62022CJ0183
ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA (pátého senátu)
15. června 2023 (
*1
)
„Řízení o předběžné otázce – Zemědělství – Společná organizace trhů – Nařízení (EU) č. 1308/2013 – Stanovy organizací producentů – Článek 153 odst. 1 písm. b) – Pravidlo příslušnosti členů k jediné organizaci producentů – Článek 153 odst. 2 písm. c) – Demokratická kontrola organizace producentů a rozhodnutí přijímaných v rámci této organizace ze strany členů, kteří jsou producenty – Kontrola ze strany jedné osoby nad některými členy organizace producentů“
Ve věci C‑183/22,
jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná na základě článku 267 SFEU rozhodnutím Conseil d’État (Státní rada, Francie) ze dne 10. března 2022, došlým Soudnímu dvoru dne 10. března 2022, v řízení
Saint-Louis Sucre
proti
Premier ministre (předseda vlády),
Ministre de l’Agriculture et de l’Alimentation (ministr zemědělství a potravinářství),
SICA des betteraviers d’Étrépagny,
SOUDNÍ DVŮR (pátý senát),
ve složení: E. Regan, předseda senátu, D. Gratsias (zpravodaj), M. Ilešič, I. Jarukaitis a Z. Csehi, soudci,
generální advokátka: T. Ćapeta,
za soudní kancelář: M. Krausenböck, radová,
s přihlédnutím k písemné části řízení a po jednání konaném dne 16. listopadu 2022,
s ohledem na vyjádření, která předložili:
–
za Saint-Louis Sucre: J.-P. Duhamel, F.-C. Laprévote, A. Magraner-Oliver a F. Six, avocats,
–
za SICA des betteraviers d’Étrépagny: F. Molinié, avocat,
–
za francouzskou vládu: G. Bain a J.-L. Carré, jako zmocněnci,
–
za Evropskou komisi: M. Konstantinidis a F. Le Bot, jako zmocněnci,
po vyslechnutí stanoviska generální advokátky na jednání konaném dne 9. února 2023,
vydává tento
Rozsudek
1
Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce se týká výkladu článku 153 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1308/2013 ze dne 17. prosince 2013, kterým se stanoví společná organizace trhů se zemědělskými produkty a zrušují nařízení Rady (EHS) č. 922/72, (EHS) č. 234/79, (ES) č. 1037/2001 a (ES) č. 1234/2007 (Úř. věst. 2013, L 347, s. 671, a oprava Úř. věst. 2020, L 1, s. 5; Úř. věst. 2016, L 130, s. 8; Úř. věst. 2014, L 189, s. 261), ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/2393 ze dne 13. prosince 2017 (Úř. věst. 2017, L 350, s. 15) (dále jen „nařízení č. 1308/2013“).
2
Tato žádost byla předložena v rámci sporu mezi společností Saint-Louis Sucre na jedné straně a Premier ministre (předseda vlády, Francie), ministre de l’Agriculture et de l’Alimentation (ministr zemědělství a potravinářství, Francie), jakož i zemědělskou kolektivní zájmovou společností (SICA) pěstitelů řepy v Étrépagny (dále jen „SICA“), na straně druhé, ve věci uznání posledně uvedené společnosti za organizaci producentů (dále jen „OP“) v odvětví cukru pro cukrovou řepu.
Právní rámec
Unijní právo
Nařízení (EU) č. 1307/2013
3
Článek 4 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1307/2013 ze dne 17. prosince 2013, kterým se stanoví pravidla pro přímé platby zemědělcům v režimech podpory v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zrušují nařízení Rady (ES) č. 637/2008 a nařízení Rady (ES) č. 73/2009 (Úř. věst. 2013, L 347, s. 608), stanoví:
„Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
[…]
b)
‚zemědělským podnikem‘ soubor všech produkčních jednotek využívaných k zemědělské činnosti a spravovaných zemědělcem, které se nacházejí na území stejného členského státu;
c)
‚zemědělskou činností‘:
i)
produkce, chov zvířat nebo pěstování zemědělských plodin včetně sklizně, dojení, plemenářské činnosti a chovu zvířat pro zemědělské účely;
[…]“
Nařízení č. 1308/2013
4
Bod 131 odůvodnění nařízení č. 1308/2013 zní takto:
„Organizace producentů a jejich sdružení mohou hrát užitečnou úlohu při soustředění nabídky a při zlepšování uvádění na trh, plánování produkce a jejím přizpůsobení poptávce, optimalizaci produkčních nákladů a zajišťování stálosti cen producentů, provádění výzkumu, podpoře osvědčených postupů a poskytování technické pomoci, nakládání s vedlejšími produkty a spravování nástrojů řízení rizik poskytnutých jejich členům, a mohou tak přispívat k posílení postavení producentů v potravinovém řetězci.“
5
Toto nařízení stanoví podle svého čl. 1 odst. 1 společnou organizaci trhů se zemědělskými produkty, kterými se rozumí všechny produkty uvedené v příloze I Smlouvy o FEU s výjimkou produktů rybolovu a akvakultury, jak jsou vymezeny v právních aktech Unie o společné organizaci trhů s produkty rybolovu a akvakultury.
6
V souladu s čl. 1 odst. 2 písm. c) uvedeného nařízení ve spojení s jeho částí III přílohy I se na cukrovou řepu vztahuje společná organizace odvětví cukru.
7
Podle čl. 3 odst. 3 téhož nařízení se pro účely tohoto nařízení použijí definice stanovené mimo jiné v nařízení č. 1307/2013, pokud v tomto nařízení není uvedeno jinak.
8
Článek 152 nařízení č. 1308/2013, nadepsaný „Organizace producentů“, v odstavcích 1 až 1b stanoví:
„1.   Členské státy mohou na požádání uznat [OP], které:
a)
založili, a ovládají v souladu s čl. 153 odst. 2 písm. c), producenti v konkrétním odvětví uvedeném v čl. 1 odst. 2;
b)
byly vytvořeny z podnětu producentů a provádějí alespoň jednu z těchto činností:
i)
společné zpracování;
ii)
společnou distribuci, včetně pomocí společných prodejních platforem nebo společné přepravy;
iii)
společné balení, označování nebo propagaci;
iv)
společnou organizaci kontroly jakosti;
v)
společné využívání zařízení nebo skladovacích kapacit;
vi)
společné nakládání s odpady přímo souvisejícími s produkcí;
vii)
společné pořizování vstupů;
viii)
jakékoliv jiné společné činnosti spojené se službami, jež sledují některý z cílů uvedených v písmenu c) tohoto odstavce;
c)
mají konkrétní zaměření, které může zahrnovat alespoň jeden z těchto cílů:
i)
zajištění plánování produkce a její přizpůsobení poptávce, zejména pokud jde o jakost a množství;
ii)
soustředění nabídky a uvádění produktů vyprodukovaných jejími členy na trh, mimo jiné i prostřednictvím přímého prodeje;
iii)
optimalizace produkčních nákladů a návratnosti investic v reakci na normy v oblasti životního prostředí a dobrých životních podmínek zvířat a zajišťování stálosti cen producentů;
[…]
1a.   Odchylně od čl. 101 odst. 1 [SFEU] může [OP] uznaná podle odstavce 1 tohoto článku plánovat produkci zemědělských produktů, optimalizovat jejich produkční náklady, umisťovat je na trh a sjednávat smlouvy na jejich dodávku jménem svých členů pro veškerou produkci nebo její část.
Činnosti uvedené v prvním pododstavci mohou probíhat:
a)
za předpokladu, že jedna nebo více z činností uvedených v odst. 1 písm. b) bodech i) až vii) jsou skutečně vykonávány, a přispívají tak k plnění cílů stanovených v článku 39 [SFEU];
b)
za předpokladu, že [OP] soustředí nabídku a uvádí produkty svých členů na trh, ať došlo k převodu vlastnictví zemědělských produktů z producentů na [OP], či nikoli;
c)
ať je dohodnutá cena stejná, pokud jde o souhrnnou produkci některých nebo všech členů, či nikoli;
d)
za předpokladu, že dotčení producenti nejsou členy žádné jiné [OP], pokud jde o produkty, kterých se týkají činnosti uvedené v prvním pododstavci;
e)
za předpokladu, že se na dotyčný zemědělský produkt nevztahuje povinnost vyplývající z členství zemědělce v družstvu, které samo není členem dotyčné [OP], aby tento produkt dodával za podmínek uvedených ve stanovách družstva nebo v pravidlech a rozhodnutích stanovených v rámci nebo podle těchto stanov.
Dotčený členský stát však může udělit výjimku z podmínky uvedené v druhém pododstavci písm. d) v řádně odůvodněných případech, kdy členové organizace producentů mají dvě různé produkční jednotky nacházející se v různých zeměpisných oblastech.
1b.   Pro účely tohoto článku se odkazy na [OP] rozumí rovněž sdružení [OP] uznané podle čl. 156 odst. 1, pokud toto sdružení splňuje požadavky stanovené v odstavci 1 tohoto článku.“
9
Článek 153 tohoto nařízení, nadepsaný „Stanovy organizací producentů“, stanoví:
„1.   Stanovy [OP] zavazují její členy zejména k tomu, aby:
a)
uplatňovali pravidla přijatá [OP] ohledně podávání zpráv o produkci, produkce samotné, uvádění produktů na trh a ochrany životního prostředí;
b)
byli členy pouze jedné [OP], pokud jde o určitý produkt jejich podniku; dotčený členský stát však v řádně odůvodněných případech může udělit výjimku z této podmínky, kdy členové organizace producentů mají dvě různé produkční jednotky nacházející se v různých zeměpisných oblastech;
c)
poskytovali informace požadované [OP] ke statistickým účelům.
2.   Stanovy [OP] rovněž stanoví:
[…]
c)
pravidla umožňující členům organizace producentů demokratickou kontrolu jejich organizace a jejích rozhodnutí;
[…]“
10
Článek 206 uvedeného nařízení, nadepsaný „Pokyny Komise k uplatňování pravidel hospodářské soutěže v zemědělství“, v prvním pododstavci stanoví:
„Není-li v tomto nařízení stanoveno jinak a v souladu s článkem 42 [SFEU], použijí se články 101 až 106 [SFEU] a prováděcí předpisy k těmto článkům s výhradou článků 207 až 210 tohoto nařízení na všechny dohody, rozhodnutí a jednání uvedené v čl. 101 odst. 1 a článku 102 [SFEU], které se týkají produkce zemědělských produktů a obchodu s nimi.“
11
Článek 209 téhož nařízení, nadepsaný „Výjimky pro cíle SZP a zemědělce a jejich sdružení“, v odstavci 1 stanoví:
„Ustanovení čl. 101 odst. 1 [SFEU] se nepoužije na dohody, rozhodnutí a jednání uvedené v článku 206 tohoto nařízení, které jsou nezbytné pro dosažení cílů stanovených v článku 39 [SFEU].
Ustanovení čl. 101 odst. 1 [SFEU] se nepoužije na dohody, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě zemědělců, sdružení zemědělců či svazů těchto sdružení nebo organizací producentů uznaných podle článku 152 nebo 161 tohoto nařízení nebo sdružení [OP] uznaných podle článku 156 tohoto nařízení, které se týkají produkce nebo prodeje zemědělských produktů nebo využívání společných zařízení ke skladování, úpravě nebo zpracování zemědělských produktů, pokud neohrožují cíle stanovené v článku 39 [SFEU].
Tento odstavec se nepoužije na dohody, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě, jejichž součástí je povinnost účtovat stejné ceny nebo kterými je vyloučena hospodářská soutěž.“
Nařízení 2017/2393
12
Bod 52 odůvodnění nařízení 2017/2393 zní takto:
„[OP] a jejich sdružení mohou hrát užitečnou úlohu při soustředění nabídky a při zlepšování uvádění na trh, plánování produkce a jejím přizpůsobení poptávce, optimalizaci produkčních nákladů a zajišťování stálosti cen producentů, provádění výzkumu, podpoře osvědčených postupů a poskytování technické pomoci, nakládání s vedlejšími produkty a spravování nástrojů řízení rizik poskytnutých jejich členům, a mohou tak přispívat k posílení postavení producentů v potravinovém řetězci. Činnosti [OP] – včetně jednání o uzavírání smluv na dodávky zemědělských produktů prostřednictvím těchto organizací a jejich sdružení při soustředění nabídky a uvádění produktů jejich členů na trh – proto přispívají k naplňování cílů [společné zemědělské politiky (SZP)] stanovených v článku 39 [SFEU], jelikož posilují postavení zemědělců v potravinovém dodavatelském řetězci a mohou přispět k jeho lepšímu fungování. Reforma SZP v roce 2013 posílila úlohu [OP]. Odchylně od článku 101 [SFEU] by možnost provádět činnosti jako plánování produkce, optimalizace nákladů, uvádění výrobků členů organizace producentů na trh a vedení smluvních jednání proto měla být výslovně upravena jako právo uznaných [OP] ve všech odvětvích, pro něž [nařízení č. 1308/2013] stanoví společnou organizaci trhů. Touto odchylkou by měly být dotčeny výhradně [OP], které skutečně vykonávají činnost zaměřenou na hospodářskou integraci, soustřeďují nabídku a umisťují produkty svých členů na trh. Vedle použití článku 102 [SFEU] na takové [OP] by však měly být zavedeny záruky zajišťující, že tyto činnosti nevylučují hospodářskou soutěž nebo neohrožují cíle uvedené v článku 39 [SFEU]. […]“
Francouzské právo
13
Podle článku L. 551‑1 code rural et de la pêche maritime (zákoník zemědělství a mořského rybolovu „[s]právní orgán uzná [OP] a sdružení [OP] v odvětvích, na něž se vztahuje nařízení o společné organizaci trhů se zemědělskými produkty, za podmínek stanovených tímto zákonem.“
Spor v původním řízení a předběžné otázky
14
Vyhláškou ze dne 20. prosince 2019 uznal ministr zemědělství a potravinářství společnost SICA jako OP v odvětví cukru pro cukrovou řepu.
15
Návrhem došlým předkládajícímu soudu, kterým je Conseil d’État (Státní rada, Francie), se společnost Saint-Louis Sucre, jež je producentem cukru z cukrové řepy, domáhala zrušení vyhlášky ze dne 20. prosince 2019. Na podporu svého návrhu společnost Saint-Louis Sucre předkládá zejména dva žalobní důvody vycházející z porušení čl. 153 odst. 1 písm. b) a čl. 153 odst. 2 písm. c) nařízení č. 1308/2013.
16
Na podporu žalobního důvodu vycházejícího z porušení čl. 153 odst. 1 písm. b) tohoto nařízení společnost Saint-Louis Sucre tvrdí, že Confédération générale des planteurs de betteraves Eure (dále jen „CGB Eure“), Confédération générale des planteurs de betteraves Île-de-France (dále jen „CGB Île-de-France“) a společnost Naples Investissement, které nejsou producenty, jsou členy jak SICA, tak i SICA Roye-Déshydratation, přičemž posledně uvedená je rovněž OP uznanou v době přijetí vyhlášky ze dne 20. prosince 2019. Na základě této skutečnosti měl ministr zemědělství a potravinářství zamítnout žádost SICA o uznání na základě čl. 153 odst. 1 písm. b) nařízení č. 1308/2013.
17
Předkládající soud má za to, že posouzení tohoto žalobního důvodu závisí na odpovědi na otázku, zda posledně uvedené ustanovení, které vyžaduje, aby členové OP byli členy pouze jedné OP, pokud jde o určitý produkt, musí být vykládáno v tom smyslu, že se tento zákaz kumulace vztahuje pouze na členy, kteří jsou producenty, nebo zda platí pro všechny členy OP, včetně členů, kteří producenty nejsou.
18
Na podporu žalobního důvodu vycházejícího z porušení čl. 153 odst. 2 písm. c) nařízení č. 1308/2013 společnost Saint-Louis Sucre tvrdí, že vyhláška ze dne 20. prosince 2019 byla přijata v rozporu s tímto ustanovením, jelikož členové SICA z řad producentů nemohou demokratickým způsobem kontrolovat svou organizaci a rozhodnutí, která přijímá.
19
Společnost Saint-Louis Sucre konkrétně tvrdí, že Confédération générale des planteurs de betterave (dále jen „CGB“) vlastní téměř veškerý kapitál společnosti Naples Investissement a fakticky ovládá CGB Eure, jakož i CGB Île-de-France. Vzhledem k tomu, že Naples Investissement drží 8,7 %, CGB Eure 15,1 % a CGB Île-de-France 7,6 % kapitálu SICA, ovládá CGB prostřednictvím těchto tří entit, které jsou povinny dodržovat její pokyny, celkem 31,4 % tohoto kapitálu. Podle společnosti Saint-Louis Sucre tato okolnost představuje obcházení stanov SICA, které omezují hlasovací práva každého z jejích členů na valné hromadě na 10 %, a svědčí o porušení zásady demokratické kontroly SICA ze strany jejích členů, kteří jsou producenty. Saint-Louis Sucre dále uvádí, že tři ze třinácti členů správní rady SICA zastupují CGB Eure, CGB Île-de-France a Naples Investissement a dalších šest jsou producenty, kteří jsou členy CGB, v níž zastávají významné funkce. Saint-Louis Sucre dodává, že porušení zásady stanovené v čl. 153 odst. 2 písm. c) nařízení č. 1308/2013 je závažnější v důsledku okolnosti, že ředitele SICA a část jejích prostředků jí poskytuje CGB.
20
Předkládající soud má za to, že za účelem odpovědi na tento žalobní důvod vycházející z porušení čl. 153 odst. 2 písm. c) nařízení č. 1308/2013 je třeba určit, zda je pro posouzení nezávislosti členů dotyčné organizace třeba zkoumat pouze to, zda je kapitál některých z nich ve skutečnosti vlastněn toutéž fyzickou nebo právnickou osobou, nebo zda je třeba zohlednit i jiné vazby, jako je v případě členů, kteří nejsou producenty, členství v téže konfederaci zájmových sdružení, nebo v případě členů producentů výkon řídících funkcí v rámci takové konfederace. Předkládající soud se navíc domnívá, že opodstatněnost tohoto žalobního důvodu závisí rovněž na otázce, zda k závěru o skutečné kontrole vykonávané nad OP jejími členy, kteří jsou producenty, stačí, aby tito členové měli většinu hlasů na valné hromadě, nebo zda je třeba zkoumat i to, zda s ohledem na rozdělení hlasů mezi skutečně nezávislé členy jim podíl hlasů jednoho nebo více členů, kteří nejsou producenty, poskytuje možnost, aby i bez většiny kontrolovali rozhodnutí přijímaná OP.
21
Za těchto podmínek se Conseil d’État (Státní rada) rozhodla přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžné otázky:
„1)
Musí být pravidlo stanovené v [čl. 153 odst. 1 písm. b) nařízení č. 1308/2013], podle něhož musí stanovy [OP] vyžadovat, aby její členové ‚byli členy pouze jedné [OP], pokud jde o určitý produkt jejich podniku‘, vykládáno v tom smyslu, že platí pouze pro členy, kteří jsou producenty?
2)
Za účelem ujištění se o dodržení zásady stanovené v [čl. 153 odst. 2 písm. c) nařízení č. 1308/2013], podle níž musí producenti, kteří jsou členy [OP], demokraticky kontrolovat svou organizaci a její rozhodnutí:
–
je za účelem posouzení nezávislosti členů organizace třeba přihlížet výlučně k vlastnictví jejich kapitálu touž fyzickou nebo právnickou osobou, nebo i k jiným vazbám, jako je u členů, kteří nejsou producenty, členství v téže konfederaci zájmových sdružení nebo u členů, kteří jsou producenty, výkon řídící funkce v rámci takové konfederace?
–
stačí k závěru, že kontrola vykonávaná nad organizací jejími členy, kteří jsou producenty, je skutečná, že tito členové mají většinu hlasů, nebo je třeba zkoumat, zda s ohledem na rozdělení hlasů mezi skutečně nezávislé členy jim podíl hlasů jednoho nebo vícero členů, kteří nejsou producenty, dává možnost, aby i bez většiny kontrolovali rozhodnutí organizace?“
K předběžným otázkám
K první otázce
22
Podstatou první otázky předkládajícího soudu je, zda musí být čl. 153 odst. 1 písm. b) nařízení č. 1308/2013 vykládán v tom smyslu, že požadavek členství pouze v jedné OP se týká výlučně jejích členů, kteří jsou producenty, nebo všech jejích členů, tedy jak producentů, tak těch, kteří producenty nejsou.
23
Zaprvé je třeba uvést, že čl. 152 odst. 1 písm. a) nařízení č. 1308/2013 nebrání tomu, aby členské státy uznávaly OP, jejichž členy jsou fyzické osoby nebo entity, které nejsou producenty.
24
V tomto ohledu je pravda, že čl. 152 odst. 1 písm. a) nařízení č. 1308/2013 stanoví, že OP, které mohou členské státy na základě žádosti uznat, jsou složeny z producentů z některého z odvětví uvedených v čl. 1 odst. 2 tohoto nařízení. Toto ustanovení je však třeba chápat v jeho kontextu tak, že nevylučuje možnost členských států uznat OP, jejichž členy nejsou výlučně producenti.
25
Článek 153 odst. 2 písm. c) nařízení č. 1308/2013 totiž stanoví, že OP a její rozhodnutí musí kontrolovat „členové producenti“. Pokud by přitom uznané OP musely být složeny pouze z producentů, bylo by toto upřesnění nadbytečné, jelikož by mohl postačovat obecný odkaz na členy OP.
26
Z toho vyplývá, že nařízení č. 1308/2013 nebrání tomu, aby členské státy uznávaly OP, které za své členy přijímají neproducenty, pod podmínkou, že svou organizaci a rozhodnutí, která OP přijímá, demokraticky kontrolují v souladu s čl. 153 odst. 2 písm. c) tohoto nařízení její členové, kteří jsou producenty.
27
Pokud jde zadruhé o pravidlo členství v jediné OP, které je upraveno v čl. 153 odst. 1 písm. b) nařízení č. 1308/2013, je třeba konstatovat, jak uvedla generální advokátka v bodě 44 svého stanoviska, že i když podle většiny jazykových znění úvodní části tohoto čl. 153 odst. 1, zejména španělského, dánského, německého, anglického, nizozemského, polského a portugalského, se toto pravidlo vztahuje na „členy, kteří jsou producenty“ dotčeného OP, francouzské znění odkazuje nicméně pouze na „členy“.
28
Vzhledem k tomu, že všem jazykovým verzím unijního aktu musí být v zásadě přiznána stejná hodnota, je třeba v případě rozdílů mezi těmito verzemi vykládat dotčené ustanovení podle celkové systematiky a účelu právní úpravy, jejíž je součástí (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 20. února 2018, Belgie v. Komise, C‑16/16 P, EU:C:2018:79, bod 49, jakož i citovaná judikatura).
29
Pokud jde o obecnou systematiku nařízení č. 1308/2013, jeho čl. 3 odst. 3 mimo jiné stanoví, že pro účely tohoto nařízení se použijí definice uvedené v nařízení č. 1307/2013.
30
Upřesnění uvedené v čl. 153 odst. 1 písm. b) nařízení č. 1308/2013, podle něhož požadavek být členem pouze jedné OP platí „pokud jde o určitý produkt jejich podniku“, musí být vykládáno ve světle čl. 4 odst. 1 písm. b) nařízení č. 1307/2013, který definuje pojem „zemědělský podnik“ jako soubor všech produkčních jednotek využívaných k zemědělské činnosti a spravovaných zemědělcem, které se nacházejí na území stejného členského státu. Kromě toho čl. 4 odst. 1 písm. c) bod i) nařízení č. 1307/2013 stanoví, že pojem „zemědělská činnost“ zahrnuje mimo jiné produkci a pěstování zemědělských plodin. Z toho vyplývá, že upřesnění uvedené v čl. 153 odst. 1 písm. b) nařízení č. 1308/2013 se týká produkce zemědělských produktů, což naznačuje, že požadavek stanovený v tomto ustanovení se týká pouze členů OP, kteří jsou producenty.
31
Pokud jde o účel nařízení č. 1308/2013, z jeho bodu 131 odůvodnění, který se odráží v čl. 152 odst. 1 písm. c) tohoto nařízení, vyplývá, že organizace producentů a jejich sdružení mohou hrát užitečnou úlohu při soustředění nabídky a při zlepšování uvádění na trh, plánování produkce a jejím přizpůsobení poptávce, optimalizaci produkčních nákladů a zajišťování stálosti cen producentů, provádění výzkumu, podpoře osvědčených postupů a poskytování technické pomoci, nakládání s vedlejšími produkty a spravování nástrojů řízení rizik poskytnutých jejich členům, a mohou tak přispívat k posílení postavení producentů v potravinovém řetězci.
32
V tomto ohledu směřuje požadavek být členem pouze jedné OP k zajištění účinnosti, s níž je naplňován cíl spočívající v posílení postavení producentů v potravinovém řetězci. Jak totiž vyplývá z čl. 152 odst. 1 písm. b) a c) tohoto nařízení, cíle sledované OP a uvedené v tomto ustanovení, které jsou popsány v bodě 131 odůvodnění uvedeného nařízení jako cíle přispívající k takovému účelu, jsou sledovány v rámci výkonu činností, které musí být skutečně společné. Kromě toho, jak dokládá bod 52 odůvodnění nařízení 2017/2393, rovněž z tohoto hlediska posílení postavení producentů v potravinovém řetězci upravil unijní normotvůrce na základě čl. 152 odst. 1a nařízení č. 1308/2013 výslovně možnost uznaných OP, odchylně od článku 101 SFEU, plánovat produkci, optimalizovat produkční náklady, umisťovat produkty na trh a sjednávat smlouvy na jejich dodávku jménem svých členů pro veškerou produkci nebo její část.
33
Účast producentů jakožto členů v několika OP pro určitý produkt jejich podniku by přitom mohla vést k roztříštěnosti při výkonu činností uvedených v čl. 152 odst. 1 písm. b) nařízení č. 1308/2013. To by v zásadě ohrozilo účinné dosažení některých cílů, které může OP sledovat a jež jsou uvedeny v písmenu c) téhož ustanovení, jako je plánování produkce a její přizpůsobení poptávce, soustředění nabídky a optimalizace produkčních nákladů a v konečném důsledku by to mohlo bránit dosažení účelu spočívajícího v posílení postavení producentů v potravinovém řetězci, který mimo jiné odůvodňuje nepoužitelnost článku 101 SFEU.
34
Členské státy tedy mohou v souladu s čl. 153 odst. 1 písm. b) nařízení č. 1308/2013 uznat v řádně odůvodněných případech OP navzdory skutečnosti, že někteří z jejích členů – producentů jsou členy i jiné OP, pouze tehdy, mají-li dotyční členové – producenti dvě různé produkční jednotky nacházející se v různých zeměpisných oblastech.
35
Naproti tomu skutečnost, že někteří členové OP, kteří nemají postavení producentů, jsou rovněž členy jiné OP, nemůže podle všeho vyvolat účinky popsané v bodě 33 tohoto rozsudku. V tomto ohledu nemůže možnost, že taková účast zvýší riziko protisoutěžní koordinace mezi dotčenými OP, zpochybnit závěr, ke kterému vede výklad vyplývající z obecné systematiky a účelu ustanovení nařízení č. 1308/2013 týkajících se uznávání OP.
36
Úkoly uvedené v čl. 152 odst. 1 písm. c) nařízení č. 1308/2013 mohou totiž odůvodnit určité formy koordinace nebo jednání ve vzájemné shodě pouze mezi producenty, kteří jsou členy téže OP, nebo mezi členy téhož sdružení OP. Z toho vyplývá, že dohody nebo jednání ve vzájemné shodě nikoliv v rámci jedné OP nebo jednoho sdružení OP, nýbrž mezi několika OP nebo mezi sdruženími OP překračují meze toho, co je nezbytné k plnění těchto úkolů. I za předpokladu, že by se riziko koordinace mezi těmito různými OP za účelem uplatňování stanovených cen nebo vyloučení hospodářské soutěže zvýšilo z důvodu účasti neproducentů ve více než jedné OP, nic to nemění na tom, že takové jednání zůstává zakázáno čl. 101 odst. 1 SFEU ve spojení s čl. 209 odst. 1 nařízení č. 1308/2013 (obdobně viz rozsudek ze dne 14. listopadu 2017, APVE a další, C‑671/15, EU:C:2017:860, body 57 až 59). Je tedy na vnitrostátních orgánech pro hospodářskou soutěž, jakož i případně na Evropské komisi, aby vykonávaly své pravomoci v dané oblasti za účelem předcházení, a případně postihování tohoto typu jednání.
37
S ohledem na výše uvedené je třeba na první otázku odpovědět tak, že čl. 153 odst. 1 písm. b) nařízení č. 1308/2013 musí být vykládán v tom smyslu, že požadavek členství pouze v jedné OP se týká výlučně jejích členů, kteří jsou producenty.
K druhé otázce
38
Podstatou druhé otázky předkládajícího soudu je, zda čl. 153 odst. 2 písm. c) nařízení č. 1308/2013 musí být vykládán v tom smyslu, že za účelem určení, zda stanovy OP obsahují pravidla umožňující jejím členům, kteří jsou producenty, demokratickou kontrolu jejich organizace a rozhodnutí přijatých touto organizací, musí vnitrostátní orgán příslušný k uznání této organizace:
–
konstatovat, že určitá osoba ovládá některé členy OP pouze tehdy, pokud vlastní podíl na základním kapitálu uvedených členů, nebo rovněž tehdy, pokud s nimi tato osoba udržuje jiné druhy vztahů, jako je v případě členů, kteří nejsou producenty, jejich členství v téže konfederaci zájmových sdružení nebo v případě členů, kteří jsou producenty, výkon řídících funkcí těmito členy v rámci takové konfederace;
–
pouze ověřit, že producenti, kteří jsou členy OP, mají na valné hromadě organizace většinu hlasů, nebo zda je třeba ještě zkoumat, zda s ohledem na rozdělení hlasů mezi členy, kteří nejsou ovládáni jinými osobami, může jeden nebo více členů, kteří nejsou producenty, kontrolovat, a to i bez většiny, rozhodnutí přijatá OP.
39
Ze žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce vyplývá, že předkládající soud se svou druhou otázkou táže na výklad čl. 153 odst. 2 písm. c) nařízení č. 1308/2013 v situaci, kdy jsou někteří členové OP ovládáni jinou osobou, a proto nejsou nezávislí.
40
V tomto ohledu zaprvé znění čl. 153 odst. 2 písm. c) nařízení č. 1308/2013 stanoví, že OP musí mít stanovy, které obsahují pravidla umožňující jejím členům, kteří jsou producenty, demokratickou kontrolu jejich organizace a jejích rozhodnutí. Dotčené stanovy musí tedy obsahovat ustanovení umožňující vyloučit, že kontrola OP může být vykonávána jejími členy, kteří nejsou producenty.
41
Zadruhé stran kontextu čl. 153 odst. 2 písm. c) nařízení č. 1308/2013 je třeba poznamenat, že tento článek odkazuje na čl. 152 odst. 1 písm. a) tohoto nařízení, pokud jde o podmínky, které musí OP splňovat, aby je členské státy mohly na žádost uznat. V tomto ohledu čl. 152 odst. 1 písm. b) a c) tohoto nařízení navíc vyžaduje, aby OP byly vytvořeny z podnětu producentů, a to za účelem výkonu určitých činností a sledování konkrétního cíle, který tato ustanovení vyjmenovávají. Z toho vyplývá, že unijní normotvůrce zamýšlel v čl. 153 odst. 2 písm. c) uvedeného nařízení prostřednictvím požadavku týkajícího se demokratické kontroly OP ze strany jejích členů – producentů zajistit, aby se činnost OP uskutečňovala za podmínek, které zaručují, že bude zachována kontrola producentů, kteří jsou jejími členy, nad rozhodnutími týkajícími se činností a cílů sledovaných OP.
42
Tento výklad je zatřetí podpořen účelem sledovaným nařízením č. 1308/2013. Jak bylo připomenuto v bodě 31 tohoto rozsudku, založení OP má posílit postavení, které zaujímají producenti v potravinovém řetězci.
43
Tento cíl by přitom byl ohrožen, kdyby rozhodovací proces v rámci těchto OP umožňoval upřednostnit zájmy jiných osob než jejich členů, kteří jsou producenty. Ke zmírnění takového rizika je nutné, aby z titulu demokratické kontroly vykonávané členy, kteří jsou producenty, měli členové OP s tímto postavením většinu hlasů v orgánech OP a členové neproducenti neměli jiné možnosti kontrolovat její rozhodnutí (obdobně viz rozsudek ze dne 15. června 1989, Stute Nahrungsmittelwerke, 77/88, EU:C:1989:249, body 12 a 15).
44
Ačkoli nelze vyloučit, že požadavek stanovený v čl. 153 odst. 2 písm. c) nařízení č. 1308/2013 může mít důsledky pro způsoby účasti těchto samotných členů producentů, je třeba připomenout, že s ohledem na okolnosti věci v původním řízení se otázky předkládajícího soudu týkají pouze podmínek, za kterých lze mít za to, že účast jednoho nebo více členů, kteří nejsou producenty, s ohledem na způsoby a rozsah takové účasti, porušuje tento požadavek demokratické kontroly OP ze strany jejích členů-producentů.
45
V tomto ohledu, jak uvedla generální advokátka v bodech 78 a 79 svého stanoviska, je na vnitrostátním orgánu příslušném k rozhodnutí o žádosti o uznání OP, aby posoudil veškeré skutečnosti, které by mohly nasvědčovat tomu, že podmínky stanovené v čl. 153 odst. 2 písm. c) nařízení č. 1308/2013, jakož i podmínky stanovené v souladu s posledně uvedeným ustanovením akty upravujícími fungování OP, nejsou ve skutečnosti splněny.
46
V tomto rámci musí vnitrostátní orgán v takových aktech upravujících fungování OP, jako jsou jeho stanovy nebo jednací řád, identifikovat ustanovení, která případně ve spojení s použitelnou vnitrostátní právní úpravou zajišťují, že OP a rozhodnutí, která přijímá, jsou demokraticky kontrolovány členy, kteří jsou producenty. Uvedený vnitrostátní orgán musí dále ověřit, zda některé ze skutkových a právních okolností žádosti o uznání, která mu byla předložena, mohou vést k obejití dotčených ustanovení.
47
Příslušný vnitrostátní orgán musí tedy zejména zkoumat kontrolu, kterou by mohla vykonávat taková osoba, jako je konfederace zájmových sdružení, nad některými členy OP, ať jsou producenty, nebo nikoli. Existence takové kontroly může vyplývat z podílu této osoby na základním kapitálu některých členů OP, ale také z jiných právních vztahů, jako je členství některých právnických osob, které jsou členy OP, v téže konfederaci zájmových sdružení nebo výkon řídicích funkcí určitými fyzickými osobami, které jsou členy OP, v rámci uvedené konfederace.
48
Pokud vnitrostátní orgán konstatuje, že někteří členové OP jsou pravděpodobně ovládáni jinou osobou, musí ještě přezkoumat, zda tato okolnost může producentům, kteří jsou členy OP, bránit v demokratické kontrole jejich organizace a rozhodnutí, která přijímá.
49
V tomto ohledu musí zkoumat, zda kontrola určité osoby nad některými členy OP, kteří tvoří její orgány, může tyto orgány nutit k tomu, aby dodržovali pokyny vydané touto osobou v rámci dotčených orgánů.
50
Dále je třeba určit, zda kontrola takto vykonávaná určitou osobou nad některými členy OP umožňuje jednomu nebo několika členům, kteří nejsou producenty, vykonávat v těchto orgánech OP rozhodující vliv, takže bez ohledu na skutečnost, že nemají většinu hlasů, by mohli kontrolovat rozhodnutí přijatá touto OP, a bránit tak demokratické kontrole uvedené OP jejími členy, kteří jsou producenty.
51
S ohledem na výše uvedené je třeba na druhou otázku odpovědět tak, že čl. 153 odst. 2 písm. c) nařízení č. 1308/2013 musí být vykládán v tom smyslu, že za účelem určení, zda stanovy OP obsahují pravidla umožňující jejím členům, kteří jsou producenty, demokratickou kontrolu jejich organizace a rozhodnutí přijatých touto organizací, musí vnitrostátní orgán příslušný k uznání této organizace:
–
zkoumat, zda určitá osoba ovládá některé členy OP, a zohlednit při tom nejen skutečnost, že tato osoba má podíl na základním kapitálu uvedených členů, ale rovněž to, že tato osoba s nimi udržuje jiné druhy vztahů, jako je v případě členů, kteří nejsou producenty, jejich členství v téže konfederaci zájmových sdružení nebo v případě členů, kteří jsou producenty, výkon řídicích funkcí těmito členy v rámci takové konfederace;
–
po ověření, že producenti, kteří jsou členy OP, mají na valné hromadě organizace většinu hlasů, musí ještě zkoumat, zda s ohledem na rozdělení hlasů mezi členy, kteří nejsou ovládáni jinými osobami, může jeden nebo více členů, kteří nejsou producenty, z důvodu rozhodujícího vlivu, který by v důsledku této skutečnosti mohli vykonávat, kontrolovat, a to i bez většiny, rozhodnutí přijatá OP.
K nákladům řízení
52
Vzhledem k tomu, že řízení má, pokud jde o účastníky původního řízení, povahu incidenčního řízení ve vztahu ke sporu probíhajícímu před předkládajícím soudem, je k rozhodnutí o nákladech řízení příslušný uvedený soud. Výdaje vzniklé předložením jiných vyjádření Soudnímu dvoru než vyjádření uvedených účastníků řízení, se nenahrazují.
Z těchto důvodů Soudní dvůr (pátý senát) rozhodl takto:
1)
Článek 153 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1308/2013 ze dne 17. prosince 2013, kterým se stanoví společná organizace trhů se zemědělskými produkty a zrušují nařízení Rady (EHS) č. 922/72, (EHS) č. 234/79, (ES) č. 1037/2001 a (ES) č. 1234/2007, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/2393 ze dne 13. prosince 2017
musí být vykládán v tom smyslu, že
požadavek členství pouze v jedné organizaci producentů se týká výlučně jejích členů, kteří jsou producenty.
2)
Článek 153 odst. 2 písm. c) nařízení č. 1308/2013, ve znění nařízení 2017/2393,
musí být vykládán v tom smyslu, že
za účelem určení, zda stanovy organizace producentů obsahují pravidla umožňující jejím členům, kteří jsou producenty, demokratickou kontrolu jejich organizace a rozhodnutí přijatých touto organizací, musí vnitrostátní orgán příslušný k uznání této organizace:
–
zkoumat, zda určitá osoba ovládá některé členy organizace producentů, a zohlednit při tom nejen skutečnost, že tato osoba má podíl na základním kapitálu uvedených členů, ale rovněž to, že tato osoba s nimi udržuje jiné druhy vztahů, jako je v případě členů, kteří nejsou producenty, jejich členství v téže konfederaci zájmových sdružení nebo v případě členů, kteří jsou producenty, výkon řídicích funkcí těmito členy v rámci takové konfederace;
–
po ověření, že producenti, kteří jsou členy organizace producentů, mají na valné hromadě organizace většinu hlasů, musí ještě zkoumat, zda s ohledem na rozdělení hlasů mezi členy, kteří nejsou ovládáni jinými osobami, může jeden nebo více členů, kteří nejsou producenty, z důvodu rozhodujícího vlivu, který by v důsledku této skutečnosti mohli vykonávat, kontrolovat, a to i bez většiny, rozhodnutí přijatá organizací producentů.
Podpisy.
(
*1
) – Jednací jazyk: francouzština.