62016CC0301
ĢENERĀLADVOKĀTA PAOLO MENGOCI [PAOLO MENGOZZI]
SECINĀJUMI,
sniegti 2017. gada 5. decembrī (
1
)
Lieta C‑301/16 P
Eiropas Komisija
pret
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
Apelācija – Dempings – Ķīnas izcelsmes solārā stikla imports – Regula (EK) Nr. 1225/2009 – 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta trešais ievilkums – Uzņēmuma, kas darbojas tirgus ekonomikas apstākļos, statuss – “Nozīmīga izkropļojuma, kas mantots no agrākās sistēmas, kurā nebija tirgus ekonomikas” jēdziens – Nodokļu priekšrocības – Pienākums norādīt pamatojumu – Procedūras pārkāpumi
1.
Nostāja Savienības antidempinga tiesību aktos pret importu no valstīm bez tirgus ekonomikas un it īpaši nostāja pret importu no Ķīnas ir ļoti aktuāls temats, par ko tiek spraigi diskutēts.
2.
Pirmkārt, šo secinājumu sniegšanas brīdī Pasaules Tirdzniecības organizācijas (PTO) kompetentajās iestādēs tiek izskatīta prasība, ko saistībā ar šo jautājumu Ķīnas Tautas Republika ir ierosinājusi pret Eiropas Savienību (
2
). Sūdzība, ko Ķīnas iestādes ir iesniegušas PTO, ir par regulējumu, ko Savienības tiesībās pašlaik piemēro normālās vērtības un tātad arī dempinga starpības aprēķināšanai attiecībā uz importu no valstīm, kas apzīmētas kā valstis, “kuras nav tirgus ekonomikas valstis”. Tā attiecas konkrēti uz Regulas (ES) 2016/1036 (
3
) 2. panta 7. punktā paredzētajām tiesību normām, kas būtībā atbilst tiesību normām, kuras tiek apspriestas šajā lietā, proti, tām, kuras ir ietvertas Regulas (EK) Nr. 1225/2009 (
4
) (turpmāk tekstā – “pamatregula”) 2. panta 7. punktā.
3.
Otrkārt, antidempinga regulējums Savienības tiesībās attiecībā uz importu no valstīm bez tirgus ekonomikas attīstās. Tikai pavisam nesen Eiropas Parlamenta un Eiropas Savienības Padomes sarunu dalībnieki nonāca pie vienošanās par Eiropas Komisijas priekšlikumu šā regulējuma grozīšanai (
5
). Turpmāk tiesību aktos dempinga starpību aprēķināšanai tiks ieviesta jauna metode, kas būs piemērojama importam no trešajām valstīm, kurās ir nozīmīgi tirgus izkropļojumi vai valsts sistemātiska ietekme uz ekonomiku (
6
).
4.
Šī lieta iekļaujas diskusijā par nostāju Savienības antidempinga tiesību aktos pret importu no valstīm, kas apzīmētas kā valstis bez tirgus ekonomikas. Konkrētāk runājot, tā attiecas uz nosacījumiem, kādiem saskaņā ar pašlaik spēkā esošajiem tiesību aktiem ir jāatbilst ražotājam, it īpaši Ķīnas izcelsmes ražotājam, lai tam tiktu piešķirts sabiedrības, kas darbojas tirgus ekonomikas apstākļos, statuss (turpmāk tekstā – “TES”) atbilstoši pamatregulas 2. panta 7. punkta b) un c) apakšpunkta noteikumiem.
5.
Šī lieta ir saistīta ar apelācijas sūdzību, kurā Komisija lūdz Tiesai atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2016. gada 16. marta spriedumu Xinyi PV Products (Anhui) Holdings/Komisija (
7
), ar kuru tā, apmierinot Ķīnas sabiedrības Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd (turpmāk tekstā – “Xinyi”) celto prasību, atcēla Īstenošanas regulu (ES) Nr. 470/2014 (
8
) (turpmāk tekstā – “apstrīdētā regula”), ciktāl šī regula attiecās uz minēto sabiedrību. Kopumā Vispārējā tiesa atzina, ka Komisija ir kļūdaini atteikusi piešķirt Xinyi TES statusu, uzskatot, ka divu Ķīnas tiesību aktos paredzētu nodokļu režīmu dēļ, ko Xinyi bija izmantojusi, uz tās izmaksām un finansiālo stāvokli attiecās izkropļojumi, kas bija “mantoti no agrākās sistēmas, kurā nebija tirgus ekonomikas”.
6.
Tātad šīs lietas pamatjautājums ir pamatregulas 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta trešajā ievilkumā minētā formulējuma “kas mantoti no agrākās sistēmas, kurā nebija tirgus ekonomikas” interpretācija, un tas ir jautājums, par kuru Tiesa ir aicināta sniegt skaidrojumu.
I. Atbilstošās tiesību normas
7.
Atbilstoši pamatregulas 2. panta 7. punktam:
“a)
Importējot preces no valstīm, kuras nav tirgus ekonomikas valstis [tostarp Azerbaidžānas, Baltkrievijas, Ziemeļkorejas, Tadžikistānas, Turkmenistānas un Uzbekistānas], parasto vērtību nosaka, pamatojoties uz cenu vai salikto vērtību kādā trešā valstī ar tirgus ekonomiku vai pamatojoties uz cenu, importējot preces no šīs trešās valsts uz citām valstīm, ietverot Kopienu, vai, ja tas nav iespējams, izmantojot jebkuru citu pieņemamu pamatojumu, ietverot cenu, kāda Kopienā ir faktiski samaksāta vai maksājama par līdzīgu preci un kuru nepieciešamības gadījumā attiecīgi koriģē, ietverot pieņemamu peļņas procentu.
[..]
b)
Veicot antidempinga izmeklēšanu attiecībā uz importu no Kazahstānas, kā arī no tādām valstīm bez tirgus ekonomikas, kas ir PTO dalībvalstis, līdz ar izmeklēšanas sākšanas dienu normālo vērtību nosaka atbilstīgi 1. līdz 6. punktam, ja, pamatojoties uz pienācīgi argumentētiem iesniegumiem, ko iesniedz viens vai vairāki izmeklēšanai pakļauti ražotāji, un saskaņā ar c) apakšpunktā minētiem kritērijiem un procedūrām iespējams pierādīt, ka konkrētie ražotāji attiecībā uz līdzīgu produktu ražošanu un pārdošanu darbojas gandrīz pilnīgas tirgus ekonomikas apstākļos. Ja to nav iespējams veikt, tad piemēro saskaņā ar a) apakšpunktu paredzētos noteikumus.
c)
Saskaņā ar b) apakšpunktu pieprasījum[ā] [..] ir jābūt pietiekamiem pierādījumiem par to, ka ražotājs darbojas tirgus ekonomikas apstākļos, tas ir, ja:
–
uzņēmumu lēmumi par cenām, izmaksām un ieguldījumiem, piemēram, ietverot izejvielas, tehnoloģiju un darbaspēka izmaksas, produkcijas izlaidi, realizāciju un investīcijām, tiek pieņemti, reaģējot uz tirgus informāciju, kas atspoguļo pieprasījumu un piedāvājumu, bez valsts nozīmīgas iejaukšanās šai sakarā, un lielāko ieguldījumu izmaksas būtībā atspoguļo tirgus vērtības,
–
uzņēmumiem ir viena, skaidri saprotama pamata grāmatvedības uzskaite, kuru pārbauda neatkarīgs revidents saskaņā ar starptautiskajiem grāmatvedības standartiem un kuru izmanto visiem nolūkiem,
–
uzņēmumu ražošanas izmaksas un finansiālo stāvokli neietekmē nozīmīgi izkropļojumi, kas mantoti no agrākās sistēmas, kurā nebija tirgus ekonomikas, jo īpaši attiecībā uz aktīvu nolietojumu, citiem norakstījumiem, bartera darījumiem un samaksu, kompensējot parādus,
–
uz attiecīgajiem uzņēmumiem attiecas tiesību akti par bankrotu un īpašumtiesībām, kas garantē juridisku noteiktību un uzņēmumu darbības stabilitāti, un
–
valūtas konvertēšana notiek atbilstīgi valūtas kursam tirgū.
[..]”
II. Tiesvedības priekšvēsture un apstrīdētā regula
8.
Tiesvedības priekšvēsture ir detalizēti izklāstīta pārsūdzētā sprieduma 1.–18. punktā, uz kuriem es atsaucos. Šīs tiesvedības vajadzībām es vienīgi atgādināšu, ka 2013. gada 28. februārī Komisija sāka antidempinga procedūru attiecībā uz dažu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes solārā stikla ražojumu importu (
9
).
9.
Izmeklēšanā Xinyi – saskaņā ar Ķīnas tiesībām reģistrēta sabiedrība, kura ražo un eksportē solāro stiklu un kuras vienīgais akcionārs ir Xinyi Solar (Hong Kong) Ltd, kas ir reģistrēta Honkongā (Ķīna), – lūdza, lai Komisija tai piešķir TES statusu pamatregulas 2. panta 7. punkta b) apakšpunkta izpratnē.
10.
2013. gada 22. augusta vēstulē Komisija informēja Xinyi par to, ka tā uzskata, ka tās lūgums nevar tikt apmierināts tikai tāpēc, ka sabiedrība neatbilst šī statusa piešķiršanas trešajam kritērijam, kas ir paredzēts pamatregulas 2. panta 7. punkta c) apakšpunktā.
11.
Šajā vēstulē Komisija norādīja turpinājumā minēto:
“Izmeklēšanā tika atklāts, ka [Xinyi] bija piešķirtas dažādas nodokļu priekšrocības attiecībā uz tās ienākumu nodokli, piemēram:
–
programma “2 Free 3 Half”. Šis nodokļu režīms ļauj ārvalstu ieguldījumu sabiedrībām divus gadus saņemt pilnīgu atbrīvojumu no nodokļa (0 %) un nākamajos trīs gados – nodokļa likmi 12,5 % apmērā parastās nodokļu likmes 25 % apmērā vietā;
–
nodokļu režīms augsto tehnoloģiju uzņēmumiem. Piemērojot šo režīmu, sabiedrība tiek aplikta ar samazinātu nodokļa likmi 15 % apmērā parastās nodokļu likmes 25 % apmērā vietā. Šī preferenciālā nodokļa likme ir uzskatāma par subsīdiju, ko var piemērot gandrīz pastāvīgi un kas var tikt izmantota arī investīciju piesaistīšanai ar samazinātu procentu likmi, tādējādi kropļojot konkurenci.
Tiek uzskatīts, ka samazinātās nodokļu likmes piešķir ievērojamas finansiālas priekšrocības, tādējādi [Xinyi] nav pierādījusi, ka tās ražošanas izmaksas un finansiālo stāvokli neietekmē nekādi nozīmīgi izkropļojumi, kas mantoti no agrākās sistēmas, kurā nebija tirgus ekonomikas. [..]
Līdz ar to Komisija ierosina [Xinyi] lūgumu [tai piešķirt] TES [statusu] noraidīt.”
12.
Pēc tam 2013. gada 13. septembra vēstulē, atbildot uz Xinyi sniegtajiem apsvērumiem, Komisija apstiprināja, ka šīs sabiedrības iesniegtais lūgums piešķirt TES statusu tiek noraidīts, ņemot vērā turpinājumā minēto:
“Ienākumu nodokļa režīms, kas ir labvēlīgs atsevišķām sabiedrībām vai atsevišķām saimniecības nozarēm, kuras valdība uzskata par stratēģiskām, nozīmē, ka aplūkotais nodokļu režīms nav tirgus ekonomikas režīms, bet gan, ka tas joprojām lielā mērā izriet no valsts īstenotas plānošanas un tādējādi uz to var attiekties [pamatregulas 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta trešajā ievilkumā ietvertais] trešais kritērijs. Preferenciālas nodokļa likmes režīma piemērošana maina to peļņas apmēru pirms nodokļu samaksas, kas sabiedrībai ir jāsasniedz, lai tā būtu pievilcīga ieguldītājiem. [..]
Šajā ziņā ir jāatgādina, ka [Xinyi] bija iespējams piemērot samazinātu nodokļa likmi (14,01 %), jo [tā] varēja apvienot nodokļu režīmu augsto tehnoloģiju uzņēmumiem ar vēl citu režīmu, proti, programmu “2 Free 3 Half”. To kopējais rezultāts bija ievērojami zemāka nodokļa likme, salīdzinot ar parasto likmi (25 %), tādējādi it īpaši varēja tikt īstenots mērķis piesaistīt kapitālu ar samazinātām likmēm un šādi ietekmēt sabiedrības finansiālo un ekonomisko stāvokli kopumā. [..]”
13.
2013. gada 26. novembrī Komisija pieņēma Regulu (ES) Nr. 1205/2013, ar ko nosaka pagaidu antidempinga maksājumu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes solārā stikla importam (
10
). Šajā regulā Komisija pauda uzskatu, ka Xinyi, kas bija izmantojusi tostarp privileģētus nodokļu režīmus, nav spējusi pierādīt, ka uz tās stāvokli neattiecas nozīmīgi izkropļojumi, kas mantoti no sistēmas, kurā nebija tirgus ekonomikas, un ka tāpēc šī sabiedrība neatbilst trešajam TES statusa piešķiršanas kritērijam (
11
). Komisija tādējādi attiecīgā Xinyi ražotā ražojuma importam noteica pagaidu antidempinga maksājumu 39,3 % apmērā.
14.
2014. gada 13. maijā Komisija pieņēma apstrīdēto regulu, kurā tā apstiprināja Regulā Nr. 1205/2013 izklāstītos konstatējumus, saskaņā ar kuriem lūgumi piešķirt TES statusu, tostarp Xinyi iesniegtais lūgums, ir noraidāmi (
12
). Šajos apstākļos tika noteikts galīgais antidempinga maksājums 36,1 % apmērā dažu Xinyi ražoto solārā stikla ražojumu importam (
13
).
III. Tiesvedība Vispārējā tiesā un pārsūdzētais spriedums
15.
Ar prasības pieteikumu, kas Vispārējās tiesas kancelejā iesniegts 2014. gada 7. augustā, Xinyi lūdza atcelt apstrīdēto regulu, savas prasības pamatojumam izvirzot četrus pamatus.
16.
Pārsūdzētajā spriedumā Vispārējā tiesa vērtēja tikai pirmo pamatu par pamatregulas 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta trešā ievilkuma pārkāpumu un apstiprināja šī pamata pirmo daļu.
17.
Šajā daļā Xinyi pārmeta Komisijai, ka tā ir izraisījusi apstrīdētās regulas prettiesiskumu, it īpaši uzskatot, ka Xinyi izmantotās nodokļu priekšrocības – kuras ir minētas šo secinājumu 11. punktā – ir izkropļojumi, kas “mantoti no [..] sistēmas, kurā nebija tirgus ekonomikas”, pamatregulas 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta trešā ievilkuma izpratnē.
18.
Šajā ziņā Vispārējā tiesa vispirms pauda uzskatu, ka priekšrocības, kas “mantotas” no sistēmas, kurā nebija tirgus ekonomikas, šīs tiesību normas izpratnē, nevar attiekties uz jebkādām priekšrocībām, pretējā gadījumā tiktu apdraudēta šajā tiesību normā minēto piemēru lietderība un ilustratīvā piemērojamība. Vispārējās tiesas ieskatā jēdziens “mantots” būtu jāinterpretē tā, ka tas nozīmē, ka agrākā sistēma, kurā nebija tirgus ekonomikas, ir radījusi vai izraisījusi aplūkotos izkropļojumus. Līdz ar to vienīgi priekšrocības, kas izriet no agrākās sistēmas, kurā nebija tirgus ekonomikas, esot atbilstīgas minētās tiesību normas piemērošanai (
14
).
19.
Ar šādiem nosacījumiem Vispārējā tiesa atzina, ka šajā gadījumā nevar uzskatīt, ka aplūkotās nodokļu priekšrocības ir “mantotas” no agrākās sistēmas, kurā nebija tirgus ekonomikas, tādā ziņā, ka tās izrietētu no šīs sistēmas vai būtu tās sekas. Vispārējās tiesas ieskatā ir vispārzināms, ka arī valstis ar tirgus ekonomiku piešķir uzņēmumiem nodokļu priekšrocības, kas izpaužas kā atbrīvojumi no nodokļiem uz noteiktu laiku vai samazināta nodokļu likme, kā tas turklāt izrietot no Tiesas judikatūras valsts atbalsta jomā (
15
).
20.
Pēc tam Vispārējā tiesa pauda uzskatu, ka šo vērtējumu nevar ietekmēt dažādie argumenti, ko tiesvedības laikā ir izvirzījusi Komisija (
16
).
21.
Pirmkārt, pārsūdzētā sprieduma 69. punktā Vispārējā tiesa pauda uzskatu, ka Komisijas izvirzītais arguments par aplūkoto nodokļu priekšrocību saistību ar Ķīnā īstenotajiem piecgades plāniem atspoguļo pārlieku formālismu. Vispārējās tiesas ieskatā minēto plānu saglabāšana ne vienmēr nozīmē, ka minētie režīmi ir mantoti no agrākās plānotās ekonomikas Ķīnā, ja vien netiek uzskatīts, ka visi Ķīnā veiktie pasākumi, kas ir saistīti ar plānu, ir mantoti no tās agrākās plānotās ekonomikas, bet tas pamatregulas 2. panta 7. punkta b) un c) apakšpunktam pilnīgi atņemtu lietderīgo iedarbību.
22.
Otrkārt, pārsūdzētā sprieduma 75. un 76. punktā Vispārējā tiesa noraidīja Komisijas argumentu, saskaņā ar kuru aplūkotajiem nodokļu režīmiem nav leģitīmu mērķu. Pirmām kārtām, Vispārējās tiesas ieskatā nevar tikt apstrīdēts, ka atbalsts atsevišķām darbību nozarēm, piemēram, augstajām tehnoloģijām, kuras tiek uzskatītas par attiecīgajai valstij stratēģiskām, ir leģitīms mērķis tirgus ekonomikā neatkarīgi no tā, vai aplūkotie pasākumi ir tiesiski, tostarp ņemot vērā Savienības tiesības valsts atbalsta jomā. Otrām kārtām, mērķi piesaistīt ārvalstu investīcijas īstenojot vairākas valstis ar tirgus ekonomiku, un tas esot pretrunā ekonomiskās pārvaldes veidam – kas ir raksturīgs sistēmai, kurā nav tirgus ekonomikas, – kam pamatā ir uzņēmumu, kuri ir atkarīgi no centralizētā plānā definētiem ražošanas mērķiem, atrašanās kolektīvā vai valsts īpašumā.
23.
Treškārt, pārsūdzētā sprieduma 77. un 78. punktā Vispārējā tiesa noraidīja Komisijas argumentu, ka aplūkotās nodokļu priekšrocības ir ietekmējušas ne tikai izmaksas, kas ir tieši saistītas ar īstenojamo mērķi, bet visus Xinyi finanšu rezultātus un tādējādi tās ekonomisko situāciju kopumā. Vispārējās tiesas ieskatā šāds arguments varētu lietderīgi tikt izvirzīts tikai saistībā ar Xinyi ražošanas izmaksu un finansiālā stāvokļa iespējamā izkropļojuma nozīmīgumu pamatregulas 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta trešā ievilkuma izpratnē, nevis lai uzskatītu, ka šāds izkropļojums ir “mantots” no agrākās sistēmas, kurā nebija tirgus ekonomikas, šīs pašas tiesību normas izpratnē.
24.
Pamatojoties uz šiem apsvērumiem, Vispārējā tiesa secināja, ka Komisija, atsakot piešķirt Xinyi TES statusu atbilstoši pamatregulas 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta trešajam ievilkumam, ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā. Tā tādējādi atcēla apstrīdētās regulas 1. pantu, ciktāl tas attiecās uz šo sabiedrību, nevērtējot pārējos tās izvirzītos pamatus.
IV. Tiesvedība Tiesā un lietas dalībnieku prasījumi
25.
Apelācijas sūdzībā Komisija lūdz Tiesai atcelt pārsūdzēto spriedumu, noraidīt kā juridiski nepamatotu prasības pirmajā instancē pirmā pamata pirmo daļu, nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai, lai tā atkārtoti izvērtētu prasības pirmajā instancē pirmā pamata otro daļu, kā arī otro, trešo un ceturto pamatu, un atlikt lēmuma pieņemšanu par tiesāšanās izdevumiem abās instancēs.
26.
Xinyi lūdz Tiesai noraidīt apelācijas sūdzību un piespriest Komisijai un personām, kas iestājušās lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
27.
Ar Tiesas priekšsēdētāja 2016. gada 13. oktobra rīkojumu GMB Glasmanufaktur Brandenburg GmbH (turpmāk tekstā – “GMB”) tika atļauts iestāties lietā Komisijas prasījumu atbalstam.
28.
Tiesa lietas dalībniekiem uzdeva vairākus jautājumus rakstveida atbilžu sniegšanai. Komisija, Xinyi, kā arī GMB uz tiem atbildēja paredzētajā termiņā, un to mutvārdu paskaidrojumi tika uzklausīti 2017. gada 21. jūnija tiesas sēdē.
V. Analīze
29.
Savas apelācijas sūdzības atbalstam Komisija izvirza trīs pamatus. Pirmais pamats ir saistīts ar kļūdu tiesību piemērošanā, interpretējot pamatregulas 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta trešo ievilkumu. Ar otro un trešo pamatu Komisija pārmet Vispārējai tiesai attiecīgi pienākuma norādīt pamatojumu neizpildi un procedūras pārkāpumus.
A.
Par pirmo pamatu, kas ir saistīts ar kļūdu tiesību piemērošanā, interpretējot pamatregulas 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta trešo ievilkumu
1. Ievada apsvērumi
30.
Ar pirmo pamatu Komisija, kuru atbalsta GMB, apgalvo, ka pārsūdzētajā spriedumā Vispārējā tiesa, interpretējot tiesību normu, kas paredzēta pamatregulas 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta trešajā ievilkumā, ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā.
31.
Šajā tiesību normā ir noteikts trešais no pieciem kritērijiem, kam ir jāatbilst ražotājam no valsts bez tirgus ekonomikas, lai tam varētu tikt piešķirts TES statuss.
32.
Šajā ziņā ievadam ir jāatgādina, ka ar pamatregulas 2. panta 7. punktu Savienības likumdevējs ir vēlējies noteikt īpašu regulējumu, kurā būtu paredzēti detalizēti noteikumi normālās vērtības aprēķināšanai attiecībā uz importu no valstīm, kuras nav tirgus ekonomikas valstis (
17
).
33.
Konkrētāk runājot, saskaņā ar pamatregulas 2. panta 7. punkta a) apakšpunktu, importējot ražojumus no valstīm, kuras nav tirgus ekonomikas valstis, lai izvairītos no tā, ka tiek ņemtas vērā cenas un izmaksas, kas nav parastais rezultāts spēkiem, kuri darbojas tirgū, normālo vērtību nosaka nevis atbilstoši šā paša panta 1.–6. punktā noteiktajiem vispārīgajiem noteikumiem, bet gan principā pēc tā saucamās “analogās valsts” metodes, proti, pamatojoties uz cenu vai salikto vērtību kādā trešajā valstī ar tirgus ekonomiku (
18
) (šajā gadījumā tika izraudzīta Turcija).
34.
Tomēr atbilstoši pamatregulas 2. panta 7. punkta b) apakšpunktam, veicot antidempinga izmeklēšanu attiecībā uz importu, it īpaši no Ķīnas, ja ir izpildīti noteikti nosacījumi, normālo vērtību var aprēķināt nevis saskaņā ar analogās valsts metodi, bet pamatojoties uz paša attiecīgā ražotāja (eksportētāja) cenām un izmaksām. Šim nolūkam minētajam ražotājam tomēr ir jāiesniedz pienācīgi argumentēts iesniegums, lai atbilstoši šī paša punkta c) apakšpunktā izklāstītajiem pieciem kritērijiem un procedūrām pierādītu, ka attiecībā uz konkrētu līdzīgu produktu ražošanu un pārdošanu tas darbojas gandrīz pilnīgas tirgus ekonomikas apstākļos (
19
).
35.
Saskaņā ar pēdējo minēto tiesību normu katram ražotājam, kurš vēlas izmantot šos noteikumus, tātad ir jāsniedz pietiekami pierādījumi par to, ka tas atbilst šajā tiesību normā norādītajiem pieciem kritērijiem, un tādējādi var tikt uzskatīts, ka tas darbojas tirgus ekonomikas apstākļos (
20
). Līdz ar to Savienības iestādēm nav pienākuma pierādīt, ka attiecīgais ražotājs neatbilst nosacījumiem, kas paredzēti minētā statusa piešķiršanai (
21
).
36.
Padomei un Komisijai toties ir jāizvērtē, vai attiecīgā ražotāja iesniegtie pierādījumi ir pietiekami, lai pierādītu, ka pamatregulas 2. panta 7. punkta c) apakšpunktā minētie kritēriji, lai tam tiktu piešķirts TES statuss, ir izpildīti, un Savienības tiesai ir jāpārbauda, vai šajā vērtējumā nav pieļauta acīmredzama kļūda (
22
).
37.
Šajā lietā Komisija atteicās piešķirt Xinyi TES statusu tikai ar pamatojumu, ka, tā kā šī sabiedrība ir izmantojusi abus šo secinājumu 11. punktā minētos nodokļu režīmus, tā nav pierādījusi, ka tā atbilst pamatregulas 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta trešajā ievilkumā minētajam kritērijam. Komisija turpretī uzskatīja, ka četri pārējie kritēriji, kas paredzēti pamatregulas 2. panta 7. punkta c) apakšpunktā, ir izpildīti.
38.
Atbilstoši pamatregulas 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta trešajam ievilkumam uzskatīt, ka ražotājs no Ķīnas darbojas tirgus ekonomikas apstākļos un tādējādi tam ir piešķirams TES statuss, var tikai tad, ja tas iesniedz pietiekamus pierādījumus, ka “[tā] ražošanas izmaksas un finansiālo stāvokli neietekmē nozīmīgi izkropļojumi, kas mantoti no agrākās sistēmas, kurā nebija tirgus ekonomikas”.
39.
Pārsūdzētajā spriedumā Vispārējā tiesa atzina, ka Komisija, uzskatot, ka izkropļojumi, kas izriet no nodokļu priekšrocībām, kuras Ķīnas iestādes ir piešķīrušas Xinyi, ir “mantoti no agrākās sistēmas, kurā nebija tirgus ekonomikas”, ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā. Vispārējā tiesa turpretī neizteicās par to, vai Komisija pamatoti ir uzskatījusi, ka aplūkotās nodokļu priekšrocības ir izraisījušas izkropļojumus, kuri var tikt kvalificēti par nozīmīgiem.
2. Lietas dalībnieku argumentu īss kopsavilkums
40.
Pirmajā pamatā, kas ir veidots no piecām daļām, Komisija apstrīd Vispārējās tiesas pārsūdzētajā spriedumā sniegto interpretāciju formulējumam “mantoti no agrākās sistēmas, kurā nebija tirgus ekonomikas”, kas ir paredzēts pamatregulas 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta trešajā ievilkumā.
41.
Pirmkārt, Komisijas ieskatā – pretēji tam, ko atzina Vispārējā tiesa, – pirmām kārtām, lai uzskatītu, ka pasākums ir “mantot[s] no agrākās sistēmas, kurā nebija tirgus ekonomikas”, pietiekot pierādīt, ka šī pasākuma mērķis ir piecgades plāna īstenošana Ķīnā, un, otrām kārtām, šāda interpretācija neatņemot pamatregulas 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta trešajam ievilkumam lietderīgo iedarbību (
23
).
42.
Otrkārt, neesot pareizi, ka atbalsts, ko valsts sniedz noteiktām rūpniecības nozarēm, kuras tiek uzskatītas par stratēģiskām, esot leģitīms mērķis tirgus ekonomikā (
24
). Atļautas valsts iejaukšanās sociālā tirgus ekonomikā aizvien notiekot vispārējo interešu mērķa sasniegšanai, nevis lai izraudzītos “līderus” vai izceltu saimniecības nozari, kura ir atzīta par “stratēģisku” salīdzinājumā ar kādu citu.
43.
Treškārt, aplūkotos nodokļu režīmus nevarot salīdzināt ar tirgus ekonomikā piešķirtu atbalstu (
25
). Šie režīmi, atšķirībā no minētajiem atbalstiem, neesot mērķtiecīgi un esot attiecināti tikai uz noteiktu ar ieguldījumiem saistītu izmaksu kategoriju, un neattiecoties uz noteiktu laikposmu.
44.
Ceturtkārt, Vispārējā tiesa esot kļūdaini uzskatījusi, ka valsts atbalsta shēmas, kas pārsūdzētā sprieduma 66. punktā minētajos spriedumos ir atzītas par nelikumīgām, ir salīdzināmas ar aplūkotajiem nodokļu pasākumiem.
45.
Piektkārt, jēdziens “valsts bez tirgus ekonomikas”, kas ir pārsūdzētajā spriedumā veiktās analīzes pamatā, esot kļūdains. It sevišķi minētais jēdziens esot daudz plašāks par to, kura raksturīgās pazīmes Vispārējā tiesa ir norādījusi pārsūdzētā sprieduma 76. punktā, un atbilstot tradicionālajai “valsts ar valsts regulētu ekonomiku” definīcijai.
46.
Xinyi atbild, ka, pirmkārt, šā pamata pirmā daļa balstās uz jaunu apgalvojumu un tādējādi nav pieņemama. Turklāt Komisija neesot sniegusi nevienu pierādījumu attiecībā uz aplūkoto piecgades plānu raksturu un mērķiem un neesot paskaidrojusi, kāpēc jebkāda saikne starp kādu pasākumu un šādu plānu automātiski izraisītu lūguma piešķirt TES statusu noraidīšanu.
47.
Otrkārt, TES statusa piešķiršanas trešā kritērija mērķis neesot vērtēt, kas ir leģitīmi tirgus ekonomikā, bet gan to, kas ir izkropļojumi, kuri mantoti no agrākās sistēmas, kurā nebija tirgus ekonomikas. Xinyi esot sniegusi Vispārējai tiesai daudzus tādu subsīdiju piemērus, ko piešķīrušas valstis ar tirgus ekonomiku, un vienīgi Vispārējās tiesas ziņā esot noteikt, kāda vērtība ir tai norādītajai un tās rīcībā esošajai informācijai. Komisija neesot apgalvojusi, ka šajā ziņā būtu notikusi jebkāda pierādījumu sagrozīšana.
48.
Treškārt, Komisija neesot minējusi nevienu faktu, lai pierādītu, ka vienīgi subsīdijas, kas pastāv tirgus ekonomikā, ir mērķtiecīgas un attiecinātas tikai uz publisko finansējumu, kas nepieciešams noteikto mērķu sasniegšanai. Turklāt pamatregulas 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta trešais ievilkums attiecoties nevis uz jautājumu par to, vai izkropļojums atbilst tādam izkropļojumu veidam, kas būtu pieņemams tirgus ekonomikā, bet gan, vai tas atbilst tādam izkropļojumu veidam, kas pastāvēja agrākajā sistēmā, kurā nebija tirgus ekonomikas.
49.
Ceturtkārt, Xinyi uzskata, ka konstatējumi par tirgus ekonomikā piešķirtām nodokļu priekšrocībām, kurus Vispārējā tiesa ir izdarījusi pārsūdzētā sprieduma 66. un 67. punktā, ir faktiski vērtējumi, kas nav izskatāmi apelācijas stadijā, jo Komisija neesot ne apgalvojusi, ne pierādījusi, ka ir notikusi acīmredzama pierādījumu sagrozīšana.
50.
Piektkārt, Xinyi ieskatā jēdziens “agrākā”, kas minēts pamatregulas 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta trešajā ievilkumā, neļaujot šaubīties par to, ka, vērtējot lūgumus par TES statusa piešķiršanu, ko Ķīnas ražotāji iesnieguši pēc 1998. gada 1. jūlija, proti, datuma, kad stājās spēkā Regula (EK) Nr. 905/98 (
26
), ar ko tika ieviesta iespēja iegūt šo statusu, Komisijai ir jāvērtē, vai pastāv izkropļojumi, kas mantoti no sistēmas, kurā nebija tirgus ekonomikas un kura bija spēkā pirms šī datuma, proti, tad, kad Ķīnas Tautas Republika vēl bija valsts ar tradicionālu valsts regulētu ekonomiku. Tāpēc Vispārējā tiesa pārsūdzētā sprieduma 76. punktā esot pamatoti interpretējusi pamatregulas 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta trešajā ievilkumā minēto formulējumu “[sistēma,] kurā nav tirgus ekonomikas” kā tādu, kas atbilst “[sistēmas ar] valsts regulētu ekonomiku” definīcijai.
3. Juridiskais vērtējums
51.
Jautājums par pārsūdzētajā spriedumā Vispārējās tiesas sniegto pamatregulas 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta trešajā ievilkumā minētā formulējuma “kas mantoti no agrākās sistēmas, kurā nebija tirgus ekonomikas” interpretāciju – Komisijas pirmā pamata centrālais jautājums – ir absolūts tiesību jautājums, kura pilnīga pārbaude ir Savienības tiesu kompetencē un attiecībā uz kuru Savienības iestādes nevar atsaukties uz novērtējuma brīvību (
27
).
52.
Lai būtu iespējams interpretēt šo formulējumu un atbildēt uz Komisijas izvirzītajiem argumentiem, man šķiet nepieciešams vispirms analizēt iemeslu, kas ir pamatā tam, ka Savienības tiesībās tika ieviests TES statuss. Šī analīze ļaus noteikt Ķīnas ekonomikas sistēmas raksturojumu Savienības antidempinga tiesībās.
a) TES statusa ieviešanas iemesls un Ķīnas ekonomikas sistēmas raksturojums Savienības antidempinga tiesībās
53.
Īpašās nostājas piemērošana pret importu no valstīm bez tirgus ekonomikas Savienības antidempinga regulējumā ir aizsākusies 20. gadsimta 50. gados (
28
).
54.
Tomēr tikai 1979. gadā ar Regulas (EEK) Nr. 1681/79 pieņemšanu Savienības tiesībās tika ieviesti īpaši noteikumi, lai kodificētu praksi, kas bija attīstījusies šajā jomā (
29
).
55.
Iespēja tostarp Ķīnas ražotājiem lūgt tiem piešķirt TES statusu, kā tas paredzēts pamatregulā, kas bija spēkā šīs lietas atbilstīgo faktu norises laikā, Savienības tiesībās tika ieviesta ar Regulu Nr. 905/98.
56.
Priekšlikums šai regulai tika iesniegts ar skaidru mērķi ieviest pielāgojumus Savienības antidempinga praksē saistībā ar valstu bez tirgus ekonomikas statusu, lai atzītu Ķīnas un Krievijas centienus savu ekonomiku reformēšanā (
30
).
57.
Šajā ziņā, kā Tiesai jau ir bijusi iespēja norādīt (
31
), no Regulas Nr. 905/98 preambulas ceturtā un piektā apsvēruma izriet, ka 2. panta 7. punkta b) un c) apakšpunkta ieviešana pamatregulā bija pamatota ar to, ka it īpaši Ķīnā veiktās reformas bija būtiski mainījušas šīs valsts ekonomiku un bija radušies uzņēmumi, kas darbojās tirgus ekonomikas apstākļos, tādējādi šī valsts bija atvirzījusies no ekonomikas sistēmas, kas pamatoja sistemātisku analogās valsts metodes izmantošanu.
58.
Tiesa tomēr ir arī norādījusi, ka, tā kā neatkarīgi no šīm reformām Ķīnas Tautas Republika joprojām nav valsts, kurā ir tirgus ekonomika un uz kuras eksportu automātiski attiektos pamatregulas 2. panta 1.–6. punktā paredzētie vispārīgie noteikumi normālās vērtības noteikšanai, Savienības likumdevējs ir nolēmis, ka saskaņā ar šī paša panta 7. punkta c) apakšpunktu katram ražotājam, kas vēlas izmantot šos noteikumus, ir jāsniedz pietiekami pierādījumi, kas ir konkrēti norādīti pēdējā minētajā tiesību normā, par to, ka tas darbojas tirgus ekonomikas apstākļos (
32
).
59.
Šajā ziņā no atsauces minētajos Regulas Nr. 905/98 preambulas ceturtajā un piektajā apsvērumā uz [to, ka reformu process ir] “radījis firmas [uzņēmumus], kas darbojas tirgus ekonomikas apstākļos”, izriet, ka, pamatregulā ieviešot 2. panta 7. punkta b) un c) apakšpunktā ietvertās tiesību normas, Savienības likumdevējs apzinājās, ka, neraugoties uz Ķīnā īstenotajām reformām, tirgus ekonomikas apstākļi kopumā nav galvenie Ķīnas ekonomikas sistēmā. Tomēr, ieviešot Savienības tiesībās TES statusu, minētais likumdevējs vēlējās atzīt (
33
), ka pēc šīm reformām noteiktās nozarēs un jomās Ķīnā ir uzņēmumi, kas darbojas tādos apstākļos, kuri ir raksturīgi tirgus ekonomikai, proti, reaģējot uz piedāvājuma un pieprasījuma principiem vidē, kas nav valsts ietekmes izkropļota.
60.
Šādā kontekstā, tā kā vairs nebija pamatoti attiecībā uz importu no Ķīnas sistemātiski izmantot analogās valsts metodi, [Savienības] likumdevējs, ieviešot iepriekš minētās tiesību normas, radīja instrumentu, kas pienācīgi pamatotos gadījumos šādiem uzņēmumiem deva iespēju attiecībā uz tiem notiekošās antidempinga izmeklēšanās, nosakot normālo vērtību, balstīties pašiem uz savām cenām un izmaksām.
61.
No šiem apsvērumiem izriet, ka, pirmkārt, ieviešot pamatregulā tiesību normas par TES statusu, Savienības likumdevējs nebūt nevēlējās vispārīgi atzīt, ka tirgus ekonomikas apstākļi ir noteicošie Ķīnas ekonomikas sistēmā, kurā, izņemot īpašas nozares, aizvien raksturīga iezīme ir valsts iejaukšanās, kas izpaužas it īpaši kā vispārēji piemērojamu un obligātu piecgades plānu pieņemšana.
62.
Otrkārt, lai gan ir tiesa, ka Savienības likumdevējs vēlējās Ķīnas ražotājiem dot iespēju, ka tiek atzīts, ka tie darbojas tirgus ekonomikas apstākļos, un ka tādējādi normālā vērtība tiek aprēķināta, pamatojoties uz to reālajām cenām un izmaksām, tomēr, kā izriet no šo secinājumu 34. un 35., kā arī 58. punkta, sistēmā, ko tas izveidoja, tomēr pienākums pierādīt šādu apstākļu pastāvēšanu tika skaidri attiecināts uz ražotājiem, kuri vēlas TES statusa piešķiršanu.
63.
Tādējādi tā vietā, lai sistemātiski izmantotu analogās valsts metodi, Savienības likumdevējs ieviesa sistēmu, kas ļauj katrā gadījumā atsevišķi vērtēt ekonomiskos apstākļus, kuri veido attiecīgās antidempinga izmeklēšanas kontekstu. Tomēr šajā sistēmā, ja ieinteresētie ražotāji nesniedz pierādījumu tam, ka tie atbilst pamatregulas 2. panta 7. punkta c) apakšpunktā paredzētajiem pieciem nosacījumiem un ka tādējādi var tikt uzskatīts, ka tie darbojas tirgus ekonomikas apstākļos, “automātiski” tiek piemērota analogās valsts metode. Turklāt Tiesa jau ir atzinusi pamatregulas 2. panta 7. punkta b) un c) apakšpunktā paredzēto tiesību normu izņēmuma raksturu (
34
).
64.
No tā izriet, ka likumdevēja ieskatā, lai arī Ķīnas ekonomikas sistēma vairs nav tāda, kāda pastāv valstī ar valsts regulētu ekonomiku, tā tomēr faktiski vēl nav arī tāda, kas pastāv tirgus ekonomikā (
35
). Tā ir ekonomikas sistēma, ko var raksturot kā “hibrīdekonomiku” vai “pārejas” (
36
) ekonomiku, kurā – kā kopumā tiek uzskatīts – izkropļojumus izraisoša valsts iejaukšanās aizvien vēl notiek, un tāpēc šī ekonomika vēl joprojām “automātiski” tiek vērtēta kā tāda, kurai nav tirgus ekonomikas raksturiezīmju, bet kurā atsevišķās nozarēs un atsevišķi uzņēmumi darbojas gandrīz pilnīgas tirgus ekonomikas apstākļos. Šo ekonomiku tātad raksturo tas, ka vienlaikus pastāv gan tādai sistēmai, kurā nav tirgus ekonomikas, gan tirgus ekonomikai raksturīgi elementi, kas ir noteicošie atsevišķās saimniecības nozarēs.
b) Formulējuma “kas mantoti no agrākās sistēmas, kurā nebija tirgus ekonomikas” interpretācija
65.
Tiesību norma, kurā ir paredzēts trešais nosacījums, kam ražotājam ir jāatbilst, lai tas iegūtu TES statusu, proti, pamatregulas 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta trešais ievilkums, konkrētāk runājot, formulējums “kas mantoti no agrākās sistēmas, kurā nebija tirgus ekonomikas”, ir jāinterpretē, ņemot vērā iepriekš minētos apsvērumus.
66.
Šajā ziņā attiecībā vispirms uz terminu “mantot[s]” Vispārējā tiesa pārsūdzētā sprieduma 64. punktā pauda uzskatu, ka šis termins ir jāinterpretē tādā nozīmē, ka “agrākā sistēma, kurā nebija tirgus ekonomikas, ir radījusi vai izraisījusi [..] izkropļojumus” un ka tādējādi aplūkotā norma attiecas vienīgi uz priekšrocībām, “kas izriet no agrākās sistēmas, kurā nebija tirgus ekonomikas” (
37
).
67.
Lai arī Komisija skaidri neapstrīd Vispārējās tiesas izmantoto termina “mantots” interpretāciju – interpretāciju, ko var uzskatīt par “cēlonisku” –, tiesvedības laikā lietas dalībnieki plaši diskutēja par citu šī termina interpretāciju, kas izrietēja no dažiem Xinyi sniegtajiem apsvērumiem.
68.
Saskaņā ar šo pieeju, ņemot vērā, ka, pirmkārt, pamatregulas 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta trešajā ievilkumā ir atsauce uz “iepriekšējo” sistēmu, kurā nebija tirgus ekonomikas, un ka, otrkārt, dažās valodu redakcijās (
38
) izmantotais formulējums, kas atbilst franču redakcijā lietotajam terminam “induit”, ir saistīts ar jēdzienu “mantojums”, varētu uzskatīt, ka aplūkoto tiesību normu var interpretēt kā tādu, kas norāda tikai uz “vēsturiskiem” izkropļojumiem. Šādā skatījumā vienīgi tos izkropļojumus, kuri ir radušies to pasākumu rezultātā, kas veikti pirms 1998. gada 1. jūlija, kad stājās spēkā Regula Nr. 905/98, varētu uzskatīt par tādiem, kas “mantoti” no agrākās sistēmas, kurā nebija tirgus ekonomikas. Šajā kontekstā potenciāli “jauni” izkropļojumi, kas ir radušies tā pasākuma rezultātā, kurš veikts pēc 1998. gada 1. jūlija, iespējams, varētu tikt ņemti vērā saistībā ar tiesību normu, kas paredzēta pamatregulas 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta pirmajā ievilkumā.
69.
Lai gan šādai pieejai, bez šaubām, var atrast pamatojumu aplūkotās tiesību normas formulējumā, kas ir ietverts tiesību normas redakcijā atsevišķu valodu redakcijās, šī interpretācija tomēr mani nepārliecina.
70.
Šajā ziņā man vispirms ir jānorāda, kā izriet no Komisijas veiktas aplūkotās tiesību normas dažādu valodu redakciju padziļinātas analīzes, ka lielākajā daļā valodu redakciju (divpadsmit redakcijās (
39
)) termini, kas atbilst franču valodas terminam “induit”, nekādi neattiecas uz jēdzienu “mantojums”, bet gan norāda uz cēloņsakarības starp izkropļojumu un sistēmu, kurā nav tirgus ekonomikas, pastāvēšanu, un tai nav laika konotācijas. Tikai trīs valodu redakcijās (
40
) šāda laika konotācija, kas attiecas uz jēdzienu “mantojums”, ir atrodama (
41
).
71.
Tomēr saskaņā ar judikatūru, ja pastāv atšķirības starp kādas tiesību normas dažādām valodu redakcijām, tā ir jāinterpretē atbilstoši tiesiskā regulējuma, kurā šī tiesību norma ietilpst, vispārējai struktūrai un mērķim (
42
).
72.
Šajā ziņā ir jānorāda, ka, pirmkārt, ne no Regulas Nr. 905/98 vai tās preambulas apsvērumu teksta, ne no sagatavošanas dokumentiem neizriet, ka, ieviešot pamatregulas 2. panta 7. punkta c) apakšpunktu, Savienības likumdevējs būtu vēlējies uzskatīt 1998. gada 1. jūliju par robežas datumu, sākot ar kuru Ķīnas ekonomikas sistēmas raksturs pēkšņi būtu mainījies.
73.
Kā es izklāstīju šo secinājumu 56. un 57. punktā, ar TES statusu saistīto tiesību normu ieviešanas mērķis bija atzīt rezultātus, ko Ķīnas Tautas Republika bija sasniegusi, cenšoties veikt reformas, lai tuvinātos tirgus ekonomikai. Ir runa par procesu, kas ilga gadiem, pat vairākus gadu desmitus, un kas 1998. gada 1. jūlijā pavisam noteikti nebija pabeigts. Ir tiesa, ka ar Regulu Nr. 905/98 likumdevējs atzina, ka Ķīnas Tautas Republika savā pārveidē uz tirgus ekonomiku ir sasniegusi zināmu progresu atsevišķās nozarēs. Tomēr šajā regulā netika identificēts kāda nozīmīga notikuma iestāšanās, ar ko Ķīnas ekonomikas sistēma būtu atbrīvojusies režīma, kurā nebija tirgus ekonomikas, un Ķīnas Tautas Republika arī netika pilnībā atzīta par valsti ar tirgus ekonomiku.
74.
Otrkārt, pamatregulas 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta pirmajā ievilkumā paredzētajā tiesību normā, pēc manām domām, ir ietverts nosacījums, kas ir atšķirīgs no trešajā ievilkumā paredzētā nosacījuma. Abas tiesību normas neattiecas uz vienu un to pašu situāciju, un to piemērošanas joma neatšķiras vien ar laika elementu.
75.
Šajā ziņā ir jāatgādina, ka atbilstoši pamatregulas 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta pirmajam ievilkumam ieinteresētajam ražotājam, lai tam tiktu piešķirts TES statuss, ir jāsniedz pietiekami pierādījumi par to, ka tā lēmumi par cenām, izmaksām un ieguldījumiem, tiek pieņemti, reaģējot uz tirgus informāciju, kas atspoguļo piedāvājumu un pieprasījumu, bez valsts nozīmīgas iejaukšanās šajā ziņā un lielāko ieguldījumu izmaksas būtībā atspoguļo tirgus vērtības.
76.
Šī tiesību norma tādējādi attiecas uz ražotāja uzņēmējdarbības lēmumiem, kā arī lielāko ieguldījumu faktiskajām izmaksām (
43
). Trešajā ievilkumā paredzētā tiesību norma turpretī attiecas uz “strukturāliem” izkropļojumiem, kas izriet no ekonomikas sistēmas, kurā ražotājs darbojas. Abas normas tādējādi attiecas uz atšķirīgām situācijām. Ar šādu interpretāciju, kuras pamatā ir doma, ka nav pārklāšanās starp abu tiesību normu attiecīgajām materiālajām piemērošanas jomām, turklāt tiek saglabāta katras no tām lietderīgā iedarbība pilnā apmērā (
44
).
77.
No tā izriet, ka, manuprāt, termina “mantots” interpretācija, kuru Vispārējā tiesa ir sniegusi pārsūdzētā sprieduma 64. punktā ‐ un kuru es definēju kā “cēlonisku” –, ir pareiza.
78.
Attiecībā uz jēdzienu “iepriekšējā sistēma, kurā nebija tirgus ekonomikas” norādu, ka tiesvedības laikā lietas dalībnieki ieguldīja lielas pūles, ierosinot, kā sadalīt pa kategorijām dažādās ekonomikas sistēmas, kas esot ņemtas vērā pamatregulā (
45
).
79.
Tomēr, kā atzīst Komisija, pārsūdzētajā spriedumā Vispārējā tiesa faktiski nav definējusi jēdzienu “agrākā sistēma, kurā nebija tirgus ekonomikas”, kas ir paredzēts pamatregulas 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta trešajā ievilkumā (
46
). Šajos apstākļos es neuzskatu, ka Tiesai ir jāpauž nostāja par šo iedalījumu kategorijās, lai noteiktu aplūkotās tiesību normas piemērošanas jomu.
80.
Visi iepriekš minētie apsvērumi, manuprāt, ļauj precīzi noteikt, kā ir interpretējama pamatregulas 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta trešajā ievilkumā paredzētā tiesību norma. Tā attiecas uz tādiem nozīmīgiem izkropļojumiem, kas ir saistīti ar attiecīgo ražotāju ražošanas izmaksām un finansiālo stāvokli, kurus ir izraisījuši pasākumi – vai kuri izriet no šiem pasākumiem –, kas pieder pie ekonomikas sistēmas, kurai nav tirgus ekonomikas rakstura un attiecībā uz kuru pašlaik Savienības tiesībās “automātiski” tiek uzskatīts, ka tā Ķīnā joprojām pastāv, izņemot nozares, kas darbojas gandrīz pilnīgas tirgus ekonomikas apstākļos.
81.
Iebildumi, kurus Komisija apelācijas sūdzībā ir izvirzījusi pret Vispārējās tiesas veikto analīzi pārsūdzētajā spriedumā, ir jāanalizē atbilstoši iepriekšējos punktos ieskicētajam juridiskajam kontekstam.
c) Par saiknes starp pasākumiem, ar kuriem tiek piešķirta priekšrocība, un Ķīnas valdības pieņemtajiem piecgadu plāniem pastāvēšanas tiesiskajām sekām
82.
Pirmā prasības pamata pirmajā daļā Komisija apgalvo, ka Vispārējā tiesa, pārsūdzētā sprieduma 63. un 69. punktā atzīstot, ka nepietiek ar to, ka pasākums ir vērsts uz piecgades plāna izpildi Ķīnā, lai uzskatītu, ka tas ir “mantots no agrākās sistēmas, kurā nebija tirgus ekonomikas”, ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā. Komisijas ieskatā – pretēji tam, ko ir atzinusi Vispārējā tiesa, – Komisijas piedāvātā interpretācija neatņem pamatregulas 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta trešajam ievilkumam tā lietderīgo iedarbību.
83.
Pārsūdzētajā spriedumā Vispārējā tiesa būtībā atzina, ka, neraugoties uz aplūkoto nodokļu priekšrocību saistību – kuru tā kvalificēja kā netiešu – ar Ķīnas valdības pieņemtiem piecgades plāniem, nevar uzskatīt, ka attiecīgās nodokļu priekšrocības ir mantotas no agrākās sistēmas, kurā nebija tirgus ekonomikas, jo esot vispārzināms, ka arī valstis ar tirgus ekonomiku piešķir uzņēmumiem analogas nodokļu priekšrocības (
47
). Vispārējā tiesa pauda uzskatu, ka Komisijas arguments par saistību ar piecgades plāniem atspoguļo pārlieku formālismu, jo minēto plānu saglabāšanās ne vienmēr nozīmējot, ka minētie nodokļu režīmi ir mantoti agrākās sistēmas Ķīnā, kurā nebija tirgus ekonomikas, ja vien netiek uzskatīts, ka visi Ķīnā veiktie pasākumi, kas ir saistīti ar plānu, ir mantoti no tās agrākās sistēmas Ķīnā, kurā nebija tirgus ekonomikas, bet tas pamatregulas 2. panta 7. punkta b) un c) apakšpunktam pilnīgi atņemtu lietderīgo iedarbību (
48
).
84.
Šajā ziņā vispirms ir jānoraida Xinyi arguments, saskaņā ar kuru pirmā pamata pirmā daļa neesot pieņemama, tāpēc ka tā esot balstīta uz jaunu apgalvojumu.
85.
Saskaņā ar Eiropas Savienības Tiesas statūtu 58. panta pirmo daļu apelācijas sūdzības Tiesai iesniedz tikai par tiesību jautājumiem un tās var būt pamatotas ar pamatiem, kas ir saistīti tostarp ar Vispārējās tiesas pieļautiem Savienības tiesību pārkāpumiem. Turklāt Tiesas Reglamenta 170. pantā ir paredzēts, ka apelācijas sūdzībā nedrīkst grozīt Vispārējā tiesā izskatītā strīda priekšmetu.
86.
Tomēr ir jākonstatē, ka pārsūdzētā sprieduma 69. punktā Vispārējā tiesa skaidri noraidīja Komisijas argumentu par aplūkoto nodokļu priekšrocību saistību ar Ķīnā īstenotajiem piecgades plāniem. Vispārējā tiesa skaidri izslēdza nepieciešamības saiknes pastāvēšanu starp kāda pasākuma saistību ar šiem plāniem, no vienas puses, un apstākli, ka šāds pasākums ir “mantots” no agrākās plānotās ekonomikas, no otras puses. Tieši uz šādu argumentāciju attiecas Komisijas apelācijas pirmā pamata pirmā daļa. Šajos apstākļos Xinyi nevar pamatoti apgalvot, ka šī daļa balstās uz jaunu apgalvojumu, kas neietilptu Vispārējā tiesā izskatītā strīda priekšmetā.
87.
Būtībā ir jāvērš uzmanība, kā galu galā pārsūdzētā sprieduma 76. punktā ir norādījusi pati Vispārējā tiesa, uz to, ka centralizētu daudzgadu plānu izmantošana ekonomikas organizācijā ir raksturīga iezīme jebkurai sistēmai, kurā nav tirgus ekonomikas.
88.
Nav noliedzams, ka Ķīnā, neraugoties uz šo secinājumu 57. un 58. punktā minētajām reformām, kuras pamudināja likumdevēju ieviest TES statusu, valdība turpina pieņemt piecgades plānus ar mērķi noteikt ekonomiskās attīstības direktīvas visai valstij.
89.
Lai gan Ķīnas piecgades plāni laika gaitā ir mainījušies un tajos šobrīd vairs nav paredzēti noteikti ražošanas mērķi, nav noliedzams, ka šiem plāniem aizvien ir būtiska nozīme Ķīnas ekonomikas organizācijā.
90.
No Komisijas un GMB rakstveida apsvērumiem, kā arī to apgalvojumiem tiesas sēdē izriet, ka šie piecgades plāni attiecas uz visiem Ķīnas ekonomikas līmeņiem un aptver plašu saimniecības nozaru loku (vai pat tās visas). Nav tā, ka šajos plānos būtu vienīgi izklāstīts Ķīnas valdības redzējums attiecībā uz valsts ekonomikas attīstību, bet tie ietver precīzus mērķus un principā ir obligāti visiem Ķīnas pārvaldības līmeņiem. Šos plānus papildina īpaši politikas instrumenti, kas tiek izmantoti, lai virzītu tirgus dalībniekus uz iepriekš centralizēti noteiktiem mērķiem.
91.
Xinyi neapstrīd piecgades plānu raksturojumu, kas izriet no Komisijas un GMB apgalvojumiem, bet tikai apgalvo, ka Komisija nav sniegusi pierādījumu pašreizējo piecgades plānu raksturam.
92.
Tādā tiesiskajā regulējumā kā tas, kuru Savienības likumdevējs ir ieviesis TES statusa piešķiršanai un kurā pārejas posmā esoša ekonomikas sistēma, kāda ir Ķīnā, “automātiski” tiek uzskatīta par tādu, kurai nav tirgus ekonomikas rakstura, ja pasākums tiek veikts tādu piecgades plānu realizācijai kā iepriekšējos punktos aprakstītie un sekmē iepriekš centralizēti noteiktas politikas īstenošanu un mērķu sasniegšanu, pēc manām domām, nepastāvot pretējiem pierādījumiem, ir iespējams prezumēt, ka izkropļojumi, kas izriet no šādiem pasākumiem, ir “mantoti no agrākās sistēmas, kurā nebija tirgus ekonomikas”.
93.
Lai gan pārejas posmā esošā ekonomikas sistēmā var līdzās pastāvēt tirgus ekonomikai un plānotai ekonomikai raksturīgi elementi, tomēr tādu plānu kā šo secinājumu 88.–90. punktā aprakstītie plāni pieņemšana ir elements, kas raksturīgs jebkurai sistēmai, kurai nav tirgus ekonomikas rakstura. Šajos apstākļos pietiek tikai ar faktu, ka pasākums ir veikts šāda plāna īstenošanai, lai prezumētu, ka tas ir “mantots no agrākās sistēmas, kurā nebija tirgus ekonomikas”, proti, kā izriet no šo secinājumu 80. punkta, ka tas izriet no tādas ekonomikas sistēmas, kurai nav tirgus ekonomikas īpašību, kāda aizvien ir Ķīnā, izņemot nozares, kas pēc Ķīnas valdības veiktajām reformām darbojas gandrīz pilnīgas tirgus ekonomikas apstākļos.
94.
Turklāt, kā izriet no šo secinājumu 34.–36. punktā minētās judikatūras, Savienības likumdevēja izveidotajā sistēmā ražotājam, kurš mēģina panākt, lai tam tiktu piešķirts TES statuss, nevis iestādēm ir pienākums pierādīt, ka, neraugoties uz to, ka tas izmanto priekšrocības, kas izriet no jebkuru plānotu ekonomiku raksturojoša elementa, proti, piecgades plāna, šīs priekšrocības nevar izmainīt to, ka tas darbojas gandrīz pilnīgas tirgus ekonomikas apstākļos.
95.
Tikai ar apstākli, kuru Vispārējā tiesa apstrīdētajā spriedumā uzskatīja par izšķirīgu, ka analogi pasākumi tiem, kas tiek veikti piecgades plāna īstenošanai, iespējams, ir paredzēti arī tirgus ekonomikā, pat pieņemot, ka tas šajā lietā apstiprinātos, pēc manām domām, nepietiek, lai izslēgtu to, ka izkropļojumi, kas izriet no pasākumiem, kuri ir veikti piecgades plāna īstenošanai, ir mantoti no agrākās sistēmas, kurā nebija tirgus ekonomikas.
96.
Pasākumus, kas ir veikti saistībā ar piecgades plāna īstenošanu, nevar apsvērt izolēti, neņemot vērā plašāko kontekstu, kādā tie ir veikti. Ir pats par sevi saprotams, ka vairāk vai mazāk līdzīgi pasākumi, kuri tiek veikti tirgus ekonomikā, nekad netiktu noteikti saistībā ar tādiem plāniem kā tie, ko pieņem Ķīnas valdība un kas ir pilnīgi atšķirīgi no tirgus ekonomikas sistēmas.
97.
Pēc manām domām, kļūda, ko var pārmest Vispārējai tiesai, ir tā, ka šī tiesa nav ņēmusi vērā kontekstu – piecgades plānu –, saistībā ar kuru izkropļojumus izraisījušie pasākumi ir veikti. Ir iespējams, ka saistošie ekonomikas mērķi, kuru sasniegšanu ir centralizēti noteikusi Ķīnas valdība, tiek sasniegti ar dažādiem pasākumiem, no kuriem daži var būt vairāk vai mazāk pielīdzināmi tirgus ekonomikā veiktiem pasākumiem. Tas tomēr nekādi nemaina faktu, ka šie līdzīgie pasākumi ir veikti kontekstā – piecgades plāna kontekstā –, kas ir būtiski atšķirīgs no tirgus ekonomikas konteksta.
98.
Šī iemesla dēļ man ir nopietnas šaubas par to, vai ir atbilstīgi piemēri no Savienības judikatūras valsts atbalsta jomā, kurus Vispārējā tiesa ir minējusi pārsūdzētā sprieduma 66. punktā un kuru atbilstību Komisija apstrīd pirmā pamata ceturtajā daļā. Savienības tiesību ekonomiskais un juridiskais konteksts, kādā šādi atbalsta pasākumi tiek veikti un vērtēti, ir būtiski atšķirīgs no Ķīnas ekonomiskā un juridiskā konteksta.
99.
Šāda pati argumentācija ir spēkā attiecībā uz argumentiem, kurus Komisija ir izvirzījusi pirmā pamata otrajā un trešajā daļā. Ņemot vērā būtiski atšķirīgo kontekstu, valsts iejaukšanās un atbalsts, kas ir piešķirts saistībā ar sociālu tirgus ekonomiku, nav salīdzināmi ar iejaukšanos vai režīmiem, kas izriet no tādiem piecgades plāniem kā šo secinājumu 88.–90. punktā aprakstītie.
100.
Turklāt pretēji tam, ko Vispārējā tiesa atzina pārsūdzētā sprieduma 69. punktā, interpretācija, saskaņā ar kuru saiknes pastāvēšana starp kādu pasākumu un piecgades plānu liek prezumēt, ka izkropļojumi, kas izriet no šī pasākuma, ir mantoti no agrākās sistēmas, kurā nebija tirgus ekonomikas, nav tāda, kas varētu pamatregulas 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta trešajā ievilkumā ietvertajai tiesību normai pilnīgi atņemt lietderīgo iedarbību.
101.
Pirmkārt, attiecīgajam ražotājam, kurš vēlas, lai tam tiktu piešķirts TES statuss, vienmēr ir iespēja prezumpciju atspēkot, pierādot, ka, lai gan pasākums, ar kuru tam ir piešķirtas priekšrocības, ir veikts saistībā ar piecgades plānu vai tā īstenošanu, tas nerada ar tirgus ekonomiku nesaderīgu izkropļojumu. Otrkārt, pat ja izkropļojums ir mantots no agrākās sistēmas, kurā nebija tirgus ekonomikas, lai nebūtu ievērots pamatregulas 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta trešajā ievilkumā paredzētais nosacījums, šim izkropļojumam vēl ir jābūt arī nozīmīgam. Tādējādi izkropļojumi, kas nav nozīmīgi, nevar izslēgt TES statusa piešķiršanu, pat ja tie izriet no piecgades plāna un līdz ar to tiek prezumēts, ka tie ir mantoti no agrākās sistēmas, kurā nebija tirgus ekonomikas. Treškārt, valsts pasākumi, ar kuriem piešķir priekšrocības, piemēram, paredzot labvēlīgus nodokļu režīmus, bet kuri nav saistīti ar piecgades plānu, neietilpst aplūkotās tiesību normas piemērošanas jomā un tādējādi nav šķērslis TES statusa piešķiršanai ražotājiem, kuri lūdz iespēju to izmantot.
102.
Piedevām arguments, kuru Vispārējā tiesa ir izvirzījusi pārsūdzētā sprieduma 76. punktā un saskaņā ar kuru politika ar mērķi piesaistīt ārvalstu investīcijas būtībā vismaz teorētiski ir pretrunā ekonomikas organizācijas veidam, kura pamatā ir uzņēmumu, kas ir atkarīgi no centralizētā plānā definētiem ražošanas mērķiem, atrašanās kolektīvā īpašumā, nevar ietekmēt iepriekš minēto analīzi. Neatkarīgi no semantiskas un taksonomiskas diskusijas starp Komisiju un Xinyi par jautājumu, vai Vispārējās tiesas paredzētās raksturīgās pazīmes drīzāk attiecas uz ekonomiskas sistēmu ar valsts regulētu ekonomiku vai sistēmu, kurā nav tirgus ekonomikas, kā izriet no šo secinājumu 64. punkta, nav šaubu, ka Ķīnas ekonomikas sistēma ir pārejas posmā esoša sistēma. No tā ir jāsecina, ka šādā kontekstā no fakta, – pieņemot, ka tas apstiprinātos, – ka daži pasākumi ir teorētiski vai vispārīgi pretrunā sistēmai, kurā nav tirgus ekonomikas, vai valsts regulētas ekonomikas sistēmai, noteikti nav jāizriet, ka šie pasākumi nav mantoti no ekonomikas sistēmas, kurai nav tirgus ekonomikas rakstura – par kādu ir runa šo secinājumu 80. punktā – un kura ir saglabājusies Ķīnā.
d) Piemērošana šajā lietā
103.
Šajā lietā netiek apstrīdēts, ka aplūkotie nodokļu pasākumi ir veikti saistībā ar Ķīnas valdības pieņemtu piecgades plānu īstenošanu (
49
). Turklāt Vispārējā tiesa pati šo faktu atzīst pārsūdzētā sprieduma 69. punktā, lai arī saikni, kas pastāv starp aplūkotajiem pasākumiem un minētajiem Ķīnā īstenotajiem plāniem, tā kvalificē kā “netiešu”. Arī Xinyi šo faktu nenoliedz.
104.
Līdz ar to, tā kā aplūkotajiem nodokļu pasākumiem ir saistība ar plānoto ekonomiku raksturojošu elementu, proti, piecgades plānu, kas aizvien ir būtisks elements Ķīnas ekonomikas organizācijā, Komisijai bija pieļaujami prezumēt, ka tie ir “mantoti no agrākās sistēmas, kurā nebija tirgus ekonomikas”.
105.
Šajos apstākļos Vispārējā tiesa, pēc manām domām, ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, atzīstot, ka, neraugoties uz to, ka aplūkotie nodokļu pasākumi ir veikti saistībā ar Ķīnas valdības pieņemtu piecgades plānu īstenošanu, Komisija ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, atsakot Xinyi piešķirt TES statusu, pamatojoties uz apsvērumu, ka izkropļojumi, kas izriet no šiem pasākumiem, nav “mantoti no agrākās sistēmas, kurā nebija tirgus ekonomikas”.
e) Secinājumi
106.
Ņemot vērā visus iepriekš minētos apsvērumus, es iesaku Tiesai apstiprināt Komisijas apelācijas sūdzības pirmo pamatu un atcelt Vispārējās tiesas spriedumu.
107.
Tādējādi gadījumam, ja Tiesa neievērotu manu priekšlikumu, es pakārtoti analizēšu arī otro un trešo pamatu, kurus Komisija ir izvirzījusi, vēršoties pret pārsūdzēto spriedumu.
B.
Par otro pamatu, kas ir saistīts ar pienākuma norādīt pamatojumu neizpildi
1. Lietas dalībnieku argumentu īss kopsavilkums
108.
Otrajā pamatā Komisija apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir pārkāpusi savu pienākumu norādīt pamatojumu. Šim pamatam būtībā ir divas daļas.
109.
Pirmajā daļā Komisija norāda uz pamatojuma neesamību attiecībā uz atsevišķiem pārsūdzētajā spriedumā ietvertiem apgalvojumiem. Komisija min, pirmkārt, šī sprieduma 66. punktu, kurā Vispārējā tiesa ir apgalvojusi – Komisijas ieskatā, nesniedzot pamatojumu, – ka “ir vispārzināms, ka arī valstis ar tirgus ekonomiku piešķir uzņēmumiem nodokļu priekšrocības, kas izpaužas kā atbrīvojumi no nodokļiem”. Vispārējā tiesa arī neesot paskaidrojusi, kāpēc tajā pašā pārsūdzētā sprieduma punktā minētās valsts atbalsta shēmas būtu salīdzināmas ar aplūkotajiem pasākumiem.
110.
Otrkārt, Komisija norāda uz pamatojuma neesamību pārsūdzētā sprieduma 75. punktā ietvertajam Vispārējās tiesas apgalvojumam, saskaņā ar kuru “nevar tikt apstrīdēts, ka atbalsts atsevišķām darbību nozarēm, piemēram, augstajām tehnoloģijām, kuras attiecīgā valsts uzskata par stratēģiskām, ir leģitīms mērķis tirgus ekonomikā”.
111.
Treškārt, Vispārējā tiesa pārsūdzētā sprieduma 69. punktā arī neesot paskaidrojusi, kāpēc Komisijas nostāja, saskaņā ar kuru visi Ķīnā veiktie pasākumi, kas ir saistīti ar plānu, ir mantoti no agrākās sistēmas, kurā nebija tirgus ekonomikas, var pilnīgi atņemt pamatregulas 2. panta 7. punkta b) un c) apakšpunktam lietderīgo iedarbību.
112.
Otrajā daļā Komisija apgalvo, ka pārsūdzētajā spriedumā ir pretruna pamatojumā. Proti, no vienas puses, Vispārējā tiesa pārsūdzētā sprieduma 76. punktā esot pieļāvusi, ka centralizēts plāns ir sistēmas, kurā nav tirgus ekonomikas, raksturīga iezīme, bet, no otras puses, tā pārsūdzētā sprieduma 63. un 69. punktā, vērtējot, vai pasākums ir vai nav mantots no agrākās sistēmas, kurā nebija tirgus ekonomikas, esot noliegusi šāda plāna nozīmi.
113.
Xinyi apgalvo, ka argumentācija, kas vērsta pret pārsūdzētā sprieduma 66. un 75. punktu, nav pieņemama, jo tā attiecoties nevis uz pamatojuma neesamību, bet uz tādu pierādījumu nenorādīšanu, kas pamatotu vispārzināmos vai neapstrīdamos faktus, kurus Vispārējā tiesa ir minējusi šajos punktos. Pēc tam Xinyi apstrīd pēc būtības gan otrā pamata pirmo, gan otro daļu.
2. Analīze
114.
Ievadam ir jāatgādina, ka saskaņā ar judikatūru sprieduma pamatojumam, kas ir prasīts LESD 296. pantā, ir skaidri un nepārprotami jāparāda Vispārējās tiesas argumentācija, lai ieinteresētajām personām ļautu saprast pieņemtā nolēmuma pamatojumu un Tiesai – īstenot pārbaudi (
50
). Tādējādi pienākums norādīt pamatojumu, kas Vispārējai tiesai ir noteikts atbilstoši Eiropas Savienības Tiesas statūtu 36. pantam un 53. panta pirmajai daļai, ir izpildīts, ja pamatojums, lai arī tas ir netiešs, ļauj ieinteresētajām personām saprast, kādu iemeslu dēļ Vispārējā tiesa nav apstiprinājusi to argumentus, un Tiesai iegūt pietiekamu informāciju, lai īstenotu pārbaudi (
51
).
115.
Attiecībā uz otrā pamata pirmo daļu es vispirms uzskatu, ka Xinyi izvirzītā iebilde par nepieņemamību ir jānoraida. Pret pārsūdzētā sprieduma 66. un 75. punktu vērstās Komisijas argumentācijas analīze parāda, ka šīs argumentācijas mērķis nav Vispārējai tiesai pārmest, ka tā nav juridiski pietiekami pierādījusi faktus, kurus tā pārsūdzētajā spriedumā kvalificējusi kā “vispārzināmus” vai par kuriem tā apgalvo, ka tie nav apstrīdēti. Gluži pretēji, minētie argumenti skaidri attiecas uz Vispārējās tiesas argumentāciju saistībā ar pamatojumu, kas Komisijas ieskatā ir kļūdains.
116.
Attiecībā uz būtību, pirmkārt, es nedomāju, ka iebildumiem pret pārsūdzētā sprieduma 66. punktu nevar piekrist. Proti, no šī punkta skaidri izriet, ka Vispārējās tiesas ieskatā pamatojums tā fakta vispārzināmajam raksturam, ka valstis ar tirgus ekonomiku arī piešķir uzņēmumiem nodokļu priekšrocības, kas izpaužas kā atbrīvojumi no nodokļiem, ir sniegts šajā pašā punktā izdarītajā atsaucē uz Tiesas spriedumiem valsts atbalsta jomā. Visi šie spriedumi attiecas uz dalībvalstu piešķirtiem nodokļu režīmiem, kurus Vispārējā tiesa acīmredzot netieši ir uzskatījusi par salīdzināmiem ar šajā lietā aplūkotajiem režīmiem.
117.
Neatkarīgi no tā, vai šī nostāja ir pamatota, ko es apšaubīju šo secinājumu 98. punktā, pēc manām domām, nav šaubu par to, ka ieinteresētās personas un Tiesa var saprast šai nostājai pamatā esošo Vispārējās tiesas argumentāciju.
118.
Otrkārt, analoga analīze, manuprāt, var tikt attiecināta uz Vispārējās tiesas argumentāciju, kas ietverta pārsūdzētā sprieduma 75. punktā, lai gan šajā gadījumā Vispārējās tiesas patiešām diezgan kodolīgās argumentācijas izpratnei ir vajadzīgs lielāks deduktīvais darbs.
119.
Tomēr, lasot to pārsūdzētā sprieduma 66., 67., 74. un 76. punkta gaismā, var noprast, ka, izsecinot savu apgalvojumu par to, ka vispārzināma (“neapstrīdama”) rakstura fakts ir tas, ka atbalsts atsevišķām darbību nozarēm, kuras tiek uzskatītas par stratēģiskām, ir leģitīms mērķis tirgus ekonomikā, Vispārējā tiesa balstās uz šādās ekonomikas sistēmās pastāvošajiem pasākumiem šī mērķa īstenošanai, un tas tiek darīts neatkarīgi no aplūkoto pasākumu tiesiskuma atbilstoši Savienības tiesībām, šajā gadījumā – valsts atbalsta jomā.
120.
Arī šajā gadījumā neatkarīgi no tā, vai šī analīze ir pamatota un vai tās atbalstam sniegtie pierādījumi ir pietiekami, es uzskatu, ka ar zināmu deduktīvu piepūli ir iespējams saprast šīs analīzes pamatā esošo Vispārējās tiesas argumentāciju. Tādējādi, pēc manām domām, arī iebildums attiecībā uz pārsūdzētā sprieduma 75. punkta pamatojumu ir jānoraida.
121.
Tāpat, treškārt, es uzskatu, ka ir jānoraida arī iebildums par pārsūdzētā sprieduma 69. punkta pamatojumu, un tas tā ir neatkarīgi no jautājuma par minētajā punktā ietvertās analīzes pamatotību.
122.
Lasot minēto 69. punktu, ir iespējams skaidri saprast, ka Vispārējā tiesa ir uzskatījusi, ka gadījumā, ja Komisijas pozīcija tiktu atbalstīta, pamatregulas 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta trešajā ievilkumā paredzētā tiesību norma zaudētu jebkādu nozīmi, jo visiem ražotājiem, kas izmanto kādu Ķīnas iestāžu piešķirtu priekšrocību saistībā ar piecgades plānu, TES statusa piešķiršana vienmēr tiktu atteikta. Tomēr šīs analīzes pamatotību es šo secinājumu 100. un 101. punktā apstrīdēju. Taču tas nekādi nemaina faktu, ka Vispārējās tiesas, pēc manām domām – kļūdainā, argumentācija ir saprotama.
123.
Attiecībā uz otrā pamata otro daļu Komisija apgalvo, ka ir pretruna starp pārsūdzētā sprieduma 69. un 76. punktu.
124.
Būtībā Vispārējās tiesas argumentācija, kas ir ietverta šajos punktos, ir šāda, proti, no vienas puses, minētajā 76. punktā Vispārējā tiesa pauž uzskatu, ka ikvienu tādu sistēmu, kurā nav tirgus ekonomikas, raksturo centralizēta plāna pastāvēšana, un tomēr, no otras puses, pārsūdzētā sprieduma 69. punktā, to lasot 66. un 67. punkta gaismā, Vispārējā tiesa pauž uzskatu, ka nav tā, ka ikviens pasākums, kas ir saistīts ar plānu, noteikti ir “mantots no agrākās sistēmas, kurā nebija tirgus ekonomikas”. Vispārējās tiesas ieskatā pasākumi, kuri ir pielīdzināmi tirgus ekonomikā veiktiem pasākumiem, pat ja tie ir saistīti ar plānu, nevar tikt uzskatīti par tādiem, kas mantoti no agrākās sistēmas, kurā nebija tirgus ekonomikas.
125.
Kā izriet no šo secinājumu 87.–97. punkta, es Vispārējās tiesas izraudzītajai pieejai nepiekrītu. Tomēr, raugoties no Vispārējās tiesas skatpunkta, ko – atkārtoju – es uzskatu par kļūdainu pēc būtības, nav argumentācijas pretrunas starp apgalvojumiem pārsūdzētā sprieduma 76. punktā un apgalvojumiem minētā sprieduma 66., 67. un 69. punktā.
126.
No tā izriet, ka, pēc manām domām, gan otrā pamata pirmā, gan otrā daļa ir jānoraida. Līdz ar to otrais pamats ir jānoraida kopumā.
C.
Par trešo pamatu, kas ir saistīts ar procedūras pārkāpumiem
127.
Trešajā pamatā, kas attiecas uz pārsūdzētā sprieduma 66., 67. un 76. punktu, Komisija apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi procedūras pārkāpumus, kas pamato pārsūdzētā sprieduma atcelšanu. Šis pamats ir veidots no trīs daļām.
1. Par pirmo un otro daļu, kas attiecas uz pārsūdzētā sprieduma 66. punktā minētajiem Tiesas spriedumiem
128.
Pirmajā daļā Komisija apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir tiesvedībā ieviesusi tādu jaunu argumentu pēc būtības, ko Xinyi nav minējusi, un pamatojusies uz šo argumentu, lai atceltu apstrīdēto regulu. Komisija apgalvo, ka Xinyi nekad nav minējusi argumentu saistībā ar pārsūdzētā sprieduma 66. punktā minēto judikatūru valsts atbalsta jomā. Konkrētāk, tā nekad neesot apgalvojusi, ka par prettiesisku atzīts valsts atbalsts varētu būt jebkādā ziņā nozīmīgs, nosakot, vai aplūkotie pasākumi ir vai nav mantoti no agrākās sistēmas, kurā nebija tirgus ekonomikas. Xinyi argumentācija esot balstīta vienīgi uz atļautu atbalstu.
129.
Komisijas ieskatā no tā izriet, ka Vispārējā tiesa ir lēmusi ultra vires, pārkāpusi principu, saskaņā ar kuru prasības priekšmetu definē lietas dalībnieki, un pārkāpusi Eiropas Savienības Tiesas statūtu 21. pantu, kā arī Vispārējās tiesas Reglamenta 44. panta 1. punktu un 48. panta 2. punktu – to redakcijā, kas bija spēkā brīdī, kad tika celta prasība pirmajā instancē.
130.
Trešā pamata otrajā daļā Komisija pārmet Vispārējai tiesai, ka tā nav to uzklausījusi jautājumā par aplūkoto pasākumu un valsts atbalstu, kas ir pārsūdzētā sprieduma 66. punktā minēto spriedumu priekšmets, apgalvoto salīdzināmību. Šādi rīkojoties un neuzklausot Komisiju attiecībā uz šo jauno faktisko apstākli, Vispārējā tiesa esot pārkāpusi Komisijas tiesības uz aizstāvību un tiesības tikt uzklausītai.
131.
Xinyi apstrīd Komisijas argumentāciju.
132.
Attiecībā uz trešā pamata pirmo daļu vispirms ir jāatgādina, ka no tiesību normām, kurās ir regulēta tiesvedība Savienības tiesās, it īpaši no Eiropas Savienības Tiesas statūtu 21. panta un no Vispārējās tiesas Reglamenta 44. panta 1. punkta – to redakcijā, kas bija spēkā brīdī, kad tika celta prasība pirmajā instancē (
52
), – izriet, ka strīda [priekšmetu] principā nosaka un ierobežo lietas dalībnieki un ka Savienības tiesa nevar lemt ultra petita (
53
).
133.
Kā ir precizējusi Tiesa, kaut arī dažus pamatus, piemēram, saistībā ar pamatojuma nesniegšanu vai nepietiekamu pamatojumu attiecīgajā lēmumā, kuri attiecas uz būtiskām formas prasībām, [Savienības tiesa] var un tai tie pat ir jānorāda pēc savas ierosmes, pamatu par minētā lēmuma tiesiskumu pēc būtības, kas attiecas uz Līgumu vai jebkuru ar to piemērošanu saistītu tiesību normu pārkāpumiem LESD 263. panta izpratnē, Savienības tiesa var izvērtēt tikai tad, ja to ir izvirzījis prasītājs (
54
).
134.
Šajos apstākļos ir jāpārbauda, vai, pamatojoties uz pārsūdzētā sprieduma 66. punktā minētajiem Tiesas spriedumiem, lai atceltu apstrīdēto regulu, Vispārējā tiesa nav lēmusi ultra petita.
135.
Šajā ziņā ir jānorāda, ka pirmais pamats, ko Xinyi izvirzīja Vispārējā tiesā, attiecās uz pamatregulas 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta trešā ievilkuma pārkāpumu. Kā izriet no pārsūdzētā sprieduma 49. punkta, šī pamata pirmajā daļā Xinyi savas argumentācijas pamatojumā minēja Komisijas praksi valsts atbalsta jomā. Atsaukšanās uz šo praksi bija vērsta uz to, lai pierādītu Xinyi argumentu, kuram Vispārējā tiesa piekrita un saskaņā ar kuru valstis ar tirgus ekonomiku, tostarp Savienības dalībvalstis, nosaka nodokļu režīmus, kas ir analogi šajā lietā aplūkotajiem.
136.
Tādējādi ir jākonstatē, ka atsaukšanās uz Komisijas praksi valsts atbalsta jomā, kas izriet gan no tās lēmumiem, gan no Tiesas judikatūras, tiešām piederēja pie argumentiem, kurus Xinyi bija norādījusi saistībā ar savu pamatu.
137.
Šajos apstākļos Komisija nevar pamatoti apgalvot, ka Vispārējā tiesa, pamatojot savu argumentāciju ar piemēriem no Tiesas spriedumiem valsts atbalsta jomā, ir pārsniegusi strīda priekšmeta robežas.
138.
Tāpat Komisija nevar apgalvot, ka ir pārkāptas tās tiesības uz aizstāvību un tiesības tikt uzklausītai tāpēc vien, ka Vispārējā tiesa nav to uzklausījusi attiecībā uz konkrētiem spriedumiem par Komisijas praksi valsts atbalsta jomā, kurus tā ir minējusi pārsūdzētajā spriedumā, lai gan šī prakse tika apspriesta lietas dalībnieku procesuālajos rakstos. Šajā saistībā ir arī jānorāda, ka Xinyi apgalvo – un Komisija to nav apstrīdējusi –, ka Vispārējās tiesas sēdē lietas dalībnieki plaši apsprieda Komisijas prakses un Tiesas judikatūras nodokļu atbalsta jomā atbilstību no faktiskā viedokļa.
139.
Ņemot vērā šos apsvērumus, es uzskatu, ka trešā pamata pirmā un otrā daļa ir jānoraida.
2. Par trešo daļu saistībā ar atbildes nesniegšanu uz Komisijas izvirzītajiem argumentiem
140.
Trešā pamata trešā daļa attiecas uz pārsūdzētā sprieduma 76. punktu un, pēc Komisijas domām, kļūdaino jēdzienu “sistēma, kurā nav tirgus ekonomikas”, ko Vispārējā tiesa ir izmantojusi šajā punktā.
141.
Komisija pārmet Vispārējai tiesai, ka tā nav ņēmusi vērā argumentus, kurus attiecībā uz šo jēdzienu ir izvirzījusi Komisija, un ir vienkārši atkārtojusi Xinyi ierosināto jēdzienu. Tā rīkojoties, Vispārējā tiesa neesot atbildējusi uz Komisijas izvirzītu argumentu, kas esot uzskatāms par procedūras pārkāpumu, kura dēļ pārsūdzētais spriedums esot jāatceļ. Šim nolūkam Komisija atsaucas uz 2013. gada 24. oktobra sprieduma Land Burgenland u.c./Komisija (C‑214/12 P, C‑215/12 P un C‑223/12 P, EU:C:2013:682) 112. punktu.
142.
Xinyi apstrīd Komisijas argumentus.
143.
Šajā ziņā ir jāatgādina, ka saskaņā ar Tiesas pastāvīgo judikatūru ar Vispārējās tiesas pienākumu norādīt sprieduma pamatojumu, kas izriet no Eiropas Savienības Tiesas statūtu 36. panta un 53. panta pirmās daļas, nav saistīts ar prasību, lai tā sniegtu izklāstu, kurā būtu izsmeļoši un viens pēc otra iztirzāti lietas dalībnieku minētie argumenti (
55
).
144.
Vispārējā tiesa līdz ar to var netieši noraidīt dažus it īpaši atbildētājas izvirzītos argumentus, lai atspēkotu argumentus, ko ir izvirzījusi prasītāja.
145.
No tā izriet, ka Vispārējā tiesa savā argumentācijā, kas ir ietverta pārsūdzētā sprieduma 76. punktā, varēja netieši noraidīt dažus Komisijas izvirzītos argumentus, nepieļaujot procedūras pārkāpumu.
146.
2013. gada 24. oktobra spriedums Land Burgenland u.c./Komisija (C‑214/12 P, C‑215/12 P un C‑223/12 P, EU:C:2013:682), uz ko Komisija pamatojas, attiecās uz pilnīgi atšķirīgu situāciju nekā šajā lietā aplūkotā. Minētajā spriedumā Tiesa konstatēja, ka Vispārējā tiesa nebija atbildējusi uz argumentāciju, ko bija izvirzījusi prasītāja un kas bija nepārprotami formulēta prasības [pieteikumā] pirmajā instancē.
147.
Ņemot vērā visu iepriekš minēto, pēc manām domām, arī trešā pamata trešā daļa ir jānoraida. Līdz ar to trešais pamats ir jānoraida kopumā.
VI. Par prasību Vispārējā tiesā
148.
Atbilstoši Eiropas Savienības Tiesas statūtu 61. panta pirmajai daļai, ja Tiesa atceļ Vispārējās tiesas nolēmumu, tā var pati taisīt galīgo spriedumu lietā, ja to ļauj tiesvedības stadija, vai nodot lietu atpakaļ sprieduma taisīšanai Vispārējā tiesā.
149.
Šajā gadījumā es uzskatu, ka Tiesa var lemt par Xinyi Vispārējā tiesā izvirzītā pirmā pamata pirmo daļu.
150.
Kā izriet no šo secinājumu 103. un 104. punkta, pasākumus, kuros ir paredzēti šo secinājumu 11. punktā minētie nodokļu režīmi, ko izmantoja Xinyi, Ķīnas valdība noteica, īstenojot dažādus piecgades plānus.
151.
Šajos apstākļos Komisijai bija pamats prezumēt, ka izkropļojumi, kas izriet no šādiem pasākumiem, ir “mantoti no agrākās sistēmas, kurā nebija tirgus ekonomikas” atbilstoši pamatregulas 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta trešajam ievilkumam.
152.
Šajos apstākļos Xinyi pirmā pamata pirmā daļa ir jānoraida.
153.
Savukārt ne Xinyi izvirzītā pirmā pamata otro daļu, ne otro, trešo un ceturto pamatu Vispārējā tiesa nav izvērtējusi.
154.
Tā kā tiesvedības stadija neļauj taisīt galīgo spriedumu lietā attiecībā uz šo daļu un šiem pamatiem, es uzskatu par lietderīgu nodot šo lietu atpakaļ Vispārējai tiesai, lai tā izvērtētu šo daļu un šos pamatus, kā arī to atbalstam izvirzītos argumentus.
155.
Šajos apstākļos ir arī jāatliek lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšana.
VII. Secinājumi
156.
Ņemot vērā iepriekš minētos apsvērumus, es iesaku Tiesai lemt šādi:
1)
atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2016. gada 16. marta spriedumu Xinyi PV Products (Anhui) Holdings/Komisija (T‑586/14, EU:T:2016:154);
2)
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd Eiropas Savienības Vispārējā tiesā celtās prasības pirmo pamatu noraidīt;
3)
attiecībā uz pārējo daļu nodot lietu atpakaļ Eiropas Savienības Vispārējai tiesai;
4)
lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.
(
1
)	Oriģinālvaloda – franču.
(
2
)	Procedūra WT/DS516.
(
3
)	Eiropas Parlamenta un Padomes 2016. gada 8. jūnija Regula par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Savienības dalībvalstis (OV 2016, L 176, 21. lpp.).
(
4
)	Padomes 2009. gada 30. novembra Regula par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (OV 2009, L 343, 51. lpp.). Šī regula tika atcelta ar Regulu 2016/1036.
(
5
)	Komisijas 2016. gada 9. novembra Priekšlikums Eiropas Parlamenta un Padomes Regula[i], ar ko groza Regulu 2016/1036 un Regulu (ES) 2016/1037 par aizsardzību pret subsidētu importu no valstīm, kas nav Eiropas Savienības dalībvalstis (COM(2016)721 final).
(
6
)	Šajā ziņā skat. Eiropas Komisijas 2017. gada 3. oktobra paziņojumu presei (IP/17/3668) un šā paša datuma informācijas lapu (MEMO/17/3703).
(
7
)	T‑586/14, turpmāk tekstā – “pārsūdzētais spriedums”, EU:T:2016:154.
(
8
)	Komisijas 2014. gada 13. maija Īstenošanas regula, ar ko nosaka galīgu antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kurš noteikts Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes solārā stikla importam (OV 2014, L 142, 1. lpp., un labojumi – OV 2014, L 253, 4. lpp.).
(
9
)	Paziņojums par antidempinga procedūras sākšanu attiecībā uz Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes solārā stikla importu (OV 2013, C 58, 6. lpp.).
(
10
)	OV 2013, L 316, 8. lpp.
(
11
)	Skat. Regulas Nr. 1205/2013 preambulas 34.–47. apsvērumu, it īpaši tās 41. un 43. apsvērumu.
(
12
)	Skat. apstrīdētās regulas preambulas 34. apsvērumu.
(
13
)	Skat. apstrīdētās regulas 1. panta 2. punktu. Šī likme 36,1 % apmērā vēlāk tika aizstāta ar likmi 75,4 % apmērā atbilstoši Komisijas 2015. gada 13. augusta Īstenošanas regulai (ES) 2015/1394, ar ko pēc atkārtotas absorbcijas izmeklēšanas saskaņā ar 12. pantu Padomes Regulā [..] Nr. 1225/2009 groza Īstenošanas regulu (ES) Nr. 470/2014, kurā grozījumi izdarīti ar Īstenošanas regulu (ES) 2015/588, ar ko nosaka galīgu antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kurš noteikts Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes solārā stikla importam (OV 2015, L 215, 42. lpp.).
(
14
)	Pārsūdzētā sprieduma 63. un 64. punkts.
(
15
)	Pārsūdzētā sprieduma 65. un 66. punkts.
(
16
)	Skat. pārsūdzētā sprieduma 68.–78. punktu.
(
17
)	Skat. spriedumu, 2015. gada 16. jūlijs, Komisija/Rusal Armenal (C‑21/14 P, EU:C:2015:494, 47. punkts).
(
18
)	Šajā ziņā skat. spriedumu, 2012. gada 19. jūlijs, Padome/ZhejiangXinanChemicalIndustrialGroup (C‑337/09 P, EU:C:2012:471, 66. punkts).
(
19
)	Šajā nozīmē skat. spriedumu, 2012. gada 19. jūlijs, Padome/ZhejiangXinanChemicalIndustrialGroup (C‑337/09 P, EU:C:2012:471, 67. punkts).
(
20
)	Spriedums, 2012. gada 19. jūlijs, Padome/ZhejiangXinanChemicalIndustrialGroup (C‑337/09 P, EU:C:2012:471, 69. punkts).
(
21
)	Spriedums, 2012. gada 2. februāris, Brosmann Footwear (HK) u.c./Padome (C‑249/10 P, EU:C:2012:53, 32. punkts).
(
22
)	Spriedumi, 2012. gada 2. februāris, Brosmann Footwear (HK) u.c./Padome (C‑249/10 P, EU:C:2012:53, 32. punkts), kā arī 2012. gada 19. jūlijs, Padome/ZhejiangXinanChemicalIndustrialGroup (C‑337/09 P, EU:C:2012:471, 70. punkts).
(
23
)	Pārsūdzētā sprieduma 63. un 69. punkts.
(
24
)	Skat. pārsūdzētā sprieduma 74.–76. punktu.
(
25
)	Skat. pārsūdzētā sprieduma 77. un 78. punktu.
(
26
)	Padomes 1998. gada 27. aprīļa Regula, ar ko groza Regulu (EK) Nr. 384/96 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas valstis (OV 1998, L 128, 18. lpp.).
(
27
)	Šajā nozīmē attiecībā uz pamatregulas 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta pirmajā ievilkumā paredzēto tiesību normu skat. ģenerāladvokātes J. Kokotes [J. Kokott] secinājumus lietā Padome/Zhejiang Xinan Chemical Industrial Group (C‑337/09 P, EU:C:2012:22, 42. punkts).
(
28
)	Šajā ziņā skat. Komisijas 1997. gada 12. decembra paziņojuma Padomei un Eiropas Parlamentam par nostāju pret bijušajām valstīm, kurās nav tirgus ekonomikas, antidempinga procedūrās un priekšlikumu Padomes regulai par grozījumiem Padomes Regulā (EK) Nr. 384/96 (COM(97) 677, galīgā redakcija) paskaidrojuma rakstu un 4.–6. punktu.
(
29
)	Padomes 1979. gada 1. augusta Regula, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 459/68 par aizsardzību pret dempingu un maksājumiem vai subsīdijām, kuras piešķir valstis, kas nav Eiropas Ekonomikas kopienas dalībvalstis (OV 1979, L 196, 1. lpp.), ar kuru tika grozītas vairākas Padomes 1968. gada 5. aprīļa Regulas (EEK) Nr. 459/68 par aizsardzību pret dempingu un maksājumiem vai subsīdijām, kuras piešķir valstis, kas nav Eiropas Ekonomikas kopienas dalībvalstis (OV 1968, L 93, 1. lpp.), normas. Skat. it īpaši Regulas Nr. 1681/79 preambulas sesto apsvērumu.
(
30
)	Šajā ziņā skat. paziņojumu (COM(97) 677, galīgā redakcija) un priekšlikumu regulai, kas minēti šo secinājumu 28. zemsvītras piezīmē. Skat. arī priekšlikumu Padomes regulai, ar ko groza Regulu (EK) Nr. 384/96 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (COM(2000)363, galīgā redakcija).
(
31
)	Šajā nozīmē skat. spriedumu, 2012. gada 19. jūlijs, Padome/ZhejiangXinanChemicalIndustrialGroup (C‑337/09 P, EU:C:2012:471, 68. punkts).
(
32
)	Šajā nozīmē skat. spriedumu, 2012. gada 19. jūlijs, Padome/ZhejiangXinanChemicalIndustrialGroup (C‑337/09 P, EU:C:2012:471, 69. punkts).
(
33
)	Arī politisku iemeslu dēļ, lai sekmētu it īpaši Ķīnā notiekošos reformu procesus. Šajā ziņā skat. Komisijas paziņojuma (COM(97) 677, galīgā redakcija) paskaidrojuma raksta 5. punktu un priekšlikumu regulai, kas minēti šo secinājumu 28. zemsvītras piezīmē.
(
34
)	Šajā nozīmē skat. spriedumu, 2012. gada 19. jūlijs, Padome/ZhejiangXinanChemicalIndustrialGroup (C‑337/09 P, EU:C:2012:471, 93. punkts), kā arī ģenerāladvokātes J. Kokotes secinājumus lietā Padome/Zhejiang Xinan Chemical Industrial Group (C‑337/09 P, EU:C:2012:22, 75. un 76. punkts).
(
35
)	Šajā ziņā skat. šo secinājumu 28. zemsvītras piezīmē minētā Komisijas paziņojuma (COM(97) 677, galīgā redakcija) 12. punktu.
(
36
)	Šo jēdzienu ģenerāladvokāte J. Kokote ir izmantojusi savos secinājumos lietā Padome/Zhejiang Xinan Chemical Industrial Group (C‑337/09 P, EU:C:2012:22, 1., 61., 63. un 68. punkts).
(
37
)	Izcēlums mans.
(
38
)	Skat. it īpaši angļu valodas redakciju, kurā lietots termins “carried over”, vai – vēl skaidrāk – spāņu un portugāļu valodu redakcijas, kurās attiecīgi lietoti termini “heredadas” un “herdadas”.
(
39
)	Proti, čehu, vācu, igauņu, franču, horvātu, itāļu, maltiešu, holandiešu, poļu, rumāņu, somu un zviedru valodu redakcijas.
(
40
)	Spāņu, latviešu un portugāļu redakcijas.
(
41
)	Deviņas citas redakcijas (bulgāru, dāņu, grieķu, angļu, īru, lietuviešu, ungāru, slovāku un slovēņu) ir iespējams interpretēt gan laika, gan cēloņsakarības izpratnē.
(
42
)	Spriedums, 2010. gada 25. marts, Helmut Müller (C‑451/08, EU:C:2010:168, 38. punkts un tajā minētā judikatūra). Šajā ziņā skat. arī manus secinājumus lietā British Airways/Komisija (C‑122/16 P, EU:C:2017:406, 40. un 41. punkts).
(
43
)	Skat. spriedumus, 2012. gada 19. jūlijs, Padome/ZhejiangXinanChemicalIndustrialGroup (C‑337/09 P, EU:C:2012:471, 73. punkts), kā arī 2014. gada 11. septembris, Gem-Year Industrial un Jinn-Well Auto-Parts (Zhejiang)/Padome (C‑602/12 P, nav publicēts, EU:C:2014:2203, 56. punkts).
(
44
)	Šajā ziņā saskaņā ar pastāvīgo judikatūru, ja Savienības tiesību norma var tikt interpretēta dažādi, priekšroka ir dodama interpretācijai, ar kuru tiek saglabāta tās lietderīgā iedarbība (skat. inter alia spriedumu, 2016. gada 14. decembris, Mercedes Benz Italia (C‑378/15, EU:C:2016:950, 39. punkts un tajā minētā judikatūra).
(
45
)	Piemēram, Xinyi ieskatā pamatregulā visas pasaules valstis ir iedalāmas trīs kategorijās: (i) plānotās ekonomikas jeb valstis ar valsts regulētu ekonomiku, kuru saraksts ir sniegts zemsvītras piezīmē pie minētās regulas 2. panta 7. punkta a) apakšpunkta; (ii) pārejas posma plānotās ekonomikas, tostarp Ķīnas Tautas Republika, uz kurām attiecas pamatregulas 2. panta 7. punkta b) un c) apakšpunkts; (iii) tirgus ekonomikas valstis, kas ietver visas valstis, izņemot tās, uz kurām attiecas šīs pašas regulas 2. panta 7. punkts. Komisija apstrīd šo klasifikāciju un uzskata, ka patiesībā ir četras kategorijas: (i) valstis ar valsts regulētu ekonomiku; (ii) valstis bez tirgus ekonomikas; (iii) valstis ar īpašu tirgus ekonomiku, un (iv) tirgus ekonomikas valstis.
(
46
)	Jautājums par to, kā definēt jēdzienu “sistēma, kurā nebija tirgus ekonomikas” atbilstoši aplūkotajai tiesību normai, izriet no pirmā prasības pamata piektās daļas, kurā Komisija apstrīd pārsūdzētā sprieduma 76. punktu. Par šo jautājumu skat. it īpaši šo secinājumu 102. punktu.
(
47
)	Pārsūdzētā sprieduma 65. un 66. punkts.
(
48
)	Pārsūdzētā sprieduma 69. punkts.
(
49
)	Konkrētāk runājot par programmu “2 Free, 3 Half”, kā tas ir skaidri norādīts “Valsts Padomes Lēmumā Nr. 40 par “Pagaidu noteikumu par rūpnieciskās struktūras pielāgošanas veicināšanu” izsludināšanu un īstenošanu”. Nodokļu režīms augsto tehnoloģiju uzņēmumiem tika pieņemts, lai īstenotu 12. piecgades plānu 2011.–2015. gadam, kurā saules fotoelektriskā enerģija šī plāna īstenošanas vajadzībām ir uzskatīta par “jaunu stratēģisko nozari” (skat. 12. piecgades plāna 2011.–2015. gadam 10. nodaļu), tā tika izveidota, lai sekmētu rūpniecības politiku, kas izriet no Ķīnas Tautas Republikas piecgades plāniem.
(
50
)	Skat. spriedumu, 2017. gada 26. janvāris, Maxcom/City Cycle Industries (C‑248/15 P, C‑254/15 P un C‑260/15 P, EU:C:2017:62, 87. punkts).
(
51
)	Šajā nozīmē skat. it īpaši spriedumu, 2014. gada 10. aprīlis, Areva u.c./Komisija (C‑247/11 P un C‑253/11 P, EU:C:2014:257, 54. un 55. punkts).
(
52
)	Tagad – pašlaik spēkā esošā Vispārējās tiesas Reglamenta 76. panta 1. punkts.
(
53
)	Spriedums, 2013. gada 10. decembris, Komisija/Īrija u.c. (C‑272/12 P, EU:C:2013:812, 27. punkts). Plašākam pārskatam par ne ultra petita principu skat. manus secinājumus lietā British Airways/Komisija (C‑122/16 P, EU:C:2017:406, 82. un nākamie punkti).
(
54
)	Spriedums, 2013. gada 10. decembris, Komisija/Īrija u.c. (C‑272/12 P, EU:C:2013:812, 28. punkts). Šajā ziņā skat. it īpaši manus secinājumus lietā British Airways/Komisija (C‑122/16 P, EU:C:2017:406, it īpaši 91. un 92. punkts).
(
55
)	Skat. inter alia spriedumu, 2017. gada 26. jūlijs, Continental Reifen Deutschland/Compagnie générale des établissements Michelin (C‑84/16 P, nav publicēts, EU:C:2017:596, 83. punkts).