62021TJ0598_RES
Lieta T‑598/21
European Association of Non‑Integrated Metal Importers & distributors (Euranimi)
pret
Eiropas Komisiju
Vispārējās tiesas (desmitā palāta) 2023. gada 4. oktobra spriedums
Aizsargpasākumi – Tērauda ražojumu tirgus – Konkrētu tērauda ražojumu imports – Īstenošanas regula (ES) 2021/1029 – Atcelšanas prasība – Interese celt prasību – Locus standi – Pieņemamība – Aizsargpasākuma pagarināšana – Nepieciešamība – Nopietna kaitējuma draudi – Pielāgošanās pasākumi – Savienības intereses – Acīmredzama kļūda vērtējumā
Atcelšanas prasība – Fiziskas vai juridiskas personas – Interese celt prasību – Radušās un pastāvošas intereses nepieciešamība – Prasība, kas prasītājam var dot labumu – Prasība atcelt regulu, ar kuru tiek pagarināti aizsargpasākumi tarifu kvotu režīma formā – Prasība, ko cēlusi profesionāla attiecīgā ražojuma importētāju interešu aizstāvības un pārstāvības apvienība – Pieņemamība
(LESD 263. panta ceturtā daļa)
(skat. 24.–36. punktu)
Atcelšanas prasība – Fiziskas vai juridiskas personas – Reglamentējoša akta jēdziens LESD 263. panta ceturtās daļas izpratnē – Jebkurš vispārpiemērojams akts, izņemot leģislatīvus aktus – Regula, ar kuru tiek pagarināts aizsargpasākums tarifu kvotu režīma formā – Iekļaušana
(LESD 263. panta ceturtā daļa; Komisijas Regula 2021/1029)
(skat. 43.–45. punktu)
Atcelšanas prasība – Fiziskas vai juridiskas personas – Reglamentējoši akti – Akti, kas nav saistīti ar īstenošanas pasākumiem un kas tieši skar prasītāju – Tiešas ietekmes jēdziens – Kritēriji – Akts, kas tieši ietekmē prasītāja tiesisko stāvokli – Komisijas regula, ar kuru noteikts aizsargpasākums tarifu kvotu režīma formā – Prasība, ko cēlusi profesionāla attiecīgā ražojuma importētāju interešu aizstāvības un pārstāvības apvienība – Pārstāvēto biedru tiešs skārums
(LESD 263. panta ceturtā daļa; Komisijas Regula 2021/1029)
(skat. 46.–52. punktu)
Atcelšanas prasība – Fiziskas vai juridiskas personas – Reglamentējoši akti – Akti, kas nav saistīti ar īstenošanas pasākumiem un kas tieši skar prasītāju – Īstenošanas pasākumu jēdziens – Kritēriji – Komisijas regula, ar kuru noteikts aizsargpasākums tarifu kvotu režīma formā – Kvotu režīms, kas rada tiesiskas sekas neatkarīgi ne no viena īstenošanas pasākuma – Pieņemamība
(LESD 263. panta ceturtā daļa; Komisijas Regula 2021/1029)
(skat. 57.–61. punktu)
Kopējā tirdzniecības politika – Kopīgi importa noteikumi – Aizsargpasākumi – Iestāžu novērtējuma brīvība – Pārbaude tiesā – Ierobežojumi
(skat. 67. punktu)
Kopējā tirdzniecības politika – Kopīgi importa noteikumi – Aizsargpasākumi – Regula, ar kuru tiek pagarināts aizsargpasākums tarifu kvotu režīma formā – Nosacījumi – Pagarināšana, kas ir nepieciešama, lai novērstu vai labotu nopietnu kaitējumu – Vērā ņemami faktori
(Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas 2015/478 19. panta 2. punkta a) apakšpunkts)
(skat. 72.–93. punktu)
Kopējā tirdzniecības politika – Kopīgi importa noteikumi – Aizsargpasākumi – Regula, ar kuru tiek pagarināts aizsargpasākums tarifu kvotu režīma formā – Nosacījumi – Pierādījums tam, ka ražotāji Savienībā pielāgojas
(Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas 2015/478 19. panta 2. punkta b) apakšpunkts)
(skat. 95.–101. punktu)
Kopējā tirdzniecības politika – Kopīgi importa noteikumi – Aizsargpasākumi – Regula, ar kuru tiek pagarināts aizsargpasākums tarifu kvotu režīma formā – Savienības interese pagarināt aizsargpasākumu – Vērtēšanas kritēriji
(Eiropas Parlamenta un Padomes Regula 2015/478)
(skat. 106.–119. punktu)
Rezumējums
Īstenojot Eiropas Savienības tirdzniecības aizsardzības politiku, Eiropas Komisija ir noteikusi, ka vairāku trešo valstu izcelsmes tērauda ražojumu (turpmāk tekstā – “attiecīgais ražojums”) importam ir piemērojama iepriekšēja uzraudzība. Ņemot vērā tādējādi ievāktos statistikas datus, tā sāka izmeklēšanu saistībā ar iespējamu aizsargpasākumu ieviešanu, kuras iznākumā tā secināja, ka pastāv nopietna kaitējuma draudi Savienības tērauda ražošanas nozarei attiecībā uz vairākumu no attiecīgo ražojumu kategorijām. Tāpēc tā vispirms noteica pagaidu aizsargpasākumu pret attiecīgo tērauda ražojumu importu (
1
) un pēc tam – galīgu aizsargpasākumu (
2
) kā īpašas tarifu kvotas katrai kategorijai (
3
). Šādi ieviesto aizsardzības mehānismu veido divi posmi, no kuriem pirmais ir tarifu kvotu noteikšana tādos apmēros, lai nodrošinātu, ka tiek saglabātas katras ražojumu kategorijas tradicionālās tirdzniecības plūsmas, savukārt otrais ir papildu maksājuma piemērošana importam 25 % apmērā, ja tiek pārsniegtas šīm tarifu kvotām noteiktās kvantitatīvās robežvērtības (turpmāk tekstā – “ārpuskvotas nodoklis”) (
4
). 2021. gada 24. jūnijā ar Regulu 2021/1029 (
5
) (turpmāk tekstā – “apstrīdētā regula”) Komisija pagarināja minēto pasākumu uz trim gadiem, proti, līdz 2024. gada 30. jūnijam.
Prasītāja European Association of Non‑Integrated Metal Importers & distributors (Euranimi) – Savienības uzņēmumu apvienība, kas pārstāv importētāju, izplatītāju, tirgotāju un pārstrādātāju intereses attiecībā uz neintegrētu tēraudu, nerūsējošo tēraudu un metāla izstrādājumiem, – cēla prasību atcelt apstrīdēto regulu.
Vispārējā tiesa, lai arī atzīdama šo prasību par pieņemamu, to noraida pēc būtības. Spriedumā tā tostarp sīkāk paskaidro nosacījumus, kuriem jābūt izpildītiem, lai varētu atzīt, ka attiecīgā ražojuma importētāju, izplatītāju, tirgotāju un pārstrādātāju intereses pārstāvošajai apvienībai ir gan interese celt prasību, gan locus standi, lai celtu prasību par tāda akta atcelšanu, ar kuru ieviests aizsargpasākums.
Vispārējās tiesas vērtējums
Visupirms Vispārējā tiesa izvērtē jautājumu par prasības pieņemamību un atzīst šo prasību par pieņemamu, tālab noraidot Komisijas argumentu, ka prasītājai neesot intereses celt prasību un locus standi.
Jautājumā par prasītājas interesi celt prasību Vispārējā tiesa uzskata, ka apstrīdētās regulas atcelšana pati par sevi varētu radīt tiesiskas sekas un sniegt labumu prasītājai.
Proti, pirmām kārtām, šāda atcelšana būtu pielīdzināma pilnīgai tarifu kvotu liberalizācijai, un tas ļautu prasītājai turpināt savu darbību tiesiskā režīmā, kurā nav ierobežojumu, kas saistīti ar kvantitatīvajām robežvērtībām.
Otrām kārtām, prasītājas interese ir radusies un pastāvoša, jo iespēja piemērot ārpuskvotas nodokli prasības celšanas dienā pastāv. Šī interese ir arī noteikti zināma, jo kvotu sistēma bija spēkā apstrīdētās regulas piemērošanas dienā.
Trešām kārtām, prasītājas interese celt prasību nav pakārtojama nosacījumam par ārpuskvotas nodokļa noteikšanu. Proti, pirmkārt, prasītāja apstrīd ne vien šā nodokļa noteikšanu, bet arī kvotu režīmu, kas jau savas esamības dēļ maina tās biedru tiesisko stāvokli. Otrkārt, intereses celt prasību esamību pakārtojot nosacījumam par ārpuskvotas nodokļa noteikšanu, prasītājas biedri iespējami būtu spiesti importēt kvantitatīvās robežvērtības pārsniedzošu apjomu tālab, lai varētu apstrīdēt minēto režīmu, kā arī tiktu ignorēta nelabvēlīgā situācija, ko rada šāda režīma piemērošana pati par sevi.
Visbeidzot, Komisija nesekmīgi mēģina iebilst, ka Vispārējā tiesa jau kādā agrākā spriedumā (
6
) esot noraidījusi pieņēmumu, ka tarifu kvotām būtu iedarbība. Proti, minētajā spriedumā Vispārējā tiesa lēma nevis par tajā celtās prasības pieņemamību, bet gan par to, vai Komisijas veiktajā analīzē ir pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā, un tāpēc Komisijas šajā ziņā izklāstītajiem apsvērumiem nav nozīmes, izvērtējot prasītājas interesi celt prasību šajā lietā.
Jautājumā par prasītājas locus standi Vispārējā tiesa nospriež, ka prasītājai kā pārstāvības apvienībai, pamatojoties uz LESD 263. panta ceturtās daļas trešo teikuma daļu, attiecībā uz apstrīdēto regulu ir locus standi. Šajā ziņā tā atgādina, ka atbilstoši šai tiesību normai pārstāvoša apvienība drīkst celt prasību atcelt tādu aktu, kuras adresāte tā nav, ja vien apstrīdētais akts ir reglamentējošs akts, kas tieši skar tās biedrus un nav saistīts ar īstenošanas pasākumiem.
Šajā lietā Vispārējā tiesa visupirms atzīst, ka apstrīdētā regula ir reglamentējošs akts, ņemot vērā gan tai piemītošo vispārpiemērojamību, gan tās pieņemšanas kārtību, jo tā nav leģislatīvs akts.
Turklāt tā konstatē, ka šī regula tieši skar prasītājas biedrus, jo, pirmām kārtām, tā tieši ietekmē viņu tiesisko stāvokli: proti, tā noteic tiesisko regulējumu un nosacījumus, saskaņā ar kuriem prasītājas biedri ir tiesīgi gan apjoma, gan cenas ziņā importēt Savienībā savus ražojumus, kam tiek piemērota kvotu sistēma un vairs netiek piemērota laišana brīvā apgrozībā Savienībā, kurai nav nepieciešama ne daudzumu piešķiršana, ne Komisijas atļauja. Otrām kārtām, apstrīdētā regula dalībvalsts kompetentajām iestādēm aizsargpasākuma īstenošanā neatstāj nekādu rīcības brīvību gan aizsardzības mehānisma pirmajā posmā, jo kvotu piešķiršanas sistēma stājas spēkā dienā, kad apstrīdētā regula kļūst piemērojama, gan šā mehānisma otrajā posmā, jo kompetentajām iestādēm ir jāpiemēro ārpuskvotas nodoklis, tiklīdz tarifu kvotas ir izsmeltas.
Visbeidzot, Vispārējā tiesa atzīst, ka attiecībā uz prasītājas biedriem minētā regula nav saistīta ar īstenošanas pasākumiem. Proti, kvotu sistēmas tiesiskās sekas rodas neatkarīgi ne no viena īstenošanas pasākuma. No tā izriet, ka līdz tarifu kvotas izsmelšanai nav īstenošanas tādu pasākumu, ko prasītājas biedri, kuru tiesisko stāvokli ietekmē kvotu sistēmas izveide, varētu apstrīdēt valstu tiesās.
Izskatot lietu pēc būtības, Vispārējā tiesa noraida, pirmām kārtām, pamatu par aizsargpasākumu pamatregulas (
7
) 19. panta pārkāpumu, jo Komisija – secinādama, ka nosacījumi aizsargpasākuma pagarināšanai saskaņā ar šo tiesību normu ir izpildīti, – nav pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā (
8
).
Otrām kārtām, pamatu, ar kuru apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi acīmredzamas kļūdas vērtējumā par Savienības interesi pagarināt aizsargpasākumu, Vispārējā tiesa noraida tāpēc, ka prasītāja nav pierādījusi šādas kļūdas esamību.
Ņemot vērā šos apsvērumus, Vispārējā tiesa šo prasību noraida pilnībā.
(
1
)	Komisijas Īstenošanas regula (ES) 2018/1013 (2018. gada 17. jūlijs), ar ko nosaka pagaidu aizsargpasākumus attiecībā uz konkrētu tērauda ražojumu importu (OV 2018, L 181, 39. lpp.).
(
2
)	Komisijas Īstenošanas regula (ES) 2019/159 (2019. gada 31. janvāris), ar ko nosaka galīgos aizsardzības pasākumus pret konkrētu tērauda ražojumu importu (OV 2019, L 31, 27. lpp.).
(
3
)	Īstenošanas regulā (ES) 2019/159 tika noteiktas katrai valstij specifiskas kvotas tām valstīm, kurām ir būtiska interese kā piegādātājām, un “atlikušās” tarifa kvotas pārējām valstīm, kas eksportē uz Savienību.
(
4
)	Regulas 2019/159 164.–180. apsvērums.
(
5
)	Komisijas Īstenošanas regula (ES) 2021/1029 (2021. gada 24. jūnijs), ar ko groza Komisijas Īstenošanas regulu (ES) 2019/159, lai pagarinātu konkrētu tērauda ražojumu importam noteikto aizsardzības pasākumu (OV 2021, L 225 I, 1. lpp.).
(
6
)	Spriedums, 2021. gada 20. oktobris, Novolipetsk Steel/Komisija, T‑790/19, EU:T:2021:706.
(
7
)	Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2015/478 (2015. gada 11. marts) par kopīgiem importa noteikumiem (OV 2015, L 83, 16. lpp.).
(
8
)	Šī tiesību norma noteic, ka aizsargpasākumu var pagarināt, ja tiek konstatēts, ka pagarināšana nepieciešama, lai novērstu vai labotu nopietnu kaitējumu (19. panta 2. punkta a) apakšpunkts), un ja tiek konstatēts, ka ir pierādījumi tam, ka ražotāji Savienībā pielāgojas (19. panta 2. punkta b) apakšpunkts).