62020TJ0577_RES
Sag T-577/20
Ryanair DAC
mod
Europa-Kommissionen
Rettens dom (Tiende Udvidede Afdeling) af 11. maj 2022
»Statsstøtte – det tyske marked for lufttransport – lån indrømmet af Tyskland til Condor Flugdienst – afgørelse, hvorved støtten erklæres forenelig med det indre marked – artikel 107, stk. 3, litra c), TEUF – rammebestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder – specifikke vanskeligheder, der ikke er et resultat af en vilkårlig omkostningsfordeling inden for koncernen – vanskeligheder, der er for alvorlige til, at koncernen selv kan løse dem – risiko for afbrydelse af en vigtig tjeneste«
Annullationssøgsmål – fysiske eller juridiske personer – retsakter, som berører dem umiddelbart og individuelt – Kommissionens afgørelse, hvorved en statslig foranstaltning erklæres forenelig med det indre marked, uden at der indledes en formel undersøgelsesprocedure – søgsmål anlagt af de interesserede parter som omhandlet i artikel 108, stk. 2, TEUF – søgsmål med henblik på at beskytte de interesserede parters processuelle rettigheder – formaliteten
[Art. 108, stk. 2, TEUF og art. 263, stk. 4, TEUF; Rådets forordning 2015/1589, art. 1, litra h), art. 4, stk. 3, og art. 6, stk. 1]
(jf. præmis 13-20)
Statsstøtte – påtænkte støtteforanstaltninger – Kommissionens undersøgelse – indledende fase og kontradiktorisk fase – en støttes forenelighed med det indre marked – vanskeligheder ved bedømmelsen – Kommissionens forpligtelse til at indlede den kontradiktoriske fase – alvorlige vanskeligheder – begreb – objektiv karakter – bevisbyrde – omstændigheder, der godtgør, at der foreligger sådanne vanskeligheder – Kommissionens pligt til på eget initiativ og i mangel af indicier herfor at fremskaffe alle de oplysninger, som kan være relevante, og som den ikke er blevet gjort bekendt med – foreligger ikke
(Art. 108, stk. 2 og 3, TEUF; Rådets forordning 2015/1589, art. 4, stk. 3 og 4)
(jf. præmis 25-28)
Statsstøtte – forbud – undtagelser – støtte, der kan anses for forenelig med det indre marked – redningsstøtte til en kriseramt virksomhed – vurdering, henset til artikel 107, stk. 3, litra c), TEUF og rammebestemmelserne for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte ikke-finansielle virksomheder – kriterier – kriseramt virksomhed – kriseramt virksomhed, der indgår i en koncern – selskab, der ikke kan modtage statsstøtte i henhold til rammebestemmelserne – undtagelse – betingelser – vanskeligheder, der hidrører fra virksomheden selv og ikke er et resultat af en vilkårlig omkostningsfordeling inden for koncernen – vanskeligheder, der er for alvorlige til, at koncernen selv kan løse dem
[Art. 107, stk. 3, litra c), TEUF; Kommissionens meddelelse 2014/C 249/01, punkt 22]
(jf. præmis 39-65)
Statsstøtte – forbud – undtagelser – støtte, der kan anses for forenelig med det indre marked – redningsstøtte til en kriseramt virksomhed – vurdering i henset til artikel 107, stk. 3, litra c), TEUF og rammebestemmelserne for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte ikke-finansielle virksomheder – kriterier – varetagelse af et formål af fælles interesse – foranstaltning mod at forhindre sociale problemer eller afhjælpe markedssvigt – risiko for afbrydelse af en vigtig tjeneste, der er vanskelig at genetablere i tilfælde af den støttemodtagende virksomheds lukning
[Art. 107, stk. 3, litra c), TEUF; Kommissionens meddelelse 2014/C 249/01, punkt 43 og 44]
(jf. præmis 68-88)
Statsstøtte – Kommissionens afgørelse om ikke at gøre indsigelse om national foranstaltning – begrundelsespligt – rækkevidde
[Art. 107, stk. 3, litra c), TEUF og art. 296 TEUF]
(jf. præmis 100-109)
Resumé
Den Europæiske Unions Ret har bekræftet, at den tyske redningsstøtte til Condor er forenelig med EU-retten
Den omstændighed, at Condors økonomiske vanskeligheder udsprang af, at Thomas Cook-koncernen var blevet taget under konkursbehandling, var ikke til hinder for Kommissionens godkendelse af støtten
Den 25. september 2019 anmodede luftfartsselskabet Condor Flugdienst GmbH (herefter »Condor«), som hovedsageligt leverede lufttransporttjenester til rejsearrangører med afgange fra flere tyske lufthavne, om indledning af insolvensbehandling som følge af konkursbehandlingen af Thomas Cook Group plc (herefter »Thomas Cook-koncernen«), som Condor var helejet af.
Samme dag anmeldte Forbundsrepublikken Tyskland en foranstaltning med redningsstøtte, der var begrænset til seks måneders varighed, til fordel Condor til Europa-Kommissionen. Den anmeldte støtte tilsigtede at opretholde en organiseret lufttransport og begrænse de negative følger for Condor, dennes passagerer og ansatte, som skyldtes likvidationen af moderselskabet, idet den gav Condor mulighed for at fortsætte sin virksomhed, indtil selskabet indgik en aftale med sine kreditorer, og det eventuelt blev solgt.
Uden at indlede den formelle undersøgelsesprocedure, der er foreskrevet i artikel 108, stk. 2, TEUF, kvalificerede Kommissionen ved afgørelse af 14. oktober 2019 (herefter »den anfægtede afgørelse«) (
1
) den anmeldte foranstaltning som statsstøtte, der var forenelig med det indre marked i henhold til artikel 107, stk. 3, litra c), TEUF og til rammebestemmelserne for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte ikke-finansielle virksomheder (
2
).
Retten (Tiende Udvidede Afdeling) frifandt Kommissionen i det søgsmål, som luftfartsselskabet Ryanair DAC (herefter »sagsøgeren«) havde anlagt med påstand om annullation af denne afgørelse. Ved denne lejlighed gav denne retsinstans navnlig præciseringer om undersøgelsen af, om støtte til redning og omstrukturering er forenelig med det indre marked, henset til reglen i rammebestemmelserne om, at en virksomhed, der indgår i en koncern, kun kan modtage redningsstøtte, hvis virksomhedens vanskeligheder hidrører fra virksomheden selv, og de ikke er et resultat af en vilkårlig omkostningsfordeling inden for koncernen, og at vanskelighederne er for alvorlige til, at koncernen selv kan løse dem.
Rettens bemærkninger
I første række forkastede Retten anbringenderne om annullation vedrørende den omstændighed, at Kommissionen have begået en retlig fejl ved at beslutte ikke at indlede den formelle undersøgelsesprocedure, selv om den burde have næret tvivl i forbindelse med den foreløbige undersøgelse af den anmeldte støttes forenelighed med det indre marked.
I denne henseende gjorde sagsøgeren navnlig gældende, at konstateringen af den anmeldte støttes forenelighed med det indre marked var i strid med rammebestemmelsernes punkt 22, punkt 44, litra b), og punkt 74, hvilket afslørede tvivl, som burde have foranlediget Kommissionen til at indlede den formelle undersøgelsesprocedure.
Samtidig med, at den bekræftede, at Kommissionen er forpligtet til at indlede den formelle undersøgelsesprocedure, når der er tvivl om en anmeldt støttes forenelighed med det indre marked, forkastede Retten indledningsvis klagepunktet om Kommissionens tilsidesættelse af rammebestemmelsernes punkt 22.
I henhold til nævnte punkt 22 kan »[e]n virksomhed, der tilhører [...] en større koncern, [...] normalt ikke modtage støtte [efter [rammebestemmelserne], medmindre det kan påvises, at virksomhedens vanskeligheder hidrører fra virksomheden selv og ikke er et resultat af en vilkårlig omkostningsfordeling inden for koncernen, og at virksomhedens vanskeligheder er for alvorlige til, at koncernen selv kan løse dem«.
Med hensyn til sætningsleddet »medmindre det kan påvises, at virksomhedens vanskeligheder hidrører fra virksomheden selv og ikke er et resultat af en vilkårlig omkostningsfordeling inden for koncernen«, følger det ifølge Retten af fortolkningen af ordlyden af, tilblivelseshistorien og sammenhængen for nævnte punkt 22, at dette sætningsled kun indeholder én betingelse, som skal fortolkes således, at vanskelighederne for en virksomhed, der indgår i en koncern, skal anses for at hidrøre fra virksomheden, såfremt de ikke er et resultat af en vilkårlig omkostningsfordeling inden for koncernen.
I denne henseende bemærkede Retten, at formålet med rammebestemmelsernes punkt 22 er at undgå, at en virksomhedskoncern overfører sine omkostninger, gæld eller passiver til en enhed i koncernen, hvorved enheden gøres berettiget til redningsstøtte, selv om den ikke ellers ville være berettiget hertil. Formålet med dette punkt er derimod ikke at udelukke en virksomhed, der er en del af en koncern, fra anvendelsesområdet for redningsstøtte, med den begrundelse alene, at dens vanskeligheder udspringer af vanskeligheder for resten af koncernen eller for et andet selskab i koncernen, for så vidt som de nævnte vanskeligheder ikke er skabt kunstigt eller fordelt vilkårligt inden for nævnte koncern.
Eftersom sagsøgeren i det foreliggende tilfælde ikke havde tilbagevist Kommissionens konklusioner om, at Condors vanskeligheder hovedsageligt skyldtes likvidationen af Thomas Cook-koncernen og ikke var et resultat af en vilkårlig omkostningsfordeling inden for koncernen, havde dette selskab ikke godtgjort, at der var tvivl om, hvorvidt den anmeldte foranstaltning var forenelig med den betingelse, der er fastsat i rammebestemmelsernes punkt 22.
Denne konklusion kunne ikke drages i tvivl ved konstateringen om, at Condors vanskeligheder i denne henseende var knyttet til, at fordringer på store beløb, som Condor havde i forhold til Thomas Cook-koncernen, blev slettet i forbindelse med dennes cash-pooling. Cash-pooling inden for en koncern er nemlig en almindelig og udbredt praksis inden for virksomhedskoncerner, som tilsigter at lette finansieringen i koncernen ved at gøre det muligt for koncernens selskaber at spare omkostningerne til finansiering. I det foreliggende tilfælde var cash-pooling-ordningen i Thomas Cook-koncernen blevet oprettet flere år tidligere og var ikke årsagen til sidstnævntes vanskeligheder.
Da der ikke forelå noget konkret indicium, som gjorde det muligt at fastslå, at Thomas Cook-koncernens cash-pooling-ordning var vilkårlig, påhvilede det ikke Kommissionen på eget initiativ at undersøge, om nævnte ordning var rimelig.
Desuden havde sagsøgeren ikke godtgjort tvivl i undersøgelsen af den betingelse, der er fastsat i rammebestemmelsernes punkt 22, hvorefter vanskelighederne for en virksomhed, der indgår i en koncern, såsom Condor, skal være for alvorlige til, at koncernen selv kan løse dem. I denne henseende bemærkede Retten for det første, at Thomas Cook-koncernen selv var under konkursbehandling og havde indstillet alle sine aktiviteter. For det andet præciserede Retten, at Kommissionen ikke skulle afvente udfaldet af drøftelserne om et eventuelt salg af Condor med henblik på at løse selskabets økonomiske vanskeligheder, henset til redningsstøttens uopsættelighed, og idet alle igangværende kommercielle forhandlinger har en indbygget usikkerhed.
Derefter forkastede Retten klagepunktet om, at Kommissionen burde have næret tvivl med hensyn til, om den anmeldte støtte opfyldte de krav, der er fastsat i rammebestemmelsernes punkt 44, litra b), som præciserer, hvordan medlemsstaterne skal godtgøre, at den støttemodtagende virksomheds lukning sandsynligvis ville medføre alvorlige sociale problemer eller alvorlige markedssvigt.
I henhold til rammebestemmelsernes punkt 44, litra b), kan medlemsstaterne føre dette bevis ved at godtgøre, at »der er risiko for afbrydelse af en vigtig tjeneste, der er vanskelig at genetablere, og som vanskeligt ville kunne overtages af en eventuel konkurrent (f.eks. en national infrastrukturleverandør)«.
For at en tjenesteydelse kan anses for »vigtig«, kræves det ifølge Retten hverken, at den virksomhed, som leverer denne tjenesteydelse, spiller en vigtig systemisk rolle for økonomien i en region i den pågældende medlemsstat, at den er pålagt en tjenesteydelse af almindelig økonomisk interesse, eller at det er en tjenesteydelse af betydning på nationalt plan. Henset til den omstændighed, at en øjeblikkelig hjemtransport af Condors 200 000-300 000 passagerer, der var fordelt på 50-150 forskellige bestemmelsessteder, ikke med kort frist kunne varetages af andre konkurrerende luftfartsselskaber, havde Kommissionen således med føje konkluderet, at der var risiko for afbrydelse af en vigtig tjeneste, der er vanskelig at genetablere, hvorfor Condors udtræden af markedet kunne medføre et alvorligt svigt af dette marked.
Endelig forkastede Retten ligeledes sagsøgerens klagepunkt om, at Kommissionen havde foretaget en ufuldstændig og utilstrækkelig undersøgelse af den betingelse, der er fastsat i rammebestemmelsernes punkt 74, om, at redningsstøtten var en engangsstøtte, som ugrundet.
I anden række forkastede Retten anbringendet om en tilsidesættelse af den begrundelsespligt, der påhviler Kommissionen, og frifandt derfor Kommissionen i det hele.
(
1
) – Kommissionens afgørelse C(2019) 7429 final af 14.10.2019 vedrørende statsstøtte SA.55394 (2019/N) – Tyskland – Redningsstøtte til Condor (EUT 2020, C 294, s. 3).
(
2
) – Rammebestemmelserne for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte ikke-finansielle virksomheder (EUT 2014, C 249, s. 1, herefter »rammebestemmelserne«).