SODBA SODIŠČA (četrti senat)
z dne 29. novembra 2007
Zadeva C-9/06 P
Tomás Salazar Brier
proti
Komisiji Evropskih skupnosti
„Pritožba – Uradniki – Osebni prejemki – Izselitveni dodatek – Pogoj, določen s členom 4(1)(a), druga alinea, Priloge VII h Kadrovskim predpisom – Pojem ‚del[o] za drugo državo‘“
Predmet: Pritožba zoper sodbo Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti z dne 25. oktobra 2005 v zadevi Salazar Brier proti Komisiji
(T‑83/03, ZOdl. JU, str. I‑A‑311 in II‑1407), in razveljavitev te sodbe.
Odločitev: Pritožba se zavrne.
Povzetek
1.        Pritožba – Pritožbeni razlogi – Navajanje novih utemeljitev – Dopustnost – Omejitve
(Statut Sodišča, člen 58; Poslovnik Sodišča, člen 113(2))
2.        Uradniki – Nadomestilo – Izselitveni dodatek – Pogoji za dodelitev
(Kadrovski predpisi, Priloga VII, člen 4(1)(a))
1.        Iz povezanih določb člena 58 Statuta Sodišča in člena 113(2) Poslovnika Sodišča izhaja, da se lahko pritožnik v okviru pritožbe
sklicuje na vsako upoštevno trditev samo pod pogojem, da se s pritožbo ne spremeni predmet postopka pred Sodiščem prve stopnje.
2.        Čeprav je razdelitev pristojnosti znotraj države odvisna od institucionalne zgradbe posamezne države, je treba državo v mednarodnem
javnem pravu obravnavati kot enotni subjekt. V zvezi s tem pojmovanjem se zahteva, da je država pri drugih državah članicah
in mednarodnih organizacijah predstavljena z enotnim sistemom diplomatskega predstavništva, ki na mednarodni ravni izraža
enkratnost zadevne države.
Če za to, da bi se štelo, da je zadevni uradnik opravil delo za „drugo državo“, ni bistveno, da je bil zaposlen pri centralni
upravi te druge države, pa je nasprotno njegova funkcionalna vključenost v okviru stalnega predstavništva odločilni element.
V zvezi s tem so tako uslužbenci, ki opravljajo delo za državo pri centralni upravi, kot tisti, ki opravljajo delo za avtonomno
skupnost v okviru njene uprave, v položaju izselitve v smislu člena 4(1) Priloge VII h Kadrovskim predpisom, vendar le pod
pogojem, da so bili formalno vključeni v okviru stalnega predstavništva navedene države.
Zato je treba za razlago izraza „del[o] za drugo državo“ iz člena 4(1)(a), druga alinea, Priloge VII h Kadrovskim predpisom
šteti, da je edino upoštevno dejstvo to, da je bilo delo opravljeno v okviru stalnega predstavništva države. Zato dela za
vlade političnih podenot držav ni mogoče šteti za delo za drugo državo, če zainteresirana stranka ni bila formalno vključena
v okviru stalnega predstavništva države. Iz istega razloga del za družbe, financirane iz javnih sredstev, ki spadajo v eno
od kategorij gospodarskih družb, ni mogoče obravnavati kot dela za državo.