62021CJ0455
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (ötödik tanács)
2023. június 8. (
*1
)
„Előzetes döntéshozatal – Fogyasztóvédelem – 93/13/EGK irányelv – A fogyasztókkal kötött szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételek – A 2. cikk b) pontja – A »fogyasztó« fogalma – Olyan törzsvásárlói rendszerhez való csatlakozásról szóló szerződés, amely áruk és szolgáltatások harmadik személy eladóktól vagy szolgáltatóktól történő beszerzése esetén bizonyos pénzügyi előnyök megszerzését teszi lehetővé”
A C‑455/21. sz. ügyben,
az EUMSZ 267. cikk alapján benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem tárgyában, amelyet a Tribunalul Olt (Olt megyei törvényszék, Románia) a Bírósághoz 2021. július 23‑án érkezett, 2021. május 27‑i határozatával terjesztett elő az
OZ
és
a Lyoness Europe AG
között folyamatban lévő eljárásban,
A BÍRÓSÁG (ötödik tanács),
tagjai: E. Regan tanácselnök, D. Gratsias, M. Ilešič, I. Jarukaitis és Csehi Z. (előadó) bírák,
főtanácsnok: T. Ćapeta,
hivatalvezető: A. Calot Escobar,
tekintettel az írásbeli szakaszra,
figyelembe véve a következők által előterjesztett észrevételeket:
–
OZ, személyesen,
–
a Lyoness Europe AG képviseletében R. Boanţă, M. Doibani, I. Palenciuc, I. Postolachi és I. Stănciulescu avocați,
–
a román kormány képviseletében E. Gane és L. Liţu, meghatalmazotti minőségben,
–
az olasz kormány képviseletében G. Palmieri, meghatalmazotti minőségben, segítője: G. Greco avvocato dello Stato,
–
az Európai Bizottság képviseletében A. Boitos és N. Ruiz García, meghatalmazotti minőségben,
tekintettel a főtanácsnok meghallgatását követően hozott határozatra, miszerint az ügy elbírálására a főtanácsnok indítványa nélkül kerül sor,
meghozta a következő
Ítéletet
1
Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem a fogyasztókkal kötött szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételekről szóló, 1993. április 5‑i 93/13/EGK tanácsi irányelv (HL 1993. L 95., 29. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 2. kötet, 288. o.) 2. cikke b) pontjának az értelmezésére irányul.
2
E kérelmet az OZ és a Lyoness Europe AG között egy olyan törzsvásárlói rendszerhez való csatlakozásról szóló szerződés általános szerződési feltételeiben szereplő bizonyos kikötések tárgyában folyamatban lévő jogvita keretében terjesztették elő, amely törzsvásárlói rendszer áruk és szolgáltatások harmadik személyektől történő beszerzése esetén bizonyos pénzügyi előnyök megszerzését teszi lehetővé.
Jogi háttér
Az uniós jog
A 93/13 irányelv
3
A 93/13 irányelv ötödik, hatodik és tizedik preambulumbekezdése így szól:
„mivel általában a fogyasztók nem ismerik azokat a jogszabályokat, amelyek saját országukon kívüli tagállamokban az áruk értékesítésére és szolgáltatások nyújtására vonatkozó szerződéseket szabályozzák; mivel ezen ismeretek hiánya visszatarthatja a fogyasztókat attól, hogy közvetlenül egy másik tagállamban szerezzenek be árukat és vegyenek igénybe szolgáltatásokat;
mivel a belső piac létrehozásának megkönnyítése érdekében, valamint az állampolgárok fogyasztóként történő megóvása érdekében, amikor nem a saját országuk, hanem más tagállamok jogszabályai által szabályozott szerződésekkel szereznek be árukat vagy vesznek igénybe szolgáltatásokat, lényeges hogy e szerződésekből töröljék a tisztességtelen feltételeket;
[…]
mivel a fogyasztók hatékonyabb védelme a tisztességtelen feltételekre vonatkozó egységes jogszabályok elfogadásával érhető el; mivel e jogszabályokat az eladók és szolgáltatók, valamint a fogyasztók közötti valamennyi szerződésre alkalmazni kell; mivel ennélfogva a munkavállalási szerződéseket, az öröklési jog, a családi jog, valamint a gazdasági társaságok létrehozásával és létesítő okiratával kapcsolatos szerződéseket ki kell zárni ennek az irányelvnek a hatályából”.
4
Ezen irányelv 1. cikkének (1) bekezdése értelmében:
„Ennek az irányelvnek az a célja, hogy közelítse a tagállamoknak az eladó vagy szolgáltató és fogyasztó között kötött szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételekre vonatkozó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseit.”
5
Az említett irányelv 2. cikke a következőképpen fogalmaz:
„Ennek az irányelvnek az alkalmazásában:
[…]
b)
»fogyasztó«: minden olyan természetes személy, aki az ezen irányelv hatálya alá tartozó szerződések keretében olyan célból jár el, amely kívül esik saját szakmája, üzleti tevékenysége vagy foglalkozása körén;
c)
»eladó vagy szolgáltató«: minden olyan természetes vagy jogi személy, aki vagy amely az ezen irányelv hatálya alá tartozó szerződések keretében saját szakmája, üzleti tevékenysége vagy foglalkozása körében cselekszik, függetlenül attól, hogy az köz‑ vagy magánjellegű.”
6
Ugyanezen irányelv 3. cikkének (1) bekezdése kimondja, hogy „[e]gyedileg meg nem tárgyalt szerződési feltétel abban az esetben tekintendő tisztességtelen feltételnek, ha a jóhiszeműség követelményével ellentétben a felek szerződésből eredő jogaiban és kötelezettségeiben jelentős egyenlőtlenséget idéz elő a fogyasztó kárára”.
7
A 93/13 irányelv 6. cikke a következőképpen rendelkezik:
„(1)   A tagállamok előírják, hogy fogyasztókkal kötött szerződésekben az eladó vagy szolgáltató által alkalmazott tisztességtelen feltételek a saját nemzeti jogszabályok rendelkezései szerint nem jelentenek kötelezettséget a fogyasztóra nézve, és ha a szerződés a tisztességtelen feltételek kihagyásával is teljesíthető, a szerződés változatlan feltételekkel továbbra is köti a feleket.
(2)   A tagállamok a szükséges intézkedések megtételével gondoskodnak arról, hogy ha a szerződés szoros kapcsolatban áll a tagállamok területével, a fogyasztó ne veszítse el az ezen irányelv által biztosított védelmet annak következtében, hogy nem tagállam jogát jelölik ki a szerződésre alkalmazandó jogként.”
A „Róma I” rendelet
8
A szerződéses kötelezettségekre alkalmazandó jogról („Róma I”) szóló, 2008. június 17‑i 593/2008/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2008. L 177., 6. o.; helyesbítés: HL 2009. L 309., 87. o.; a továbbiakban: „Róma I” rendelet) (7) és (25) preambulumbekezdése értelmében:
„(7)
E rendelet tárgyi hatályának és rendelkezéseinek összhangban kell lenniük a polgári és kereskedelmi ügyekben a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról szóló, a 2000. december 22‑i 44/2001/EK tanácsi rendelettel [(HL 2001. L 12., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 19. fejezet, 4. kötet, 42. o.; helyesbítések: HL 2006. L 242., 6. o., HL 2011. L 124., 47. o.)] […].
[…]
(25)
A fogyasztók védelmére a szokásos tartózkodási hely szerinti ország olyan szabályainak kell vonatkozniuk, amelyektől megállapodás útján nem lehet eltérni, feltéve, hogy a fogyasztói szerződés a vállalkozónak abban az országban folytatott üzleti vagy szakmai tevékenysége alapján jött létre. […]”
9
E rendelet „A jogválasztás szabadsága” című 3. cikkének (1) bekezdése a következőket írja elő:
„A szerződésre a felek által választott jog az irányadó. […]”
10
Az említett rendelet „Fogyasztói szerződések” című 6. cikke értelmében:
„(1)   A 5. és 7. cikk sérelme nélkül egy olyan szerződésre, amelyet egy természetes személy üzleti vagy szakmai tevékenységén kívüli célra (»a fogyasztó«) kötött egy másik, az üzleti vagy szakmai tevékenysége gyakorlásának keretében eljáró személlyel (»a vállalkozó«), annak az országnak a joga az irányadó, ahol a fogyasztó szokásos tartózkodási helye található, feltéve, hogy a vállalkozó:
a)
üzleti vagy szakmai tevékenységét abban az országban folytatja, ahol a fogyasztó szokásos tartózkodási helye található; vagy
b)
minden más esetben ilyen jellegű tevékenységei ebbe az országba vagy az ezen országot is magában foglaló országokba irányulnak,
és a szerződés e tevékenységekkel kapcsolatos.
(2)   Az (1) bekezdés ellenére, a felek a 3. cikknek megfelelően megválaszthatják az alkalmazandó jogot azon szerződésükre, amely megfelel az (1) bekezdés követelményeinek. A felek jogválasztása azonban nem eredményezheti azt, hogy a fogyasztót megfosztják az olyan rendelkezések által biztosított védelemtől, amelyektől – az (1) bekezdés alapján jogválasztás hiányában alkalmazandó jog értelmében – megállapodás útján nem lehet eltérni.
[…]”
A román jog
11
A 93/13 irányelvet a 2000. november 6‑i Legea no 193/2000 privind clauzele abuzive din contractele încheiate între profesioniști și consumatori (az eladók vagy szolgáltatók és a fogyasztók közötti szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételekről szóló 193/2000. sz. törvény; Monitorul Oficial al României, I. rész, 560. sz., 2000. november 10.) alapügyre alkalmazandó változata (a továbbiakban: 193/2000. sz. törvény) ültette át a román jogba.
12
A 193/2000. sz. törvény 1. cikke értelmében:
„(1)   Minden olyan szerződésnek, amelyet eladó vagy szolgáltató köt fogyasztóval termékértékesítés vagy szolgáltatásnyújtás céljából, olyan világos és egyértelmű szerződési feltételeket kell tartalmaznia, amelyek megértéséhez nem szükséges szakismeret.
(2)   A szerződési feltételek értelmezésével kapcsolatos kétség esetén e feltételeket a fogyasztó javára kell értelmezni.
(3)   Tilos tisztességtelen feltételek kikötése az eladó vagy szolgáltató fogyasztóval kötött szerződéseiben.”
13
A 193/2000. sz. törvény 2. cikke szerint:
„(1)   »Fogyasztó« minden olyan természetes személy vagy természetes személyek társulást alkotó olyan csoportja, aki vagy amely az e törvény hatálya alá tartozó szerződés alapján olyan célból jár el, amely kívül esik saját kereskedelmi, ipari vagy termelői, kézműipari vagy szakmai tevékenysége körén.
(2)   »Eladó vagy szolgáltató« minden olyan – engedéllyel rendelkező – természetes vagy jogi személy, aki vagy amely az e törvény hatálya alá tartozó szerződés alapján kereskedelmi, ipari vagy termelői, kézműipari vagy szakmai célú tevékenységet folytat, valamint bármely más olyan személy, aki ugyanezen célból az említett személy nevében vagy megbízásából jár el.”
Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
14
Az alapeljárás felperese, OZ gépészmérnök természetes személy. OZ nem folytat kereskedelmi tevékenységet szakmai alapon.
15
OZ az alapeljárás alperesével, a Lyoness Europe‑pal a Lyoness rendszerhez való csatlakozásról szóló szerződést (a továbbiakban: csatlakozási szerződés) kötött. A Lyoness rendszer lehetővé teszi többek között kedvező vásárlási feltételek igénybevételét visszatérítések, jutalékok és egyéb promóciós előnyök formájában. E rendszer keretében a „hűséges vásárlók” termékeket és szolgáltatásokat szerezhetnek be az alapügy alperesével szerződéses kapcsolatban álló eladóktól vagy szolgáltatóktól. E rendszer tagjai közvetítői szerepet is betölthetnek más személyek e rendszerhez való csatlakozása során. A csatlakozási szerződés szerint az alapeljárás felei közötti szerződéses jogviszonyra a svájci jogot kell alkalmazni.
16
Az alapeljárás felperese, mivel úgy ítélte meg, hogy „A Lyoness ügyfeleknek szóló általános szerződési feltételek” címet viselő csatlakozási szerződésnek (annak 2009. novemberi változata), valamint annak „Lyoness visszatérítések és fizetési módok” című mellékletének több kikötése is„tisztességtelen” a 193/2000. sz. törvény 1. cikkének (3) bekezdése értelmében, a Judecătoria Slatinához (slatinai körzeti bíróság, Románia) fordult annak érdekében, hogy az utóbbi állapítsa meg, hogy e rendelkezések tiltottak e rendelkezés értelmében.
17
2020. december 9‑i ítéletével a Judecătoria Slatina (slatinai körzeti bíróság) elutasította az alapeljárás felperesének keresetét azzal az indokkal, hogy a csatlakozási szerződés nem tartozik a 193/2000. sz. törvény hatálya alá, és különösen, hogy e felperes nem felel meg az ahhoz szükséges feltételeknek, hogy az e törvény értelmében vett „fogyasztónak” minősüljön.
18
E bíróság úgy ítélte meg, hogy a csatlakozási szerződés értelmében az alapeljárás alperese és partnerei „nemzetközi beszerzési célú társulásnak” minősülnek, amelynek keretében a résztvevők visszatérítés, jutalék és egyéb előnyök formájában kedvező beszerzési feltételekben részesülhettek, mivel a termékértékesítést és a szolgáltatásnyújtást közvetlenül az alapügy alperesével szerződéses jogviszonyban álló kereskedelmi partnerek biztosítják. Ezenkívül úgy ítélte meg, hogy az alapeljárás alperese szolgáltatásai révén arra szorítkozott, hogy közvetítői szerepet töltsön be az egyes kereskedelmi partnerek szolgáltatásai tekintetében, részben számszerűsítse e szolgáltatásokat, és megrendelje a „Lyoness kuponokat”, amelyek lehetővé teszik áruk és szolgáltatások e kereskedelmi partnerektől való beszerzését. Végül a Judecătoria Slatina (slatinai körzeti bíróság) szerint az alapeljárás felei a csatlakozási szerződés keretében kölcsönösen pénzügyi előnyöket biztosítanak egymásnak.
19
Az alapeljárás felperese a 2020. december 9‑i ítélettel szemben fellebbezést nyújtott be a kérdést előterjesztő bírósághoz. Azt állítja, hogy a csatlakozási szerződés a 193/2000. sz. törvény és a 93/13 irányelv hatálya alá tartozik. Pontosítja, hogy e szerződés keretében nem az e törvény értelmében vett „kereskedelmi, ipari vagy termelési, kézműipari vagy szakmai tevékenységekkel” kapcsolatos célból járt el, és soha nem végzett szakmai tevékenységként ilyen tevékenységeket. Hozzáteszi, hogy csak az említett szerződés értelmében vett „nemzetközi beszerzési célú társulás” létezik, és e társulásnak csak gazdasági társaságok, nevezetesen az alapeljárás alperese, partnertársaságai és kereskedelmi partnerei a tagjai. A „hű ügyfelek” kizárólag az e kereskedelmi partnerektől beszerzett áruk és szolgáltatások tekintetében jogosultak részt venni e társulásban. Az alapeljárás felperese továbbá azt állítja, hogy a csatlakozási szerződésből nem tűnik ki, hogy az az alapeljárás alperese javára jutalékokat, árengedményeket és egyéb pénzügyi előnyöket állapítana meg, és hogy olyan természetes személyként, aki nem a szakmai tevékenységéhez kapcsolódó célból járt el, egyébként sincs lehetősége arra, hogy az alperesnek pénzügyi előnyöket kínáljon. Egyébiránt az ilyen tevékenység gyakorlásához engedélyek előzetes megszerzése és az e tekintetben előírt előzetes nyilvántartásba vétel szükséges.
20
A kérdést előterjesztő bíróság előtti eljárásban az alapeljárás alperese azt állítja, hogy az alapeljárás felperese nem minősül a 193/2000. sz. törvény értelmében vett „fogyasztónak”. Úgy véli, hogy a Lyoness rendszer működésének megfelelően az alapeljárás felperese saját gazdasági tevékenységét függetlenül és rendszeresen saját gazdasági és pénzügyi forrásaival végzi. Így álláspontja szerint az alapeljárás felperese kereskedelmi tevékenységekben vesz részt abból a célból, hogy „passzív jövedelem” formájában nyereséget érjen el, és nem kizárólag árengedményeket kíván kapni. Ezenkívül az alapeljárás alperese arra hivatkozik, hogy a Lyoness rendszerbe való belépés ingyenes, és hogy e rendszeren belül valamely tag későbbi tevékenysége nem függ semmiféle fizetéstől. Pontosítja, hogy az említett rendszer tagjai által befizetett pénzösszegek a saját jövőbeli vásárlásaik előlegének minősülnek, és hogy az egyetlen kötelezettségük az, hogy ezeket az összegeket a törzsvásárlói program keretében használják fel, valamint hogy a kereskedelmi partnereitől vásároljanak. A Lyoness rendszer és annak tagjai kölcsönös haszonszerzés céljából vásárlói közösségnek minősülnek. Az alapeljárás alperese szerint az alapeljárás felperese a Lyoness rendszerben való tagságához kapcsolódó előnyöket élvezte, nevezetesen a saját beszerzései utáni visszatérítéseket, az ajánlott tagok vásárlásaihoz kapcsolódó széles körű előnyöket („barátságbónusz”), valamint a tagság által biztosított előnyöket.
21
A kérdést előterjesztő bíróság nem osztja a 2020. december 9‑i ítéletben alkalmazott megközelítést az alapügy felperesének a 193/2000. sz. törvény értelmében vett „fogyasztó” státuszát illetően.
22
E körülmények között a Tribunalul Olt (Olt megyei törvényszék, Románia) úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjeszti a Bíróság elé:
„1)
Úgy kell‑e értelmezni a 93/13 irányelv 2. cikkének b) pontját, hogy az a természetes személy, aki hidraulikus és pneumatikus gépekre szakosodott gépészmérnök (és nem folytat kereskedelmi tevékenységet e szakmai minőségében, és különösen nem folytat áruk és szolgáltatások beszerzésére irányuló tevékenységet viszonteladás és/vagy közvetítés céljából), és aki egy kereskedelmi társasággal (eladó vagy szolgáltató) csatlakozási megállapodást kötött, amelynek alapján e természetes személy részt vehet a fent említett társaság által létrehozott vásárlóközösségben a Lyoness rendszer formájában (ez a rendszer lehetővé teszi bevételek szerzését a vásárlások utáni visszatérítések, jutalékok és egyéb promóciós kedvezmények formájában), árukat és szolgáltatásokat vásárolhat azon kereskedőknél, akik e társasággal állnak szerződéses jogviszonyban (az ún. Lyoness kereskedelmi partnerek), és a Lyoness rendszer keretében más személyek vonatkozásában közvetítési tevékenységet végezhet (az ún. potenciális törzsvásárlók), e rendelkezés értelmében »fogyasztónak« tekinthető azon szerződési feltétel ellenére, amely előírja, hogy a Lyoness és az ügyfél közötti szerződéses jogviszonyra kizárólag a svájci jogot kell alkalmazni, függetlenül az ügyfél lakóhelyétől, a hatékony fogyasztóvédelem érdekében?
2)
Úgy kell‑e értelmezni a 93/13 irányelv 2. cikkének b) pontját, hogy e rendelkezés értelmében »fogyasztónak« tekinthető az a személy, aki az eladóval vagy szolgáltatóval kettős célú szerződést kötött, nevezetesen amikor olyan célokból kötötték a szerződést, amelyek részben e természetes személy kereskedelmi, gazdasági vagy szakmai tevékenysége körébe, részben e tevékenységeken kívül esnek, és e természetes személy kereskedelmi, gazdasági vagy szakmai célja nem bír meghatározó súllyal a szerződések általános összefüggésében?
3)
Az előző kérdésre adandó igenlő válasz esetén melyek azok a fő szempontok, amelyeket annak meghatározása céljából kell alkalmazni, hogy e természetes személy kereskedelmi, gazdasági vagy szakmai célja meghatározó jelentőséggel bír‑e a szerződés általános összefüggésében?”
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekről
Az elfogadhatóságról
23
A román kormány kétségeinek ad hangot az előzetes döntéshozatal iránti kérelem elfogadhatóságát illetően. Az alapeljárás tényállását ugyanis a kérdést előterjesztő bíróság kérelmében nagyon röviden ismerteti, megsértve ezzel a Bíróság eljárási szabályzatának 94. cikkét. Ezenkívül e kérelem nem tartalmazza azokat az információkat, amelyek e tények megfelelő megértéséhez szükségesek annak érdekében, hogy a Bíróság a feltett kérdésekre hasznos válaszokat adhasson, valamint a felek és az érdekeltek számára, hogy megfelelő észrevételeket tehessenek.
24
A Bíróság állandó ítélkezési gyakorlata szerint az EUMSZ 267. cikkel bevezetett eljárás a Bíróság és a nemzeti bíróságok közötti együttműködés eszköze, amelynek révén az előbbi az utóbbiak által eldöntendő jogviták megoldásához szükséges támpontokat nyújt az uniós jog értelmezése terén (2020. március 26‑iMiasto Łowicz és Prokurator Generalny ítélet, C‑558/18 és C‑563/18, EU:C:2020:234, 44. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
25
Ezen eljárás keretében, amely a nemzeti bíróságok és a Bíróság feladatainak világos szétválasztásán alapul, kizárólag a nemzeti bíróság feladata az alapügy tényállásának megállapítása és megítélése, valamint a nemzeti törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések pontos hatályának meghatározása. A Bíróság kizárólagos feladata az, hogy a kérdést előterjesztő bíróság által ismertetett ténybeli és jogi helyzet figyelembevételével az uniós jog értelmezéséről vagy érvényességéről határozzon annak érdekében, hogy a kérdést előterjesztő bíróság rendelkezésére bocsássa az utóbbi előtt folyamatban lévő jogvita eldöntéséhez hasznos elemeket (2022. január 13‑iBenedetti Pietro e Angelo és társai ítélet, C‑377/19, EU:C:2022:4, 37. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
26
Mivel az előzetes döntéshozatal iránti kérelem az említett eljárás alapjául szolgál, a nemzeti bíróságnak e kérelemben ki kell fejtenie az alapeljárás ténybeli és jogszabályi hátterét, és meg kell adnia a szükséges magyarázatokat az értelmezni kért uniós rendelkezések kiválasztásának okairól, valamint arról a kapcsolatról, amelyet e rendelkezések és az előtte folyamatban lévő jogvitára alkalmazandó nemzeti jog között felállít (lásd ebben az értelemben különösen: 2020. június 4‑iC. F. [Adóellenőrzés] ítélet, C‑430/19, EU:C:2020:429, 23. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
27
Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem tartalmára vonatkozó ezen együttes követelmények kifejezetten szerepelnek az eljárási szabályzat 94. cikkében, amelyeket a kérdést előterjesztő bíróságnak szigorúan tiszteletben kell tartania (2014. július 3‑iTalasca végzés, C‑19/14, EU:C:2014:2049, 21. pont; 2021. szeptember 9‑iToplofikatsia Sofia és társai ítélet, C‑208/20 és C‑256/20, EU:C:2021:719, 20. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat). E követelményeket ezenkívül felidézi az előzetes döntéshozatal iránti kérelmek előterjesztésére vonatkozóan az Európai Unió Bírósága által a nemzeti bíróságok részére megfogalmazott ajánlások (HL 2019. C 380., 1. o.) 13., 15. és 16. pontja is.
28
A jelen ügyben a kérdést előterjesztő bíróság első kérdésével a 93/13 irányelv 2. cikke b) pontjának értelmezésére, közelebbről pedig arra keresi a választ, hogy az a természetes személy, aki egy gazdasági társaság által kialakított olyan rendszerhez való csatlakozásra irányuló szerződést kötött, amely többek között lehetővé teszi, hogy bizonyos pénzügyi előnyökben részesüljön áruk és szolgáltatások e társaság kereskedelmi partnereitől történő beszerzése során, az e rendelkezés értelmében vett „fogyasztónak” tekinthető‑e egy olyan jogvita keretében, amelyben az alapeljárás felperese az e csatlakozási szerződésben szereplő több feltétel – többek között a svájci jogot mint alkalmazandó jogot kijelölő feltétel – ezen irányelv értelmében vett tisztességtelen jellegére hivatkozik.
29
Az első kérdés tehát lényegében a 93/13 irányelv hatályára vonatkozik. Ez a kérdés tehát az alapügy eldöntése szempontjából releváns.
30
Márpedig, röviden bár, a kérdést előterjesztő bíróság az előzetes döntéshozatal iránti kérelemben olyan ténybeli elemekre hivatkozik, amelyek elegendőnek tekinthetők ahhoz, hogy az alapügyben szereplőhöz hasonló rendszerhez való csatlakozásra irányuló szerződés sajátos összefüggésében hasznos választ lehessen adni az első kérdésre.
31
Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem tehát az első kérdés vonatkozásában elfogadható.
32
Ezzel szemben az előzetes döntéshozatal iránti kérelem nem tartalmaz elegendő információt és indokot ahhoz, hogy a Bíróság hasznos választ adhasson a második és a harmadik kérdésre.
33
E két kérdés ugyanis egy természetes személy és az eladó vagy szolgáltató között létrejött „kettős célú szerződésre” vonatkozik, amely részben e természetes személy szakmai tevékenységéhez, részben pedig e szakmai tevékenység körén kívül eső célra irányul, anélkül hogy az előzetes döntéshozatal iránti kérelem olyan elemeket tartalmazna, amelyek arra utalhatnak, hogy a kérdést előterjesztő bíróság ilyen szerződéssel áll szemben. Ezenkívül meg kell állapítani, hogy úgy tűnik, a kérdést előterjesztő bíróság maga is úgy véli, hogy az alapeljárás felperese olyan szerződés részes fele, amelynek keretében szakmai tevékenységétől eltérő célból jár el. Továbbá az előzetes döntéshozatal iránti kérelem nem tartalmazza azon okok ismertetését, amelyek miatt a kérdést előterjesztő bíróságban kérdés merült fel a 93/13 irányelv 2. cikke b) pontjának értelmezésére vonatkozóan egy „kettős célú szerződés” összefüggésében.
34
E körülmények között az előzetes döntéshozatal iránti kérelem a második és a harmadik kérdés vonatkozásában nem felel meg az eljárási szabályzat 94. cikkének a) és c) pontjában foglalt követelményeknek.
35
Ebből következik, hogy az előzetes döntéshozatal iránti kérelmet a második és a harmadik kérdés vonatkozásában elfogadhatatlannak kell tekinteni.
Az ügy érdeméről
36
Első kérdésével a kérdést előterjesztő bíróság lényegében arra vár választ, hogy a 93/13 irányelv 2. cikkének b) pontját akként kell‑e értelmezni, hogy az e rendelkezés értelmében vett „fogyasztó” fogalmába tartozik az a természetes személy, aki valamely gazdasági társaság által kialakított rendszerhez való csatlakozásra irányuló olyan szerződést köt, amely többek között lehetővé teszi, hogy e természetes személy pénzügyi előnyökben részesüljön áruk és szolgáltatások e társaság kereskedelmi partnereitől történő beszerzése során.
37
Előzetesen meg kell állapítani, hogy a jelen esetben a csatlakozási szerződés tartalmaz egy záradékot, amely a svájci jogot jelöli ki alkalmazandó jogként.
38
E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy a „Róma I” rendelet 6. cikkének (1) bekezdése előírja, hogy főszabály szerint a fogyasztói szerződésre „annak az országnak a joga az irányadó, ahol a fogyasztó szokásos tartózkodási helye található”. Mindazonáltal e rendelet 6. cikkének (2) bekezdése főszabály szerint lehetővé teszi az alkalmazandó jog megválasztásáról szóló szerződési feltétel alkalmazását, feltéve hogy e jogválasztás nem fosztja meg a fogyasztót az olyan rendelkezések által biztosított védelemtől, amelyektől – az említett jogválasztás hiányában alkalmazandó jog értelmében – megállapodás útján nem lehet eltérni.
39
Következésképpen az a feltétel, amely valamely harmadik ország jogát jelöli ki a szerződésre alkalmazandó jogként, nem foszthatja meg a fogyasztót a 93/13 irányelv által számára biztosított védelemtől. Így ilyen feltétel fennállása esetén a nemzeti bíróság feladata annak biztosítása, hogy a „Róma I”‑rendelet 6. cikkének (2) bekezdésében és a 93/13 irányelv 6. cikkének (2) bekezdésében előírt védelem biztosított legyen.
40
E tekintetben a Bíróság ismételten kimondta, hogy a 93/13 irányelv által létrehozott védelmi rendszer azon az elven alapszik, hogy a fogyasztó az eladóhoz vagy szolgáltatóhoz képest hátrányos helyzetben van, mind tárgyalási lehetőségei, mind pedig tájékozottsági szintje tekintetében, amely helyzet az eladó vagy szolgáltató által előzetesen meghatározott feltételek elfogadásához vezet, anélkül hogy a fogyasztó befolyásolni tudná ezek tartalmát (2015. szeptember 3‑iCostea ítélet, C‑110/14, EU:C:2015:538, 18. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
41
E hátrányos helyzetre tekintettel ezen irányelv 6. cikkének (1) bekezdése előírja, hogy a tisztességtelen feltételek nem jelentenek kötelezettséget a fogyasztóra nézve. Olyan kógens rendelkezésről van szó, amely arra irányul, hogy a szerződő felek jogai és kötelezettségei tekintetében a szerződés által megállapított formális egyensúlyt a szerződő felek egyenlőségét helyreállító, valódi egyensúllyal helyettesítse (2022. május 17‑iIbercaja Banco ítélet, C‑600/19, EU:C:2022:394, 36. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
42
Ezenkívül az említett irányelv 6. cikkének (2) bekezdése értelmében a tagállamok meghozzák a szükséges intézkedéseket annak biztosítására, hogy a fogyasztót ne fosszák meg az ugyanezen irányelv által biztosított védelemtől „egy harmadik ország jogának a szerződésre alkalmazandó jogként történő megválasztása által, amennyiben a szerződés szoros kapcsolatban áll a tagállamok területével”.
43
Egyébiránt, amint azt a 93/13 irányelv tizedik preambulumbekezdése kimondja, a tisztességtelen feltételekre vonatkozó egységes szabályokat – az e preambulumbekezdésben felsorolt kivételekkel – az ezen irányelv 2. cikkének b) és c) pontjában meghatározott, az eladók és szolgáltatók, valamint a fogyasztók között létrejött „valamennyi szerződésre” alkalmazni kell (2022. október 27‑iS. V. [Társasház] ítélet, C‑485/21, EU:C:2022:839, 22. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
44
A 93/13 irányelv tehát a szerződő felek azon jellemzője szerint határozza meg azokat a szerződéseket, amelyekre alkalmazandó, hogy e szerződő felek szakmai tevékenységük keretében vagy azon kívül járnak‑e el (2019. március 21‑iPouvin és Dijoux ítélet, C‑590/17, EU:C:2019:232, 23. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
45
Ebből következik, hogy amennyiben az eladó vagy szolgáltató és a fogyasztó között létrejött, a 93/13 irányelv tárgyi hatálya alá tartozó szerződés valamely harmadik ország jogát mint alkalmazandó jogot kijelölő feltételt tartalmaz, és a fogyasztó szokásos tartózkodási helye valamely tagállamban van, a nemzeti bíróságnak az ezen irányelvet e tagállam jogrendjébe átültető rendelkezéseket kell alkalmaznia.
46
E bíróság feladata tehát, hogy az ilyen feltétel fennállása ellenére meghatározza, hogy az érintett eladó vagy szolgáltató szerződő fele a 93/13 irányelv 2. cikkének b) pontja értelmében vett „fogyasztónak” tekinthető‑e. Az első kérdést ennek fényében kell megválaszolni.
47
E tekintetben meg kell állapítani, hogy a 93/13 irányelv 2. cikkének b) pontja értelmében „fogyasztó” minden olyan természetes személy, aki az ezen irányelv hatálya alá tartozó szerződések keretében olyan célból jár el, amely kívül esik saját szakmája, üzleti tevékenysége vagy foglalkozása körén.
48
Így az érintett személy „fogyasztói” minőségét egy olyan funkcionális szempontra tekintettel kell meghatározni, amely annak értékeléséből áll, hogy az érintett szerződéses jogviszony valamely szakma gyakorlásán kívül eső tevékenységek keretébe illeszkedik‑e (2022. október 27‑iS. V. [Társasház] ítélet, C‑485/21, EU:C:2022:839, 25. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat). A Bíróságnak ezenkívül alkalma nyílt pontosítani, hogy a „fogyasztónak” a 93/13 irányelv 2. cikkének b) pontja értelmében vett fogalma objektív jellegű, és független azon konkrét ismeretektől, amelyekkel az érintett személy rendelkezhet, vagy azon információktól, amelyekkel e személy ténylegesen rendelkezik (2019. március 21‑iPouvin és Dijoux ítélet, C‑590/17, EU:C:2019:232, 24. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
49
Az ítélkezési gyakorlatból kitűnik, hogy az olyan szerződésre vonatkozó jogvitában eljáró nemzeti bíróság, amely ezen irányelv hatálya alá tartozhat, a bizonyítékok összességére és különösen e szerződés feltételeire tekintettel köteles megvizsgálni, hogy az érintett személy az említett irányelv értelmében vett „fogyasztónak” minősíthető‑e. Ehhez a nemzeti bíróságnak figyelembe kell vennie az adott ügy minden olyan körülményét – különösen a vizsgált szerződés tárgyát képező áruk vagy szolgáltatások természetét –, amely alkalmas annak bizonyítására, hogy ezt az árut vagy szolgáltatást milyen céllal vásárolták vagy vették igénybe (2015. szeptember 3‑iCostea ítélet C‑110/14, EU:C:2015:538, 22. és 23. pont, 2019. március 21‑iPouvin és Dijoux ítélet, C‑590/17, EU:C:2019:232, 26. pont).
50
A fenti megfontolásokból következik, hogy az alapügyben szereplőhöz hasonló rendszerhez csatlakozó természetes személy esetében a nemzeti bíróság feladata annak megállapítása – figyelembe véve az érintett kereskedő által nyújtott szolgáltatások jellegét is –, hogy e természetes személy szakmai tevékenysége keretében járt‑e el, vagy e tevékenységtől eltérő célból járt‑e el.
51
A jelen ügyben az előzetes döntéshozatal iránti kérelemből kitűnik, hogy a csatlakozási szerződés értelmében az alapeljárás felperese, aki nem hivatásszerűen folytat kereskedelmi tevékenységet, jogosult arra, hogy az alapeljárás alperese által működtetett „beszerzési célú társulásban” vegyen részt, termékeket és szolgáltatásokat szerezzen be az utóbbival szerződéses jogviszonyban álló kereskedőktől, valamint hogy az alapügyben szóban forgó rendszerben más személyek számára közvetítői szerepet játsszon. A kérdést előterjesztő bíróság szerint e rendszer vásárlások, jutalékok és egyéb promóciós előnyök formájában „ígéri” a gazdasági jövedelmeket.
52
E tekintetben pontosítani kell, hogy az a természetes személy, aki nem üzletszerűen folytat kereskedelmi tevékenységet, és aki az alapügyben szereplőhöz hasonló rendszerben való részvétele révén lényegében kedvező feltételeket kíván élvezni az áruk és szolgáltatások e rendszer gazdasági szereplőjének kereskedelmi partnereitől való, nem kereskedelmi célú beszerzése keretében, nem veszítheti el „fogyasztói” minőségét az e gazdasági szereplővel fennálló szerződéses jogviszonyban azon puszta ténynél fogva, hogy részesülhet bizonyos előnyökből, mint például a vásárlások, jutalékok vagy egyéb promóciós előnyök, amelyek a saját vásárlásaiból vagy az említett rendszerben részt vevő más személyek vásárlásaiból, illetve az említett rendszerben az ajánlását követő egyéb személyek vásárlásaiból erednek.
53
A „fogyasztó” 93/13 irányelv 2. cikkének b) pontja értelmében vett fogalmának olyan értelmezése ugyanis, amely e fogalomból kizárná az olyan természetes személyt, aki szakmai vagy szakmai tevékenységén kívül eső célból jár el, azzal az indokkal, hogy bizonyos pénzügyi előnyökhöz jut az érintett rendszerben való részvételéből, annak megakadályozását jelentené, hogy az ezen irányelv által az eladóhoz vagy szolgáltatóhoz képest hátrányos helyzetben lévő és az utóbbi által nyújtott szolgáltatásokat nem szakmai jelleggel igénybe vevő természetes személyek számára biztosított védelem biztosítható legyen.
54
A fenti megfontolások összességére tekintettel az első kérdésre azt a választ kell adni, hogy a 93/13 irányelv 2. cikkének b) pontját akként kell értelmezni, hogy az e rendelkezés értelmében vett „fogyasztó” fogalmába tartozik az a természetes személy, aki valamely gazdasági társaság által kialakított olyan rendszerhez csatlakozik, amely többek között lehetővé teszi, hogy e természetes személy pénzügyi előnyökben részesüljön áruknak és szolgáltatásoknak e társaság kereskedelmi partnereitől e természetes személy vagy az e rendszerben az ő ajánlására részt vevő más személyek által történő beszerzése során, amennyiben az említett természetes személy szakmai tevékenységén kívül eső célból jár el.
A költségekről
55
Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.
A fenti indokok alapján a Bíróság (ötödik tanács) a következőképpen határozott:
A fogyasztókkal kötött szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételekről szóló, 1993. április 5‑i 93/13/EGK tanácsi irányelv 2. cikkének b) pontját
a következőképpen kell értelmezni:
az e rendelkezés értelmében vett „fogyasztó” fogalmába tartozik az a természetes személy, aki valamely gazdasági társaság által kialakított olyan rendszerhez csatlakozik, amely többek között lehetővé teszi, hogy e természetes személy pénzügyi előnyökben részesüljön áruknak és szolgáltatásoknak e társaság kereskedelmi partnereitől e természetes személy vagy az e rendszerben az ő ajánlására részt vevő más személyek által történő beszerzése során, amennyiben az említett természetes személy szakmai tevékenységén kívül eső célból jár el.
Aláírások
(
*1
)	Az eljárás nyelve: román.