62022TJ0246_RES
Predmet T-246/22
PGTEX Morocco
protiv
Europske komisije
Presuda Općeg suda (deseto prošireno vijeće) od 4. prosinca 2024.
„Subvencije – Proširenje konačne kompenzacijske pristojbe za uvoz određenih tkanih i/ili prošivenih tkanina od staklenih vlakana podrijetlom iz Kine na uvoz tih proizvoda otpremljenih iz Maroka – Ispitni postupak za sprečavanje izbjegavanja mjera – Izbjegavanje mjera – Euro-mediteranski sporazum o pridruživanju EZ-Maroko – Članak 33. točka (a) Uredbe (EU) 2016/1037 – Zlouporaba ovlasti – Uvjeti za utvrđivanje izbjegavanja mjera – Članak 23. stavak 3. Uredbe 2016/1037 – Promjena koja proizlazi iz prakse, obrade ili rada za koje ne postoji drugi dostatni valjani uzrok ili ekonomska opravdanost osim uvođenja pristojbe – Postupci sastavljanja – Postupci dovršavanja – Pojam ‚dodana vrijednost’ – Uvoz istovjetnog proizvoda ili dijelova tog proizvoda koji se i dalje subvencioniraju – Pogreška koja se tiče prava – Očita pogreška u ocjeni – Načelo nediskriminacije – Jednako postupanje – Načelo dobre uprave – Članak 28. stavci 1. i 3. Uredbe 2016/1037 – Upotreba dostupnih podataka”
Zajednička trgovinska politika – Zaštita od subvencijskih praksi trećih zemalja – Izbjegavanje mjera – Proširenje antidampinške pristojbe – Konačna kompenzacijska pristojba proširena na uvoz otpremljen iz zemlje koja je s Unijom sklopila sporazum o pridruživanju – Dopuštenost – Uvjeti
(Uredba 2016/1037 Europskog parlamenta i Vijeća, uv. izj. 18. i čl. 23.; Uredba Komisije 2022/301)
(t. 37.-39., 41.-48.)
Zajednička trgovinska politika – Zaštita od subvencijskih praksi trećih zemalja – Izbjegavanje mjera – Pojam – Promjena strukture trgovine između treće zemlje i Unije – Promjena koja proizlazi iz prakse, obrade ili rada za koje ne postoji dostatni valjani uzrok ili ekonomska opravdanost – Uspostavljanje proizvodnog pogona proizvoda istovjetnog onima na koje se primjenjuju kompenzacijske pristojbe u zemlji koja nije zemlja podrijetla navedenog proizvoda – Vremenska podudarnost između otvaranja antisubvencijske istrage koja je dovela do uvođenja prava i uspostavljanja navedenog proizvodnog pogona – Pretpostavka namjere izbjegavanja primjene kompenzacijskih pristojbi koje su na snazi – Teret dokazivanja
(Uredba 2016/1037 Europskog parlamenta i Vijeća, čl. 23. st. 3.; Uredba Komisije 2022/301, čl. 67.)
(t. 74.-85.)
Zajednička trgovinska politika – Zaštita od subvencijskih praksi trećih zemalja – Izbjegavanje mjera – Područje primjene – Postupci sastavljanja – Uključenost
(Uredba 2016/1036 Europskog parlamenta i Vijeća, čl. 13. st. 1. četvrti podst. i Uredba 2016/1037 Europskog parlamenta i Vijeća, čl. 23. st. 3. drugi podst.; Uredba Komisije 2022/301, uv. izj. 33.)
(t. 106.-116.)
Zajednička trgovinska politika – Zaštita od subvencijskih praksi trećih zemalja – Izbjegavanje mjera – Postupak sastavljanja – Pojam – Postupak dovršavanja – Uključenost
(Uredba 2016/1036 Europskog parlamenta i Vijeća, čl. 13. st. 1. četvrti podst. t. (d) i čl. 13. st. 2. t. (b) te Uredba 2016/1037 Europskog parlamenta i Vijeća, čl. 23. st. 3. drugi podst.; Uredba Komisije 2022/301, uv. izj. 76., 77. i 79.)
(t. 131.-138.)
Zajednička trgovinska politika – Zaštita od dampinga – Izbjegavanje mjera – Postupak sastavljanja – Pojam – Kriteriji za ocjenu
(Uredba 2016/1036 Europskog parlamenta i Vijeća, čl. 13. st. 1. treći podst. i čl. 2.; Uredba Komisije 2022/301, uv. izj. 76., 77. i 79.)
(t. 141., 142.)
Zajednička trgovinska politika – Zaštita od dampinga – Izbjegavanje mjera – Postupak sastavljanja – Dijelovi koji predstavljaju 60 % ili više od ukupne vrijednosti dijelova sastavljenih proizvoda i koji potječu iz zemlje na koju se mjere primjenjuju – Iznimka – Dodana vrijednost na ugrađenim dijelovima veća od 25 % troška proizvodnje – Pojam ‚dodana vrijednost’ – Doseg – Izračun – Troškovi proizvodnje – Prilagodba – Kriteriji – Uzimanje u obzir stope stvarne iskorištenosti proizvodnog kapaciteta
(Uredba 2016/1036 Europskog parlamenta i Vijeća, čl. 2. st. 5. i čl. 13. st. 2. t. (b) te Uredba 2016/1037 Europskog parlamenta i Vijeća, čl. 23. st. 3.; Uredba Komisije 2022/301, uv. izj. 80. do 82., 85., 86. te 91. do 94.)
(t. 171.-179.)
Zajednička trgovinska politika – Zaštita od dampinga – Izbjegavanje mjera – Postupak sastavljanja – Utvrđivanje dodane vrijednosti ugrađenih dijelova – Prilagodba troškova proizvodnje – Dopuštenost – Nepostojanje prilagodbe troškova proizvodnje prilikom utvrđivanja marže štete u antidampinškom ispitnom postupku – Povreda načela jednakog postupanja – Nepostojanje
(Uredba 2016/1036 Europskog parlamenta i Vijeća, čl. 2. st. 5. i čl. 13. st. 2. t. (b); Uredba Komisije 2022/301, uv. izj. 77. do 80., 82., 83., 88., 90. i 91.)
(t. 202.)
Zajednička trgovinska politika – Zaštita od subvencijskih praksi trećih zemalja – Izbjegavanje mjera – Pojam – Uvoz istovjetnog proizvoda ili dijelova tog proizvoda koji se i dalje subvencioniraju – Pravna pretpostavka o prijenosu subvencija između povezanih stranaka – Teret dokazivanja
(Uredba 2016/1037 Europskog parlamenta i Vijeća, čl. 23. st. 3.; Uredba Komisije 2022/301, uv. izj. 105.)
(t. 225.-229.)
Zajednička trgovinska politika – Zaštita od subvencijskih praksi trećih zemalja – Izbjegavanje mjera – Tijek ispitnog postupka – Upotreba podataka koji su na raspolaganju u slučaju nesuradnje poduzetnika – Uvjeti – Odbijanje pristupa potrebnim podacima
(Uredba 2016/1037 Europskog parlamenta i Vijeća, čl. 23. st. 1. i čl. 28. st. 1. i 4.; Uredba Komisije 2022/301, uv. izj. 38., 39. i 41. do 43.)
(t. 244.-247., 255.-257.)
Kratak prikaz
Nakon što mu je marokansko društvo koje pripada kineskoj grupi PGTEX podnijelo tužbu za poništenje Provedbene uredbe 2022/301 (
1
) o proširenju konačne kompenzacijske pristojbe za uvoz određenih tkanih i/ili prošivenih tkanina od staklenih vlakana podrijetlom iz Narodne Republike Kine na uvoz tkanina od staklenih vlakana otpremljenih iz Maroka, Opći sud odbija tu tužbu. Tom prilikom Opći sud daje pojašnjenja glede mogućnosti Europske komisije da kompenzacijske pristojbe uvedene protiv Narodne Republike Kine proširi na uvoz istovjetnih proizvoda podrijetlom iz treće zemlje s kojom je Europska unija potpisala sporazum o pridruživanju, ako se mjere koje su na snazi izbjegavaju. U tom kontekstu Opći sud osobito potvrđuje da postupci sastavljanja mogu predstavljati izbjegavanje mjera koje može opravdati proširenje kompenzacijskih pristojbi na temelju članka 23. Uredbe 2016/1037 (
2
).
Nakon antisubvencijskog ispitnog postupka koji su provele njezine službe, Europska komisija donijela je 2020. Provedbenu uredbu 2020/776 (
3
) o uvođenju konačnih kompenzacijskih pristojbi na tkanine od staklenih vlakana podrijetlom iz Narodne Republike Kine i Egipta.
Na temelju zahtjeva koji je podnijelo udruženje proizvođača tkanina od staklene vune iz Unije Tech-Fab Europe eV, Komisija je 2021. pokrenula ispitni postupak o mogućem izbjegavanju tih kompenzacijskih mjera uvozom istog proizvoda otpremljenog iz Maroka, bez obzira na to ima li deklarirano podrijetlo iz Maroka ili ne. Komisija je po završetku svojeg ispitnog postupka donijela pobijanu provedbenu uredbu.
Svojom tužbom tužitelj PGTEX Maroko, marokansko društvo koje proizvodi i izvozi tkanine od staklenih vlakana u Uniju, zahtijeva poništenje pobijane provedbene uredbe, u mjeri u kojoj se ona odnosi na njega. Tužitelj se osobito poziva na povredu sporazuma o pridruživanju potpisanog između Europske unije i Kraljevine Maroka (
4
). Također osporava zaključke da je otvaranje tužiteljeva proizvodnog pogona u Maroku bilo ekonomski opravdano samo uvođenjem kompenzacijskih pristojbi kao i kvalifikaciju postupka proizvodnje koji je tužitelj uspostavio u Maroku kao „postupka sklapanja [sastavljanja]” te njegovo uvrštavanje u prakse izbjegavanja mjera u smislu članka 23. Osnovne antisubvencijske uredbe.
Ocjena Općeg suda
Sporazum o pridruživanju i mogućnost primjene pravila o sprečavanju izbjegavanja mjera iz članka 23. Osnovne antisubvencijske uredbe
Na prvom mjestu, Opći sud ispituje je li Komisija mogla primijeniti pravila o sprečavanju izbjegavanja mjera predviđena u članku 23. Osnovne antisubvencijske uredbe kako bi proširila kompenzacijske pristojbe uvedene na uvoz tkanina od staklenih vlakana podrijetlom iz Kine na uvoz istovjetnih proizvoda podrijetlom iz Maroka, ne uzimajući u obzir činjenicu da je Unija potpisala sporazum o pridruživanju s Marokom.
Sporazum o pridruživanju i članak 23. Osnovne antisubvencijske uredbe dva su instrumenta trgovinske politike Unije koji imaju različite ciljeve i logiku. Naime, prvi je instrument suradnje čiji je cilj promicanje slobodnog kretanja robe iz Maroka u Uniji ukidanjem, među ostalim, carina i davanja s istovrsnim učinkom. Drugi je instrument trgovinske zaštite kojim se nastoje sankcionirati nepoštene trgovačke prakse koje mogu prejudicirati učinkovitost antisubvencijskih mjera koje su već na snazi u odnosu na treće zemlje tako da se institucijama, pod određenim uvjetima, omogući da prošire te antisubvencijske mjere na uvoz istovjetnih proizvoda podrijetlom osobito iz druge zemlje, kako bi se spriječilo izbjegavanje antisubvencijskih mjera.
U ovom slučaju, smatrajući da se grupa PGTEX oslonila na područje Maroka kako bi zaobišla kompenzacijsku pristojbu uvedenu na kineski uvoz tkanina od staklenih vlakana, Komisija je pobijanom provedbenom uredbom proširila kompenzacijsku pristojbu na tkanine od staklenih vlakana poslane iz Maroka. Tako proširena pristojba, čiji je jedini cilj osigurati učinkovitost kompenzacijske pristojbe određene Narodnoj Republici Kini, ne može se razlikovati od potonje pristojbe kojoj je akcesorna. Stoga, pobijanom provedbenom uredbom Komisija cilja na kineske poduzetnike grupe PGTEX kako bi ih spriječila da se oslone na državno područje Maroka radi izbjegavanja kompenzacijske pristojbe uvedene na kineski uvoz tkanina od staklenih vlakana.
U tom pogledu Opći sud primjećuje da Sporazum o pridruživanju između Maroka i Unije ne sprečava Uniju da primijeni mjere za sprečavanje izbjegavanja mjera kako bi se suzbila ponašanja poput onih prethodno opisanih, pod uvjetom da su ispunjeni svi uvjeti za primjenu članka 23. Osnovne antisubvencijske uredbe. Drukčije tumačenje moglo bi Uniji oduzeti instrument trgovinske zaštite koji je ključan za osiguranje učinkovite zaštite industrije Unije i pretvoriti Maroko u „slobodnu zonu” u kojoj bi trgovinski subjekti mogli provoditi sve vrste postupaka izbjegavanja antisubvencijskih mjera, što bi u ovom slučaju bilo protivno uzajamnim obvezama koje su Maroko i Unija preuzeli u okviru tog sporazuma.
Stoga, prema mišljenju Općeg suda, Komisija nije počinila pogrešku time što je primijenila pravila za sprečavanje izbjegavanja mjera iz članka 23. Osnovne antisubvencijske uredbe.
Ocjena uvjeta primjene članka 23. Osnovne antisubvencijske uredbe u ovom slučaju
Na drugom mjestu, Opći sud podsjeća na to da su, u skladu s člankom 23. stavkom 3. Osnovne antisubvencijske uredbe, za utvrđivanje izbjegavanja mjera potrebna četiri uvjeta. Kao prvo, mora postojati promjena strukture trgovine između trećih zemalja i Unije ili između društava u zemlji na koju se mjere primjenjuju i Unije. Drugo, ta promjena mora proizaći iz prakse, obrade ili rada za koje ne postoji dostatni valjani uzrok ili ekonomska opravdanost osim uvođenja pristojbe. Treće, moraju postojati dokazi da je industrija Unije pretrpjela štetu ili da su korektivni učinci antidampinške pristojbe narušeni u smislu cijena ili količina istovjetnih proizvoda. Četvrto, na uvezeni istovjetni proizvod i/ili njegove dijelove mora se i dalje primati subvencija.
U ovom slučaju, nakon što je utvrdila da povećanje izvoza tkanina od staklenih vlakana iz Maroka u Uniju predstavlja promjenu strukture trgovine između potonjih, Komisija je analizirala drugi uvjet nužan za utvrđivanje postojanja izbjegavanja mjera u pogledu uspostave tužiteljeva proizvodnog postrojenja u Maroku.
S tim u vezi Opći sud ističe, kao prvo, da Komisija nije počinila pogrešku time što je zaključila da nije postojao dostatni valjani uzrok ili ekonomska opravdanost za uspostavljanje proizvodnog pogona tkanina od staklenih vlakana u Maroku osim namjere izbjegavanja kompenzacijskih pristojbi koje su na snazi.
Naime, uspostavljanje tog proizvodnog pogona dovršeno je u listopadu 2019., odnosno pet mjeseci nakon pokretanja antisubvencijskog ispitnog postupka koji je doveo do uvođenja kompenzacijskih pristojbi na kineski uvoz tkanina od staklenih vlakana.
Postojanje takve vremenske podudarnosti između pokretanja antisubvencijskog ispitnog postupka i otvaranja tužiteljeva proizvodnog pogona u Maroku može, prema sudskoj praksi, opravdati pretpostavku prema kojoj uspostava proizvodnog pogona u zemlji iz koje se roba izvozi ima za cilj izbjegavanje primjene mjera trgovinske politike.
U slučaju postojanja takve vremenske podudarnosti, na dotičnom gospodarskom subjektu je da podnese dokaz o dostatnom valjanom razlogu, osim namjere da izbjegne posljedice koje proizlaze iz predmetnih mjera, za uspostavljanje proizvodnog pogona u zemlji iz koje se roba izvozi. Stoga je tužitelj bio dužan podnijeti dokaz da je osnivanje njegova proizvodnog pogona u Maroku imalo dostatan valjani razlog te da je bilo ekonomski opravdano razlozima različitima od izbjegavanja predmetnih antisubvencijskih mjera, što on u ovom slučaju nije učinio.
Osim toga, tužitelj se pogrešno poziva na to da je Komisija povrijedila svoju obvezu pažljivog i nepristranog ispitivanja svih relevantnih elemenata predmetnog slučaja, s obzirom na to da je Komisija provela valjanu analizu dokaza koje je podnio tužitelj i opravdano zaključila da oni nisu uspjeli dovesti u pitanje njezin zaključak.
Kao drugo, Komisija nije počinila pogrešku niti povrijedila članak 23. Osnovne antisubvencijske uredbe uključivši postupke sastavljanja iz članka 13. stavka 1. četvrtog podstavka Uredbe 2016/1036 (
5
) u praksu, obradu ili rad koji bi mogli predstavljati izbjegavanje mjera u smislu članka 23. stavka 3. drugog podstavka Osnovne antisubvencijske uredbe, kako bi ocijenila je li u ovom slučaju postojalo izbjegavanje antisubvencijskih mjera koje su na snazi.
U tom pogledu Opći sud ističe da se postupci sastavljanja ne nalaze izričito u članku 23. stavku 3. drugom podstavku Osnovne antisubvencijske uredbe, koji, poput članka 13. stavka 1. četvrtog podstavka Osnovne antidampinške uredbe, definira moguće prakse izbjegavanja mjera. Međutim, to nenavođenje ne znači da je zakonodavac Unije imao namjeru isključiti postupke sastavljanja iz područja primjene tog članka.
Naime, ta odredba sadržava neiscrpan popis mogućih praksi izbjegavanja mjera. Stoga se njime mogu obuhvatiti i druge prakse izbjegavanja mjera koje nisu izričito navedene u predmetnom članku, kao što su postupci sastavljanja.
To tumačenje ne samo da potvrđuje sudska praksa prema kojoj članak 13. stavak 1. četvrti podstavak Osnovne antidampinške uredbe ne sadržava iscrpan popis mogućih praksi izbjegavanja mjera, nego je i u skladu s ciljem na kojem se temelji ta odredba, odnosno s ciljem osiguranja učinkovitosti postojećih antisubvencijskih mjera.
S obzirom na to pojašnjenje, Komisija nije počinila pogrešku niti povrijedila članak 13. Osnovne antidampinške uredbe time što je zaključila da je postupak proizvodnje tkanina od staklenih vlakana koji se provodi u Maroku postupak dovršavanja, koji je obuhvaćen pojmom „postupak sklapanja [sastavljanja]” u smislu te odredbe.
U predmetnom slučaju Opći sud provodi tekstualnu, kontekstualnu i teleološku analizu predmetne odredbe kako bi utvrdio treba li pojam „postupak sklapanja [sastavljanja]”, kao što to zagovara Komisija, široko tumačiti tako da obuhvaća postupke dovršavanja ili ga treba, kao što to predlaže tužitelj, usko tumačiti tako da potonji postupci nisu obuhvaćeni pojmom „postupak sklapanja [sastavljanja]”.
S tim u vezi navodi da Osnovna antidampinška uredba ne daje definiciju pojma „postupak sklapanja [sastavljanja]” ni definiciju pojma „postupak dovršavanja”. U njoj se također ne pojašnjava jesu li potonji postupci obuhvaćeni pojmom „postupci sklapanja [sastavljanja]”.
Što se tiče konteksta, postupci dovršavanja nisu praksa, obrada ili rad koji bi mogli predstavljati izbjegavanje mjera u smislu članka 13. stavka 1. Osnovne antidampinške uredbe. Međutim, stavak 2. točka (b) te odredbe (
6
), koji precizira uvjete prema kojima se postupak sastavljanja smatra izbjegavanjem mjera koje su na snazi, upućuje na „dovršavanje”. Takvo upućivanje pretpostavlja da se postupci dovršavanja mogu tumačiti kao varijacija postupaka sastavljanja.
Takvo je tumačenje, s jedne strane, u skladu s ciljem na kojem se temelji propis Unije u području izbjegavanja mjera, a to je osigurati učinkovitost antisubvencijskih mjera koje je donijela Unija i izbjeći njihovo zaobilaženje, i, s druge strane, potkrijepljeno okolnošću da je zakonodavac institucijama Unije ostavio širok manevarski prostor u pogledu definicije postupaka izbjegavanja mjera.
Naposljetku, okolnosti koje navodi tužitelj, poput složenosti postupka proizvodnje tkanina od staklenih vlakana, ne utječu na kvalifikaciju postupka proizvodnje tih tkanina u Maroku kao postupka sastavljanja ili dovršavanja. Naime, kako bi postupak sastavljanja mogao predstavljati izbjegavanje mjera, članak 13. stavak 2. Osnovne antidampinške uredbe upućuje na udio korištenih dijelova iz zemlje na koju se primjenjuju mjere i na vrijednost koja je predmetnom transakcijom dodana tim dijelovima.
Kao treće, što se tiče određivanja dodane vrijednosti postupaka sastavljanja u smislu članka 13. stavka 2. točke (b) Osnovne antidampinške uredbe, Komisija nije počinila očitu pogrešku u ocjeni niti je povrijedila tu odredbu time što je izvršila prilagodbe troškova amortizacije, kako ih je izračunao tužitelj, uzimajući u obzir stvarnu stopu iskorištenosti kapaciteta tijekom izvještajnog razdoblja i odbacivši ostale tri metode izračuna dodane vrijednosti koje je predložio tužitelj.
S tim u vezi Opći sud navodi da kontekst i cilj članka 13. Osnovne antidampinške uredbe zahtijevaju da se pri izračunu dodane vrijednosti postupaka sastavljanja uzmu u obzir samo troškovi povezani sa stvarnom proizvodnjom tkanina od staklenih vlakana, odnosno samo troškovi amortizacije i najma povezani s funkcioniranjem strojeva koji su stvarno korišteni za proizvodnju dijelova stvarno ugrađenih tijekom izvještajnog razdoblja.
U ovom slučaju, tužitelj je Komisiji priopćio troškove amortizacije izračunane na temelju maksimalnog teoretskog funkcioniranja svih svojih strojeva. Stoga je Komisija, ocjenjujući da troškovi amortizacije i najma ne mogu uvjerljivo odražavati dodanu vrijednost na ugrađenim dijelovima, prilagodila navedene troškove. U tu svrhu primijenila je stopu iskorištenosti kapaciteta kako ju je priopćio tužitelj i koju on nije osporio.
S obzirom na to da su i trošak amortizacije, koji je izračunao tužitelj na temelju maksimalnog teoretskog kapaciteta svojih strojeva, i iskorištenost kapaciteta bili izračunani na temelju istog broja strojeva za proizvodnju tkanina od staklenih vlakana, kao da su radili tijekom čitavog izvještajnog razdoblja, činjenica korištenja jednog za prilagodbu drugog ne predstavlja pogrešku koja se tiče činjenica.
Kad je riječ o drugim metodama izračuna dodane vrijednosti koje je tužitelj predložio Komisiji, potonja je opravdano utvrdila da one ne bi omogućile da se bolje odrazi dodana vrijednost na dijelovima.
Kao četvrto, Komisija nije povrijedila načela nediskriminacije i jednakog postupanja time što je provela gore navedene prilagodbe radi određivanja dodane vrijednosti, iako prilikom izračuna marže štete nije prilagodila trošak proizvodnje industrije Unije, unatoč utvrđenju niskog stupnja iskorištenosti proizvodnog kapaciteta.
Naime, uzimanje u obzir troškova proizvodnje radi izračuna marže štete za industriju Unije zbog subvencioniranog uvoza i uzimanje u obzir troškova proizvodnje kako bi se izračunala dodana vrijednost na dijelovima ugrađenima tijekom postupka sastavljanja ili dovršavanja proizvodnje, kako bi se utvrdilo postoji li izbjegavanje antidampinških mjera, provodi se u različitom kontekstu i za različite svrhe. Međutim, tužitelj je trebao objasniti zašto je Komisija, uzimanjem u obzir tih troškova na različit način, mogla povrijediti načela nediskriminacije i jednakog postupanja, što u ovom slučaju nije učinio.
Budući da je Komisija pažljivo i nepristrano ispitala sve relevantne elemente predmetnog slučaja i da je izvršila prilagodbu troškova uzimajući u obzir tužiteljeva objašnjenja u vezi s uporabom strojeva i troškovima najma, Opći sud također odbacuje prigovor koji se temelji na povredi prava na dobru upravu.
Što se tiče četvrtog uvjeta, Komisija je utvrdila da, s obzirom na to da su rovinzi od staklenih vlakana, to jest sirovine tkanina od staklenih vlakana, u Kini višestruko subvencionirani i da je tužitelj navedene rovinge sastavljao ili dovršavao u Maroku radi proizvodnje vlastitih tkanina od staklenih vlakana, na potonje tkanine otpremljene iz Maroka u Uniju i dalje se primaju subvencije dodijeljene njihovim kineskim proizvođačima.
U tom pogledu Opći sud najprije utvrđuje da tužitelj ne može tvrditi da su Komisijine ocjene prilikom uvođenja kompenzacijskih pristojbi na uvoz tkanina od staklenih vlakana podrijetlom iz Kine valjane samo u dijelu u kojem se odnose na te proizvode, a ne na sirovinu upotrijebljenu u njihovoj proizvodnji, s obzirom na to da je Komisija zaključila, a da joj tužitelj nije proturječio, da su subvencije koje su dodijelila kineska javna tijela koristile čitavoj proizvodnji cijele grupe PGTEX, neovisno o tome je li bila riječ o tkaninama od staklenih vlakana ili njihovoj sirovini.
Nadalje, pobijanom provedbenom uredbom Komisija ne nastoji kompenzirati subvencije koje je dodijelio Maroko, nego osigurati da se kompenzacijske mjere utvrđene u pogledu kineskog uvoza tkanina od staklenih vlakana ne izbjegavaju.
Naposljetku, kako bi utvrdila da je četvrti uvjet u ovom slučaju ispunjen, Komisija se pravilno oslonila na pravnu pretpostavku o prijenosu subvencija, osobito kad povezano društvo na kraju proizvodnog lanca sastavlja i izvozi konačni proizvod u Uniju. Naime, ona je dokazala, s jedne strane, da je sirovina upotrijebljena u proizvodnji tkanina od staklenih vlakana bila subvencionirana i, s druge strane, da su prodajne cijene naplaćene tužitelju i dalje bile niže od cijena naplaćenih nezavisnim kupcima.
Upotreba dostupnih podataka
Naposljetku, Opći sud ispituje tužbeni razlog kojim tužitelj prigovara Komisiji da je povrijedila članak 28. Osnovne antisubvencijske uredbe jer je upotrijebila dostupne podatke, iako je tužitelj dostavio informacije koje je Komisija zatražila.
U skladu s prvim stavkom te odredbe, Komisija može tijekom antisubvencijskog ispitnog postupka upotrijebiti dostupne podatke nauštrb podataka specifičnih za jednu ili više zainteresiranih stranaka ako zainteresirana stranka odbije odobriti pristup potrebnim informacijama ili ih ne dostavi ili znatno ometa ispitni postupak.
U ovom slučaju iz pobijane provedbene uredbe proizlazi da je Komisija upotrijebila podatke o prodaji i troškovima koje je dostavio tužitelj kao polazišnu točku svoje analize. Također se koristila statističkim podacima kako bi ispravila nepouzdanost informacija koje je tužitelj dostavio u vezi s obujmom izvozne prodaje u Uniju i kako bi utvrdila je li struktura trgovine bila izmijenjena, što tužitelj ne osporava. Nasuprot tomu, ona se nije koristila dostupnim podacima kako bi dokazala postojanje sastavljanja ili dovršavanja.
Slijedom toga, Opći sud odbacio je taj tužbeni razlog kao bespredmetan.
S obzirom na sva ta razmatranja, Opći sud odbija tužbu u cijelosti.
(
1
)	Provedbena uredba Komisije (EU) 2022/301 od 24. veljače 2022. o proširenju konačne kompenzacijske pristojbe uvedene Provedbenom uredbom (EU) 2020/776 za uvoz određenih tkanih i/ili prošivenih tkanina od staklenih vlakana podrijetlom iz Narodne Republike Kine („NRK”) na uvoz tkanina od staklenih vlakana otpremljenih iz Maroka, bez obzira na to imaju li deklarirano podrijetlo iz Maroka, i o završetku ispitnog postupka o mogućem izbjegavanju kompenzacijskih mjera uvedenih Provedbenom uredbom (EU) 2020/776 na uvoz tkanina od staklenih vlakana podrijetlom iz Egipta uvozom tkanina od staklenih vlakana otpremljenih iz Maroka, bez obzira na to imaju li deklarirano podrijetlo iz Maroka (SL 2022., L 46, str. 31.; u daljnjem tekstu: pobijana provedbena uredba)
(
2
)	Uredba (EU) 2016/1037 Europskog parlamenta i Vijeća od 8. lipnja 2016. o zaštiti od subvencioniranog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske unije (SL 2016., L 176, str. 55.) (u daljnjem tekstu: Osnovna antisubvencijska uredba)
(
3
)	Provedbena uredba Komisije (EU) 2020/776 оd 12. lipnja 2020. o uvođenju konačnih kompenzacijskih pristojbi na uvoz određenih tkanih i/ili prošivenih tkanina od staklenih vlakana podrijetlom iz Narodne Republike Kine i Egipta i o izmjeni Provedbene uredbe Komisije (EU) 2020/492 o uvođenju konačnih antidampinških pristojbi na uvoz određenih tkanih i/ili prošivenih tkanina od staklenih vlakana podrijetlom iz Narodne Republike Kine i Egipta (SL 2020., L 189, str. 1.)
(
4
)	Euro-mediteranski sporazum o pridruživanju između Europskih zajednica i njihovih država članica, s jedne strane, i Kraljevine Maroka, s druge strane (SL 2000., L 70, str. 2.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 11., svezak 26., str. 70.), kako je izmijenjen (u daljnjem tekstu: Sporazum o pridruživanju)
(
5
)	Uredba (EU) 2016/1036 Europskog parlamenta i Vijeća od 8. lipnja 2016. o zaštiti od subvencioniranog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske unije (SL 2016., L 176, str. 21.) (u daljnjem tekstu: Osnovna antisubvencijska uredba). Članak 13. stavak 1. četvrti podstavak te uredbe definira praksu, obradu ili rad koji bi mogli predstavljati izbjegavanje mjera.
(
6
)	Na temelju te odredbe smatra se da se postupkom sastavljanja u Uniji ili u trećoj zemlji izbjegavaju mjere koje su na snazi ako: „(b) dijelovi predstavljaju 60 % ili više od ukupne vrijednosti dijelova sastavljenih proizvoda, osim što se u niti jednom slučaju ne smatra izbjegavanjem mjera kada dodana vrijednost na dijelovima, tijekom postupka sastavljanja ili dovršavanja, predstavlja više od 25 % troškova proizvodnje”.