62007CJ0241
HOTĂRÂREA CURȚII (Camera a doua)
4 iunie 2009 (
*1
)
„FEOGA — Regulamentul (CE) nr. 1257/1999 — Sprijin comunitar pentru dezvoltarea rurală — Sprijin pentru metode de producție agroecologice”
În cauza C-241/07,
având ca obiect o cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată în temeiul articolului 234 CE de Riigikohus (Estonia), prin decizia din 14 mai 2007, primită de Curte la, în procedura
JK Otsa Talu OÜ
împotriva
Põllumajanduse Registrite ja Informatsiooni Amet (PRIA),
CURTEA (Camera a doua),
compusă din domnul C. W. A. Timmermans, președinte de cameră, domnii K. Schiemann, J. Makarczyk (raportor), L. Bay Larsen și doamna C. Toader, judecători,
avocat general: domnul J. Mazák,
grefier: doamna C. Strömholm, administrator,
având în vedere procedura scrisă și în urma ședinței din 10 aprilie 2008,
luând în considerare observațiile prezentate:
—
pentru JK Otsa Talu OÜ, de K. Sild, advokaat;
—
pentru guvernul eston, de domnul L. Uibo, în calitate de agent;
—
pentru guvernul elen, de doamna S. Charitaki și de domnul V. Kontolaimos, în calitate de agenți;
—
pentru guvernul polonez, de domnul T. Nowakowski, în calitate de agent;
—
pentru Comisia Comunităților Europene, de doamna E. Randvere, de domnul J. Schieferer și de doamna Z. Malůšková, în calitate de agenți,
după ascultarea concluziilor avocatului general în ședința din 23 octombrie 2008,
pronunță prezenta
Hotărâre
1
Cererea de pronunțare a unei hotărâri preliminare privește interpretarea Regulamentului (CE) nr. 1257/1999 al Consiliului din 17 mai 1999 privind sprijinul pentru dezvoltare rurală acordat din Fondul european de orientare și garantare agricolă (FEOGA) și de modificare și abrogare a unor regulamente (JO L 160, p. 80, Ediție specială, 03/vol. 28, p. 134), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 2223/2004 al Consiliului din (JO L 379, p. 1, Ediție specială, 03/vol. 61, p. 126, denumit în continuare „Regulamentul nr. 1257/1999”).
2
Această cerere a fost formulată în cadrul unui litigiu între JK Otsa Talu OÜ (denumită în continuare „Otsa Talu”), succesoare a Agrofarm AS (denumită în continuare „Agrofarm”), pe de o parte, și Põllumajanduse Registrite ja Informatsiooni Amet (PRIA) (Oficiul de Informare și al Registrelor Agricole, denumit în continuare „PRIA”), pe de altă parte, în legătură cu refuzul acordării sprijinului pentru o producție favorabilă mediului în cadrul Fondului european de orientare și garantare agricolă (FEOGA).
Cadrul juridic
Reglementarea comunitară
3
Regulamentul nr. 1257/1999 instituie cadrul sprijinului comunitar acordat pentru dezvoltarea rurală durabilă.
4
Potrivit considerentului (29) al Regulamentului nr. 1257/1999, va fi acordată o importanță deosebită instrumentelor agroecologice de susținere a dezvoltării durabile a zonelor rurale și pentru a răspunde cererii tot mai mari a societății în domeniul serviciilor ecologice.
5
Potrivit considerentului (31) al acestui regulament, este important ca regimul de ajutoare agroecologice să continue să încurajeze agricultorii în sprijinirea întregii societăți prin introducerea sau continuarea utilizării practicilor agricole compatibile cu nevoia tot mai mare de a proteja și îmbunătăți mediul, resursele naturale și de a întreține peisajul și spațiul natural.
6
Articolul 22 din regulamentul menționat are următorul cuprins:
„Se acordă un ajutor pentru metodele de producție agricolă concepute pentru a proteja mediul, a conserva spațiul natural (agromediu) sau a ameliora bunăstarea animală, cu scopul de a contribui la realizarea obiectivelor comunitare în materie de agricultură, mediu și bunăstarea animalelor de fermă.
Acest ajutor are scopul de a încuraja:
(a)
forme de exploatare a terenurilor agricole, compatibile cu protecția și ameliorarea mediului, a peisajului și a caracteristicilor sale, a resurselor naturale, a solului și a diversității genetice;
(b)
o extindere a modurilor de exploatare agricolă favorabilă mediului și gestionarea sistemelor de pășunat cu intensitate redusă;
(c)
conservarea spațiilor cultivate cu o mare valoare naturală amenințate;
(d)
întreținerea peisajului și a caracteristicilor tradiționale ale terenurilor agricole;
(e)
luarea în considerare a planificării ecologice în practica agricolă;
(f)
ameliorarea bunăstării animale.”
7
Articolul 23 din Regulamentul nr. 1257/1999 are următorul cuprins:
„(1)   Se acordă un ajutor agricultorilor care își asumă angajamente privind agroecologia sau bunăstarea animală pe o durată minimă de cinci ani. Dacă este cazul, se poate stabili o durată mai lungă pentru anumite tipuri de angajamente, ținând seama de efectele lor asupra mediului sau bunăstării animale.
(2)   Angajamentele privind agromediul sau bunăstarea animală trebuie să treacă dincolo de simpla aplicare a bunelor practici agricole obișnuite, inclusiv a bunelor practici în materie de creștere a animalelor.
Ele trebuie să ofere servicii pe care alte măsuri de asistență, precum măsurile de susținere a pieței sau indemnizațiile compensatorii, nu le pot furniza.”
8
Potrivit articolului 24 alineatul (1) din acest regulament:
„Ajutorul plătit în temeiul angajamentelor semnate privind agromediul sau bunăstarea animală este alocat anual și se calculează în funcție de:
(a)
pierderea de venituri suferită;
(b)
costurile suplimentare care rezultă din angajamente și
(c)
necesitatea de a furniza un stimulent financiar.
Costurile legate de investiții nu sunt luate în considerare pentru calcularea nivelului ajutorului anual. Costul investițiilor neproductive necesare pentru respectarea angajamentelor poate fi luat în considerare pentru calcularea nivelului ajutorului anual.
[…]”
9
Articolul 37 alineatele (1) și (4) din regulamentul menționat prevede:
„(1)   Sprijinul pentru dezvoltarea rurală se acordă doar pentru măsuri conforme cu dreptul comunitar.
[…]
(4)   Statele membre pot stabili alte condiții suplimentare sau mai restrictive pentru acordarea ajutoarelor comunitare pentru dezvoltarea zonelor rurale, dacă respectivele condiții sunt în conformitate cu obiectivele și cerințele stabilite în prezentul regulament.”
10
Potrivit articolului 39 din același regulament:
„(1)   Statele membre iau toate măsurile necesare pentru a asigura compatibilitatea și coerența măsurilor de acordare a sprijinului pentru dezvoltare rurală în conformitate cu dispozițiile prezentului capitol.
(2)   Planurile de dezvoltare rurală depuse de statele membre includ o evaluare a compatibilității și a coerenței măsurilor de acordare a sprijinului și o specificare a măsurilor luate pentru a asigura compatibilitatea și consecvența.
(3)   Măsurile de acordare a sprijinului sunt, dacă este cazul, revizuite ulterior pentru a le asigura compatibilitatea și coerența.”
11
Articolul 41 din Regulamentul nr. 1257/1999 prevede:
„(1)   Planurile de dezvoltare rurală sunt întocmite la nivelul geografic considerat a fi cel mai potrivit. Aceste planuri sunt elaborate de autoritățile competente desemnate de statul membru și prezentate de acesta Comisiei, după consultarea autorităților și a organizațiilor competente la un nivel teritorial corespunzător.
(2)   Măsurile de acordare a sprijinului pentru dezvoltare rurală care urmează să fie aplicate într-o zonă sunt incluse, pe cât posibil, într-un singur plan. Dacă este necesară stabilirea mai multor planuri, se indică relația dintre măsurile susținute în respectivele planuri și se asigură compatibilitatea și coerența acestora.”
Reglementarea națională
12
Legea de aplicare a politicii agricole comune a Uniunii Europene (Euroopa Liidu ühise põllumajanduspoliitika rakendamise seadus), adoptată la 24 martie 2004 și intrată în vigoare la (RT I 2004, 24, 163), reglementează problemele privind procedura de acordare a ajutoarelor pentru dezvoltarea rurală care sunt asociate politicii agricole comune.
13
Potrivit articolului 42 din această lege:
„(1)   Ajutoarele pentru dezvoltarea rurală care sunt asociate politicii agricole comune […] sunt acordate în conformitate cu dispozițiile «planului de dezvoltare rurală a Estoniei pentru perioada 2004-2006» («Eesti maaelu arengukava 2004-2006») […] (denumit în continuare «planul de dezvoltare»). Autoritățile prevăzute de aceste programe organizează acordarea ajutoarelor și verifică legalitatea cererilor depuse în vederea obținerii sprijinului.
(2)   Ministrul agriculturii decide cu privire la tipul de sprijin pentru dezvoltarea rurală care este acordat în cursul unui exercițiu determinat și cu privire la tipul de activități care este susținut în cursul acestui exercițiu, precum și cu privire la afectarea mijloacelor prevăzute pentru susținerea dezvoltării rurale.
(3)   Dreptul de a solicita și de a obține sprijinul pentru dezvoltarea rurală nu ia naștere dacă acordarea acestui sprijin sau susținerea acestei activități nu este prevăzută pentru exercițiul în cauză în conformitate cu alineatul (2) al prezentului articol.”
14
Articolul 43 din legea menționată, referitor la obținerea sprijinului pentru dezvoltarea rurală, are următorul cuprins:
„(1)   Are dreptul de a solicita sprijinul pentru dezvoltarea rurală persoana care întrunește condițiile prevăzute de prezenta lege și de programul menționat la articolul 42 alineatul 1 din prezenta lege.
(2)   Ministrul agriculturii poate stabili modalitățile de obținere de către solicitant și pentru activitatea preconizată a sprijinului pentru dezvoltarea rurală, precum și lista zonelor în care este acordat sprijinul pentru dezvoltarea rurală. Aceste modalități pot fi adoptate în mod separat pentru fiecare tip de ajutor.”
15
Potrivit articolului 44 alineatul (2) din aceeași lege, intitulat „Cererea de sprijin pentru dezvoltarea rurală și procedura solicitării”:
„Ministrul agriculturii stabilește modalitățile privind cererea de sprijin pentru dezvoltarea rurală și procedura solicitării, forma solicitării, motivele de reducere a sprijinului și cotele pentru fiecare tip de sprijin, precum și motivele de respingere a unei cereri. Modalitățile de solicitare a sprijinului și ale procedurii solicitării pot fi stabilite în mod separat pentru fiecare tip de ajutor.”
16
Modalitățile privind obținerea sprijinului pentru dezvoltarea rurală sunt reglementate de Regulamentul nr. 51 al ministrului agriculturii din 20 aprilie 2004 (RT I 2004, 51, 879), intrat în vigoare la .
17
Articolul 3 alineatul 1 din acest regulament, intitulat „Condițiile pentru obținerea sprijinului”, are următorul cuprins:
„Sprijinul […] poate fi solicitat de o persoană fizică, o persoană juridică, o societate sau o altă asociere de persoane care nu are calitatea de persoană juridică, care desfășoară o activitate agricolă în zonele prevăzute la punctul 9.2 al capitolului 9 din planul de dezvoltare și care întrunește condițiile prevăzute la punctul 9.2 al capitolului 9 din planul de dezvoltare și care:
1)
utilizează terenuri cu o suprafață de cel puțin 1 hectar, înscrise în registrul ajutoarelor agricole și al parcelelor agricole, aceste terenuri făcând obiectul unei culturi agricole, al unei retrageri complete din circuitul agricol, al unei utilizări pentru producția de furaj și pentru pășunat […] sau care, temporar, nu fac obiectul unei exploatări agricole;
2)
întrunește condițiile de mediu generale în domeniul agricol, prevăzute în tabelul 39 din capitolul 9 din planul de dezvoltare, în cadrul întregii întreprinderi;
3)
își asumă angajamentul de a întruni toate condițiile prevăzute la punctele 1 și 2 și condițiile de obținere a plății pentru agromediu pe o perioadă de cinci ani de la data limită prevăzută pentru cererea de sprijin.”
18
La 21 aprilie 2005, regulamentul menționat a fost modificat prin Regulamentul nr. 43 al ministrului agriculturii, în vigoare de la (denumit în continuare „Regulamentul nr. 51 modificat”).
19
Potrivit articolului 82 alineatul 7 din Regulamentul nr. 51 modificat:
„În 2005, poate introduce o cerere pentru o activitate de producție favorabilă mediului solicitantul care, în 2004, a beneficiat de o decizie de acordare a sprijinului pentru o activitate de producție favorabilă mediului și care și-a asumat angajamentul prevăzut la articolul 3 alineatul 1 punctul 3.”
20
Capitolul 9.2 punctul 1) din planul de dezvoltare a prevăzut susținerea producției favorabile mediului.
21
Potrivit punctului 12.6.2 din planul de dezvoltare, intitulat „Sprijinul pentru agromediu”:
„Cererile introduse sunt examinate, iar decizia este luată în funcție de criteriile de acordare a sprijinului și de mijloacele financiare afectate măsurii în discuție pentru anul respectiv. Dacă este cazul, cererile fac obiectul unei clasificări în funcție de valoarea acestora.
În cazul în care nu există suficiente mijloace bugetare pentru a răspunde cererilor care întrunesc condițiile, ministrul agriculturii poate adopta o procedură de reducere a plății pentru agromediu, în temeiul căreia se recurge la reducerea proporțională a sprijinului în privința tuturor solicitanților care întrunesc condițiile unei plăți pentru agromediu, la reducerea cuantumului sprijinului în funcție de suprafața terenului agricol vizată în cuprinsul cererii sau la reducerea ajutorului în funcție de activitățile ce urmează a fi susținute ori în temeiul altui criteriu.”
Acțiunea principală și întrebările preliminare
22
La 26 mai 2005, Agrofarm a depus la PRIA o cerere de plăți pe suprafață și de susținere a unei producții favorabile mediului. Întrucât efectuase deja în 2004 pregătirile speciale necesare, Agrofarm era dispusă să își asume angajamentul de a pune în aplicare acest tip de producție, în vederea obținerii unui sprijin pentru dezvoltarea rurală.
23
Prin Decizia nr. 1-3134/74 din 19 decembrie 1975, directorul general al PRIA a respins cererea formulată de Agrofarm pentru motivul că sprijinul respectiv nu putea fi acordat pentru parcele agricole care nu fac obiectul unui angajament valid în vederea unei producții favorabile mediului.
24
La 1 februarie 2006, Agrofarm a formulat o acțiune la Tartu halduskohus (Tribunalul Administrativ din Tartu), în fața căruia a susținut în special că, prin adoptarea Regulamentului nr. 51 modificat, ministrul agriculturii a încălcat principiile proporționalității și egalității de tratament. Prin hotărârea din, Tartu halduskohus a respins această acțiune considerând, în principal, că Regulamentul nr. 51 modificat nu a putut să aducă atingere drepturilor reclamantei.
25
În calitate de succesor în drepturi al Agrofarm, Otsa Talu a formulat apel împotriva hotărârii menționate la Tartu ringkonnakohus (Curtea de Apel din Tartu). Amintind că Regulamentul nr. 1257/1999 se opunea introducerii unor reguli inegale față de solicitanții de ajutor pentru agromediu, Otsa Talu a arătat că, din cauza adoptării tardive a Regulamentului nr. 51 modificat, intervenită cu o lună înainte de data limită de introducere a cererilor de ajutoare aferente anului 2005, au fost încălcate principiile încrederii legitime și statului de drept. Tartu ringkonnakohus a respins acțiunea prin hotărârea din 7 septembrie 2006, constatând, în esență, că Regulamentul nr. 51 modificat nu era contrar dreptului comunitar.
26
Prin urmare, Otsa Talu a introdus recurs la instanța de trimitere. Recurenta a susținut că Regulamentul nr. 51 modificat este incompatibil cu dreptul comunitar, în special cu articolul 24 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1257/1999, potrivit căruia ajutoarele plătite în schimbul angajamentelor asumate privind agromediul sunt alocate anual. Pe de altă parte, în opinia Otsa Talu, Regulamentul nr. 51 modificat este contrar și față de punctul 12.6.2 din planul de dezvoltare, care prevede că, în caz de lipsă a mijloacelor bugetare, cuantumul total al ajutoarelor pentru agromediu ce urmează a fi plătit tuturor solicitanților care întrunesc condițiile aplicabile trebuie redus proporțional.
27
La rândul său, PRIA a susținut în fața instanței de trimitere că, întrucât era vorba despre interpretarea naturii sprijinului pentru dezvoltarea rurală în discuție, acest sprijin nu constituie un ajutor social care trebuie repartizat pe o bază generală, ci un ajutor ale cărui condiții de obținere rezultă din necesitățile și din prioritățile politicii agricole a statului.
28
În opinia instanței de trimitere, problema care se ridică în acțiunea principală este dacă este legală modificarea condițiilor de acordare a ajutoarelor agroecologice, în cursul perioadei de susținere, în sensul restrângerii categoriilor de solicitanți eligibili. Instanța respectivă observă că reglementarea comunitară aplicabilă nu conține dispoziții detaliate referitoare la acordarea ajutoarelor menționate.
29
Instanța de trimitere consideră că este conformă obiectivului sprijinirii dezvoltării rurale, astfel cum este prevăzut de Regulamentul nr. 1257/1999, sprijinirea în fiecare an a noilor solicitanți care sunt dispuși să își asume un angajament de producție favorabilă mediului. Această abordare ar fi conformă cu principiul egalității de tratament și cu obiectivul de a asigura o protecție mai bună a mediului. În plus, instanța de trimitere susține că termenul „anual”, prevăzut la articolul 24 din acest regulament, trebuie interpretat în sensul că este posibilă aderarea în fiecare an la regimul de sprijin pentru dezvoltarea rurală.
30
Prin urmare, instanța de trimitere își exprimă îndoiala că cerința potrivit căreia solicitantul trebuie să fi făcut deja obiectul unei decizii de acordare a sprijinului pentru dezvoltarea rurală în cursul exercițiului precedent pentru a putea solicita un asemenea sprijin pentru exercițiul următor este conformă cu Regulamentul nr. 1257/1999.
31
În plus, aceasta arată că, în temeiul planului de dezvoltare, în ipoteza lipsei mijloacelor bugetare, a fost prevăzută adoptarea unei proceduri de reducere proporțională pentru toți solicitanții care întrunesc condițiile de acordare a sprijinului pentru dezvoltarea rurală.
32
În opinia instanței de trimitere, faptul de a reduce categoria beneficiarilor nu constituie o soluție proporțională în vederea rezolvării dificultăților rezultate din insuficiența resurselor bugetare, ci, dimpotrivă, ar fi fost necesară reducerea proporțională a sprijinului pentru dezvoltarea rurală acordat tuturor solicitanților care întruneau inițial condițiile pentru a beneficia de acesta, după cum se prevăzuse în planul de dezvoltare.
33
În aceste condiții, Riigikohus a hotărât să suspende judecarea cauzei și să adreseze Curții următoarele întrebări preliminare:
„1)
Este compatibil cu obiectivul sprijinului pentru agromediu prevăzut la articolele 22-24 din Regulamentul […] nr. 1257/1999 […]:
a)
faptul că pot continua să primească acest sprijin numai solicitanții care, în cadrul acestui program, au beneficiat deja în cursul exercițiului precedent de o decizie de acordare a unui sprijin pentru agromediu și care și-au asumat un angajament privind agromediul
sau
b)
faptul că în cursul fiecărui exercițiu li se acordă un sprijin și noilor solicitanți care își asumă un angajament privind metode de producție favorabile mediului și care, în consecință, își organizează producția conform condițiilor impuse?
2)
Dacă răspunsul la prima întrebare este în sensul alternativei care figurează la litera b), în cazul în care se constată că, în cadrul programului, nu mai există resurse bugetare suficiente pentru a acorda un prim sprijin, articolul 24 alineatul (1) coroborat cu articolul 37 alineatul (4) și cu articolul 39 din Regulamentul […] nr. 1257/1999 permite unui stat membru:
a)
să modifice reglementările și condițiile inițiale referitoare la solicitarea și acordarea sprijinului pentru agromediu și să prevadă că pot solicita sprijin numai solicitanții care au beneficiat în cursul exercițiului precedent de o decizie de acordare a unui sprijin pentru agromediu și care, drept urmare, sunt obligați să respecte angajamentul asumat în vederea unei producții favorabile mediului
sau
b)
să reducă în mod proporțional sprijinul acordat tuturor solicitanților care întrunesc condițiile cerute pentru a beneficia de sprijin pentru agromediu?”
Cu privire la întrebările preliminare
34
Prin intermediul celor două întrebări, care trebuie analizate împreună, instanța de trimitere solicită, în esență, să se stabilească dacă dispozițiile articolului 24 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1257/1999 coroborate cu articolul 37 alineatul (4) și cu articolul 39 din acest regulament se opun ca un stat membru să modifice, din cauza insuficienței mijloacelor bugetare, condițiile de acordare a sprijinului pentru dezvoltarea rurală prin restrângerea categoriei solicitanților eligibili numai la agricultorii vizați deja de o decizie de acordare a unui asemenea sprijin în cursul exercițiului bugetar precedent.
35
În această privință, trebuie amintit că, în privința obiectivelor Regulamentului nr. 1257/1999 referitoare la măsurile privind agromediul, din considerentele (29) și (31) ale regulamentului menționat rezultă că instrumentele agroecologice contribuie la dezvoltarea durabilă a zonelor rurale și că regimul de ajutoare agroecologice urmărește să încurajeze agricultorii în sprijinirea întregii societăți prin introducerea sau continuarea utilizării practicilor agricole compatibile cu nevoia tot mai mare de a proteja mediul.
36
Condițiile generale de atribuire a sprijinului acordat metodelor de producție agricolă concepute în special pentru conservarea spațiului natural sunt definite la articolele 22-24 din Regulamentul nr. 1257/1999, din care rezultă că măsurile privind agromediul se caracterizează prin angajamentul asumat pe cinci ani de agricultorii vizați de a practica o agricultură care respectă mediul. În schimbul angajamentelor privind agromediul, ajutorul este alocat anual de state în funcție de pierderea de venituri suferită sau de costurile suplimentare rezultate.
37
În vederea garantării transparenței măsurilor avute în vedere, statele membre întocmesc, în conformitate cu articolul 41 din Regulamentul nr. 1257/1999, planurile de dezvoltare rurală care conțin în special descrierea măsurilor de sprijin pentru dezvoltarea rurală, precum măsuri privind agromediul și un tabel financiar general indicativ ce rezumă resursele naționale și comunitare. Aceste planuri sunt prezentate Comisiei, care le apreciază în funcție de coerența acestora cu regulamentul menționat, fără ca această aprobare să le confere însă natura unei măsuri de drept comunitar (a se vedea în acest sens Hotărârea din 19 septembrie 2002, Huber, C-336/00, Rec., p. I-7699, punctele 39 și 40).
38
Având în vedere obiectivul Regulamentului nr. 1257/1999 care urmărește promovarea dezvoltării agroecologice și rurale în general, statele membre trebuie să facă eforturi în vederea realizării unei gestiuni adecvate a resurselor financiare ale acestora, de natură să permită fiecărui solicitant eligibil în sensul aceluiași regulament să poată beneficia de sprijinul pentru dezvoltarea rurală.
39
Cu toate acestea, trebuie observat că, potrivit articolului 37 alineatul (4) și articolului 39 alineatul (3) din Regulamentul nr. 1257/1999, statele membre pot stabili condiții suplimentare sau mai restrictive pentru acordarea ajutoarelor comunitare pentru dezvoltarea zonelor rurale, dacă aceste condiții sunt în conformitate cu obiectivele și cu cerințele stabilite în regulamentul respectiv, iar măsurile de acordare a sprijinului sunt revizuite ulterior de către statele membre, dacă este cazul, pentru a le asigura compatibilitatea și coerența.
40
Astfel, programarea regimului de ajutoare agroecologice este susceptibilă să evolueze, fiind necesar ca adaptarea regimului menționat să fie efectuată cu respectarea obiectivelor Regulamentului nr. 1257/1999.
41
În acțiunea principală, potrivit raportului comitetului de monitorizare instituit în conformitate cu articolul 48 alineatul (3) din Regulamentul nr. 1257/1999, solicitările de ajutoare pentru dezvoltarea rurală pentru anul 2004 au fost de două ori mai mari decât cele prevăzute de planul de dezvoltare.
42
Având în vedere numărul solicitărilor cărora li s-a dat curs în 2004, s-a constatat că mijloacele prevăzute pentru finanțarea sprijinului pentru o producție favorabilă mediului nu erau suficiente pentru admiterea unor noi solicitări în 2005 și în 2006.
43
Desigur, planul de dezvoltare întocmit de ministrul estonian al agriculturii prevedea, la punctul 12.6.2, un răspuns cu privire la situația de insuficiență bugetară sub forma unei reduceri proporționale a acestui sprijin pentru toți solicitanții care întruneau condițiile pentru a beneficia de acesta.
44
Cu toate acestea, o asemenea reducere ar constitui numai o posibilitate, după cum rezultă, de altfel, din planul respectiv.
45
Pe de altă parte, după cum a susținut, în esență, guvernul estonian în cadrul ședinței, deși acest stat decisese să reducă în mod proporțional cuantumul sprijinului pentru dezvoltarea rurală atât pentru beneficiarii acestui sprijin în 2004, cât și pentru noii solicitanți ai sprijinului respectiv în 2005, ar fi fost imposibil să se compenseze costurile suplimentare și pierderea veniturilor suferită de prima categorie.
46
Astfel, sub rezerva compatibilității și a coerenței cu obiectivele și cu dispozițiile Regulamentului nr. 1257/1999, precum și cu respectarea principiilor generale de drept comunitar pe care statele membre trebuie să respecte atunci când pun în aplicare reglementări comunitare (a se vedea în acest sens Hotărârea din 14 septembrie 2006, Elmeka, C-181/04-C-183/04, Rec., p. I-8167, punctul 31 și jurisprudența citată), precum principiile egalității de tratament, protecției încrederii legitime și proporționalității, autoritățile naționale aveau posibilitatea să recurgă la o altă măsură decât cea prevăzută în planul de dezvoltare.
47
În această privință, trebuie arătat că sistemul de acordare a sprijinului pentru dezvoltarea rurală precum cel prevăzut de Regulamentul nr. 51 modificat urmărește sprijinirea agricultorilor care și-au asumat angajamente privind agromediul, contribuind la continuitatea sprijinului acordat pe întreaga perioadă de programare.
48
Având în vedere contextul legat de insuficiența mijloacelor bugetare constatată în Estonia în cursul anului 2005, opțiunea legiuitorului național care a urmărit limitarea categoriei agricultorilor care puteau beneficia de sprijin pentru dezvoltarea rurală doar la agricultorii care își asumaseră deja în cursul exercițiului precedent angajamente privind agromediul se înscrie în marja de manevră de care dispun statele membre în temeiul Regulamentului nr. 1257/1999.
49
În plus, în ceea ce privește principiul egalității de tratament, trebuie arătat că un agricultor care depune pentru prima dată o cerere de sprijin pentru dezvoltarea rurală nu se află în aceeași situație cu un agricultor care, în temeiul unei decizii de atribuire luate deja, trebuie să respecte anumite obligații în cadrul angajamentului său care urmărește să practice o agricultură care respectă mediul, angajament care, astfel cum rezultă din articolele 23 și 24 din Regulamentul nr. 1257/1999, depășește simpla aplicare a practicilor agricole adecvate obișnuite și care poate genera costuri suplimentare, precum și pierderi de venituri efective pe care statul se angajează să le compenseze.
50
De asemenea, principiul egalității de tratament, care impune ca situații comparabile să nu fie tratate în mod diferit și ca situații diferite să nu fie tratate în același mod, cu excepția cazului în care un astfel de tratament este justificat în mod obiectiv, nu se opune ca un stat membru să adopte o măsură precum Regulamentul nr. 51 modificat (Hotărârea din 6 decembrie 2005, ABNA și alții, C-453/03, C-11/04, C-12/04 și C-194/04, Rec., p. I-10423, punctul 63).
51
În ceea ce privește principiul încrederii legitime, pe care statele membre trebuie să îl respecte atunci când pun în aplicare reglementări comunitare (a se vedea jurisprudența citată la punctul 46 din prezenta hotărâre), trebuie amintit că, în domeniul politicii agricole comune, operatorii economici nu își justifică încrederea legitimă în menținerea unei situații existente care poate fi modificată în cadrul puterii de apreciere a autorităților competente (a se vedea în acest sens, în domeniul organizării comune a piețelor, Hotărârea din 7 septembrie 2006, Spania/Consiliul, C-310/04, Rec., p. I-7285, punctul 81).
52
De asemenea, Otsa Talu nu ar putea în mod legitim să prevadă ca regimul de ajutoare agroecologice să rămână neschimbat pe întreaga perioadă aferentă.
53
În sfârșit, trebuie arătat că principiul proporționalității nu se opune unei măsuri precum Regulamentul nr. 51 modificat. Astfel, după ce a efectuat o apreciere globală a consecințelor legate de insuficiența bugetară constatată în 2005, Republica Estonia a putut să adopte o măsură precum cea în discuție în acțiunea principală în vederea realizării obiectivului urmărit de reglementarea comunitară, respectiv dezvoltarea rurală care să respecte mediul, fără a depăși limitele a ceea ce este necesar pentru realizarea obiectivul menționat.
54
Având în vedere toate cele de mai sus, trebuie să se răspundă la întrebările adresate în sensul că dispozițiile articolului 24 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1257/1999 coroborate cu articolul 37 alineatul (4) și cu articolul 39 din acest regulament nu se opun ca un stat membru să restrângă, din cauza insuficienței mijloacelor bugetare, categoria beneficiarilor sprijinului pentru dezvoltarea rurală numai la agricultorii vizați deja de o decizie de acordare a unui asemenea sprijin în cursul exercițiului bugetar precedent
Cu privire la cheltuielile de judecată
55
Întrucât, în privința părților din acțiunea principală, procedura are caracterul unui incident survenit la instanța de trimitere, este de competența acesteia să se pronunțe cu privire la cheltuielile de judecată. Cheltuielile efectuate pentru a prezenta observații Curții, altele decât cele ale părților menționate, nu pot face obiectul unei rambursări.
Pentru aceste motive, Curtea (Camera a doua) declară:
Dispozițiile articolului 24 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1257/1999 al Consiliului din 17 mai 1999 privind sprijinul pentru dezvoltare rurală acordat din Fondul european de orientare și garantare agricolă (FEOGA) și de modificare și abrogare a unor regulamente, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 2223/2004 al Consiliului din, coroborate cu articolul 37 alineatul (4) și cu articolul 39 din regulamentul menționat nu se opun ca un stat membru să restrângă, din cauza insuficienței mijloacelor bugetare, categoria beneficiarilor sprijinului pentru dezvoltarea rurală numai la agricultorii vizați deja de o decizie de acordare a unui asemenea sprijin în cursul exercițiului bugetar precedent.
Semnături
(
*1
)	Limba de procedură: estona.