62023CJ0135_RES
Lieta C‑135/23
Gesellschaft für musikalische Aufführungs- und mechanische Vervielfältigungsrechte eV (GEMA)
pret
GL
(Amtsgericht Potsdam lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)
Tiesas (pirmā palāta) 2024. gada 20. jūnija spriedums
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Intelektuālais īpašums – Autortiesības un blakustiesības – Direktīva 2001/29/EK – 3. panta 1. punkts – Izziņošana sabiedrībai – Jēdziens – Tikai materiālo iespēju nodrošināšana – Televizoru, kas aprīkoti ar istabas antenu un ļauj uztvert signālus un pārraidīt raidījumus, pieejamības nodrošināšana dzīvokļos – Peļņu nesošs raksturs – Tehnoloģiskās neitralitātes princips
Tiesību aktu tuvināšana – Autortiesības un blakustiesības – Direktīva 2001/29 – Dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošana informācijas sabiedrībā – Izziņošana sabiedrībai – Jēdziens – Vērtējuma kritēriji
(Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2001/29 3. panta 1. punkts)
(skat. 17.–26. punktu)
Tiesību aktu tuvināšana – Autortiesības un blakustiesības – Direktīva 2001/29 – Dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošana informācijas sabiedrībā – Izziņošana sabiedrībai – Jēdziens – Televizoru, kas aprīkoti ar istabas antenu un ļauj uztvert signālus un pārraidīt raidījumus, pieejamības nodrošināšana īres dzīvokļos – Iekļaušana – Nosacījums – Jauna sabiedrība – Īstermiņa īrnieki
(Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2001/29 3. panta 1. punkts)
(skat. 27.–46. punktu un rezolutīvo daļu)
Rezumējums
Tiesa, kurai Amtsgericht Potsdam (Potsdamas pirmās instances tiesa, Vācija) iesniedza lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu, precizē aizsargāta darba “izziņošanas sabiedrībai” jēdzienu Direktīvas 2001/29/EK (
1
) 3. panta 1. punkta izpratnē kontekstā, kurā dzīvokļu mājas apsaimniekotājs dara pieejamus televizorus, kas aprīkoti ar istabas antenu un ļauj uztvert signālus un pārraidīt raidījumus.
Gesellschaft für musikalische Aufführungs- und mechanische Vervielfältigungsrechte eV (GEMA), kas ir autortiesību mūzikas jomā kolektīvā pārvaldījuma organizācija, cēla prasību par zaudējumu atlīdzību saistībā ar autortiesībām pret GL – dzīvokļu mājas, kurā ir 18 izīrēti dzīvokļi, apsaimniekotāju –, pamatojoties uz to, ka pēdējais minētais šajos dzīvokļos darījis pieejamus šos televizorus.
Lai atrisinātu šo strīdu, iesniedzējtiesa būtībā vēlas noskaidrot, vai Direktīvas 2001/29 3. panta 1. punktā minētais jēdziens “izziņošana sabiedrībai” (turpmāk tekstā – jēdziens “izziņošana sabiedrībai”) attiecas uz šādu televizoru pieejamības nodrošināšanu.
Tiesas vērtējums
Vispirms Tiesa atgādina, ka jēdziens “izziņošana sabiedrībai” apvieno divus kumulatīvus elementus, proti, darba izziņošanas darbību un tā izziņošanu sabiedrībai, un prasa individualizētu vērtējumu. No Tiesas judikatūras izriet, ka tieši lietotāja centrālā loma, lai sniegtu saviem klientiem piekļuvi aizsargātiem darbiem, un tas, ka viņa iejaukšanās ir apzināta, it īpaši, ja tai ir peļņu nesošs raksturs, ļauj nošķirt, no vienas puses, “izziņošanu sabiedrībai” un, no otras puses, “tikai materiālo iespēju nodrošināšanu” (
2
).
Tiesa konstatē, ka, lai gan valsts tiesai ir jānosaka, vai pamatlietā aplūkojamā nekustamā īpašuma apsaimniekotājs veic “izziņošanas sabiedrībai” darbību, Tiesai tai jāsniedz šajā ziņā lietderīgas norādes, lai tā varētu izspriest tās izskatīšanā esošo lietu.
Šajā ziņā Tiesa norāda, pirmām kārtām, ka dzīvokļu mājas apsaimniekotājs, aprīkodams šos dzīvokļus ar televizoriem un istabas antenām, kas bez citu darbību veikšanas uztver signālus un ļauj pārraidīt raidījumus, it īpaši mūziku, apzināti veic darbības, lai īrētajos dzīvokļos un īres laikposmā nodrošinātu saviem klientiem piekļuvi šādiem raidījumiem, un nav izšķirošas nozīmes, vai viņi šo iespēju izmanto vai neizmanto. Turklāt šī apsaimniekotāja iesaistīšanās jāuzskata par papildu pakalpojuma sniegšanu, lai gūtu no tā noteiktu labumu. Tādējādi šāda pakalpojuma piedāvājums ļauj konstatēt izziņošanas peļņu nesošo raksturu. Šajā ziņā apstāklim, ka televizori ir savienoti ar “istabas” antenu, nevis ar “centrālo” antenu, nav nozīmes, jo šāda nošķiršana starp antenām neatbilstu tehnoloģiskās neitralitātes principam.
Otrām kārtām, runājot par jautājumu, vai aizsargātie darbi faktiski tikuši “izziņoti sabiedrībai”, Tiesa uzsver, ka jēdziens “sabiedrība” nozīmē nenoteiktu potenciālo adresātu skaitu un turklāt paredz diezgan lielu personu skaitu. Tādējādi šis jēdziens ietver noteiktu minimālo slieksni, kas no šī jēdziena izslēdz pārāk mazu, jo īpaši nenozīmīgu, attiecīgo personu skaitu. Lai noteiktu šo skaitu, jāņem vērā it īpaši personu skaits, kam vienlaikus, bet arī secīgi var būt piekļuve vienam un tam pašam darbam. Ja iesniedzējtiesa konstatētu, ka pamatlietā aplūkotās mājas dzīvokļi tiek izīrēti uz īsu termiņu, it īpaši tūristu izmitināšanas nolūkos, to īrnieki būtu jākvalificē kā “sabiedrība”, ņemot vērā, ka tie kopumā veido nenoteiktu potenciālo adresātu skaitu.
Trešām kārtām, Tiesa norāda, ka lai aizsargāts darbs varētu tikt kvalificēts par “izziņotu sabiedrībai”, tas jāizziņo īpašā tehniskā veidā, kas atšķiras no līdz tam izmantotajiem veidiem, vai, ja tā nav, “jaunai sabiedrībai”, citiem vārdiem – sabiedrībai, kuru autortiesību īpašnieks vēl nav ņēmis vērā, atļaujot sākotnēji izziņot savu darbu sabiedrībai. Šajā ziņā tādas mājas, kas tiek izīrēta īslaicīgi, it īpaši tūristu izmitināšanas nolūkos, dzīvokļu īrnieki var būt šāda “jauna” sabiedrība, jo šīs personas, lai gan atrodas minētā raidījuma pārklājuma zonā, bez šīs dzīvokļu mājas apsaimniekotāja iesaistīšanās, ar ko tas uzstāda šajos dzīvokļos ar istabas antenu aprīkotus televizorus, nevarētu baudīt pārraidīto darbu. Turpretim, ja iesniedzējtiesa konstatētu, ka pamatlietā aplūkojamie dzīvokļi ir izīrēti ilgtermiņa īrniekiem, pēdējie minētie nebūtu uzskatāmi par “jaunu sabiedrību”.
Tāpēc Tiesa uzskata, ka jēdziens “izziņošana sabiedrībai” jāinterpretē tādējādi, ka tas attiecas uz to, ka īres dzīvokļu mājas apsaimniekotājs apzināti dara pieejamus televizorus, kuri aprīkoti ar istabas antenu un kuri bez citu darbību veikšanas uztver signālus un ļauj pārraidīt raidījumus, ja vien šo dzīvokļu īrnieki var tikt uzskatīti par “jaunu sabiedrību”.
(
1
)	Saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2001/29/EK (2001. gada 22. maijs) par dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošanu informācijas sabiedrībā (OV 2001, L 167, 10. lpp.) 3. panta 1. punktu dalībvalstis autoriem piešķir ekskluzīvas tiesības atļaut vai aizliegt savu darbu izziņošanu sabiedrībai, izmantojot vadus vai neizmantojot tos, tajā skaitā savu darbu publiskošanu tā, lai sabiedrības locekļi tiem var piekļūt no pašu izvēlētas vietas pašu izvēlētā laikā.
(
2
)	Saskaņā ar Direktīvas 2001/29 27. apsvērumu “tikai materiālo iespēju nodrošināšana, dodot iespēju veikt izziņošanu vai to veicot, pati neveido izziņošanu šīs direktīvas nozīmē”.