61964J0024
DOMSTOLENS DOM
AF 2. DECEMBER 1964 (
1
)
A. M. Dingemans
mod Bestuur der Sociale Verzekeringsbank
(Anmodning om præjudiciel afgørelse)
Sag 24/64
Processprog: Nederlandsk
Angående:
En anmodning om fortolkning af visse bestemmelser i EØF-Rådets forordning nr. 3 om vandrende arbejdstageres sociale sikring (JO af 16. 12. 1958, s. 561 f; findes ikke på dansk) forelagt Domstolen i henhold til artikel 177 i traktaten om oprettelse af Det europæiske økonomiske Fællesskab af den fungerende præsident for Centrale Raad van Beroep, der er øverste retsinstans for sager vedrørende socialsikring, ved kendelse af 29. april 1964 i den sag, der verserer for denne ret mellem de ovennævnte parter.
Domskonklusion:
1.
Det kendes for ret, at udtrykket »lovgivning« i artikel 1b, artikel 2, stk. 1 (indledningen) og artikel 3 i EØF-Rådets forordning nr. 3 om vandrende arbejdstageres sociale sikring (De Europæiske Fællesskabers Tidende af 16. december 1958, s. 561 f) også omfatter al nederlandsk lovgivning om invaliditetsforsikring, der omfatter invaliditetsydelser, bortset fra ydelser ved arbejdsulykker eller erhvervssygdomme, selv om denne lovgivning er trådt i kraft senere end forordning nr. 3 og ikke er blevet meddelt i overensstemmelse med betingelserne i den nævnte forordnings artikel 3.
2.
Det fastslås, at ændringen til bilag X til forordning nr. 3, som blev offentliggjort i JO den 14. februar 1964, dvs. efter Interimwet Invaliditeitsrentetrekkers, viser, at den nederlandske lovgivning er af type B, når bortses fra pensionsordningen for visse minearbejdere.
Generaladvokatens forslag til afgørelse:
at spørgsmålene besvares således:
Første spørgsmål: Udtrykket »lovgivning« i artikel 1b, artikel 2 og artikel 3 i forordning nr. 3 omfatter Interimwet.
Andet spørgsmål: Den i kapitel II i Interimwet omhandlede ekstra pension hænger sammen med en lovgivning af type B, som forstået i forordningens artikel 24, stk. 1.
Sammendrag
1.
Retspleje — prœjudiciel afgørelse — Domstolens kompetence — grœnser (
2
)
(EØF-traktaten, artikel 177)
2.
Fri bevægelighed for personer — vandrende arbejdstagere — forsikring — »lovgivning« i den i EØF-Rådets forordning nr. 3 forudsatte betydning — begreb (
3
)
1.
I henhold til artikel 177 er Domstolen, når den træffer præjudicielle afgørelser, kun kompetent til at udtale sig om fortolkningen af traktaten og retsakter vedtaget af Fællesskabets institutioner, men kan hverken anvende traktaten eller retsakterne på et konkret forhold eller udtale sig om fortolkningen af en medlemsstats interne ret.
2.
Udtrykket »lovgivning« i artikel 1b, artikel 2, stk. 1 (indledningen) og artikel 3 i EØF-Rådets forordning nr. 3 om vandrende arbejdstageres sociale sikring (De Europæiske Fællesskabers Tidende af 16. 12. 1958, s. 561 f) finder også anvendelse på enhver nederlandsk lovgivning om invaliditetsforsikring, der omfatter invaliditetsydelser, bortset fra ydelser ved arbejdsulykker eller erhvervssygdomme, selv om denne lovgivning er trådt i kraft senere end forordning nr. 3 og ikke er blevet meddelt i overensstemmelse med betingelserne i den nævnte forordnings artikel 3.
(
1
) – Oversat fra fransk.
(
2
) – Jf. sammendrag nr. 1. sag 100/63. Sml. 1954—, s. 527: sammendrag nr. 1. sag 6/64. Sml. 1954 —. s. 531.
(
3
) – Jf. sammendrag nr. 2, sag 100/63, Sml. 1954—, s. 527.