki jih zagotavlja EKČP, je cilj člena 52(3) Listine zagotoviti potrebno usklajenost med pravicami iz Listine in ustreznimi pravicami, zagotovljenimi z EKČP, ne da bi to posegalo v avtonomijo prava Unije. V skladu s Pojasnili k Listini o temeljnih pravicah (UL 2007, C 303, str. 17) člen 47, drugi odstavek, Listine ustreza členu 6(1) EKČP. Sodišče mora zato paziti, da se z razlago, ki jo poda v obravnavanih zadevah, zagotovi raven varstva, s katero ni kršena raven varstva, zagotovljena s členom 6(1) EKČP, kot ga razlaga Evropsko sodišče za človekove pravice (sodba z dne 11. julija 2024, Hann-Invest in drugi, C‑554/21, C‑622/21 in C‑727/21, EU:C:2024:594, točka 46 in navedena sodna praksa).
65
Po tem pojasnilu je treba opozoriti, na prvem mestu, da mora vsaka država članica na podlagi člena 19(1), drugi pododstavek, PEU zagotoviti, da organi, ki so pozvani, naj kot „sodišče“ v smislu prava Unije odločijo o vprašanjih, ki se nanašajo na uporabo ali razlago tega prava, in ki tako spadajo v sistem pravnih sredstev te države članice na področjih, ki jih ureja pravo Unije, izpolnjujejo zahteve po učinkovitem sodnem varstvu, med katerimi je zahteva po neodvisnosti (sodba z dne 11. julija 2024, Hann-Invest in drugi, C‑554/21, C‑622/21 in C‑727/21, EU:C:2024:594, točka 47 in navedena sodna praksa).
66
Kot je Sodišče že večkrat poudarilo, je ta zahteva po neodvisnosti sodišč, ki je neločljivo povezana z nalogo sojenja, del bistvene vsebine pravice do učinkovitega sodnega varstva in temeljne pravice do poštenega sojenja, ki sta poglavitnega pomena za jamstvo varstva vseh pravic, ki jih imajo pravni subjekti na podlagi prava Unije, in ohranitev skupnih vrednot držav članic, ki so navedene v členu 2 PEU, zlasti vrednote pravne države (sodba z dne 11. julija 2024, Hann‑Invest in drugi, C‑554/21, C‑622/21 in C‑727/21, EU:C:2024:594, točka 49 in navedena sodna praksa).
67
Navedena zahteva po neodvisnosti ima dva vidika. Prvi, zunanji vidik zahteva, da zadevni organ svoje funkcije izvaja povsem samostojno, ne da bi bil s komer koli kakor koli hierarhično povezan ali mu podrejen in ne da bi prejemal kakršne koli ukaze ali navodila, ter da je s tem zaščiten pred zunanjimi posegi ali pritiski, ki lahko ogrozijo neodvisnost presoje njegovih članov in vplivajo na njihove odločitve. Drugi, notranji vidik je povezan s pojmom „nepristranskosti“ in se nanaša na to, da je zagotovljena enaka distanca do strank spora in njihovih posamičnih interesov glede predmeta spora. Ta vidik zahteva spoštovanje objektivnosti in neobstoj kakršnega koli interesa za izid spora, razen stroge uporabe pravnega pravila (sodba z dne 11. julija 2024, Hann-Invest in drugi, C‑554/21, C‑622/21 in C‑727/21, EU:C:2024:594, točki 50 in 51 ter navedena sodna praksa).
68
Čeprav je „zunanji“ del neodvisnosti namenjen predvsem ohranitvi neodvisnosti sodišč od zakonodajne in izvršilne veje oblasti v skladu z načelom delitve oblasti, ki je značilno za delovanje pravne države, pa je njegov namen tudi zaščititi sodnike pred neupravičenimi vplivi znotraj zadevnega sodišča (glej v tem smislu sodbo z dne 11. julija 2024, Hann-Invest in drugi, C‑554/21, C‑622/21 in C‑727/21, EU:C:2024:594, točka 54 in navedena sodna praksa).
69
Poudariti je treba tudi, da mora biti izvajanje sodne funkcije zavarovano ne le pred vsakršnim neposrednim vplivom v obliki navodil, ampak tudi pred bolj posrednimi oblikami vpliva, ki bi lahko vplivale na sodne odločitve (glej v tem smislu sodbi z dne 11. julija 2024, Hann-Invest in drugi, C‑554/21, C‑622/21 in C‑727/21, EU:C:2024:594, točka 53 in navedena sodna praksa, in z dne 14. novembra 2024, S. (Sprememba sestave sodišča), C‑197/23, EU:C:2024:956, točka 62 in navedena sodna praksa).
70
Ta jamstva neodvisnosti in nepristranskosti narekujejo obstoj pravil, ki se nanašajo zlasti na sestavo zadevnega organa in na podlagi katerih je mogoče odpraviti vsak legitimen dvom pravnih subjektov o zaščitenosti tega organa pred zunanjimi dejavniki in o njegovi nevtralnosti glede nasprotujočih si interesov (sodba z dne 11. julija 2024, Hann-Invest in drugi, C‑554/21, C‑622/21 in C‑727/21, EU:C:2024:594, točka 52).
71
Tudi Evropsko sodišče za človekove pravice je med drugim poudarilo, da zlasti neodvisnost sodstva in pravna varnost, ki sta ključnega pomena za pravno državo, zahtevata posebno jasnost pravil, ki se uporabljajo v posameznem primeru, in jasna jamstva za zagotovitev objektivnosti in preglednosti, zlasti pa za preprečitev vsakega videza arbitrarnosti pri dodeljevanju posameznih zadev sodnikom (sodba ESČP z dne 5. oktobra 2010, DMD GROUP, a.s. proti Slovaški, CE:ECHR:2010:1005JUD001933403, točka 66).
72
Na drugem mestu, člen 19(1), drugi pododstavek, PEU zahteva tudi obstoj „z zakonom predhodno ustanovljenega“ sodišča glede na neločljive povezave med dostopom do takega sodišča ter jamstvi neodvisnosti in nepristranskosti sodnikov (glej v tem smislu sodbi z dne 11. julija 2024, Hann-Invest in drugi, C‑554/21, C‑622/21 in C‑727/21, EU:C:2024:594, točka 55 in navedena sodna praksa, in z dne 14. novembra 2024, S. (Sprememba sestave sodišča), C‑197/23, EU:C:2024:956, točka 63 in navedena sodna praksa).
73
Poleg tega sklicevanje na „z zakonom ustanovljeno sodišče“, ki je prav tako navedeno v členu 47, drugi odstavek, Listine, med drugim odraža načelo pravne države in se ne nanaša le na pravno podlago za obstoj sodišča, ampak tudi na sestavo sodišča v posamezni zadevi in katero koli drugo določbo nacionalnega prava, katere neupoštevanje povzroči, da eden ali več sodnikov nezakonito sodeluje pri obravnavi zadeve (glej po analogiji sodbo z dne 29. marca 2022, Getin Noble Bank, C‑132/20, EU:C:2022:235, točka 121 in navedena sodna praksa).
74
Tako so pravila za dodelitev in predodelitev zadev sestavni del pojma „z zakonom predhodno ustanovljenega“ sodišča, ki ne zahteva le pravne podlage obstoja sodišča, temveč tudi spoštovanje sestave sodišča v posamezni zadevi ter obstoj vseh drugih določb nacionalnega prava, katerih neupoštevanje pomeni, da eden ali več sodnikov nepravilno sodeluje pri obravnavi zadeve.
75
Zato člen 19(1), drugi pododstavek, PEU s tega vidika narekuje tudi obstoj pravil v zvezi s sestavo sodnikov, na podlagi katerih je mogoče izključiti vsakršno neupravičeno vmešavanje oseb, ki niso člani sestave sodnikov, ki odloča v tej zadevi, in pred katerimi stranke niso mogle podati svojih trditev, v postopek odločanja v tej zadevi (glej v tem smislu sodbo z dne 11. julija 2024, Hann-Invest in drugi, C‑554/21, C‑622/21 in C‑727/21, EU:C:2024:594, točka 59).
76
V obravnavanem primeru člen 47b(1) zakona o splošnih sodiščih očitno – in brez dodatnih pojasnil – določa, da je sprememba sestave sodišča dopustna, „če obstaja trajna ovira za to, da bi ta obstoječa sestava obravnavala zadevo“, kar pa mora preveriti predložitveno sodišče. Vendar odstavek 4 tega člena 47b v bistvu določa, da sodnik kljub njegovi premestitvi v drug kraj ali prerazporeditvi na drugo sodišče opravlja svoja dejanja v zadevah do njihovega zaključka, odstavek 5 navedenega člena 47b pa, da se mu zadeve lahko odvzamejo s sklepom kolegija zadevnega sodišča, ne da bi bila v zvezi s tem navedena merila. Nazadnje, v skladu z odstavkom 47b tega člena lahko kolegij sodišča sodnika razreši tudi v primeru njegove premestitve na drug oddelek, pri čemer tudi za uporabo te možnosti ni podano nikakršno jasno merilo.
77
Zato je treba ugotoviti, da nacionalna ureditev, kot je opisana v prejšnji točki te sodbe, ne samo, da ne določa objektivnih meril za uporabo možnosti, da se sodnika razreši obveznosti odločanja v eni ali več njegovih zadevah, ampak kolegiju zadevnega sodišča omogoča tudi, da sodnika razreši obveznosti odločanja v njegovih zadevah, ne da bi svojo odločitev obrazložil. Napotilo na obstoj „trajne ovire za to, da bi ta obstoječa sestava obravnavala zadevo“, je namreč preveč nejasno, da bi se zanj lahko štelo, da odpravlja vsakršno arbitrarnost pri odločanju o spremembi sestave senata. Poljska vlada je na obravnavi pred Sodiščem poleg tega potrdila, da v poljskem pravu ni nikakršne obveznosti obrazložitve razrešitve sodnika na podlagi 47b(5) in (6) zakona o splošnih sodiščih.
78
Poleg tega je glede razrešitev iz postopkov v glavni stvari iz spisa, s katerim razpolaga Sodišče, razvidno, da sklep kolegija, s katerim je bila zadevna sodnica razrešena odločanja v zadevah iz postopkov v glavni stvari, ni nikakor obrazložen.
79
Poleg tega ta sklep kolegija očitno ni bil utemeljen s sklepom o premestitvi, s katerim je predsednik Sąd Okręgowy w Słupsku (okrožno sodišče v Slupsku) 13. oktobra 2021 na podlagi člena 22a(4) zakona o splošnih sodiščih odločil, da sodnico, ki je vložila obravnavana predloga za sprejetje predhodne odločbe, premesti na drug oddelek istega sodišča.
80
Namreč, prvič, ta sklep je bil na kratko utemeljen s potrebo po „zagotovitvi pravilnega delovanja šestega pritožbenega oddelka in drugega kazenskega oddelka“ Sąd Okręgowy w Słupsku (okrožno sodišče v Slupsku).
81
Drugič, sklep kolegija je bil sprejet dva dni pred sklepom o premestitvi.
82
Poleg tega je Sodišče v zvezi s premestitvijo na drugo sodišče ali premestitvijo, s katero sodnik ni soglašal, na drug oddelek istega sodišča, že razsodilo, da so take premestitve lahko sredstvo za izvajanje nadzora nad vsebino sodnih odločb, ker lahko vplivajo ne le na obseg pristojnosti zadevnih sodnikov in na obravnavo spisov, ki so jim bili zaupani, ampak lahko imajo tudi znatne posledice za njihovo življenje in kariero, s čimer lahko imajo učinke, ki so podobni učinkom disciplinskih sankcij (sodba z dne 6. oktobra 2021, W. Ż. (Senat za izredni nadzor in javne zadeve vrhovnega sodišča – Imenovanje), C‑487/19, EU:C:2021:798, točka 115).
83
Podobno pri razrešitvi sodnika obveznosti odločanja v zadevah, ki so mu dodeljene, ne da bi bila v nacionalni ureditvi določena objektivna merila za uporabo take možnosti razrešitve in – še več – ne da bi morala biti odločitev o taki razrešitvi obrazložena, namreč ni mogoče izključiti, da je taka razrešitev arbitrarna oziroma da gre za prikrito disciplinsko sankcijo. To še toliko bolj velja, kadar je zadevni sodnik po razrešitvi premeščen na drug oddelek istega sodišča.
84
Tako se lahko zaradi takih organizacijskih ukrepov razrešitve, kakršni so ti iz postopkov v glavni stvari, katerih izvajanje ni urejeno z dovolj natančnimi merili in zanje ni predpisana obveznost zadostne obrazložitve, porajajo vprašanja o možnosti, da je razrešitev obveznosti odločanja v zadevah, ki ji sledi premestitev, odgovor na prejšnja dejanja zadevnega sodnika.
85
V izognitev arbitrarnosti, ki bi lahko bila posledica netransparentnega postopka in s katero bi se kršili načeli neodvisnosti in neodstavljivosti sodnikov, je torej potrebno, da so v nacionalnih pravilih, ki urejajo razrešitev obveznosti odločanja v zadevah, določena jasna in objektivna merila, na podlagi katerih je mogoče sodnika razrešiti obveznosti odločanja v zadevah, zlasti v primeru razrešitve, s katero zadevni sodnik ni soglašal, da se zagotovi, da neodvisnost sodnikov ni ogrožena z neupravičenimi zunanjimi vplivi.
86
Na podlagi navedenega je treba na prvi vprašanji odgovoriti, da je treba člen 19(1), drugi pododstavek, PEU razlagati tako, da nasprotuje nacionalni ureditvi, na podlagi katere lahko organ nacionalnega sodišča, kakršen je njegov kolegij, sodnika tega sodišča razreši obveznosti odločanja v nekaterih ali vseh zadevah, ki so mu bile dodeljene, ne da bi bila v tej ureditvi določena merila, ki jih mora ta organ upoštevati pri sprejetju take odločitve o razrešitvi, in naložena obveznost obrazložitve te odločitve.
Drugi vprašanji
87
Predložitveno sodišče z drugima vprašanjema v bistvu sprašuje, ali je treba člen 19(1), drugi pododstavek, PEU in načelo primarnosti prava Unije razlagati tako, da nacionalno sodišče in vse druge zadevne organe države članice zavezujejo, da ne uporabijo, prvič, sklepa kolegija tega sodišča o razrešitvi sodnika navedenega sodišča od obveznosti odločanja v zadevah, ki so mu bile dodeljene, in drugič, drugih poznejših aktov, kot so sklepi v zvezi s predodelitvijo teh zadev, če je bil pri sprejetju tega sklepa kršen člen 19(1), drugi pododstavek, PEU.
88
V zvezi s tem je treba spomniti, da v skladu z ustaljeno sodno prakso načelo primarnosti prava Unije določa prednost prava Unije pred pravom držav članic. To načelo zato vsem organom držav članic nalaga, da različnim predpisom Unije pripišejo polni učinek, pri čemer pravo držav članic ne more vplivati na učinek, ki je tem predpisom priznan na ozemlju navedenih držav (sodba z dne 13. julija 2023, YP in drugi (Odvzem sodnikove imunitete in njegov suspenz), C‑615/20 in C‑671/20, EU:C:2022:562, točka 61 in navedena sodna praksa).
89
Navedeno načelo tako med drugim vsakemu nacionalnemu sodišču, ki mora v okviru svojih pristojnosti uporabiti določbe prava Unije, nalaga obveznost, da zagotovi polni učinek zahtev tega prava v sporu, ki mu je predložen, pri čemer lahko po potrebi po lastni presoji odloči, da ne bo uporabilo nacionalne ureditve ali prakse, ki je v nasprotju z določbo prava Unije, ki ima neposredni učinek, ne da bi mu bilo treba zahtevati ali čakati na predhodno odpravo te nacionalne ureditve ali prakse po zakonodajni poti ali nekem drugem ustavnem postopku (sodba z dne 13. julija 2023, YP in drugi (Odvzem sodnikove imunitete in njegov suspenz), C‑615/20 in C‑671/20, EU:C:2022:562, točka 62 in navedena sodna praksa).
90
Sodišče je namreč odločilo, da ima člen 19(1), drugi pododstavek, PEU, kot se razlaga z vidika člena 47 Listine, ki državam članicam nalaga jasno in natančno obveznost rezultata, ki ne vsebuje nobenega pogoja – med drugim glede neodvisnosti in nepristranskosti sodišč, ki morajo razlagati in uporabljati pravo Unije, ter glede zahteve, da morajo biti ta sodišča predhodno ustanovljena z zakonom – tak neposredni učinek, ki pomeni, da se ne uporabi nobena nacionalna določba, sodna praksa ali praksa, ki je v nasprotju s temi določbami prava Unije, kot jih razlaga Sodišče (sodba z dne 13. julija 2023, YP in drugi (Odvzem sodnikove imunitete in njegov suspenz), C‑615/20 in C‑671/20, EU:C:2022:562, točka 63 in navedena sodna praksa).
91
Iz ustaljene sodne prakse prav tako izhaja, da morajo nacionalna sodišča tudi ob neobstoju nacionalnih zakonodajnih ukrepov, s katerimi bi se odpravila neizpolnitev obveznosti, ki jo je ugotovilo Sodišče, sprejeti vse ukrepe za zagotovitev polnega učinka prava Unije, v skladu s spoznanji iz sodbe, s katero je bila ugotovljena ta neizpolnitev obveznosti. Poleg tega morajo navedena sodišča na podlagi načela lojalnega sodelovanja, določenega v členu 4(3) PEU, odpraviti protipravne posledice kršitve prava Unije (sodba z dne 13. julija 2023, YP in drugi (Odvzem sodnikove imunitete in njegov suspenz), C‑615/20 in C‑671/20, EU:C:2022:562, točka 64 in navedena sodna praksa).
92
Da nacionalno sodišče izpolni obveznosti, na katere je bilo opozorjeno v točkah 88 do 91 te sodbe, torej ne sme uporabiti akta, kot je sklep kolegija tega sodišča, s katerim je v nasprotju s členom 19(1), drugi pododstavek, PEU odrejena razrešitev sodnika obveznosti odločanja v njegovih zadevah, kadar je to nujno glede na zadevni postopkovni položaj, da se zagotovi primarnost prava Unije (glej po analogiji sodbo z dne 13. julija 2023, YP in drugi (Odvzem sodnikove imunitete in njegov suspenz), C‑615/20 in C‑671/20, EU:C:2023:562, točka 65 in navedena sodna praksa).
93
Ker je za končno presojo dejanskega stanja ter uporabo in razlago nacionalnega prava v okviru postopka iz člena 267 PDEU pristojno le predložitveno sodišče, bo moralo to sodišče dokončno določiti konkretne posledice, ki v postopkih v glavni stvari izhajajo iz načela, navedenega v prejšnji točki. Vendar lahko Sodišče v skladu z ustaljeno sodno prakso na podlagi elementov v spisu temu sodišču predloži razlago prava Unije, ki bi mu lahko koristila pri tem (sodba z dne 13. julija 2023, YP in drugi (Odvzem sodnikove imunitete in njegov suspenz), C‑615/20 in C‑671/20, EU:C:2022:562, točka 66 in navedena sodna praksa).
94
V zvezi s tem iz odgovora na prvi vprašanji izhaja, da člen 19(1), drugi pododstavek, PEU nasprotuje nacionalni ureditvi, ki določa razrešitev obveznosti odločanja v zadevah, kakršna je ta, ki jo je opisalo predložitveno sodišče.
95
V takem položaju sestava sodišča lahko utemeljeno zavrne uporabo kakršnega koli sklepa, sprejetega na podlagi te ureditve, in zato v isti sestavi nadaljuje obravnavo v zadevah iz postopkov v glavni stvari, ne da bi sodni organi, pristojni za imenovanje in spremembo sestave senatov nacionalnega sodišča, to lahko ovirali (glej v tem smislu sodbo z dne 13. julija 2023, YP in drugi (Odvzem sodnikove imunitete in njegov suspenz), C‑615/20 in C‑671/20, EU:C:2023:562, točka 72 in navedena sodna praksa).
96
V takem položaju organi, pristojni za imenovanje in spremembo sestave tega senata, ne smejo uporabiti tega sklepa (glej v tem smislu sodbo z dne 13. julija 2023, YP in drugi (Odvzem sodnikove imunitete in njegov suspenz), C‑615/20 in C‑671/20, EU:C:2023:562, točka 80 in navedena sodna praksa).
97
Na podlagi navedenega je treba na drugi vprašanji odgovoriti, da je treba člen 19(1), drugi pododstavek, PEU in načelo primarnosti prava Unije razlagati tako, da nacionalno sodišče zavezujeta, da ne uporabi sklepa kolegija tega sodišča o razrešitvi sodnika navedenega sodišča obveznosti odločanja v zadevah, ki so mu bile dodeljene, in nadaljnjih aktov, kot so odločitve o predodelitvi teh zadev, če je bil pri sprejetju tega sklepa kršen člen 19(1), drugi pododstavek, PEU. Organi, pristojni za imenovanje in spremembo sestave tega senata, takega sklepa ne smejo uporabiti.
Stroški
98
Ker je ta postopek za stranke v postopkih v glavni stvari ena od stopenj v postopkih pred predložitvenim sodiščem, to odloči o stroških. Stroški za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, se ne povrnejo.
Iz teh razlogov je Sodišče (peti senat) razsodilo:
1.
Člen 19(1), drugi pododstavek, PEU
je treba razlagati tako, da
nasprotuje nacionalni ureditvi, na podlagi katere lahko organ nacionalnega sodišča, kakršen je njegov kolegij, sodnika tega sodišča razreši obveznosti odločanja v nekaterih ali vseh zadevah, ki so mu bile dodeljene, ne da bi bila v tej ureditvi določena merila, ki jih mora ta organ upoštevati pri sprejetju take odločitve o razrešitvi, in naložena obveznost obrazložitve te odločitve.
2.
Člen 19(1), drugi pododstavek, PEU in načelo primarnosti prava Unije
je treba razlagati tako, da
nacionalno sodišče zavezujeta, da ne uporabi sklepa kolegija tega sodišča o razrešitvi sodnika navedenega sodišča obveznosti odločanja v zadevah, ki so mu bile dodeljene, in nadaljnjih aktov, kot so odločitve o predodelitvi teh zadev, če je bil pri sprejetju tega sklepa kršen člen 19(1), drugi pododstavek, PEU. Organi, pristojni za imenovanje in spremembo sestave tega senata, takega sklepa ne smejo uporabiti.
Podpisi
(
*1
)	Jezik postopka: poljščina.