Privremena verzija
MIŠLJENJE NEZAVISNOG ODVJETNIKA
MACIEJA SZPUNARA
od 12. veljače 2026.(1)
Predmet C-14/25
Thüringer Aufbaubank
protiv
LN
(zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Oberster Gerichtshofs (Vrhovni sud, Austrija))
„Zahtjev za prethodnu odluku – Uredba (EZ) br. 805/2004 – Pravosudna suradnja u građanskim stvarima – Europski nalog za izvršenje za nesporne tražbine – Odbijanje izvršenja – Isključenje preispitivanja merituma – Autentične isprave – Izvršivi javnobilježnički akt sastavljen prije stupanja na snagu uredbe”
I.      Uvod
1.        Prije nego što je 2012. donesena Uredba (EU) br. 1215/2012(2) (u daljnjem tekstu: Uredba Bruxelles I.a), kojom je ukinut posredni delibacijski postupak u općem području građanskih i trgovačkih stvari, slobodan protok sudskih odluka, sudskih nagodbi i vjerodostojnih isprava među državama članicama u tom se području odvijao u nekoliko faza.
2.        Nakon smanjivanja formalnosti delibacijskog postupka u zajedničkom sustavu(3), one su potpuno uklonjene uspostavljanjem mehanizama slobodnog protoka u određenim područjima, koji su utvrđeni osobito Uredbom (EZ) br. 805/2004(4).
3.        Na temelju te uredbe, kad se nacionalni nalog za izvršenje nesporne tražbine u državi članici podrijetla potvrdi kao europski nalog za izvršenje (u daljnjem tekstu: ENI), on se u svrhu izvršenja izjednačuje s izvršivim ispravama u drugim državama članicama te ga se ne može provjeravati u državi članici izvršenja. U tom pogledu, valja naglasiti iznimnu prirodu Uredbe br. 805/2004 s obzirom na to da ona ne sadržava odredbu o javnom poretku(5).
4.        Međutim, što je sa situacijom u kojoj je došlo do pogrešne primjene Uredbe br. 805/2004 u državi članici podrijetla? Od Suda se u ovom predmetu traži da pojasni ovlast provjere koju država članica izvršenja ima u takvoj situaciji na temelju te uredbe i da pritom odgovori na pitanje može li država članica izvršenja odbiti izvršenje ako je u okviru potvrđivanja ENI-ja došlo do povrede vremenskog područja primjene navedene uredbe.
5.        Najprije napominjem da bi se u ovom slučaju moglo činiti prikladnim da se uz analizu pitanja posljedica povrede u državi članici podrijetla vremenskog područja primjene Uredbe br. 805/2004, provede i analiza drugih scenarija koji podrazumijevaju povredu nadređenih pravnih pravila, osobito povredu temeljnih prava. Naime, s obzirom na to da se tom uredbom ne predviđa odredba o javnom poretku, u takvoj bi situaciji zasigurno bila potrebna detaljna analiza podjele nadležnosti između države članice podrijetla i države članice u kojoj se traži izvršenje ENI-ja izdanog protivno toj vrsti nadređenih pravnih pravila. Međutim, prethodno pitanje u ovom predmetu jasno je ograničeno. Od Suda se tako traži da odgovori samo na pitanje omogućuje li se Uredbom br. 805/2004 provjera poštovanja njezina vremenskog područja primjene u državi članici izvršenja. Moja će se analiza stoga odnositi samo na taj aspekt, pri čemu ona neće utjecati na odgovor koji treba dati u slučaju takve povrede.
II.    Pravni okvir
A.      Pravo Unije
6.        U uvodnim izjavama 7. do 10. i 18. Uredbe br. 805/2004 navodi se:
„(7)      Ova bi se Uredba trebala primjenjivati na sudske odluke, sudske nagodbe i autentične isprave o nespornim tražbinama te na odluke donesene nakon ispitivanja sudskih odluka, sudskih nagodbi i autentičnih isprava koje su potvrđene kao [ENI].
(8)      U svojim zaključcima iz Tamperea [Finska], Europsko vijeće razmotrilo je pristup izvršenju u državi članici koja nije ona država u kojoj je donesena sudska odluka, koji bi trebalo ubrzati i pojednostaviti ukidanjem posrednih mjera koje se moraju poduzeti prije izvršenja u državi članici u kojoj se traži izvršenje. Sa sudskom odlukom, koju je sud koji je donosi potvrdio kao [ENI] trebalo bi se, u svrhu izvršenja, postupati kao da je donesena u državi u kojoj se tražilo izvršenje. Tako će se npr. u Velikoj Britaniji za upis potvrđenih stranih sudskih odluka u registar slijediti ista pravila kao i u slučaju upisa sudske odluke iz nekog drugog dijela Velike Britanije, pa neće biti potrebno razmatrati sadržaj strane sudske odluke stranog suda. Način izvršenja sudskih odluka i dalje bi trebali biti uređeni nacionalnim pravom.
(9)      Takav bi postupak trebao omogućiti značajne prednosti u usporedbi s delibacijskim postupkom iz [Uredbe Bruxelles I], na način da nije potrebno potvrđivanje pravosudnog tijela iz druge države članice, uz odgodu i troškove koje ono podrazumijeva.
(10)      Ako je sud u nekoj državi članici donio sudsku odluku o nespornoj tražbini u odsutnosti dužnika tijekom postupka, ukidanje svih provjera u državi članici izvršenja neizostavno je povezano s postojanjem dovoljnih jamstava da su poštovana prava na očitovanje.
[…]
(18)      Uzajamno povjerenje u pravosuđe država članica opravdava ocjenu suda jedne države članice da su svi uvjeti za potvrđivanje [ENI-ja] ispunjeni, što omogućuje izvršenje sudske odluke u svim ostalim državama članicama bez sudske provjere ispravne primjene minimalnih postupovnih normi u državi članici u kojoj se sudska odluka izvršava.”
7.        U skladu s člankom 1. Uredbe, naslovljenim „Sadržaj”:
„Svrha ove Uredbe jest uvođenje [ENI-ja] za nesporne tražbine, kako bi se omogućio, propisivanjem minimalnih normi, slobodni protok sudskih odluka, sudskih nagodbi i autentičnih isprava u svim državama članicama, bez ikakvih posrednih postupaka koje bi trebalo pokrenuti u državi članici izvršenja prije priznavanja i izvršenja.”
8.        Člankom 2. stavkom 1. navedene uredbe određuje se:
„Ova se Uredba primjenjuje u građanskim i trgovačkim stvarima, bez obzira na vrstu suda. Ne odnosi se na porezne, carinske ili administrativne stvari niti na odgovornost države za postupanje ili nepostupanje pri izvršavanju državne vlasti (acta iure imperii).”
9.        Člankom 3. te uredbe, naslovljenom „Izvršive isprave koje mogu biti potvrđene kao europski nalog za izvršenje”, u stavku 1. predviđa se:
„Ova se Uredba primjenjuje na sudske odluke, sudske nagodbe i autentične isprave koje se odnose na nesporne tražbine.
Tražbina se smatra nespornom ako:
[…]
(d)      dužnik izričito prihvaća tražbinu u autentičnoj ispravi.”
10.      U članku 4. Uredbe br. 805/2004 pojam „tražbine” definira se kao „zahtjev za isplatu određenog novčanog iznosa koji je dospio ili za koji se datum dospijeća navodi u sudskoj odluci, sudskoj nagodbi ili u autentičnoj ispravi”.
11.      U članku 5. te uredbe, naslovljenom „Ukidanje delibacijskog postupka”, predviđa se:
„Sudska odluka koja je potvrđena kao [ENI] u državama članicama podrijetla, priznaje se i izvršiva je u drugim državama članicama bez potrebe potvrđivanja izvršivosti i bez mogućnosti osporavanja njezina priznavanja.”
12.      Članak 10. navedene uredbe, naslovljen „Ispravak ili povlačenje potvrde europskog naloga za izvršenje”, glasi kako slijedi:
„1.      Potvrda [ENI-ja] se, na prijedlog upućen sudu podrijetla
(a)      ispravlja ako, zbog materijalne pogreške, postoji razlika između sudske odluke i potvrde;
(b)      povlači ako je očito da je izdana pogreškom, s obzirom na uvjete propisane ovom Uredbom.
2.      Pravo države članice podrijetla primjenjuje se na ispravljanje ili povlačenje potvrde [ENI-ja].
3.      Prijedlog za ispravak ili povlačenje potvrde [ENI-ja] podnosi se na standardnom obrascu iz Priloga VI.
4.      Nije dopušteno ulaganje žalbe protiv izdavanja potvrde [ENI-ja].”
13.      Člankom 20. te uredbe, naslovljenom „Izvršni postupak”, u stavku 1. određuje se:
„1.      Ne dovodeći u pitanje odredbe ovog Poglavlja, izvršni postupci uređeni su pravom države članice provoditeljice izvršenja.
Sudska odluka potvrđena kao [ENI] izvršit će se pod istim uvjetima kao i sudska odluka donesena u državi članici izvršenja.”
14.      U članku 21. Uredbe br. 805/2004, naslovljenom „Odbijanje izvršenja”, predviđa se:
„1.      Na prijedlog dužnika, nadležni sud države članice izvršenja odbit će izvršenje ako je sudska odluka, potvrđena kao [ENI], u suprotnosti s ranijom sudskom odlukom donesenom u bilo kojoj državi članici ili trećoj zemlji, pod uvjetom da:
(a)      je ranija sudska odluka donesena o istom predmetu spora između istih stranaka; i
(b)      je ranija sudska odluka donesena u državi članici izvršenja ili ako ispunjava uvjete potrebne za njezino priznavanje u državi članici izvršenja; i
(c)      suprotnost nije bila i nije mogla biti uvažena kao prigovor u sudskome postupku u državi članici podrijetla.
2.      Ni pod kojim uvjetima sudska odluka ili njezina potvrda kao [ENI] ne može biti predmet preispitivanja merituma u državi članici izvršenja.”
15.      Člankom 23. te uredbe, naslovljenim „Zastoj ili ograničavanje izvršenja”, određuje se:
„Ako je dužnik
– podnio prijedlog za ispitivanje sudske odluke potvrđene kao [ENI], uključujući i prijedlog za preispitivanje u smislu članka 19., ili
– zatražio ispravak ili povlačenje potvrde [ENI-ja] u skladu s odredbama članka 10.,
nadležni sud ili tijelo države članice izvršenja na prijedlog dužnika može:
(a)      ograničiti postupak izvršenja na zaštitne mjere; ili
(b)      uvjetovati izvršenje osiguranjem koje ono utvrđuje; ili
(c)      u posebnim okolnostima, zastati s postupkom izvršenja.”
16.      U skladu s člankom 25. navedene uredbe, naslovljenim „Autentične isprave”:
„1.      Autentična isprava koja se odnosi na tražbinu u smislu članka 4. stavka 2., koja je izvršiva u jednoj državi članici, na prijedlog upućen tijelu koje je ovlastila država članica podrijetla, potvrđuje se kao europski nalog za izvršenje, korištenjem standardnog obrasca iz Priloga III.
2.      Autentična isprava koja je potvrđena kao [ENI] u državi članici podrijetla izvršava se u državama članicama bez potrebe izjavljivanja izvršivosti i bez ikakve mogućnosti osporavanja njezine izvršivosti.
3.      Odredbe Poglavlja II., osim odredbi članka 5., članka 6. stavka 1., članka 9. stavka 1. i Poglavlja IV., osim članka 21. stavka 1. i članka 22., primjenjuju se prema potrebi.”
17.      U članku 26. te uredbe, naslovljenom „Prijelazna odredba”, predviđa se:
„Ova se Uredba primjenjuje samo na donesene sudske odluke, potvrđene ili sklopljene sudske nagodbe i na dokumente koji su službeno sastavljeni ili registrirani kao autentične isprave, nakon stupanja na snagu ove Uredbe.”
18.      U skladu s člankom 33. Uredbe br. 805/2004, naslovljenim „Stupanje na snagu”:
„Ova Uredba stupa na snagu 21. siječnja 2005.
Primjenjuje se od 21. listopada 2005. osim članaka 30., 31. i 32., koji se primjenjuju od 21. siječnja 2005.”
B.      Austrijsko pravo
19.      Člankom 54.b Exekutionsordnunga (Zakonik o ovršnom postupku) predviđa se da je u svrhu izvršenja određenih novčanih tražbina dopušteno primijeniti pojednostavnjeni postupak kad se ovrhovoditelj poziva na austrijsku ovršnu ispravu ili stranu ovršnu ispravu koja je izjednačena s potonjom ovršnom ispravom, konkretno na temelju akta prava Unije, ili pak na stranu ovršnu ispravu u odnosu na koju je proveden delibacijski postupak.
20.      Člankom 54.c tog zakonika predviđa se da ovršenik u ovršnom postupku može podnijeti prigovor protiv odluke kojom se dopušta ovrha donesene u okviru pojednostavnjenog postupka, i to u slučaju nepostojanja ovršne isprave na kojoj se temelji odobrena ovrha s potvrdom izvršivosti ili u slučaju da se ovršna isprava ne podudara s podacima koji su u tom pogledu sadržani u ovršnom zahtjevu.
III. Glavni postupak, prethodno pitanje i postupak pred Sudom
21.      Thüringer Aufbaubank, društvo sa sjedištem u Erfurtu (Njemačka), podnio je 14. veljače 2022. Bezirksgerichtu Judenburg (Općinski sud u Judenburgu, Austrija) protiv fizičke osobe LN ovršni zahtjev izvršivog dijela tražbine u iznosu od 25 000 eura uvećanom za kamate, na temelju javnobilježničkog akta sastavljenog u Njemačkoj 28. svibnja 1999. koji se odnosi na nalog za upis zemljišnog duga. Taj je akt, koji se odnosio na ukupan iznos od 6 488 600 njemačkih maraka (DEM) (otprilike 3 317 568 eura), postao izvršiv 1. lipnja 1999.
22.      U prilog svojem zahtjevu Thüringer Aufbaubank podnio je predmetni javnobilježnički akt i potvrdu ENI-ja koju su 19. siječnja 2021. izdala njemačka nadležna tijela, za što su upotrijebila obrazac iz Priloga III. Uredbi br. 805/2004.
23.      Osoba LN podnijela je 24. ožujka 2022. prigovor protiv kojom se dopušta ovrha(6).
24.      Odlukom donesenom istoga dana Bezirksgericht Judenburg (Općinski sud u Judenburgu) odbio je prigovor te je prihvatio ovršni zahtjev u okviru pojednostavnjenog postupka predviđenog člankom 54.b Zakonika o ovršnom postupku, koji je smatrao primjenjivim.
25.      Osoba LN podnijela je žalbu Landesgerichtu Leoben (Zemaljski sud u Leobenu, Austrija) koji je preinačio tu odluku te je naložio obustavu ovrhe i poništenje već donesenih ovršnih akata. Taj je sud smatrao da javnobilježnički akt od 28. svibnja 1999. nije obuhvaćen vremenskim područjem primjene Uredbe br. 805/2004 jer se ona primjenjuje samo na ovršne isprave izdane nakon 21. siječnja 2005. Stoga priznavanje i izvršenje u Austriji tog javnobilježničkog akta sastavljenog u Njemačkoj nije uređeno navedenom uredbom, nego Konvencijom o [sudskoj] nadležnosti i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima, potpisanoj u Bruxellesu 27. rujna 1968.(7), kojom se zahtijeva provedba prethodnog delibacijskog postupka. Međutim, u ovom slučaju u odnosu na navedeni njemački javnobilježnički akt nije proveden delibacijski postupak u Austriji.
26.      Landesgericht Leoben (Zemaljski sud u Leobenu) smatrao je da se taj zaključak ne može izmijeniti time što su njemačka nadležna tijela izdala potvrdu ENI-ja jer se očita neusklađenost te potvrde s područjem primjene Uredbe br. 805/2004 može provjeriti u državi članici izvršenja.
27.      Thüringer Aufbaubank podnio je protiv te odluke zahtjev za reviziju Oberster Gerichtshofu (Vrhovni sud, Austrija), odnosno sudu koji je uputio zahtjev.
28.      Taj sud smatra da je, kako bi se odlučilo o tom zahtjevu za reviziju, potrebno u biti utvrditi može li se poštovanje vremenskog područja primjene Uredbe br. 805/2004 provjeriti u državi članici izvršenja, tako da ona nije obvezana potvrdom ENI-ja izdanom u državi članici podrijetla.
29.      U tom pogledu navedeni sud napominje da iz strukture Uredbe br. 805/2004 proizlazi da se uvjeti za potvrđivanje ENI-ja mogu provjeriti isključivo u državi članici podrijetla a da to pritom ne dovede do izostanka sudske zaštite dužnika, pri čemu se eventualne pogreške u okviru izdavanja potvrde mogu osporavati u toj državi pravnim sredstvima predviđenima u članku 10. te uredbe.
30.      Sud koji je uputio zahtjev ipak ističe stajalište iz pravne teorije prema kojem je nemogućnost provjere potvrde ENI-ja u državi članici izvršenja suviše restriktivna te bi u toj državi članici trebalo biti moguće osporavati ili utvrditi po službenoj dužnosti očito nepoštovanje materijalnog ili vremenskog područja primjene Uredbe br. 805/2004.
31.      Kad je riječ o javnobilježničkom aktu od 28. svibnja 1999., sud koji je uputio zahtjev smatra da on nije obuhvaćen područjem primjene ratione temporis Uredbe br. 805/2004, koja se, kao što to proizlazi iz njezina članka 26., odnosi na izvršive isprave sastavljene nakon stupanja na snagu te uredbe, odnosno nakon 21. siječnja 2005.
32.      U tom je kontekstu Oberster Gerichtshof (Vrhovni sud) odlučio prekinuti postupak i uputiti Sudu sljedeće prethodno pitanje:
„Treba li članak 21. stavak 2. [Uredbe br. 805/2004], u vezi s [njezinim] člankom 25., tumačiti na način da se potvrdu izvršive autentične isprave (u ovom slučaju izvršivog javnobilježničkog akta njemačkog javnog bilježnika) kao [ENI-ja], koju je izdalo nadležno tijelo u državi članici podrijetla uporabom obrasca iz Priloga III. [toj u]redbi, ne može provjeriti u državi članici izvršenja čak ni ako je očito da se, s obzirom na datum sastavljanja autentične isprave, nije poštovalo vremensko područje primjene [navedene u]redbe?”
33.      Europska komisija podnijela je pisana očitovanja. Na raspravi održanoj 12. studenoga 2025. sudjelovali su Thüringer Aufbaubank, njemačka vlada i Komisija.
IV.    Analiza
34.      U svojem jedinom prethodnom pitanju sud koji je uputio zahtjev u biti pita treba li članak 21. stavak 2. Uredbe br. 805/2004, u vezi s njezinim člankom 25., tumačiti na način da se potvrdu izvršive autentične isprave kao ENI-ja, koju je izdalo nadležno tijelo u državi članici podrijetla uporabom obrasca iz Priloga III. toj uredbi, ne može preispitati u državi članici izvršenja ako se, s obzirom na datum sastavljanja autentične isprave, očito nije poštovalo vremensko područje primjene navedene uredbe(8).
35.      Stranke su u svojim pisanim očitovanjima i tijekom rasprave iznijele radikalno oprečne teze.
36.      S jedne strane, Komisija i Thüringer Aufbaubank smatraju da članak 21. stavak 2. Uredbe br. 805/2004, u vezi s njezinim člankom 25., treba tumačiti na način da se njime bez iznimke zabranjuje svako preispitivanje merituma u državi članici izvršenja, tako da se isključuje mogućnost provjere poštovanja vremenskog područja primjene te uredbe i stoga valjanosti potvrde autentične isprave kao ENI-ja.
37.      S druge strane, njemačka vlada zagovara ideju da Uredba br. 805/2004 nije u potpunosti primjenjiva na situaciju o kojoj je riječ u glavnom postupku jer datum sastavljanja autentične isprave o kojoj je riječ prethodi datumu stupanja na snagu te uredbe. Odgovor na pitanje može li država članica izvršenja preispitati potvrdu te autentične isprave kao ENI-ja ne proizlazi stoga iz odredbi navedene uredbe jer nijedna od njih nije primjenjiva.
38.      U tim okolnostima čini mi se da je, kako bi se odgovorilo na prethodno pitanje, analizu potrebno započeti ispitivanjem primjenjivosti Uredbe br. 805/2004 osobito s obzirom na njezino vremensko područje primjene (dio A), kako bi se iz toga izveo zaključak o ovlastima države članice izvršenja u pogledu preispitivanja autentične isprave koja je sastavljena prije stupanja na snagu te uredbe, ali koja je svejedno potvrđena kao ENI na temelju odredbi navedene uredbe (dio B).
A.      Uvodne napomene o primjenjivosti Uredbe br. 805/2004
39.      Čini mi se potrebnim utvrditi vremensko područje primjene Uredbe br. 805/2004, s obzirom na to da se stranke ne slažu u pogledu toga primjenjuje li se ta uredba ako je autentična isprava koja je potvrđena kao ENI sastavljena prije njezina stupanja na snagu. To je tim važnije jer su sudovi država članica utvrdili različite pristupe(9).
40.      Na temelju članka 26. Uredbe br. 805/2004, ona se primjenjuje samo na donesene sudske odluke, potvrđene ili sklopljene sudske nagodbe i na dokumente koji su službeno sastavljeni ili registrirani kao autentične isprave nakon stupanja na snagu te uredbe, odnosno nakon 21. siječnja 2005(10). Kao što to proizlazi iz članka 33. drugog stavka, primjena te uredbe ipak je bila odgođena do 21. listopada 2005. Stoga je potvrđivanje ENI-ja bilo moguće tek nakon tog drugog datuma(11).
41.      Kao što to pravilno napominje sud koji je uputio zahtjev, iz tog prijelaznog sustava proizlazi da odlučujući kriterij za utvrđivanje toga je li neka autentična isprava obuhvaćena područjem primjene Uredbe br. 805/2004 nije datum izdavanja potvrde ENI-ja, nego datum njezina sastavljanja ili njezine registracije(12). Tekst članka 26. te uredbe u tom je pogledu nedvosmislen.
42.      U ovom slučaju, iz odluke kojom se upućuje zahtjev za prethodnu odluku proizlazi da je autentična isprava o kojoj je ovdje riječ sastavljena 1999. te da stoga nije obuhvaćena vremenskim područjem primjene Uredbe br. 805/2004, koje je utvrđeno u njezinu članku 26.
43.      Čini mi se da je taj zaključak ipak potrebno detaljnije razmotriti.
44.      Naime, prema mojem mišljenju, odredbe članka 26. Uredbe br. 805/2004, kojima se njezino vremensko područje primjene ograničava na isprave sastavljene nakon datuma njezina stupanja na snagu, posebno su relevantne za tijela ili sudove države članice podrijetla. Tim se odredbama može osigurati da se samo autentične isprave i sudske odluke koje su obuhvaćene tom uredbom mogu potvrditi kao ENI i da se na njih može primijeniti sustav koji se njome predviđa. Stoga je ograničavanje vremenskog područja primjene navedene uredbe, prema mojem mišljenju, preduvjet za potvrđivanje autentične isprave kao ENI-ja.
45.      U situaciji o kojoj je riječ u glavnom postupku datum sastavljanja predmetne autentične isprave trebao je stoga dovesti do toga da tijelo države članice podrijetla ne može potvrditi tu ispravu kao ENI jer ona očito nije obuhvaćena vremenskim područjem primjene te uredbe.
46.      U ovom je slučaju, unatoč datumu njezina sastavljanja, predmetna autentična isprava potvrđena kao ENI u skladu s postupkom predviđenim Uredbom br. 805/2004 uporabom standardnog obrasca iz Priloga III. toj uredbi. Drugim riječima, tijelo koje je država članica podrijetla odredila za to primijenilo je odredbe te uredbe, iako je to bilo pogrešno. Slijedom toga, vjerovnik u glavnom predmetu otada raspolaže ENI-jem na temelju navedene uredbe.
47.      Kao što to naglašava Komisija, potvrđivanje autentične isprave kao ENI-ja pretpostavlja da je tijelo koje je provelo taj postupak smatralo da je Uredba br. 805/2004 primjenjiva i da se na tu ispravu trebao primijeniti sustav predviđen odredbama te uredbe. To je tijelo tako ocijenilo primjenjivost navedene uredbe, iako se ta ocjena pokazala pogrešnom.
48.      Prema mišljenju njemačke vlade, s obzirom na to da je autentična isprava koja je potvrđena kao ENI sastavljena prije datuma stupanja na snagu Uredbe br. 805/2004, ne primjenjuje se nijedna njezina odredba.
49.      Međutim, zbog razloga koje sam prethodno naveo, smatram da to što je nadležno tijelo ili sud države članice potvrdio autentičnu ispravu kao ENI podrazumijeva da se primjenjuje mehanizam utvrđen Uredbom br. 805/2004 radi njezina slobodnog protoka.
50.      To vrijedi tim više jer bi se svakim drugim tumačenjem ugrozio koristan učinak mehanizma uspostavljenog Uredbom br. 805/2004 kojom se nastoji osigurati slobodan protok sudskih odluka, sudskih nagodbi i autentičnih isprava o nespornim tražbinama(13). Naime, to bi dovelo do toga da nadležni sudovi ili tijela države članice izvršenja sustavno provjeravaju jesu li autentična isprava ili sudska odluka o kojoj je riječ i njezina potvrda kao ENI obuhvaćene vremenskim područjem primjene te uredbe, i to čak i kad, za razliku od ovog slučaja, nije očito da je povrijeđena navedena uredba. Međutim, zbog razloga koje ću iznijeti u nastavku, smatram da je provjera vremenskog područja primjene obuhvaćena zabranom u državi članici izvršenja svakog preispitivanja merituma sudske odluke ili autentične isprave i njezine potvrde kao ENI-ja. Prema tome, nije predviđeno da se državi članici izvršenja omogući da, u slučaju kad joj je podnesen zahtjev na temelju ENI-ja, sustavno provjerava je li ta uredba pravilno primijenjena u državi članici podrijetla.
B.      Opseg zabrane u državi članici izvršenja preispitivanja merituma sudske odluke ili autentične isprave i njezine potvrde kao ENI-ja
51.      Zabrana preispitivanja u državi članici izvršenja merituma autentične isprave i njezine potvrde kao ENI-ja proizlazi iz članka 21. stavka 2. Uredbe br. 805/2004 u vezi s njezinim člankom 25.
52.      Kako bi se utvrdilo primjenjuje li se takva zabrana na provjeru vremenskog područja primjene, valja tumačiti odrede o kojima je riječ, uzimajući u obzir ne samo njihov tekst, nego i kontekst u kojem se nalaze te ciljeve propisa kojeg su one dio(14).
1.      Doslovno tumačenje
53.      Kad je riječ o tekstu članka 21. stavka 2. Uredbe br. 805/2004, iz više jezičnih verzija te odredbe proizlazi da se njome izričito predviđa da do preispitivanja merituma ne može doći „ni pod kojim uvjetima”(15). Valja naglasiti da, iako se to pojašnjenje ne nalazi u njemačkoj jezičnoj verziji, ono se ipak već navodilo, barem u engleskoj jezičnoj verziji, u prvotnom prijedlogu Komisije(16). Nadalje, navedeno pojašnjenje odgovara uobičajenoj formulaciji zabrane preispitivanja merituma, koja je propisana u području suradnje u građanskim stvarima još od Briselske konvencije(17).
54.      Isto tako, ističem da se u području suradnje u građanskim stvarima zabranom preispitivanja merituma sprečava sud države članice izvršenja da provjeri točnost primjene prava ili činjenična utvrđenja do kojih je došao sud države članice podrijetla(18).
55.      Konkretnije, kad je riječ o Uredbi br. 805/2004, Sud je odlučio da se ocjena tih sudova ili tijela ne može tražiti u pogledu bilo kakvog osporavanja odluke donesene u državi članici izdavanja ili potvrđivanja te odluke kao ENI-ja(19). Za razliku od drugih odredbi sekundarnog prava kojima se propisuje zabrana preispitivanja merituma u području suradnje u građanskim stvarima Unije, člankom 21. stavkom 2. te uredbe predviđa se ta zabrana ne samo u pogledu sudske odluke (ili sudske nagodbe ili autentične isprave, ovisno o slučaju), nego i u pogledu njezine potvrde kao ENI-ja.
56.      Drugim riječima, zabrana preispitivanja merituma odnosi se i na analizu na temelju koje je nadležno tijelo potvrdilo autentičnu ispravu o kojoj je riječ kao ENI. Naime, trenutak u kojem tu sudsku odluku treba smatrati donesenom, a autentičnu ispravu sastavljenom ili registriranom u smislu članka 26. Uredbe br. 805/2004, treba utvrditi nadležno tijelo ili sud države članice podrijetla u skladu sa svojim nacionalnim pravom. Prema tome, pitanje je li neka isprava obuhvaćena vremenskim područjem primjene te uredbe podrazumijeva upravo pravnu kvalifikaciju koju utvrđuje nadležan sud ili tijelo države članice podrijetla i koja se ne može provjeravati u državi članici izvršenja.
57.      Prema mojem mišljenju, iz toga proizlazi da je ispitivanje vremenskog područja primjene koje provodi nadležno tijelo ili sud države članice obuhvaćeno zabranom preispitivanja merituma potvrde ENI-ja.
58.      Smatram da je taj zaključak potvrđen sustavnim i teleološkim tumačenjem tih odredbi.
2.      Sustavno tumačenje
59.      Kad je riječ o kontekstu članka 21. stavka 2. Uredbe br. 805/2004, valja podsjetiti na to da se prema sudskoj praksi Suda ukidanje delibacijskog postupka, koje je predviđeno člankom 5. te uredbe, temelji na jasnoj podjeli nadležnosti između sudova i tijela države članice izdavanja te onih države članice izvršenja(20).
60.      Time je zakonodavac Unije ograničio ovlasti države članice izvršenja kad je riječ o mogućnosti preispitivanja sudske odluke ili autentične isprave koja je potvrđena kao ENI, pri čemu je u državi članici podrijetla predvidio mehanizme koji omogućuju dužniku tražbine da osporava tu potvrdu.
61.      Kao što to naglašava Komisija, člankom 10. stavkom 1. Uredbe br. 805/2004 predviđa se da se potvrda ENI-ja na prijedlog upućen sudu podrijetla, ovisno o slučaju, ili ispravlja ili povlači. Usto, člankom 25. stavkom 3. te uredbe određuje se da se taj postupak primjenjuje mutatis mutandis na potvrdu autentičnih isprava kao ENI-ja.
62.      Konkretno, ističem da se u članku 10. stavku 1. Uredbe br. 805/2004 izričito predviđa da se potvrda može povući u državi članici podrijetla ako je izdana pogreškom, s obzirom na uvjete propisane tom uredbom. Međutim, s jedne strane, u navedenoj uredbi ne postoji nikakvo ograničenje razloga na temelju kojih se može zaključiti da je potvrda izdana pogreškom. S druge strane, kao što sam to naglasio, analiza vremenskog područja primjene obuhvaćena je uvjetima koje nadležno tijelo ili nadležan sud treba ispitati prilikom izdavanja potvrde ENI-ja. U tim okolnostima, smatram da je nepoštovanje vremenskog područja primjene te uredbe jedan od razloga na temelju kojih se može utvrditi da je potvrda ENI-ja izdana pogreškom.
63.      Drugim riječima, samo nadležni sudovi ili tijela države članice podrijetla mogu preispitati sudsku odluku o potvrđivanju kako bi se odlučilo treba li je zbog bilo kojeg razloga povući.
64.      U tom pogledu naglašavam da je članak 10. stavak 1. Uredbe br. 805/2024 jedini alat kojim dužnik raspolaže kako bi utvrdio da je autentična isprava ili sudska odluka pogrešno potvrđena kao ENI. Međutim, kao što to proizlazi iz uvodne izjave 10. te uredbe, ukidanje svih provjera u državi članici izvršenja neizostavno je povezano s postojanjem dovoljnih jamstava da su poštovana prava na očitovanje. U tim okolnostima, čini mi se da pojam „izdavanje pogreškom”, kojim se sudu države članice podrijetla omogućuje da povuče potvrdu, treba fleksibilno tumačiti.
65.      Ta mogućnost povlačenja dopunjena je drugim mehanizmom u državi članici izvršenja kojim se, kad se zatraži povlačenje potvrde, dužniku omogućuje da zatraži da se ograniči postupak izvršenja ili da se zastane s tim postupkom u skladu s člankom 23. Uredbe br. 805/2004.
66.      U tom pogledu, na mogućnost dužnika da ishodi da se zastane s postupkom izvršenja primjenjuju se ograničavajući uvjeti. S jedne strane, ta je mogućnost povezana s time da dužnik pokrene sudski postupak u državi članici podrijetla koji se odnosi na sudsku odluku ili autentičnu ispravu koja je potvrđena, ili na povlačenje ili ispravak ENI-ja. S druge strane, ta mogućnost podrazumijeva postojanje „posebnih okolnosti”, uzimajući u obzir da taj uvjet, prema sudskoj praksi, treba tumačiti usko(21). U tom pogledu, ipak naglašavam da bi situaciju o kojoj je riječ u glavnom postupku, u kojoj je sudu države članice izvršenja očito da se nije poštovalo područje primjene Uredbe br. 805/2004, trebalo moći obuhvatiti pojmom „posebnih okolnosti” i da bi u odnosu na nju trebalo moći ublažiti restriktivnu sudsku praksu Suda koja se odnosi na taj pojam.
67.      Kao što to tvrdi Komisija, ispitivanje tih odredbi dokazuje da je zakonodavac Unije prilikom donošenja Uredbe br. 805/2004 uzeo u obzir činjenicu da postoji mogućnost da je potvrda izdana pogreškom te je odlučio to ispraviti time što je predvidio mogućnost da podnositelj zahtjeva zatraži povlačenje potvrde u državi članici podrijetla i istodobno zastoj izvršenja u državi članici izvršenja.
68.      Stoga, prema mojem mišljenju, iz opće strukture Uredbe br. 805/2004 jasno proizlazi da se ocjena vremenskog područja primjene te uredbe može provjeriti samo u državi članici podrijetla, ovisno o mogućnostima koje dužnik ima kako bi tvrdio da je potvrda izdana pogreškom. Prema tome, i s obzirom na strogu podjelu ovlasti koja proizlazi iz tog teksta, opća struktura navedene uredbe ne omogućuje takvo preispitivanje u državi članici izvršenja.
3.      Teleološko tumačenje
69.      Kad je riječ o cilju Uredbe br. 805/2004, podsjećam na to da se ona temelji na programu koji je 2000. donijelo Vijeće nakon sastanka u Tampereu kako bi se provelo načelo uzajamnog priznavanja, konkretno ukidanjem prijelaznih mjera koje prethode izvršenju u državi članici u kojoj se ono zahtijeva(22). Vjerovnicima se htjela osigurati opipljiva korist tako da im se omogući brzo i učinkovito izvršenje u inozemstvu bez intervencije pravosudnih tijela države članice u kojoj se traži izvršenje te bez odgode i troškova koje bi ono podrazumijevalo(23).
70.      Svrha Uredbe br. 805/2004 tako je uvođenje ENI-ja za nesporne tražbine, kako bi se omogućio, propisivanjem minimalnih normi, slobodni protok sudskih odluka, sudskih nagodbi i autentičnih isprava u svim državama članicama(24). Ako je sud podrijetla potvrdio nacionalnu sudsku odluku kao ENI, s njom se u svrhu izvršenja postupa kao da je donesena u državi članici izvršenja i stoga nije potrebno provesti delibacijski postupak kojim se utvrđuje njezina izvršivost u toj državi članici(25). Isto vrijedi za sudske nagodbe(26) i autentične isprave(27).
71.      Sud je tako odlučio da iz zajedničkog tumačenja članaka 1. i 5. Uredbe br. 805/2004, u vezi s njezinim uvodnim izjavama 8., 10., 11. i 18., proizlazi da je cilj te uredbe, uz poštovanje uzajamnog povjerenja u sudovanje u državama članicama na kojem se temelji podjela nadležnosti između, s jedne strane, sudova tijela države članice podrijetla i, s druge strane, sudova i tijela države članice izvršenja, osigurati slobodan protok, među ostalim, sudskih odluka koje se odnose na nesporne tražbine, ubrzati i pojednostavniti njihovo izvršenje ukidanjem postupka za izvršenje tih odluka, osiguravajući pritom poštovanje prava na obranu(28).
72.      Prema mojem mišljenju, kad bi se omogućila provjera poštovanja vremenskog područja primjene Uredbe br. 805/2004 u državi članici izvršenja, to bi bilo očito protivno tom cilju jer bi dovelo do ponovnog uvođenja sustavnih provjera u toj državi članici potvrde ENI-ja koja je izdana u državi članici podrijetla, uz postupke predviđene tom uredbom i unatoč izričitoj zabrani preispitivanja merituma koja je u njoj sadržana.
73.      To vrijedi tim više jer se uspostavljanje takvog sustava slobodnog protoka sudskih odluka koje se odnose na nesporne tražbine temelji na uzajamnom povjerenju među državama članicama kad provode pravo Unije. Konkretnije, kao što se to navodi u uvodnoj izjavi 18. Uredbe br. 805/2004, uzajamno povjerenje u pravosuđe država članica opravdava ocjenu suda jedne države članice da su svi uvjeti za potvrđivanje ENI-ja ispunjeni, što omogućuje izvršenje sudske odluke u svim ostalim državama članicama.
74.      Usto, kao što to dokazuje nepostojanje odredbe o javnom poretku kojom se državi članici izvršenja omogućuje da ne izvrši sudsku odluku, sudsku nagodbu ili autentičnu ispravu potvrđenu kao ENI, taj se slobodni protok, prema mojem mišljenju, temelji na osobito visokoj razini uzajamnog povjerenja među državama članicama.
75.      Drugim riječima, upravo se načelom uzajamnog povjerenja opravdava to da je, s jedne strane, ispravak ili povlačenje ENI-ja u isključivoj nadležnosti države članice podrijetla i, s druge strane, da je sud države članice izvršenja dužan potvrdu ENI-ja smatrati valjanom te mu je zabranjeno provjeravati njezinu pravilnost, čak i ako se zbog očite povrede vremenskog područja primjene Uredbe br. 805/2004 nije smjela izdati potvrda.
76.      Iz prethodno navedenog proizlazi da tekst članka 21. stavka 2. i članka 25. Uredbe br. 805/2004 te kontekst tih odredbi i ciljevi koji se nastoje postići aktom kojeg su one dio, upućuju na to da se navedenim odredbama protivi to da se potvrda autentične isprave kao ENI-ja može preispitati u državi članici izvršenja ako se, s obzirom na datum sastavljanja autentične isprave, očito nije poštovalo vremensko područje primjene te uredbe.
V.      Zaključak
77.      S obzirom na sva prethodno navedena razmatranja, predlažem Sudu da na prethodno pitanje koje je uputio Oberster Gerichtshof (Vrhovni sud, Austrija) odgovori na sljedeći način:
Članak 21. stavak 2. Uredbe (EZ) br. 805/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 21. travnja 2004. o uvođenju europskog naloga za izvršenje za nesporne tražbine, u vezi s njezinim člankom 25.,
treba tumačiti na način da se:
potvrdu izvršive autentične isprave kao ENI-ja, koju je izdalo nadležno tijelo u državi članici podrijetla uporabom obrasca iz Priloga III. navedenoj uredbi ne može preispitati u državi članici izvršenja ako se, s obzirom na datum sastavljanja autentične isprave, očito nije poštovalo vremensko područje primjene te uredbe.
1      Izvorni jezik: francuski
2      Uredba Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2012. o nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima (SL 2012., L 351, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 11., str. 289. te ispravci SL 2014., L 160, str. 40., SL 2016., L 202, str. 57., SL 2025./90143, L i SL 2025./90335, L)
3      To se postiglo Uredbom Vijeća (EZ) br. 44/2001 od 22. prosinca 2000. o [sudskoj] nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima (SL 2001., L 12, str. 1., (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 3., str. 30.), u daljnjem tekstu Uredba Bruxelles I).
4      Uredba Europskog parlamenta i Vijeća od 21. travnja 2004. o uvođenju europskog naloga za izvršenje za nesporne tražbine (SL 2004., L 143, str. 15.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 3., str. 172.)
5      Jedini razlog za odbijanje izvršenja potvrđene sudske odluke, koji se predviđa člankom 21. stavkom 1. Uredbe br. 805/2004, njezina je suprotnost s ranijom sudskom odlukom, a taj se razlog uostalom ne primjenjuje na autentične isprave; vidjeti članak 25. stavak 3. te uredbe.
6      U skladu s člankom 54.c stavkom 1. Zakonika o ovršnom postupku
7      SL 1972., L 299, str. 32. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 15., str. 3., u daljnjem tekstu: Briselska konvencija)
8      U tom pogledu pojašnjavam da je u ovom slučaju na temelju članka 33. Uredbe br. 805/2004 ona bila na snazi u trenutku izdavanja potvrde predmetne autentične isprave kao ENI-ja. Prema tome, ovdje nije upitno poštovanje te odredbe. Suprotno tomu, u članku 26. te uredbe predviđa se da se ona primjenjuje samo na autentične isprave sastavljene ili registrirane nakon stupanja na snagu navedene uredbe. Slijedom toga, ovdje je riječ upravo o toj odredbi, kojom se nastoji uvesti vremensko ograničenje za isprave koje se mogu potvrditi kao ENI.
9      Vidjeti osobito Yessiou-Faltsi, P., „The European Enforcement Order after Five Years of Experience in Greece”, Revue Hellénique de Droit International, 2008., sv. 61. str. 735., 742., 743. (grčke sudske odluke potvrđene kao ENI prije 21. listopada 2005.); tribunal d’arrondissement (Luxembourg) (Općinski sud, Luxembourgu) (građansko vijeće), treće vijeće, presuda o posebnoj ovrsi, br. 37/2015, dostupna na stranici https://justice.public.lu/fr/jurisprudence/juridictions-judiciaires.html (ENI izdan u Francuskoj 2012. na temelju rješenja o privremenoj pravnoj zaštiti donesenog 2003.); kao i Oberlandesgericht München (Visoki zemaljski sud u Münchenu, Njemačka), rješenje od 30. travnja 2007., 6 W 687/07, NJW-RR, 2007., str. 1582. i 1583. (neprimjenjivost Uredbe na rješenje o određivanju troškovima od 2. ožujka 2005.).
10      Članak 33. Uredbe br. 805/2004
11      Vidjeti i Huet, A., „Titre exécutoire européen”, Répertoire de droit européen, Dalloz, kolovoz 2006., točka 7.
12      Vidjeti po analogiji, kad je riječ o razgraničenju ratione temporis Uredbe Bruxelles I i Uredbe Bruxelles I.a, presudu od 6. lipnja 2019., Weil (C-361/18, EU:C:2019:473, t. 24.).
13      Članak 1. Uredbe br. 805/2004
14      Vidjeti presude od 16. veljače 2023., Lufthansa Technik AERO Alzey (C-393/21, EU:C:2023:104, t. 33.) i od 27. studenog 2025., Manuel Costa Filhos (C-643/24, EU:C:2025:923, t. 37.).
15      Vidjeti osobito verzije na grčkom („Σε καμία περίπτωση”), španjolskom („en ningún caso”), francuskom („en aucun cas”), talijanskom („in nessun caso”), nizozemskom („in geen geval”), poljskom („w żadnych okolicznościach”), portugalskom („em caso algum”), rumunjskom („în niciun caz”) i engleskom jeziku („under no circumstances”).
16      Vidjeti članak 22. stavak 2. Prijedloga uredbe Vijeća o uvođenju europskog naloga za izvršenje za nesporne tražbine, (COM(2002) 159 final), str. 3.
17      Vidjeti osobito članak 29. Briselske konvencije i članak 52. Uredbe Bruxelles I.a.
18      Vidjeti osobito presudu od 28. ožujka 2000., Krombach (C-7/98, EU:C:2000:164, t. 36.) i nedavnu presudu od 4. listopada 2024., Real Madrid Club de Fútbol (C-633/22, EU:C:2024:843, t. 36. i navedena sudska praksa).
19      Presuda od 16. veljače 2023., Lufthansa Technik AERO Alzey (C-393/21, EU:C:2023:104, t. 41.)
20      Presude od 16. veljače 2023., Lufthansa Technik AERO Alzey (C-393/21, EU:C:2023:104, t. 41.) i od 27. studenog 2025., Manuel Costa Filhos (C-643/24, EU:C:2025:923, t. 40.)
21      Vidjeti u tom smislu presudu od 16. veljače 2023., Lufthansa Technik AERO Alzey (C-393/21, EU:C:2023:104, t. 34. i 35.).
22      Vidjeti uvodnu izjavu 8. Uredbe br. 805/2004 i Komunikaciju Vijeća (2001/C 12/01), „Nacrt mjera za primjenu načela uzajamnog priznavanja sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima” (SL 2001., C 12, str. 1. i 5.).
23      Vidjeti uvodne izjave 8. i 9. Uredbe br. 805/2004.
24      Članak 1. Uredbe br. 805/2004
25      Vidjeti članak 5. Uredbe br. 805/2004.
26      Članak 24. stavak 2. Uredbe br. 805/2004
27      Članak 25. stavak 2. Uredbe br. 805/2004
28      Presuda od 27. studenoga 2025., Manuel Costa Filhos (C-643/24, EU:C:2025:923, t. 53.). Vidjeti i presudu od 16. veljače 2023., Lufthansa Technik AERO Alzey (C-393/21, EU:C:2023:104, t. 45.).