61981CJ0023_DA
Dommens præmisser
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved staevning, indleveret til Domstolens justitiskontor den 5 . februar 1981, har Kommissionen for De europaeiske Faellesskaber i henhold til en voldgiftsbestemmelse, jfr . EOEF-traktatens artikel 81, Euratom-traktatens artikel 153 og EKSF-traktatens artikel 42, anlagt sag mod aktieselskabet Royale belge, Bruxelles, der handler saavel i eget navn som paa vegne af fjorten andre forsikringsselskaber, der har undertegnet den med De europaeiske Faellesskabers institutioner indgaaede forsikringsaftale af 28 . januar 1977 . Kommissionen har nedlagt paastand om, at de sagsoegte doemmes til at betale det beloeb med renter, som arvingerne efter Gerrit Jan van Kasteel som foelge af den doedelige ulykke, denne var offer for den 29 . april 1978, maatte have krav paa over for Kommissionen .
2 Til stoette for paastanden har sagsoegeren gjort gaeldende, at afdoede van Kasteel var tjenestemand i Kommissionens generaldirektorat XV, da han omkom ved en flyveulykke, der indtraf i kommunen Vauvenargues i Frankrig ( Provence ), under en rejse fra Bruxelles til Graekenland i et let fly, som han selv floej . I henhold til tjenestemandsvedtaegtens artikel 73 er tjenestemaend sikret mod foelger af ulykkestilfaelde efter regler, der er fastsat i henhold til en af Faellesskabernes institutioner efter faelles aftale vedtaget ordning . De forsikringsselskaber, paa hvis vegne sagsoegte handler, paatog sig ved en kollektiv forsikringsoverenskomst, indgaaet den 28 . januar 1977 med disse institutioner at daekke de vedtaegtsmaessige forpligtelser, som Faellesskaberne har paataget sig i forbindelse med de ulykker, der kan ramme personer, omfattet af vedtaegtens artikel 73 .
3 Sagsoegte bestrider for saa vidt ikke rigtigheden af Kommissionens fremstilling af de faktiske omstaendigheder i sagen, men haevder alligevel, at Faellesskaberne i det foreliggende tilfaelde ikke har nogen vedtaegtsmaessige forpligtelser over for van Kasteel ' s efterladte, fordi den doedsulykke, han var offer for, var foraarsaget af en aabenbart dumdristig handling, hvis foelger hverken er omfattet af vedtaegtens artikel 73 eller af forsikringsoverenskomsten . Sagsoegte henviser i denne forbindelse til artikel 4 i den af Faellesskabets institutioner i henhold til artikel 73 vedtagne faelles ordning, der bestemmer, at ulykker, som hidroerer fra aabenbart dumdristige handlinger, ikke omfattes af sidstnaevnte bestemmelse .
4 Ifoelge sagsoegte maa en handling betragtes som »dumdristig«, naar den handlende, der overvurderer sine muligheder, kaster sig ud i den med et saadant overmod, at han undlader at tage hensyn til de farer, som han udsaetter sig selv for, og som han maa have vaeret klar over . En saadan dumdristighed er »aabenbar«, naar den uforsigtighed, den er udtryk for, kan fastslaas paa en sikker og utvivlsom maade .
5 I sit svarskrift har sagsoegte forklaret, hvorfor van Kasteel ' s adfaerd i timerne mellem flyets afgang fra Lyon-Bron lufthavnen den 29 . april 1978 kl . 14.30 ( lokal tid ) og ulykken 2 time senere efter sagsoegtes opfattelse er udtryk for aabenbar dumdristighed .
6 Sagsoegte henviser i denne forbindelse i foerste raekke til pilotens beslutning om under de herskende daarlige vejrforhold i denne del af Frankrig, som han var blevet oplyst om i Lyon-Bron lufthavnen, at tage den direkte rute til Cannes, det vil sige den, der foelger Rhône-dalen fra Lyon indtil Montélimar_Carpentras og derefter drejer af i den direkte retning mod omraadet omkring Saint-Tropez . Van Kasteel ' s to kolleger, som tilhoerte den samme gruppe af rejsende, der skulle fra Bruxelles til de graeske oeer i privatfly, og som ligeledes floej lette fly, foretrak efter at have faaet de samme meteorologiske oplysninger at flyve ned over Rhône-dalen til Marseille for derefter at foelge kysten .
7 Et sammendrag af de meteorologiske oplysninger, der den 29 . april 1978 mellem kl . 14.00 og 14.30 af den regionale meteorolgiske tjeneste ved Lyon-Bron lufthavnen blev givet til besaetninger, der skulle til Cannes, er blevet forelagt for Domstolen, som har besluttet at udmelde sagkyndige med henblik paa at faa belyst spoergsmaalet om, hvilke slutninger en pilot burde drage af disse oplysninger . Domstolen har ligeledes som vidner afhoert de to piloter, der tog ruten Lyon_Marseille, for at faa oplyst aarsagerne til, at de besluttede ikke at tage den direkte rute til Cannes .
8 Efter afhoeringen af de sagkyndige og af vidnerne har sagsoegte i lyset af de givne forklaringer meddelt ikke laengere at ville goere gaeldende, at beslutningen om at tage den direkte rute til Cannes i sig selv var udtryk for aabenbar dumdristighed .
9 I anden raekke har sagsoegte til stoette for, at van Kasteel ' s adfaerd maa anses for dumdristig, henvist til den beslutning, som sagsoegte haevder, han tog om at gaa ned fra en hoejde af 1 500 meter til en hoejde af mindre end 1 000 meter paa et tidspunkt, hvor han floej ind i uroligt vejr, og hvor sigtbarheden pludselig blev forringet .
10 Det er ubestridt, at van Kasteel kl . 16.52 i sin sidste radiokontakt med Marseille-Marignane lufthavnen meddelte, at flyet befandt sig i en hoejde af 4 500 fod, dvs . cirka 1 500 meter, og at flyet omkring ti minutter senere knustes mod Sainte-Victoire-bjergets nordlige side i en hoejde af cirka 960 meter .
11 Det fremgaar imidlertid ikke af sagens akter, saasom den af Grimaud for det franske transportministerium udarbejdede indledende undersoegelsesrapport og undersoegelsesrapporten fra gendarmeriet, herunder bilagene til disse rapporter, at flyets tab af hoejde skyldtes en bevidst beslutning fra pilotens side om at ville gaa ned under skyerne . Hverken Grimaud, i sine udtalelser for Domstolen, eller de af parterne udpegede sagkyndige har med sikkerhed kunnet bekraefte, at tabet af hoejde var et resultat af en beslutning fra pilotens side fremfor foelgen af et voldsomt vindstoed . Under disse omstaendigheder har sagsoegte erkendt, at tabet af hoejde kan vaere blevet foraarsaget af den meget staerke turbulens, som flyet befandt sig i .
12 Efter afhoeringen af vidnerne og de sagkyndige har sagsoegte imidlertid fastholdt et tredje forhold, fremfoert til stoette for, at den ulykkesramte pilots adfaerd maa anses for aabenbart dumdristig . Sagsoegte har nemlig haevdet, at en saadan dumdristighed foelger af den staerke beslutsomhed, med hvilken piloten valgte at flyve ind i det urolige omraade, som han saa komme, i stedet for straks at vende om og soege efter en lufthavn, hvor han kunne lande .
13 En stillingtagen hertil kraever en bedoemmelse af de forskellige omstaendigheder omkring de sidste minuter af den omtvistede flyvning, hvorom der hersker tvivl, og af de vurderinger af disse omstaendigheder, som de sagkyndige har anlagt .
14 I denne forbindelse understreges indledningsvis, at vejrudsigten fra Lyon-Bron lufthavnen meldte uroligt vejr med stedvis kraftig regn ud over Montélimar i forbindelse med staerk og uregelmaessig vind fra syd . Der var forudsagt en sigtbarhed paa 10-15 km, nedsat til 6-10 km i regn . Disse oplysninger gav ikke grundlag for at antage, at sigtbarheden, som er en meget vigtig faktor for piloter, der, som det var tilfaeldet med van Kasteel, gennemfoerer en flyvning under VFR-forhold, pludselig ville blive betydeligt forringet . Iagttagelser, gjort af Marseille-Marignane kl . 16.00 ( lokal tid ), det vil sige en time foer det sandsynlige tidspunkt for ulykken, taler om en sigtbarhed paa 15 km .
15 Det meget urolige vejr, der var aarsag til den omtvistede ulykke, var saaledes ikke paaregnet eller meddelt af de meteorologiske tjenester, hvis oplysninger piloterne havde adgang til . Det fremgaar desuden af udsagnene fra de to vidner, der var van Kasteel ' s rejsefaeller, og som ogsaa selv floej lette fly, at deres beslutninger om at foelge ruten over Rhône-dalen til Marseille ikke var begrundet i de meteorologiske oplysninger, som de var i besiddelse af . En af dem blev i oevrigt, da han floej langs kysten, overrasket af et kraftigt tordenvejr ved La Ciotat, som han ikke slap ud af uden fare .
16 Oplysningerne fra Lyon-Bron angav endvidere, at himlen ville vaere daekket af altostratus ved cirka 2 400 meters hoejde sammen med 4 til 6/8 stratocomulus mellem 600 og 1 000 meters hoejde . Det fremgaar af de sagkyndiges udsagn, at der under saadanne atmosfaeriske omstaendigheder normalt er et omraade mellem de to skylag, som er naesten roligt . Ved at flyve, som han gjorde, i en hoejde af 1 500 meter, foretog van Kasteel sig derfor intet, som var i strid med reglerne om god flyvning .
17 Det foelger heraf, at der ikke kan bebrejdes van Kasteel noget med hensyn til hans optraeden som pilot indtil det tidspunkt, hvor hans fly floej ind i det uventede urolige vejr over omraadet Vauvenargues_Aix-en-Provence . Da der er tale om et bjergomraade, hvor vejrliget ifoelge Grimaud ' s udsagn under visse atmosfaeriske omstaendigheder kan aendre sig meget hurtigt, og hvor saadanne aendringer kan faa betydelig indflydelse paa flyveforholdene, laegger Domstolen Kommissionens og intervenienternes opfattelse om at, van Kasteel ikke kunne undgaa det urolige omraade, til grund .
18 Det eneste udestaaende spoergsmaal bliver herefter, hvorvidt det, saaledes som haevdet af sagsoegte, kan bebrejdes van Kasteel, at han ikke vendte om umiddelbart efter at vaere floejet ind i det urolige omraade .
19 Under den sidste radiokontakt med Marseille-Marignane kl . 16.52 meddelte van Kasteel, at han befandt sig i en byge ( » . . . I am in a shower« ). Paa spoergsmaalet om, hvorvidt han kunne se jorden, svarede han, at det kunne han en gang imellem ( »Sometimes yes« ). Det foelger heraf, at han ikke paa dette tids
punkt mente at befinde sig i et stoerre uroligt omraade, og samtalen giver i oevrigt ikke indtryk af, at piloten frygtede at miste enhver sigtbarhed .
20 Gendarmeriet og Grimaud ' s rapport antager, at ulykken indtraf ca . kl . 17.00 ( lokal tid ), det vil sige ikke senere end ti minutter efter den sidste radiokontakt . Det er uklart, hvad der skete i disse ti minutter, men flyet maa have aendret retning, idet flyveretningen paa tidspunktet for kollisionen mod Sainte-Victoire-bejerget var 90° i forhold til ruten Montélimar_Cannes .
21 Det fremgaar af de sagkyndiges udsagn, at det er meget lidt sandsynligt, at et vindstoed kan faa selv et let fly til at aendre retning . Den skete aendring i flyets retning maa under disse omstaendigheder derfor enten skyldes pilotens bevidste beslutning om at aendre kurs, f.eks . for hurtigst muligt at naa kysten, eller en pludselig bevaegelse for at undgaa bjerget, som piloten pludselig saa dukke ud af skyerne .
22 Ingen af disse to muligheder er usandsynlige . Grimaud har udtalt, at undersoegelsen af vraget viste, at motorernes omdrejningstal paa kollisionstidspunktet var hoejt, hvilket kunne tyde paa, at piloten saa bjerget i sidste oejeblik, og at han satte omdrejningstallet op med henblik paa at kunne udfoere en manoevre, der skulle saette ham i stand til at undgaa kollisionen . Grimaud har dog tilfoejet, at der i denne forbindelse intet kan siges med sikkerhed .
23 Under disse omstaendigheder maa det fastslaas, at det ikke helt kan udelukkes, at piloten, kort foer han ramte bjerget, havde besluttet sig til at vende om . Det er ogsaa muligt, at han ikke tog en saadan beslutning, men at det foerst var faa oejeblikke foer ulykken, at han mistede enhver sigtbarhed eller endog herredoemmet over flyet .
24 Det kan herefter ikke antages at vaere blevet fastslaaet med sikkerhed, at piloten har udfoert en eller flere handlinger, der var udtryk for uforsigtighed i loebet af de sidste ti minutter af flyvningen .
25 Under hensyn til denne usikkerhed samt til de konstaterede omstaendigheder omkring det urolige vejrs uforudsete karakter og van Kasteel ' s foering af flyet, indtil det floej ind i dette urolige vejr, maa Kommissionens paastand tages til foelge . Det bemaerkes herved, at det maa paahvile sagsoegte at foere bevis for de omstaendigheder, der kunne begrunde anvendelsen af en af ansvarsfrihedsreglerne i faellesordningens artikel 4 .
26 Det er herefter ikke noedvendigt at undersoege spoergsmaalet om den grad af uforsigtighed, der maa kraeves i forbindelse med en handling, for at anse denne for »aabenbart dumdristigt« .
27 De sagsoegte paa egne vegne og paa vegne af de fjorten andre forsikringsselskaber, der har undertegnet den den 28 . januar 1977 med Faellesskabets institutioner indgaaede kollektive forsikringsoverenskomst, boer derfor doemmes til betaling af det beloeb med renter, som Kommissionen er skyldig at betale arvingerne efter Gerrit Jan van Kasteel som foelge af den doedsulykke, som denne var offer for den 29 . april 1978 .
28 I henhold til procesreglementets artikel 69, stk . 2, doemmes den part, der taber sagen, til at afholde sagens omkostninger, hvis der er nedlagt paastand herom . Sagsoegte, der har tabt sagen, boer derfor tilpligtes at betale dens omkostninger, herunder intervenienternes omkostninger samt omkostningerne til godtgoerelser og vederlag til vidnerne og de sagkyndige .
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN ( foerste afdeling )
1 . Sagsoegte boer betale det beloeb med renter, som Kommissionen er skyldig at betale arvingerne efter Gerrit Jan van Kasteel, efter at denne afgik ved doeden som foelge af et ulykkestilfaelde den 29 . april 1978 .
2.Sagsoegte tilpligtes at betale sagens omkostninger, herunder intervenienternes omkostninger samt omkostningerne til godtgoerelser og vederlag til vidnerne og de sagkyndige .