62024TJ0113_EXT
ÜLDKOHTU OTSUS (kaheksas koda)
23. juuli 2025 (
*1
)
Riigihanked – Liidu finantshuvide kaitse – Tühistamishagi – Otsese puutumuse puudumine – Osaline vastuvõetamatus – Riigihankemenetlustest kõrvaldamise kriteeriumid – Mõiste „lõplik kohtuotsus, millega mõistetakse isik või üksus süüdi“ – Määruse (EL, Euratom) 2018/1046 artikli 136 lõike 1 punkti d alapunkt ii – Isikud, kellel on volitus hankemenetlusest kõrvaldamist põhjustavas olukorras olevat isikut või üksust esindada, tema nimel otsuseid teha või teda kontrollida – Määruse 2018/1046 artikli 136 lõike 4 punkt a – Põhjendamiskohustus – Proportsionaalsus
Kohtuasjas T‑113/24,
Lattanzio KIBS SpA, asukoht Milano (Itaalia),
CY,
CV,
CW,
esindajad: advokaadid M. Hommé ja B. O’Connor,
hagejad,
versus
Euroopa Komisjon, esindajad: F. Moro ja P. Rossi,
kostja,
ÜLDKOHUS (kaheksas koda),
koosseisus: koja president A. Kornezov (ettekandja), kohtunikud K. Kecsmár ja S. Kingston,
kohtusekretär: ametnik P. Cullen,
arvestades 8. mai 2024. aasta kohtumäärust Lattanzio KIBS jt vs. komisjon (T‑113/24 R, ei avaldata, EU:T:2024:306),
arvestades menetluse kirjalikku osa,
arvestades 15. jaanuari 2025. aasta kohtuistungil esitatut,
on teinud järgmise
kohtuotsuse (
1
)
1
Hagejad Lattanzio KIBS SpA (edaspidi „LKIBS“), CY, CV ja CW paluvad ELTL artikli 263 alusel esitatud hagis tühistada komisjoni 13. detsembri 2023. aasta otsus Ares(2023) 8545235, mis käsitleb määruse (EL, Euratom) 2018/1046 ja määruse (EL) 2018/1877 kohastest hanke- ja toetuste andmise menetlustest LKIBSi kõrvaldamise menetlust (edaspidi „vaidlustatud otsus“).
[…]
Poolte nõuded
10
Hagejad paluvad Üldkohtul:
–
tühistada vaidlustatud otsus;
–
mõista kohtukulud välja komisjonilt.
11
Komisjon palub Üldkohtul:
–
jätta hagi vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata osas, mille esitas CW, ja igal juhul jätta hagi põhjendamatuse tõttu tervikuna rahuldamata;
–
mõista kohtukulud välja hagejatelt.
Õiguslik käsitlus
[…]
Sisulised küsimused
21
Hagejad põhjendavad oma hagi sisuliselt kaheksa väitega, millest esimese kohaselt tegi komisjon ilmse hindamisvea, kui ta leidis, et Milano esimese astme kohtu otsus, millega mõisteti CY ja CV süüdi korruptsioonis, on lõplik kohtuotsus, teise väite kohaselt on rikutud määruse 2018/1046 artikli 136 lõike 1 punkti d alapunkti ii, kolmanda kohaselt oleks komisjon pidanud selle sätte kohaldamisel arvesse võtma riigisisest õigust, neljanda väite kohaselt on rikutud määruse 2018/1046 artikli 136 lõiget 4, viies väide käsitleb põhjenduse puudumist, kuuenda kohaselt on rikutud määruse 2018/1046 artikli 136 lõikes 3 ja ELL artikli 5 lõikes 4 ette nähtud proportsionaalsuse põhimõtet, seitsmenda kohaselt on rikutud määruse 2018/1046 artikli 136 lõike 6 punkti a ning kaheksanda väite kohaselt on rikutud harta artiklis 41 sätestatud õigust olla ära kuulatud.
Esimene, teine ja kolmas väide, mis sisuliselt käsitlevad määruse 2018/1046 artikli 136 lõike 1 punkti d alapunkti ii rikkumist
22
Kolmes esimeses väites, mida tuleb analüüsida koos, väidavad hagejad sisuliselt, et komisjon rikkus määruse 2018/1046 artikli 136 lõike 1 punkti d alapunkti ii, kui ta leidis, et Milano esimese astme kohtu otsus, millega mõisteti CY ja CV süüdi korruptsioonis, on lõplik kohtuotsus.
23
Esimese väite raames väidavad hagejad, et komisjon kvalifitseeris vääralt patteggiamento menetluse, milles tehti asjaomane Milano esimese astme kohtu otsus ja mis on ette nähtud kriminaalmenetluse seadustiku (codice di procedura penale) artiklis 444, „kokkuleppemenetluseks“ (inglise keeles plea bargain) ning leidis ekslikult, et selles menetluses tunnistasid CY ja CV ennast süüdi. Selline järeldus on aga väär, kuna selle sätte alusel kohtuotsuse tegemisel ei hinda liikmesriigi kohus faktilisi asjaolusid ega süüdistatavate süüd.
24
Lisaks tuleneb hagejate väitel kriminaalmenetluse seadustiku artikli 445 lõikest 1
bis
, et sama seadustiku artikli 444 alusel tehtud kohtuotsus ei ole süüdimõistev kohtuotsus. Esimene säte näeb nimelt ette, et sellist kohtuotsust võib üksnes „võrdsustada“ süüdimõistmisega, mis näitab kaudselt, et patteggiamento kohtuotsust ei saa pidada süüdimõistvaks kohtuotsuseks.
25
Hagejad toovad oma teises väites esile, et komisjon rikkus määruse 2018/1046 artikli 136 lõike 1 punkti d alapunkti ii, kui ta leidis, et Milano esimese astme kohtu otsus oli kehtiv alus, et kõrvaldada LKIBS hankemenetlustest, millele kohaldatakse muu hulgas määrust 2018/1046. Kuigi nad ei vaidle vastu sellele, et Milano esimese astme kohtu otsus on lõplik kohtuotsus, väidavad nad, et selles kohtuotsuses ei mõistetud CY-it ja CV-d süüdi korruptsioonikuriteos.
26
Kolmandas väites leiavad hagejad, et komisjon oli Milano esimese astme kohtu otsuse tõlgendamisel kohustatud arvesse võtma riigisisest õigust. Eelkõige oleks ta pidanud seda kohtuotsust hindama, lähtudes kriminaalmenetluse seadustiku artikli 445 lõikest 1
bis
, millest nähtub, et selle seadustiku artikli 444 alusel tehtud kohtuotsust ei saa kasutada sellises haldusmenetluses nagu see, mille tulemusel võeti vastu vaidlustatud otsus.
27
Komisjon palub kolm esimest väidet tagasi lükata.
28
Määruse 2018/1046 artikli 136 lõike 1 punkti d alapunktis ii on sätestatud, et „[v]astutav eelarvevahendite käsutaja jätab artikli 135 lõikes 2 osutatud isiku või üksuse [nimetatud] määrusega reguleeritud väljavalimismenetlusest kõrvale või ei vali teda liidu vahendite haldajaks, kui nimetatud isik või üksus on ühes või mitmes järgmises olukorras: […] lõpliku kohtuotsusega on tõendatud, et isik või üksus on süüdi […] korruptsioon[is], nagu on määratletud direktiivi (EL) 2017/1371 artikli 4 lõikes 2 […] või muus kohaldatavas õiguses määratletud korruptsioon[is]“.
29
Vaidlustatud otsuses leidis komisjon sisuliselt, et Milano esimese astme kohtu otsus on lõplik kohtuotsus ning et CY ja CV olid kergendatud karistuse kohaldamise taotlemise ja sellega nõustumisega tunnistanud ennast süüdi korruptsioonis määruse 2018/1046 artikli 136 lõike 1 punkti d alapunkti ii tähenduses.
30
Sellega seoses tuleb esiteks tõdeda, et sellest kohtuotsusest nähtub, et CY‑it ja CV‑d kui […] (
2
)„pakkujate ühenduses Lattanzio“, kuhu kuulub ka Lattanzio Advisory (nüüd LAIC), ja teisi pakkujate ühendusse kuuluvad äriühinguid süüdistas juhtumiga tegelenud prokurör muu hulgas korruptsioonis Itaalia karistusseadustiku tähenduses. Need isikud olid pakkunud Põhja-Makedoonia Vabariigi ametnikele rahasummasid ja leppinud nendega kokku rahasummade maksmises ja muudes teenustes või soodustustes, et saavutada nende ametnike püsiv sõltuvus Lattanzio Advisory ja „pakkujate ühenduse Lattanzio“ huvidest selles liikmesriigis liidu rahastatavate lepingute hankemenetlustes.
31
Teiseks nähtub sellest kohtuotsusest, et süüdistatavad esitasid taotluse kohaldada kriminaalmenetluse seadustiku artiklis 444 ette nähtud erimenetlust ning prokurör nõustus selle ettepanekuga.
32
Kolmandaks tuvastas Tribunale di Milano (Milano esimese astme kohus) sisuliselt, et tema käsutuses olevad tõendid tõendavad piisavalt kõigepealt süüks pandavate tegude olemasolu, seejärel, et need teod kujutavad endast süütegusid, muu hulgas korruptsiooni Itaalia karistusseadustiku tähenduses, ning lõpuks, et süüdistatavad panid need süüteod toime. Tribunale di Milano (Milano esimese astme kohus) tuvastas samuti, et puuduvad süüteoasja lõpetamise alused või sellised menetlusnormide rikkumised, mis võiksid nähtuda uurimistoimingutest ja konkreetselt esitatud tõenditest; et pooled on sellega nõuetekohaselt nõustunud; et süüdistatavatele ette heidetavad teod on õiguslikult õigesti kvalifitseeritud ja et kokkuleppeline karistus oli kõnealuse kuriteo puhul sobiv.
33
Nende tuvastuste alusel mõistis Tribunale di Milano (Milano esimese astme kohus) CY‑ile ja CV‑le tingimisi kaheaastase vangistuse ning Lattanzio Advisoryle (nüüd LAIC) 80000 euro suuruse rahalise karistuse.
34
Milano esimese astme kohtu otsusest nähtub – ja kohtuistungil hagejad sisuliselt nõustusid sellega –, et süüdistuse esemeks olevate tegude kohta, mis õiguslikult kvalifitseeriti korruptsiooniks Itaalia karistusseadustiku tähenduses, olid olemas piisavad tõendid ja teiste hulgas olid nende tegude toimepanijateks CY ja CV ning et nende tegude eest mõisteti neile tingimisi vabadusekaotuslik karistus. Lisaks mõisteti Lattanzio Advisoryle (nüüd LAIC) samade tegude eest rahaline karistus.
35
Küsimuses, kas Milano esimese astme kohtu otsus kujutab endast lõplikku kohtuotsust, millega mõisteti asjaomased isikud ja üksused süüdi korruptsioonis määruse 2018/1046 artikli 136 lõike 1 punkti d alapunkti ii tähenduses, ei ole poolte vahel vaidlust selles, et see kohtuotsus on lõplik kohtuotsus.
36
Mis puudutab tingimust, mille kohaselt peab sellise lõpliku kohtuotsusega olema tõendatud, et asjaomane isik või üksus on süüdi korruptsioonis, siis tuleb märkida, et määruse 2018/1046 artikli 136 lõike 1 punkti d alapunkti ii sõnastusest ei nähtu täpselt, kas sellele tingimusele vastab sellises erimenetluses kriminaalasjas – nagu kriminaalmenetluse seadustikus ette nähtud patteggiamento menetlus – tehtud lõplik kohtuotsus, milles sedastatakse, ilma et süüdistatavad vormiliselt korruptsioonis süüdi mõistetaks, et nad on need teod toime pannud, ja mõistetakse neile nende tegude eest karistus ja rahaline karistus.
37
Neil asjaoludel tuleb määruse 2018/1046 artikli 136 lõike 1 punkti d alapunkti ii tõlgendada kontekstipõhiselt ja teleoloogiliselt (vt analoogia alusel 4. märtsi 2020. aasta kohtuotsus Bank BGŻ BNP Paribas, C‑183/18, EU:C:2020:153, punktid 42 ja 43).
38
Mis puudutab selle sätte konteksti, siis tuleb märkida, et määruse 2018/1046 sätted, sealhulgas selle V jaotise 2. peatüki 2. jakku kuuluvad sätted, mis käsitlevad varajase avastamise ja menetlusest kõrvalejätmise süsteemi, mille hulka kuulub määruse artikli 136 lõike 1 punkti d alapunkt ii, on haldus-, mitte karistusõiguslikud. Täpsemalt, määruse 2018/1046 artikli 91 kohaselt ei reguleeri selle määruse IV jaotise 5. peatükk „Finantsjuhtimises osalejate vastutus“ kriminaalvastutust, mida võidakse finantsjuhtimises osalejate suhtes kohaldada asjaomaste riigisiseste õigusaktide ja kehtivate sätete alusel, mis käsitlevad liidu finantshuvide kaitset ja võitlust liidu või liikmesriikide ametnikega seotud korruptsiooni vastu.
39
Seega ei ole määruse 2018/1046 artikli 136 lõike 1 punkti d kui haldusnormi eesmärk kehtestada liikmesriigi õiguses füüsilise või juriidilise isiku kriminaalvastutust, vaid selles on üksnes kindlaks määratud juhud, mil isik tuleb selle määrusega reguleeritud valikumenetlustest kõrvale jätta, muu hulgas selle määruse artikli 136 lõike 1 punkti d alapunktis ii nimetatud korruptsiooni tõttu.
40
Mis puudutab määruse 2018/1046 artikli 136 lõike 1 punkti d alapunkti ii teleoloogilist tõlgendamist, siis tuleb märkida, et nii selle määruse põhjendusest 64 kui ka artikli 135 lõikest 1 nähtub, et menetlusest kõrvalejätmise süsteemi eesmärk on tagada liidu finantshuvide kaitse. Esiteks on määruse 2018/1046 artikli 136 lõike 1 punkti d alapunkti ii eesmärk välistada selle määrusega reguleeritud hankemenetlustest isikud ja üksused, kelle tegevus võib ohustada liidu finantshuve. Teiseks võimaldab see säte komisjonil täita talle ELTL artikliga 317 pandud kohustust hallata liidu rahalisi vahendeid nõuetekohaselt ja usaldusväärselt (vt selle kohta 27. septembri 2023. aasta kohtuotsus Imdea Materiales vs. komisjon, T‑765/21, ei avaldata, EU:T:2023:588, punkt 81).
41
Pealegi on määruses 2018/1046 just liidu finantshuvide kahjustamise ohu vältimiseks käsitletud selliseid olukordi, nagu on ette nähtud selle määruse artikli 136 lõigetes 2 ja 5, mis võimaldavad pakkujad ajutiselt hankemenetlusest kõrvale jätta, isegi kui puudub lõplik kohtuotsus, millega oleks asjaomane isik või üksus süüdi mõistetud.
42
Lisaks tuleneb väljakujunenud kohtupraktikast, et riigisiseste õigusnormide kohaldamine ei tohi kahjustada liidu õigusakti soovitavat toimet (16. mai 2024. aasta kohtuotsus Toplofikatsia Sofia (mõiste kostja alaline elukoht), C‑222/23, EU:C:2024:405, punkt 55). Samuti tuleb juhul, kui liidu õiguse sätet saab tõlgendada mitut moodi, eelistada tõlgendust, mis tagab selle sätte soovitava toime (vt 23. novembri 2023. aasta kohtuotsus EVN Business Service jt, C‑480/22, EU:C:2023:918, punkt 37 ja seal viidatud kohtupraktika).
43
Määruse 2018/1046 artikli 136 lõike 1 punkti d alapunkti ii kitsas tõlgendus, mida toetavad hagejad, võib aga kahjustada selle sätte soovitavat toimet, kuna selle tagajärjel oleks isikutel ja üksustel, kellele on lõpliku kohtuotsusega mõistetud karistused korruptsiooni eest ja rahalised karistused, siiski võimalik osaleda liidu eelarvest rahastatavates hankemenetlustes, seades nii ohtu liidu finantshuvid ning liidu rahaliste vahendite nõuetekohase ja usaldusväärse haldamise.
44
Järelikult tuleb asuda seisukohale, et selline lõplik kohtuotsus nagu Milano esimese astme kohtu otsus, millega küll ei mõisteta süüdistatavaid isikuid ja üksusi ametlikult süüdi, kuid milles tuvastatakse siiski sisuliselt, et nad on pannud toime korruptsiooniteod, ning mõistetakse neile nende tegude eest karistus ja rahaline karistus, kuulub määruse 2018/1046 artikli 136 lõike 1 punkti d alapunkti ii kohaldamisalasse.
45
Hagejate argumendid ei lükka seda järeldust ümber.
46
Esiteks väidavad hagejad, et vaidlustatud otsuses on mitu tõlkeviga. Tuleb aga märkida, et isegi kui need vead tõesti esinevad, ei mõjuta need siiski selle otsuse õiguspärasust, kuna need ei mõjuta ei käesolevas kohtuotsuses määruse 2018/1046 artikli 136 lõike 1 punkti d alapunktile ii antud tõlgendust ega Milano esimese astme kohtu otsuse põhiteese, mis on kokku võetud eespool punktides 30–34 ja mida pooled kohtuistungil kinnitasid.
47
Teiseks väidavad hagejad, et liikmesriigi kohus ei saa kriminaalmenetluse seadustiku artikli 444 alusel teha õigeksmõistvat otsust selle seadustiku artikli 530 tähenduses, ja seda isegi siis, kui toimik sisaldab tõendeid süüdistatava süütuse kohta.
48
Nende riigisiseste õigusnormide selline tõlgendus hagejate poolt – eeldusel, et see on õige – ei mõjuta siiski kuidagi asjaolu, et Milano esimese astme kohtu otsusest, mis on kokku võetud eespool punktides 30–34, nähtub eelkõige, et on piisavalt tõendeid selle kohta, et CY ja CV, kes taotlesid kriminaalmenetluse seadustiku artiklis 444 ette nähtud menetluse kohaldamist, panid korruptsiooniteod toime, ja et hoopis puuduvad ilmsed tõendid nende süütuse kohta.
49
Kolmandaks väidavad hagejad, et kriminaalmenetluse seadustiku artikli 445 lõige 1
bis
ei näe – vastupidi komisjoni seisukohale vaidlustatud otsuses – ette, et selle seadustiku artikli 444 alusel tehtud sentenza di patteggiamento otsus kujutab endast kriminaalkorras süüdimõistmist, vaid üksnes seda, et sellise kohtuotsuse võib teatud tingimustel võrdsustada sellise süüdimõistmisega. Lisaks rõhutavad nad, et selle seadustiku artikli 444 alusel tehtud kohtuotsus ja seadustiku artikli 533 alusel tehtud süüdimõistev kohtuotsus on erinevad.
50
Sellega seoses piisab, kui tõdeda ühelt poolt, et need argumendid puudutavad Milano esimese astme kohtu otsuse kvalifitseerimist Itaalia õiguses ning erinevusi, mis võivad esineda sellise kohtuotsuse toime ja kriminaalmenetluse seadustiku artikli 533 tähenduses kriminaalkorras süüdimõistmise tagajärgede vahel. Sellised erinevused ei saa aga mõjutada määruse 2018/1046 artikli 136 lõike 1 punkti d alapunkti ii tõlgendust, mis on esitatud eespool punktis 44.
51
Teiselt poolt tuleb igal juhul tõdeda sama kui komisjon, et kriminaalmenetluse seadustiku artikli 445 lõike 1
bis
viimase lause kohaselt – välja arvatud selle sätte kahes esimeses lauses ette nähtud erandid – on nimetatud seadustiku artikli 444 alusel tehtud kohtuotsus „võrdsustatav“ süüdimõistmisega.
52
Lisaks olgu märgitud, et Euroopa Kohtul on juba olnud võimalus sedastada, et jõustunud kohtuotsus, mis on tehtud kriminaalmenetluse seadustiku artiklis 444 ette nähtud patteggiamento menetluses, kujutab harta artiklis 50 sätestatud ne bis in idem’i põhimõtte kohaldamise tingimuste kontrollimisel endast jõustunud süüdimõistvat kohtuotsust (20. märtsi 2018. aasta kohtuotsus Garlsson Real Estate jt, C‑537/16, EU:C:2018:193, punktid 14, 30, 59 ja 63).
53
Neljandaks on tõsi, nagu märgivad hagejad, et komisjon eksis vaidlustatud otsuse põhjenduses 40, kui ta asus seisukohale, et hagejad tunnistasid ennast süüdi, kui nad taotlesid ja andsid oma nõusoleku sellise kergendatud karistuse kohaldamiseks, nagu neile mõistis Tribunale di Milano (Milano esimese astme kohus). Nimelt ei nähtu sellest kohtuotsusest sellist sõnaselget süü omaksvõttu. Samas ei tuginenud komisjon, järeldades, et see kohtuotsus kuulub määruse 2018/1046 artikli 136 lõike 1 punkti d alapunkti ii kohaldamisalasse, siiski üksnes sellele seisukohale, vaid võttis vaidlustatud otsuse põhjendustes 36–38 arvesse ka asjaolu, mis on esitatud eespool punktides 32 ja 34, et selle kohtuotsuse sõnastuse kohaselt olid olemas piisavad tõendid selle kohta, et süüdistatavad olid toime pannud neile süüks pandavad teod, et kriminaalmenetluse seadustiku artikli 445 lõikega 1
bis
on süüdimõistmine võrdsustatud selle seadustiku artikli 444 alusel tehtud kohtuotsustega ja et määruse 2018/1046 artikli 136 lõike 1 punkti d alapunktis ii ei eristata lõplikke kohtuotsuseid selle alusel, kas need on tehtud pärast asjaomaste isikute ja prokuratuuri vahel saavutatud kokkulepet või mitte.
54
Viiendaks tuginevad hagejad argumendile, et kriminaalmenetluse seadustiku artikli 445 lõike 1
bis
esimese lause kohaselt ei ole selle seadustiku artikli 444 alusel tehtud kohtuotsusel tagajärgi ja seda ei saa kasutada tõendina muu hulgas haldusmenetluses. Nad leiavad, et kuna menetlus, milles tehti vaidlustatud otsus, on haldusmenetlus, ei saa komisjon selle otsuse vastuvõtmisel tugineda Milano esimese astme kohtu otsusele.
55
See argument tuleb tagasi lükata, sest sellega soovitakse väita, et riigisisene õigusnorm võib takistada liidu õiguse sätte kohaldamist. See argument on seega vastuolus liidu õiguse esimuse põhimõttega, mis kehtestab liidu õiguse esmajärjekorras kohaldatavuse liikmesriikide õiguse ees. See põhimõte paneb seega kõikidele liikmesriikide asutustele kohustuse tagada erinevate liidu õigusnormide täielik õigusmõju, kusjuures liikmesriikide õigus ei saa mõjutada nende õigusnormide toimet nimetatud riikide territooriumil (vt 11. jaanuari 2024. aasta kohtuotsus Global Ink Trade, C‑537/22, EU:C:2024:6, punkt 23 ja seal viidatud kohtupraktika). Liidu õiguse esimuse põhimõtte kohaselt ei ole lubatav, et riigisisesed õigusnormid, isegi kui need on põhiseaduse sätted, kahjustavad liidu õiguse ühtsust ja tõhusust (21. detsembri 2021. aasta kohtuotsus Randstad Italia, C‑497/20, EU:C:2021:1037, punkt 52).
56
Kuuendaks tuleb tagasi lükata hagejate poolt kohtuistungil esitatud argument, mis tugineb 18. detsembri 2024. aasta kohtuotsusele TP vs. komisjon (T‑776/22, edasi kaevatud, EU:T:2024:908). Nimelt sedastas Üldkohus selle kohtuotsuse punktides 44 ja 45, et vastutav eelarvevahendite käsutaja, kes on pädev võtma määruse 2018/1046 artikli 136 lõike 1 punktide b–d ja f–h alusel menetlusest kõrvaldamise meedet, näib olevat seotud lõplikus kohtuotsuses või lõplikus haldusotsuses antud õigusliku hinnanguga, ilma et tal oleks selle osas vähimatki kaalutlusruumi. Käesolevas asjas ei ole aga tegemist kõnealusele tegevusele antud õigusliku hinnanguga, mis erineks Milano esimese astme kohtu otsuses antud hinnangust, vaid liidu õigusnormi tõlgendamisega, et teha kindlaks, kas selline kohtuotsus kuulub selles sätestatud õiguslikke hinnanguid arvestades selle õigusnormi kohaldamisalasse.
57
Arvestades kõiki eespool toodud kaalutlusi, tuleb kolm esimest väidet põhjendamatuse tõttu tagasi lükata.
[…]
Kaheksas väide, mille kohaselt on rikutud harta artikli 41 lõike 2 punktis a tagatud õigust olla ära kuulatud
[…]
124
Kuna ühegi hagejate esitatud väitega ei saa nõustuda, tuleb hagi tervikuna rahuldamata jätta.
Kohtukulud
125
Vastavalt kodukorra artikli 134 lõikele 1 on kohtuvaidluse kaotanud pool kohustatud hüvitama kohtukulud, kui vastaspool on seda nõudnud.
126
Kuna hagejad on käesoleva kohtuvaidluse kaotanud ja komisjon on kohtukulude hüvitamist nõudnud, tuleb kohtukulud, sh ajutiste meetmete kohaldamise menetluse kulud, välja mõista hagejatelt.
Esitatud põhjendustest lähtudes
ÜLDKOHUS (kaheksas koda)
otsustab:
1.
Jätta hagi rahuldamata.
2.
Mõista kohtukulud, sealhulgas ajutiste meetmete kohaldamise menetluse kulud, välja Lattanzio KIBS SpA‑lt, CY‑ilt, CV‑lt ja CW‑lt.
Kornezov
Kecsmár
Kingston
Kuulutatud avalikul kohtuistungil 23. juulil 2025 Luxembourgis.
Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: inglise.
(
1
)	Esitatud on vaid kohtuotsuse need punktid, mille avaldamist peab Üldkohus vajalikuks.
(
2
)	Konfidentsiaalsed andmed kustutatud.