62016TJ0603
BENDROJO TEISMO (trečioji kolegija) SPRENDIMAS
2018 m. lapkričio 22 d. (
*1
)
„Viešoji tarnyba – Bandomajam laikotarpiui paskirti pareigūnai – Bandomasis laikotarpis – Bandomojo laikotarpio pratęsimas – Atleidimas iš darbo pasibaigus bandomajam laikotarpiui – Pareigūnų tarnybos nuostatų 34 straipsnis – Piktnaudžiavimas įgaliojimais – Pareiga motyvuoti – Pareigūnų tarnybos nuostatų 25 straipsnio 2 dalis – Teisė būti išklausytam – Pareigūnų tarnybos nuostatų 90 straipsnio 2 dalis – Atsakomybė – Formos reikalavimai – Ieškinio ir skundo atitikties taisyklė – Priimtinumas – Turtinė žala – Neturtinė žala – Priežastinis ryšys“
Byloje T‑603/16
Zoher Brahma, gyvenantis Tionvilyje (Prancūzija), atstovaujamas advokato A. Tymen,
ieškovas,
prieš
Europos Sąjungos Teisingumo Teismą, iš pradžių atstovaujamą J. Inghelram ir L. Tonini Alabiso, vėliau – J. Inghelram ir Á. Almendros Manzano,
atsakovą,
dėl pagal SESV 270 straipsnį pateikto prašymo, pirma, panaikinti 2015 m. liepos 17 d. sprendimą, kuriuo Europos Sąjungos Teisingumo Teismas nusprendė nepaskirti ieškovo į nuolatinę tarnybą ir atleisti jį iš darbo nuo 2015 m. liepos 31 d., ir 2016 m. kovo 16 d. skundus nagrinėjančio komiteto sprendimą atmesti ieškovo skundą dėl 2015 m. liepos 17 d. sprendimo ir, antra, atlyginti turtinę ir neturtinę žalą, kurią ieškovas tariamai patyrė dėl šių sprendimų,
BENDRASIS TEISMAS (trečioji kolegija)
kurį sudaro pirmininkas S. Frimodt Nielsen, teisėjai V. Kreuschitz (pranešėjas) ir N. Półtorak,
posėdžio sekretorė M. Marescaux, administratorė,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį ir įvykus 2017 m. lapkričio 13 d. posėdžiui,
priima šį
Sprendimą (
1
)
(Praleista)
III. Dėl teisės
A.
Dėl prašymo panaikinti
(Praleista)
8. Dėl pirmojo ieškinio pagrindo, grindžiamo ilgiausios bandomojo laikotarpio trukmės, leidžiamos pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų 34 straipsnį, pažeidimu
182
Ieškovas teigia, kad jo bandomojo laikotarpio trukmė viršijo didžiausią 15 mėnesių laikotarpį, leidžiamą pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų 34 straipsnį, ir kad dėl šio viršijimo turi būti panaikintas sprendimas neskirti į nuolatinę tarnybą ir ieškovas turi būti paskirtas į nuolatinę tarnybą. Ieškovo teigimu, 7 mėnesių laikotarpis, per kurį jis buvo laikinojo nedarbingumo atostogose, neturi įtakos jo bandomojo laikotarpio trukmės apskaičiavimui, todėl jo bandomasis laikotarpis truko 16,5 mėnesio, o ne ilgiausiai 15 mėnesių, leidžiamų pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų 34 straipsnį.
183
Be to, ieškovas mano, kad sprendimas neskirti į nuolatinę tarnybą priimtas ir pirmoji bandomojo laikotarpio ataskaita parengta pasibaigus bandomajam laikotarpiui, todėl pažeidžiant Pareigūnų tarnybos nuostatų 34 straipsnį. Kadangi Europos Sąjungos Teisingumo Teismas neišreiškė ketinimo atleisti ieškovą iš darbo prieš pasibaigiant jo bandomajam laikotarpiui, ieškovas mano, kad turi teisę būti paskirtas į nuolatinę tarnybą. Be to, ieškovas mano, kad iš tiesų jo bandomasis laikotarpis buvo pratęstas iki 2015 m. gegužės 5 d., kuri yra jo antrosios bandomojo laikotarpio ataskaitos parengimo data, todėl jo bandomasis laikotarpis tęsėsi ilgiau nei 17 mėnesių. Taigi, dėl šių motyvų taip pat buvo pažeista Pareigūnų tarnybos nuostatų 34 straipsnio 4 dalis, todėl sprendimas nepaskirti į nuolatinę tarnybą turi būti panaikintas.
184
Europos Sąjungos Teisingumo Teismas nesutinka, kad pažeidė Pareigūnų tarnybos nuostatų 34 straipsnį. Jo nuomone, Pareigūnų tarnybos nuostatų 34 straipsnio 1 dalies antros pastraipos paskutinį sakinį reikia aiškinti atsižvelgiant ne tik į jo formuluotę, bet ir jo kontekstą ir teisės akto, kuriame jis yra, tikslus. Iš šios nuostatos konteksto matyti, kad bandomasis laikotarpis turi trukti mažiausiai devynis mėnesius. Be to, minėtos nuostatos tikslas yra sudaryti sąlygas įvertinti bandomajam laikotarpiui paskirto pareigūno tinkamumą ir elgesį, kad priimant į darbą būtų užtikrinta, jog institucijoje dirbtų aukščiausio lygio kompetencijos, našumo ir sąžiningumo pareigūnai.
185
Europos Sąjungos Teisingumo Teismo teigimu, šis atvejis yra ypatingas ir Sąjungos teisės aktų leidėjas jo nenumatė, kai priėmė Pareigūnų tarnybos nuostatų 34 straipsnį. Dėl to, kad ieškovo laikinojo nedarbingumo laikotarpis bandomojo laikotarpio pradžioje buvo labai ilgas – septynių mėnesių, nebūtų pasinaudota ne mažiau kaip devynių mėnesių bandomuoju laikotarpiu, jeigu jis būtų pratęstas tik šešiais mėnesiais iki iš viso penkiolikos mėnesių. Europos Sąjungos Teisingumo Teismo nuomone, jeigu bandomasis laikotarpis būtų pratęstas iki 2015 m. vasario 28 d., t. y. penkiolika mėnesių po ieškovo bandomojo laikotarpio pradžios, ieškovas būtų vertinamas tik pagal aštuonių mėnesių laikotarpį. Pritarus ieškovo argumentui, būtų paaukotas minimalaus bandomojo laikotarpio nustatymu siekiamas tikslas, t. y. pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų 27 straipsnį užtikrinti, kad į nuolatinę tarnybą būtų skiriami tik aukščiausio lygio gebėjimus parodę bandomajam laikotarpiui paskirti pareigūnai. Be to, tokiu atveju, kaip šis, minėtas argumentas galėtų reikšti, kad paskyrimų tarnyba privalėtų atleisti iš darbo bandomajam laikotarpiui paskirtą pareigūną, remdamasi tuo, kad jis neparodė turintis minėtų savybių, nors prireikus būtų galėjęs tai padaryti, jei iš tiesų būtų išdirbęs devynių mėnesių bandomąjį laikotarpį. Tokia pasekmė aiškiai prieštarautų bandomajam laikotarpiui paskirtų pareigūnų, ne savo noru pertraukusių savo bandomąjį laikotarpį dėl Pareigūnų tarnybos nuostatų 34 straipsnio 1 dalies antroje pastraipoje numatytų priežasčių, interesams ir diskriminuotų juos, palyginti su bandomajam laikotarpiui paskirtais pareigūnais, galėjusiais pasinaudoti devynių ar net iki penkiolikos mėnesių trukmės bandomuoju laikotarpiu. Be to, Europos Sąjungos Teisingumo Teismas atkreipia dėmesį į tai, kad rašytinėse pastabose dėl pirmosios bandomojo laikotarpio ataskaitos ieškovas pripažino, jog buvo suinteresuotas, kad jo bandomasis laikotarpis būtų pratęstas ilgiau nei maksimalus penkiolikos mėnesių laikotarpis, ir tai, kad jis neginčijo sprendimo pratęsti, priimto 2014 m. spalio 1 d.
186
Bet kuriuo atveju Europos Sąjungos Teisingumo Teismas mano, kad, net darant prielaidą, kad ieškovo bandomojo laikotarpio trukmė neatitiko Pareigūnų tarnybos nuostatų 34 straipsnio 1 dalies antros pastraipos, toks pažeidimas savaime negali lemti ieškovo paskyrimo į nuolatinę tarnybą ar padaryti sprendimo nepaskirti į nuolatinę tarnybą negaliojančio, neatsižvelgiant į ieškovo profesines savybes.
187
Kalbant apie ieškovo teiginį, kad faktinis bandomasis laikotarpis buvo pratęstas net iki 2015 m. gegužės 5 d., Europos Sąjungos Teisingumo Teismas pažymi, kad antrojoje bandomojo laikotarpio ataskaitoje įvertintas ieškovo elgesys iki 2015 m. balandžio 15 d., remiantis sprendimu pratęsti bandomąjį laikotarpį iki tos dienos. Be to, jis mano, kad vėlavimas parengti bandomojo laikotarpio pabaigos ataskaitą negali kelti abejonių dėl ataskaitos ar prireikus sprendimo nepaskirti atitinkamą pareigūną į nuolatinę tarnybą galiojimo.
188
Atsižvelgiant į šalių argumentus, reikia priminti, kad ieškovas pradėjo savo bandomąjį laikotarpį 2013 m. gruodžio 1 d., kad nuo 2014 m. sausio 13 d. iki 2014 m. rugpjūčio 17 d. jis buvo laikinojo nedarbingumo atostogose ir kad 2014 m. spalio 1 d. sprendimu jo bandomasis laikotarpis buvo pratęstas iki 2015 m. balandžio 15 d. dėl jo laikinojo nedarbingumo atostogų. Ieškovas iš šių faktinių aplinkybių daro išvadą, kad jo bandomasis laikotarpis tęsėsi nuo 2013 m. gruodžio 1 d. iki 2015 m. balandžio 15 d., todėl truko 16,5 mėnesio.
189
Pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų 34 straipsnio 1 dalies antrą pastraipą visas bandomasis laikotarpis jokiomis aplinkybėmis negali būti ilgesnis nei penkiolika mėnesių. Remiantis pažodiniu šios nuostatos aiškinimu, jokia paskirtam pareigūnui iškilusi kliūtis vykdyti savo funkcijas per bandomąjį laikotarpį nepateisina jo bandomojo laikotarpio pratęsimo ilgiau nei iki penkiolikos mėnesių nuo bandomojo laikotarpio pradžios.
190
Nei Pareigūnų tarnybos nuostatų kontekstas, nei jais siekiami tikslai, į kuriuos taip pat reikia atsižvelgti aiškinant vieną iš jų nuostatų (šiuo klausimu žr. 1999 m. lapkričio 18 d. Sprendimo Pharos / Komisija, C‑151/98 P, EU:C:1999:563, 19 punktą ir 2016 m. liepos 14 d. Sprendimo Latvija / Komisija, T‑661/14, EU:T:2016:412, 39 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją), nepaneigia šio Pareigūnų tarnybos nuostatų 34 straipsnio 1 dalies antros pastraipos aiškinimo.
191
Kalbant apie Pareigūnų tarnybos nuostatų 34 straipsnio 1 dalies antra pastraipa siekiamą tikslą, buvo nuspręsta, kad nustatant ilgiausią bandomojo laikotarpio trukmę siekta, pirma, ir administracijos, ir bandomajam laikotarpiui paskirto pareigūno interesais apriboti laikotarpį, per kurį darbo santykiai tam tikra prasme yra pažeidžiami, ir, antra, nustatyti laikotarpį, per kurį paskyrimų tarnyba turi įvertinti, kaip pareigūnas atlieka užduotis (2007 m. vasario 14 d. Sprendimo Fernández Ortiz / Komisija, F‑1/06, EU:F:2007:25, 53 punktas).
192
Šis tikslas patvirtina minėtą Pareigūnų tarnybos nuostatų 34 straipsnio 1 dalies antros pastraipos aiškinimą. Iš tiesų, nepaisant jokių bandomajam laikotarpiui paskirto pareigūno patiriamų kliūčių, nustatant ilgiausią jo bandomojo laikotarpio trukmę – penkiolika mėnesių nuo šio pradžios – teisinio saugumo tikslais Pareigūnų tarnybos nuostatuose laiko atžvilgiu absoliučiai apribojami pažeidžiami darbo santykiai tarp bandomajam laikotarpiui paskirto darbuotojo ir administracijos bei nustatomas ilgiausias laikotarpis, į kurį paskyrimų tarnyba gali atsižvelgti, vertindama tai, kaip pareigūnas atlieka užduotis.
193
Pirma išdėstyto Pareigūnų tarnybos nuostatų 34 straipsnio 1 dalies antros pastraipos aiškinimo nepaneigia dvejopas bandomojo laikotarpio tikslas, t. y. per bandomąjį laikotarpį sudaryti sąlygas, viena vertus, institucijoms patikrinti, ar jos įdarbina pareigūnus, kurių kompetencija, našumas ir sąžiningumas yra aukščiausio lygio, kaip reikalaujama pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų 27 straipsnį (šiuo klausimu žr. 2014 m. lapkričio 6 d. Sprendimo DH / Parlamentas, F‑4/14, EU:F:2014:241, 52 punktą), ir, kita vertus, bandomajam laikotarpiui paskirtiems pareigūnams parodyti savo gebėjimą vykdyti užduotis, kurias apima jų funkcijos, taip pat savo našumą ir elgesį tarnyboje (šiuo klausimu žr. 1997 m. kovo 5 d. Sprendimo Rozand-Lambiotte / Komisija, T‑96/95, EU:T:1997:25, 95 punktą ir 2007 m. spalio 18 d. Sprendimo Krcova / Teisingumo Teismas, F‑112/06, EU:F:2007:178, 48 punktas). Iš tiesų bandomajam laikotarpiui priimto pareigūno tinkamumo vertinimo ir įrodymo tikslai nepaneigia, kad jiems įgyvendinti skirtas laikotarpis turi būti ribotas laiko atžvilgiu. Net tada, kai per bandomąjį laikotarpį pareigūnas negali vykdyti savo funkcijų dėl laikinojo nedarbingumo, motinystės atostogų ar nelaimingo atsitikimo, bandomajam laikotarpiui paskirto pareigūno gebėjimų įrodymo ir patikrinimo tikslai negali pateisinti ilgiausios bandomojo laikotarpio trukmės nebuvimo, nes šie tikslai turi būti derinami su teisėtu interesu užtikrinti teisinį saugumą. Šiuo interesu yra pagrįsta teisės aktų leidėjo aiškiai nustatyta ilgiausia bandomojo laikotarpio trukmė.
194
Kalbant apie kontekstą, Pareigūnų tarnybos nuostatų 34 straipsnio 1 dalies pirmai pastraipai neprieštarauja šio sprendimo 189 punkte išdėstytas tos pačios nuostatos antros pastraipos aiškinimas.
195
Pareigūnų tarnybos nuostatų 34 straipsnio 1 dalies pirmoje pastraipoje numatyta, kad prieš pareigūną priimant į nuolatinę tarnybą jam nustatomas devynių mėnesių bandomasis laikotarpis.
196
Nors šioje nuostatoje iš tiesų numatyta, kad bandomasis laikotarpis iš esmės trunka devynis mėnesius, negalima daryti išvados, kaip tai daro Europos Sąjungos Teisingumo Teismas, kad laikotarpis, per kurį bandomajam laikotarpiui paskirtas pareigūnas turi turėti galimybę pademonstruoti savo gebėjimus, o administracija – juos įvertinti, yra ne trumpesnis kaip devyni mėnesiai.
197
Pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų 34 straipsnio 3 dalį vėliausiai likus mėnesiui iki bandomojo laikotarpio pabaigos parengiama ataskaita apie asmens, paskirto bandomajam laikotarpiui, tinkamumą. Taigi, ši ataskaita, kuria remiantis priimamas sprendimas paskirti bandomajam laikotarpiui paskirtą pareigūną į nuolatinę tarnybą arba jį atleisti, neišvengiamai yra susijusi su to bandomajam laikotarpiui paskirto pareigūno tinkamumu per trumpesnį nei devynių mėnesių laikotarpį. Neatsižvelgimo į bandomajam laikotarpiui paskirto pareigūno tinkamumą per šią bandomojo laikotarpio atkarpą po bandomojo laikotarpio ataskaitos parengimo iš principo nepakanka, kad būtų padarytas poveikis sprendimo dėl bandomajam laikotarpiui paskirto pareigūno paskyrimo ar nepaskyrimo į nuolatinę tarnybą galiojimui.
198
Be to, pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų 34 straipsnio 1 dalies antrą pastraipą paskyrimų tarnyba gali pratęsti šios nuostatos pirmoje pastraipoje numatytą devynių mėnesių bandomąjį laikotarpį, jeigu per šį laikotarpį bandomajam laikotarpiui paskirtas pareigūnas dėl laikinojo nedarbingumo, motinystės atostogų ar nelaimingo atsitikimo negalėjo atlikti savo pareigų nenutrūkstamu bent vieno mėnesio laikotarpiu. Remiantis tuo darytina išvada, kad kai paskyrimų tarnyba, naudodamasi didele diskrecija, dėl pagrįstų priežasčių, susijusių su bandomajam laikotarpiui paskirto pareigūno tinkamumu, našumu ar elgesiu, atsisako atlikti tokį pratęsimą, nepaisant to, kad bandomajam laikotarpiui paskirtas pareigūnas per bandomąjį laikotarpį negalėjo vykdyti savo funkcijų nepertraukiamai vieną mėnesį ar ilgiau, šio bandomajam laikotarpiui paskirto pareigūno tinkamumas turi būti įrodytas ir įvertintas per trumpesnį nei devynių mėnesių laikotarpį.
199
Be to, taip pat taikant Pareigūnų tarnybos nuostatų 34 straipsnio 1 dalies antrą pastraipą, jeigu bandomajam laikotarpiui paskirtas pareigūnas negali atlikti savo funkcijų trumpiau nei vieną mėnesį arba laikotarpį, kuris nesudaro bent vieno nenutrūkstamo mėnesio, paskyrimų tarnyba negali pratęsti devynių mėnesių bandomojo laikotarpio, nepaisant minėto negalėjimo atlikti funkcijų. Tokiu atveju šio bandomajam laikotarpiui paskirto pareigūno tinkamumas turi būti įrodytas ir įvertintas per trumpesnį nei devynių mėnesių laikotarpį.
200
Galiausiai pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų 34 straipsnio 2 dalį paskyrimų tarnyba gali bandomojo laikotarpio ataskaitą parengti bet kuriuo momentu iki bandomojo laikotarpio pabaigos, jeigu asmuo, paskirtas bandomajam laikotarpiui, yra akivaizdžiai nekompetentingas, taigi, tokiu atveju bandomajam laikotarpiui paskirto pareigūno tinkamumas įvertinamas per trumpesnį nei devynių mėnesių bandomąjį laikotarpį.
201
Taigi, nors bandomajam laikotarpiui paskirtas pareigūnas turi atlikti devynių mėnesių bandomąjį laikotarpį, kad galėtų būti priimtas į nuolatinę tarnybą, nereikalaujama, kad jis faktiškai vykdytų savo funkcijas per visą devynių mėnesių laikotarpį ir kad jo tinkamumo įrodymas ir įvertinimas būtų susijęs su faktiniu jo funkcijų vykdymu ne trumpiau kaip devynis mėnesius. Bandomajam laikotarpiui paskirtas pareigūnas neturi teisės į ištisus devynis mėnesius, per kuriuos galėtų įrodinėti savo tinkamumą (generalinio advokato J.‑P. Warner išvada byloje Roy / Komisija, 92/75, EU:C:1976:19, p. 357). Jis tik turi teisę reikalauti, kad jam būtų suteikta galimybė įrodyti savo tinkamumą (šiuo klausimu žr. 1992 m. balandžio 1 d. Sprendimo Kupka-Floridi / ESK, T‑26/91, EU:T:1992:53, 44 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją). Todėl Pareigūnų tarnybos nuostatų 34 straipsnio 1 dalies pirmai pastraipai neprieštarauja šio sprendimo 189 punkte išdėstytas tos pačios nuostatos antros pastraipos aiškinimas.
202
Šioje byloje reikia konstatuoti, kad ieškovo bandomasis laikotarpis prasidėjo 2013 m. gruodžio 1 d., todėl pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų 34 straipsnio 1 dalies antrą pastraipą ji turėjo baigtis ne vėliau kaip 2015 m. vasario 28 d. Europos Sąjungos Teisingumo Teismas neteigė, kad negalėjo įvertinti ieškovo tinkamumo per šį laikotarpį, ir neginčijo Pareigūnų tarnybos nuostatų 34 straipsnio 1 dalies antros pastraipos teisėtumo. Todėl, pratęsdamas ieškovo bandomąjį laikotarpį iki 2015 m. balandžio 15 d., jam neatvykus į darbą septynis mėnesius per bandomąjį laikotarpį dėl laikinojo nedarbingumo, Europos Sąjungos Teisingumo Teismas pažeidė Pareigūnų tarnybos nuostatų 34 straipsnio 1 dalies antrą pastraipą.
203
Šio vertinimo nepaneigia aplinkybė, kurią nurodė Europos Sąjungos Teisingumo Teismas, kad ieškovas neginčijo 2014 m. spalio 1 d. sprendimo pratęsti jo bandomąjį laikotarpį iki 2015 m. balandžio 15 d., atsižvelgiant į jo neatvykimą į darbą dėl laikinojo nedarbingumo per pradinį bandomąjį laikotarpį. Dėl tarpinio akto negalima pareikšti ieškinio, jei nustatyta, jog šiame akte esantys pažeidimai gali būti nurodyti grindžiant ieškinį dėl galutinio sprendimo, kurio parengiamasis aktas jis yra (žr. 2012 m. gegužės 14 d. Nutarties Sepracor Pharmaceuticals (Ireland) / Komisija, C‑477/11 P, nepaskelbta Rink., EU:C:2012:292, 57 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją). 2014 m. spalio 1 d. sprendimas yra sprendimo neskirti į nuolatinę tarnybą parengiamasis aktas, ir Pareigūnų tarnybos nuostatų 34 straipsnio 1 dalies antros pastraipos pažeidimu galima remtis grindžiant ieškinį dėl šio galutinio sprendimo, kuris nepalankus ieškovui ir yra ginčijamas šioje byloje.
204
Be to, ieškovas iš antrosios bandomojo laikotarpio ataskaitos parengimo ir sprendimo neskirti į nuolatinę tarnybą pasibaigus maksimaliam penkiolikos mėnesių bandomojo laikotarpio terminui daro neteisingą išvadą, kad jo bandomasis laikotarpis automatiškai pratęstas iki tų sprendimų priėmimo dienos. Toks aiškinimas prieštarauja ilgiausiai leidžiamai bandomojo laikotarpio trukmei pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų 34 straipsnio 1 dalies antrą pastraipą. Nors iš principo bandomojo laikotarpio ataskaita turi būti patvirtinta likus vienam mėnesiui iki bandomojo laikotarpio pabaigos, kad sprendimas bandomajam laikotarpiui paskirtą asmenį skirti į nuolatinę tarnybą ar jį atleisti, kiek įmanoma, sutaptų su bandomojo laikotarpio arba jo pratęsimo pabaigos data, šių aktų priėmimas pasibaigus bandomajam laikotarpiui neturi įtakos jų galiojimui ir nereiškia numanomo bandomojo laikotarpio pratęsimo iki jų priėmimo dienos. Todėl buvo nuspręsta, kad vėlavimas parengti bandomojo laikotarpio pabaigos ataskaitą, nors ir pažeidžia Pareigūnų tarnybos nuostatuose įtvirtintus reikalavimus, negali, kad ir kaip būtų gaila, paneigti ataskaitos arba prireikus institucijos sprendimo atleisti bandomajam laikotarpiui paskirtą tarnautoją arba pratęsti jo bandomąjį laikotarpį galiojimo (1973 m. liepos 12 d. Sprendimo di Pillo / Komisija, 10/72 ir 47/72, EU:C:1973:84, 5 punktas; 1981 m. spalio 8 d. Sprendimo Tither / Komisija, 175/80, EU:C:1981:221, 13 punktas ir 2014 m. gruodžio 11 d. Sprendimo CZ / ESMA, F‑80/13, EU:F:2014:266, 35 punktas). Nurodytas vieno mėnesio terminas nėra įspėjimo terminas; juo siekiama užtikrinti bandomajam laikotarpiui paskirto tarnautojo galimybę pateikti savo pastabas prieš institucijai nusprendžiant, ar palikti jį eiti pareigas nuo tos dienos, kuri, kiek tai įmanoma, sutampa su bandomojo laikotarpio pabaiga (šiuo klausimu žr. 2014 m. gruodžio 11 d. Sprendimo CZ / ESMA, F‑80/13, EU:F:2014:266, 35 punktą).
205
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, pirmąjį ieškinio pagrindą, susijusį su Pareigūnų tarnybos nuostatų 34 straipsnio 1 dalies antros pastraipos pažeidimu, reikia pripažinti pagrįstu.
206
Taigi sprendimas nepaskirti ieškovo į nuolatinę tarnybą turi būti panaikintas. Šis sprendimas grindžiamas aplinkybėmis, kurios susiklostė po 2015 m. vasario 28 d., t. y. dienos, kurią ieškovo bandomasis laikotarpis turėjo pasibaigti pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų 34 straipsnio 1 dalies antrą pastraipą. Šioje nuostatoje įtvirtinta esminė paskyrimo į nuolatinę tarnybą sąlyga, nes joje nustatytas laikotarpis, už kurį administracija turi įvertinti bandomajam laikotarpiui paskirto pareigūno darbą, siekdama paskirti šį pareigūną į nuolatinę tarnybą arba jo nepaskirti. Taigi, po 2015 m. vasario 28 d. susiklosčiusios aplinkybės, į kurias atsižvelgė paskyrimų tarnyba, neišvengiamai sudaro faktinį pagrindą, kuriuo remdamasi ji pasinaudojo plačia vertinimo diskrecija nuspręsti neskirti ieškovo į nuolatinę tarnybą.
207
Iš antrosios bandomojo laikotarpio ataskaitos, kuria pagrįstas sprendimas nepaskirti į nuolatinę tarnybą, matyti, kad į ieškovo elgesį organizuojant 2015 m. kovo 18 d. posėdį buvo atsižvelgta siekiant parodyti, kad jis neturi geros nuovokos ir nesivadovauja logika, taip pat, kad jam sunku prisitaikyti prie situacijų, kurios nėra rutininės. Šis elgesys taip pat nurodytas antrojoje bandomojo laikotarpio ataskaitoje, parodant neigiamą poveikį, kurį jo dalyvavimas daro darbo sąlygoms jo tarnybos viduje. Antrojoje bandomojo laikotarpio ataskaitoje, siekiant parodyti, kad ieškovui sunku organizuotis ir kokį poveikį tai turėjo kitiems darbuotojams, atsižvelgta į nepaaiškintą ieškovo nedalyvavimą 2015 m. kovo 24 d. anglų kalbos kursuose ir ištaisymų, padarytų darbo laiko valdymo sistemoje dėl ieškovo, skaičių laikotarpiu nuo 2015 m. sausio 1 d. iki balandžio 17 d. Siekiant įvertinti ieškovo atlikto darbo kiekį, antrojoje bandomojo laikotarpio ataskaitoje atsižvelgta į ieškovo posėdžių protokolų rengimo ritmą nuo 2015 m. kovo 27 d. iki balandžio 27 d., jo neatvykimą į darbą 2015 m. balandžio 17 d. ir posėdžius 2015 m. kovo 10 d. ir 17 d., kuriuose jis dalyvavo. Be to, antrojoje bandomojo laikotarpio vertinimo ataskaitoje įvertintas ieškovo elgesys tarnyboje, visų pirma tai, kad ieškovo vadovai neturėjo pagrindo juo pasitikėti, atsižvelgiant į ištaisymų skaičių darbo laiko valdymo sistemoje nuo 2015 m. sausio 1 d. iki balandžio 17 d., į darbo laiko žymėjimo problemas, su kuriomis ieškovas susidūrė 2015 m. kovo 24 d. ir balandžio 14 d., ir į atostogų prašymus dėl 2015 m. balandžio 20 d. prasidedančios savaitės, pateiktus prieš tai neįspėjus savo vadovo. Galiausiai antroji bandomojo laikotarpio ataskaita yra pagrįsta ieškovo elgesiu rengiantis 2015 m. kovo 18 d. posėdžiui, siekiant parodyti, kad jam sunku dirbti komandoje ir kad jo požiūris bendraujant su kitais žmonėmis yra netinkamas.
208
Iš to taip pat matyti, kad reikia panaikinti sprendimą atmesti skundą, kiek skundus nagrinėjantis komitetas nustatė, kad nebuvo pažeista Pareigūnų tarnybos nuostatų 34 straipsnio 1 dalies antra pastraipa.
209
Paskyrimų tarnyba ir skundus nagrinėjantis komitetas turi didelę diskreciją vertinti pareigūno tinkamumą ir gebėjimus bandomuoju laikotarpiu, atsižvelgdami į tarnybos interesus, o Bendrasis Teismas neturi savo vertinimu pakeisti administracijos vertinimo, susijusio su bandomojo laikotarpio rezultatu ir kandidato tinkamumu būti galutinai paskirtam į Sąjungos viešąją tarnybą; šis teismas tikrina tik tai, ar nebuvo padaryta akivaizdžios vertinimo klaidos arba piktnaudžiauta įgaliojimais (šiuo klausimu žr. 1982 m. kovo 25 d. Sprendimo Munk / Komisija, 98/81, EU:C:1982:111, 16 punktą; 1984 m. balandžio 5 d. Sprendimo Alvarez / Parlamentas, 347/82, EU:C:1984:147, 16 punktą ir 1997 m. kovo 5 d. Sprendimo Rozand-Lambiotte / Komisija, T‑96/95, EU:T:1997:25, 112 punktą).
210
Be to, iš suformuotos jurisprudencijos matyti, kad pagal SESV 263 straipsnį vykdydamas teisėtumo kontrolę Bendrasis Teismas neturi ginčijamo akto rengėjo motyvų pakeisti savo motyvais (šiuo klausimu žr. 2013 m. sausio 24 d. Sprendimo Frucona Košice / Komisija, C‑73/11 P, EU:C:2013:32, 89 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją). Tai pasakytina ir apie Bendrojo Teismo pagal SESV 270 straipsnį vykdomą teisėtumo kontrolę (šiuo klausimu žr. 2014 m. sausio 15 d. Sprendimo Stols / Taryba, T‑95/12 P, EU:T:2014:3, 29 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją). Remiantis tuo darytina išvada, kad Bendrasis Teismas neturi spręsti, ar sprendime nepaskirti į nuolatinę tarnybą pateikto vertinimo, susijusio su bandomuoju laikotarpiu nuo 2013 m. gruodžio 1 d. iki 2015 m. vasario 28 d., pakanka sprendimui nepaskirti ieškovo į nuolatinę tarnybą pagrįsti.
211
Taigi, dėl nurodytų priežasčių sprendimas nepaskirti į nuolatinę tarnybą ir sprendimas atmesti skundą turi būti panaikinti.
212
Priešingai, nei teigia ieškovas, šių sprendimų panaikinimas negali reikšti jo paskyrimo į nuolatinę tarnybą. Pareigūnas į nuolatinę tarnybą gali būti paskirtas tik Pareigūnų tarnybos nuostatų nustatyta forma ir sąlygomis (šiuo klausimu žr. 1970 m. gegužės 13 d. Sprendimo Fournier / Komisija, 18/69, EU:C:1970:37, 8 punktą). Tačiau jokioje Pareigūnų tarnybos nuostatų normoje nenumatyta, kad sankcija už minėto termino nesilaikymą yra paskyrimas į nuolatinę tarnybą be vertinimo. Todėl bandomajam laikotarpiui paskirtas pareigūnas negali būti paskirtas į nuolatinę tarnybą vien dėl to, kad pasibaigė jo bandomasis laikotarpis (šiuo klausimu žr. 2007 m. vasario 14 d. Sprendimo Fernández Ortiz / Komisija, F‑1/06, EU:F:2007:25, 53 punktą).
(Praleista)
Remdamasis šiais motyvais,
BENDRASIS TEISMAS (trečioji kolegija)
nusprendžia:
1.
Panaikinti 2015 m. liepos 17 d. Europos Sąjungos Teisingumo Teismo kanclerio, veikiančio kaip paskyrimų tarnyba, sprendimą atleisti Zoher Brahma iš darbo pasibaigus jo bandomajam laikotarpiui nuo 2015 m. liepos 31 d.
2.
Panaikinti 2016 m. kovo 16 d. skundus nagrinėjančio komiteto sprendimą, kuriuo atmestas skundas dėl 2015 m. liepos 17 d. Europos Sąjungos Teisingumo Teismo kanclerio, veikiančio kaip paskyrimų tarnyba, sprendimo atleisti Z. Brahma iš darbo pasibaigus jo bandomajam laikotarpiui nuo 2015 m. liepos 31 d.
3.
Atmesti likusią ieškinio dalį.
4.
Priteisti iš Europos Sąjungos Teisingumo Teismo bylinėjimosi išlaidas.
Frimodt Nielsen
Kreuschitz
Półtorak
Paskelbtas 2018 m. lapkričio 22 d. viešame teismo posėdyje Liuksemburge.
Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: prancūzų.
(
1
)	Pateikiami tik tie šio sprendimo punktai, kuriuos Bendrasis Teismas mano tikslinga paskelbti.