61984CJ0112_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved dom af 17 . april 1984, indgaaet til Domstolen den 26 . april 1984, har tribunal de grande instance de Belfort i medfoer af EOEF-traktatens artikel 177 stillet et praejudicielt spoergsmaal vedroerende fortolkningen af EOEF-traktatens artikel 95 .
2 Dette spoergsmaal er blevet rejst under en sag mellem Humblot og direktoeren for skatteadministrationen vedroerende et krav om tilbagebetaling af den for visse koeretoejer gaeldende saerskat, som Humblot har betalt .
3 Det fremgaar af sagens akter, at der i Frankrig findes to former for aarlige afgifter paa motorkoeretoejer : dels en differentieret afgift paa biler, hvis afgiftspligtige motorkraft ( CV ) er lavere end eller lig med 16 CV, og dels en saerskat for koeretoejer, hvis afgiftspligtige motorkraft er hoejere end 16 CV . Mens den differentierede afgift stiger progressivt og kontinuerligt i forhold til koeretoejernes afgiftspligtige motorkraft, andrager saerskatten et fast beloeb, der er vaesentlig hoejere .
4 I 1982 erhvervede Humblot en bil, hvis afgiftspligtige motorkraft er 36 CV . For at kunne koere i denne bil har Humblot maattet betale den saerlige afgift, som paa det tidspunkt var 5 000 FF . Efter at have betalt dette beloeb indgav Humblot klage til afgiftsmyndighederne for at opnaa tilbagebetaling af forskellen mellem dette beloeb og den hoejeste differentierede afgift, som da var 1 100 FF .
5 Efter at hans klage var blevet afvist, indstaevnede Humblot generaldirektoeren for skatteadministrationen for tribunal de grande instance de Belfort . Sagsoegeren har til stoette for sin paastand paaberaabt sig, at opkraevningen af den saerlige afgift er i strid med traktatens artikler 30 og 95 .
6 Denne argumentation har givet tribunal de grande instance de Belfort anledning til at stille Domstolen foelgende spoergsmaal :
»Skal artikel 95 i traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab, eventuelt sammenholdt med andre bestemmelser i traktaten og/eller med en hvilken som helst grundsaetning i naevnte traktat, fortolkes saaledes, at den er til hinder for, i bekraeftende fald paa hvilke betingelser, at en medlemsstat paalaegger en anden medlemsstats produkter en saerskat, naar saadanne produkter ikke fremstilles inden for foerstnaevnte medlemsstats omraade, men maa antages at vaere lignende eller at konkurrere med medlemsstatens egne produkter i den i Domstolens praksis forudsatte betydning? Hjemler traktatens artikel 95 saaledes mulighed for, at en medlemsstat kan paalaegge saerlige afgifter som den, Frankrig har indfoert paa koeretoejer med mere end 16 CV, naar der ikke i det paagaeldende land, men derimod i andre EF-lande, fremstilles saadanne koeretoejer?«
7 Det fremgaar af sagens akter, at spoergsmaalet i det vaesentlige gaar ud paa, om artikel 95 forbyder at paalaegge biler over en vis afgiftspligtig motorkraft en fast saerlig afgift, som er flere gange hoejere end den hoejeste progressive afgift, der skal betales for biler under denne afgiftspligtige motorkraft, naar det kun er indfoerte biler, navnlig fra andre medlemsstater, der rammes af den saerlige afgift .
8 Humblot har i sit indlaeg for Domstolen lagt vaegt paa, at den saerlige afgift kun rammer indfoerte koeretoejer, eftersom der ikke findes nogen fransk fremstillet bil, hvis afgiftspligtige motorkraft er hoejere end 16 CV . Ifoelge Humblot er biler med 16 CV eller mindre og biler med mere end 16 CV fuldt ud sammenlignelige med hensyn til ydeevne, pris og energiforbrug . Under disse omstaendigheder og ved kun at paalaegge indfoerte biler en saerlig afgift, som er langt hoejere end den differentierede afgift, har den franske stat ifoelge Humblot indfoert en forskelsbehandling, som er i strid med traktatens artikel 95 .
9 Den franske regering har anfoert, at hverken artikel 95, stk . 1 eller stk . 2 er til hinder for at paalaegge en saerlig afgift . Denne paalaegges kun luksusbiler, som ikke er lignende i den i traktatens artikel 95, stk . 1 forudsatte betydning i forhold til biler, som er paalagt den differentierede afgift . I oevrigt har den franske regering erkendt, at nogle biler med 16 CV eller mindre og andre med mere end 16 CV staar i det i traktatens artikel 95, stk . 2, omhandlede konkurrenceforhold . Den saerlige afgift er dog ikke i strid med sidstnaevnte bestemmelse, da det ikke er godtgjort, at den har en beskyttende virkning for den indenlandske produktion . Der er ingen beviser for, at den forbruger, som eventuelt lader sig afholde fra at koebe en bil med mere end 16 CV, vil koebe en bil med 16 CV eller mindre af fransk fabrikat .
10 Kommissionen har anfoert, at den saerlige afgift er i strid med traktatens artikel 95, stk . 1 . Alle biler er uanset deres afgiftpligtige motorkraft lignende ifoelge Domstolens praksis . Naar det forholder sig saaledes, kan en medlemsstat ikke laengere indfoere en forskelsbehandling mellem indfoerte biler og indenlandske biler . Den eneste undtagelse er det tilfaelde, at en medlemsstat beskatter ogsaa identiske varer forskelligt, men under anvendelse af neutrale kriterier, som er i overensstemmelse med oekonomiske politiske formaal, der er forenelige med traktaten, og uden forskelsbehandling mellem indenlandske og indfoerte varer . Kriteriet afgiftspligtig motorkraft, som Frankrig har valgt, er imidlertid ikke tilpasset et oekonomisk politisk formaal som f.eks . haardere beskatning af luksusvarer eller af biler med et hoejere energiforbrug . Under disse omstaendigheder er den saerlige afgift, som er naesten fem gange hoejere end den hoejeste differentierede afgift, og som kun rammer indfoerte biler uden at have et oekonomisk politisk formaal, der er foreneligt med traktaten, i strid med traktatens artikel 95, stk . 1 .
11 Endelig har Det forenede Kongeriges regering anfoert, at biler med mere end 16 CV konkurrerer med visse biler med lavere afgiftspligtig motorkraft . Den saerlige afgift er saaledes i strid med traktatens artikel 95, stk . 2, fordi dens betydelige stoerrelse bevirker, at forbrugerne vaelger de dyreste franske biler fremfor indfoerte .
12 Det maa foerst fremhaeves, at medlemsstaterne paa faellesskabsrettens nuvaerende udviklingstrin stadig frit for produkter som biler kan indfoere en afgiftsordning, hvis satser stiger progressivt efter et objektivt kriterium som f.eks . den afgiftspligtige motorkraft, som kan bestemmes paa forskellige maader .
13 Et saadant internt afgiftssystem er dog kun lovligt i henhold til artikel 95, saafremt det ikke har nogen diskriminatorisk eller beskyttende virkning .
14 Dette gaelder ikke en ordning som den, der er tale om i hovedsagen . Ved denne ordning er der indfoert to forskellige afgifter, den ene differentieret og progressivt stigende for biler, der ikke naar op paa en bestemt afgiftspligtig motorkraft, den anden for biler, som overskrider denne, og med et fast beloeb, der er naesten fem gange hoejere end den hoejeste differentierede afgift . Selv om den ikke opstiller nogen formel sondring alt efter varernes oprindelse, frembyder en saadan ordning diskriminatorisk eller beskyttende traek, som er i strid med artikel 95 . Den afgiftspligtige motorkraft, som er bestemmende for, om den saerlige afgift opkraeves, er fastsat paa et saadant niveau, at kun indfoerte biler, navnlig fra andre medlemsstater, paalaegges denne saerlige afgift, mens alle biler af indenlandsk fabrikat er omfattet af den betydeligt gunstigere differentierede afgiftsordning .
15 Hvis man antog, at den saerlige afgifts stoerrelse ikke blev taget i betragtning, ville den forbruger, der soegte en bil, anstille sammenligninger bl.a . med hensyn til stoerrelse, komfort, reel motorkraft, vedligeholdelsesudgifter, levetid, energiforbrug og pris, og naturligvis vaere i stand til at vaelge mellem biler, som ligger under og biler, som ligger over den afgoerende graense for afgiftspligtig motorkraft, som er fastsat i den franske lov . Imidlertid betyder paalaeggelse af den saerlige afgift en foroegelse af beskatningen, som er langt betydeligere end den, der foelger af overgang fra en kategori biler til en anden i et progressivt afgiftssystem med afbalancerede afgiftstrin, som den differentierede afgift . Denne yderligere afgiftsbyrde kan ophaeve de fordele, som visse biler indfoert fra andre medlemsstater kan have fra et forbrugersynspunkt i forhold til tilsvarende biler af indenlandsk fabrikat, saa meget desto mere, som den maa erlaegges i adskillige aar . I dette omfang begraenser den saerlige afgift den konkurrence, som de indenlandske biler er udsat for, og der er derfor i strid med det neutralitetsprincip, som gaelder for interne afgifter .
16 Paa baggrund af de foregaaende betragtninger vil den nationale rets spoergsmaal vaere at besvare saaledes, at traktatens artikel 95 forbyder, at der paalaegges biler over en vis afgiftspligtig motorkraft en fast saerskat, som er flere gange stoerre end den hoejeste progressive afgift, som skal betales for koeretoejer under denne afgiftspligtige motorkraft, naar det kun er importerede koeretoejer, navnlig fra andre medlemsstater, der rammes af saerskatten .
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
17 De udgifter, der er afholdt af den franske regering, Det forenede Kongeriges og Kommissionen for De europaeiske Faellesskaber, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke godtgoeres . Da sagens behandling i forhold til parterne i hovedsagen udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger .
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN
vedroerende det spoergsmaal, som er forelagt den af tribunal de grande instance de Belfort ved dom af 17 . april 1984, for ret :
Traktatens artikel 95 forbyder, at der paalaegges koeretoejer over en vis afgiftspligtig motorkraft en fast saerskat, som er flere gange stoerre end den hoejeste progressive afgift, som skal betales for koeretoejer under denne afgiftspligtige motorkraft, naar det kun er importerede koeretoejer, navnlig fra andre medlemsstater, der rammes af saerskatten .