62019CC0815
MIŠLJENJE NEZAVISNOG ODVJETNIKA
JEANA RICHARDA DE LA TOURA
od 9. prosinca 2020. (
1
)
Predmet C‑815/19
Natumi GmbH
protiv
Land Nordrhein‑Westfalen,
uz sudjelovanje:
Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht
(zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesverwaltungsgericht (Savezni upravni sud, Njemačka))
„Zahtjev za prethodnu odluku – Uredba (EZ) br. 834/2007 – Uredba (EZ) br. 889/2008 – Ekološka proizvodnja i označivanje ekoloških proizvoda – Upotreba određenih neekoloških sastojaka poljoprivrednog podrijetla u preradi hrane – Alga litotamnij (Lithothamnium calcareum) – Oznaka ‚kalcij’”
I. Uvod
1.
Zahtjev za prethodnu odluku odnosi se na tumačenje Uredbe Vijeća (EZ) br. 834/2007 od 28. lipnja 2007. o ekološkoj proizvodnji i označivanju ekoloških proizvoda i stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 2092/91 (
2
) i Uredbe Komisije (EZ) br. 889/2008 od 5. rujna 2008. o detaljnim pravilima za provedbu Uredbe Vijeća (EZ) br. 834/2007 o ekološkoj proizvodnji i označivanju ekoloških proizvoda s obzirom na ekološku proizvodnju, označivanje i kontrolu (
3
).
2.
Taj je zahtjev upućen u okviru spora između društva Natumi GmbH i Land Nordrhein‑Westfalen (Savezna zemlja Sjeverna Rajna‑Vestfalija, Njemačka), koji zastupa Landesamt für Natur, Umwelt und Verbraucherschutz Nordrhein‑Westfalen (tijelo Sjeverne Rajne‑Vestfalije za zaštitu prirode, okoliša i potrošača, Njemačka), u vezi sa spornom upotrebom ekološkog proizvoda, u konkretnom slučaju alge litotamnij (Lithothamnium calcareum), prilikom prerade hrane i upotrebe izraza koji upućuju na ekološki način proizvodnje kao i na prisutnost kalcija pri označivanju tako prerađene hrane.
3.
Ovaj predmet nudi Sudu priliku da razmotri može li se u prerađenoj ekološkoj hrani upotrijebiti tvar koja se, iako uvrštena na ograničeni popis neekoloških sastojaka poljoprivrednog podrijetla koji su odobreni na tom području, rabi kao izvor minerala ili mikronutrijenta koji nije odobren zakonodavstvom Unije ili države članice koje je u skladu sa zakonodavstvom Unije. Naime, to je u osnovi pitanje koje je postavljeno Sudu.
4.
U ovom ću mišljenju predložiti Sudu da na to pitanje odgovori niječno.
II. Pravo Unije
A.
Uredba br. 834/2007
5.
U svojim uvodnim izjavama 3., 5., 20., 22. i 25. Uredba br. 834/2007 određuje:
„(3)
Pravni okvir [Unije] unutar kojeg se uređuje sektor ekološke proizvodnje trebao bi imati za cilj osiguranje poštenog tržišnog natjecanja i pravilnog funkcioniranja unutarnjeg tržišta ekoloških proizvoda te održavanje i opravdavanje povjerenja potrošača u proizvode koji su označeni kao ekološki.
[…]
(5)
Zato je primjereno jasnije odrediti ciljeve, načela i pravila koji će se primjenjivati na ekološku proizvodnju i na taj način doprinijeti transparentnosti i jačanju povjerenja potrošača kao i jedinstvenom poimanju ekološke proizvodnje.
[…]
(20)
Prerađenu bi hranu trebalo označiti kao ekološku samo ako su ekološki svi ili skoro svi sastojci poljoprivrednog podrijetla. Međutim, trebalo bi donijeti posebne odredbe za prerađenu hranu koja sadrži poljoprivredne sastojke koji se ne mogu proizvesti na ekološki način, kao što je slučaj s proizvodima lova i ribolova […]
[…]
(22)
Važno je očuvati povjerenje potrošača u ekološke proizvode. Zato bi izuzimanje od zahtjeva koji se primjenjuju na ekološku proizvodnju trebalo biti strogo ograničeno na slučajeve kada se primjena izvanrednih pravila smatra opravdanom.
[…]
(25)
[…] smatra se primjerenim da se upotreba logotipa [ekološke proizvodnje Europske unije] ograniči na proizvode koji sadrže samo ili gotovo samo ekološke sastojke, kako potrošač ne bi bio doveden u zabludu da je cijeli proizvod ekološki. Zato ne bi trebalo dozvoliti njegovu upotrebu za označivanje proizvoda proizvedenih u razdoblju prijelaza s konvencionalne na ekološku proizvodnju ili prerađenih poljoprivrednih proizvoda koji sadrže manje od 95 % ekoloških sastojaka poljoprivrednog podrijetla.”
6.
Članak 1. te uredbe, naslovljen „Cilj i područje primjene”, određuje:
„1.   Ova Uredba sadrži osnove održivog razvoja ekološke proizvodnje i istodobno osigurava djelotvorno funkcioniranje unutarnjeg tržišta, jamči pošteno tržišno natjecanje, osigurava povjerenje potrošača i štiti njihove interese.
U njoj su postavljeni zajednički ciljevi i načela koji čine temelj za niz pravila utvrđenih ovom Uredbom s obzirom na:
(a)
sve faze proizvodnje, pripreme i distribucije ekoloških proizvoda i njihovu kontrolu;
(b)
upotrebu oznaka koje kod označivanja i oglašavanja upućuju na ekološku proizvodnju.
2.   Ova se Uredba primjenjuje na sljedeće proizvode poljoprivrednog podrijetla, uključujući proizvode akvakulture, u slučajevima u kojim se ti proizvodi stavljaju na tržište ili su namijenjeni za stavljanje na tržište:
(a)
sirovi ili neprerađeni poljoprivredni proizvodi;
(b)
prerađeni poljoprivredni proizvodi namijenjeni da se koriste kao hrana;
(c)
hrana za životinje;
[…]
4.   Ova se Uredba primjenjuje ne dovodeći u pitanje druge propise [Unije] ili nacionalne propise koji su u skladu sa zakonodavstvom [Unije] koje se odnosi na proizvode navedene u ovom članku, kao što su propisi kojima se uređuju proizvodnja, priprema, prodaja, označivanje i kontrola, uključujući i zakonodavstvo o prehrambenim proizvodima te prehrani životinja.”
7.
Članak 6. Uredbe br. 834/2007, naslovljen „Posebna načela koja se primjenjuju na preradu ekološke hrane”, predviđa:
„[E]kološka proizvodnja prerađene ekološke hrane temelji se i na sljedećim posebnim načelima:
(a)
proizvodnja ekološke hrane od ekoloških sastojaka poljoprivrednog podrijetla, osim ako takvi sastojci nisu dostupni na tržištu u ekološkom obliku;
(b)
ograničenje upotrebe prehrambenih aditiva, konvencionalnih sastojaka s pretežno tehnološkom i senzornom funkcijom te mikronutrijenata i pomoćnih tvari u procesu proizvodnje, tako da se koriste što manje i samo u slučajevima u kojim je to nužno iz tehnoloških razloga ili služi za određene prehrambene namjene;
(c)
isključivanje tvari i preradbenih postupaka koji bi mogli dovesti do pogrešnih zaključaka o pravoj prirodi proizvoda;
(d)
pažljiva prerada hrane, po mogućnosti uz primjenu bioloških, mehaničkih i fizikalnih metoda.”
8.
Članak 13. te uredbe, naslovljen „Pravila proizvodnje morskih algi”, određuje:
„1.   Sakupljanje divljih morskih algi i njihovih dijelova koje samoniklo rastu u moru smatra se ekološkom proizvodnom metodom pod uvjetom da:
(a)
su područja na kojem rastu alge ekološki vrlo kvalitetna […] te da nisu neprikladna sa zdravstvenog stajališta. Do donošenja detaljnijih pravila u provedbenom zakonodavstvu, samonikle jestive alge ne smiju se sakupljati na područjima koja ne zadovoljavaju kriterije za područja klase A ili klase B kako su definirane u Prilogu II. Uredbi (EZ) br. 854/2004[ (
4
)];
[…]”
9.
Članak 14. stavak 1. točka (d) podtočka iv. Uredbe br. 834/2007 predviđa:
„[Z]a stočarsku proizvodnju primjenjuju se sljedeća pravila:
[…]
(d)
s obzirom na hranu za životinje:
[…]
iv.
konvencionalne sirovine za hranu za životinje biljnog podrijetla, sirovine životinjskog i mineralnog podrijetla, aditivi za hranu za životinje, neki proizvodi koji se koriste u prehrani životinja i pomoćne tvari u procesu proizvodnje smiju se upotrebljavati samo ako su odobreni za upotrebu u ekološkoj proizvodnji u skladu s člankom 16.”
10.
Članak 19. te iste uredbe, naslovljen „Opća pravila proizvodnje prerađene hrane”, određuje u svojem stavku 2.:
„Za sastav ekološke prerađene hrane vrijede sljedeći uvjeti:
(a)
proizvod se proizvodi većim dijelom od sastojaka poljoprivrednog podrijetla; da bi se utvrdilo je li proizvod proizveden pretežno od sastojaka poljoprivrednog podrijetla, dodana voda ili kuhinjska sol ne uzimaju se u obzir;
(b)
u prehrambenim proizvodima za posebne prehrambene namjene smiju se upotrebljavati samo aditivi, pomoćne tvari u procesu proizvodnje, arome, voda, sol, preparati mikroorganizama i enzima, minerali, elementi u tragovima, vitamini, kao i aminokiseline i ostali mikronutrijenti i to samo ako su odobreni za upotrebu u ekološkoj proizvodnji u skladu s člankom 21.;
(c)
sastojci konvencionalnog poljoprivrednog podrijetla smiju se upotrebljavati samo ako su odobreni za upotrebu u ekološkoj proizvodnji u skladu s člankom 21. ili ako ih je država članica privremeno odobrila;
[…]”
11.
Članak 21. navedene uredbe, naslovljen „Kriteriji za neke proizvode i tvari u preradi”, glasi kako slijedi:
„1.   Odobrenje proizvoda i tvari za upotrebu u ekološkoj proizvodnji i njihovo uvrštavanje na ograničeni popis proizvoda i tvari iz članka 19. stavka 2. točaka (b) i (c) uvjetovano je ciljevima i načelima utvrđenim u glavi II. i sljedećim kriterijima, koji će se ocjenjivati kao jedna cjelina:
i.
alternativni proizvodi i tvari odobreni u skladu s ovim poglavljem nisu raspoloživi;
ii.
kada se oni ne bi upotrebljavali, bilo bi nemoguće proizvesti ili konzervirati hranu, odnosno ispuniti određene prehrambene zahtjeve predviđene na temelju zakonodavstva [Unije].
[…]
2.   U skladu s postupkom iz članka 37. stavka 2. [Europska k]omisija odlučuje o odobrenju proizvoda i tvari i o njihovom uvrštavanju na ograničeni popis iz stavka 1. ovog članka te utvrđuje posebne uvjete i ograničenja za njihovu upotrebu i, prema potrebi, o povlačenju proizvoda.
[…]”
12.
Članak 23. Uredbe br. 834/2007, naslovljen „Upotreba izraza koji se odnose na ekološku proizvodnju”, određuje:
„1.   Za potrebe ove Uredbe smatra se da je proizvod označen izrazom koji upućuje na ekološku proizvodnju ako su pri označivanju u promidžbenim materijalima ili komercijalnim ispravama taj proizvod, njegovi sastojci ili sirovine za hranu za životinje opisani riječima iz kojih kupac može vidjeti da su taj proizvod, njegovi sastojci ili sirovine dobiveni u skladu s pravilima utvrđenim ovom Uredbom. Konkretno, izrazi navedeni u Prilogu, njihove izvedenice ili skraćenice kao što su ‚bio’ i ‚eko’, same ili u kombinaciji, mogu se upotrebljavati unutar cijele [Europske unije], na bilo kojem jeziku [Unije], za označivanje i oglašavanje proizvoda koji ispunjavaju zahtjeve navedene u okviru ove Uredbe ili s njom u skladu.
Za označivanje i oglašavanje sirovih ili neprerađenih poljoprivrednih proizvoda izrazi koji označavaju ekološki način proizvodnje mogu se koristiti samo ako su i svi sastojci tog proizvoda proizvedeni u skladu sa zahtjevima utvrđenim u ovoj Uredbi.
2.   Izrazi iz stavka 1. ne smiju se upotrebljavati nigdje u [Uniji] ni na bilo kojem jeziku [Unije] u komercijalnim ispravama ni u označivanju i oglašavanju proizvoda koji ne ispunjavaju zahtjeve utvrđene ovom Uredbom, osim ako se odnose na poljoprivredne proizvode sadržane u hrani ili hrani za životinje ili osim ako je očito da imaju veze s ekološkom proizvodnjom.
Osim toga, ne smiju se upotrebljavati nikakvi izrazi, uključujući izraze u okviru zaštitnog znaka, ni postupci koji se primjenjuju u označivanju ili oglašavanju, koji bi mogli zavesti potrošača ili korisnika sugerirajući da proizvod ili njegovi sastojci ispunjavaju zahtjeve utvrđene ovom Uredbom.
[…]
4.   Što se tiče prerađene hrane, izrazi iz stavka 1. smiju se upotrebljavati:
(a)
u prodajnim nazivima, pod uvjetom da:
i.
je prerađena hrana u skladu s člankom 19.;
ii.
najmanje 95 % mase proizvoda čine ekološki sastojci poljoprivrednog podrijetla;
(b)
samo u popisu sastojaka, pod uvjetom da je hrana u skladu s člankom 19. stavkom 1. i člankom 19. stavkom 2. točkama (a), (b) i (d);
[…]”
B.
Uredba br. 889/2008
13.
Uvodne izjave 20. i 21. Uredbe br. 889/2008 glase:
„(20)
Određeni proizvodi i tvari koji nisu proizvedeni na ekološki način potrebni su kako bi se osigurala proizvodnja određene prerađene ekološke hrane i hrane za životinje. Za usklađivanje pravila o preradi vina na razini [Unije] trebat će više vremena. Stoga bi spomenute proizvode trebalo isključiti za preradu vina dok se u naknadnom postupku ne donesu posebna pravila.
(21)
Za potrebe prerade ekološke hrane, pod točno definiranim uvjetima Uredbom (EEZ) br. 2092/91[ (
5
)] bilo je dopušteno korištenje određenih sastojaka nepoljoprivrednog podrijetla, određenih pomoćnih tvari za preradu hrane i određenih neekoloških sastojaka poljoprivrednog podrijetla. Kako bi se osigurao kontinuitet ekološke proizvodnje, predmetni bi proizvodi i tvari trebali biti i dalje dopušteni u skladu s odredbama utvrđenima u članku 21. stavku 2. Uredbe […] br. 834/2007. Nadalje, radi jasnoće primjereno je u Prilozima ove Uredbe popisati proizvode i tvari koji su bili dopušteni Uredbom […] br. 2092/91. Ostali proizvodi i tvari mogu se u budućnosti dodati tim popisima na temelju druge pravne osnove, točnije članka 21. stavka 2. Uredbe […] br. 834/2007. Stoga je primjereno označiti poseban status svake kategorije proizvoda i tvari pomoću simbola u popisu.”
14.
Glava II. poglavlje 1.a Uredbe br. 889/2008 o „[u]zgoj[u] morskih algi” predviđa u svojem članku 6.a, naslovljenom „Područje primjene”:
„U ovom su poglavlju utvrđena detaljna pravila proizvodnje za morske alge.
Za potrebe ovog poglavlja ‚morske alge’ uključuju višestanične morske alge, fitoplankton i mikroalge.”
15.
Članak 22. točka (d) te uredbe određuje:
„U smislu članka 14. stavka 1. točke (d) podtočke iv. Uredbe […] br. 834/2007 kod prerade ekološke hrane za životinje i u hranidbi ekoloških životinja smiju se koristiti samo sljedeće tvari:
[…]
(d)
krmiva mineralnog podrijetla navedena u popisu u odjeljku 1. Priloga V.”
16.
Članak 27. stavak 1. točka (f) Uredbe br. 889/2008 glasi kako slijedi:
„U svrhu članka 19. stavka 2. točke (b) Uredbe […] br. 834/2007, u preradi ekološke hrane smiju se primjenjivati samo sljedeće tvari, uz izuzetak proizvoda iz sektora vina, na koje se primjenjuju odredbe poglavlja 3.a:
[…]
(f)
minerali (uključujući elemente u tragovima), vitamini, aminokiseline i mikronutrijenti, pod uvjetom:
i.
da se njihova upotreba u hrani za uobičajenu konzumaciju ‚izravno zakonski zahtijeva’, u smislu da se izravno zahtijeva odredbama prava Unije ili odredbama nacionalnog prava koje su u skladu s pravom Unije, a posljedica toga je da se hranu uopće ne može staviti na tržište kao hranu za uobičajenu konzumaciju ako ti minerali, vitamini, aminokiseline ili mikronutrijenti nisu dodani;
ii.
u pogledu hrane koja se stavlja na tržište kao hrana s određenim značajkama ili učincima u vezi sa zdravljem ili prehranom ili u vezi s potrebama specifičnih skupina potrošača:
–
u proizvodima iz članka 1. stavka 1. točaka (a) i (b) Uredbe (EU) br. 609/2013 Europskog parlamenta i Vijeća[ (
6
)], da je njihova upotreba odobrena tom uredbom i aktima donesenima na temelju članka 11. stavka 1. te uredbe za predmetne proizvode,
–
u proizvodima koji su regulirani Direktivom Komisije 2006/125/EZ[ (
7
)], da je njihova upotreba odobrena tom direktivom, ili
–
u proizvodima koji su regulirani Direktivom Komisije 2006/141/EZ[ (
8
)], da je njihova upotreba odobrena tom direktivom.”
17.
Članak 28. Uredbe br. 889/2008 određuje:
„Za potrebe članka 19. stavka 2. točke (c) Uredbe […] br. 834/2007, u preradi ekološke hrane mogu se koristiti neekološki poljoprivredni sastojci navedeni u Prilogu IX. ovoj Uredbi.”
18.
Prilog V. Uredbi br. 889/2008 tiče se „[k]rmiva prema članku 22. točki (d), članku 24. stavku 2. i članku 25.m stavak 1.”. Njegov dio 1. sadržava popis „[h]ran[e] za životinje mineralnog podrijetla” u kojima se nalaze, među ostalim, vapnenačke morske školjke, maerl, litotamnij, kalcijev glukonat i kalcijev karbonat.
19.
Dio A. Priloga VIII. toj Uredbi, u vezi s kojim treba tumačiti članak 27., određuje da se kalcijev karbonat (E 170) ne koristi za bojenje ni za obogaćivanje proizvoda kalcijem.
20.
Prilog IX. navedenoj uredbi, naslovljen „Sastojci poljoprivrednog podrijetla koji nisu ekološki proizvedeni, iz članka 28.”, sadržava dio 1. koji se tiče „[n]eprerađeni[h] biljni[h] proizvod[a] i proizvod[a] koji su postupcima dobiveni iz njih”. U njegovoj točku 1.3. nalaze se „[a]lge, uključujući morske alge, koje su dopuštene u pripravljanju neekološke hrane”.
C.
Uredba (EZ) br. 1925/2006
21.
Članak 3. Uredbe (EZ) br. 1925/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 20. prosinca 2006. o dodavanju vitamina, minerala i određenih drugih tvari hrani (
9
), naslovljen „Zahtjevi za dodavanje vitamina i minerala”, određuje u svojem stavku 1.:
„Samo vitamini i/ili minerali navedeni u Prilogu I. u oblicima navedenim u Prilogu II. smiju se dodavati hrani, u skladu s pravilima utvrđenim u ovoj Uredbi.”
22.
Prilog I. Uredbi br. 1925/2006., naslovljen „Vitamini i minerali koji se smiju dodavati hrani”, spominje, među ostalim, minerale u svojoj točki 2., koja se odnosi na „[m]ineral[e]”.
23.
Prilog II. toj uredbi, naslovljen „Kemijski oblici vitamina i mineralne tvari koji se mogu dodati hrani”, spominje u svojoj točki 2., koja se odnosi na „[m]ineralne tvari”, među ostalim, kalcijev karbonat, kalcijev klorid, kalcijev citrat malat, kalcijeve soli limunske kiseline, kalcijev glukonat, kalcijev glicerofosfat, kalcijev laktat, kalcijeve soli ortofosforne kiseline, kalcijev hidroksid, kalcijev malat, kalcijev oksid, kalcijev sulfat i kalcij fosforil oligosaharide.
D.
Uredba (EU) br. 1169/2011
24.
Članak 2. stavak 2. točka (f) Uredbe br. (EU) 1169/2011 (
10
) definira „sastojak” kao „tvar ili proizvod, uključujući arome, prehrambene aditive i prehrambene enzime, te bilo koji sastavni dio složenog sastojka koji se koristi u proizvodnji ili pripremi hrane i koji se nalazi u gotovom proizvodu, čak i u izmijenjenom obliku; rezidue se ne smatraju ‚sastojcima’”.
25.
Članak 2. stavak 2. točka (s) te uredbe definira „hranjivu tvar” kao „bjelančevine, ugljikohidrati, masti, vlakna, natrij, vitamini i minerali iz točke 1. dijela A Priloga XIII. ovoj Uredbi te tvari koje pripadaju ili su sastavni dio jedne od tih tvari”.
III. Činjenice u glavnom postupku i prethodna pitanja
26.
Tužitelj u glavnom postupku, Natumi, je proizvođač napitaka od soje i riže koje na tržište stavlja u obliku pretpakirane hrane. U svoje napitke od litotamnija stavlja crvenu koraljnu algu u obliku praha dobivenog od očišćenih, mljevenih i osušenih naslaga te mrtve alge. Navedena alga sadržava uglavnom kalcijev karbonat i magnezijev karbonat.
27.
Natumi stavlja na tržište, među ostalim, napitak nazvan „Soja‑Drink‑Calcium” s oznakom „bio”, uz navođenje izraza: „kalcij”, „s morskom algom bogatom kalcijem” i „s visokokvalitetnim kalcijem iz morske alge Lithothamnium”.
28.
Dopisom od 16. veljače 2005. tuženik u glavnom postupku, Land Nordrhein‑Westfalen (Savezna zemlja Sjeverna Rajna‑Vestfalija, Njemačka), upozorio je Natumi da je upotreba kalcijeva karbonata kao minerala u ekološkim proizvodima zabranjena, pojasnivši da je to također slučaj kada se obogaćivanje tih proizvoda kalcijem provodi dodavanjem algi.
29.
Tuženik u glavnom postupku pokrenuo je protiv Natumija postupak za izricanje novčane kazne povodom kojeg je Natumi 14. srpnja 2005. podnio deklaratornu tužbu pred Verwaltungsgerichtom Düsseldorf (Upravni sud u Düsseldorfu, Njemačka).
30.
Budući da je taj sud odbio njegovu tužbu, Natumi je podnio žalbu Oberverwaltungsgerichtu für das Land Nordrhein‑Westfalen (Visoki upravni sud Savezne zemlje Sjeverne Rajne‑Vestfalije, Njemačka). Postupak je na zajednički zahtjev stranaka obustavljen do donošenja novih uredbi Unije.
31.
Presudom od 19. svibnja 2016. taj je sud odbio Natumijevu žalbu smatrajući da dodavanje alge litotamnij u ekološku hranu nije dopušteno pravilima Unije koja su u međuvremenu stupila na snagu. Prema stajalištu navedenog suda, točka 1.3. Priloga IX. Uredbi br. 889/2008 odnosi se samo na jestive alge. Iako te odredbe uopće izravno ne upućuju na jestivost algi, to je tumačenje potkrijepljeno činjenicom da druge tvari iz točaka 1.1. i 1.2. Priloga IX. toj uredbi trebaju biti jestive, isto kao i alge obuhvaćene člankom 13. stavkom 1. točkom (a) Uredbe br. 834/2007. No alga litotamnij nije jestiva zbog karakterističnih naslaga vapnenca u njezinim staničnim stijenkama. U svakom slučaju, kalcificirani ostaci mrtve alge litotamnij nisu sastojci poljoprivrednog podrijetla, nego minerali čije dodavanje u ekološke proizvode nije u načelu dopušteno.
32.
Natumi je protiv presude donesene povodom žalbe podnio reviziju Bundesverwaltungsgerichtu (Savezni upravni sud, Njemačka).
33.
Bundesverwaltungsgericht (Savezni upravni sud) smatra, kao prvo, da ishod spora u glavnom postupku ovisi o pitanju dopušta li članak 28. Uredbe br. 889/2008, u vezi s točkom 1.3. Priloga IX. toj uredbi, upotrebu žive i/ili mrtve alge litotamnij kao sastojka u pripravljanju ekološke hrane.
34.
Sud koji je uputio zahtjev smatra da je dovoljno da se alga upotrebljava kao sastojak s obzirom na to da ta točka 1.3. ne sadržava nikakvo ograničenje glede jestivosti algi. Smatra da Komisijino mišljenje od 30. ožujka 2015., koje je podnio Natumi, treba tumačiti u tom smislu.
35.
S druge strane, taj sud izražava sumnje glede činjenice da su alge u skladu s uvjetima utvrđenima u članku 21. stavku 1. točki ii. Uredbe br. 834/2007 jer nije razvidno da je bez dodavanja tih algi nemoguće proizvesti ili konzervirati hranu ili ispuniti određene prehrambene zahtjeve predviđene pravom Unije.
36.
Međutim, navedeni sud smatra da alga, čak i mrtva, ostaje sastojak poljoprivrednog podrijetla, neovisno o svojem sadržaju kalcija, i da se klasifikacija litotamnija kao sirovine mineralnog podrijetla koja je dana u Prilogu V. Uredbi br. 889/2008, koji se odnosi na krmiva, ne može primijeniti na proizvodnju hrane.
37.
Sud koji je uputio zahtjev smatra stoga da upotreba alge litotamnij, i konkretnije praha dobivenog od naslaga te mrtve alge koje su ubrane, osušene i mljevene, kao sastojka u proizvodnji ekološke hrane, jest dopuštena na temelju članka 19. stavka 2. točke (c) Uredbe br. 834/2007, u vezi s člankom 28. Uredbe br. 889/2008 i točkom 1.3. Priloga IX. toj uredbi.
38.
Kao drugo, sud koji je uputio zahtjev dvoji glede pitanja može li se u oznaci proizvoda koji sadržava takav sastojak navoditi kalcij koji je mineral.
39.
Sud koji je uputio zahtjev podsjeća da se na temelju članka 23. stavka 1. prvog podstavka druge rečenice Uredbe br. 834/2007 izrazi „ekološki” i „bio” mogu upotrebljavati samo glede proizvoda koji ispunjava zahtjeve navedene u okviru te uredbe ili s njom u skladu. No upotrebu aditiva, kao što su minerali i elementi u tragovima (članak 19. stavak 2. točka (b) Uredbe br. 834/2007), i neekoloških sastojaka poljoprivrednog podrijetla (članak 19. stavak 2. točka (c) navedene uredbe) članak 19. te uredbe uvjetuje postojanjem odobrenja u skladu s člankom 21. iste uredbe. Na Komisiji je odluka hoće li ih odobriti.
40.
Uredba br. 889/2008, kojom se provodi Uredba br. 834/2007, predviđa u svojem članku 27. stavku 1. točki (f) da se minerali u načelu smiju upotrebljavati samo pod ograničenim uvjetima, među ostalim ako se njihova upotreba u hrani za uobičajenu konzumaciju izravno zakonski zahtijeva. Na temelju članka 28. Uredbe br. 889/2008 neekološki sastojci poljoprivrednog podrijetla mogu se upotrebljavati ako su navedeni u Prilogu IX. toj uredbi.
41.
Sud koji je uputio zahtjev smatra da iako se načelno i s obzirom na članak 19. stavak 2. točku (b) Uredbe br. 834/2007, u vezi s člankom 27. stavkom 1. točkom (f) Uredbe br. 889/2008, kojim se upotreba minerala podvrgava strogim uvjetima, svako navođenje minerala, poput kalcija, može smatrati zavaravajućim, to ne bi bilo tako ako taj kalcij potječe od sastojka koji, pod uvjetom da je njegova uporaba odobrena, ima prirodno visok udio kalcija.
42.
U tim je okolnostima Bundesverwaltungsgericht (Savezni upravni sud) odlučio prekinuti postupak i uputiti Sudu sljedeća prethodna pitanja:
„1.
Treba li članak 28. u vezi s točkom 1.3. Priloga IX. Uredbi br. 889/2008 tumačiti na način da se u preradi ekološke hrane alga litotamnij može upotrijebiti kao sastojak?
2.
U slučaju potvrdnog odgovora, je li dopuštena i upotreba mrtvih algi?
3.
U slučaju potvrdnog odgovora i na drugo pitanje, smije li se za proizvod koji sadržava (mrtvu) algu litotamnij kao sastojak i koji ima oznaku ‚bio’ upotrijebiti izraz ‚s kalcijem’, ‚s morskom algom bogatom kalcijem’ ili ‚s visokokvalitetnim kalcijem iz morske alge Lithothamnium’?”
43.
Natumi, Savezna zemlja Sjeverna Rajna‑Vestfalija, grčka i talijanska vlada kao i Komisija podnijeli su pisana očitovanja. Te stranke, osim talijanske vlade, odgovorile su u određenom roku na pitanja koja je Sud postavio radi davanja pisanog odgovora.
IV. Analiza
44.
Sud koji je uputio zahtjev smatra da nema dvojbe da je litotamnij alga i da se pitanje zadržavanja oznake „ekološki” na ekološkoj hrani, u koju je ona dodana, mora ispitati s aspekta dodavanja neekološkog sastojka poljoprivrednog podrijetla. Međutim, kao i Komisija, mislim da to pitanje valja obraditi s aspekta dodavanja mineralâ u ekološku hranu.
45.
Slijedom toga, ispitat ću mjerodavne propise prema tome je li dodani proizvod okvalificiran kao „mineral” ili „neekološki sastojak poljoprivrednog podrijetla”, a potom ću se osvrnuti na mineralnu ili biljnu narav litotamnija u smislu tih propisa.
46.
Uvodno, čini mi se da, s obzirom na skoro istovjetan sastav živog ili mrtvog litotamnija, pitanja prvo i drugo, koja su upućena Sudu, treba obraditi zajedno i da neće biti potrebno odgovoriti na treće pitanje jer će odgovor, koji će se dati na njih, biti niječan.
A.
Zakonodavstvo primjenjivo na dodavanje neekoloških proizvoda ili tvari u prerađenu ekološku hranu
47.
Podsjećam da je označivanje hrane kao ekološke uređeno Uredbom br. 834/2007 i Uredbom br. 889/2008 o detaljnim pravilima za provedbu prve uredbe.
48.
Uredba br. 834/2007 postavlja određeni broj načela primjenjivih na svu hranu za koju se traži oznaka „ekološka”:
–
zajamčiti pošteno tržišno natjecanje, osigurati povjerenje potrošača i štititi njihove interese (uvodna izjava 3. i članak 1. stavak 1. prvi podstavak Uredbe br. 834/2007);
–
ograničiti upotrebu prehrambenih aditiva, konvencionalnih sastojaka s pretežno tehnološkom i senzornom funkcijom te mikronutrijenata i pomoćnih tvari u procesu proizvodnje, tako da se koriste što manje i samo u slučajevima u kojim je to nužno iz tehnoloških razloga ili služi za određene prehrambene namjene (članak 6. točka (b) Uredbe br. 834/2007);
–
odobravanje dodavanja, s jedne strane, osobito aditiva, minerala i drugih mikronutrijenata za posebne prehrambene namjene i, s druge strane, neekoloških sastojaka poljoprivrednog podrijetla u prerađenu ekološku hranu i njihovo uvrštavanje na ograničeni popis proizvoda i tvari ako nisu raspoloživi alternativni proizvodi i tvari odobreni na području ekološke proizvodnje i ako je bez njihove upotrebe nemoguće proizvesti ili konzervirati hranu (uvodna izjava 22., članak 19. stavak 2. točke (b) i (c) kao i članak 21. stavak 1. točke i. i ii. Uredbe br. 834/2007), i
–
izrazi koji označavaju ekološki način proizvodnje mogu se koristiti samo ako su i svi sastojci tog proizvoda proizvedeni u skladu sa zahtjevima utvrđenima u Uredbi br. 834/2007, pri čemu je, među ostalim, za prerađenu hranu upotreba uvjetovana preradom u skladu s člankom 19. i činjenicom da najmanje 95 % mase proizvoda čine ekološki sastojci poljoprivrednog podrijetla (uvodne izjave 20. i 25. kao i članak 23. stavci 1. i 4. točka (a) te uredbe).
49.
Uredba br. 889/2008 određuje detaljna pravila za uvrštavanje na popise predviđene u članku 19. stavku 2. točkama (b) i (c) Uredbe br. 834/2007.
1. Dodavanje aditiva, mineralâ i drugih mikronutrijenata iz članka 19. stavka 2. točke (b) Uredbe br. 834/2007
50.
Kao prvo, osobito u slučaju aditiva, mineralâ i drugih mikronutrijenata navedenih u članku 19. stavku 2. točki (b) Uredbe br. 834/2007, članak 27. stavak 1. točka (f) podtočka i. Uredbe br. 889/2008 predviđa da se njihova upotreba u hrani za uobičajenu konzumaciju mora zakonom izričito zahtijevati, u smislu da se izravno zahtijeva odredbama prava Unije ili odredbama nacionalnog prava koje su u skladu s pravom Unije. Posljedično, hrana se ni u kojem slučaju ne može staviti na tržište kao hrana za uobičajenu konzumaciju ako minerali, vitamini, aminokiseline ili mikronutrijenti nisu dodani u ovu potonju.
51.
Članak 27. stavak 1. točka (f) podtočka ii. te uredbe također predviđa slučaj hrane koja se stavlja na tržište kao hrana s određenim značajkama ili učincima u vezi sa zdravljem ili prehranom ili u vezi s potrebama specifičnih skupina potrošača, za koju je dodavanje mineralâ, vitamina, aminokiselina ili mikronutrijenata moguće samo ako je odobreno raznim propisima sekundarnog prava.
52.
Kao što to proizlazi iz uvodne izjave 2. Provedbene uredbe 2018/1584, tekst članka 27. izmijenjen je kako bi se uzela u obzir presuda Suda od 5. studenoga 2014., Herbaria Kräuterparadies (
11
). Ta presuda otklanja svaku mogućnost da se zadrži oznaka „ekološki” nakon dodavanja mineralâ ili drugih mikronutrijenata ako se to dodavanje ne zahtijeva nacionalnim zakonodavstvom ili zakonodavstvom Unije, pri čemu se podsjeća na to da pravilo koje je odredio nacionalni zakonodavac ili zakonodavac Unije nije činjenica da upotreba zdravstvene ili prehrambene tvrdnje zahtijeva, primjerice, dodavanje mineralâ.
53.
Kako bi došao do tog zaključka Sud se oslonio na teleološko i sustavno tumačenje članka 21. Uredbe br. 834/2007 kao i članka 27. stavka 1. točke (f) Uredbe br. 889/2008, koje potvrđuje da se tvari kao što su minerali i vitamini mogu upotrebljavati u preradi ekološke hrane samo onda kada pravilo prava Unije ili nacionalno pravno pravilo koje je s njime u skladu izravno nameće njihovu upotrebu kako bi ta hrana mogla biti stavljena na tržište (
12
).
54.
Sud je podsjetio da članak 21. Uredbe br. 834/2007 ovlašćuje Komisiju da odobri tvari i uključi ih na ograničeni popis iz tog članka samo pod strogim uvjetima, odnosno ako se te tvari ne mogu zamijeniti alternativnim tvarima odobrenima u skladu s poglavljem 4. glave III. te uredbe i ako je njihova upotreba neizbježna (
13
).
55.
U presudi od 5. studenoga 2014., Herbaria Kräuterparadies (
14
), Sud je, usto, postavio kao načelo to da pravo Unije gospodarskom subjektu ne osigurava da on svoje proizvode stavi na tržište sa svim oznakama koje smatra korisnima za njihovu promidžbu (
15
).
56.
Tako u ovom stadiju mogu ustvrditi da je članak 27. stavak 1. točku (f) Uredbe br. 889/2008 Sud restriktivno protumačio s obzirom na članak 21. Uredbe br. 834/2007.
2. Dodavanje neekoloških sastojaka poljoprivrednog podrijetla iz članka 19. stavka 2. točke (c) Uredbe br. 834/2007
57.
Kao drugo, u slučaju dodavanja neekoloških sastojaka poljoprivrednog podrijetla, članak 28. Uredbe br. 889/2008 određuje da „[z]a potrebe članka 19. stavka 2. točke (c) Uredbe […] br. 834/2007, u preradi ekološke hrane mogu se koristiti neekološki poljoprivredni sastojci navedeni u Prilogu IX. [Uredbi br. 889/2008]”.
58.
Točka 1.3. Priloga IX. toj uredbi glasi: „Razno: Alge, uključujući morske alge, koje su dopuštene u pripravljanju neekološke hrane”.
59.
Međutim zbog restriktivnog tumačenja zakonodavstva primjenjivog na području ekološke proizvodnje, a osobito članka 21. Uredbe br. 834/2007 na kojem je u presudi od 5. studenoga 2014., Herbaria Kräuterparadies (
16
), Sud zasnovao svoje restriktivno tumačenje dodavanja mineralâ u ekološku hranu, mogu se pojaviti dvojbe o odnosu između tog članka 21. i uvrštavanja na ograničeni popis u Prilogu IX. Uredbi br. 889/2008.
60.
Naime, članak 21. stavak 1. prvi podstavak Uredbe br. 834/2007 određuje da „[o]dobrenje proizvoda i tvari za upotrebu u ekološkoj proizvodnji i njihovo uvrštavanje na ograničeni popis proizvoda i tvari iz članka 19. stavka 2. točaka (b) i (c) uvjetovano je ciljevima i načelima utvrđenim u glavi II. i sljedećim kriterijima, koji će se ocjenjivati kao jedna cjelina:
i.
alternativni proizvodi i tvari odobreni u skladu s ovim poglavljem nisu raspoloživi;
ii.
kada se oni ne bi upotrebljavali, bilo bi nemoguće proizvesti ili konzervirati hranu, odnosno ispuniti određene prehrambene zahtjeve predviđene na temelju zakonodavstva [Unije].”
61.
Treba li iz teksta članka 21. Uredbe br. 834/2007 izvesti zaključak da samo uvrštavanje na popis u Prilogu IX. Uredbe br. 889/2008 vrijedi kao odobrenje za upotrebu sastojka u svim slučajevima ili u svoj hrani ili da, naprotiv, kriterije postavljene tim člankom 21. treba ispitati za svaku hranu ovisno o svrsi upotrebe sastojka koji je uvršten na ograničeni popis?
62.
Drugim riječima, treba li kriterije iz članka 21. Uredbe br. 834/2007, to jest neraspoloživost alternativnih proizvoda odobrenih na području ekološke proizvodnje i nemogućnost proizvodnje ili konzerviranja hrane ili ispunjavanja određenih prehrambenih zahtjeva bez dodavanja, ocijeniti u trenutku uvrštavanja sastojka na ograničeni popis ili u trenutku proizvodnje svake hrane?
63.
Nužnost da pravilo koje se primjenjuje za poljoprivredno‑prehrambene industrije bude predvidljivo mogla bi navesti na zaključak da je uvrštavanje na ograničeni popis dovoljno za utvrđenje da su kriteriji iz članka 21. Uredbe br. 834/2007 ispunjeni.
64.
Međutim, filozofija oznake „ekološki” jest jasna: dodavanje neekoloških elemenata mora se svesti na potrebni minimum.
65.
Ta je smjernica utvrđena u uvodnim izjavama 3., 5., 20., 22. i 25. Uredbe br. 834/2007. Tako izneseno načelo postavljeno je u članku 6. te uredbe u kojem je, podsjećam, navedeno da se proizvodnja prerađene ekološke hrane temelji na više načela, među kojima je ono navedeno u točki (b) u vidu ograničenja upotrebe prehrambenih aditiva, konvencionalnih sastojaka s pretežno tehnološkom i senzornom funkcijom te mikronutrijenata i pomoćnih tvari u procesu proizvodnje, tako da se koriste što manje i samo u slučajevima u kojim je to nužno iz tehnoloških razloga ili služi za određene prehrambene namjene.
66.
U točki 42. svojeg mišljenja u predmetu Herbaria Kräuterparadies (
17
) nezavisna odvjetnica E. Sharpston tvrdila je da „[t]ekst tih odredbi (
18
) jasno upućuje na to da ih treba usko tumačiti, a što potvrđuje uvodna izjava 22. Uredbe br. 834/2007 u kojoj se navodi da bi, radi očuvanja povjerenja potrošača [u ekološke proizvode], izuzimanje od zahtjeva koji se primjenjuju na ekološku proizvodnju trebalo biti strogo ograničeno
na opravdane slučajeve”.
67.
No elementi na koje se nezavisna odvjetnica E. Sharpston oslonila također su primjenjivi u slučaju dodavanja neekoloških dodataka poljoprivrednog podrijetla, a na temelju čega se može zaključiti da se sastojak uvršten na ograničeni popis u Prilogu IX. Uredbi br. 889/2008 može upotrijebiti u određenoj hrani samo ako za tu određenu hranu ispunjava uvjete iz članka 21. Uredbe br. 834/2007, to jest da nije ekološki ekvivalent i da je neophodan za proizvodnju ili konzerviranje hrane.
68.
Doduše, ta bi analiza imala nadasve cilj ograničiti upotrebu algi koje su bez razlike navedene u Prilogu IX. Uredbi br. 889/2008, ali bi ona također omogućila da se spriječi zaobilaženje strogih pravila o dodavanju proizvoda ili tvari na području ekološke proizvodnje upotrebom algi čija su tehnološka svojstva važna.
B.
Kvalifikacija litotamnija
69.
U ovom se predmetu klasifikacija predmetnog proizvoda, litotamnija, koji je također poznat pod nazivom Phymatolithon calcareum (
19
), može činiti neizvjesnom u pravu Unije.
70.
Ta je klasifikacija kao „minerala” ili „neekološkog sastojka poljoprivrednog podrijetla” ključna za utvrditi, kao što sam to prethodno pojasnio, koji je sustav primjenjiv prilikom dodavanja u ekološku hranu osobito u slučaju u kojem se može i ne mora pozvati na oznaku „ekološki”.
71.
Naime, ako bi tu algu trebalo okvalificirati kao „mineral” u smislu članka 19. stavka 2. točke (b) Uredbe br. 834/2007, primjenom članka 27. stavka 1. točke (f) Uredbe br. 889/2008 isključila bi se svaka mogućnost zadržavanja oznake „ekološki” nakon dodavanja litotamnija jer nijedna odredba prava Unije ili nacionalnog prava ne nalaže takvo obogaćivanje kalcijem za biljni napitak.
72.
Naprotiv, ako bi se litotamnij trebao smatrati algom u smislu Priloga IX. Uredbi br. 889/2008, tada bi njegovo dodavanje bilo moguće bez dovođenja u pitanje kvalifikacije prerađene hrane kao ekološke prema objedinjenoj primjeni članka 19. stavka 2. točke (c) Uredbe br. 834/2007 i članka 28. Uredbe br. 889/2008, pod uvjetom da su ispunjeni kriteriji iz članka 21. Uredbe br. 834/2007.
1. Pokušaj kvalifikacije samo s obzirom na uredbe br. 834/2007 i 889/2008
73.
Ako se držimo Uredbe br. 889/2008, litotamnij je naveden samo u Prilogu V. toj uredbi, koji je naslovljen „Krmiva prema članku 22. točki (d), članku 24. stavku 2. i članku 25.m stavak 1.” (
20
), kao mineral po istoj osnovi kao i maerl ili vapnenačke morske školjke (
21
), pri čemu navodim da su u prvotnoj verziji tog priloga te tvari bile razvrstane u kategoriju „kalcij”.
74.
S druge strane, kao što je prethodno napomenuto u točki 58. ovog mišljenja, u točki 1.3. Priloga IX. navedenoj uredbi samo su navedene alge, uključujući morske alge, koje su dopuštene u pripravljanju neekološke hrane.
75.
Stoga su u vezi s naravi litotamnija moguća dva tumačenja:
–
budući da se litotamnij smatra mineralom, za zakonodavca Unije nije nužno isključiti tu algu iz točke 1.3. Priloga IX. Uredbi br. 889/2008 o sastojcima poljoprivrednog podrijetla koji nisu ekološki proizvedeni. Na istom se tragu može dodati, s jedne strane, da je u točkama 1.1. i 1.2. Priloga IX. toj uredbi određeno da se te točke odnose na jestive proizvode i, s druge strane, da su jestive alge konkretno obuhvaćene člankom 13. stavkom 1. točkom (a) Uredbe br. 834/2007. Slijedom toga, litotamnij bi trebalo smatrati mineralom, ili
–
obrnuto, iako je zakonodavac Unije bio svjestan osobitosti litotamnija, činjenica da su bez razlike sve alge, uključujući morske, odobrene na području ekološke proizvodnje, samo pod uvjetom da su odobrene u pripremi neekološke hrane, ne dopušta da se isključi algu litotamnij koja bi se stoga morala smatrati neekološkim sastojkom poljoprivrednog podrijetla.
76.
Shodno tome, razvidno je da su argumenti u korist jednog ili drugog svojstva litotamnija, koji se zasnivaju samo na tekstu uredbi br. 834/2007 i 889/2008, previše slabi da se na zadovoljavajući način zaključi u jednom ili drugom smislu.
2. Pokušaj kvalifikacije s obzirom na druge odredbe prava Unije
77.
Kada se navodi u drugim propisima prava Unije, litotamnij ili nije okvalificiran drukčije doli kao „sastojak” (
22
), ili je okvalificiran kao „alga” (biljka) (
23
) ili „mineral” (
24
).
78.
Valja, međutim, primijetiti da je na području hrane, doduše za životinje, litotamnij okvalificiran kao „mineral”, dok je na području kozmetike okvalificiran samo kao „sastojak”, a na području okoliša kao „alga”, a time kao biljka. Te razlike u kvalifikaciji mogle bi se objasniti različitim ciljevima koji se žele postići predmetnim propisima.
79.
Tako glede Direktive 92/43 litotamnij valja povezati sa životinjskom ili biljnom vrstom, dok je na području hrane za životinje određen ovisno o unosu hranjivih tvari. S druge strane, na području kozmetike kvalifikacija proizvoda kao biljke ili minerala je nebitna čim se može upotrijebiti kao sastojak.
80.
Ova teleološka ocjena složene naravi litotamnija podudara se s onom koju je Komisija predložila u svojem odgovoru na pisana pitanja koja je Sud postavio.
81.
Komisija se oslanja na definiciju mikronutrijenta koja proizlazi iz funkcije tvari, a koju je dala Europska agencija za sigurnost hrane (EFSA): „Tijelo treba nutrijent u vrlo malim količinama kako bi se osigurao normalan rast i razvoj te očuvalo zdravlje; primjerice vitamini ili mineralne tvari”.
82.
Drukčije bi se rasuđivanje svelo na odobrenje da se ekološka hrana obogaćuje kalcijem dodavanjem litotamnija koji se uglavnom sastoji od kalcijeva karbonata, dok Prilog VIII. Uredbi br. 889/2008, naslovljen „Određeni proizvodi i tvari za primjenu u proizvodnji prerađene ekološke hrane, kvasca i proizvoda od kvasca iz članka 27. stavka 1. točke (a) i članka 27.a točke (a)”, u svojem odjeljku A., naslovljenom „Prehrambeni aditivi, uključujući nosače”, predviđa da se kalcijev karbonat „[n]e koristi […] za bojenje ni za obogaćivanje proizvoda kalcijem”.
83.
Odatle proizlazi sva dvosmislenost Natumijeva položaja jer se on želi pozvati na obogaćivanje kalcijem u svojim prehrambenim tvrdnjama koje se odnose na gotov proizvod, niječući pri tome litotamniju svojstvo minerala kad se dodaje u hranu.
84.
Podsjećam na to da Prilog II. Uredbi br. 1925/2006, naslovljen „Kemijski oblici vitamina i mineralne tvari koji se mogu dodati hrani”, spominje u svojoj točki 2., koja se odnosi na „[m]ineralne tvari”, među ostalim, kalcijev karbonat, kalcijev klorid, kalcijev citrat malat, kalcijeve soli limunske kiseline, kalcijev glukonat, kalcijev glicerofosfat, kalcijev laktat, kalcijeve soli ortofosforne kiseline, kalcijev hidroksid, kalcijev malat, kalcijev oksid, kalcijev sulfat i kalcij fosforil oligosaharide. Stoga se samo te mineralne tvari mogu dodavati kao kalcij u hranu: litotamnij ne spada u njih. Slijedom navedenog, dobro je da glede tog dodavanja Natumi smatra da je riječ o kalciju u obliku kalcijeva karbonata.
85.
Zaključno mi se čini da litotamnij treba okvalificirati kao „mineral” u okviru zakonodavstva koje se odnosi na oznaku „ekološki”, a što onemogućuje njegovo dodavanje u ekološku hranu, osim ako se izgubi ta oznaka „ekološki” jer se njegovo dodavanje ne zahtijeva ni pravom Unije niti njemačkim pravom. Naime, litotamnij se, čak i radi obogaćivanja kalcijem, može upotrebljavati u neekološkoj hrani.
3. Dopunska pojašnjenja
86.
S jedne strane i informacije radi, zanimljivo je utvrditi da jedan od proizvoda koji Natumi spominje u svojem odgovoru na pisana pitanja koja je Sud postavio kao i u njegovim prilozima, i koji je društvo Marigot Ltd stavilo na tržište pod nazivom „AquaminTM F”, jest predmet zahtjeva za uvrštenje na popis tvari odobrenih u ekološkoj proizvodnji u Sjedinjenim Američkim Državama.
87.
Dana 2. ožujka 2007. National Organic Standards Board (NOSB) (Nacionalni odbor za organske standarde, Sjedinjene Američke Države) zaprimio je jedan zahtjev koji se odnosi na Phymatolithon calcareum ili Lithothamnium corallioide (
25
). Budući da je morao opravdati da je proizvod „općenito priznat kao siguran” („Generally Recognized as Safe” (GRAS)), Marigot je u prilogu 2. svojem zahtjevu podnio dopis od 21. travnja 2000. koji potječe od nadležne službe US Food and Drug Administration (Uprava za hranu i lijekove, Sjedinjene Države), koja je za potrebe postupka promijenila oznaku proizvoda kako bi ga okvalificirala kao „kalcij dobiven iz morskih algi” zbog njegova sastava, smatrajući da upotrijebljeni izraz „kalcificirana alga” ne opisuje prikladno predmetnu tvar jer to netočno podrazumijeva da je karakteristično svojstvo tvari alga, a ne kalcij (
26
).
88.
Nakon ispitivanja NOSB je zaključio, 19. studenoga 2008. (
27
), da „AquaminTM F” nije nužno dodati na popis proizvoda odobrenih na području ekološke proizvodnje jer je već odobren u skladu s popisom hranjivih minerala (
28
).
89.
Tako je „AquaminTM F” odobren u Sjedinjenim Američkim Državama od 2008. na području ekološke proizvodnje jer je mineral. Time se podupire zamisao da klasifikacija litotamnija kao biljke ili minerala može ovisiti o predmetnim propisima.
90.
S druge strane, nije nekorisno spomenuti da je donesena Uredba (EU) 2018/848 Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 2018. o ekološkoj proizvodnji i označivanju ekoloških proizvoda te stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EZ) br. 834/2007 (
29
), koja u svojem članku 24. stavku 2. točkama (a) i (b) preuzima načelo mehanizma za Komisijino odobravanje određenih proizvoda i tvari u proizvodnji prerađene ekološke hrane i uvrštavanje na ograničene popise kao prehrambenih aditiva i pomoćnih sredstava u preradi ili kao neekoloških sastojaka poljoprivrednog podrijetla koji će se upotrebljavati u proizvodnji prerađene ekološke hrane. Stavak 4. tog članka preuzima zahtjeve iz trenutno važećeg članka 21. Uredbe br. 834/2007.
91.
Nacrt provedbene uredbe Komisije koji je usvojen na temelju članka 24. stavka 9. Uredbe 2018/848 sastavljen je u listopadu 2020. (
30
), i uskoro će biti donesen (
31
), popisuje u dijelu B. Priloga V. proizvode i tvari koje su odobrene po toj osnovi i ne zadržava više od dvije vrste algi koje su poimence navedene (alge arame i hijiki) kao neekološki sastojci poljoprivrednog podrijetla koji se mogu dodavati u ekološku hranu. Natumi je podnio prijašnju verziju nacrta (koja je sadržavala tri vrste algi: alge wakame, arame i hijiki).
92.
Usto, članak 7. tog nacrta provedbene uredbe predviđa, u svojem drugom stavku, da se odobrenje za dodavanje neekoloških sastojaka poljoprivrednog podrijetla u prerađenu ekološku hranu neće primjenjivati ako se oni upotrebljavaju kao prehrambeni aditivi, pomoćna sredstva u preradi ili proizvodi i tvari spomenuti u točki 2.2.2. dijela IV. Priloga II. Uredbi br. 2018/848, to jest, među ostalim, minerali.
93.
Doduše, Uredba 2018/848 i navedeni nacrt provedbene uredbe, uključujući njegove priloge, nisu primjenjivi u konkretnom slučaju, nego prikazuju razvoj koji je uslijedio na području ekološke hrane u vidu najvećeg mogućeg ograničavanja u dodavanju neekoloških elemenata u ekološku hranu. Štoviše, budući da alga litotamnij više nije obuhvaćena u prilogu kao neekološki sastojak poljoprivrednog podrijetla, njezina se upotreba u ekološkoj hrani poput biljnog napitka više neće odobriti kada te nove uredbe stupe na snagu.
94.
Stoga ti dopunski elementi samo pojačavaju moje uvjerenje da se litotamnij treba okvalificirati kao „mineral” na prehrambenom području, u smislu članka 19. stavka 2. točke (b) Uredbe br. 834/2007 i da zbog njegove upotrebe u hrani ona gubi mogućnost da se označava kao „ekološka” ako ne postoji pravilo prava Unije ili nacionalnog prava koje je u skladu s pravom Unije, a koje nalaže njegovu upotrebu.
V. Zaključak
95.
S obzirom na prethodna razmatranja, predlažem Sudu da na prethodna pitanja koja je uputio Bundesverwaltungsgericht (Savezni upravni sud, Njemačka) odgovori na sljedeći način:
Članak 28. Uredbe Komisije (EZ) br. 889/2008 od 5. rujna 2008. o detaljnim pravilima za provedbu Uredbe Vijeća (EZ) br. 834/2007 o ekološkoj proizvodnji i označivanju ekoloških proizvoda s obzirom na ekološku proizvodnju, označivanje i kontrolu, kako je izmijenjena provedbenim uredbama Komisije (EU) br. 203/2012 od 8. ožujka 2012., (EU) br. 505/2012 od 14. lipnja 2012., (EU) br. 354/2014 od 8. travnja 2014., (EU) 2016/673 od 29. travnja 2016. i (EU) 2018/1584 od 22. listopada 2018., u vezi s točkom 1.3. Priloga IX. toj uredbi, treba tumačiti na način da se zbog svojeg sastava alga litotamnij (Lithothamnium calcareum) ne može upotrebljavati kao sastojak u preradi ekološke hrane kada je glavni cilj njezina dodavanja obogaćivanje kalcijem. U tom se slučaju ona mora okvalificirati kao „mineral” u smislu članka 19. stavka 2. točke (b) Uredbe Vijeća (EZ) br. 834/2007 od 28. lipnja 2007. o ekološkoj proizvodnji i označivanju ekoloških proizvoda i stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 2092/91, kao i članka 27. stavka 1. Uredbe br. 889/2008, kako je izmijenjena, za koji ne postoji nikakvo odobrenje na temelju članka 27. stavka 1. točke (f) te uredbe.
(
1
)	Izvorni jezik: francuski
(
2
)	SL 2007., L 189, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 8., str. 139.)
(
3
)	SL 2008., L 250, str. 1., kako je izmijenjena provedbenim uredbama Komisije (EU) br. 203/2012 od 8. ožujka 2012. (SL 2012., L 71, str. 42.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 24., str. 50.), (EU) br. 505/2012 od 14. lipnja 2012. (SL 2012., L 154, str. 12.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 24., str. 50.), (EU) br. 354/2014 od 8. travnja 2014. (SL 2014., L 106, str. 7.), (EU) 2016/673 od 29. travnja 2016. (SL 2016., L 116, str. 8.) i (EU) 2018/1584 od 22. listopada 2018. (SL 2018., L 264, str. 1.) (u daljnjem tekstu: Uredba br. 889/2008).
(
4
)	Uredba Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o utvrđivanju posebnih pravila organizacije službenih kontrola proizvoda životinjskog podrijetla namijenjenih prehrani ljudi (SL 2004., L 139, str. 206.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 10., str. 33.)
(
5
)	Uredba od 24. lipnja 1991. o ekološkoj proizvodnji poljoprivrednih proizvoda i označivanju tako proizvedenih poljoprivrednih proizvoda i hrane (SL 1991., L 198, str. 1.), koja je zamijenjena Uredbom br. 834/2007 (vidjeti članak 39. te uredbe).
(
6
)	Uredba od 12. lipnja 2013. o hrani za dojenčad i malu djecu, hrani za posebne medicinske potrebe i zamjeni za cjelodnevnu prehranu pri redukcijskoj dijeti te o stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 92/52/EEZ, direktiva Komisije 96/8/EZ, 1999/21/EZ, 2006/125/EZ i 2006/141/EZ, Direktive 2009/39/EZ Europskog parlamenta i Vijeća i uredbi Komisije (EZ) br. 41/2009 i (EZ) br. 953/2009 (SL 2013., L 181, str. 35.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku. poglavlje 13., svezak 66., str. 216.)
(
7
)	Direktiva od 5. prosinca 2006. o prerađenoj hrani na bazi žitarica i hrani za dojenčad i malu djecu (SL 2006., L 339, str. 16.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 8., str. 119.)
(
8
)	Direktiva od 22. prosinca 2006. o početnoj i prijelaznoj hrani za dojenčad i izmjeni Direktive 1999/21/EZ (SL 2006., L 401, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 29., str. 103.)
(
9
)	SL 2006., L 404, str. 26. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 29., str. 136.), kako je izmijenjena uredbama Komisije (EZ) br. 1170/2009 od 30. studenoga 2009. (SL 2009., L 314, str. 36.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 38., str. 232.) i (EU) 2017/1203 оd 5. srpnja 2017. (SL 2017., L 173, str. 9.) (u daljnjem tekstu: Uredba br. 1925/2006).
(
10
)	Uredba Europskog parlamenta i Vijeća od 25. listopada 2011. o informiranju potrošača o hrani, izmjeni uredbi (EZ) br. 1924/2006 i (EZ) br. 1925/2006 Europskog parlamenta i Vijeća te o stavljanju izvan snage Direktive Komisije 87/250/EEZ, Direktive Vijeća 90/496/EEZ, Direktive Komisije 1999/10/EZ, Direktive 2000/13/EZ Europskog parlamenta i Vijeća, direktiva Komisije 2002/67/EZ i 2008/5/EZ i Uredbe Komisije (EZ) br. 608/2004 (SL 2011., L 304, str. 18.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 20., str. 168. i ispravci SL 2015., L 326, str. 73. i SL 2016., L 266, str. 7.)
(
11
)	C‑137/13, EU:C:2014:2335
(
12
)	Presuda od 5. studenoga 2014., Herbaria Kräuterparadies (C‑137/13, EU:C:2014:2335, t. 41.)
(
13
)	Presuda od 5. studenoga 2014., Herbaria Kräuterparadies (C‑137/13, EU:C:2014:2335, t. 43.)
(
14
)	C‑137/13, EU:C:2014:2335
(
15
)	Presuda od 5. studenoga 2014., Herbaria Kräuterparadies (C‑137/13, EU:C:2014:2335, t. 46.)
(
16
)	C‑137/13, EU:C:2014:2335
(
17
)	C‑137/13, EU:C:2014:318
(
18
)
(
19
)	Vidjeti navod „11.1.5. Lithothamne” spomenut na dnu stranice 24. ovog mišljenja.
(
20
)	Prilog koji je zadnji put izmijenjen Provedbenom uredbom br. 354/2014.
(
21
)	Unutar dijela 1., naslovljenog „Hrana za životinje mineralnog podrijetla”
(
22
)	Vidjeti Prilog Odluci Komisije (EU) 2019/701 оd 5. travnja 2019. o uspostavi glosara uobičajenih naziva sastojaka za uporabu pri označivanju kozmetičkih proizvoda (SL 2019., L 121, str. 1.), naslovljen „Glosar uobičajenih naziva sastojaka”, u kojem se nalazi: 13532 Lithothamnion calcareum extract; 13533 Lithothamnion calcareum powder i 18371 Phymatolithon calcareum extract.
(
23
)	Vidjeti Prilog V. Direktivi Vijeća 92/43/EEZ od 21. svibnja 1992. o očuvanju prirodnih staništa i divlje faune i flore (SL 1992., L 206, str. 7.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 2., str. 14.), kako je izmijenjena Direktivom Vijeća 2006/105/EZ od 20. studenoga 2006. (SL 2006., L 363, str. 368.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 6., str. 194.) (u daljnjem tekstu: Direktiva 92/43), koji je naslovljen „Životinjske i biljne vrste od interesa za Zajednicu čije držanje u divljini i iskorištavanje može biti podložno mjerama gospodarenja” i čija točka (b), koja se odnosi na „[B]iljke”, obuhvaća u kategoriji „algae”„Rhodophyta”, „Corallinaceae”, „Lithothamnium coralloides Crouan frat.” i „Phymat[o]lithon calcareum (Poll.) Adey & McKibbin”.
(
24
)	Vidjeti Prilog Uredbi Komisije (EU) br. 68/2013 od 16. siječnja 2013. o Katalogu krmiva (SL 2013., L 29, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 67., str. 14.), kako je izmijenjena Uredbom Komisije (EU) 2017/1017 od 15. lipnja 2017. (SL 2017., L 159, str. 48.), koji je naslovljen „Katalog krmiva” i čiji dio C. sadržava „[p]opis krmiva”. U svojoj točki 11., koja se odnosi na „[m]ineral[e] i proizvod[e] dobiven[e] od njih”, taj popis sadržava točke 11.1.4. Karbonatni kalcij iz algi (Maerl) i 11.1.5. Litotamnij.
(
25
)	Vidjeti taj zahtjev na sljedećoj internetskoj adresi: https://www.ams.usda.gov/sites/default/files/media/Calcium%20Seaweed%20Petition.pdf.
(
26
)
(
27
)	Vidjeti odgovor NOSB‑a koji je dostupan je na sljedećoj internetskoj adresi: https://www.ams.usda.gov/sites/default/files/media/Calcium%20Seaweed%20Final%20Rec.pdf.
(
28
)
(
29
)	SL 2018., L 150, str. 1.
(
30
)	Vidjeti nacrt provedbene uredbe i njezine priloge (kod D067068/03) koji su dostupni na sljedećoj internetskoj adresi: https://ec.europa.eu/transparency/comitology‑register/screen/documents/067068/3/consult.
(
31
)	Vidjeti točku 2.B.2. zapisnika sa sastanka Odbora za ekološku proizvodnju od 28. i 29. listopada 2020. koji je dostupan na sljedećoj internetskoj adresi: https://ec.europa.eu/transparency/comitology‑register/screen/documents/070018/1/consult.