61994CJ0227_SV
Parter
Domskäl
Beslut om rättegångskostnader
Domslut
Parter
I mål C-227/94,
angående en begäran enligt artikel 177 i EG-fördraget, från Arrondissementsrechtbank te Amsterdam, att domstolen skall meddela ett förhandsavgörande i det vid den nationella domstolen anhängiggjorda målet mellan
E. Olivieri-Coenen
och
Bestuur van de Nieuwe Algemene Bedrijfsvereniging,
angående tolkningen av avsnittet om Nederländerna, punkt 4 a, i bilaga V till rådets förordning (EEG) nr 1408/71 av den 14 juni 1971 om tillämpningen av systemen för social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjer flyttar inom gemenskapen (EGT nr L 149, s. 2),
meddelar
DOMSTOLEN
(första avdelningen)
sammansatt av D.A.O. Edward (referent), avdelningsordförande, P. Jann och L. Sevón, domare,
generaladvokat: C.O. Lenz,
justitiesekreterare: H.A. Rühl, avdelningsdirektör,
med beaktande av de skriftliga yttranden som har inkommit från:
- E. Olivieri-Coenen, genom J.H. Schoordijk, advokat i Venlo,
- Bestuur van de Nieuwe Algemene Bedrijfsvereniging, genom C.R.J.A.M. Brent, chef för administrations- och rättsavdelningen vid "Gemeenschappelijke Administratiekantoor", i egenskap av ombud,
- Europeiska gemenskapernas kommission, genom B.J. Drijber och M. Patakia, vid rättstjänsten, i egenskap av ombud,
med hänsyn till förhandlingsrapporten,
efter att Bestuur van de Nieuwe Algemene Bedrijfsvereniging, företrädd av M.A. Broekhuis, juridisk samordnare vid administrations- och rättsavdelningen vid "Gemeenschappelijke Administratiekantoor", i egenskap av ombud, och kommissionen har avgivit muntliga yttranden vid sammanträdet den 6 juli 1995,
och efter att den 13 juli 1995 ha hört generaladvokatens förslag till avgörande,
följande
Dom
Domskäl
1 Genom beslut av den 1 augusti 1994, vilket inkom till domstolen den 3 augusti samma år, har Arrondissementsrechtbank te Amsterdam enligt artikel 177 i EG-fördraget ställt en fråga angående tolkningen av avsnittet om Nederländerna, punkt 4 a, i bilaga V till rådets förordning (EEG) nr 1408/71 av den 14 juni 1971 om tillämpningen av systemen för social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjer flyttar inom gemenskapen (EGT nr L 149, s. 2, nedan kallad "förordningen").
2 Denna fråga har uppkommit i en tvist mellan Nieuwe Algemene Bedrijfsvereniging och E. Olivieri-Coenen i samband med beräkningen av ett bidrag för arbetsoförmåga.
3 Enligt artikel 4.4 i förordningen gäller denna inte "särskilda system för statligt anställda och personer som behandlas som sådana".
4 I avsnitt I om Nederländerna i bilaga V till förordningen i dess lydelse enligt akten om anslutningsvillkoren för Hellenska republiken och anpassningar av fördragen (EGT nr L 291, 1979, s. 17, nedan kallat "avsnittet om Nederländerna"), punkt 4 a, föreskrivs:
"Vid tillämpningen av förordningens artikel 46.2 skall perioder av avlönat arbete och motsvarande perioder som har fullgjorts i Nederländerna före den 1 juli 1967 också betraktas som försäkringsperioder enligt den nederländska lagstiftningen om försäkring mot arbetsoförmåga."
5 I Nederländerna gäller lagen om försäkring mot arbetsoförmåga, Wet op de arbeidsongeschiktheid (nedan kallad "WAO"), i vilken reglerna om rätt till invaliditetsbidrag anges, inte statligt anställda och personer som behandlas som sådana. Dessa sistnämnda omfattades i detta avseende av Pensioenwet (pensionslagen) från år 1922 vilken år 1965 ersattes av Algemene Burgelijke Pensioenwet (lag om allmän folkpension, nedan kallad "ABPW"). Enligt övergångsbestämmelserna i den senare lagen föreskrivs att rätten att erhålla en invaliditetspension enligt Pensioenwet kvarstår under fem år, eller till och med den 1 januari 1971. Detta innebär att de personer som har blivit oförmögna att utföra sitt arbete som tjänstemän efter den 1 januari 1971 inte kan åberopa rätten till invaliditetspension.
6 E. Olivieri-Coenen, född den 9 januari 1927 och bosatt i Nederländerna fram till år 1959, undervisade i en privat skola i detta land mellan den 1 september 1946 och den 29 januari 1959 enligt ett privaträttsligt anställningsavtal.
7 Mellan den 1 september 1947 och den 29 januari 1959 var E. Olivieri-Coenen försäkrad enligt det särskilda system som föreskrevs genom Pensioenwet för statligt anställda och personer som behandlas som sådana.
8 Efter att ha gift sig med en italiensk medborgare blev E. Olivieri-Coenen italiensk medborgare och flyttade år 1959 till Italien där hon tillsammans med sin make arbetade på ett hotell som de ägde. E. Olivieri-Coenen var försäkrad i Italien från mars 1960 till juli 1981.
9 Den 26 februari 1979 upphörde E. Olivieri-Coenen att vara yrkesverksam på grund av hälsoskäl. Den behöriga italienska institutionen beviljade henne en invaliditetspension från och med den 1 februari 1982. E. Olivieri-Coenen ansökte även om ett bidrag för arbetsoförmåga från Nederländerna. Detta bidrag skulle beräknas enligt artikel 46.2 i förordningen.
10 Den 13 mars 1991 upplyste Nieuwe Algemene Bedrijfsvereniging - som var den behöriga nederländska försäkringsinstitutionen - E. Olivieri-Coenen om att hon från den 1 februari 1982 enligt WAO hade beviljats ett bidrag för arbetsoförmåga som hade beräknats på grundval av ett enda försäkringsår i Nederländerna, nämligen tiden mellan september 1946 och september 1947. Därefter hade E. Olivieri-Coenen omfattats av Pensioenwet som gällde statligt anställda och personer som behandlades som sådana. Eftersom E. Olivieri-Coenen hade blivit arbetsoförmögen efter den 1 januari 1971, kunde hon inte åberopa övergångsbestämmelserna i ABPW.
11 E. Olivieri-Coenen väckte talan mot detta beslut vid Arrondissementsrechtbank te Amsterdam och gjorde gällande att hon hade utfört avlönat arbete i Nederländerna under elva år.
12 Arrondissementsrechtbank te Amsterdam frågade sig om de perioder då E. Olivieri-Coenen hade utövat sin undervisningsverksamhet enligt ett anställningsavtal med en privat skola skulle anses som perioder av avlönat arbete vid tillämpningen av artikel 46.2 i förordningen, då hon under denna period var försäkrad enligt ett särskilt system som gällde statligt anställda och personer som behandlades som sådana. Arrondissementsrechtbank te Amsterdam beslutade därför att vilandeförklara målet och vända sig till domstolen med följande fråga:
"Skall avsnittet ... (om Nederländerna), punkt 4 a, i bilaga V till förordning nr 1408/71 i dess lydelse den 1 februari 1982, tolkas så att man med period av avlönat arbete skall förstå bland annat de perioder under vilka en person har utövat undervisningsverksamhet på grundval av ett anställningsavtal med en privat skola, även om denna person under denna period var försäkrad enligt ett särskilt system som gällde för statligt anställda och personer som behandlades som sådana?"
13 Till att börja med skall de perioder under vilka en person utövar undervisningsverksamhet enligt ett anställningsavtal med en skola betraktas som perioder av avlönat arbete.
14 Härefter kan anmärkas att även om de särskilda systemen som gäller statligt anställda och personer som behandlas som sådana är uteslutna från förordningens tillämpningsområde, framgår det tydligt av själva ordalydelsen i bilaga V i förordningen i det avsnitt som gäller Nederländerna, punkt 4 a, att varje period av avlönat arbete utan undantag skall betraktas som en försäkringsperiod vid tillämpningen av artikel 46.2.
15 Den omständigheten att en person har omfattats av ett särskilt system för statligt anställda och personer som behandlas som sådana under en viss anställningsperiod betyder inte i detta avseende att den ifrågavarande perioden inte utgör en period av avlönat arbete eller en motsvarande period enligt bilaga V i förordningen, avsnittet om Nederländerna, punkt 4 a.
16 I sin dom av den 20 september 1994, Drake (C-12/93, Rec. s. I-4337, punkt 20) underströk domstolen att det inte finns någon rangordning mellan bestämmelserna i förordningen å ena sidan och bestämmelserna i bilaga VI till förordningen (tidigare bilaga V) å den andra, eftersom alla dessa bestämmelser har antagits med tillämpning av artikel 51 i fördraget, samt att de skall tolkas tillsammans mot bakgrund av denna artikels ändamål, som är att bidra till migrerande arbetstagares fria rörlighet. Denna princip tillhör gemenskapens grundvalar.
17 Slutligen kan anmärkas att om den period av avlönat arbete som omfattades av det särskilda systemet för statligt anställda och personer som behandlades som sådana inte ansågs vara en försäkringsperiod enligt bilaga V till förordningen (avsnittet om Nederländerna, punkt 4 a), skulle den person som hade fullgjort perioden drabbas av en nackdel i strid med artikel 51 i fördraget, eftersom ett beaktande av denna period inte medför en dubblering av rättigheter.
18 Följaktligen skall avsnittet om Nederländerna, punkt 4 a, i bilaga V till förordningen i dess lydelse den 1 februari 1982 tolkas så att perioderna av avlönat arbete innefattar de perioder under vilka en person har utövat undervisningsverksamhet enligt ett anställningsavtal med en privat skola, även om denna person under denna period var försäkrad enligt ett särskilt system som gällde statligt anställda och personer som behandlades som sådana.
Beslut om rättegångskostnader
Rättegångskostnader
19 De kostnader som har förorsakats Europeiska gemenskapernas kommission, som har inkommit med yttrande till domstolen, är inte ersättningsgilla. Eftersom förfarandet i förhållande till parterna i målet vid den nationella domstolen utgör ett led i beredningen av samma mål, ankommer det på den nationella domstolen att fatta beslut om rättegångskostnaderna.
Domslut
På dessa grunder beslutar
DOMSTOLEN
(första avdelningen)
- angående den fråga som genom beslut av den 1 augusti 1994 förts vidare av Arrondissementsrechtbank te Amsterdam - följande dom:
Avsnittet om Nederländerna, punkt 4 a, i bilaga V till rådets förordning (EEG) nr 1408/71 av den 14 juni 1971 om tillämpningen av systemen för social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjer flyttar inom gemenskapen, i dess lydelse den 1 februari 1982, skall tolkas så att perioderna av avlönat arbete innefattar även de perioder under vilka en person har utövat undervisningsverksamhet enligt ett anställningsavtal med en privat skola, även om denna person under denna period var försäkrad enligt ett särskilt system som gällde statligt anställda och personer som behandlades som sådana.