62021CO0649
A BÍRÓSÁG ELNÖKHELYETTESÉNEK VÉGZÉSE
2022. február 22. (
*1
)
„Fellebbezés – Beavatkozás – Verseny – Összefonódások – Valamely összefonódást bizonyos kötelezettségvállalások betartása mellett a belső piaccal és az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodással összeegyeztethetőnek nyilvánító határozat – Az összefonódással érintett piacokon működő vállalkozás – A jogvita kimeneteléhez fűződő érdek – Engedélyezés”
A C‑649/21 P(I). sz. ügyben,
a Fastweb SpA (székhelye: Milánó [Olaszország], képviselik: E. Cerchi, M. Merola és F. Caliento avvocati)
fellebbezőnek
az Európai Unió Bírósága alapokmánya 57. cikkének második bekezdése alapján 2021. október 25‑én benyújtott fellebbezése tárgyában,
a többi fél az eljárásban:
az Iliad Italia SpA (székhelye: Milánó, képviselik: D. Fosselard és D. Waelbroeck avocats)
felperes az elsőfokú eljárásban,
az Európai Bizottság (képviselik: G. Conte, J. Szczodrowski és C. Sjödin, meghatalmazotti minőségben)
alperes az elsőfokú eljárásban,
A BÍRÓSÁG ELNÖKHELYETTESE,
M. Szpunar főtanácsnok meghallgatását követően,
meghozta a következő
Végzést
1
Fellebbezésével a Fastweb SpA az Európai Unió Törvényszéke által az Iliad Italia kontra Bizottság ügyben 2021. szeptember 27‑én hozott végzés (T‑692/20, nem tették közzé, a továbbiakban: megtámadott végzés, EU:T:2021:686) hatályon kívül helyezését kéri, amellyel a Törvényszék elutasította a T‑692/20. sz. ügy felperese, az Iliad Italia SpA kérelmeinek támogatása érdekében a Fastweb SpA által benyújtott beavatkozási kérelmet.
A jogi háttér
2
A vállalkozások közötti összefonódások ellenőrzéséről szóló, 2004. január 20‑i 139/2004/EK tanácsi rendelet (HL 2004. L 24., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 8. fejezet, 3. kötet, 40. o.) 2. cikkének (3) bekezdése a következőképpen rendelkezik:
„Azt az összefonódást, amely különösen létrehozása vagy megerősítése következményeként a közös piacon vagy annak egy jelentős részén a hatékony versenyt jelentősen akadályozná, a közös piaccal összeegyeztethetetlennek kell nyilvánítani.”
3
E rendelet 8. cikkének (3) bekezdése a következőképpen rendelkezik:
„Amennyiben a Bizottság megállapítja, hogy valamely összefonódás megfelel a 2. cikk (3) bekezdésében meghatározott feltételnek, […] határozatot hoz, amelyben az összefonódást a közös piaccal összeegyeztethetetlennek nyilvánítja.”
A jogvita előzményei
4
A jogvita előzményeit a megtámadott ítélet 1–8. pontja ismerteti. A jelen eljárás érdekében ezek a következőképpen foglalhatók össze.
5
2020. január 17‑én az Európai Bizottság bejelentést kapott egy tervezett összefonódásról (a továbbiakban: bejelentett összefonódás), amely szerint a Vodafone Europe BV és a Telecom Italia SpA az olaszországi passzív infrastruktúra üzemeltetésével kapcsolatos tevékenységeit egy újonnan létrehozott Infrastrutture Wireless Italiane SpA (a továbbiakban: INWIT) elnevezésű közös vállalkozásban kívánja egyesíteni.
6
A Bizottság 2020. március 6‑án a 139/2004 rendelet alapján elfogadta a C(2020) 1573 végleges határozatot, amely a bejelentett összefonódást a belső piaccal és az EGT‑megállapodással összeegyeztethetőnek nyilvánította (COMP/M.9674 – Vodafone ITALIA/TIM/INWIT JV) (a továbbiakban: vitatott határozat).
7
A vitatott határozatban a Bizottság először is a bejelentett összefonódás valószínű hatásait értékelte. E tekintetben a Bizottság először is megállapította, hogy a bejelentett összefonódás komoly kétségeket vet fel a belső piaccal való összeegyeztethetőségét illetően, mivel a mobil távközlési szolgáltatásnyújtás kis‑ és nagykereskedelmi piacán vertikális, nem koordinatív hatásokat fejt ki. Másodszor a Bizottság nem zárta ki, hogy a bejelentett összefonódás komoly kétségeket kelthet a belső piaccal való összeegyeztethetőségét illetően, egyrészt a helyhez kötött vezeték nélküli fixed wireless access technológiát használó távközlési szolgáltatások kis‑ és nagykereskedelmi szolgáltatói kárára gyakorolt vertikális nem koordinatív hatások, másrészt mobilhálózat‑üzemeltetők, a fixed wireless access technológiát használó szolgáltatók és a televíziós és rádiós műsorszolgáltatókon kívüli ügyfelek számára passzív infrastruktúrán nyújtott hosztingszolgáltatások nyújtására gyakorolt horizontális nem koordinatív hatások miatt.
8
Másodszor a Bizottság úgy ítélte meg, hogy a Vodafone Europe és a Telecom Italia által tett kötelezettségvállások alkalmasak arra, hogy a bejelentett összefonódást a belső piaccal és az Európai Gazdasági Térségről (EGT) szóló, 1992. május 2‑i megállapodással (HL 1994. L 1., 3. o.; magyar nyelvű különkiadás 11. fejezet, 52. kötet, 3. o.) összeegyeztethetővé tegyék. A Bizottság ebből arra a következtetésre jutott, hogy a bejelentett összefonódás – az összefonódásban részt vevő felek által felajánlott kötelezettségvállalásoknak megfelelően módosított formában – nem fogja jelentősen akadályozni a tényleges versenyt azokon a piacokon, ahol versenyjogi aggályokat állapítottak meg.
9
Így a vitatott határozat kimondja, hogy a bejelentett összefonódás összeegyeztethető a belső piaccal és az EGT‑megállapodással, feltéve hogy az összefonódásban részt vevő felek teljesítik az e határozat mellékletében szereplő kötelezettségvállalásokban említett feltételeket és kötelezettségeket.
A Törvényszék előtti eljárás és a megtámadott végzés
10
A Törvényszék Hivatalához 2020. november 18‑án benyújtott keresetlevelével a Iliad Italia keresetet indított a vitatott határozat megsemmisítése iránt.
11
A Törvényszék Hivatalához 2021. március 11‑én benyújtott beadványában a Fastweb kérte, hogy az Iliad Italia kérelmeinek támogatása végett beavatkozhasson a T‑692/20. sz. ügybe.
12
A megtámadott végzésben a Törvényszék elutasította ezt a beavatkozási kérelmet.
13
A Törvényszék először is megállapította, e végzés 24. pontjában, hogy a Fastweb nem címzettje a vitatott határozatnak.
14
Másodszor, a Törvényszék a megtámadott végzés 33. pontjában megállapította, hogy a Fastweb nem bizonyította, hogy az átviteli berendezései hosztingszolgáltatásaira ténylegesen az INWIT‑nél kell, illetve kell majd előfizetnie, így nem tett eleget a bizonyítási kötelezettségének. E tekintetben a Törvényszék e végzés 26., 29. és 31. pontjában többek között rámutatott arra, hogy a vitatott határozatból, valamint a Bizottság észrevételeiből kitűnik, hogy a Fastweb az INWIT passzív infrastruktúráihoz képest alternatív megoldásokat használ, és nem bizonyította, hogy ezek az alternatív megoldások elégtelennek bizonyulhatnak igényei kielégítésére, vagy hogy azokat megkérdőjelezheti a Fastweb és más üzemeltetők között létrejött partnerség és együttműködés meghiúsulása.
15
A Törvényszék az említett végzés 34. pontjában kifejtette, hogy mindenesetre, ha a Fastweb észrevételeit úgy kell érteni, hogy az ilyen partnerség vagy együttműködés meghiúsulása azt jelentené, hogy szüksége lenne az INWIT hosztingszolgáltatásaira, ez a meghiúsulás olyan jövőbeli és hipotetikus eseménynek minősül, amely nem bizonyíthatja a jogvita kimeneteléhez fűződő közvetlen és fennálló érdeket.
16
Harmadszor, a Törvényszék a megtámadott végzés 36. pontjában megállapította, hogy a Fastweb nem bizonyította, hogy az összefonódásban részt vevő felekre rótt feltételek és terhek az ő helyzetére olyan hatással voltak, amely különbözött a más gazdasági szereplőkkel fennálló partnerségéből és együttműködéséből eredő hatásoktól, vagy az e partnerségből és az ezen együttműködésből eredő hatásokhoz hozzáadódó hatásoktól.
A felek kérelmei
17
Fellebbezésével a Fastweb azt kéri, hogy a Bíróság:
–
helyezze hatályon kívül a megtámadott végzést;
–
adjon helyt a T‑692/20. sz. ügyben az Iliad Italia kérelmeinek támogatása végett előterjesztett beavatkozási kérelmének, és
–
a Bizottságot kötelezze a fellebbezési eljárás költségeinek viselésére.
18
A Bizottság azt kéri, hogy a Bíróság:
–
utasítsa el a fellebbezést, és
–
a Fastwebet kötelezze a fellebbezési eljárás költségeinek viselésére.
A fellebbezésről
19
Fellebbezésének alátámasztására a Fastweb két jogalapra hivatkozik, amelyek közül az első a téves indokoláson és a tények elferdítésén, a második pedig az Európai Unió Bírósága alapokmánya 40. cikkének alkalmazása során elkövetett téves jogalkalmazáson alapul.
Az első jogalapról
Érvelés
20
Első jogalapjában a Fastweb azt állítja, hogy a megtámadott végzés téves indokoláson és a tények elferdítésén alapul, amennyiben a Törvényszék ebben a végzésben kizárólag azon az alapon állapította meg, hogy a Fastwebnek nem fűződik érdeke a jogvita rendezéséhez, hogy az jelenleg az INWIT passzív infrastruktúrájához képest alternatív megoldást használ.
21
Az egyetlen lényeges kérdés azonban az, hogy a Fastweb jogi vagy gazdasági helyzete megváltozik‑e, illetve megváltozhat‑e, ha az Iliad Italia által a vitatott határozat megsemmisítése iránt benyújtott kérelmeknek helyt adnak. A Törvényszéknek ezért a beavatkozási kérelemről úgy kellett volna határoznia, hogy felméri a vitatott határozat megsemmisítésének a Fastweb kereskedelmi tevékenységére gyakorolt következményeit. Ebben az összefüggésben nem kerülhette volna el, hogy az összefonódás hatásával kapcsolatosan „feltételezésekből” induljon ki, mivel az összefonódásra vonatkozó jogvita megoldásához fűződő bármilyen érdek szükségszerűen ilyen „feltételezéseken” alapul.
22
A jelen ügyben a Fastweb szerint a beavatkozáshoz fűződő érdeke bizonyítást nyert, mivel a vitatott határozat megsemmisítése lehetővé tenné számára, hogy jobb versenyfeltételek közé kerüljön azáltal, hogy a partnerség és együttműködés révén kapott szolgáltatások mellett vagy helyett hozzáférhet az INWIT hosztingszolgáltatásaihoz is. E határozat részleges megsemmisítése viszont hozzáférést biztosítana a Fastweb számára az INWIT‑cellák szélesebb köréhez, és egyértelműbbé tenné számára e cellák jellemzőit és a cellákhoz való hozzáférési eljárásokat.
23
A Törvényszék tehát figyelmen kívül hagyta a jogvita lényeges elemeit, különösen azt a tényt, hogy az INWIT által jelenleg használt cellák bármilyen alternatívájának hiánya a piacon megfosztja az INWIT‑et a partnereivel szembeni alkupozíciójától, és korlátozza a versenyt a piacon.
24
A Fastweb előadja továbbá, hogy több további tényt is figyelembe kell venni, nevezetesen a Bizottság előtti közigazgatási eljárásban való részvételét, a piacra belépő új hálózatüzemeltetői minőségét, az INWIT celláihoz való hozzáférés hiánya miatt elszenvedett kárra vonatkozó információk átadását, valamint a helyzete és az Iliad Italia helyzete közötti hasonlóságot.
25
A Bizottság arra hivatkozik, hogy az első jogalap elfogadhatatlan, mivel a Fastweb egyrészt megkérdőjelezi a Törvényszék ténybeli megállapításait, anélkül hogy a tények elferdítésére hivatkozna vagy azt bizonyítaná, másrészt pedig olyan tényeket terjeszt elő, amelyekre a Törvényszék előtt nem hivatkoztak.
Értékelés
26
Előzetesen meg kell vizsgálni a Bizottságnak az első jogalap elfogadhatóságát vitató érveit.
27
E tekintetben egyrészt emlékeztetni kell arra, hogy a Bíróság állandó ítélkezési gyakorlata szerint az EUMSZ 256. cikk (1) bekezdésének második albekezdése és az Európai Unió Bírósága alapokmánya 58. cikkének első bekezdése szerint a fellebbezés kizárólag jogkérdésre vonatkozhat, a tények értékelésére azonban nem. Ennélfogva a bizonyítékok értékelésére kizárólag a Törvényszék rendelkezik hatáskörrel. Ezeknek az elemeknek az értékelése tehát – az elferdítésük esetét kivéve – nem minősül jogkérdésnek, amelyet fellebbezés keretében a Bíróságnak felül kellene vizsgálnia (lásd ebben az értelemben: a Bíróság elnökhelyettesének 2016. június 21‑iBundesverband der Pharmazeutischen Industrie kontra Allergopharma végzése, C‑157/16 P(I), nem tették közzé, EU:C:2016:476, 9. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
28
Noha a Fastweb által az első jogalapja alátámasztására előterjesztett érvelés bizonyos szempontjainak ismertetése kétségtelenül arra enged következtetni, hogy az részben a Törvényszék ténybeli értékelésének megkérdőjelezésére irányul, a Fastweb e jogalapjával lényegében azt állítja, hogy a Törvényszék a jogvita kimeneteléhez fűződő érdekének fennállását téves kritérium alapján, azaz a szóban forgó összefonódásban részt vevő felek szolgáltatásai tényleges vagy előrelátható igénybevételének hiánya alapján értékelte, holott csak azt kellett volna megállapítania, hogy a vitatott határozat megsemmisítése – tekintettel az összefonódásnak az e vállalkozást érintő versenyfeltételekre gyakorolt előrelátható hatásaira – megváltoztathatja‑e a jogi vagy gazdasági helyzetét.
29
Az ilyen kifogás a fellebbviteli bíróság hatáskörébe tartozik, amennyiben az a Törvényszék által állítólagosan elkövetett téves jogalkalmazásra vonatkozik, így az első jogalap e kifogással kapcsolatos vonatkozó részét elfogadhatónak kell tekinteni.
30
Másrészt a Bíróság ítélkezési gyakorlatából világosan kitűnik, ha valamely félnek megengednék, hogy először a Bíróság előtt hozzon fel olyan jogalapot, amelyet a Törvényszék előtt nem terjesztett elő, azt jelentené, hogy a Törvényszék által eldöntött jogvitán túlterjedő jogvitával fordulhatna a Bírósághoz, amelynek hatásköre korlátozott a fellebbezési eljárásban. A fellebbezési eljárás keretében tehát a Bíróság hatásköre az első fok bírái előtt megvitatott jogalapokról hozott jogi döntés megítélésére korlátozódik (a Bíróság elnökhelyettesének 2019. november 13‑iEDP España kontra Bizottság végzése, C‑536/19 P(I), nem tették közzé, EU:C:2019:965, 22. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
31
Márpedig a Fastweb azzal érvelésével, hogy a Törvényszék tévesen hagyta figyelmen kívül a jelen végzés 24. pontjában említett ténybeli elemeket, amelyekre valóban nem hivatkoztak első fokon, valójában olyan jogalapot terjeszt a Bíróság elé, amelyet a Törvényszék előtt nem hoztak fel, és amely azon alapul, hogy a beavatkozási kérelmének e ténybeli elemek alapján helyt kellett volna adni. Az említett ténybeli elemekre alapított érveket tehát mint elfogadhatatlanokat el kell utasítani.
32
Ezzel szemben a Bizottság állításával ellentétben a Fastwebnek a jelen végzés 22. és 23. pontjában összefoglalt érveit úgy kell tekinteni, mint amelyek pusztán azt fejtik ki, hogy a Törvényszékhez benyújtott beavatkozási kérelem 7. pontjában szereplő, e vállalkozás gazdasági helyzetéről szóló nyilatkozatnak milyen jelentősége van a jogvita kimeneteléhez fűződő érdekének értékelése szempontjából, ezért ezeket az érveket nem lehet elfogadhatatlanként elutasítani.
33
Ami az első jogalap érdemi vizsgálatát illeti, meg kell jegyezni, hogy amint az a megtámadott végzés 25–34. pontjából kitűnik, a Törvényszék úgy ítélte meg, hogy a Fastweb beavatkozási kérelmének csak annyiban kellett volna helyt adni, amennyiben a Fastweb az aktuális működési szervezetét figyelembe véve bizonyította volna, hogy jelenleg vagy a jövőben szüksége van az INWIT passzív infrastruktúrájához való hozzáférésre, és következésképpen, hogy ténylegesen az INWIT‑től kell vagy kellene hosztingszolgáltatásokat igénybe vennie.
34
Ebben a tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy az Európai Unió Bírósága alapokmánya 40. cikke második albekezdésének megfelelően minden olyan személy beavatkozhat az uniós bíróságok előtt folyamatban lévő eljárásba, aki bizonyítani tudja, hogy érdeke fűződik az e bíróságok valamelyike elé terjesztett jogvita kimeneteléhez.
35
A Bíróság állandó ítélkezési gyakorlata szerint „a jogvita kimeneteléhez fűződő jogos érdeknek” az említett 40. cikk második bekezdése értelmében vett fogalmát magára a jogvita tárgyára tekintettel kell meghatározni, és úgy kell érteni, mint maguknak a kérelmeknek az elbírálásához fűződő közvetlen és fennálló érdeket, és nem mint a felhozott jogalapokhoz vagy érvekhez fűződő érdeket. A jogvita „kimenetelén” ugyanis a végleges határozatot kell érteni, amelyet a meghozandó ítélet rendelkező része tartalmaz (a Bíróság elnökhelyettesének 2021. június 24‑iratiopharm és társai kontra Bizottság végzése, C‑220/21 P(I), nem tették közzé, EU:C:2021:521, 18. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
36
Különösen azt kell megvizsgálni, hogy a beavatkozást kérelmező felet közvetlenül érinti‑e a megtámadott intézkedés, és a jogvita kimeneteléhez fűződő érdeke valószínűsíthető‑e. Főszabály szerint a jogvita kimeneteléhez fűződő érdek csak akkor tekinthető kellően közvetlennek, ha e kimenetel változást idézhet elő a beavatkozó fél jogi helyzetében (a Bíróság elnökhelyettesének 2021. június 24‑iratiopharm és társai kontra Bizottság végzése, C‑220/21 P(I), nem tették közzé, EU:C:2021:521, 19. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
37
Továbbá meg kell különböztetni azon beavatkozást kérőket, akik igazolják, hogy közvetlen érdekük fűződik a beavatkozásuk tárgyát képező jogvitával összefüggésben a felek által előterjesztett kérelmek kimeneteléhez azoktól, akik a helyzetük és az egyik fél helyzete közötti hasonlóság miatt csak a jogvita kimeneteléhez fűződő közvetett érdeket igazolják (a Bíróság elnökhelyettesének 2021. június 24‑iratiopharm és társai kontra Bizottság végzése, C‑220/21 P(I), nem tették közzé, EU:C:2021:521, 20. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
38
Ami konkrétabban az ilyen érdek versenyjog területén való fennállását illeti, fontos hangsúlyozni, hogy az EUMSZ versenyszabályokra vonatkozó rendelkezései rögzítik azt a jogot, hogy a gazdasági szereplők ne legyenek kitéve az EUMSZ 101., EUMSZ 102. és EUMSZ 107. cikkel ellentétes intézkedésekkel torzított versenynek (lásd ebben az értelemben: 2018. november 6‑iScuola Elementare Maria Montessori kontra Bizottság, Bizottság kontra Scuola Elementare Maria Montessori és Bizottság kontra Ferracci ítélet, C‑622/16 P–C‑624/16 P, EU:C:2018:873, 43. pont; 2019. november 5‑iEKB és társai kontra Trasta Komercbanka és társai ítélet, C‑663/17 P, C‑665/17 P és C‑669/17 P, EU:C:2019:923, 112. pont).
39
Ezért úgy lehetett tekinteni, hogy a beavatkozást kérelmező jogvita kimeneteléhez fűződő érdekét meg kell állapítani, ha a jogvita tárgyát képező állami támogatási programnak közvetlen és tényleges következményei lehetnek a gazdasági helyzetére, különösen, ha nem zárható ki, hogy az ilyen program révén finanszírozott projekt alternatívát kínál az e kérelmező által kínált szolgáltatásokhoz képest, és így hatással lehet a kérelmező tevékenységére (lásd ebben az értelemben: a Bíróság elnökének 2019. október 22‑iScandlines Danmark és Scandlines Deutschland kontra Bizottság végzése, C‑174/19 P, nem tették közzé, EU:C:2019:1096, 9., 22. és 40. pont).
40
Hasonlóképpen meg lehetett állapítani a Bizottság határozata ellen irányuló megsemmisítés iránti kereset elutasítására irányuló kérelem támogatására vonatkozó beavatkozási érdeket, egy olyan vállalkozás versenytársai esetében, amelynek terhére egy bizottsági határozat az EUMSZ 102. cikk értelmében vett erőfölénnyel való visszaélést állapított meg, és amely versenytársak gazdasági helyzetét a szóban forgó magatartás megváltoztatta (lásd ebben az értelemben: a Bíróság elnökének 2008. február 21‑iDer Grüne Punkt – Duales System Deutschland kontra Bizottág végzése, C‑385/07 P, nem tették közzé, EU:C:2008:114, 9. és 10. pont; a Bíróság elnökének 2012. június 8‑iSchenker kontra Deutsche Lufthansa és társai végzése, C‑602/11 P(I), nem tették közzé, EU:C:2012:337, 11. és 12. pont).
41
Márpedig az 139/2004 rendelet 2. cikkének (3) bekezdéséből és 8. cikkének (3) bekezdéséből az következik, hogy a Bizottságnak a belső piaccal összeegyeztethetetlennek kell nyilvánítania azokat az összefonódásokat, amelyek különösen erőfölény létrehozása vagy megerősítése következményeként a hatékony versenyt e piacon vagy annak egy jelentős részén jelentősen akadályoznák.
42
E tényezőkre tekintettel azt a vállalkozást, amely olyan piacon vagy piacokon működik, amelyet a Bizottság egy összefonódás valószínűsíthetően versenyellenes hatásai által érintettnek minősített, főszabály szerint közvetlenül és ténylegesen érdekeltnek kell tekinteni az összefonódást engedélyező határozat elleni kereset kérelmeinek elbírálásában, mivel a jogorvoslati eljárás előzetes szakaszában nem zárható ki, hogy az említett összefonódás engedélyezése, és adott esetben az engedélyezés feltételei és kötelezettségei hatással lehetnek az említett vállalkozás tevékenységére.
43
Az a körülmény, hogy az ilyen vállalkozás jelenleg a szóban forgó összefonódásban részt vevő felektől eltérő gazdasági szereplő szolgáltatásait veszi igénybe, nem teszi lehetővé az ilyen érdek fennállásának kizárását, mivel – amint arra a Fastweb hivatkozik – a versenyhelyzetnek a bejelentett összefonódásból eredő megváltozása még ebben az esetben is befolyásolhatja e vállalkozás gazdasági döntéseit és az ügyleteinek megszervezésével kapcsolatos tárgyalási pozícióját.
44
Ebből következik, hogy a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor úgy ítélte meg, hogy a T‑692/20. sz. ügy kimeneteléhez fűződő érdekének bizonyítása érdekében a Fastweb feladata annak bizonyítása, egyrészt, hogy nem folytathatja tevékenységét olyan infrastruktúrák igénybevételével, amelyekhez jelenleg más üzemeltetőkkel fennálló partnerség és együttműködés alapján hozzáférhet, másrészt, hogy így ténylegesen elő kell vagy elő kellene fizetnie az INWIT‑nél az átviteli berendezései hosztingszolgáltatásaira.
45
Következésképpen az első jogalapnak helyt kell adni.
46
Mindemellett, mivel a megtámadott végzés rendelkező része szintén a vitatott határozatban előírt feltételek és kötelezettségek összehasonlításával kapcsolatos indokon alapul, meg kell vizsgálni a második jogalapot, amely ezen indok vitatására irányul.
A második jogalapról
Érvelés
47
Második jogalapjával a Fastweb arra hivatkozik, hogy a Törvényszék a megtámadott végzés 36. pontjában két tekintetben is tévesen alkalmazta a jogot.
48
Egyrészt a Törvényszék megsértette az Európai Unió Bírósága alapokmánya 40. cikkének második bekezdését, amikor a jogvita kimeneteléhez fűződő érdeket nem az Iliad Italia által előterjesztett kereseti kérelmekkel összefüggésben vizsgálta, hanem az értékelését a vitatott határozatban a Bizottság által elfogadott elemzésre alapította. A Törvényszék tehát nem hozhatott határozatot az e határozatban szereplő, állítólagosan téves értékelések alapján.
49
Másrészt a Törvényszék tévesen hasonlította össze a Fastweb helyzetét más természetes és jogi személyek helyzetével, amikor megkövetelte tőle annak bizonyítását, hogy a vitatott határozatban előírt feltételek és kötelezettségek konkrét hatásokkal járnak rá nézve.
50
A Bizottság azt állítja, hogy a második jogalap a megtámadott végzés téves értelmezésén alapul, mivel a Törvényszék ténylegesen az uniós bíróságok állandó ítélkezési gyakorlatából eredő kritériumok alapján értékelte a Fastweb jogvita kimeneteléhez fűződő érdekét.
Értékelés
51
A Törvényszék által a megtámadott végzés 36. pontjában megállapítottakkal ellentétben, a Bizottság által az összefonódás versenyellenes hatásai által valószínűsíthetően érintettként azonosított, egy vagy több piacon működő vállalkozástól nem lehet megkövetelni annak bizonyítását, hogy az összefonódásban részt vevő felekre rótt feltételek és kötelezettségek révén a helyzetére gyakorolt hatások eltérnek azoktól, amelyek a más gazdasági szereplőkkel fennálló jelenlegi kapcsolataiból erednek.
52
Amint ugyanis arra a Fastweb hivatkozik, mivel az összefonódást engedélyező határozat ellen benyújtott megsemmisítés iránti kereset vizsgálatának célja többek között annak értékelése, hogy az e határozatban előírt feltételek és kötelezettségek mennyiben elegendőek az összefonódás megvalósulása esetén a versenyellenes hatások bekövetkezésének kizárásához, nem várható el a beavatkozást kérelmezőtől, hogy az eljárás előzetes szakaszában bizonyítsa, hogy e feltételek és kötelezettségek nem elegendőek e hatások elkerüléséhez.
53
Ezenkívül, mivel valamely vállalkozásnak az összefonódást engedélyező határozat megsemmisítéséhez fűződő érdekét – amint az a jelen végzés 42. és 43. pontjából kitűnik – anélkül kell értékelni, hogy döntő jelentőséget tulajdonítanának annak a ténynek, hogy e vállalkozás jelenleg az összefonódásban részt vevő felektől eltérő gazdasági szereplőket vesz igénybe, és az e gazdasági szereplőkkel kötött megállapodások és az említett határozatban előírt feltételek és kötelezettségek hatásainak összehasonlítása semmiképpen sem lehet meghatározó ezen értékelés szempontjából.
54
Ebből következik, hogy a második jogalapnak helyt kell adni, és ennélfogva a megtámadott végzést hatályon kívül kell helyezni.
A Törvényszék elé terjesztett beavatkozási kérelemről
55
Az Európai Unió Bírósága alapokmánya 61. cikkének első bekezdése értelmében, ha a Bíróság a Törvényszék határozatát hatályon kívül helyezi, és ha a per állása megengedi, az ügyet maga a Bíróság is érdemben eldöntheti, illetve határozathozatalra visszautalhatja a Törvényszékhez.
56
A jelen ügyben a Bíróság rendelkezik az ahhoz szükséges információkkal, hogy véglegesen határozzon a Fastweb beavatkozási kérelmének elfogadhatóságáról.
57
Beavatkozási kérelmében a Fastweb azt állítja, hogy mobil‑ és helyhez kötött szolgáltatások kis‑ és nagykereskedelmi szolgáltatójaként azon szolgáltatók egyike, amelyek passzív hálózati infrastruktúrán keresztül vásárolnak hosztingszolgáltatást. E tekintetben arra hivatkozik, hogy szüksége van az INWIT celláihoz való hozzáférésre, és hogy a makrocellákon hosztingszolgáltatást vásárol az INWIT‑hez hasonló üzemeltetőktől. Ennélfogva úgy véli, hogy a vitatott határozat megsemmisítése jelentős hatással lenne a helyzetére.
58
Amint az a jelen végzés 42. pontjából kitűnik, az ilyen elemek, amelyek valósságát a vitatott határozat igazolja, és amelyeket a Bizottság egyáltalán nem vitat, elegendőek annak megállapításához, hogy a Fastwebnek közvetlen és fennálló érdeke fűződik a vitatott határozat megsemmisítésére irányuló, az Iliad Italia által előterjesztett kérelmek sorsához, mivel ezen elemek alapján kétségtelenül megállapítható, hogy a Fastweb a Bizottság által a bejelentett ügylet valószínűsíthetően versenyellenes hatásai által potenciálisan érintettnek minősített piacon vagy piacokon működik.
59
E körülmények között a Bizottság állításával ellentétben nem várható el a Fastwebtől annak pontosabb meghatározása, hogy a bejelentett összefonódás mennyiben módosíthatja a helyhez kötött szolgáltatásokat nyújtó kis‑ és nagykereskedelmi szolgáltatói helyzetét.
60
Ezenkívül, a jelen végzés 43. pontjában kifejtett okok miatt ezt a következtetést nem tudják megcáfolni a Bizottság azon érvei, amelyek arra hivatkozva tagadják a Fastweb beavatkozási érdekét, hogy nem bizonyította, hogy a Fastweb által jelenleg folytatott partnerség és együttműködés veszélybe kerülne, vagy hogy az INWIT‑től valóban hosztingszolgáltatást vásárol, illetve fog vásárolni.
61
Következésképpen helyt kell adni a Fastweb által a T‑692/20. sz. ügyben előterjesztett beavatkozási kérelemnek.
A költségekről
62
Ami a jelen fellebbezés költségeit illeti, a Bíróság eljárási szabályzata 184. cikkének (2) bekezdése értelmében, ha a fellebbezés megalapozott, és a Bíróság maga hoz a jogvita kapcsán végleges határozatot, a Bíróság határoz a költségekről. E szabályzat 138. cikkének (1) bekezdése szerint – amely ugyanezen szabályzat 184. cikkének (1) bekezdése értelmében a fellebbezési eljárásban is alkalmazandó – a Bíróság a pervesztes felet kötelezi a költségek viselésére, ha a pernyertes fél ezt kérte.
63
A Bizottságot, mivel pervesztes lett, a Fastweb kérelmének megfelelően kötelezni kell a saját költségein felül a Fastweb részéről a fellebbezéssel kapcsolatban felmerült költségek viselésére.
64
Ami a beavatkozási kérelemmel kapcsolatos költségeket illeti, az eljárási szabályzat 137. cikke értelmében, amely e szabályzat 184. cikkének (1) bekezdése értelmében a fellebbezési eljárásban is alkalmazandó, a költségekről az eljárást befejező ítéletben vagy végzésben kell határozni.
65
Mivel a jelen ügyben a Törvényszék helyt adott a Fastweb beavatkozási kérelmének, a beavatkozásával kapcsolatos költségekről jelenleg nem kell határozni.
A fenti indokok alapján a Bíróság elnökhelyettese a következőképpen határozott:
1)
A Bíróság hatályon kívül helyezi az Európai Unió Törvényszékének 2021. szeptember 27‑iIliad Italia kontra Bizottság végzését (T‑692/20, nem tették közzé, EU:T:2021:686).
2)
A Bíróság a T‑692/20. sz. ügyben megengedi a Fastweb SpA beavatkozását az Iliad Italia SpA kereseti kérelmeinek támogatása céljából.
3)
A Bíróság kötelezi az Európai Bizottságot a saját költségein felül a Fastweb SpA részéről a fellebbezési eljárással összefüggésben felmerült költségek viselésére.
4)
A Bíróság jelenleg nem határoz a Fastweb beavatkozásával összefüggő költségekről.
Aláírások
(
*1
)	Az eljárás nyelve: angol.