61987CJ0200_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved staevning, indleveret til Domstolens Justitskontor den 30 . juni 1987, har Bruno Giordani, som er tjenestemand i den videnskabelige og tekniske tjenestegruppe ved Det Faelles Forskningscenter (" FFC ") i Ispra, anlagt sag med foelgende paastande :
1 ) Beslutningen om sagsoegerens genindtraedelse i tjenesten efter de vilkaar, der fremgaar af hans loenseddel af 14 . oktober 1986, annulleres, for saa vidt sagsoegeren derved indplaceres i loenklasse A5, 5 . loentrin .
2 ) Kommissionen tilpligtes, saavel i henseende til sagsoegerens anciennitet i loenklasse og paa loentrin som i henseende til hans rettigheder efter den sociale sikringsordning, at beregne hans genindtraedelse i tjenesten fra det tidspunkt, da den foerste stilling, han kunne faa tildelt i henhold til vedtaegtens artikel 40, stk . 4, litra d ), var blevet ledig .
3 ) Kommissionen tilpligtes at yde sagsoegeren en godtgoerelse svarende til forskellen mellem det nettovederlag, han burde have faaet udbetalt fra EF i hele den periode, hvorunder hans genindtraedelse i tjenesten blev forhalet, og den nettoindtaegt, han oppebar fra sin erhvervsmaessige beskaeftigelse i samme periode, samt det beloeb, som svarer til forskellen mellem det vederlag, han har faaet udbetalt siden den 1 . september 1986, og det vederlag, som svarer til en indplacering paa 8 . loentrin i loenklasse A5 .
4 ) Af de naevnte beloeb betales 8% i rente fra de respektive forfaldsdatoer, ligesom Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger .
5 ) Kommissionen tilpligtes, som led i sagens bevisfoerelse, at fremlaegge en liste over de stillinger for tjenestemaend i den videnskabelige og tekniske tjenestegruppe, hvortil sagsoegeren kunne vaere kommet i betragtning med henblik paa en genindtraedelse i tjenesten, og som i perioden 1974-1986 blev besat med andre ansoegere .
2 Det fremgaar af sagens akter, at Bruno Giordani i 1971, mens han var indplaceret i loenklasse A5, 4 . loentrin, fik bevilget tjenestefrihed af personlige aarsager, som blev forlaenget indtil 1974 . Foer tjenestefrihedsperiodens udloeb meddelte Giordani Kommissionen, at han oenskede at genindtraede i tjenesten . Kommissionen besvarede hans henvendelse med, at den ikke saa sig i stand til at imoedekomme hans ansoegning, da der ikke var nogen stilling ledig i hans kategori eller tjenestegruppe, som svarede til hans loenklasse .
3 I de foelgende aar indgav Giordani flere ansoegninger om at genindtraede i tjenesten, som enten ikke blev besvaret eller afslaaet med den begrundelse, at der ikke var nogen ledige stillinger . Den 9 . april 1986 indgav Giordani i henhold til vedtaegtens artikel 90, stk . 1, paa ny en ansoegning til Kommissionen om genindtraedelse .
4 I henhold til beslutning af 26 . maj 1986 genindtraadte Giordani, med virkning fra 1 . september 1986, i tjenesten ved Det Faelles Forskningscenter i Ispra som videnskabelig/teknisk tjenestemand i loenklasse A5 . Beslutningen indeholdt ingen bestemmelser om de oevrige vilkaar for genindtraedelsen, saasom indplaceringen paa loentrin samt anciennitet i loenklasse og paa loentrin .
5 Da Giordani modtog sin loenseddel af 14 . oktober 1986, blev han klar over, at den ham udbetalte loen svarede til loennen for en tjenestemand i loenklasse A5, 5 . loentrin .
6 Den 26 . november 1986 indgav Giordani i medfoer af vedtaegtens artikel 90, stk . 2, en klage, som ikke blev besvaret af ansaettelsesmyndigheden .
7 Vedroerende sagens faktiske omstaendigheder, retsforhandlingernes forloeb samt parternes anbringender og argumenter henvises i oevrigt til retsmoederapporten . Disse omstaendigheder omtales derfor kun i det foelgende, saafremt det paa de enkelte punkter er noedvendigt for forstaaelsen af Domstolens argumentation .
Annullationspaastanden
Formaliteten
8 I sit svarskrift har Kommissionen foerst paastaaet sagen afvist som vaerende anlagt for sent . I duplikken har Kommissionen dernaest frafaldet formalitetsindsigelsen, men dog fastholdt, at sagen blev registreret efter udloebet af vedtaegtens soegsmaalsfrist . Endelig har Kommissionens repraesentant vedroerende paastandens foerste del, hvorved beslutningen om indplaceringen paa 5 . loentrin af loenklasse A5 kraeves annulleret, under retsmoedet gjort gaeldende, at sagsoegerens foerste loenseddel af 14 . oktober 1986 ikke var nogen beslutning, som indeholdt et klagepunkt i forhold til ham, men at klagepunktet i forhold til sagsoegeren var beslutningen om genindtraedelse af 26 . maj 1986 . Kommissionens repraesentant tilfoejede, at selv om beslutningen om genindtraedelsen ikke indeholdt nogen udtrykkelig bestemmelse om, paa hvilket loentrin Giordani skulle indplaceres ved genindtraedelsen, burde denne selv i tide have indhentet naermere oplysninger herom . Under alle omstaendigheder gik der efter Kommissionens opfattelse for lang tid efter den 26 . maj 1986, foerend sagsoegeren reagerede, hvilket foerst skete den 26 . november 1986, da han indgav klage .
9 Sagsoegeren har gjort gaeldende, at han foerst blev klar over de naermere vilkaar for sin genindtraedelse, da han modtog loensedlen af 14 . oktober 1986 . Hans klage af 26 . november 1986 var derfor rettet mod den foerste retsakt, som for ham viste, at administrationen havde undladt eller bevidst naegtet at tage hensyn til den periode, hvorunder han ufrivilligt var ude af tjenesten . Sagsoegeren har herved henvist til Domstolens praksis i afgoerelser, hvor genindtraedelsen af tjenestemaend, der har haft tjenestefrihed af personlige aarsager, er blevet forhalet ( jfr . Domstolens dom af 1 . juli 1976, Sergy, sag 58/75, Sml . s . 1139, og dom af 5 . maj 1983, Pizziolo, sag 785/79, Sml . s . 1343 ).
10 Indledningsvis bemaerkes, at Kommissionen har indtaget en uklar holdning til formalitetsspoergsmaalet, da den ikke klart har angivet, om den paastaar sagen afvist . Under disse forhold boer bestemmelsen i procesreglementets artikel 92, stk . 2, bringes i anvendelse, hvorefter Domstolen paa et hvilket som helst tidspunkt af sagen kan efterproeve, om den skal afvises paa grund af ufravigelige procesforudsaetninger .
11 Ifoelge vedtaegtens artikel 91, stk . 2, kan en sag, anlagt af en tjenestemand, ikke fremmes til realitetsbehandling, medmindre der foerst er indgivet klage i henhold til vedtaegtens artikel 90, stk . 2 . Klagen skal vedroere den akt, som indeholder et klagepunkt mod den paagaeldende, og skal vaere indgivet inden tre maaneder .
12 I den forbindelse maa Domstolen for det foerste afvise Kommissionens opfattelse, hvorefter sagsoegeren selv burde have skaffet sig underretning om de naermere vilkaar for sin genindtraedelse, men ikke i tide tog skridt hertil, hvorfor klagen maa anses for at vaere indgivet for sent . Kommissionen var nemlig i beslutningen af 26 . maj 1986 forpligtet til at angive de vigtigste vilkaar for sagsoegerens genindtraedelse, saasom hans indplacering paa loentrin og hans anciennitet . Beslutningens mangler paa disse punkter boer i hvert fald ikke komme sagsoegeren til skade .
13 Hvad dernaest angaar spoergsmaalet, om loensedlen af 14 . oktober 1986 kan betragtes som en akt, der indeholder et klagepunkt i forhold til sagsoegeren, og om den burde vaere anfaegtet inden udloebet af fristen i vedtaegtens artikel 90, stk . 2, bemaerkes, at det er Domstolens faste praksis ( jfr . senest dom af 22 . september 1988 i sag 159/86, Canters mod Kommissionen, Sml . s . 4859 ), at tilsendelsen af den maanedlige loenseddel bevirker, at de gaeldende klagefrister for anfaegtelse af en administrativ beslutning udloeses, naar det klart fremgaar af loensedlen, at der er truffet en saadan administrativ beslutning .
14 Skoent det er beklageligt, at Kommissionen benyttede en simpel loenseddel til at give sagsoegeren meddelelse om et vaesentligt vilkaar for hans genindtraedelse i tjenesten, i stedet for at meddele ham den beslutning, der i sagens natur maatte vaere blevet truffet, maa det dog erkendes, at det klart fremgik af loensedlen, at Kommissionen havde truffet en beslutning om sagsoegerens indplacering paa loentrin . Foelgelig begyndte klagefristen for anfaegtelse af denne beslutning at loebe fra det tidspunkt, da sagsoegeren kunne goere sig bekendt med sin loenseddel af 14 . oktober 1986 . Sagsoegerens klage af 26 . november 1986 var derfor ikke for sent indgivet . Paastanden om beslutningens annullation maa herefter fremmes til realitetsbehandling .
Realiteten
15 Sagsoegeren har gjort gaeldende, at hans indplacering paa 5 . loentrin i loenklasse A5 viser, at Kommissionen har undladt eller bevidst naegtet at medregne den periode, hvorunder han ufrivilligt var ude af tjenesten . Han har videre anfoert, at forhalingen af hans genindtraedelse, som skete med 12 aars forsinkelse, beregnet i forhold til tidspunktet for tjenestefrihedens udloeb, er en klar overtraedelse af vedtaegtens artikel 40, stk . 4, litra d ).
16 Kommissionen har gjort gaeldende, at administrationen fra det tidspunkt, da sagsoegeren indsendte sin foerste ansoegning om genindtraedelse, systematisk tog alle ledige stillinger i den videnskabelige tjenestegruppe i betragtning . Sagsoegeren fandtes imidlertid ikke at besidde de noedvendige kvalifikationer til nogen af disse stillinger, hvorfor en genindtraedelse var udelukket .
17 Det fremgaar af vedtaegtens artikel 40, stk . 3, at en tjenestemand ikke kan avancere til et hoejere loentrin eller forfremmes til en hoejere loenklasse, saa laenge han har tjenestefrihed, ligesom hans tilslutning til den sociale sikringsordning i henhold til vedtaegtens artikel 72 og 73 suspenderes tillige med den heraf foelgende risikodaekning . Endvidere fremgaar det af artikel 40, stk . 4, litra d ), sidste punktum, at en tjenestemand, der har tjenestefrihed uden loen af personlige aarsager, fortsaetter hermed, indtil han faktisk genindtraeder i tjenesten .
18 Det foelger af disse bestemmelser, at en tjenestemand ved genindtraedelsen principielt faar samme loenmaessige indplacering som paa det tidspunkt, da han fratraadte efter at have faaet bevilget tjenestefrihed af personlige aarsager . Det er i den foreliggende sag ubestridt, at sagsoegerens indplacering efter loensedlen var i overensstemmelse med disse bestemmelser, uden at der herved er taget stilling til, om sagsoegeren efter andre vedtaegtsbestemmelser maatte have krav paa at blive indplaceret paa et andet loentrin .
19 Foelgelig maa Kommissionen frifindes for den i staevningen nedlagte paastand om annullation af beslutningen vedroerende genindtraedelsen .
Paastanden om genoprettelse af sagsoegerens karriere og ydelse af en godtgoerelse
20 Kommissionen har paastaaet disse krav afvist fra realitetsbehandling med den begrundelse, at der ikke foerst blev indgivet ansoegning herom i medfoer af vedtaegtens artikel 90, stk . 1 .
21 Sagsoegeren har heroverfor anfoert, at hans krav om genindtraedelse i tjenesten og om ydelse af en godtgoerelse paa de foernaevnte vilkaar stiltiende blev afslaaet ved den af Kommissionen trufne beslutning, som indirekte fremgaar af loensedlen af 14 . oktober 1986, hvorfor han var berettiget til at indgive en direkte klage herover den 26 . november 1986 .
22 Herom bemaerkes, at det efter vedtaegtens artikler 90 og 91 er en forudsaetning for at tage en sag under realitetspaakendelse, at den forudgaaende administrative procedure er forloebet i overensstemmelse med disse to vedtaegtsbestemmelser . Saafremt tjenestemanden, som tilfaeldet er i denne sag, oensker, at der traeffes en beslutning, hvorved administrationen anerkender at have tilsidesat vedtaegtens artikel 90, stk . 4, litra d ), og som foelge heraf erstatter tjenestemanden det tab, han maatte have lidt af denne grund, boer tjenestemanden som foerste skridt i den administrative procedure ved en ansoegning opfordre administrationen til at traeffe en saadan beslutning i henhold til vedtaegtens artikel 90, stk . 1 . Foerst naar denne ansoegning er afslaaet, kan tjenestemanden i henhold til vedtaegtens artikel 90, stk . 2, indgive en klage .
23 Disse praeceptive procedureforskrifter i vedtaegten er ikke blevet overholdt i denne sag .
24 Forud for sin klage af 26 . november 1986 indgav sagsoegeren nemlig ikke nogen ansoegning i henhold til vedtaegtens artikel 90, stk . 1, vedroerende de krav, som er omhandlet i paastandens anden, tredje og fjerde del . Tvaertimod fremgaar det af sagens akter, at Kommissionen foerst ved klagens indgivelse blev klar over, at sagsoegeren fastholdt sin opfattelse om, at genindtraedelsen var sket paa for sent et tidspunkt .
25 Endelig maa det konstateres, at loensedlen af 14 . oktober 1986 var udfaerdiget i henhold til vedtaegtens artikel 40, stk . 3, og ikke i henhold til artikel 40, stk . 4, litra d ), foerste punktum, som sagsoegerens erstatningskrav er baseret paa .
26 Af det anfoerte foelger, at den af sagsoegeren anfaegtede beslutning, som indirekte fremgaar af loensedlen af 14 . oktober 1986, ikke kan betragtes som en stiltiende afvisning af sagsoegerens ansoegning .
27 Foelgelig maa paastandene om genoprettelsen af sagsoegerens karriere og om ydelse af en godtgoerelse afvises, uden at det er noedvendigt at tage stilling til begaeringen om, at der foranstaltes bevisfoerelse .
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
28 Ifoelge procesreglementets artikel 69, stk . 2, doemmes den part, der taber sagen, til at afholde sagens omkostninger . I sager, der er anlagt af Faellesskabets ansatte, maa institutionerne dog efter artikel 70 selv betale deres egne udgifter, med forbehold af bestemmelsen i artikel 69, stk . 3, andet afsnit . Ifoelge sidstnaevnte bestemmelse kan Domstolen paalaegge endog en vindende part at godtgoere modparten de udgifter, som den skoenner er forvoldt modparten unoedvendigt eller af ond vilje .
29 I denne sag boer der tages hensyn til, at Kommissionen vildledte sagsoegeren ved ikke i beslutningen af 26 . maj 1986 at angive de vaesentligste vilkaar for sagsoegerens genindtraedelse, saasom hans indplacering paa loentrin og hans anciennitet, hvorved den foranledigede ham til at anlaegge sag og herunder nedlaegge de ovennaevnte paastande . Kommissionen boer derfor tilpligtes at betale halvdelen af sagsoegerens udgifter .
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN ( Tredje Afdeling )
1 ) Sagsoegte frifindes .
2)Kommissionen betaler sine egne omkostninger og halvdelen af sagsoegerens .