62020CJ0577_RES
Lieta C‑577/20
A
Korkein hallinto-oikeus (Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu
Tiesas (pirmā palāta) 2022. gada 16. jūnija spriedums
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Profesionālo kvalifikāciju atzīšana – Direktīva 2005/36/EK – 2. pants – Piemērošanas joma – 13. panta 2. punkts – Reglamentētas profesijas – Nosacījumi psihoterapeita profesijas nosaukuma izmantošanas tiesību iegūšanai uz citā dalībvalstī reģistrētas universitātes izdota diploma pamata – LESD 45. un 49. pants – Pārvietošanās brīvība un brīvība veikt uzņēmējdarbību – Attiecīgās izglītības līdzvērtīguma vērtējums – LES 4. panta 3. punkts – Lojālas sadarbības starp dalībvalstīm princips – Uzņemošās dalībvalsts veikta zināšanu un kvalifikācijas līmeņa, ko ļauj prezumēt citā dalībvalstī izsniegts diploms, apšaubīšana – Nosacījumi
Personu brīva pārvietošanās – Brīvība veikt uzņēmējdarbību – Darba ņēmēji – Profesionālo kvalifikāciju atzīšana – Direktīvas 2005/36 piemērošanas joma – Reglamentētas profesijas – Nosacījuma par attiecīgās profesijas veikšanu citā dalībvalstī neizpilde – Pieteikums par atzīšanu, kas iesniegts uzņēmējā dalībvalstī – Izslēgšana – Ierobežojumi, kas izriet no uzņēmējas dalībvalsts tiesiskā regulējuma par atsevišķu darbību veikšanu – Minētās dalībvalsts pienākums pārbaudīt atbilstību starp valsts tiesībās prasītajiem diplomiem un kvalifikāciju un pretendenta diplomiem un kvalifikāciju
(LESD 45. un 49. pants; Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2005/36 13. panta 2. punkts)
(skat. 34., 35., 37. un 40.–44. punktu un rezolutīvās daļas 1) punktu)
Personu brīva pārvietošanās – Brīvība veikt uzņēmējdarbību – Darba ņēmēji – Profesionālo kvalifikāciju atzīšana – Tiesības veikt darbību reglamentētā profesijā uzņēmējā dalībvalstī – Šīs dalībvalsts kompetentā iestāde, kurai citas dalībvalsts iestādes izsniegts diploms ir jāuzskata par patiesu – Nopietnas šaubas, kas pamatotas ar konkrētiem apstākļiem, kas ir šai iestādei attiecībā uz pretendenta iegūto zināšanu un kvalifikāciju prezumēto līmeni – Attiecīgās iestādes tiesības lūgt izdevējiestādei pārskatīt diploma izsniegšanas pamatotību – Elementi, kas var būt informācija, ko sniedz personas, kas nav attiecīgās apmācības organizētāji, vai citas dalībvalsts iestādes, pildot savus pienākumus– Attiecīgā diploma izdevējiestādes rīcības brīvība
(LES 4. panta 3. punkts; LESD 45. un 49. pants)
(skat. 46.–52., 54., 55. un 57. punktu un rezolutīvās daļas 2) punktu)
Rezumējums
Somijas pilsone A apguva profesionālo apmācību psiholoģijā, ko Somijā somu valodā organizēja Apvienotās Karalistes universitāte sadarbībā ar Somijas uzņēmumu un pēc kuras 2017. gada novembrī šī universitāte izsniedza viņai [augstākās izglītības] trešā līmeņa diplomu. Pēc tam viņa lūdza Sosiaali- ja terveysalan lupa- ja valvontavisasto (Atļauju izsniegšanas un uzraudzības iestāde sociālo un veselības aprūpes pakalpojumu jomā, Somija, turpmāk tekstā – “Valvira”) atļauju izmantot psihoterapeita profesijas nosaukumu, kas ir aizsargāts ar Somijas tiesisko regulējumu. Agrāk tajā pašā gadā ar Valvira bija sazinājušies bijušie šīs apmācības dalībnieki, kuri to informēja par iespējamām nepilnībām apmācības faktiskajā saturā.
2018. gadā Valvira noraidīja A pieteikumu, uzskatot, ka tā nevar pārliecināties, ka šī apmācība atbilst prasībām, kas piemērojamas psihoterapeita apmācībai Somijā. 2019. gada aprīlī Helsingin hallinto‑oikeus (Helsinku Administratīvā tiesa, Somija) noraidīja A prasību, ko tā bija cēlusi par šo lēmumu, tādējādi apstiprinot Valvira izmantoto interpretāciju.
A par šo nolēmumu iesniedza kasācijas sūdzību iesniedzējtiesā Korkein hallinto‑oikeus (Augstākā administratīvā tiesa, Somija). Šī tiesa norāda, ka psihoterapeita profesija Apvienotajā Karalistē nav reglamentēta un ka ieinteresētā persona, kas nav strādājusi psihoterapeita profesijā citā dalībvalstī, kur šī profesija nav reglamentēta, kā tas ir noteikts Direktīvas 2005/36 (
1
) 13. panta 2. punktā, nevar pieprasīt tiesības sākt veikt darbību šajā profesijā Somijā, pamatojoties uz šo direktīvu. Tomēr tai rodas jautājums par to, vai A situācija ir jāizskata arī, ņemot vērā darba ņēmēju brīvas pārvietošanās (
2
) un brīvības veikt uzņēmējdarbību (
3
) principu un – apstiprinošas atbildes gadījumā – vai uzņēmējas dalībvalsts kompetentā iestāde, pārbaudot zināšanu un kvalifikāciju līdzvērtīgumu, var balstīties uz citu informāciju, ko nav sniegusi universitāte, kura ir izsniegusi attiecīgo diplomu.
Tiesa uz pirmo no šiem jautājumiem atbild apstiprinoši, uzskatot, ka pieteikums par darbības sākšanu reglamentētā profesijā, kas iesniegts šādos apstākļos, ir jāizvērtē, ņemot vērā LESD 45. vai 49. pantu. Tā turklāt nospriež, ka uzņēmējas dalībvalsts kompetentajai iestādei, kura izskata šādu pieteikumu, citas dalībvalsts iestādes izsniegts diploms ir jāuzskata par patiesu. Tikai tad, ja tai rodas nopietnas šaubas, kas pamatotas ar konkrētiem apstākļiem, kuru tvērumu Tiesa precizē, šī iestāde var lūgt, lai izdevējiestāde pārskata šī diploma izsniegšanas pamatotību un attiecīgā gadījumā to atsauc. Ja tas netiek atsaukts, tad tikai izņēmuma gadījumos, ja konkrētās lietas apstākļi acīmredzami atklāj attiecīgā diploma patiesuma neesamību, uzņēmējas dalībvalsts iestāde var apšaubīt minētā diploma izsniegšanas pamatotību.
Tiesas vērtējums
Pirmkārt, Tiesa precizē, ka uz aplūkoto situāciju attiecas Direktīvas 2005/36 piemērošanas joma, jo attiecīgais kvalifikāciju apliecinošais dokuments ir izsniegts citā dalībvalstī, kas nav uzņēmēja dalībvalsts. Tomēr šķiet, ka ieinteresētā persona nav izpildījusi Direktīvas 2005/36 13. panta 2. punktā paredzēto prasību, proti, tā nav veikusi darbību psihoterapeita profesijā šajā tiesību normā minētajā minimālajā laikposmā un tādējādi nevar atsaukties ne uz vienu no profesionālās kvalifikācijas atzīšanas sistēmām, kas izveidotas ar šo direktīvu.
Vērtējot A situāciju no LESD 45. un 49. panta viedokļa, Tiesa atgādina, ka personu brīvas pārvietošanās īstenošana nozīmē, ka dalībvalstis nevar atteikt izmantot ar šīm divām tiesību normām atzītās brīvības saviem pilsoņiem, kuri ir ieguvuši profesionālo kvalifikāciju citā dalībvalstī. Turklāt dalībvalsts iestādēm, kurās ir iesniegts pieteikums atļaut veikt darbību reglamentētā profesijā, ir jāņem vērā visi diplomi, sertifikāti un citi kvalifikāciju apliecinoši dokumenti, kā arī atbilstoša ieinteresētās personas pieredze, salīdzinot, pirmkārt, prasmes, ko apliecina šie kvalifikāciju apliecinošie dokumenti, un šo pieredzi un, otrkārt, valsts tiesību aktos prasītās zināšanas un kvalifikācijas. Tā kā šis princips ir raksturīgs LESD nostiprinātajām pamatbrīvībām, tādu direktīvu, kas attiecas uz diplomu savstarpēju atzīšanu, starp kurām ir arī Direktīva 2005/36, pieņemšanas sekas nevar būt tādas, ka diplomu, sertifikātu un citu kvalifikāciju apliecinošo dokumentu atzīšana tiek padarīta grūtāka gadījumos, kas neietilpst to piemērošanas jomā. Tādējādi situācijā, kad nevar atsaukties ne uz vienu no profesionālās kvalifikācijas atzīšanas sistēmām, kas izveidotas ar Direktīvu 2005/36, attiecīgajai uzņēmējai dalībvalstij ir jāievēro savi pienākumi profesionālo kvalifikāciju atzīšanas jomā, ņemot vērā LESD 45. un 49.pantu.
Otrkārt, Tiesa norāda, ka iepriekš minētajai dažādo kvalifikāciju apliecinošo dokumentu un pieredzes salīdzinošās pārbaudes procedūrai ir jāļauj uzņēmējas dalībvalsts iestādēm objektīvi pārliecināties, ka ārvalsts diploms attiecībā uz tā īpašnieku apliecina ja ne identiskas, tad vismaz līdzvērtīgas zināšanas un kvalifikāciju tām zināšanām un kvalifikācijai, ko apliecina valsts diploms. Šā ārvalsts dokumenta līdzvērtīguma pārbaude ir jāveic, ņemot vērā tikai personas, kam tas izsniegts, zināšanu un kvalifikāciju līmeni, ko šis dokuments, ņemot vērā studiju un ar to saistīto praktisko mācību raksturu un ilgumu, ļauj prezumēt. Tā kā šis salīdzinājums paredz dalībvalstu savstarpēju uzticēšanos izsniegtajos kvalifikāciju apliecinošajos dokumentos, uzņēmējas dalībvalsts kompetentajai iestādei citas dalībvalsts iestādes izsniegts diploms principā ir jāuzskata par patiesu. Tikai tad, ja tai ir nopietnas šaubas, kas ir balstītas uz konkrētiem elementiem, kuri veido saskaņotu norāžu kopumu, kas liek domāt, ka diploms, uz kuru atsaucas pieteikuma iesniedzējs, neatspoguļo zināšanu un kvalifikāciju līmeni, ko – kā šis diploms ļauj prezumēt – ir ieguvis pieteikuma iesniedzējs, šī iestāde var lūgt izdevējiestādei, ņemot vērā šos elementus, pārskatīt minētā diploma izsniegšanas pamatotību, un šai pēdējai minētajai iestādei attiecīgā gadījumā tas ir jāatsauc. Minēto konkrēto elementu vidū var tostarp būt informācija, ko sniedz personas, kas nav attiecīgās apmācības organizētāji. Ja izdevējiestāde, ņemot vērā minētos elementus, ir pārskatījusi šī diploma izsniegšanas pamatotību un nav to atsaukusi, uzņēmējas dalībvalsts iestāde minētā diploma izsniegšanas pamatotību var apšaubīt tikai izņēmuma kārtā, ja lietas apstākļi acīmredzami atklāj attiecīgā diploma patiesuma neesamību.
(
1
)	Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2005/36/EK (2005. gada 7. septembris) par profesionālo kvalifikāciju atzīšanu (OV 2005, L 255, 22. lpp.).
(
2
)	Darba ņēmēju brīvas pārvietošanās princips ir paredzēts LESD 45. pantā.
(
3
)	Savukārt brīvības veikt uzņēmējdarbību princips ir reglamentēts LESD 49. pantā.