62017CJ0663_RES
Forenede sager C-663/17 P, C-665/17 P og C-669/17 P
Den Europæiske Centralbank (ECB) m.fl.
mod
Trasta Komercbanka AS m.fl.
Domstolens dom (Store Afdeling) af 5. november 2019
»Appel – formaliteten – en parts repræsentation for Domstolen – fuldmagt til advokat – tilbagekaldelse af fuldmagten foretaget af likvidatoren for det appellerende selskab – det appellerende selskabs ledelsesorgans fortsættelse af sagen – Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder – artikel 47 – adgang til effektive retsmidler – forordning (EU) nr. 1024/2013 – tilsyn med kreditinstitutter – afgørelse om inddragelse af et kreditinstituts tilladelse – annullationssøgsmål ved Den Europæiske Unions Ret – formaliteten – spørgsmålet, om aktionærerne i det selskab, hvis tilladelse er blevet inddraget, er umiddelbart berørt«
Retslig procedure – parternes repræsentation – søgsmål anlagt af en privat juridisk person – fuldmagt til advokat – kreditinstitut, som er sat under likvidation efter afgørelse truffet af Den Europæiske Centralbank om inddragelse af dets tilladelse – tilbagekaldelse af advokatens fuldmagt foretaget af likvidatoren for kreditinstituttet – fortsættelse af det annullationssøgsmål til prøvelse af denne afgørelse om inddragelse af tilladelsen, som er anlagt af kreditinstituttets tidligere ledelsesorgan – likvidator, som befinder sig i en interessekonflikt – kreditinstituttets grundlæggende ret til en effektiv domstolsbeskyttelse – spørgsmålet, om søgsmålet kan antages til realitetsbehandling
(Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, art. 47)
(jf. præmis 57, 59-62 og 69-79)
Annullationssøgsmål – fysiske eller juridiske personer – retsakter, som berører dem umiddelbart og individuelt – betingelsen om at være umiddelbart berørt – kriterier – afgørelse om inddragelse af et kreditinstituts tilladelse – bedømmelse af den eventuelt umiddelbare karakter af denne afgørelses virkninger på retsstillingen for kreditinstituttets aktionærer – aktionærernes ret til at modtage udbytte og deltage i ledelsen af kreditinstituttet ikke berørt – ikke umiddelbart berørt – afvisning
(Art. 263, stk. 4, TEUF)
(jf. præmis 102-115)
Resumé
Ansvaret for at tilbagekalde den fuldmagt, som er meddelt advokaten for et kreditinstitut, der er sat under likvidation efter en afgørelse truffet af ECB om inddragelse af dets tilladelse, med henblik på anlæggelse af søgsmål ved Unionens retsinstanser til prøvelse af denne afgørelse, kan ikke overdrages til en likvidator, som befinder sig i en interessekonflikt, uden at der gøres indgreb i dette kreditinstituts grundlæggende ret til en effektiv domstolsbeskyttelse som sikret ved EU-retten
I dommen i sagen ECB mod Trasta Komercbanka m.fl. (forenede sager C-663/17 P, C-665/17 P og C-669/17 P) af 5. november 2019 ophævede Domstolen (Store Afdeling) en kendelse afsagt af Retten (
1
), hvorved denne for det første fastslog, at eftersom det appellerende selskab ikke længere var repræsenteret af en advokat med en behørigt udstedt fuldmagt som omhandlet i procesreglementet (
2
), var det ufornødent at træffe afgørelse i det søgsmål, som var anlagt af selskabet med påstand om annullation af Den Europæiske Centralbanks (ECB) afgørelse om inddragelse af dets tilladelse (
3
), og for det andet delvis forkastede ECB’s formalitetsindsigelse, for så vidt som den vedrørte det søgsmål, som var anlagt af de øvrige appellanter, nemlig flere aktionærer i dette selskab.
Det appellerende selskab, Trasta Komercbanka, er et lettisk kreditinstitut, som leverer finansielle tjenesteydelser i henhold til en tilladelse, som er meddelt det af finans- og kapitalmarkedskommissionen (herefter »FKMK«). Efter at ECB havde modtaget et forslag fra FKMK om at inddrage det appellerende selskabs tilladelse, og efter at have indhentet dettes bemærkninger vedtog ECB den 3. marts 2016 den omtvistede afgørelse (
4
). Den 14. marts 2016 traf den kompetente lettiske ret på FKMK’s begæring afgørelse om at indlede likvidationsbehandling af det appellerende selskab og udnævnte en likvidator. Ved en afgørelse, som ikke kan appelleres, afviste denne ret ligeledes kreditinstituttets anmodning om, at dets ledelsesorgan kunne opretholde sin repræsentationsbeføjelse med hensyn til indgivelse af en anmodning om revision til ECB’ administrative klagenævn (
5
) og iværksættelse af et søgsmål til prøvelse af den omtvistede afgørelse ved Unionens retsinstanser. Den 17. marts 2016 blev en meddelelse om indledning af likvidationsbehandling af det appellerende selskab og om, at likvidatoren trådte i dette kreditinstituts ledelses sted, offentliggjort i Republikken Letlands officielle tidende. Samme dag traf likvidatoren beslutning om at tilbagekalde alle fuldmagter, som var udstedt af det appellerende selskab. Den 21. marts 2016 offentliggjorde en notar en meddelelse om tilbagekaldelse af alle fuldmagter udstedt før den 17. marts 2016 i den officielle tidende. Efter at det appellerende selskabs anmodning om revision af den omtvistede afgørelse var blevet afslået, anlagde dette selskab og flere af dets aktionærer den 13. maj 2016 et søgsmål ved Retten med påstand om annullation af den omtvistede afgørelse. ECB fremsatte en formalitetsindsigelse mod dette søgsmål.
Domstolen fastslog med hensyn til appellen i sag C-669/17 P, for så vidt som den var anlagt af det appellerende selskab, at Retten begik en retlig fejl, da den fastslog, at anvendelsen af lettisk ret ikke førte til en tilsidesættelse af dette selskabs ret til en effektiv domstolsbeskyttelse, og da den udledte, at den advokat, som havde anlagt søgsmålet for Retten på vegne af det appellerende selskab, ikke længere havde en fuldmagt i dette selskabs navn, som var behørigt udstedt af en person med beføjelse hertil, eftersom den pågældendes procesfuldmagt var blevet tilbagekaldt af likvidatoren. I denne forbindelse fremhævede Domstolen forbindelserne mellem FKMK og likvidatoren, som var kendetegnet ved et tillidsforhold, og denne kommissions rolle i vedtagelsen af den omtvistede afgørelse. Disse forhold havde, sammenholdt med FKMK’s kompetence til at begære likvidatoren afskediget, såfremt FKMK ikke længere havde tillid til den pågældende, den konsekvens, at likvidatoren befandt sig i en interessekonflikt, og at ansvaret for en eventuel tilbagekaldelse af den fuldmagt, som var udstedt til det appellerende selskabs advokat med henblik på anlæggelse af et søgsmål til prøvelse af denne afgørelse ved Unionens retsinstanser, ikke kunne overdrages til likvidatoren, uden at der blev gjort indgreb i dette selskabs ret til en effektiv domstolsbeskyttelse som omhandlet i artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. Eftersom det søgsmål, som var anlagt af det appellerende selskab, kunne antages til realitetsbehandling, og eftersom appellanten måtte gives medhold, traf Domstolen bestemmelse om hjemvisning af denne sag til Retten, med henblik på at denne træffer afgørelse i det søgsmål, som er anlagt af Trasta Komercbanka. Med hensyn til appellerne i sagerne C-663/17 P og C-665/17 P, anlagt af henholdsvis ECB og Kommissionen, fastslog Domstolen, at Retten begik en retlig fejl, da den fandt, at aktionærerne i det appellerende selskab var umiddelbart berørt af den omtvistede afgørelse. Ved at give forrang til et fejlagtigt kriterium vedrørende »styrken« af den omtvistede afgørelses virkninger foretog Retten nemlig for det første ikke den bedømmelse af den eventuelt umiddelbare karakter af denne afgørelses virkninger på retsstillingen for det appellerende selskabs aktionærer, som det påhvilede den at foretage. For det andet tog Retten med urette hensyn til virkninger af den omtvistede afgørelse for situationen for aktionærerne i dette selskab, som ikke var retlige, men økonomiske. Aktionærernes ret til at modtage udbytte og deltage i ledelsen af det appellerende selskab som et selskab oprettet i henhold til lettisk ret blev imidlertid ikke umiddelbart berørt af den omtvistede afgørelse, idet likvidationsbehandlingen af Trasta Komercbanca skyldtes en retsafgørelse truffet på grundlag af en bestemmelse i lettisk ret, som ikke er fastsat i EU-reglerne. Domstolen fastslog derfor, at eftersom aktionærerne i dette selskab ikke var umiddelbart berørt af den omtvistede afgørelse som omhandlet i artikel 263, stk. 4, TEUF, skulle ECB’s formalitetsindsigelse tiltrædes, for så vidt som den vedrørte disse aktionærers søgsmål, og dermed skulle dette søgsmål afvises.
(
1
) – Kendelse af 12.9.2017, Fursin m.fl. mod ECB (T-247/16, ikke trykt i Sml., EU:T:2017:623).
(
2
) – Artikel 51, stk. 3, i Rettens procesreglement fastsætter, at advokaterne, når den part, de repræsenterer, er en privat juridisk person, skal indlevere en fuldmagt udstedt af denne private juridiske person til Rettens Justitskontor.
(
3
) – Afgørelse ECB/SSM/2016 – 529900WIP0INFDAWTJ81/1 WOANCA-2016-0005 af 3.3.2016 om inddragelse af tilladelse meddelt Trasta Komercbanka. Denne tilladelse består i en banklicens. I Rådets forordning (EU) nr. 1024/2013 af 15.10.2013 om overdragelse af specifikke opgaver til Den Europæiske Centralbank i forbindelse med politikker vedrørende tilsyn med kreditinstitutter (EUT 2013, L 287, s. 63) er ordet »tilladelse« anvendt.
(
4
) – Den omtvistede afgørelse blev vedtaget på grundlag af artikel 4, stk. 1, litra a), og artikel 14, stk. 5, i forordning nr. 1024/2013.
(
5
) – Dette klagenævn er omhandlet i artikel 24 i forordning nr. 1024/2013.