61971J0037(01)
I sag nr. 37/71 genoptagelse,
MICHEL JAMET, tjenestemand ved Kommissionen for De europæiske Fællesskaber, repræsenteret og bistået af sin rådgiver, Marcel Grégoire, advokat ved Cour d'Appel i Bruxelles, 68, rue Camille Lemonnier i Bruxelles, med valgt adresse i Luxembourg hos Tony Biever, advokat, boende 83, boulevard Grande-Duchesse Charlotte,
sagsøger,
mod
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER, repræsenteret af sin juridiske rådgiver, Louis de la Fontaine, som befuldmægtiget, med valgt adresse i Luxembourg hos Emile Reuter, Kommissionens juridiske rådgiver, 4, boulevard Royal,
sagsøgt,
hvis genstand er et krav om genoptagelse af den dom, der er afsagt af De europæiske Fællesskabers Domstol den 28. juni 1972 i sag nr. 37/71,
afsiger
DOMSTOLEN (første afdeling)
sammensat af: R. Monaco, afdelingsformand, A. M. Donner og J. Mertens de Wilmars (refererende), dommere,
generaladvokat: K. Roemer
justitssekretær: A. Van Houtte
følgende
DOM
Faktiske og retlige omstændigheder
I — Sagsfremstilling og retsforhandlinger
De faktiske omstændigheder og procedurens forløb kan sammenfattes således: Den 28. juni 1972 afgjorde en dom afsagt af Domstolen tvisten mellem hr. Jamet, tjenestemand ved F.F.C. i Ispra, og Kommissionen.
Sagsøgeren klagede over, at han siden 1965 var indplaceret som teknisk tegner i lønklasse C 4/C 1 og efter sin forfremmelse den 3. februar 1971 i lønklasse B 4 som teknisk medarbejder, mens han i virkeligheden udførte arbejde som konstruktør svarende til en karriere i lønklasserne B 3/B 2.
Principalt sigtede hans klage på en omplacering til lønklasse B 3, subsidiært på delvis ophævelse af udnævnelses- og forfremmelsesafgørelsen af 3. februar 1971, for så vidt som denne afgørelse beskriver sagsøgerens stilling som en teknisk medarbejders og indplacerer den i lønklasse B 4 og, endnu mere subsidiært, på ophævelse af den stiltiende beslutning om afvisning af den klage, der blev indgivet den 3. marts 1971 over ovennævnte udnævnelses- og forfremmelsesafgørelse.
De to første påstande blev ikke antaget til realitetsbehandling, den tredje blev admitteret men erklæret ugrundet. Den dom, som kræves efterprøvet, fastslog blandt andet, at »selv om det er bevist, at sagsøgeren besidder de nødvendige kvalifikationer til stillingen som konstruktør, er det dog ikke tilstrækkeligt godtgjort, at han rent faktisk og regelmæssigt udfører alle de opgaver, som henhører under nævnte stilling«.
Ved memorandum af 6. oktober 1972 modtog sagsøgeren sin bedømmelsesrapport for perioden fra den 1. juli 1969 til den 30. juni 1971. Denne rapport indeholder under rubrikken »kategori, lønklasse« bemærkningen: »B 4«; under rubrikken »beskrivelse af opgaver svarende til den anvendte bedømmelse« bemærkningen »konstruktør« og under rubrikken »angivelse af vigtigere opgaver udført efter tildeling« bemærkningen »tegninger og udkast inden for mekanik og elektromekanik«.
En begæring om omplacering til lønklasse B 3, som sagsøgeren straks efter indgav, blev den 14. december 1972 afvist af generaldirektøren for F.F.C., som samtidig tilsendte sagsøgeren en skrivelse fra den bedømmende funktionær, ifølge hvilken bemærkningen »konstruktør« i bedømmelsesrapporten skyldtes en fejl, og som præciserede, at beskrivelsen af arbejdet — i betragtning af indholdet og den tilfældige karakter af de udførte udkast — ikke tillod at statuere, at tjenestemanden i den nævnte periode virkelig havde udført et arbejde, som nøje svarede til en konstruktørs.
Den 22. december 1972 indgav sagsøgeren, »for at sikre sin ret og uden præjudice for genoptagelsessagen«, en klage med henblik på omplacering til lønklasse B 3.
Den 28. december 1972 anlagdes den foreliggende genoptagelsessag. Den registeredes på Domstolens justitskontor den 2. januar 1973.
II — Parternes påstande
Sagsøgeren har nedlagt følgende påstand:
1.
Søgsmålet om genoptagelse af dom af 28. juni 1972 (første afdeling) i sag nr. 37/71 antages til realitetsbehandling og erklæres grundet.
2.
Som følge heraf underkastes nævnte dom af 28. juni 1972 en fornyet efterprøvelse, for så vidt som den vedrører realiteten i sagsøgerens søgsmål af 2. juli 1971; endvidere statueres det på ny med henblik herpå:
a)
at denne klage er grundet med hensyn til kravets tredje punkt, som allerede blev antaget til realitetsbehandling ved dom af 28. juni 1972;
b)
at den stiltiende afvisning af den klage, der blev indgivet af sagsøgeren den 3. marts 1971 og registreret den 18. marts 1971, annulleres;
c)
at der træffes afgørelse om, eller at det i det mindste udtales, at den stilling, som sagsøgeren er udnævnt til eller i det mindste effektivt bestrider, er en stilling som konstruktør, og at han er indplaceret eller i det mindste bør indplaceres i lønklasse B 3, idet løntrinnet inden for denne lønklasse skal fastsættes i medfør af vedtægtens artikel 46, og idet hans anciennitet i denne lønklasse begynder at løbe fra den 1. december 1970 og på det tildelte løntrin fra den 1. december 1969, eller subsidiært, på enhver anden dato, som måtte blive fastsat af Domstolen, med alle de heraf følgende retsvirkninger, og især, efterbetaling fra den 1. december 1970;
3.
Modparten pålægges omkostningerne i den oprindelige sag og den foreliggende genoptagelsessag.
Kommissionen har nedlagt følgende påstand:
—
Genoptagelsessagen afvises;
—
sagsøgeren pålægges sagsomkostningerne.
III — Parternes søgsmålsgrunde, indsigelser og andre anbringender
Parternes søgsmålsgrunde, indsigelser og andre anbringender kan sammenfattes således:
Sagsøgeren henviser til ordlyden af artikel 42 i Statutten for Det europæiske Atomenergifællesskabs Domstol: »en pådømt sag kan kun begæres genoptaget af Domstolen, hvis der fremkommer en faktisk omstændighed af afgørende betydning, der inden dommens afsigelse var ukendt for Domstolen og for den part, der begærer sagen genoptaget«.
Disse betingelser er opfyldt i det foreliggende tilfælde, eftersom bedømmelsesrapporten, der blev afgivet den 6. oktober 1972, var ukendt for Domstolen såvel som for sagsøgeren, og da denne rapport, som angiver benævnelsen af den stilling, sagsøgeren har haft, såvel som de vigtigere opgaver udført efter tildeling, er af afgørende betydning.
Kommissionen bestrider, at bedømmelsesrapporten er »en ny faktisk omstændighed af afgørende betydning«.
En bedømmelsesrapport har faktisk ingen som helst afgørende værdi, for så vidt angår en tjenestemands tilknytning. Den 3. februar 1971 blev sagsøgeren udnævnt til teknisk medarbejder med forfremmelse til lønklasse B 4, løntrin 4. Der havde i øvrigt ikke været opslået nogen ledig stilling som konstruktør ved F.F.C. i Ispra i løbet af de fire måneder før og de fire måneder efter den 3. februar 1971. Bemærkningen »konstruktør« kunne derfor kun hidrøre fra en fejl, således som den bedømmende funktionær fremhæver i sin skrivelse af 11. december 1972.
Bemærkningen »tegninger og udkast inden for elektromekanik« under rubrikken »angivelse af vigtigere opgaver udført efter tildeling« udgør heller ikke nogen ny faktisk omstændighed. Domstolen har faktisk allerede i sin dom af 28. juni 1972 fastslået, at sagsøgeren lejlighedsvis har udført fuldstændige, omend simple udkast, uden imidlertid at udøve alle de funktioner, som adskiller stillingen som konstruktør fra stillingen som teknisk tegner. Sagsøgeren har i øvrigt bekræftet dette sidste punkt.
Når der ikke foreligger en beslutning fra ansættelsesmyndigheden, her generaldirektøren for F.F.C. i lspra, kan udførelsen af visse opgaver, der henhører under en højere lønklasse, ikke berettige en omplacering af en tjenestemand.
Præmisser
1
Stævningen, der er indgivet i de rette former og inden for de fastsatte frister, sigter mod efterprøvelse af den dom, som Domstolen (første afdeling) den 28. juni 1972 afsagde mellem de samme parter, og som forkastede sagsøgerens klage med henblik på hans omplacering til stillingen som konstruktør ved Det fælles Forskningscenter i Ispra og hans forfremmelse til lønklasse B 3.
2
I medfør af indholdet af artikel 41 i den protokol vedrørende Statutten for Domstolen, der er bilag til EØF-traktaten, til indholdet af artikel 42 i den protokol vedrørende Statutten for Domstolen, der er bilag til Euratom-traktaten, og til indholdet af artikel 100 i procesreglementet træffer Domstolen, uden herved at foregribe afgørelsen om realiteten, i et lukket møde afgørelse om, hvorvidt en genoptagelsesbegæring kan tages til følge;
3
i henhold til de samme bestemmelser kan en pådømt sag kun begæres genoptaget, hvis der fremkommer en faktisk omstændighed af afgørende betydning, der inden dommens afsigelse var ukendt for Domstolen og for den part, der begærer sagen genoptaget.
4
Til støtte for sin begæring fremlægger sagsøgeren en bedømmelsesrapport vedrørende perioden 1. juli 1969-30. juni 1971 — forud for dommens afsigelse — tilstillet ham den 6. oktober 1972 og derfor ukendt såvel for ham som for Domstolen på det tidspunkt, hvor den dom, som begæres efterprøvet, blev afsagt;
5
under rubrikkerne: »stillingsbetegnelse« og »angivelse af vigtigere opgaver udført efter tildeling« bærer dette dokument henholdsvis bemærkningen »konstruktør« og »tegninger og udkast inden for mekanik og elektromekanik«;
6
sagsøgeren slutter heraf, at den stilling, han beklædte på det pågældende tidspunt var og stadig er en konstruktør-stilling, og at de vigtigere opgaver udført efter tildeling svarer til denne stilling.
7
Den dom, som begæres efterprøvet, hviler blandt andet på den konstatering, at sagsøgeren ikke udførte alle en konstruktørs opgaver;
8
bedømmelsesrapportens bemærkninger kan efter deres natur ikke afkræfte denne konstatering;
9
for så vidt angår bemærkningen »konstruktør«, vil en bemærkning i en bedømmelsesrapport ikke kunne ændre rækkeviden og virkningen af den retsakt, hvorved ansættelsesmyndigheden har udnævnt sagsøgeren til teknisk medarbejder;
10
i øvrigt er beskrivelsen af sagsøgerens arbejdsområde, hvoraf det fremgår, at han udarbejder tegninger og udkast, ikke uforenelig med de konstateringer, som han selv er enig i, og som ligger til grund for dommen, hvorefter hans arbejdsområde kun omfattede en del af en konstruktørs arbejdsområde;
11
disse bemærkninger vil følgelig ikke kunne betragtes som fremkomst af en ny faktisk omstændighed, der kan få afgørende betydning for udfaldet af den tvist, om hvilken der blev afsagt dom den 28. juni 1972;
12
begæringen om genoptagelse kan derfor ikke tages til følge.
Vedrørende sagsomkostningerne
13
Sagsøgeren har ikke fået medhold i sin begæring;
14
i henhold til procesreglementets artikel 69, stk. 2 bliver den part, der taber sagen, dømt til at afholde sagsomkostningerne;
15
i henhold til artikel 70 i nævnte reglement skal imidlertid de udgifter, som er afholdt af institutionerne i forbindelse med sager rejst af tjenestemænd og øvrige ansatte i Fællesskaberne, bæres af disse selv.
På grundlag af disse præmisser,
under henvisning til procesdokumenterne;
etter at have hørt den retererende dommers rapport;
etter at have hørt generaladvokaten;
under henvisning til protokollerne vedrørende Statutten for De europæiske Fællesskabers Domstol, der er bilag til EØF-traktaten samt til Euratom-traktaten;
under henvisning til procesreglementet, især dettes artikler 69, 70 og 98 til 100;
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN (første afdeling)
idet den forkaster enhver anden videregående eller hermed uforenelig påstand, følgende:
1.
Begæringen om genoptagelse kan ikke tages til følge.
2.
Hver part bærer sine omkostninger.
R. Monaco
A. M. Donner
J. Mertens de Wilmars
Afsagt i lukket retsmøde i Luxembourg den 13. marts 1973.
Justitssekretæren
A. Van Houtte
Formand for første afdeling
R. Monaco