Zadeva T‑17/19
Giulia Moi
proti
Evropskemu parlamentu
Sodba Splošnega sodišča (četrti razširjeni senat) z dne 3. februarja 2021
„Institucionalno pravo – Parlament – Psihično nadlegovanje – Sklepa predsednika Parlamenta, s katerima je bil ugotovljen obstoj nadlegovanja dveh akreditiranih parlamentarnih pomočnikov in je bila poslancu izrečena kazen izgube pravice do izplačila dnevnice za dvanajst dni – Člena 11 in 166 Poslovnika Parlamenta – Notranji pritožbeni postopek – Sklep predsedstva Parlamenta o potrditvi kazni – Člen 167 Poslovnika Parlamenta – Ničnostna tožba – Rok za vložitev tožbe – Dopustnost – Pravica do obrambe – Nepogodbena odgovornost“
1.      Evropski parlament – Poslanci – Disciplinska ureditev – Kazni – Sklep predsednika Parlamenta – Pritožba – Fakultativnost – Predložitev sodišču Unije – Dopustnost – Začetek teka roka za vložitev ničnostne tožbe – Neločljivost sklepa o nadlegovanju in sklepa o kazni
(člen 263 PDEU; Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, člen 47; Poslovnik Evropskega parlamenta, člen 167)
(Glej točke od 43 do 47, od 49 do 52 in 77.)
2.      Tožbe uradnikov – Predhodna upravna pritožba – Skladnost med pritožbo in tožbo – Neuporaba za spor med poslancem in Evropskim parlamentom v okviru ničnostne tožbe
(člena 263 in 270 PDEU; Kadrovski predpisi, člena 90 in 91)
(Glej točke od 84 do 90.)
3.      Pravo Evropske unije – Načela – Pravica do obrambe – Uporaba za vsak postopek, ki se uvede zoper neko osebo in ki lahko pripelje do akta, ki posega v njen položaj – Načelo, ki mora biti zagotovljeno, tudi če ni nobenih pravil, ki urejajo zadevni postopek – Obseg – Postopek za ugotovitev obstoja nadlegovanja s strani člana Evropskega parlamenta – Obvezno posredovanje osebi, obdolženi nadlegovanja, vseh listin iz spisa, ki se nanjo nanašajo – Kršitev načela spoštovanja pravice do obrambe – Posledice
(Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, člen 41(2))
(Glej točke od 91 do 105, od 107 do 110, 112, od 114 do 120, od 122 do 125, 127 in od 132 do 134.)
4.      Nepogodbena odgovornost – Pogoji – Dejanska in gotova škoda, povzročena z nezakonitim aktom – Razglasitev ničnosti izpodbijanega nezakonitega akta – Primerno povračilo nepremoženjske škode
(člen 340, drugi odstavek, PDEU)
(Glej točki 143 in 144.)
Povzetek
Tožeča stranka je bila poslanka Evropskega parlamenta od leta 2014 do leta 2019. Novembra 2017 sta dva od njenih akreditiranih parlamentarnih pomočnikov, potem ko sta vložila prošnjo za pomoč(1), v kateri sta omenila težke delovne razmere, vložila pritožbo zaradi nadlegovanja pri svetovalnem odboru Parlamenta, pristojnem za to problematiko(2).
Potem ko je predsednik Parlamenta preučil mnenje svetovalnega odbora in pripombe tožeče stranke, je v dveh ločenih dopisih z dne 2. oktobra 2018 sprejel, prvič, sklep, s katerim je bil ugotovljen obstoj psihičnega nadlegovanja obeh pritožnikov, in drugič, sklep, s katerim je za tožečo stranko kot kazen za njeno ravnanje do obeh pritožnikov določil izgubo pravice do izplačila dnevnic za obdobje dvanajstih dni.
Tožeča stranka je 16. oktobra 2018 pri predsedstvu Parlamenta sprožila notranji pritožbeni postopek(3) zoper sklep predsednika o kazni. Predsedstvo Parlamenta je s sklepom z dne 12. novembra 2018, ki je bil razglašen 14. novembra 2018 na plenarnem zasedanju in vročen isti dan, potrdilo sklep predsednika o kazni. Tožeča stranka je 11. januarja 2019 zato vložila ničnostno tožbo zoper sklepa predsednika o nadlegovanju in o kazni in zoper sklep predsedstva Parlamenta ter odškodninsko tožbo.
Splošno sodišče, ki je odločalo v razširjeni sestavi, je s sodbo razglasilo ničnost treh zgoraj navedenih sklepov in v preostalem zavrnilo tožbo tožeče stranke, zlasti njeno odškodninsko tožbo. S tem je pojasnilo sodno prakso v zvezi z, prvič, razmerji med pravico do izjave in pravico do obrambe ter, drugič, elementi, ki morajo biti dokazani, da se doseže razglasitev ničnosti po ugotovitvi kršitve pravice do obrambe. Splošno sodišče je poleg tega navedlo pojasnila o mejah uporabe tako imenovanega pravila o skladnosti(4) med pritožbo in tožbo.
Presoja Splošnega sodišča
Splošno sodišče je na prvem mestu preučilo dopustnost predloga za razglasitev ničnosti v delu, v katerem se je nanašal na sklep predsednika o kazni, in ugotovilo, da sprejetje sklepa predsedstva Parlamenta tožeči stranki ne preprečuje, da vloži tožbo zoper sklep predsednika o kazni, tudi če bi bil ta sklep predmet notranje pritožbe na podlagi člena 167 Poslovnika Parlamenta.(5) Poleg tega je Splošno sodišče štelo, da tožeča stranka lahko predlaga razglasitev ničnosti sklepa predsednika o kazni najpozneje na dan izteka roka za vložitev tožbe, izračunanega od uradnega obvestila o sklepu predsedstva Parlamenta. V obravnavani zadevi je Splošno sodišče ugotovilo, da predloga ni mogoče šteti za prepoznega in da je zato dopusten.
Splošno sodišče je na drugem mestu preučilo dopustnost predloga za razglasitev ničnosti v delu, v katerem se je nanašal na sklep predsednika o nadlegovanju, in ugotovilo, da pravica do učinkovitega pravnega sredstva in načelo učinkovitega izvajanja sodne oblasti skupaj zahtevata, da sodišče Unije hkrati odloča o zakonitosti sklepov, ki pomenijo en in isti spor, in sicer sta to v obravnavani zadevi sklep o ugotovitvi obstoja nadlegovanja in od tega odvisen sklep o izreku kazni, ki se za taka dejanja zahteva. Ker je sklep predsednika o nadlegovanju neločljivo povezan s sklepom o kazni, je torej rok za vložitev ničnostne tožbe zoper prvi sklep kot tudi zoper drugi sklep začel teči šele od uradnega obvestila o sklepu predsedstva Parlamenta, sprejetem po notranjem pritožbenem postopku. Splošno sodišče je tudi ugotovilo, da tega predloga ni mogoče šteti za prepoznega in da je ta zato prav tako dopusten.
V zvezi z dopustnostjo prvega tožbenega razloga, ki se nanaša na kršitev načela spoštovanja pravice do obrambe, je Splošno sodišče najprej opozorilo, da tožba tožeče stranke temelji na členu 263 PDEU in ne na členu 270 PDEU, ki se nanaša na vse spore med Unijo in njenimi uslužbenci. Pravilo o skladnosti pa je bilo določeno v okviru sporov, začetih na podlagi zadnjenavedene določbe, in v zvezi z obvezno predhodno pritožbo, uvedeno s Kadrovskimi predpisi, ne da bi ga Sodišče ali Splošno sodišče do zdaj razširila na tožbe, ki – vložene na podlagi člena 263 PDEU – sledijo upravnemu postopku. Splošno sodišče je zato ugotovilo, da se pravilo o skladnosti ne uporablja za spor, kakršnega je tožeča stranka začela pred njim, in da zato prvega tožbenega razloga ni mogoče razglasiti za nedopustnega zato, ker se tožeča stranka pred predsedstvom Parlamenta v okviru notranjega pritožbenega postopka ni sklicevala na kršitev načela spoštovanja pravice do obrambe.
V zvezi z utemeljenostjo prvega tožbenega razloga je Splošno sodišče opozorilo, da pravica do obrambe zajema pravico do izjave in pravico do vpogleda v spis ter je ena od temeljnih pravic, ki so sestavni del pravnega reda Unije in so potrjene v Listini Evropske unije o temeljnih pravicah. Splošno sodišče je tako poudarilo, da se splošno načelo spoštovanja pravice do obrambe uporablja v obravnavani zadevi, ker postopek proti tožeči stranki lahko pripelje – in je pripeljal – do kazni za člana Parlamenta zaradi nadlegovanja. V postopku, katerega namen je ugotoviti obstoj nadlegovanja, to načelo pomeni, da so ob upoštevanju morebitnih zahtev glede zaupnosti obdolženi osebi pred sprejetjem odločbe, ki posega v njen položaj, posredovane vse obremenilne in razbremenilne listine iz spisa v zvezi z navedenim nadlegovanjem in da je v zvezi z njimi zaslišana. V obravnavani zadevi je Splošno sodišče poudarilo, da čeprav je bila tožeča stranka med postopkom, ki je pripeljal do ugotovitve nadlegovanja in naložitve kazni, obveščena o vsebini pritožb obeh akreditiranih parlamentarnih pomočnikov, ni imela dostopa niti do izjav, ki sta jih ta podala pred svetovalnim odborom, niti do listin iz spisa, zlasti do celotne vsebine elektronskih sporočil in kratkih sporočil, čeprav so bile te različne informacije upoštevane pri ugotovitvi nadlegovanja in kaznovanju tožeče stranke. Zato je Splošno sodišče ugotovilo, da je bilo splošno načelo spoštovanja pravice tožeče stranke do obrambe v obravnavani zadevi kršeno.
Splošno sodišče je v zvezi s posledicami kršitve tega načela opozorilo, da kršitev pravice do obrambe povzroči razglasitev ničnosti odločbe, sprejete v postopku, le če bi bil rezultat tega postopka v primeru, da te kršitve ne bi bilo, drugačen.(6) Ta zahteva je izpolnjena, če tožeča stranka, ker ni imela dostopa do listin, ki bi ji morale biti posredovane zaradi spoštovanja pravice do obrambe, ni mogla učinkovito podati svojih pripomb in ji je bila odvzeta možnost, čeprav majhna, da bolje pripravi svojo obrambo. V takem primeru neposredovanje listin iz spisa, na katere se je oprla uprava, namreč neizogibno vpliva – z vidika varstva pravice do obrambe – na pravilnost aktov, sprejetih ob koncu postopka, ki bi lahko neugodno vplival na tožečo stranko. V obravnavanem primeru je Splošno sodišče ugotovilo, da tožeča stranka ni imela dostopa do celotne vsebine spisa in da ji je bila zato odvzeta možnost, da bolje pripravi svojo obrambo, ter da je ta nepravilnost neizogibno vplivala na vsebino sklepov, sprejetih v zvezi z obstojem nadlegovanja in kaznijo.
Zato je Splošno sodišče ugotovilo, da je treba vse tri zadevne sklepe razglasiti za nične zaradi kršitve splošnega načela spoštovanja pravice do obrambe.
1      Na podlagi člena 24 Kadrovskih predpisov za uradnike Evropske unije (v nadaljevanju: Kadrovski predpisi).
2      Svetovalni odbor za obravnavo pritožb zaradi nadlegovanja med akreditiranimi parlamentarnimi pomočniki in poslanci Parlamenta ter preprečevanje nadlegovanja na delovnem mestu je bil ustanovljen s členom 1(1) Internega pravilnika Parlamenta s tega področja z dne 14. aprila 2014, kakor je bil spremenjen 6. julija 2015.
3      Na podlagi člena 167 Poslovnika Evropskega parlamenta.
4      To pravilo zahteva, da se je bilo treba na tožbeni ali izpodbojni razlog, ki se navaja pred sodiščem Unije, sklicevati že v okviru predhodnega postopka ali da je ta razlog tesno povezan z očitkom, ki se navaja v istem okviru, sicer je ta razlog nedopusten.
5      Sodbi z dne 21. februarja 2018, LL/Parlament (C‑326/16 P, EU:C:2018:83, točke od 34 do 37), in z dne 19. septembra 2018, Selimovic/Parlament (T‑61/17, neobjavljena, EU:T:2018:565, točka 45).
6      Sodbi z dne 4. aprila 2019, OZ/EIB (C‑558/17 P, EU:C:2019:289, točke od 76 do 78), in z dne 25. junija 2020, HF/Parlament (C‑570/18 P, EU:C:2020:490, točka 73).