62023CJ0256
EUROOPA KOHTU OTSUS (teine koda)
5. september 2024 (
*1
)
Eelotsusetaotlus – ELTL artikkel 299 – Määrus (EÜ) nr 1907/2006 – Kemikaalide registreerimine, hindamine, autoriseerimine ja piiramine (REACH) – Artikli 94 lõige 1 – Määrus (EÜ) nr 340/2008 – Artikli 11 lõike 3 teine lõik ja artikli 13 lõike 4 kolmas lõik – Euroopa Kemikaaliametile (ECHA) makstavad tasud – Tasu aine registreerimise eest – Vähendatud tasumäär mikro-, väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate (VKE) jaoks – Ettevõtja suuruse kohta esitatud andmete kontrollimine kemikaaliameti poolt – Ette nähtud tähtaja jooksul teatava teabe esitamata jätmine – Kemikaaliameti otsus, millega nõutakse asjaomase tasu maksmist täies ulatuses ja määratakse haldustasu – Täitmisele pööramine – Kemikaaliameti võimalus esitada selle haldustasu maksmise nõudes kaebus liikmesriigi kohtule
Liidetud kohtuasjades C‑256/23 ja C‑290/23,
mille ese on ELTL artikli 267 alusel Bayerisches Verwaltungsgericht Regensburgi (Baieri liidumaa Regensburgi halduskohus, Saksamaa) (C‑256/23) ja Oberverwaltungsgericht des Landes Sachsen-Anhalti (Saksi-Anhaldti liidumaa kõrgeim halduskohus, Saksamaa) (C‑290/23) 11. ja 6. aprilli 2023. aasta otsustega esitatud eelotsusetaotlused, mis saabusid Euroopa Kohtusse vastavalt 20. aprillil ja 8. mail 2023, menetlustes
Euroopa Kemikaaliamet (ECHA)
versus
Hallertauer Hopfenveredelungsges. m.b.H.,
menetluses osales:
Regierung von Niederbayern (C‑256/23),
ja
Euroopa Kemikaaliamet (ECHA)
versus
B. GmbH (C‑290/23),
EUROOPA KOHUS (teine koda),
koosseisus: koja president A. Prechal (ettekandja), kohtunikud F. Biltgen, N. Wahl, J. Passer ja M. L. Arastey Sahún,
kohtujurist: T. Ćapeta,
kohtusekretär: ametnik S. Spyropoulos,
arvestades kirjalikku menetlust ja 20. märtsi 2024. aasta kohtuistungil esitatut,
arvestades seisukohti, mille esitasid:
–
Euroopa Kemikaaliamet (ECHA), esindajad: F. Becker ja M. Heikkilä, keda abistas Rechtsanwalt H. Tammert,
–
Hallertauer Hopfenveredelungsges. m.b.H., esindaja: Rechtsanwältin K. Lüdtke,
–
Kreeka valitsus, esindajad: V. Baroutas ja M. Tassopoulou,
–
Poola valitsus, esindaja: B. Majczyna,
–
Euroopa Komisjon, esindajad: F. Erlbacher, J. Flett, P. Ortega Sánchez de Lerín ja S. Romoli,
olles 6. juuni 2024. aasta kohtuistungil ära kuulanud kohtujuristi ettepaneku,
on teinud järgmise
kohtuotsuse
1
Eelotsusetaotlused käsitlevad küsimust, kuidas tõlgendada ELTL artiklit 299 ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. detsembri 2006. aasta määruse (EÜ) nr 1907/2006, mis käsitleb kemikaalide registreerimist, hindamist, autoriseerimist ja piiramist (REACH) ning millega asutatakse Euroopa Kemikaaliamet, muudetakse direktiivi 1999/45/EÜ ja tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EMÜ) nr 793/93 ja komisjoni määrus (EÜ) nr 1488/94 ning samuti nõukogu direktiiv 76/769/EMÜ ja komisjoni direktiivid 91/155/EMÜ, 93/67/EMÜ, 93/105/EÜ ja 2000/21/EÜ (ELT 2006, L 396, lk 1; parandus ELT 2007, L 136, lk 3), mida on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. detsembri 2008. aasta määrusega (EÜ) nr 1272/2008 (ELT 2008, L 353, lk 1) (edaspidi „REACH-määrus“), artikli 94 lõiget 1, samuti komisjoni 16. aprilli 2008. aasta määruse (EÜ) nr 340/2008 Euroopa Kemikaaliametile vastavalt määrusele nr 1907/2006 makstavate tasude kohta (ELT 2008, L 107, lk 6) artikli 11 lõike 3 teist lõiku ja artikli 13 lõike 4 kolmandat lõiku.
2
Taotlused on esitatud kohtuvaidlustes, mille pooled on kohtuasjas C‑256/23 Euroopa Kemikaaliamet (ECHA, edaspidi „kemikaaliamet“) ja Hallertauer Hopfenveredelungsges. m.b.H. (edaspidi „Hallertauer“) ning kohtuasjas C‑290/23 kemikaaliamet ja B. GmbH ning mille ese on kemikaaliameti esitatud niisuguse haldustasu maksmise nõue, mida need äriühingud peavad maksma pärast seda, kui nad on esitanud sellele Euroopa Liidu ametile REACH-määruse alusel kemikaali registreerimise taotluse, sest selle liidu ameti otsuses asuti seisukohale, et neil ei olnud õigust väikestele ja keskmise suurusega ettevõtjatele (VKE) kehtestatud vähendatud tasumäärale, mille kohaldamist nad olid registreerimistaotluse esitamise ajal taotlenud.
Õiguslik raamistik
Liidu õigus
REACH-määrus
3
REACH-määruse artikli 6 lõike 1 kohaselt peavad tootjad või importijad, kes toodavad või impordivad kemikaale, esitama kemikaaliametile registreerimistaotluse, kui kemikaalide kogus on vähemalt üks tonn aastas. Nimetatud määruse artikli 6 lõikes 4 on ette nähtud, et määruse IX jaotise kohaselt nõutav tasu tuleb maksta registreerimistaotluse esitamise ajal.
4
Sama määruse artikli 20 lõigetes 2 ja 5 on sätestatud:
„2.   [Kemikaaliamet] viib läbi registreerimisdokumentide terviklikkuse kontrolli, et teha kindlaks, kas on esitatud kõik […] nõutavad üksikasjad ning kas on tasutud artikli 6 lõike 4 […] kohane registreerimistasu. Terviklikkuse kontroll ei hõlma esitatud andmete või põhjenduste kvaliteedi või vastavuse hindamist.
[Kemikaaliamet] viib terviklikkuse kontrolli läbi kolme nädala jooksul alates registreerimisdokumentide esitamise kuupäevast […].
Kui registreerimisdokumendid ei ole terviklikud, teavitab [kemikaaliamet] registreerijat enne teises lõigus osutatud kolme nädala […] möödumist sellest, missugust lisateavet on vaja esitada, et registreerimisdokumendid oleksid terviklikud, ning määrab selleks mõistliku tähtpäeva. Registreerija täiendab oma registreerimisdokumente ning esitab need [kemikaaliametile] määratud tähtpäevaks. [Kemikaaliamet] teatab registreerijale lisateabe kättesaamise kuupäeva. Seejärel viib amet läbi uue terviklikkuse kontrolli, võttes arvesse esitatud lisateavet.
Kui registreerija ei täienda registreerimisdokumente määratud tähtpäevaks, lükkab [kemikaaliamet] registreerimisdokumendid tagasi. Sellisel juhul registreerimistasu ei hüvitata.
[…]
5.   [Kemikaaliameti] poolt käesoleva artikli lõike 2 alusel vastu võetud otsused võib vastavalt artiklitele 91, 92 ja 93 edasi kaevata.“
5
Määruse IX jaotises asuvas artiklis 74 „Tasud“ on sätestatud:
„1.   Artikli 6 lõike 4[…] kohaselt nõutavad tasud määratakse kindlaks [Euroopa K]omisjoni määrusega, mis võetakse vastu artikli 133 lõikes 3 sätestatud korras hiljemalt 1. juuniks 2008.
[…]
3.   Lõikes 1 osutatud tasude struktuuri ja suuruse kindlaksmääramisel võetakse arvesse käesoleva määruse kohaselt [kemikaaliametilt] ja pädevatelt asutustelt nõutavat tööd ning nende suurus määratakse nii, et oleks võimalik tagada, et nendest laekuvad summad koos artikli 96 lõike 1 kohase [kemikaaliameti] eelarve muudest allikatest laekuvate summadega oleks piisavad osutatavate teenuste eest tasumiseks. […]
[…]
VKEdele kehtestatakse alati vähendatud tasud.
[…]
4.   Lõikes 1 osutatud määruses sätestatakse, millistel tingimustel kantakse osa tasudest üle asjaomase liikmesriigi pädevale asutusele.
5.   [Kemikaaliamet] võib nõuda tasu oma muude teenuste eest.“
6
REACH-määruse artiklites 91–93 käsitletakse kemikaaliameti apellatsiooninõukogule esitatud edasikaebusi, nagu sama määruse artikli 20 lõikes 2 ette nähtud registreerimisest keeldumise otsused.
7
REACH-määruse artikli 94 „Hagi esitamine [Üldk]ohtule ja Euroopa Kohtule“ lõikes 1 on ette nähtud:
„Üldk]ohtule ja Euroopa Kohtule võib esitada hagi vastavalt [ELTL] artiklile [263], et vaidlustada apellatsiooninõukogu otsus või [kemikaaliameti] otsus, kui puudub apellatsiooninõukogule edasikaebuse esitamise õigus.“
Määrus nr 340/2008
8
Määruse nr 340/2008 artiklis 3 „[REACH-m]ääruse artiklite 6, 7 või 11 alusel registreerimise eest makstavad tasud“ on sätestatud:
„1.   [Kemikaaliamet] nõuab vastavalt käesoleva artikli lõigetele 2, 3 ja 4 tasu maksmist iga aine registreerimise eest kooskõlas [REACH-]määruse […] artiklitega 6, 7 ja 11.
[…]
4.   Kui registreerija on VKE, nõuab [kemikaaliamet] […] vähendatud tasu maksmist.
[…]
6.   Kui tasusid ei ole makstud lõikes 5 sätestatud tähtpäevaks, määrab [kemikaaliamet] maksmiseks teise tähtaja. Kui tasu ei ole teise tähtaja lõpuks makstud, jäetakse registreerimistaotlus rahuldamata.
[…]“.
9
Määruse artiklis 11 „Muud tasud“ on ette nähtud:
„1.   Tasu maksmist võidakse nõuda osapoole taotlusel [kemikaaliameti] osutatud haldus- ja tehniliste teenuste eest, mida käesolevas määruses sätestatud muud tasud ei hõlma. Tasu määramisel võetakse arvesse asjaomase töö mahtu.
[…]
2.   Haldusteenuste eest osutatud tasud tuleb maksta 30 kalendripäeva jooksul alates päevast, mil [kemikaaliamet] arvest teatab.
3.   Kui tasusid ei ole makstud enne lõikes 2 sätestatud tähtaja lõppemist, määrab [kemikaaliamet] maksmiseks teise tähtaja.
Kui tasusid ei ole makstud enne teise tähtaja lõppemist, jätab [kemikaaliamet] taotluse rahuldamata.
[…]
5.   Teenuste ja tasude liigituse koostab [kemikaaliameti] haldusnõukogu ning see võetakse vastu komisjoni positiivse seisukoha alusel.“
10
Sama määruse artiklis 13 „Vähendatud tasumäärad ja tasude maksmisest vabastamine“ on sätestatud:
„1.   Füüsiline või juriidiline isik, kes leiab, et tal on artiklite 3–10 alusel õigus vähendatud määras tasu maksta, peab sellest [kemikaaliametile] teatama registreerimistaotluse, andmete ajakohastamise taotluse, autoriseerimistaotluse, teatise, uuringute aruande kokkuvõtte, kaebuse või muu taotluse esitamise ajaks, millega kaasneb tasu maksmise kohustus.
[…]
3.   [Kemikaaliamet] võib igal ajal nõuda tõendit selle kohta, et vähendatud tasumäära kohaldamise või tasu maksmisest vabastamise tingimused on täidetud.
4.   Kui füüsiline või juriidiline isik, kes väidab, et tal on õigus vähendatud tasumäärale või tasu maksmisest vabastamisele, ei suuda tõendada oma õigust niisugusele vähendatud määrale või vabastamisele, nõuab [kemikaaliamet] tasu ning haldustasu maksmist täies ulatuses.
Kui füüsiline või juriidiline isik, kes väitis, et tal on õigus vähendatud määras tasu maksta, on juba maksnud tasu vähendatud määra järgi, kuid ei suuda tõendada, et tal on õigus niisuguse vähendatud määra järgi tasu maksta, nõuab [kemikaaliamet] tasu ja haldustasu puudujääva osa maksmist.
Artikli 11 lõikeid 2, 3 ja 5 kohaldatakse mutatis mutandis.“
Saksa õigus
11
21. jaanuari 1960. aasta halduskohtumenetluse seadustiku (Verwaltungsgerichtsordnung, BGBl. 1960 I, lk 17) 19. märtsil 1991 avaldatud redaktsioonis (BGBl. 1991 I, lk 686) – mida on muudetud 14. märtsi 2023. aasta taristut puudutavate haldusmenetluste kiirendamise seaduse (Gesetz zur Beschleunigung von verwaltungsgerichtlichen Verfahren im Infrastrukturbereich) (BGBl. 2023 I, nr 71) (edaspidi „VwGO“) artikliga 1 –, § 40 lõikes 1 on sätestatud:
„Halduskohus lahendab kõiki avalik-õiguslikke vaidlusi, mis ei puuduta konstitutsioonilisi küsimusi, v.a juhul, kui vaidluste lahendamine on föderaalseaduse kohaselt sõnaselgelt määratud mõne muu kohtu pädevusse; liidumaa õigust käsitlevate avalik-õiguslike vaidluste lahendamise võib mõnele teisele kohtule määrata ka liidumaa seaduse alusel.“
12
VwGO § 167 lõikes 1 on sätestatud:
„Kui käesolevas seaduses ei ole sätestatud erinormi, kohaldatakse täitmisele mutatis mutandis tsiviilkohtumenetluse seadustiku (Zivilprozessordnung; edaspidi „ZPO“) kaheksanda raamatu sätteid. Täitekohus on esimese astme kohus.“
13
ZPO 5. detsembril 2005 avaldatud redaktsiooni (BGBl. 2005 I, lk 3202), mida on muudetud 22. veebruari 2023. aasta seaduse ettevõtte ümberkujundamise direktiivi ülevõtmise ja muude seaduste muutmise kohta (Gesetz zur Umsetzung der Umwandlungsrichtlinie und zur Änderung weiterer Gesetze; BGBl. 2023 I, nr 51) §‑ga 19, § 753 lõikes 1 on sätestatud:
„Kui sundtäitmise läbiviimist ei ole määratud kohtutele, teeb seda kohtutäitur, kes tegutseb võlausaldaja taotluse alusel.“
14
ZPO §‑s 764 on sätestatud:
„(1)   Kohtule määratud sundtäitmise toimingute tegemine ja nende läbiviimisele kaasaaitamine kuulub Amtsgerichti (esimese astme kohus, Saksamaa) kui täitekohtu pädevusse.
(2)   Kui seadusega ei ole määratud muud Amtsgerichti (esimese astme kohus), on täitekohus see Amtsgericht (esimese astme kohus), kelle tööpiirkonnas sundtäitmise menetlus toimub või on toimunud.
(3)   Täitekohtu otsused tehakse määrusega.“
Põhikohtuasjad ja eelotsuse küsimused
Kohtuasi C‑256/23
15
Hallertauer esitas 16. novembril 2010 kemikaaliametile kemikaali registreerimistaotluse ja VKE staatusele tuginedes taotles „mikroettevõtjana“ komisjoni 6. mai 2003. aasta soovituse 2003/361/EÜ mikro-, väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate määratluse kohta (ELT 2003, L 124, lk 36) tähenduses tasu maksmist vähendatud määras.
16
Kemikaaliamet kontrollis 2013. aastal selle äriühingu esitatud teavet enda suuruse kohta. Sellega seoses teatas kemikaaliamet Hallertauerile 31. mai 2013. aasta kirjas, et VKEde makstavat tasu võib vähendada, kuid selleks on vaja esitada tõendeid ettevõtja suuruse kohta, ning kui neid tõendeid ette nähtud tähtaja jooksul ei esitata, on mis tahes vähendatud tasumäära maksmine välistatud.
17
Kemikaaliamet võttis 20. novembril 2013 vastu otsuse SME(2013) 4439 (edaspidi „kohtuasja C‑256/23 aluseks olevas põhikohtuasjas vaidlustatud kemikaaliameti otsus“) ja andis sellest Hallertauerile teada. Kemikaaliamet tuvastas kõnealuses otsuses, et sel äriühingul ei olnud õigust nõuda tasu maksmist vähendatud määras, sest ta ei ole esitanud tõendeid oma „mikroettevõtja“ staatuse kohta, ning et seetõttu tuleb temalt nõuda haldustasu summas 9950 eurot. Nimetatud otsus sisaldas ka teavet õiguskaitsevahendite kohta, mille järgi oli äriühingul võimalus esitada Üldkohtule selle otsuse vaidlustamiseks hagi kahe kuu jooksul alates sama otsuse teatavakstegemisest.
18
Kemikaaliamet saatis 22. novembri 2013. aasta kirjaga Hallertauerile haldustasu maksmise arve, mis tuli tasuda 22. detsembriks 2013.
19
Kemikaaliamet saatis 22. detsembri 2013. aasta kirjaga Hallertauerile meeldetuletuse arve tasumise kohta; kirjas oli selle arve maksmise tähtpäevaks määratud 20. veebruar 2014.
20
Hallertauer ei tasunud tasu ja haldustasu ega esitanud ette nähtud tähtaja jooksul Üldkohtule tühistamishagi kohtuasja C‑256/23 aluseks olevas põhikohtuasjas vaidlustatud kemikaaliameti otsuse peale.
21
Kemikaaliamet esitas 15. mail 2019 Bayerisches Verwaltungsgericht Regensburgile (Baieri liidumaa Regensburgi halduskohus, Saksamaa), kes on kohtuasjas C‑256/23 eelotsusetaotluse esitanud kohus, kaebuse nõudega mõista Hallertauerilt välja 9950 eurot, nagu see on kindlaks määratud kohtuasja C‑256/23 aluseks olevas põhikohtuasjas vaidlustatud kemikaaliameti otsuses.
22
Esimesena tekkis sel kohtul küsimus, kas liikmesriikide kohtud on pädevad läbi vaatama niisuguse liidu ameti nagu kemikaaliameti kaebust sellise rahalise kohustuse täitmiseks, mis on kehtestatud otsusega, mille peale ei saa enam edasi kaevata liidu kohtusse, nagu seda on kohtuasja C‑256/23 aluseks olevas põhikohtuasjas vaidlustatud kemikaaliameti otsus.
23
Eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib, et Saksa õiguse kohaselt on kohtul õigus otsustada kaebuse põhjendatuse üle alles siis, kui kohus on muu hulgas kontrollinud, et see kaebus kuulub tema pädevusalasse. Mis puudutab seda halduskohtulikku pädevust, mida eelotsusetaotluse esitanud kohus teostab, siis tekib küsimus, kas kohtuasjale C‑256/23 aluseks olevas põhikohtuasjas esitatud kaebus käsitleb sellist „avalik-õiguslikku vaidlust, mis ei puuduta konstitutsioonilisi küsimusi“ VwGO § 40 lõike 1 esimese lause tähenduses, mida halduskohtud lahendavad.
24
Saksa halduskohtute pädevust lahendada niisugust täitemenetlusvaidlust – nagu on kõne all kohtuasja C‑256/23 aluseks olevas põhikohtuasjas, mille eesmärk ei ole saada sisulist otsust mingi nõude kohta – reguleerib siiski eranditult VwGO § 167, mis erinormina (lex specialis) on ülimuslik VwGO § 40 lõike 1 esimeses lauses ette nähtud üldnormi suhtes. Paragrahvi 167 puhul on aga eeldus, et täitedokument oleks pärit kohtumenetlusest – kohtuasja C‑256/23 aluseks olevas põhikohtuasjas ei ole see tingimus täidetud.
25
Seega tekib küsimus, kas selles kohtuvaidluses esitatud kaebus kuulub liidu kohtu eripädevusse, mis on ette nähtud REACH-määruse artikli 94 lõikes 1, mistõttu see jääb liikmesriikide kohtute pädevusest välja.
26
Eelotsusetaotluse esitanud kohus nõustub pigem põhikohtuasja vastustaja seisukohaga, et kõnealust sätet tuleb tõlgendada nii, et liidu kohus on pädev lahendama hagi, millega taotletakse liidu õigusakti täitmist.
27
Kõigepealt märgib ta, et tasude ja haldustasude kindlaksmääramise ühelt poolt ning nende sissenõudmise teiselt poolt eristamine kunstlik ja vähetõenäoline, sest kõnealuse sätte eesmärk on kontrollida põhikohtuasja oleks kaebaja kui liidu ameti haldustegevust igakülgselt.
28
Seejärel leiab ta, et niisuguses olukorras, nagu on kõne all kohtuasja C‑256/23 aluseks olevas põhikohtuasjas, kohaldab liidu amet liidu õigust vahetult sellega, et võtab vastu rahalisi kohustusi kehtestava otsuse. Saksamaa kohtud on tema hinnangul aga pädevad üksnes liidu õiguse kaudse kohaldamise korral, mis tähendab, et tegu on Saksa avaliku võimu kandja aktiga. Seetõttu leiab ta, et on asjakohane, et liidu ameti avalikku võimu teostades tehtud otsused on täielikult allutatud liidu kohtute kontrollile.
29
Lõpetuseks toob eelotsusetaotluse esitanud kohus välja, et selleks, et tagada õiguse ühetaoline kohaldamine liidus, peaks liidu kohtul olema nii õigus kontrollida liidu akti täitmisele pööramise peatamist, nagu on ette nähtud ELTL artikli 299 neljandas lõigus, kui ka – kui ELTL artikli 299 neljanda lõigu teisest lausest ei tulene teisiti – kogu selle akti täitmisele pööramise menetlust.
30
Kui Euroopa Kohus peaks otsustama, et REACH-määruse artikli 94 lõige 1 ei ole kohaldatav niisuguse sissenõudmiskaebuse suhtes, nagu on esitatud põhikohtuasjas, soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teisena teada, kas kemikaaliameti otsus, mis on kõne all kohtuasjas C‑256/23, kujutab endast täitedokumenti ELTL artikli 299 esimese lõigu tähenduses.
31
Eelotsusetaotluse esitanud kohus leiab, et arvestades selle artikli kohta EL toimimise lepingu ülesehituses ning selle eset ja eesmärki, ei ole välistatud, et ELTL artikli 299 esimest lõiku tuleb tõlgendada laialt, nii et see hõlmab ka niisuguste liidu ametite nagu kemikaaliamet rahalisi kohustusi sisaldavaid akte.
32
Sellist tõlgendust toetab ka asjaolu, et ei REACH-määrus ega määrus nr 340/2008 ei sisalda erinorme täitmisele pööramise kohta. Kuna kemikaaliametil on aga õigus koguda tasu ja haldustasu, peavad tal olema vajalikud vahendid nende tasude määramise otsuste täitmiseks.
33
Kolmandana märgib eelotsusetaotluse esitanud kohus, et kui Euroopa Kohus peaks otsustama, et kohtuasja C‑256/23 aluseks olevas põhikohtuasjas vaidlustatud kemikaaliameti otsus kuulub ELTL artikli 299 kohaldamisalasse, nagu see on määratletud selle artikli esimeses lõigus, soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, kas viidet tsiviilkohtumenetluse normidele, mis kehtivad riigis, mille territooriumil täitmine aset leiab, nagu on ette nähtud selle artikli 299 teises lõigus, tuleb mõista „ammendavana“, hõlmates pädeva täitevorgani pädevust käsitlevaid sätteid.
34
Neil asjaoludel otsustas Bayerisches Verwaltungsgericht Regensburg (Baieri liidumaa Regensburgi halduskohus) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1.
Kas [REACH-määruse] artikli 94 lõiget 1, mille kohaselt võib [kemikaaliameti] otsuse vaidlustamiseks esitada hagi Üldkohtule, tuleb tõlgendada nii, et hagi ese võib olla ka [kemikaaliameti] otsuste täitmisele pööratavus?
2.
Kui vastus esimesele küsimusele on eitav, siis kas ELTL artikli 299 esimest lõiku tuleb tõlgendada nii, et seda ei kohaldata mitte ainult [Euroopa Liidu] nõukogu, komisjoni või Euroopa Keskpanga vastu võetud õigusaktide suhtes, vaid ka [kemikaaliameti] haldustasu määramise otsuste suhtes?
3.
Kui vastus teisele küsimusele on jaatav, siis kas ELTL artikli 299 teist lõiku tuleb tõlgendada nii, et viide liikmesriigi tsiviilkohtumenetluse normidele ei puuduta mitte ainult menetlusnorme, vaid ka kohtu pädevust reguleerivaid norme?“
Kohtuasi C‑290/23
35
B. esitas 2010. aastal REACH-määruse alusel registreerimistoimiku, märkides, et ta on keskmise suurusega ettevõtja soovituse 2003/361 tähenduses.
36
Kuna see äriühing ei esitanud selle tõendamiseks vajalikke dokumente ette nähtud tähtaja jooksul, tegi kemikaaliamet 9. augustil 2016 otsuse SME(2016) 3729 (edaspidi „kohtuasja C‑290/23 aluseks olevas põhikohtuasjas vaidlustatud kemikaaliameti otsus“).
37
Selles otsuses tuvastas kemikaaliamet, et B.‑l ei olnud õigust vähendatud tasu maksmisele, mis on ette nähtud muu hulgas keskmise suurusega ettevõtjatele, ning et B. oli seega määruse nr 340/2008 artikli 13 lõike 4 alusel kohustatud maksma juba tasutud tasu ja suurettevõtjate makstava tasu vahe ning järelikult haldustasu, mille suurus oli 17437 eurot. Kõnealusele otsusele oli lisatud teave õiguskaitsevahendite kohta, milles oli märgitud, et vastavalt REACH-määruse artikli 94 lõikele 1 koostoimes ELTL artikliga 263 võib kahe kuu jooksul alates otsuse kättesaamisest esitada Üldkohtule hagi selle otsuse õiguspärasuse kontrollimiseks.
38
B. ei esitanud kohtuasja C‑290/23 aluseks olevas põhikohtuasjas vaidlustatud kemikaaliameti otsuse peale Üldkohtule hagi ette nähtud tähtaja jooksul ega maksnud ka selles nõutud summat, hoolimata mitmest meeldetuletuskirjast, mille kemikaaliamet talle saatis.
39
Kemikaaliamet esitas Verwaltungsgericht Hallele (Halle halduskohus, Saksamaa) kaebuse, nõudes, et B‑lt mõistetaks tema kasuks välja 17437 eurot, mis on kindlaks määratud kohtuasja C‑290/23 aluseks olevas põhikohtuasjas vaidlustatud kemikaaliameti otsuses.
40
Nimetatud kohus jättis kaebuse vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata peamiselt seetõttu, et vastupidi kemikaaliameti väidetele puudus tema hinnangul võimalus pöörduda VwGO § 40 alusel halduskohtusse.
41
Verwaltungsgericht Halle (Halle halduskohus) otsuse peale esitatud edasikaebust menetlev Oberverwaltungsgericht des Landes Sachsen-Anhalt (Saksi-Anhalti liidumaa kõrgeim halduskohus, Saksamaa), kes on kohtuasjas C‑290/23 eelotsusetaotluse esitanud kohus, on kõigepealt seisukohal, et vastupidi halduskohtu otsuses sedastatule ei saa kaebust jätta vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata põhjusel, et VwGO § 40 lõike 1 alusel puudub võimalus pöörduda halduskohtusse, kui puudub Saksa avaliku võimu kandja õigusakt.
42
Kuna ELTL artikli 256 ja sellele järgnevate artiklite kohaselt ei ole liidu kohtud pädevad menetlema hagisid, mis käsitlevad liidu ameti avalik-õigusliku nõude täitmist, on ELTL artikli 274 alusel pädevad neid hagisid läbi vaatama liikmesriikide kohtud.
43
REACH-määruse artikli 94 lõikes 1 ei ole ette nähtud liidu kohtu pädevust niisuguseid hagisid läbi vaadata, sest kõnealuse sätte sõnastuse järgi on see kohaldatav üksnes juhul, kui kohus on vastavalt ELTL artiklile 263 pädev. Nii ei ole see aga kõne all olevate hagide puhul, sest nende eesmärk on rahaliste kohustuste täitmine, mitte liidu akti tühistamine.
44
Seejärel tekib küsimus, kas kohtuasja C‑290/23 aluseks olevas põhikohtuasjas vaidlustatud kemikaaliameti otsus, millega kehtestati haldustasu vastavalt määruse nr 340/2008 artikli 13 lõikele 4, kujutab endast täitedokumenti. Nii oleks see juhul, kui see otsus kuuluks ELTL artikli 299 kohaldamisalasse, nagu see on määratletud sama artikli esimeses lõigus.
45
Eelotsusetaotluse esitanud kohus leiab sellega seoses, et võib tekkida kahtlus, kas ELTL artikkel 299 on kohaldatav niisuguse otsuse suhtes nagu kohtuasja C‑290/23 aluseks olevas põhikohtuasjas vaidlustatud kemikaaliameti otsus.
46
Lõpetuseks ja viimaseks soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, et kui jõutakse järeldusele, et kohtuasja C‑290/23 aluseks olevas põhikohtuasjas vaidlustatud kemikaaliameti otsus ei kuulu ELTL artikli 299 kohaldamisalasse, siis kas määruse nr 340/2008 artikli 13 lõike 4 kolmandat lõiku koostoimes artikli 11 lõike 3 teise lõiguga tuleb tõlgendada nii, et kemikaaliameti poolt haldustasu maksmise kohustuse täitmiseks kohustamiskaebuse esitamine tuleb välistada.
47
Eelotsusetaotluse esitanud kohtu hinnangul võib neid määruse nr 340/2008 sätteid koostoimes tõlgendada nii, et juhul, kui tasu või haldustasu ei maksta enne kemikaaliameti määratud teise tähtaja möödumist, on ainus selles määruses ette nähtud tagajärg vastava kemikaali registreerimistaotluse rahuldamata jätmine ja et seega soovis seadusandja välistada kohustamiskaebuse esitamise haldustasu määramise otsuse täitmiseks liikmesriigi kohtutes.
48
Neil asjaoludel otsustas Oberverwaltungsgericht des Landes Sachsen-Anhalt (Saksi-Anhaldi liidumaa kõrgeim halduskohus) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1.
Kas ELTL artikli 299 esimest lõiku tuleb tõlgendada nii, et seda kohaldatakse üksnes nõukogu, komisjoni või Euroopa Keskpanga otsuste suhtes, või on see kohaldatav ka [kemikaaliameti] otsuste suhtes, millega on määratud haldustasu määruse nr 340/2008 artikli 13 lõike 4 alusel vastavalt REACH-määrusele?
2.
Juhul kui kemikaaliameti otsus, millega on määratud haldustasu, ei kujuta endast täitedokumenti [ELTL artikli 299 esimese lõigu tähenduses], siis:
kas määruse nr 340/2008 artikli 13 lõike 4 kolmandat lõiku koostoimes artikli 11 lõike 3 teise lõiguga tuleb tõlgendada nii, et välistatud on kohustamiskaebuse esitamine haldustasu sissenõudmiseks?“
Eelotsuse küsimuste analüüs
Kohtuasjas C‑256/23 esitatud esimene küsimus
49
Esimese kohtuasjas C‑256/23 esitatud küsimusega, mida tuleb analüüsida esimesena, soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus selles kohtuasjas sisuliselt teada, kas REACH-määruse artikli 94 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et kemikaaliamet võib esitada liidu kohtule hagi niisuguse rahalise kohustuse täitmiseks, mis on isikule kehtestatud selle ameti otsusega.
50
Kuna REACH-määruse artiklite 91–93 alusel puudub õigus esitada kemikaaliameti apellatsiooninõukogule edasikaebust selle ameti niisuguste otsuste vaidlustamiseks, millega määratakse kindlaks kemikaali registreerimisega seotud rahalised kohustused, tuleb selle küsimuse puhul analüüsida, kas selline hagi rahalise kohustuse täitmiseks, nagu on kõne all kohtuasja C‑256/23 aluseks olevas põhikohtuasjas, kujutab endast „[kemikaali]ameti otsuse“ vaidlustamist nimetatud määruse artikli 94 lõike 1 tähenduses, milleks võib ELTL artikli 263 alusel pöörduda liidu kohtusse.
51
Siinkohal tuleb kõigepealt tõdeda, et kuna REACH-määruse artikli 94 lõige 1 viitab sõnaselgelt liidu kohtule ELTL artikliga 263 antud pädevusele, on see deklaratiivne ega saa seda pädevust laiendada.
52
Antud kontekstis tuleb meelde tuletada, et ELTL artikli 263 alusel võib üldjuhul esitada tühistamishagi liidu institutsioonide kõikide aktide peale – sõltumata nende laadist või vormist –, mille eesmärk on tuua kaasa hageja huve mõjutavaid siduvaid õiguslikke tagajärgi, muutes selgelt tema õiguslikku seisundit (16. juuli 2020. aasta kohtuotsus ADR Center vs. komisjon, C‑584/17 P, EU:C:2020:576, punkt 62 ja seal viidatud kohtupraktika).
53
ELTL artiklis 263 ette nähtud kohtupädevuse eesmärk on eelkõige, et liidu kohus kontrolliks nende „liidu organite või asutuste õigusaktide seaduslikkust, mille eesmärgiks on tekitada õiguslikke tagajärgi kolmandatele isikutele“.
54
Eelkõige võib füüsiline või juriidiline isik esitada ELTL artikli 263 alusel hagi, milles palutakse tühistada kemikaaliameti otsus, millega talle määrati rahaline kohustus seoses tema taotlusega registreerida kemikaal REACH-määruse alusel, kui sellise otsuse puhul on tegemist aktiga, mille eesmärk on tekitada õiguslikke tagajärgi kolmandate isikute suhtes ja mille adressaat on see isik.
55
Käesoleval juhul ei ole vaidlust selles, et põhikohtuasjades käsitletavates kemikaaliameti otsustes teavitati asjasse puutuvaid äriühinguid sõnaselgelt nende õigusest esitada Üldkohtule hagi otsuse peale, mille adressaadid nad olid, kuid nad ei kasutanud oma hagi esitamise õigust ELTL artikli 263 kuuendas lõigus ette nähtud kahekuulise tähtaja jooksul.
56
Peale selle lubab ELTL artikli 263 viies lõik liidu seadusandjal kahtlemata sätestada õigusaktides, millega luuakse liidu organeid ja asutusi, „eritingimused ja erikorra“ seoses füüsiliste või juriidiliste isikute hagide esitamisega nende organite ja asutuste õigusaktide vastu, mille eesmärk on tekitada nende suhtes õiguslikke tagajärgi.
57
Samas käsitleb kohtuasi C‑256/23 esiteks kaebust, mille liidu amet on esitanud juriidilise isiku vastu, ja teiseks olgu märgitud, et igal juhul ei saa liidu seadusandja sel alusel laiendada ELTL artiklis 263 ette nähtud pädevust nii, et see hõlmaks ka selliste hagide läbivaatamist, mis on esitatud niisuguste organite või asutuste aktidega kehtestatud rahaliste kohustuste täitmiseks, sest seda tehes ei sätestaks liidu seadusandja mitte „eritingimusi ja erikorda“ seoses sättes nimetatud hagidega, vaid looks uue õiguskaitsevahendi, mida ei ole EL toimimise lepingus ette nähtud.
58
Nimelt, kui liidu kohus asuks seisukohale, et ta on pädev lahendama liidu organite või asutuste hagisid, mille eesmärk on rahaliste kohustuste täitmine, võtaks kohus riski, et ta laiendab oma kohtulikku pädevust ELTL artikliga 274 ette nähtud piiridest väljapoole, kuivõrd see artikkel annab liikmesriikide kohtutele üldise õiguse lahendada vaidlusi, mille üks pool on Euroopa Liit (vt analoogia alusel 16. juuli 2020. aasta kohtuotsus ADR Center vs. komisjon, C‑584/17 P, EU:C:2020:576, punkt 64 ja seal viidatud kohtupraktika).
59
Samuti ei saa liidu seadusandja teisese õigusakti vastuvõtmisega luua õiguskaitsevahendit, mida EL toimimise lepingus ei ole ette nähtud, sest EL toimimise leping kehtestab õiguskaitsevahendite ja menetluste täieliku süsteemi, milles liidu institutsioonide õigusaktide seaduslikkuse kontroll on usaldatud liidu kohtule (25. juuli 2002. aasta kohtuotsus Unión de Pequeños Agricultores vs. nõukogu, C‑50/00 P, EU:C:2002:462, punkt 40).
60
Järelikult oleks ELTL artiklis 263 ette nähtud pädevuse laiendamine nii, et see hõlmaks ka rahaliste kohustuste täitmise hagi läbivaatamist, vastuolus selles artiklis nimetatud hagi põhitunnusega, nimelt et see hagi kujutab endast tühistamishagi asjaomase akti seaduslikkuse vaidlustamiseks, ning rikuks seega liidu esmast õigust.
61
Neil asjaoludel – kuna liidu kohus ei ole pädev lahendama kemikaaliameti hagi, millega nõutakse sisse kemikaali registreerimisega seotud kulusid ELTL artikli 263 alusel, ja ükski muu liidu esmase õiguse säte ei anna sellele kohtule sellist pädevust – tuleneb ELTL artiklist 274, et niisuguse hagi lahendamine on antud liikmesriikide kohtutele, millel on üldine õigus lahendada vaidlusi, mille üks pool on liit (vt analoogia alusel 16. juuli 2020. aasta kohtuotsus ADR Center vs. komisjon, C‑584/17 P, EU:C:2020:576, punkt 64 ja seal viidatud kohtupraktika).
62
Hallertaueri poolt eelotsusetaotluse esitanud kohtus esitatud vastupidise seisukohaga ei saa nõustuda.
63
Sõltumata küsimusest, kas tõhususe huvides oleks praktikas otstarbekas, et liidu kohus ei hindaks ainult kemikaaliameti aktide seaduslikkust, vaid ka nende aktidega kehtestatud rahaliste kohustuste täitmist, nähtub käesoleva kohtuotsuse punktist 59, et ilmselgelt ei ole see ette nähtud sellise õiguskaitsevahendite ja menetluste süsteemi raames, mis on praegu EL toimimise lepingus ette nähtud.
64
Niisugune kohtupädevus ei ole pealegi tingimata vajalik, et tagada liidu õiguse ühetaoline kohaldamine, sest Üldkohtule on võimalik esitada tühistamishagi asjaomaste õigusaktide seaduslikkuse kohta ning liidu õiguse tõlgendamise küsimused – milleks võivad alust anda nende aktide täitmiseks liikmesriikide kohtutesse esitatavad hagid või kaebused – võib ja vajaduse korral tuleb esitada Euroopa Kohtule ELTL artikli 267 alusel.
65
Lõpuks olgu tõdetud, et asjaolul, et käesoleval juhul on tegemist liidu õiguse otsese rakendamisega liidu ameti poolt rahalise kohustuse kehtestamise vormis, ei ole liikmesriikide kohtute pädevuse seisukohast tähtsust, kui võtta arvesse praegu EL toimimise lepingus, eelkõige selle artiklis 274 ette nähtud õiguskaitsevahendite ja menetluste süsteemi.
66
Kõike eeltoodut arvestades tuleb kohtuasjas C‑256/23 esitatud esimesele küsimusele vastata, et REACH-määruse artikli 94 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et kemikaaliamet ei või esitada liidu kohtule hagi niisuguse rahalise kohustuse täitmiseks, mis on isikule kehtestatud selle ameti otsusega.
Teine küsimus kohtuasjas C‑256/23 ja esimene küsimus kohtuasjas C‑290/23
67
Kohtuasjas C‑256/23 esitatud teise küsimusega ja kohtuasjas C‑290/23 esitatud esimese küsimusega, mida tuleb analüüsida koos ja teisena, soovivad eelotsusetaotluse esitanud kohtud nendes kohtuasjades sisuliselt teada, kas ELTL artikli 299 esimest lõiku tuleb tõlgendada nii, et kemikaaliameti otsus, millega kehtestatakse isikule rahaline kohustus seoses kemikaali registreerimisega selles ametis, kujutab endast täitmisele pööratavat dokumenti kõnealuse sätte tähenduses.
68
ELTL artikli 299 esimese lõigu kohaselt saab nõukogu, komisjoni või Euroopa Keskpanga õigusaktid, mis panevad rahalise kohustuse muudele isikutele peale riikide, pöörata täitmisele.
69
Sellest sättest tuleneb, et neid akte saab sundtäita nendes aktides nimetatud muude isikute suhtes peale riikide (9. novembri 2017. aasta kohtuotsus Dimos Zagoriou, C‑217/16, EU:C:2017:841, punkt 29).
70
Kuna ELTL artikli 299 esimeses lõigus esitatud loetelu on selle sõnastusest lähtudes ilmselgelt ammendav ja seda sätet ei saa tõlgendada laialt – arvestades eelkõige asjaolu, et kõnealuse sätte eesmärk on anda volitus avaliku võimu teostamiseks –, siis tuleb tõdeda, et selles loetelus ei ole nimetatud ei liidu institutsioonide akte ega liidu organite või asutuste, sh kemikaaliameti akte, isegi kui nendega pannakse rahaline kohustus muudele isikutele kui riikidele, ning need ei ole nimetatud sätte tähenduses täitmisele pööratavad ja neid ei saa seega ELTL artikli 299 alusel sundtäita kõnealuses sättes ette nähtud korras.
71
Nagu kohtujurist oma ettepaneku punktides 48–50 sisuliselt märkis, toetab selle loetelu ammendavaks pidamist ka ELTL artikli 299 kujunemislugu, eelkõige asjaolu, et Lissaboni lepinguga aluslepingutesse tehtud muudatuste raames lisasid selle muutmissätetega lepingu koostajad loetelusse üksnes viite Euroopa Keskpangale ja jätsid samast loetelust välja muud liidu institutsioonid, aga ka liidu organid ja asutused.
72
Peale selle tuleb tõdeda, et REACH-määrus ei sisalda sätteid niisuguste kemikaaliameti otsuste sundtäitmise kohta, nagu on kõne all põhikohtuasjades.
73
Seevastu – nagu märkis ka kohtujurist oma ettepaneku punktides 65–67 – sisaldavad mitu määrust, millega asutatakse liidu organid või asutused, sätteid nende üksuste otsuste täitmise kohta, eelkõige registreerimismenetlustega seotud kulude kohta, mis on sisuliselt identsed ELTL artikliga 299.
74
Nii on see eelkõige Euroopa Parlamendi ja nõukogu 14. juuni 2017. aasta määruse (EL) 2017/1001 Euroopa Liidu kaubamärgi kohta (ELT 2017, L 154, lk 1) artikli 110 „Kulude summa kindlaksmääramist käsitlevate otsuste sundtäitmine“ puhul, mille lõikes 1 on ette nähtud, et kõik Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Ameti (EUIPO) jõustunud otsused, milles määratakse kindlaks kulude summad, kuuluvad täitmisele, ning mille lõigetes 2–4 ette nähtud sätted on sisuliselt identsed ELTL artikli 299 teise kuni neljanda lõiguga.
75
Samuti on Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. juuli 2014. aasta määruse (EL) nr 806/2014, millega kehtestatakse ühtsed eeskirjad ja ühtne menetlus krediidiasutuste ja teatavate investeerimisühingute kriisilahenduseks ühtse kriisilahenduskorra ja ühtse kriisilahendusfondi raames ning millega muudetakse määrust (EL) nr 1093/2010 (ELT 2014, L 225, lk 1), artikli 41 lõike 3 esimeses lõigus sätestatud, et ühtse kriisilahendusnõukogu (SRB) poolt artiklite 38 ja 39 kohased rahatrahvi ja perioodilise karistusmakse määramise otsused kuuluvad täitmisele, ning selle artikli teises kuni neljandas lõigus sisalduvad sätted on sisuliselt identsed ELTL artikli 299 teise kuni neljanda lõiguga.
76
Konkreetselt kulude ja tasude sissenõudmise kohta tuleb seevastu tõdeda – nagu kohtujurist oma ettepaneku punktides 69 ja 70 sisuliselt märkis –, et teatavad määrused, millega asutatakse liidu organ või asutus, nagu nõukogu 10. veebruari 1995. aasta määrus (EÜ) nr 297/95 Euroopa Ravimihindamisametile makstavate lõivude kohta (EÜT 1995, L 35, lk 1; ELT eriväljaanne 13/15, lk 3), samuti arvukas hulk komisjoni määrusi, millega komisjon delegeerib juba asutatud liidu asutustele teatud osa oma pädevusest, ei sisalda nende poolt vastu võetud aktide täitmisele pööratavust käsitlevaid erinorme – nagu need, mille eeskujuks on olnud ELTL artiklis 299 ette nähtud eeskirjad.
77
Sellest järeldub, et tuleb asuda seisukohale, et kemikaaliameti puhul ei ole liidu seadusandja REACH-määruses tahtlikult ette näinud selliseid asjaomase ameti otsuste sundtäitmise eeskirju nagu need, mis on ette nähtud ELTL artiklis 299 selle määruse esimeses lõigus nimetatud liidu institutsioonide aktide kohta.
78
Samuti tuleb märkida, et Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. juuli 2018. aasta määruse (EL, Euratom) 2018/1046, mis käsitleb liidu üldeelarve suhtes kohaldatavaid finantsreegleid ja millega muudetakse määrusi (EL) nr 1296/2013, (EL) nr 1301/2013, (EL) nr 1303/2013, (EL) nr 1304/2013, (EL) nr 1309/2013, (EL) nr 1316/2013, (EL) nr 223/2014 ja (EL) nr 283/2014 ja otsust nr 541/2014/EL ning tunnistatakse kehtetuks määrus (EL, Euratom) nr 966/2012 (ELT 2018, L 193, lk 1), artikli 100 lõike 2 teine lõik võimaldab teatavatel tingimustel ja „erandlikel asjaoludel“„muudel liidu institutsioonidel“ taotleda, et komisjon võtaks nende kasuks vastu täitmisele pööratava otsuse.
79
Olenemata sellest, kas kemikaaliametil on see võimalus, tuleb siiski igal juhul sedastada, et see võimalus piirdub vastava institutsiooni teenistujate, liikmete või endiste liikmetega seotud nõuetega ega hõlma seega muud liiki nõudeid, nagu need kemikaaliameti nõuded, mis on kõne all põhikohtuasjas ja käsitlevad eraõiguslikelt ettevõtjatelt haldustasude sissenõudmist.
80
Pealegi, nagu kohtujurist oma ettepaneku punktides 63 ja 64 sisuliselt märkis, toetab asjaolu, et teatavatele muudele liidu institutsioonidele kui need, mida on nimetatud ELTL artikli 299 esimeses lõigus, on antud võimalus taotleda täitmisele pööratavat dokumenti, pigem tõlgendust, et viimati nimetatud säte sisaldab ammendavat loetelu.
81
Lõpuks tuleb lisada, et ELL artikli 19 lõike 1 ja ELTL artikli 274 tõlgendamisest koostoimes tuleneb, et liikmesriigid, kellel on neile selleks jäetud menetlusautonoomia tõttu ulatuslik kaalutlusruum, peavad oma riigisiseses õiguskorras kindlaks määrama vajalikud õiguskaitsevahendid ja kehtestama menetlusnormid nende õiguskaitsevahendite jaoks, mis on mõeldud selleks, et tagada liidu institutsioonide, organite ja asutuste niisuguste otsuste tõhus täitmine, millega kehtestatakse sellistele isikutele, nagu on kõne all põhikohtuasjas, rahalisi kohustusi, järgides siiski võrdväärsuse ja tõhususe põhimõtteid.
82
See liikmesriikide kohustus tuleneb ka ELL artikli 4 lõikes 3 sätestatud lojaalse koostöö põhimõttest ja eelkõige kõnealuse sätte teisest lõigust, milles on ette nähtud, et liikmesriigid kasutavad kõiki asjakohaseid üld- või erimeetmeid, et tagada aluslepingutest või liidu institutsioonide õigusaktidest tulenevate kohustuste täitmine.
83
Niisugune õiguskaitsevahendite ja menetlusnormide kord ei tohi kahjustada liidu õiguse kohaldamist ja tõhusust. Nii oleks see eelkõige juhul, kui selle korra kohaldamine muudaks kemikaaliametile asjaomaste summade sissenõudmise praktiliselt võimatuks. Samuti tuleb nimetatud korda kohaldada nii, et see ei oleks diskrimineeriv võrreldes menetlustega, mida kohaldatakse sama tüüpi riigisiseste vaidluste lahendamisel, ning liikmesriigi kohtud on kohustatud neid asju menetlema samasuguse hoolsusega ja sellise korra kohaselt, mis ei muuda kõnealuste summade tagasinõudmist keerulisemaks, kui see on sarnastel juhtudel vastavaid riigisiseseid sätteid rakendades (vt selle kohta 9. novembri 2017. aasta kohtuotsus Dimos Zagoriou, C‑217/16, EU:C:2017:841, punkt 16).
84
Kõike eeltoodut arvestades tuleb teisele küsimusele kohtuasjas C‑256/23 ja esimesele küsimusele kohtuasjas C‑290/23 vastata, et ELTL artikli 299 esimest lõiku tuleb tõlgendada nii, et kemikaaliameti otsus, millega kehtestatakse isikule rahaline kohustus seoses kemikaali registreerimisega selles ametis, ei kujuta endast täitmisele pööratavat dokumenti kõnealuse sätte tähenduses.
Kohtuasjas C‑290/23 esitatud teine küsimus
85
Kohtuasjas C‑290/23 esitatud teise küsimusega, mida tuleb analüüsida kolmandana, soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus kõnealuses kohtuasjas sisuliselt teada, kas määruse nr 340/2008 artikli 11 lõike 3 teist lõiku koostoimes artikli 13 lõike 4 teise ja kolmanda lõiguga tuleb tõlgendada nii, et kui kemikaaliamet tuvastab, et maksta tuleb tasu täies ulatuses ja haldustasu, sest asjasse puutuv isik, kes väitis, et tal on õigus vähendatud tasumäärale, ei saa ette nähtud tähtaja jooksul tõendada, et tal on niisugusele määrale õigus, on kõnealuste sätete alusel välistatud, et see liidu amet esitaks liikmesriigi kohtutele kohustamiskaebuse, et nõuda sisse asjaomane haldustasu, kui seda ei ole ette nähtud tähtaja jooksul tasutud.
86
Sellega seoses tuleb esimesena märkida, et kõigepealt on määruse nr 340/2008 artikli 11 lõikes 1 sätestatud, et tasu maksmist võidakse nõuda osapoole taotlusel kemikaaliameti osutatud haldus- ja tehniliste teenuste eest, mida selles määruses sätestatud muud tasud ei hõlma. Seejärel on selle määruse artikli 11 lõikes 2 sätestatud, et tasud osutatud haldusteenuste eest tuleb maksta 30 kalendripäeva jooksul alates päevast, mil kemikaaliamet arvest teatab. Lõpuks on sama määruse artikli 11 lõikes 3 ette nähtud, et esiteks juhul, kui tasusid ei ole makstud enne 30-päevase tähtaja möödumist, määrab kemikaaliamet teise maksetähtaja, ja teiseks, kui tasusid ei ole makstud enne teise tähtaja lõppemist, „jätab [kemikaali]amet taotluse rahuldamata“.
87
Nende sätete koosmõjus tõlgendamise alusel tuleb järeldada, et taotlus, mille kemikaaliamet on kohustatud määruse nr 340/2008 artikli 11 lõike 3 teise lõigu kohaselt rahuldamata jätma, on artikli 11 lõikes 1 nimetatud haldusteenuste taotlus.
88
Teisena olgu märgitud, et määruse nr 340/2008 artikli 13 lõike 4 kolmanda lõigu kohaselt kohaldatakse selle määruse artikli 11 lõikeid 2, 3 ja 5 „mutatis mutandis“.
89
Siiski ei tähenda määruse nr 340/2008 artikli 11 lõike 3 teise lõigu niisugune „mutatis mutandis“ kohaldamine sama määruse artikli 13 lõike 4 teises lõigus nimetatud spetsiaalse haldustasu maksmise nõudmise kontekstis seda, et kui täies ulatuses tasu ei ole makstud enne teise tähtaja möödumist, ei saa kemikaaliamet seda haldustasu sisse nõuda liikmesriigi kohtute kaudu.
90
Nimelt kõigepealt, nagu nähtub käesoleva kohtuotsuse punktist 87, ei käsitle määruse nr 340/2008 artikli 11 lõike 3 teine lõik registreerimistaotluse rahuldamata jätmist.
91
Seejärel tuleb tõdeda, et määruse nr 340/2008 artikkel 13 täiendab REACH-määruse artikli 20 sätteid, mis käsitlevad niinimetatud „taotluse terviklikkuse kontrolli“ menetlust.
92
Erinevalt registreerimistasu maksmisest, mida on sõnaselgelt selles artikli 20 lõikes 2 nimetatud, ei ole aga määruse nr 340/2008 artikli 13 lõike 4 teises lõigus nimetatud haldustasu maksmine kõnealuse menetluse osa. Seega, isegi kui seda makset ei tehta, on taotlus täielik ja asjaomase registreerimisega võib jätkata.
93
Lõpuks olgu märgitud, et niisugust tõlgendust ei sea kahtluse alla asjaolu, et vastupidi sellele, mis on ette nähtud määruse nr 297/95 artikli 10 lõikes 3 Euroopa Ravimihindamisameti, nüüd Euroopa Ravimiameti (EMA) kohta, ei sisalda REACH-määrus sõnaselget viidet asjaolule, et kemikaaliametil on võimalus pöörduda liikmesriigi kohtusse, kui tasusid ja haldustasusid ette nähtud tähtaja jooksul ei maksta.
94
Niisugune viide on ilmselgelt deklaratiivne. Nagu on märgitud käesoleva kohtuotsuse punktides 81 ja 82, tuleneb ELL artikli 19 lõike 1 ja ELTL artikli 274 tõlgendamisest koostoimes, samuti ELL artikli 4 lõikes 3 sätestatud lojaalse koostöö põhimõttest, et liikmesriigid peavad kindlaks määrama vajalikud õiguskaitsevahendid ja kehtestama menetlusnormid nende õiguskaitsevahendite jaoks, et tagada, et kemikaaliamet saaks tõhusalt määruse nr 340/2008 artikli 13 lõike 4 teise lõigu alusel võlgnetavad summad sisse nõuda.
95
Kõike eeltoodut arvestades tuleb teisele küsimusele kohtuasjas C‑290/23 vastata, et määruse nr 340/2008 artikli 11 lõike 3 teist lõiku koostoimes artikli 13 lõike 4 teise ja kolmanda lõiguga tuleb tõlgendada nii, et kui kemikaaliamet tuvastab, et maksta tuleb tasu täies ulatuses ja haldustasu, sest asjasse puutuv isik, kes väitis, et tal on õigus vähendatud tasumäärale, ei saa ette nähtud tähtaja jooksul tõendada, et tal on niisugusele määrale õigus, ei ole kõnealuste sätete alusel välistatud, et see liidu amet esitaks liikmesriigi kohtutele kohustamiskaebuse, et nõuda sisse asjaomane haldustasu, kui seda ei ole ette nähtud tähtaja jooksul tasutud.
Kolmas küsimus kohtuasjas C‑256/23
96
Kohtuasjas C‑256/23 esitatud kolmandat küsimust, mis käsitleb ELTL artikli 299 teise lõigu tõlgendamist, ei ole vaja analüüsida, sest see on esitatud üksnes juhuks, kui Euroopa Kohus peaks vastama jaatavalt selles kohtuasjas esitatud teisele küsimusele, mis käsitleb selle artikli 299 kohaldatavust seoses sama artikli esimese lõiguga. Käesoleva kohtuotsuse punktides 67–84 esitatud põhjendustest nähtub aga, et teisele küsimusele vastatakse eitavalt.
Kohtukulud
97
Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus pooleli oleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse liikmesriigi kohus. Euroopa Kohtule seisukohtade esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (teine koda) otsustab:
1.
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. detsembri 2006. aasta määruse (EÜ) nr 1907/2006, mis käsitleb kemikaalide registreerimist, hindamist, autoriseerimist ja piiramist (REACH) ning millega asutatakse Euroopa Kemikaaliamet, muudetakse direktiivi 1999/45/EÜ ja tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EMÜ) nr 793/93 ja komisjoni määrus (EÜ) nr 1488/94 ning samuti nõukogu direktiiv 76/769/EMÜ ja komisjoni direktiivid 91/155/EMÜ, 93/67/EMÜ, 93/105/EÜ ja 2000/21/EÜ, mida on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. detsembri 2008. aasta määrusega (EÜ) nr 1272/2008, artikli 94 lõiget 1
tuleb tõlgendada nii, et
Euroopa Kemikaaliamet (ECHA) ei või esitada liidu kohtule hagi niisuguse rahalise kohustuse täitmiseks, mis on isikule kehtestatud selle ameti otsusega.
2.
ELTL artikli 299 esimest lõiku
tuleb tõlgendada nii, et
Euroopa Kemikaaliameti (ECHA) otsus, millega kehtestatakse isikule rahaline kohustus seoses kemikaali registreerimisega selles ametis, ei kujuta endast täitmisele pööratavat dokumenti kõnealuse sätte tähenduses.
3.
Komisjoni 16. aprilli 2008. aasta määruse (EÜ) nr 340/2008 Euroopa Kemikaaliametile vastavalt määrusele nr 1907/2006 makstavate tasude kohta artikli 11 lõike 3 teist lõiku koostoimes artikli 13 lõike 4 teise ja kolmanda lõiguga
tuleb tõlgendada nii, et
kui Euroopa Kemikaaliamet (ECHA) tuvastab, et maksta tuleb tasu täies ulatuses ja haldustasu, sest asjasse puutuv isik, kes väitis, et tal on õigus vähendatud tasumäärale, ei saa ette nähtud tähtaja jooksul tõendada, et tal on niisugusele määrale õigus, ei ole kõnealuste sätete alusel välistatud, et see liidu amet esitaks liikmesriigi kohtutele kohustamiskaebuse, et nõuda sisse asjaomane haldustasu, kui seda ei ole ette nähtud tähtaja jooksul tasutud.
Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: saksa.