62023TJ0556_RES
Zadeva T‑556/23
Swissgrid AG
proti
Agenciji Evropske unije za sodelovanje energetskih regulatorjev
Sodba Splošnega sodišča (tretji razširjeni senat) z dne 8. oktobra 2025
„Energija – Notranji trg električne energije – Smernice za izravnavo električne energije – Člen 1 Uredbe (EU) 2017/2195 – Evropska platforma za postopek netiranja odstopanj – Neudeležba švicarskega operaterja prenosnega sistema – Odločba ACER o spremembi izvedbenega okvira platforme – Pritožba pri odboru za pritožbe pri ACER – Posebni pogoji in podrobna pravila za pravna sredstva – Člen 28 Uredbe (EU) 2019/942 – Nedopustnost zaradi neobstoja procesnega upravičenja pred odborom za pritožbe – Neposredno in posamično nanašanje“
Energija – Izravnava električne energije – Uredba 2017/2195 – Evropska platforma za postopek netiranja odstopanj – Področje uporabe – Švicarski operaterji prenosnega sistema – Izključitev – Izjeme
(Uredba Komisije 2017/2195, členi 1(2), 6 in 7)
(Glej točke od 24 do 39.)
Agencije Evropske unije – Agencija za sodelovanje energetskih regulatorjev (ACER) – Pritožbeni postopek – Pritožba pri odboru za pritožbe pri ACER – Pogoji dopustnosti – Fizične ali pravne osebe – Akti, ki se nanje neposredno in posamično nanašajo – Odločba ACER o spremembi izvedbenega okvira evropske platforme za postopek netiranja odstopanj – Sprememba, s katero je bila švicarskim operaterjem prenosnih sistemov odvzeta pravica do udeležbe v tej platformi na podlagi sporazumov, sklenjenih pred sprejetjem navedene določbe – Odločba, ki vpliva na pravni položaj navedenih operaterjev – Dopustnost
(člen 263, četrti odstavek, PDEU; Uredba Evropskega parlamenta in Sveta 2019/942, člen 28)
(Glej točke od 55 do 73.)
Povzetek
Splošno sodišče je s sodbo razglasilo ničnost sklepa odbora za pritožbe pri Agenciji Evropske unije za sodelovanje energetskih regulatorjev (ACER), s katerim je bila kot nedopustna zavržena pritožba, ki jo je švicarski operater prenosnega sistema za električno energijo (v nadaljevanju: OPS) vložil zoper odločbo ACER, s katero je bila izključena njena udeležba v evropski platformi za postopek netiranja odstopanj (v nadaljevanju: platforma IN) na podlagi Uredbe 2017/2195 (
1
). Splošno sodišče se je s tem izreklo o področju uporabe te uredbe in procesnem upravičenju takega operaterja za izpodbijanje odločbe ACER, ki ni naslovljena nanj.
Tožeča stranka, družba Swissgrid AG, je kot edini OPS v Švici od leta 2012 sodelovala v International Grid Control Cooperation (IGCC), strukturi sodelovanja med OPS, katere cilj je bil optimizirati avtomatizirano upravljanje rezerv za povrnitev frekvence s postopkom netiranja odstopanj.
Evropska komisija je 2. avgusta 2017 sprejela Uredbo 2017/2195, ki v členu 22 določa vzpostavitev evropske platforme za postopek netiranja odstopanj.
ACER je na podlagi te določbe sprejela odločbo 13/2020 o vzpostavitvi platforme IN, ki v prilogi vsebuje izvedbeni okvir za to platformo (v nadaljevanju: izvedbeni okvir).
ACER je 30. septembra 2022 sprejela odločbo 16/2022 o spremembi imenovanja subjektov, ki bi opravljali funkcije, določene v izvedbenem okviru. V zvezi s tem je bila opredelitev „OPS član“, ki se je prej nanašala na „vsak[ega] OPS, ki se pridruži platformi IN, vključno z OPS na območjih [za regulacijo delovne moči in frekvence], ki jih upravlja več OPS iz različnih držav članic ali tretjih držav“, spremenjena tako, da se je odtlej nanašala na vsakega „OPS, za katerega se uporablja Uredba [2017/2195] in ki se pridruži platformi IN, vključno z OPS z območij [za regulacijo delovne moči in frekvence] z več OPS“.
Ker je tožeča stranka menila, da bi ta sprememba povzročila izključitev njene udeležbe v platformi IN, je zoper to odločbo vložila pritožbo pri odboru za pritožbe pri ACER, ki jo je ta na podlagi člena 28(1) Uredbe 2019/942 (
2
) zavrgel kot nedopustno. Po mnenju tega odbora je udeležba v platformi IN pridržana OPS iz Unije, tako da sprememba izvedbenega okvira te platforme ne vpliva na pravni položaj tožeče stranke kot švicarskega OPS.
V teh okoliščinah je tožeča stranka pri Splošnem sodišču vložila tožbo za razglasitev ničnosti sklepa odbora za pritožbe.
Presoja Splošnega sodišča
Splošno sodišče je najprej preučilo ugotovitev odbora za pritožbe, da Uredba 2017/2195 udeležbo v platformah, ki jih ureja, načeloma omejuje le na OPS iz Unije in zato švicarske OPS izključuje iz platforme IN.
Splošno sodišče je na podlagi jezikovne in kontekstualne razlage Uredbe 2017/2195 navedlo, da se člen 1(2) te uredbe za določitev njenega področja uporabe sicer ne sklicuje izrecno le na OPS iz Unije, vendar je treba možnost, ki jo ima Komisija na podlagi odstavkov 6 in 7 tega člena, da sprejme udeležbo zgolj švicarskih OPS v nekaterih platformah in le pod nekaterimi pogoji, razlagati kot izjemo, ki kaže na neobstoj načelnega pravila, ki bi vključevalo udeležbo OPS, ki niso iz Unije, v platformah, določenih z Uredbo 2017/2195, med katerimi je tudi platforma IN.
Ta ugotovitev je podprta s teleološko razlago Uredbe 2017/2195, saj se nanaša na vzpostavitev v celoti delujočega in medsebojno povezanega notranjega trga z energijo, ki temelji na pravičnih skupnih pravilih. V obravnavani zadevi je glede na to, da Švicarska konfederacija ni pristopila k notranjemu trgu Unije in da za švicarske OPS zato ne veljajo enaka pravila, kot se uporabljajo za OPS držav članic Unije, njihova izključitev iz udeležbe v platformah, določenih v Uredbi 2017/2195, zlasti ob upoštevanju alternativnega dvostranskega dogovora, ki je vedno mogoč, popolnoma upravičena glede na cilj, ki se uresničuje z navedeno uredbo.
Iz tega izhaja, da odbor za pritožbe s tem, da je ugotovil, da je udeležba švicarskih OPS, razen v primerih iz člena 1(6) in (7) Uredbe 2017/2195, izključena, ni napačno uporabil prava.
Ta odbor pa je kršil člen 28(1) Uredbe 2019/942, ker je ugotovil, da odločba 16/2022 ne spreminja bistveno pravnega položaja tožeče stranke, in je zato njeno pritožbo zavrgel kot nedopustno.
V skladu s to določbo se lahko vsaka fizična ali pravna oseba pritoži na odločitev ACER, naslovljeno nanjo, ali na odločitev, ki jo neposredno in osebno zadeva. Splošno sodišče je pri razlagi te določbe ob upoštevanju sodne prakse v zvezi s členom 263, četrti odstavek, PDEU, po kateri se ta določba zgleduje, opozorilo, da lahko fizična ali pravna oseba, ki ni naslovnik akta, trdi, da se zadevni akt nanjo posamično nanaša le, če zadevni akt nanjo vpliva zaradi nekaterih njenih posebnih značilnosti ali zaradi dejanskega položaja, zaradi katerega se razlikuje od vseh drugih oseb, in jo zato individualizira podobno kot naslovnika akta.
Glede na ta pojasnila je Splošno sodišče najprej pojasnilo, da z razlogom za sklep odbora za pritožbe, ki se nanaša na to, da je pravni položaj tožeče stranke neposredno urejen z Uredbo 2017/2195, in ne z odločbama 13/2020 in 16/2022, ni mogoče utemeljiti ugotovitve o nedopustnosti pritožbe, vložene pri odboru za pritožbe. Ker je bila namreč pravna podlaga za odločbo 16/2022 člen 22(1) Uredbe 2017/2195, je imela tožeča stranka pravico izpodbijati zakonitost te odločbe ne glede na področje uporabe navedene uredbe. Tako je bila okoliščina, da Uredba 2017/2195 ne določa udeležbe tožeče stranke v platformi IN, preudarek, ki je bil upošteven za vsebinsko preučitev pritožbe, ne pa za presojo njene dopustnosti.
V zvezi z neposrednim in posamičnim nanašanjem odločbe 16/2022 na tožečo stranko je Splošno sodišče ugotovilo, prvič, da je tožeča stranka pogodbenica (glavnega) sporazuma o platformah za izravnavo, ki je bil sklenjen z drugimi OPS, vendar je tudi „udeležena članica“ sporazuma o sodelovanju v zvezi z IGCC od marca 2012, da je IGCC projekt, ki se razvija v platformo IN, in da zaradi sprejetja izvedbenega okvira za platformo IN pogodbe, katerih stranka je tožeča stranka, niso postale neupoštevne, saj so te pogodbe še naprej urejale delovanje navedene platforme v skladu z navedenim izvedbenim okvirom.
Drugič, iz izvedbenega okvira, kot je priložen odločbi 13/2020, ni jasno razvidno, da tožeča stranka ne more biti več udeležena v platformi IN na podlagi svojih pogodbenih pravic. V tem izvedbenem okviru je bil torej „OPS član“ opredeljen s tem, da se pridruži platformi IN, „OPS na območjih [za regulacijo delovne moči in frekvence], ki jih upravlja več OPS iz različnih držav članic ali tretjih držav“, pa je bil izrecno vključen.
Niti za razlago upoštevnih določb navedenega izvedbenega okvira v skladu z Uredbo 2017/2195 ni mogoče šteti, da bi se lahko z njo odpravil vsakršen dvom o možnosti tožeče stranke, da je še naprej udeležena v platformi IN na podlagi svojih pogodbenih pravic. Po eni strani namreč sodišče Unije člena 1 Uredbe 2017/2195 takrat ni razložilo. Po drugi strani je lahko tožeča stranka na podlagi tega, kako je ta uredba oblikovana, menila, da ima možnost ohraniti udeležbo v platformi IN, zlasti zaradi neobstoja sklicevanja zgolj na OPS iz Unije pri opredelitvi področja uporabe te uredbe v njenem členu 1(2).
Ob upoštevanju teh pojasnil je Splošno sodišče ugotovilo, da je ACER šele s sprejetjem odločbe 16/2022 o spremembi opredelitve „OPS član“ v izvedbenem okviru, da bi se ta odtlej nanašala le na OPS, za katere se uporablja Uredba 2017/2195, sprejela uradno stališče, s katerim je izrecno izključila udeležbo tožeče stranke v platformi IN.
Zaradi spremembe, uvedene z odločbo 16/2022, tožeča stranka torej ni mogla biti več udeležena v platformi IN na podlagi sporazumov, katerih podpisnica je bila, tako da je treba šteti, da ji je bilo z navedeno določbo onemogočeno uresničevanje njenih pogodbenih pravic in da ima ta odločba torej neposredne učinke na pravni položaj tožeče stranke. Prav tako je treba šteti, da odločba 16/2022 vpliva na tožečo stranko zaradi nekaterih njenih posebnih značilnosti in zaradi dejanskega položaja, zaradi katerega se razlikuje od vseh drugih oseb.
Tožeča stranka je namreč kot udeleženka v tej platformi od leta 2012 v drugačnem položaju kot drugi OPS iz tretjih držav, ki niso upravičeni do take udeležbe, ker je IGCC glede na sam izvedbeni okvir projekt, ki se razvija v platformo IN. Poleg tega je tožeča stranka kot edini švicarski OPS ob upoštevanju namena Uredbe 2017/2195 v drugačnem položaju kot OPS iz drugih tretjih držav, saj ima Švica geografsko posebnost, da jo de facto obdajajo države članice Unije.
Glede na navedeno je Splošno sodišče sklep odbora za pritožbe razglasilo za ničen.
(
1
)	Uredba Komisije (EU) 2017/2195 z dne 23. novembra 2017 o določitvi smernic za izravnavo električne energije (UL 2017, L 312, str. 6).
(
2
)	Uredba (EU) 2019/942 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. junija 2019 o ustanovitvi Agencije Evropske unije za sodelovanje energetskih regulatorjev (UL 2019, L 158, str. 22).