62023TJ0201_RES
Zadeva T‑201/23
Communications Regulatory Authority (CRA)
proti
Svetu Evropske unije
Sodba Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 16. oktobra 2024
„Skupna zunanja in varnostna politika – Omejevalni ukrepi zaradi razmer v Iranu – Zamrznitev sredstev – Seznam oseb, subjektov in organov, za katere velja zamrznitev sredstev in gospodarskih virov – Vpis imena tožeče stranke na seznam – Obveznost obrazložitve – Pravica do obrambe – Pravica do učinkovitega sodnega varstva – Sorazmernost – Zloraba pooblastil“
Akti institucij – Obrazložitev – Obveznost – Obseg – Omejevalni ukrepi proti Iranu – Zamrznitev sredstev nekaterih oseb in subjektov zaradi razmer v Iranu – Obveznost, da se v obrazložitvi opredelijo posebni in konkretni elementi, ki upravičujejo navedeni ukrep – Sklep, sprejet v okoliščinah, ki so zadevni osebi znane in ki ji omogočajo, da razume obseg ukrepa, sprejetega proti njej – Dopustnost sumarne obrazložitve
(člen 296 PDEU; uredbi Sveta št. 359/2011 in št. 2023/152)
(Glej točke od 25 do 28 in od 30 do 34.)
Pravo Evropske unije – Načela – Pravica do obrambe – Omejevalni ukrepi proti Iranu – Zamrznitev sredstev oseb, odgovornih za resne kršitve človekovih pravic v Iranu, ter osebe, subjekti in organi, povezani z njimi – Pravica do dostopa do dokumentov – Pravica, ki je pogojena z vložitvijo ustreznega zahtevka pri Svetu
(uredbi Sveta št. 359/2011 in 2023/152)
(Glej točko 38.)
Evropska unija – Sodni nadzor nad zakonitostjo aktov institucij – Omejevalni ukrepi proti Iranu – Obseg nadzora – Dokaz o utemeljenosti ukrepa – Obveznost pristojnega organa Unije, da v primeru izpodbijanja dokaže utemeljenost razlogov, sprejetih v zvezi z zadevnimi osebami ali subjekti – Dokazi o dokumentih, ki niso bili vloženi v spis postopka – Kršitev pravice do obrambe – Neobstoj
(Listina o temeljnih pravicah Evropske unije, člen 47; uredbi Sveta št. 359/2011 in 2023/152)
(Glej točke 55 in od 61 do 64.)
Pravo Evropske unije – Načela – Temeljne pravice – Domneva nedolžnosti – Zamrznitev sredstev nekaterih oseb in subjektov zaradi razmer v Iranu – Skladnost z navedenim načelom – Pogoji
(Listina o temeljnih pravicah Evropske unije, člen 48(1); uredbi Sveta št. 359/2011 in 2023/152)
(Glej točke od 66 do 69.)
Evropska unija – Sodni nadzor nad zakonitostjo aktov institucij – Omejevalni ukrepi proti Iranu – Obseg nadzora – Vpis tožeče stranke na seznam, priložen izpodbijani uredbi, zaradi njenega prispevka k dejanjem, ki pomenijo hude kršitve človekovih pravic – Dokumenti na vpogled – Dokazna vrednost
(uredbi Sveta št. 359/2011 in 2023/152)
(Glej točke od 75 do 79, 86 in do 88 in 90.)
Skupna zunanja in varnostna politika – Omejevalni ukrepi proti Iranu – Zamrznitev sredstev oseb, odgovornih za resne kršitve človekovih pravic v Iranu, ter osebe, subjekti in organi, povezani z njimi – Sodni nadzor nad zakonitostjo – Obseg – Presoja dejstev in preveritev dokazov – Napaka Sveta pri presoji glede sprejetja omejevalnih ukrepov – Neobstoj
(uredbi Sveta št. 359/2011 in 2023/152)
(Glej točke 92, 93, 98, 107, od 109 do 112 in 117.)
Skupna zunanja in varnostna politika – Omejevalni ukrepi proti Iranu – Zamrznitev sredstev oseb, odgovornih za resne kršitve človekovih pravic v Iranu, ter osebe, subjekti in organi, povezani z njimi – Sodni nadzor nad zakonitostjo – Ustreznost omejevalnih ukrepov – Omejevalni ukrepi, ki sledijo legitimnemu cilju skupne zunanje in varnostne politike
(uredbi Sveta št. 359/2011 in 2023/152)
(Glej točke od 127 do 130.)
Povzetek
Splošno sodišče je s sodbo zavrnilo ničnostno tožbo, ki jo je Communications Regulatory Authority (CRA) vložila zoper Uredbo 2023/152, (
1
) s katero je Svet Evropske unije to institucijo leta 2023 uvrstil na seznam oseb in subjektov, za katere veljajo omejevalni ukrepi zaradi razmer v Iranu. Splošno sodišče ugotavlja, da Svet glede na predložene dokaze ni storil napake pri presoji v zvezi s tem, da je tožeča stranka uporabila vohunsko programsko opremo proti iranskemu prebivalstvu.
Tožeča stranka je vladna institucija, ki je vključena v iransko ministrstvo za komunikacije in informacijske tehnologije. Njena sredstva so bila zamrznjena, saj se šteje za odgovorno za hude kršitve človekovih pravic v Iranu, ker je izvajala zahteve iranske vlade glede filtriranja internetnih vsebin z vohunsko programsko opremo, imenovano SIAM, ter je na demonstracijah leta 2022, ki so sledile smrti Mahse Amini, izkoristila nadzor, ki ga izvaja nad internetnim dostopom in mobilnimi telefoni za sledenje protestnikom in dejavnostim disidentov. Svet meni, da je tožeča stranka tako podprla zatiranje, ki ga ti organi izvajajo zoper protestnike, ki zagovarjajo svoje zakonite pravice.
Presoja Splošnega sodišča
Na prvem mestu je Splošno sodišče zavrnilo očitke tožeče stranke glede kršitve členov 47 in 48 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah. Splošno sodišče je v zvezi s tem opozorilo, da je v primeru izpodbijanja pristojni organ Evropske unije tisti, ki mora dokazati utemeljenost razlogov, navedenih zoper zadevno osebo ali subjekt. Iz tega pa ne izhaja, da bi domnevna nezmožnost Sveta, da dokaže razloge, na katere se sklicuje v utemeljitev vpisa tožeče stranke v Prilogo I k Uredbi št. 359/2011, (
2
) tudi če bi bila dokazana, vplivala na pravico do obrambe tožeče stranke. Nasprotno, ohranitev učinkovitosti člena 47 Listine o temeljnih pravicah namreč zahteva, da sodišče Unije v okviru nadzora zakonitosti omejevalnih ukrepov preveri utemeljenost razlogov, ki so podlaga tem ukrepom in s tem dokazno vrednost dokumentov, ki jih predloži Svet.
Splošno sodišče je na drugem mestu opozorilo, da je časopisne članke mogoče uporabiti za podkrepitev obstoja nekaterih dejstev, če izhajajo iz več različnih virov in so dovolj konkretni, jasni in usklajeni glede dejstev, opisanih v njih.
V obravnavani zadevi je Svet sprejetje zadevnih omejevalnih ukrepov zoper tožečo stranko oprl na različne tovrstne dokumente. Glede članka, objavljenega na spletni strani The Intercept, (
3
) je Splošno sodišče menilo, da ta utemeljuje trditve Sveta s tem, da je v njem na voljo priročnik za uporabo programske opreme SIAM v angleščini in drugi priročnik v farsiju, na katerem je logotip tožeče stranke. Te trditve so podprte z drugimi dokazi. Tako članek na spletni strani Commrisk (
4
) govori o srečanju s predstavnikom tehnološke družbe, ki je skušala Iranu prodati programsko opremo, ki ima „nenavadno podobne“ funkcije, kot jih ima programska oprema SIAM, in ki je avtorju tega članka prostovoljno posredovala informacije glede te prodaje.
Nazadnje je iz članka združenja ARTICLE 19 (
5
) razvidno, da je to združenje več let spremljalo obseg nadzora, ki se izvaja na internetu v Iranu. To združenje naj bi med drugim razkrilo, da naj bi tožeča stranka, pod nadzorom iranskega ministrstva za komunikacije in informacijsko tehnologijo, ki naj bi ga v resnici nadzirale iranske obveščevalne službe, na ravni ponudnikov dostopa do interneta uporabljala opremo za nadzor in cenzuro ter v imenu državnega vrhovnega sveta za varnost odrejala prekinitve in druge motnje dostopa do interneta.
Glede na skladnost različnih dokazov in navedene okoliščine, v katerih so bili predloženi, je Splošno sodišče menilo, da je Svet lahko te trditve veljavno upošteval.
Nazadnje, Splošno sodišče je menilo, da se je Svet pred Splošnim sodiščem skliceval na sklop dovolj konkretnih, natančnih in skladnih indicev, ki omogočajo, da se dokaže obstoj zadostne povezave med tožečo stranko in položajem, ki se želi preprečiti v obravnavani zadevi, in sicer zatiranjem, ki ga izvajajo iranski organi nad mirnimi protestniki, novinarji, zagovorniki človekovih pravic, študenti in drugimi osebami, ki zagovarjajo svoje zakonite pravice.
Splošno sodišče je na eni strani zavrnilo trditev tožeče stranke, da nima pravne sposobnosti za izvajanje dejanj, ki se ji očitajo. Splošno sodišče je namreč ugotovilo, da je v iranskem pravu prestrezanje komunikacij sicer načeloma prepovedano, vendar je še vedno zakonito mogoče v nekaterih primerih, ki so opredeljeni zelo široko.
Splošno sodišče je na drugi strani zavrnilo trditev tožeče stranke v zvezi s tehnično nezmožnostjo tožeče stranke za spremljanje in nadziranje uporabnikov iranskih mobilnih omrežij. Ugotovilo je namreč, da so ukazi programske opreme SIAM naslovljeni na vse iranske mobilne operaterje in da morajo ti nanje vedno odgovoriti.
Poleg tega, najprej, uporaba teh ukazov ima v nasprotju s tem, kar trdi tožeča stranka, učinek, ki ga opisuje Svet, in ne služi legitimnemu cilju. Tako ukaz „LocationCustomerList“ omogoča identifikacijo vseh uporabnikov mobilnega omrežja, ki so na določenem geografskem območju, čeprav je to približno. Dalje, ukaz „Force2GNumber“, katerega namen je prisiliti mobilni telefon v uporabo omrežja 2G namesto novejših omrežij 3G in 4G, onemogoči ogled in deljenje videoposnetkov s tega telefona. Splošno sodišče je navedlo tudi, da tožeča stranka ni predložila nobenega elementa, da bi dokazala, da se lahko ukaza „GetCDR“ in „GetIPDR“, pri čemer je prvi namenjen ogledu zgodovine telefona, drugi pa pridobitvi naslova IP naprav, v katerih je bila aktivirana določena kartica SIM, uporabljata izključno za odgovarjanje na zakonite zahteve iranskih sodišč in policije.
Nazadnje, Splošno sodišče je poudarilo, da so razmere v Iranu takšne, da se civilno prebivalstvo redno zoperstavlja režimu, kar iranske oblasti sistematično zatirajo, zlasti z uporabo sredstev za nadzor interneta. V teh okoliščinah ni mogoče izključiti, da iranski organi ukaze, ki so bili prvotno zasnovani za „zakonske“ namene, kot sta „ApplySusp“ in „ApplySuspIP“, ki omogočata deaktivacijo kartic SIM, ki so jih uporabniki prijavili kot izgubljene ali ukradene ali so v lasti oseb, ki so zabeležene kot mrtve, zlorabljajo in uporabljajo za represivne namene.
(
1
)	Izvedbena uredba Sveta (EU) 2023/152 z dne 23. januarja 2023 o izvajanju Uredbe (EU) št. 359/2011 o omejevalnih ukrepih proti nekaterim osebam, subjektom in organom zaradi razmer v Iranu (UL 2023, L 20 I, str. 1).
(
2
)	Uredba Sveta (EU) št. 359/2011 z dne 12. aprila 2011 o omejevalnih ukrepih proti nekaterim osebam, subjektom in organom zaradi razmer v Iranu (UL 2011, L 100, str. 1).
(
3
)	Članek, naslovljen: „Hacked documents: How Iran [can] track and control protesters phone“, objavljen 28. oktobra 2022.
(
4
)	Članek, naslovljen „Hacker Leaks Manuals Showing How Iran Uses Mobile Networks to Track Protesters“, objavljen 31. oktobra 2022.
(
5
)	Članek, naslovljen „Iran: New tactics for digital repression as protests continue“, objavljen 17. novembra 2022.