61994CS0002_DA
Parter
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Parter
I sag C-2/94 SA,
Empresa Nacional de Urânio SA (ENU), Urgeiriça, Nelas kommune, ved advokaterne professor João Mota de Campos og João Luis Mota de Campos, Lissabon, Rua António Enes, 16-5 E, 1000 Lissabon,
rekvirent,
mod
Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber ved de juridiske konsulenter António Caeiro og Juergen Grunwald, som befuldmaegtigede, og med valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Gómez de la Cruz, Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagner-Centret, Kirchberg,
rekvisitus,
hvori der er fremsat begaering om bemyndigelse til at foretage arrest eller udlaeg i Faellesskabets aktiver i Portugal,
har
DOMSTOLEN
sammensat af praesidenten, G.C. Rodríguez Iglesias, afdelingsformaendene F.A. Schockweiler, P.J.G. Kapteyn, C. Gulmann og P. Jann samt dommerne G.F. Mancini, C.N. Kakouris, J.C. Moitinho de Almeida, J.L. Murray, D.A.O. Edward (refererende dommer), J.-P. Puissochet, G. Hirsch og H. Ragnemalm,
generaladvokat: A. La Pergola
justitssekretaer: R. Grass,
efter at have hoert generaladvokaten,
afsagt foelgende
Kendelse
Dommens præmisser
1 Ved processkrift indgivet til Domstolens Justitskontor den 23. december 1994 har Empresa Nacional de Urânio (herefter "ENU") i medfoer af artikel 1 i protokollen vedroerende De Europaeiske Faellesskabers privilegier og immuniteter (herefter "protokollen") fremsat begaering om bemyndigelse til at foretage arrest eller udlaeg i aktiver tilhoerende Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber for et beloeb svarende til sit krav mod Kommissionen i henhold til kendelse afsagt af Domstolen den 15. marts 1994 (sag C-107/91 DEP., ENU mod Kommissionen, ikke trykt i Samling af Afgoerelser) om fastsaettelse af sagsomkostninger som foelge af dommen af 16. februar 1993 (sag C-107/91, ENU mod Kommissionen, Sml. I, s. 599).
2 Domstolen fastslog i ovennaevnte dom af 16. februar 1993 i en sag, der var anlagt i henhold til Euratom-traktatens artikel 148, at Kommissionen havde undladt at traeffe beslutning om en anmodning, ENU havde indgivet til den i henhold til Euratom-traktatens artikel 53, stk. 2. Kommissionen blev doemt til at betale sagens omkostninger.
3 Da parterne ikke var enige om, hvilke udgifter der kunne kraeves erstattet, fastsatte Domstolen ved ovennaevnte kendelse af 15. marts 1994 det samlede beloeb af de udgifter, som Kommissionen skulle godtgoere ENU, til 6 000 000 ESC.
4 Da Kommissionen ikke betalte dette beloeb, har ENU fremsat naervaerende begaering for Domstolen om bemyndigelse til at gennemtvinge sit krav for et beloeb af 6 000 000 ESC, med tillaeg af paaloebne renter og sagsomkostninger, saaledes at der i henhold til Euratom-traktatens artikel 155 og 164 kan indledes tvangsfuldbyrdelsesprocedure for vedkommende nationale retsinstans.
5 Det er ubestridt, at Kommissionen efter begaeringens indgivelse har betalt ENU 6 000 000 ESC.
6 ENU har i en skriftlig besvarelse af et spoergsmaal fra Domstolen fastholdt at have retlig interesse i at opretholde begaeringen for saa vidt angaar morarenter, som haevdes at tilkomme ENU paa grund af Kommissionens forsinkede betaling.
7 Bemyndigelse til tvangsfuldbyrdelse forudsaetter, at der foreligger et fuldbyrdelsesgrundlag.
8 I den foreliggende sag foreligger der ikke noget fuldbyrdelsesgrundlag med hensyn til de morarenter, som haevdes at tilkomme ENU paa grund af Kommissionens forsinkede betaling. Den ovennaevnte kendelse af 15. marts 1994 om fastsaettelse af sagsomkostninger vedroerer ikke spoergsmaalet om morarenter, som maatte paaloebe i tidsrummet efter dens afsigelse.
9 ENU har anfoert, at det tilkommer den nationale retsinstans, ved hvilken ENU paataenker at indlede tvangsfuldbyrdelsesproceduren, at fastslaa forpligtelsen til at betale morarenter og at fastsaette den rentesats, som skal anvendes.
10 Denne argumentation er fejlagtig. Ifoelge artikel 74, stk. 1, i Domstolens procesreglement henhoerer konstateringen af en eventuel forpligtelse til at betale morarenter og fastsaettelsen af den rentesats, som skal anvendes, under Domstolens enekompetence.
11 Det er herefter ufornoedent at traeffe afgoerelse om den foreliggende begaering.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
12 Under hensyn til de saerlige omstaendigheder, som har givet anledning til den foreliggende tvist, forekommer det rimeligt at paalaegge hver part at baere sine egne omkostninger.
Afgørelse
Af disse grunde
bestemmer
DOMSTOLEN
1) Det er ufornoedent at traeffe afgoerelse i sagen.
2) Hver part baerer sine egne omkostninger.
Saaledes bestemt i Luxembourg den 29. september 1995.