62017CJ0070_RES
Liidetud kohtuasjad C‑70/17 ja C‑179/17
Abanca Corporación Bancaria SA
versus
Alberto García Salamanca Santos
ning
Bankia SA
versus
Alfonso Antonio Lau MendozajaVerónica Yuliana Rodríguez Ramírez
(eelotsusetaotlused_mille on esitanud Tribunal Supremo ja Juzgado de Primera Instancia n o1 de Barcelona)
Euroopa Kohtu (suurkoda) 26. märtsi 2019. aasta otsus
Eelotsusetaotlus – Tarbijakaitse – Direktiiv 93/13/EMÜ – Artiklid 6 ja 7 – Ebaõiglased tingimused tarbijalepingutes – Hüpoteeklaenu lepingu ennetähtaegse lõpetamise tingimus – Lepingutingimuse osaliselt ebaõiglaseks tunnistamine – Liikmesriigi kohtu pädevus „ebaõiglaseks“ kvalifitseeritud tingimuse korral – Ebaõiglase tingimuse asendamine riigisisese õigusnormiga
Tarbijakaitse – Ebaõiglased tingimused tarbijalepingutes – Direktiiv 93/13 – Lepingutingimuse osaliselt ebaõiglaseks tunnistamine – Ulatus – Lepingutingimuse mitteebaõiglase osa kehtima jätmine, mis muudab selle tingimuse sisu – Lubamatus – Ebaõiglase tingimuse asendamine riigisisese õigusnormiga liikmesriigi kohtu poolt – Lubatavus – Tingimused
(Nõukogu direktiiv 93/13, artiklid 6 ja 7)
(vt punktid 48, 53, 54, 56–58, 60, 64 ja resolutsioon)
Kokkuvõte
Liidetud kohtuasjades Abanca Corporación Bancaria (C‑70/17) ja Bankia (C‑179/17) tehtud 26. märtsi 2019. aasta kohtuotsuses tõlgendas Euroopa Kohtu suurkoda direktiivi 93/13 ebaõiglaste tingimuste kohta tarbijalepingutes (
1
) artikleid 6 ja 7.
Põhikohtuasjad puudutasid hagejaid, kes olid Hispaanias sõlminud hüpoteeklaenu lepingud, milles sisalduv tingimus võimaldas nõuda lepingu ennetähtaegset lõpetamist muu hulgas juhul, kui tasumata jääb üksainus kuumakse.
Eelotsusetaotluse esitanud kohtud palusid Euroopa Kohtul sisuliselt selgitada, kas direktiivi 93/13 artikleid 6 ja 7 tuleb tõlgendada esiteks nii, et juhul, kui hüpoteeklaenu lepingu ennetähtaegse lõpetamise tingimus leitakse olevat ebaõiglane, võib selle tingimuse osaliselt siiski kehtima jätta, jättes välja selle osa tingimusest, mis teeb tingimuse ebaõiglaseks, ning teiseks, kas vastupidisel juhul võib niisuguse tingimuse kohaldamise tulemusena algatatud hüpoteegiga tagatud nõude täitemenetlus ikkagi jätkuda nii, et täiendavalt kohaldatakse riigisisest õigusnormi, kui sellise menetluse kasutamise võimatus oleks tarbijate huvidega vastuolus.
Euroopa Kohus otsustas selle kohta, et direktiivi 93/13 artikleid 6 ja 7 tuleb tõlgendada nii, et esiteks on nendega vastuolus, kui ebaõiglaseks peetav hüpoteeklaenu lepingu ennetähtaegse lõpetamise tingimus jäetakse osaliselt kehtima, jättes välja selle osa tingimusest, mis teeb tingimuse ebaõiglaseks, kui niisuguse väljajätmisega muudetakse seda tingimust selle põhisisu mõjutamise tõttu sisuliselt. Teiseks leidis Euroopa Kohus, et nende artiklitega ei ole vastuolus, kui liikmesriigi kohus asendab ebaõiglase lepingutingimuse selle tühisuse korvamiseks lepingutingimuse eeskujuks olnud seadusesätte uue redaktsiooniga, mis on kohaldatav lepingupoolte kokkuleppe korral, kui hüpoteeklaenu leping ei saa selle ebaõiglase tingimuse väljajätmise korral kehtida ning kui on kindlaks tehtud, et lepingu tervikuna tühistamine tooks tarbijale kaasa eriti kahjulikke tagajärgi.
Selles kontekstis tuletas Euroopa Kohus meelde, et kui liikmesriigi kohus tuvastab ettevõtja ja tarbija vahel sõlmitud lepingu ebaõiglase tingimuse tühisuse, tuleb direktiivi 93/13 artikli 6 lõiget 1 tõlgendada nii, et sellega on vastuolus riigisisene õigusnorm, mis võimaldab liikmesriigi kohtul täiendada seda lepingut nimetatud tingimuse sisu muutes. Kui liikmesriigi kohus võiks muuta sellises lepingus sisalduvate ebaõiglaste tingimuste sisu, võiks selline õigus kahjustada direktiivi 93/13 artikli 7 pikaajalist eesmärki. Nimelt aitaks niisugune õigus kaasa hoiatava mõju kõrvaldamisele, mida avaldatakse ettevõtjatele pelgalt sellega, et tarbija suhtes ei kohaldata selliseid ebaõiglaseid tingimusi, kuna ettevõtjad üritaksid endiselt kasutada viidatud tingimusi, teades, et isegi kui need tunnistatakse kehtetuks, võib liikmesriigi kohus lepingut siiski vajaduse piires täiendada, tagades seega nende ettevõtjate huvid.
Ent olukorras, kus müüja või teenuseosutaja ning tarbija vahel sõlmitud leping ei saa ebaõiglase tingimuse väljajätmise korral kehtida, ei ole direktiivi 93/13 artikli 6 lõikega 1 vastuolus, kui liikmesriigi kohus tühistab lepinguõiguse põhimõtteid kohaldades ebaõiglase tingimuse, asendades selle riigisisese õiguse täiendava normiga olukordades, kus ebaõiglase tingimuse tühiseks tunnistamine kohustaks kohut terve lepingu tühistama, mis tooks tarbija jaoks kaasa eriti kahjulikke tagajärgi ja seeläbi karistaks teda.
Niisugune asendamine on direktiivi 93/13 eesmärki arvestades täiesti põhjendatud. See on nimelt kooskõlas direktiivi 93/13 artikli 6 lõike 1 eesmärgiga, sest selle sätte eesmärk on asendada lepinguga loodud formaalne tasakaal lepingupoolte õiguste ja kohustuste vahel tegeliku tasakaaluga, mis taastab nendevahelise võrdsuse, mitte aga tühistada kõik ebaõiglasi tingimusi sisaldavad lepingud.
Kui ebaõiglast tingimust ei oleks lubatud riigisisese dispositiivse õigusnormiga asendada, mistõttu peaks kohus lepingu tühistama tervikuna, võiks see tarbijale kaasa tuua eriti kahjulikke tagajärgi, mistõttu võidakse kahjustada lepingu tühistamisest tulenevat hoiatavat mõju. Laenulepingu puhul on sellise tühistamise tagajärg üldjuhul laenujäägi kohe sissenõutavaks muutumine, mis võib ületada tarbija rahalisi võimalusi ja karistada selle asjaolu tõttu pigem tarbijat kui laenuandjat, kes ei pruugi sellest tulenevalt hoiduda selliste tingimuste lisamisest oma lepingutesse.
Samalaadsetel põhjustel otsustas Euroopa Kohus, et olukorras, kus ettevõtja ja tarbija vahel sõlmitud hüpoteeklaenu leping ei saa kehtida pärast seda, kui lepingust jäetakse välja ebaõiglane tingimus, mille sõnastamisel on võetud eeskujuks lepingupoolte kokkuleppe korral kohaldatav seadusesäte, ei ole direktiivi 93/13 artikli 6 lõikega 1 vastuolus ka see, kui lepingu tühisuse vältimiseks asendab liikmesriigi kohus kõnealuse lepingutingimuse selle seadusesätte uue redaktsiooniga, mis on kehtestatud pärast lepingu sõlmimist, kuna lepingu tühistamine tooks tarbija jaoks kaasa eriti kahjulikke tagajärgi.
Eelotsusetaotluse esitanud kohtute ülesanne on vastavalt riigisisestele õigusnormidele ning objektiivse lähenemise abil kontrollida, kas nende lepingutingimuste väljajätmise korral ei saa hüpoteeklaenu lepingud enam kehtida.
Niisugusel juhul peavad eelotsusetaotluse esitanud kohtud hindama, kas põhikohtuasjas kõne all olevate hüpoteeklaenu lepingute tühistamine põhjustaks asjaomastele tarbijatele eriti kahjulikke tagajärgi. Selle kohta märgib Euroopa Kohus, et eelotsusetaotlustest nähtuvalt võib niisugusel tühistamisel olla mõju eelkõige riigisiseses õiguses ette nähtud menetlusele, mille kohaselt saavad pangad nõuda kohtus kogu tarbijate võlgnetava laenusumma väljamõistmist.
(
1
)	Nõukogu 5. aprilli 1993. aasta direktiiv 93/13/EMÜ ebaõiglaste tingimuste kohta tarbijalepingutes (EÜT 1993, L 95, lk 29; ELT eriväljaanne 15/02, lk 288).