62022CC0234
KOHTUJURISTI ETTEPANEK
JULIANE KOKOTT
esitatud 14. septembril 2023 (
1
)
Kohtuasi C‑234/22
Roheline Kogukond MTÜ jt
versus
Keskkonnaagentuur
(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tallinna Halduskohus, Eesti)
Eelotsusetaotlus – Direktiiv 2003/4/EÜ – Avalik juurdepääs keskkonnateabele – Mõiste „keskkonnateave“ – Statistilise metsainventuuri püsiproovitükkide asukoha andmed – Erandid – Rahvusvaheliste suhete kaitse – Keskkonnakaitse – Keskkonnateabe kvaliteet
I. Sissejuhatus
1.
Kas keskkonnateabe direktiiv (
2
) annab igaühele õiguse teada saada, kus asuvad statistilise metsainventuuri püsiproovitükid? See on küsimus, millele tuleb käesolevas menetluses vastata.
2.
Eesti Keskkonnaagentuur kogub korrapäraste ajavahemike järel nendelt püsiproovitükkidelt andmeid, mida kasutatakse representatiivse valimina, et teha järeldusi metsade üldise seisundi kohta. Püsiproovitükkide asukohad peavad olema konfidentsiaalsed, et vältida elupaikadega manipuleerimist nendes asukohtades ja seda, et need paigad seetõttu oma representatiivsuse kaotavad.
3.
Nagu teada, võimaldab keskkonnateabe direktiiv aga taotleda riigiasutustelt keskkonnateabe avalikustamist, ilma et peaks tõendama konkreetset huvi. Kui leiab kinnitust, et vaidlusalused asukohaandmed on keskkonnateave, tekivad keerulised küsimused võimalike erandite kohta sellest õigusest, eelkõige küsimus, kas nende andmete töötlemist konfidentsiaalsena saaks põhjendada rahvusvahelise koostööga metsainventuuri valdkonnas või keskkonnakaitsega. Samuti tuleb selgitada, millise tähtsuse omistab keskkonnateabe direktiiv riskile, et asukoha avalikustamine võib mõjutada metsainventuuri kvaliteeti.
II. Õiguslik raamistik
A.
Århusi konventsioon
4.
Keskkonnainfoga tutvumise õigus on ette nähtud keskkonnainfo kättesaadavuse ja keskkonnaasjade otsustamises üldsuse osalemise ning neis asjus kohtu poole pöördumise konventsioonis (
3
) (edaspidi „Århusi konventsioon“), millele ühendus kirjutas alla Århusis (Taani) 25. juunil 1998. (
4
)
5.
Konventsiooni artikli 2 punktis 3 on keskkonnainfo mõiste määratletud järgmiselt:
„Konventsioonis kasutatakse järgmisi mõisteid:
[…]
3.   keskkonnainfo – kirjalik, visuaalne, suuline, elektrooniliselt või muus vormis esitatud teave, mis käsitleb:
a)
selliste keskkonnaelementide nagu õhu, atmosfääri, vee, pinnase, maa, maastike ja looduslike alade, bioloogilise mitmekesisuse ja selle komponentide (sh geneetiliselt muundatud organismid) seisundit ning nende vastastikust toimet;
[…]“.
6.
Konventsiooni artikkel 4 reguleerib õigust keskkonnainfo kättesaadavusele. Erandid on ette nähtud artikli 4 lõigetes 3 ja 4:
„3.   Keskkonnainfo taotluse võib jätta rahuldamata, kui:
[…]
c)
taotletakse alles koostatavat materjali või avaliku võimu organi sisesuhtlust kajastavat infot ja selle andmisest keeldumine on siseriiklikus õigusaktis või õiguspraktikas ette nähtud erandina, võttes arvesse üldsuse huvi, mille rahuldamist avalikustamine täidab.
4.   Keskkonnainfo taotluse võib jätta rahuldamata, kui avalikustamine võib ebasoodsalt mõjutada:
[…]
b)
rahvusvahelisi suhteid, riigi julgeolekut või avalikku korda;
[…]
h)
keskkonda, mille kohta infot taotletakse, näiteks haruldaste liikide elupaiku või kasvukohti.
Info avalikustamisest keeldumise põhjendusi tõlgendatakse kitsendavalt, arvestades vajadust info avalikustamisega rahuldada üldsuse huvi ja seda, kas taotletud info käsitleb heidete keskkonda viimist.“
B.
Keskkonnateabe direktiiv
7.
Keskkonnateabele juurdepääsuga seotud eesmärgid nähtuvad keskkonnateabe direktiivi põhjendusest 1:
„Suurenenud avalik juurdepääs keskkonnateabele ning sellise teabe levik soodustavad suuremat teadlikkust keskkonnaküsimustes, vaba arvamustevahetust, üldsuse tõhusamat osavõttu keskkonnaasjade üle otsustamises ning kokkuvõttes ka paremat keskkonda.“
8.
Keskkonnateabe direktiivi põhjendus 16 käsitleb keskkonnateabe andmisest keeldumist:
„Õigus teabele tähendab seda, et teabe avalikustamine peaks olema üldnõue ja et riigiasutustel oleks lubatud keskkonnateabe saamise taotlust tagasi lükata ainult teatavatel konkreetsetel ja selgelt määratletud juhtudel. Keeldumise põhjuste tõlgendamine peaks olema piiratud, nii et avalikustamisega seotud üldsuse huvi oleks võrreldav avalikustamisest keeldumise huviga. […]“.
9.
Keskkonnateabe kvaliteeti ja sellise teabe koostamise menetlust käsitletakse keskkonnateabe direktiivi põhjenduses 20:
„Riigiasutused peaks püüdma tagada, et kui nad ise või kui nende nimel koostatakse keskkonnateavet, oleks see teave arusaadav, täpne ja võrreldav. Kuna see on tähtis tegur esitatava teabe kvaliteedi hindamisel, tuleks taotluse korral avalikustada ka selle teabe koostamisel kasutatud metoodika.“
10.
Keskkonnateabe direktiivi artiklis 2 on muu hulgas määratletud keskkonnateabe mõiste:
„Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:
1.
Keskkonnateave – kirjalikus, nähtavas, kuuldavas, elektroonilises või mis tahes muus materiaalses vormis olev teave, mis käsitleb:
a)
keskkonnaosade seisundit, nt õhk ja atmosfäär, vesi, mullastik, maa, maastik, ning looduslikud kooslused nagu märgalad, ranna- ja merealad; bioloogiline mitmekesisus ja selle koostisosad, sealhulgas geneetiliselt muundatud organismid, ning nende elementide omavahelised seosed;
b)
eri tegureid, nt ained, energia, müra, kiirgus või jäätmed, sealhulgas radioaktiivsed jäätmed, heitmed ja muud ainete keskkonda sattumise juhud, mis mõjutavad või võivad mõjutada punktis a nimetatud keskkonnaosasid;
[…]“.
11.
Keskkonnateabele juurdepääsu õigus tuleneb keskkonnateabe direktiivi artiklist 3:
„1.   Liikmesriigid tagavad, et riigiasutused peavad vastavalt käesoleva direktiivi sätetele tegema nende valduses oleva või nende nimel hoitava keskkonnateabe kättesaadavaks igale taotlejale tema taotluse korral, ilma et ta peaks tõestama oma huvi.
2.   Vastavalt artiklile 4 […] tehakse keskkonnateave taotlejale kättesaadavaks:“.
12.
Erandid sellest õigusest on sätestatud keskkonnateabe direktiivi artiklis 4:
„1.   Liikmesriigid võivad sätestada, et keskkonnateabe nõude võib tagasi lükata, kui:
[…]
d)
taotlus käsitleb koostamisel olevaid materjale või lõpetamata dokumente või andmeid;
[…]
2.   Liikmesriigid võivad sätestada keskkonnateabe taotluse tagasilükkamise, kui teabe avalikustamine võib kahjustada:
a)
riigiasutuste töö konfidentsiaalsust, kui niisugune konfidentsiaalsus on seadusega sätestatud;
b)
rahvusvahelisi suhteid, avalikku julgeolekut ja riigikaitset;
[…]
h)
selle teabega seotud keskkonna kaitset, nagu näiteks haruldaste liikide asukohta.
Lõikes 1 ja 2 mainitud tagasilükkamise põhjuste tõlgendamine peaks olema piiratud, võttes arvesse, kas avalikustamine teeniks konkreetsel üksikjuhul üldsuse huvisid. Igal üksikjuhul tuleb avalikustamisega teenitavaid üldsuse huvisid võrrelda tagasilükkamisega teenitavate huvidega. […]“.
13.
Keskkonnateabe direktiivi artikkel 8 käsitleb teabe kvaliteeti ja selle koostamise menetlust:
„1.   Liikmesriigid tagavad oma võimaluste piires, et kogu nende poolt või nende nimel koostatud teave on ajakohane, täpne ja võrreldav.
2.   Taotluse korral vastavad liikmesriigid artikli 2 lõike 1 punkti b kohase teabe taotlusele, andes taotlejale teada, kust ta võib olemasolu korral leida teavet mõõtmismenetluste kohta, sealhulgas teavet analüüsimeetodite, proovivõtmise ja proovide eeltöötlemise kohta, mida on kasutatud teabe koostamisel, või viidates kasutatud standardmenetlusele.“
III. Asjaolud ja eelotsusetaotlus
14.
Alates 1999. aastast viib vastustajaks olev Keskkonnaagentuur Eestis läbi riiklikku metsainventuuri. Inventuuri põhieesmärk on koostada statistilisi ülevaateid Eesti metsavarude olemist, seisundist ja kasutamisest ning maakasutusest ja selle muutusest. Tegemist on suuremate metsaalade objektiivse ja ökonoomse inventeerimise meetodiga. Mõõtmisandmed ja hinnangud kogutakse kobaratesse koondatud proovitükkidelt, mis asuvad 800 × 800 m (64 ha) suuruste ruudukujuliste traktide külgedel. Traktid jagunevad alalisteks ja ajutisteks. Juhuvalimi eelduste kohaselt esindab iga proovitükk proportsionaalselt mingit osa Eesti metsade kogupindalast. Vaatlusandmed üldistatakse ja nende põhjal koostatakse Eesti metsaressurssi kirjeldav statistiline aruanne. Keskkonnaagentuur avaldab metsainventuuri tulemused oma veebilehel.
15.
Mittetulundusühing Roheline Kogukond, MTÜ Eesti Metsa Abiks, Päästame Eesti Metsad MTÜ ja Sihtasutus Keskkonnateabe Ühendus (edaspidi koos „keskkonnaorganisatsioonid“) esitasid Keskkonnaagentuurile teabenõuded, et viimane väljastaks muu hulgas statistilise metsainventuuri alusandmed. Nende alusandmete puhul on tegemist proovitükkide asukohtade, mõõtmise ja hindamise andmetega. Keskkonnaagentuur edastas alusandmed aga vaid osaliselt, jättes edastamata alaliste proovitükkide koordinaadid.
16.
Seepeale esitasid keskkonnaorganisatsioonid Tallinna Halduskohtule (Eesti) kaebuse nõudega kohustada Keskkonnaagentuuri täitma kaebajate teabenõue ning esitama neile statistilise metsainventuuri jaoks kasutatavate alaliste proovitükkide koordinaadid.
17.
Tallinna Halduskohus esitab selle menetluse põhjal Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1.
Kas sellised andmed nagu põhikohtuasjas statistilise metsainventuuri püsiproovitükkide asukoha andmed on käsitatavad keskkonnateabena keskkonnateabe direktiivi artikli 2 [punkti] 1 punkti a või b tähenduses?
2.
Kui esimesele küsimusele antud vastuse kohaselt on tegemist keskkonnateabega siis,
2.1.
kas keskkonnateabe direktiivi artikli 4 lõike 1 punkti d tuleb tõlgendada selliselt, et koostamisel olevate materjalide või lõpetamata dokumentide või andmete alla paigutuvad ka statistilise metsainventuuri püsiproovitükkide asukoha andmed?
2.2.
Kas keskkonnateabe direktiivi artikli 4 lõike 2 punkti a tuleb tõlgendada selliselt, et nimetatud sätte tingimus – niisugune konfidentsiaalsus on seadusega sätestatud – on täidetud, kui konfidentsiaalsuse nõue ei ole seadusega sätestatud konkreetse teabe liigi kohta, vaid on tuletatav tõlgendamise teel üldise iseloomuga õigusakti sättest, näiteks avaliku teabe seadusest või riikliku statistika seadusest?
2.3.
Kas keskkonnateabe direktiivi artikli 4 lõike 2 punkti b kohaldamisel tuleb tuvastada reaalne kahju riigi rahvusvahelistele suhetele, mis saab võimalikuks taotletava teabe avaldamise tõttu või piisab vastava ohu tuvastamisest?
2.4.
Kas keskkonnateabe direktiivi artikli 4 lõike 2 punktis h sätestatud alus „keskkonna kaitse kohaldamiseks“ õigustab keskkonnateabele juurdepääsu piiramist riikliku statistika usaldusväärsuse tagamiseks?
3.
Juhul, kui esimesele küsimusele antud vastuse kohaselt ei ole sellised andmed nagu põhikohtuasjas statistilise metsainventuuri püsiproovitükkide asukoha andmed keskkonnateave, kas selliseid andmeid puudutav teabenõue on käsitletav keskkonnateabe direktiivi artikli 2 lõike 1 punktis b sätestatud teabe taotlusena, mida tuleb menetleda artikli 8 lõike 2 kohaselt?
4.
Juhul, kui kolmandale küsimusele on vastus jaatav, kas sellised andmed nagu põhikohtuasjas statistilise metsainventuuri püsiproovitükkide asukoha andmed on käsitatavad teabena analüüsimeetodite, proovivõtmise ja proovide eeltöötlemise kohta, mida on kasutatud teabe koostamisel, nagu seda määratleb keskkonnateabe direktiivi artikli 8 lõige 2?
5.1.
Kui neljandale küsimusele on vastus jaatav, kas sellisele teabele keskkonnateabe direktiivi artikli 8 lõike 2 järgset juurdepääsu võib piirata igasugusel siseriikliku[st] õigusest tuleneval kaalukal põhjusel?
5.2.
Kas teabe väljastamata jätmist keskkonnateabe direktiivi artikli 8 lõike 2 alusel võib leevendada muude meetmetega, näiteks võimaldatakse juurdepääs taotletavale teabele teadus- ja arendusasutustele või Riigikontrollile auditi läbiviimiseks?
6.
Kas selliste andmete nagu põhikohtuasjas statistilise metsainventuuri püsiproovitükkide asukoha andmed väljastamisest keeldumise aluseks võib olla eesmärk tagada keskkonnateabe kvaliteet, nagu seda määratleb keskkonnateabe direktiivi artikli 8 lõige 1?
7.
Kas õiguslik alus statistilise metsainventuuri püsiproovitükkide asukoha andmete väljastamiseks tuleneb keskkonnateabe direktiivi põhjenduspunktis[t] 21?“
18.
Keskkonnaorganisatsioonid, Keskkonnaagentuur, Eesti ja Euroopa Komisjon esitasid kirjalikud seisukohad ja vastasid Euroopa Kohtu teabetaotlusele. Euroopa Kohus loobus kodukorra artikli 76 lõike 2 alusel kohtuistungi korraldamisest, sest leidis, et tal on juba piisavalt teavet.
IV. Õiguslik hinnang
19.
Oma küsimustega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, kas keskkonnateabele juurdepääsu õigus kohustab vastustajat väljastama statistilise metsainventuuri püsiproovitükkide asukoha andmed.
20.
Keskkonnateabele juurdepääsu õigus tuleneb keskkonnateabe direktiivi artikli 3 lõikest 1 ja eeldab üksnes seda, et taotletav teave on keskkonnateave. Direktiivis on sellest õigusest siiski ette nähtud ka erandeid, mis võimaldavad pädeval asutusel avalikustamisest keelduda.
21.
Allpool selgitan kõigepealt, et vaidlusalused asukohaandmed on keskkonnateave (küsimus 1, ettepaneku A osa) ning käsitlen seejärel erandeid keskkonnateabele juurdepääsu õigusest (küsimused 2 ja 6, ettepaneku B osa). Lõpuks näitan, et ülejäänud küsimused ei ole põhikohtuasjas tähtsad (vt selle kohta ettepaneku C ja D osa).
A.
Küsimus 1 – keskkonnateabe mõiste
22.
Küsimusega 1 soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, kas sellised andmed nagu põhikohtuasjas statistilise metsainventuuri püsiproovitükkide asukoha andmed on käsitatavad keskkonnateabena keskkonnateabe direktiivi artikli 2 punkti 1 alapunktide a või b tähenduses.
23.
Keskkonnateabe direktiivi artikli 2 punkti 1 alapunkti a järgi tähistab väljend „keskkonnateave“ igasugust teavet, mis käsitleb keskkonnaosade seisundit, nt eelkõige mullastik, maa, maastik, ja looduslikud kooslused, ning bioloogiline mitmekesisus ja selle koostisosad.
24.
Eraldi võetuna on vaidlusalused asukohaandmed üksnes geograafilised koordinaadid, mis ei ütle midagi keskkonnaosade seisundi kohta.
25.
Teave statistilise metsainventuuri püsiproovitükkide kohta on selle määratluse järgi seevastu teave keskkonnaosade seisundi kohta, nimelt nendes kohtades esinevate teatavate looduslike koosluste ja bioloogilise mitmekesisuse koostisosade kohta. Sinna hulka kuuluvad aga ka vastavad asukohaandmed. Kui asukohta ei ole märgitud, võimaldab nende andmete kogum teha statistilisi järeldusi metsade seisundi kohta, kuid ainult siis, kui asukoht on märgitud, saab seisundit puudutavat teavet seostada teatava loodusliku kooslusega.
26.
Keskkonnaagentuur väidab vastu, et keskkonnateabe koostamise meetod ei ole tingimata hõlmatud keskkonnateabe mõistega. Selle vastuväite kohta tuleb nõustuvalt märkida, et keskkonnateabe direktiivi artikli 8 lõige 2 sisaldab konkreetseid teavitamiskohustusi seoses keskkonnateabe koostamise menetlustega, mida puudutavad küsimused 3–5.
27.
Ent isegi juhul, kui asukohaandmed tuleb arvata selle metodoloogilise teabe hulka, ei oleks võimalik neid andmeid ainuüksi sel põhjusel keskkonnateabe mõiste alt välja jätta. Selles osas erinevad asukohaandmed näiteks proovitükkide valimise kriteeriumidest, mis ei kirjelda konkreetsete keskkonnaosade seisundit.
28.
Järelikult tuleb asuda seisukohale, et statistilise metsainventuuri püsiproovitükkide asukoha andmed koos teabega nende alade seisundi kohta kujutavad endast teavet keskkonnaosade seisundi kohta ja tegemist on seega keskkonnateabega keskkonnateabe direktiivi artikli 2 punkti 1 alapunkti a tähenduses.
29.
See, kas nimetatud teave kujutab endast lisaks keskkonnateavet keskkonnateabe direktiivi artikli 2 punkti 1 alapunkti b tähenduses, ei mõjuta teabele juurdepääsu õigust ja selle osas ei ole vaja otsust teha.
B.
Küsimused 2 ja 6 – juurdepääsuõiguse erandid
30.
Kuna keskkonnaorganisatsioonidel on seega keskkonnateabe direktiivi artikli 3 lõike 1 kohaselt põhimõtteliselt õigus sellele, et vaidlusalused asukohaandmed avalikustatakse, tekib küsimus, kas Keskkonnaagentuur saab tugineda erandile sellest õigusest, et avalikustamisest keelduda. Need erandid põhinevad teatavatel huvidel, mida avalikustamine kahjustaks.
31.
Kirjeldan kõigepealt, milline peab olema ohutase, et huvi oleks erandi raames kaitstud (küsimus 2.3, selle kohta allpool punkt 1). Selle põhjal on võimalik arutada selliste erinevate huvide üle, mis võivad õigustada avalikustamisest keeldumist. Seejuures analüüsin kõigepealt küsimust 6, sest selles välja toodud huvi metsainventuuri kvaliteedi suhtes on kõigi vaidlusaluste asukoha andmete avalikustamisele esitatud vastuväidete põhisisu (vt allpool punkt 2). Lisaks esitab eelotsusetaotluse esitanud kohus küsimuse keskkonnateabe direktiivi artiklis 4 ette nähtud erinevate erandite kohta, täpsemalt nende kohta, mis puudutavad lõpetamata toiminguid (küsimus 2.1, vt allpool punkt 3), vajadust näha seadusega ette erand riigiasutuste töö konfidentsiaalsusega seoses (küsimus 2.2, vt allpool punkt 4), kahju riigi rahvusvahelistele suhetele (küsimus 2.3, vt allpool punkt 5) ja keskkonnakaitset (küsimus 2.4, vt allpool punkt 6).
1. Küsimus 2.3 – kaitstud huvile tekkiva ohu vajalik tase
32.
Küsimusega 2.3 soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, kas keskkonnateabele juurdepääsu õiguse suhtes keskkonnateabe direktiivi artikli 4 lõike 2 punktis b ette nähtud erandi kohaldamisel tuleb tuvastada reaalne kahju riigi rahvusvahelistele suhetele, mis saab võimalikuks taotletava teabe avaldamise tõttu, või piisab vastava ohu tuvastamisest.
33.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus esitab selle küsimuse küll konkreetselt seoses keskkonnateabe direktiivi artikli 4 lõike 2 punktis b ette nähtud rahvusvaheliste suhete kaitsega seotud erandiga, kuid erandi tegemiseks nõutav ohutase on asjakohane kõigi erandite puhul. Seepärast vastan kõigepealt küsimuse sellele osale.
34.
Vastus ilmneb liidu institutsioonide dokumentidega tutvumise õigust puudutavast väljakujunenud kohtupraktikast. Selle kohaselt peab institutsioon keeldumise korral näitama, kuidas tutvumine võib konkreetselt ja tegelikult kahjustada huvi, mida kaitseb erand, millele institutsioon tugineb. Peale selle peab kahjustamise ohtu saama mõistlikult ette näha ja see ei tohi olla ainult hüpoteetiline. (
5
)
35.
Nagu märgib Eesti, on Euroopa Kohus eeltoodu tänaseks üle kandnud nende erandite kasutamisele, mis on ette nähtud keskkonnateabe direktiivist tuleneva õiguse suhtes teavet saada. (
6
)
36.
Seega eeldab keskkonnateabele juurdepääsu õigusest ette nähtud erandite kohaldamine, et vaidlusaluse teabe avalikustamine tekitaks asjaomasel juhul kaitstud huvi konkreetse ja tegeliku kahjustamise ohu, mis on mõistlikult ettenähtav ja mitte ainult hüpoteetiline.
2. Küsimus 6 – metsainventuuri kvaliteet
37.
Kuuenda küsimusega soovitakse teada, kas asukohaandmete väljastamisest keeldumist saab põhjendada ohuga metsainventuuri suhtes tulevikus kehtivate nõuete kvaliteedile.
38.
Keskkonnateabe direktiiv tunnustab seda huvi sõnaselgelt ja kehtestab isegi vastava kaitsekohustuse. Artikli 8 lõike 1 kohaselt tagavad liikmesriigid nimelt oma võimaluste piires, et kogu nende poolt või nende nimel koostatud teave oleks ajakohane, täpne ja võrreldav.
39.
Keskkonnaagentuur, mis on Eesti riigi ametiasutus, teeb metsainventeerimist korrapäraste ajavahemike järel ning seda kasutatakse metsandus- ja keskkonnapoliitiliste otsuste tegemisel, nagu menetlusosalised üksmeelselt väitsid. Koostatud teabe võrreldavus on seejuures keskse tähtsusega, sest metsainventuur on mõeldud kirjeldama metsade seisundi muutumist aja jooksul ja olema ka võrreldav sarnaste uurimustega teistes riikides. Seega on tegemist teabega keskkonnateabe direktiivi artikli 8 lõike 1 tähenduses.
40.
Eelotsusetaotluse esitanud kohtu sõnul on Keskkonnaagentuur usutavalt põhistanud, et vaidlusaluste asukohaandmete avaldamine võib viia huvitatud isikute püüeteni manipuleerida metsastatistikaga, et saavutada näiteks suuremat raiemahtu. Kui see risk realiseerub, seataks ohtu metsainventuuri kvaliteet. See oleks tõenäoliselt vähem täpne ning küsitav oleks ka tulemuste võrreldavus aja ja koha osas. Seega peaks liikmesriik sellist avalikustamist takistama, vähemalt nii palju, kui võimalik. Keskkonnaagentuuri ja Eesti väitel jagatakse seda seisukohta rahvusvaheliselt (
7
) ja eelkõige teistes liikmesriikides (
8
).
41.
Kas see on aga piisav, et põhjendada keskkonnateabe direktiivi artikli 8 lõike 1 järgi erandit asukohaandmetele juurdepääsu õigusest?
42.
Selline tulemus oleks vastuolus erandite ammendava loeteluga keskkonnateabe direktiivi artiklis 4. Nagu Euroopa Kohus (
9
) ja ka mina ise (
10
) oleme juba märkinud, on riigiasutustel põhjendusest 16 tulenevalt lubatud keskkonnateabe taotlus tagasi lükata ainult konkreetsetel ja selgelt määratletud juhtudel. Need juhtumid on kokkuvõtlikult esitatud artiklis 4. Seega antakse artiklis 3 õigus tutvuda keskkonnateabega juhul, kui artiklist 4 ei tulene teisiti. Seevastu ei ole piirangut seoses artikli 8 lõikega 1 ja ka artikli 8 lõige 1 ei sisalda sõnaselget viidet sellele, et keskkonnateabe kvaliteedi kaitsmine võib põhjendada sellise teabe avalikustamisest keeldumist.
43.
Lisaerandid oleksid ka vastuolus keskkonnateabe direktiiviga üle võetud Århusi konventsiooniga, (
11
) mille artikli 4 lõigetes 3 ja 4 on samuti ette nähtud konkreetsed, sõnaselgelt väljatoodud erandid. (
12
)
44.
Århusi konventsiooni preambuli seitsmeteistkümnendas lõigus rõhutatakse, et valitsuse tasandil otsuseid tehes on tähtis arvestada keskkonnakaitsevajadusi ning selleks peab avaliku võimu organitel olema täpne ja põhjalik ning ajakohane keskkonnainfo. Lisaks peab konventsiooniosaline selle artikli 5 lõike 1 kohaselt tagama, et avaliku võimu organid haldavad ja ajakohastavad oma ülesannete täitmiseks vajalikku keskkonnainfot. Veel tuleb sisse seada infosüsteem, mille kaudu saab avaliku võimu organ pidevalt infot toimuva ja kavandatava tegevuse kohta, millel võib olla oluline mõju keskkonnale. Metsainventuur on selline süsteem.
45.
Sellest tuleb ühelt poolt järeldada, et keskkonnateabe direktiivi artikli 8 lõikes 1 tunnustatud huvi keskkonnateabe kvaliteedi vastu ei saa eraldi võttes põhjendada keskkonnateabe avalikustamisest keeldumist. Nimelt ei ole selles õigusnormis nimetatud ühtegi konkreetselt ja selgelt määratletud juhtumit, mille puhul on keeldumine lubatud.
46.
Teiselt poolt annab sellele huvile erilist kaalu keskkonnateabe kvaliteedile omistatud tähtsus. Seega tuleb seda sõnaselgelt kindlaksmääratud avalikustamisest keeldumise põhjuste tõlgendamisel ja kohaldamisel täielikult arvesse võtta.
47.
Vastav alus on keskkonnateabe direktiivi artikli 4 lõike 2 teises lõigus. Selle esimese lause kohaselt peab tagasilükkamise põhjuste tõlgendamine olema kitsas, võttes konkreetsel üksikjuhul arvesse üldsuse huve. Teise lause järgi tuleb igal üksikjuhul avalikustamisega teenitavaid üldsuse huve võrrelda tagasilükkamisega teenitavate huvidega.
48.
Seejuures ei vastandu üksteisele tingimata üldsuse huvid avalikustamise ja erahuvid konfidentsiaalsuse suhtes. Pigem teenivad ka paljud erandid üldsuse huve. Tegelikult ei ole kõne all üldsuse huvid tervikuna, vaid üldsuse huvi avalikustamise suhtes, mida tuleb kaitstud huvidega kaaluda. (
13
)
49.
Üldsuse huvi vaidlusaluste asukohaandmete kui selliste avalikustamise vastu on siiski piiratud. Nende esmane väärtus ei seisne nimelt erinevate asjaomaste asukohtade keskkonnaseisundi kirjeldamises. Eraldi võetuna näivad vastavad seisundi kirjeldused suhteliselt vähehuvitavad ja selle asemel oleks vajaduse korral lihtsam neid asukohti vaadelda, see annaks tõenäoliselt ka rohkem teavet.
50.
Kohalike seisundikirjelduste väärtus seisneb pigem selles, et need annavad koos esindusliku üldpildi metsade seisundist, mis on võrreldav varasemate ja tulevaste metsainventuuridega. See ei toimiks aga juhul, kui avalikustamise tõttu võib tekkida oht, et proovitükkidel võidakse metsade seisundiga manipuleerida.
51.
Avalikustamisega seotud ohtude tähtsust tuleb siiski hoolikalt hinnata. See võib olla vähetähtis, kui muude meetmetega on manipulatsioone võimalik tõhusalt takistada või kui asukohaandmed on juba laialt levinud või neid on lihtne välja arvutada.
52.
Manipuleerimisriski tähtsus oleks väike ka siis, kui õige on keskkonnaorganisatsioonide väide, et kõige suurem metsainventuuriga manipuleerimise soov võib Eestis olla riigil kui suurimal metsaomanikul. Eesti riigile on aga asukohaandmed juba teada, sest need määras kindlaks Keskkonnaagentuur. Sellisel juhul ei kujutaks metsainventuurile esmajärjekorras riski mitte asukohaandmete avalikustamine, vaid see, et teatavaid riiklikke asutusi ei takistata manipuleerimisel.
53.
Sellest vaatenurgast on veelgi olulisem huvi, mille tõid esile keskkonnaorganisatsioonid ja milleks on kontrollida metsainventuuride tõelevastavust.
54.
Kui asukohaandmete avalikustamine kujutaks endast seevastu tõepoolest tõsist täiendavat ohtu, et proovitükkidega manipuleeritakse, vähendaks see ka huvi keskkonnaorganisatsioonide avaliku kontrolli vastu. Nimelt kahjustaks see kontroll tema enda eesmärke, kui see eeldab asukohaandmete avalikustamist, kuigi avalikustamine seab kahtluse alla metsainventuuri kvaliteedi.
55.
Huvi keskkonnaorganisatsioonide tehtava avaliku kontrolli vastu võib lisaks olla vähenenud ka seetõttu, et sõltumatud asutused on kontrollinud metsainventuuri kvaliteeti ja tõepärasust, ilma et asukohaandmeid oleks üldiselt avalikustatud, mis on kõne all küsimuses 5.2.
56.
Euroopa Kohtul ei ole vajalikke andmeid, et nendele asjaoludele lõplik hinnang anda. Pigem on see pädeva riigisisese kohtu ülesanne.
57.
Seega tuleb juurdepääsu õiguse erandite tõlgendamisel ja huvide võrdlemisel võtta arvesse üldsuse huvi statistilise metsainventuuri püsiproovitükkide asukohtade avalikustamise suhtes. See huvi on piiratud, kui avalikustamine tekitab metsainventuuri usaldusväärsuse konkreetse ja tegeliku kahjustamise ohu, mis on mõistlikult ettenähtav ja mitte ainult hüpoteetiline, ning kui avalikustamise võimalikke eeliseid saab saavutada muul viisil.
3. Küsimus 2.1 – lõpetamata toimingud
58.
Küsimusega 2.1 soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, kas statistilise metsainventuuri püsiproovitükkide asukoha andmed kuuluvad keskkonnateabe direktiivi artikli 4 lõike 1 punktis d ette nähtud erandi alla. Selle sätte kohaselt võivad liikmesriigid ette näha, et keskkonnateabe nõude võib tagasi lükata, kui see käsitleb koostamisel olevaid materjale või lõpetamata dokumente või andmeid. Selle erandi eesmärk on vastata riigiasutuste vajadusele omada kaitstud ruumi, viimaks läbi arutelusid ja asutuse debatte. (
14
)
59.
Nagu kõiki erandeid juurdepääsu õigusest, tuleb ka seda erandit keskkonnateabe direktiivi artikli 4 lõike 2 teise lõigu järgi tõlgendada kitsalt. Seetõttu peab see piirduma kolme konkreetselt reguleeritud juhtumiga. Juhtumeid iseloomustab asjaolu, et erandiga hõlmatud materjali, dokumente ja andmeid veel töödeldakse – Århusi konventsiooni artikli 4 lõike 3 punkt c viitab seejuures „alles koostatavale materjalile“. Seos andmete kvaliteediga esineb seetõttu, et üldsuse juurdepääs sellele teabele võiks anda olukorrast vale pildi. Keeldumist saab sellise riskiga põhjendada siiski ainult juhul, kui viimast ei ole võimalik kõrvaldada vastava selgitusega. (
15
)
60.
Statistilise metsainventuuri alaliste püsiproovitükkide asukoha andmed on siiski juba täielikult olemas ega kuulu seega ühessegi nendest kolmest kategooriast.
61.
Asjaolu, et statistilise metsainventuuri püsiproovitükkide asukoha andmeid kasutatakse selleks, et koostada regulaarselt edasisi aruandeid metsade seisundi kohta, ei muuda seejuures midagi. Need aruanded ja neis kogutav teave võivad teatud hetkel kuuluda eespool nimetatud juhtumite hulka ja seega keskkonnateabe direktiivi artikli 4 lõike 1 punktis d ette nähtud erandi alla. See ei võimalda aga keelduda asukohaandmete avalikustamisest. Need on tõepoolest otseselt või kaudselt osa aruannetest. Siiski on nendel sõltumatult üksikutest – võimalik, et veel lõpetamata – aruannetest ka iseseisev tähendus. Seda näitab ka asjaolu, et asukohaandmed ei ole alus mitte ainult nendele aruannetele, mida veel töödeldakse, vaid on ka – nagu möönab Keskkonnaagentuur – varem lõpetatud aruannete aluseks.
62.
Eespool esitatud kaalutlused üldsuse võimaliku piiratud huvi kohta asukohaandmete avalikustamise suhtes (
16
) ei vii teistsugusele järeldusele. Need ei muuda asjaolu, et asukohaandmed on osa juba lõpetatud toimingutest.
63.
Selle erandi ajutise laadiga oleks vastuolus, kui seda kohaldataks teatavate samade andmete korduval kasutamisel ajalise piiranguta, kuigi need on juba lõplikult kinnitatud. Erandit tuleb pigem kohaldada vaid teatava aja jooksul, see tähendab materjalide, dokumentide ja andmete töötlemise ajal. (
17
) Nimetatud ideed, et selle erandi kehtivus on ajaliselt piiratud, kinnitab ka keskkonnateabe direktiivi artikli 4 lõike 1 teine lõik, mille kohaselt tuleb veel koostatava materjaliga tutvumise taotluse tagasilükkamisel märkida, millal see materjal on eeldatavalt täies ulatuses olemas.
64.
Järelikult ei ole regulaarselt korduva statistilise metsainventuuri püsiproovitükkide asukohaandmed materjal, mis on koostamisel; samuti ei ole tegemist lõpetamata dokumendi või andmetega keskkonnateabe direktiivi artikli 4 lõike 1 punkti d tähenduses.
4. Küsimus 2.2 – riigiasutuste töö konfidentsiaalsus, mis on sätestatud seadusega
65.
Keskkonnateabe direktiivi artikli 4 lõike 2 punkti a kohaselt võivad liikmesriigid sätestada keskkonnateabe taotluse tagasilükkamise, kui teabe avalikustamine võib kahjustada riigiasutuste töö konfidentsiaalsust juhul, kui niisugune konfidentsiaalsus on seadusega sätestatud.
66.
Küsimusega 2.2 soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, kas selles sättes ette nähtud tingimus – niisugune konfidentsiaalsus on seadusega sätestatud (
18
) – on täidetud, kui konfidentsiaalsuse nõue ei ole seadusega sätestatud konkreetse teabe liigi kohta, vaid on tuletatav tõlgendamise teel üldise iseloomuga õigusakti sättest, näiteks avaliku teabe seadusest või riikliku statistika seadusest.
67.
See küsimus ei ole siiski vaidluse lahendamisel oluline ja on seega vastuvõetamatu, kuna see erand ei hõlma statistilise metsainventuuri püsiproovitükkide asukoha andmeid. Nagu ma hiljuti selgitasin, (
19
) piirdub see erand tegeliku nõupidamisprotsessiga otsuse tegemise menetluses, jättes sellest välja otsuse aluseks olevad faktilised asjaolud. (
20
) Seetõttu otsustas Euroopa Kohus, et keskkonnateabe direktiivi artikli 4 lõike 2 punkt a ja Århusi konventsiooni artikli 4 lõike 4 punkt a viitavad riigiasutustes toimuva otsustusprotsessi viimastele etappidele, (
21
) seega kaitsevad riigiasutuste (viimase etapi) nõupidamisi, kuid ei mõjuta riigiasutuste nõupidamistele eelnevat haldusmenetlust tervikuna. (
22
)
68.
Vaidlusalune teave kuulub metsainventuuri puudutavate riigiasutuste nõupidamiste aluseks olevate asjaolude hulka, kuid ei ole osa selle erandiga kaitstud riigiasutuste tööst.
69.
Seega ei ole sellele küsimusele vaja vastata.
70.
Ainult teise võimalusena märgin, et reeglina peaks piisama sellest, kui viimase etapi nõupidamiste konfidentsiaalsus tuletatakse tõlgendamise teel õiguse üldakti sättest. Keskkonnateabe direktiivis ei ole sätestatud, et nõupidamiste konfidentsiaalsust tuleks reguleerida konkreetselt seoses keskkonnateabele juurdepääsu õigusega.
5. Küsimus 2.3 – rahvusvahelised suhted
71.
Küsimus 2.3 puudutab keskkonnateabe direktiivi artikli 4 lõike 2 punkti b. Selle kohaselt võivad liikmesriigid sätestada keskkonnateabe taotluse tagasilükkamise, kui teabe avalikustamine võib kahjustada rahvusvahelisi suhteid.
72.
Kui tõlgendada küsimust 2.3 kitsalt, oleks sellele juba vastatud, sest sõnastuse järgi puudutab see üksnes sellist ohutaset rahvusvahelistele suhetele, mis on keeldumiseks vajalik. (
23
)
73.
Eelotsusetaotluse põhjendustest nähtub siiski ka see, et eelotsusetaotluse esitanud kohus eeldab, et see rahvusvaheliste suhete kahjustamisel põhinev erand eeldab rahvusvahelisest õigusest tuleneva kohustuse rikkumise ohtu. See vaatenurk selgitab, miks väidab eelotsusetaotluse esitanud kohus, et Keskkonnaagentuuri argument, mis põhineb rahvusvaheliste suhete kaitsmisel, on „hüpoteetiline“. Vastupidi sellele, mida väidab komisjon, ei taha ta öelda, et tema küsimus on hüpoteetiline, st otsuse tegemisel tähtsusetu ja seega vastuvõetamatu. Pigem leiab ta, et sellele huvile tuginemine ei ole eriti veenev.
74.
Tarviliku vastuse andmiseks on seda enam oluline üksikasjalikumalt analüüsida, mida tuleb pidada selliseks rahvusvaheliste suhete kahjustamiseks, mis võimaldab teabe andmisest keelduda. Seni ei ole Euroopa Kohus seda mõistet keskkonnateabe direktiivi kontekstis veel tõlgendanud ega ka Århusi järelevalvekomitee sellekohaseid avaldusi teinud. Liidu dokumentidega tutvumise õiguse samasugust erandit (
24
) on siiski juba käsitletud liidu kohtute praktikas.
75.
Selle järgi ei hõlma nimetatud mõiste üksnes rahvusvaheliste kohustuste rikkumist teabe avalikustamise kaudu. Nii on Euroopa Kohus juba tunnistanud, et see erand võib põhimõtteliselt õigustada ka rahvusvaheliste läbirääkimiste strateegiliste eesmärkide konfidentsiaalsena käsitlemist. (
25
)
76.
Üldisemalt rõhutas Üldkohus veenvalt rahvusvaheliste suhete kaitse ulatust selles mõttes, et see, kuidas kolmanda riigi ametiasutused saavad aru liidu otsustest, on osa selle kolmanda riigiga sisse seatud suhetest. Sellest sõltub tegelikult nende suhete jätkamine ja kvaliteet. (
26
)
77.
Seega on loogiline, et Üldkohus aktsepteerib seda, et kolmandate riikide poolt liidule edastatud dokumentide või teabe avalikustamine võib neid suhteid kahjustada, olgu siis terrorismivastase võitluse (
27
), geograafilise päritolutähise kaitse (
28
) või muude läbirääkimistega seoses (
29
). Sama kehtib ka lepingu kohta, mille liit on sõlminud kolmanda riigi riigiosalusega äriühinguga ja mille eesmärk on toetada tuumareaktorite turvalisuse suurendamise programmi. (
30
)
78.
Nagu rõhutavad Keskkonnaagentuur ja Eesti, on metsainventuur oluline vahend nende eeskirjade rakendamisel, mis käsitlevad maakasutuse arvessevõtmist kliimamuutuste leevendamisel (
31
), mille osas toimub teadaolevalt intensiivne rahvusvaheline koostöö. Seetõttu teevad riigid spetsiaalselt koostööd metsade inventeerimisel (
32
) ja komisjon kavatseb teha ettepaneku uue liidu metsaseire raamistiku kohta. (
33
)
79.
Kui inventuuri kvaliteeti ohustaks manipuleerimine, võib see kahjustada käsitletud rahvusvahelist koostööd. Vähem usaldusväärne teave metsade arengu kohta vähendab teiste riikide soovi selliseks koostööks ja niisuguse teabe koostamiseks.
80.
On tõsi, et niisugune rahvusvaheliste suhete kahjustamise oht ei tundu käesoleval juhul eriti tõsine – näib, et tegemist ei ole sõja ja rahu küsimusega ning tõenäoliselt ei ole oodata ka rahvusvahelisi vaidlusi. Selgitasin siiski juba eespool, et kaal, mis omistatakse üldsuse huvile vaidlusaluste asukohaandmete avalikustamise vastu, võib samuti olla piiratud. (
34
)
81.
Tuleb lisada, et selle teabe avalikustamise üle otsustamisel peab arvesse võtma ka muid huve, mida võidakse kahjustada. Sellega seoses on eriti oluline keskkonnakaitse, mida käsitlen hiljem.
82.
Mis puudutab küsimust 2.3, siis tuleb igal juhul märkida, et mõistlikult ettenähtav ja mitte ainult hüpoteetiline konkreetne ja tegelik oht kahjustada sellise metsainventuuri usaldusväärsust, mida liikmesriik kasutab rahvusvahelise koostöö raames teiste riikidega, võib kahjustada rahvusvahelisi suhteid keskkonnateabe direktiivi artikli 4 lõike 2 punkti b tähenduses.
6. Küsimus 2.4 – keskkonnakaitse
83.
Küsimusega 2.4 soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, kas keskkonnakaitse õigustab keskkonnateabele juurdepääsu piiramist, et tagada riikliku metsainventuuri usaldusväärsus.
84.
Keskkonnateabe direktiivi artikli 4 lõike 2 punkti h kohaselt võivad liikmesriigid sätestada keskkonnateabe taotluse tagasilükkamise, kui teabe avalikustamine võib kahjustada selle teabega seotud keskkonna kaitset, näiteks haruldaste liikide asukohta.
85.
Toodud näite varal võib öelda, et selle erandi puhul on silmas peetud teatud kohti, mida ohustavad näiteks salakütid või ülemäärane uudishimu. (
35
) See viide teatud kohtadele näib kajastuvat ka keskkonnateabe direktiivi saksakeelses versioonis, kus erinevalt teistest keeleversioonidest ei kasutata mõistet „keskkond“ (Umwelt), vaid mõistet „keskkonnaalad“ (Umweltbereiche). Sõna „ala“ võib aga mõista koha tähenduses.
86.
Vähesel määral esineb selline kohta puudutav oht ka püsiproovitükkide puhul, sest manipuleerimine võib kahjustada seal asuvaid elupaiku. Keskkonnaagentuur ja Eesti väidavad isegi, et metsainventuuri raames koguti osal proovitükkidel teavet kaitsealuste liikide esinemise kohta.
87.
Väike risk sellisteks kahjustusteks ei ole siiski peamine põhjus, millele Keskkonnaagentuur tugineb. Keskkonnaagentuur – nagu ka eelotsusetaotluse esitanud kohus – väidavad pigem, et metsainventuur, mille kvaliteeti on kahjustatud, on samuti vähem usaldusväärne alus keskkonnakaitsemeetmetele. Nende kohtade kaitsele, millele viitavad asukohaandmed, avaldataks seeläbi kõige rohkem vaid kaudset mõju.
88.
Saksakeelne versioon on lokaliseeritud kahju osas eriti kitsalt sõnastatud, kuivõrd seal on kasutatud keskkonnaalade mõistet. Teistes keeleversioonides, nagu inglis-, prantsus- või hispaaniakeelses versioonis, ning ka Århusi konventsiooni siduvates keeleversioonides räägitakse üldisemalt „keskkonnast“, mida teave puudutab.
89.
Selle hulka võib kuuluda ka mets üldiselt, mida võivad negatiivselt mõjutada keskkonnapoliitika meetmed, mis põhinevad vähem usaldusväärsel metsainventuuril. Metsainventuuri juba mainitud tähtsuse tõttu kliimamuutuste leevendamise valdkonnas (
36
) võivad selle inventuuri kvaliteedi kahjustamisel olla negatiivsed tagajärjed ka selles keskkonnapoliitika valdkonnas, mis on ise veelgi vähem seotud asjaomaste asukohtade seisundiga.
90.
Keskkonnateabe direktiivi artikli 4 lõike 2 punkti h tõlgendus, mis ei hõlma üksnes teatavate asukohtade kaitset, vaid ka keskkonnakaitset üldiselt, nagu soovitab komisjon, ei ole kindlasti selle erandi kõige kitsam võimalik tõlgendus.
91.
Kitsa tõlgendamise eesmärk keskkonnateabe direktiivi artikli 4 lõike 2 teise lõigu esimese lause järgi ei ole siiski absoluutne, mis tuleneb juba asjaolust, et arvesse tuleb võtta ka üldsuse huvi avalikustamise vastu. Nagu juba märgitud, on see huvi pigem väike juhul, kui avalikustamine seaks ohtu metsainventuuri usaldusväärsuse ja kui avalikustamisest tuleneda võivat kasu saab saavutada muul viisil. (
37
)
92.
Sellele lisandub asjaolu, et keskkonnateabe direktiiv tunnustab artikli 8 lõikes 1 huvi metsainventuuri kvaliteedi vastu. Ka sellest olenemata ei ole keskkonnateabele juurdepääs eesmärk omaette, vaid direktiivi põhjenduse 1 kohaselt peaks see soodustama paremat keskkonda. Seega oleks vastuoluline tõlgendada keskkonnakaitsega seotud erandit nii kitsalt, et sellist keskkonnateabe avalikustamist, mis kahjustab keskkonda, ei saaks takistada üksnes seetõttu, et kahju on väike nendes asukohtades, millega teave on otseselt seotud.
93.
Seega võib mõistlikult ettenähtav ja mitte ainult hüpoteetiline konkreetne ja tegelik oht kahjustada sellise metsainventuuri usaldusväärsust, mis on alus keskkonnakaitsemeetmetele, kahjustada keskkonnakaitset keskkonnateabe direktiivi artikli 4 lõike 2 punkti h tähenduses.
7. Lõpetuseks märkus erandite konkreetse kohaldamise kohta
94.
Lõpetuseks tuleb meenutada, et teabega tutvumise õiguse erandi koosseisu täidetus keskkonnateabe direktiivi artikli 4 järgi ei tähenda tingimata, et avalikustamisest on võimalik keelduda. Pigem tuleb kaitstud huvidele (käesoleval juhul rahvusvahelised suhted ja/või keskkonnakaitse) lähtuvat ohtu alati veel kaaluda üldsuse huviga avalikustamise vastu.
C.
Küsimus 3, 4 ja 5 – teave, mis puudutab teabe koostamist
95.
Küsimustega 3, 4 ja 5 soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, kas taotlus puudutab keskkonnateabe koostamise meetodeid, mille kohta tuleb keskkonnateabe direktiivi artikli 8 lõike 2 kohaselt teavet anda.
96.
Nendele küsimustele ei ole siiski vaja vastata, kuna need on esitatud üksnes juhuks, kui vaidlusalune teave statistilise metsainventuuri püsiproovitükkide asukoha kohta ei ole keskkonnateave.
D.
Küsimus 7 – avalikustamiskohustus
97.
Küsimusega 7 soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, kas keskkonnateabe aktiivse levitamise kohustus nõuab vaidlusaluste asukohaandmete avalikustamist. Selles osas viitab ta keskkonnateabe direktiivi põhjendusele 21, kuid see kohustus on tegelikult sätestatud artiklis 7.
98.
Põhimõtteliselt on mõeldav, et see kohustus laieneb vaidlusalustele asukohaandmetele. See hõlmab keskkonnateabe direktiivi artikli 7 lõike 2 punkti d ja lõike 3 kohaselt keskkonnaseisundi aruandeid ja vastavalt artikli 7 lõike 2 punktile e andmeid, mis on saadud keskkonda mõjutava või mõjutada võiva tegevuse järelevalve tulemusel.
99.
Keskkonnateabe direktiivi artikli 7 lõikes 5 sätestatud keskkonnateabe aktiivse levitamise kohustust võib siiski ka piirata artikli 4 lõigetes 1 ja 2 sätestatud erandite tõttu.
100.
Seetõttu ei ulatu keskkonnateabe direktiivi artiklis 7 sätestatud keskkonnateabe aktiivse levitamise kohustus kaugemale kui kohustus avalikustada keskkonnateave, mida on taotletud artikli 3 alusel.
V. Ettepanek
101.
Eeltoodule tuginedes teen Euroopa Kohtule ettepaneku teha järgmine otsus:
1.
Statistilise metsainventuuri püsiproovitükkide asukoha andmed koos teabega nende alade seisundi kohta kujutavad endast teavet keskkonnaosade seisundi kohta ja tegemist on seega keskkonnateabega direktiivi 2003/4/EÜ keskkonnateabele avaliku juurdepääsu kohta artikli 2 punkti 1 alapunkti a tähenduses.
2.
Keskkonnateabele juurdepääsu õigusest ette nähtud erandite kasutamine eeldab, et vaidlusaluse teabe avalikustamine tekitaks asjaomasel juhul kaitstud huvi konkreetse ja tegeliku kahjustamise ohu, mis on mõistlikult ettenähtav ja mitte ainult hüpoteetiline.
3.
Direktiivi 2003/4 artikli 8 lõikes 1 tunnustatud huvi keskkonnateabe kvaliteedi vastu ei saa eraldi võttes põhjendada keskkonnateabe avalikustamisest keeldumist. Siiski tuleb juurdepääsu õiguse erandite tõlgendamisel ja huvide võrdlemisel võtta arvesse üldsuse huvi statistilise metsainventuuri püsiproovitükkide asukohtade avalikustamise suhtes. See huvi on piiratud, kui avalikustamine tekitab metsainventuuri usaldusväärsuse konkreetse ja tegeliku kahjustamise ohu, mis on mõistlikult ettenähtav ja mitte ainult hüpoteetiline, ning kui avalikustamise võimalikke eeliseid saab saavutada muul viisil.
4.
Regulaarselt korduva statistilise metsainventuuri püsiproovitükkide asukoha andmed ei ole materjal, mis on koostamisel, samuti ei ole tegemist lõpetamata dokumendi või andmetega direktiivi 2003/4 artikli 4 lõike 1 punkti d tähenduses.
5.
Mõistlikult ettenähtav ja mitte ainult hüpoteetiline konkreetne ja tegelik oht kahjustada sellise metsainventuuri usaldusväärsust, mida liikmesriik kasutab rahvusvahelise koostöö raames teiste riikidega, võib kahjustada rahvusvahelisi suhteid direktiivi 2003/4 artikli 4 lõike 2 punkti b tähenduses.
6.
Mõistlikult ettenähtav ja mitte ainult hüpoteetiline konkreetne ja tegelik oht kahjustada sellise metsainventuuri usaldusväärsust, mis on alus keskkonnakaitsemeetmetele, võib kahjustada keskkonnakaitset direktiivi 2003/4 artikli 4 lõike 2 punkti h tähenduses.
7.
Direktiivi 2003/4 artiklis 7 sätestatud keskkonnateabe aktiivse levitamise kohustus ei ulatu kaugemale kui kohustus avalikustada keskkonnateave, mida on taotletud artikli 3 alusel.
(
1
)	Algkeel: saksa.
(
2
)	Euroopa Parlamendi ja nõukogu 28. jaanuari 2003. aasta direktiiv 2003/4/EÜ keskkonnateabele avaliku juurdepääsu ja nõukogu direktiivi 90/313/EMÜ kehtetuks tunnistamise kohta (ELT 2003 L 41, lk 26; ELT eriväljaanne 15/07, lk 375).
(
3
)	ELT 2005, L 124, lk 4.
(
4
)	Heaks kiidetud nõukogu 17. veebruari 2005. aasta otsusega 2005/370/EÜ (ELT 2005, L 124, lk 1).
(
5
)	1. juuli 2008. aasta kohtuotsus Rootsi ja Turco vs. nõukogu (C‑39/05 P ja C‑52/05 P, EU:C:2008:374, punktid 43 ja 49); 21. juuli 2011. aasta kohtuotsus Rootsi vs. MyTravel ja komisjon (C‑506/08 P, EU:C:2011:496, punkt 76); 17. oktoobri 2013. aasta kohtuotsus nõukogu vs. Access Info Europe (C‑280/11 P, EU:C:2013:671, punkt 31) ja 3. juuli 2014. aasta kohtuotsus nõukogu vs. In’t Veld (C‑350/12 P, EU:C:2014:2039, punkt 52).
(
6
)	20. jaanuari 2021. aasta kohtuotsus Land Baden-Württemberg (asutusesisene teabevahetus), (C‑619/19, EU:C:2021:35, lk 69).
(
7
)	Keskkonnaagentuur ja Eesti tuginevad muu hulgas: McRoberts, Ronald E., Tomppo, Erkki O., ja Czaplewski, Raymond L., „Sampling designs for national forest assessments“, teoses Food and Agriculture Organization of the United Nations, Knowledge reference for national forest Assessments, Rooma, 2015, lk 26.
(
8
)	Eesti viitab: Päivinen, R., Astrup, R., Birdsey, R. A. jt „Ensure forest-data integrity for climate change studies“, Nat. Clim. Chang. 13, 495 ja 496 (2023). https://doi.org/10.1038/s41558-023-01683-8.
(
9
)	28. juuli 2011. aasta kohtuotsus Office of Communications (C‑71/10, EU:C:2011:525, punkt 22) ja 20. jaanuari 2021. aasta kohtuotsus Land Baden-Württemberg (asutusesisene teabevahetus) (C‑619/19, EU:C:2021:35, punkt 33).
(
10
)	Minu ettepanek kohtuasjas Office of Communications (C‑71/10, EU:C:2011:140, punktid 45–48), vt ka kohtujurist Hogani ettepanek kohtuasjas Land Baden-Württemberg (asutusesisene teabevahetus) (C‑619/19, EU:C:2020:590).
(
11
)	14. veebruari 2012. aasta kohtuotsus Flachglas Torgau (C‑204/09, EU:C:2012:71, punktid 30 ja 31) ja 20. jaanuari 2021. aasta kohtuotsus Land Baden-Württemberg (asutusesisene teabevahetus) (C‑619/19, EU:C:2021:35, punkt 28).
(
12
)	Vt Århusi konventsiooni järgimise järelevalve komitee (Aarhus Convention Compliance Committee; edaspidi „Århusi järelevalvekomitee“) 24. juuli 2021. aasta Findings and recommendations with regard to communication ACCC/C/2014/118, concerning compliance by Ukraine, ECE/MP.PP/C.1/2021/18, punkt 114.
(
13
)	Vt 28. juuli 2011. aasta kohtuotsus Office of Communications (C‑71/10, EU:C:2011:525, punktid 22–31) ja liidu dokumentidega tutvumise valdkonnas 1. juuli 2008. aasta kohtuotsus Rootsi ja Turco vs. nõukogu (C‑39/05 P ja C‑52/05 P, EU:C:2008:374, punktid 44 ja 49) ning 3. juuli 2014. aasta kohtuotsus nõukogu vs. In’t Veld (C‑350/12 P, EU:C:2014:2039, punkt 53).
(
14
)	20. jaanuari 2021. aasta kohtuotsus Land Baden-Württemberg (asutusesisene teabevahetus), (C‑619/19, EU:C:2021:35, lk 44).
(
15
)	Århusi järelevalvekomitee 11. jaanuar 2013. aasta Findings and recommendations with regard to communication ACCC/C/2010/53, concerning compliance by the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland, ECE/MP.PP/C.1/2013/3, punkt 77.
(
16
)	Vt eespool, punktid 49–57.
(
17
)	20. jaanuari 2021. aasta kohtuotsus Land Baden-Württemberg (asutusesisene teabevahetus), (C‑619/19, EU:C:2021:35, lk 56). Vt ka Århusi järelevalvekomitee 26. juuli 2021. aasta Findings and recommendations with regard to communication ACCC/C/2014/124 concerning compliance by the Netherlands, ECE/MP.PP/C.1/2021/20, punktid 107 ja 108.
(
18
)	20. jaanuari 2021. aasta kohtuotsus Land Baden-Württemberg (asutusesisene teabevahetus) (C‑619/19, EU:C:2021:35, punkt 31).
(
19
)	Minu ettepanek kohtuasjas Right to Know (C‑84/22, EU:C:2023:421, punkt 31).
(
20
)	Vt kohtujurist Sharpstoni ettepanek kohtuasjas Flachglas Torgau (C‑204/09, EU:C:2011:413, punkt 83) ja kohtujurist Szpunari ettepanek kohtuasjas Saint‑Gobain Glass Deutschland vs. komisjon (C‑60/15 P, EU:C:2016:778, punktid 76 ning 57 jj) ning Århusi järelevalvekomitee 28. märtsi 2014. aasta Findings and recommendations with regard to communication ACCC/C/2010/51, concerning compliance by Romania, ECE/MP.PP/C.1/2014/12, punkt 89.
(
21
)	14. veebruari 2012. aasta kohtuotsus Flachglas Torgau (C‑204/09, EU:C:2012:71, punkt 63).
(
22
)	13. juuli 2017. aasta kohtuotsus Saint-Gobain Glass Deutschland vs. komisjon (C‑60/15 P, EU:C:2017:540, punkt 81).
(
23
)	Vt selle kohta eespool, punktid 32–36.
(
24
)	Euroopa Parlamendi ja nõukogu 30. mai 2001. aasta määruse (EÜ) nr 1049/2001 üldsuse juurdepääsu kohta Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni dokumentidele (EÜT 2001, L 145, lk 43; ELT eriväljaanne 01/03, lk 331) artikli 4 lõike 1 punkti a kolmas taane. Keskkonnateabe osas on see määrus kohaldatav lähtudes Euroopa Parlamendi ja nõukogu 6. septembri 2006. aasta määrusest (EÜ) nr 1367/2006 keskkonnainfo kättesaadavuse, keskkonnaasjade otsustamises üldsuse osalemise ning neis asjus kohtu poole pöördumise Århusi konventsiooni sätete kohaldamise kohta ühenduse institutsioonide ja organite suhtes (ELT 2006, L 264, lk 13), mida on muudetud määrusega (EL) 2021/1767 (ELT 2021, L 356, lk 1).
(
25
)	3. juuli 2014. aasta kohtuotsus nõukogu vs. In‘t Veld (C‑350/12 P, EU:C:2014:2039, punkt 67), ja 19. märtsi 2020. aasta kohtuotsus ClientEarth vs. komisjon (C‑612/18 P, ei avaldata, EU:C:2020:223, punktid 34–38 ja 41–44).
(
26
)	Üldkohtu 27. veebruari 2018. aasta otsus CEE Bankwatch Network vs. komisjon (T‑307/16, EU:T:2018:97, punkt 90) ja 25. novembri 2020. aasta otsus Bronckers vs. komisjon (T‑166/19, EU:T:2020:557, punkt 61).
(
27
)	Üldkohtu 26. aprilli 2005. aasta otsus Sison vs. nõukogu (T‑110/03, T‑150/03 ja T‑405/03, EU:T:2005:143, punktid 79–81).
(
28
)	Üldkohtu 25. novembri 2020. aasta otsus Bronckers vs. komisjon (T‑166/19, EU:T:2020:557, punktid 60, 63 ja 64).
(
29
)	Üldkohtu 12. septembri 2013. aasta otsus Besselink vs. nõukogu (T‑331/11, ei avaldata, EU:T:2013:419, punkt 58).
(
30
)	Üldkohtu 27. veebruari 2018. aasta otsus CEE Bankwatch Network vs. komisjon (T‑307/16, EU:T:2018:97, punkt 95).
(
31
)	Euroopa Parlamendi ja nõukogu 30. mai 2018. aasta määrus (EL) 2018/841, millega lisatakse maakasutusest, maakasutuse muutusest ja metsandusest tulenev kasvuhoonegaaside heide ja sellest tulenevate kasvuhoonegaaside sidumine 2030. aasta kliima- ja energiapoliitika raamistikku (ELT 2018, L 156, lk 1), mida on muudetud määrusega (EL) 2023/839 (ELT 2023, L 107, lk 1).
(
32
)	Vt näiteks FAO (Food and Agriculture Organization) Global Forest Resources Assessment, https://fra-data.fao.org/assessments/fra/2020, Ministerial Conference on the Protection of Forests in Europe, foresteurope.org, või European National Forest Inventory Network, http://enfin.info/, kes viib ellu projekte Euroopa Komisjoni Teadusuuringute Ühiskeskuse raames.
(
33
)	Komisjoni teatis Euroopa Parlamendile, nõukogule, Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ning Regioonide Komiteele „ELi uus metsastrateegia aastani 2030“ (COM(2021) 572 (final), lk 26).
(
34
)	Vt eespool, punktid 49–57.
(
35
)	Århusi järelevalvekomitee 25. veebruar 2011. aasta Findings and recommendations with regard to communication ACCC/C/2009/38, concerning compliance by the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland, ECE/MP.PP/C.1/2011/2/Add.10, punktid 70–77.
(
36
)	Vt eespool käesoleva ettepaneku punkt 78.
(
37
)	Vt eespool, punktid 49–57.