Začasna izdaja
SODBA SODIŠČA (četrti senat)
z dne 21. maja 2026(*)
„ Predhodno odločanje – Pravosodno sodelovanje v civilnih in gospodarskih zadevah – Uredba (EU) št. 655/2014 – Postopek za evropski nalog za zamrznitev bančnih računov z namenom olajšanja čezmejne izterjave dolgov v civilnih in gospodarskih zadevah – Pogoji za izdajo – Člen 7(1) – Nujnost – Dejansko tveganje, da bi bila brez izdaje takega naloga naknadna izvršitev zahtevka ovirana ali precej otežena – Narava tega tveganja – Okoliščine, s katerimi je mogoče dokazati obstoj navedenega tveganja – Pretekla dejanja dolžnika – Ovire za izvršitev v državi članici njegovega stalnega prebivališča – Zakonodaja države članice, ki določa, da so vsi pravni postopki v zvezi z zakonitostjo opravljanja storitev iger na srečo iz te države članice, ki so dovoljene v skladu z njenimi predpisi, nedopustni ter da morajo sodišča navedene države članice zavrniti priznanje in izvršbo vseh tujih sodnih odločb, izdanih na podlagi takšnega postopka “
V zadevi C‑198/24,
katere predmet je predlog za sprejetje predhodne odločbe na podlagi člena 267 PDEU, ki ga je vložilo Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien (deželno sodišče za civilne zadeve na Dunaju, Avstrija) z odločbo z dne 8. marca 2024, ki je na Sodišče prispela 12. marca 2024, v postopku
TQ
proti
Mr Green Limited,
SODIŠČE (četrti senat),
v sestavi I. Jarukaitis, predsednik senata, F. Biltgen, predsednik prvega senata v funkciji sodnika četrtega senata, N. Jääskinen (poročevalec), sodnik, R. Frendo, sodnica, in M. Bošnjak,
sodnik
v funkciji sodnika četrtega senata,
generalni pravobranilec: N. Emiliou,
sodna tajnica: E. Sartori, administratorka,
na podlagi pisnega postopka in obravnave z dne 19. junija 2025,
ob upoštevanju stališč, ki so jih predložili:
–        za TQ S. R. Thorstensen, Rechtsanwalt,
–        za Mr Green Limited C. Leitgeb, Rechtsanwalt,
–        za belgijsko vlado M. Jacobs in M. Van Regemorter, agentki, skupaj z R. Verbekejem in Ph. Vlaemminckom, advocaten,
–        za malteško vlado A. Buhagiar, agentka, skupaj z D. Sarmientom Ramírez‑Escuderom, abogado, D. Inguanezom in K. Sammutom, avukati,
–        za Evropsko komisijo S. Noë in L. Wildpanner, agenta,
po predstavitvi sklepnih predlogov generalnega pravobranilca na obravnavi 30. oktobra 2025
izreka naslednjo
Sodbo
1        Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago člena 7(1) Uredbe (EU) št. 655/2014 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. maja 2014 o določitvi postopka za evropski nalog za zamrznitev bančnih računov z namenom olajšanja čezmejne izterjave terjatev v civilnih in gospodarskih zadevah (UL 2014, L 189, str. 59).
2        Ta predlog je bil vložen v okviru spora med TQ, fizično osebo s prebivališčem v Avstriji, in družbo Mr Green Limited, prirediteljico spletnih iger na srečo s sedežem na Malti, glede vloge za evropski nalog za zamrznitev bančnih računov tega subjekta.
Pravna podlaga
3        V uvodnih izjavah 5, 11 in 14 Uredbe št. 655/2014 je navedeno:
„(5)      Nacionalni postopki za pridobitev zaščitnih ukrepov, kot so nalogi za zamrznitev računov, obstajajo v vseh državah članicah, vendar se pogoji za odobritev takih ukrepov in učinkovitost njihovega izvajanja precej razlikujejo. Poleg tega se lahko v primerih s čezmejnimi posledicami zatekanje k nacionalnim zaščitnim ukrepom izkaže za oteženo, v primerih, kadar upnik poskuša zamrzniti več računov v različnih državah članicah. Zato se zdi potrebno in ustrezno sprejeti zavezujoč pravni instrument Unije, ki se neposredno uporablja in s katerim se določi nov postopek [Evropske u]nije, ki v čezmejnih primerih omogoča učinkovito in hitro zamrznitev sredstev na bančnih računih.
[…]
(11)      Postopek v zvezi z nalogom za zamrznitev bi moral biti na voljo upniku, ki želi zagotoviti izvršitev poznejše odločbe o glavni stvari pred začetkom postopka v glavni stvari in v kateri koli fazi takega postopka. Na voljo bi moral biti tudi upniku, ki je že pridobil sodno odločbo, sodno poravnavo ali javno listino, ki določa, da mora dolžnik poravnati upnikov zahtevek.
[…]
(14)      Pri pogojih za izdajo naloga za zamrznitev bi bilo treba doseči ustrezno ravnotežje med interesom upnika, da pridobi nalog, in interesom dolžnika, da prepreči zlorabo naloga.
[…]
Poleg tega bi moral upnik v vseh primerih, vključno kadar je že pridobil sodno odločbo, sodišču dokazati v zadostni meri, da njegov zahtevek nujno potrebuje sodno varstvo in da bo izvršitev obstoječe ali prihodnje sodne odločbe brez naloga lahko ovirana ali precej otežena, ker obstaja dejansko tveganje, da bi lahko dolžnik, še preden bi upnik uspel doseči izvršitev obstoječe ali prihodnje sodne odločbe, porabil, prikril ali uničil svoja sredstva oziroma jih prodal pod ceno ali v neobičajnem obsegu ali na neobičajen način.
Sodišče bi moralo presoditi dokaze, ki jih predloži upnik in potrjujejo obstoj takega tveganja. Ti bi se lahko denimo nanašali na dolžnikovo ravnanje v zvezi z upnikovim zahtevkom ali na njegovo ravnanje v prejšnjem sporu med strankama, na prejšnje dolžnikove kredite, na naravo dolžnikovih sredstev in na vsako nedavno dolžnikovo dejanje v povezavi z njegovim premoženjem. Sodišče lahko pri presoji dokazov zavzame stališče, da dvigi sredstev z računov in izdatki dolžnika za normalno poslovanje ali redni družinski izdatki sami po sebi niso neobičajni. Zgolj neplačilo zahtevka, ugovor zahtevku ali dejstvo, da ima dolžnik več kot enega upnika, sami po sebi ne bi smeli biti zadosten dokaz, ki upravičuje izdajo naloga. Podobno tudi zgolj dejstvo, da je finančno stanje dolžnika slabo ali se poslabšuje, samo po sebi ne bi smelo biti zadosten razlog za izdajo naloga. Vendar lahko sodišče te dejavnike upošteva pri splošni presoji obstoja tveganja.“
4        Člen 1 te uredbe, naslovljen „Predmet urejanja“, v odstavku 1 določa:
„S to uredbo se določi postopek Unije, ki upniku omogoča, da pridobi evropski nalog za zamrznitev bančnih računov (v nadaljnjem besedilu: nalog za zamrznitev ali nalog), ki preprečuje, da bi bila s prenosom ali dvigom sredstev, ki jih ima dolžnik ali so za račun dolžnika na bančnem računu v državi članici, ogrožena poznejša izvršitev upnikovega zahtevka do zneska, navedenega v nalogu.“
5        Člen 7 navedene uredbe, naslovljen „Pogoji za izdajo naloga za zamrznitev“, v odstavku 1 določa:
„Sodišče izda nalog za zamrznitev, če upnik predloži zadostne dokaze, na podlagi katerih sodišče ugotovi, da je ukrep zavarovanja v obliki naloga za zamrznitev nujen, ker obstaja dejansko tveganje, da bo brez takega ukrepa poznejša izvršitev upnikovega zahtevka zoper dolžnika ovirana ali precej otežena.“
6        Člen 8 iste uredbe, naslovljen „Vloga za izdajo naloga za zamrznitev“, določa:
„1.      Vloge za izdajo naloga za zamrznitev se vložijo na obrazcu, pripravljenem v skladu s svetovalnim postopkom iz člena 52(2).
2.      Vloga vsebuje naslednje informacije:
[…]
(j)      opis vseh pomembnih okoliščin, ki upravičujejo izdajo naloga za zamrznitev, kot je zahtevano v členu 7(1)“.
7        Člen 17 Uredbe št. 655/2014, naslovljen „Odločitev o vlogi za izdajo naloga za zamrznitev“, v odstavku 1 določa:
„Sodišče, ki obravnava vlogo za izdajo naloga za zamrznitev, preveri, ali so pogoji in zahteve iz te uredbe izpolnjeni.“
8        Člen 22 te uredbe, naslovljen „Priznanje in izvršljivost“, določa:
„Nalog za zamrznitev, izdan v eni državi članici v skladu s to uredbo, se prizna v drugih državah članicah, ne da bi bil za to potreben kakršen koli poseben postopek, in je izvršljiv v drugih državah članicah, ne da bi bila za to potrebna izjava o izvršljivosti.“
Spor o glavni stvari in vprašanje za predhodno odločanje
9        TQ, ki prebiva v Avstriji, je z ozemlja te države članice igral spletne igre na srečo, ki jih je ponujala Mr Green, družba s sedežem na Malti, ki ima malteško licenco za spletne igre na srečo, ne pa ustrezne avstrijske licence na podlagi Bundesgesetz zur Regelung des Glücksspielwesens (Glücksspielgesetz – GSpG) (zvezni zakon o ureditvi iger na srečo (zakon o igrah na srečo –
GSpG) z dne 28. novembra 1989 (BGBl. I, 620/1989). V obdobju od 3. januarja 2017 do 25. aprila 2019 je utrpel izgube v skupnem znesku 62.878 EUR.
10      TQ je pri Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien (deželno sodišče za civilne zadeve na Dunaju, Avstrija), ki je predložitveno sodišče, vložil tožbo proti družbi Mr Green za povračilo zgoraj navedenih izgub, pri čemer je trdil, da ker družba Mr Green ni imela licence na podlagi tega zveznega zakona o igrah na srečo, je bila osnovna pogodba o igrah na srečo nična in neveljavna, kar pomeni, da mu mora ta družba vrniti stave, ki jih je izgubil. To sodišče je s sodbo z dne 2. decembra 2021 ugodilo zahtevku TQ in družbi Mr Green naložilo, naj mu vrne skupni znesek 62.878 EUR, povečan za obresti, stroške in dodatke.
11      Družba Mr Green je zoper to sodbo vložila pritožbo pri Oberlandesgericht Wien (višje deželno sodišče na Dunaju, Avstrija), ki jo je s sodbo z dne 21. februarja 2022 zavrnilo. Ta sodba in navedena sodba sta 13. aprila 2022 postali pravnomočni in izvršljivi.
12      TQ je, ker mu zgoraj navedeni zneski niso bili povrnjeni, 13. februarja 2024 pri Bezirksgericht Innere Stadt Wien (okrajno sodišče Dunaj Center, Avstrija) vložil vlogo za izdajo evropskega naloga za zamrznitev (v nadaljevanju: nalog za zamrznitev) na podlagi Uredbe št. 655/2014, ki se je nanašal na zahtevek, ki mu je bilo s sodbo z dne 2. decembra 2021 in s sodbo z dne 21. februarja 2022 ugodeno, in ki je bil usmerjen na bančne račune, ki jih je družba Mr Green po njegovih navedbah imela na Irskem, v Luksemburgu, na Malti in na Švedskem.
13      TQ je pred tem sodiščem v bistvu navajal, da je treba za sprejetje tega sklepa upoštevati dejstvo, da je družba Mr Green po tem, ko so avstrijska sodišča okoli januarja 2021 izdala več sodb, s katerimi je bila dovoljena izvršba v postopkih, podobnih postopku, v katerem je bila izdana sodba Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien (deželno sodišče za civilne zadeve na Dunaju) z dne 2. decembra 2021, ki so jih proti družbi Mr Green sprožili drugi igralci s prebivališčem v Avstriji, odpovedala pogodbo, ki jo je ta sklenila z družbo Dimoco Europe GmbH (v nadaljevanju: Dimoco), avstrijsko ponudnico plačilnih storitev, pri kateri je imela dobroimetje in ki je do začetka februarja 2021 plačevala zahtevke za svoj račun kot tretji dolžnik. Zato je po mnenju TQ obstajalo tveganje, da bi družba Mr Green v državah članicah, navedenih v prejšnji točki te sodbe, ravnala enako, da bi upnikom odvzela dostop do svojega premoženja, tako da bi ga prenesla na Malto, kjer je od junija 2023 z zakonom prepovedana izvršitev tujih odločb zoper ponudnike iger na srečo z malteško licenco.
14      Bezirksgericht Innere Stadt Wien (okrajno sodišče mestnega središča na Dunaju) je s sodbo z dne 15. februarja 2024 zavrnilo vlogo za izdajo naloga za zamrznitev, ki jo je vložil TQ, z obrazložitvijo, prvič, da na podlagi dogodkov, ki so se zgodili leta 2021, ni mogoče sklepati, da je bila izterjava njegove terjatve leta 2024 onemogočena ali precej otežena, in drugič, ker očitno ni šlo za nujnost, saj je TQ to vlogo vložil šele tri leta po pridobitvi izvršilnega naslova, s katerim se od družbe Mr Green zahteva poplačilo zadevne terjatve. Poleg tega je to sodišče v zvezi s trditvami TQ glede malteške ureditve menilo, da čeprav je res, da so na prvi stopnji malteška sodišča zavrnila izvršitev avstrijskih sodb, ni bilo dokazano, da so v tem smislu odločala tudi višja sodišča te države članice.
15      TQ je zoper to sodbo pri predložitvenem sodišču vložil tožbo, s katero je predlagal, naj se ta sodba spremeni tako, da se ugodi njegovi vlogi za izdajo naloga za zamrznitev zadevnih bančnih računov družbe Mr Green.
16      V zvezi s tem to sodišče najprej navaja, da morata biti v skladu z njegovo razlago člena 7(1) Uredbe št. 655/2014 za sprejetje naloga za zamrznitev izpolnjena dva pogoja, in sicer, prvič, da je ta zamrznitev nujna, in drugič, da obstaja tveganje, da bi bila v nasprotnem primeru izvršitev zadevnih zahtevkov ovirana ali precej otežena. Po mnenju navedenega sodišča je treba v skladu z uvodno izjavo 14 te uredbe obstoj takega tveganja dokazati z dejanjem dolžnika, ki je bilo storjeno malo pred vložitvijo predloga za zamrznitev zadevnih bančnih računov. Čeprav po odstopu od pogodbe med družbama Mr Green in Dimoco postopki izvršbe, začeti v Avstriji zoper družbo Mr Green, niso bili uspešni, saj je zadnjenavedena družba zavrnila izvršitev plačil na podlagi avstrijskih odločb, s katerimi je bilo odrejeno vračilo zadevnih terjatev, pa naj ta odpoved ne bi bila „nedavno dejanje“ v smislu te uvodne izjave 14, ker naj bi TQ svojo vlogo za izdajo naloga za zamrznitev vložil malo več kot tri leta po navedeni odpovedi in naj se za utemeljitev potrebe po takem nalogu ne bi skliceval na druga dejanja družbe Mr Green. Poleg tega po mnenju istega sodišča neplačilo zadevne terjatve prav tako ne more biti „nedavno dejanje“, ki bi ga bilo mogoče upoštevati v smislu navedene uvodne izjave 14. Predložitveno sodišče tako meni, da zaradi neobstoja nujnosti ni podlage za odobritev zamrznitve dolžnikovih bančnih računov na podlagi dejanj tega dolžnika izpred treh let ali več.
17      Predložitveno sodišče se nato sprašuje o upoštevnosti – v okviru presoje pogojev iz člena 7(1) Uredbe št. 655/2014 – spremembe malteškega zakona o igrah na srečo z dne 12. junija 2023 (v nadaljevanju: sprememba malteškega zakona o igrah na srečo), s katero je bil vstavljen člen 56 A (v nadaljevanju: člen 56 A), v skladu s katerim je vsaka tožba zoper ponudnike iger na srečo z malteško licenco prepovedana, ker je v nasprotju z javnim redom, malteška sodišča pa morajo zavrniti vsakršno priznanje in/ali izvršitev tuje sodbe in/ali tuje sodne odločbe, izdane na podlagi take tožbe, v tej državi članici.
18      V tem okviru predložitveno sodišče na eni strani meni, da bi bilo mogoče člen 7(1) Uredbe št. 655/2014 glede na njegovo besedilo razumeti tako, da „dejansko tveganje“, da bi bila izvršitev zahtevkov ovirana ali precej otežena, ni odvisno le od dejanj dolžnika, ampak bi lahko izhajalo tudi iz ravnanja tretjih oseb. Tako bi lahko sprememba malteškega zakona o igrah na srečo vplivala na postopek v glavni stvari, ker naj bi bila s svojim besedilom v nasprotju s členom 22 te uredbe in bi jo bilo zato treba upoštevati kot oviro za izvršitev zahtevka TQ na Malti.
19      Po drugi strani naj bi uvodna izjava 14 Uredbe št. 655/2014 priznavala odločilen pomen tehtanja interesov upnika in dolžnika ter naj bi se za namene zadevnega tveganja sklicevala na ravnanje, ki ga je mogoče pripisati dolžniku, saj dejanja tretjih oseb niso navedena. Ker naj torej niti upnik niti dolžnik ne bi vplivala na sprejetje spremembe malteškega zakona o igrah na srečo, predložitveno sodišče dvomi o možnosti upoštevanja ravnanja malteškega zakonodajalca v okviru spora o glavni stvari.
20      Nazadnje, po mnenju predložitvenega sodišča so avstrijski tožniki v primerljivih položajih poskušali doseči, da bi se na Malti izvršile sodbe, ki so bile v njihovo korist izdane v zadevah v zvezi z igrami na srečo, Prim’Awla tal-Qorti ivili (prvi senat civilnega sodišča, Malta) pa naj bi zavrnil predložitev vprašanja, ali je sprememba malteškega zakona o igrah na srečo v nasprotju s pravom Unije, Sodišču v predhodno odločanje. Vendar predložitveno sodišče navaja, da ni mogoče ugotoviti, ali so tako izdane sodbe postale pravnomočne oziroma ali je bila izvršitev avstrijskih sodb v zadevah v zvezi z igrami na srečo na Malti zavrnjena s pravnomočnimi odločbami.
21      V teh okoliščinah je Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien (deželno sodišče za civilne zadeve na Dunaju) prekinilo odločanje in Sodišču postavilo to vprašanje za predhodno odločanje:
„Ali je treba člen 7(1) Uredbe [št. 655/2014] razlagati tako, da se dejanja dolžnika izpred treh let ali več in/ali ovire za izvršitev sodne odločbe v državi članici dolžnika ne smejo upoštevati?“
Predloga za ponovno odprtje ustnega dela postopka
22      Malteška vlada in družba Mr Green sta z vlogama, ki sta bili v sodnem tajništvu Sodišča vloženi 21. oziroma 24. novembra 2025, predlagali, naj se na podlagi člena 83 Poslovnika Sodišča odredi ponovno odprtje ustnega dela postopka.
23      Družba Mr Green v utemeljitev svojega predloga v bistvu trdi, da je generalni pravobranilec v točki 66 sklepnih predlogov napačno predstavil stališče te družbe glede njenega domnevnega namena sklicevanja na člen 56 A, da bi nasprotovala izvršitvi zadevnih odločb na Malti.
24      Malteška vlada pa v utemeljitev svojega predloga navaja, da sklepni predlogi generalnega pravobranilca vsebujejo več nenatančnosti glede tega, kako so malteška sodišča uporabila člen 56 A, in glede dejstva, da naj bi ta določba omogočala, da se sredstva dolžnika „prikrijejo“ upniku.
25      V zvezi s tem je treba na eni strani opozoriti, da je v skladu s členom 252, drugi odstavek, PDEU dolžnost generalnega pravobranilca, da popolnoma nepristransko in neodvisno javno predstavi obrazložene sklepne predloge o zadevah, pri katerih je v skladu s Statutom Sodišča Evropske unije zahtevano njegovo sodelovanje. Sodišča ne zavezujejo niti ti predlogi niti obrazložitev, ki generalnega pravobranilca pripelje do njih (glej v tem smislu sodbi z dne 18. decembra 2025, Storstockholms Lokaltrafik, C‑422/24, EU:C:2025:980, točka 21, in z dne 29. januarja 2026, Keladis I in Keladis II, C‑72/24 in C‑73/24, EU:C:2026:51, točka 63 in navedena sodna praksa).
26      Na drugi strani, Statut Sodišča Evropske unije in Poslovnik strankam in zainteresiranim subjektom iz člena 23 Statuta Sodišča Evropske unije ne dajeta možnosti, da v odgovor na sklepne predloge generalnega pravobranilca predložijo stališča. Zato nestrinjanje stranke ali zainteresiranih subjektov s sklepnimi predlogi generalnega pravobranilca, ne glede na vprašanja, ki jih preuči v njih, samo po sebi ne more biti razlog, ki bi upravičeval ponovno odprtje ustnega postopka (glej v tem smislu sodbi z dne 18. decembra 2025, Storstockholms Lokaltrafik, C‑422/24, EU:C:2025:980, točka 22, in z dne 29. januarja 2026, Keladis I in Keladis II, C‑72/24 in C‑73/24, EU:C:2026:51, točka 64 in navedena sodna praksa).
27      Iz tega sledi, da je treba ta predloga zavrniti, ker malteška vlada in družba Mr Green s svojima predlogoma za ponovno odprtje ustnega dela postopka poskušata odgovoriti na stališče, ki ga je generalni pravobranilec zavzel v sklepnih predlogih, in pojasniti nekatere dejanske elemente.
28      Sodišče sicer lahko na podlagi člena 83 Poslovnika po opredelitvi generalnega pravobranilca kadar koli odredi ponovno odprtje ustnega dela postopka, zlasti če meni, da zadeva ni dovolj razjasnjena, ali če stranka po koncu tega dela postopka navede novo dejstvo, ki je odločilno za odločitev Sodišča, ali če je treba v zadevi odločiti na podlagi trditve, o kateri stranke ali zainteresirani subjekti iz člena 23 Statuta Sodišča Evropske unije niso razpravljali.
29      Vendar Sodišče v obravnavani zadevi meni, da ima po pisnem delu postopka in obravnavi, ki je potekala pred njim, vse potrebne elemente za odločanje o predlogu za sprejetje predhodne odločbe. Poleg tega elementi, ki jih navajata malteška vlada in družba Mr Green v utemeljitev svojih predlogov za ponovno odprtje ustnega dela postopka, niso nova dejstva, ki bi lahko odločilno vplivala na odločitev, ki jo mora Sodišče sprejeti v tej zadevi.
30      Natančneje, v zvezi z dejanskimi elementi iz točk 23 in 24 te sodbe je treba opozoriti, da Sodišče ni pristojno za ugotavljanje, ali so zatrjevana dejstva dokazana, temveč je pristojno le za razlago upoštevnih določb prava Unije. V skladu z ustaljeno sodno prakso namreč vprašanja v zvezi z razlago prava Unije zastavijo nacionalna sodišča v pravnem in dejanskem okviru, za opredelitev katerega so odgovorna sama in katerega pravilnosti Sodišče ne preverja (glej v tem smislu sodbo z dne 4. oktobra 2024, Bezirkshauptmannschaft Landeck (Poskus dostopa do osebnih podatkov, shranjenih v mobilnem telefonu), C‑548/21, EU:C:2024:830, točka 41 in navedena sodna praksa).
31      V teh okoliščinah Sodišče po opredelitvi generalnega pravobranilca meni, da ni treba odrediti ponovnega odprtja ustnega dela postopka.
Vprašanje za predhodno odločanje
32      Predložitveno sodišče z edinim vprašanjem Sodišče v bistvu sprašuje, ali je treba člen 7(1) Uredbe št. 655/2014 razlagati tako, da lahko nacionalno sodišče, ki odloča o vlogi za izdajo naloga za zamrznitev, za ugotovitev, ali je nujno sprejeti ta nalog, upošteva, prvič, dolžnikovo ravnanje, do katerega je prišlo več let pred vložitvijo te vloge, in drugič, obstoj prava v državi članici, v kateri ima dolžnik sedež, ki bi lahko oviralo izvršitev zadevnega zahtevka.
33      V skladu s členom 1 Uredbe št. 655/2014 se s to uredbo določi postopek Unije, ki upniku omogoča, da pridobi nalog za zamrznitev bančnih računov, in ki preprečuje, da bi bila s prenosom ali dvigom sredstev, ki jih ima dolžnik ali so za račun dolžnika na bančnem računu v državi članici, ogrožena poznejša izvršitev upnikovega zahtevka do zneska, navedenega v nalogu. Navedeni nalog je upniku na voljo kot alternativa ukrepom za zamrznitev v skladu z nacionalnim pravom.
34      V skladu s členom 17(1) te uredbe sodišče, ki obravnava vlogo za izdajo naloga za zamrznitev, preveri, ali so pogoji in zahteve iz navedene uredbe izpolnjeni.
35      Pogoji za izdajo naloga za zamrznitev so določeni v členu 7 Uredbe št. 655/2014.
36      V skladu s členom 7(1) Uredbe št. 655/2014 sodišče izda nalog za zamrznitev, če upnik predloži zadostne dokaze, na podlagi katerih sodišče ugotovi, da je ukrep zavarovanja v obliki naloga za zamrznitev nujen, ker obstaja dejansko tveganje, da bo brez takega ukrepa poznejša izvršitev upnikovega zahtevka zoper dolžnika ovirana ali precej otežena.
37      Kot je razsodilo Sodišče, člen 7(1) Uredbe št. 655/2014 določa, da mora upnik za izdajo naloga za zamrznitev na podlagi te določbe dokazati le, da je ta ukrep nujen zaradi obstoja neposredne nevarnosti za poznejšo izterjavo njegovega zahtevka (glej v tem smislu sodbi z dne 7. novembra 2019, K.
H.
K.
(Evropski nalog za zamrznitev bančnih računov), C‑555/18, EU:C:2019:937, točka 40, in z dne 20. aprila 2023, Starkinvest, C‑291/21, EU:C:2023:299, točka 50).
38      Kot je namreč poudaril tudi generalni pravobranilec v točki 49 sklepnih predlogov, iz besedila tega člena 7(1) nedvoumno izhaja, da ta določa obveznost upnika, da dokaže, da je „nujno“ sprejeti nalog za zamrznitev, pri čemer je za tako nujnost značilen obstoj „dejanskega tveganja“, da bi bila brez takega ukrepa naknadna izvršitev zahtevka ovirana ali precej otežena. Nujnost izdaje takega naloga in to „dejansko tveganje“ sta torej dva vidika, ki ju ni mogoče ločiti od enega in istega pogoja, in ne dva ločena pogoja.
39      Zato je treba člen 7(1) Uredbe št. 655/2014 razlagati tako, da je izdaja naloga za zamrznitev nujna, če obstaja dejansko tveganje, da bi bila brez takega naloga izvršitev zahtevka, še preden bi upnik uspel doseči izvršitev obstoječe ali prihodnje sodne odločbe, ovirana ali precej otežena.
40      Iz navedenega izhaja, da je treba upoštevnost okoliščin, ki jih je predložitveno sodišče navedlo v vprašanju za predhodno odločanje, presojati glede na pogoj nujnosti v zvezi s potrebo po izdaji naloga za zamrznitev, za katerega je značilen obstoj takega dejanskega tveganja. V zvezi s tem je treba opredeliti pojem „dejansko tveganje“ v smislu člena 7(1) Uredbe št. 655/2014 in, natančneje, preučiti, katere okoliščine lahko sodišče, ki odloča o vlogi za izdajo naloga za zamrznitev, upošteva, da bi preverilo, ali je ta pogoj izpolnjen.
41      V skladu z ustaljeno sodno prakso je treba pri razlagi določbe prava Unije upoštevati tako njeno besedilo kot tudi kontekst, v katerega je umeščena ta določba, in cilje, ki jim sledi ureditev, katere del je (glej v tem smislu sodbe z dne 17. novembra 1983, Merck, 292/82, EU:C:1983:335, točka 12; z dne 18. decembra 2025, E. (Pobot terjatev), C‑481/24, EU:C:2025:996, točka 29, in z dne 22. januarja 2026, NOVIS, C‑18/24, EU:C:2026:33, točka 49).
42      V zvezi s tem je treba, na prvem mestu, glede pojma „dejansko tveganje“ v smislu člena 7(1) Uredbe št. 655/2014 in, natančneje, besedila te določbe ugotoviti, da iz tega besedila in zlasti iz uporabe pridevnika „dejansko“ jasno izhaja, da je treba ta pojem razlagati tako, da se nanaša na konkretno in aktualno tveganje ob vložitvi predloga za zamrznitev, in torej ne le na potencialno ali morebitno tveganje.
43      Glede konteksta, v katerega je umeščen ta člen 7(1), je treba poudariti, da so v uvodni izjavi 14 Uredbe št. 655/2014 podana pojasnila glede obsega navedenega pojma.
44      V zvezi s tem je iz tretjega odstavka te uvodne izjave 14 razvidno, da mora upnik v vseh primerih, da bi sodišče prepričal, da njegov zahtevek nujno potrebuje sodno varstvo, dokazati, da obstaja dejansko tveganje, da bi lahko dolžnik, še preden bi upnik uspel doseči izvršitev sodne odločbe, porabil, prikril ali uničil svoja sredstva oziroma jih prodal pod ceno ali v neobičajnem obsegu ali na neobičajen način. V četrtem odstavku navedene uvodne izjave 14 je dodano, da zgolj dejstvo, da ima dolžnik več kot enega upnika ali da je finančno stanje dolžnika slabo ali se poslabšuje, samo po sebi ni zadosten razlog za izdajo naloga za zamrznitev.
45      Na podlagi povezane razlage tretjega in četrtega odstavka iste uvodne izjave 14 je treba „dejansko tveganje“ v smislu člena 7(1) Uredbe št. 655/2014 razumeti kot tveganje, ki izhaja iz naklepnega ravnanja dolžnika in zlasti iz tega, da ta sprejme ukrepe, kot so poraba, prikritje ali uničenje sredstev ali prodaja pod njihovo ceno, katerih namen je izogniti se plačilu dolga, in ne iz kakršne koli druge grožnje za izvršitev zadevnega zahtevka, ki ne bi bila posledica takega ravnanja dolžnika.
46      To razlago potrjujeta pripravljalno gradivo za Uredbo št. 655/2014 in zlasti predlog uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o uvedbi evropskega naloga za zamrznitev bančnih računov z namenom olajšanja čezmejne izterjave dolgov v civilnih in gospodarskih zadevah (COM(2011) 445 final). Iz tega gradiva je namreč razvidno, da zakonodajalec Unije ni sprejel širše formulacije tako imenovanega pogoja „periculum in mora“ v zvezi s tveganjem glede težav pri izvršitvi zadevnega zahtevka, ki naj bi se nanašal na vse primere, v katerih obstaja tveganje zgolj zmanjšanja dolžnikovega premoženja.
47      Razlago člena 7(1) Uredbe št. 655/2014, navedeno v točki 45 te sodbe, potrjujejo tudi cilji te uredbe, katere namen ni le uvedba postopka na ravni Unije, ki je na voljo upniku kot alternativa ukrepom zavarovanja, ki jih določa nacionalno pravo in ki z zavezujočimi določbami, ki se neposredno uporabljajo, omogoča učinkovito in hitro zamrznitev sredstev na zadevnih bančnih računih, ampak tudi vzpostavitev ustreznega ravnotežja med interesi upnika in dolžnika (glej v tem smislu sodbi z dne 7. novembra 2019, K.
H.
K.
(Evropski nalog za zamrznitev bančnih računov), C‑555/18, EU:C:2019:937, točki 31 in 32, ter z dne 20. aprila 2023, Starkinvest, C‑291/21, EU:C:2023:299, točki 49 in 50).
48      Ob upoštevanju morebitnega negativnega vpliva naloga za zamrznitev na dolžnikovo premoženje in zlasti na njegovo možnost, da z njim prosto razpolaga, bi namreč razlaga člena 7(1) Uredbe št. 655/2014, v skladu s katero bi vsaka grožnja za izvršitev zahtevka pomenila „dejansko tveganje“ v smislu te določbe, lahko ogrozila ravnotežje iz prejšnje točke te sodbe.
49      V zvezi z okoliščinami, s katerimi je mogoče dokazati obstoj „dejanskega tveganja“, kot je opredeljeno v točkah 42 in 45 te sodbe, je treba najprej opozoriti, da člen 8 Uredbe št. 655/2014, ki ureja vlogo za izdajo naloga za zamrznitev, v odstavku 2(j) določa, da mora upnik sodišču, ki odloča o zadevi, predložiti opis vseh pomembnih okoliščin, ki upravičujejo izdajo takega naloga.
50      V zvezi s tem je v uvodni izjavi 14 Uredbe št. 655/2014 v četrtem odstavku naveden seznam okoliščin, na katere se lahko sklicuje upnik za utemeljitev izdaje naloga za zamrznitev in ki jih lahko sodišče, ki odloča o zadevi, upošteva v okviru presoje obstoja „dejanskega tveganja“ v smislu člena 7(1) te uredbe.
51      Ta seznam vključuje dolžnikovo ravnanje v zvezi z upnikovim zahtevkom ali njegovo ravnanje v prejšnjem sporu med strankama, prejšnje dolžnikove kredite, naravo dolžnikovih sredstev in vsako nedavno dolžnikovo dejanje v povezavi z njegovim premoženjem. Poleg tega so v tej uvodni izjavi 14 navedene številne druge okoliščine, ki jih sodišče, ki odloča o zadevi, prav tako lahko upošteva, čeprav se same po sebi ne bi smele šteti za zadostne za utemeljitev izdaje naloga za zamrznitev.
52      Poleg tega je treba glede na cilje Uredbe št. 655/2014, kot so bili navedeni v točki 47 te sodbe, ugotoviti, da na eni strani za zagotovitev spoštovanja ustreznega ravnotežja med interesi upnika in dolžnika ter polnega učinka člena 7(1) te uredbe zahtevane dokazne ravni ni mogoče razumeti tako, da je tako visoka, da bi moral upnik predložiti dokaz o namenu dolžnika, da se izogne plačilu terjatve, saj bi bilo tako zahtevo v praksi pogosto težko izpolniti.
53      Na drugi strani mora vloga upnika za izdajo takega naloga temeljiti na konkretnih indicih, s katerimi je mogoče dokazati obstoj verjetnosti, da bi lahko dolžnik, če ta nalog ne bi bil izdan, ob morebitnih izvršilnih ukrepih porabil, prikril ali uničil svoja sredstva oziroma jih prodal pod ceno.
54      Zato je tako iz besedila člena 7(1) Uredbe št. 655/2014 kot iz konteksta, v katerega je umeščena ta določba, in iz cilja te uredbe razvidno, da lahko sodišče, pri katerem je vložena vloga za izdajo naloga za zamrznitev, opravi celovito presojo okoliščin, na katere se sklicuje upnik, po potrebi vključno z dejavniki, navedenimi v točki 51 te sodbe, da bi ugotovilo, ali na podlagi teh okoliščin obstaja „dejansko tveganje“, da lahko dolžnik brez naloga za zamrznitev sprejme ukrepe, kot so poraba, prikritje ali uničenje sredstev ali prodaja pod njihovo ceno, ki bi v trenutku, ko bo upnik lahko izvršil obstoječo ali prihodnjo sodno odločbo, ovirali ali vsaj precej otežili izvršitev zahtevka.
55      Glede na navedeno bi moralo predložitveno sodišče, ki je edino pristojno za odločanje o dejstvih, opraviti celovito presojo okoliščin, na katere se TQ sklicuje v utemeljitev svoje vloge za izdajo naloga za zamrznitev, in ugotoviti, ali te okoliščine pomenijo zadostne indice za obstoj takega „dejanskega tveganja“.
56      V obravnavanem primeru se to sodišče sprašuje o upoštevnosti dejanj dolžnika, ki so bila storjena več let pred vložitvijo vloge za izdajo naloga za zamrznitev, in zlasti o tem, ali je ta dolžnik prekinil svoje poslovno razmerje s ponudnikom plačilnih storitev, ki je za njegov račun deloval kot tretji dolžnik v državi članici, v kateri ima upnik sedež, ter o spremembi prava države članice, v kateri ima dolžnik sedež, ki bi lahko ovirala izvršitev zahtevka.
57      V zvezi s prvo od teh okoliščin je treba poudariti, da lahko na eni strani, kot je razvidno iz točk 51 in 54 te sodbe, sodišče, ki odloča o zadevi, upošteva preteklo ravnanje dolžnika v okviru celovite presoje, ki bi jo moralo opraviti za presojo nujnosti nujne izdaje naloga za zamrznitev. Poleg tega nič v Uredbi št. 655/2014 ne kaže na to, da je upoštevnost tega ravnanja nujno odvisna od trenutka, v katerem je bilo storjeno. Poleg tega, kot je generalni pravobranilec poudaril v točki 70 sklepnih predlogov, ta uredba upniku ne nalaga obveznosti, da vlogo vloži takrat, ko nastane zatrjevano tveganje za izvršitev njegovega zahtevka, da bi dosegel izdajo takega naloga. Za to je namreč upoštevno, ali to tveganje ob vložitvi te vloge še vedno obstaja.
58      Na drugi strani, kot je generalni pravobranilec navedel v točki 68 sklepnih predlogov, je lahko za družbe, ki opravljajo svoje dejavnosti prek spleta in katerih fizična sredstva so omejena ali neobstoječa zunaj države članice, v kateri imajo sedež, dobroimetje, ki ga imajo pri ponudniku plačilnih storitev, eno od takih redkih sredstev, na podlagi katerih bi lahko upnik izvršil svoj zahtevek. Zato je lahko odpoved pogodbe s takim ponudnikom plačilnih storitev indic širše strategije zadevnega dolžnika, da se izogne plačilu svojih dolgov v zadevni državi članici ali vsaj oteži izterjavo teh dolgov.
59      Drugič, glede spremembe malteškega zakona o igrah na srečo, ki bi po mnenju upnika lahko ovirala izvršitev njegovega zahtevka, zlasti ker bi sodišča države članice, v kateri ima dolžnik sedež, zavezovala, da na njenem ozemlju zavrnejo priznanje izvršljivosti tujih sodnih odločb, kot je odločba, s katero se od dolžnika zahteva plačilo zadevnega dolga, je treba opozoriti, da se člen 7(1) Uredbe št. 655/2014, kot je razvidno iz točke 45 te sodbe, ne nanaša na obstoj kakršne koli grožnje za izvršitev zahtevka, ampak na obstoj dejanskega tveganja v zvezi z namenom dolžnika, da se izogne plačilu tega zahtevka. Vsekakor mora biti to tveganje konkretno in aktualno ob vložitvi vloge za izdajo naloga za zamrznitev.
60      Iz tega sledi, kot je generalni pravobranilec v bistvu navedel v točki 65 sklepnih predlogov, da zgolj to, da se upnik sklicuje na nacionalno zakonodajo, kot je opisana v prejšnji točki te sodbe, ne more zadostovati za dokaz obstoja „dejanskega tveganja“ v smislu tega člena 7(1). Ta ugotovitev še toliko bolj velja za presojo nujnosti izdaje naloga za zamrznitev, ki se nanaša na bančne račune dolžnika v državah članicah, ki niso države članice, ki so uvedle to zakonodajo.
61      Vendar lahko sodišče, pri katerem je vložena vloga za izdajo naloga za zamrznitev na podlagi člena 7(1) Uredbe št. 655/2014, kadar opravi celovito presojo upoštevnih okoliščin, na katere se sklicuje upnik, upošteva nacionalno zakonodajo, kakršna je ta, navedena v točki 59 te sodbe, kot kontekstualni element, ki omogoča presojo obsega dejanj dolžnika, da bi ugotovilo obstoj njegovega namena, da se izogne plačilu zadevnega dolga.
62      Iz vsega navedenega izhaja, da je treba člen 7(1) Uredbe št. 655/2014 razlagati tako, da lahko nacionalno sodišče, ki odloča o vlogi za izdajo evropskega naloga za zamrznitev, za ugotovitev, ali je nujno sprejeti ta nalog, upošteva, prvič, dolžnikovo ravnanje, do katerega je prišlo več let pred vložitvijo te vloge, in drugič, obstoj prava v državi članici, v kateri ima dolžnik sedež, ki bi lahko oviralo izvršitev zadevnega zahtevka.
Stroški
63      Ker je ta postopek za stranki iz postopkov v glavni stvari ena od stopenj v postopkih pred predložitvenim sodiščem, to odloči o stroških. Stroški, priglašeni za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, se ne povrnejo.
Iz teh razlogov je Sodišče (četrti senat) razsodilo:
Člen 7(1) Uredbe (EU) št. 655/2014 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. maja 2014 o določitvi postopka za evropski nalog za zamrznitev bančnih računov z namenom olajšanja čezmejne izterjave terjatev v civilnih in gospodarskih zadevah
je treba razlagati tako, da
lahko nacionalno sodišče, ki odloča o vlogi za izdajo evropskega naloga za zamrznitev, za ugotovitev, ali je nujno sprejeti ta nalog, upošteva, prvič, dolžnikovo ravnanje, do katerega je prišlo več let pred vložitvijo te vloge, in drugič, obstoj prava v državi članici, v kateri ima dolžnik sedež, ki bi lahko oviralo izvršitev zadevnega zahtevka.
Podpisi
*      Jezik postopka: nemščina.