62021TJ0561_RES
Mål T‑561/21
HSBC Holdings plc m.fl.
mot
Europeiska kommissionen
Tribunalens dom (sjunde avdelningen) av den 27 november 2024
”Konkurrens – Konkurrensbegränsande samverkan – Sektorn för räntederivat i euro – Beslut i vilket det slås fast att artikel 101 FEUF och artikel 53 i EES-avtalet har åsidosatts – Åsidosättande av motiveringsskyldigheten – Beslutet har delvis ogiltigförklarats genom en dom från tribunalen – Ändringsbeslut – Böter – Preskription – Grundbelopp – Försäljningsvärdet – Artikel 23.2 och 23.3 i förordning (EG) nr 1/2003 – Likabehandling – Proportionalitet – Full prövningsrätt”
Konkurrens – Administrativt förfarande – Preskriptionsfrist vid lagföring – Vilandeförklaring – Vilandeförklaring av pågående förfaranden – Villkor – Osäkerhet i frågan om det kommissionsbeslut som är föremål för prövning i ett pågående förfarande är rättsenligt – Syftet med att väcka talan i detta förfarande – Saknar betydelse – Slutsatser i det rättsliga avgörande som avslutade det pågående förfarandet – Saknar betydelse
(Rådets förordning nr 1/2003, artikel 25.5 och 25.6)
(se punkterna 39–50)
Överklagande – Berättigat intresse av att få saken prövad – Tribunalen har delvis ogiltigförklarat ett beslut att påföra böter för åsidosättande av unionsrätten – Kommissionens överklagande – Förberedande akter som vidtogs av kommissionen i syfte att anta ett beslut om ändring av det ogiltigförklarade beslutet – Saknar betydelse för kommissionens intresse av att få saken prövad
(Domstolens stadga, artikel 56)
(se punkterna 51 och 52)
Konkurrens – Böter – Belopp – Fastställande – Fastställande av grundbeloppet – Fastställande av försäljningsvärdet – Tillämpning av den metod som föreskrivs i riktlinjerna – Ersättningsvärde som fastställts på grundval av den diskonterade kontanta intjäningen med tillämpning av en nedsättningsfaktor– Kommissionen har inte gjort en felaktig rättstillämpning eller felaktig skönsmässig bedömning
(Artikel 101.1 FEUF; rådets förordning nr 1/2003, artikel 23.3; kommissionens meddelande 2006/C‑210/02, punkterna 13, 15 och 16)
(se punkterna 61–68 och 77–95)
Konkurrens – Böter – Belopp – Fastställande – Fastställande av grundbeloppet – Fastställande av försäljningsvärdet – Tillämning av den metod som föreskrivs i riktlinjerna – Val av ett ersättningsvärde för försäljningsvärdet – Ersättningsvärde som fastställts på grundval av den diskonterade kontanta intjäningen med tillämpning av en nedsättningsfaktor – Åsidosättande av motiveringsskyldigheten – Föreligger inte
(Artiklarna 101.1 och 296 andra stycket FEUF; rådets förordning nr 1/2003, artikel 23.3; kommissionens meddelande 2006/C‑210/02, punkt 13)
(se punkterna 69 och 73–76)
Överklagande – Grunder – Otillräcklig motivering – Grund som är fristående från frågan huruvida en rättsakt är lagenlig i materiellt hänseende
(Artikel 296 FEUF; domstolens stadga, artikel 58 första stycket)
(se punkterna 70–72)
Konkurrens – Böter – Belopp – Fastställande – Fastställande av grundbeloppet – Fastställande av försäljningsvärdet – Tillämpning av den metod som föreskrivs i riktlinjerna – Ersättningsvärde som fastställts på grundval av den diskonterade kontanta intjäningen med tillämpning av en nedsättningsfaktor – Fastställande av nedsättningsfaktorn – Åsidosättande av motiveringsskyldigheten föreligger inte – Felaktig skönsmässig bedömning föreligger inte – Proportionalitetsprincipen och principen om individuella böter har inte åsidosatts – Likabehandlingsprincipen har inte åsidosatts
(Artiklarna 101.1 och 296 andra stycket FEUF; Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, artiklarna 20 och 21; rådets förordning nr 1/2003, artikel 23.3; kommissionens meddelande 2006/C‑210/02, punkt 13)
(se punkterna 99–110, 121–124, 131–146, 152–169 och 173–187 )
Konkurrens – Böter – Belopp – Fastställande – Fastställande av grundbeloppet – Överträdelsens allvar – Tilläggsbelopp – Bedömningskriterier – Överträdelsens art och geografiska utbredning – Iakttagande av proportionalitetsprincipen och likabehandlingsprincipen
(Artikel 101.1 FEUF; rådets förordning nr 1/2003, artikel 23.3; kommissionens meddelande 2006/C‑210/02, punkterna 19–23)
(se punkterna 193–209)
Konkurrens – Böter – Belopp – Fastställande – Fastställande av grundbeloppet – Överträdelsens allvar – Tilläggsbelopp – Omständigheter som ska beaktas
(Artikel 101.1 FEUF; rådets förordning nr 1/2003, artikel 23.3; kommissionens meddelande 2006/C‑210/02, punkt 25)
(se punkterna 211–224)
Konkurrens – Böter – Belopp – Fastställande – Justering av grundbeloppet – Förmildrande omständigheter – Mindre aktivt deltagande i överträdelsen än huvudaktörerna – Nedsättning av grundbeloppet med 15 procent – Åsidosättande av proportionalitetsprincipen, likabehandlingsprincipen och principen om individuella sanktioner – Föreligger inte
(Artiklarna 101.1 FEUF och 261 FEUF; rådets förordning nr 1/2003, artiklarna 23.3 och 31)
(se punkterna 228–234 och 238–240)
Konkurrens – Böter – Belopp – Fastställande – Kommissionens utrymme för skönsmässig bedömning – Domstolsprövning – Unionsdomstolens fulla prövningsrätt – Räckvidd – Fastställande av det bötesbelopp som ska påföras – Bedömningskriterier – Överträdelsens allvar och varaktighet – Iakttagande av motiveringsskyldigheten, proportionalitetsprincipen, principen om individuella böter och likabehandlingsprincipen
(Artiklarna 101.1 och 261 FEUF; rådets förordning nr 1/2003, artiklarna 23.3 och 31)
(se punkterna 243–250)
Resumé
Tribunalen ogillar den talan om ogiltigförklaring som väckts av enheterna HSBC Holdings plc, HSBC Bank plc och HSBC Continental Europe (nedan gemensamt kallade HSBC ) mot kommissionens ändringsbeslut att ålägga HSBC böter på 33606000 euro för att ha åsidosatt unionens konkurrensrätt. (
1
) Eftersom kommissionens ursprungliga beslut vid tidpunkten för antagandet av ändringsbeslutet fortfarande var föremål för ett överklagande vid domstolen preciserade tribunalen i sin dom att målet vid domstolen har suspensiv verkan vad beträffar den preskriptionsfrist som kommissionen ska iaktta för att påföra HSBC böter.
År 2016 konstaterade kommissionen att HSBC hade överträtt artikel 101 FEUF och artikel 53 i avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) genom att mellan den 12 februari och den 27 mars 2007 delta i en enda fortlöpande överträdelse med syftet att ändra den normala prissättningen på marknaden för räntederivat i euro. Kommissionen ålade således de tre ovannämnda enheterna att solidariskt betala böter på 33606000 euro. (
2
)
Genom dom av den 24 september 2019 erinrade tribunalen om att kommissionen hade begått fel i fråga om omfattningen av den överträdelse som tillskrivits HSBC i 2016 års beslut, samtidigt som den påpekade att dessa fel inte påverkade lagenligheten av artikel 1 b i 2016 års beslut, eftersom slutsatsen i denna artikel fortfarande var motiverad av andra omständigheter i 2016 års beslut, men att dessa fel eventuellt skulle beaktas vid bedömningen av huruvida böterna var proportionerliga. (
3
)
Efter att ha slagit fast att 2016 års beslut var bristfälligt motiverat ogiltigförklarade tribunalen dessutom beslutet i den del HSBC ålades böter på 33606000 euro. Såväl kommissionen som HSBC överklagade denna dom till domstolen.
Genom skrivelse av den 8 maj 2020 underrättade kommissionsledamoten med ansvar för konkurrensfrågor HSBC om sin avsikt att föreslå kommissionärskollegiet att anta ett nytt beslut för att avhjälpa den situation som hade uppstått till följd av tribunalens dom av den 24 september 2019.
Genom ändringsbeslut som antogs år 2021 satte kommissionen således ned de böter som HSBC ålades genom 2016 års beslut till 31739000 euro och kompletterade motiveringen i detta beslut, vilken tribunalen hade funnit otillräcklig. Ungefär en månad efter antagandet av detta ändringsbeslut återkallade kommissionen sitt överklagande av tribunalens dom av den 24 september 2019.
HSBC väckte talan vid tribunalen om ogiltigförklaring av 2021 års ändringsbeslut och således av de böter som ålades genom 2016 års beslut, i dess ändrade lydelse. I andra hand har HSBC yrkat att tribunalen ska utöva sin fulla prövningsrätt för att väsentligt sätta ned de böter som ålagts i 2021 års ändringsbeslut.
Tribunalens bedömning
HSBC har till stöd för sin talan om ogiltigförklaring bland annat kritiserat kommissionen för att den antog 2021 års ändringsbeslut efter utgången av den maximala preskriptionstid på tio år som föreskrivs i artikel 25.5 i förordning nr 1/2003 (
4
) för att ålägga böter för den överträdelse som konstaterats i 2016 års beslut.
HSBC har härvidlag hävdat att kommissionens överklagande av tribunalens dom av den 24 september 2019 inte fick till följd att denna tioåriga preskriptionstid tillfälligt upphävdes, eftersom kommissionen redan när överklagandet ingavs hade för avsikt att anta 2021 års ändringsbeslut utan att invänta utgången av detta överklagandeförfarande. Sökandena anser dessutom att även om det antas att kommissionens överklagande tillfälligt avbröt preskriptionstiden, så upphörde detta tillfälliga upphörande under alla omständigheter när kommissionsledamoten med ansvar för konkurrensfrågor underrättade HSBC om sin avsikt att föreslå kommissionärskollegiet att anta ett nytt beslut som skulle riktas till HSBC, på grund av att kommissionen inte längre hade något intresse av överklagandet.
Efter att ha preciserat att preskriptionstiden för att ålägga HSBC böter för den överträdelse som konstaterats i 2016 års beslut ännu inte hade löpt ut när kommissionen ingav sitt överklagande, erinrade tribunalen om att preskriptionstiden för åläggande av böter enligt artikel 25.6 i förordning nr 1/2003 tillfälligt upphävs så länge som kommissionens beslut om fastställande av överträdelsen och åläggande av böter är föremål för prövning vid en av unionsdomstolarna. Enligt punkt 5 i samma artikel ska preskriptionstiden på tio år förlängas med den tid under vilken preskriptionstiden tillfälligt har upphört att löpa enligt punkt 6.
I motsats till vad HSBC anser uppställs i artikel 25.6 i förordning nr 1/2003 inte något subjektivt villkor för att pågående domstolsförfaranden ska ha suspensiv verkan, såsom det ”syfte” som eftersträvas med överklagandet eller den sökandes ”avsikt” med att väcka talan.
Denna bestämmelse skyddar nämligen kommissionen mot preskriptionens verkningar i de fall den är ”förhindrad” att vidta åtgärder för såvitt som den måste avvakta unionsdomstolarnas avgörande i förfaranden vars förlopp kommissionen inte har kontroll över, innan det står klart huruvida den angripna rättsakten är rättsstridig eller ej. Begreppet ”förhindrad” hänför sig således till en objektiv omständighet som avser själva förekomsten av ett pågående rättsligt förfarande på grund av vilket det fortfarande är osäkert huruvida kommissionens beslut är lagenligt.
Mot bakgrund av dessa preciseringar konstaterar tribunalen att så länge kommissionens överklagandeförfarande pågick förelåg det en osäkerhet om lagenligheten av 2016 års beslut, i den del kommissionen ålade HSBC böter på 33606000 euro. Härav följer att preskriptionstiden för att ålägga HSBC nya böter för den överträdelse som konstaterades i 2016 års beslut tillfälligt upphörde att löpa fram till dess att domstolen meddelat ett avgörande som avslutar detta överklagandeförfarande, och detta oberoende av de åtgärder som kommissionen vidtog i syfte att anta 2021 års beslut.
I detta sammanhang underkänner tribunalen även HSBC:s argument att kommissionen saknade berättigat intresse av att inge eller vidhålla sitt överklagande av tribunalens dom av den 24 september 2019.
Tribunalen preciserade i detta avseende att även om avsaknaden av ett berättigat intresse av att få saken prövad vid den tidpunkt då ett överklagande inges, om den antas vara styrkt, skulle kunna leda till att överklagandet avvisas och om den omständigheten att ett berättigat intresse av att få saken prövad inte längre föreligger under förfarandets gång skulle kunna leda till att unionsdomstolen fastställer att det saknas anledning att döma i saken, är det just den omständigheten att en talan är anhängig vid tribunalen eller domstolen som motiverar att preskriptionstiden upphör att löpa, och inte de slutsatser som dessa domstolar drar i sitt slutliga avgörande.
Enbart den omständigheten att kommissionen vidtog åtgärder för att anta ett nytt beslut till följd av tribunalens dom av den 24 september 2019 visar inte att den hade förlorat allt intresse av att få lagenligheten av 2016 års beslut fastställd, eftersom detta intresse består fram till dess att domstolen meddelar sitt avgörande eller åtminstone fram till dess att det nya beslutet antas. Den omständigheten att kommissionen, efter antagandet av 2021 års ändringsbeslut, återkallade sitt överklagande ändrar inte på något sätt denna slutsats.
Mot denna bakgrund finner tribunalen att kommissionens utövande av sin befogenhet att ålägga sanktioner för den överträdelse som konstaterades i 2016 års beslut inte var preskriberad vid tidpunkten för antagandet av 2021 års ändringsbeslut. Tribunalen underkänner därefter samtliga övriga grunder som HSBC har åberopat till stöd för sitt yrkande om ogiltigförklaring av 2021 års ändringsbeslut och HSBC:s yrkanden om nedsättning av de böter som ålades genom detta beslut. Tribunalen ogillar följaktligen talan i dess helhet.
(
1
)	Kommissionens beslut C(2021) 4600 final av den 28 juni 2021 om ändring av kommissionens beslut C(2016) 8530 final av den 7 december 2016 om ett förfarande enligt artikel 101 FEUF och artikel 53 i EES-avtalet (ärende AT.39914 – Räntederivat i euro (EIRD)) (nedan kallat 2021 års ändringsbeslut).
(
2
)	Kommissionens beslut C(2016) 8530 final av den 7 december 2016 om ett förfarande enligt artikel 101 FEUF och artikel 53 i EES-avtalet (ärende AT.39914 – Räntederivat i euro (EIRD)) (nedan kallat 2016 års beslut).
(
3
)	Dom av den 24 september 2019, HSBC Holdings m.fl. /kommissionen (T‑105/17, EU:T:2019:675).
(
4
)	Rådets förordning (EG) nr 1/2003 av den 16 december 2002 om tillämpning av konkurrensreglerna i artikel [101 FEUF] och artikel [102 FEUF] (EGT L 1, 2003, s. 1).