61980CJ0145(01)_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved staevning, indgivet til Domstolens justitskontor den 13 . juni 1980, har Maria Mascetti, der er midlertidigt ansat ved Det faelles Forskningscenter i Ispra ( herefter benaevnt FFC ), anlagt sag med paastand om dels annullation af Kommissionens afvisning af i enhver henseende at anerkende den periode mellem december 1974 og november 1978, hvori sagsoegeren har vaeret fravaerende, som fuldgyldig tjenesteperiode, dels at det statueres, at Kommissionen er forpligtet til at retablere hendes karriere og derfor retablere hendes oekonomiske rettigheder, det vil sige godskrivning af de stigninger i loentrin, der finder sted hvert andet aar, udbetaling af den loen, de forsikringsbidrag, der er forfaldne under hendes fravaer, samt differencen i forhold til de udtraedelsespenge, som hun har ret til som ansat ved Forskningscentret, og endelig til ikke at ivaerksaette nogen forringelse af hendes pensionsrettigheder paa grund af hendes fravaer .
2 Naar sagsoegeren, som paa det paagaeldende tidspunkt var ansat ved FFC ' s anlaeg i Ispra og med virkning fra 1 . oktober 1973 var indplaceret paa loentrin 6 i en loenklasse svarende til C 1, udeblev fra tjenesten, skyldtes det, at hun forlod Italien for at undgaa faengsling i henhold til en herom afsagt kendelse i forbindelse med en straffesag . Kommissionen, som fandt hendes udeblivelse fra tjenesten udbefoejet, suspenderede i januar 1975 udbetalingen af hendes loen under henvisning til tjenestemandsvedtaegtens artikel 60, som finder analog anvendelse paa ansatte ved forskningscentrene . Ikke desto mindre fik sagsoegeren i marts 1977 efter en aendring af vilkaarene for de oevrige ansatte,
hvorved begrebet »ansat ved Forskningscentret« blev afskaffet, tilbudt en ansaettelseskontrakt som midlertidigt ansat med indplacering i kategori C, loenklasse 1, loentrin 7, til ikrafttraeden pr . 30 . oktober 1976 . Hun accepterede tilbudet, men erklaerede samtidigt, at hun ikke var i stand til at komme til stede i Ispra for at underskrive kontrakten . Administrationen meddelte herefter sagsoegeren, at kontrakten kunne skrives under, saa snart hun kunne indfinde sig paa sin arbejdsplads .
3 Efter at Corte d ' assise di Roma havde frifundet sagsoegeren ved dom af 14 . juli 1978, genoptog hun sit arbejde i slutningen af 1978 . Den 30 . november 1978 underskrev hun en foerste kontrakt som midlertidigt ansat, hvorefter hun skulle indplaceres i kategori C, loenklasse 1, loentrin 6, med fastsaettelse af anciennitet inden for loenklassen til den 1 . december 1978 og af anciennitet inden for loentrinnet til den 1 . september 1977 . I kontrakten saas der bort fra hele den periode, hvor sagsoegeren havde vaeret fravaerende, for saa vidt angik beregningen af hendes anciennitet . Hun gjorde indsigelse mod disse vilkaar, og administrationen udarbejdede en ny kontrakt, som sagsoegeren underskrev i april 1979 . I henhold til denne kontrakt blev ancienniteten inden for loenklassen fastsat til den 30 . oktober 1976, og sagsoegeren blev indplaceret paa loentrin 7 med virkning fra 1 . november 1977 . Den 26 . maj 1979 protesterede sagsoegeren skriftligt mod dette sidste punkt, men ved skrivelse af 10 . august 1979 bekraeftede administrationen ancienniteten inden for loentrinnet som angivet i sidstnaevnte kontrakt, idet man ved beregningen af ancienniteten havde taget hensyn til sagsoegerens udeblivelse, indtil ordningen vedroerende ansatte ved forskningscentre blev ophaevet .
4 Den 7 . november 1979 rettede sagsoegeren atter henvendelse til administrationen ved skrivelse indeholdende alle de krav, som senere blev fremsat i staevningen . Da hun ikke modtog svar paa skrivelsen, anlagde hun naervaerende sag .
5 Ved mellemdom af 14 . juli 1981 ( Sml ., s . 1975 ) fastslog Domstolen, at sagen kunne fremmes til realitetsbehandling med hensyn til paastanden om beregningen af sagsoegerens anciennitet inden for loentrinnet . For saa vidt angik
sagens oevrige klagepunkter, det vil sige om betaling af loen, krav paa pension, socialforsikringsbidrag og godtgoerelse for ophaevelse af kontrakten som ansat ved Forskningscentret, fastslog Domstolen, at da sagsoegeren havde ladet hengaa et aar, inden hun fremkom med de i skrivelsen af 7 . november 1979 indeholdte krav, var disse klart blevet gjort gaeldende efter fristens udloeb . Domstolen afviste derfor de naevnte paastande .
6 Paa foranledning af dommen foreslog Kommissionen sagsoegeren et kontraktstillaeg, hvorefter sagsoegeren skulle indplaceres i loentrin 8 fra den 1 . december 1978, hvor hun faktisk genoptog arbejdet . Sagsoegeren accepterede ikke forslaget og opretholdt saaledes soegsmaalet .
7 I svarskriftet har Kommissionen foretaget en undersoegelse af, hvilken betydning ancienniteten inden for loentrinnet vil have for sagsoegerens nuvaerende og fremtidige situation . Da loentrin 8 er det sidste i loenklasse 1 inden for kategori C, vil aendringen af ancienniteten inden for naevnte loentrin til den dato, hvor sagsoegeren faktisk genoptog arbejdet, betyde, at sagsoegeren vil faa udbetalt den hoejeste loen inden for den paagaeldende kategori . I forbindelse med forfremmelsesprocedurer tages der hensyn til anciennitet i tjenesten og inden for loenklassen, men aldrig til anciennitet inden for loentrinnet . Ancienniteten inden for loentrin 8 i loenklasse 1 i kategori C har saaledes ingen betydning for sagsoegerens indplacering i kategori B ved sagsoegerens eventuelle oprykning til sidstnaevnte kategori . Desuden afhaenger hendes krav paa pension og andre sociale fordele alene af det tidsrum, hun faktisk har arbejdet, samt af bidragene . Selv med hensyn til de saerlige ordninger, der tidligere har fundet anvendelse med henblik paa at lette tjenestemaendenes fratraeden, er der aldrig blevet taget hensyn til ancienniteten inden for loentrinnet . Sagsoegeren har saaledes ingen konkret interesse i at blive indplaceret paa loentrin 8 med virkning fra et tidspunkt, der ligger forud for det af Kommissionen tilbudte . Kommissionen har af den grund nedlagt paastand om, at Domstolen statuerer, at soegsmaalet er uden genstand paa grund af manglende retlig interesse, samt at det er ufornoedent at tage stilling til sagen .
8 Sagsoegeren har nedlagt paastand om, at hendes karriere retableres uden afbrydelse af ancienniteten inden for tjenesten . Hun har understreget, at hun paa baggrund af sin tidligere naevnte anciennitet fra den 1 . oktober 1973 boer
indplaceres paa loentrin 7 med virkning fra 1 . oktober 1975 og paa loentrin 8 med virkning fra 1 . oktober 1977 . Hun har desuden udtrykt haab om, at Domstolen delvis vil anerkende hendes ret til de oekonomiske ydelser, som er uloeseligt forbundet med den saaledes anerkendte anciennitet .
9 Til stoette for sin paastand har sagsoegeren gjort gaeldende, at Domstolen i mellemdommen fastslog, at hendes krav om retablering af karrieren og om en korrekt vurdering af hendes anciennitet i tjenesten kunne fremmes til realitetsbehandling . Tvisten drejer sig foelgelig ikke udelukkende om ancienniteten inden for loentrinnet og loenklassen, men snarere om ancienniteten i tjenesten, som utvivlsomt har stor betydning for hendes karriereforloeb, selv om den ikke umiddelbart har nogen betydning i oekonomisk henseende . I forbindelse med bemaerkningerne om de oekonomiske ydelser har sagsoegeren haevdet, at hendes skrivelse af 7 . november 1979 paa ingen maade kan betragtes som for sent indgivet, for sagsoegerens protest af 26 . maj 1979 mod ancienniteten inden for loentrinnet omfattede i virkeligheden ogsaa alle foelgerne af oekonomisk karakter . Desuden blev dommen af 14 . juli 1978, hvorved sagsoegeren blev frifundet, foerst endelig, efter at sagsoegeren havde fremsat sine krav i november 1979 . Endelig har Kommissionen aldrig taget udtrykkelig stilling til de fleste af sagsoegerens klagepunkter . Paa grundlag af alle disse bemaerkninger har sagsoegeren konkluderet, at hun har en konkret og fornoeden interesse i at fortsaette sagen .
10 Denne argumentation fra sagsoegerens side kan ikke tiltraedes . I mellemdommen afviste Domstolen endeligt alle sagsoegerens, paastande, bortset fra paastanden om ancienniteten inden for loentrinnet, og sagsoegeren har ikke fremfoert nogen omstaendighed, der ikke var kendt foer naevnte doms afsigelse, som saaledes kan begrunde en aendring af mellemdommen .
11 Kommissionen har desuden paavist, og er ikke paa det punkt blevet modsagt af sagsoegeren, at sagsoegeren ikke har nogen konkret interesse i, at hendes anciennitet i loentrin 8 i loenklasse C 1 rykkes tilbage til et tidspunkt, der ligger forud for det af Kommissionen tilbudte, hverken i oekonomisk henseende eller med hensyn til sagsoegerens fremtidige karriere .
12 Sagsoegerens paastande er herefter blevet uden genstand, og det er foelgelig ufornoedent at tage stilling til dem .
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
13 I henhold til procesreglementets artikel 69, stk . 5, er Domstolen frit stillet i sin afgoerelse om sagsomkostningerne, saafremt sagen afvises .
14 I henhold til procesreglementets artikel 70 baerer institutionerne imidlertid selv de af dem afholdte udgifter i sager anlagt af ansatte i Faellesskaberne .
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN ( anden afdeling )
1 . Det er ufornoedent at tage stilling til sagen .
2 . Hver part baerer sine omkostninger .