62022CO0607
DOMSTOLENS KENDELSE (Ottende Afdeling)
10. marts 2023 (
*1
)
»Præjudiciel forelæggelse – artikel 99 i Domstolens procesreglement – lufttransport – forordning (EF) nr. 261/2004 – fælles bestemmelser om kompensation og bistand til luftfartspassagerer ved boardingafvisning og ved aflysning eller lange forsinkelser – artikel 2 – begrebet »transporterende luftfartsselskab« – flyafgang reserveret gennem en rejsearrangør – flyafgang, som angiveligt ikke findes«
I sag C-607/22,
angående en anmodning om præjudiciel afgørelse i henhold til artikel 267 TEUF, indgivet af Landgericht Düsseldorf (den regionale ret i første instans i Düsseldorf) ved afgørelse af 22. juli 2022, indgået til Domstolen den 20. september 2022, i sagen
Eurowings GmbH
mod
Flightright GmbH,
har
DOMSTOLEN (Ottende Afdeling),
sammensat af afdelingsformanden, M. Safjan (refererende dommer), og dommerne N. Piçarra og N. Jääskinen,
generaladvokat: L. Medina,
justitssekretær: A. Calot Escobar,
idet Domstolen efter at have hørt generaladvokaten har besluttet at træffe afgørelse ved begrundet kendelse i overensstemmelse med artikel 99 i Domstolens procesreglement,
afsagt følgende
Kendelse
1
Anmodningen om præjudiciel afgørelse vedrører fortolkningen af artikel 2, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 261/2004 af 11. februar 2004 om fælles bestemmelser om kompensation og bistand til luftfartspassagerer ved boardingafvisning og ved aflysning eller lange forsinkelser og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 295/91 (EUT 2004, L 46, s. 1).
2
Denne anmodning er blevet fremsat i forbindelse med en tvist mellem Eurowings GmbH, et luftfartsselskab, og Flightright GmbH, til hvem flypassagererne har overdraget deres eventuelle ret til kompensation, med hensyn til den kompensation, som Flightright har krævet for den angivelige aflysning af den af passagererne bestilte flyafgang.
Retsforskrifter
3
Artikel 2 i forordning nr. 261/2004, med overskriften »Definitioner«, bestemmer:
»I denne forordning forstås ved:
[…]
b)
»transporterende luftfartsselskab«: et lufttrafikforetagende, der udfører eller har til hensigt at udføre en flyvning i henhold til en kontrakt med en passager eller på vegne af en juridisk eller fysisk person, der har kontrakt med denne passager
[…]«
4
Forordningens artikel 5 med overskriften »Aflysning« fastsætter i stk. 1 og 4:
»1.   Hvis en flyafgang aflyses, skal berørte passagerer:
[…]
c)
have ret til kompensation fra det transporterende luftfartsselskab i overensstemmelse med artikel 7, medmindre
i)
de får meddelelse om aflysningen mindst to uger før det planlagte afgangstidspunkt, eller
ii)
de får meddelelse om aflysningen mellem to uger og syv dage før det planlagte afgangstidspunkt og får tilbudt en omlægning af rejsen, så de kan afrejse højst to timer før det planlagte afgangstidspunkt og ankomme til det endelige bestemmelsessted senest fire timer efter det planlagte ankomsttidspunkt, eller
iii)
de får meddelelse om aflysningen mindre end syv dage før det planlagte afgangstidspunkt og får tilbudt en omlægning af rejsen, så de kan afrejse højst en time før det planlagte afgangstidspunkt og ankomme til det endelige bestemmelsessted senest to timer efter det planlagte ankomsttidspunkt.
[…]
4.   Bevisbyrden med hensyn til, hvorvidt og hvornår passageren har fået meddelelse om aflysningen af flyafgangen, påhviler det transporterende luftfartsselskab.«
5
Samme forordnings artikel 7 med overskriften »Kompensationsret« bestemmer i stk. 1:
»Når der henvises til denne artikel, modtager passageren en fast kompensation som følger:
[…]
b)
400 EUR for alle flyvninger inden for Fællesskabet på mere end 1500 km og for alle andre flyvninger på mellem 1500 og 3500 km
[…]«
Tvisten i hovedsagen og det præjudicielle spørgsmål
6
Flightright, til hvem flypassagererne har overdraget deres eventuelle ret til kompensation, har rejst krav mod Eurowings om kompensation på i alt 1600 EUR, jf. artikel 5, stk. 1, litra c), og artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning nr. 261/2004.
7
Disse passagerer bestilte gennem et rejsebureau en pakkerejse, som omfattede lufttransport til Palma de Mallorca (Spanien). Ifølge de af rejsebureauet udstedte rejsedokumenter skulle transporten af disse passagerer foregå den 14. juli 2018 med fly med flynummeret EW6850, forventet udført af Eurowings, med planlagt afgang kl. 19.45 fra Palma de Mallorca (Spanien) og planlagt ankomst kl. 22.15 i Hannover (Tyskland). Eurowings gennemførte imidlertid ikke denne flyvning, og de omhandlede passagerer ankom derfor til Hannover kl. 02.22 den 15. juli 2018 med en erstatningsflyvning med flynummer DE1529.
8
Eurowings har gjort gældende, at selskabet aldrig havde planlagt en flyvning med flynummer EW6850 den 14. juli 2018 fra Palma de Mallorca med destination i Hannover. Hvis en sådan flyvning aldrig har eksisteret, vil Eurowings ikke kunne anses for at være det »transporterende luftfartsselskab« som omhandlet i artikel 2, litra b), i forordning nr. 261/2004.
9
Flightright indbragte sagen for Amtsgericht Düsseldorf (byretten i Düsseldorf) med henblik på at opnå kompensation som fastsat i denne forordning. Den nævnte ret gav medhold i søgsmålet med henvisning til, at de pågældende passagerer var i besiddelse af en bekræftet reservation som omhandlet i forordningen vedrørende flyvningen med flynummer EW7582 med afgang fra Palma de Mallorca og med destination i Hannover. Den fandt, at Eurowings’ generelle indsigelse om, at den i hovedsagen omhandlede flyvning aldrig havde eksisteret, ikke kunne godtgøre, hvorfor der i reservationsbekræftelsen var anført en konkret flyvning med et konkret flynummer.
10
Eurowings har iværksat appel til prøvelse af dommen fra Amtsgericht Düsseldorf (byretten i Düsseldorf) ved den forelæggende ret, Landgericht Düsseldorf (den regionale ret i første instans i Düsseldorf), som har stillet spørgsmålstegn ved, hvorvidt et luftfartsselskab kan klassificeres som et »opererende luftfartsselskab«. i henhold til artikel 2, litra b), i forordning nr. 261/2004, når den flyvning, der er bestilt gennem en rejsearrangør, ifølge dette luftfartsselskab aldrig har været planlagt.
11
Under disse omstændigheder har Landgericht Düsseldorf (den regionale ret i første instans i Düsseldorf) besluttet at udsætte sagen og forelægge Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål:
»Skal artikel 2, litra b), i [forordning nr. 261/2004] fortolkes således, at et luftfartsselskab kan kvalificeres som et »transporterende luftfartsselskab« som omhandlet i denne bestemmelse, hvis passageren har indgået en kontrakt med en rejsearrangør om en bestemt flyvning med dette luftfartsselskab, uden at luftfartsselskabet nogensinde har planlagt en flyvning med dette flynummer på denne dato, altså hvis en sådan flyvning aldrig har eksisteret?«
Om det præjudicielle spørgsmål
12
I henhold til artikel 99 i Domstolens procesreglement kan Domstolen, såfremt besvarelsen af et præjudicielt spørgsmål klart kan udledes af retspraksis, eller såfremt besvarelsen af et sådant spørgsmål ikke giver anledning til nogen rimelig tvivl, til enhver tid på forslag fra den refererende dommer og efter at have hørt generaladvokaten beslutte at træffe afgørelse ved begrundet kendelse.
13
Denne bestemmelse skal anvendes i nærværende sag.
14
Med det præjudicielle spørgsmål ønsker den forelæggende ret nærmere bestemt oplyst, om artikel 2, litra b), i forordning nr. 261/2004 skal fortolkes således, at et luftfartsselskab kan kvalificeres som et »transporterende luftfartsselskab« som omhandlet i denne, hvis passageren har indgået en kontrakt med en rejsearrangør om en bestemt flyvning med et flynummer og en dato, der skal foretages af dette luftfartsselskab, uden at luftfartsselskabet nogensinde har planlagt en flyvning med dette flynummer på denne dato.
15
Ifølge ordlyden af artikel 2, litra b), i forordning nr. 261/2004 skal begrebet »transporterende luftfartsselskab« forstås som »et lufttrafikforetagende, der udfører eller har til hensigt at udføre en flyvning i henhold til en kontrakt med en passager eller på vegne af en juridisk eller fysisk person, der har kontrakt med denne passager«.
16
Denne definition stiller således to kumulative betingelser for, at et luftfartsselskab kan kvalificeres som et »transporterende luftfartsselskab«, dels vedrørende gennemførelsen af den pågældende flyvning, dels vedrørende eksistensen af en kontrakt indgået med en passager (dom af 4.7.2018, Wirth m.fl., C-532/17, EU:C:2018:527, præmis 18).
17
For så vidt angår den første betingelse er det med henblik herpå begrebet »flyvning«, som udgør det centrale element. Domstolen har således allerede fastslået, at dette begreb skal forstås som »en transporthandling med fly, som således udgør en »enhed«, så at sige, og som udføres af et luftfartsselskab, der fastlægger sin rute« (dom af 4.7.2018, Wirth m.fl., C-532/17, EU:C:2018:527, præmis 19 og den deri nævnte retspraksis).
18
Det følger heraf, at det luftfartsselskab, som i forbindelse med sine passagertransportaktiviteter træffer afgørelse om at udføre en præcis flyvning, herunder fastlægger både ruten og tidsplanen herfor, og om herved at give de pågældende et tilbud om lufttransport, skal anses for at være det transporterende luftfartsselskab. Vedtagelsen af en sådan afgørelse indebærer nemlig, at dette luftfartsselskab påtager sig ansvaret for gennemførelsen af den nævnte flyvning, herunder bl.a. for en eventuel aflysning af denne eller for dennes væsentlige forsinkelse ved ankomsten (jf. i denne retning dom af 4.7.2018, Wirth m.fl., C-532/17, EU:C:2018:527, præmis 20).
19
Når et luftfartsselskab imidlertid ikke træffer en sådan afgørelse om at gennemføre en bestemt flyvning og ikke giver et tilbud om lufttransport, kan det ikke anses for at have til hensigt at gennemføre en sådan flyvning i henhold til artikel 2, litra b), i forordning nr. 261/2004, således at det ikke vil kunne klassificeres som et »transporterende luftfartsselskab« som omhandlet i denne bestemmelse.
20
Denne situation er dog forskellig fra den, hvor der foreligger et tilbud fra luftfartsselskabet, men som er genstand for efterfølgende ændringer fra luftfartsselskabets side, hvilket i givet fald giver anledning til en forsinkelse eller aflysning af en flyvning.
21
Domstolen har i forhold til sidstnævnte situation således allerede fastslået, at et luftfartsselskab, der har fremsat et tilbud om lufttransport, der svarer til rejsearrangørens tilbud inden for rammerne af dennes forhold til passageren, selv om ændringer i forhold til dette tilbud kan opstå, skal anses for at være udtryk for en hensigt om at udføre en flyvning som omhandlet i artikel 2, litra b), i forordning nr. 261/2004, således at selskabet kan klassificeres som et »transporterende luftfartsselskab« i denne bestemmelses forstand (jf. i denne retning dom af 21.12.2021, Azurair m.fl., C-146/20, C-188/20, C-196/20 og C-270/20, EU:C:2021:1038, præmis 59 og 62).
22
Det tilkommer den forelæggende ret, som alene har kompetence til at vurdere sagens faktiske omstændigheder, at efterprøve, om Eurowings i lyset af overvejelserne i denne kendelses præmis 18 og 21 ikke havde afgivet noget tilbud om lufttransport eller havde afgivet et, som den efterfølgende efter omstændighederne havde ændret.
23
Det skal tilføjes, at i tilfælde af, at luftfartsselskabet ikke har status som »transporterende luftfartsselskab« som omhandlet i artikel 2, litra b), i forordning nr. 261/2004, således at det ikke har pligt til at betale kompensation i henhold til denne forordning, mister passageren ikke retten til i overensstemmelse med national ret at anlægge sag mod sin medkontrahent, nemlig i dette tilfælde rejsearrangøren, for at kræve erstatning for den skade, der er lidt som følge af rejsearrangørens handling.
24
På baggrund af det ovenstående skal det forelagte spørgsmål besvares således, at artikel 2, litra b), i forordning nr. 261/2004 skal fortolkes således, at et luftfartsselskab ikke kan klassificeres som »transporterende luftfartsselskab« i denne bestemmelses forstand, når passageren har indgået en kontrakt med en rejsearrangør for en bestemt flyvning, der er forsynet med et flynummer og en dato, der efter hensigten skal udføres af dette luftfartsselskab, uden at sidstnævnte nogensinde har planlagt en flyvning under dette nummer og på denne dato, men kan anses for et »transporterende luftfartsselskab« i den nævnte bestemmelses forstand, når selskabet har afgivet et tilbud, som efter omstændighederne har været genstand for efterfølgende ændringer fra selskabets side.
Sagsomkostninger
25
Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgør et led i den sag, der verserer for den forelæggende ret, tilkommer det denne at træffe afgørelse om sagsomkostningerne.
På grundlag af disse præmisser kender Domstolen (Ottende Afdeling) for ret:
Artikel 2, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 261/2004 af 11. februar 2004 om fælles bestemmelser om kompensation og bistand til luftfartspassagerer ved boardingafvisning og ved aflysning eller lange forsinkelser og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 295/91
skal fortolkes således, at
et luftfartsselskab ikke kan kvalificeres som et »transporterende luftfartsselskab« i denne bestemmelses forstand, når passageren har indgået en kontrakt med en rejsearrangør for en bestemt flyvning, der er forsynet med et flynummer og en dato, der efter hensigten skal udføres af dette luftfartsselskab, uden at sidstnævnte nogensinde har planlagt en flyvning under dette nummer og på denne dato, men kan anses for et »transporterende luftfartsselskab« i den nævnte bestemmelses forstand, når selskabet har afgivet et tilbud, som efter omstændighederne har været genstand for efterfølgende ændringer fra selskabets side.
Underskrifter
(
*1
) – Processprog: tysk.