VSL Sklep IV Cp 1502/2022
Sodišče: Višje sodišče v Ljubljani
Oddelek: Civilni oddelek
ECLI: ECLI:SI:VSLJ:2022:IV.CP.1502.2022
Evidenčna številka: VSL00061016
Datum odločbe: 25.10.2022
Senat, sodnik posameznik: Polona Marjetič Zemljič (preds.), Barbara Žužek Javornik (poroč.), Matjaž
Voglar
Področje: DRUŽINSKO PRAVO - NEPRAVDNO PRAVO
Institut: ukrepi za varstvo koristi otroka - mednarodni element - uporaba slovenskega prava - odvzem
mladoletnega otroka - namestitev otroka v zavod - omejitev starševske skrbi - prepoved prehajanja meje ali
ozemlja države - otrok s posebnimi potrebami - določitev preživnine - določitev stikov - stroški in nagrada
sodnega izvedenca
Zveza: DZ člen 157, 167, 168, 171, 171/1, 174. Uredba Sveta (ES) št. 2201/2003 z dne 27. novembra 2003 o
pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v zakonskih sporih in sporih v zvezi s starševsko
odgovornostjo ter o razveljavitvi Uredbe (ES) št. 1347/2000 člen 8. ZNP-1 člen 55, 55/2. Pravilnik o sodnih
izvedencih, sodnih cenilcih in sodnih tolmačih (2018) člen 41, 41/2, 41/3
Jedro
V ugotovljenih okoliščinah konkretnega primera se tudi po prepričanju pritožbenega sodišča ogroženost
otroka ne more odpraviti z milejšim ukrepom. Pogoj za omejitev starševske skrbi na način, da se CSD naloži,
da izvaja nadzor nad izvajanjem starševske skrbi, je, da bo korist otroka dovolj zavarovana s tem ukrepom.
Glede na psihosocialne težave, ki jih ima A. A., ta ukrep trajnejšega značaja gotovo ni v njegovo korist.
Nadzor starševske skrbi ne zadošča, če je ogroženo zdravje otroka, duševno zdravje A. A. pa še vedno
zahteva bivanje v strukturiranem okolju zavoda in prisotnost ustrezno usposobljenih delavcev.
Izrek
I. Pritožbi prvega nasprotnega udeleženca se zavrneta in se izpodbijana sklepa potrdita.
II. Pritožbi izvedenke se ugodi in se sklep z dne 6. 7. 2022 spremeni tako, da se znesek 438 EUR v točki I
izreka nadomesti z zneskom 643 EUR in znesek 210 EUR v točki V izreka izpodbijanega sklepa nadomesti z
zneskom 321,50 EUR.
III. Udeleženci krijejo vsak svoje stroške pritožbenega postopka.
                               1 / 9
Obrazložitev
K točki I izreka:
Kratek opis zadeve
1. Nasprotna udeleženca sta ruska državljana, prvi nasprotni udeleženec (1. NU) sam izvršuje starševsko skrb
nad dne ... 2008 rojenim sinom A. A. (2. NU), ker je mati A. A. umrla. Septembra 2019 sta se preselila iz
Rusije v Slovenijo. Decembra 2019 so v šoli, ki jo je obiskoval A. A., opazili, da ima otrok na roki modrico,
povedal je, da ga je pretepel oče in pristojni CSD (Predlagatelj) je vložil predlog za nujni odvzem otroka.
Sodišče je predlogu s sklepom z dne 9. 12. 2019 ugodilo in A. A. namestilo v krizni center, nato pa s sklepom
o začasni odredbi v soglasju z 1. NU v Vzgojni dom ... (VD). Oče se nato z namestitvijo sina v VD ni več
strinjal, sodišče pa jo je podaljševalo z začasnimi odredbami in hkrati omejilo starševsko skrb 1. NU tako, da
mu je prepovedalo prehod državne meje z A. A.
2. Sodišče prve stopnje je s sklepom z dne 8. 7. 2020 odločilo, da je za odločanje v tej zadevi na podlagi 8.
člena Uredbe Sveta (ES) št. 2201/2003 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v
zakonskih sporih in sporih v zvezi s starševsko odgovornostjo ter o razveljavitvi Uredbe ES št. 1347/2000
pristojno sodišče Republike Slovenije; zoper sklep ni bilo pritožbe in je pravnomočen. Čeprav sta nasprotna
udeleženca ruska državljana, se, kot je že obrazložilo višje sodišče v 12. točki sklepa IV Cp 1438/2021,
uporablja slovensko pravo – določbe Družinskega zakonika (DZ) o ukrepih za varstvo koristi otroka.
Izpodbijana sklepa
3. Dne 16. 6. 2022 je sodišče prve stopnje izdalo končni sklep. Odvzelo je A. A. 1. NU in ga namestilo v VD
(točka I izreka) ter omejilo starševsko skrb 1. NU: - ne sme z A. A. prečkati državne meje RS ali omogočiti,
da jo A. A. prečka s kom drugim, - za zastopanje A. A. pred upravnimi organi v postopku urejanja
prebivanja v RS ter ureditve zdravstvenega zavarovanja, - za odprtje transakcijskega računa, kamor se bo
nakazovala preživnina za A. A. in za upravljanje z denarnimi sredstvi na tem računu (točka II izreka). A. A.
je delno postavilo pod skrbništvo, in sicer za izdajo soglasja, da prečka državno mejo RS, za zastopanje pred
upravnimi organi v postopku urejanja prebivanja v RS in ureditve zdravstvenega zavarovanja ter odprtje
transakcijskega računa za nakazovanje preživnine in za upravljanje z denarnimi sredstvi na tem računu,
vključno z izterjavo preživnine; za skrbnika je imenovalo Predlagatelja (točka III izreka). V točki IV izreka
je določilo stike med 1. NU in A. A. tako, da potekajo v skladu s pravili in hišnim redom VD, pod pogojem,
če strokovni delavci ocenijo, da so stiki otroku v korist. Določilo je, da je 1. NU dolžan za A. A. plačevati
preživnino v višini 100 EUR do prve valorizacije preživnin, nato pa v valoriziranem znesku (točka V izreka),
da je Predlagatelj najmanj enkrat letno dolžan sodišču poslati poročilo o izvajanju načrta pomoči družini
(točka VI izreka), da sklep velja največ tri leta od pravnomočnosti (točka VII izreka), da postane sklep
izvršljiv z dnem pravnomočnosti, razen glede zastopanja A. A. pred upravnimi organi in glede podaje
soglasja za prehod meje, kjer pritožba ne zadrži izvršitve. O stroških postopka je odločilo, da vsak udeleženec
krije svoje, razen stroškov izvedenine, ki sta jih dolžna plačati Predlagatelj in 1. NU vsak do polovice, stroške
tolmačke pa je dolžan v celoti plačati 1. NU.
4. Ker se je pred pravnomočnostjo končne odločbe iztekel čas, do katerega je bil A. A. nameščen v VD, je
sodišče s sklepom 22. 6. 2022 ugodilo predlogu kolizijskega skrbnika A. A. za izdajo začasne odredbe in tudi
po uradni dolžnosti izdalo začasno odredbo, s katero je 1. NU začasno omejilo starševsko skrb tako, da ne
                               2 / 9
sme z A. A. prečkati državne meje RS ali omogočiti, da jo otrok prečka s kom drugim ter A. A. začasno
namestilo v VD, za primer kršitve izdane začasne odredbe izreklo denarno kazen in odločilo, da začasna
odredba velja do drugačne odločitve sodišča oziroma do pravnomočnega zaključka sodnega postopka, vendar
najdalj do 23. 6. 2023, pritožba pa ne zadrži njene izvršitve.
Pritožbi in odgovori na pritožbi
5. Zoper navedena sklepa se je pritožil 1. NU. Uveljavlja vse pritožbene razloge iz 338. člena Zakona o
pravdnem postopku (ZPP). Višjemu sodišču predlaga, naj sklepa razveljavi ali pa spremeni tako, da določi
milejši ukrep, ki bo omogočil združitev in ohranitev družine, predlagatelju pa naj naloži, da povrne vse
stroške postopka.
6. V pritožbi zoper končni sklep 1. NU sodišču očita, da je odločitev oprlo na trenutna dogajanja, ki jih je
iztrgalo iz konteksta več kot dveletnega dogajanja. A. A. je bil odvzet v posledici očitkov o zanemarjanju in
surovem ravnanju, ki so se v kazenskem postopku izkazali za neutemeljene in bi se A. A. moral vrniti.
Mnenje izvedenke, na katerem pretežno sloni izpodbijana odločitev, temelji predvsem na navedbah A. A., ki
odgovore pogosto prilagaja izpraševalcu. Sodišče bi moralo ponovno opraviti neformalni razgovor z otrokom,
izvedenka je z njim opravila razgovor avgusta 2021. A. A. je ogrožen, ker biva v zavodu, kjer nima dovolj in
ustreznih terapij. Če bi se vrnil v domače okolje, bi mu, če je treba samoplačniško, terapije zagotovil.
Sodišče, CSD in druge inštitucije kljub njegovemu trudu odkrivajo vedno nove in nove razloge, da se A. A.
ne vrne domov. Njun odnos se je izboljšal in meni, da je sposoben poskrbeti za otroka ter mu nuditi varno
okolje. V domačem okolju lahko oba obiskujeta vse terapije, z vrnitvijo bo prenehala negotovost. A. A. se ga
ne boji, veseli se stikov in z njim preživlja počitnice. Nikoli otroka ne kaznuje z molkom. Ni izkazano, da se
je A. A. navezal na vzgojitelje in otroke v VD. Odvzem otroka krši načelo najmilejšega ukrepa. Z vprašanji o
privatnem življenju se pretirano posega v njegovo zasebnost.
V zvezi z omejitvijo starševske skrbi in postavitvijo pod skrbništvo sodišče zahteva nemogoče - da izkaže, da
bo A. A. zagotovil ustrezno obravnavo v drugi državi. Slovenije ne namerava zapustiti, želi pa si, da bi bil pri
odločitvah svoboden in imel proste roke. Sodišče ni navedlo nobenih meril glede soglasja za pot v tujino,
torej bo odločitev v popolni diskreciji upravnega organa. Dokazno breme za izrek omejitve prehajanja meje
je na predlagatelju oziroma sodišču, dokazov za to, da se ne bosta vrnila v Slovenijo, ni. Res je, da je s
prečkanjem meje že kršil veljavno začasno odredbo, vendar pa je bistveno, da se je z otrokom prostovoljno
vrnil nazaj v Slovenijo. Sodišče je napačno prelagalo dokazno breme. Izkazal je, da namerava bivati v
Sloveniji in dela vse, kar je v njegovi moči, da si uredi zakonito bivanje v RS, tudi A. A. je to uredil.
Slovenijo si želi zapustiti samo zaradi občasnega preživljanja počitnic v tujini in obiska sorodnikov v Rusiji
ali urejanja administrativnih zadev v matični državi. S prepovedjo prehajanja meje je povzročena velika in
nenadomestljiva škoda A. A. Življenjsko nelogičen je zaključek, da je otrok ogrožen zato, ker obstaja
verjetnost selitve iz Slovenije. Izbira kraja bivanja je ustavna pravica, prav tako pravica prostega gibanja; obe
sta nesorazmerno in nezakonito omejeni. Glede na vse okoliščine primera je bil aktiven in je skrbno pristopil
k urejanju zdravstvenega zavarovanja in začasnega prebivališča otroka. Iz obrazložitve ne izhaja, zakaj bo
CSD lahko pravočasno urejal otrokovo prebivališče in zdravstveno zavarovanje. Nasprotuje tudi omejitvi
glede odprtja TRR za nakazovanje preživnine ter določitvi preživnine, saj bi moral otrok bivati pri njem.
Tudi odločitev za preverjanje ukrepov enkrat letno je napačna, sodišče bi moralo obstoj pogojev za izrek
ukrepa preverjati pogosteje.
7. V pritožbi zoper izdano začasno odredbo 1. NU v bistvenem navaja enako kot v pritožbi zoper končni
sklep.
                               3 / 9
8. Predlagatelj in A. A. po kolizijskem skrbniku sta na pritožbi odgovorila, pritožbenemu sodišču predlagata,
naj ju kot neutemeljeni zavrne in potrdi izpodbijana sklepa.
Presoja višjega sodišča
9. Pritožbi nista utemeljeni.
O končnem sklepu
10. Sodišče prve stopnje je na podlagi 8. členu ZPP 1skladne, celostne ocene izvedenih dokazov pravilno in
popolno ugotovilo za presojo o utemeljenosti predloga za odvzem A. A. staršem in njegovo namestitev v
zavod (174. člen DZ) relevantno dejansko stanje ter sprejelo materialnopravno pravilno odločitev, ki jo je
jasno in popolno obrazložilo. Pritožba v glavnem ponavlja navedbe, na katere je pravilno odgovorilo že
sodišče prve stopnje, zato se pritožbeno sodišče sklicuje tudi na razloge izpodbijanega sklepa. Sodišče prve
stopnje je upoštevalo vse relevantne okoliščine konkretnega primera: ob upoštevanju tudi preteklih dogajanj
je odločitev sprejelo predvsem ob upoštevanju dejanskega stanja ob zaključku glavne obravnave. Ravnalo je
pravilno, saj se odloča po stanju ob zaključku glavne obravnave.
11. Otroka sodišče odvzame staršem in ga namesti k drugi osebi, v rejništvo ali v zavod, če ugotovi, da je
njegov razvoj pri starših ogrožen. Ogroženost lahko izhaja iz ravnanj ali opustitev staršev ali pa iz
psihofizičnega stanja otroka samega. A. A. je bil 1. NU odvzet po določilih 167. in 168. člena DZ zaradi hude
ogroženosti, ki je bila posledica nasilja očeta. Tekom postopka, ki je sledil, pa je ugotovilo, da je A. A.
ogrožen tudi zaradi svojih hudih čustvenih in vedenjskih težav. Težave ima pri odnosih z vrstniki: pogosto
prihaja v konflikte, do njih ima neprimeren odnos, želi jih nadvladati. Razen tega se ne drži pravil, noče
opravljati dnevnih opravil, je uporniški, pogosto nasilen, tudi samomorilne misli je že imel, potrebuje
pozornost, vzpodbude in jasne usmeritve. Izvedenka je ugotovila, da gre za otroka s posebnimi potrebami;
ima mešane motnje vedenja in čustvovanja ter motnjo aktivnosti in pozornosti. Neposlušnost, agresivnost,
razdiralnost, nesmiselna opozicionalnost, napadi besa in jeze, hiperaktivnost, prepirljivost, impulzivnost,
nagnjenje k pretepanju, težnja k superiornosti, pretirana občutljivost, kronično nezadovoljstvo, težave s
koncentracijo so simptomi navedenih motenj (izvedeniško mnenje na list. št. 538 spisa).
12. Do nasilja očeta nad A. A. je prišlo zaradi vzgojne nemoči (zaključek v kazenskem postopku, ki je tekel
zoper 1. NU zaradi nasilja nad A. A.). Da bi se fizično nasilje nadaljevalo še tudi po odvzemu otroka, res ni
izkazano, potrjujejo pa izvedeni dokazi, da je zaradi psihosocialnih težav A. A. utrpel in še vedno trpi škodo
na duševnem zdravju. Kaže se v obliki vedenjskih, čustvenih, včasih tudi učnih težav. Pritožnik ne zanika
ugotovljenih težav A. A. in priznava, da je bil ob odvzemu A. A. vzgojno nemočen. Da 1. NU nima ustreznih
starševskih kapacitet, ki so potrebne za varstvo in vzgojo otroka z motnjami, kakršne ima A. A., je ugotovila
izvedenka otroške in mladostniške psihiatrije. Vzgojna nemoč staršev pa je eden od razlogov za izrek ukrepa
po 174. členu DZ. Dolžnost države je, da v takem primeru poskrbi za otroka z izrekom primernega ukrepa za
varstvo njegovih koristi (157. člen DZ). Namestitev v VD je glede na okoliščine konkretnega primera
ustrezen ukrep.
13. Mnenje izvedenke ne temelji predvsem na navedbah A. A., kot navaja pritožba. Izvedenka je natančno
proučila vse podatke spisa, ki vsebuje številna poročila CSD in VD ter drugih institucij, pri katerih je bil
obravnavan A. A. (izvidi zdravnikov, poročila kriznega centra), zaslišanja 1. NU ter več strokovnih delavcev,
ki so (bili) v stiku z A. A., pa tudi sama je opravila razgovor z obema NU. Na zadnjem naroku za glavno
obravnavo je prisostvovala zaslišanjem 1. NU in strokovnih delavcev. Pisno mnenje in dopolnitev je
                               4 / 9
izvedenka obsežno strokovno obrazložila, dodatno pa še na zaslišanju, ko je jasno odgovorila na vsa vprašanja
sodišča in udeležencev postopka, vključno z 1. NU in njegovo pooblaščenko. Strokovno argumentirano je
zavrnila njune pripombe in pomisleke. Ob zaslišanju na zadnjem naroku za glavno obravnavo je upoštevala in
podajala mnenje glede na takratno stanje, saj se je tekoče seznanjala z vsemi poročili o A. A., vlogami v
spisu in zaslišanji.
14. Stališče pritožnika, da bi moralo sodišče ponovno opraviti neformalni razgovor z A. A., ni utemeljeno.
Izvedenka je bolj usposobljena za prepoznavanje resničnosti izjav otroka in njegove prave volje kot sodišče
in drugi udeleženci postopka. Za navedeno ima potrebno strokovno znanje, ravno to je razlog, da jo je sodišče
angažiralo kot svojega pomočnika. Očitki v zvezi z razgovorom in razumevanjem A. A. so kontradiktorni.
Pritožnik sodišču očita, da bi moralo ponovno opraviti informativni razgovor z otrokom, hkrati pa zatrjuje, da
je dejansko stanje ugotovljeno zmotno, ker sloni na izjavah A. A., ki prilagaja odgovore izpraševalcu.
15. Pravilen je zaključek o veliki verjetnosti, da bo A. A. v primeru prekinitve bivanja in šolanja v VD utrpel
škodo v razvoju in duševnem zdravju. Ima vedenjske, čustvene in učne težave v odraščanju. Otroka s takimi
težavami je zelo težko vzgajati in nadzorovati, za to je potrebno posebno strokovno znanje, kakršnega
strokovni delavci VD po prepričanju sodišča imajo. To potrjuje izboljšanje njegovega vedenja in
funkcioniranja. Da je to izboljšano, dokazujejo poročila VD, medtem ko za trditve 1. NU o nazadovanju A.
A. in neustrezni skrbi zanj v VD ni dokazov v spisu.
16. Očetovo mnenje, da bivanje v zavodu A. A. ogroža, enostavno ne drži. V zavodu upošteva pravila, s čimer
je imel pred tem precej težav (poročila šole). Ves čas je v stikih s sovrstniki, kar je pripomoglo k temu, da
lažje kot prej navezuje in ohranja medsebojne odnose, zato je viden napredek v odnosih z vrstniki. V zavodu
se lahko obrne za pomoč na strokovne delavce. Na ta način je, ko je to potrebno, deležen učne pomoči in
pomoči ter vzpodbud v zvezi s težavami, ki jih ima. Izven zavoda živi sam z očetom, prijateljev pred
odhodom v zavod ni imel. V nasprotju s trditvami pritožbe poročila VD kažejo, da se psihosocialne težave A.
A. zmanjšujejo in tudi v šoli je uspešen. Nič nenavadnega ni, če ima učenec v višjih razredih osnovne šole pri
kakšnem predmetu nižjo oceno kot v nižjih razredih. Program v zavodski šoli je tak, kot v drugih osnovnih
šolah, ravno tako standardi, ki se zahtevajo od učencev. Razlika glede šolanja je, da je v zavodu manj
učencev. To je za otroka s težavami, kot jih ima A. A., ključnega pomena. Trditve, da bi tak način šolanja A.
A. zagotovil izven zavoda, 1. NU ni izkazal. Ni pojasnil niti katera osnovna šola omogoča izobraževanje v
manjših skupinah, še manj, da bi lahko A. A. ob odpustu iz zavoda takoj vključil v tako šolo.
17. Tudi ustreznih terapij je A. A. deležen v zavodu, vključno z pedopsihiatrično obravnavo. Res pa je, da bi
za učinkovitejše odpravljanje vedenjskih in čustvenih težav A. A. bilo potrebnih več obravnav in terapij.
Razlog za to, da jih ni bilo več, je v neurejenem zdravstvenem zavarovanju, za kar je bil odgovoren 1. NU.
Zdravstveno zavarovanje A. A. se je uredilo na iniciativo Predlagatelja in VD. Tudi trditve, da bi A. A. izven
zavoda zagotovil ustrezno psihološko in psihiatrično obravnavo, 1. NU ni z ničemer izkazal. Njegove navedbe
o tem so zgolj pavšalne. A. A. skoraj eno leto ni imel urejenega zdravstvenega zavarovanja, VD in CSD sta 1.
NU na to večkrat opozarjala, saj je bil A. A., ker ni prejemal ustrezne terapije, ogrožen. Vendar pa je bil
odziv očeta sprva slab, šele ko se je vključila njegova pooblaščenka, je v sodelovanju s CSD in VD uspela
urediti prijavo prebivališča in zdravstvenega zavarovanja A. A. 1. NU je tujec in ne obvlada slovenskega
jezika, zato je povsem razumljivo, da se ne znajde in ima težave pri urejanju administrativnih zadev.
Prizadevanje 1. NU za ureditev otrokovega statusa je hvale vredno, vendar je, glede na dejstvo, da ima pri
tem veliko težav, dolžnost države, da ustrezno ukrepa (154. člen DZ). Pritožnik po eni strani očita
institucijam, da mu ne pomagajo pri skrbi za otroka, hkrati pa se zoperstavlja odločitvi sodišča, katere bistvo
je v nudenju pomoči pri urejanju prebivališča in zdravstvenega zavarovanja A. A.
                               5 / 9
18. V ugotovljenih okoliščinah konkretnega primera se tudi po prepričanju pritožbenega sodišča ogroženost
otroka ne more odpraviti z milejšim ukrepom. Pogoj za omejitev starševske skrbi na način, da se CSD naloži,
da izvaja nadzor nad izvajanjem starševske skrbi (tretji odstavek 171. člena DZ), je, da bo korist otroka
dovolj zavarovana s tem ukrepom (prvi odstavek 171. člena DZ). Glede na psihosocialne težave, ki jih ima A.
A., ta ukrep trajnejšega značaja gotovo ni v njegovo korist. Nadzor starševske skrbi ne zadošča, če je
ogroženo zdravje otroka, duševno zdravje A. A. pa še vedno zahteva bivanje v strukturiranem okolju zavoda
in prisotnost ustrezno usposobljenih delavcev.
19. Pogoj za vrnitev A. A. k 1. NU je, da s tem ne bo ogrožen. Kdaj to bo, je odvisno predvsem od uspeha pri
zdravljenju oziroma obvladovanju A. A. motenj. Za trditev, da bi s trenutkom vrnitve A. A. v domače okolje
prenehal njegova negotovost glede prihodnosti, v izvedenih dokazih ni opore. Iz poročil VD in opravljenih
razgovor z A. A. izhaja, da se v VD dobro počuti. Ni ga strah prihodnosti v VD, pač pa negotove prihodnosti
na splošno (kje in kako bo živel, da se bo moral vrniti v Rusijo, ipd.). Ko bodo odpravljene ali omiljene
njegove psihosocialne težave, bo negotovost in stres ob odpustu iz zavoda lažje prebrodil.
20. Da bi se bal stikov z očetom, dokazni postopek res ni pokazal. Tega tudi sodišče prve stopnje v
izpodbijanem sklepu ni ugotovilo, pač pa, da so stiki z očetom med vikendi in počitnicami A. A. v korist.
Sodišče je zato ohranilo dosedanji način izvajanja stikov. Povsem nekaj drugega je, ko je otrok pri očetu
med vikendi in počitnicami, kot pa če bi stalno živel pri njem, zato s sklicevanjem na pogoste in obsežne stike
1. NU zaključka sodišča prve stopnje o pogojih za izrek ukrepa po 174. členu DZ ne omaje. Glede na
ugotovljene težave A. A. njegovih koristi ni mogoče zavarovati drugače, kot z namestitvijo v ustrezen zavod.
A. A. se bo vrnil k očetu, ko se bodo prenehale oziroma se vsaj omilile njegove psihosocialne težave do te
mere, da njegov razvoj v domačem okolju ne bo ogrožen. Medsebojni odnos NU se je sicer izboljšal, ni pa še
na ravni, ki bi omogočala vrnitev A. A. k 1. NU, in sicer predvsem zaradi še vedno prisotnih psihosocialnih
težav otroka. Izvedeni dokazi dokazujejo, da 1. NU zaenkrat ni sposoben samostojno skrbeti za vzgojo tako
zahtevnega otroka, kot je A. A. Po ugotovitvah izvedenke je otrok s posebnimi potrebami. Oče tega očitno ne
zaznava in v določenih situacijah ne reagira primerno. Dokazano je, da je otroka več mesecev ignoriral zaradi
njegove izpovedbe v kazenskem postopku. O tem je A. A. večkrat govoril, ko se je vrnil s stika. Zakaj bi o
tem govoril strokovnim delavcem ob različnih priložnostih, če ne bi bilo res, 1. NU ne pojasni.
21. Da se je A. A. navezal na vzgojitelje in otroke v VD, izhaja iz poročil VD. Dejstvo, da še vedno z njimi
prihaja tudi v konflikte, ne dokazuje nasprotnega. Pogosti konflikti so namreč posledica njegovih vedenjskih
in čustvenih težav.
22. Trditve 1. NU, da ima dovolj sredstev za preživljanje sebe in otroka ter da ima tudi dovolj časa za vzgojo
in varstvo otroka, so pavšalne. Koliko zasluži, koliko porabi za preživljanje sebe in otroka, koliko časa dela na
daljavo oziroma kako običajno poteka njegov dan, ni želel pojasniti. Tudi ni pojasnil, kako in kje bi zagotovil
samoplačniške terapije za otroka in kam bi hodil v šolo, glede na to, da šolanje v javnih šolah, kjer je število
učencev v razredu običajno nad dvajset, ni primerno za A. A. To je sicer njegova pravica, vendar pa se mora
zavedati, da je dolžnost države, da v primeru, ko zazna težave v družini, poskrbi za korist otroka. Korist
otroka je nad pravico 1. NU do zasebnosti.
23. Da ne namerava zapustiti Slovenije in se preseliti v drugo državo ali vrniti v Rusijo, je gola trditev 1. NU,
ki je njegova dejanja in izjave ne potrjujejo. Dejstvo je, da je 1. NU z A. A. 10. 4. 2021 odšel v Italijo z
namenom, da gresta v Rusijo. A. A. bi moral biti 11. 4. 2021 zvečer v VD, kar praktično ni bilo mogoče (gl.
Sklep IV Cp 1438/2021, tč. 22). Izvedenki je povedal, da z otrokom nista nameravala ostati v Sloveniji in še
naprej razmišlja o selitvi, saj nima denarja, službe, slabo je psihološko vzdušje, nima prijateljev in glede
                               6 / 9
težav z otrokom v Sloveniji ni svoboden, kaznuje se ga z odvzemom otroka in čaka, da bo šel z njim naprej
(str. 28 psihiatričnega izvedenskega mnenja z dne 4. 9. 2021, list. št. 531 spisa). Ob upoštevanju navedenega
odločitev sodišča, da 1. NU omeji starševsko skrb tako, da mu prepove prosto prehajanje meje z A. A. ni, kot
ji očita 1. NU, lahkomiselna in neživljenjska. Glede na opisane okoliščine konkretnega primera ima podlago
v prvem odstavku 171. člena v zvezi z določili 174. člena DZ.
24. Ker je sodišče omejilo starševsko skrb, je na podlagi četrtega odstavka 171. člena DZ A. A. imenovalo
skrbnika - CSD. Slednji bo v predpisanem upravnem postopku, v katerem bosta imela možnost izjave oba
NU, odločil glede podaje soglasja za prehod državne meje RS 2. Pogoje za izdajo soglasja je praktično
nemogoče vnaprej določiti, saj sodišče ne more vedeti kdaj, kam, ob kakšni priložnosti bosta želela
odpotovati. Zoper odločitev CSD imajo udeleženci postopka na CSD na voljo pravna sredstva. Kam in za
koliko časa namerava z otrokom odpotovati, 1. NU vsekakor lahko izkaže in je očitek o nalaganju
nemogočega dokaznega bremena neutemeljen. V tujini ima 1. NU premoženje, sorodnike in prijatelje, da bi
imel kaj od tega v Sloveniji, niti ne zatrjuje, trditve o domačih živalih, ki ga vežejo na Slovenijo, pa so le
pavšalne. Sodišče ne dvomi, da bo CSD izdalo soglasje, da A. A. prečka državno mejo, če bo izkazano, da s
tem ne bo ovirano njegovo šolanje v VD.
25. Ravno zato, ker so za tujce upravni postopki zapleteni, je v korist A. A., da za urejanje njegovega
bivališča in zdravstvenega zavarovanja namesto 1. NU, ki se kot tujec s pomanjkljivim znanjem slovenskega
jezika pri urejanju teh zadev ne znajde najbolje, poskrbi skrbnik – CSD. Pritožba spregleda, da 1. NU
prijave prebivališča A. A. in posledično zdravstvenega zavarovanja sam ni uspel urediti, moral je pooblastiti
je odvetnico3. Težko je zato razumljivo njegovo negativno stališče glede odločitve o omejitvi starševske skrbi
v zvezi z zastopanjem 1. NU pred upravnimi organi v postopku urejanja prebivanja v RS in ureditve
zdravstvenega zavarovanja.
26. Glede odprtja TRR za nakazovanje preživnine, določitvi preživnine in upravljanju z denarnimi sredstvi,
se 1. NU pritožuje, ker "meni, da bi moral otrok bivati doma" (gl. drugi odstavek na str. 11 pritožbe). Zakaj
temu ni tako, je že obrazloženo.
27. Skladno s prvim odstavkom 170. člena DZ CSD sodišču posreduje poročilo o izvajanju načrta pomoči
enkrat letno. Sodišče prve stopnje je v točki 52 obrazložitve pojasnilo, da bo opravljalo poizvedbe pri CSD in
VD ter drugih institucijah z namenom, da ugotovi, ali je ukrep odvzema otroka in namestitve v zavod še
vedno najmilejši ukrep. Če bo katera od institucij zaznala ustrezen napredek pri funkcioniranju očeta ali A.
A., bo sodišče o tem obvestila. Pobudo za spremembo izrečenega ukrepa ali prenehanje ukrepa lahko sodišču
podajo tudi udeleženci postopka (160. člen DZ). To izkazuje, da bo sodišče, če bodo za to podani razlogi,
pogoje za izrek ukrepa preverjalo pogosteje kot enkrat letno.
28. V pritožbi uveljavljeni razlogi po obrazloženem niso utemeljeni. Odločitev o odvzemu A. A. 1. NU,
namestitvi v zavod in omejitvi starševske skrbi, je glede na ugotovljene okoliščine konkretnega primera
materialnopravno pravilna in tudi nobene uradoma upoštevne procesne kršitve, ki so taksativno naštete v
drugem odstavku 350. člena ZPP, ni. Višje sodišče je zato pritožbo 1. NU zavrnilo in potrdilo sklep sodišča
prve stopnje (353. člen ZPP v zvezi z 42. členom ZNP-1).
Glede sklepa o začasni odredbi
29. Začasna odredba je bila izdana po zaključku zadnjega naroka za glavno obravnavo, ker sodišče končne
odločbe še ni moglo izdati, saj na naroku še ni razpolagalo z evalviranim načrtom pomoči družini (prvi
                               7 / 9
odstavek 170. člena DZ). Izvedeni so bili torej že vsi dokazi in je sodišče prve stopnje ob izdaji začasne
odredbe izhajalo iz enakega dejanskega stanja, kot ob izdaji končnega sklepa. Pogoj za izdajo začasne
odredbe je, da je verjetno izkazana ogroženost otroka, za izdajo končne odločitve zgolj verjetnost ne
zadostuje. Z začasno odredbo je odločeno v bistvenem enako, kot s končnim sklepom, le da so omejitve
pravic udeležencev manjše (1. NU je bila starševska skrb omejena le glede prečkanja državne meje RS z A.
A.). Pritožnik je v pritožbi zoper sklep o začasni odredbi navajal v bistvenem enako, kot v pritožbi zoper
končni sklep.
30. Višje sodišče je v predhodni obrazložitvi pritrdilo vsem ugotovitvam prvostopenjskega sodišča, na katerih
je utemeljen končni sklep, in zavrnilo pritožbene navedbe zoper končni sklep. Ker gre za identično dejansko
stanje, v bistvenem enake navedbe, dokazni standard, ki se zahteva pa je nižji, razlogov za zavrnitev pritožbe
1. NU in potrditev sklepa sodišča prve stopnje o začasni odredbi pritožbeno sodišče ne bo ponavljalo.
Pripominja še, da je začasna odredba s pravnomočnostjo končnega sklepa prenehala veljati4.
K točki II izreka:
31. Sodišče prve stopnje je s sklepom z dne 6. 7. 2022 odmerilo nagrado sodni izvedenki B. B., in sicer v
bruto višini 438 EUR, ki se nakaže na transakcijski račun izvedenke, odprt pri ... banki d.d. (točka I izreka),
kar je zahtevala izvedenka več je zavrnilo (točka II izreka), ugotovilo, da izvedenka ni zavezanka za plačilo
DDV, da bo nagrada izvedenke v polovici izplačana iz predujma predlagatelja, v polovici pa iz predujma 1.
NU (točki III in IV izreka) ter naložilo 1. NU, da v roku 15-ih dni od prejema sklepa založi manjkajoči
predujem v višini 210 EUR na račun Okrožnega sodišča v Ljubljani (tč. V izreka).
32. Pritožila se je izvedenka, in sicer v delu, ki se nanaša na priznanje nagrade za ustno podajanje mnenja ter
navzočnost na sodišču med narokom. Navaja, da je bila na naroku 2. 6. 2022, ki se je začel ob 9.30 uri, bil ob
9.47 uri prekinjen, se nadaljeval ob 11.00 uri in trajal do 16.20 ure, ves čas prisotna. Mnenje je podajala od
15.03 do 15.50 ure, pred tem pa je bila na naroku aktivno vključena – poslušala je zaslišanja prič in glede
tega tudi podala mnenje. Skladno s pravilnikom ji pripada za sodelovanje na naroku za vsake začete pol ure
38 EUR, zato meni, da je stroškovnik, ki ga je vložila, korekten ter ji poleg priznanega zneska pripada še 304
EUR za štiri ure udeležbe pri zaslišanjih.
33. Udeleženci postopka na pritožbo niso odgovorili.
34. Pritožba je utemeljena.
35. Skladno z drugim in tretjim odstavkom 41. člena Pravilnika o sodnih izvedencih, sodnih cenilcih in
sodnih tolmačih (Pravilnik) pripada izvedencu za čakanje na narok za vsake začete pol ure čakanja 11 EUR,
kar je sodišče prve stopnje v izpodbijanem sklepu pravilno upoštevalo, za ustno podajanje izvida in mnenja
ter sodelovanje na naroku pa mu pripada za vsake začete pol ure 38 EUR. Izvedenka je bila prisotna pri
zaslišanjih 1. NU in prič z namenom, da se seznani z izpovedbami in jih upošteva pri podaji mnenja, kar je
tudi storila. To pomeni, da ni le čakala na svoje zaslišanje na naroku, pač pa je ves čas zaslišanj na naroku
sodelovala in ji pripada za vsake začete pol ure 38 EUR, kot je predlagala v stroškovniku.
36. Višje sodišče je zato pritožbi izvedenke ugodilo in spremenilo sklep o odmeri izvedenine tako, da je
izvedenki za čakanje na narok v trajanju 1,5 ure priznalo 33 EUR in za udeležbo na naroku za štiri ure 304
EUR (8 x 38 EUR). Skupaj z že priznano, neizpodbijano izvedenino 230 EUR za priprave na ustno podajanje
zelo zahtevnega mnenja in 76 EUR za ustno podajanje mnenja, znaša nagrada izvedenke priglašenih 643
                               8 / 9
EUR. Ker 1. NU ni plačal predujma za izvedenko, plačati pa mora po sklepu sodišča polovico nagrade
izvedenke, je dolžan v roku 15 dni od prejema tega sklepa plačati na račun sodišča, kjer se zbirajo predujmi,
321,50 EUR.
37. Pritožbeno sodišče je sklep o izvedenini spremenilo na podlagi 3. točke 365. člena ZPP v zvezi z 42.
členom ZNP-1.
K točki III izreka:
38. Ker gre za postopek za varstvo koristi otroka, ki je v interesu vseh udeležencev v postopku, uspeh v
postopku ne more igrati odločilne vloge pri odločanju o stroških postopka. Višje sodišče je zato na podlagi
pooblastila iz drugega odstavka 55. člena ZNP-1 odločilo, da vsak udeleženec krije svoje stroške pritožbenega
postopka.
-------------------------------
1 ZPP se v tem postopku uporablja skladno z 42. členom Zakona o nepravdnem postopku (ZNP-1).
2 To se je po izdaji izpodbijanega sklepa že zgodilo, CSD je soglasje izdal.
3 Kar nenazadnje verjetno tudi nekaj stane.
4Začasna odredba je skladno s točko I/4 stopila v veljavo z dnem 25. 6. 2022 in veljala do pravnomočnega
zaključka sodnega postopka.
Datum zadnje spremembe: 08.12.2022
Powered by TCPDF (www.tcpdf.org)
                               9 / 9