61994CJ0244_DA
Parter
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Parter
I sag C-244/94,
angaaende en anmodning, som Frankrigs Conseil d' État i medfoer af EF-traktatens artikel 177 har indgivet til Domstolen for i den for naevnte ret verserende sag,
Fédération française des sociétés d' assurance,
Société Paternelle-Vie,
Union des assurances de Paris-Vie,
Caisse d' assurance et de prévoyance mutuelle des agriculteurs
mod
Ministère de l' Agriculture et de la Pêche,
at opnaa en praejudiciel afgoerelse vedroerende fortolkningen af EF-traktatens artikel 85 ff.,
har
DOMSTOLEN
sammensat af praesidenten, G.C. Rodríguez Iglesias, afdelingsformaendene C.N. Kakouris og D.A.O. Edward samt dommerne G.F. Mancini, J.C. Moitinho de Almeida (refererende dommer), P.J.G. Kapteyn, C. Gulmann, J.L. Murray, P. Jann, H. Ragnemalm og L. Sevón,
generaladvokat: G. Tesauro
justitssekretaer: ekspeditionssekretaer H.A. Ruehl,
efter at der er indgivet skriftlige indlaeg af:
° sagsoegerne i hovedsagen ved advokat Dominique Voillemot, Paris
° den franske regering ved directeur adjoint Edwige Belliard og attaché principal d' administration centrale Claude Chavance, Udenrigsministeriets direction des affaires juridiques, som befuldmaegtigede
° Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber ved Richard Lyal, Kommissionens Juridiske Tjeneste, og Géraud de Bergues, der er udstationeret som national ekspert ved Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuldmaegtigede,
paa grundlag af retsmoederapporten,
efter at der i retsmoedet den 13. juni 1995 er afgivet mundtlige indlaeg af sagsoegerne i hovedsagen ved advokat Michel Guénaire og advokat Marie-Pia Hutin, Paris, af den franske regering ved Claude Chavance og af Kommissionen ved Richard Lyal og Géraud de Bergues,
og efter at generaladvokaten har fremsat forslag til afgoerelse den 13. juli 1995,
afsagt foelgende
Dom
Dommens præmisser
1 Ved beslutning af 24. juni 1994, indgaaet til Domstolen den 9. september 1994, har Frankrigs Conseil d' État i medfoer af EF-traktatens artikel 177 forelagt et praejudicielt spoergsmaal vedroerende fortolkningen af EF-traktatens artikel 85 ff.
2 Spoergsmaalet er blevet rejst under en sag, hvorunder Fédération française des sociétés d' assurance, Société Paternelle-Vie, Union des assurances de Paris-Vie og Caisse d' assurance et de prévoyance mutuelle des agriculteurs har nedlagt paastand om annullation af dekret nr. 90-1051 af 26. november 1990 om en supplerende, frivillig alderdomsforsikring for selvstaendige inden for landbruget, der er udstedt i henhold til artikel 1122-7 i code rural (JORF (fransk lovtidende) af 27.11.1990, s. 14581, herefter "dekret nr. 90-1051") paa grund af magtoverskridelse.
3 Dekret nr. 90-1051 indeholder de naermere regler om funktion og opbygning af den supplerende ordning om alderdomsforsikring for selvstaendige inden for landbruget, der finansieres ved frivillige bidrag, der kan fradrages i den skattepligtige erhvervsindkomst, og som blev indfoert ved lov nr. 88-1202 af 30. december 1988 om oekonomisk og social tilpasning af landbrugserhvervet (JORF af 31.12.1988, s. 16741).
4 I henhold til artikel 1, stk. 2, i dekret nr. 90-1051 forvaltes den nye supplerende ordning af Caisse nationale d' assurance vieillesse mutuelle agricole (herefter "CNAVMA") i samarbejde med de departementale eller multidepartementale gensidige socialforsikringskasser for landbruget (herefter "forsikringskasserne").
5 Sagsoegerne i hovedsagen har under sagen for Conseil d' État gjort gaeldende, at den omstaendighed, at CNAVMA har eneret paa at forvalte den paagaeldende ordning i samarbejde med forsikringskasserne, og at der er indroemmet skattefradragsret for de bidrag, der indbetales til CNAVMA, har gjort det muligt for CNAVMA at eliminere konkurrerende forsikringsselskaber paa markedet for livsforsikring, kapital- og pensionsopsparinger. Dekret nr. 90-1051 er derfor i strid med traktatens artikel 85 ff.
6 Da Conseil d' État naerer tvivl om, hvorledes faellesskabsretten skal fortolkes, har den besluttet at udsaette sagen og forelaegge Domstolen foelgende spoergsmaal:
"Skal et organ uden vinding for oeje, som forvalter en alderdomsforsikringsordning, der er indfoert i henhold til lov som en frivillig ordning til supplement af en obligatorisk forsikring, og som i henhold til administrativt fastsatte bestemmelser har form af en kapitalforsikring, navnlig for saa vidt angaar tilslutning, bidrag og ydelser, anses for en virksomhed, som omhandlet i traktatens artikel 85 ff.?"
7 Ifoelge den franske regering er CNAVMA, der siden den 1. januar 1994 har vaeret sluttet sammen med to andre centrale, gensidige kasser, en kasse for boernetilskud og hjaelpekassen for landbruget, til et faelles organ, Caisse centrale de la mutualité sociale agricole (herefter "CCMSA"), ikke en virksomhed i traktatens artikel 85 ff.' s forstand. Som begrundelse herfor har regeringen henvist til de karakteristika, der kendetegner den supplerende pensionsordning for selvstaendige inden for landbruget, "Coreva", samt det organ, der forvalter ordningen.
8 For det foerste varetages der sociale formaal med Coreva-ordningen. Ordningen blev indfoert for at beskytte en befolkningsgruppe, der kendetegnes af en lavere indkomst og en hoejere gennemsnitsalder end andre erhvervsgrupper, og for hvem den almindelige alderspensionsforsikringsordning ikke er tilstraekkelig, mod forskellige risici. Naar Coreva-ordningen har form af en kapitaliseringsordning, og ikke en fordelingsordning, beror dette paa, at sidstnaevnte ordning kun foreligger ved lovpligtige ordninger, der bygger paa et solidaritetsprincip, som omfatter et stort antal personer, hvilket ikke er tilfaeldet i den foreliggende sag.
9 For det andet er de rettigheder og forpligtelser, der bestaar i forholdet mellem forvaltningsorganet og forsikringstagerne, ikke reguleret ved en privatretlig aftale, men hviler paa et offentligretligt grundlag, der ikke kan aendres paa de beroerte parters initiativ eller efter deres interesser. Den franske regering har herved anfoert, at Coreva-ordningen bygger paa den almindelige alderspensionsforsikringsordning, at forsikringskasserne ikke kan foretage en udvaelgelse blandt de personer, der er omfattet af ordningens personlige og erhvervsmaessige anvendelsesomraade, som fastsat i artikel 1122-7 i code rural, da der ikke kraeves spoergeskema eller laegelige oplysninger forud for optagelsen, at bidragene fastsaettes i forhold til erhvervsindtaegten, samt at bidragene ikke kan overstige det loft, der er fastsat i den almindelige sociale sikringsordning gange tre, nemlig 4,5% (eller 7% ved forhoejet bidrag, der frit kan tilvaelges for et tidsrum af fem aar), samt at ydelserne udbetales i form af livrenter, aldrig i form af en kapitalydelse. Coreva-ordningen adskiller sig alene fra en lovbestemt obligatorisk ordning, der er baseret paa fordelingsprincippet, med hensyn til fastsaettelse af vaerdien af pensionspoints og af den supplerende alderspension, der foretages af CCMSA.
10 For det tredje er Coreva-ordningen baseret paa et solidaritetsprincip. De medlemmer, der ikke er i stand til at betale bidrag paa grund af sygdom, kan saaledes af en saerlig kommission fritages for betaling af bidrag, der i saa tilfaelde betales af en social hjaelpefond, der finansieres ved hensaettelse af 0,5% af de aarlige bruttobidrag, der indbetales til den supplerende ordning. I oevrigt kan ethvert medlem traede ud af ordningen uden nogen form for straf, da den paagaeldende i det hele bevarer de pensionsrettigheder, han har erhvervet. Saafremt den tilsluttede doer, inden forsikringen kommer til udbetaling, udbetales det kumulerede beloeb ikke til arvingerne som ved en livsforsikring eller en pensionsopsparing, men midlerne stilles til raadighed for ordningen og anvendes til opskrivning af de loebende pensioner.
11 For det fjerde handler forvaltningsorganet uden vinding for oeje. Dets administration varetages af frivillige, der vaelges paa de i artikel 1011 i code rural fastsatte betingelser, og forvaltningen er underlagt landbrugs- og finansministrenes faelles kontrol. Eventuelle frie midler, som forsikringskasserne maatte have til raadighed, kan endvidere kun anvendes til investeringer, der er godkendt ved bekendtgoerelse af 27. februar 1987 om aendring af bekendtgoerelse af 13. marts 1973 om anbringelse af midler, udlaan og laaneoptagelse, der foretages af gensidige socialkasser inden for landbruget (JORF af 16.4.1987, s. 4332). Administrationsomkostningerne daekkes gennem et saerligt bidrag, som ikke kan overstige det ved Landbrugsministeriets bekendtgoerelse herom fastsatte.
12 Paa grundlag af det saaledes anfoerte finder den franske regering, at Coreva-ordningen ifoelge sin natur ikke er en konkurrerende ordning, samt at dets forvaltningsorgan opfylder samtlige de betingelser, paa grundlag af hvilke Domstolen i dom af 17. februar 1993 (forenede sager C-159/91 og C-160/91, Poucet og Pistre, Sml. I, s. 637) antog, at organer, der varetager administrationen af saerlige sociale sikringsordninger som de i disse sager omhandlede, ikke er virksomheder i traktatens artikel 85 og 86' s forstand.
13 Den franske regering har subsidiaert henvist til, at den omstaendighed, at CCMSA er tillagt eneret, ikke er i strid med EF-traktatens artikel 90. Udoevelsen af en saadan eneret i sig selv bevirker ikke, at forvaltningsorganet misbruger sin dominerende stilling og kan ikke antages at ville foere til en situation, i hvilken organet vil kunne begaa misbrug.
14 Det bemaerkes, at Domstolen har fastslaaet, at inden for konkurrenceretten omfatter begrebet virksomhed enhver enhed, som udoever oekonomisk virksomhed, uanset denne enheds retlige status og dens finansieringsmaade (jf. bl.a. dom af 23.4.1991, sag C-41/90, Hoefner og Elser, Sml. I, s. 1979, praemis 21, og foernaevnte Poucet og Pistre-dom, praemis 17).
15 Domstolen fastslog endvidere i Poucet og Pistre-sagen, at dette begreb ikke omfatter organer, der varetager administrationen af visse lovpligtige sociale sikringsordninger, der bygger paa et solidaritetsprincip. For saa vidt angik den ordning vedroerende syge- og moderskabsforsikring, som i den naevnte sag var forelagt Domstolen, udbetaltes der ganske vist identiske ydelser til medlemmerne, men disses bidrag afhang af indkomsten; alderspensionerne i henhold til alderdomsforsikringsordningen finansieredes af de arbejdstagere, der var i beskaeftigelse; endvidere var de i henhold til lov fastsatte pensionsrettigheder ikke proportionale med de bidrag, der var indbetalt til alderdomsforsikringen; endelig bidrog ordninger, der gav overskud, til finansieringen af ordninger, der havde strukturelt betingede oekonomiske vanskeligheder. Denne solidaritet indebar noedvendigvis, at de forskellige ordninger maatte administreres af ét organ, samt at medlemskabet af disse ordninger var obligatorisk.
16 Spoergsmaalet om, hvorvidt begrebet virksomhed i traktatens artikel 85 ff. omfatter et organ, som det i hovedsagen omhandlede, skal vurderes paa grundlag af disse betragtninger.
17 Med hensyn hertil bemaerkes foerst, at medlemskab af Coreva-ordningen er frivilligt, at ordningen bygger paa et kapitaliseringsprincip, samt at de ydelser, ordningen giver ret til, udelukkende afhaenger af de indbetalte medlemsbidrag samt af de oekonomiske resultater af forvaltningsorganets investeringer. CCMSA udoever saaledes en oekonomisk virksomhed i konkurrence med livsforsikringsselskaberne. Som Kommissionen med rette har anfoert, vil en landbruger, der oensker at supplere sin almindelige alderspension, ved et valg mellem CCMSA og et forsikringsselskab, vaelge den loesning, der sikrer ham den bedste anbringelse af sine midler.
18 De elementer af solidaritet ordningen indeholder, og de oevrige karakteristika, som den franske regering har henvist til, kan ikke aendre denne konstatering.
19 For det foerste indebaerer solidaritetsprincippet i det foreliggende tilfaelde, at bidragenes stoerrelse er uafhaengige i forhold til risikoen, at indbetalte bidrag stilles til raadighed for ordningen, saafremt den tilsluttede doer, foer forsikringen kommer til udbetaling, at der kan meddeles fritagelse for betaling af bidrag i tilfaelde af sygdom samt i en midlertidig suspension med betaling af bidrag, begrundet i bedriftens oekonomiske forhold. Saadanne bestemmelser findes ogsaa i visse gruppelivsforsikringer eller kan indfoejes heri. Under alle omstaendigheder har solidaritetsprincippet en saerdeles begraenset raekkevidde, hvilket beror paa ordningens frivillige karakter. Henset hertil fratager dette ikke forvaltningsorganets virksomhed dens oekonomiske karakter.
20 Det bemaerkes endvidere, at selv om varetagelse af sociale formaal, kravene om solidaritet samt de oevrige regler, som den franske regering har henvist til, bl.a. i henseende til de rettigheder og forpligtelser, der paahviler forvaltningsorganet og de forsikrede, og i henseende til vedtaegter og begraensningerne med hensyn til investeringer, kan bevirke, at den ydelse, Coreva kan tilbyde, er mindre konkurrencedygtig end den tilsvarende ydelse, der tilbydes af livsforsikringsselskaber, er disse begraensninger dog ikke til hinder for at anse CCMSA' s virke for en oekonomisk virksomhed. Herefter skal det undersoeges, om disse begraensninger eksempelvis kan paaberaabes til stoette for at antage, at organet har en eneret til at tilbyde alderdomsforsikringer, hvis bidrag kan fradrages i den skattepligtige erhvervsindkomst.
21 Den omstaendighed i sig selv, at CCMSA ikke har vinding for oeje, er ikke til hinder for, at den virksomhed, organet udoever, er af oekonomisk karakter, naar denne, henset til de i praemis 17 anfoerte karakteristika, kan medfoere en adfaerd, som konkurrencereglerne har til formaal at hindre.
22 Den nationale rets spoergsmaal skal foelgelig besvares med, at et organ uden vinding for oeje, der forvalter en alderdomsforsikringsordning, der er indfoert i henhold til lov som en frivillig ordning til supplement af en obligatorisk forsikring, og som i henhold til administrativt fastsatte bestemmelser har form af en kapitalforsikring, navnlig for saa vidt angaar betingelser for tilslutning, bidrag og ydelser, er en virksomhed i traktatens artikel 85 ff.' s forstand.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
23 De udgifter, der er afholdt af den franske regering og af Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke erstattes. Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN
vedroerende det spoergsmaal, der er forelagt af Frankrigs Conseil d' État ved beslutning af 24. juni 1994, for ret:
Et organ uden vinding for oeje, der forvalter en alderdomsforsikringsordning, der er indfoert i henhold til lov som en frivillig ordning til supplement af en obligatorisk forsikring, og som i henhold til administrativt fastsatte bestemmelser har form af en kapitalforsikring, navnlig for saa vidt angaar betingelser for tilslutning, bidrag og ydelser, er en virksomhed i EF-traktatens artikel 85 ff.' s forstand.