62023TJ0379
PRESUDA OPĆEG SUDA (osmo vijeće, koje zasjeda u sastavu od pet sudaca)
4. ožujka 2026. (
*1
)
„Damping – Uvoz određenih toplovaljanih limova i koluta od nehrđajućeg čelika poslanih iz Turske – Proširenje na taj uvoz konačne antidampinške pristojbe uvedene za određene toplovaljane limove i kolute od nehrđajućeg čelika podrijetlom iz Indonezije – Provedbena uredba (EU) 2023/825 – Izbjegavanje mjera – Pojam ‚postupak sastavljanja’ – Pojam ‚postupak dovršavanja’ – Članak 13. stavak 2. Uredbe (EU) 2016/1036 – Pogreška koja se tiče prava”
U predmetu T‑379/23,
Çolakoğlu Metalurji AŞ, sa sjedištem u Istanbulu (Turska), koji zastupaju J. Cornelis i F. Graafsma, odvjetnici,
tužitelj,
protiv
Europske komisije, koju zastupaju L. Di Masi, R. Pethke i J. Zieliński, u svojstvu agenata,
tuženika,
koju podupire
Eurofer, Association européenne de l’acier, AISBL, sa sjedištem u Bruxellesu (Belgija), koji zastupaju O. Prost, C. Bouvarel, M. Parys i O. Chef, odvjetnici,
intervenijent,
OPĆI SUD (osmo vijeće, koje zasjeda u sastavu od pet sudaca),
u sastavu, tijekom vijećanja: G. De Baere (izvjestitelj), u svojstvu predsjednika, D. Petrlík, K. Kecsmár, S. Kingston i H. Cassagnabère, suci,
tajnik: I. Kurme, administratorica,
uzimajući u obzir pisani dio postupka,
nakon rasprave održane 11. rujna 2025.,
donosi sljedeću
Presudu
1
Svojom tužbom koja se temelji na članku 263. UFEU‑a, tužitelj, društvo Çolakoğlu Metalurji AŞ, zahtijeva poništenje Provedbene uredbe Komisije (EU) 2023/825 od 17. travnja 2023. o proširenju antidampinške pristojbe uvedene Provedbenom uredbom (EU) 2020/1408 za uvoz određenih toplovaljanih limova i koluta od nehrđajućeg čelika podrijetlom iz Indonezije na uvoz određenih toplovaljanih limova i koluta od nehrđajućeg čelika poslanih iz Turske, bez obzira na to imaju li deklarirano podrijetlo iz Turske (SL 2023., L 103, str. 12., u daljnjem tekstu: pobijana uredba), u dijelu u kojem se ta uredba odnosi na tužitelja.
Okolnosti spora
2
Tužitelj je turski proizvođač izvoznik toplovaljanih limova i koluta od nehrđajućeg čelika (u daljnjem tekstu: toplovaljani proizvodi od nehrđajućeg čelika). Toplovaljani proizvodi od nehrđajućeg čelika proizvedeni su od ploča od nehrđajućeg čelika.
3
Dana 6. listopada 2020. Europska komisija donijela je Provedbenu uredbu (EU) 2020/1408 o uvođenju konačne antidampinške pristojbe i konačnoj naplati privremene pristojbe uvedene na uvoz određenih toplovaljanih limova i koluta od nehrđajućeg čelika podrijetlom iz Indonezije, Narodne Republike Kine i Tajvana (SL 2020., L 325, str. 26., u daljnjem tekstu: Izvorna uredba). Konačne antidampinške pristojbe uvedene Izvornom uredbom iznosile su 17,3 % za sve proizvođače izvoznike iz Indonezije.
4
Nakon pritužbe koju je podnio intervenijent Eurofer, Association européenne de l’acier (Europsko udruženje proizvođača čelika), AISBL, Komisija je 26. srpnja 2022. donijela Provedbenu uredbu (EU) 2022/1310 o pokretanju ispitnog postupka o mogućem izbjegavanju antidampinških mjera uvedenih Provedbenom uredbom 2020/1408 na uvoz određenih toplovaljanih limova i koluta od nehrđajućeg čelika podrijetlom iz Indonezije uvozom određenih toplovaljanih limova i koluta od nehrđajućeg čelika poslanih iz Turske, bez obzira na to imaju li deklarirano podrijetlo iz Turske, te o uvjetovanju takvog uvoza evidentiranjem (SL 2022., L 198, str. 8.), na temelju, među ostalim, članka 13. stavka 3. Uredbe (EU) 2016/1036 Europskog parlamenta i Vijeća od 8. lipnja 2016. o zaštiti od dampinškog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske unije (SL 2016., L 176, str. 21, u daljnjem tekstu: Osnovna uredba).
5
Nakon završetka tog ispitnog postupka Komisija je donijela pobijanu uredbu. U toj je uredbi zaključila da su ispunjeni uvjeti predviđeni člankom 13. stavkom 1. trećim podstavkom Osnovne uredbe, koji su potrebni da bi se moglo utvrditi postojanje izbjegavanja antidampinških mjera koje su na snazi.
6
Što se konkretno tiče uvjeta prema kojem promjena strukture trgovine između treće zemlje i Europske unije mora proizlaziti iz prakse, obrade ili rada za koje ne postoji dostatni valjani uzrok ili ekonomska opravdanost osim uvođenja pristojbe, Komisija je istaknula da postoji ugovor o preradi sklopljen između tužitelja i Marcegaglia Specialties SpA, društva osnovanog u skladu s talijanskim pravom. U okviru tog ugovora o preradi, društvo Marcegaglia Specialties kupilo je ploče od nehrđajućeg čelika iz Indonezije, otpremilo ih je u Tursku da ih tužitelj dalje preradi u toplovaljane proizvode od nehrđajućeg čelika, koje će Marcegaglia Specialties poslije uvesti u Uniju.
7
Komisija je smatrala da taj ugovor o preradi predstavlja postupak dovršavanja koji je obuhvaćen pojmom „postupak sastavljanja” u smislu članka 13. stavka 2. Osnovne uredbe. U tom pogledu Komisija pojašnjava da, u biti, pojam „postupak sastavljanja” predviđen tom odredbom izričito obuhvaća postupke dovršavanja i uključuje „ne samo postupke koji se sastoje od sastavljanja dijelova složenih proizvoda, već može uključivati i daljnju obradu, tj. dovršavanje proizvoda”.
8
Komisija je nadalje napomenula da, s jedne strane, ploče od nehrđajućeg čelika podrijetlom iz Indonezije čine gotovo 100 % ukupne vrijednosti dijelova sastavljenog ili dovršenog proizvoda te da je, s druge strane, dodana vrijednost na ugrađenim dijelovima tijekom postupka sastavljanja ili dovršavanja bila manja od 25 % troška proizvodnje, u skladu s člankom 13. stavkom 2. točkom (b) Osnovne uredbe.
9
Budući da su ispunjeni svi uvjeti iz članka 13. stavka 1. trećeg podstavka Osnovne uredbe, Komisija je zaključila da se antidampinška pristojba uvedena Izvornom uredbom na uvoz toplovaljanih proizvoda od nehrđajućeg čelika podrijetlom iz Indonezije izbjegava uvozom određenih toplovaljanih proizvoda od nehrđajućeg čelika, koje je iz Turske poslao tužitelj.
10
Uzimajući u obzir činjenicu da su nalazi o praksama izbjegavanja mjera koje primjenjuje tužitelj reprezentativni za sav uvoz iz Turske, Komisija je odlučila konačnu antidampinšku pristojbu od 17,3 %, koja se primjenjuje na „sva ostala društva” u Indoneziji, uvedenu Izvornom uredbom, proširiti na uvoz određenih toplovaljanih proizvoda od nehrđajućeg čelika poslanih iz Turske, bez obzira na to imaju li deklarirano podrijetlo iz Turske.
Zahtjevi stranaka
11
Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:
–
poništi pobijanu uredbu u dijelu u kojemu se odnosi na njega;
–
naloži Komisiji snošenje troškova.
12
Komisija, koju podupire intervenijent, od Općeg suda zahtijeva da:
–
odbije tužbu;
–
naloži tužitelju snošenje troškova.
Pravo
13
U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga, od kojih se prvi temelji na povredi članka 13. stavaka 1. i 2. Osnovne uredbe, a drugi na povredi članka 13. stavaka 1. i 4. te uredbe, povredi načela proporcionalnosti i temeljnih postupovnih prava te na zlouporabi ovlasti.
14
Prvim tužbenim razlogom tužitelj tvrdi da proizvodnja toplovaljanih proizvoda od nehrđajućeg čelika u Turskoj ne predstavlja „postupak sastavljanja” u smislu članka 13. stavka 1. četvrtog podstavka točke (d) i članka 13. stavka 2. Osnovne uredbe. Komisija stoga nije dokazala postojanje „prakse, obrade ili rada” u smislu članka 13. stavka 1. trećeg podstavka Osnovne uredbe. Stoga nije ispunjen jedan od kumulativnih uvjeta koji se tom odredbom zahtijeva da bi se utvrdilo izbjegavanje antidampinških mjera koje su na snazi.
15
Komisija, koju podupire intervenijent, navodi da je pravilno smatrala da prerada ploča od nehrđajućeg čelika u toplovaljane proizvode od nehrđajućeg čelika predstavlja postupak dovršavanja koji je obuhvaćen pojmom „postupak sastavljanja” u smislu članka 13. stavka 1. četvrtog podstavka točke (d) i članka 13. stavka 2. Osnovne uredbe.
16
U tom pogledu, u skladu s člankom 13. stavkom 1. Osnovne uredbe, antidampinške pristojbe uvedene prema toj Uredbi mogu se proširiti i na uvoze iz trećih zemalja istovrsnih proizvoda, bilo neznatno izmijenjenih ili ne, ili na uvoze neznatno izmijenjenih istovrsnih proizvoda iz zemlje na koju se mjere primjenjuju ili na njihove dijelove, ako se mjere koje su na snazi izbjegavaju.
17
U skladu s člankom 13. stavkom 1. Osnovne uredbe, izbjegavanje antidampinških mjera utvrđeno je kada su ispunjena četiri uvjeta. Kao prvo, mora postojati promjena strukture trgovine između treće zemlje i Unije ili između društava u zemlji na koju se mjere primjenjuju i Unije. Kao drugo, ta promjena mora proizlaziti iz prakse, obrade ili rada za koje ne postoji dostatni valjani uzrok ili ekonomska opravdanost osim uvođenja pristojbe. Kao treće, moraju postojati dokazi da industrija Unije trpi štetu ili da su korektivni učinci antidampinške pristojbe narušeni. Kao četvrto, moraju postojati dokazi o dampingu (presuda od 21. lipnja 2023., Hangzhou Dingsheng Industrial Group i dr./Komisija, T‑748/21, EU:T:2023:346, t. 28. (neobjavljena); vidjeti također po analogiji presudu od 26. siječnja 2017., Maxcom/Chin Haur Indonesia, C‑247/15 P, C‑253/15 P i C‑259/15 P, EU:C:2017:61, t. 55.).
18
Kad je riječ o drugom uvjetu navedenom u točki 17. ove presude, iz članka 13. stavka 1. četvrtog podstavka točke (d) Osnovne uredbe proizlazi da praksa, obrada ili rad za koje ne postoji dostatni valjani uzrok ili ekonomska opravdanost osim uvođenja pristojbe, među ostalim, uključuju „u okolnostima navedenim [u članku 13.] stavku 2. [Osnovne uredbe] sklapanje dijelova postupcima sklapanja u Uniji ili u trećoj zemlji”.
19
U skladu s člankom 13. stavkom 2. Osnovne uredbe, postupak sastavljanja u trećim zemljama smatra se izbjegavanjem mjera na snazi kada su ispunjeni svi uvjeti navedeni u toj odredbi. Među tim uvjetima nalazi se onaj koji proizlazi iz zajedničkog tumačenja članka 13. stavka 2. točke (a) te uredbe i članka 13. stavka 2. točke (b) navedene uredbe, prema kojem dijelovi koji predstavljaju 60 % ili više od ukupne vrijednosti dijelova sastavljenog proizvoda moraju biti iz zemlje na koju se mjere primjenjuju (u daljnjem tekstu: uvjet koji se odnosi na prag od 60 %) i onaj koji proizlazi iz članka 13. stavka 2. točke (b), in fine, te uredbe prema kojoj se niti u jednom slučaju ne smatra izbjegavanjem mjera kada dodana vrijednost na ugrađenim dijelovima, tijekom postupka sastavljanja ili dovršavanja, predstavlja više od 25 % troška proizvodnje (u daljnjem tekstu: uvjet koji se odnosi na gornju granicu od 25 %).
Relevantnost prvog tužbenog razloga
20
Intervenijent tvrdi da je prvi tužbeni razlog bespredmetan jer, čak i ako prerada ploča od nehrđajućeg čelika u toplovaljane proizvode od nehrđajućeg čelika čini postupak sastavljanja ili dovršavanja, ta prerada u svakom slučaju predstavlja praksu, obradu ili rad u smislu drugog uvjeta utvrđenog člankom 13. stavkom 1. Osnovne uredbe.
21
Međutim, kao što je to Komisija priznala u odgovoru na mjeru upravljanja postupkom Općeg suda, iz Provedbene uredbe 2022/1310 i pobijane uredbe, osobito iz njezinih uvodnih izjava 4., 26. i 44., proizlazi da je ispitni postupak o izbjegavanju mjera pokrenut, proveden i zaključen jer su postupci prerade ploča od nehrđajućeg čelika u toplovaljane proizvode od nehrđajućeg čelika, koje je tužitelj izvršio u Turskoj, bili postupci sastavljanja ili dovršavanja u smislu članka 13. stavka 2. Osnovne uredbe. Iz prethodno navedenih uredbi ne proizlazi da je Komisija namjeravala te postupke kvalificirati na drukčiji način nego samo kao postupke sastavljanja ili dovršavanja. Stoga je tužitelj tijekom upravnog postupka ostvarivao svoja postupovna prava isključivo u pogledu te kvalifikacije.
22
Stoga treba utvrditi da bi, u slučaju da se prvi tužbeni razlog prihvati, on mogao dovesti do poništenja pobijane uredbe u dijelu u kojem se odnosi na tužitelja. Prema tome, treba odbiti intervenijentovu argumentaciju koja se temelji na tome da je prvi tužbeni razlog bespredmetan.
Osnovanost prvog tužbenog razloga
23
Tužitelj tvrdi da je za postupak sastavljanja u smislu članka 13. stavka 1. četvrtog podstavka točke (d) i članka 13. stavka 2. Osnovne uredbe nužno da postoji više dijelova i da su oni sastavljeni. Međutim, u ovom se slučaju ploče od nehrđajućeg čelika prerađuju u toplovaljane proizvode od nehrđajućeg čelika bez dodavanja drugih „dijelova” u okviru samo jedne faze proizvodnje.
24
Usto, Komisija je pogrešno smatrala da prerada ploča od nehrđajućeg čelika u toplovaljane proizvode od nehrđajućeg čelika čini postupak dovršavanja koji je obuhvaćen pojmom „postupak sastavljanja” u smislu članka 13. stavka 2. Osnovne uredbe. U tom pogledu tužitelj smatra da se, s obzirom na to da članak 13. stavak 1. četvrti podstavak točka (d) i članak 13. stavak 2. Osnovne uredbe spominju jedino postupke sastavljanja i da se upućivanje na postupke sastavljanja ili dovršavanja nalazi samo u okviru uvjeta koji se odnosi na gornju granicu od 25 % utvrđenu člankom 13. stavkom 2. točkom (b) te uredbe, ne može utvrditi da prethodno navedene odredbe obuhvaćaju postupke dovršavanja koji ne uključuju nikakvo sastavljanje.
25
S jedne strane, tužitelj dodaje da se u uvjetu koji se odnosi na gornju granicu od 25 % upotrebljava izraz „dijelovi” u množini, tako da je za postupak dovršavanja, u svakom slučaju, potrebno više dijelova. S druge strane, kad je riječ o uvjetu koji se odnosi na prag od 60 %, on bi bio lišen svakog smisla kad bi se primjenjivao na postupke dovršavanja u kojima se upotrebljava samo jedan „dio”, kao što je prerada ploča od nehrđajućeg čelika u toplovaljane proizvode od nehrđajućeg čelika.
26
Prema tužiteljevu mišljenju, njegovo tumačenje članka 13. Osnovne uredbe ne ugrožava učinkovitost antidampinških pristojbi ni cilj koji se sastoji od sprečavanja njihova izbjegavanja. Suprotno onomu što tvrdi Komisija, prema sudskoj praksi treba široko tumačiti opći pojam „izbjegavanje mjera”, a ne pojam „postupak sastavljanja”.
27
Kad je riječ o povijesti nastanka članka 13. Osnovne uredbe, tužitelj smatra da bi zakonodavac, da je želio da pojam „postupak sastavljanja” obuhvaća i postupke dovršavanja koji ne uključuju nikakvo sastavljanje, upotrijebio izraz „postupak sastavljanja ili dovršavanja” kao i u članku 13. stavku 1. četvrtom podstavku točki (d) i članku 13. stavku 2. Osnovne uredbe.
28
Komisija ističe da pojam „postupak sastavljanja” u smislu članka 13. stavka 1. četvrtog podstavka točke (d) i članka 13. stavka 2. Osnovne uredbe obuhvaća dva zasebna scenarija, to jest, s jedne strane, postupak sastavljanja u užem smislu, koji se sastoji od postupka proizvodnje u okviru kojeg se različiti dijelovi sastavljaju radi izrade gotovog proizvoda i, s druge strane, postupak dovršavanja. Pojam „dovršavanje” označava sve postupke koji uključuju daljnju preradu, odnosno dovršavanje proizvoda. Drugim riječima, taj pojam označava postupke čiji je cilj prerada polugotovog proizvoda ili materijala, odnosno jedinstvenog ulaznog materijala, u gotov proizvod.
29
Prema Komisijinu mišljenju, činjenica da se u članku 13. stavku 1. četvrtom podstavku točki (d) Osnovne uredbe navodi da praksa, obrada ili rad koji dovode do izbjegavanja mjera obuhvaćaju postupke sastavljanja „u okolnostima navedenim u [članku 13.] stavku 2.” Osnovne uredbe pretpostavlja da se značenje pojma „postupak sastavljanja” traži u tekstu članka 13. stavka 2. navedene uredbe. Međutim, ta odredba posebno navodi postupke sastavljanja ili dovršavanja u okviru uvjeta koji se odnosi na gornju granicu od 25 %. Uporaba veznika „ili” upućuje na to da bi postupcima sastavljanja i postupcima dovršavanja trebalo pripisati zasebno značenje.
30
Treba smatrati da pojam „dijelovi” obuhvaća različite sastavne dijelove koji se upotrebljavaju u okviru sastavljanja i polugotove ulazne materijale ili druge ulazne materijale koji se upotrebljavaju u postupcima „dovršavanja”, neovisno o tome jesu li jedinstveni, kao u ovom slučaju, ili višestruki.
31
Usto, pozivajući se posebno na presudu od 12. rujna 2019., Komisija/Kolachi Raj Industrial (C‑709/17 P, EU:C:2019:717), Komisija ističe da članak 13. Osnovne uredbe treba široko tumačiti kako bi se očuvala njegova učinkovitost. Njezino tumačenje članka 13. stavka 2. Osnovne uredbe omogućava suzbijanje svih praksi proizvodnje, osobito proizvoda od željeznih i neželjeznih metala (željezo, čelik, aluminij), koje se zasnivaju na uporabi jedinstvenih polugotovih ulaznih materijala koji su preusmjereni u treće zemlje, jamčeći pritom proporcionalnost sustava i pravnu sigurnost poduzetnika.
32
Kada je riječ o povijesti nastanka članka 13. stavka 2. Osnovne uredbe, on dokazuje da je pojam „sastavljanje” oduvijek imao širok doseg i da je odredba o sprečavanju izbjegavanja mjera osmišljena kao fleksibilna i ograničena isključivo kvantitativnim pragovima koji se odnose na udio dijelova uvezenih iz zemlje na koju se mjere primjenjuju i na dodanu vrijednost tih dijelova u postupku.
33
Uvodno treba istaknuti da uobičajeno značenje izraza „sastavljanja” označava radnju sastavljanja više dijelova u svrhu izrade određenog predmeta. Stranke su, uostalom, suglasne s tom definicijom.
34
Međutim, nesporno je da se proizvodnja toplovaljanih proizvoda od nehrđajućeg čelika obavlja samo u jednoj fazi proizvodnje koja se sastoji od zagrijavanja, a zatim toplog valjanja jedinstvenog ulaznog materijala, odnosno ploča od nehrđajućeg čelika. Stoga, kao što su to stranke potvrdile na raspravi, postupak prerade ploča od nehrđajućeg čelika u toplovaljane proizvode od nehrđajućeg čelika ne čini sastavljanje u smislu definicije iz točke 33. ove presude.
35
Međutim, iz uvodnih izjava 87. i 88. pobijane uredbe proizlazi da je Komisija konkretno kvalificirala preradu ploča od nehrđajućeg čelika u toplovaljane proizvode od nehrđajućeg čelika kao postupak dovršavanja koji je obuhvaćen pojmom „postupak sastavljanja” u smislu članka 13. stavka 2. Osnovne uredbe (vidjeti točku 7.ove presude).
36
Stoga je potrebno provjeriti može li se prerada ploča od nehrđajućeg čelika u toplovaljane proizvode od nehrđajućeg čelika smatrati postupkom dovršavanja koji je obuhvaćen pojmom „postupak sastavljanja” u smislu članka 13. stavka 2. Osnovne uredbe.
37
Prema tome, stranke se u biti ne slažu u vezi s pitanjem treba li pojam „postupak dovršavanja”, koji je obuhvaćen pojmom „postupak sastavljanja”, shvatiti na način da uključuje postupke prerade jedinstvenog ulaznog materijala u gotov proizvod koji ne uključuju nikakvo sastavljanje, kao što je to prerada ploča od nehrđajućeg čelika u toplovaljane proizvode od nehrđajućeg čelika, kao što to tvrdi Komisija koju podupire intervenijent, ili pak tako da obuhvaća isključivo postupke koji uključuju određeni oblik sastavljanja više dijelova, kao što to tvrdi tužitelj.
38
Stoga je potrebno utvrditi doseg pojma „postupak dovršavanja” iz članka 13. stavka 2. točke (b) Osnovne uredbe.
39
U tom pogledu, u skladu s ustaljenom sudskom praksom, tumačenje odredbe prava Unije zahtijeva da se u obzir uzme ne samo njezin tekst nego i kontekst u kojem se nalazi kao i ciljevi te svrha akta kojeg je ona dio. Povijest nastanka neke odredbe prava Unije može se također pokazati relevantnom za njezino tumačenje (vidjeti presude od 3. rujna 2024., Illumina i Grail/Komisija, C‑611/22 P i C‑625/22 P, EU:C:2024:677, t. 116. i navedenu sudsku praksu i od 8. svibnja 2025., Provincie Oost‑Vlaanderen i Sogent, C‑236/24, EU:C:2025:321, t. 21. i navedenu sudsku praksu).
Doslovno i kontekstualno tumačenje
40
Najprije, kao što je to Komisija istaknula u uvodnoj izjavi 88. pobijane uredbe, treba utvrditi da pojam „postupak dovršavanja” iz članka 13. stavka 2. točke (b) Osnovne uredbe u toj uredbi nije definiran.
41
Usto, treba utvrditi, kao što je to učinila Komisija, da postoje razlike u tekstu određenih jezičnih verzija članka 13. stavka 2. točke (b) Osnovne uredbe kad je riječ o izrazu „postupak dovršavanja” u okviru uvjeta koji se odnosi na gornju granicu od 25 %. Naime, na primjer, u engleskoj verziji (completion operation), talijanskoj verziji (operazione ditalamento), nizozemskoj verziji (voltooiingswerkzaamheden), njemačkoj verziji (Fertigstellung) i grčkoj verziji (Diadikasia symplírosis) te odredbe, upotrijebljeni izrazi upućuju samo na pojam „dovršavanje”. Suprotno tomu, francuska verzija (opération d’achèvement de la fabrication) i slovenska verzija (končne izdelave) navedene odredbe pojašnjavaju da se radi o dovršavanju „proizvodnje”. Što se tiče portugalske verzije (operação de Fabrico), estonske verzije (valmistamise) i finske verzije (valmistuksessa) te odredbe, te se verzije odnose na pojam „postupaka proizvodnje”, a ne na ideju dovršavanja.
42
Međutim, u skladu s ustaljenom sudskom praksom, formulacija neke odredbe prava Unije upotrijebljena u jednoj od jezičnih verzija ne može služiti kao jedina osnova za tumačenje te odredbe niti joj se može dati prednost u odnosu na druge jezične verzije. Takav pristup ne bi bio u skladu sa zahtjevom ujednačene primjene prava Unije. U slučaju razlika između jezičnih verzija, odredba o kojoj je riječ mora se tumačiti s obzirom na opću strukturu i svrhu propisa kojeg je dio (vidjeti presudu od 4. rujna 2025., Hakamp, C‑203/24, EU:C:2025:662, t. 34. i navedenu sudsku praksu).
43
U tom pogledu, kad je riječ o kontekstu, Opći sud je već utvrdio da, za razliku od postupaka sastavljanja, postupci dovršavanja nisu praksa, obrada ili rad iz članka 13. stavka 1. četvrtog podstavka točaka (a) do (d) Osnovne uredbe, koji bi mogli predstavljati izbjegavanje mjera u smislu članka 13. stavka 1. trećeg podstavka te uredbe. Pozivanjem na pojam „dovršavanje” u dijelu članka 13. stavka 2. točke (b) Osnovne uredbe u kojem se pojašnjavaju uvjeti u skladu s kojima se postupak sastavljanja smatra izbjegavanjem mjera koje su na snazi može se, međutim, utvrditi da postupci dovršavanja ulaze u područje primjene članka 13. stavka 2. navedene uredbe. U tim okolnostima, postupci dovršavanja mogu se tumačiti kao varijacija postupaka sastavljanja (vidjeti u tom smislu presude od 4. prosinca 2024., PGTEX Morocco/Komisija, T‑245/22, EU:T:2024:879, t. 112. do 114. i od 4. prosinca 2024., PGTEX Morocco/Komisija, T‑246/22, EU:T:2024:880, t. 133. do 135.).
44
Usto, Opći sud utvrdio je da, iako je točno da su pojmovi „postupak sastavljanja” i „postupak dovršavanja” različiti, kao što to potvrđuje uporaba veznika „ili” između tih dvaju pojmova u članku 13. stavku 2. točki (b) Osnovne uredbe, to ipak ne znači da se pojam „dovršavanje” ne može smatrati obuhvaćenim pojmom „sastavljanje” i da se stoga postupci dovršavanja ne mogu uključiti u postupke sastavljanja u smislu članka 13. stavka 2. Osnovne uredbe (vidjeti u tom smislu presude od 4. prosinca 2024., PGTEX Morocco/Komisija, T‑245/22, EU:T:2024:879, t. 116. i od 4. prosinca 2024., PGTEX Morocco/Komisija, T‑246/22, EU:T:2024:880, t. 137.).
45
Budući da su, u skladu sa sudskom praksom navedenom u točkama 43. i 44. ove presude, postupci dovršavanja uključeni u postupke sastavljanja i predstavljaju njegovu varijaciju, treba utvrditi, kao što je to učinio tužitelj, da postupci dovršavanja ne mogu uključivati postupke prerade jedinstvenog ulaznog materijala u gotov proizvod koji ne uključuju nikakvo sastavljanje, pri čemu ono podrazumijeva sastavljanje više dijelova radi oblikovanja određenog predmeta (vidjeti točku 33. ove presude).
46
Usto, suprotno onomu što predlaže Komisija, iz činjenice da pojam „postupak dovršavanja” ima značenje različito od pojma „postupak sastavljanja” ne može se zaključiti da postupci dovršavanja ne mogu obuhvaćati postupke prerade jedinstvenog ulaznog materijala u gotov proizvod koji ne uključuju nikakvo sastavljanje.
47
Naime, kao što to proizlazi iz sudske prakse navedene u točkama 43. i 44. ove presude, iako se pojam „dovršavanje” razlikuje od pojma „sastavljanje”, taj je pojam ipak obuhvaćen potonjim.
48
U tom pogledu, neovisno o tužiteljevoj tezi prema kojoj se postupak dovršavanja odvija nakon postupka sastavljanja, treba utvrditi da, prema sudskoj praksi, postoji niz postupaka koji su obuhvaćeni pojmom „sastavljanje” (vidjeti u tom smislu presude od 4. prosinca 2024., PGTEX Morocco/Komisija, T‑245/22, EU:T:2024:879, t. 116. i od 4. prosinca 2024., PGTEX Morocco/Komisija, T‑246/22, EU:T:2024:880, t. 137. i navedenu sudsku praksu).
49
U svakom slučaju, dovoljno je istaknuti da, kao što to proizlazi iz sudske prakse navedene u točkama 43. i 44. ove presude, postupci dovršavanja ne mogu imati širi doseg od kategorije kojoj pripadaju, tj. od postupaka sastavljanja.
50
Kao prvo, zaključak da postupci dovršavanja predstavljaju varijaciju postupaka sastavljanja i stoga ne mogu obuhvaćati postupke prerade jedinstvenog ulaznog materijala koji ne uključuju sastavljanje potvrđen je uvodnom izjavom 20. Osnovne uredbe, u kojoj se upućuje na „jednostavno sastavljanje roba u Uniji ili trećoj zemlji” kao primjer prakse izbjegavanja antidampinških mjera, koja se zakonodavstvom Unije nastoji spriječiti, a da se pritom ne spominje pojam „postupak dovršavanja”.
51
Kao drugo, zaključak naveden u točki 50. ove presude također potvrđuje upotreba izraza „dijelovi” u okviru uvjeta koji se odnosi na prag od 60 % i uvjeta koji se odnosi na gornju granicu od 25 %.
52
Naime, kao što to proizlazi iz točke 19. ove presude, u skladu s tim uvjetima, da bi se dokazalo da se postupkom sastavljanja izbjegavaju antidampinške mjere koje su na snazi, s jedne strane, „dijelovi” iz zemlje na koju se primjenjuju mjere moraju činiti 60 % ili više ukupne vrijednosti „dijelova sastavljenog proizvoda” a, s druge strane, u biti, dodana vrijednost „ugrađenih dijelova” tijekom postupka sastavljanja ili dovršavanja mora biti niža od 25 % troška proizvodnje.
53
Međutim, kao što to pravilno tvrdi tužitelj, upotreba izraza „dijelovi” u množini u članku 13. stavku 2. točki (b) Osnovne uredbe, povezana s izrazom „sastavljeni proizvod”, u jednini, ide u prilog tumačenju prema kojem se ta odredba odnosi na postupke sastavljanja ili dovršavanja u okviru kojih je sastavljeno više dijelova kako bi se oblikovao jedinstveni predmet.
54
Stoga, treba odbiti Komisijin argument prema kojem izraz „dijelovi” može obuhvaćati više ulaznih materijala, ali i, kao u ovom slučaju, jedan jedinstveni ulazni materijal.
55
Usto, iako je točno, kao što to ističe Komisija, da upotreba izraza „dijelovi” u množini u članku 13. stavku 2. točki (b) Osnovne uredbe ne znači nužno da se treba tumačiti na način da označava dijelove različite vrste, ona podrazumijeva postojanje više dijelova, neovisno o tome jesu li identični ili nisu.
56
Osim toga, upotreba izraza „ugrađeni dijelovi” u okviru uvjeta koji se odnosi na gornju granicu od 25 % također podrazumijeva da se tijekom postupka dovršavanja dodaje više dijelova.
57
Kao treće, zaključak naveden u točki 50. ove presude potvrđen je analizom uvjeta koji se odnosi na prag od 60 %, koji zahtijeva provjeru da 60 % ili više ukupne vrijednosti dijelova sastavljenog proizvoda potječe iz zemlje na koju se primjenjuju mjere.
58
Naime, kao što to pravilno tvrdi tužitelj, taj uvjet gubi svoj korisni učinak u slučaju prerade jedinstvenog ulaznog materijala, s obzirom na to da je prag od 60 % u slučaju prerade jedinstvenog ulaznog materijala koji potječe iz zemlje na koju se primjenjuju mjere nužno ispunjen dok u slučaju prerade jedinstvenog ulaznog materijala koji ne potječe iz zemlje na koju se primjenjuju mjere nije ispunjen. U tom slučaju, ako se ne sastavlja više dijelova, nije potrebno izračunati udio dijelova koji potječu iz zemlje na koju se primjenjuju mjere u odnosu na ukupnu vrijednost dijelova predmetnog proizvoda.
59
U tom pogledu treba podsjetiti na to da, ako odredba prava Unije može biti predmet više tumačenja, prednost valja dati onomu koje može sačuvati njezin koristan učinak (vidjeti presude od 1. kolovoza 2025., Tradeinn Retail Services, C‑76/24, EU:C:2025:593, t. 43. i navedenu sudsku praksu i od 25. lipnja 2025., RWE Supply & Trading/ACER, T‑95/23, EU:T:2025:632, t. 38. i navedenu sudsku praksu).
60
Osim toga, Komisijin argument prema kojem se uvjet koji se odnosi na prag od 60 % može ocjenjivati na razini ukupne proizvodnje društva, uzimajući u obzir sve ulazne materijale korištene u postupku proizvodnje proizvoda tijekom ispitnog postupka o izbjegavanju mjera, opovrgava upotreba izraza „ukupna vrijednost dijelova sastavljenih proizvoda” u članku 13. stavku 2. točki (b) Osnovne uredbe. Naime, taj izraz podrazumijeva izračun udjela dijelova koji potječu iz zemlje na koju se primjenjuju mjere u odnosu na ukupnu vrijednost dijelova upotrijebljenih za proizvodnju svakog pojedinačnog proizvoda.
61
Naposljetku, treba istaknuti da se ne može prihvatiti Komisijin argument u odgovoru na mjeru upravljanja postupkom Općeg suda, prema kojem presude od 4. prosinca 2024., PGTEX Morocco/Komisija (T‑245/22, EU:T:2024:879) i od 4. prosinca 2024., PGTEX Morocco/Komisija (T‑246/22, EU:T:2024:880) potvrđuju da je prerada ulaznih elemenata obuhvaćena pojmom „postupak dovršavanja”. Naime, dovoljno je utvrditi da u tim presudama Opći sud nije odlučio o pitanju može li taj pojam obuhvaćati postupke prerade jedinstvenog ulaznog materijala koji ne uključuju nikakvo sastavljanje. Usto, čak i ako je Opći sud u tim presudama zaključio da je Komisija mogla razmotriti postupak šivanja i pletenja rovinga od staklenih vlakana, o kojem je bila riječ u predmetima u kojima su donesene prethodno navedene presude, kroz prizmu pojma „dovršavanje”, dovoljno je utvrditi da, kao što je to Komisija priznala na raspravi, postupak šivanja i pletenja podrazumijeva sastavljanje više rovinga od staklenih vlakana. Budući da taj postupak podrazumijeva određeni oblik sastavljanja, iz tih presuda ne može se izvesti nikakav zaključak u pogledu pitanja mogu li se postupci prerade jedinstvenog ulaznog materijala koji ne uključuju nikakvo sastavljanje, kao u ovom slučaju, smatrati postupcima dovršavanja koji su obuhvaćeni pojmom „postupak sastavljanja”.
62
Iz prethodno navedenog proizlazi da Komisijina teza prema kojoj se postupci dovršavanja, koji su obuhvaćeni pojmom „postupak sastavljanja”, mogu odnositi na postupke prerade jedinstvenog ulaznog materijala koji ne uključuju nikakvo sastavljanje nije potkrijepljena doslovnim i kontekstualnim tumačenjem članka 13. stavka 2. Osnovne uredbe.
63
Komisijina teza nije potkrijepljena ni analizom svrhe koja se nastoji postići Osnovnom uredbom.
Teleološko tumačenje
64
U skladu sa sudskom praksom, jedini je cilj uredbe o proširenju antidampinške pristojbe osigurati njezinu učinkovitost te onemogućiti njezino izbjegavanje (vidjeti u tom smislu presude od 12. rujna 2019., Komisija/Kolachi Raj Industrial, C‑709/17 P, EU:C:2019:717, t. 96.; od 4. prosinca 2024., PGTEX Morocco/Komisija, T‑245/22, EU:T:2024:879, t. 46. i od 4. prosinca 2024., PGTEX Morocco/Komisija, T‑246/22, EU:T:2024:880, t. 42.).
65
U tom pogledu treba istaknuti da globalizacija međunarodne trgovine poduzetnicima nudi mogućnost premještanja proizvodnje robe u različite zemlje. Stoga je važno za Uniju da bude u mogućnosti raspolagati instrumentima za gospodarsku zaštitu koji su prikladni za učinkovit odgovor na izazove koje postavlja takvo gospodarsko okruženje, tako da osigura učinkovitu zaštitu industrije Unije od dampinškog uvoza proizvoda. Među tim instrumentima, propisi o sprečavanju izbjegavanja mjera igraju važnu ulogu u osiguravanju učinkovitosti antidampinških mjera koje donosi Unija (mišljenje nezavisnog odvjetnika G. Pitruzzelle u predmetu Komisija/Kolachi Raj Industrial, C‑709/17 P, EU:C:2019:303, t. 1.).
66
Međutim, potreba da se osigura učinkovitost antidampinških mjera koje su na snazi ne može opravdati široko tumačenje pojma „postupak dovršavanja” koji je obuhvaćen pojmom „postupak sastavljanja” iz članka 13. stavka 2. točke (b) Osnovne uredbe, prema kojem postupci dovršavanja mogu označavati postupke prerade jedinstvenog ulaznog materijala koji ne uključuju nikakvo sastavljanje.
67
Naime, čak i pod pretpostavkom da će se odredbe o izbjegavanju mjera pokazati nedostatnima za kontrolu određenih postupaka koji mogu imati znatan utjecaj na učinkovitost antidampinških mjera, treba istaknuti da jasan tekst članka 13. stavka 1. četvrtog podstavka točke (d) i članka 13. stavka 2. Osnovne uredbe, koji se odnosi na postupke sastavljanja, koji obuhvaćaju i postupke sastavljanja više dijelova radi oblikovanja određenog predmeta (vidjeti točku 33. ove presude), načelno ne može biti doveden u pitanje teleološkim tumačenjem pojma „postupak dovršavanja” koji proizlazi iz pojma „postupak sastavljanja”, jer bi to imalo za posljedicu proširenje područja primjene tog pojma, što je isključivo na zakonodavcu Unije da odluči (vidjeti po analogiji presudu od 1. listopada 2020., Entoma, C‑526/19, EU:C:2020:769, t. 42.; vidjeti također, u tom smislu i po analogiji, presudu od 3. rujna 2024., Illumina i Grail/Komisija, C‑611/22 P i C‑625/22 P, EU:C:2024:677, t. 216.). Takvo teleološko tumačenje ne može biti contra legem (vidjeti po analogiji presudu od 1. listopada 2020., Entoma, C‑526/19, EU:C:2020:769, t. 43.).
68
U svakom slučaju, treba napomenuti da članak 13. stavak 1. Osnovne uredbe sadržava popis praksi, obrade ili rada koji bi mogli predstavljati izbjegavanje mjera, koji uključuje postupke sastavljanja. Međutim, te različite vrste praksi izbjegavanja mjera navedene su samo kao primjeri, a što je vidljivo iz izraza „među ostalim” (vidjeti u tom smislu presude od 19. travnja 2018., Asia Leader International (Cambodia)/Komisija, T‑462/15, EU:T:2018:196, t. 56. i 57., i od 4. prosinca 2024., PGTEX Morocco/Komisija, T‑246/22, EU:T:2024:880, t. 109.).
69
Usto, treba podsjetiti na to da je definicija „izbjegavanja mjera” u članku 13. stavku 1. Osnovne uredbe formulirana vrlo općenito čime je institucijama Unije ostavljena široka margina prosudbe (presude od 4. rujna 2014., Simon, Evers & Co., C‑21/13, EU:C:2014:2154, t. 48. i od 21. lipnja 2023., Hangzhou Dingsheng Industrial Group i dr./Komisija, T‑748/21, EU:T:2023:346, t. 44.).
70
Stoga, kao što to pravilno tvrdi tužitelj, Komisija može razmotriti, koristeći se svojom širokom marginom prosudbe, u kojoj mjeri prerada u trećoj zemlji jedinstvenog ulaznog materijala koji potječe iz zemlje na koju se odnose antidampinške mjere koje su na snazi, kako bi se stvorio proizvod identičan ili istovrstan onomu koji je predmet navedenih mjera, može predstavljati izbjegavanje mjera, čak i ako takva praksa ne odgovara postupcima dovršavanja koji su obuhvaćeni pojmom „postupak sastavljanja”, pod uvjetom da su ispunjeni ostali uvjeti propisani člankom 13. stavkom 1. trećim podstavkom Osnovne uredbe.
71
Komisija stoga ne može osnovano tvrditi da bi odbijanje njezina tumačenja pojma „postupak dovršavanja” ozbiljno narušilo sposobnost Unije da učinkovito suzbije izbjegavanje mjera.
72
Prema tome, Komisijina teza prema kojoj postupci dovršavanja, koji su obuhvaćeni pojmom „postupak sastavljanja”, mogu označavati postupke prerade jedinstvenog ulaznog materijala koji ne uključuju nikakvo sastavljanje nije potkrijepljena teleološkim tumačenjem članka 13. stavka 2. Osnovne uredbe.
73
Komisijina teza nije potkrijepljena ni analizom povijesti nastanka te odredbe.
Povijesno tumačenje
74
Treba istaknuti da, radi suzbijanja prakse koja se sastoji u tome da se izvoz gotovih proizvoda zamijeni izvozom rastavljenih dijelova koji se zatim sastavljaju na području države članice u „tvornicama za sastavljanje”, Uredba Vijeća (EEZ) br. 1761/87 od 22. lipnja 1987. o izmjeni Uredbe (EEZ) br. 2176/84 o zaštiti od dampinškog ili subvencioniranog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske ekonomske zajednice (SL 1987., L 167, str. 9.), u članak 13. Uredbe Vijeća (EEZ) br. 2176/84 od 23. srpnja 1984. o zaštiti od dampinškog ili subvencioniranog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske ekonomske zajednice (SL 1984., L 201, str. 1.) unosi stavak 10., kojim se, pod određenim uvjetima, za proizvode koji su ušli na tržište Unije nakon što su sastavljeni ili proizvedeni u Uniji predviđa uvođenje konačne antidampinške pristojbe (mišljenje nezavisnog odvjetnika Y. Bota u predmetu Simon, Evers & Co., C‑21/13, EU:C:2014:261, t. 9.).
75
Konkretnije, Uredba br. 1761/87 predviđala je mogućnost uvođenja konačne antidampinške pristojbe za proizvode uvezene u Uniju nakon što ih je sastavilo ili proizvelo poduzeće koje je povezano ili udruženo s jednim od proizvođača čiji je izvoz istovrsnih proizvoda bio podvrgnut konačnoj antidampinškoj pristojbi, pod uvjetom da, među ostalim, „vrijednost dijelova ili materijala upotrijebljenih u postupcima sastavljanja ili proizvodnje […] prelazi za najmanje 50 % vrijednost svih ostalih dijelova ili svih drugih upotrijebljenih materijala”.
76
Zatim se o pitanju izbjegavanja antidampinških mjera raspravljalo u okviru pregovora koji su prethodili Općem sporazumu o carinama i trgovini iz 1994. (SL 1994., L 336, str. 11.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 11., svezak 74., str. 112) (u daljnjem tekstu: GATT iz 1994.) i Sporazumu o provedbi članka VI. GATT‑a iz 1994. (SL 1994., L 336, str. 103.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 11., svezak 74., str. 103.) koji se nalazi u prilogu Sporazumu o osnivanju Svjetske trgovinske organizacije (WTO), odobrenom Odlukom Vijeća 94/800/EZ od 22. prosinca 1994. o sklapanju u ime Europske zajednice, s obzirom na pitanja iz njezine nadležnosti, sporazuma postignutih u Urugvajskom krugu multilateralnih pregovora (1986. – 1994.) (SL 1994., L 336, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 11., svezak 74., str. 3.). Konkretno, nacrt završnog akta Odbora za trgovinske pregovore o GATT‑u od 20. prosinca 1991. o rezultatima multilateralnih trgovinskih pregovora Urugvajskog kruga (MTN.TNC/W/FA) (u daljnjem tekstu: nacrt Dunkel) sadržavao je odredbu kojom se državama dopušta da u područje primjene postojeće antidampinške mjere na uvezeni proizvod uključe dijelove ili sastavne dijelove namijenjene sastavljanju ili završnoj obradi u zemlji uvoznici, pod uvjetom da je ispunjeno nekoliko uvjeta. Međutim, s obzirom na to da se na razini WTO‑a nije mogao postići nikakav dogovor o izbjegavanju mjera, GATT iz 1994. naposljetku ne sadržava nijednu odredbu o tom pitanju (vidjeti u tom smislu mišljenje nezavisnog odvjetnika Y. Bota u predmetu Simon, Evers & Co., C‑21/13, EU:C:2014:261, t. 10.), i mišljenje nezavisnog odvjetnika G. Pitruzzelle u predmetu Komisija/Kolachi Raj Industrial, C‑709/17 P, EU:C:2019:303, t. 37.).
77
U tim je okolnostima, Uredbom Vijeća (EZ) br. 3283/94 od 22. prosinca 1994. o zaštiti od dampinškog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske zajednice (SL 1994., L 349, str. 1.), Unija odlučila jednostrano usvojiti nove mjere koje se razlikuju od prethodnih po tome što se, s jedne strane, proširuju i na druge oblike izbjegavanja, osim izbjegavanja koji čine postupci sastavljanja, i po tome što, s druge strane, kada se radi o postupcima sastavljanja, obuhvaćaju kako one koje su izvršene u trećim zemljama tako i one koje su izvršene u državi članici (vidjeti u tom smislu mišljenje nezavisnog odvjetnika Y. Bota u predmetu Simon, Evers & Co., C‑21/13, EU:C:2014:261, t. 11).
78
Članak 13. stavak 1. Uredbe br. 3283/94 sadržavao je opću definiciju izbjegavanja mjera, a članak 13. stavak 2. navedene uredbe posebno se odnosio na postupke sastavljanja. Potonji stavak utvrđivao je da se „[p]ostupkom sastavljanja u Zajednici ili u trećoj zemlji [pridonosi] izbjegavanju mjera koje su na snazi ako: […] ii. dijelovi predstavljaju 60 % ili više od ukupne vrijednosti dijelova sastavljenog proizvoda, osim ako je dodana vrijednost dijelova uključenih tijekom sastavljanja ili dovršavanja bila veća od 25 % troškova proizvodnje” [neslužbeni prijevod].
79
Sadržaj članka 13. Uredbe br. 3283/94 potom je preuzet, bez bitnih izmjena, u naknadno donesenim uredbama, uključujući u Osnovnoj uredbi.
80
Međutim, treba istaknuti da, suprotno onomu što tvrdi Komisija, iz povijesti nastanka članka 13. Osnovne uredbe ne proizlazi da postupci dovršavanja, koji su trenutačno navedeni u članku 13. stavku 2. točki (b) Osnovne uredbe i koji su obuhvaćeni pojmom „postupak sastavljanja”, mogu označavati postupke prerade jedinstvenog ulaznog materijala u gotov proizvod koji ne uključuju nikakvo sastavljanje.
81
Dakako, iako je prvotna odredba o izbjegavanju mjera uvedena radi suzbijanja prakse koja se sastoji u tome da se izvoz gotovih proizvoda zamijeni izvozom rastavljenih dijelova koji se zatim sastavljaju na području države članice u „tvornicama za sastavljanje”, točno je da su, kao što to proizlazi iz točke 75. ove presude, pojmovi „sastavljanje ili proizvodnja” i „dijelovi ili materijali” bili upotrijebljeni u članku 13. Uredbe br. 2176/84, kako je izmijenjena Uredbom br. 1761/87. Kao što to tvrdi Komisija, čini se da ti izrazi imaju širi doseg od izraza „postupak sastavljanja” i „dijelovi” koji su sada navedeni u članku 13. Osnovne uredbe.
82
Međutim, treba utvrditi da se, kao što je to navodi tužitelj, izvorni tekst odredbe o izbjegavanju mjera promijenio u trenutku donošenja Uredbe br. 3283/94. Naime, u članku 13. stavku 2. Uredbe br. 3283/94, koji predviđa uvjete na temelju kojih se može utvrditi da se postupkom sastavljanja izvršenim u Uniji ili u trećoj zemlji izbjegavaju antidampinške mjere koje su na snazi, zakonodavac je odustao od upotrebe izraza „proizvodnja” i „materijali”. Tako se, osim uvjeta koji se odnosi na gornju granicu od 25 %, ograničio na označavanje oblika izbjegavanja mjera iz te odredbe kao postupaka sastavljanja koje se izvodi iz „dijelova”.
83
Kad je konkretnije riječ o uvjetu koji se odnosi na gornju granicu od 25 %, uvedenog Uredbom br. 3283/94, u kojem se spominje izraz „postupak sastavljanja ili dovršavanja”, treba utvrditi da se, kao što to proizlazi iz zakonodavnog prijedloga Komisije COM(94) 414 final na osnovi kojeg je donesena Uredba br. 3283/94, „[o]dredbe koje se odnose na sastavljanje u zemlji uvoznici ili u trećoj zemlji u najvećoj mogućoj mjeri temelje na odredbi koja se odnosi na zemlju uvoznicu koja se nalazi u ‚nacrtu Dunkel’” (vidjeti točku 76. ove presude).
84
U skladu s člankom 12. nacrta Dunkel, „[t]ijela su [mogla] uključiti u područje primjene postojeće konačne antidampinške pristojbe koja se [primjenjivala] na uvezeni proizvod dijelove ili sastavne dijelove namijenjene sastavljanju ili završnoj obradi u zemlji uvoznici” ako su ispunjeni određeni uvjeti. Konkretno, u skladu s jednim od tih uvjeta navedenih u članku 12.1. točki (v) nacrta Dunkel, „dijelovi i sastavni dijelovi ni u kojem slučaju nisu obuhvaćeni područjem primjene konačnih mjera ako je dodana vrijednost nakon postupka sastavljanja ili završne obrade [bila] veća od 25[%] troška proizvodnje istovrsnog sastavljenog ili gotovog proizvoda na području zemlje uvoznice”.
85
Uvođenje uvjeta koji se odnosi na gornju granicu od 25 % u članak 13. stavak 2. Uredbe br. 3283/94, koji je sadržavao izraz „postupak sastavljanja ili dovršavanja”, može se smatrati nadahnutim izrazima „sastavljanje ili završna obrada” iz članka 12.1. točke (v) nacrta Dunkel.
86
Međutim, treba utvrditi da se izrazi „sastavljanje ili završna obrada” sustavno upotrebljavaju zajedno u članku 12. nacrta Dunkel. Stoga su ti izrazi općenito označavali oblik izbjegavanja mjera koji se nacrtom Dunkel nastojao suzbiti.
87
Suprotno tomu, članak 13. stavak 2. Uredbe br. 3283/94 nije se odnosio na postupke sastavljanja ili dovršavanja, nego isključivo na postupke sastavljanja. Samo je uvjet koji se odnosi na gornju granicu od 25 % spominjao izraze „postupak sastavljanja ili dovršavanja”.
88
Slično tome, treba napomenuti da se člankom 12.1. nacrta Dunkel predviđala mogućnost proširenja antidampinških pristojbi koje su na snazi „na dijelove ili sastavne dijelove” proizvoda koji su bili predmet sastavljanja ili završne obrade od tih dijelova ili sastavnih dijelova u zemlji uvoznici. Međutim, samo je izraz „dijelovi” bio naveden u članku 13. stavku 2. Uredbe br. 3283/94.
89
Stoga ništa ne upućuje na to da je zakonodavac Unije, time što se oslonio na nacrt Dunkel i time što je u Osnovnu uredbu uveo uvjet koji se odnosi na gornju granicu od 25 %, namjeravao pojmu „postupak dovršavanja” dati doseg koji je različit i širi od dosega pojma „sastavljanje”.
90
Osim toga, ostali Komisijini argumenti koji se odnose na povijesno tumačenje članka 13. stavka 2. Osnovne uredbe ne mogu se prihvatiti.
91
S jedne strane, Komisija se ne može pozivati na činjenicu da je Uredbom br. 3283/94 proširen doseg odredbe o sprečavanju izbjegavanja mjera kako bi utvrdila da pojam „sastavljanje” također ima širok doseg. Naime, točno je da je tom uredbom zakonodavac odlučio proširiti doseg odredbe o sprečavanju izbjegavanja mjera kako bi se njome obuhvatili i drugi oblici izbjegavanja mjera osim postupaka sastavljanja te, kad je riječ konkretno o postupcima sastavljanja, kako bi obuhvatila i postupke provedene u trećim zemljama i postupke provedene u državi članici. Međutim, kao što to tvrdi tužitelj, to ne znači da je i definicija postupaka sastavljanja proširena. Naprotiv, u trenutku donošenja Uredbe br. 3283/94, doseg tog pojma bio je ograničen na „sastavljanje dijelova”, kao što to proizlazi iz točke 82. ove presude.
92
S druge strane, Komisija se ne može pozivati na činjenicu da je od samog početka odredba o sprečavanju izbjegavanja mjera predviđala kvantitativni prag kao uvjet za utvrđivanje da se postupkom sastavljanja izbjegavaju antidampinške mjere koje su na snazi i da taj prag predstavlja ključan element te odredbe.
93
Točno je da je odredba o sprečavanju izbjegavanja mjera oduvijek predviđala kvantitativni prag koji se odnosi na udio dijelova koji potječu iz zemlje na koju se primjenjuju antidampinške mjere (vidjeti točku 75. ove presude), a članak 13. stavak 2. Osnovne uredbe još uvijek sadržava uvjete koji se odnose na prag od 60 % i na gornju granicu od 25 %.
94
Međutim, treba razlikovati, s jedne strane, fazu kojom se određeni postupak kvalificira kao postupak sastavljanja ili dovršavanja i, s druge strane, kasniju fazu kojom se nastoji provjeriti da li se tim postupkom sastavljanja izbjegavaju antidampinške mjere koje su na snazi. Suprotno onomu što navodi Komisija, ne može se utvrditi da poštovanje uvjeta koji se odnose na prag od 60 % i na gornju granicu od 25 % određuje kvalifikaciju određenog postupka kao postupka sastavljanja ili dovršavanja.
95
Prema tome, iz povijesti nastanka članka 13. stavka 2. Osnovne uredbe ne proizlazi da je zakonodavac Unije namjeravao dati širok doseg pojmu „postupak dovršavanja” ili pojmu „postupak sastavljanja” na način da obuhvaćaju postupke prerade jedinstvenog ulaznog materijala koji ne uključuju nikakvo sastavljanje. Komisijina teza stoga nije potkrijepljena povijesnim tumačenjem članka 13. stavka 2. Osnovne uredbe.
Zaključak
96
S obzirom na sve prethodno navedeno, a da pritom nije potrebno odlučiti o relevantnosti carinskog prava na koje se poziva tužitelj kao kontekstualnog elementa za potrebe tumačenja pojma „postupak dovršavanja”, treba zaključiti da Komisijina teza prema kojoj „postupci dovršavanja” koji su obuhvaćeni pojmom „postupak sastavljanja” mogu označavati postupke prerade jedinstvenog ulaznog materijala u gotov proizvod koji ne uključuju nikakvo sastavljanje nije potkrijepljena doslovnim, kontekstualnim, teleološkim i povijesnim tumačenjem članka 13. stavka 2. Osnovne uredbe.
97
Stoga je Komisija u pobijanoj uredbi pogrešno smatrala da prerada ploča od nehrđajućeg čelika u toplovaljanje proizvode od nehrđajućeg čelika, koja odgovara preradi jedinstvenog ulaznog materijala u gotov proizvod koja ne uključuje nikakvo sastavljanje (vidjeti točku 33. ove presude) predstavlja postupak dovršavanja koji je obuhvaćen pojmom „postupak sastavljanja” iz članka 13. stavka 2. Osnovne uredbe.
98
Slijedom toga, Komisija je pogrešno smatrala da je ispunjen drugi uvjet koji se zahtijeva za utvrđivanje izbjegavanja antidampinških mjera koje su na snazi, naveden u točki 17. ove presude.
99
Stoga treba prihvatiti prvi tužbeni razlog i, slijedom toga, tužbu u cijelosti a da pritom nije potrebno razmotriti drugi tužbeni razlog.
100
Prema tome, treba poništiti pobijanu uredbu u dijelu u kojemu se odnosi na tužitelja.
Troškovi
101
U skladu s člankom 134. stavkom 1. Poslovnika Općeg suda, stranka koja ne uspije u postupku dužna je, na zahtjev protivne stranke, snositi troškove.
102
Budući da Komisija nije uspjela u postupku, treba joj naložiti da, osim vlastitih troškova, snosi troškove tužitelja, u skladu s njegovim zahtjevom.
103
Na temelju članka 138. stavka 3. Poslovnika, intervenijent će snositi vlastite troškove.
Slijedom navedenog,
OPĆI SUD (osmo vijeće, koje zasjeda u sastavu od pet sudaca)
proglašava i presuđuje:
1.
Poništava se Provedbena uredba Komisije (EU) 2023/825 od 17. travnja 2023. o proširenju antidampinške pristojbe uvedene Provedbenom uredbom (EU) 2020/1408 za uvoz određenih toplovaljanih limova i koluta od nehrđajućeg čelika podrijetlom iz Indonezije na uvoz određenih toplovaljanih limova i koluta od nehrđajućeg čelika poslanih iz Turske, bez obzira na to imaju li deklarirano podrijetlo iz Turske, u dijelu u kojem se odnosi na društvo Çolakoğlu Metalurji AŞ.
2.
Europskoj komisiji nalaže se snošenje vlastitih troškova i troškova društva Çolakoğlu Metalurji.
3.
Udruženju Eurofer, Association Européenne de l’Acier, AISBL, nalaže se snošenje vlastitih troškova.
De Baere
Petrlík
Kecsmár
Kingston
Cassagnabère
Objavljeno na javnoj raspravi u Luxembourgu 4. ožujka 2026.
Potpisi
(
*1
)	Jezik postupka: engleski