Pagaidu versija
ĢENERĀLADVOKĀTA ANDREAS BJONDI [ANDREA BIONDI]
SECINĀJUMI,
sniegti 2025. gada 29. janvārī (1)
Lieta C‑721/24
Vista‑Life Pharma SA,
Vista‑Life Pharma Belgium SCRL
pret
Laboratoires S.M.B. SA,
Brussels Reps Pharma SRL
(Cour d’appel de Bruxelles (Briseles apelācijas tiesa, Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Regula (EK) Nr. 1924/2006 – Uztura bagātinātāju reklāma – Norādes par samazinātu slimības risku – Īpaši izmantošanas nosacījumi
1.        Ar šo lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu Cour d’appel de Bruxelles (Briseles apelācijas tiesa, Beļģija) lūdz Tiesu precizēt dažu Regulas Nr. 1924/2006 (2) tiesību normu piemērošanu. Iesniedzējtiesa lūdz Tiesu, no vienas puses,
noteikt, kad atsauces uz uztura bagātinātāju uzņemšanas biežumu un veidu var, kā tās ir prezentētas, attiekties uz veselību; no otras puses, precizēt tā informatīvā ziņojuma apjomu un formu, kas pievienots norādei par samazinātu risku veselībai, tostarp tā izvietojumu marķējumā un reklāmā.
I.      Atbilstošās tiesību normas
2.        Regulas Nr. 1924/2006 par uzturvērtības un veselīguma norādēm uz pārtikas produktiem 2. panta 2. punkta 1. un 5. apakšpunktā ir definēti šī lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu vajadzībām būtiskie termini: ““norāde” ir jebkurš ziņojums vai atveidojums, kas nav obligāts saskaņā ar Kopienas vai valstu tiesību aktiem, tostarp ilustrēts, grafisks vai jebkāda veida simbolisks atveidojums, kurš pauž, liek domāt vai netieši norāda, ka pārtikas produktam ir sevišķas īpašības”; ““veselīguma norāde” ir jebkura norāde, kas pauž, liek domāt vai netieši norāda, ka pastāv saikne starp pārtikas produktu kategoriju, pārtikas produktu vai kādu tā sastāvdaļu un veselību”.
3.        Šīs regulas 14. panta 2. punktā noteikts: “[..] attiecībā uz norādēm par samazinātu slimības risku uz marķējuma vai, ja marķējuma nav, noformējumā vai reklāmā ir arī paziņojums, kurā norādīts, ka slimībai, uz kuru attiecas norāde, var būt vairāki riska faktori un ka izmaiņām vienā no šiem riska faktoriem var būt vai var arī nebūt labvēlīga ietekme.”
4.        Termina “marķējums” definīcijai Regulas Nr. 1924/2006 2. panta 1. punkta d) apakšpunktā ir atsauce uz Direktīvas 2000/13/EK (3) 1. panta
3. punkta a) apakšpunktu, kas atcelts un aizstāts ar Regulas Nr. 1169/2011 (4) 2. panta 2. punkta j) apakšpunktu. Tajā “marķējums” definēts kā “teksti, ziņas, preču zīmes, zīmolvārdi, attēls vai simbols, kas ir saistīti ar pārtikas produktu, atrodas uz jebkura iepakojuma, dokumenta, uzraksta, etiķetes, aptveres vai uzlīmes, kura pievienota šādam produktam vai attiecas uz to”.
5.        Lai gan iesniedzējtiesa lūdz interpretēt vienīgi Regulu Nr. 1924/2006, šķiet nepieciešams atgādināt, kā šī regula ir transponēta Beļģijas tiesībās. It īpaši –
Code de droit économique (5) (Ekonomikas tiesību kodekss) VI.104. pants aizliedz negodīgu komercpraksi, lai aizsargātu uzņēmumu profesionālās intereses.
II.    Tiesvedība pamatlietā, prejudiciālie jautājumi un tiesvedība Tiesā
6.        Pamatlietas puses darbojas Beļģijas farmācijas un parafarmācijas nozarē.
Laboratoires S.M.B. SA un Brussels Reps Pharma SRL
(turpmāk tekstā kopā – “SMB”) ražo un pārdod zāles un uztura bagātinātājus. Arī Vista‑Life Pharma SA un Vista‑Life Pharma Belgium SCRL (turpmāk tekstā kopā – “Vista‑Life”) pārdod uztura bagātinātājus, tostarp “Vista‑D3” un “VistaSterol”.
SMB un Vista‑Life ir konkurenti uztura bagātinātāju pārdošanas nozarē.
7.        Strīds pamatlietā ir par komerciāliem paziņojumiem, kas saistīti ar iepriekš  minētajiem  produktiem. Strīdīgās reklāmas kampaņas tika veiktas
specializētajos žurnālos, kas paredzēti farmaceitiem un ārstiem.
8.        Produkts “Vista‑D3” tika reklamēts ar šādām norādēm: “stabils līmenis plazmā”, “produkts “Vista‑D3” ļauj novērst mirstības riska palielināšanos”, “produkts “Vista‑D3” ļauj izvairīties no metabolisma aknās un fermentatīvas noārdīšanas kuņģī”, “labāk katru dienu nekā vienā devā” un, atsaucoties uz sublingvālu uzņemšanas veidu,
“vislabākā iespējamā uzsūkšanās visiem pacientiem”.
9.        Produkts “VistaSterol” tika reklamēts ar norādi “risinājums holesterīna kontrolei”.
10.      Ar diviem atsevišķiem 2021. gada 9. jūnija un 2022. gada 9. decembra prasības pieteikumiem SMB vērsās Tribunal de l’entreprise francophone de Bruxelles (Briseles frankofonā Uzņēmumu tiesa, Beļģija), apstrīdot iepriekš minēto norāžu saderību ar Regulu Nr. 1924/2006. It īpaši
SMB
apgalvo, ka šādas norādes ir “veselīguma norādes”
Regulas Nr. 1924/2006 izpratnē, un tādējādi ir pārkāpts šīs regulas 10. pants, kā arī Code de droit économique (Ekonomikas tiesību kodekss) VI.104. pants. Runājot par norādēm par stabilu līmeni plazmā un holesterīna līmeni, SMB
apgalvo, ka ar tām ir pārkāpts minētās regulas 14. panta 2. punkts un Code de droit économique (Ekonomikas tiesību kodekss) VI.104. pants.
11.      Ar diviem 2022. gada 6. aprīļa un 2023. gada 5. aprīļa spriedumiem pirmās instances tiesa konstatēja Regulas Nr. 1924/2006 10. panta un 14. panta 2. punkta un Code de droit économique (Ekonomikas tiesību kodekss) VI.104. panta pārkāpumu
un deva rīkojumu
Vista‑Life izbeigt pārkāpumu.
12.      Vista‑Life iesniedza apelācijas sūdzību Cour d’appel de Bruxelles (Briseles apelācijas tiesa), kas lietas apvienoja.
13.      Šādos apstākļos Cour d’appel de Bruxelles (Briseles apelācijas tiesa) nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādus prejudiciālus jautājumus:
“1)      Vai Regulas Nr. 1924/2006 2. panta 2. punkta 1. un
5. apakšpunkts jāinterpretē tādējādi, ka jēdzieni “sevišķas īpašības” un “pārtikas produktu kategorija, pārtikas produkts vai kāda tā sastāvdaļa” ietver norādes par pārtikas produkta lietošanas biežumu un/vai uzņemšanas veidu?
2)      Vai Regulas Nr. 1924/2006
14. panta
2. punkts jāinterpretē tādējādi, ka tas prasa, lai uz marķējuma vai, ja marķējuma nav, noformējumā vai reklāmā būtu burtiski minēts paziņojums, ka slimībai, uz kuru attiecas norāde, “var būt vairāki riska faktori un [..] izmaiņām vienā no šiem riska faktoriem var būt vai var arī nebūt labvēlīga ietekme”?
3)      Vai Regulas Nr. 1924/2006 14. panta
2. punkts jāinterpretē tādējādi, ka tas prasa, lai reklāmā, kas ietver veselīguma norādi par samazinātu slimības risku, tiktu ietverta norāde, ka “slimībai, uz kuru attiecas norāde, var būt vairāki riska faktori un ka izmaiņām vienā no šiem riska faktoriem var būt vai var arī nebūt labvēlīga ietekme”, ja šī norāde ir minēta uz iepakojuma, instrukcijā un/vai produkta interneta vietnē?”
14.      Pamatlietas puses, kā arī Beļģijas valdība un Komisija iesniedza rakstveida apsvērumus.
III. Juridiskā analīze
A.      Ievada apsvērumi
15.      Regula Nr. 1924/2006 izveido pilnīgas un tieši piemērojamas saskaņošanas sistēmu, kas aizsargā patērētāju pareizu informēšanu un nodrošina vienlīdzīgus konkurences apstākļus (6).
16.      Dalībvalstīm ir uzraudzības un izpildes (enforcement) pienākumi; Komisija kopā ar Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādi (EFSA) ir atbildīgas par atļauto norāžu sarakstu atjaunināšanu un regulas izpildes vadību un koordinēšanu, ievērojot Eiropas likumdevēja noteiktos mērķus, proti, nodrošināt efektīvu iekšējā tirgus darbību un augstu patērētāju aizsardzības līmeni (7).
Papildus patērētāju aizsardzībai viens no galvenajiem Regulas Nr. 1924/2006 mērķiem ir arī veselības aizsardzība (8).
17.      Kā noteikusi Tiesa, lai sasniegtu šos mērķus, patērētājiem būtu jāsniedz informācija, kas vajadzīga, lai viņi varētu izdarīt apzinātu izvēli (9).
18.      Vispārējs Regulas Nr.1924/2006 princips ir, ka veselīguma norādes uz pārtikas produktiem ir aizliegtas, izņemot, ja tās atbilst regulai, Komisija ir tās atļāvusi un tās ir iekļautas atļauto norāžu sarakstā (10).
19.      Risks veselībai ir arī iemesls, kāpēc ir nepieciešami īpaši noteikumi par veselīguma norādēm un par norādēm par samazinātu slimības risku. Ja komerciāls ziņojums
ietver uzturvērtības norādes
vai veselīguma norādes, šāds ziņojums
ietilpst regulas piemērošanas jomā. Tiesa piedāvā
plašu un funkcionālu jēdziena “veselīguma norāde” interpretāciju, kas ietver ne tikai veselības stāvokļa uzlabošanu, bet arī ar pārtikas produkta patēriņu saistītas negatīvas ietekmes neesību vai samazināšanu, kā arī īslaicīgu ietekmi, piemēram, punktuāla patēriņa ietekmi, papildus atkārtota patēriņa ietekmei (11).
20.      Spriedumā Deutsches Weintor Tiesa frāzi “viegli sagremojams” (attiecībā uz vīnu) kvalificēja par veselīguma norādi, uzsverot, ka ziņojums liek domāt par kaitīgas ietekmes uz gremošanas sistēmu neesību; tas apstiprina, ka “veselīguma norāžu” definīcijā ietilpst arī norādes par labvēlīgu ietekmi uz veselību, “neraugoties uz” iespējami kaitīgo patēriņu (12). Citiem vārdiem, tiek novērtēts kopējais iespaids uz patērētāju un ziņojuma pārliecinošais efekts (13).
21.      Patērētāju un veselības aizsardzība jāsaskaņo arī ar brīvību veikt uzņēmējdarbību (14). Šī līdzsvarošana neliedz veselīguma norādēm piemērot noteiktus nosacījumus, lai patērētājs spētu izdarīt apzinātu izvēli (15).
22.      Veicot šo līdzsvarošanu, Tiesa pamatojas uz “vidusmēra patērētāju, kurš ir samērā labi informēts, kā arī samērā vērīgs un piesardzīgs” (16).
23.      Regulas Nr. 1924/2006 14. panta
2. punktā minētā paziņojuma funkcija (17) ir ievietot norādi par samazinātu slimības risku reālistiskā ietvarā, izceļot i) vairāku attiecīgās slimības cēloņu esību un ii) iespējamo labvēlīgas ietekmes
neesību, ja zūd tikai viens no šiem cēloņiem. Minētais atbilst regulā paredzētajai veselības aizsardzībai (18).
24.      Digitālajā vidē, kur patērētāji regulāri iegūst informāciju un veic pirkumus tiešsaistē, jāaizsargā tiesiskā regulējuma efektivitāte. Reklāmā veselīguma norāde nedrīkst būt izolēta no Regulā Nr. 1924/2006 paredzētās brīdinošās norādes: ja veselīguma norāde atrodama interneta vietnē un brīdinoša norāde savukārt atrodama marķējumā, varētu apsvērt iespēju par skaidru atsauci uz vietu, kur tā ir atveidota pilnībā, nodrošinot tūlītēju atrašanu (19).
25.      Valstu iestādēm un tiesām ir pienākums nodrošināt regulas
efektivitāti, saglabājot pilnīgu tās piemērošanu. Līdztekus Komisijai jāatjaunina norāžu saraksts, jāuztur darbības vadlīnijas (guidance) un jākoordinē izpilde (enforcement), lai uzņēmumiem nodrošinātu noteiktību un aizsargātu patērētājus.
B.      Par pirmo prejudiciālo jautājumu: uzņemšanas biežums un veids
26.      Regulā Nr. 1924/2006
ir izmantota plaša un funkcionāla jēdzienu “norādes” un “veselīguma norādes” interpretācija. Šajos jēdzienos ietilpst jebkurš ziņojums, kas pauž, liek domāt vai netieši norāda, ka pastāv saikne starp pārtikas produktu vai tā sastāvdaļu un veselību. Atsauce uz pārtikas produkta “sevišķām īpašībām” neaprobežojas tikai ar tam raksturīgajām īpašībām (sastāvu, saturu, sastāvdaļām), bet ietver arī elementus, kuri, kā tie ir prezentēti patērētājam, raksturo veidu, kādā produkts paredzēts lietošanai, un virza gaidas par tā labvēlīgu ietekmi. Šajā aspektā atsauces uz lietošanas biežumu (piemēram, “labāk katru dienu nekā vienā devā”) un/vai uzņemšanas veidu (piemēram “sublingvāls”, jo tas nodrošinot “stabilu līmeni plazmā” vai “labāku uzsūkšanos”) var ietvert “norādi” 2. panta
2. punkta 1. un
5. apakšpunkta izpratnē, ja tās saistītas ar labvēlīgu ietekmi uz veselību.
27.      Iepriekš minēto apstiprina gan gramatiskā, gan sistēmiskā un teleoloģiskā interpretācija: gramatiskā tāpēc, ka Regulas Nr. 1924/2006 2. panta 2. punkta 5. apakšpunkts skaidri ietver ziņojumus, kas “netieši norāda” uz saikni starp veselību un pārtikas produktu; sistēmiskā tāpēc – kā noteikts Regulas Nr. 1924/2006 16. apsvērumā –, ka vidusmēra patērētāja kritērijs nav statistikas kritērijs, jo jāvērtē patērētāja tipiskā reakcija katrā atsevišķā gadījumā; teleoloģiskā tāpēc, ka patērētāja un veselības aizsardzības mērķi liedz solīt labvēlīgu ietekmi, izmantojot daļējus vai tehniskus ziņojumus, kuri apiet norāžu kontroli. Judikatūra apstiprina šo pieeju, saskaņā ar kuru “veselīguma norāde” ietver arī ziņojumu, kas nesola klīnisku uzlabojumu tiešā nozīmē, bet liek domāt par negatīvas ietekmes neesību vai samazināšanu un tātad izceļ tieši veidu, kā patērētājs saprot ziņojumu kopumā un attiecīgi pieņem lēmumu (20).
28.      No tā izriet, ka “veselīguma norāžu” definīcija ietver norādes par uzņemšanas veidu un lietošanas biežumu, kuras, ņemot vērā to formulējumu, grafisko izvietojumu, blakusesošos norādījumus vai attēlus, piedēvē šiem veidiem nozīmi labvēlīgas ietekmes uz veselību nodrošināšanā (piemēram: “stabils līmenis plazmā”, “uzlabota uzsūkšanās”, “ļauj izvairīties no metabolisma aknās”). Savukārt ir izslēgtas lietošanas instrukcijas, kurām nav pārliecinoša satura saistībā ar veselību (piemēram, “uzņemt ar ūdeni”, “viena tablete dienā”), ja tām nav pievienota nekāda tieša vai netieša atsauce uz ieguvumiem vai riskiem. Tādējādi nozīme ir nevis vienkāršai lietošanas veida pieminēšanai, bet gan tam, ka tas tiek pasniegts kā iemesls labvēlīgai ietekmei vai riska samazināšanai.
29.      Beidzot, šī interpretācija neprasa no uzņēmumiem pārāk lielu formālismu. Operators var sniegt neitrālas lietošanas instrukcijas. Tomēr, ja tas lietošanas veidu un biežumu strukturē kā pārliecinošu argumentu saistībā ar veselību, uz šādu ziņojumu attiecas Regulas Nr. 1924/2006
14. panta 2. punkta prasības. Valsts tiesai būs konkrēti jāpārbauda, vai strīdīgie ziņojumi atbilst iepriekš noteiktajiem kritērijiem.
30.      Tādējādi uz pirmo jautājumu jāatbild, ka lietošanas biežums un uzņemšanas veids – ja tie tiek prezentēti ar vērtību, kas sniedz labumu veselībai, – ir uzskatāmi par “sevišķām īpašībām”, kuras ir uzskatāmas par “veselīguma norādēm” Regulas Nr. 1924/2006 2. panta 2. punkta 1. un
5. apakšpunkta izpratnē.
C.      Par otro prejudiciālo jautājumu: burtisks Regulas Nr. 1924/2006 14. panta 2. punkta atveidojums
31.      Regulas Nr. 1924/2006 14. panta
2. punktā nav prasīta burtiski citējama formula. Tajā ir aprakstīts būtiskais paziņojuma saturs, kurā jānorāda
i) vairāku attiecīgās slimības cēloņu esība un ii) iespējamā labvēlīgas ietekmes
neesība, ja zūd tikai viens no šiem cēloņiem. Gramatiskais formulējums norāda to, ko uztvers patērētājs, nevis obligāti, kā tam jābūt formulētam.
32.      To apstiprina arī pārējo šīs regulas tiesību normu analīze. Proti, ja likumdevējs vēlas paredzēt standartizētu formulu, tas to skaidri pasaka. Piemēram, Regulas Nr. 1924/2006 4. panta 2. punkta b) apakšpunktā (21) un pielikuma (22) pozīcijās dažām uzturvērtības norādēm ir paredzēts burtisks atveidojums (piemēram, pienākums blakus norādei “bez pievienota cukura” pievienot “satur dabīgu cukuru”, ja cukurs produktā ir sastopams tā dabisko īpašību dēļ). Regulas 14. panta 2. punkts nedarbojas šādā veidā, ciktāl tajā ir definēts brīdinājuma mērķis un saturs, nevis burtiskais teksts.
33.      Mērķis ir skaidrs: novērst, ka norāde par samazinātu risku tiktu uztverta kā terapeitisks solījums. Šāds rezultāts tiek panākts,
norādi papildinot ar paziņojumu, kas relativizē tās darbības jomu.
34.      Ja nav šāda veida prasības, ar 14. panta 2. punktu ir saderīgs paziņojums, kas ietver prasītos būtiskos elementus: i) slimību izraisa vairāki faktori; ii) izmaiņām tikai vienā no faktoriem var būt un var arī nebūt labvēlīga ietekme.
35.      Ierosinātā interpretācija novērš nevajadzīgu stingrību, tomēr saglabā skaidrus informācijas standartus par veselības aizsardzību (23).
36.      Aplūkojamajā gadījumā no visiem iepriekš paustajiem apsvērumiem izriet, ka 14. panta 2. punktam atbilst paziņojums, kas izsaka ziņojuma būtību bez nepieciešamības burtiski citēt tiesību normu. Iesniedzējtiesai, pamatojoties uz kopējo iespaidu uz patērētāju, jāpārbauda, vai izmantotais formulējums nodrošina vajadzīgo informācijas saturu skaidrā un saprotamā veidā.
D.      Par trešo prejudiciālo jautājumu: pienākums reklāmā ietvert
paziņojumu, ja tas jau ir minēts uz iepakojuma, instrukcijā un/vai interneta vietnē
37.      Regulas Nr. 1924/2006 14. panta
2. punktā paredzēts, ka
saistībā ar norādēm par samazinātu slimības risku “uz marķējuma vai, ja marķējuma nav, noformējumā vai reklāmā” jābūt brīdinošam paziņojumam.
38.      No teksta izriet vienkāršs noteikums: paziņojums reklāmā ir nepieciešams tikai, “ja marķējuma nav”. Ja marķējums ir un atbilst 14. panta 2. punktam, pienākums attiecas uz šo galveno informatīvo līdzekli.
39.      Citiem vārdiem: i) ja marķējums ir, tajā jābūt brīdinošam paziņojumam; ii) ja marķējuma nav, paziņojums jāietver noformējumā vai reklāmā. Noteikums neprasa automātisku dublēšanu katrā reklāmas materiālā.
40.      Šajā ziņā jāatgādina, ka Tiesa ir lēmusi par Regulas Nr. 1924/2006 10. panta 3. punktu, kurā noteikts, ka atsaucei uz nekonkrētu ietekmi “jāpievieno” īpaša veselīguma norāde (24). It īpaši Tiesa ir skaidrojusi, ka gadījumā, ja īpašas veselīguma norādes nevar pilnībā iekļaut tajā pašā iepakojuma pusē, kur izvietota atsauce, kura tām jāpamato, prasība par tiešu vizuālu saikni izņēmuma kārtā varētu tikt izpildīta, izmantojot nepārprotamu norādi, kā, piemēram, zvaigznīti, ja izvietojuma ziņā tā patērētājam skaidri un pilnīgi saprotami
nodrošina saturisku atbilstību starp veselīguma norādēm un atsauci (25). Tādējādi valsts tiesai jānoskaidro, vai, ņemot vērā visus lietas apstākļus, ar paskaidrojošas zvaigznītes izmantošanu ir izpildīta prasība par atrašanos tuvumā no vizuālā aspekta (26).
41.      Pēc analoģijas šo argumentāciju piemērojot Regulas Nr. 1924/2006 14. panta 2. punktam, no tās varētu izsecināt, ka marķējums, noformējums vai reklāma var atbilst Regulas Nr. 1924/2006 14. panta 2. punkta prasībām, ja ir izdarīta atsauce uz šajā pantā paredzēto ziņojumu, kas ir ietverts citur. Tomēr valsts tiesai būs jānoskaidro, vai atsauce uz ziņojumu ir pietiekama, lai nodrošinātu pilnīgu Regulas Nr. 1924/2006 14. panta 2. punkta efektivitāti.
42.      Šajā gadījumā, runājot par “iepakojuma” un “instrukcijas” jēdzieniem, jānorāda, ka šie jēdzieni nepārprotami ietilpst Regulas Nr. 1169/2011 2. panta 2. punkta j) apakšpunktā minētajā “marķējuma” definīcijā.
43.      Runājot par interneta vietni, Regula Nr. 1924/2006 ir pieņemta laikā, kad elektroniskā tirdzniecība bija daudz mazāk attīstīta nekā šodien. Kā norādījis Eiropas Parlaments, maldinošas norādes, tirgojot pārtikas produktus, ir sastopamas gan tiešsaistē, gan arī bezsaistē (27). Proti, Parlaments ir tieši aicinājis Komisiju izstrādāt visaptverošas vadlīnijas par regulas īstenošanu tiešsaistē (28).
44.      Digitālais kanāls ir kļuvis par ikdienišķu lietu gan pirmslīguma informācijai, gan pirkumiem arī uztura bagātinātāju jomā (29).
45.      Šādā kontekstā jānoskaidro, vai interneta vietne
ir
“teksti, ziņas, preču zīmes, zīmolvārdi, attēls vai simbols, kas ir saistīti ar pārtikas produktu, atrodas uz jebkura iepakojuma, dokumenta, uzraksta, etiķetes, aptveres vai uzlīmes, kura pievienota šādam produktam vai attiecas uz to”, Regulas Nr. 1169/2011 2. panta 2. punkta j) apakšpunkta izpratnē.
46.      Šādā nolūkā nozīme ir interneta vietnes funkcijai. Ja interneta vietne darbojas kā platforma produkta reklāmai, tā ietilpst noformējuma vai reklāmas definīcijā atbilstoši Regulas Nr. 1924/2006 14. panta 2. punktam. Savukārt, ja tā darbojas kā platforma produkta iegādei, varētu uzskatīt, ka tā pilda “dokumenta” vai “paziņojuma”, kas pievienots produktam vai attiecas uz to, funkciju un tādējādi ietilpst “marķējuma” definīcijā Regulas Nr. 1169/2011 izpratnē.
47.      Ņemot vērā iepriekš minēto, iepriekš izklāstīto kritēriju piemērošana interneta vietnēm ir atkarīga no šo vietņu veiktās funkcijas: a) ja interneta vietne prezentē vai reklamē produktu (produktu apraksti, prezentācijas lapas, kampaņas), tā ietilpst Regulā Nr. 1924/2006 ietvertajā noformējuma vai reklāmas definīcijā; b) ja vietne papildina tālpārdošanu (iegādes lapa) un sniedz obligāto informāciju pirms iegādes, Regulas Nr. 1169/2011 14. pants paredz, ka šai informācijai jābūt pieejamai tālpārdošanas līdzeklī: šajā funkcijā praksē lapa var tikt uzskatīta par uztura bagātinātājam pievienotu “dokumentu” vai “paziņojumu” un tātad par marķējumu Regulas Nr. 1169/2011 plašas definīcijas izpratnē.
48.      Iepriekš minētais novērš vispārīgu marķējuma jēdziena paplašināšanu uz visu tīmekli, nodrošinot, ka tālpārdošanas kanālos brīdinošs paziņojums ir tikai viena klikšķa attālumā pirms pirkuma veikšanas.
49.      Tāpēc nav pamata pieprasīt operatoram atkārtot brīdinošu paziņojumu katrā saziņas formātā. Pieņemot funkcionālu kritēriju, brīdinošam paziņojumam būtu jāatrodas tur, kur tas pilda savu informatīvo funkciju un ir viegli atrodams patērētājam, kurš gatavojas veikt pirkumu. Šajā ziņā tālpārdošanas gadījumā nav izslēgts, ka tad, ja attiecīgajā lapā ir ietverts brīdinošs paziņojums, tiešsaistes reklāma var ietvert atsauci (piem., izmantojot saiti) uz šādu pārdošanas lapu.
50.      Iesniedzējtiesai konkrēti jāpārbauda, vai operatora pieņemtais risinājums nodrošina patērētājam iespēju iepazīties ar paziņojumu pirms pirkuma lēmuma pieņemšanas.
51.      Tāpēc Regulas Nr. 1924/2006 14. panta
2. punkts principā neprasa paziņojuma atkārtošanu reklāmā, ja tas ir atbilstoši norādīts uz marķējuma.
IV.    Secinājumi
52.      Ņemot vērā iepriekš izklāstītos apsvērumus, ierosinu Tiesai uz Cour d’appel de Bruxelles (Briseles apelācijas tiesa, Beļģija) uzdotajiem jautājumiem atbildēt šādi:
Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas Nr. 1924/2006 (2006. gada 20. decembris) par uzturvērtības un veselīguma norādēm uz pārtikas produktiem 2. panta
2. punkta 1. un
5. apakšpunkts jāinterpretē tādējādi, ka jēdzieni
“sevišķās īpašības” un “pārtikas produktu kategorija, pārtikas produkts vai kāda tā sastāvdaļa” ietver norādes par pārtikas produkta lietošanas biežumu un/vai uzņemšanas veidu.
Regulas Nr. 1924/2006
14. panta
2. punkts jāinterpretē tādējādi, ka tas neprasa, lai uz marķējuma vai, ja marķējuma nav, noformējumā vai reklāmā būtu burtiski minēts paziņojums, ka slimībai, uz kuru attiecas norāde, “var būt vairāki riska faktori un [..] izmaiņām vienā no šiem riska faktoriem var būt vai var arī nebūt labvēlīga ietekme”.
Regulas Nr. 1924/2006 14. panta
2. punkts jāinterpretē tādējādi, ka tas neprasa, lai reklāmā, kas ietver veselīguma norādi par samazinātu slimības risku, tiktu ietverts paziņojums, ka “slimībai, uz kuru attiecas norāde, var būt vairāki riska faktori un ka izmaiņām vienā no šiem riska faktoriem var būt vai var arī nebūt labvēlīga ietekme”, ja šis paziņojums ir minēts uz iepakojuma, instrukcijā un/vai produkta interneta vietnē.
1      Oriģinālvaloda – itāļu.
2      Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1924/2006 (2006. gada 20. decembris) par uzturvērtības un veselīguma norādēm uz pārtikas produktiem (OV 2006, L 404, 9. lpp.), redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 107/2008 (2008. gada 15. janvāris), ar ko groza Regulu (EK) Nr. 1924/2006 par uzturvērtības un veselīguma norādēm uz pārtikas produktiem saistībā ar Komisijai piešķirtām ieviešanas pilnvarām (OV 2008, L 39, 8. lpp.); Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 109/2008 (2008. gada 15. janvāris), ar ko groza Regulu (EK) Nr. 1924/2006 par uzturvērtības un veselīguma norādēm uz pārtikas produktiem saistībā ar Komisijai piešķirtām ieviešanas pilnvarām (OV 2008, L 39, 14. lpp.); Komisijas Regulu (ES) Nr. 116/2010 (2010. gada 9. februāris), ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1924/2006 attiecībā uz uzturvērtības norāžu sarakstu (OV 2010, L 37, 16. lpp.); Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1169/2011 (2011. gada 25. oktobris) par pārtikas produktu informācijas sniegšanu patērētājiem (OV 2011, L 304, 18. lpp.); Komisijas Regulu (ES) Nr. 1047/2012 (2012. gada 8. novembris), ar ko groza Regulu (EK) Nr. 1924/2006 attiecībā uz uzturvērtības norāžu sarakstu (OV 2012, L 310, 36. lpp.).
3      Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2000/13/EK (2000. gada 20. marts) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz pārtikas produktu marķēšanu, noformēšanu un reklāmu (OV 2000, L 109, 29. lpp.).
4      Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1169/2011 (2011. gada 25. oktobris) par pārtikas produktu informācijas sniegšanu patērētājiem un par grozījumiem Eiropas Parlamenta un Padomes Regulās (EK) Nr. 1924/2006 un (EK) Nr. 1925/2006, un par Komisijas Direktīvas 87/250/EEK, Padomes Direktīvas 90/496/EEK, Komisijas Direktīvas 1999/10/EK, Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2000/13/EK, Komisijas Direktīvu 2002/67/EK un
2008/5/EK un Komisijas Regulas (EK) Nr. 608/2004 atcelšanu (OV 2011, L 304, 18. lpp.).
5      2013. gada 29. marta
Moniteur belge, 19975. lpp.; minētajā kodeksā grozījumi izdarīti ar
2013. gada 21. decembra
Loi portant insertion du titre VI “Pratiques du marché et protection du consommateur” dans le Code de droit économique et portant insertion des définitions propres au livre VI, et des dispositions d’application de la loi propres au livre VI, dans les Livres Ier et XV du Code de droit économique (Likums par VI sadaļas “Komercprakse un patērētāju aizsardzība” iekļaušanu Ekonomikas tiesību kodeksā un par VI grāmatā izmantoto
definīciju
un VI grāmatā ietverto likuma
piemērošanas noteikumu iekļaušanu Ekonomikas tiesību kodeksa
I un XV grāmatā (2013. gada 30. decembra
Moniteur belge,
103506. lpp.).
6      Skat. Regulas Nr. 1924/2006
9
. apsvērumu un 1. panta 1. punktu.
7      Skat. Regulas Nr. 1924/2006 31., 33., 34. un 36. apsvērumu, kā arī 1. panta 1. punktu un 20. pantu.
8      Spriedums, 2025. gada 30. aprīlis,
Novel Nutriology (C‑386/23, EU:C:2025:304, 63. punkts un tajā minētā judikatūra).
9      Spriedums, 2025. gada 30. aprīlis,
Novel Nutriology (C‑386/23, EU:C:2025:304, 64. punkts un tajā minētā judikatūra).
10      Regulas Nr. 1924/2006 10. panta 1. punkts. Skat. arī Komisijas Regulu (EK) Nr. 983/2009 (2009. gada 21. oktobris) par atļauju piešķiršanu un atļaujas piešķiršanas atteikumu dažām veselīguma norādēm uz pārtikas produktiem, kuras attiecas uz slimības riska samazināšanu un uz bērnu attīstību un veselību (OV 2009, L 277, 3. lpp.), un Komisijas Regulu (ES) Nr. 432/2012 (2012. gada 16. maijs), ar ko izveido sarakstu ar atļautajām veselīguma norādēm uz pārtikas produktiem, kuras neattiecas uz slimības riska samazināšanu un uz bērnu attīstību un veselību (OV2012, L 136, 1. lpp.).
11      Spriedums,
2012. gada 6. septembris, Deutsches Weintor (C‑544/10, EU:C:2012:526, 34.–36. punkts).
12      Turpat, 35. punkts.
13      Turpat, 37. punkts.
14      Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (OV 2016, C 202, 389. lpp.)
15. un 16. pants.
15      Ģenerāladvokāta A. Ranta [A. Rantos] secinājumi lietā Novel Nutriology (C‑386/23, EU:C:2024:897, 43. punkts).
16      Regulas Nr. 1924/2006 16. apsvērums un
spriedums, 2020. gada 30. janvāris, Dr. Willmar Schwabe (C‑524/18, EU:C:2020:60, 35. punkts).
17      Turpmāk tekstā – “brīdinošs paziņojums”.
18      Mērķis minēts arī spriedumā, 2012. gada 6. septembris,
Deutsches Weintor (C‑544/10, EU:C:2012:526, 45. punkts).
19      Skat. šo secinājumu 37. un nākamos punktus.
20      Spriedums, 2012. gada 6. septembris,
Deutsches Weintor (C‑544/10, EU:C:2012:526, 35. punkts).
21      Regulas 4. panta “Nosacījumi, kā lietot uzturvērtības un veselīguma norādes”
2. punkta b) apakšpunktā teikts: “[..] Norāde ir formulēta šādi: “Palielināts (attiecīgās uzturvielas, kas pārsniedz aprakstā noteikto daudzumu, nosaukums) daudzums”.”
22      Pielikuma
“Uzturvērtības norādes un nosacījumi, ko tām piemēro”
sadaļā
“Bez pievienota cukura”
norādīts: “[..] Ja cukurs produktā ir sastopams tā dabisko īpašību dēļ, uz etiķetes vajadzētu būt šādai norādei: “SATUR DABĪGU CUKURU”.”
23      Pēc analoģijas skat. arī ģenerāladvokāta Dž. Hogana secinājumus lietā Dr. Willmar Schwabe (C‑524/18, EU:C:2019:727, 60.–66. punkts).
24      Spriedums, 2020. gada 30. janvāris, Dr. Willmar Schwabe (C‑524/18, EU:C:2020:60).
25      Turpat, 48. punkts.
26      Turpat, 49. punkts.
27      Eiropas Parlamenta 2024. gada 18. janvāra rezolūcija par Regulas (EK) Nr. 1924/2006 par uzturvērtības un veselīguma norādēm uz pārtikas produktiem īstenošanu (OV C, C/2024/5729),
1. punkts.
28      Turpat, 23. punkts.
29      Pēc analoģijas skat. spriedumu, 2003. gada 11. decembris, DeutscherApothekerverband (C‑322/01, EU:C:2003:664, 73. punkts).