61996CJ0249_DA
Parter
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Parter
I sag C-249/96,
angaaende en anmodning, som Industrial Tribunal, Southampton (Det Forenede Kongerige), i medfoer af EF-traktatens artikel 177 har indgivet til Domstolen for i den for naevnte ret verserende sag,
Lisa Jacqueline Grant
mod
South-West Trains Ltd,
">at opnaa en praejudiciel afgoerelse vedroerende EF-traktatens artikel 119, Raadets direktiv 75/117/EOEF af 10. februar 1975 om indbyrdes tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivninger om gennemfoerelse af princippet om lige loen til maend og kvinder (EFT L 45, s. 19) og Raadets direktiv 76/207/EOEF af 9. februar 1976 om gennemfoerelse af princippet om ligebehandling af maend og kvinder for saa vidt angaar adgang til beskaeftigelse, erhvervsuddannelse, forfremmelse samt arbejdsvilkaar (EFT L 39, s. 40),
har
DOMSTOLEN
sammensat af praesidenten, G.C. Rodríguez Iglesias, afdelingsformaendene C. Gulmann, H. Ragnemalm og M. Wathelet samt dommerne G.F. Mancini, J.C. Moitinho de Almeida, P.J.G. Kapteyn, J.L. Murray, D.A.O. Edward, J.-P. Puissochet (refererende dommer), G. Hirsch, P. Jann og L. Sevón,
generaladvokat: M.B. Elmer
justitssekretaer: fuldmaegtig L. Hewlett,
efter at der er indgivet skriftlige indlaeg af:
- Lisa Jacqueline Grant ved Cherie Booth, QC, samt ved barristers Peter Duffy og Marie Demetriou
- South-West Trains Ltd ved Nicholas Underhill, QC, og barrister Murray Shanks
- den franske regering ved kontorchef Catherine de Salins og fuldmaegtig Anne de Bourgoing, begge Juridisk Tjeneste, Udenrigsministeriet, som befuldmaegtigede
- Det Forenede Kongeriges regering ved John E. Collins, Treasury Solicitor's Department, som befuldmaegtiget, bistaaet af barristers Stephen Richards og David Anderson
- Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber ved Christopher Docksey, Marie Wolfcarius og Carmel O'Reilly, Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuldmaegtigede,
paa grundlag af retsmoederapporten,
efter at der i retsmoedet den 9. juli 1997 er afgivet mundtlige indlaeg af Lisa Jacqueline Grant ved Cherie Booth, Peter Duffy og Marie Demetriou, af South-West Trains Ltd ved Nicholas Underhill og Murray Shanks, af Det Forenede Kongeriges regering ved John E. Collins, David Anderson og Patrick Elias, QC, og af Kommissionen ved Carmel O'Reilly og Marie Wolfcarius,
og efter at generaladvokaten har fremsat forslag til afgoerelse den 30. september 1997,
afsagt foelgende
Dom
Dommens præmisser
1 Ved kendelse af 19. juli 1996, indgaaet til Domstolen den 22. juli 1996, har Industrial Tribunal, Southampton, i medfoer af EF-traktatens artikel 177 forelagt Domstolen seks praejudicielle spoergsmaal vedroerende fortolkningen af traktatens artikel 119, Raadets direktiv 75/117/EOEF af 10. februar 1975 om indbyrdes tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivninger om gennemfoerelse af princippet om lige loen til maend og kvinder (EFT L 45, s. 19) og Raadets direktiv 76/207/EOEF af 9. februar 1976 om gennemfoerelse af princippet om ligebehandling af maend og kvinder for saa vidt angaar adgang til beskaeftigelse, erhvervsuddannelse, forfremmelse samt arbejdsvilkaar (EFT L 39, s. 40).
2 Spoergsmaalene er rejst under en tvist mellem Lisa Jacqueline Grant og hendes arbejdsgiver, South-West Trains Ltd (herefter »SWT«), vedroerende dennes naegtelse af at yde rejsebegunstigelser for Lisa Grant's samleverske.
3 Lisa Grant er ansat ved SWT, et jernbaneselskab i Southampton-omraadet.
4 Punkt 18 i Lisa Grant's ansaettelseskontrakt, der vedroerer »rejsebegunstigelser«, bestemmer foelgende:
»De er berettiget til de rejsebegunstigelser i form af fri afbenyttelse af transportmidler eller til nedsatte takster, som gaelder for ansatte i Deres loenklasse. Ogsaa Deres aegtefaelle og ydelsesberettigede paaroerende er berettigede til rejsebegunstigelser. Rejsebegunstigelser ydes efter [arbejdsgiverens] skoen og vil blive inddraget, saafremt de misbruges.«
5 Paa tidspunktet for de faktiske omstaendigheder indeholdt det regulativ, som arbejdsgiveren havde udstedt til gennemfoerelse af disse regler om rejsebegunstigelser (Staff Travel Facilities Privilege Ticket Regulations), foelgende bestemmelse i punkt 8 (om »aegtefaeller«):
»Billetter til nedsat takst udstedes til ansatte, som er gift ... for disses aegtefaeller, medmindre den paagaeldende aegtefaelle er lovmaessigt separeret fra den ansatte.
...
Rejsebegunstigelser ydes til fordel for en 'common law opposite sex spouse' (udtryk, som normalt betegner en samlever af det modsatte koen) til ansatte ... saafremt der er afgivet erklaering paa tro og love om, at de i mindst to aar har levet i et fast samlivsforhold med hinanden ...«
6 Regulativet indeholder endvidere betingelser for at yde rejsebegunstigelser til ansatte, som er i aktiv tjeneste (pkt. 1-4), ansatte, som er midlertidigt eller endeligt udtraadt af tjenesten (pkt. 5-7), aegtefaeller, som er efterladte efter den ansatte (pkt. 9), den ansattes boern (pkt. 10-11) samt familiemedlemmer, som den ansatte havde forsoergerpligt overfor (pkt. 12).
7 Den 9. januar 1995 anmodede Lisa Grant under henvisning til disse bestemmelser om rejsebegunstigelser for sin samleverske, som hun erklaerede at have levet med i et »fast samlivsforhold« i mere end to aar.
8 SWT afslog at yde rejsebegunstigelser med den begrundelse, at det for ugifte alene var muligt at yde saadanne begunstigelser for en samlever af modsat koen.
9 Lisa Grant anlagde herefter sag mod SWT ved Industrial Tribunal, Southampton, og gjorde gaeldende, at afslaget paa hendes ansoegning var forskelsbehandling paa grundlag af koen i strid med Equal Pay Act 1970 (lov om lige loen), traktatens artikel 119 og/eller direktiv 76/207. Hun gjorde navnlig gaeldende, at hendes forgaenger i stillingen - som var en mand, der i sin tid havde afgivet erklaering om, at han i mere end to aar havde levet i et fast samlivsforhold med en kvinde - havde faaet tildelt de rejsebegunstigelser, som hun var blevet naegtet.
10 Industrial Tribunal, Southampton, fandt, at det var et vanskeligt spoergsmaal at afgoere, om naegtelsen af at yde de omhandlede rejsebegunstigelser, som beroede paa den ansattes seksuelle orientering, var en »forskelsbehandling med hensyn til koen« i den forstand, hvori dette udtryk er anvendt i traktatens artikel 119 samt i direktiverne om ligebehandling af maend og kvinder. Retten anfoerte, at visse af de britiske domstole, som havde truffet afgoerelse i lignende sager, havde afvist, at der forelaa en saadan forskelsbehandling, hvorimod Domstolens dom af 30. april 1996 i sagen P. mod s. (sag C-13/94, Sml. I, s. 2143) »giver et vist grundlag for den opfattelse, at forskelsbehandling paa grundlag af seksuel orientering er ulovlig«.
11 Dette er baggrunden for, at den nationale ret har forelagt Domstolen foelgende praejudicielle spoergsmaal:
»1) Er det (med forbehold af punkt 6 forneden) i strid med princippet om lige loen til maend og kvinder i henhold til artikel 119 i traktaten om oprettelse af Det Europaeiske Faellesskab og artikel 1 i Raadets direktiv 75/117, at en ansat naegtes rejsebegunstigelser for en ugift samboende af samme koen, naar der ydes saadanne begunstigelser til fordel for en ansats aegtefaelle eller ugifte samboende af det modsatte koen?
2) Omfatter begrebet 'forskelsbehandling med hensyn til koen' i artikel 119 ogsaa forskelsbehandling paa grundlag af den ansattes seksuelle orientering?
3) Omfatter begrebet 'forskelsbehandling med hensyn til koen' i artikel 119 ogsaa forskelsbehandling paa grundlag af den ansattes samboendes koen?
4) Saafremt spoergsmaal 1 besvares bekraeftende, har da en ansat, som naegtes saadanne begunstigelser, efter faellesskabsretten en ret mod sin arbejdsgiver, der kan gennemtvinges umiddelbart?
5) Er en saadan naegtelse i strid med Raadets direktiv 76/207?
6) Vil en arbejdsgiver kunne retfaerdiggoere en saadan naegtelse ved at henvise til - og godtgoere - a) at formaalet med de paagaeldende begunstigelser er at tilgodese gifte eller hermed ligestillede personer og, b) at forholdet mellem samboende af samme koen traditionelt og generelt ikke sidestilles af samfundet med aegteskab, frem for at henvise til en oekonomisk eller organisatorisk grund i relation til den paagaeldende beskaeftigelse?«
12 Paa grund af den naere forbindelse mellem de seks spoergsmaal, skal de behandles under ét.
13 Indledningsvis bemaerkes, at Domstolen allerede har fastslaaet, at rejsebegunstigelser, som en arbejdsgiver som foelge af ansaettelsesforholdet yder tidligere ansatte, disses aegtefaeller eller personer, over for hvem de ansatte har forsoergerpligt, er »loen« i traktatens artikel 119's forstand (jf. herom dom af 9.2.1982, sag 12/81, Garland, Sml. s. 359, praemis 9).
14 I den foreliggende sag er det ubestridt, at en rejsebegunstigelse, som en arbejdsgiver yder en ansat i henhold til ansaettelseskontrakten for dennes aegtefaelle eller en person af modsat koen, som den ansatte lever i et fast samlivsforhold med uden for aegteskab, omfattes af traktatens artikel 119. En saadan begunstigelse omfattes derfor ikke af direktiv 76/207, der er naevnt i det femte spoergsmaal fra den nationale ret (jf. dom af 13.2.1996, sag C-342/93, Gillespie m.fl., Sml. I, s. 475, praemis 24).
15 Det fremgaar saavel af de oevrige spoergsmaal som af forelaeggelseskendelsens praemisser, at den nationale ret soeger oplyst, om en arbejdsgivers naegtelse af at yde rejsebegunstigelser for en person af samme koen, som en ansat lever i et fast samlivsforhold med, er en forskelsbehandling i strid med traktatens artikel 119 og med direktiv 75/117, naar saadanne rejsebegunstigelser ydes for den ansattes aegtefaelle eller en person af modsat koen, som den ansatte lever i et fast samlivsforhold med uden for aegteskab.
16 Lisa Grant har for det foerste gjort gaeldende, at en saadan naegtelse er en direkte forskelsbehandling paa grundlag af koen. Hun anfoerer, at hendes arbejdsgiver ville have truffet en anden afgoerelse, hvis det var en mand, som boede sammen med en kvinde, der havde gjort krav paa de i hovedsagen omhandlede rejsebegunstigelser, og ikke en kvinde, som bor sammen med en anden kvinde.
17 I den forbindelse anfoerer Lisa Grant, at den omstaendighed, at hendes mandlige forgaenger i stillingen fik tildelt rejsebegunstigelser for sin ugifte samleverske, i sig selv viser, at der foreligger en direkte forskelsbehandling paa grundlag af koen. Efter Lisa Grant's opfattelse er en kvindelig arbejdstager genstand for en forskelsbehandling paa grundlag af koen, hvis ikke hun, naar situationen i oevrigt er den samme, nyder de samme fordele som en mandlig arbejdstager (dette kriterium benaevnes i Det Forenede Kongerige »but for test«).
18 Endvidere anfoerer Lisa Grant, at afslaget paa hendes ansoegning udgoer en forskelsbehandling paa grundlag af seksuel orientering, som omfattes af begrebet »forskelsbehandling med hensyn til koen« i traktatens artikel 119. Efter sagsoegeren i hovedsagens opfattelse beror forskelsbehandling paa grundlag af seksuel orientering paa fordomme vedroerende den seksuelle eller foelelsesmaessige adfaerd, der normalt forventes af en person af et bestemt koen, og er derfor reelt baseret paa de paagaeldende personers koen. Hun tilfoejer, at denne fortolkning har grundlag i den ovennaevnte dom i sagen P. mod S., og at den er i overensstemmelse saavel med de resolutioner og henstillinger, der er vedtaget af Faellesskabets institutioner, som med udviklingen i folkerettens regler om menneskerettigheder og de nationale regler om ligebehandling.
19 Endelig goer Lisa Grant gaeldende, at afslaget paa hendes ansoegning ikke er objektivt begrundet.
20 SWT samt den franske regering og Det Forenede Kongeriges regering har gjort gaeldende, at naegtelsen af at yde en begunstigelse som den, der er omhandlet i hovedsagen, ikke strider mod traktatens artikel 119. De anfoerer for det foerste, at ovennaevnte dom i sagen P. mod s. er begraenset til tilfaelde af koensskifte og alene ligestiller en forskelsbehandling, som beror paa en persons koensskifte, med en forskelsbehandling beroende paa, at en person tilhoerer et bestemt koen.
21 Endvidere goer de gaeldende, at den forskelsbehandling, som Lisa Grant klager over, ikke skyldes hendes seksuelle orientering eller tilboejelighed, men den omstaendighed, at hun ikke opfylder betingelserne i virksomhedens regulativ.
22 Endelig anfoerer de, at en forskelsbehandling paa grundlag af seksuel orientering ikke er nogen »forskelsbehandling med hensyn til koen« i den forstand, hvori dette udtryk er anvendt i traktatens artikel 119 eller i direktiv 75/117. De henviser i den forbindelse navnlig til den naevnte traktatbestemmelses ordlyd og formaal samt den omstaendighed, at der ikke er enighed mellem medlemsstaterne om at ligestille faste samlivsforhold mellem personer af samme koen med faste samlivsforhold mellem personer af forskelligt koen, at disse faste samlivsforhold ikke er beskyttet ved artikel 8 eller 12 i den europaeiske konvention af 4. november 1950 til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlaeggende frihedsrettigheder (herefter »konventionen«), og at der ikke foreligger nogen forskelsbehandling i samme konventions artikel 14's forstand.
23 Heller ikke Kommissionen finder afslaget paa Lisa Grant's ansoegning stridende mod traktatens artikel 119 eller direktiv 75/117. Efter dens opfattelse kan en forskelsbehandling paa grundlag af arbejdstageres seksuelle orientering anses for en »forskelsbehandling med hensyn til koen« i artikel 119's forstand. Den forskelsbehandling, Lisa Grant klager over, beror dog ifoelge Kommissionen ikke paa hendes seksuelle orientering, men paa den omstaendighed, at hun ikke lever sammen med en anden som »et par« eller med en »aegtefaelle« i den betydning, hvori disse udtryk forstaas efter de fleste medlemsstaters retssystemer, efter faellesskabsretten og den ret, som er udledt af konventionen. Under disse omstaendigheder mener Kommissionen ikke, at den forskellige behandling i henhold til reglerne i den virksomhed, hvor Lisa Grant arbejder, strider mod traktatens artikel 119.
24 I betragtning af de foreliggende omstaendigheder, som disse fremgaar af sagens akter, boer det foerst undersoeges, om en betingelse i en virksomheds regulativ som den, der er omhandlet i hovedsagen, udgoer en direkte forskelsbehandling paa grundlag af arbejdstagerens koen. I benaegtende fald skal det herefter undersoeges, om det er et krav i faellesskabsretten, at arbejdsgivere ligestiller faste samlivsforhold mellem to personer af samme koen med samlivsforhold mellem gifte personer eller faste samlivsforhold uden for aegteskab mellem to personer af modsat koen. Endelig skal det undersoeges, om en forskelsbehandling paa grundlag af seksuel orientering er en forskelsbehandling paa grundlag af arbejdstagerens koen.
25 For det foerste boer det fremhaeves, at der ifoelge regulativet i den virksomhed, hvor Lisa Grant arbejder, ydes rejsebegunstigelser for arbejdstageren, hans »aegtefaelle« - dvs. den person, arbejdstageren er gift med, og som han ikke er lovformeligt separeret fra - eller en person af modsat koen, som arbejdstageren har levet i et »fast« samlivsforhold med i mere end to aar, hans boern, personer i hans familie, som han har forsoergerpligt overfor, samt hans efterlevende aegtefaelle.
26 Afslaget paa Lisa Grant's ansoegning er begrundet med, at hun ikke opfylder betingelserne i disse bestemmelser og navnlig ikke betingelsen om, at hun lever sammen med en »aegtefaelle« eller med en person af modsat koen, som hun har levet i et »fast« samlivsforhold med i mere end to aar.
27 Denne sidste betingelse, som er, at arbejdstageren lever fast sammen med en person af det modsatte koen for at kunne faa rejsebegunstigelser for denne, anvendes uden hensyn til arbejdstagerens koen, saaledes som det i oevrigt er tilfaeldet med de oevrige alternative betingelser, der er fastsat i virksomhedens regulativ. Saaledes naegtes en mandlig arbejdstager rejsebegunstigelser for en person, han lever sammen med, hvis denne er af samme koen som arbejdstageren, ligesom de naegtes en kvindelig arbejdstager for en person, hun lever sammen med, hvis denne er af samme koen som hende.
28 Da den betingelse, som er fastsat i virksomhedens regulativ, gaelder ens for kvindelige og mandlige arbejdstagere, kan den ikke antages at udgoere en direkte forskelsbehandling paa grundlag af koen.
29 For det andet boer det, hvad angaar anvendelsen af en betingelse som den, der er omhandlet i hovedsagen, undersoeges, om personer, der lever fast sammen med en partner af samme koen, er i samme situation som personer, der er gift, eller som lever i et fast samlivsforhold uden for aegteskab med en partner af modsat koen.
30 Lisa Grant har navnlig gjort gaeldende, at disse to situationer ligestilles mere og mere med hinanden i medlemsstaternes, Faellesskabets og andre internationale organisationers ret.
31 I den forbindelse bemaerkes, at det ganske vist maa medgives Lisa Grant, at Europa-Parlamentet i en erklaering har beklaget enhver forskelsbehandling beroende paa en persons seksuelle tilboejelighed, men at Faellesskabet ikke indtil nu har vedtaget nogen bestemmelser med henblik paa en saadan ligestilling.
32 Hvad angaar medlemsstaternes ret bemaerkes, at visse af medlemsstaterne ganske vist ligestiller samliv mellem to personer af samme koen med aegteskab, omend ikke fuldt ud, men at de fleste medlemsstater kun ligestiller saadanne samlivsforhold med faste, heteroseksuelle forhold uden for aegteskab hvad angaar et vist begraenset antal rettigheder eller ikke anerkender saadanne samlivsforhold saerskilt.
33 Hvad angaar Den Europaeiske Menneskerettighedskommission har denne antaget, at trods den udvikling, der er sket i nutiden hvad angaar indstillingen til homoseksualitet, er faste, homoseksuelle forhold ikke omfattet af den ret til respekt for familielivet, som er beskyttet ved den europaeiske menneskerettighedskonventions artikel 8 (jf. navnlig afgoerelse af 3.5.1983, sag nr. 9369/81, X og Y mod Det Forenede Kongerige, DR 32, s. 220; af 14.5.1986, sag nr. 11716/85, s. mod Det Forenede Kongerige, DR 47, s. 274, praemis 2, og af 19.5.1992, sag nr. 15666/89, Kerkhoven og Hinke mod Nederlandene, ikke offentliggjort, praemis 1), og at den omstaendighed, at nationale bestemmelser om beskyttelsen af familien stiller gifte personer og personer af modsat koen, der bor sammen som mand og kone, gunstigere end personer af samme koen, der lever i et fast samlivsforhold, ikke strider mod konventionens artikel 14, som navnlig forbyder forskelsbehandling paa grundlag af koen (jf. ovennaevnte afgoerelse i sagen s. mod Det Forenede Kongerige, praemis 7, afgoerelse af 9.10.1989, sag nr. 14753/89, C. og L.M. mod Det Forenede Kongerige, ikke offentliggjort, praemis 2, og af 10.2.1990, sag nr. 16106/90, B. mod Det Forenede Kongerige, DR 48, s. 278, praemis 2).
34 Den Europaeiske Menneskerettighedsdomstol har i oevrigt i en anden sammenhaeng fortolket konventionens artikel 12 saaledes, at denne bestemmelse kun sigter til traditionelle aegteskaber mellem to personer af forskelligt biologisk koen (jf. Den Europaeiske Menneskerettighedsdomstols dom af 17.10.1986, Rees, Serie A, nr. 106, s. 19, praemis 49, og af 27.9.1990, Cossey, Serie A, nr. 184, s. 17, praemis 43).
35 Det fremgaar af det anfoerte, at faste samlivsforhold mellem to personer af samme koen ikke efter gaeldende ret i Faellesskabet ligestilles med forhold mellem gifte personer eller med faste samlivsforhold uden for aegteskab mellem personer af modsat koen. Foelgelig er en arbejdsgiver ikke efter faellesskabsretten forpligtet til at ligestille en person, der lever i et fast samlivsforhold med en partner af samme koen, med en person, som er gift, eller som lever i et fast samlivsforhold uden for aegteskab med en partner af modsat koen.
36 Under disse forhold kan det i givet fald kun tilkomme lovgiver at vedtage foranstaltninger, som kan aendre den foreliggende situation.
37 For det tredje har Lisa Grant gjort gaeldende, at det fremgaar af den ovennaevnte dom i sagen P. mod S., at en forskelsbehandling paa grundlag af seksuel orientering er en »forskelsbehandling paa grundlag af koen« i strid med traktatens artikel 119.
38 I denne sidste sag blev Domstolen spurgt, om en afskedigelse, der beroede paa den paagaeldende arbejdstagers koensskifte, maatte anses for en »forskelsbehandling paa grundlag af koen« i direktiv 76/207's forstand.
39 Den forelaeggende ret var saaledes i tvivl om, hvorvidt dette direktiv ikke havde et videre anvendelsesomraade end Sex Discrimination Act 1975 (lov om forskelsbehandling paa grundlag af koen), som retten skulle anvende, og som efter dens opfattelse kun omfattede forskelsbehandling beroende paa, at den paagaeldende arbejdstager tilhoerer det ene eller det andet koen.
40 I deres indlaeg ved Domstolen havde Det Forenede Kongeriges regering og Kommissionen gjort gaeldende, at direktivet alene forbyder forskelsbehandling beroende paa, at den paagaeldende arbejdstager tilhoerer det ene eller det andet koen, men ikke en forskelsbehandling, som udspringer af, at arbejdstageren har skiftet koen.
41 Som svar paa denne argumentation bemaerkede Domstolen, at de direktivbestemmelser, som forbyder forskelsbehandling af maend og kvinder, blot, inden for det begraensede omraade, hvor de gaelder, er udtryk for lighedsprincippet, som er et af faellesskabsrettens grundlaeggende principper. Domstolen fandt, at denne omstaendighed talte mod en indskraenkende fortolkning af disse bestemmelsers anvendelsesomraade og foerte til, at de maatte anvendes paa den forskelsbehandling, der udspringer af den paagaeldende arbejdstagers koensskifte.
42 Domstolen fandt, at en saadan forskelsbehandling i det vaesentlige, hvis ikke udelukkende, finder sted paa grundlag af den paagaeldendes koen. Denne betragtning, som foerer til at antage, at en saadan forskelsbehandling boer forbydes paa samme maade som en forskelsbehandling, der beror paa, at den paagaeldende tilhoerer et bestemt koen - og hvilken forskelsbehandling den har en meget taet forbindelse med - er dog begraenset til det tilfaelde, hvor en arbejdstager skifter koen, og gaelder derfor ikke i det tilfaelde, hvor den forskellige behandling skyldes en persons seksuelle orientering.
43 Heroverfor har Lisa Grant imidlertid gjort gaeldende, at faellesskabsbestemmelserne om ligebehandling af maend og kvinder i lighed med visse bestemmelser i national ret eller i internationale konventioner boer fortolkes saaledes, at de omfatter forskelsbehandling paa grundlag af seksuel orientering. I den forbindelse henviser sagsoegeren i hovedsagen navnlig til den internationale konvention af 19. december 1966 om borgerlige og politiske rettigheder (Danmarks traktater, 1976, s. 154), hvori begrebet »koen« ifoelge en udtalelse fra den menneskerettighedskomité, der er oprettet i henhold til konventionens artikel 28, ogsaa sigter til de paagaeldende personers seksuelle praeferencer (meddelelse nr. 488/1992, Toonen mod Australien, konstateringer vedtaget den 31.3.1994, 50. session, pkt. 8.7).
44 Vedroerende dette spoergsmaal paapeges, at den omhandlede konvention hoerer til de internationale bestemmelser om beskyttelse af menneskerettigheder, som Domstolen tager hensyn til ved anvendelsen af faellesskabsrettens generelle principper (se f.eks. dom af 18.10.1989, sag 374/87, Orkem mod Kommissionen, Sml. s. 3283, praemis 31, og af 18.10.1990, forenede sager C-297/88 og C-197/89, Dzodzi, Sml. I, s. 3763, praemis 68).
45 Selv om overholdelsen af de grundlaeggende rettigheder, der indgaar som en integrerende del af disse generelle principper, er en betingelse for, at Faellesskabets retsakter er lovlige, kan disse rettigheder dog ikke i sig selv medfoere, at de udvider anvendelsesomraadet for traktatens bestemmelser ud over de gaeldende rammer for Faellesskabets kompetence (jf. herom navnlig, hvad angaar raekkevidden af EF-traktatens artikel 235 for beskyttelsen af menneskerettighederne, udtalelse 2/94 af 28.3.1996, Sml. I, s. 1759, praemis 34 og 35).
46 Hertil kommer, at menneskerettighedskomitéen i den meddelelse, Lisa Grant henviser til - hvilket organ i oevrigt ikke er nogen retsinstans, og hvis udtalelser ikke har bindende retsvirkning - uden at angive nogen saerlig begrundelse herfor ifoelge selve udtalelsens ordlyd begraensede sig til at »bemaerke, at udtrykket 'koen' i artikel 2, stk. 1, og artikel 26 efter dens opfattelse maa antages at omfatte seksuelle praeferencer«.
47 En saadan bemaerkning - som i oevrigt ikke synes at afspejle den almindelige anerkendte fortolkning, der indtil nu er blevet anlagt af det begreb for forskelsbehandling paa grundlag af koen, som findes i de forskellige internationale konventioner om beskyttelse af grundlaeggende rettigheder - kan derfor under alle forhold ikke foere Domstolen til at udvide anvendelsesomraadet for traktatens artikel 119. Under disse omstaendigheder maa betydningen af artikel 119 ligesom enhver anden bestemmelse i faellesskabsretten fastlaegges under hensyn til dens ordlyd og formaal samt dens plads i traktatens opbygning og den juridiske sammenhaeng, den indgaar i. Det fremgaar af de foregaaende betragtninger, at faellesskabsretten ikke paa sit nuvaerende stadium omfatter en forskelsbehandling paa grundlag af seksuel orientering som den, der er omhandlet i hovedsagen.
48 Det skal dog bemaerkes, at Amsterdam-traktaten om aendring af traktaten om Den Europaeiske Union, traktaterne om oprettelse af De Europaeiske Faellesskaber og visse tilknyttede akter, der er undertegnet den 2. oktober 1997, tilfoejer en artikel 6 A til EF-traktaten, hvorefter Raadet, naar Amsterdam-traktaten er traadt i kraft, paa visse betingelser (enstemmighed og efter forslag fra Kommissionen og hoering af Europa-Parlamentet) kan traeffe hensigtsmaessige foranstaltninger til afskaffelse af forskellige former for forskelsbehandling, herunder forskelsbehandling paa grund af seksuel orientering.
49 I betragtning af det ovenfor anfoerte er det endelig ufornoedent at behandle Lisa Grant's argument om, at et afslag af den karakter, der er givet hende, ikke er objektivt begrundet.
50 Den nationale rets spoergsmaal skal herefter besvares med, at en arbejdsgivers afslag paa at yde en rejsebegunstigelse for en person af samme koen, som en arbejdstager lever i et fast samlivsforhold med, naar der indroemmes en saadan begunstigelse for en arbejdstagers aegtefaelle eller en person af modsat koen, som arbejdstageren lever i et fast samlivsforhold med uden for aegteskab, ikke er en forskelsbehandling i strid med traktatens artikel 119 eller direktiv 75/117.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
51 De udgifter, der er afholdt af Det Forenede Kongeriges og af den franske regering samt af Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke erstattes. Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN
vedroerende de spoergsmaal, der er forelagt af Industrial Tribunal, Southampton, ved kendelse af 19. juli 1996, for ret:
En arbejdsgivers afslag paa at yde en rejsebegunstigelse for en person af samme koen, som en arbejdstager lever i et fast samlivsforhold med, naar der indroemmes en saadan begunstigelse for en arbejdstagers aegtefaelle eller en person af modsat koen, som arbejdstageren lever i et fast samlivsforhold med uden for aegteskab, er ikke en forskelsbehandling i strid med EF-traktatens artikel 119 eller Raadets direktiv 75/117/EOEF af 10. februar 1975 om indbyrdes tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivninger om gennemfoerelse af princippet om lige loen til maend og kvinder.