61978CJ0170(01)_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved staevning, indgivet den 7 . august 1978, har Kommissionen i henhold til EOEF-traktatens artikel 169 anlagt sag med paastand om, at det statueres, at Det forenede Kongerige ved at paalaegge let, ikke-mousserende vin af friske druer ( herefter benaevnt »vin« ) en forholdsvis hoejere forbrugsafgift end den, der paalaegges oel, ikke har overholdt de forpligtelser, der paahviler det i henhold til EOEF-traktatens artikel 95, stk . 2 .
2 Den 27 . februar 1980 har Domstolen afsagt mellemdom ( Sml ., s . 417 ), hvorved den dels har afgjort flere retsspoergsmaal vedroerende fortolkningen af artikel 95, dels har foretaget en foerste gennemgang af visse spoergsmaal, som paa det paagaeldende tidspunkt ikke fandtes at kunne afgoeres endeligt . For den endelige paakendelse af den af Kommissionen anlagte sag paalagde Domstolen parterne at tage stridens genstand op til fornyede droeftelser i lyset af de i dommen nedfaeldede retlige betragtninger og inden en bestemt dato over for Domstolen at redegoere enten for den loesning af tvisten, de maatte vaere naaet til, eller for deres respektive synspunkter . Domstolen ville afsige endelig dom efter denne dato efter en gennemgang af de redegoerelser, den modtog, eller i givet fald uden disse .
3 Efter denne dom har parterne foerst gennemgaaet tvisten paa bilateral basis . Derefter har Kommissionen forsoegt at loese den under forhandlinger i Raadet gennem en samlet ordning for beskatning af alkohol . Mens resultatet af disse forhandlinger afventedes, har parterne begaeret og opnaaet flere udsaettelser af den frist, der er fastsat i dommen af 27 . februar 1980 . Da der ikke har kunnet opnaas en mindelig ordning, har de afgivet deres redegoerelser henholdsvis den 1 . og den 2 . december 1981 ; intervenienten, den italienske regering, har haft lejlighed til at tilkendegive sin opfattelse .
4 Parterne har afgivet mundtlige indlaeg i retsmoedet den 19 . maj 1982 . Da de oplysninger, der blev fremlagt paa dette trin, endnu var utilstraekkelige til at goere det muligt for Domstolen at traeffe afgoerelse, har Domstolen ved kendelse af 15 . juli 1982 i henhold til procesreglementets artikler 45 og 60 truffet bestemmelse om udvidelse af bevisfoerelsen . Den har paalagt parterne at fremlaegge supplerende oplysninger om forbrugspriserne og priserne uden
afgift paa vin og oel af almindelig kvalitet, det vil sige de vin- og oeltyper, der er mest almindeligt solgt og konsumeret i saavel Det forenede Kongerige som i de oevrige medlemsstater . Domstolen har desuden anmodet om fremlaeggelse af oplysninger om udviklingen i det samlede aarlige forbrug af henholdsvis vin og oel i Faellesskabet .
5 Parterne har besvaret disse spoergsmaal og afgivet supplerende mundtlige indlaeg i retsmoedet den 15 . marts 1983 .
Sagens realitet
6 De spoergsmaal, der blev gennemgaaet og ladt delvis ubesvarede i dommen af 27 . februar 1980, vedroerer dels de karakteristiske traek ved konkurrenceforholdet mellem vin og oel, dels valget af et sammenligningskriterium og fastsaettelsen af et passende afgiftsforhold mellem de to produkter . Disse to spoergsmaal skal atter overvejes paa baggrund af de oplysninger, der er givet under de to faser i den supplerende bevisfoerelse .
Konkurrenceforholdet mellem vin og oel
7 I dommen af 27 . februar 1980 har Domstolen understreget, at artikel 95, stk . 2, finder anvendelse paa den afgiftsmaessige behandling af varer, som uden at vaere omfattet af kriteriet lignende, der er nedfaeldet i artiklens stk . 1, dog konkurrerer med nogle af importlandets varer, selv om denne konkurrence er delvis eller potentiel . Den tilfoejede, at afgoerelsen af, om der bestaar et konkurrenceforhold i artikel 95, stk . 2 ' s forstand, maa ske ikke alene under hensyn til markedsforholdene, som de foreligger paa bedoemmelsestidspunktet, men ogsaa under hensyn til de udviklingsmuligheder, varernes frie bevaegelighed paa faellesskabsplan giver, samt under hensyn til de nye muligheder for produktsubstitution, som udvidelsen af samhandelen kan medfoere, saaledes, at der i overensstemmelse med de maal, der er opstillet i traktatens artikel 2, tages skyldigt hensyn til, at medlemsstaternes oekonomier skal komplettere hinanden .
8 Med hensyn til spoergsmaalet om konkurrencen mellem vin og oel fastslog Domstolen, at de paagaeldende drikkevarer i hvert fald i en vis udstraekning
kan opfylde samme behov, hvorfor de maa antages i nogen grad at kunne substituere hinanden . Den praeciserede, at bedoemmelsen af, i hvilket omfang de kan substituere hinanden, ikke kan begraenses til forbrugsvanerne i én medlemsstat eller i et bestemt omraade . Disse vaner, som i hoej grad er foranderlige efter tid og sted, kan nemlig ikke betragtes som uforanderlige kendsgerninger ; en medlemsstats afgiftspolitik maa foelgelig ikke medvirke til at fastlaase givne forbrugsvaner med henblik paa at fastholde en fordel, som de indenlandske virksomheder, der tilfredsstiller behovet, har opnaaet .
9 Domstolen har imidlertid erkendt, at det paa grund af de betydelige forskelle mellem vin og oel er vanskeligt at sammenligne de to drikkevarer, for saa vidt angaar deres fremstillingsmaade og naturlige saerpraeg, som Det forenede Kongeriges regering med rette har fremfoert . Domstolen har derfor anmodet parterne om at fremlaegge supplerende oplysninger, som kan fjerne den usikkerhed, der bestaar med hensyn til de karakteristiske traek ved konkurrenceforholdet mellem de to produkter .
10 Det forenede Kongeriges regering har ikke udtalt sig om dette spoergsmaal i sine senere indlaeg . Kommissionen har givet udtryk for den opfattelse, at forskellen i produktionsvilkaarene, som Domstolen har tillagt en vis betydning, ikke er relevant for de to produkters prisstruktur, navnlig hvad angaar konkurrenceforholdet mellem oel og vin af almindelig kvalitet .
11 Den italienske regering har herom anfoert, at det ikke er passende at sammenligne oel og vin med et gennemsnitligt alkoholindhold, og saa meget mindre oel og vin med et hoejt alkoholindhold . Ifoelge den italienske regering er det reelt de letteste vine med et alkoholindhold paa ca . 9 %, der konkurrerer med oel, det vil sige de mest almindelige og de billigste vine . Derfor boer disse vine vaelges som sammenligningsgrundlag, naar der er tale om at maale afgiftens incidens i forhold til enten produkternes alkoholindhold eller deres pris .
12 Domstolen anser denne bemaerkning fra den italienske regering for relevant . I betragtning af de store kvalitetsforskelle og dermed de store prisforskelle mellem de forskellige vine skal det afgoerende konkurrenceforhold mellem oel, som er en populaer og almindeligt konsumeret drikkevare, og vin fastslaas paa grundlag af de vine, som er mest tilgaengelige for det store publikum, og det vil i almindelighed sige de letteste og billigste vine ; afgiftsmaessige sammenligninger ud fra alkoholindholdet eller prisen paa de to drikkevarer skal derfor foretages paa dette grundlag .
Fastsaettelsen af et passende afgiftsforhold
13 Angaaende valget af en sammenligningsmetode med henblik paa fastsaettelsen af et passende afgiftsforhold mener Kommissionen, at den sikreste metode er at anvende et kriterium, der baade er knyttet til drikkevarernes maengde og deres alkoholindhold . Kommissionen mener, at en afgift, der overstiger forholdet 1 : 2,8 efter maengde ( som derfor repraesenterer et afgiftsforhold paa 1 : 1 alene efter alkoholindhold ), giver anledning til en »formodning« for indirekte beskyttelse af oel .
14 Det forenede Kongeriges regering har henvist til konklusionerne i den rapport, der blev forelagt Kommissionen i 1963 af skatte- og finansudvalget ( »Neumark-rapporten« ), og paa ny understreget, at en relevant sammenligning maa baseres paa afgifternes incidens paa de to paagaeldende produkters pris uden afgift . Efter dets mening maa en sammenligning baseret paa gennemsnitspriserne foretraekkes for en sammenligning baseret paa de gennemsnitlige alkoholindhold . Der er ikke tale om diskriminatorisk eller beskyttende kommerciel praksis, naar det er fastslaaet, at afgifterne paa de to produkter, der konkurrerer, repraesenterer samme andel af produkternes gennemsnitspriser . Det forenede Kongeriges regering mener, at det britiske afgiftssystem efter dette kriterium ikke har nogen beskyttende virkning .
15 Paa dette punkt har den italienske regering bestridt saavel Det forenede Kongeriges som Kommissionens argumentation . Den har fremhaevet, at det er vaesentligt for tvistens afgoerelse, at vin er et landbrugsprodukt og oel et industriprodukt ; efter dens mening maa den faelles landbrugspolitiks krav foere
til, at der indfoeres en afgiftssats til fordel for landbrugsproduktet, og det er foelgelig uforeneligt med denne politik ved et nationalt afgiftssystem at eliminere virkningerne af faellesskabsinterventionerne til stoette for vinproduk- tionen .
16 Den italienske regering har ogsaa bestridt, at de to paagaeldende drikkevarers alkoholindhold har den betydning, som Kommissionen tillaegger det . Ifoelge den italienske regering er det afgoerende kriterium afgiftens incidens i forhold til de to drikkevarers maengde . Der er to grunde til dette : dels er det britiske afgiftssystem baseret paa varernes maengde ; dels er der i begge tilfaelde tale om drikkevarer med et lavt alkoholindhold, som er egnet til at drikke til maaltider eller til at slukke toerst, og forbrugerens valg bestemmes derfor ikke af de to varers alkoholindhold, men af deres generelle egenskaber som f.eks . smag og aroma, saaledes at de konsumeres med samme formaal og i stort set samme maengder . Erfaringen viser, at forholdet mellem forbruget af oel og vin, om end det ikke er helt lige, i hvert fald ikke er hoejere end 1,5 : 1 .
17 Den italienske regering har sammenfattende anfoert, at de to kriterier, nemlig maengde og alkoholindhold, boer kombineres, saaledes at der i princippet maa kraeves paritet mellem afgiften i forhold til de to varers maengde, da en hoejere afgift paa vin alene paa grundlag af alkoholindholdet ville vaere et sikkert indicium for, at der var tale om forskelsbehandling, og at det paagaeldende afgiftssystem havde en beskyttende virkning .
18 Udvekslingen af synspunkter mellem parterne efter dommen af 27 . februar 1980 har vist, at selv om ingen af de sammenligningskriterier, der anvendes ved vurderingen af afgiftsforholdet mellem de to paagaeldende produkter, alene kan give paalidelige resultater, staar det ikke desto mindre fast, at hver af de tre anvendte metoder, dvs . vurdering af afgiftsbyrden i forhold til produkternes maengde, alkoholindhold og pris, kan give oplysninger, der er vaesentlige for bedoemmelsen af det omtvistede afgiftssystem .
19 Det er ubestridt, at en sammenligning af afgiften paa oel og vin i forhold til de to drikkevarers maengde viser en baade relativ og absolut overbeskatning af vin i forhold til oel . Beskatningen af vin er ikke blot blevet oeget betydeligt i forhold til beskatningen af oel, da Det forenede Kongerige erstattede den tidligere told med en forbrugsafgift, som Domstolen allerede har fastslaaet i dommen af 27 . februar 1980, men det fremgaar endvidere, at i de aar, som sagen vedroerer, det vil sige 1976 og 1977, var afgiften paa vin i gennemsnit fem gange hoejere efter maengde end afgiften paa oel, hvilket med andre ord repraesenterer en overbeskatning paa ca . 400 % .
20 Med hensyn til det sammenligningskriterium, der er baseret paa alkoholindholdet, har Domstolen allerede fastslaaet i dommen af 27 . februar 1980, at selv om det kun spiller en sekundaer rolle ved forbrugernes valg af den ene eller den anden af de to drikkevarer, er det dog et relativt paalideligt sammenligningskriterium . Det bemaerkes, at dette kriteriums relevans er erkendt af Raadet i dettes nuvaerende bestraebelser paa at harmonisere beskatningen af alkohol og forskellige typer alkoholholdige drikkevarer .
21 I lyset af de oplysninger, som Domstolen overfor har accepteret som paalidelige, fremgaar det, at vin i den paagaeldende periode i Det forenede Kongerige var paalagt en afgiftsbyrde, som i forhold til alkoholindholdet var mere end dobbelt saa stor som afgiftsbyrden paa oel, det vil sige en overbeskatning paa mindst 100 % .
22 Hvad angaar det kriterium, der er baseret paa afgiftens incidens paa varernes pris uden afgift, har Domstolen haft betydelige vanskeligheder ved at danne sig en opfattelse i betragtning af de forskelligartede oplysninger, som parterne har fremlagt . Navnlig de ufuldstaendige oplysninger, som Kommissionen har fremlagt, og som bestaar af lister over salgspriser uden parallelle oplysninger, der goer det muligt inden for disse priser at udskille forbrugsafgiftens incidens, momsen og prisen uden afgifter, har gjort det saerligt vanskeligt at vurdere dette kriterium, som Det forenede Kongeriges regering har tillagt altovervejende betydning .
23 Som svar paa kendelsen af 15 . juli 1982, hvorved Domstolen anmodede parterne om at fremlaegge oplysninger om forbrugspriserne og priserne uden afgift paa de mest almindeligt solgte og konsumerede vin- og oeltyper i Det forenede Kongerige, har den britiske regering indskraenket sig til at fremlaegge oplysninger om to tyske vine ( Goldener Oktober og Blue Nun ), som uden tvivl konsumeres i stor udstraekning, men som naeppe er repraesentative for forholdene paa Faellesskabets vinmarked .
24 Kommissionen og den italienske regering har bestridt, at de vine, som Det forenede Kongerige har valgt, har betydning, og har fremlagt analyser vedroerende italienske vine ; forskellen er, at Kommissionen har bestraebt sig paa at fastslaa gennemsnitspriser, mens den italienske regering i overensstemmelse med den ovenfor anfoerte opfattelse har sammenlignet afgiftens incidens paa prisen paa en typisk britisk oel og afgiftens incidens paa den billigste italienske vin, som udbydes til salg i betydelige maengder paa det britiske marked .
25 Kommissionens beregninger viser paa det britiske markeds nuvaerende udviklingstrin, hvis relevans ikke er bestridt af Det forenede Kongeriges regering, en overbeskatning af vin paa 58 % og 77 %, mens den italienske regerings beregninger vedroerende den billigste vin viser en overbeskatning af vin paa indtil 286 % . Den britiske regerings analyse af salgspriserne paa de to tyske vine bekraefter indirekte disse resultater . Den ene af disse vine repraesenterer faktisk paritetspunktet mellem oel og vin med hensyn til afgiftens incidens paa prisen . Dette eksempel viser, at alle de billigste vine, der forhandles i Det forenede Kongerige, i forhold til prisen baerer en relativt tungere afgiftsbyrde end oel . De prislister, som Kommissionen har fremlagt, viser, at der paa det britiske marked findes et betydeligt antal vine, herunder naesten samtlige italienske vine, som falder ind under denne definition, og som foelgelig er paalagt en overbeskatning, der er mere maerkbar, jo lavere deres pris er .
26 Efter en gennemgang af de oplysninger, som parterne har fremlagt, er Domstolen naaet til det resultat, at naar man som sammenligningsgrundlag tager vine, der er billigere end de vintyper, som Det forenede Kongerige har
valgt, og hvoraf der er repraesenteret adskillige sorter i betydelige maengder paa det britiske marked, bliver det klart, at der bestaar en betydelig overbeskatning netop paa de vine, som paa grund af deres pris staar i det mest direkte konkurrenceforhold til den indenlandske oelproduktion .
27 Det fremgaar saaledes efter den detaljerede oplysning af sagen, som Domstolen har ladet foretage, uanset hvilket sammenligningskriterium der anvendes, og uden at det, naar alt kommer til alt, er noedvendigt at foretraekke det ene for det andet, at Det forenede Kongeriges afgiftssystem bevirker, at vin hidroerende fra andre medlemsstater goeres til genstand for en overbeskatning, saaledes at der sikres den indenlandske oelproduktion en beskyttelse, for saa vidt denne oelproduktion er det mest relevante referencekriterium set fra et konkurrencemaessigt synspunkt . Da denne beskyttende virkning er mest maerkbar for de mest almindelige vine, medfoerer det britiske afgiftssystem, at vin faar karakter af en luksusvare, som paa grund af den afgiftsbyrde, den baerer, naeppe i forbrugerens oejne kan vaere et reelt alternativ til den typiske, indenlandsk fremstillede drikkevare .
28 Det foelger af ovenstaaende betragtninger, at Det forenede Kongerige ved at paalaegge lette vine af friske druer en relativt hoejere forbrugsafgift end den, der paalaegges oel, har undladt at opfylde de forpligtelser, som paahviler det i henhold til EOEF-traktatens artikel 95, stk . 2 .
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
29 I henhold til procesreglementets artikel 69, stk . 2, bliver den part, der taber sagen, doemt til at afholde sagens omkostninger, hvis der er nedlagt paastand herom . Ifoelge samme artikels stk . 3 kan Domstolen imidlertid ophaeve sagens omkostninger helt eller delvis, hvis der foreligger ganske saerlige grunde .
30 Der vil vaere at goere brug af denne mulighed i denne sag . Det er under retsforhandlingerne blevet klart, at Kommissionen har anlagt sagen uden fyldestgoerende forberedelse, hvilket har foranlediget, at Domstolen gentagne gange har maattet anmode om oplysninger og udsaette sagens behandling . Sagens omkostninger vil derfor vaere at ophaeve, bortset fra Den italienske Republiks omkostninger, som baeres af Det forenede Kongerige .
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
udtaler udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN
1 . Det forenede kongerige Storbritannien og Nordirland har ved at paalaegge lette vine af friske druer en relativt hoejere forbrugsafgift end den, der paalaegges oel, undladt at opfylde de forpligtelser, som paahviler det i henhold til EOEF-traktatens artikel 95, stk . 2 .
2 . Kommissionen for De europaeiske Faellesskaber og Det forenede Kongerige baerer hver deres omkostninger . De udgifter, der er afholdt af Den italienske Republik, betales af Det forenede Kongerige .