62018TJ0074_RES
Lieta T‑74/18
Visi/one GmbH
pret
Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroju
Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2019. gada 13. jūnija spriedums
Kopienas dizainparaugs – Spēkā neesamības atzīšanas process – Reģistrēts Kopienas dizainparaugs, kurā attēlota informācijas plāksne transportlīdzekļiem – Agrāks dizainparaugs – Nodošanas atklātībā pierādījums – Regulas (EK) Nr. 6/2002 7. pants – Spēkā neesamības pamats – Individuāla rakstura neesamība – Informēts lietotājs – Autora brīvības pakāpe – Atšķirīga kopējā iespaida neesamība – Regulas Nr. 6/2002 6. pants un 25. panta 1. punkta b) apakšpunkts
Kopienas dizainparaugi – Spēkā neesamības pamati – Individuāla rakstura neesamība – Nodošana atklātībā – Nodošanas atklātībā pierādījums
(Padomes Regulas Nr. 6/2002 7. panta 1. punkts)
(skat. 21.–24. punktu)
Kopienas dizainparaugi – Procesuālie noteikumi – Biroja lēmumi – Tiesību uz aizstāvību ievērošana – Principa tvērums
(Padomes Regulas Nr. 6/2002 62. panta otrais teikums)
(skat. 49. punktu)
Kopienas dizainparaugi – Procesuālie noteikumi – Lēmumu pamatojums – Regulas Nr. 6/2002 62. panta pirmais teikums – LESD 296. panta apjomam identisks apjoms – Apelācijas padomes izvēle izmantot netiešu pamatojumu – Pieļaujamība – Nosacījumi
(LESD 296. pants; Padomes Regulas Nr. 6/2002 62. panta pirmais teikums)
(skat. 57. un 58. punktu)
Kopienas dizainparaugi – Spēkā neesamības pamati – Individuāla rakstura neesamība – Dizainparaugs, kas informētam lietotājam nerada no agrāka dizainparauga atšķirīgu kopējo iespaidu – Vērtējuma kritēriji
(Padomes Regulas Nr. 6/2002 6. panta 1. punkts un 25. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
(skat. 66. punktu)
Kopienas dizainparaugi – Spēkā neesamības pamati – Individuāla rakstura neesamība – Dizainparaugs, kas informētam lietotājam nerada no agrāka dizainparauga atšķirīgu kopējo iespaidu – Informēts lietotājs – Jēdziens
(Padomes Regulas Nr. 6/2002 6. panta 1. punkts un 25. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
(skat. 69., 70. un 72. punktu)
Kopienas dizainparaugi – Spēkā neesamības pamati – Individuāla rakstura neesamība – Dizainparaugs, kas informētam lietotājam nerada no agrāka dizainparauga atšķirīgu kopējo iespaidu – Vērtējuma kritēriji – Autora brīvība
(Padomes Regulas Nr. 6/2002 6. panta 2. punkts un 25. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
(skat. 74.–76. un 79. punktu)
Kopienas dizainparaugi – Spēkā neesamības pamati – Individuāla rakstura neesamība – Dizainparaugs, kas informētam lietotājam nerada no agrāka dizainparauga atšķirīgu kopējo iespaidu – Visaptverošs visu agrākā dizainparauga elementu vērtējums
(Padomes Regulas Nr. 6/2002 6. panta 1. punkts un 25. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
(skat. 83. un 84. punktu)
Kopienas dizainparaugi – Spēkā neesamības pamati – Individuāla rakstura neesamība – Dizainparaugs, kas informētam lietotājam nerada no agrāka dizainparauga atšķirīgu kopējo iespaidu – Informācijas plāksnes transportlīdzekļiem attēlojums
(Padomes Regulas Nr. 6/2002 6. panta 1. punkts un 25. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
(skat. 88.–93. punktu)
Tiesvedība – Tiesāšanās izdevumi – Piespriešana lietas dalībniekam, kam spriedums ir labvēlīgs, segt daļu savu tiesāšanās izdevumu
(Vispārējās tiesas Reglamenta 134. panta 1. punkts un 135. panta 1. punkts)
(skat. 96. un 97. punktu)
Rezumējums
Spriedumā Visi/one/EUIPO ‐ EasyFix (Informācijas plāksne transportlīdzekļiem ) (T‑74/18), kas ir pasludināts 2019. gada 13. jūnijā, Vispārējā tiesa noraidīja prasību atcelt lēmumu, ar kuru Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas trešā padome atzina par spēkā neesošu dizainparaugu, kuru ir paredzēts izmantot transportlīdzekļiem paredzētajās informācijas plāksnēs, individuālā rakstura neesamības dēļ.
Vispārējā tiesa precizēja, ka, lai pierādītu agrāka dizainparauga nodošanu atklātībā, ir jāveic divpakāpju analīze, lai pārbaudītu, pirmkārt, vai pieteikumā atzīt par spēkā neesošu norādītie apstākļi pierāda, no vienas puses, faktus, kas veido dizainparauga nodošanu atklātībā, un, no otras puses, šīs nodošanas atklātībā agrāko raksturu, salīdzinot ar apstrīdēta dizainparauga iesniegšanas vai prioritātes datumu, un, otrkārt, gadījumā, ja apstrīdēta dizainparauga īpašnieks apgalvotu pretējo, – to, vai parastā uzņēmējdarbības gaitā par minētajiem faktiem saprātīgi būtu varējis uzzināt to personu loks, kuras ir specializējušās attiecīgajā nozarē un darbojas Savienībā, un, ja tas tā nav, nodošana atklātībā tiek uzskatīta par neiedarbīgu un netiek ņemta vērā.
Šajā lietā Vispārējā tiesa nosprieda, ka, lai gan ir jāizsaka nožēla par to, ka EUIPO administratīvie dienesti ir paziņojuši prasītājai pieteikuma atzīt par spēkā neesošu B pielikumā iesniegtos divus katalogus tā, ka to numerācija nav secīga, kas neatbilst oriģinālo katalogu lapu secībai, ar šādu apstākli nekādi nevar apstrīdēt apstrīdētā lēmuma likumību saistībā ar informācijas plāksnes transportlīdzekļiem, kas ir attēlota apstrīdētā lēmuma 4. punktā saistībā ar šo B pielikumu, faktu, kas veido nodošanu atklātībā, un tās agrākā rakstura pierādījumu, it īpaši šo dokumentu pierādījuma spēku, lai pierādītu agrākā dizainparauga nodošanu atklātībā. Turklāt prasītāja nav ne pierādījusi, ne pat apgalvojusi, ka lietas apstākļos varētu saprātīgi netikt pieņemts, ka parastā uzņēmējdarbības gaitā šie fakti kļūtu zināmi to personu lokam, kuras ir specializējušās attiecīgajā nozarē un darbojas Savienībā. Ņemot vērā to, ka nav norāžu par pretējo, kas būtu ļāvušas secināt, ka minētie katalogi nav tikuši izplatīti minētajām personām, kuras ir specializējušās attiecīgajā nozarē, Apelācijas padome, nepieļaujot kļūdu, ir varējusi secināt, ka agrākais dizainparaugs ir ticis nodots atklātībā.
Runājot par informēta lietotāja zināšanu pakāpi un uzmanības līmeni, Vispārējā tiesa uzskatīja, ka, pat ja šai atsauces personai ir noteikta zināšanu pakāpe attiecībā uz dažādiem dizainparaugiem, kas pastāv attiecīgajā nozarē, un tā izrāda relatīvi augstu uzmanības līmeni un īpašu modrību, kad tā tos izmanto, tā tomēr nav eksperts vai speciālists, kāds ir lietpratējs [patentu tiesībās], kas var detalizēti novērot minimālas atšķirības, kuras var būt starp konfliktējošiem dizainparaugiem.
Vispārējā tiesa arī precizēja, ka faktora attiecībā uz autora radošās brīvības pakāpi, izstrādājot apstrīdēto dizainparaugu, ietekme uz individuālo raksturu ir mainīga atbilstoši apgrieztās proporcionalitātes noteikumam.