62022CO0607
ORDONANȚA CURȚII (Camera a opta)
10 martie 2023 (
*1
)
„Trimitere preliminară – Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții – Transporturi aeriene – Regulamentul (CE) nr. 261/2004 – Norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și a anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor – Articolul 2 – Noțiunea de «operator efectiv de transport aerian» – Zbor rezervat la un operator de turism – Zbor pretins inexistent”
În cauza C‑607/22,
având ca obiect o cerere de decizie preliminară formulată în temeiul articolului 267 TFUE de Landgericht Düsseldorf (Tribunalul Regional din Düsseldorf, Germania), prin decizia din 22 iulie 2022, primită de Curte la 20 septembrie 2022, în procedura
Eurowings GmbH
împotriva
Flightright GmbH,
CURTEA (Camera a opta),
compusă din domnul M. Safjan (raportor), președinte de cameră, și domnii N. Piçarra și N. Jääskinen, judecători,
avocat general: doamna L. Medina,
grefier: domnul A. Calot Escobar,
având în vedere decizia luată, după ascultarea avocatei generale, de a se pronunța prin ordonanță motivată, în conformitate cu articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții,
dă prezenta
Ordonanță
1
Cererea de decizie preliminară privește interpretarea articolului 2 litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 (JO 2004, L 46, p. 1, Ediție specială, 07/vol. 12, p. 218, rectificare în JO 2016, L 94, p. 17).
2
Această cerere a fost formulată în cadrul unui litigiu între Eurowings GmbH, un operator de transport aerian, pe de o parte, și Flightright GmbH, căreia unii pasageri aerieni i‑au cedat eventualele drepturi la compensație, pe de altă parte, în legătură cu compensația solicitată de Flightright ca urmare a unei pretinse anulări a zborului rezervat de acești pasageri.
Cadrul juridic
3
Articolul 2 din Regulamentul nr. 261/2004, intitulat „Definiții”, prevede:
„În înțelesul prezentului regulament:
[…]
(b)
«operator efectiv de transport aerian» înseamnă un operator de transport aerian care execută sau intenționează să execute un zbor în temeiul unui contract cu un pasager sau în numele unei alte persoane, juridice sau fizice, care a încheiat un contract cu pasagerul respectiv;
[…]”
4
Articolul 5 din acest regulament, intitulat „Anularea zborului”, prevede la alineatele (1) și (4):
„(1)   În cazul anulării unui zbor, pasagerilor în cauză trebuie:
[…]
(c)
să primească o compensație din partea operatorului efectiv de transport aerian, în conformitate cu articolul 7, cu excepția [cazului] în care intervine oricare din următoarele:
(i)
în cazul în care sunt informați despre această anulare cu cel puțin două săptămâni înainte de ora de plecare prevăzută;
(ii)
în cazul în care sunt informați despre această anulare într‑un termen cuprins între două săptămâni și șapte zile înainte de ora de plecare prevăzută și li se oferă o redirecționare care să le permită să plece cu cel mult două ore înainte de ora de plecare prevăzută și să ajungă la destinația finală în mai puțin de patru ore după ora de sosire prevăzută sau
(iii)
în cazul în care sunt informați despre această anulare cu mai puțin de șapte zile înainte de ora de plecare prevăzută și li se oferă o redirecționare care să le permită să plece cel târziu [a se citi «cel mai devreme»] cu o oră înainte de ora de plecare prevăzută și să ajungă la destinația finală în mai puțin de două ore după ora de sosire prevăzută.
[…]
(4)   Sarcina dovedirii faptului că pasagerul a fost într‑adevăr informat despre anularea zborului, cu indicarea momentului precis, revine operatorului efectiv de transport aerian.”
5
Articolul 7 din regulamentul menționat, intitulat „Dreptul la compensație”, prevede la alineatul (1):
„Când se face trimitere la prezentul articol, pasagerii primesc o compensație în valoare de:
[…]
(b)
400 de euro pentru toate zborurile intracomunitare de peste 1500 de kilometri și pentru toate zborurile cuprinse între 1500 și 3500 de kilometri;
[…]”
Litigiul principal și întrebarea preliminară
6
Flightright, căreia unii pasageri aerieni i‑au cedat eventualele drepturi la compensație, solicită Eurowings o compensație în valoare totală de 1600 de euro, în temeiul articolului 5 alineatul (1) litera (c) și al articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 261/2004.
7
Acești pasageri rezervaseră la un operator de turism un pachet de servicii turistice care includea un transport aerian cu destinația Mallorca (Spania). Din decizia de trimitere reiese că, potrivit documentelor de călătorie eliberate de acest operator de turism, pasagerii respectivi trebuiau să fie transportați la 14 iulie 2018 cu zborul cu numărul EW6850, considerat a fi operat de Eurowings, cu plecarea prevăzută la ora 19.45 din Palma de Mallorca (Spania) și cu aterizarea prevăzută la ora 22.15 la Hanovra (Germania). Eurowings nu a efectuat însă acest zbor, astfel încât aceiași pasageri au ajuns la Hanovra la ora 2.22, la 15 iulie 2018, cu un zbor de redirecționare având numărul de zbor DE1529.
8
Eurowings arată că nu a programat niciodată un zbor cu numărul EW6850 cu plecarea din Palma de Mallorca la 14 iulie 2018 și având ca destinație Hanovra. Întrucât un asemenea zbor nu a existat niciodată, Eurowings nu ar putea fi calificată drept „operator efectiv de transport aerian”, în sensul articolului 2 litera (b) din Regulamentul nr. 261/2004.
9
Flightright a introdus o acțiune la Amtsgericht Düsseldorf (Tribunalul Districtual din Düsseldorf, Germania), având ca obiect plata compensației prevăzute de acest regulament. Această instanță a admis acțiunea pentru motivul că pasagerii în cauză aveau o rezervare confirmată, în sensul acestui regulament, pentru zborul cu numărul EW6850, cu plecarea din Palma de Mallorca și cu destinația Hanovra. Tribunalul Districtual a considerat că afirmația generală a Eurowings, potrivit căreia zborul în discuție în litigiul principal nu a existat niciodată, nu îndeplinea cerința de demonstrare a motivului pentru care confirmarea rezervării menționa un zbor și un număr exact de zbor.
10
Întrucât Eurowings a declarat apel împotriva hotărârii Amtsgericht Düsseldorf (Tribunalul Districtual din Düsseldorf) la instanța de trimitere, Landgericht Düsseldorf (Tribunalul Regional din Düsseldorf, Germania), aceasta ridică problema dacă un operator de transport aerian poate fi calificat drept „operator efectiv de transport aerian”, în sensul articolului 2 litera (b) din Regulamentul nr. 261/2004, deși zborul rezervat prin intermediul unui operator de turism nu ar fi fost programat niciodată, potrivit acestui operator de transport aerian.
11
În aceste condiții, Landgericht Düsseldorf (Tribunalul Regional din Düsseldorf) a hotărât să suspende judecarea cauzei și să adreseze Curții următoarea întrebare preliminară:
„Articolul 2 litera (b) din Regulamentul [nr. 261/2004] trebuie interpretat în sensul că un operator de transport aerian poate fi calificat, în raport cu un pasager, drept «operator efectiv de transport aerian», în sensul acestei dispoziții, atunci când pasagerul a încheiat cu un operator de turism un contract cu privire la un anumit zbor al acestui operator de transport aerian, fără ca operatorul de transport aerian să fi programat vreodată, la data respectivă, un zbor cu acest număr, așadar în cazul în care un asemenea zbor nu a existat niciodată?”
Cu privire la întrebarea preliminară
12
În temeiul articolului 99 din Regulamentul de procedură al Curții, atunci când răspunsul la întrebarea formulată cu titlu preliminar poate fi în mod clar dedus din jurisprudență sau atunci când răspunsul la întrebarea formulată cu titlu preliminar nu lasă loc niciunei îndoieli rezonabile, Curtea, la propunerea judecătorului raportor și după ascultarea avocatului general, poate oricând să decidă să se pronunțe prin ordonanță motivată.
13
Este necesar ca în prezenta cauză să se aplice această dispoziție.
14
Prin intermediul întrebării preliminare, instanța de trimitere solicită în esență să se stabilească dacă articolul 2 litera (b) din Regulamentul nr. 261/2004 trebuie interpretat în sensul că un operator de transport aerian poate fi calificat drept „operator efectiv de transport aerian”, în sensul acestei dispoziții, atunci când pasagerul a încheiat un contract cu un operator de turism pentru un anumit zbor, având un număr de zbor și o dată, considerat a fi efectuat de operatorul de transport aerian respectiv, fără ca acesta din urmă să fi programat vreodată un zbor cu acel număr și la acea dată.
15
Potrivit articolului 2 litera (b) din Regulamentul nr. 261/2004, noțiunea de „operator efectiv de transport aerian” este definită ca desemnând „un operator de transport aerian care execută sau intenționează să execute un zbor în temeiul unui contract cu un pasager sau în numele unei alte persoane, juridice sau fizice, care a încheiat un contract cu pasagerul respectiv”.
16
Această definiție prevede, așadar, două condiții cumulative pentru ca un operator de transport aerian să poată fi calificat drept „operator efectiv de transport aerian”, legate, pe de o parte, de efectuarea zborului în cauză și, pe de altă parte, de existența unui contract cu un pasager (Hotărârea din 4 iulie 2018, Wirth și alții, C‑532/17, EU:C:2018:527, punctul 18).
17
În ceea ce privește prima condiție, aceasta evidențiază noțiunea de „zbor”, care constituie elementul său central. Or, Curtea s‑a pronunțat deja în sensul că această noțiune trebuie înțeleasă ca „o operațiune de transport aerian, fiind astfel, într‑un fel, o «unitate» a acestui transport, realizată de un operator de transport aerian care își stabilește itinerarul” (Hotărârea din 4 iulie 2018, Wirth și alții, C‑532/17, EU:C:2018:527, punctul 19, precum și jurisprudența citată).
18
Rezultă din cele arătate că trebuie considerat operator efectiv de transport aerian operatorul de transport care, în cadrul activității sale de transport de pasageri, ia decizia de a efectua un zbor determinat, inclusiv de a‑i stabili itinerarul și, procedând în acest mod, de a crea pentru cei interesați o ofertă de transport aerian. Adoptarea unei asemenea decizii implică astfel ca acest operator de transport să își asume răspunderea executării zborului respectiv, inclusiv printre altele pentru eventuala sa anulare sau întârziere prelungită la sosire (a se vedea în acest sens Hotărârea din 4 iulie 2018, Wirth și alții, C‑532/17, EU:C:2018:527, punctul 20).
19
Or, atunci când un operator de transport aerian nu ia o asemenea decizie de a efectua un zbor determinat și nu constituie o ofertă de transport aerian, nu se poate considera că acest operator de transport aerian a intenționat să efectueze un asemenea zbor, în sensul articolului 2 litera (b) din Regulamentul nr. 261/2004, astfel încât nu poate fi calificat drept „operator efectiv de transport aerian” în sensul acestei dispoziții.
20
Această situație trebuie să fie însă diferențiată de cea în care există o ofertă constituită de operatorul de transport aerian, dar care face obiectul unor modificări ulterioare din partea acestui transportator, care determină, după caz, o întârziere sau o anulare a zborului.
21
Într‑adevăr, în această din urmă situație, Curtea s‑a pronunțat deja în sensul că trebuie să se considere că un operator de transport aerian care a constituit o ofertă de transport aerian ce corespunde celei vizate de un operator de turism în cadrul relației sale cu un pasager, în condițiile în care se pot produce schimbări în raport cu această ofertă, are intenția de a efectua un zbor, în sensul articolului 2 litera (b) din Regulamentul nr. 261/2004, astfel încât poate fi calificat drept „operator efectiv de transport aerian”, în sensul acestei dispoziții (a se vedea în acest sens Hotărârea din 21 decembrie 2021, Azurair și alții, C‑146/20, C‑188/20, C‑196/20 și C‑270/20, EU:C:2021:1038, punctele 59 și 62).
22
Revine instanței de trimitere, singura competentă să aprecieze situația de fapt din cauza cu care este sesizată, sarcina de a verifica dacă, având în vedere considerațiile amintite la punctele 18-21 din prezenta ordonanță, Eurowings nu a constituit nicio ofertă de transport aerian sau a constituit o asemenea ofertă care, după caz, a fost modificată ulterior.
23
Trebuie să se adauge că în ipoteza în care operatorul de transport aerian nu are calitatea de „operator efectiv de transport aerian”, în sensul articolului 2 litera (b) din Regulamentul nr. 261/2004, astfel încât nu are obligația de plată a unei compensații în temeiul acestui regulament, pasagerul nu pierde totuși dreptul de a acționa în justiție în conformitate cu dreptul național pe cocontractantul său, și anume, în speță, operatorul de turism, pentru a solicita repararea prejudiciului suferit ca urmare a acțiunii acestui operator.
24
Având în vedere toate cele ce precedă, este necesar să se răspundă la întrebarea adresată că articolul 2 litera (b) din Regulamentul nr. 261/2004 trebuie interpretat în sensul că un operator de transport aerian nu poate fi calificat drept „operator efectiv de transport aerian”, în sensul acestei dispoziții, atunci când pasagerul a încheiat un contract cu un operator de turism pentru un zbor determinat, având un număr de zbor și o dată, considerat a fi efectuat de operatorul respectiv de transport aerian, fără ca acesta din urmă să fi programat vreodată un zbor cu acel număr și la acea dată, dar poate fi considerat „operator efectiv de transport aerian”, în sensul dispoziției menționate, atunci când a constituit o ofertă care, după caz, a făcut obiectul unor modificări ulterioare din partea sa.
Cu privire la cheltuielile de judecată
25
Întrucât, în privința părților din litigiul principal, procedura are caracterul unui incident survenit la instanța de trimitere, este de competența acesteia să se pronunțe cu privire la cheltuielile de judecată.
Pentru aceste motive, Curtea (Camera a opta) declară:
Articolul 2 litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91
trebuie interpretat în sensul că
un operator de transport aerian nu poate fi calificat drept „operator efectiv de transport aerian”, în sensul acestei dispoziții, atunci când pasagerul a încheiat un contract cu un operator de turism pentru un zbor determinat, având un număr de zbor și o dată, considerat a fi efectuat de operatorul respectiv de transport aerian, fără ca acesta din urmă să fi programat vreodată un zbor cu acel număr și la acea dată, dar poate fi considerat „operator efectiv de transport aerian”, în sensul dispoziției menționate, atunci când a constituit o ofertă care, după caz, a făcut obiectul unor modificări ulterioare din partea sa.
Semnături
(
*1
)	Limba de procedură: germana.