62018TJ0310_RES
Lieta T‑310/18
European Federation of Public Service Unions (EPSU)un
Jan Goudriaan
pret
Eiropas Komisiju
Vispārējās tiesas (devītā palāta paplašinātā sastāvā) 2019. gada 24. oktobra spriedums
Sociālā politika – Sociālo partneru dialogs Savienības līmenī – Nolīgums “Centrālās valdības iestāžu ierēdņu un darbinieku informēšanas un uzklausīšanas vispārējā sistēma” – Nolīguma pušu kopīgs pieteikums par šā nolīguma īstenošanu Savienības līmenī – Komisijas atteikums iesniegt Padomei priekšlikumu lēmumam – Prasība atcelt tiesību aktu – Pārsūdzams tiesību akts – Pieņemamība – Komisijas rīcības brīvība – Sociālo partneru autonomija – Subsidiaritātes princips – Samērīgums
Prasība atcelt tiesību aktu – Pārsūdzami tiesību akti – Jēdziens – Tiesību akti, kas rada saistošas tiesiskās sekas – Komisijas lēmums, ar ko atsaka iesniegt Padomē priekšlikumu lēmumam, lai Savienības līmenī īstenotu sociālo partneru noslēgtu nolīgumu – Iekļaušana
(LESD 155. panta 2. punkts un 263. pants)
(skat. 20. un 22.–36. punktu)
Sociālā politika – Nolīgums par sociālo politiku – Sociālo partneru nolīgumi – Ieviešana ar Padomes lēmumu pēc Komisijas priekšlikuma – Komisijas likumdošanas iniciatīvas tiesības – Apmērs – Nolīguma pušu kopīgs pieteikums – Komisijas pienākums iesniegt Padomē lēmuma priekšlikumu – Neesamība
(LES 17. panta 2. punkts; LESD 155. panta 2. punkts)
(skat. 51., 66., 67., 73., 74., 78., 79., 81., 82., 90., 93. un 103. punktu)
Iestāžu akti – Juridiskā būtība – Leģislatīvs akts – Jēdziens – Pasākumi, kas noteikti pēc nolīgumu, kas ir noslēgto sociālo partneru starpā, ieviešanas procedūras Savienības līmenī – Izslēgšana
(LESD 155. panta 2. punkts un 289. pants)
(skat. 69. punktu)
Sociālā politika – Nolīgums par sociālo politiku – Sociālo partneru nolīgumi – Ieviešana ar Padomes lēmumu pēc Komisijas priekšlikuma – Komisijas likumdošanas iniciatīvas tiesības – Nosacījums – Demokrātijas principa ievērošana – Nolīguma pušu pārstāvība – Subsidiaritātes un samērīguma principu ievērošana
(LES 17. panta 1. punkts; LESD 155. pants)
(skat. 75., 95., 96., 98. un 137. punktu)
Sociālā politika – Nolīgums par sociālo politiku – Sociālo partneru nolīgumi – Ieviešana ar Padomes lēmumu pēc Komisijas priekšlikuma – Komisijas likumdošanas iniciatīvas tiesības – Komisijas rīcības brīvība – Pārbaude tiesā – Robežas
(LES 17. panta 1. punkts; LESD 155. pants)
(skat. 108.–112. punktu)
Rezumējums
Spriedumā EPSU un Goudriaan/Komisija (T‑310/18), kas tika pasludināts 2019. gada 24. oktobrī, Vispārējā tiesa noraidīja prasību atcelt Komisijas lēmumu, ar kuru tika atteikts iesniegt Padomē lēmuma priekšlikumu, ar ko Savienības līmenī ievieš Eiropas Sociālo partneru parakstītu nolīgumu.
2015. gada decembrī sociālie partneri parakstīja nolīgumu “Centrālās valdības iestāžu ierēdņu un darbinieku informēšanas un uzklausīšanas vispārējā sistēma” (turpmāk tekstā – “Nolīgums”), pamatojoties uz LESD 155. panta 1. punktu. Pēc tam tie kopīgi lūdza Komisiju iesniegt priekšlikumu, lai Nolīgumu ieviestu Savienības līmenī ar Padomes lēmumu, kas tiktu pieņemts uz LESD 155. panta 2. punkta pamata. Tomēr 2018. gada martā Komisija darīja zināmu sociālajiem partneriem savu atteikumu iesniegt Padomē šādu lēmuma priekšlikumu. Šis atteikuma lēmums tika pamatots, pirmkārt, ar centrālās valdības iestāžu īpašo raksturu, jo tās īsteno valsts varas prerogatīvas, otrkārt, ar to, ka daudzu dalībvalstu tiesībās pastāv normas par šo iestāžu ierēdņu un darbinieku informēšanu un uzklausīšanu un, treškārt, ar to, ka pastāv ievērojamas atšķirības starp dalībvalstīm attiecībā uz šo administrāciju definīcijām un pilnvaru apmēru, līdz ar to iespējamā Padomes lēmuma par Nolīguma īstenošanu piemērošanas joma būtu lielāka vai mazāka atkarībā no dalībvalsts.
Iesākumā Vispārējā tiesa lēma, ka Komisijas atteikuma lēmums bija apstrīdams akts. Pirmkārt, to nevarēja kvalificēt kā sagatavojošu aktu un, otrkārt, iespējamās plašās rīcības brīvības pastāvēšana nebija šķērslis prasības pieņemamībai.
Tālāk Vispārējā tiesa uzsvēra, ka tad, ja sociālie partneri ir apsprieduši un noslēguši nolīgumu, pamatojoties uz LESD 155. panta 1. punktu, un ja nolīguma puses iesniedz kopīgu pieteikumu par šā nolīguma īstenošanu Savienības līmenī ar Padomes lēmumu, kas pieņemams, pamatojoties uz LESD 155. panta 2. punktu, Komisijai nav pienākuma apmierināt šo pieteikumu un tai ir jāizvērtē, vai būtu jāiesniedz Padomei atbilstīgs priekšlikums.
Vispārējā tiesa šajā ziņā piebilda, ka Komisijai ne tikai ir jāpārbauda šāda nolīguma noteikumu tiesiskums, strikti ņemot, bet arī ir jāņem vērā Savienības vispārējās intereses, un tātad tai ir jāizvērtē lietderība, tostarp politiska, ekonomiska un sociāla rakstura jautājumu aspektā saistībā ar šī nolīguma iespējamo ieviešanu Savienības līmenī.
Visbeidzot Vispārējā tiesa precizēja, ka Komisijai ir plaša rīcības brīvība un atteikuma gadījumā tiesas pārbaudei Vispārējā tiesā par Komisijas lēmumu ir ierobežots apmērs.