62021CJ0391
SODBA SODIŠČA (četrti senat)
z dne 19. septembra 2024 (
*1
)
„Pritožba – Pravo institucij – Enotni statut evropskih poslancev – Evropski poslanci, izvoljeni v italijanskih volilnih enotah – Sklep na področju pokojnin, ki ga je sprejela italijanska poslanska zbornica – Sprememba zneska pokojnin italijanskih nacionalnih poslancev – Korelacijska sprememba zneska pokojnin nekdanjega evropskega poslanca, izvoljenega v Italiji, s strani Evropskega parlamenta – Umik in nadomestitev odločb Evropskega parlamenta – Nadaljnji obstoj pravnega interesa za razveljavitev sodbe Splošnega sodišča“
V zadevi C‑391/21 P,
zaradi pritožbe na podlagi člena 56 Statuta Sodišča Evropske unije, vložene 24. junija 2021,
Enrico Falqui, stanujoč v Firencah (Italija), ki ga zastopata F. Sorrentino in A. Sandulli, avvocati,
pritožnik,
druga stranka v postopku je:
Evropski parlament, ki ga zastopata S. Alves in S. Seyr, agentki,
tožena stranka v postopku na prvi stopnji,
SODIŠČE (četrti senat),
v sestavi C. Lycourgos, predsednik senata, O. Spineanu-Matei, sodnica, J.-C. Bonichot, S. Rodin (poročevalec), sodnika, in L. S. Rossi, sodnica,
generalna pravobranilka: J. Kokott,
sodni tajnik: A. Calot Escobar,
na podlagi pisnega postopka,
po predstavitvi sklepnih predlogov generalne pravobranilke na obravnavi 11. januarja 2024
izreka naslednjo
Sodbo
1
Enrico Falqui s pritožbo predlaga razveljavitev sodbe z dne 5. maja 2021, Falqui/Parlament (T‑695/19, EU:T:2021:242, v nadaljevanju: izpodbijana sodba), s katero je Splošno sodišče zavrnilo njegovo tožbo za razglasitev ničnosti, prvič, obvestila Evropskega parlamenta z dne 8. julija 2019 (v nadaljevanju: sporna odločba), ki se nanaša na prilagoditev zneska pokojnine, ki jo pritožnik prejema od 1. januarja 2019, ko je začel veljati sklep št.14/2018 Ufficio di Presidenza della Camera dei deputati (urad predsedstva poslanske zbornice, Italija) z dne 12. julija 2018 (v nadaljevanju: sklep št. 14/2018), drugič, obvestila z dne 11. aprila 2019, ki ga je sestavil vodja oddelka za plače in socialne pravice poslancev pri generalnem direktoratu (GD) Parlamenta za finance (v nadaljevanju: vodja oddelka) in ki se nanaša na uporabo zneska pokojnine, ki jo prejema od 1. januarja 2019, ko je začel veljati sklep št.14/2018, in tretjič, mnenja pravne službe Parlamenta št. SJ-0836/18 z dne 11. januarja 2019 (v nadaljevanju: mnenje pravne službe).
Pravni okvir
Pravo Unije
Pravilnik PEAM
2
Člen 1 Priloge III k pravilniku o povračilu in nadomestilu stroškov poslancem Evropskega parlamenta v različici, ki je veljala do 14. julija 2009 (v nadaljevanju: pravilnik PEAM), je določal:
„1.   Vsi poslanci Evropskega parlamenta imajo pravico do starostne pokojnine.
2.   Do uvedbe dokončnega sistema pokojninskega zavarovanja Evropskih skupnosti za vse poslance Evropskega parlamenta v primeru, da državni sistem ne predvideva pokojnin, ali v primeru, da višina in/ali pogoji niso enaki tistim, ki veljajo za poslance nacionalnega parlamenta v državi članici, v kateri je bil poslanec izvoljen, bo na prošnjo zadevnega poslanca plačana začasna starostna pokojnina iz proračuna Evropske unije, oddelek Parlament.“
3
Člen 2 Priloge III k pravilniku PEAM je določal:
„1.   Višina in pogoji začasne starostne pokojnine so enaki višini in pogojem starostne pokojnine poslancev spodnjega doma parlamenta države članice, v kateri je bil poslanec izvoljen.
2.   Poslanec, ki uveljavlja pravico v skladu s členom 1(2), mora plačati v proračun Evropske unije znesek, enak vsoti prispevkov, ki jih v skladu z nacionalnimi predpisi plača poslanec spodnjega doma v državi članici, kjer je bil poslanec izvoljen.“
4
Člen 3(1) in (2) Priloge III k pravilniku PEAM je določal:
„1.   Prošnja za vključitev v ta začasni sistem pokojninskega zavarovanja mora biti oddana v dvanajstih mesecih od začetka poslančevega mandata.
Po izteku tega roka bo vključitev v sistem pokojninskega zavarovanja pričela veljati prvi dan v mesecu, v katerem je bila prošnja prejeta.
2.   Prošnja za izplačilo pokojnine mora biti vložena v šestih mesecih po nastanku upravičenja.
Po izteku tega roka bo pokojnina izplačana od prvega dne meseca, v katerem je bila prošnja prejeta.“
Statut poslancev
5
Člen 25(1) in (2) Sklepa Evropskega parlamenta z dne 28. septembra 2005 o sprejetju statuta poslancev Evropskega parlamenta (2005/684/ES, Euratom) (UL 2005, L 262, str. 1, v nadaljevanju: Statut poslancev), ki je začel veljati 14. julija 2009, določa:
„1.   Poslanci, ki so pred začetkom veljavnosti tega statuta že bili v Parlamentu in bili vanj ponovno izvoljeni, se lahko glede plače, začasnega nadomestila in pokojnine odločijo za nacionalno ureditev za celotno obdobje opravljanja funkcije.
2.   Ta plačila se krijejo iz proračuna države članice.“
6
Člen 28 Statuta poslancev določa:
„Poslanec v polnem obsegu ohrani pravico do pokojnine, ki jo je pridobil v času veljavnosti tega statuta v skladu s predpisi posamezne države.“
Izvedbeni ukrepi
7
V uvodni izjavi 7 Sklepa predsedstva Evropskega parlamenta 2009/C 159/01 z dne 19. maja in 9. julija 2008„o izvedbenih ukrepih v zvezi s Statutom poslancev Evropskega parlamenta“ (UL 2009, C 159, str. 1), kakor je bil spremenjen s Sklepom predsedstva Evropskega parlamenta 2010/C 340/06 z dne 13. decembra 2010 (UL 2010, C 340, str. 6) (v nadaljevanju: izvedbeni ukrepi), je navedeno:
„[V] prehodnih določbah [je treba] zagotoviti, da osebe, ki so na podlagi pravilnika PEAM upravičene do določenih dajatev, te po načelu [varstva] legitimnih pričakovanj prejemajo tudi po razveljavitvi tega pravilnika. Prav tako je treba zajamčiti spoštovanje pokojninskih pravic, pridobljenih na podlagi pravilnika PEAM pred začetkom veljavnosti statuta [poslancev].“
8
Člen 49(1) izvedbenih ukrepov določa:
Poslanci, ki so svoj mandat opravljali vsaj eno polno leto, so po koncu mandata upravičeni do doživljenjske starostne pokojnine, ki se začne izplačevati prvi dan meseca, ki sledi mesecu, v katerem so dopolnili 63 let.
Nekdanji poslanci ali njihovi zakoniti zastopniki vložijo vlogo za izplačilo starostne pokojnine v šestih mesecih po izpolnitvi pogojev, razen v primerih višje sile. Po tem roku se za datum začetka izplačevanja starostne pokojnine šteje prvi dan meseca, v katerem je bila vloga prejeta.“
9
Izvedbeni ukrepi so v skladu s členom 73 teh ukrepov začeli veljati isti dan kot statut poslancev, to je 14. julija 2009.
10
Člen 74 izvedbenih ukrepov določa, da ob upoštevanju prehodnih določb iz naslova IV, zlasti člena 75 teh ukrepov, pravilnik PEAM preneha veljati na dan začetka veljavnosti statuta poslancev.
11
Člen 75 izvedbenih ukrepov določa:
„1.   Vdovska in invalidska pokojnina, dodatna invalidska pokojnina za nepreskrbljene otroke in starostna pokojnina, dodeljena v skladu s prilogami I, II in III k pravilniku PEAM, se po določilih teh prilog še naprej izplačuje osebam, ki so bile do nje upravičene pred začetkom veljavnosti statuta [poslancev].
Kadar nekdanji poslanec, ki prejema invalidsko pokojnino, umre po 14. juliju 2009, se vdovska pokojnina izplačuje njegovemu zakonskemu partnerju, stalnemu zunajzakonskemu partnerju ali nepreskrbljenim otrokom v skladu s pogoji iz Priloge I k pravilniku PEAM.
2.   Pravice do starostne pokojnine, ki so po določilih prej omenjene Priloge III pridobljene do dneva začetka veljavnosti statuta [poslancev], se ohranijo. Osebe, ki so pridobile pravice v tem pokojninskem sistemu, bodo prejemale pokojnino, izračunano na podlagi njihovih pravic, ki izhajajo iz določil prej omenjene Priloge III, če izpolnjujejo pogoje, ki jih v tej zvezi predvideva nacionalna zakonodaja ustrezne države članice, in če so vložile zahtevek v skladu s členom 3(2) prej omenjene Priloge III.“
Italijansko pravo
12
Člen 1, od (1) do (3), sklepa št. 14/2018 določa:
„1.   Od 1. januarja 2019 se zneski doživljenjskih rent, neposrednih in izplačljivih preživelim družinskim članom, in pro rata deleža doživljenjske rente v pokojninskih dajatvah, neposrednih in izplačljivih preživelim družinskim članom, katerih pravice so bile pridobljene na podlagi predpisov, ki so veljali 31. decembra 2011, izračunajo v skladu z novimi pogoji, določenimi v tem sklepu.
2.   Novi izračun iz prejšnjega odstavka se opravi tako, da se znesek individualnega prispevka pomnoži s pretvorbenim količnikom, ki se nanaša na starost poslanca na datum, ko je pridobil pravico do doživljenjske rente ali pokojninske dajatve pro rata.
3.   Uporabijo se pretvorbeni količniki iz preglednice 1, priložene temu sklepu.“
Dejansko stanje
13
Dejansko stanje spora je navedeno v točkah od 13 do 23 izpodbijane sodbe. Za namene te pritožbe ga je mogoče povzeti, kot sledi.
14
Pritožnik E. Falqui je nekdanji poslanec Parlamenta, izvoljen v Italiji. Prejema starostno pokojnino.
15
Parlament je z vključitvijo opombe na pokojninske odrezke za januar 2019 pritožnika obvestil, da bi se lahko znesek njegove starostne pokojnine na podlagi sklepa št. 14/2018 spremenil in da bi se lahko na podlagi tega novega izračuna morebiti izterjali neupravičeno izplačani zneski.
16
Parlament je s 1. januarjem 2019 ob uporabi tega sklepa na podlagi člena 2(1) Priloge III k pravilniku PEAM zmanjšal znesek starostne pokojnine pritožnika.
17
Parlament je z nedatiranim obvestilom vodje oddelka, priloženem pokojninskemu odrezku pritožnika za februar 2019, tega najprej opozoril, da je bila z mnenjem pravne službe potrjena samodejna uporaba sklepa št. 14/2018 za njegov položaj. Dalje, Parlament bo, takoj ko bo od Camera dei deputati (poslanska zbornica, Italija) prejel potrebne informacije, pritožnika uradno obvestil o novem znesku njegove starostne pokojnine in morebitno razliko izterjal v naslednjih 12 mesecih. Nazadnje, pritožnika je obvestil, da bo končni znesek njegove pokojnine določen s formalnim aktom, zoper katerega bo mogoče vložiti pritožbo oziroma ničnostno tožbo.
18
Vodja oddelka je z obvestilom z dne 11. aprila 2019 pritožnika na prvem mestu obvestil, da bo – kot je bilo navedeno v njegovem obvestilu, priloženem pokojninskem odrezku pritožnika za februar 2019 – znesek njegove pokojnine na podlagi člena 2(1) Priloge III k pravilniku PEAM prilagojen glede na znižanje podobnih pokojnin, ki jih poslanska zbornica v Italiji izplačuje nekdanjim nacionalnim poslancem na podlagi sklepa št. 14/2018. Na drugem mestu, znesek starostne pokojnine pritožnika bo prilagojen od aprila 2019 z retroaktivnim učinkom od 1. januarja 2019 na podlagi osnutkov določitve novega zneska pokojnine, poslan v prilogi k temu obvestilu. Na tretjem mestu, v obvestilu z dne 11. aprila 2019 je bil pritožniku postavljen 30-dnevni rok za pripombe, ki je začel teči s prejemom tega obvestila. Če takih pripomb ne bi bilo, bi se učinki tega obvestila šteli za dokončne in bi med drugim vključevali vračilo neupravičeno prejetih zneskov za mesece od januarja do marca 2019.
19
Pritožnik je z elektronskim sporočilom z dne 23. maja 2019 Parlamentu predložil pripombe.
20
Pritožnik je 10. junija 2019 pri Splošnem sodišču zoper obvestilo z dne 11. aprila 2019 vložil ničnostno tožbo, vpisano pod številko T‑347/19. Ta tožba je bila s sklepom z dne 3. julija 2020, Falqui in Poggiolini/Parlament (T‑347/19 in T‑348/19, EU:T:2020:303), zavržena kot očitno nedopustna. Pritožnik zoper ta sklep ni vložil pritožbe.
21
Vodja oddelka je v sporni odločbi navedel, da pripombe, ki jih je posredoval pritožnik, ne vsebujejo elementov, ki bi upravičevali spremembo stališča Parlamenta, kot je bilo izraženo v osnutku odločbe. Zato je znesek starostne pokojnine in iz tega izhajajoči načrt za izterjavo neupravičeno izplačanih zneskov, kot so bili preračunani in sporočeni v prilogi k osnutku odločbe, postali dokončni na dan vročitve sporne odločbe.
22
Pritožnik sprva ni prejel obvestila o izpodbijani odločbi, ki ga je italijanska pošta vrnila belgijski pošti. Šele 29. avgusta 2019, ko je Parlament vložil ugovor nedopustnosti zoper tožbo, vloženo v zadevi T‑347/19, se je pritožnik seznanil s sporno odločbo. Vendar je Parlament nato po vložitvi navedenega ugovora nedopustnosti uspešno opravil drugo vročitev sporne odločbe.
Postopek pred Splošnim sodiščem in izpodbijana sodba
23
Pritožnik je 11. oktobra 2019 v sodnem tajništvu Splošnega sodišča vložil tožbo za razglasitev ničnosti sporne odločbe, obvestila z dne 11. aprila 2019 in mnenja pravne službe.
24
Pritožnik je v utemeljitev predlogov za razglasitev ničnosti navedel tri tožbene razloge: Prvi tožbeni razlog se je nanašal na kršitev izvedbenih ukrepov. Drugi tožbeni razlog se je nanašal na to, da bi moral Parlament ob upoštevanju domnevne nezakonitosti sklepa št. 14/2018 glede na italijansko pravo zavrniti uporabo tega sklepa za pritožnikov položaj. Tretji tožbeni razlog se je nanašal na kršitev načel primarnosti, pravne varnosti, varstva legitimnih pričakovanj in sorazmernosti.
25
Splošno sodišče je z izpodbijano sodbo te tri tožbene razloge zavrnilo in posledično zavrnilo tudi tožbo.
Postopek in predlogi strank pred Sodiščem
26
Pritožnik Sodišču predlaga, naj:
–
izpodbijano sodbo razveljavi;
–
razglasi ničnost mnenja pravne službe, osnutka odločbe in sporne odločbe ter
–
Parlamentu naloži plačilo stroškov obeh postopkov.
27
Parlament Sodišču predlaga, naj:
–
pritožbo zavrne in
–
pritožniku naloži plačilo stroškov postopka, vključno s stroški na prvi stopnji.
28
Enrico Falqui je 12. januarja 2022 v sodnem tajništvu Sodišča vložil kopijo sodbe št. 4/2021 Consiglio di giurisdizione della Camera dei deputati (svet za pravosodje poslanske zbornice, Italija) z dne 23. decembra 2021 (v nadaljevanju: sodba št. 4/2021), s katero je bil sklep št. 14/2018 razglašen za ničen. Ta dokument v tej fazi ni bil vključen v spis.
29
Pritožniki v zadevi Santini in drugi/Parlament (C‑198/21 P) so 9. marca 2022 v sodnem tajništvu Sodišča vložili isto sodbo.
30
V obravnavani zadevi ter v zadevah Coppo Gavazzi in drugi/Parlament (C‑725/20 P) ter Santini in drugi/Parlament (C‑198/21 P) je sodno tajništvo 16. marca 2022 strankam v teh zadevah posredovalo ukrep procesnega vodstva, ki sta ga sprejela sodnik poročevalec in generalna pravobranilka na podlagi člena 62 Poslovnika Sodišča in v skladu s katerim so bile stranke pozvane, naj predložijo vse dokumente, ki bi lahko vplivali na predmet zadeve, ki se nanaša nanje, zlasti sodbo št. 4/2021.
31
Pritožnik je 23. marca 2022 predložil več dokumentov, vključno s sodbo št. 4/2021. Tudi Parlament je 29. marca 2022 predložil več dokumentov, med drugim sodbo št. 4/2021 in dokument, naslovljen „Nova pravila za izračun pokojnin, ki jih je sprejela italijanska poslanska zbornica“. Ta institucija je Sodišče prav tako obvestila, da bo po prejemu dodatnih pojasnil, ki jih je od poslanske zbornice zahtevala v zvezi s konkretno uporabo teh pravil, opravila nov izračun starostne pokojnine pritožnika in mu poslala nov osnutek odločbe o določitvi njegovih pokojninskih pravic, v zvezi s katerim bo imel možnost predložiti pripombe pred sprejetjem končne odločbe.
32
Parlament je 21. septembra 2022 sprejel končno odločbo o določitvi novega zneska starostne pokojnine pritožnika z dolgovanimi zaostalimi zneski (v nadaljevanju: nova odločba Parlamenta).
33
Predsednik Sodišča je s sklepom z dne 25. oktobra 2022 stranke pozval, naj pojasnijo, ali menijo, na eni strani, da je nova odločba Parlamenta ex tunc nadomestila sporno odločbo, in na drugi strani, da pritožba po sprejetju te nove odločbe ohranja svoj predmet.
34
Parlament je 29. novembra 2022 pojasnil, da meni, da je bila z novo odločbo Parlamenta sporna odločba nadomeščena z učinkom ex tunc, vendar je pritožba ohranila svoj predmet. Bilo naj bi namreč v interesu strank in učinkovitega izvajanja sodne oblasti, če bi Sodišče odločilo o utemeljenosti pritožbe, da se zagotovi jasnost glede vprašanja, ali je bilo v izpodbijani sodbi napačno uporabljeno pravo in ali lahko Parlament na podlagi člena 2(1) Priloge III k pravilniku PEAM ponovno izračuna pokojnino pritožnika v primeru spremembe veljavnih nacionalnih predpisov.
35
Pritožnik je v dopisu, vloženem 29. novembra 2022, navedel, da meni, da ohranja interes, da Sodišče odloči o razlagi člena 75(2) izvedbenih ukrepov. Z novo odločbo Parlamenta naj bi se namreč ta institucija še naprej samodejno sklicevala na nacionalna pravila za spremembo načina izračuna zneska starostne pokojnine, izplačane na podlagi pravilnika PEAM, kar naj bi povzročilo, da bi bil zadevni nekdanji evropski poslanec v zvezi s tem izpostavljen tveganju spreminjajočih se odločitev nacionalnega političnega organa.
Pritožba
36
Pritožnik v utemeljitev pritožbe, s katero v bistvu izpodbija to, da je Splošno sodišče potrdilo utemeljenost razlage člena 75(1) izvedbenih ukrepov v povezavi s členom 2(1) Priloge III k pravilniku PEAM (v nadaljevanju: notranja pravila Parlamenta), navaja pet razlogov. Prvi pritožbeni razlog zajema v bistvu tri dele. Prvi del se nanaša na napačno razlago člena 1(2) in člena 2(1) Priloge III k pravilniku PEAM ter člena 75 Izvedbenih ukrepov, drugi na kršitev člena 28 Statuta poslancev, tretji pa na napačno presojo učinkov sklepa št. 14/2018. Drugi pritožbeni razlog, ki zajema dva dela, se nanaša na kršitev načel varstva legitimnih pričakovanj in sorazmernosti. S tretjim pritožbenim razlogom pritožnik trdi, da je Splošno sodišče napačno presodilo, da lahko Parlament za svoje nekdanje poslance samodejno uporabi nacionalni pokojninski sistem, ne da bi ta institucija preverila zakonitost tega nacionalnega sistema. Četrti pritožbeni razlog se nanaša na napako, ki jo je storilo Splošno sodišče, ker ni upoštevalo učinkov sodne odločbe, izdane po sprejetju sklepa št. 14/2018. Peti pritožbeni razlog, ki zajema tri dele, se nanaša na napačno uporabo prava Splošnega sodišča, prvič, ker je drugi in tretji tožbeni razlog na prvi stopnji napačno zavrglo kot nedopustna, drugič, ker se je izreklo za nepristojno za odločanje o vračilu neupravičeno zadržanih zneskov, če bi bila tožba uspešna, in tretjič, ker je odredilo, da pritožnik nosi svoje stroške in stroške Parlamenta.
Uvodne ugotovitve v zvezi z nadaljnjim obstojem pravnega interesa pritožnika
37
Iz točke 32 te sodbe je razvidno, da je namen nove odločbe Parlamenta, ki je bila sprejeta med postopkom pred Sodiščem, določiti nov znesek starostne pokojnine, ki se je izplačevala pritožniku, skupaj z dolgovanimi zaostalimi zneski.
38
V zvezi s tem je treba opozoriti, da morata v skladu z ustaljeno sodno prakso Sodišča tako predmet spora kot pravni interes obstajati do razglasitve sodne odločbe, sicer se postopek ustavi, kar pomeni, da mora obstajati možnost, da ima stranka, ki vloži pritožbo, od izida te pritožbe korist (sodba z dne 4. septembra 2018, ClientEarth/Komisija, C‑57/16 P, EU:C:2018:660, točka 43 in navedena sodna praksa).
39
Vendar pravni interes tožeče stranke ne preneha nujno zato, ker akt, ki ga ta stranka izpodbija, med postopkom neha učinkovati (glej v tem smislu sodbo z dne 28. maja 2013, Abdulrahim/Svet in Komisija, C‑239/12 P, EU:C:2013:331, točka 62).
40
V nekaterih okoliščinah tožeča stranka lahko ohrani interes za vložitev predloga za razglasitev ničnosti akta, ki je bil razveljavljen med postopkom, zato da bi avtor izpodbijanega akta v prihodnje sprejel ustrezne popravke in da bi se tako preprečila nevarnost ponovitve nezakonitosti, ki jo izpodbijani akt domnevno vsebuje (sodba z dne 6. septembra 2018, Bank Mellat/Svet, C‑430/16 P, EU:C:2018:668, točka 64 in navedena sodna praksa).
41
V obravnavanem primeru iz odgovora Parlamenta z dne 29. novembra 2022, povzetega v točki 34 te sodbe, nedvoumno izhaja, da želi ta institucija tudi v prihodnje na novo izračunati pokojnine nekdanjih evropskih poslancev v primeru spremembe nacionalnih predpisov, navedenih v členu 2(1) Priloge III k pravilniku PEAM (v nadaljevanju: dinamična ureditev).
42
Čeprav je Parlament sporno odločbo nadomestil z novo odločbo, ostaja dejstvo, da ta temelji na razlagi notranjih pravil Parlamenta, v skladu s katero mora Parlament dinamično ureditev uporabljati za nekdanje evropske poslance, upravičene do starostne pokojnine, ki tako kot pritožnik spadajo na področje uporabe Priloge III k pravilniku PEAM (v nadaljevanju: zadevni nekdanji evropski poslanci).
43
Pritožnik pa v okviru tega pritožbenega postopka izpodbija prav to razlago. Iz tega izhaja, da pritožnik kljub nadomestitvi ex tunc sporne odločbe ohranja interes za to, da se ugotovi, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo s tem, da je potrdilo utemeljenost te razlage, ki jo lahko Parlament v prihodnje uporabi pri sprejemanju odločb, podobnih sporni odločbi ali novi odločbi Parlamenta, tako da ne obstaja le nevarnost ponovitve zatrjevane nezakonitosti v smislu sodne prakse, navedene v točki 40 te sodbe, temveč tudi nevarnost, da bo Splošno sodišče v primeru ničnostne tožbe zoper take podobne odločbe znova storilo domnevne napake pri uporabi prava, zaradi katerih je potrdilo utemeljenost navedene razlage.
44
Iz tega sledi, da je treba šteti, da pritožnik ohranja pravni interes pred Sodiščem v delu, v katerem je ta pritožba uperjena zoper obrazložitev izpodbijane sodbe, ki je nujna podlaga za presojo Splošnega sodišča, v skladu s katero iz notranjih pravil Parlamenta izhaja, da mora Parlament za pritožnika uporabiti dinamično ureditev.
Prvi pritožbeni razlog
Trditve strank
45
Prvi pritožbeni razlog zajema v bistvu tri dele.
46
Pritožnik v okviru prvega dela trdi, da je bil s Statutom poslancev v nasprotju s tem, kar je Splošno sodišče razsodilo v točki 49 izpodbijane sodbe, pravilnik PEAM razveljavljen in se v prihodnje ne uporablja več.
47
V skladu s členom 1(2) Priloge III k pravilniku PEAM naj bi bila namreč ureditev starostne pokojnine, uvedena s tem pravilnikom, le začasna. Vendar naj bi bilo v izvedbenih ukrepih pojasnjeno, da za zaščito legitimnih pričakovanj zadevnih nekdanjih evropskih poslancev pravice do starostne pokojnine, ki so bile že odobrene ali so bile vsekakor že pridobljene na podlagi pravil iz Pravilnika PEAM, ostajajo nespremenjene.
48
Iz uvodne izjave 7 izvedbenih ukrepov in člena 75 teh ukrepov v povezavi z načelom varstva legitimnih pričakovanj naj bi izhajalo, da so dajatve, ki so bile dodeljene ali pridobljene na podlagi pravilnika PEAM v obdobju, ko je ta veljal – v nasprotju s tem, kar naj bi Splošno sodišče štelo v točki 57 izpodbijane sodbe – nedotakljive. Napotitev na nacionalno pravo iz Priloge III k pravilniku PEAM bi bilo torej treba razumeti kot napotitev na nacionalno zakonodajo, kot se je uporabljala v času pridobitve pravice do pokojnine.
49
V nasprotju s tem, kar naj bi štelo Splošno sodišče, dejstva, da pravilnik PEAM določa, da je pokojninski sistem, uveden s tem pravilnikom, „začasen“„[d]o uvedbe dokončnega sistema pokojninskega zavarovanja Evropskih skupnosti za vse poslance Evropskega parlamenta“, ni mogoče razlagati tako, da bi bilo treba ta sistem po začetku veljavnosti Statuta poslancev ohraniti. Uporaba sedanjika v povednem naklonu naj bi izražala le tedanjo trenutno naravo pravila ob njegovi uvedbi in do njegove razveljavitve.
50
Člen 75 izvedbenih ukrepov naj ne bi določal, da bodo že odobrene pokojnine ali že pridobljene pokojninske pravice v prihodnje še naprej urejene s pravilom, v skladu s katerim mora biti znesek pokojnine zadevnih nekdanjih evropskih poslancev vedno povezan z zneskom pokojnine, ki ga prejemajo nacionalni poslanci, temveč da se pokojnine, ki so bile v preteklosti že odobrene na podlagi tega pravila, „še naprej izplačujejo“ in da se že pridobljene pokojninske pravice „ohranijo“.
51
Če dajatve, ki so dodeljene ali pridobljene na podlagi pravilnika PEAM, ne bi bile nedotakljive na podlagi izvedbenih ukrepov, bi bili ti ukrepi v nasprotju z njihovim namenom varstva legitimnih pričakovanj, saj bi bili zadevni nekdanji evropski poslanci izpostavljeni spremembam pravil za izračun zneska njihove starostne pokojnine zaradi novih nacionalnih predpisov na tem področju, medtem ko bi imeli evropski poslanci, ki svoj mandat izvajajo od parlamentarnega obdobja 2009–2014, pravico do starostne pokojnine, katere znesek naj bi bil gotov in nedotakljiv.
52
Pritožnik v okviru drugega dela prvega pritožbenega razloga Splošnemu sodišču očita, da je v točki 62 izpodbijane sodbe štelo, da njegova razlaga notranjih pravil Parlamenta iz točke 57 te sodbe, v skladu s katero mora ta institucija vedno uporabiti enaka pravila o višini in pogojih starostnih pokojnin zadevnih nekdanjih evropskih poslancev, kot jih določa pravo države članice, v kateri so bili izvoljeni, ni v nasprotju s členom 28 Statuta poslancev, ker se ta določba uporablja le za pokojninske pravice, ki so jih poslanci pridobili v skladu s predpisi posamezne države, medtem ko so bile pokojninske pravice pritožnika pridobljene na podlagi določb Priloge III k pravilniku PEAM.
53
Iz členov 1(2) in 2(1) Priloge III k pravilniku PEAM pa naj bi izhajalo, da je bil cilj tega pravilnika preprečiti vsakršno različno obravnavanje evropskih poslancev, izvoljenih v državah članicah, ki na lastne stroške zagotavljajo enako pokojnino, kot jo imajo nacionalni poslanci, in evropskih poslancev, izvoljenih v državah članicah, ki tako kot Italijanska republika zanje niso določale enakih pokojnin kot za poslance nacionalnega parlamenta.
54
Zato tudi če bi bilo treba šteti, kot je to storilo Splošno sodišče, da se člen 28 Statuta poslancev nanaša le na evropske poslance, ki so pridobili pravico do pokojnine „v skladu s predpisi posamezne države“, bi cilj izenačitve obeh kategorij evropskih poslancev iz prejšnje točke nasprotoval temu, da bi bila prehodna ureditev za nekdanje poslance, ki so bili ob začetku veljavnosti Statuta poslancev že upravičeni do starostne pokojnine, v bistvu različna glede na to, ali to pokojnino dodeli država članica ali Parlament na podlagi Priloge III k Pravilniku PEAM.
55
Pritožnik v okviru tretjega dela prvega pritožbenega razloga Splošnemu sodišču očita, da je štelo, da je sklep št. 14/2018 vplival le na znesek starostnih pokojnin nekdanjih poslancev italijanskega parlamenta, čeprav je vplival na njihovo pravico do pokojnine kot tako, in sicer retroaktivno.
56
S tem sklepom naj bi bila namreč določena nadomestitev pokojninskih pravic, ki so bile že pridobljene in obračunane na podlagi italijanske ureditve pred letom 2012, ki je določala dodelitev dajatve mešanega značaja pokojnine in zavarovanja, s pokojninskim sistemom, ki je temeljil na prispevkih. Iz tega naj bi izhajalo, da Parlament s tem, da je sklep št. 14/2018 uporabil za položaj zadevnih nekdanjih evropskih poslancev, ni spremenil le zneska njihove starostne pokojnine, temveč tudi njihovo pridobljeno pravico do pokojnine, tako da je to pravico ukinil z retroaktivnim učinkom in jo nadomestil z drugo, katere značaj in pogoji za dodelitev naj bi bili drugačni.
Presoja Sodišča
– Uvodne ugotovitve
57
Pritožnik v okviru prvega dela prvega pritožbenega razloga trdi, da je bil s Statutom poslancev pravilnik PEAM razveljavljen in se za prihodnje ni več uporabljal, tako da je znesek dajatev, dodeljenih oziroma pridobljenih na podlagi pravilnika PEAM v obdobju, ko je veljal, postal nedotakljiv.
58
Pritožnik s takim očitkom torej v bistvu izpodbija utemeljenost razlage notranjih pravil Parlamenta, v skladu s katero mora ta za zadevne nekdanje evropske poslance uporabiti dinamično ureditev.
59
Enako velja za drugi del, saj je razlaga člena 28 Statuta poslancev, ki jo je Splošno sodišče podalo v točki 62 izpodbijane sodbe in v skladu s katero se ta določba uporablja le za pokojninske pravice, ki so jih poslanci pridobili po nacionalnih sistemih, eden od razlogov, iz katerih je Splošno sodišče razsodilo, da člena 75(2), prvi stavek, izvedbenih ukrepov ni mogoče razlagati tako, da zadevnim nekdanjim poslancem zagotavlja pravico do fiksnega in nespremenljivega zneska starostne pokojnine.
60
Pritožnik v okviru tretjega dela tega pritožbenega razloga trdi, da je sklep št. 14/2018 vplival na njegovo pravico do pokojnine. Pritožnik torej s tem delom ne izpodbija utemeljenosti razlage notranjih pravil Parlamenta, v skladu s katero mora ta za zadevne nekdanje evropske poslance uporabiti dinamično ureditev.
61
Iz tega izhaja, da je treba preučiti le prvi in drugi del prvega pritožbenega razloga.
– Vsebinska presoja
62
Pritožnik Splošnemu sodišču v bistvu očita, da je v točki 67 izpodbijane sodbe razsodilo, da se je Parlament pri uporabi dinamične ureditve za zadevne nekdanje evropske poslance lahko upravičeno oprl na svoja notranja pravila.
63
Najprej je treba poudariti, da so v skladu s členom 2(1) Priloge III k pravilniku PEAM „[v]išina in pogoji začasne starostne pokojnine […] enaki višini in pogojem starostne pokojnine poslancev spodnjega doma parlamenta države članice, v kateri je bil poslanec izvoljen“.
64
Kot je Splošno sodišče v bistvu navedlo v točki 54 izpodbijane sodbe, je iz besedila „[v]išina in pogoji začasne starostne pokojnine so enaki“ razvidno, da mora Parlament za zadevne nekdanje evropske poslance uporabiti pravila za izračun pokojnin, kot se uporabljajo za člane parlamenta države članice, v kateri so bili ti nekdanji evropski poslanci izvoljeni. Povedano drugače, ta institucija mora za zadevne nekdanje evropske poslance uporabiti dinamično ureditev.
65
Ta razlaga člena 2(1) Priloge III k pravilniku PEAM je v skladu s ciljem te določbe, kot izhaja iz člena 1(2) te priloge.
66
V skladu z zadnjenavedeno določbo so namreč do pokojnine iz člena 2(1) navedene priloge upravičeni le nekdanji evropski poslanci, katerih pokojninski sistem države članice, v kateri so bili izvoljeni, ne določa pokojninskega načrta oziroma katerih višina in/ali način izračuna pokojnine, do katere so upravičeni, ni enak tistim, ki se uporabljajo za poslance nacionalnega parlamenta.
67
Zato je cilj člena 2(1) Priloge III k pravilniku PEAM nekdanjim evropskim poslancem, ki so v položaju iz člena 1(2) te priloge, predvsem omogočiti, da se jih obravnava enako kot evropske poslance, katerih nacionalni pokojninski sistem je določal pravico do pokojnine z višino in/ali načinom izračuna, enako tistim, ki so se uporabljali za člane njihovega nacionalnega parlamenta.
68
Posledica razlage te določbe v smislu, da Parlamentu nalaga, da za zadevne nekdanje evropske poslance uporabi dinamično ureditev, je torej, da za zadevne nekdanje evropske poslance enako kot za te druge nekdanje evropske poslance veljajo spremembe pravil za izračun zneska pokojnin članov njihovega nacionalnega parlamenta.
69
Ta ureditev, ki temelji na Prilogi III k pravilniku PEAM, je bila na podlagi člena 75 izvedbenih ukrepov po začetku veljavnosti Statuta poslancev ohranjena, zlasti kar zadeva pokojnine nekdanjih evropskih poslancev.
70
Res je, da člen 74 izvedbenih ukrepov določa, da pravilnik PEAM preneha veljati na dan začetka veljavnosti statuta poslancev. Vendar, kot je izrecno navedeno v tej določbi, to prenehanje veljavnosti pravilnika PEAM ne posega v prehodne določbe iz naslova IV teh ukrepov. Med temi prehodnimi določbami je člen 75 navedenih ukrepov.
71
Člen 75(1) izvedbenih ukrepov, ki se – kot je Splošno sodišče ugotovilo v točki 51 izpodbijane sodbe – uporablja za pritožnika, se starostne pokojnine, dodeljene na podlagi Priloge III k pravilniku PEAM, v skladu s to prilogo še naprej izplačujejo osebam, ki so bile upravičene do teh prejemkov pred datumom začetka veljavnosti Statuta poslancev.
72
Kot je Splošno sodišče pravilno navedlo v točki 56 izpodbijane sodbe, je treba iz besedila te določbe in, natančneje, iz zavezujoče narave formulacije „po določilih [Priloge III k pravilniku PEAM] še naprej izplačuje“ ter iz uporabe sedanjika v povednem naklonu v tej formulaciji sklepati, da se dinamična ureditev za zadevne nekdanje evropske poslance po začetku veljavnosti Statuta poslancev še naprej uporablja.
73
Zato Splošno sodišče v nasprotju s tem, kar trdi pritožnik v okviru tega prvega dela, nikakor ni napačno uporabilo prava s tem, da je v točki 49 izpodbijane sodbe ugotovilo, da določbe Priloge III k pravilniku PEAM niso bile razveljavljene z začetkom veljavnosti Statuta poslancev.
74
Razlage člena 75(1) izvedbenih ukrepov, v skladu s katero se dinamična ureditev po začetku veljavnosti Statuta poslancev še naprej uporablja za zadevne nekdanje evropske poslance, v nasprotju s tem, kar trdi pritožnik, ni mogoče ovreči niti z odstavkom 2 te določbe, niti z uvodno izjavo 7 izvedbenih ukrepov, niti s členom 28 Statuta poslancev.
75
Najprej, člen 75(2), prvi stavek, izvedbenih ukrepov določa, da se „[p]ravice do starostne pokojnine, ki so po določilih […] Priloge III [k pravilniku PEAM] pridobljene do dneva začetka veljavnosti statuta [poslancev], […] ohranijo.“
76
Iz te določbe pa v nasprotju s tem, kar trdi pritožnik, ni mogoče izpeljati nobenega jamstva glede izplačila starostne pokojnine, izračunane na podlagi pravil za izračun nacionalnih pokojnin, ki so veljala na dan začetka veljavnosti Statuta poslancev.
77
V zvezi s tem je treba navesti, da sta bila s Statutom poslancev in izvedbenimi ukrepi uvedena dva zaporedna pokojninska sistema, ki vključujeta dve vrsti pokojninskih pravic, in sicer, prvič, pravice do starostne pokojnine, pridobljene do 14. julija 2009, ko je začel veljati navedeni statut, na podlagi notranjih pravil Parlamenta, in drugič, pravice do starostne pokojnine, pridobljene po tem datumu, na podlagi člena 49 izvedbenih ukrepov.
78
Kot je Splošno sodišče ugotovilo v točki 50 izpodbijane sodbe, se v tem okviru člen 75(1) izvedbenih ukrepov uporablja za nekdanje evropske poslance, med katerimi je pritožnik, ki so v proračun Unije vplačevali prispevke na podlagi člena 2(2) Priloge III k pravilniku PEAM in so začeli prejemati pokojnino na podlagi te priloge pred začetkom veljavnosti Statuta poslancev, medtem ko se člen 75(2) izvedbenih ukrepov uporablja za nekdanje evropske poslance, ki so sicer tudi sami plačevali take prispevke, vendar na dan začetka veljavnosti Statuta poslancev še niso začeli prejemati starostne pokojnine.
79
V drugem stavku člena 75(2) izvedbenih ukrepov je namreč navedeno, da bodo „[o]sebe, ki so pridobile pravice [na podlagi Priloge III k pravilniku PEAM], […] prejemale pokojnino, izračunano na podlagi njihovih pravic, ki izhajajo iz določil [te priloge], če izpolnjujejo pogoje, ki jih v tej zvezi predvideva nacionalna zakonodaja ustrezne države članice, in če so vložile zahtevek v skladu s členom 3(2) prej omenjene Priloge III“.
80
Ker člen 75(2), drugi stavek, izvedbenih ukrepov določa pogoje, ki jih morajo nekdanji evropski poslanci izpolnjevati, da bi bili upravičeni do pokojnine, izračunane na podlagi njihovih pravic, pridobljenih na podlagi Priloge III k pravilniku PEAM, se ta določba ne uporablja za nekdanje evropske poslance, ki so začeli prejemati pokojnino na podlagi te priloge pred začetkom veljavnosti Statuta poslancev, kot je pritožnik.
81
Poleg tega, v delu, v katerem drugi stavek člena 75(2) izvedbenih ukrepov določa, da so zadevni nekdanji evropski poslanci upravičeni do starostne pokojnine v skladu s Prilogo III k pravilniku PEAM na podlagi pravic, pridobljenih v okviru tega pravilnika, je treba pojem „[pridobljene] pravice do starostne pokojnine“ v smislu tega člena 75(2) razumeti tako, da se nanaša na pokojninske pravice, ki izhajajo iz prispevkov, ki jih je plačal vsak zadevni nekdanji evropski poslanec, in ki pomenijo osnovo za izračun starostne pokojnine, ki mu je dodeljena na podlagi člena 2(1) Priloge III k pravilniku PEAM. Tega pojma torej ni mogoče razumeti tako, da se nanaša na domnevno pravico do prejemanja fiksnega in nespremenljivega zneska starostne pokojnine, izračunanega na podlagi nacionalnih pravil, ki so veljala ob začetku veljavnosti Statuta poslancev ali ob vključitvi v sistem, uveden s to določbo.
82
Dalje, v uvodni izjavi 7 izvedbenih ukrepov je navedeno, prvič, da „osebe, ki so na podlagi pravilnika PEAM upravičene do določenih dajatev, [morajo] te po načelu [varstva] legitimnih pričakovanj prejema[ti] tudi po razveljavitvi tega pravilnika“, in drugič, da „je treba [prav tako] zajamčiti spoštovanje pokojninskih pravic, pridobljenih na podlagi pravilnika PEAM pred začetkom veljavnosti statuta [poslancev]“.
83
Iz te uvodne izjave izhaja, da je v njej pojasnjeno, da se prejemki, odobreni v skladu s tem pravilnikom, še naprej izplačujejo, ne da bi bilo mogoče iz tega sklepati, da se ta pravilnik po navedenem datumu ne uporablja več.
84
Tako ima pojem „pridobljene pokojninske pravice“ v tej uvodni izjavi enak obseg kot pojem iz člena 75(2) izvedbenih ukrepov, kot je pojasnjen v točki 89 te sodbe.
85
Jamstvo iz člena 75 izvedbenih ukrepov, v skladu s katerim lahko zadevni nekdanji evropski poslanci, ki so plačevali prispevke v okviru pokojninskega sistema, uvedenega s pravilnikom PEAM, še naprej uživajo pravice iz tega sistema in pravico do tega, da se znesek njihove starostne pokojnine določi v skladu z dinamično ureditvijo, prispeva k uresničevanju cilja varstva legitimnih pričakovanj.
86
V tem okviru preučitve notranjih pravil Parlamenta je Splošno sodišče v točki 57 izpodbijane sodbe lahko ugotovilo, ne da bi napačno uporabilo pravo, da notranja pravila Parlamenta izrecno zahtevajo, da Parlament vedno uporabi enaka pravila o višini in pogojih pokojnin, kot jih določa pravo zadevne države članice.
87
Nazadnje, kar zadeva člen 28 Statuta poslancev, je treba ugotoviti, da Splošno sodišče v točki 62 izpodbijane sodbe ni napačno uporabilo prava, ko je razsodilo, da se ta določba uporablja samo za pokojninske pravice, ki jih nekdanji evropski poslanci niso pridobili na podlagi Priloge III k pravilniku PEAM, temveč na podlagi nacionalnih pokojninskih sistemov, kot je razvidno iz besedila te določbe. Ta določba kot taka v nasprotju s tem, kar trdi pritožnik, ne vpliva na razlago člena 75(1) izvedbenih ukrepov.
88
Poleg tega dejstvo, da se pravice, pridobljene na podlagi nacionalnih pokojninskih sistemov, v skladu s členom 28 Statuta poslancev na dan začetka uporabe tega statuta ohranijo, v nasprotju s tem, kar trdi pritožnik, ne uvaja različnega obravnavanja v škodo zadevnih nekdanjih evropskih poslancev, katerih znesek starostne pokojnine se lahko spremeni v okviru dinamične ureditve. Iz člena 28 Statuta poslancev namreč izhaja zgolj to, da sprejetje tega statuta ne vpliva na pokojninske pravice, ki so jih nekdanji evropski poslanci pridobili na podlagi nacionalnih pokojninskih sistemov, ne pa, da je državam članicam prepovedano spremeniti pravila za izračun starostnih pokojnin, izplačanih iz teh sistemov.
89
Zato iz besedila, sobesedila in namena notranjih pravil Parlamenta izhaja, da je Splošno sodišče v točki 67 izpodbijane sodbe lahko presodilo - ne da bi napačno uporabilo pravo - da se je Parlament pri uporabi dinamične ureditve za zadevne nekdanje evropske poslance lahko upravičeno oprl na svoja notranja pravila.
90
Prvi pritožbeni razlog je treba zato zavrniti kot delno neutemeljen in delno brezpredmeten.
Drugi pritožbeni razlog
Trditve strank
91
Drugi pritožbeni razlog v bistvu zajema dva dela.
92
Pritožnik s prvim delom trdi, da je Splošno sodišče iz razlogov, ki jih je navedel v okviru prvega pritožbenega razloga, v točkah od 94 do 98 izpodbijane sodbe napačno presodilo, da Parlament ni kršil načela varstva legitimnih pričakovanj, ker pritožniku ni dal nobenih drugih zagotovil razen tistih iz člena 75 izvedbenih ukrepov in člena 2(1) Priloge III k pravilniku PEAM.
93
Pritožnik z drugim delom trdi, da je Splošno sodišče v točkah od 100 do 110 izpodbijane sodbe kršilo načelo sorazmernosti.
94
Prvič, Splošno sodišče naj bi v točki 110 izpodbijane sodbe napačno preverilo, ali je bila sporna odločba v skladu s tem načelom, ne ob upoštevanju načela varstva legitimnih pričakovanj, kot izhaja iz izvedbenih ukrepov, ampak ob upoštevanju cilja Italijanske republike, da zaradi hude gospodarske krize zmanjša javne izdatke. Pritožnik meni, da se na tak cilj ni mogoče sklicevati za znižanje zneska njegove pokojnine, ker njegova pokojnina bremeni proračun Unije, in ne proračun te države članice.
95
Drugič, Splošno sodišče naj bi napačno presodilo, da je sorazmernost sporne odločbe zagotovljena s tem, da sklep št. 14/2018 vsebuje „nekaj določb, ki zagotavljajo njegovo sorazmernost, zlasti člen 1(6) in (7) [zadnjenavedenega] sklepa“. S sodbo sveta za pravosodje poslanske zbornice pa naj bi bil člen 1(7) sklepa št. 14/2018 razveljavljen, ker naj ta določba ne bi zadostovala za nadomestitev nesorazmerne škode, ki naj bi jo povzročil ta sklep.
96
Tretjič, pritožnik trdi, da je jasno, da je znižanje zneska njegove starostne pokojnine nesorazmerno in pretirano, saj se je v spornem sklepu ta pokojnina znižala s 3108,58 EUR na 1644 EUR.
97
Parlament trdi, da je treba drugi pritožbeni razlog zavrniti kot neutemeljen.
Presoja Sodišča
– Uvodne ugotovitve
98
Pritožnik v okviru prvega dela drugega pritožbenega razloga v bistvu trdi, da uporaba novih pravil za izračun zneska njegove starostne pokojnine ni v skladu z načelom varstva legitimnih pričakovanj, ker je namen notranjih pravil Parlamenta zagotoviti nespremenljivost pravil za izračun pokojnin zadevnih nekdanjih evropskih poslancev.
99
Pritožnik s takim očitkom v bistvu izpodbija utemeljenost razlage notranjih pravil Parlamenta, v skladu s katero mora ta institucija za zadevne nekdanje evropske poslance uporabiti dinamično ureditev.
100
Pritožnik v okviru drugega dela tega pritožbenega razloga izpodbija možnost, da se pri preizkusu zakonitosti sporne odločbe upoštevajo cilji sklepa št. 14/2018 in jamstva, ki naj bi jih ta sklep vseboval glede sorazmernosti znižanja zneska starostne pokojnine.
101
Ta očitek se nanaša na utemeljenost razlage Splošnega sodišča glede notranjih pravil Parlamenta v smislu, da morajo ta pravila pripeljati do prilagoditev pokojnin nekdanjih evropskih poslancev ob upoštevanju ciljev nacionalnih pokojninskih sistemov in jamstev, ki jih ponujajo ti sistemi.
102
Iz tega izhaja, da je treba preučiti utemeljenost drugega pritožbenega razloga.
– Vsebinska presoja
103
Opozoriti je treba, da se v skladu s splošnim načelom razlage akt Unije, kolikor je le mogoče, razlaga tako, da se ne vzbuja dvom o njegovi veljavnosti, in v skladu z vsem primarnim pravom ter predvsem z določbami Listine Evropske unije o temeljnih pravicah (v nadaljevanju: Listina). Tako je treba, kadar se določba sekundarnega prava Unije lahko razlaga na več načinov, dati prednost tisti razlagi, na podlagi katere je določba skladna s primarnim pravom, ne pa tisti, ki bi pripeljala do ugotovitve njene nezdružljivosti s tem pravom (sodba z dne 21. junija 2022, Ligue des droits humains, C‑817/19, EU:C:2022:491, točka 86 in navedena sodna praksa).
104
Zato je treba preučiti, ali je razlaga notranjih pravil Parlamenta, v skladu s katero mora ta za zadevne nekdanje evropske poslance uporabiti dinamično ureditev in ki je pripeljala do sprejetja sporne odločbe, združljiva z načelom varstva legitimnih pričakovanj.
105
V skladu s sodno prakso Sodišča se nihče ne more uspešno sklicevati na kršitev tega načela, kadar ni natančnih zagotovil, ki bi mu jih dala uprava. Možnost sklicevanja na načelo varstva legitimnih pričakovanj se torej razteza na vsako osebo, pri kateri je institucija ustvarila utemeljena pričakovanja. S tega vidika so zagotovila, ki lahko – ne glede na obliko, v kateri so bila sporočena – vzbudijo takšna pričakovanja, natančne, brezpogojne in usklajene informacije iz pooblaščenih in zanesljivih virov (glej v tem smislu sodbo z dne 23. januarja 2019, Deza/ECHA, C‑419/17 P, EU:C:2019:52, točki 69 in 70 ter navedena sodna praksa).
106
Nasprotno pa se razumna in preudarna oseba, kadar lahko predvidi sprejetje ukrepa Unije, ki lahko posega v njene interese, v primeru sprejetja tega ukrepa ne more sklicevati na načelo varstva legitimnih pričakovanj (glej v tem smislu sodbo z dne 23. januarja 2019, Deza/ECHA, C‑419/17 P, EU:C:2019:52, točka 71 in navedena sodna praksa).
107
V zvezi s tem je treba na eni strani poudariti, da je iz točk od 63 do 89 te sodbe razvidno, da notranja pravila Parlamenta zadevnim nekdanjim evropskim poslancem zagotavljajo le prejemanje pokojnine, katere višina in pogoji so enaki kot pri pokojnini, ki jo prejemajo poslanci parlamenta države članice, v kateri so bili izvoljeni.
108
Na drugi strani je Splošno sodišče v točki 96 izpodbijane sodbe ugotovilo, da pritožnik ni niti dokazal niti trdil, da mu je Parlament dal druga zagotovila poleg tistih iz teh določb.
109
Dejstvo, da se je pritožnik vključil v pokojninski sistem, uveden s členom 2(1) Priloge III k pravilniku PEAM, pa mu ni dalo pravice do prejemanja predvidljivega, fiksnega in nespremenljivega zneska starostne pokojnine ob njegovi vključitvi v ta sistem. Kot je namreč Splošno sodišče pravilno presodilo v točki 97 izpodbijane sodbe, je bilo edino natančno in brezpogojno zagotovilo, ki mu ga je Parlament lahko dal, to, da bo na podlagi notranjih pravil Parlamenta prejemal starostno pokojnino, katere višina in način izračuna bosta enaka tistima, ki sta se uporabljala za člane parlamenta države članice, v kateri je bil izvoljen, v skladu z dinamično ureditvijo.
110
Iz tega sledi, da je razlaga notranjih pravil Parlamenta, v skladu s katero mora ta za zadevne nekdanje evropske poslance uporabiti dinamično ureditev, združljiva z načelom varstva legitimnih pričakovanj.
111
Zato je treba prvi del drugega pritožbenega razloga zavrniti kot neutemeljen.
112
V zvezi z drugim delom tega pritožbenega razloga je treba navesti, da lahko razlaga notranjih pravil Parlamenta, v skladu s katero mora ta za zadevne nekdanje evropske poslance uporabiti dinamično ureditev, pripelje do znižanja zneska pokojnine, ki vpliva na kakovost življenja zadevne osebe, zato lahko ta razlaga vodi do omejitve lastninske pravice, določene v členu 17 Listine (glej po analogiji sodbo ESČP z dne 1. septembra 2015, Da Silva Carvalho Rico proti Portugalski, CE:ECHR:2015:0901DEC001334114, točka 33).
113
Vendar lastninska pravica ni absolutna in njeno izvajanje je torej lahko predmet omejitev, zlasti če so te omejitve upravičene s cilji v splošnem interesu, ki jim sledi Unija (glej v tem smislu sodbo z dne 13. junija 2017, Florescu in drugi, C‑258/14, EU:C:2017:448, točka 51 in navedena sodna praksa).
114
V skladu s členom 52(1) Listine je namreč kakršno koli omejevanje lastninske pravice, določene v členu 17 Listine, združljivo z zadnjenavedeno določbo, če je predpisano z zakonom, če spoštuje bistveno vsebino lastninske pravice in če je ob upoštevanju načela sorazmernosti potrebno in dejansko ustreza ciljem splošnega interesa, ki jih priznava Unija, ali če je potrebno zaradi zaščite pravic in svoboščin drugih.
115
Šteti je treba, da uporaba dinamične ureditve za nekdanje evropske poslance, ki so v položaju iz člena 1(2) Priloge III k pravilniku PEAM, sledi cilju v splošnem interesu, ki ga priznava Unija, ker je namen te uporabe, kot je razvidno iz točke 53 te sodbe, enako obravnavati, na eni strani, evropske poslance, katerih pokojninski sistem države članice, v kateri so bili izvoljeni, ni določal pokojnine, oziroma katerih višina in/ali način izračuna pokojnine nista bila enaka tistima, ki sta se uporabljala za poslance nacionalnega parlamenta, in na drugi strani, evropske poslance, katerih nacionalni pokojninski sistem je določal tako višino in/ali način izračuna pokojnine, enaka tistima, ki se uporabljata za člane nacionalnega parlamenta.
116
Cilji sklepa št. 14/2018, ki se na podlagi dinamične ureditve uporablja za zadevne nekdanje evropske poslance, pa so povsem nacionalnega značaja. Zato kot taki ne morejo upravičiti znižanja zneska pokojnin, ker se ti zneski izplačujejo v pokojninski sistem, ki ni bil uveden na podlagi nacionalnega prava, temveč na podlagi prava Unije, in ker se krijejo iz proračuna Unije.
117
Splošno sodišče je torej v točkah od 102 do 108 izpodbijane sodbe pri preučitvi, ali je bil poseg v lastninsko pravico pritožnika, ki je bil posledica sporne odločbe, upravičen, napačno upoštevalo cilje tega nacionalnega sklepa.
118
Vendar je treba spomniti, da če je iz obrazložitve sodbe Splošnega sodišča razvidna kršitev prava Unije, njen izrek pa je utemeljen z drugimi pravnimi razlogi, taka kršitev ne more povzročiti razveljavitve te sodbe in je treba obrazložitev nadomestiti, pritožbo pa zavrniti (sodba z dne 14. decembra 2023, Komisija/Amazon.com in drugi, C‑457/21 P, EU:C:2023:985, točka 51 in navedena sodna praksa).
119
Zato je treba preveriti, ali je zavrnitev očitka, ki se nanaša na kršitev lastninske pravice iz člena 17 Listine, utemeljena iz drugih pravnih razlogov, kot so tisti, pri katerih je bila storjena napaka, ugotovljena v točki 117 te sodbe.
120
V zvezi s tem je treba navesti, da uporaba dinamične ureditve za zadevne nekdanje evropske poslance dejansko ustreza cilju enakega obravnavanja, ugotovljenem v točki 115 te sodbe, ker učinkuje tako, da za obe kategoriji evropskih poslancev, ki sta navedeni v tej točki, vedno veljajo nacionalna pravila za izračun starostnih pokojnin članov parlamenta zadevne države članice.
121
Ta uporaba je bila poleg tega nujna za uresničitev navedenega cilja, saj lahko le uskladitev višine in/ali načina izračuna pokojnine, kot je določena v členu 2(1) Priloge III k pravilniku PEAM v povezavi s členom 1(2) te priloge, vodi do enakega obravnavanja navedenih kategorij evropskih poslancev.
122
Tako je očitno, da je kljub napačni uporabi prava, ugotovljeni v točki 117 te sodbe, zavrnitev očitka, ki se je nanašal na kršitev lastninske pravice iz člena 17 Listine, utemeljena, saj zadevna omejitev lastninske pravice izpolnjuje vse pogoje iz člena 52(1) Listine.
123
Iz zgoraj navedenega izhaja, da drugi pritožbeni razlog ni utemeljen.
Tretji pritožbeni razlog
Trditve strank
124
Pritožnik s tretjim pritožbenim razlogom Splošnemu sodišču očita, da je v točki 43 izpodbijane sodbe ugotovilo, da presoja zakonitosti sklepa št. 14/2018 ni v pristojnosti sodišča Unije. Pritožnik meni, da notranja pravila Parlamenta napotujejo na nacionalne ureditve, zato Parlament take ureditve ne more uporabiti brez predhodnega preverjanja njene zakonitosti.
125
Samo tako preverjanje zakonitosti nacionalne ureditve na ravni Unije naj bi zagotavljalo spoštovanje pravice do učinkovitega pravnega sredstva, saj pritožnik v Italiji kot nekdanji evropski poslanec, ki ni bil nikoli član italijanske poslanske zbornice, te zakonitosti ne more izpodbijati, saj se nacionalna ureditev zanj formalno ne uporablja.
126
Poleg tega naj bi iz nekaterih publikacij nacionalnih strokovnjakov izhajalo, da zadnja reforma pokojnin poslancev italijanskega parlamenta vodi do sistema brez vsakršne aktualne podlage, ki naj bi posegal v njihova legitimna pričakovanja in stabilnost zneska njihove starostne pokojnine, kar je v nasprotju z načelom varstva legitimnih pričakovanj.
127
Parlament trdi, da je treba tretji pritožbeni razlog zavreči kot delno nedopusten in zavrniti kot delno neutemeljen.
Presoja Sodišča
– Uvodne ugotovitve
128
Pritožnik s tretjim tožbenim razlogom trdi, da notranjih pravil Parlamenta ni mogoče razlagati tako, da lahko Parlament za svoje nekdanje poslance samodejno uporabi nacionalni pokojninski sistem, ne da bi ta institucija preverila zakonitost tega nacionalnega sistema.
129
Ta pritožbeni razlog se tako nanaša na razlago notranjih pravil Parlamenta in ga je zato treba vsebinsko preučiti.
– Vsebinska presoja
130
Kot izhaja iz preučitve prvega pritožbenega razloga, je lahko Splošno sodišče v točkah 54 in 57 izpodbijane sodbe upravičeno presodilo, da bi moral Parlament za pritožnike uporabiti enaka pravila o višini in pogojih pokojnin, kot jih določa italijansko pravo.
131
V istih točkah je Splošno sodišče prav tako pravilno navedlo, da se lahko Parlament izogne tej obveznosti, če bi taka uporaba privedla do kršitve hierarhično višjega predpisa prava Unije, kot je splošno načelo tega prava ali določba Listine.
132
Parlament se mora namreč prepričati, da uporaba njegovih notranjih pravil, s katerimi se pokojnine njegovih nekdanjih poslancev prilagajajo razvoju nacionalnih sistemov, ni v nasprotju s splošnimi načeli prava Unije ali Listine. Ta institucija se mora zato vzdržati take prilagoditve, če se izkaže, da ta ni združljiva s pravom Unije.
133
Čeprav iz navedenega izhaja, da Parlament za svoje nekdanje poslance ni mogel samodejno, ne da bi upošteval splošna načela prava Unije in Listine, uporabiti sklepa št. 14/2018, pa iz tega ne izhaja, da bi morala ta institucija preučiti zakonitost tega sklepa.
134
V zvezi s tem je Splošno sodišče v točki 73 izpodbijane sodbe pravilno ugotovilo, da je preizkus zakonitosti tega sklepa po italijanskem pravu pridržan pristojnim italijanskim organom. Pri obveznosti Parlamenta iz prejšnje točke ne gre za to, da bi se obravnavala zakonitost nacionalnih pokojninskih sistemov, temveč za zagotovitev, da je uporaba njegovih notranjih pravil o prilagoditvi pokojnin nekdanjih evropskih poslancev na podlagi takega nacionalnega sistema združljiva s pravom Unije.
135
Iz tega sledi, da tretji pritožbeni razlog ni utemeljen.
Četrti pritožbeni razlog
Trditve strank
136
Pritožnik s četrtim pritožbenim razlogom trdi, da lahko nekdanji poslanec nacionalnega parlamenta po izdaji sodbe sveta za pravosodje poslanske zbornice, navedene v točki 95 te sodbe, med drugim zahteva spremembo zneska svoje starostne pokojnine v posebnih, toda precej nenatančno opredeljenih položajih, in sicer v primeru invalidnosti zadevne osebe, kadar mora jemati zdravila za preživetje, če nima drugih večjih sredstev ali če mu uspe dokazati, da je sprememba zneska njegove starostne pokojnine na podlagi sklepa št. 14/2018 povzročila hudo poslabšanje njenih življenjskih razmer. Takega sistema, ki predpostavlja poizvedbo glede položaja zadevne osebe, naj ne bi bilo mogoče prenesti na raven Unije, česar naj Splošno sodišče ne bi upoštevalo.
137
Parlament trdi, da četrti pritožbeni razlog ni dopusten.
Presoja Sodišča
138
Pritožnik v utemeljitev četrtega pritožbenega razloga navaja očitek, ki se nanaša le na sporno odločbo in ni povezan z utemeljenostjo razlage notranjih pravil Parlamenta, v skladu s katero mora ta institucija za zadevne nekdanje evropske poslance uporabiti dinamično ureditev.
139
Zato četrtega pritožbenega razloga ni treba preučiti.
Peti pritožbeni razlog
Trditve strank
140
Peti pritožbeni razlog je razdeljen na tri dele.
141
Pritožnik v okviru prvega dela navaja, da je treba v nasprotju s tem, kar je Splošno sodišče razsodilo v točkah od 112 do 119 izpodbijane sodbe, osnutek odločbe in mnenje pravne službe razglasiti za nična, ker gre za izpodbojna akta, ki posegata v njegov položaj.
142
V okviru drugega dela pritožnik trdi, da v nasprotju s tem, kar je Splošno sodišče razsodilo v točkah od 120 do 122 izpodbijane sodbe, vračila neupravičeno zadržanih zneskov, če bi bila tožba uspešna, ni mogoče enačiti z odredbo institucijam Unije, za katero naj Splošno sodišče ne bi bilo pristojno.
143
Pritožnik v okviru tretjega dela tega pritožbenega razloga izpodbija odločitev Splošnega sodišča o stroških.
Presoja Sodišča
144
Pritožnik z nobenim delom petega pritožbenega razloga, ki ga navaja, niti posredno ne izpodbija utemeljenosti razlage notranjih pravil Parlamenta, v skladu s katero mora ta institucija za zadevne nekdanje evropske poslance uporabiti dinamično ureditev.
145
Zato petega pritožbenega razloga ni treba preučiti.
146
Ker so bili vsi pritožbeni razlogi, ki jih je pritožnik navedel v utemeljitev pritožbe, zavrnjeni, je treba pritožbo zavrniti v celoti.
Stroški
147
Člen 184(2) Poslovnika Sodišča določa, da kadar pritožba ni utemeljena, Sodišče odloči o stroških. V skladu s členom 138(1) tega poslovnika, ki se na podlagi člena 184(1) tega poslovnika uporablja za pritožbeni postopek, se plačilo stroškov na predlog naloži neuspeli stranki.
148
Ker pritožnik s predlogi ni uspel in ker je Parlament predlagal, naj se mu naloži plačilo stroškov, mu je treba naložiti, da poleg svojih stroškov nosi tudi stroške Parlamenta.
Iz teh razlogov je Sodišče (četrti senat) razsodilo:
1.
Pritožba se zavrne.
2.
Enrico Falqui poleg svojih stroškov nosi stroške Evropskega parlamenta.
Podpisi
(
*1
)	Jezik postopka: italijanščina.