62021CJ0810_SUM
Forenede sager C-810/21 – C-813/21
Caixabank SA m.fl.
mod
WE m.fl.
(anmodninger om præjudiciel afgørelseindgivet af Audiencia Provincial de Barcelona)
Domstolens dom (Niende Afdeling) af 25. januar 2024
»Præjudiciel forelæggelse – forbrugerbeskyttelse – direktiv 93/13/EØF – urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler – udgifter afledt af formaliseringen af aftalen om lån med pant i fast ejendom – tilbagebetaling af de beløb, som er betalt i medfør af et kontraktvilkår, der er erklæret urimeligt – begyndelsestidspunkt for søgsmål med påstand om tilbagebetaling«
Forbrugerbeskyttelse – urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler – direktiv 93/13 – midler, der har til formål at bringe anvendelsen af urimelige kontraktvilkår til ophør – aftale om lån med pant i fast ejendom – kontraktvilkår, hvorved forbrugeren pålægges udgifterne til indgåelse af aftalen – søgsmål med påstand om tilbagebetaling – forældelsesfrist – begyndelsestidspunkt – national lovgivning, der fastsætter en forældelsesfrist på ti år – national retspraksis, hvorved fristens begyndelsestidspunkt er fastsat til tidspunktet for forbrugerens kendskab til de faktiske omstændigheder, som kontraktvilkårets urimelige karakter udgøres af – regler for anvendelsen af forældelsesfristen – ingen hensyntagen til varigheden af eller forbrugerens kendskab til, at det pågældende kontraktvilkår er urimeligt – ikke tilladt – uforenelighed med effektivitetsprincippet
(Rådets direktiv 93/13, art. 6, stk. 1, og art. 7, stk. 1)
(jf. præmis 46-51 og 53-55 samt domskonkl. 1)
Forbrugerbeskyttelse – urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler – direktiv 93/13 – midler, der har til formål at bringe anvendelsen af urimelige kontraktvilkår til ophør – aftale om lån med pant i fast ejendom – kontraktvilkår, hvorved forbrugeren pålægges udgifterne til indgåelse af aftalen – søgsmål med påstand om tilbagebetaling – forældelsesfrist – begyndelsestidspunkt – regler for anvendelsen af forældelsesfristen – forbrugerens kendskab til, at et kontraktvilkår er urimeligt, og til de retlige konsekvenser heraf – national retspraksis, hvorefter fast national retspraksis om ugyldigheden af tilsvarende kontraktvilkår anses for at godtgøre et sådant kendskab – ikke tilladt
(Rådets direktiv 93/13)
(jf. præmis 57-61 og domskonkl. 2)
Jf. afgørelsens tekst.