62011CC0136
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT
N. JÄÄSKINEN
fremsat den 7. juni 2012 (
1
)
Sag C-136/11
Westbahn Management GmbH
mod
ÖBB Infrastruktur AG
(anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Schienen-Control Kommission (Østrig))
»Jernbanetransport — begrebet »ret« — jernbaneinfrastrukturforvalters forpligtelse til at give jernbanevirksomheder realtidsdata om togtransporten og navnlig forsinkelser i og aflysninger af tilslutningsforbindelser — jernbaneinfrastrukturforvalteres forpligtelser efter direktiv 2001/14/EF — jernbanevirksomheders forpligtelser efter forordning (EF) nr. 1371/2007 — direktiv 91/440/EØF — direktiv 2001/16/EF — direktiv 95/46/EF«
I – Indledning
1.
Med forelæggelsesafgørelsen ønsker Schienen-Control Kommission, der er den østrigske forvaltningsdomstol med beføjelse til at pådømme tvister om den liberaliserede jernbanetransportsektor, klarhed over, hvilke oplysninger jernbanevirksomheder skal give passagererne i henhold til artikel 8, stk. 2, og del II i bilag II til forordning nr. 1371/2007 (
2
). Mere præcist ønsker den oplyst, om passagerer har ret til »realtidsdata« om køreplanerne, der giver ajourførte oplysninger om forsinkede og aflyste tilslutningsforbindelser i hele det østrigske jernbanenet på en given rejse og for alle jernbanevirksomheder, eller om artikel 8, stk. 2, er begrænset til oplysninger vedrørende den offentliggjorte køreplan og forsinkelser og aflysninger alene for den jernbanevirksomhed, som passageren rejser med.
2.
Såfremt artikel 8, stk. 2, i forordning nr. 1371/2007 omfatter de ovennævnte »realtidsdata«, ønsker den forelæggende ret videre oplyst, om der er en forbindelse mellem denne forpligtelse og de forpligtelser, der pålægges jernbaneinfrastrukturforvaltere efter artikel 5 i og bilag II til direktiv 2001/14/EF (
3
). Dette spørgsmål opstår under omstændigheder, hvor de »realtidsdata«, som en jernbanevirksomhed ønsker at give passagererne, indehaves af en jernbaneinfrastrukturforvalter, og sidstnævnte har afvist at videregive disse oplysninger til den pågældende virksomhed.
3.
Det specielle ved tvisten består i, at det er første gang, at Domstolen har lejlighed til at give retningslinjer om fortolkningen af forordning nr. 1371/2007 (
4
). Det er ligeledes første gang, at Domstolen får en forelæggelsesafgørelse fra Schienen-Control Kommission. Dette rejser derfor spørgsmålet, selv om dette var ubestridt under sagen, om Schienen-Control Kommission er en »ret« efter artikel 267 TEUF, og således om forelæggelsesafgørelsen kan antages til realitetsbehandling.
II – Retsforskrifter
A – EU-retlige bestemmelser
4.
Artikel 6, stk. 3, i direktiv 91/440 om udvikling af Fællesskabets jernbaner, som ændret ved direktiv 2001/12/EF (
5
), bestemmer følgende:
»Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at fastlæggelse af retfærdig og ikke-diskriminerende adgang til infrastruktur som opført på listen i bilag II overdrages organer eller selskaber, der ikke selv udfører nogen form for jernbanetransport. Uanset strukturform skal det fremgå, at denne målsætning er opfyldt.
Medlemsstaterne kan imidlertid overdrage opkrævningen af afgifter og ansvaret for jernbaneinfrastrukturen, herunder investeringer, vedligeholdelse og finansiering, til jernbanevirksomheder eller ethvert andet organ.«
5.
Artikel 1, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF af 24. oktober 1995 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger (
6
) med overskriften »Direktivets formål« bestemmer:
»Medlemsstaterne sikrer i overensstemmelse med dette direktiv beskyttelsen af fysiske personers grundlæggende rettigheder og frihedsrettigheder, især retten til privatlivets fred, i forbindelse med behandling af personoplysninger.«
6.
Af første betragtning til direktiv 2001/14 fremgår følgende:
»Øget integration i Fællesskabets jernbanesektor er et vigtigt led i fuldførelsen af det indre marked og bestræbelserne på at opnå bæredygtig mobilitet.«
7.
Artikel 5, stk.1, i direktiv 2001/14 med overskriften »Tjenesteydelser« bestemmer følgende:
»Jernbanevirksomheder er uden forskelsbehandling berettigede til de minimumsadgangsydelser og den sporadgang til servicefaciliteter, der er beskrevet i bilag II. Ydelserne i bilag II, punkt 2, leveres uden forskelsbehandling, og anmodninger fra jernbanevirksomheder kan kun forkastes, hvis der findes levedygtige alternativer på markedsvilkår. Hvis ydelserne ikke tilbydes af samme infrastrukturforvalter, skal yderen af »hovedinfrastrukturen« gøre, hvad han med rimelighed kan, for at lette tilvejebringelsen af disse tjenesteydelser.«
8.
Bilag II til direktiv 2001/14 med overskriften »Ydelser, der skal leveres til jernbanevirksomhederne« bestemmer følgende:
»1.
Minimumsadgangsydelser omfatter:
[…]
d)
togkontrol, herunder signalgivning, regulering, ekspedition samt fremsendelse og tilvejebringelse af oplysninger om togbevægelser
e)
alle andre oplysninger, der er nødvendige for at iværksætte eller drive den tjeneste, hvortil der er tildelt infrastrukturkapacitet.
[…]«
9.
Artikel 1 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/57/EF af 17. juni 2008 om interoperabilitet i jernbanesystemet i Fællesskabet (
7
) bestemmer under overskriften »Formål og anvendelsesområde«:
»1.   Dette direktiv har til formål at fastsætte betingelserne for at tilvejebringe interoperabilitet i Fællesskabets jernbanesystem på en måde, som er i overensstemmelse med bestemmelserne i direktiv 2004/49/EF. Disse betingelser vedrører projektering, bygning, ibrugtagning, opgradering, fornyelse, drift og vedligeholdelse af de dele af dette system samt faglige kvalifikationer og sundheds- og sikkerhedsbetingelser for det personale, som varetager drift og vedligeholdelse.
2.   Dette mål bør føre til fastsættelse af et optimalt niveau af teknisk harmonisering og gøre det muligt:
a)
at fremme, forbedre og udvikle de internationale jernbanetransporttjenester inden for Den Europæiske Union og sammen med tredjelande
[...]
c)
at bidrage til interoperabilitet i jernbanesystemet i Fællesskabet.«
10.
Af første til femte, syvende til niende og enogtyvende betragtning til forordning nr. 1371/2007 om jernbanepassagerers rettigheder og forpligtelser fremgår følgende:
»(1)
Inden for rammerne af den fælles transportpolitik er det vigtigt at sikre rettighederne for jernbanepassagerer og at forbedre kvaliteten og effektiviteten af personbefordringen for at øge jernbanetransportens andel i forhold til andre transportformer.
(2)
Kommissionens meddelelse »Strategien for forbrugerpolitikken 2002-2006« sætter som mål at skabe et højt forbrugerbeskyttelsesniveau på transportområdet i overensstemmelse med traktatens artikel 153, stk. 2.
(3)
Da jernbanepassageren er den svage part i transportkontrakten, bør passagerens rettigheder derfor beskyttes.
(4)
Det hører til brugernes rettigheder i forbindelse med jernbanebefordring at få oplysninger om trafikforbindelserne før og under rejsen. Når det er muligt, bør jernbanevirksomheder og billetudstedere give disse oplysninger på forhånd og så hurtigt som muligt.
(5)
Mere detaljerede krav vedrørende rejseoplysninger vil blive fastlagt i de tekniske specifikationer for interoperabilitet (TSI) som omhandlet i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/16/EF af 19. marts 2001 om interoperabilitet i jernbanesystemet for konventionelle tog.
[…]
(7)
Jernbanevirksomhederne bør samarbejde om at gøre overførslen af internationale jernbanepassagerer fra én operatør til en anden lettere ved altid at udstede gennemgående billetter, når det er muligt.
(8)
Information og billetsalg til internationale jernbanepassagerer bør lettes ved tilpasning af edb-systemerne til en fælles specifikation.
(9)
Den videre gennemførelse af rejseinformations- og reservationssystemerne bør ske i overensstemmelse med de tekniske specifikationer for interoperabilitet.
[…]
(21)
Denne forordning bør gælde med forbehold af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF af 24. oktober 1995 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger.«
11.
Artikel 1, litra a), i forordning nr. 1371/2007 med overskriften »Genstand« bestemmer følgende:
»Denne forordning fastsætter regler med hensyn til følgende:
a)
oplysninger, som skal gives af jernbanevirksomheder, indgåelse af befordringskontrakter, udstedelse af billetter og indførelse af et edb-informations- og edb-reservationssystem for jernbanetransport.«
12.
Artikel 8 i forordning nr. 1371/2007 med overskriften »Rejseoplysninger« bestemmer følgende:
»1.   Med forbehold af artikel 10 giver jernbanevirksomheder og billetudstedere, der tilbyder befordringskontrakter på vegne af en eller flere jernbanevirksomheder, på anmodning og som mindstemål passagererne de oplysninger, der er angivet i bilag II, del I vedrørende rejser, for hvilke den pågældende jernbanevirksomhed tilbyder en befordringskontrakt. Billetudstedere, der tilbyder befordringskontrakter for egen regning, og rejsebureauer skal give disse oplysninger, når de foreligger.
2.   Jernbanevirksomhederne skal under rejsen som mindstemål give passagererne de oplysninger, der er angivet i bilag II, del II.
3.   De i stk. 1 og 2 nævnte oplysninger gives i den mest hensigtsmæssige form. Der tages i denne forbindelse særligt hensyn til høre- og/eller synshæmmedes behov.«
13.
Artikel 10, stk. 1, i forordning nr. 1371/2007 med overskriften »Rejseoplysninger og reservationssystemer« bestemmer følgende:
»For at give oplysninger og udstede billetter som omhandlet i denne forordning skal jernbanevirksomheder og billetudstedere anvende CIRSRT, der fastlægges efter procedurerne i denne artikel« (
8
).
14.
Artikel 18, stk. 1, i forordning nr. 1371/2007 med overskriften »Assistance« bestemmer:
»Ved forsinkelser ved ankomst eller afgang skal jernbanevirksomheden eller stationslederen underrette passagererne om situationen og det forventede afgangs- og ankomsttidspunkt, så snart sådanne oplysninger foreligger.«
15.
Bilag II til forordning nr. 1371/2007 indeholder en liste over de mindstemål af oplysninger, som skal gives af jernbanevirksomhederne og/eller billetudstederne. I henhold til denne liste skal oplysninger forud for rejsen omfatte »Køreplaner og betingelser for den hurtigste rejse« og »Køreplaner og betingelser for de billigste rejser«. Oplysninger på rejsen skal omfatte »Service i toget«, »Næste station«, »Forsinkelser«, »Vigtigste tilslutningsforbindelser« og »Sikkerhedsforhold«.
B – Nationale bestemmelser
16.
§ 54 i Eisenbahngesetz (den østrigske lov om jernbaner, herefter »EisbG«) bestemmer følgende:
»2.   Bestemmelserne i sjette afdeling af denne lov tilstræber at sikre en økonomisk og effektiv anvendelse af det østrigske jernbanenet
1.
ved på jernbanetransportmarkedet at indføre effektiv konkurrence på lige vilkår mellem jernbanevirksomheder på hovedtoglinjerne og på de sekundære toglinjer, der forbinder andre hoved- eller sekundære toglinjer
2.
ved at opfordre nye transportvirksomheder til at gå ind på jernbanetransportmarkedet
3.
ved at sikre, at adgangsberettigede får adgang til jernbaneinfrastruktur
4.
ved at overvåge konkurrencen for at beskytte virksomheder med adgang til jernbanenettet mod misbrug af dominerende stilling.«
17.
EisbG’s § 58 bestemmer:
»1.   Jernbaneinfrastrukturvirksomheder skal med henblik på adgangen til jernbaneinfrastrukturen som minimumsadgangsydelse, uden forskelsbehandling, foruden denne adgang stille følgende ydelser til rådighed for adgangsberettigede:
[…]
2.
togkontrol, herunder […] fremsendelse og tilvejebringelse af oplysninger om togbevægelser
3.
sådanne kommunikations- og informationssystemer, uden hvilke udøvelsen af adgangsberettigedes adgangsret af retlige, faktiske og økonomiske grunde er umulig.
[…]
4.   Jernbaneinfrastrukturvirksomheder kan, men har ikke pligt til, med henblik på adgangsberettigedes adgang til jernbaneinfrastrukturen stille følgende hjælpeydelser til rådighed:
1.
adgang til telekommunikationsnet ud over den i stk. 1, nr. 3), nævnte adgang
2.
tilrådighedsstillelse af yderligere oplysninger […]«
III – Tvisten i hovedsagen og de præjudicielle spørgsmål
18.
Westbahn Management GmbH (herefter »Westbahn Management«) ønsker at udbyde passagerydelser på togstrækningen Wien Westbahnhof – Salzburg Hauptbahnhof. Westbahn Management fik tilladelse hertil ved beslutning af 29. maj 2009 fra Bundesministerium für Verkehr, Innovation und Technologie.
19.
ÖBB Holding AG er eneaktionær i ÖBB-Infrastruktur AG og ÖBB-Personenverkehr AG. Førstnævnte er den største infrastrukturforvalter i Østrig og driver størstedelen af det østrigske jernbanenet, herunder Wien-Salzburg- strækningen. Dette selskab er ligeledes sagsøgte i hovedsagen. ÖBB-Personenverkehr AG er den førende virksomhed på markedet for passagertransport i Østrig og den tidligere indehaver af et statsligt monopol.
20.
ÖBB-Infrastruktur AG har rådighed over realtidsdata for samtlige tog i det østrigske jernbanenet, som det forvalter. Disse realtidsdata omfatter togenes aktuelle position samt ankomst-, transit- og afgangstider på togets videre rute. De omfatter ligeledes oplysninger såsom uforudsete forsinkelser og aflysninger.
21.
ÖBB-Infrastruktur AG meddeler hver enkelt jernbanevirksomhed realtidsdata om deres egne tog, men ikke realtidsdata for andre jernbanevirksomheder, der opererer på det østrigske jernbanenet. På større stationer er realtidsdata for alle jernbanevirksomheder, der opererer på nettet, imidlertid tilgængelige, via ÖBB-Infrastruktur AG, på skærme.
22.
Westbahn Management anmodede ÖBB-Infrastruktur AG om at stille realtidsdata for andre jernbanevirksomheder til rådighed, således at Westbahn Management for fremtiden kunne informere sine passagerer om de aktuelle afgangstider for tilslutningsforbindelser, såfremt der skulle opstå uforudsete forsinkelser og aflysninger. ÖBB-Infrastruktur AG afviste denne anmodning ved skrivelse af 22. oktober 2010. Den henviste til, at selskabet principielt kun videregiver de data, der vedrører den jernbanevirksomhed, som fremsætter anmodningen, og anbefalede Westbahn Management at indgå aftaler med de øvrige jernbanevirksomheder, hvorefter de erklærer sig indforstået med videregivelse af deres oplysninger.
23.
En sådan aftale kom imidlertid ikke i stand mellem Westbahn Management og ÖBB-Personenverkehr AG, da sidstnævnte afviste at indgå en sådan. I lyset heraf indgav Westbahn Management en klage mod ÖBB-Infrastruktur AG ved Schienen-Control Kommission i en sag om overvågning af konkurrencen.
24.
Schienen-Control Kommission fandt det i henhold til artikel 267 TEUF nødvendigt at forelægge Den Europæiske Unions Domstol følgende spørgsmål til præjudiciel afgørelse:
»1)
Skal artikel 8, stk. 2, sammenholdt med del II i bilag II til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1371/2007 af 23. oktober 2007 om jernbanepassagerers rettigheder og forpligtelser fortolkes således, at oplysninger om de vigtigste tilslutningsforbindelser, foruden planmæssige afgangstider, tillige skal omfatte meddelelse om forsinkelser eller aflysninger?
2)
Såfremt spørgsmål 1 besvares bekræftende: Skal artikel 5, sammenholdt med bilag II til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/14/EF af 26. februar 2001 om tildeling af jernbaneinfrastrukturkapacitet og opkrævning af afgifter for brug af jernbaneinfrastruktur samt sikkerhedscertificering under hensyn til artikel 8, stk. 2, sammenholdt med del II i bilag II til forordning (EF) nr. 1371/2007, fortolkes således, at infrastrukturforvaltere har pligt til på ikke-diskriminerende vilkår at stille realtidsdata vedrørende tog, der drives af andre jernbanevirksomheder, til rådighed, såfremt disse tog er de vigtigste tilslutningsforbindelser som omhandlet i del II i bilag II til forordning nr. 1371/2007?«
25.
Westbahn Management, ÖBB-Infrastruktur AG, den polske regering og Europa-Kommissionen har indgivet skriftlige indlæg. Med undtagelse af den polske regering deltog alle i retsmødet den 21. marts 2012.
IV – Analyse
A – Indledende bemærkninger
1. Realitetsbehandlingen af de præjudicielle spørgsmål
26.
Det fremgår af fast retspraksis, at for at bedømme, om det organ, der forelægger en sag, er en ret som omhandlet i artikel 267 TEUF – et spørgsmål, som alene skal afgøres på grundlag af EU-retten – tager Domstolen en hel række forhold i betragtning, nemlig om organet er oprettet ved lov, har permanent karakter, virker som obligatorisk retsinstans, anvender en kontradiktorisk sagsbehandling, træffer afgørelse på grundlag af retsregler, samt om det er uafhængigt (
9
).
27.
I anmodningen om præjudiciel afgørelse har Schienen-Control Kommission givet Domstolen detaljerede oplysninger om de bestemmelser, ifølge hvilke den blev oprettet, dens sammensætning, beslutningsprocessen og procedurereglerne.
28.
Schienen-Control Kommission blev oprettet som permanent organ i henhold til forbundsloven. Den har kompetence til at træffe afgørelse i tvister om de jernbanemarkeder, der er nævnt i den gældende forbundslov, og denne kompetence er obligatorisk. Den består af tre medlemmer, der hver har en suppleant. Formanden og dennes suppleant skal være dommere beskikket til Schienen-Control Kommission af forbundsjustitsministeren. De øvrige medlemmer og deres suppleanter beskikkes af forbundsregeringen. Medlemmerne må ikke være medlemmer af forbundsregeringen eller en delstatsregering, og de skal være uafhængige af enhver med forbindelse til Schienen-Control Kommissions virksomhed.
29.
Schienen-Control Kommission er underlagt de almindelige forvaltningsretlige bestemmelser. Retssager ved Schienen-Control Kommission er kontradiktoriske og kan have form af et retsmøde, hvor der indkaldes vidner og sagkyndige. Afgørelser truffet af Schienen-Control Kommission kan ikke ophæves eller ændres administrativt, men kan indbringes for Verwaltungsgerichtshof.
30.
Spørgsmålet om, hvorvidt østrigske uafhængige forvaltningsdomstole kan betragtes som domstole, er tidligere blevet stillet ved Domstolen (
10
). I lyset af denne retspraksis, og henset til måden, hvorpå Schienen-Control Kommission er oprettet og virker, som beskrevet ovenfor, udgør den utvivlsomt en »ret« efter artikel 267 TEUF. Schienen-Control Kommission er oprettet ved lov, og dens medlemmer er uafhængige, den træffer afgørelse på grundlag af retsregler og anvender en kontradiktorisk sagsbehandling og er obligatorisk retsinstans (
11
). Disse faktorer er tilstrækkelige til at opfylde Domstolens retspraksis efter artikel 267 TEUF.
2. Forretningshemmeligheder og databeskyttelse
31.
I de skriftlige indlæg er Westbahn Management og ÖBB-Infrastruktur AG uenige om, hvorvidt oplysninger om forsinkelser og aflysninger af togtjenester udgør forretningshemmeligheder i henhold til østrigsk lov. De er ligeledes uenige om, hvorvidt sådanne oplysninger beskyttes som personoplysninger i henhold til både østrigsk lov og direktiv 95/46.
32.
Hvad angår det første emne skal det indledningsvis bemærkes, at Domstolen ikke har beføjelse til at give vejledning om betydningen af nationale lovbestemmelser. Derfor, og da beskyttelsen af forretningshemmeligheder er et almindeligt EU-retligt princip (
12
), og da tvisten vedrører fortolkningen af EU-bestemmelser, skal beskyttelsen af forretningshemmeligheder efter østrigsk lov fortolkes i overensstemmelse med EU-retten (
13
).
33.
Efter min opfattelse kan oplysninger kun udgøre en forretningshemmelighed efter EU-retten, såfremt de indeholder information om en virksomheds aktiviteter, hvis afsløring alvorligt kan skade denne (
14
). Oplysningerne skal ligeledes være af fortrolig art (
15
). Dette er blevet bekræftet af Domstolen i en afgørelse om betydningen af det beslægtede begreb beskyttelse af fortrolige oplysninger, der endvidere kræver, at disse oplysninger, såfremt de blev videregivet, »ville være til skade for offentlige eller private virksomheders retmæssige handelsmæssige interesser« (
16
). Jeg mener ikke, at det kan være »retmæssigt« at tilbageholde oplysninger, hvis tilgængelighed ifølge EU-lovgiver synes nødvendig i forbindelse med liberaliseringen af jernbanetransportydelser (
17
).
34.
Efter min opfattelse er oplysninger om togforsinkelser og aflysninger ikke af fortrolig art, hverken i henseende til de pågældende virksomheder eller passagerer. Derimod er disse oplysningers tilgængelighed en forudsætning for et velfungerende jernbanetransportsystem med flere tjenesteudbydere og en forudsætning for disse ydelsers og nets interoperabilitet. ÖBB-Infrastruktur AG viser oplysningerne på skærme på togstationerne. Som Westbahn Management har påpeget i sine skriftlige indlæg, er disse oplysninger ikke følsomme. Videregivelsen heraf skader ingen »retmæssig« handelsmæssig interesse hos ÖBB-Infrastruktur AG, eftersom formålet med direktiv 2001/14 er at åbne jernbanenettene for konkurrence.
35.
Hvad angår EU-lovgivningen om databeskyttelse og oplysninger om togforsinkelser og aflysninger er jeg ligeledes enig i argumenterne fremført af Westbahn Management. Dvs., som det tydeligt fremgår af 11. betragtning og artikel 1 og 2, at direktiv 95/46 alene beskytter personoplysninger (
18
). Personoplysninger er defineret i artikel 2, litra a), i direktiv 95/46 som »enhver form for information om en identificeret eller identificerbar fysisk person (»den registrerede«); ved identificerbar person forstås en person, der direkte eller indirekte kan identificeres, bl.a. ved et identifikationsnummer eller et eller flere elementer, der er særlige for denne persons fysiske, fysiologiske, psykiske, økonomiske, kulturelle eller sociale identitet«. Det samme afspejles i chartrets artikel 8.
36.
Oplysninger fra en virksomhed om togforsinkelser og aflysninger omfattes derfor ikke af denne beskyttelse, da de ikke er personoplysninger. Tilsvarende henviser artikel 39 TEU til »beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med medlemsstaternes behandling af personoplysninger«, mens artikel 16, stk. 2, TEUF henviser til »beskyttelse af fysiske personer« i forbindelse med behandling af personoplysninger. Westbahn Management søger ikke oplysninger om passagerer, og end ikke om andre tjenesteydere som sådan, men blot om, hvorvidt de planmæssige tilslutningsforbindelser rent faktisk er tilgængelige.
B – Det første præjudicielle spørgsmål
37.
Med sit første spørgsmål ønsker Schienen-Control Kommission oplyst, om en jernbanevirksomhed i henhold til artikel 8, stk. 2, i forordning nr. 1371/2007 er forpligtet til at stille oplysninger om forsinkelser og aflysninger af tilslutningstog, og navnlig oplysninger fra andre jernbanevirksomheder, til rådighed for passagerer under disses rejse.
38.
Formålene med forordning nr. 1371/2007, i lyset af hvilke artikel 8, stk. 2, skal fortolkes, er opsummeret i betragtningerne. Inden for rammerne af den fælles transportpolitik er det vigtigt at sikre rettighederne for jernbanepassagerer og at forbedre kvaliteten og effektiviteten af personbefordringen (første betragtning). Der skal ligeledes skabes et højt forbrugerbeskyttelsesniveau (anden betragtning), og da jernbanepassageren er den svage part i transportkontrakten, bør dennes rettigheder beskyttes (tredje betragtning). Dette indebærer brugernes rettigheder til at få oplysninger om trafikforbindelserne både før og under rejsen, og når det er muligt, så hurtigt som muligt (fjerde betragtning).
39.
Som det endvidere fremgår af femte, ottende og niende betragtning til forordning nr. 1371/2007, søges det med forordningen ligeledes at lette adgangen til disse oplysninger over grænserne. Dette sikres ligeledes ved at fastsætte betingelser, der skal sikre interoperabiliteten af nationale systemer og gennemføre europæiske standarder som fastsat i direktiv 2008/57 og navnlig dets artikel 1. I forbindelse med rejseoplysninger henvises der i femte betragtning til forordning nr. 1371/2007 til forgængeren for direktiv 2008/57, nemlig direktiv 2001/16 (
19
). Den pågældende ordning søger at fremme togrejser i Europa ved hjælp af forskellige jernbanevirksomheder. Oplysninger om uforudsete forsinkelser og aflysninger er afgørende for at opnå dette mål.
40.
Hvad angår de vigtigste tilslutningsforbindelser vil en snæver fortolkning af bestemmelserne i del II i bilag II til forordning nr. 1371/2007 om de oplysninger, der skal gives under togrejsen, begrænse de oplysninger, som passagererne har ret til, til de i rejseplanen beskrevne afgangstider. En sådan fortolkning vil imidlertid være i modstrid med passagerernes interesser og vil forhindre, at målene i forordning nr. 1371/2007 opfyldes, herunder, i tilfælde af forsinket ankomst eller afgang, retten til at blive informeret herom af jernbanevirksomheden eller stationslederen, og dét så snart sådanne oplysninger er tilgængelige (jf. ud over fjerde betragtning artikel 18, stk. 1, i forordning nr. 1371/2007).
41.
Endvidere har Kommissionen i sine skriftlige indlæg påpeget, at en modsat fortolkning vil betyde, at kun den planmæssige køreplan for de vigtigste tilslutningsforbindelser skal oplyses til passagererne under rejsen. Hvis der har været forsinkelser eller aflysninger under rejsen, er disse oplysninger ubrugelige. Som den polske regering har påpeget, kan oplysningerne under rejsen ikke blot være en gentagelse af de oplysninger, der skal gives forud for rejsen.
42.
I artikel 8 i forordning nr. 1371/2007 har EU-lovgiver foretaget en sondring mellem de oplysninger, som passagererne har ret til inden rejsen påbegyndes (jf. artikel 8, stk. 1, og del I i bilag II), og de oplysninger, de har ret til under rejsen (artikel 8, stk. 2, og del II i bilag II). Såfremt indholdet af oplysningerne inden rejsen ikke blev fortolket som statisk, og oplysningerne under rejsen ikke blev fortolket som dynamisk, ville sondringen foretaget af EU-lovgiver mellem oplysninger forud for rejsen og oplysninger under rejsen ikke give mening. De oplysninger, som en passager har brug for før og under rejsen, er sædvanligvis ikke de samme.
43.
Del I i bilag II til forordning nr. 1371/2007 henviser specifikt til enhver »hændelse, som kan afbryde eller forsinke rejsen«. Som den polske regering har påpeget, vil det svække den rejsendes rettigheder, i strid med målene i forordning nr. 1371/2007, nemlig at skabe et højt forbrugerbeskyttelsesniveau (jf. anden betragtning), såfremt forsinkelser og aflysninger ikke var omfattet af disse »hændelser«. Det vil ligeledes være i strid med målene i forordning nr. 1371/2007, hvis videregivelsen af disse oplysninger forsætligt blev udsat, indtil passagererne kom til en station, hvor de skulle med et tilslutningstog, og først dér på en skærm så, at afgangen var forsinket.
44.
Kommissionen har ligeledes i sine skriftlige indlæg påpeget, at en snæver fortolkning af de oplysninger, som passagererne har ret til, vil hindre overførslen af jernbanepassagerer og således være til hinder for formålet med artikel 9, stk. 1, i forordning nr. 1371/2007 og syvende betragtning, som er at fremme udstedelsen af gennemgående billetter. Artikel 9, stk. 1, bestemmer, at jernbane- »virksomhederne og billetudstederne skal, når sådanne forefindes, tilbyde billetter, gennemgående billetter og reservationer«, mens det videre fremgår af syvende betragtning, at udstedelsen af gennemgående billetter »gør[…] overførslen af jernbanepassagerer fra én operatør til en anden lettere«. Jeg er enig i Kommissionens argument. En sådan afskrækkende virkning ville ikke stemme overens med målene med den fælles transportpolitik, som der henvises til i første betragtning til forordning nr. 1371/2007, og ville føre til, at passagerer foretrækker at rejse med større jernbanevirksomheder, der dækker hele rejsestrækningen, og som derfor kan give fyldestgørende oplysninger på hele rejsen.
45.
Under retsmødet henviste ÖBB-Infrastruktur AG til vanskelighederne forbundet med at vælge realtidsdata vedrørende tilslutningstog, som ville være nyttige for en virksomhed som Westbahn Management. Ifølge ÖBB-Infrastruktur AG ville det være umuligt for selskabet at vælge de relevante realtidsdata ud fra de oplysninger, som det rådede over. En videregivelse af samtlige oplysninger ville være ensbetydende med at overdynge Westbahn Management og gøre oplysningerne nytteløse.
46.
Det bemærkes herved, at den forpligtelse til at give oplysninger, der følger af artikel 8, stk. 2, og del II i bilag II til forordning nr. 1371/2007 er begrænset til de vigtigste tilslutningsforbindelser. En sådan fortolkning stemmer overens med proportionalitetsprincippet, og ÖBB-Infrastruktur AG kan ved hjælp af artikel 8, stk. 3, i forordning nr. 1371/2007 finde retningslinjer for videregivelsen af realtidsdata om forsinkelser og aflysninger på det samlede jernbanenet. Heri bestemmes, at oplysninger nævnt i artikel 8, stk. 1 og 2, »gives i den mest hensigtsmæssige form«. Som Kommissionen har anført, betyder dette, at ÖBB-Infrastruktur AG skal overveje dets valg af oplysninger med omhu og sikre, at de videregivne oplysninger er nyttige for passagererne. Dette præciseres i artikel 18 i forordning nr. 1371/2007, der betegner oplysninger »ved forsinkelser ved ankomst eller afgang« som oplysninger, som passagererne skal »underrette[s]« om, og »så snart sådanne oplysninger foreligger«. Oplysningerne skal gives af »jernbanevirksomheden eller stationslederen«.
C – Det andet præjudicielle spørgsmål
47.
Med sit andet spørgsmål ønsker Schienen-Control Kommission i det væsentlige oplyst, om en jernbaneinfrastrukturforvalter har pligt til at meddele jernbanevirksomheder realtidsdata vedrørende de vigtigste tilslutningsforbindelser, som drives af andre jernbanevirksomheder.
48.
Med spørgsmålet ønskes det derfor oplyst, om jernbaneinfrastrukturforvalteren efter direktiv 2001/14 har en tilsvarende forpligtelse til at give oplysninger til jernbanevirksomheder, som disse ifølge artikel 8, stk. 2, i forordning nr. 1371/2007 skal videregive til deres passagerer.
49.
Dette spørgsmål skal besvares bekræftende. Som den polske regering har påpeget, kan direktiv 2001/14 ikke fortolkes således, at det hindrer de i forordning nr. 1371/2007 tilstræbte mål.
50.
Som Kommissionen har anført i sine skriftlige indlæg, giver artikel 5 i direktiv 2001/14 under alle omstændigheder jernbanevirksomheder ret til, uden forskelsbehandling, de minimumsadgangsydelser og den sporadgang til servicefaciliteter, der er beskrevet i bilag II til direktiv 2001/14. I henhold til punkt 1, litra d), i bilag II til direktiv 2001/14 omfatter dette »fremsendelse og tilvejebringelse af oplysninger om togbevægelser«.
51.
Endvidere skal punkt 1, litra d), i bilag II sammenholdes med punkt 1, litra e), i bilag II til direktiv 2001/14, der giver jernbanevirksomheder ret til »alle andre oplysninger, der er nødvendige for at iværksætte eller drive den tjeneste, hvortil der er tildelt infrastrukturkapacitet«.
52.
Ordlyden af disse bestemmelser peger mod en fortolkning, hvorefter jernbanevirksomheder som Westbahn Management er berettigede til realtidsdata. Øget integration i Unionens jernbanesektor er et vigtigt led i fuldførelsen af det indre marked (jf. første betragtning til direktiv 2001/14). I lyset af dette mål skal punkt 1, litra e), i bilag II til direktiv 2001/14 fortolkes bredt, og således at det omfatter samtlige typer af oplysninger, der er nødvendige for at udbyde jernbanetransportydelser, og som kun kan gives af intrastrukturforvalteren.
53.
Realtidsdataene er »nødvendige« for, at Westbahn Management kan opfylde sine forpligtelser i henhold til forordning nr. 1371/2007 og tilbyde en konkurrencedygtig ydelse. Både ÖBB-Personenverkehr AG’s position som førende virksomhed på markedet for jernbanetransportydelser og forholdet til ÖBB-Infrastruktur AG, som medlem af samme koncern, er relevant for vurderingen af, hvilke oplysninger der er »nødvendige« for Westbahn Management for »at iværksætte eller drive« en tjeneste inden for jernbanetransport. Det er åbenlyst, at disse oplysninger i praksis omfatter realtidsdata, således at Westbahn Management kan konkurrere effektivt på markedet.
54.
En bred fortolkning af, hvad der er »nødvendigt«, som foreslået ovenfor, er så meget desto mere berettiget, når henses til den måde, hvorpå den østrigske jernbanesektor som følge af liberaliseringen er blevet reorganiseret. Forbundet hermed er ÖBB-Infrastruktur AG’s påståede manglende uafhængighed af den førende virksomhed på markedet, ÖBB-Personenverkehr AG. Domstolen vil tage stilling til dette spørgsmål i den verserende sag C-555/10, Kommissionen mod Østrig.
55.
Eftersom ÖBB-Infrastruktur AG og ÖBB-Personenverkehr AG tilhører samme koncern, kan man ligeledes stille spørgsmålstegn ved, om de oplysninger, der gives af ÖBB-Infrastruktur AG som infrastrukturforvalter, gives uden forskelsbehandling. Som Westbahn Management påpegede under retsmødet, modtager passagerer, der rejser med ÖBB-Personenverkehr AG, en bedre service end de, der rejser med Westbahn Management. ÖBB-Personenverkehr AG-passagerer modtager realtidsdata om uforudsete forsinkelser og aflysninger for ÖBB-Personenverkehr AG-tog, der tegner sig for størstedelen af jernbanetransportydelserne, mens passagerer, der rejser med Westbahn Management, ikke modtager sådanne oplysninger.
V – Forslag til afgørelse
56.
I lyset af disse betragtninger foreslår jeg Domstolen at besvare de af Schienen-Control Kommission forelagte spørgsmål således:
»1)
Artikel 8, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1371/2007 af 23. oktober 2007 om jernbanepassagerers rettigheder og forpligtelser, sammenholdt med del II i bilag II til forordningen, skal fortolkes således, at oplysninger om de vigtigste tilslutningsforbindelser, foruden planmæssige afgangstider, tillige skal omfatte meddelelse om forsinkelser eller aflysninger.
2)
Artikel 5 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/14/EF af 26. februar 2001 om tildeling af jernbaneinfrastrukturkapacitet og opkrævning af afgifter for brug af jernbaneinfrastruktur [samt sikkerhedscertificering], sammenholdt med bilag II til direktivet skal, i lyset af artikel 8, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1371/2007, sammenholdt med del II i bilag II til forordningen, fortolkes således, at infrastrukturforvaltere har pligt til på ikke-diskriminerende vilkår at stille realtidsdata vedrørende tog, der drives af andre jernbanevirksomheder, til rådighed, såfremt disse tog er de vigtigste tilslutningsforbindelser som omhandlet i del II i bilag II til forordning nr. 1371/2007.«
(
1
) – Originalsprog: engelsk.
(
2
) – Europa-Parlamentets og Rådets forordning af 23.10.2007 om jernbanepassagerers rettigheder og forpligtelser, EUT L 315, s. 14.
(
3
) – Europa-Parlamentets og Rådets direktiv af 26.2.2001 om tildeling af jernbaneinfrastrukturkapacitet og opkrævning af afgifter for brug af jernbaneinfrastruktur samt sikkerhedscertificering, EFT L 75, s. 29, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/49/EF af 29.4.2004 om jernbanesikkerhed i EU, EUT L 164, s. 44. Direktiv 2001/14’s titel blev ændret med artikel 30 i direktiv 2004/49 som følger: »Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/14/EF af 26.2.2001 om tildeling af jernbaneinfrastrukturkapacitet og opkrævning af afgifter for brug af jernbaneinfrastruktur.«
(
4
) – Der har været en række sager om direktiv 2001/14, men de har alle vedrørt den manglende gennemførelse af direktivet inden for den fastsatte frist og har været anlagt af Kommissionen i forbindelse med artikel 258 TEUF. Endvidere er der en verserende sag mod Østrig, hvor Kommissionen har stillet spørgsmålstegn ved Østrigs gennemførelse af både direktiv 2001/14 og Rådets direktiv 91/440/EØF af 29.7.1991 om udvikling af Fællesskabets jernbaner, EFT L 237, s. 25, navnlig ud fra synspunktet om sagsøgte i hovedsagens uafhængighed som infrastrukturforvalter i Østrig (jf. sag C-555/10, Kommissionen mod Østrig). Betydningen heraf behandles i det nedenstående.
(
5
) – Europa-Parlamentets og Rådets direktiv af 26.2.2001 om ændring af Rådets direktiv 91/440/EØF om udvikling af Fællesskabets jernbaner, EFT L 75, s. 1.
(
6
) – EFT L 281, s. 31.
(
7
) – EUT L 191, s. 1. Artikel 40 i direktiv 2008/57 ophævede Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/16/EF af 19.3.2001 om interoperabilitet i det transeuropæiske jernbanesystem for konventionelle tog, EFT L 110, s. 1, med virkning fra den 19.7.2010.
(
8
) – CIRSRT er forkortelsen for »Computerised Information and Reservation System for Rail Transport«.
(
9
) – Dom af 10.12.2009, sag C-205/08, Umweltanwalt von Kärnten, Sml. I, s. 11525, præmis 35, af 30.6.1966, sag 61/65, Vaasen-Göbbels mod Beambtenfonds voor het Mijnbedrijf, dansk specialudgave 1965-1968, s. 227, af 22.10.1998, forenede sager C-9/97 og C-118/97, Jokela og Pitkäranta, Sml. I, s. 6267, præmis 18, af 18.10.2007, sag C-195/06, Österreichischer Rundfunk, Sml. I, s. 8817, præmis 19, og af 19.9.2006, sag C-506/04, Wilson, Sml. I, s. 8613, præmis 48.
(
10
) – Jf. f.eks. Umweltanwalt von Kärnten-dommen og de detaljerede bemærkninger fra generaladvokat Ruiz-Jarabo Colomer i den pågældende sag. Jf. ligeledes forslag til afgørelse af 22.11.2007 fra generaladvokat Ruiz-Jarabo Colomer i sag C-393/06, Ing. Aigner, Sml. I, s. 2339, hvor generaladvokaten fastslog, at Vergabekontrollsenat des Landes Wien ikke var en »ret« som omhandlet i artikel 267 TEUF, og forslag til afgørelse i sagen Österreichischer Rundfunk, hvor generaladvokat Ruiz-Jarabo Colomer havde det synspunkt, at det østrigske Bundeskommunikationssenat ikke var en ret. Domstolen fulgte ingen af disse forslag og besvarede de i henhold til artikel 267 TEUF stillede spørgsmål.
(
11
) – Jf. Umweltanwalt von Kärnten-dommen, præmis 35, dommen i sagen Vaasen-Göbbels mod Beambtenfonds voor het Mijnbedrijf, præmis 273, dommen i sagen Jokela og Pitkäranta, præmis 18, Österreichischer Rundfunk-dommen, præmis 19, og Wilson-dommen, præmis 48.
(
12
) – Dom af 29.3.2012, sag C-1/11, Interseroh Scrap and Metals Trading, , præmis 43, og dom af 14.2.2008, sag C-450/06, Varec, Sml. I, s. 581, præmis 49 og den deri nævnte retspraksis. I henhold til artikel 339 TEUF har medlemmer af Unionens institutioner, medlemmerne af udvalgene samt Unionens tjenestemænd og øvrige ansatte – selv efter at deres hverv er ophørt – forpligtelse til ikke at give oplysninger om forhold, som ifølge deres natur er tjenestehemmeligheder, navnlig oplysninger om virksomheder og om deres forretningsforbindelser eller omkostningsforhold.
(
13
) – Mens Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder ikke indeholder en udtrykkelig henvisning til beskyttelse af forretningshemmeligheder, omfatter den i artikel 16 friheden til at oprette og drive egen virksomhed. Endvidere beskytter artikel 7 privatlivet og familielivet, da Domstolen har fastslået, at begrebet »privatlivet« i artikel 7 ikke kan fortolkes således, at det udelukker fysiske eller juridiske personers aktiviteter af erhvervs- eller forretningsmæssig karakter. Jf. Varec-dommen, præmis 48, og dom af 9.11.2010, forenede sager C-92/09 og C-93/09, Volker und Markus Schecke og Eifert, Sml. I, s. 11063, præmis 59.
(
14
) – Dom af 18.9.1994, sag T-353/94, Postbank mod Kommissionen, Sml. II, s. 921, præmis 87.
(
15
) – Dommen i sagen Postbank mod Kommissionen, præmis 68, hvor Retten fastslog, at virksomheder har ret til beskyttelse, således at »fortrolige oplysninger, navnlig forretningshemmeligheder«, ikke videregives.
(
16
) – Varec-dommen, præmis 38.
(
17
) – Som det fremgår af en ledende kommentar, kan oplysninger, »der allerede er kendt uden for virksomheden, normalt ikke anses for at være fortrolige«. Jf. C. Bellamy og G. Child: European Community Law of Competition, Oxford University Press, 2007, s. 737, fodnote 555.
(
18
) – Dette fremgår klart af såvel ordlyden af direktiv 95/46 som af de sager, hvori det fortolkes. Jf. f.eks. dom af 20.5.2003, forenede sager C-465/00, C-138/01 og C-139/01, Österreichischer Rundfunk m.fl., Sml. I, s. 4989, og dom af 16.12.2008, sag C-73/07, Satakunnan Markkinapörssi og Satamedia, Sml. I, s. 9831, samt dommen i sagen Volker og Markus Schecke og Eifert, præmis 52 og 53.
(
19
) – I henhold til artikel 40 i direktiv 2008/57 skal henvisningen til »de ophævede direktiver«, der omfatter direktiv 2001/16, »gælde[...] som henvisninger til nærværende direktiv og læses i overensstemmelse med sammenligningstabellen i bilag XI«.