62005CJ0388_DA
Parter
Dommens præmisser
Afgørelse
Parter
I sag C‑388/05,
angående et traktatbrudssøgsmål i henhold til artikel 226 EF, anlagt den 24. oktober 2005,
Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
ved A. Aresu og D. Recchia, som befuldmægtigede, og med valgt adresse i Luxembourg,
sagsøger,
mod
Den Italienske Republik
ved I.M. Braguglia, som befuldmægtiget, bistået af avvocato dello Stato G. Fiengo, og med valgt adresse i Luxembourg,
sagsøgt,
har
DOMSTOLEN (Anden Afdeling)
sammensat af afdelingsformanden, C.W.A. Timmermans, og dommerne K. Schiemann, J. Makarczyk, L. Bay Larsen (refererende dommer) og C. Toader,
generaladvokat: E. Sharpston
justitssekretær: R. Grass,
på grundlag af den skriftlige forhandling,
og efter at generaladvokaten har fremsat forslag til afgørelse i retsmødet den 3. maj 2007,
afsagt følgende
Dom
Dommens præmisser
1. Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har i sin stævning nedlagt påstand om, at Domstolen fastslår, at Den Italienske Republik
– forud for den 28. december 1998, hvor det særligt beskyttede område (herefter »SBO«) »Valloni e steppe pedegarganiche« blev udpeget, har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 4, stk. 4, i Rådets direktiv 79/409/EØF af 2. april 1979 om beskyttelse af vilde fugle (EFT L 103, s. 1, herefter »fugledirektivet«), idet den i forhold til planen, benævnt »områdeaftalen«, og projekterne heri, som kunne påvirke levesteder og arter inden for det vigtige fugleområde – også kaldet Important Bird Area (herefter »IBA«) – der i IBA-fortegnelsen 1989 er registreret under nr. 94 som »forbjerget Gargano« og i IBA-fortegnelsen 1998 er registreret under nr. 129 som »forbjerget Gargano«, og som reelt har medført en forringelse af levestederne samt forstyrrelse af de vilde fugle inden for dette område, har undladt at træffe passende foranstaltninger for at undgå forurening eller forringelse af levesteder samt forstyrrelse af de vilde fugle, i det omfang en sådan forurening, forringelse eller forstyrrelse har betydelige konsekvenser, og
– efter den 28. december 1998, hvor SBO’et »Valloni e steppe pedegarganiche« blev udpeget, har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 6, stk. 2-4, og artikel 7 i Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter (EFT L 206, s. 7, herefter »habitatdirektivet«), idet
– den i strid med dette direktivs artikel 6, stk. 2, hvad angår de allerede gennemførte projekter i »områdeaftalen«, som ligger til grund for forringelsen af naturtyperne og levestederne for arterne samt forstyrrelsen af de vilde fugle inden for dette område, ikke har truffet passende foranstaltninger til i SBO’et »Valloni e steppe pedegarganiche« at undgå forringelse af naturtyperne og levestederne for arterne samt forstyrrelser af de arter, for hvilke dette SBO er udpeget
– den i strid med dette direktivs artikel 6, stk. 3, hvad angår de i »områdeaftalen« fastlagte projekter, der allerede er gennemført, og som kunne påvirke SBO’et »Valloni e steppe pedegarganiche« væsentligt, ikke i overensstemmelse med de i denne artikel fastsatte betingelser har foretaget en forudgående vurdering af virkningerne
– den i strid med dette direktivs artikel 6, stk. 4, ikke har anvendt den fremgangsmåde, som af tvingende hensyn til væsentlige samfundsinteresser, herunder af social eller økonomisk art eller af hensyn til menneskers sundhed og den offentlige sikkerhed eller væsentlige gavnlige virkninger på miljøet, gør det muligt at gennemføre et projekt til trods for, at virkningerne på lokaliteten vurderes negativt, fordi der ikke findes nogen alternativ løsning, eller, efter udtalelse fra Kommissionen, andre tvingende hensyn til væsentlige samfundsinteresser, og idet den ikke har meddelt Kommissionen alle nødvendige kompensationsforanstaltninger for at sikre, at den globale sammenhæng i Natura 2000 beskyttes i forhold til de af »områdeaftalen« omfattede projekter, som er godkendt – til trods for deres indvirkning på SBO’et »Valloni e steppe pedegarganiche« – til bekæmpelse af den socioøkonomiske krise og arbejdsløshed, som regionen Manfredonia er ramt af.
Retsforskrifter
Fællesskabsbestemmelser
2. Fugledirektivets artikel 4 bestemmer:
»1. For arter, som er anført i bilag I, træffes der særlige beskyttelsesforanstaltninger med hensyn til deres levesteder for at sikre, at de kan overleve og formere sig i deres udbredelsesområde.
[…]
Medlemsstaterne udlægger som særligt beskyttede områder navnlig sådanne områder, som med hensyn til antal og udstrækning er bedst egnede til beskyttelse af disse arter, idet der tages hensyn til behovet for at beskytte arterne i det geografiske sø- og landområde, hvor dette direktiv finder anvendelse.
2. Under hensyn til beskyttelsesbehovene i det geografiske sø- og landområde, hvor dette direktiv finder anvendelse, træffer medlemsstaterne tilsvarende foranstaltninger med hensyn til regelmæssigt tilbagevendende trækfuglearter, som ikke er anført i bilag I, for så vidt angår de pågældende arters yngle-, fjerskifte- og overvintringsområder samt rasteområderne inden for deres trækruter. Med henblik herpå er medlemsstaterne i særlig grad opmærksomme på, at vådområderne, og især vådområder af international betydning, beskyttes.
[…]
4. Medlemsstaterne træffer egnede foranstaltninger med henblik på i de i stk. 1 og 2 nævnte beskyttede områder at undgå forurening eller forringelse af levestederne samt forstyrrelse af fuglene, i det omfang en sådan forurening, forringelse eller forstyrrelse har væsentlig betydning for formålet med denne artikel. Medlemsstaterne bestræber sig på at undgå forurening eller forringelse af levesteder også uden for disse beskyttede områder.«
3. Habitatdirektivets artikel 6, stk. 2, bestemmer:
»Medlemsstaterne træffer passende foranstaltninger for at undgå forringelse af naturtyperne og levestederne for arterne i de særlige bevaringsområder samt forstyrrelser af de arter, for hvilke områderne er udpeget, for så vidt disse forstyrrelser har betydelige konsekvenser for dette direktivs målsætninger.«
4. Habitatdirektivets artikel 6, stk. 3, foreskriver en procedure til at vurdere virkningerne af planer eller projekter, som kan påvirke de beskyttede områder, mens samme direktivs artikel 6, stk. 4, fastsætter kompensationsforanstaltninger, der under visse betingelser skal træffes, når en plan eller et projekt, på trods af at virkningerne på den pågældende lokalitet vurderes negativt, skal gennemføres.
5. Det følger af habitatdirektivets artikel 7, at forpligtelserne i dette direktivs artikel 6, stk. 2-4, »træder i stedet for forpligtelserne i artikel 4, stk. 4, første punktum, i [fugledirektivet], for så vidt angår de områder, der er udlagt som særligt beskyttede efter artikel 4, stk. 1, eller tilsvarende anerkendt efter artikel 4, stk. 2, deri, fra datoen for nærværende direktivs iværksættelse eller fra den dato, hvor en medlemsstat har udlagt eller anerkendt områderne efter [fugledirektivet], hvis denne dato er senere«.
Sagens faktiske omstændigheder og den administrative procedure
6. I februar 2001 indgav Lega Italiana Protezione Uccelli (det italienske fuglebeskyttelsesforbund) en klage til Kommissionen, hvorefter det geografiske område »Valloni e steppe pedegarganiche«, der den 28. december 1998 blev udlagt som SBO, var genstand for flere færdiggjorte eller igangværende industrielle projekter og ejendomsprojekter, som var til skade for naturtypen og bevarelsen af flere vilde fuglearter, som lever eller er på gennemtræk i dette område.
7. Ved skrivelse af 22. august 2001 anmodede Kommissionen Den Italienske Republik om oplysninger vedrørende gennemførte og planlagte projekter inden for dette område, navnlig de projekter, som henhørte under »områdeaftalen« for den industrielle udvikling af regionen Manfredonia, som var indgået mellem Puglia-regionen og Manfredonia kommune.
8. De italienske myndigheder svarede ved skrivelser fra Den Italienske Republiks Faste Repræsentation ved Den Europæiske Union af 6. december 2001 og af 15. februar 2002 samt ved skrivelse fra Puglia-regionen af 13. februar 2003.
9. Ved åbningsskrivelse af 19. december 2003 opfordrede Kommissionen Den Italienske Republik til at fremkomme med sine bemærkninger inden for en frist på to måneder fra modtagelsen af skrivelsen.
10. Da denne medlemsstat ikke besvarede denne skrivelse, fremsatte Kommissionen den 9. juli 2004 en begrundet udtalelse.
11. Den Italienske Republik besvarede udtalelsen ved skrivelse af 9. november 2004, hvori den anførte, at den snarest ville besvare Kommissionens klagepunkter.
12. Da der ikke kom anden besvarelse, besluttede Kommissionen at anlægge denne sag.
13. Da Kommissionen har frafaldet de dele af påstanden, der vedrører tilsidesættelsen af habitatdirektivets artikel 6, stk. 3 og 4, er det ufornødent at gennemgå dem.
Om søgsmålet
Parternes argumenter
14. Kommissionen har gjort gældende, at »områdeaftalen« for den industrielle udvikling af regionen Manfredonia blev godkendt i marts 1998, og at de heraf omfattede projekter straks blev påbegyndt, hvilket var til skade for bevarelsen af flere beskyttede fuglearter, som lever eller er på gennemtræk i det geografiske område »Valloni e steppe pedegarganiche«, der den 28. december 1998 blev udlagt som SBO. I øvrigt er disse projekter fortsat under udførelse.
15. Ifølge Kommissionen blev denne »områdeaftale« godkendt, uden at der blev iværksat foranstaltninger til at forhindre forurening eller forringelse af levesteder samt forstyrrelse af fuglene inden for området »Valloni e steppe pedegarganiche«, og uden en forudgående vurdering af virkningerne på dette område.
16. Den Italienske Republik har anerkendt, at »områdeaftalen« blev godkendt i marts 1998 uden nogen forudgående procedure til vurdering af dens virkning på området »Valloni e steppe pedegarganiche«. Den Italienske Republik indrømmer, at anlægningen af industri har haft en direkte indvirkning på, at en naturtype af fællesskabsbetydning i dette område er forsvundet.
Domstolens bemærkninger
Om situationen inden det geografiske område »Valloni e steppe pedegarganiche« blev udlagt som SBO
17. Fugledirektivets artikel 4, stk. 4, pålægger medlemsstaterne at træffe egnede foranstaltninger med henblik på i SBO’erne at undgå forurening eller forringelse af levestederne samt forstyrrelse af fuglene, i det omfang en sådan forurening, forringelse eller forstyrrelse har væsentlig betydning for formålet med denne artikel.
18. Det fremgår af Domstolens praksis, at medlemsstaterne skal opfylde forpligtelserne ifølge fugledirektivets artikel 4, stk. 4, når det pågældende område ikke er blevet udlagt til SBO, men skulle have været det (jf. dom af 18.3.1999, sag C-166/97, Kommissionen mod Frankrig, Sml. I, s. 1719, præmis 38).
19. Domstolen har i denne forbindelse fastslået, at IBA-fortegnelsen, der ganske vist ikke er retligt bindende for de berørte medlemsstater, indeholder videnskabelige oplysninger, på grundlag af hvilke det kan afgøres, om en medlemsstat har opfyldt sin forpligtelse til som SBO at udlægge de områder, som med hensyn til antal og udstrækning er bedst egnede til beskyttelse af fredede arter (jf. bl.a. dom af 7.12.2000, sag C-374/98, Kommissionen mod Frankrig, Sml. I, s. 10799, præmis 25).
20. Det er ubestridt, at det geografiske område »Valloni e steppe pedegarganiche«, som er beliggende i Puglia-regionen – nærmere bestemt i Manfredonia kommune – huser sjældne vilde fuglearter, således at området i 1989 af BirdLife International blev klassificeret som IBA under betegnelsen »forbjerget Gargano«. Området er desuden blevet klassificeret som IBA i IBA-fortegnelsen 1998.
21. Det fremgår derfor, at dette område skulle have været udlagt som SBO inden den 28. december 1998.
22. Det er desuden ubestridt, at gennemførelsen af anlægningen af industri inden for rammerne af »områdeaftalen« har medført ødelæggelse af en del af området »Valloni e steppe pedegarganiche«, som var i en god bevaringsmæssig stand, hvilket var til skade for bevarelsen af flere beskyttede fuglearter, som kommer til dette område.
23. Det skal derfor fastslås, at Den Italienske Republik forud for den 28. december 1998 har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til fugledirektivets artikel 4, stk. 4, og at Kommissionen skal gives medhold på dette punkt.
Om situationen efter det geografiske område »Valloni e steppe pedegarganiche« blev udlagt som SBO
24. Hvad angår de områder, der er udlagt som SBO’er, bemærkes, at habitatdirektivets artikel 7 bestemmer, at forpligtelserne i fugledirektivets artikel 4, stk. 4, bl.a. erstattes af forpligtelserne i henhold til habitatdirektivets artikel 6, stk. 2, fra datoen for habitatdirektivets iværksættelse eller fra den dato, hvor der er sket udlæggelse efter fugledirektivet, hvis denne dato er senere (jf. dom af 13.6.2002, sag C-117/00, Kommissionen mod Irland, Sml. I, s. 5335, præmis 25).
25. Eftersom området »Valloni e steppe pedegarganiche« den 28. december 1998 blev udlagt som SBO, følger heraf, at habitatdirektivets artikel 6, stk. 2, i det foreliggende tilfælde finder anvendelse på det nævnte område fra denne dato.
26. I denne forbindelse skal det påpeges, at habitatdirektivets artikel 6, stk. 2, helt ligesom fugledirektivets artikel 4, stk. 4, første punktum, pålægger medlemsstaterne at træffe passende foranstaltninger for i SBO’er – udlagt i henhold til artikel 4, stk. 1 – at undgå forringelse af levesteder samt væsentlige forstyrrelser for de arter, for hvilke SBO’erne er blevet udlagt (jf. i denne retning dommen i sagen Kommissionen mod Irland, præmis 26).
27. Det fremgår af sagen, at den i nærværende doms præmis 22 beskrevne situation fortsatte efter den 28. december 1998. Det skal i denne forbindelse bemærkes, at Puglia-regionen med henblik på at besvare Kommissionens kritikpunkter i en skrivelse af 7. juli 2004 har anført, at den tog hensyn til nødvendigheden af at træffe tilstrækkelige kompensationsforanstaltninger, idet den planlagde enten at udvide det pågældende SBO eller udpege et nyt SBO, der har et dyreliv og en beplantning, som svarer til det beskadigede levested.
28. Klagepunktet om, at Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til habitatdirektivets artikel 6, stk. 2, er derfor begrunde t. Følgelig skal der også gives Kommissionen medhold på dette punkt.
29. Det skal derfor fastslås, at Den Italienske Republik med hensyn til perioden forud for den 28. december 1998 har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til fugledirektivets artikel 4, stk. 4, og med hensyn til perioden efter denne dato har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til habitatdirektivets artikel 6, stk. 2, idet den ikke har truffet passende foranstaltninger til i SBO’et »Valloni e steppe pedegarganiche« at undgå forringelse af naturtyperne og levestederne for arterne samt forstyrrelser af de arter, for hvilke dette område er udpeget.
Sagens omkostninger
30. I henhold til procesreglementets artikel 69, stk. 2, pålægges det den tabende part at betale sagens omkostninger, hvis der er nedlagt påstand herom. Da Kommissionen har nedlagt påstand om, at Den Italienske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger, og denne har tabt sagen, bør det pålægges Den Italienske Republik at betale sagens omkostninger.
Afgørelse
På grundlag af disse præmisser udtaler og bestemmer Domstolen (Anden Afdeling):
1) Den Italienske Republik har med hensyn til perioden forud for den 28. december 1998 tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 4, stk. 4, i Rådets direktiv 79/409/EØF af 2. april 1979 om beskyttelse af vilde fugle og har med hensyn til perioden efter denne dato tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 6, stk. 2, i Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter, idet den ikke har truffet passende foranstaltninger til i det særligt beskyttede område »Valloni e steppe pedegarganiche« at undgå forringelse af naturtyperne og levestederne for arterne samt forstyrrelser af de arter, for hvilke dette område er udpeget.
2) Den Italienske Republik betaler sagens omkostninger.