61984C0167
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT
MARCO DARMON
fremsat den 15. maj 1985 (
*1
)
Høje Domstol.
1.
Firmaet Drünert importerede i oktober og december 1978 449 knipper balsatræ til Forbundsrepublikken Tyskland, som havde oprindelse i Ecuador.
På grundlag af en besigtigelse tariferede toldmyndighederne i Bremen 381 af disse knipper træ under pos. 44.13 i den fælles toldtarif, der har følgende ordlyd :
»Træ, høvlet, pløjet, falset, affaset eller på lignende måde bearbejdet (herunder ikke-sammensatte parketstaver)«.
Som begrundelse herfor angav toldmyndighederne, at de to modstående smalle sider af træet var høvlet så glat, at der ikke længere var nogen mærker efter den første oversavning.
Myndighederne opkrævede herefter en told på 5% af varens værdi.
I sin toldanmeldelse havde firmaet Driinert imidlertid beskrevet træet på følgende måde:
»Udskåret balsatræ, som er savet i længderetningen, men ikke yderligere bearbejdet, løvtræ med en tykkelse på 52 mm eller derover«.
Firmaet Driinert havde på dette grundlag anmodet om, at varen tariferedes under pos. 44.05, der lyder således:
»Træ, savet i længderetningen, skåret eller skrællet, men ikke yderligere bearbejdet, af over 5 mm's tykkelse (tømmer, planker, brædder, lægter, plader etc.)«.
Varer under denne position kan indføres toldfrit.
Firmaet Drünert indbragte toldmyndighedernes afgørelse for Finanzgericht Bremen, der gav sagsøgeren medhold.
Bundesfinanzhof, for hvem sagen herefter blev indbragt af toldmyndighederne ved en revisionsanke, fastslog, at pos. 44.05 endnu ikke var blevet fortolket af EØFDomstolen, og at det ikke var så åbenbart, hvilken fortolkning der måtte anses for den korrekte, at der ikke kunne siges at bestå nogen rimelig tvivl om spørgsmålet. Da Bundesfinanzhof desuden fandt, at de forklarende bemærkninger til den fælles toldtarif var i strid med selve ordlyden af pos. 44.05, forelagde den Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål:
»Skal pos. 44.05 i den fælles toldtarif fortolkes således, at den tillige omfatter balsatræ savet i længderetningen af over 5 mm's tykkelse, når de to modstående smalle sider ved behandlingen har fået en så glat, pæn overflade, at der ikke længere er nogen mærker efter den første oversavning? Såfremt dette spørgsmål besvares benægtende, skal en sådan vare da tariferes under pos. 44.13 i den fælles toldtarif?«
2.
Først skal der imidlertid foretages en berigtigelse. Det fremgår af EF-Kommissionens skriftlige indlæg, som er ubestridt, samt af de mundtlige forhandlinger, at balsatræet, har form af et rektangel, og er over 5 mm tykt, ikke, som det anføres i dommen fra Finanzgericht Bremen og forelæggelseskendelsen fra Bundesfinanzhof, blev høvlet glat på de smalle sider, men derimod på de to modstående brede sider. Det er altså de brede sider, der ikke længere bærer nogen mærker af oversavningen i de 381 knipper træ, som er omtvistet i hovedsagen.
Det fremgår af beskrivelsen af de faktiske omstændigheder i forelæggelseskendelsen, at balsatræet først er skåret til i firkanter med store rundsave, dernæst tørret i specialovne, og ført igennem en afretningsmaskine — dette sidste tilsyneladende fordi det var nødvendigt at efterprøve træets kvalitet på denne måde, hvilket er ubestridt ved den nationale ret — og derefter skåret i længderetningen og kantet på begge sider med en forholdsvis fin rundsav. Træet er herefter blevet klassificeret efter kvalitet og fordelt i forskellige partier, afhængig af bestillingerne.
Disse oplysninger er nødvendige af hensyn til den rette forståelse af sagen. Det skal imidlertid på dette stadium anføres, at Domstolen ikke, når den træffer afgørelse i henhold til artikel 177, » er kompetent til at anvende fællesskabsretten på et konkret tilfælde«, men kan »forsyne den nationale domsmyndighed med sådanne fortolknings-momenter for fællesskabsretten, som kan kommme denne til nytte ved anvendelsen af disse regler« (jfr. sag 35/75, Matisa mod Hauptzollamt Berlin, dom af 23.10.1975, Sml. s. 1205.
3.
Ifølge firmaet Drünert, er det ubestridt, at balsatræ købes og sælges som almindeligt udskåret træ. Firmaet har i den forbindelse præciseret, at af samtlige de partier varer, som siden hen er blevet sorteret af toldmyndighederne, udviste 11,77% af de importerede planker en glathøvlet overflade, selv om de var behandlet på samme måde som de øvrige planker.
Firmaet Drünert har endvidere anført, at en yderligere forarbejdning end gennemsavningen ikke efter de forklarende bemærkninger til pos. 44.05 udelukker, at varen tariferes under denne position.
Det fremgår da også af den forklarende bemærkning til samme position, at det er muligt under positionen at henføre træ, som blot er blevet underkastet en grovere afhøvling, der har efterladt mærker efter oversavningen.
Ifølge to tariferingsmeddelelser af 18. maj 1972 er følgende genstande blevet tariferet under denne position:
—
»træ i form af tømmer, fremstillet ved... at føre træstammer gennem en profilfræser Det således fremkomne træ er almindeligvis lidt glattere end savet træ, men viser stadig spor af specialklingerne« (ref. nr. 076).
—
»træ fremstillet ved savning i længderetningen og kun rettet af på den ene side eller på to tilstødende sider ved hjælp af en særlig maskine (»Sizer«) for at korrigere for dimensionsunøjagtigheder, der skyldes den store savehastighed, for at opnå varer med ensartede dimensioner, hvilket letter emballering, transport og senere bearbejdning« (ref. nr. 075).
Firmaet Driinert har navnlig påberåbt sig sidstnævnte tariferingsmeddelelse og gjort gældende, at den eneste forskel i forhold til det foreliggende tilfælde er, at maskinen »Sizer« kan rette træet af på to tilstødende sider, hvorimod afretningsmaskinen afhøvler det på dets to modstående sider, idet den er indrettet med to over for hinanden liggende spindler. Firmaet anfører videre, at maskinen »Sizer« retter af for at korrigere dimensionsunøjagtigheder, mens afretnings-maskinen kun skal muliggøre en undersøgelse og klassificering af træet. Virkningen er imidlertid den samme, idet der i intet af de to tilfælde foreligger en intensiv forarbejddning, som frembringer et færdigprodukt eller i det mindste et halvfabrikat, hvilket ifølge firmaet er en nødvendig betingelse for at træet kan tariferes under pos. 44.13. Da disse betingelser ikke er opfyldt må træet altså ifølge firmaet tariferes under pos. 44.05.
Kommmissionen erkender, at man står over for et grænsetilfælde vedrørende tariferingen af træ, men er dog af den opfattelse, at balsatræ, som ikke længere bærer mærker efter oversavningen, bør tariferes under pos. 44.113d. Kommissionen betvivler, at bearbejdningen af balsatræet på afretningsmaskinen er nødvendig for at efterprøve og dermed sikre træets kvalitet. Den mener, at dette er muligt uden afretning af overfladerne. Den henviser til, at ifølge de forklarende bemærkninger til pos. 44.05 efterlader en grov afhøvling mærker efter oversavningen, hvilket gør det muligt at tarifere sådant træ under denne position. I øvrigt fremgår det af de forklarende bemærkninger til pos. 44.13, at afhøvling af blot én bred eller smal side er tilstrækkeligt til, at af træet skal tariferes under position 44.13.
Kommissionen anfører endvidere, at tariferingsmeddelelse nr. 075 af 18. maj 1972 kun har ringe betydning i det foreliggende tilfælde, idet denne drejede sig om at afrette to sammenstødende sider for at korrigere dimensionsunøjagtigheder. Balsatræ, som er blødt træ, kan derimod allerede ved den første oversavning udskæres i den ønskede dimension. I øvrigt er dimensionen ikke afgørende for det formål, balsatræet senere anvendes til. Dette gælder derimod ikke for afretning af overfladerne (den brede side). Balsatræet anvendes nemlig mest til modelbygning, hvor det er vigtigt, at træet er ensartet, idet det skal udskæres i staver eller i lister. Her er det altså af væsentlig betydning, at overfladerne er rettet af, idet balsatræets økonomiske værdi stiger efter en sådan behandling.
For så vidt angår andet led af det præjudicielle spørgsmål er firmaet Drünert af den opfattelse, at træ henhører under 44.05, så længe det ikke kan tariferes under pos. 44.13, og at sidstnævnte position kun omfatter træ, der efter en intensiv behandling er forarbejdet til et færdigprodukt eller i det mindste et halvfabrikat.
Kommissionen mener, at hvis det er udelukket at tarifere træet under pos. 44.05, må det i mangel af en mere specifik position derimod tariferes under pos. 44.13, uden at dette dog gælder generelt, idet der i det konkrete tilfælde kan tænkes at komme andre positioner på tale.
4.
Ifølge fast praksis ved Domstolen må — »af hensyn til retssikkerheden og til forvaltningens arbejde« — det afgørende kriterium for tarifering af varer generelt søges i disses objektive egenskaber og kendetegn (jfr. dom af 22.10.1973 i sag 128/73, Past mod Hauptzollamt Freiburg, Sml. s. 1277, og dom af 23.3.1972 i sag 36/71, Sml. 1972, s. 68).
Positionerne i kapitel 44 i den fælles toldtarif, herunder pos. 44.05 og 44.13, betegner forskellige grader i den bearbejdning, træet har undergået. Kapitlet omhandler først brænde m.m., dernæst træ i rå tilstand eller blot afbarket eller afgrenet, og derefter træ, som er groft hugget eller skåret på to eller fire sider, men ikke yderligere bearbejdet (pos. 44.04). Derpå kommer træ, savet i længderetningen, af over 5 mm's tykkelse (pos. 44.05), efterfulgt af træ, som er forarbejdet på en særlig måde (pos. 44.06-44.19) og endelig en række nærmere angivne genstande, som er sammensat af stykker af træ.
Som anført af Kommissionens repræsentant er opbygningen af den fælles toldtarif baseret på, hvilken grad af forarbejdning træet har undergået, og har til formål at beskytte beskæftigelsen inden for Fællesskabet, idet der i princippet opkræves told på alle de produkter, der er blevet forarbejdet i eksportlandet, og som lige så godt kunne være forarbejdet af arbejdskraft i den importerende medlemsstat.
Pos. 44.05 og 44.13 indgår altså som led i en logisk opbygget helhed, hvilket i øvrigt bekræftes af indledningen til de forklarende bemærkinger vedrørende pos. 44.13, hvori det hedder:
»Denne position omfatter brædder, planker etc., som efter at være savet eller skåret (mine understregninger), yderligere er overfladebehandlet ved høvling for at frembringe en glat, plan overflade; almindeligvis er træet også bearbejdet på kanterne for at lette en senere sammenføjning«.
Sammesteds i de forklarende bemærkninger er »høvlet træ« defineret som:
»Træ, der er høvlet på én eller flere sider«.
Ved første øjekast synes ordlyden såvel i de to positioner som i de forklarende bemærkninger at lade formode, at det afgørende objektive kriterium for valget mellem de to positioner er træets udseende, nemlig hvorvidt det er glat (pos. 44.13) eller ikke (pos. 44.05).
Dette støttes endvidere af den forklarende bemærkning, 3. afsnit til pos. 44.05, hvori der tales om en grov afhøvling, som »efterlader mærker efter oversavningen« (
1
) og den ovenfor nævnte tariferingsafgørelse nr. 076, hvori der ligeledes tales om »spor efter det anvendte instrument«. Ganske vist omtaler den anden tariferingsmeddelelse ikke sådanne mærker, men det fremgår af begrundelsen hertil, at formålet i det heri omhandlede tilfælde var at »udjævne forskelle i størrelsen«. Det er der imidlertid ikke tale om i den foreliggende sag.
Træets udseende må derfor ubestrideligt anses for et objektivt kriterium, der kan anvendes som kriterium for tariferingen af varen under en af de to omtalte positioner.
Domstolen har imidlertid fastslået, at det nævnte kriterium »generelt« eller i »almindelighed« skal søges i produkternes objektive egenskaber (jfr. henholdsvis nævnte sag 128/73, præmis 3, og nævnte sag 36/71, præmis 5). Dermed har Domstolen altså anerkendt, at et sådant kriterium kan tænkes utilstrækkeligt. Det foreliggende grænsetilfælde — for at benytte samme udtryk som Kommissionen — synes netop at godtgøre nødvendigheden i undertiden at anvende et supplerende kriterium. I den forliggende sag er det ikke blevet gjort gældende, at de importerede partier balsatræ, er blevet undergivet en forskellig bearbejdning. Kun nogle af partierne havde en glat overflade på de to modstående sider, hvilket var baggrunden for den omtvistede tarifering, mens andre på samtlige overflader efterlod mærker af de redskaber, der var anvendt ved oversavningen. En forskellig tarifering af det samme træ, der har været undergivet samme behandling, udelukkende på grundlag af træets udseende, er ulogisk og ikke begrundet i retssikkerhedshensyn.
I sådanne tilfælde har Domstolen i sin praksis på dette område altid forsøgt at forene retssikkerhedshensyn med ønsket om at give den nationale ret de nødvendige midler i hænde til at træffe en hensigtmæssig afgørelse af den foreliggende sag. Om fortolkningsmetoderne har Domstolen statueret, at
»I mangel af relevante fællesskabsbestemmelser har de i Konventionen om Nomenklaturen til Klassifikation af Varer i Toldtariffen omhandlede forklarende bemærkninger og tariferingsudtalelser virkning som gyldigt middel til fortolkningen af positionerne i den fælles toldtarif« (dom af 23.10.1975 i sag 35/75, Matisa mod Hauptzollamt Berlin, Sml. s. 1205, præmis 2 og domskonklusionens punkt 1, s. 1210 og 1213).
Som det fremgår af de forklarende bemærkninger til de to nævnte positioner findes der en række overgangsstadier mellem den blotte oversavning, som er omhandlet i pos. 44.05, og de mere omfattende forarbejdningsprocesser, som er opregnet i pos. 44.13, og disse overgangsstadier indebærer en supplerende forarbejdning såsom en grov afhøvling, der ikke udelukker en tarifering under pos. 44.05.
Disse mellemstadier gør det undertiden nødvendigt at tage det førnævnte supplerende kriterium i anvendelse. Domstolen har heller ikke næret betænkeligheder derved, idet den, uden at binde sig til de snævre grænser i positionernes varebeskrivelse, har forsøgt at udfinde formålet med den forarbejdning, der udgør et supplement til den første og grundlæggende behandling af varen, og hvis eventuelle indflydelse på tariferingen har været omtvistet i sagen.
Således fastslog Domstolen i ovennævnte dom i sag 128/73, hvori det var nødvendigt at finde det afgørende kriterium for sondringen mellem fåre- og lammeskind under positionen »kun garvet« og positionen »andre varer«, dvs. som har undergået en behandling, der gør det muligt at anvende produktet umiddelbart, at man måtte udfinde, formålet med den supplerende behandling, som i den nævnte sag bestod i at tilsætte fedtstof til garvevæskerne. Domstolen antog her, at tilsætningen af fedtstoffet kunne vise sig at være nødvendig for at kunne foretage den næste behandlingsfase i importstaten, og statuerede, at det tilkom
»den kompetente nationale myndighed at afgøre, hvorvidt den omhandlede tilsætning er en væsentlig behandling under garvnings-processen på grund af, at den tjener til at bevare læderet uden at gøre det direkte anvendeligt» (mine understregninger) (jfr. dommens præmis 6).
Det fremgår såvel af selve ordlyden i pos. 44.05 som af de forklarende bemærkninger og tariferingsmeddelelserne vedrørende denne position, at træ, som kun er savet, må underkastes en forarbejdning, og at selve oversavningen kun udgør et forberedende stadium (med henblik på transport eller emballage eller for at lette den senere bearbejdning). Pos. 44.13 omhandler derimod forarbejdninger, hvoraf den mindst vidtgående er en afhøvling, som har til formål at give træstykket en endelig form i hvert fald i henseende til de bearbejdede overflader, en form, der er nødvendig for træets videre anvendelse, der normalt ifølge de forklarende bemærkninger består i en sammenføjning. Pos. 44.13 forudsætter altså en direkte anvendelse af træet i den form, det har opnået efter de forarbejdninger, der er nævnt i positionen.
Heraf kan sluttes, at når træet er forarbejdet på en sådan måde, at resultatet svarer til en afhøvling, men uden at det er muligt at anvende træet direkte i dets form af planker, der er glatte på de modstående sider, ikke nødvendigvis medfører en tarifering under pos. 44.13. Når den kompetente, nationale ret med andre ord anser det for godtgjort, at det afrettede og endog delvis glathøvlede træ må underkastes yderligere en forarbejdning, før det kan anvendes efter sit formål, er afretningen ikke i sig selv til hinder for en tarifering af træet under pos. 44.05. Er der imidlertid tvivl herom, må den nationale ret alene lægge det objektive og principielle kriterium til grund, altså kriteriet vedrørende træets udseende, og ikke bringe det supplerende kriterium i anvendelse.
5.
Det andet led af Bundesfinanzhofs spørgsmål, nemlig hvorvidt træet uden videre skal tariferes under pos. 44.13, såfremt det ikke er muligt at tarifere det under pos. 44.05, kan ikke besvares endeligt. Ganske vist består der, som jeg har fremhævet, en åbenbar forbindelse mellem de to positioner. Også vedrørende dette spørgsmål tilkommer det imidlertid den kompetente nationale myndighed nærmere at bestemme denne forbindelse og at fastslå, under hvilken anden position en vare med de i hovedsagen beskrevne kendetegn bør tariferes.
6.
På grundlag af det anførte foreslår jeg Domstolen at besvare det af Bundesfinanzhof forelagte spørgsmål på følgende måde:
—
Træ med en tykkelse på over 5 mm, som er høvlet så glat på de to modstående sider, at der ikke længere er nogen mærker efter oversavningen, kan tariferes under pos. 44.05 i den fælles toldtarif, såfremt den forarbejdning (bortset fra en oversavning i længderetningen) der har påført træet dets glatte overflade, ikke overflødiggør en yderligere behandling af træet for at det kan anvendes i overensstemmelse med sit formål.
—
Skal træet herefter ikke tariferes under pos. 44.05, tilkommer det den kompetente nationale myndighed at fastslå, om træet efter sit udseende kan tariferes under pos. 44.13 eller en anden position.
(
*1
) – Oversat fra fransk.
(
1
) – Tilsyneladende ikke i de danske forklarende bemærkninger til TSR-Nomenklaturen.