62021TJ0053
HOTĂRÂREA TRIBUNALULUI (Camera a cincea extinsă)
20 decembrie 2023 (
*1
)
„Concurență – Concentrări – Piețele germane ale energiei electrice și ale gazelor naturale – Decizie de declarare a compatibilității concentrării cu piața internă – Obligația de motivare – Noțiunea de «concentrare unică» – Dreptul la protecție jurisdicțională efectivă – Dreptul de a fi ascultat – Delimitarea pieței – Perioadă de analiză – Evaluarea efectelor operațiunii asupra concurenței – Erori vădite de apreciere – Angajamente – Obligația de diligență”
În cauza T‑53/21,
EVH GmbH, cu sediul în Halle‑sur‑Saale (Germania), reprezentată de I. Zenke și T. Heymann, avocați,
reclamantă,
împotriva
Comisiei Europene, reprezentată de G. Meessen și J. Szczodrowski, în calitate de agenți, asistați de T. Funke și A. Dlouhy, avocați,
pârâtă,
susținută de
E.ON SE, cu sediul în Essen (Germania), reprezentată de C. Grave, C. Barth și D.‑J. dos Santos Goncalves, avocați,
și de
RWE AG, cu sediul în Essen, reprezentată de U. Scholz, J. Ziebarth și J. Siegmund, avocați,
interveniente,
TRIBUNALUL (Camera a cincea extinsă),
compus din domnii M. van der Woude, președinte, J. Svenningsen, C. Mac Eochaidh, J. Martín y Pérez de Nanclares (raportor) și doamna M. Stancu, judecători,
grefier: doamna S. Jund, administratoare,
având în vedere faza scrisă a procedurii,
în urma ședinței din 18 aprilie 2023,
pronunță prezenta
Hotărâre (
1
)
1
Prin acțiunea formulată în temeiul articolului 263 TFUE, reclamanta, EVH GmbH, solicită anularea Deciziei C(2019) 6530 final a Comisiei din 17 septembrie 2019 de declarare a compatibilității unei concentrări cu piața internă și cu funcționarea Acordului privind SEE (cazul M.8870 – E.ON/Innogy) (denumită în continuare „decizia atacată”).
I. Istoricul litigiului
A. Întreprinderile în cauză
2
E.ON SE este o societate de drept german care opera, la momentul notificării operațiunii de concentrare avute în vedere, în întregul lanț de furnizare a energiei, în special în sectorul producerii, vânzării angro, transportului, distribuției, vânzării cu amănuntul și al activităților legate de energie (precum contorizarea, electromobilitatea) (denumită în continuare „piața energiei”). E.ON își desfășoară activitatea în mai multe state europene, printre care Republica Cehă, Danemarca, Germania, Italia, Ungaria, Polonia, România, Slovacia, Suedia și Regatul Unit.
3
Innogy SE (în continuare, împreună cu E.ON, „părțile la concentrare”), o filială a RWE AG, deținută majoritar de aceasta din urmă, este o societate de drept german care își desfășoară activitatea în întregul lanț de furnizare a energiei, indiferent dacă este vorba despre producția, distribuția, vânzarea cu amănuntul și activitățile legate de energie precum contorizarea sau electromobilitatea. Innogy își desfășoară activitatea în mai multe state europene, printre care Belgia, Republica Cehă, Germania, Spania, Franța, Croația, Italia, Ungaria, Țările de Jos, Polonia, Portugalia, România, Slovenia, Slovacia și Regatul Unit.
4
Reclamanta este o întreprindere de drept german a cărei activitate acoperă toate nivelurile lanțului de furnizare a energiei. Distribuția de energie electrică și de gaze naturale către gospodării și către micii clienți comerciali face parte din activitățile sale principale. Aceasta exploatează rețele de distribuție de energie electrică și de gaze naturale prin intermediul societății EVH Netz.
B. Contextul concentrării
5
Concentrarea în discuție în speță se înscrie în cadrul unui schimb complex de active între RWE și E.ON, anunțat la 11 și 12 martie 2018 de cele două întreprinderi în cauză (denumit în continuare „operațiunea globală”). Astfel, prin intermediul primei operațiuni, RWE urmărește să dobândească controlul exclusiv sau controlul în comun asupra anumitor active de producție ale E.ON. A doua operațiune, și anume concentrarea în discuție în speță, constă în dobândirea de către E.ON a controlului exclusiv asupra activităților de distribuție și de comerț cu amănuntul de energie, precum și asupra anumitor active de producție ale innogy, controlată de RWE. În ceea ce privește a treia operațiune, aceasta prevede achiziționarea de către RWE a 16,67 % din acțiunile E.ON.
6
La 17 aprilie 2018, reclamanta a trimis o scrisoare Comisiei Europene prin care i‑a comunicat dorința de a participa la procedura referitoare la prima și la a doua operațiune de concentrare și, în consecință, de a primi documentele aferente acestora. Cu această ocazie, ea a transmis de asemenea observații critice cu privire la aceste două operațiuni de concentrare.
7
La 26 iunie 2018 a avut loc o reuniune între reprezentantul reclamantei și Comisie, în cadrul căreia acesta a transmis Comisiei îngrijorările clientei sale în raport cu prima și cu a doua operațiune de concentrare și intenția sa de a participa la procedurile aferente acestora.
8
La 28 august 2018 a avut loc o reuniune individuală între Comisie și reclamantă, în cadrul căreia aceasta din urmă și‑a prezentat observațiile cu privire la prima și la a doua operațiune de concentrare.
9
Prima operațiune de concentrare a fost notificată Comisiei la 22 ianuarie 2019 (denumită în continuare „concentrarea M.8871”). Având în vedere această primă operațiune, Comisia a adoptat Decizia C(2019) 1711 final din 26 februarie 2019 de declarare a compatibilității concentrării cu piața internă și cu Acordul privind SEE (cazul M.8871 – RWE/E.ON Assets) (denumită în continuare „Decizia M.8871”).
10
A treia operațiune a fost notificată Bundeskartellamt (Oficiul Federal al Concurenței, Germania), care a autorizat‑o prin decizia din 26 februarie 2019 (cazul B8-28/19, denumită în continuare „concentrarea B8-28/19”).
C. Procedura administrativă
11
La 31 ianuarie 2019, Comisia a primit notificarea unei propuneri de concentrare în temeiul articolului 4 din Regulamentul (CE) nr. 139/2004 al Consiliului din 20 ianuarie 2004 privind controlul concentrărilor economice între întreprinderi (JO 2004, L 24, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 201), prin care E.ON urmărea să dobândească, în sensul articolului 3 alineatul (1) litera (b) din regulamentul menționat, controlul exclusiv asupra activităților de distribuție și a soluțiilor pentru consumatori, precum și asupra anumitor active aferente producerii de energie electrică ale innogy, controlată de RWE.
12
În cadrul examinării acestei concentrări, Comisia a realizat o primă investigație de piață, adresată concurenților părților la concentrare (denumită în continuare „prima investigație de piață”), și a transmis, așadar, anumitor întreprinderi, printre care și reclamantei, la 1 februarie 2019, un chestionar la care aceasta a răspuns la 8 februarie 2019.
13
La 8 februarie 2019, Comisia a publicat în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene notificarea prealabilă a acestei concentrări (cazul M.8870 – E.ON/Innogy) (JO 2019, C 50, p. 13, denumită în continuare „concentrarea M.8870”), în conformitate cu articolul 4 alineatul (3) din Regulamentul nr. 139/2004.
14
În aceeași zi, prin scrisoare, reclamanta și‑a reiterat dorința de a participa la procedura desfășurată de Comisie și, cu această ocazie, de a fi audiată de Comisie.
15
Concentrarea cuprinde două etape. Prima etapă corespunde achiziționării integrale a innogy de către E.ON. A doua etapă se materializează prin faptul că E.ON, pe de o parte, se separă de cea mai mare parte a activităților de producție a energiei electrice din surse de energie regenerabile ale societății innogy, de 11 instalații de stocare a gazelor naturale exploatate de innogy în Republica Cehă și în Germania, precum și de participația de 49 % deținută de innogy la Kärntner Energieholding Beteiligungs GmbH și, pe de altă parte, transferă aceste active către RWE.
16
Prin decizia din 7 martie 2019, Comisia a considerat că concentrarea M.8870 ridica îndoieli serioase cu privire la compatibilitatea sa cu piața internă și cu Acordul privind Spațiul Economic European (JO 1994, L 1, p. 3, Ediție specială, 11/vol. 53, p. 4, denumit în continuare „Acordul privind SEE”). În consecință, Comisia a decis să inițieze procedura de investigare aprofundată, în conformitate cu articolul 6 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 139/2004.
17
La 14 martie 2019, Comisia a adresat reclamantei o cerere de informații, în temeiul articolului 11 din Regulamentul nr. 139/2004. Această cerere de informații urmărea obținerea documentelor referitoare la investigațiile efectuate de reclamantă în rândul clienților săi în perioada 2016-2018 privind furnizarea cu amănuntul de energie electrică și de gaze naturale în Germania (denumită în continuare „cererea de informații”). Reclamanta a dat curs acestei cereri la 21 martie 2019.
18
La 18 martie 2019, Comisia a publicat în Jurnalul Oficial inițierea procedurii (JO 2019, C 102, p. 2), conform articolului 6 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 139/2004.
19
La 12 aprilie 2019, reclamanta a trimis o scrisoare consilierului‑auditor prin care i‑a solicitat să îi recunoască statutul de terț interesat în scopul de a fi ascultată în cadrul procedurii referitoare la concentrarea M.8870. Acesta a dat curs cererii sale prin scrisoarea din 23 aprilie 2019.
20
În cadrul unei reuniuni de bilanț care a avut loc la 27 mai 2019, Comisia a informat părțile la concentrare cu privire la rezultatele preliminare ale studiului pieței și la amploarea preocupărilor sale preliminare.
21
Pentru a remedia problemele de concurență identificate de Comisie cu ocazia reuniunii‑bilanț din 27 mai 2019, E.ON a prezentat la 20 iunie 2019 o ofertă de angajamente, în conformitate cu articolul 8 alineatul (2) din Regulamentul nr. 139/2004.
22
Comisia a realizat o a doua investigație de piață, referitoare la angajamentele propuse de E.ON (denumită în continuare „a doua investigație de piață”), și a transmis, așadar, anumitor întreprinderi, printre care și reclamantei, la 21 iunie 2019, două chestionare, unul privind angajamentele propuse pentru piața energiei electrice utilizate pentru încălzire, iar celălalt privind cele propuse pentru piața electromobilității. La 26 iunie 2019, reclamanta a răspuns la această investigație.
23
La 3 iulie 2019, E.ON a prezentat o versiune finală a angajamentelor sale.
D. Decizia atacată
24
Întrucât Comisia a apreciat că angajamentele prezentate de E.ON erau suficiente pentru a înlătura îndoielile serioase privind compatibilitatea concentrării cu piața internă, aceasta nu a transmis E.ON o comunicare privind obiecțiunile și a adoptat decizia atacată. Prin această decizie, al cărei rezumat a fost publicat în Jurnalul Oficial (JO 2020, C 379, p. 16), Comisia a declarat concentrarea compatibilă cu piața internă și cu Acordul privind SEE.
25
Concentrarea conduce la suprapuneri semnificative între activitățile E.ON și cele ale innogy în special în Germania. Prin urmare, Comisia a examinat efectele concentrării pe piețele acestei țări.
[omissis]
[omissis]
[omissis]
[omissis]
[omissis]
[omissis]
II. Concluziile părților
74
Reclamanta solicită în esență Tribunalului:
–
anularea deciziei atacate;
–
obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.
75
Comisia, susținută de RWE și de E.ON, solicită Tribunalului:
–
respingerea acțiunii;
–
obligarea reclamantei la plata cheltuielilor de judecată.
III. În drept
76
În susținerea acțiunii formulate, reclamanta invocă în esență șase motive, întemeiate, primul, pe o divizare eronată a analizei operațiunii globale, al doilea, pe încălcarea obligației de motivare, al treilea, pe încălcarea dreptului său de a fi ascultată, al patrulea, pe încălcarea dreptului său la protecție jurisdicțională efectivă, al cincilea, pe erori vădite de apreciere și, al șaselea, pe încălcarea obligației de diligență.
[omissis]
A. Cu privire la al cincilea motiv, întemeiat pe erori vădite de apreciere
170
Prin intermediul celui de al cincilea motiv, întemeiat pe erori vădite de apreciere, reclamanta susține în esență că, în mod eronat, Comisia a considerat că concentrarea era compatibilă cu piața internă, deși ar fi trebuit să declare concentrarea ca fiind incompatibilă cu piața internă, în temeiul articolului 8 alineatul (3) din Regulamentul nr. 139/2004. Astfel, în opinia reclamantei, Comisia ar fi trebuit să cerceteze toate elementele de fapt decisive susceptibile să îi permită să prevadă impactul pe care îl va avea concentrarea, inclusiv numeroasele efecte verticale, și să urmeze în special teorii privind prejudiciul în materie de economie digitală și informații care rezultă din numărul excepțional de date privind clienții la care E.ON are acces și din prezența sa pe canalele controlorilor de acces.
1.
Considerații introductive
171
Potrivit articolului 2 alineatul (3) din Regulamentul nr. 139/2004, este declarată incompatibilă cu piața internă o concentrare care ar ridica obstacole semnificative în calea concurenței efective de pe piața internă sau de pe o parte semnificativă a acesteia, în special ca urmare a creării sau consolidării unei poziții dominante.
172
În ceea ce privește cerințele în materie de probe, din Hotărârea din 10 iulie 2008, Bertelsmann și Sony Corporation of America/Impala (C‑413/06 P, EU:C:2008:392, punctele 50-53), reiese că Comisia este în principiu obligată să își precizeze poziția fie în sensul autorizării operațiunii de concentrare cu care este sesizată, fie în sensul interzicerii acesteia, potrivit evaluării sale cu privire la evoluția economică cea mai probabilă care poate fi atribuită operațiunii în cauză. Este vorba, așadar, despre o apreciere a probabilităților, iar nu despre o obligație a Comisiei de a demonstra fără îndoieli rezonabile că o concentrare nu ridică probleme de concurență (Hotărârea din 11 decembrie 2013, Cisco Systems și Messagenet/Comisia, T‑79/12, EU:T:2013:635, punctul 47).
173
În acest context, revine Comisiei sarcina de a evalua în mod global rezultatul seriei de indicii utilizate pentru a evalua situația de concurență. Este posibil, în această privință, ca anumitor elemente să li se acorde prioritate, iar altele să fie înlăturate. Această examinare și motivarea pe care o presupune fac obiectul controlului de legalitate exercitat de Tribunal asupra deciziilor Comisiei în materie de concentrări (Hotărârea din 6 iulie 2010, Ryanair/Comisia, T‑342/07, EU:T:2010:280, punctul 136).
174
În plus, potrivit unei jurisprudențe constante, normele de fond din Regulamentul nr. 139/2004 și în special articolul 2 din acesta conferă Comisiei o anumită putere discreționară, mai ales în ceea ce privește aprecierile de ordin economic, și, în consecință, controlul instanței asupra exercitării unei astfel de puteri, care este esențial în definirea normelor în materie de concentrări, trebuie efectuat ținându‑se cont de marja de apreciere care este implicită pentru normele cu caracter economic ce fac parte din regimul concentrărilor (a se vedea Hotărârea din 6 iulie 2010, Ryanair/Comisia, T‑342/07, EU:T:2010:280, punctul 29 și jurisprudența citată).
175
Rezultă că acest control efectuat de instanța Uniunii cu privire la o decizie a Comisiei în materie de concentrări se limitează la verificarea acurateței situației de fapt și la absența unei erori vădite de apreciere (a se vedea Hotărârea din 10 iulie 2008, Bertelsmann și Sony Corporation of America/Impala, C‑413/06 P, EU:C:2008:392, punctul 144 și jurisprudența citată).
176
Totuși, aceasta nu înseamnă că instanța Uniunii trebuie să se abțină să controleze modul în care Comisia a interpretat datele de natură economică. Astfel, instanța Uniunii trebuie nu numai să verifice exactitatea prezentării elementelor de probă invocate, fiabilitatea și coerența acestora, ci și să controleze dacă aceste elemente constituie ansamblul datelor pertinente ce trebuie luate în considerare pentru aprecierea unei situații complexe și dacă acestea sunt de natură să susțină concluziile deduse (Hotărârea din 15 februarie 2005, Comisia/Tetra Laval, C‑12/03 P, EU:C:2005:87, punctul 39, și Hotărârea din 7 mai 2009, NVV și alții/Comisia, T‑151/05, EU:T:2009:144, punctul 54).
177
Trebuie amintit de asemenea că problema dacă aprecierea materială potrivit căreia concentrarea în cauză nu ridica probleme cu privire la compatibilitatea sa cu piața internă, în temeiul articolului 8 alineatul (2) din Regulamentul nr. 139/2004, ține de examinarea existenței unei erori vădite de apreciere. Astfel, pentru a verifica dacă în mod corect Comisia s‑a întemeiat pe dispoziția citată anterior pentru a adopta decizia, trebuie să se analizeze dacă Comisia nu a săvârșit o eroare vădită în aprecierea efectelor proiectului de concentrare asupra concurenței (a se vedea în acest sens și prin analogie Hotărârea din 7 iunie 2013, Spar Österreichische Warenhandels/Comisia, T‑405/08, nepublicată, EU:T:2013:306, punctul 48).
178
În lumina acestor considerații trebuie să se examineze dacă Comisia a săvârșit o eroare vădită de apreciere.
179
Al cincilea motiv se împarte în trei aspecte. Primul aspect este întemeiat pe o delimitare eronată a perioadei de analiză, al doilea este întemeiat pe o definire eronată a piețelor relevante, iar al treilea este întemeiat pe o apreciere eronată a efectelor concentrării. Cu toate acestea, înainte de a examina aceste trei aspecte, trebuie analizate criticile formulate de reclamantă referitoare la elementele luate în considerare de Comisie în vederea analizei sale.
2.
Cu privire la elementele luate în considerare de Comisie în vederea analizei sale
a)
Cu privire la informațiile furnizate de părțile la concentrare și la ansamblul datelor relevante
180
Reclamanta arată că Comisia s‑a întemeiat exclusiv pe informațiile furnizate de părțile la concentrare, fără a efectua o examinare critică a acestora, și că a ignorat alte surse de informații, în special observațiile divergente care proveneau de pe piață.
181
În primul rând, rezultatele investigațiilor de piață efectuate de Comisie, precum și datele furnizate de reclamantă, și anume referințe accesibile publicului, studiul LBD, cel din luna octombrie 2020 realizat de Büro für Energiewirtschaft und technische Planung GmbH (BET), intitulat „Kurzgutttachten zu den Ergebnissen der Marktbefragung im Zusammenhang mit der Neuaufteilug der Geschäf tsfelder zwischen E.ON und RWE/innogy” (Expertiză sumară cu privire la rezultatele investigației de piață referitoare la noua repartizare a domeniilor de activitate între E.ON și RWE/innogy, denumit în continuare „studiul BET”) și studiul din 13 ianuarie 2021 realizat de Innoplexia, intitulat „Digitale Marktbeobachtung. Deutschlandweite Erhebung zur Untersuchung von dominanten Stellungen deutscher Energieversorger” (Observarea digitală a pieței. Investigație la nivelul Germaniei privind poziția dominantă a furnizorilor germani de energie, denumit în continuare „studiul Innoplexia”), ar contrazice faptele reținute de Comisie. Astfel, în cazul în care Comisia ar fi făcut demersurile prealabile necesare, aceasta ar fi putut și ar fi trebuit să respingă concluziile părților la concentrare.
182
În al doilea rând, Comisia nu poate susține în mod valabil că trebuie ignorate în totalitate studiile BET și Innoplexia, pentru motivul că au fost elaborate după adoptarea deciziei atacate. În special, reclamanta susține că studiul BET se inspiră din conceptul de investigație generală a Comisiei și urmărește numai să valideze plauzibilitatea constatărilor Comisiei, în timp ce studiul Innoplexia cuantifică prezența agresivă online a E.ON, denunțată în mod clar de concurenți în cursul procedurii, astfel încât aceste două studii nu ar putea fi calificate drept fapte noi survenite după adoptarea deciziei atacate.
183
Comisia, susținută de E.ON și de RWE, arată că a obținut toate elementele de fapt decisive, susceptibile să îi permită să prevadă impactul concentrării pe piața internă. În această privință, Comisia ar fi dispus nu numai de propria cunoaștere a pieței, de informațiile publice și de datele furnizate de părțile la concentrare, ci și de informații provenite de la terți. În ceea ce privește elementele de probă, Comisia consideră că studiile BET și Innoplexia sunt inadmisibile, întrucât acestea nu existau la data adoptării deciziei atacate. În sfârșit, Comisia contestă pertinența, coerența și soliditatea elementelor de probă furnizate de reclamantă.
184
Într‑o primă etapă, Tribunalul va analiza critica generală potrivit căreia Comisia nu a ținut seama de alte informații publice sau de informații furnizate de terți și s‑a întemeiat exclusiv pe informațiile furnizate de părțile la concentrare. Într‑o a doua etapă, Tribunalul va examina admisibilitatea, precum și relevanța, coerența și soliditatea studiilor prezentate de reclamantă, în măsura în care acestea urmăresc să demonstreze neluarea în considerare de către Comisie a tuturor elementelor de fapt pertinente pentru analiza efectelor concentrării.
185
În primul rând, în ceea ce privește argumentul reclamantei potrivit căruia Comisia s‑ar fi întemeiat exclusiv pe indicațiile furnizate de părțile la concentrare fără a efectua o examinare critică a acestora și ar fi ignorat alte surse de informare, trebuie să se constate că reclamanta nu indică existența unei norme juridice care interzice Comisiei să se întemeieze pe datele furnizate chiar de părțile la concentrare în cadrul procedurii administrative sau, dimpotrivă, care o obligă să desfășoare propria investigație de piață, independent de datele furnizate de părțile la concentrare (a se vedea în acest sens Hotărârea din 7 iunie 2013, Spar Österreichische Warenhandels/Comisia, T‑405/08, nepublicată, EU:T:2013:306, punctul 126).
186
De asemenea, este necesar să se arate că, având în vedere imperativul celerității și termenele stricte pe care Comisia trebuie să le respecte în cadrul procedurii de control al concentrărilor, aceasta, în lipsa unor indicii privind inexactitatea informațiilor furnizate, nu poate fi obligată să verifice toate informațiile pe care le primește. Astfel, deși obligația de a examina cu diligență și cu imparțialitate ce revine Comisiei în cadrul unei asemenea proceduri nu îi permite să se întemeieze pe elemente sau pe informații care nu pot fi considerate veridice, imperativul celerității presupune totuși că aceasta nu poate verifica ea însăși, în cele mai mici detalii, autenticitatea și credibilitatea tuturor comunicărilor care îi sunt trimise, procedura de control al concentrărilor întemeindu‑se în mod necesar și într‑o anumită măsură pe încredere (a se vedea Hotărârea din 20 octombrie 2021, Polskie Linie Lotnicze LOT/Comisia, T‑240/18, EU:T:2021:723, punctul 87 și jurisprudența citată).
187
În această privință, trebuie amintit că în cadrul legislației în materie de control al concentrărilor sunt prevăzute diferite măsuri care urmăresc să descurajeze și să sancționeze transmiterea unor informații incorecte sau care induc în eroare. Astfel, în temeiul articolului 4 alineatul (1) și al articolului 6 alineatul (2) din Regulamentul nr. 802/2004, nu numai părțile care fac notificarea au obligația expresă de a prezenta Comisiei integral și onest faptele și circumstanțele relevante pentru luarea unei decizii, această obligație fiind confirmată la articolul 14 din Regulamentul nr. 139/2004, ci și Comisia are posibilitatea, în temeiul articolului 6 alineatul (3) litera (a) și al articolului 8 alineatul (6) litera (a) din Regulamentul nr. 139/2004, de a revoca decizia prin care se constată compatibilitatea în cazul în care aceasta se bazează pe informații incorecte pentru care este răspunzătoare una dintre întreprinderi sau în cazul în care a fost obținută prin fraudă (a se vedea Hotărârea din 20 octombrie 2021, Polskie Linie Lotnicze LOT/Comisia, T‑240/18, EU:T:2021:723, punctul 88 și jurisprudența citată).
188
Astfel, nimic nu împiedică Comisia să se întemeieze exclusiv pe informațiile furnizate de părțile la concentrare, în lipsa unor indicii privind inexactitatea acestora și în măsura în care acestea constituie ansamblul datelor relevante care trebuie luate în considerare pentru aprecierea unei situații complexe.
189
În speță, din decizia atacată reiese că Comisia s‑a întemeiat în parte pe datele prezentate de părțile la concentrare. Cu toate acestea, o lectură a întregii decizii atacate arată că Comisia nu s‑a bazat fără discernământ pe indicațiile părților la concentrare. Dimpotrivă, în măsura în care reclamanta contestă fiabilitatea datelor furnizate Comisiei de părțile la concentrare, trebuie arătat că aceste date erau confirmate de celelalte elemente puse la dispoziția Comisiei. Cu titlu de exemplu, la punctul 81 și următoarele din decizia atacată, Comisia a supus declarațiile părților la concentrare, în ceea ce privește definirea pieței geografice a furnizării cu amănuntul de energie electrică, unei examinări critice în lumina studiului LBD. De asemenea, la punctul 230 din decizia menționată, Comisia a confruntat afirmațiile părților la concentrare referitoare la relația lor concurențială în cadrul cererilor de ofertă pentru concesiuni de energie electrică și de gaze naturale cu punctul de vedere al anumitor concurenți. În plus, la punctul 293 din decizia atacată, Comisia a comparat de asemenea informația pe care a colectat‑o în cadrul studiului său de piață, în ceea ce privește posibilele efecte de eliminare a concurenților de pe site‑urile internet de comparare a prețurilor, cu propria cunoaștere a pieței. Pe de altă parte, la punctul 191 din decizia atacată, Comisia a tratat informațiile de la părțile la concentrare ținând seama de alte informații relevante, precum rapoartele Oficiului Federal al Concurenței, în ceea ce privește prețul suplimentar semnificativ pentru stațiile de alimentare cu carburant situate pe autostrăzi în raport cu stațiile de alimentare cu carburant situate în imediata apropiere a autostrăzilor și în afara autostrăzilor.
190
În aceste condiții, trebuie arătat că Comisia a verificat datele furnizate de părțile la concentrare în lumina tuturor datelor de care dispunea. Astfel, ansamblul informațiilor luate în considerare de Comisie cuprindea nu numai informații provenind de la părțile la concentrare, ci și alte informații publice și alte informații obținute de la terți prin intermediul unor cereri de informații, al unor investigații de piață sau al unor interviuri, astfel cum reiese, de exemplu, din cuprinsul punctelor 12, 13, 21 sau 58 din decizia atacată.
191
În consecință, trebuie să se concluzioneze, fără a aduce atingere în acest stadiu aspectului dacă, în toate părțile specifice ale analizei sale, Comisia a luat într‑adevăr în considerare toate elementele relevante pentru aceasta, că ea a încercat, în general, să colecteze elementele de probă relevante susceptibile să îi permită să prevadă impactul pe care îl va avea concentrarea și că le‑a suprapus.
192
În orice caz, trebuie amintit că revine Comisiei sarcina de a aprecia dacă informațiile de care dispune sunt suficiente pentru analiza concurențială (Hotărârea din 13 mai 2015, Niki Luftfahrt/Comisia, T‑162/10, EU:T:2015:283, punctul 109) și de a evalua în mod global rezultatul seriei de indicii utilizate pentru a evalua situația de concurență. În aplicarea acestei evaluări globale, Comisia poate acorda prioritate anumitor elemente și le poate înlătura pe altele. Tribunalul trebuie să controleze legalitatea acestei examinări și motivarea sa (a se vedea în acest sens Hotărârea din 6 iulie 2010, Ryanair/Comisia, T‑342/07, EU:T:2010:280, punctul 136).
193
În această privință, reclamanta se limitează să indice în esență că, în mod eronat sau incomplet, Comisia a constatat faptele, ignorând anumite elemente de probă. Cu toate acestea, din decizia atacată reiese cu claritate că Comisia a luat în considerare toate elementele de probă de care dispunea și că unora li s‑a acordat prioritate, iar pe altele le‑a înlăturat, ceea ce ține de marja sa de apreciere, comparând toate elementele de probă între ele și indicând, în general, motivele pentru care a decis să nu rețină anumite informații.
194
În al doilea rând, în ceea ce privește cele trei studii prezentate de reclamantă, menționate la punctul 181 de mai sus, trebuie amintit că s‑a statuat că legalitatea unui act al Uniunii trebuie apreciată în funcție de elementele de fapt și de drept existente la data adoptării actului (a se vedea Hotărârea din 18 iulie 2013, Schindler Holding și alții/Comisia, C‑501/11 P, EU:C:2013:522, punctul 31 și jurisprudența citată, și Hotărârea din 17 septembrie 2007, Microsoft/Comisia, T‑201/04, EU:T:2007:289, punctul 260 și jurisprudența citată). În special, legalitatea unei decizii în materie de concurență trebuie să fie apreciată, potrivit unei jurisprudențe constante, în funcție de informațiile de care Comisia putea să dispună la momentul la care a adoptat‑o (a se vedea Hotărârea din 27 ianuarie 2021, KPN/Comisia, T‑691/18, nepublicată, EU:T:2021:43, punctul 141 și jurisprudența citată).
195
În consecință, decizia atacată trebuie examinată potrivit elementelor factuale existente la data adoptării sale, iar nu în lumina unor elemente factuale ulterioare acesteia (Hotărârea din 4 iulie 2006, easyJet/Comisia, T‑177/04, EU:T:2006:187, punctul 204).
196
Trebuie să se constate că adoptarea deciziei atacate datează din 17 septembrie 2019. În ceea ce privește studiul LBD, care datează din 9 mai 2019, Comisia a menționat în mod expres acest studiu în decizia atacată la punctele 81, 83, 84 și 86, precum și în cuprinsul notelor de subsol 79, 80, 84, 85, 90-92 și 315. În consecință, nu numai că acest studiu este relevant pentru aprecierea legalității deciziei atacate, însă nu se poate reproșa Comisiei că nu l‑a luat în considerare la momentul examinării efectelor concentrării.
197
În schimb, este cert că studiul BET, care datează din luna octombrie 2020, și studiul Innoplexia, care datează din 13 ianuarie 2021, sunt ulterioare adoptării deciziei atacate.
198
Cu toate acestea, Comisia nu poate invoca, în general, jurisprudența potrivit căreia legalitatea actului atacat trebuie apreciată în funcție de elementele de drept și de fapt existente la data adoptării deciziei atacate (Hotărârea din 21 septembrie 2005, EDP/Comisia, T‑87/05, EU:T:2005:333, punctul 158) pentru a înlătura aceste două studii în vederea analizei legalității deciziei atacate.
199
Astfel, în măsura în care prezentarea unei anexe nu constituie o tentativă de a modifica cadrul juridic și de fapt prezentat anterior Comisiei în vederea adoptării deciziei atacate, ci se încadrează în activitatea de constituire a unei argumentații în cadrul simplei exercitări a dreptului la apărare, anexa menționată trebuie să fie considerată admisibilă (Hotărârea din 7 mai 2009, NVV și alții/Comisia, T‑151/05, EU:T:2009:144, punctul 63).
200
În speță, trebuie să se constate că studiile BET și Innoplexia au fost elaborate în mod specific pentru a se contesta legalitatea deciziei atacate. Astfel, în temeiul jurisprudenței amintite la punctul 199 de mai sus, Comisia nu poate pretinde ca studiile BET și Innoplexia să fie declarate inadmisibile pentru simplul motiv că au fost elaborate după adoptarea deciziei atacate, fără analizarea conținutului lor, pentru a verifica dacă acestea constituie sau nu o tentativă de a modifica cadrul juridic sau de fapt existent la data adoptării deciziei atacate.
201
În schimb, Comisia are dreptul de a invoca în apărare, cu privire la aspecte precise, faptul că o anexă nu ia în considerare declarațiile exprese sau omisiunile părților în cursul procedurii administrative (Hotărârea din 21 septembrie 2005, EDP/Comisia, T‑87/05, EU:T:2005:333, punctul 158). De asemenea, este posibil ca analiza unei anexe cu privire la un anumit punct să se întemeieze pe informații existente la data adoptării deciziei atacate, în sensul jurisprudenței citate la punctul 198 de mai sus. Cu alte cuvinte, nimic nu împiedică un reclamant, în exercitarea dreptului său la apărare, să facă referire la o analiză cuprinsă într‑o anexă și efectuată după adoptarea actului atacat, cu condiția ca această analiză să se întemeieze pe elemente de fapt disponibile la momentul adoptării actului respectiv.
202
Primo, în ceea ce privește studiul BET, acesta conține în secțiunea 2 o critică a metodologiei utilizate de Comisie în cadrul primei investigații de piață. Or, o astfel de critică trebuie considerată ca făcând parte integrantă din argumentația care pune în aplicare dreptul la apărare al reclamantei. Prin urmare, această secțiune a studiului BET este admisibilă.
203
În schimb, secțiunea 3 din studiul BET menționează rezultatele unei investigații de piață realizate de BET în perioada 29 iulie-18 august 2020, adică timp de aproape un an întreg după adoptarea deciziei atacate, astfel cum reiese din cuprinsul punctului 41 din secțiunea 3 din studiul menționat.
204
În această privință, trebuie să se constate că reclamanta nu a demonstrat și nici măcar nu a susținut că opinia întreprinderilor participante era aceeași cu cea pe care ele ar fi avut‑o dacă ar fi fost interogate la momentul adoptării deciziei atacate. Or, ținând seama, în plus, de natura dinamică a pieței energiei, este rezonabil să se prevadă că, la aproape un an de la adoptarea deciziei atacate, răspunsurile întreprinderilor participante la studiul BET s‑au schimbat în paralel cu evoluția pieței energiei. În plus, răspunsurile au fost date într‑un context în care concentrarea avusese deja loc. Astfel, analiza răspunsurilor a fost efectuată pe baza unor elemente de fapt de care Comisia nu putea să dispună la momentul adoptării deciziei atacate. Într‑adevăr, Comisia nu putea ști care ar fi opinia participanților la piață aproape un an mai târziu, în special după realizarea concentrării.
205
Întrucât situația pieței energiei la momentul realizării studiului BET era în mod necesar diferită de situația sa la momentul la care Comisia a efectuat propriile investigații, relevanța și valoarea probantă a analizelor efectuate în cadrul studiului BET pe baza acestor date ulterioare sunt, în cel mai bun caz, limitate. Astfel, utilizarea acestor date nu se înscrie numai în cadrul constituirii unei argumentații pentru punerea în aplicare a dreptului la apărare al reclamantei, ci constituie, cel puțin în parte, o tentativă de a modifica cadrul factual existent la momentul la care Comisia adopta decizia atacată, în sensul jurisprudenței citate la punctul 199 de mai sus.
206
Secundo, în ceea ce privește studiul Innoplexia, trebuie arătat că colectarea datelor utilizate în acest studiu a fost efectuată în două etape. Pe de o parte, o colectare zilnică de date a fost efectuată în toată Germania în perioada 4-17 decembrie 2020 pe motorul de căutare Google și pe cele două site‑uri internet de comparare „Check24” și „Verivox”. Pe de altă parte, pentru a include și datele site‑urilor internet de comparare în investigație pe o perioadă mai lungă, Innoplexia a recurs la o scanare permanentă de date pentru perioada 1 ianuarie-31 decembrie 2020.
207
În această privință, trebuie să se constate că motorul de căutare Google, precum și site‑urile internet de comparare „Check24” și „Verivox” arată rezultatele ofertelor pe care operatorii le propun la un moment dat. Prin urmare, aceste platforme sunt supuse aceleiași dinamici în schimbare precum piața energiei.
208
Or, reclamanta nu a dovedit și nici măcar nu a susținut că rezultatele obținute ar fi fost aceleași dacă datele ar fi fost colectate în perioada în care Comisia a efectuat propria analiză. Astfel, după cum s‑a constatat cu privire la studiul BET, este rezonabil să se considere că aceste rezultate au evoluat de‑a lungul timpului, pe măsură ce piața energiei însăși s‑a schimbat.
209
În plus, din acest studiu reiese cu claritate că Innoplexia dispunea de date provenite din scanarea permanentă de site‑uri internet, care imită comportamentele de cercetare umane și permit prelucrarea mai multor milioane de cereri pe zi, iar aceasta pe parcursul mai multor ani. Totuși, deși ar fi putut fi utilizate date din perioada studiului de piață al Comisiei, Innoplexia a ales să utilizeze datele din anul 2020.
210
Dat fiind că analiza studiului Innoplexia s‑a întemeiat în mare măsură pe datele din anul 2020, așadar ulterioare adoptării deciziei atacate, utilizarea acestor date constituie, cel puțin în parte, o tentativă de a modifica situația de fapt existentă la momentul adoptării deciziei atacate de către Comisie, în sensul jurisprudenței citate la punctul 199 de mai sus. În consecință, chiar presupunând că sunt admisibile, relevanța și valoarea probantă a acestor analize sunt, în cel mai bun caz, limitate.
211
În definitiv, studiile BET și Innoplexia prezentate de reclamantă nu menționează date de care Comisia ar fi omis să țină seama la adoptarea deciziei atacate. Astfel, reclamanta nu va reuși să demonstreze prin intermediul acestor studii omisiunea Comisiei de a lua în considerare anumite date.
b)
Cu privire la prima investigație de piață a Comisiei
212
Reclamanta consideră că conceperea, forma, termenul și conținutul primei investigații de piață efectuate de Comisie nu erau optime.
213
Comisia consideră că desfășurarea primei investigații de piață a fost corectă.
214
În primul rând, în ceea ce privește eșantionul reținut în scopul primei investigații de piață, din cuprinsul notei de subsol 52 din decizia atacată reiese că 161 de întreprinderi au participat efectiv la prima investigație de piață, inclusiv, pe lângă concurenți importanți precum EnBW și Vattenfall, peste 50 de regii municipale de diferite dimensiuni, cooperative ale regiilor municipale, societăți în care numai municipalitățile sau regiile municipale ale acestora dețineau participații, societăți în care regiile municipale și furnizorii independenți dețineau participații, societăți în care numai furnizorii independenți dețineau participații, furnizori independenți, precum și noi operatori pe piață.
215
Astfel, Comisia a selectat o gamă largă de participanți pe piață pentru a răspunde investigației sale de piață.
216
Pentru a determina dimensiunea corectă a eșantionului în vederea efectuării unui studiu de piață, trebuie să se țină seama, primo, de dimensiunea populației în rândul căreia va fi realizat sondajul, secundo, de nivelul de încredere, care este procentul care indică gradul de certitudine cu care populația va alege un răspuns situat între două valori date, și, tertio, de marja de eroare, care corespunde procentului care indică măsura în care rezultatele sondajului pot reflecta opinia populației globale.
217
În cazul de față, populația totală este de aproximativ 2500 de întreprinderi, al căror aviz ar putea fi util. Pentru un nivel de încredere în proporție de 95 %, ceea ce corespunde normei în industrie, și o marjă de eroare de 10 %, dimensiunea adecvată a eșantionului ar fi de 93 de respondenți. Astfel, prin faptul că a interogat 383 de întreprinderi de pe piața energiei, dintre care se putea aștepta ca un anumit număr să nu răspundă, Comisia a încercat să constituie un eșantion suficient de reprezentativ.
218
De asemenea, nu se poate reproșa în mod valabil Comisiei că nu a contactat decât 383 de întreprinderi, întrucât logistica și organizarea unei astfel de investigații constituie un efort semnificativ, la fel ca prelucrarea ulterioară a informațiilor, cu atât mai mult cu cât se ține seama de resursele limitate ale Comisiei, precum și de imperativele celerității care îi sunt impuse în cadrul controlului concentrărilor. Astfel, ținând seama de principiul celerității care guvernează procedura de control al concentrărilor, Tribunalul apreciază că, din moment ce 161 dintre cele 383 de întreprinderi solicitate au răspuns efectiv la prima investigație de piață, acest eșantion poate fi considerat suficient de reprezentativ și în măsură să dea rezultate semnificative pe care Comisia se putea întemeia în concluziile sale.
219
În al doilea rând, reclamanta critică transmiterea chestionarului în limba engleză. În această privință, este cert că întrebările erau redactate în limba engleză, însă nimic nu împiedica întreprinderile destinatare să răspundă în limba germană.
220
În Hotărârea din 12 iulie 2018, Brugg Kabel și Kabelwerke Brugg/Comisia (T‑441/14, EU:T:2018:453), reclamantele au susținut încălcarea de către Comisie a dreptului la un proces echitabil și a dreptului la apărare prin faptul că le‑a notificat solicitările de informații și comunicarea privind obiecțiunile exclusiv în limba engleză în cadrul unei proceduri privind înțelegerile, deși una dintre reclamante solicitase în mai multe rânduri să se comunice în limba germană. La punctele 46-50 din hotărârea menționată, Tribunalul a concluzionat că refuzul Comisiei de a adresa în limba germană cererile de informații către Brugg Kabel AG nu a împiedicat‑o pe aceasta din urmă să își exprime în mod util punctul de vedere cu privire la informațiile solicitate de Comisie, în special ca urmare a faptului că sub nicio formă Comisia nu a impus Brugg Kabel să răspundă la cererile de informații în limba engleză.
221
Aplicarea a fortiori a acestei jurisprudențe determină Tribunalul să concluzioneze că chestionarul primei investigații de piață, care, în sine, nu putea conduce la adoptarea unor sancțiuni împotriva întreprinderilor cărora le era adresat, putea fi redactat în limba engleză. În plus, dacă întreprinderile întâmpinau probleme de traducere, acestea ar fi putut solicita o prelungire a termenului din motive lingvistice. În sfârșit, trebuie arătat că nimic nu le împiedica să își exprime punctul de vedere în mod util, întrucât acestea puteau răspunde în limba germană la întrebările adresate în limba engleză.
222
Astfel, ținând seama, în plus, de imperativul celerității, nu se poate impune Comisiei să traducă întrebările în limbile solicitate de întreprinderile interogate.
223
Cu titlu suplimentar, trebuie arătat că o astfel de soluție este cu atât mai rezonabilă cu cât Comisia a efectuat investigații de piață pe diferitele piețe geografice relevante, inclusiv în Republica Cehă, în Ungaria, în Slovacia și în Regatul Unit. Or, a impune Comisiei să își traducă chestionarele în limbile statelor membre pe teritoriul cărora efectuează investigațiile de piață ar fi disproporționat din punctul de vedere al costurilor pentru serviciile Comisiei și incompatibil cu imperativul celerității care i se impune.
224
În al treilea rând, trebuie să se analizeze complexitatea chestionarului și termenul de răspuns acordat de Comisie. În această privință, trebuie amintit că Comisia trebuie să concilieze necesitatea de a desfășura o investigație completă pentru a dispune de toate elementele pertinente pentru aprecierea sa cu imperativul celerității care i se impune. Astfel, pe de o parte, nu se poate reproșa Comisiei că a adresat 228 de întrebări. Pe de altă parte, deși termenul de răspuns a fost scurt, faptul că 161 de întreprinderi au răspuns în termen, precum și faptul că întreprinderile puteau solicita o prelungire a termenului sunt suficiente pentru a concluziona în sensul neîncălcării de către Comisie a obligației de diligență în această privință.
225
Din ansamblul considerațiilor care precedă rezultă că prima investigație de piață a fost efectuată în mod corect. Astfel, nu se poate considera că aceasta este, în sine, afectată de erori vădite de apreciere.
3.
Cu privire la primul aspect al celui de al cincilea motiv, întemeiat pe o delimitare eronată a perioadei de analiză
226
Reclamanta arată că, în esență, Comisia s‑a întemeiat pe considerații anterioare, fără a emite nicio previziune în ceea ce privește în special piața electromobilității și piața serviciilor de contorizare.
227
În esență, reclamanta critică delimitarea perioadei de analiză în ceea ce privește, în primul rând, piața electromobilității și, în al doilea rând, piața serviciilor de contorizare.
228
Comisia contestă argumentele reclamantei.
229
În ceea ce privește, mai precis, piața serviciilor de contorizare, trebuie arătat că în esență reclamanta reproșează Comisiei că nu a ținut seama de impactul pe viitor al faptului că E.ON, datorită concentrării și activităților pe care urma să le poată dezvolta pe piața serviciilor de contorizare, ar colecta numeroase date care să îi permită să propună consumatorilor soluții inovatoare.
230
Trebuie amintit că, în materie de control al concentrărilor, Comisia trebuie să aprecieze dacă o concentrare este de natură să ridice obstacole semnificative în calea concurenței efective de pe piața internă sau de pe o parte semnificativă a acesteia. O atare obligație rezultă din articolul 2 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 139/2004.
231
Controlul concentrărilor de către Comisie impune o analiză prospectivă care constă în examinarea modului în care o astfel de concentrare ar putea modifica factorii ce determină situația concurenței pe o anumită piață pentru a verifica dacă aceasta ar avea ca rezultat un obstacol semnificativ în calea concurenței efective. Această analiză prospectivă necesită imaginarea diverselor înlănțuiri de la cauză la efect, pentru a o reține pe cea a cărei probabilitate este cea mai puternică (Hotărârea din 19 iunie 2009, Qualcomm/Comisia, T‑48/04, EU:T:2009:212, punctul 88, și Hotărârea din 9 martie 2015, Deutsche Börse/Comisia, T‑175/12, nepublicată, EU:T:2015:148, punctul 62; a se vedea de asemenea în acest sens Hotărârea din 15 februarie 2005, Comisia/Tetra Laval, C‑12/03 P, EU:C:2005:87, punctul 43).
232
În plus, după cum s‑a amintit în esență la punctul 94 de mai sus, aprecierea de către Comisie a compatibilității cu piața internă a unei operațiuni de concentrare între întreprinderi trebuie să fie efectuată exclusiv pe baza circumstanțelor de fapt și de drept existente la momentul notificării acestei operațiuni, iar nu pe baza unor elemente ipotetice a căror importanță economică nu poate fi evaluată la momentul în care intervine decizia de autorizare (a se vedea Hotărârea din 13 septembrie 2010, Éditions Odile Jacob/Comisia, T‑279/04, nepublicată, EU:T:2010:384, punctul 327 și jurisprudența citată).
233
Rezultă că se așteaptă din partea Comisiei să efectueze o evaluare a efectelor concentrării pe o perioadă a cărei durată maximă nu poate depăși orizontul producerii, cu un grad de certitudine suficient, a anumitor evenimente. Cu cât evenimentul care trebuie prevăzut este mai îndepărtat în timp, cu atât incertitudinea cu privire la apariția sa este mai mare. În acest sens, nu se poate impune Comisiei să efectueze o analiză prospectivă pe baza unor elemente cu privire la care nu ar fi în măsură să aibă în vedere, cu o marjă de eroare rezonabilă, efectele pe termen lung.
234
În speță, din decizia atacată reiese că Comisia a luat în considerare în analiza sa elemente prospective care aveau un nivel suficient de previzibilitate pentru a fi relevante.
235
Primo, în ceea ce privește sectorul electromobilității, din cuprinsul punctului 183 din decizia atacată reiese că Comisia a ținut seama de evoluția paralelă a numărului de stații de încărcare a vehiculelor electrice și de vânzările de vehicule electrice înseși, care ar trebui să crească cu aproximativ 27 % pe an până în 2029. La punctul 193 din decizia atacată, Comisia a constatat de asemenea că participanții la piață se așteptau ca stațiile de încărcare ultrarapide să devină din ce în ce mai frecvente și că prețurile stației de încărcare rapidă și ultrarapidă diferă, iar la punctul 199, că participanții la piață se așteptau ca sectorul stațiilor de încărcare pentru vehicule electrice să se dezvolte în același mod precum cel al stațiilor de alimentare cu carburant tradiționale pentru care condițiile de concurență la nivel local influențează strategia operatorilor de carburant. De asemenea, la punctul 385 din decizia atacată, Comisia a menționat evoluții previzibile pe piața instalării și a exploatării stațiilor de încărcare obișnuite și rapide, care evoluează rapid. Rezultă că trebuie prevăzute noi intrări pe piață, inclusiv cea a Deutsche Telekom, care a anunțat recent intenția sa de a integra stații de încărcare pentru vehicule electrice în cutiile de distribuție ale rețelei de telefonie, sau Volkswagen, care a anunțat de asemenea intenția sa de a intra pe piața electromobilității și urmărește să construiască stații de încărcare pentru vehicule electrice publice în cadrul instalațiilor celor 4000 de concesionari de automobile și stații de alimentare cu carburant partenere ale acestuia din Europa.
236
Astfel, din cuprinsul punctelor 183, 193, 199 și 385 din decizia atacată reiese că, în mod contrar afirmației reclamantei, Comisia nu s‑a limitat, în analiza sa privind efectele operațiunii de concentrare asupra concurenței, să examineze situația la data adoptării deciziei atacate, ci a ținut seama de evoluția previzibilă a sectorului electromobilității.
237
Secundo, în ceea ce privește sectorul serviciilor de contorizare în cadrul căruia reclamanta consideră că poziția dominantă a E.ON i‑ar conferi și poziția de lider în domeniul soluțiilor pentru clienți bazate pe procesarea datelor, reclamanta nu identifică în mod specific evoluțiile pe care Comisia ar fi trebuit să le ia în considerare, nici perioada care ar fi relevantă în această privință. Dimpotrivă, reclamanta se limitează să susțină că, în măsura în care Comisia nu este de acord cu previziunile sale privind efectele prejudiciabile, analiza prospectivă a Comisiei nu este corectă.
238
În orice caz, trebuie să se constate că Comisia a analizat efectiv care ar putea fi consecințele concentrării asupra acestui domeniu și a indicat, la punctul 423 din decizia atacată, că datele suplimentare care depășesc o masă critică puteau să nu aducă în mod necesar o valoare suplimentară. De asemenea, Comisia a arătat, la punctul 424 din decizia atacată, că existau mari incertitudini în ceea ce privește cantitatea minimă (și tipul) de date necesare pentru a dezvolta noi soluții energetice.
239
Prin urmare, Comisia nu dispunea de elemente care să îi permită să efectueze o analiză prospectivă întemeiată pe o perioadă mai lungă decât cea pe care a reținut‑o. În consecință, Comisia nu a săvârșit o eroare vădită de apreciere la delimitarea perioadei prospective de analiză.
240
În sfârșit, la punctul 432 din decizia atacată, Comisia a constatat limitele analizei sale, arătând că piața energiei electrice se schimba profund și că nici printre participanții la piață, nu exista un consens cu privire la modul în care piața urma să evolueze în cele din urmă.
241
Din ansamblul considerațiilor care precedă rezultă că, ținând seama de incertitudinile evoluției pieței energiei electrice în general, Comisia nu putea în mod rezonabil să își extindă analiza prospectivă la o perioadă mai lungă decât cea pe care a reținut‑o. Prin urmare, aceasta nu a săvârșit o eroare vădită de apreciere în delimitarea perioadei de analiză.
242
În consecință, se impune respingerea primului aspect, întemeiat pe o delimitare eronată a perioadei de analiză.
4.
Cu privire la al doilea aspect al celui de al cincilea motiv, întemeiat pe o definire eronată a piețelor relevante
243
În speță, Comisia a definit piețele relevante din Germania în secțiunea 7.1 din decizia atacată. În special, Comisia a analizat definiția piețelor produselor și a piețelor geografice în următoarele domenii: producerea și furnizarea angro de energie electrică (secțiunea 7.1.1), distribuția de energie electrică sau rețele electrice (secțiunea 7.1.2), furnizarea cu amănuntul de energie electrică (secțiunea 7.1.3), furnizarea cu amănuntul de energie electrică utilizată pentru încălzire (secțiunea 7.1.4), distribuția gazelor naturale sau rețele de gaze naturale (secțiunea 7.1.5), furnizarea cu amănuntul a gazelor naturale (secțiunea 7.1.6), serviciile de contorizare (secțiunea 7.1.7) și electromobilitatea (secțiunea 7.1.8).
a)
Cu privire la prima critică, întemeiată pe definirea eronată a piețelor de furnizare cu amănuntul de energie electrică și de gaze naturale
244
Reclamanta susține în esență că situația de fapt din sectorul furnizării cu amănuntul de energie electrică către gospodării și către micii clienți comerciali a fost insuficient examinată de Comisie și că aceasta a definit în mod vădit eronat piețele de furnizare cu amănuntul de energie electrică și de gaze naturale.
245
În primul rând, Comisia ar fi definit în mod inexact piața relevantă a produselor, în sensul că nu ar fi ținut seama în mod suficient de punctul de vedere al consumatorilor. În consecință, aceasta ar fi concluzionat în mod eronat că piața furnizării cu amănuntul de energie electrică și de gaze naturale în cadrul aprovizionării de bază ar fi diferită de piața furnizării cu amănuntul de energie electrică și de gaze naturale către gospodării și către micii clienți comerciali în cadrul unor contracte speciale.
246
În al doilea rând, Comisia ar fi efectuat o apreciere eronată a definiției geografice a pieței furnizării cu amănuntul de energie electrică și de gaze naturale către gospodării și către micii clienți comerciali, considerând în mod eronat, în privința pieței clienților care beneficiază de contracte speciale, că era vorba despre o piață națională, iar nu locală. Așadar, Comisia nu ar fi ținut seama de creșterea cotelor de piață locale ale E.ON rezultată din concentrare, care atingea uneori 70 % sau mai mult.
247
Comisia, susținută de E.ON, contestă argumentele reclamantei.
248
Trebuie arătat că, în secțiunile 7.1.3 și 7.1.6 din decizia atacată, Comisia a analizat în special definiția piețelor furnizării cu amănuntul de energie electrică și de gaze naturale. Aceasta a concluzionat, la punctul 91 din decizia atacată, că, în sensul deciziei menționate:
–
piața furnizării cu amănuntul de energie electrică către marii clienți industriali va fi considerată ca având o întindere națională;
–
piața furnizării cu amănuntul de energie electrică către gospodării și către micii clienți comerciali în cadrul aprovizionării de bază va fi considerată o piață a produselor distinctă și ca având o întindere locală limitată la zona de aprovizionare de bază în cauză;
–
piața furnizării cu amănuntul de energie electrică către gospodării și către micii clienți comerciali în cadrul unor contracte speciale va fi considerată o piață a produselor distinctă și ca având o întindere națională cu elemente locale.
249
La punctul 129 din decizia atacată, Comisia a considerat că structura și funcționarea pieței furnizării cu amănuntul de gaze naturale erau foarte asemănătoare celor ale pieței furnizării cu amănuntul de energie electrică.
1) Cu privire la definiția pieței relevante a produselor
250
În ceea ce privește piața relevantă a produselor, Comisia a analizat piața produselor furnizării cu amănuntul de energie electrică în secțiunea 7.1.3.2 (punctele 52-62) și pe aceea a furnizării cu amănuntul de gaze naturale în secțiunea 7.1.6.1 (punctele 130-133) din decizia atacată.
251
Trebuie să se constate de la bun început că din decizia atacată reiese că Comisia a analizat mai multe surse de informare pentru a defini piețele produselor furnizării cu amănuntul de energie electrică și de gaze naturale. Astfel, ea nu numai că a analizat punctul de vedere al părților la concentrare (punctele 51, 55, 58 și 132), ci a ținut seama și de practica sa decizională anterioară, precum și de cea a Oficiului Federal al Concurenței și a Bundesnetzagentur (BNetzA, Agenția Federală a Rețelelor, Germania) (punctele 52-54, 58, 130 și 131), de informațiile provenite de la Oficiul Federal al Concurenței, de reglementarea aplicabilă (punctele 47, 51, 56 și 133), de un raport al Agenției pentru Cooperarea Autorităților de Reglementare din Domeniul Energiei (ACER) (punctul 59), de răspunsurile concurenților la prima investigație de piață (punctele 58 și 60), precum și de documentele interne ale părților la concentrare (punctul 61). Pentru acest motiv, Comisia a luat în considerare probele relevante de care dispunea. În orice caz, reclamanta reproșează mai degrabă Comisiei că nu a ajuns la aceleași concluzii ca ea. Astfel, problema constă nu atât în ignorarea de către Comisie a unor probe relevante, ci, mai degrabă, în faptul că reclamanta nu este de acord cu analiza probelor menționate efectuată de Comisie.
252
Ca observație preliminară, este necesar să se arate că, făcând distincție între piața furnizării cu amănuntul de energie electrică și gaze naturale către gospodării și către micii clienți comerciali în cadrul aprovizionării de bază și în cadrul contractelor speciale, Comisia a definit mai strict piețele relevante decât dacă nu ar fi făcut distincție între aprovizionarea de bază și contractele speciale. În această privință, se poate arăta de altfel, astfel cum reiese din cuprinsul punctelor 55 și 132 din decizia atacată, că părțile la concentrare erau de asemenea de părere, în cursul procedurii administrative, că nu ar fi adecvată o distincție între aprovizionarea de bază și contractele speciale.
253
În primul rând, reclamanta susține că, deși Comisia a examinat comportamentul gospodăriilor și al micilor clienți comerciali, ea ar fi trebuit să constate că clienții care beneficiază de aprovizionarea de bază nu dădeau dovadă de inerție și că exista o permeabilitate generală între tarifele aprovizionării de bază și tarifele speciale ca urmare a faptului că ar exista o substituibilitate a bunurilor omogene precum energia electrică și gazul natural.
254
În speță, Comisia, în lumina elementelor de probă citate la punctul 251 de mai sus, a analizat anumite elemente determinante din punctul de vedere al cererii.
255
Astfel, Comisia a stabilit o distincție pe piața produselor între clienții care beneficiază de aprovizionarea de bază și cei care beneficiază de contracte speciale, întrucât nu exista o substituibilitate la nivelul cererii. În pofida faptului că procentul de gospodării aprovizionate potrivit tarifelor de bază pentru energia electrică este în scădere constantă, trecând de la aproximativ 59 % în anul 2007 la 37 % în anul 2012, la 31 % în anul 2016 și la 28 % în anul 2017 (punctul 50 din decizia atacată), Comisia a apreciat că tarifele aprovizionării de bază cu energie electrică și cu gaze naturale nu erau constrânse din punct de vedere material de tarifele contractelor speciale și că, în consecință, cele două tipuri de contracte constituiau două piețe de produse distincte (punctele 62 și 133 din decizia atacată).
256
În această privință, Comisia a întemeiat o mare parte a analizei sale pe inerția consumatorilor. Astfel, ea a elaborat o parte introductivă în secțiunea 7.1.3.1 din decizia atacată, în care explică conceptul de inerție a clienților, caracterizată prin faptul că, după liberalizarea pieței energiei electrice în Germania în anul 1998, o proporție semnificativă de clienți, în special gospodăriile și micile întreprinderi, au rămas la furnizorul istoric, în pofida disponibilității unor oferte mai competitive, cum este cazul în majoritatea piețelor europene de energie electrică cu amănuntul (punctul 48 din decizia atacată). Potrivit Comisiei, acest efect al operatorului istoric este pronunțat în special pentru clienții care sunt întotdeauna aprovizionați în cadrul unor contracte de aprovizionare de bază, care nu urmăresc să schimbe furnizorul și țin de tarifele de aprovizionare de bază mai scumpe ale operatorului istoric (punctul 50 din decizia atacată). Pentru Comisie, o concentrare precum cea în discuție în prezenta cauză nu poate avea decât un impact material limitat sau inexistent în viitorul apropiat față de acești consumatori (punctul 49 din decizia atacată). Comisia consideră că aceleași considerații sunt aplicabile sectorului gazelor naturale (punctul 133 din decizia atacată).
257
Astfel, deși Comisia nu menționează natura omogenă a energiei electrice și a gazelor naturale, pe care nu o repune în discuție, aceasta a observat însă că în anul 2017, în pofida reducerii progresive a numărului de contracte de aprovizionare de bază și a condițiilor în general mai favorabile ale contractelor speciale, 28 % dintre gospodării aveau încă acest tip de contract pentru furnizarea de energie electrică.
258
În lumina celor ce precedă, Tribunalul apreciază că Comisia a susținut în mod corect existența unei anumite inerții a clienților aprovizionării de bază, a cărei cerere este mai rigidă, astfel cum demonstrează faptul că, în pofida condițiilor mai avantajoase ale contractelor speciale, o parte a cererii este întotdeauna reticentă să beneficieze de o modificare a contractului.
259
Este adevărat că reducerea progresivă a contractelor de bază ca urmare a încheierii unor contracte speciale de către clienți indică un anumit nivel de substituire a cererii între contractele de bază și contractele speciale. Cu toate acestea, ține de marja de apreciere a Comisiei să observe existența în continuare semnificativă a unui număr mare de contracte de bază care tinde să demonstreze existența unei piețe separate a produselor. Prin urmare, fără a săvârși o eroare vădită de apreciere, Comisia nu s‑a limitat să constate că caracteristicile obiective ale energiei electrice și ale gazelor naturale erau omogene, ci a analizat de asemenea situația concurențială și în special structura cererii și a ofertei de pe piață. În consecință, acest argument trebuie respins.
260
În al doilea rând, în ceea ce privește aplicarea pretins eronată a testului „small but significant non‑transitory increase of price” (creștere a prețurilor netranzitorie redusă, dar semnificativă, denumit în continuare „testul SSNIP”), ca urmare a prezentării necorespunzătoare a rezultatelor primei investigații de piață, precum și a lipsei unui test SSNIP de mare amploare și a aprecierii cantitative în cadrul testului SSNIP care este adecvată în mod obișnuit, trebuie amintit că acest test, potrivit punctului 17 din Comunicarea Comisiei din 9 decembrie 1997 privind definirea pieței relevante în sensul dreptului comunitar al concurenței (JO 1997, C 372, p. 5, Ediție specială, 08/vol. 3, p. 60, denumită în continuare „Comunicarea privind definirea pieței”), ridică problema dacă o creștere a prețurilor de la 5 % la 10 % ar determina clienții care beneficiază de aprovizionarea de bază să opteze pentru contracte speciale.
261
În această privință, la punctul 60 din decizia atacată, Comisia a menționat, întemeindu‑se pe prima investigație de piață, că, deși un anumit număr de respondenți au arătat că o asemenea creștere a prețului contractelor de aprovizionare de bază ar fi putut declanșa o creștere a nivelului trecerii la contractele speciale, aproape 70 % dintre concurenți au răspuns că creșterea trecerii ar fi fost probabil redusă sau neglijabilă. Astfel, majoritatea participanților de pe piață au considerat că nu ar exista substituibilitate la nivelul cererii potrivit testului SSNIP.
262
Deși este adevărat că Comisia nu a elaborat o analiză cantitativă sau de mare amploare dincolo de răspunsurile concurenților, trebuie amintit că revine Comisiei să aprecieze dacă informațiile de care dispune sunt suficiente pentru analiza concurențială (Hotărârea din 13 mai 2015, Niki Luftfahrt/Comisia, T‑162/10, EU:T:2015:283, punctul 109).
263
De asemenea, trebuie amintit că nu este necesar să se stabilească o ierarhie între „elemente de probă netehnice” și „elemente de probă tehnice”, ci că revine Comisiei sarcina de a evalua în mod global rezultatul seriei de indicii utilizate pentru a evalua situația de concurență și că, în această privință, este posibil ca anumitor elemente să li se dea prioritate, iar ca altele să fie înlăturate (a se vedea în acest sens Hotărârea din 9 martie 2015, Deutsche Börse/Comisia, T‑175/12, nepublicată, EU:T:2015:148, punctul 133).
264
Ținând seama de aprecierile efectuate în această privință de majoritatea respondenților la prima investigație de piață, Comisia nu a săvârșit o eroare vădită de apreciere atunci când a considerat că informațiile de care dispunea erau suficiente pentru analiza concurențială a substituibilității dintre contractele de bază și contractele speciale ca urmare a unei creșteri ușoare, dar semnificativă și permanentă, a prețurilor contractelor de bază.
265
În orice caz, trebuie să se constate că argumentația reclamantei nu permite repunerea în discuție a concluziilor Comisiei privind testul SSNIP. Astfel, reclamanta nu indică elementele precise pe care Comisia ar fi trebuit să le analizeze și nu a prezentat niciun element care să permită repunerea în discuție a concluziei Comisiei potrivit căreia analiza cantitativă nu era relevantă.
266
În al treilea rând, în ceea ce privește argumentul reclamantei potrivit căruia Comisia ar fi trebuit să constate că rata de schimbare a furnizorului a stagnat nu ca urmare a inerției clienților, ci ca urmare a acordului de fracționare a pieței încheiat între E.ON și RWE, este suficient să se constate că aceasta nu prezintă nicio probă în susținerea afirmațiilor sale. În orice caz, pe baza datelor furnizate de părțile la concentrare, Comisia a analizat, la punctul 287 din decizia atacată, raporturile de deturnare ale E.ON spre innogy în zona în care E.ON era ORD în perioada 2015-2018, cu mult înaintea încheierii acordului dintre E.ON și RWE.
267
În al patrulea rând, reclamanta arată că, în mod eronat, Comisia ar fi constatat că părțile la concentrare aplicau mecanisme de stabilire a prețurilor diferite pentru tarifele aprovizionării de bază și pentru tarifele speciale, în timp ce, în realitate, acestea aplicau tarife locale pentru stabilirea nu numai a tarifelor speciale, ci și a tarifelor aprovizionării de bază.
268
Trebuie arătat că la punctele 51 și 60 din decizia atacată Comisia a observat astfel că reglementarea care prevede încheierea contractelor de bază și cea privind contractele speciale erau diferite. Într‑adevăr, în Germania, legislația prevede că nu poate exista decât un singur furnizor de bază pentru fiecare zonă de aprovizionare și că întreprinderea care va fi furnizorul de bază trebuie să fie determinată o dată la trei ani de către ORD‑ul competent. Astfel, furnizarea de bază este supusă unei reglementări specifice. Furnizorul de bază are obligația legală de a încheia contracte de furnizare de bază, nu poate rezilia un contract de furnizare de bază decât în împrejurări excepționale, în timp ce clientul poate rezilia contractul în orice moment cu un preaviz de numai două săptămâni. În plus, furnizorii de bază au obligația legală de a transfera costurile legale nerecuperabile, și anume taxele, redevențele de concesiune, suprataxele și prelevările, cu excepția redevențelor de rețea, și se confruntă cu limitări ale creșterilor de preț ca urmare a neautorizării creșterilor marjei de profit. În sfârșit, fluctuația prețurilor de pe piețele angro poate fi reflectată doar într‑o măsură limitată în prețurile cu amănuntul ale aprovizionării de bază.
269
Rezultă că stabilirea prețurilor și politica tarifară a aprovizionării de bază și a contractelor speciale nu sunt, în definitiv, comparabile și că Comisia a concluzionat, fără a săvârși o eroare vădită de apreciere, că distincția dintre tarifele de aprovizionare de bază și tarifele contractelor speciale era de asemenea vădită ca urmare a faptului că părțile la concentrare adoptau politici de stabilire a prețurilor și de ajustare a prețurilor diferite pentru cele două tipuri de tarife. În susținerea afirmațiilor sale, Comisia s‑a întemeiat nu numai pe diferențele normative, ci și pe documentele interne ale părților la concentrare care, în practica Comisiei, constituie probe privilegiate în general, cu o valoare probantă semnificativă, întrucât nu fac obiectul unui tratament din partea părților la concentrare în scopul concentrării, ci constituie documente care conțin informații neprelucrate.
270
În al cincilea rând, în ceea ce privește argumentul reclamantei potrivit căruia Comisia ar fi săvârșit o eroare prin faptul că nu a examinat modul în care definiția pieței produsului era influențată de dezinteresul clienților cu privire la calificarea juridică a contractului lor, de posibilitățile simple și gratuite de a trece de la un contract de bază la un contract special și de schimbările de furnizor operate efectiv de clienți, Tribunalul apreciază că diferențele normative identificate de Comisie și amintite la punctul 268 de mai sus au o incidență directă asupra substituibilității din punctul de vedere al cererii. Astfel, obligația de a contracta și limitările în stabilirea tarifelor reduc omogenitatea contractelor. Deși este adevărat că produsul final, și anume energia electrică sau gazul natural, este omogen, nu este mai puțin adevărat că există diferențe tarifare între contractele de bază și contractele speciale și că, astfel cum reiese din cuprinsul punctelor 261 și 264 de mai sus, marea majoritate a concurenților părților la concentrare au considerat că aceste contracte nu erau substituibile din punctul de vedere al cererii.
271
În plus, în ceea ce privește facilitatea de a schimba contractul, Comisia a indicat, la punctul 59 din decizia atacată, pe baza raportului ACER menționat la punctul 251 de mai sus, că deficiența percepută a câștigului monetar care ar putea rezulta dintr‑o schimbare a furnizorului, lipsa de încredere în noii furnizori, complexitatea percepută a procesului de schimbare și nivelul de satisfacție cu privire la furnizorul lor actual au fost identificate ca fiind factorii care influențează cel mai mult inhibarea comportamentului de schimbare al consumatorilor. Astfel, independent de faptul că schimbarea furnizorului este la fel de ușoară precum sugerează reclamanta, există un număr semnificativ de clienți care, în pofida avantajelor teoretice, își mențin contractele de bază.
272
În al șaselea rând, în ceea ce privește o pretinsă derogare de la practica sa decizională, Comisia a analizat, la punctele 52-54 din decizia atacată, practica sa decizională anterioară, precum și pe cea a Oficiului Federal al Concurenței.
273
În această privință, din cuprinsul punctelor 53 și 133 din decizia atacată reiese că, în trecut, Comisia nu s‑a pronunțat în mod ferm cu privire la aspectul dacă contractele speciale și tarifele aprovizionării de bază făceau parte din piețe distincte. Astfel, în Decizia C(2015) 9088 final a Comisiei din 8 decembrie 2015 de declarare a compatibilității unei concentrări cu piața internă și cu Acordul privind SEE (cazul M.7778 – Vattenfall/ENGIE/GASAG), Comisia a evaluat impactul concentrării asupra gospodăriilor și asupra micilor clienți comerciali, luând în considerare la nivel național, pe de o parte, fără a‑i distinge, clienții care beneficiază de aprovizionarea de bază și pe cei care beneficiază de contracte speciale, și, pe de altă parte, considerați separat, clienții contractelor speciale. În această decizie însă, Comisia a lăsat deschisă problema definirii pieței produselor. Astfel, Comisia a arătat, la punctul 19 din decizia menționată, că, în acest caz, problema definirii exacte a pieței relevante a produselor putea fi lăsată deschisă, dat fiind că operațiunea de concentrare avută în vedere nu ridica îndoieli serioase în ceea ce privește compatibilitatea sa cu piața internă, indiferent de definiția avută în vedere.
274
Rezultă din cele arătate că în speță nu se poate considera că Comisia a derogat de la practica sa decizională anterioară. Dimpotrivă, Comisia a considerat aprecierile sale anterioare ca fiind un element relevant de analiză. Or, Comisia, exercitându‑și marja de apreciere, a constatat, la punctele 56-62 și 133 din decizia atacată, că condițiile pieței la momentul adoptării deciziei atacate impuneau o definiție mai restrânsă a pieței produselor.
275
În orice caz, trebuie amintit că, atunci când Comisia decide asupra compatibilității unei operațiuni de concentrare cu piața internă pe baza unei notificări și a unui dosar referitoare la tranzacția respectivă, un reclamant nu este îndreptățit să repună în discuție constatările sale pentru motivul că acestea sunt diferite de cele făcute anterior într‑o altă cauză, pe baza unei notificări și a unui dosar diferite, chiar dacă piețele în discuție în cele două cauze sunt similare, chiar identice. Astfel, în măsura în care acest reclamant invocă analize efectuate de Comisie într‑o decizie anterioară, această parte a argumentării sale este nerelevantă (a se vedea Hotărârea din 18 mai 2022, Wieland‑Werke/Comisia, T‑251/19, nepublicată, EU:T:2022:296, punctul 78 și jurisprudența citată).
276
În orice ipoteză, nici Comisia, nici, a fortiori, Tribunalul nu sunt ținute de constatările de fapt și de aprecierile economice care figurează într‑o decizie anterioară. Presupunând că analiza efectuată în decizia atacată este diferită de cea efectuată într‑o decizie anterioară, fără ca această diferență să fie justificată în mod obiectiv, Tribunalul nu ar trebui să anuleze decizia atacată în prezenta procedură decât dacă aceasta, iar nu decizia anterioară, ar fi afectată de erori. Prin urmare, reclamantului îi revine întotdeauna sarcina de a demonstra modul în care sunt eronate aprecierile cuprinse în decizia atacată, în sine și independent de cele care figurează în decizia anterioară (Hotărârea din 18 mai 2022, Wieland‑Werke/Comisia, T‑251/19, nepublicată, EU:T:2022:296, punctul 79).
277
În plus, astfel cum reiese din jurisprudență, Comisia nu este ținută de aprecierile referitoare la piețele relevante realizate în deciziile sale precedente (a se vedea în acest sens Hotărârea din 11 ianuarie 2017, Topps Europe/Comisia, T‑699/14, nepublicată, EU:T:2017:2, punctul 93).
278
Din ansamblul considerațiilor care precedă rezultă că reclamanta nu reușește să demonstreze săvârșirea de către Comisie a unei erori vădite de apreciere la definirea pieței relevante a produselor. Prin urmare, se impune respingerea criticii întemeiate pe o definire eronată a pieței relevante a produselor în ceea ce privește furnizarea cu amănuntul de energie electrică și de gaze naturale.
2) Cu privire la definiția pieței geografice
279
La punctul 90 din decizia atacată, Comisia a concluzionat că, în vederea adoptării deciziei menționate, în pofida existenței unor elemente de concurență locale, piața furnizării cu amănuntul de energie electrică către gospodării în cadrul unor contracte speciale era națională, deși Comisia ar fi examinat și efectele concentrării la nivel local și ar fi concluzionat că, chiar și pe o bază locală, concentrarea nu ridica probleme de concurență. În ceea ce privește gazele naturale, Comisia a concluzionat la punctul 147 din decizia atacată că, în sensul deciziei menționate, piața furnizării cu amănuntul de gaze naturale către gospodării în cadrul aprovizionării de bază ar fi considerată o piață a produselor distinctă și ca având o întindere locală, limitată la zona de aprovizionare de bază în cauză, și că piața furnizării cu amănuntul de gaze naturale către gospodării în cadrul unor contracte speciale ar fi considerată o piață produselor distinctă și ca având o întindere națională.
280
Reclamanta susține în esență că piața furnizării cu amănuntul de energie electrică sau de gaze naturale către gospodării în cadrul contractelor speciale ar fi trebuit să fie definită ca piață locală, iar nu ca piață națională cu elemente locale.
281
În primul rând, în ceea ce privește argumentul potrivit căruia Comisia ar fi reluat exact punctul de vedere nesusținut al părților la concentrare cu privire la delimitarea locală a pieței fără a ține seama de informațiile divergente și fără a efectua cercetări prin propriile mijloace, Tribunalul constată că, în ceea ce privește energia electrică, Comisia a analizat practica sa decizională la punctele 63-65 din decizia atacată, cea a Oficiului Federal al Concurenței la punctele 66 și 67 din decizia menționată, opinia părților la concentrare la punctul 68 din aceasta și că a efectuat analiza la punctele 69-90 din decizia atacată.
282
În ceea ce privește, pe de o parte, piața geografică a furnizării cu amănuntul de energie electrică către gospodării și către micii clienți comerciali, în cadrul unor contracte speciale, în scopul analizei sale Comisia nu a ținut seama numai de punctul de vedere al părților la concentrare (punctele 78, 83, 84 și 88). Astfel, Comisia a examinat și practica sa decizională anterioară (punctele 69 și 70), pe cea a Oficiului Federal al Concurenței (punctele 69, 74, 85 și 86), informațiile provenite de la Oficiul Federal al Concurenței (punctele 80, 82, 83 și 86), reglementarea aplicabilă (punctul 66), răspunsurile concurenților la prima investigație de piață (punctele 74-76, 79 și 80), chestionarul fazei de examinare aprofundată adresat clienților IMM‑urilor și microîntreprinderilor din Germania (punctul 85), contribuțiile concurenților (punctele 75, 79, 81, 84 și 87) și studiul LBD (punctele 81, 84 și 87). În plus, Comisia a efectuat propriile analize (punctul 88). Rezultă că, la definirea pieței geografice a furnizării cu amănuntul de energie electrică, Comisia a efectuat o suprapunere a diferitelor surse de informare disponibile.
283
În ceea ce privește, pe de altă parte, piața geografică a furnizării cu amănuntul de gaze naturale, Comisia a analizat practica sa decizională la punctele 134 și 135 din decizia atacată, pe cea a Oficiului Federal al Concurenței la punctul 136 din decizia menționată și opinia părților la concentrare la punctul 137 din aceasta. În plus, ea a efectuat o examinare de ansamblu la punctele 138-146 din decizia atacată.
284
Astfel cum a procedat în domeniul energiei electrice, în scopul analizei sale, Comisia nu numai că a considerat punctul de vedere al părților la concentrare, ci a luat de asemenea în considerare practica decizională anterioară a Oficiului Federal al Concurenței (punctele 138 și 139), informațiile provenite de la Oficiul Federal al Concurenței (punctele 142 și 144), răspunsurile concurenților la prima investigație de piață (punctele 138 și 143), propriile analize (punctul 145) și documentele interne ale părților la concentrare (punctul 143). Rezultă că, la fel ca în cazul sectorului energiei electrice, la definirea pieței geografice a furnizării cu amănuntul de gaze naturale, Comisia a efectuat o suprapunere a diferitelor surse de informare.
285
În consecință, argumentul reclamantei întemeiat pe insuficiența investigațiilor efectuate de Comisie pe piețele geografice ale furnizării cu amănuntul de energie electrică și de gaze naturale nu poate fi admis.
286
Pe de altă parte, trebuie arătat că, asemenea altor aspecte ale controlului concentrării pe care reclamanta reproșează Comisiei că nu le‑a investigat suficient (a se vedea punctul 251 de mai sus), ceea ce reclamanta reproșează în realitate Comisiei este că nu a apreciat anumite elemente de probă și că nu a ajuns la aceleași concluzii precum aceasta.
287
În al doilea rând, reclamanta identifică o lipsă de investigare ca urmare a faptului că există numai oferte locale cu prețuri diferite.
288
Mai întâi, în ceea ce privește studiul clienților în funcție de codul lor poștal și de întinderea locală a ofertelor furnizorilor, Tribunalul constată că la punctul 73 din decizia atacată Comisia a concluzionat astfel că, deși existau elemente locale de concurență, piața contractelor speciale de furnizare de energie electrică avea o întindere națională cu elemente locale de concurență. În această privință, Comisia a constatat, în ceea ce privește energia electrică, că exista o tendință de creștere a numărului de furnizori activi în fiecare zonă de rețea (punctul 74), că furnizorii aveau tendința de a aplica strategii de vânzare similare în toate regiunile (punctul 75), că 65 % dintre furnizorii care au răspuns la prima investigație de piață propuneau același preț net în toată țara, mai puțin ocazional (punctul 76), că substituirea la nivelul ofertei era considerabilă ca urmare a posibilității de extindere relativ ușoară și curentă în zonele locale (punctul 77) și că numărul mediu de furnizori pe zonă a crescut de la 46 în 2008 la 124 în 2017 (punctul 80).
289
În ceea ce privește gazele naturale, Comisia a constatat la punctul 142 din decizia atacată că, în medie, consumatorii de gaze naturale din Germania puteau alege dintre aproape 120 de furnizori în zona lor de rețea și că peste 50 de concurenți erau prezenți pe întreg teritoriul german. La punctul 143 din decizia atacată, aceasta a arătat că numai o mică parte a concurenților au declarat că prețurile nete erau diferite de la o regiune la alta pentru toate produsele sau majoritatea lor, că documentele interne ale părților la concentrare au demonstrat că părțile la concentrare supravegheau activitățile concurenților în toată Germania, fără a se concentra asupra unor regiuni sau concurenți specifici, dat fiind că evoluția concurenței în sectorul gazelor naturale și al energiei electrice era monitorizată și evaluată în același mod de părțile la concentrare, că substituirea la nivelul ofertei era considerabilă și că nu identificase obstacole importante la intrare sau la extindere.
290
Astfel, Comisia a considerat natura și caracteristicile energiei electrice, existența unor bariere la intrare, preferințele consumatorilor, precum și nivelurile prețurilor pe teritoriu, în sensul articolului 9 alineatul (7) din Regulamentul nr. 139/2004. Având în vedere aceste elemente, Comisia a concluzionat că clienții care beneficiază de contracte speciale aveau acces la un număr mare de furnizori de energie electrică în condiții similare în toată Germania.
291
Într‑adevăr, ținând seama de răspunsurile la întrebarea nr. 12 din prima investigație de piață, Comisia a concluzionat că aproximativ două treimi dintre furnizori propuneau în general un tarif național, cu prețuri nete identice. Reclamanta nu contestă cifra stabilită de Comisie.
292
În ceea ce privește gazele naturale, răspunsurile la întrebarea nr. 80 din prima investigație de piață au fundamentat aprecierea Comisiei potrivit căreia majoritatea respondenților au arătat că prețurile erau în general aceleași în întreaga țară, însă, ocazional, erau diferite de la o regiune la alta. Deși este adevărat că, pentru a stabili dacă prețurile oferite erau diferite în funcție de codul poștal, Comisia nu a investigat ea însăși, consultând motorul de căutare Google și site‑urile internet de comparare „Verivox” sau „Check24”, nu este mai puțin adevărat că revine Comisiei sarcina de a evalua caracterul suficient al informațiilor de care dispune pentru a efectua analiza, astfel cum reiese din jurisprudența citată la punctele 192 și 262 de mai sus. Tribunalul apreciază că Comisia a constatat în mod suficient, prin intermediul primei investigații de piață, că majoritatea furnizorilor propuneau prețuri comparabile pe întreg teritoriul german. Prin urmare, nu erau necesare investigații suplimentare în această privință pe site‑urile internet citate anterior.
293
În orice caz, la punctul 81 și următoarele din decizia atacată, Comisia a analizat în esență criticile formulate de reclamantă, inclusiv cele referitoare la studiul LBD. Comisia a arătat în special că prețurile relativ ridicate pe care furnizorii locali de bază de energie electrică sau de gaze naturale le puteau solicita pentru contractele speciale (punctele 83 și 144) erau datorate în avantajul operatorului istoric (punctul 85). În plus, Comisia a identificat, la punctul 84 din decizia atacată, o eroare metodologică, și anume că studiul LBD tratase diferite filiale ale părților la concentrare ca entități independente, ceea ce ar fi putut avea un efect important asupra rezultatelor dacă, de exemplu, marjele sau strategiile de prețuri erau analizate într‑o regiune în care o societate a grupului era furnizorul de bază, și că numai marjele sau prețurile acestei entități în această regiune erau luate în considerare, iar nu cele ale celorlalte societăți ale grupului.
294
Având în vedere ceea ce precedă, Comisia nu a săvârșit o eroare vădită de apreciere în ceea ce privește domeniul de aplicare geografic al condițiilor de stabilire a tarifelor pentru energia electrică și pentru gazele naturale.
295
Chiar presupunând că o analiză precum cea propusă de reclamantă ar conduce la concluzia că furnizorii propun tarife și condiții diferite în funcție de codul poștal, aceasta nu ar constitui decât unul dintre factorii legați de ofertă, în sensul punctului 30 din Comunicarea privind definirea pieței. Astfel, ar fi relevanți și alți factori precum barierele la intrare. În această privință, fiecare furnizor de energie electrică are posibilitatea de a aproviziona orice gospodărie sau mic client comercial de pe întreg teritoriul național. Reclamanta nu contestă constatarea Comisiei potrivit căreia furnizorii, inclusiv regiile municipale mici, încearcă în mod regulat să se dezvolte și să stimuleze concurența în afara zonei lor, nici că, în cursul ultimilor doi sau trei ani înaintea adoptării deciziei atacate, doi noi participanți au intrat într‑o zonă care corespunde în medie unui cod poștal dat și au câștigat rapid cote de piață semnificative (punctul 79). În cazul gazelor naturale, concurența actuală și amenințarea de intrare exercită constrângeri asupra operatorilor istorici locali (punctul 145). Prin urmare, este rezonabil să se considere că, în prezența unor marje supraconcurențiale în zonele care corespund anumitor coduri poștale, alți furnizori se află în concurență pentru a răspunde cererii. În aceste condiții, existența unor tarife locale nu ar fi suficientă, în sine, pentru a justifica întinderea locală a definiției pieței geografice.
296
În plus, reclamanta neagă relevanța numărului și a razei de acțiune a furnizorilor pentru definirea geografică a pieței. Totuși, numărul acestor furnizori de energie electrică care propun o ofertă pe întreg teritoriul național sau în zone mai ample decât zonele lor regionale constituie un factor legat de ofertă, în sensul punctului 30 din Comunicarea privind definirea pieței. Astfel, în conformitate cu acesta, Comisia poate, dacă este cazul, să verifice dacă societățile stabilite în zone diferite nu se confruntă cu obstacole în dezvoltarea vânzărilor în condiții de concurență pe întreaga piață geografică. Numărul și raza de acțiune a furnizorilor constituie un indiciu al acestui tip de obstacole.
297
Pe de altă parte, în ceea ce privește argumentul potrivit căruia piața geografică ar fi locală întrucât clienții sunt stabiliți tehnic într‑un loc concret, este suficient să se constate că, astfel cum susține Comisia, acest argument este inoperant, din moment ce factorul relevant este acela dacă consumatorii pot fi aprovizionați de furnizori stabiliți în alt loc, iar nu dacă consumatorii se pot deplasa pentru a fi aprovizionați de alți furnizori.
298
În ceea ce privește argumentul reclamantei potrivit căruia structurile tarifare ar avea un caracter local, iar furnizorii ar adapta strategia lor de distribuție în funcție de factori regionali, reclamanta se întemeiază în parte pe studiile BET și Innoplexia, a căror valoare probantă este însă limitată, pentru motivele detaliate la punctele 202-210 de mai sus. În orice caz, din cuprinsul punctului 81 din decizia atacată reiese că aceste susțineri au fost examinate de Comisie, însă aceasta și‑a menținut punctul de vedere potrivit căruia piața geografică era de dimensiune națională. Chiar presupunând că furnizorii au o perspectivă locală în ofertele lor, aceasta nu ar fi decât un indiciu al unei eventuale piețe locale compatibile cu concluzia Comisiei potrivit căreia există elemente locale pe piața națională. Astfel, nu este necesar ca toți parametrii de concurență să fie identici pe întreg teritoriul unui stat membru pentru a considera că există o piață națională.
299
Pe de altă parte, din cuprinsul punctului 81 din decizia atacată reiese că Comisia a ținut seama de tarifele locale propuse de părțile la concentrare și constatate prin studiul LBD.
300
De asemenea, Comisia a efectuat propria investigație și a lucrat la ipoteza unei politici tarifare locale a furnizorilor. Ea a examinat astfel dacă exista o legătură între marja unui furnizor și cota sa în furnizarea către grupul de consumatori care nu au un contract special cu furnizorul de bază. În această privință, este vorba despre un punct de plecare rezonabil, din moment ce se poate aștepta ca o întreprindere care dispune de o anumită putere de piață într‑un anumit domeniu să dispună de o anumită marjă de manevră pentru a majora prețurile și marjele de profit. Această analiză a Comisiei a arătat în special că nu exista la nivel local o corelație între marje și cote de piață în ceea ce privește contractele speciale (punctele 88 și 89 pentru energia electrică și 145 pentru gazele naturale). Comisia a concluzionat că lipsa unei legături sistematice între marje și cotele de piață în ceea ce privește clienții care erau pe cale să schimbe sau care doreau să schimbe furnizorul sugera că concurența actuală și amenințarea de intrare exercitau constrângeri asupra operatorilor istorici locali, cel puțin în ceea ce privește acest grup de clienți, ceea ce indica existența unei piețe naționale.
301
În aceste condiții, fără a săvârși o eroare vădită de apreciere, Comisia nu a confirmat punctul de vedere al concurentelor potrivit căruia furnizarea cu amănuntul de energie electrică și de gaze naturale avea o întindere locală.
302
În al treilea rând, în ceea ce privește argumentul reclamantei potrivit căruia Comisia nu ar fi urmat practica sa decizională obișnuită, din precedentele citate în decizia atacată rezultă că practica stabilită de Comisie nu poate confirma definițiile piețelor geografice propuse de reclamantă. Astfel, în deciziile sale anterioare, Comisia a lăsat deschisă problema definirii pieței geografice a furnizării cu amănuntul de energie electrică, iar Comisia consideră că definiția națională, regională sau locală a pieței gazelor naturale intră sub incidența cazuisticii.
303
În ceea ce privește energia electrică, Comisia a arătat la punctul 63 din decizia atacată că a definit în mod general piețele geografice ale furnizării cu amănuntul de energie electrică către consumatorii finali ca fiind de dimensiune națională. Or, în Decizia C(2009) 5111 din 22 iunie 2009 de declarare a unei concentrări ca fiind compatibilă cu piața internă și cu Acordul privind SEE (cazul COMP/M.5496 – Vattenfall/Nuon Energy), de asemenea, Comisia a luat în considerare posibilitatea unei definiri mai restrânse a pieței geografice la nivelul rețelei de distribuție pentru furnizarea cu amănuntul de energie electrică către clienții mici din Germania, deși, în cele din urmă, a lăsat deschisă problema definirii pieței în acest caz. Cu toate acestea, Comisia a observat la punctele 64 și 65 din decizia atacată că, din anul 2009, piața furnizării cu amănuntul de energie electrică din Germania a evoluat considerabil și că întinderea geografică a concurenței s‑a extins, ceea ce se reflecta deja în Decizia C(2015) 9088 final din 8 decembrie 2015 de declarare a unei concentrări ca fiind compatibilă cu piața internă și cu Acordul privind SEE (cazul M.7778 – Vattenfall/ENGIE/GASAG), în care aceasta a examinat cotele de piață naționale pentru furnizarea cu amănuntul de energie electrică către gospodării în general și către clienții cu contract special în mod exclusiv, în timp ce problema definirii pieței geografice era lăsată deschisă.
304
În ceea ce privește gazele naturale, la punctul 134 din decizia atacată, citând Decizia C(2015) 9088 final din 8 decembrie 2015 de declarare a unei concentrări ca fiind compatibilă cu piața internă și cu Acordul privind SEE (cazul M.7778 – Vattenfall/ENGIE/GASAG), Decizia C(2011) 2638 final din 11 aprilie 2011 de declarare a unei concentrări ca fiind compatibilă cu piața internă și cu Acordul privind SEE (cazul COMP/M.6068 – ENI/ACEGASAPS/JV) și Decizia C(2006) 5418 final din 14 noiembrie 2006 de declarare a unei concentrări ca fiind compatibilă cu piața internă și cu Acordul privind SEE (cazul COMP/M.4180 – Gaz de France/Suez), Comisia a arătat că în decizii anterioare a considerat că piața furnizării cu amănuntul de gaze naturale putea avea o întindere națională, regională sau locală, limitată la zona rețelei de distribuție, în funcție de caracteristicile pieței.
305
Este adevărat că reclamanta face o paralelă cu piața comerțului cu amănuntul al produselor alimentare, pe care Comisia a definit‑o ca fiind locală, în pofida prezenței a numeroși furnizori naționali. Cu toate acestea, este suficient să se constate că reclamanta nu invocă niciun motiv de natură să justifice obligația Comisiei de a lua în considerare practica decizională dezvoltată în alte domenii. Aceasta nu explică nici în ce măsură este relevantă paralela pe care încearcă să o stabilească. În orice caz, practica decizională în acest domeniu nu este relevantă întrucât, pe piețele energiei electrice și gazelor naturale, clienții nu pot schimba locul de aprovizionare, ci pot doar să încheie contracte cu furnizori stabiliți în alte zone ale teritoriului național, situație care nu se regăsește în comerțul cu amănuntul de produse alimentare, în privința căruia Comisia a considerat, pe de o parte, că întreprinderile trebuiau să realizeze anumite investiții pentru a fi active în zone de atracție comercială în care acestea nu erau încă prezente și, pe de altă parte, că, în general, clientul nu era dispus să parcurgă distanțe lungi pentru a cumpăra produse alimentare.
306
În plus, în ceea ce privește argumentul reclamantei potrivit căruia Comisia ar fi ignorat faptul că, în practica sa decizională, diferențele de preț regionale urmăreau să demonstreze existența unor piețe mai mici decât piețele naționale, reclamanta citează anumite cauze fără a indica însă modul în care acestea permit să se concluzioneze în sensul existenței unei practici consacrate sau în ce măsură concluziile acestor cauze ar fi aplicabile în prezenta cauză. În orice caz, fără a săvârși o eroare vădită de apreciere, Comisia a concluzionat că majoritatea furnizorilor aplicau tarifele lor la nivel național, astfel cum reiese din cuprinsul punctului 291 de mai sus.
307
Prin urmare, rezultă că Comisia nu a derogat de la practica sa decizională anterioară și că a ținut seama de aprecierile sale din trecut ca element relevant de analiză.
308
În orice caz, Tribunalul amintește că aprecierile referitoare la piețele relevante realizate în deciziile sale precedente nu sunt obligatorii pentru Comisie, astfel cum reiese din jurisprudența citată la punctul 277 de mai sus.
309
Prin urmare, fără a săvârși o eroare vădită de apreciere, Comisia a apreciat, la punctele 91 și 147 din decizia atacată, că, în scopul adoptării deciziei atacate, furnizarea cu amănuntul de energie electrică și de gaze naturale către gospodării și către micii clienți comerciali în cadrul aprovizionării de bază avea o întindere locală, limitată la zona de aprovizionare de bază în cauză, și că furnizarea cu amănuntul de energie electrică și de gaze naturale către gospodării și către micii clienți comerciali în cadrul unor contracte speciale avea o dimensiune națională cu elemente locale.
310
Din ansamblul considerațiilor care precedă rezultă că se impune respingerea primei critici, întemeiată pe definirea eronată a piețelor furnizării cu amănuntul de energie electrică și de gaze naturale.
b)
Cu privire la a doua critică, întemeiată pe definirea incompletă a piețelor de distribuție de energie electrică și de gaze naturale
311
Reclamanta susține în esență că Comisia consideră în mod greșit că sunt vizate numai piețele exploatării rețelelor de transport și a rețelelor de distribuție de energie electrică și de gaze naturale. În această privință, Comisia nu ar fi analizat, pe de o parte, nici domeniul achiziționării de echipamente de rețea și de servicii de construcții și nici domeniul serviciilor de tehnologie a informației, care ar fi afectate de concentrare la nivelul cererii, și, pe de altă parte, nici domeniul prestării de servicii pentru alte ORD‑uri, care ar fi afectat din perspectiva ofertei. Din acest motiv, analiza ulterioară a consecințelor concentrării ar fi incompletă.
312
Comisia, susținută de E.ON, contestă argumentele reclamantei.
313
Trebuie arătat că, atunci când Comisiei i se reproșează că nu a luat în considerare o eventuală problemă concurențială pe alte piețe decât cele pe care le‑a vizat analiza concurențială, reclamantul are obligația să prezinte indicii serioase care să demonstreze în mod tangibil existența unei probleme concurențiale care ar fi trebuit, din cauza impactului său, să fie examinată de Comisie. Pentru a răspunde acestei cerințe, reclamantul are obligația să identifice piețele respective, să descrie situația concurențială în lipsa concentrării și să indice care ar fi efectele probabile ale unei concentrări având în vedere situația concurențială pe aceste piețe (a se vedea în acest sens Hotărârea din 20 octombrie 2021, Polskie Linie Lotnicze LOT/Comisia, T‑240/18, EU:T:2021:723, punctul 44 și jurisprudența citată).
314
Or, trebuie să se constate că reclamanta se limitează să prezinte afirmații nesusținute și nu a prezentat nicio propunere serioasă de definire a piețelor relevante pretins afectate, astfel încât prezenta critică trebuie respinsă.
c)
Cu privire la a treia critică, întemeiată pe definirea eronată a piețelor serviciilor de contorizare și electromobilității
315
Reclamanta susține în esență că Comisia a definit în mod eronat piețele serviciilor de contorizare și electromobilității ca urmare a unor erori săvârșite în cursul studiului pieței. Comisia ar fi neglijat în special factori determinanți, precum economiile de scară sporite, puterea financiară, accesul la date și rețelele de cooperare.
316
În primul rând, în ceea ce privește piața serviciilor de contorizare, reclamanta susține în esență că în mod greșit Comisia a făcut o distincție între nOPC, și anume, amintim, operatorii de contoare de înregistrare responsabili în mod normal, și cOPC, și anume, amintim, operatorii de contoare de înregistrare concurențiali. Aceasta s‑ar explica prin faptul că, din punctul de vedere al consumatorului, împrejurarea că prestațiile de contorizare sunt realizate de un nOPC sau de un cOPC nu ar avea nicio importanță. În consecință, nu ar exista decât o singură piață a serviciilor de contorizare.
317
În al doilea rând, reclamanta afirmă că Comisia nu a apreciat suficient delimitarea geografică a pieței instalării și a exploatării unor stații de încărcare publice pentru vehicule electrice, dat fiind că, în general, distanța zilnică parcursă de un vehicul electric ar fi de numai 30 km și că doar puțin peste 1 % dintre trasee ar depăși 100 km. În plus, reclamanta reproșează Comisiei că nu a apreciat suficient delimitarea exploatării stațiilor de încărcare în afara autostrăzii.
318
În al treilea rând, ca urmare a activităților lor pe piața serviciilor de contorizare, părțile la concentrare ar fi în măsură să colecteze numeroase date care să le permită să dobândească avantaje pe piața soluțiilor pentru clienți bazate pe procesarea datelor. Or, Comisia ar fi omis să definească această ultimă piață.
319
Comisia, susținută de E.ON, contestă argumentele reclamantei.
1) Cu privire la piețele serviciilor de contorizare
320
Astfel cum s‑a amintit la punctul 32 de mai sus, serviciile de contorizare constau în măsurarea consumului de energie electrică, de gaze naturale, de apă sau de căldură în scopul facturării, al transparenței și al optimizării consumului.
321
La punctele 151-153 din decizia atacată, Comisia a arătat că, în Germania, exploatarea punctelor de contorizare revenea ORD‑urilor până la liberalizarea din anul 2005. Messstellenbetriebsgesetz (Legea privind gestionarea punctelor de măsurare) din 1 septembrie 2016 (BGBl I, p. 2034) a introdus disocierea exploatării rețelei de cea a punctelor de contorizare, a creat rolurile nOPC‑ului și ale cOPC‑ului și a introdus:
–
în primul rând, obligația nOPC‑urilor să înlocuiască toate contoarele de energie electrică din Germania cu contoare moderne până în 2032;
–
în al doilea rând, obligația nOPC‑urilor să implementeze sisteme de măsurare inteligente cu diferite plafoane de prețuri, în funcție de tipurile de consumatori și de nivelurile de consum, acest sistem având totuși un caracter facultativ pentru micii clienți; aceeași obligație se aplică și în cazul cOPC‑urilor, însă fără plafoane;
–
în al treilea rând, obligația generală de a înlocui contoarele existente cu contoare de gaz compatibile cu un dispozitiv de comunicații de înaltă securitate, calea de acces pentru contoarele inteligente, care va permite comunicarea datelor măsurate participanților la piață autorizați.
322
În aceste condiții, Comisia a apreciat, la punctul 169 din decizia atacată, că trebuia să se facă o distincție între serviciile de contorizare a energiei electrice și a gazelor naturale furnizate de nOPC‑uri și serviciile de contorizare a energiei electrice și a gazelor naturale furnizate de cOPC‑uri, din motive similare celor care justificau distincția dintre contractele de bază și contractele speciale, și anume, mai întâi, faptul că concurența avea loc în principal pe piața cOPC‑urilor, în continuare, împrejurarea că respectivele cadre de reglementare ale nOPC‑urilor și ale cOPC‑urilor erau diferite în special în ceea ce privește plafonarea prețurilor și obligațiile de implementare a contoarelor moderne și inteligente și, în sfârșit, faptul că intrarea pe piața națională a participanților din afara sectorului energiei electrice precum Deutsche Telekom sau Deutsche Bahn avea loc pe piața cOPC‑urilor. Cu toate acestea, Comisia a decis în final că problema dacă piețele serviciilor de contorizare a energiei electrice și a gazelor naturale trebuie să fie subdivizate separând nOPC‑urile și cOPC‑urile putea, in fine, să rămână deschisă, întrucât concentrarea nu ridica probleme în ceea ce privește compatibilitatea sa cu piața internă, indiferent de definiția plauzibilă a pieței.
323
În această privință, trebuie amintită jurisprudența potrivit căreia Comisia poate lăsa deschisă problema definirii pieței relevante a produsului în cauză, întrucât rezultă în mod clar și neechivoc din motivele detaliate de Comisie în decizia atacată că niciuna dintre definițiile pieței nu permite să se constate existența unui obstacol semnificativ în calea concurenței efective ca urmare a concentrării (a se vedea în acest sens Hotărârea din 26 octombrie 2017, KPN/Comisia, T‑394/15, nepublicată, EU:T:2017:756, punctul 60).
324
Astfel, din ceea ce precedă rezultă că argumentul reclamantei potrivit căruia Comisia a definit în mod greșit piața produselor separând nOPC‑urile și cOPC‑urile trebuie respins, întrucât Comisia nu s‑a pronunțat în mod explicit în favoarea unei astfel de definiții mai restrânse, deși a sugerat că o asemenea distincție ar putea fi adecvată.
2) Cu privire la piețele instalării și exploatării de stații de încărcare pentru vehicule electrice publice
325
În primul rând, în ceea ce privește definiția geografică a pieței instalării și exploatării stațiilor de încărcare rapide publice pe autostrăzi, pe de o parte, și cea a instalării și exploatării unor stații de încărcare ultrarapide publice pe autostrăzi, pe de altă parte, Comisia a reținut la punctul 197 din decizia atacată că o distanță de 50 km era un indicator bun pentru identificarea stațiilor care puteau exercita o presiune concurențială semnificativă unele asupra celorlalte. Cu toate acestea, la punctele 200 și 218 din decizia atacată, Comisia a lăsat în cele din urmă deschisă problema definirii pieței geografice (între locală sau națională cu elemente de concurență locale), dat fiind că a identificat obstacole semnificative în calea concurenței efective, indiferent de definiția pieței reținută.
326
În această privință, Comisia a constatat, la punctele 367 și 370 din decizia atacată, că, împreună, E.ON și innogy au încheiat contracte pentru instalarea și exploatarea unor stații de încărcare rapide și ultrarapide publice pentru peste 60 %-70 % dintre stațiile de alimentare cu carburant din zonele de odihnă de pe autostradă ale întreprinderii Autobahn Tank & Rast, care exploata peste 90 % dintre stațiile de alimentare cu carburant pe autostrăzile din Germania.
327
În aceste condiții, Comisia a constatat, la punctele 379 și 380 din decizia atacată, că, atunci când se aflau la o distanță de 50 km stații de încărcare publice ale E.ON și ale innogy și nu existau între ele stații de încărcare publice ale unui alt concurent, E.ON și innogy erau în concurența cea mai directă.
328
Astfel, indiferent de definiția geografică, locală sau națională cu elemente de concurență locale ale pieței, Comisia a identificat o distanță de 50 km ca fiind un element relevant pentru analiza existenței unor efecte anticoncurențiale.
329
De asemenea, trebuie să se observe că, deși Comisia poate lăsa deschisă problema definirii unei piețe relevante dacă niciuna dintre definițiile pieței nu permite să se constate existența unui obstacol semnificativ în calea concurenței efective ca urmare a concentrării, în sensul jurisprudenței citate la punctul 323 de mai sus, ea poate deopotrivă lăsa deschisă problema definirii unei piețe în cauză în măsura în care constată că există efecte anticoncurențiale indiferent de definiția reținută, chiar în condițiile în care, în urma modificărilor aduse de întreprinderile vizate, concentrarea nu mai este susceptibilă să ridice obstacole semnificative în calea concurenței efective, indiferent de definiția pieței în cauză.
330
Astfel, reținerea de către Comisie a unei definiții deschise a pieței în asemenea condiții presupunea, din partea sa, ca aceasta să analizeze dacă eliminarea suprapunerilor dintre părțile la concentrare pe o distanță de 50 km elimina efectele anticoncurențiale, indiferent de delimitarea geografică a pieței.
331
În această privință, reclamanta consideră că distanța pe care ar fi trebuit să o rețină Comisia era de 30 km, iar nu de 50 km. Or, reclamanta nu explică modul în care, presupunând chiar că elementele de fapt pe care le invocă sunt corecte, și anume că distanța zilnică parcursă de un vehicul electric este de 30 km și că numai puțin peste 1 % dintre trasee depășesc 100 km, acestea ar fi de natură să repună în discuție distanța de 50 km reținută de Comisie în ceea ce privește instalarea și exploatarea stațiilor electrice de încărcare pe autostradă sau să susțină vreo eroare vădită de apreciere.
332
Astfel, nu s‑a demonstrat săvârșirea de către Comisie a unei erori vădite de apreciere prin faptul că a lăsat deschisă problema definiției geografice a pieței instalării și exploatării unor stații de încărcare rapide publice pe autostrăzi și a celei a instalării și exploatării unor stații de încărcare ultrarapide publice pe autostrăzi.
333
În al doilea rând, în ceea ce privește piața instalării și exploatării stațiilor de încărcare situate în afara autostrăzii, Comisia, la punctul 203 din decizia atacată, a lăsat deschisă problema definiției geografice a pieței, dat fiind că concentrarea nu ridica probleme indiferent de definiția plauzibilă a pieței, ca urmare a faptului, astfel cum reiese din cuprinsul punctelor 381-387 din decizia atacată, că părțile la concentrare exploatau foarte puține stații de încărcare ultrarapide și că existau un număr semnificativ de concurenți pe piață și mai mulți alți concurenți mari cu planuri de extindere.
334
Astfel, Comisia a indicat în mod explicit că niciuna dintre definițiile pieței nu permitea să se constate existența unui obstacol semnificativ în calea concurenței efective ca urmare a concentrării. Având în vedere jurisprudența citată la punctul 323 de mai sus, trebuie să se concluzioneze că Comisia nu a săvârșit o eroare vădită de apreciere prin faptul că a lăsat deschisă problema definirii pieței în ceea ce privește stațiile de încărcare situate în afara autostrăzii.
3) Cu privire la piața soluțiilor pentru clienți bazate pe procesarea datelor
335
În ceea ce privește pretinsa lipsă a definirii pieței soluțiilor pentru clienți bazate pe procesarea datelor, Tribunalul constată că este, desigur, adevărat că Comisia nu a recurs la o astfel de definire, deși a analizat posibilele efecte anticoncurențiale ale concentrării în secțiunea 7.4 din decizia atacată, privind „Alte teorii privind prejudiciul”.
336
Cu toate acestea, având în vedere jurisprudența amintită la punctul 313 de mai sus, această critică trebuie respinsă, întrucât reclamanta nu explică în ce măsură exista pe această piață o problemă concurențială care ar fi trebuit, din cauza impactului său, să fie examinată de Comisie. Astfel, reclamanta se limitează să indice analizarea de către Comisie a posibilelor efecte anticoncurențiale ale concentrării, fără a explica însă modul în care o astfel de analiză o obliga să definească o asemenea piață.
337
În lumina celor ce precedă, se impune respingerea celei de a treia critici, întemeiată pe definirea eronată a piețelor serviciilor de contorizare și electromobilității.
d)
Concluzie cu privire la al doilea aspect al celui de al cincilea motiv
338
Având în vedere cele de mai sus, trebuie să se constate că într‑adevăr Comisia a ținut seama de ansamblul elementelor relevante aflate la dispoziția sa și că a identificat și a definit piețele relevante în speță fără a săvârși o eroare vădită de apreciere.
339
Prin urmare, se impune respingerea celui de al doilea aspect al celui de al cincilea motiv, întemeiat pe o definire eronată a piețelor relevante.
5.
Cu privire la al treilea aspect al celui de al cincilea motiv, întemeiat pe o apreciere eronată a efectelor concentrării
a)
Cu privire la prima critică, întemeiată pe aprecierea eronată a efectelor asupra piețelor de furnizare cu amănuntul de energie electrică și de gaze naturale
340
Reclamanta susține că Comisia a examinat insuficient efectele concentrării asupra piețelor de furnizare cu amănuntul de energie electrică și de gaze naturale și că a efectuat de asemenea în mod vădit o apreciere eronată a acestora.
341
În primul rând, Comisia nu ar fi apreciat în mod corect situația concurențială în domeniul aprovizionării de bază. În această privință, Comisia s‑ar fi limitat să examineze zonele de aprovizionare de bază în care părțile la concentrare erau în măsură să se înlocuiască una pe cealaltă, în calitate de furnizor de bază, ceea ce ar constitui o analiză incompletă.
342
În al doilea rând, reclamanta susține că Comisia nu ar fi investigat impactul exercitat de regruparea portofoliilor de clienți ale părților la concentrare în zonele lor de aprovizionare de bază în raport cu ceilalți furnizori, în special în contextul capacității în creștere a E.ON de a elimina concurenți.
343
În al treilea rând, în opinia reclamantei, Comisia nu a apreciat în mod suficient efectele dispariției concurenței dintre E.ON și innogy.
344
În al patrulea rând, reclamanta susține că Comisia nu a ținut seama în mod suficient de puterea crescândă a E.ON din punctul de vedere al finanțelor care îi confereau avantaje concurențiale.
345
Comisia, susținută de E.ON, arată că a efectuat o apreciere completă, fără a săvârși o eroare, a efectelor concentrării asupra piețelor de furnizare cu amănuntul de energie electrică și de gaze naturale.
346
În primul rând, trebuie să se constate, în ceea ce privește pretinsa apreciere eronată a situației concurențiale de pe piețele furnizării cu amănuntul de energie electrică și de gaze naturale către gospodării și către micii clienți comerciali în cadrul aprovizionării de bază, că, la punctele 278 și 309 de mai sus, Tribunalul a concluzionat deja că Comisia nu a săvârșit nicio eroare vădită de apreciere atunci când a constatat, la punctele 91 și 147 din decizia atacată, că aprovizionarea de bază cu energie electrică și cu gaze naturale trebuia considerată ca fiind o piață a produselor distinctă și ca având o întindere locală, limitată la zona de furnizare de bază în cauză.
347
În această privință, Comisia a indicat de asemenea, la punctele 265 și 331 din decizia atacată, că, dat fiind că o singură întreprindere era desemnată drept furnizor de bază de energie electrică și de gaze naturale în fiecare zonă de aprovizionare de bază care constituie o piață distinctă, această întreprindere era, de facto în ceea ce privește energia electrică și de iure în privința gazelor naturale, în situație de monopol în acea zonă. Ca urmare a acestui fapt, Comisia a concluzionat, la punctele 265 și 331 din decizia atacată, că pe piețele respective concentrarea ar avea efecte directe sau indirecte limitate.
348
Primo, trebuie arătat că reclamanta nu repune în discuție faptul că, din cauza monopolului de iure care afectează zonele de aprovizionare de bază, nu există concurență între diferitele zone de aprovizionare de bază, nici, prin urmare, posibile efecte anticoncurențiale. Or, reclamanta nu explică modul în care faptul că în zonele de aprovizionare de bază cotele de piață ale E.ON pot atinge local 69 % poate constitui, în sine, un obstacol semnificativ în calea concurenței efective pe piața de aprovizionare de bază sau un indiciu al unui asemenea obstacol. Astfel, în urma concentrării, nu cotele de piață ale E.ON pe o piață sau într‑o zonă de aprovizionare de bază au crescut, ci numărul de zone în care E.ON joacă rolul de furnizor de bază. Prin urmare, fără a săvârși o eroare vădită de apreciere, Comisia a concluzionat că efectele directe ale concentrării asupra acestor piețe ar fi, cel mult, limitate.
349
Secundo, în ceea ce privește posibila reducere a șanselor concurenților de a deveni furnizori de bază în cadrul controlului trienal, din decizia atacată reiese că, în pofida inexistenței unui risc probabil ca pe aceste piețe concentrarea să aibă un efect material direct, Comisia a consacrat însă o mare parte a secțiunii 7.2.2.1 din decizia atacată examinării posibilelor efecte indirecte, și anume dacă concentrarea putea consolida capacitatea E.ON de a păstra statutul de furnizor de bază în anumite zone locale și, astfel, putea reduce stimulentele pentru stabilirea prețurilor contractelor speciale în mod concurențial.
350
În această privință, Comisia a constatat la punctul 266 din decizia atacată că, astfel, statutul de furnizor de bază era stabilit o dată la trei ani de ORD‑ul competent și era atribuit furnizorului de energie electrică care avea cei mai mulți clienți casnici în regiune, inclusiv clienții cu contract de aprovizionare de bază și clienții cu contract special și inclusiv în ceea ce privește energia electrică utilizată pentru încălzire. Astfel, după cum a arătat Comisia la același punct din decizia atacată, stabilirea aprovizionării de bază depinde de numărul clienților casnici cu contract special, iar strategiile de preț în privința contractelor speciale pot avea efecte pe piața aprovizionării de bază.
351
Cu toate acestea, deși, teoretic, părțile la concentrare își pot combina clientela de gospodării și de mici clienți comerciali ca urmare a concentrării pentru a‑și spori șansele de a‑și menține rolul de furnizor de bază sau de a‑l obține, trebuie să se constate că, astfel cum a arătat Comisia la punctul 268 din decizia atacată, numai clienții deținuți de o entitate juridică sunt luați în considerare în scopul stabilirii aprovizionării de bază, spre deosebire de combinarea clienților tuturor entităților deținute de aceeași societate‑mamă. În această privință, Comisia a apreciat că, deși strategia de a goli anumite entități juridice pentru a consolida clientela unei alte entități a grupului sau de a regrupa clienții sub o singură entitate juridică ar fi rentabilă, părțile ar fi încercat foarte probabil deja să o pună în aplicare înainte de concentrare, ceea ce ea nu a observat.
352
În această privință, reclamanta se limitează să invoce această posibilă teorie privind prejudiciul, fără a prezenta însă probe care să susțină că, într‑adevăr, această strategie era deja pusă în aplicare de părțile la concentrare, ca urmare a numărului de mărci și de filiale pe care le controlau înainte de concentrare. Or, trebuie să se observe că, deși părțile la concentrare ar fi avut un stimulent real de a încerca să își protejeze zonele de bază sau să aibă acces la noi zone, acestea ar fi regrupat probabil deja mărci sau entități, întrucât este cert că părțile la concentrare dețineau deja un număr semnificativ de mărci și de filiale înainte de concentrare. Reclamanta nu indică nici motivele pentru care riscul de a angaja această strategie ar crește în urma concentrării. Având în vedere lipsa de indicii cu privire la realitatea acestei teorii privind prejudiciul, trebuie să se concluzioneze că reclamanta nu a demonstrat săvârșirea de către Comisie a unei erori vădite de apreciere atunci când a constatat că riscul unui astfel de efect indirect era limitat.
353
În orice caz, Comisia a constatat, la punctul 269 din decizia atacată, că părțile la concentrare erau rareori concurentele cele mai apropiate una de cealaltă și că, cel mai adesea, regiile municipale erau al doilea cel mai mare furnizor al gospodăriilor, iar la punctul 270 din decizia atacată, potrivit documentelor interne ale E.ON, această întreprindere nu considerase innogy ca fiind al doilea furnizor al unei zone decât o singură dată. Comisia a constatat de asemenea la punctul 271 din decizia atacată că, în zonele în care una dintre părțile la concentrare era furnizorul de bază, cealaltă parte avea în general o cotă redusă de clientelă, și anume 5 % sau mai puțin. Rezultă, așadar, că, deși strategia este teoretic posibilă, Comisia a dovedit în mod suficient că părțile la concentrare nu ar fi în măsură să profite de aceasta din punct de vedere material, ținând seama de suprapunerea regională limitată a clienților lor.
354
Tertio, reclamanta apreciază că Comisia nu a analizat efectele legate, pe de o parte, de inerția clienților pentru schimbarea furnizorului de bază local și, pe de altă parte, de faptul că furnizorul de bază aprovizionează cea mai mare parte a clienților care beneficiază de contracte speciale în zona sa. În această privință, este necesar să se constate că reclamanta se limitează, încă o dată, să sublinieze inexistența investigației Comisiei, dar nu explică la ce concluzie ar fi trebuit să ajungă Comisia cu privire la efectele asupra zonelor de bază. Tribunalul apreciază că aceste elemente nu sunt relevante, întrucât împrejurările referitoare la clienții care beneficiază de contracte speciale câștigați ca urmare a statutului de furnizor de bază sau la inerția clienților de bază ai innogy sau ai E.ON nu se schimbă ca urmare a concentrării. Aceasta exclude un efect direct, întrucât, astfel cum s‑a explicat la punctul 348 de mai sus, nu există concurență directă între diferitele zone de furnizare de bază. În ceea ce privește efectele indirecte, reclamanta nu explică în ce măsură acești factori ar putea avea drept impact consolidarea capacității E.ON de a păstra sau de a câștiga statutul de furnizor de bază în anumite zone.
355
Comisia putea, așadar, fără a săvârși o eroare vădită de apreciere, să considere că concentrarea nu ar împiedica în mod semnificativ concurența efectivă pe piața furnizării cu amănuntul de energie electrică și de gaze naturale către gospodării și către micii clienți comerciali în cadrul aprovizionării de bază în Germania.
356
În al doilea rând, în ceea ce privește impactul pe care îl are regruparea portofoliilor de clienți ale părților la concentrare pe piața furnizării cu amănuntul de energie electrică și de gaze naturale către gospodării și către micii clienți comerciali în cadrul unor contracte speciale, trebuie amintit că, în cadrul evaluării sale cu privire la efectele anticoncurențiale rezultate în urma unei concentrări, Comisia compară condițiile de concurență astfel cum acestea ar rezulta din operațiunea notificată cu cele pe care le‑ar cunoaște piața dacă nu ar avea loc concentrarea (Hotărârea din 23 mai 2019, KPN/Comisia, T‑370/17, EU:T:2019:354, punctul 115).
357
Trebuie arătat că existența unor cote de piață de mare amploare este foarte semnificativă și că raportul dintre cotele de piață deținute de părțile la concentrare și de concurenții acestora, în special cei care le urmează imediat, constituie un indiciu valabil al existenței unei poziții dominante sau al unui obstacol semnificativ în calea concurenței efective. În plus, o cotă de piață deosebit de mică deținută de una dintre părțile la concentrare tinde să sugereze, prima facie, că nu există un obstacol semnificativ în calea concurenței efective, mai ales în cazul în care ceilalți operatori dețin cote de piață mult mai mari (a se vedea în acest sens Hotărârea din 23 februarie 2006, Cementbouw Handel & Industrie/Comisia, T‑282/02, EU:T:2006:64, punctul 201).
358
Din cuprinsul punctului 17 din Orientările privind evaluarea concentrărilor orizontale în temeiul Regulamentului Consiliului privind controlul concentrărilor economice între întreprinderi (JO 2004, C 31, p. 5, Ediție specială, 08/vol. 4, p. 56, denumite în continuare „orientările”) reiese, pe de o parte, că numai o cotă de piață foarte mare, de 50 % sau mai mult, poate constitui prin ea însăși, dovada existenței unei poziții dominante pe piață și, pe de altă parte, că, în cazul în care, cu o cotă de piață sub 50 %, operațiunea de concentrare poate totuși ridica probleme concurențiale, aceasta se datorează altor factori precum, printre altele, puterea și numărul concurenților (Hotărârea din 7 iunie 2013, Spar Österreichische Warenhandels/Comisia, T‑405/08, nepublicată, EU:T:2013:306, punctul 59).
359
În plus, potrivit considerentului (32) al Regulamentului nr. 139/2004 și punctului 18 din orientări, concentrările care, datorită cotei limitate de piață a întreprinderilor implicate, nu sunt susceptibile să ridice obstacole în calea concurenței efective pot fi prezumate compatibile cu piața internă. Această prezumție se aplică în special atunci când cota de piață a întreprinderilor implicate nu depășește 25 % din piața internă sau dintr‑o parte semnificativă a acesteia.
360
Prin urmare, având în vedere aceste considerații, trebuie să se stabilească dacă în speță Comisia a săvârșit o eroare vădită de apreciere atunci când a calificat în mod eronat efectele pe piață ale furnizării cu amănuntul de energie electrică către gospodării și către micii clienți comerciali în cadrul contractelor speciale prin regruparea portofoliilor de clienți ale părților la concentrare.
361
Primo, în speță, din cuprinsul punctelor 274 și 333 din decizia atacată reiese că cotele de piață ale E.ON pe piețele furnizării către gospodării și către micii clienți comerciali în cadrul unor contracte speciale din Germania ating între 5 % și 10 %, și anume [confidențial] (
2
), pentru energia electrică și între 5 % și 10 %, și anume mai puțin de [confidențial], pentru gazele naturale. Cotele de piață ale innogy se situează între 10 % și 20 %, și anume [confidențial], pentru energia electrică, și între 5 % și 10 %, și anume sub [confidențial], pentru gazele naturale.
362
În această privință, în Hotărârea din 7 iunie 2013, Spar Österreichische Warenhandels/Comisia (T‑405/08, nepublicată, EU:T:2013:306, punctul 61), Tribunalul a concluzionat că orientările nu au fost nerespectate de Comisie atunci când a apreciat că, ținând seama de o cotă de piață comună părților la concentrare atât în proporție de 35,1 %, cât și de 35,5 %, cota de piață comună părților la concentrare era „moderată”.
363
Astfel, cotele de piață cumulate ale părților la concentrare, care se ridică la între 15 % și 30 %, și anume [confidențial], pentru energia electrică, și între 10 % și 20 %, și anume sub [confidențial], pentru gazele naturale, constituie cel puțin un indiciu puternic că concentrarea nu este susceptibilă să ridice obstacole în calea concurenței efective pe piețele furnizării cu amănuntul de energie electrică și de gaze naturale către gospodării și către micii clienți comerciali în cadrul contractelor speciale din Germania.
364
Secundo, Comisia a ținut seama de alți factori. Aceasta a constatat în special că existau un număr mare de concurenți, că părțile la concentrare nu erau concurente apropiate și că barierele la intrarea pe piață erau relativ reduse, iar presiunea concurențială considerabilă.
365
Mai întâi, din cuprinsul punctului 275 din decizia atacată și din cuprinsul paginii 253 din documentul Oficiului Federal al Concurenței citat în nota de subsol 281 din decizia atacată reiese că, potrivit analizei datelor furnizate de 808 ORD‑uri privind numărul de furnizori, în peste 89 % dintre zonele de rețea, peste 50 de furnizori erau activi și, în 71 % dintre zonele de rețea, peste 100 de furnizori erau activi în anul 2017, astfel încât, în medie, în anul 2017 fiecare client putea alege dintre peste 120 de furnizori în Germania. În plus, peste 1000 de furnizori de energie electrică își desfășoară activitatea în Germania, inclusiv EnBW și Vattenfall, care au fiecare între 5 % și 10 % dintre cotele de piață, precum și EWE, Mainova și Stadtwerke München, fiecare având mai puțin de 5 %. Comisia a constatat de asemenea, la punctele 334 și 335 din decizia atacată, că, în medie, consumatorii de gaze naturale din Germania puteau alege dintre aproape 116 furnizori în zona lor de rețea, că numărul mediu de furnizori pe zonă nu încetase să crească în ultimii ani și că furnizorii veneau uneori din afara sectorului, cum era în special cazul Shell. Pe de altă parte, peste 1000 de furnizori de gaze naturale își desfășoară activitatea în Germania, inclusiv EnBW, care cumulează o cotă de piață cuprinsă între 5 % și 10 %, precum și EWE, Mainova, Enercity și RheinEnergie, care dețin fiecare sub 5 % dintre cotele de piață. De asemenea, piețele furnizării de energie electrică și de gaze naturale sunt în general considerate competitive de către Oficiul Federal al Concurenței, astfel cum reiese din cuprinsul punctelor 276 și 336 din decizia atacată.
366
În continuare, Comisia a constatat, la punctele 277 și 337 din decizia atacată, că părțile la concentrare nu erau concurente deosebit de apropiate pentru furnizarea cu amănuntul de energie electrică și de gaze naturale în cadrul contractelor speciale. Astfel, Comisia a arătat că clienții care părăseau E.ON sau innogy în zonele lor de amplasare se orientau rareori spre innogy sau, respectiv, spre E.ON. Cel mult 20 % dintre clienți alegeau cealaltă parte la concentrare. În plus, Comisia a observat că niciun element din documentele interne ale părților la concentrare nu indica faptul că acestea se supravegheau reciproc mai strâns decât ceilalți furnizori. În plus, Comisia a remarcat că E.ON și innogy nu acordau o atenție deosebită celeilalte părți în deciziile lor în materie de stabilire a prețurilor. În sfârșit, Comisia a arătat că majoritatea concurenților care au răspuns la prima investigație de piață au indicat că au fost în măsură să atragă clienți ai părților la concentrare. De asemenea, din cuprinsul punctului 278 din decizia atacată reiese că, în domeniul energiei electrice, majoritatea respondenților au arătat că nu exista un segment de clientelă pe care E.ON și innogy erau în concurență deosebit de strânsă și în privința căruia nu existau multe alte posibilități decât părțile la concentrare. Majoritatea respondenților aflați în concurență cu părțile la concentrare au indicat că erau în măsură să atragă clienți din ansamblul clientelei părților respective.
367
În plus, Comisia a concluzionat, la punctele 279 și 338 din decizia atacată, că barierele la intrare și la extindere pe piața furnizării cu amănuntul de energie electrică și de gaze naturale erau relativ scăzute.
368
În sfârșit, Comisia a analizat, cu titlu subsidiar, efectele concentrării asupra piețelor locale ipotetice ale furnizării cu amănuntul de energie electrică și de gaze naturale către gospodării și către micii clienți comerciali în cadrul unor contracte speciale, la punctele 281-290 în ceea ce privește energia electrică și la punctele 339-350 din decizia atacată în ceea ce privește gazele naturale. Această analiză răspunde preocupărilor exprimate de regiile municipale. Or, dat fiind că, pe de altă parte, Comisia nu a săvârșit o eroare vădită de apreciere în definirea pieței relevante, astfel cum reiese din cuprinsul punctelor 294, 301 și 310 de mai sus, Comisia nu era obligată să efectueze această analiză, care este, așadar, efectuată cu titlu suplimentar.
369
Tertio, reclamanta invocă împrejurarea că E.ON și RWE ar deține participații minoritare în întreprinderi care își desfășoară activitatea în sectorul energiei și impută Comisiei că nu le‑a luat în considerare. Pe de o parte, trebuie să se constate că concentrarea M.8870 supusă controlului Tribunalului în cadrul prezentei acțiuni privește dobândirea innogy de către E.ON și, prin urmare, că RWE nu este parte la concentrare. În acest sens, participațiile minoritare deținute de RWE nu sunt relevante pentru analiza efectelor prezentei concentrări. Pe de altă parte, reclamanta nu explică incidența pe care ar putea să o aibă participațiile respective pentru analiza obstacolelor în calea concurenței legate de concentrare. Astfel, reclamanta se limitează să menționeze numărul de participații ale RWE și ale E.ON în alte întreprinderi fără a explica dacă acestea sunt active pe piețele în cauză, pozițiile pe care le ocupă pe piață, modul în care relația lor cu RWE și cu E.ON ar putea ridica obstacole în calea concurenței sau dacă aceste obstacole ipotetice ar fi consecințe specifice concentrării.
370
În plus, Comisia a luat în considerare, în cadrul aprecierii concentrării, cote de piață ale întreprinderilor în capitalul cărora innogy și E.ON dețineau participații. În această privință, Comisia a indicat, în notele de subsol 280 și 367 din decizia atacată, pentru energia electrică și, respectiv, pentru gazele naturale, că, chiar dacă s‑ar adăuga totalitatea cotelor de piață ale societăților în care părțile la concentrare dețineau o participație minoritară, aceasta ar crește cota combinată a părților cu mai puțin de 5 %. Comisia a adăugat că, dat fiind că acest procent era limitat și că supraestima participația financiară reală pe care părțile o dețineau în societățile respective, ea considera că poziția acestora din urmă după concentrare nu ar fi modificată semnificativ de cotele minoritare ale părților și, prin urmare, evaluarea sa referitoare la această concentrare.
371
În plus, din considerentul (3) al punctului 287 din decizia atacată reiese că, potrivit analizei Comisiei, nu există o corelație clară între marjele E.ON și cele ale innogy cu privire la tarifele care vizează consumatorii mai activi și poziția celeilalte părți la concentrare la nivel local, ceea ce arată că părțile la concentrare nu sunt concurente deosebit de apropiate în anumite zone locale și că la nivel local concentrarea nu ar elimina o constrângere concurențială semnificativă.
372
În aceste condiții, trebuie să se concluzioneze că Comisia a analizat în mod suficient, chiar exhaustiv și extensiv și fără a săvârși o eroare vădită de apreciere, efectele pe piețele furnizării cu amănuntul de energie electrică și de gaze naturale către gospodării și către micii clienți comerciali în cadrul unor contracte speciale.
373
În al treilea rând, în ceea ce privește efectele dispariției concurenței dintre E.ON și innogy, reclamanta susține în esență că, în urma concentrării, E.ON ar fi în măsură să descurajeze clientela sa existentă să schimbe furnizorul, să recupereze clienți sau să se dezvolte în alte zone.
374
În această privință, Tribunalul face trimitere la constatările efectuate la punctul 364 și următoarele, care arată că, fără a săvârși o eroare vădită de apreciere, Comisia a stabilit că exista o concurență sănătoasă, că părțile la concentrare nu erau concurente apropiate și că barierele la intrare și la extindere erau reduse.
375
În al patrulea rând, în ceea ce privește puterea financiară mai mare a E.ON ca urmare a concentrării, reclamanta reproșează Comisiei în esență că nu a analizat efectele de excludere având în vedere posibilele tarife agresive pe care E.ON le‑ar putea practica și eforturile publicitare pe care le‑ar putea angaja. Reclamanta nu precizează însă care sunt piețele vizate de această critică.
376
Trebuie să se constate de la bun început că, la punctele 291-299 din decizia atacată, Comisia a tratat preocupările suplimentare exprimate de terți cu privire la posibilul impact al concentrării asupra furnizării cu amănuntul de energie electrică în Germania.
377
Mai întâi, în ceea ce privește riscul de subvenții încrucișate dinspre contractele de aprovizionare de bază către contractele speciale, din cuprinsul punctului 292 din decizia atacată reiese că Comisia a analizat dacă părțile la concentrare ar putea utiliza beneficiile importante generate pe piața aprovizionării de bază pentru a subvenționa și a susține politici privind prețurile foarte agresive pe piața contractelor speciale. În această privință, Comisia a apreciat că această teorie privind prejudiciul era puțin probabilă, deoarece, deși aceste strategii erau rentabile, E.ON și innogy le‑ar fi pus deja în aplicare, dat fiind că dețineau înainte de concentrare două dintre cele mai mari portofolii de clienți pentru aprovizionarea de bază. Or, Comisia nu a identificat indicii ale acestui comportament cu ocazia primei sale investigații de piață și a constatat că pe site‑urile internet de comparare a prețurilor anumiți furnizori, inclusiv întreprinderi care acordă reduceri și regiile municipale, practicau în mod sistematic sau ocazional prețuri inferioare celor ale părților la concentrare. În plus, având în vedere intrarea continuă și prezența unui număr mare de noi concurenți, Comisia a considerat că aceste strategii nu fuseseră puse în aplicare și că, chiar dacă ar fi fost puse în aplicare, acestea nu au permis excluderea concurenților sau împiedicarea intrării unor terți.
378
În continuare, în ceea ce privește posibila eliminare a unor terți din spațiile publicitare, la punctul 293 din decizia atacată, Comisia a analizat dacă toate părțile la concentrare ar putea ocupa primele locuri în clasamentele site‑urilor internet de comparare a prețurilor în urma concentrării. Aceasta a constatat că, în urma concentrării, E.ON trebuia să reducă prețurile mărcilor sale sub nivelul optim pentru a le menționa pe prima pagină a site‑ului internet de comparare a prețurilor, eliminând astfel concurenții. Or, este cert că E.ON deținea deja, înainte de concentrare, numeroase mărci și resurse financiare semnificative. Astfel, o asemenea strategie nu ar fi proprie concentrării.
379
În sfârșit, Comisia a observat că era puțin credibil că o competitivitate sporită din partea părților la concentrare pe piața germană a furnizării cu amănuntul de energie electrică cauzează un prejudiciu consumatorilor (punctul 297 din decizia atacată), în special din cauza faptului că piața germană a furnizării cu amănuntul de energie electrică a atras numeroase întreprinderi și era în prezent foarte fragmentată, cu peste 1000 de furnizori (punctul 298 din decizia atacată), ceea ce făcea foarte improbabil faptul ca o strategie de ruinare să poată fi rentabilă. De asemenea, în pofida mijloacelor importante de care părțile la concentrare dispuneau înainte de concentrare, prețurile cele mai scăzute de pe piață erau adesea propuse de concurenți mai mici și noi, iar nu de părțile la concentrare (punctul 299 din decizia atacată).
380
În această privință, unicul element de probă relevant invocat de reclamantă pentru a contesta constatările Comisiei este studiul LBD. Deși reclamanta menționează și studiul Innoplexia, trebuie amintit că relevanța și valoarea sa probantă sunt limitate pentru motivele detaliate la punctul 210 de mai sus. În plus, reclamanta face trimitere la această anexă fără a identifica suficient pasajul care ar susține afirmațiile sale.
381
Or, trebuie amintit că nu intră în competența Tribunalului să caute și să identifice în anexe motivele și argumentele care ar putea fi considerate drept temei al acțiunii, anexele având o funcție pur probatorie și de susținere a cererii (Hotărârea din 28 iunie 2005, Dansk Rørindustri și alții/Comisia, C‑189/02 P, C‑202/02 P, C‑205/02 P‑C‑208/02 P și C‑213/02 P, EU:C:2005:408, punctul 97, și Hotărârea din 14 decembrie 2005, Honeywell/Comisia, T‑209/01, EU:T:2005:455, punctul 57). Această funcție a anexelor pur probatorie și de susținere a cererii presupune că, atunci când o anexă conține elemente de drept pe care se întemeiază anumite motive din cererea introductivă, aceste elemente trebuie să figureze chiar în textul memoriului care este însoțit de anexa respectivă sau, cel puțin, să fie identificate în mod suficient în cuprinsul acestui memoriu (Hotărârea din 7 mai 2009, NVV și alții/Comisia, T‑151/05, EU:T:2009:144, punctul 61). În consecință, nu revine Tribunalului sarcina de a examina studiul Innoplexia pentru a identifica elementele care vin în susținerea afirmațiilor reclamantei.
382
În ceea ce privește studiul LBD, el arată, în secțiunea 4.1 (paginile 9 și următoarele), că E.ON a intrat într‑o cursă a prețurilor în luna februarie 2018. În opinia reclamantei, acest fapt demonstrează că E.ON este capabilă să influențeze structura globală a prețurilor pe piață și că propune prețuri cu marje negative pe care niciun furnizor mai mic nu le‑ar putea aplica. În ceea ce privește prețurile practicate de innogy, ele sunt de cele mai multe ori mai scumpe decât „top 5” și înregistrează marjele cele mai ridicate.
383
Trebuie să se constate că acest studiu arată, într‑adevăr, realizarea unor marje negative în privința majorității furnizorilor pe piața furnizării cu amănuntul de energie electrică către gospodării și către micii clienți comerciali în cadrul unor contracte speciale. Cu toate acestea, pe de o parte, studiul nu arată că, în urma concentrării, E.ON va avea capacități sporite pentru a propune prețuri cu marje negative. Pe de altă parte, practica prețurilor cu marje negative de către majoritatea concurenților nu are sens, din punct de vedere economic, decât într‑o situație de supracapacitate în care un război al prețurilor este menținut pentru disciplinarea pieței, astfel încât concurenții mai puțin eficienți să fie excluși, pentru ca apoi prețurile să crească și să permită restabilirea unor marje pozitive pentru cei care rămân pe piață. Or, nu au fost invocate astfel de împrejurări.
384
În plus, Comisia identifică o deficiență metodologică în studiul LBD ca urmare a faptului că acest studiu ar repercuta primele de încheiere a contractelor în primul an de furnizare, iar nu asupra duratei totale de validitate a contractului, ceea ce influențează în mod direct nivelul marjelor afișate pentru primul an de furnizare. Întrebată în ședință cu privire la acest aspect, reclamanta nu a contestat în mod util critica Comisiei.
385
Astfel, reclamanta nu a dovedit săvârșirea de către Comisie a unei erori vădite de apreciere în ceea ce privește crearea unei capacități sau a unor stimulente pentru o eventuală strategie de prețuri cu marje negative susținute pentru a exclude micii concurenți sau pentru ca toate să ocupe primele locuri în clasamentele site‑urilor internet de comparare a prețurilor.
386
În aceste condiții, trebuie să se constate că Comisia a analizat suficient piețele și, fără a săvârși o eroare vădită de apreciere, a concluzionat că concentrarea nu ar împiedica în mod semnificativ concurența efectivă pe piața furnizării cu amănuntul de energie electrică și de gaze naturale către gospodării și către micii clienți comerciali în cadrul contractelor speciale din Germania.
387
Prin urmare, este necesar să se respingă prima critică, întemeiată pe aprecierea eronată a efectelor pe piețele furnizării cu amănuntul de energie electrică și de gaze naturale către gospodării și către micii clienți comerciali din Germania.
b)
Cu privire la a doua critică, întemeiată pe aprecierea eronată a efectelor asupra piețelor distribuției de energie electrică și de gaze naturale
388
Prin intermediul celei de a doua critici, întemeiată pe aprecierea eronată a efectelor pe piețele distribuției de energie electrică și de gaze naturale, reclamanta susține în esență că Comisia a examinat insuficient efectele activităților dezvoltate pe aceste piețe și a efectuat de asemenea în mod vădit o apreciere eronată.
389
Comisia, susținută de E.ON, arată în esență că a stabilit și a analizat faptele fără a săvârși o eroare de apreciere în privința piețelor distribuției de energie electrică și de gaze naturale.
390
În primul rând, reclamanta susține că părțile la concentrare pot exercita o influență asupra elaborării standardelor tehnice și de reglementare. Prin urmare, trebuie să se analizeze dacă aprecierea Comisiei este afectată de o eroare vădită de apreciere, primo, în ceea ce privește actele administrative ale Agenției Federale a Rețelelor și, secundo, în ceea ce privește normele stabilite de alte organisme și de alte asociații.
391
Primo, în ceea ce privește critica reclamantei potrivit căreia Agenția Federală a Rețelelor ar trebui să axeze în prezent cerințele de reglementare cu prioritate, chiar exclusiv, pe nevoile E.ON, Tribunalul constată de la bun început că, la punctul 253 și următoarele din decizia atacată, Comisia a analizat influența concentrării asupra reglementării exercitate de Agenția Federală a Rețelelor. În lumina afirmațiilor Agenției Federale a Rețelelor, Comisia a concluzionat că era puțin probabil ca concentrarea să aibă un impact semnificativ asupra competenței Agenției Federale a Rețelelor privind reglementarea tarifelor de rețea. În această privință, reclamanta nu prezintă nicio probă a influenței pe care E.ON ar putea să o exercite și pe care, în plus, Agenția Federală a Rețelelor o dezminte și nici modul în care o asemenea influență ar putea constitui, în sine, un indiciu al unui obstacol semnificativ în calea concurenței efective.
392
Secundo, în ceea ce privește influența în cadrul unor organisme și asociații importante care stabilesc standardele, Comisia a analizat, la punctul 246 și următoarele din decizia atacată, influența pe care E.ON ar fi susceptibilă să o exercite asupra organismelor de reglementare și a asociațiilor de standardizare, în special în ceea ce privește forumul tehnic și exploatare a rețelelor Verband der Elektrotechnik Elektronik Informationstechnik e.V. [Asociația de Electrotehnică, Electronică și Tehnologii a Informației, Germania (denumită în continuare „VDE”)]. Având în vedere discuțiile telefonice dintre Comisie și VDE din 17 mai și din 24 iulie 2019 (notele de subsol 257 și 260 din decizia atacată) și expunerile părților la concentrare din 25 și din 29 iulie 2019 (notele de subsol 258 și 259 din decizia atacată), Comisia a constatat, la punctul 252 din decizia atacată, că era puțin probabil ca, în ceea ce privește stabilirea standardelor tehnice, concentrarea să ofere E.ON capacitatea de a influența în mod nejustificat procesul decizional al VDE. Astfel, după cum rezultă din cuprinsul punctelor 248 și 249 din decizia atacată, după concentrare, E.ON nu ar deține nicio majoritate în cadrul diverselor comitete directoare însărcinate cu numirea membrilor grupurilor de lucru responsabile pentru fiecare standard tehnic și, potențial, nu ar fi deținut majoritatea decât în unul dintre aceste grupuri de lucru.
393
Este adevărat că asociația respectivă este una dintre cele citate de reclamantă și că Comisia a utilizat dinamica acestei asociații speciale ca exemplu.
394
În această privință, Tribunalul trebuie să analizeze, în cadrul controlului său, dacă omisiunile în analiza Comisiei sunt susceptibile să pună sub semnul întrebării concluzia sa potrivit căreia prezenta concentrare nu ridică îndoieli serioase în privința compatibilității cu piața internă (a se vedea în acest sens Hotărârea din 9 iulie 2007, Sun Chemical Group și alții/Comisia, T‑282/06, EU:T:2007:203, punctul 61 și jurisprudența citată).
395
Or, în speță reclamanta nu prezintă probe de natură să susțină afirmațiile potrivit cărora E.ON ar dispune de o majoritate în comitetele altor asociații în urma concentrării. În această privință, documentele din anexa A.19 prezentate pentru a susține existența acestor majorități se limitează să indice prezența E.ON și a RWE în anumite asociații din Germania, însă nu dovedesc că E.ON ar avea o asemenea majoritate. În orice caz, reclamanta nu demonstrează modul în care deținerea de către E.ON a unei eventuale majorități în una sau alta dintre aceste organizații ar putea da naștere unui obstacol semnificativ în calea concurenței efective.
396
Prin urmare, trebuie respins argumentul referitor la influența asupra Agenției Federale a Rețelelor și asupra celorlalte organisme și asociații.
397
În al doilea rând, reclamanta susține că, în urma concentrării, E.ON va obține condiții mai avantajoase în materie de echipamente de rețea, de servicii de construcție și de proiectare, precum și de software de rețea datorită puterii sale de cumpărare crescute.
398
Comisia a analizat această chestiune la punctele 262 și 263 din decizia atacată. Pe de o parte, în ceea ce privește avantajul în raport cu micile ORD‑uri ca urmare a faptului că E.ON va avea prioritate pentru a obține servicii de rețea de la prestatorii de servicii, a căror capacitate de a furniza aceste servicii ar fi limitată, Comisia nu a identificat vreo penurie în furnizarea de servicii de rețea. În orice caz, ea a constatat, la punctele 234 și 235 din decizia atacată, că E.ON și innogy aveau deja o pondere mai importantă decât cea mai mare parte a celorlalte ORD‑uri înaintea concentrării.
399
Pe de altă parte, Comisia a concluzionat că blocarea clientelei în ceea ce privește accesul la serviciile de rețea ale părților la concentrare era improbabilă, întrucât cea mai mare parte a serviciilor de rețea erau în principal furnizate și achiziționate local, întrucât, concentrarea fiind complementară din punct de vedere geografic, era puțin probabil ca aceasta să determine o creștere semnificativă a volumului achizițiilor la nivel local. Comisia a observat de asemenea că serviciile către ORD‑uri nu constituiau decât o parte din cererea disponibilă pentru furnizorii activi în amonte.
400
Prin urmare, trebuie să se deducă din cele arătate că Comisia a ținut seama de natura locală a acestui tip de servicii. Având în vedere detaliile analizei Comisiei în general și analiza tuturor preocupărilor privind serviciile legate de rețea, nu se poate reproșa Comisiei că nu a investigat suficient. În realitate, reclamanta reproșează mai degrabă Comisiei că nu a dedus alte concluzii din informațiile și din probele de care dispunea.
401
Astfel, în opinia reclamantei, Comisia ar fi trebuit să concluzioneze, primo, că E.ON va obține prețuri și condiții mai avantajoase, secundo, că furnizorii angro de energie electrică se vor adapta nevoilor E.ON, tertio, că prestatorii vor trata cu prioritate E.ON și, quarto, că concurenții nu ar fi în măsură să reproducă prestațiile de sprijin necesare. Or, toate preocupările reclamantei nu sunt decât simple speculații. Reclamanta nu furnizează nicio indicație serioasă cu privire la plauzibilitatea unor astfel de scenarii și nici cu privire la modul în care aceste scenarii ar putea conduce la un obstacol semnificativ în calea concurenței efective.
402
În aceste condiții, trebuie respins argumentul reclamantei privind avantajele anticoncurențiale pe care E.ON le‑ar obține asupra serviciilor legate de rețea.
403
În al treilea rând, reclamanta susține că Comisia a studiat insuficient și a apreciat incorect concesiunile de drepturi pentru a utiliza liniile pentru construirea și exploatarea rețelelor.
404
În această privință, la punctele 224-236 din decizia atacată, Comisia a analizat un anumit număr de scenarii ipotetice în care concentrarea ar putea cauza un prejudiciu consumatorilor de gaze naturale și de energie electrică, inclusiv diminuarea concurenței în cadrul cererilor de ofertă de concesiuni. Este cert că, în Germania, municipalitățile organizează exploatarea rețelelor de distribuție prin acordarea de concesiuni către ORD‑uri prin intermediul unei cereri de ofertă pentru instalarea și exploatarea rețelelor de distribuție de gaze naturale și de energie electrică pe teritoriul lor timp de 15-20 de ani în medie (punctele 224 și 225 din decizia atacată).
405
Reclamanta invocă mai multe argumente referitoare la efectele anticoncurențiale ale concentrării asupra concesiunilor menționate.
406
Primo, reclamanta sugerează că Comisia ar fi trebuit să aibă în vedere o perioadă de analiză de 20 ani înaintea concentrării pentru a putea analiza în mod corect efectele concentrării în domeniul concesiunilor.
407
În această privință, trebuie arătat că la punctul 224 din decizia atacată Comisia recunoaște că durata medie a contractelor de concesiune este cuprinsă între 15 și 20 de ani. Cu toate acestea, Comisia a considerat că o examinare a concesiunilor acordate pe o perioadă de cinci ani înainte de concentrare era suficientă pentru analiza sa. Alegerea acestei perioade a permis Comisiei să consulte peste 1000 de proceduri de atribuire a concesiunilor. De asemenea, trebuie remarcat faptul că datele își pierd valoarea în timp în ceea ce privește condițiile de piață actuale și viitoare. Astfel, Comisia, reducând analiza sa la o perioadă de aproximativ 5 ani înainte de concentrare, a analizat în mod suficient concurența pentru concesiuni și, prin urmare, nu a săvârșit o eroare vădită de apreciere.
408
Secundo, reclamanta invocă posibilitatea ca E.ON să prezinte oferte mai bune pentru acordarea de drepturi datorită puterii sale financiare, experienței sale și eventualelor efecte de sinergie.
409
În această privință, la punctul 231 din decizia atacată, Comisia a constatat că părțile la concentrare au pierdut în principal cereri de ofertă în favoarea regiilor municipale. Cel puțin 90 % dintre concesiunile de energie electrică pierdute de E.ON au fost atribuite unor societăți publice sau semipublice și cel puțin 80 % dintre aceste concesiuni pierdute de innogy au fost atribuite unor regii municipale. Comisia a arătat că situația privind gazele naturale era similară.
410
În plus, în ceea ce privește posibilele avantaje ale economiilor de scară sporite, Comisia a constatat la punctul 235 din decizia atacată că, înainte de concentrare, părțile la concentrare erau vizibil mai mari decât majoritatea întreprinderilor concurente, în special regiile municipale. În această privință, părțile la concentrare reușiseră mai ales să câștige cereri de ofertă atunci când erau deja operatorul istoric, dar au avut un succes limitat în achiziționarea unor noi concesiuni.
411
În aceste condiții, era rezonabil să se concluzioneze, ținând seama de faptul că Comisia nu dispunea de niciun element care să indice că regiile municipale pierdeau noi concesiuni în favoarea părților de dimensiuni importante, că nu existau suficiente elemente care să indice că eventuale economii de scară sau că o experiență anterioară legată de participarea la astfel de cereri de ofertă ar conferi E.ON un avantaj anticoncurențial în urma concentrării.
412
În această privință, reclamanta invocă scenarii ipotetice fără a prezenta elemente de probă existente la momentul adoptării deciziei atacate. Astfel, reclamanta se întemeiază pe studiul BET pentru a‑și susține argumentele. Or, această investigație are o relevanță și o valoare probantă limitate pentru evaluarea situației concurențiale la momentul adoptării deciziei atacate, pentru motivele arătate la punctul 205 de mai sus. Pe de altă parte, reclamanta face trimitere la paginile 48 și următoarele din studiul menționat și menționează explicit în cererea introductivă întrebările nr. 39, 42 și 44-47b. Ca răspuns la întrebarea nr. 39, 80 % dintre cei 87 de respondenți au indicat că părțile la concentrare ar putea avea sinergii. Cu toate acestea, nimic nu indică faptul că întreprinderile care au răspuns la studiul BET considerau că aceste sinergii dădeau naștere unui obstacol semnificativ în calea concurenței efective. În ceea ce privește întrebarea nr. 42, aceasta conține, în formularea sa, ideea de bază potrivit căreia sinergiile ar determina cerințe de eficiență mai ridicate. Cu toate acestea, studiul nu furnizează nicio probă în acest sens. Pe această bază, 71 % dintre respondenți înțeleg că nu ar fi în măsură să îndeplinească aceste cerințe. Cu toate acestea, faptul de a ști dacă aceste cerințe vor fi îndeplinite nu reiese în mod clar din studiu. Este suficient să se rețină că, în total, mai mult de două treimi dintre respondenți confirmă, în răspunsul la întrebarea nr. 43, că concesiunile care le‑au fost atribuite nu au fost contestate de E.ON sau de innogy. Acest aspect confirmă concluziile Comisiei potrivit cărora concurența dintre părțile la concentrare în materie de concesiuni este foarte limitată.
413
Astfel, reclamanta nu a furnizat nicio indicație pertinentă suficientă, de natură să demonstreze o eroare vădită de apreciere din partea Comisiei, care să permită să se afirme că, în urma concentrării, E.ON ar fi în măsură să propună oferte mai bune pentru concesiuni și cu atât mai puțin că, dacă aceasta ar fi situația, ar putea fi anticoncurențială. Dimpotrivă, chiar dacă concentrarea ar permite E.ON să facă oferte mai bune, acest lucru s‑ar putea dovedi pozitiv pentru concurență. În teorie, efectele prejudiciabile asupra concurenței nu ar putea surveni decât dacă, pe termen mai lung, părțile la concentrare ar fi în măsură să monopolizeze piața, din moment ce niciun concurent nu ar fi în măsură să se alinieze structurii costurilor părților, astfel cum în mod întemeiat a amintit Comisia la punctul 234 din decizia atacată.
414
Tertio, reclamanta apreciază că părțile la concentrare erau concurenți apropiați ca urmare a faptului că ar fi fost în concurență cu privire la peste 100 de concesiuni în perioada 2010-2015. În această privință, este suficient să se constate că, examinând peste 1000 de proceduri de concesionare care au avut loc în perioada 2013-2017, Comisia a constatat, la punctele 228 și 229 din decizia atacată, că părțile la concentrare nu se aflau în concurență strânsă, ca urmare a faptului că au participat la aceleași cereri de ofertă în mai puțin de 5 % din cazuri. Din nota de subsol 244 din decizia atacată reiese de asemenea că Comisia a analizat dacă părțile la concentrare participaseră la astfel de proceduri prin intermediul unor întreprinderi în care dețineau participații minoritare. Astfel, Comisia a dovedit în mod suficient lipsa unei suprapuneri semnificative între părțile la concentrare în diferitele proceduri de concesionare.
415
Quarto, în ceea ce privește prezența E.ON pe întreg teritoriul național german, ceea ce ar putea acorda un avantaj E.ON pentru a se extinde în regiunile învecinate cu cele în care aceasta este deja prezentă, Comisia a constatat la punctul 230 din decizia atacată că cererile de ofertă la care au participat părțile la concentrare în perioada 2013-2017 nu erau concentrate într‑o regiune specifică și nu erau situate întotdeauna aproape de limita zonelor ORD‑urilor E.ON și ale innogy. De asemenea, la punctul 231 din decizia atacată, citat la punctul 409 de mai sus, Comisia a constatat constrângerea concurențială importantă exercitată de regiile municipale. Din ceea ce precedă reiese că Comisia a analizat în mod suficient proximitatea concurențială a părților la concentrare și presiunea concurențială exercitată de regiile municipale.
416
Quinto, părțile nu contestă că există o tendință de remunicipalizare. Din cuprinsul punctelor 232 și 233 din decizia atacată reiese că părțile la concentrare și mai mulți respondenți la prima investigație de piață au constatat o tendință de remunicipalizare a rețelelor. Cu toate acestea, reclamanta identifică un risc de slăbire a acestei tendințe în viitorul apropiat din cauza posibilelor strategii de descurajare specifice practicate de E.ON. În această privință, Comisia a analizat la punctul 236 din decizia atacată posibilele tactici contencioase prin care se urmărea întârzierea intenționată a transferului concesiunilor pe care părțile la concentrare le‑au pierdut (sham litigation).
417
Cu privire la acest aspect, trebuie amintit că Tribunalul a avut deja ocazia să indice că o acțiune în justiție poate constitui uneori un abuz de poziție dominantă. În acest scop, trebuie îndeplinite două condiții cumulative. În primul rând, trebuie ca acțiunea în justiție să nu poată fi considerată în mod rezonabil ca urmărind valorificarea drepturilor întreprinderii în cauză și, prin urmare, să nu poată servi decât la hărțuirea părții adverse. În al doilea rând, acțiunea trebuie să fie concepută ca parte a unui plan de eliminare a concurenței (a se vedea Hotărârea din 13 septembrie 2012, Protégé International/Comisia, T‑119/09, nepublicată, EU:T:2012:421, punctul 49 și jurisprudența citată).
418
În speță, la punctul 236 din decizia atacată, Comisia a concluzionat în mod întemeiat că aceste tactici nu puteau fi imputate concentrării, în sensul că concentrarea nu este susceptibilă să sporească motivațiile părților la concentrare de a urma strategii de acest tip. În această privință, trebuie arătat că, presupunând chiar că existența tacticilor respective este dovedită, reclamanta nu explică modul în care motivațiile pentru adoptarea unor astfel de tactici de către părțile la concentrare ar crește în urma acesteia și, prin urmare, nu a dovedit o eroare vădită de apreciere din partea Comisiei.
419
Sexto, reclamanta contestă marja de apreciere a municipalităților în ceea ce privește concesiunea de drepturi. Astfel, E.ON a susținut, în cadrul procedurii administrative, că municipalitățile dispuneau de o largă putere discreționară pentru selectarea, ponderarea și conceperea criteriilor de atribuire, în special în ceea ce privește luarea în considerare a intereselor municipale (punctul 226 din decizia atacată). În această privință, este cert că municipalitatea stabilește criteriile de atribuire. În schimb, reclamanta contestă faptul că municipalitatea are o marjă pentru selectarea, ponderarea și conceperea acestor criterii. Cu toate acestea, dacă ar fi adevărat, astfel cum pretinde reclamanta, că municipalitățile nu aveau nicio marjă de manevră în materie de selecție și că părțile la concentrare erau mai eficiente și obțineau avantaje din puterea lor financiară, din economii de scară și din experiența lor în materie de concesiuni, părțile la concentrare ar fi trebuit să câștige deja un număr semnificativ de concesiuni în detrimentul unor concurenți mai mici, ceea ce nu este cazul, astfel cum s‑a arătat în esență la punctul 411 de mai sus. În orice ipoteză, ținând seama de lipsa unor elemente concrete prezentate de reclamantă și de funcționarea normală a procedurilor de concesionare, nu este plauzibil că municipalitățile nu dispun de o marjă de manevră suficientă, cu atât mai mult cu cât unele dintre criteriile care trebuie luate în considerare sunt subiective. Astfel, o modificare recentă a dispozițiilor statutare referitoare la cererile de ofertă de concesiuni, pusă în aplicare în anul 2017, a introdus „luarea în considerare a intereselor municipale” drept criteriu legitim în cadrul cererilor de ofertă de concesiune, după cum constată Comisia, la punctul 232 din decizia atacată.
420
Având în vedere cele de mai sus, Comisia a analizat toate preocupările reclamantei și nu a săvârșit o eroare vădită de apreciere în ceea ce privește concesiunile.
421
În al patrulea rând, în ceea ce privește posibilitatea de a propune pachete în calitate de ORD, reclamanta nu își susține afirmațiile și nu prezintă indicii care să permită să se concluzioneze că, în urma concentrării, E.ON va avea posibilități sporite de a propune pachete. Acestea sunt doar speculații privind scenarii ipotetice. În special, reclamanta nu explică motivul pentru care părțile la concentrare nu ar dispune deja de astfel de capacități, deși sunt deja operatori de rețea prezenți de‑a lungul întregului lanț valoric, nici motivul pentru care concurenții nu ar fi în măsură să producă de asemenea astfel de oferte și nici, dacă este cazul, ce efecte anticoncurențiale ar putea fi așteptate.
422
În această privință, în ceea ce privește posibilitatea unor pachete, Comisia arată în memoriul în apărare că exploatarea rețelei este, astfel, independentă de celelalte domenii de activitate ale întreprinderilor de aprovizionare cu energie ca urmare a unor cerințe legale. În orice caz, E.ON dispunea deja, înainte de concentrare, de o putere financiară și ar fi putut deja să propună pachete, astfel încât un asemenea comportament nu poate fi considerat specific concentrării.
423
În al cincilea rând, reclamanta afirmă, fără a‑și susține în vreun mod afirmația, că Comisia nu a luat în considerare interacțiunile care rezultă din efecte de substituire, din efecte în lanț și din efecte de domino pe piețe vecine limitate din punct de vedere geografic. Cu toate acestea, reclamanta nu explică modul în care acești factori sunt relevanți, nici modul în care ar putea fi dedus din aceștia un obstacol semnificativ în calea concurenței efective.
424
Având în vedere ansamblul considerațiilor care precedă, se impune respingerea celei de a doua critici, întemeiată pe aprecierea eronată a efectelor asupra piețelor distribuției de energie electrică și de gaze naturale.
c)
Cu privire la a treia critică, întemeiată pe aprecierea eronată a efectelor asupra piețelor serviciilor de contorizare și electromobilității
425
Reclamanta afirmă în esență că Comisia nu a apreciat în mod suficient și corect efectele concentrării asupra piețelor serviciilor de contorizare și electromobilității.
426
Comisia contestă argumentele reclamantei.
1) Cu privire la piețele serviciilor de contorizare
427
În ceea ce privește efectele concentrării pe piața serviciilor de contorizare, trebuie observat că, la punctul 355 din decizia atacată, Comisia a constatat că piața serviciilor de contorizare a energiei electrice și a gazelor naturale ale nOPC‑urilor și subpiețele potențiale în funcție de produsul măsurat erau de asemenea monopoluri la nivelul zonei de rețea, operatorul de rețea fiind singurul operator de contoare de înregistrare autorizat. În plus, la punctul 356 din decizia atacată, Comisia a arătat că piața serviciilor de contorizare a energiei electrice și a gazelor naturale ale cOPC‑urilor era o piață emergentă în Germania și că, chiar împărțind mai mult subpiețele, cota de piață cumulată în Germania a părților la concentrare era sub 5 %. Comisia a concluzionat că aceste piețe nu erau afectate de concentrare.
428
Reclamanta invocă mai multe argumente referitoare la efectele anticoncurențiale ale concentrării asupra piețelor serviciilor de contorizare.
429
În primul rând, în ceea ce privește argumentul reclamantei referitor la efectele de substituire, în lanț și de domino, pe care poziția E.ON în calitate de nOPC le‑ar putea avea în municipalitățile în care deține concesiunea de exploatare a rețelei de distribuție de energie electrică și de gaze naturale, acesta trebuie respins pentru aceleași motive precum cele prezentate la punctul 423 de mai sus.
430
În orice caz, Comisia a arătat la punctele 406-409 din decizia atacată că concentrarea nu ar împiedica în mod semnificativ concurența efectivă din cauza efectelor necoordonate care rezultă din legăturile verticale dintre piețele în amonte ale rețelelor de distribuție de gaze naturale și de energie electrică exploatate de ORD‑uri și piețele în aval ale serviciilor de contorizare ale cOPC‑urilor din Germania. Astfel, ea a arătat că, întrucât ORD‑urile erau monopoluri locale înainte și după concentrare, concentrarea nu schimba capacitatea E.ON de a elimina concurenții cOPC. Comisia a considerat de asemenea că stimulentele în vederea eliminării erau scăzute și nu creșteau în mod semnificativ ca urmare a concentrării, din moment ce, primo, cota de piață cumulată în Germania a părților la concentrare pe piața emergentă a serviciilor de contorizare a energiei electrice și a gazelor naturale ale cOPC‑urilor era sub 5 %, secundo, piața era încă la început, iar dezvoltarea acestora era în mod global foarte redusă, tertio, existau operatori intrați pe piață provenind și din alte sectoare și, quarto, reglementarea obliga ORD‑urile să garanteze o racordare la rețea și o utilizare a rețelei nediscriminatorii. Rezultă, așadar, că, contrar celor susținute de reclamantă, Comisia a analizat efectele verticale dintre aceste două piețe.
431
În al doilea rând, reclamanta susține că, în urma concentrării, E.ON devine primul concurent cu 41 % dintre punctele de prelevare în calitate de nOPC și dispune de o cotă de piață de minimum 44,14 % ținând seama de lungimea rețelei sau de mai mult de 50 % ținând seama de numărul comunelor deservite.
432
În această privință, trebuie amintit că Comisia nu a săvârșit o eroare vădită de apreciere în ceea ce privește definirea pieței serviciilor de contorizare, astfel cum s‑a stabilit la punctul 337 de mai sus. Prin urmare, cotele de piață ale părților la concentrare în calitate de nOPC nu sunt relevante pentru analiza pieței serviciilor de contorizare a energiei electrice și a gazelor naturale ale cOPC‑urilor.
433
În orice caz, trebuie constatat că reclamanta se limitează să utilizeze propriile date fără a explica motivele pentru care datele utilizate de Comisie nu ar fi corecte.
434
Or, nu poate fi suficient ca reclamanta să utilizeze date diferite de cele utilizate de Comisie în decizia atacată pentru a stabili eroarea vădită de apreciere săvârșită de Comisie, fără să prezinte vreun element concret de natură să demonstreze că luarea în considerare a datelor în decizia atacată constituie o eroare vădită de apreciere a Comisiei (a se vedea în acest sens Hotărârea din 7 iunie 2013, Spar Österreichische Warenhandels/Comisia, T‑405/08, nepublicată, EU:T:2013:306, punctul 156).
435
Din ceea ce precedă rezultă că reclamanta nu a demonstrat că datele utilizate de Comisie și pertinente pentru calcularea cotelor de piață erau incorecte. În consecință, reclamanta nu a dovedit săvârșirea de către Comisie a unei erori vădite de apreciere atunci când a considerat că piețele referitoare la nOPC‑uri și la cOPC‑uri nu erau afectate de concentrare.
436
În al treilea rând, în ceea ce privește capacitatea de performanță necesară pentru a îndeplini cerințele în materie de resurse umane și tehnice în cadrul serviciilor de contorizare și prezența națională a E.ON, Tribunalul constată că Comisia a efectuat mai multe aprecieri ale prezenței unor furnizori de servicii cu etichetă albă care ar fi disponibili să asigure gestionarea stațiilor de măsurare.
437
În ceea ce privește o posibilă definire a pieței, la punctul 358 din decizia atacată, Comisia a concluzionat că concentrarea nu conducea la o piață destinată serviciilor cu etichetă albă sau la subpiețe potențiale. În această privință, din cuprinsul notei de subsol 180 din decizia atacată reiese că Comisia a considerat că serviciile cu etichetă albă, cel puțin la momentul adoptării deciziei atacate și în viitorul apropiat, erau mai susceptibile să joace un rol în ceea ce privește piețele pe care exista o obligație de a furniza anumite servicii, care puteau fi ulterior externalizate. În consecință, Comisia nu a considerat o piață a serviciilor cu etichetă albă pentru contorizarea gazelor naturale și a energiei electrice ca fiind o piață cOPC, piața cOPC aflându‑se încă la începuturile sale, iar numai participanții care dispun de o capacitate proprie fiind apți să se lanseze în această activitate. La punctul 178 și la nota de subsol 186 din decizia atacată, Comisia a arătat că, în opinia sa, serviciile cu etichetă albă pentru nOPC‑uri și pentru cOPC‑uri erau susceptibile să aibă o întindere națională, dat fiind că cea mai mare parte, dacă nu toate nOPC‑urile și cOPC‑urile, erau încă monopoluri locale și că, pentru a avea o bază de clienți de o anumită dimensiune, era necesară o acoperire geografică mai largă. În plus, la punctul 359 din decizia atacată, Comisia a constatat că cota de piață cumulată a părților la concentrare nu depășea 5 % pe o subpiață potențială de servicii cu etichetă albă pentru contorizarea energiei electrice și a gazelor naturale.
438
De asemenea, la punctele 414-417 din decizia atacată, Comisia a apreciat efectele verticale dintre piața nOPC‑urilor în aval și serviciile cu etichetă albă în amonte. Pe de o parte, ea a concluzionat că concentrarea nu ar împiedica în mod semnificativ concurența efectivă din cauza efectelor necoordonate care rezultă din legăturile verticale dintre aceste două piețe, din cauza faptului că, în aval, nOPC‑urile erau monopoluri locale și că nu exista, așadar, concurență, și că în cadrul serviciilor cu etichetă albă cota de piață a părților la concentrare era sub 5 %. Pe de altă parte, în amonte, concentrarea nu modifica nici capacitatea de a elimina furnizorii de servicii cu etichetă albă, întrucât nOPC‑urile erau deja monopoluri locale, nici stimulentele pentru blocare, care nu creșteau semnificativ, ținând seama de poziția foarte limitată a părților la concentrare pe piața în amonte a serviciilor cu etichetă albă și de creșterea minoră cauzată de concentrare.
439
De asemenea, la punctele 178 și 407 din decizia atacată, Comisia a constatat existența unor intrări pe piață și lipsa unor bariere la intrare. Astfel, niciun obstacol perceptibil nu ar limita oferta acestor servicii la o anumită regiune, dat fiind că majoritatea nOPC‑urilor și a cOPC‑urilor furnizează de asemenea astfel de servicii cu etichetă albă și că operatorii nou‑intrați precum Telefónica sau Deutsche Telekom, care nu făceau parte din sector, intră pe piața națională.
440
În această privință, reclamanta nu furnizează nicio probă pentru a repune în discuție concluziile Comisiei privind furnizorii de servicii cu etichetă albă, care, potrivit Comisiei, ar fi disponibili pentru a răspunde nevoilor nOPC‑urilor și cOPC‑urilor care nu dispun de capacitățile necesare bunei funcționări a contoarelor.
441
În ceea ce privește faptul că, din cauza statutului lor sau a dreptului comunal german, anumiți concurenți comunali potențiali nu pot interveni decât la nivel local, Comisia a apreciat în mod întemeiat că acest lucru nu ar avea însă decât o importanță secundară pentru concurență, dat fiind că numai câteva întreprinderi erau vizate de astfel de interdicții absolute.
442
În al patrulea rând, în ceea ce privește pretinsele beneficii obținute din economiile de scară și din puterea de cumpărare în calitate de nOPC, la punctele 362 și 363 din decizia atacată Comisia a constatat că anumite ipoteze nu au fost justificate, în special în ceea ce privește costurile și economiile de scară în privința E.ON și a innogy, precum și a altor participanți. Pentru a susține această teorie privind prejudiciul, reclamanta face trimitere la studiul LBD și la studiul BET.
443
Graficul 7 de la pagina 17 din studiul LBD, la care face trimitere reclamanta, arată tarifele mărcilor deținute de innogy în zona de bază a LSW Energie GmbH & Co. KG, însă reclamanta nu explică modul în care acest grafic poate susține existența unor beneficii obținute din economiile de scară și din puterea de cumpărare în urma concentrării.
444
Întemeindu‑se pe studiul BET, reclamanta arată că respondenții la investigație se așteaptă ca piața să fie închisă pentru apariția unor noi participanți. Or, această investigație are o relevanță și o valoare probantă limitate pentru evaluarea situației concurențiale la data adoptării deciziei atacate, pentru motivele arătate la punctul 205 de mai sus. În plus, răspunsurile la întrebările nr. 62, 63, 65 și 71 nu sunt de natură să contrazică constatările făcute de Comisie, astfel cum au fost detaliate la punctul 439 de mai sus, în ceea ce privește lipsa unor bariere la intrare și intrarea pe piață a unor noi concurenți.
445
În orice caz, reclamanta nu explică modul în care studiul LBD și studiul BET ar fi de natură să repună în discuție concluziile Comisiei în ceea ce privește neafectarea piețelor serviciilor de contorizare și mai ales lipsa de plauzibilitate a afirmațiilor legate de economiile de scară. Astfel, la punctul 363 din decizia atacată, Comisia a contestat afirmația potrivit căreia numai anumiți participanți importanți ar fi în măsură să furnizeze servicii de exploatare a contoarelor inteligente în mod rentabil. Comisia a constatat, în această privință, că o astfel de eventualitate era puțin probabilă, întrucât, mai întâi, materialul căilor de acces pentru contoare inteligente și infrastructura necesară erau furnizate de mai mulți furnizori independenți, apoi, exploatarea comercială era posibilă începând cu 100000 până la 300000 de contoare inteligente, ceea ce reprezenta o mică proporție din numărul total de contoare, în plus, furnizorii cu mai puține contoare puteau întotdeauna să coopereze pentru a ajunge la scări mai mari și, în sfârșit, intrarea pe piață a unor participanți importanți din afara sectorului energetic arăta că intrarea pe piață și, prin urmare, concurența erau posibile.
446
Prin urmare, argumentele reclamantei referitoare la piața serviciilor de contorizare trebuie respinse.
2) Cu privire la piața electromobilității
447
În ceea ce privește piața electromobilității, în primul rând, reclamanta reproșează Comisiei că a apreciat în mod eronat situația concurențială în afara autostrăzii la nivel local.
448
În această privință, mai întâi, Tribunalul observă că la punctul 381 din decizia atacată Comisia a constatat că cota de piață cumulată a părților la concentrare în ceea ce privește punctele de încărcare pentru vehiculele electrice în afara autostrăzii din Germania era mai mică de 20 %, chiar presupunând o piață distinctă pentru stațiile de încărcare normale și pentru stațiile de încărcare rapide. În continuare, Comisia a constatat la punctul 384 din decizia atacată că părțile la concentrare exploatau foarte puține stații de încărcare ultrarapide publice în afara autostrăzilor și că numeroși concurenți importanți precum Allego, EnBW sau Ionity aveau planuri de extindere pentru stații de încărcare ultrarapide, de o dimensiune similară sau superioară celei a părților menționate. În plus, la punctul 385 din decizia atacată Comisia a constatat că, la nivel național, existau mai mulți concurenți prezenți și viitori precum Deutsche Telekom sau Volkswagen și că acesta din urmă își anunțase de asemenea intenția de a intra pe piața electromobilității și intenționa de a construi stații de încărcare pentru vehicule electrice publice în cadrul instalațiilor celor 4000 de concesionari de automobile și de stații de alimentare cu carburant partenere ale acestuia din Europa. În sfârșit, la punctul 386 din decizia atacată Comisia a constatat că, chiar în cele 16 zone locale din afara autostrăzii pe care le‑a identificat, în care cota de piață cumulată a părților la concentrare era mai mare de 25 % sau delta indicelui Herfindahl‑Hirschman era peste 150, concentrarea nu era susceptibilă să ridice obstacole semnificative în calea concurenței, din moment ce, primo, erau prezenți alți concurenți, inclusiv participanți specializați în electromobilitate și regii municipale, secundo, în unele dintre aceste regiuni unii concurenți au anunțat planuri de extindere, tertio, creșterea capacității legate de concentrare era adesea mai mică de 10 % dintre cotele de piață și, quarto, unele dintre zonele aflate în imediata apropiere a marilor orașe sau a altor municipalități erau supuse, prin urmare, unei presiuni concurențiale.
449
Rezultă din cele arătate că Comisia a efectuat o analiză coerentă și completă, inclusiv în afara autostrăzii, a elementelor concurențiale din punctul de vedere al celei mai mici piețe imaginabile, în special în lumina cotelor de piață ale părților la concentrare, a proximității concurențiale a acestora, a structurii pieței și a barierelor la intrare.
450
În al doilea rând, reclamanta invocă mai multe argumente referitoare la efectele anticoncurențiale ale concentrării asupra pieței electromobilității. Astfel, pe baza studiului BET, reclamanta susține în esență primo, că micii furnizori nu vor putea dezvolta o rețea de încărcare la nivel național, secundo, că economiile de scară realizate de E.ON datorită concentrării vor avea un efect de excludere și, tertio, că dispariția innogy elimină cea mai mare parte a concurenței.
451
În această privință, Comisia a concluzionat că concentrarea nu ar ridica obstacole semnificative în calea concurenței efective ca urmare a unor efecte orizontale necoordonate care rezultă din suprapunerile activităților părților la concentrare pe piețele instalării și exploatării unor stații de încărcare în afara autostrăzii din Germania, în special pentru motivele detaliate la punctul 448 de mai sus.
452
În ceea ce privește constatările reclamantei care se întemeiază pe studiul BET, trebuie adăugat la caracterul limitat al relevanței și al valorii probante a acestui studiu (a se vedea punctul 205 de mai sus) că acest studiu nu este suficient de reprezentativ pentru situația concurenței pe piața electromobilității, întrucât participanții sunt numai întreprinderi de aprovizionare cu energie electrică și ORD‑uri, în timp ce în acest sector își desfășoară activitatea întreprinderi care provin din alte sectoare, precum Deutsche Telekom, Volkswagen, Ionity, Shell sau BP, precum și întreprinderi specializate în electromobilitate precum Fastned, eLoaded, ChargePoint sau Allego.
453
Reclamanta arată de asemenea că, potrivit paginii 19 din prezentarea care reflectă situația pieței LBD Beratungsgesellschaft mbH la 9 ianuarie 2019, cota de piață a E.ON după concentrare ajunge încă din acest moment la 33 %. Din această prezentare rezultă că cota de piață combinată a E.ON și a innogy ar fi mai degrabă de 21,2 %. Or, reclamanta nu explică proveniența diferenței de 12 %. În plus, această prezentare a reclamantei indică de asemenea prezența mai multor concurenți cu cote de piață care nu sunt neglijabile, precum [confidențial]. Aceste procente se situează în marja estimărilor și sunt conforme cu concluziile Comisiei, care consideră că cotele de piață ale E.ON ca urmare a concentrării nu vor depăși 20 % și că există mai mulți concurenți pe piață.
454
În orice caz, reclamanta se limitează să utilizeze propriile date fără a explica motivele pentru care datele utilizate de Comisie nu ar fi corecte. Or, astfel cum s‑a amintit la punctul 434 de mai sus, nu poate fi suficient ca reclamanta să utilizeze date diferite de cele utilizate de Comisie în decizia atacată pentru a stabili eroarea vădită de apreciere săvârșită de Comisie, fără a prezenta elemente concrete de natură să demonstreze că luarea în considerare a datelor în decizia atacată este afectată de o eroare vădită de apreciere. Din cele ce precedă rezultă că reclamanta nu a demonstrat că datele utilizate de Comisie erau incorecte.
455
Reclamanta arată că, în cadrul celui de al șaptelea raport sectorial privind energia din anul 2019, Monopolkommission (Comisia pentru Monopoluri, Germania) a evidențiat concentrări regionale care prezintă motive de îngrijorare și lipsa concurenței la nivel local. Trebuie să se observe că, întrucât raportul menționat era ulterior adoptării deciziei atacate, Comisia nu putea dispune de acesta, astfel încât este lipsit de relevanță pentru aprecierea legalității deciziei atacate, în conformitate cu jurisprudența citată la punctul 194 de mai sus. În orice caz, imaginea de ansamblu a pieței dată în acest raport nu repune nicidecum în discuție analiza factorilor locali, astfel cum este detaliată la punctul 448 de mai sus. Tribunalul observă că din cuprinsul paginilor 96 și următoarele din acest raport reiese că piața electromobilității este o piață emergentă. Mai precis, din cuprinsul punctului 244 din raportul menționat reiese că, astfel cum a constatat Comisia în decizia atacată, „este, desigur, imposibil să se prevadă evoluția viitoare a mobilității electrice”. În orice caz, reclamanta nu identifică elementele particulare ale acestui element de probă care ar fi de natură să demonstreze existența unei erori vădite imputabile Comisiei.
456
Astfel, reclamanta nu a demonstrat săvârșirea de către Comisie a unei erori vădite de apreciere în ceea ce privește piața electromobilității.
457
Din tot ceea ce precedă rezultă că se impune respingerea celei de a treia critici, întemeiată pe aprecierea eronată a efectelor asupra piețelor serviciilor de contorizare și a electromobilității.
d)
Cu privire la a patra critică, întemeiată pe evaluarea eronată a efectelor soluțiilor pentru clienți bazate pe datele clienților
458
Reclamanta arată că la punctele 428-432 din decizia atacată Comisia nu a tratat soluțiile pentru clienți întemeiate pe datele din domeniul energiei decât în mod foarte sumar, în special în ceea ce privește volumele mari de date, precum și produsele grupate inovatoare.
459
În primul rând, în ceea ce privește volumele mari de date, îmbunătățirea accesului la o gamă largă de date, în special în contextul înmulțirii contoarelor inteligente și al înființării unei piețe pentru cOPC‑uri, ar constitui un factor de competitivitate esențial, în măsura în care aceste date ar permite o cunoaștere mai ușoară a nevoilor consumatorilor și o mai bună adaptare a produselor și a serviciilor către clienți. În această privință, E.ON ar avea o cunoaștere mai semnificativă a gospodăriilor și a micilor clienți comerciali, a comportamentului de utilizare și de încărcare al utilizatorilor infrastructurilor de încărcare și a gestionării concurențiale a stațiilor de măsurare. Potrivit reclamantei, Comisia nu a examinat suficient aceste puncte.
460
În al doilea rând, E.ON ar beneficia de un avantaj concurențial în ceea ce privește soluțiile inovatoare și pachetele.
461
În al treilea rând, reclamanta susține că prezența puternică a părților la concentrare pe piață în urma concentrării va facilita vânzările încrucișate.
462
Comisia, susținută de E.ON, arată că a examinat în mod suficient efectele soluțiilor pentru clienți bazate pe datele clienților, fără a săvârși o eroare de apreciere.
463
Trebuie să se constate că în secțiunea 7.4 din decizia atacată Comisia a analizat alte teorii privind prejudiciul. Comisia a analizat în special la punctele 422-427 teoriile privind prejudiciul legat de accesul la datele privind clienții și la punctele 428-435 pachetele de servicii legate de energie.
464
În primul rând, în ceea ce privește accesul la date, Comisia a constatat la punctul 423 din decizia atacată că E.ON nu ar avea acces în urma concentrării la tipuri de date mai variate decât cele deja disponibile pentru fiecare dintre părți înainte de concentrare, însă ar avea acces la mai multe informații de același tip. Comisia a dedus din aceste elemente că faptul de a dispune de un număr mai mare de informații de același tip nu adăuga în mod necesar o valoare și că economiile de scară pe care le‑ar putea aduce ar fi reduse. De asemenea, Comisia a constatat la punctele 424 și 425 din decizia atacată că din prima investigație de piață reieșea că exista o mare incertitudine în ceea ce privește cantitatea minimă și tipul de date necesare pentru dezvoltarea de noi soluții energetice. În plus, Comisia a analizat riscul de excludere și a constatat că din prima investigație de piață reieșea că mai mulți concurenți, inclusiv regiile municipale, propuneau sau dezvoltau deja diferite soluții bazate pe date, singure sau în cooperare cu alți participanți. De asemenea, prima investigație de piață și documentele interne ale părților la concentrare au arătat că întreprinderi mari precum Google, Amazon, Samsung, Bosch, Phillips propuneau deja sau aveau în vedere să facă acest lucru, de asemenea în cooperare cu mici comercianți cu amănuntul de energie, servicii sau produse legate de casa inteligentă și de date. Pe de altă parte, Comisia a observat la punctul 427 din decizia atacată că reglementarea colectării și a utilizării de date ar trebui să reducă riscul unor comportamente abuzive sau discriminatorii din partea unor întreprinderi integrate vertical.
465
În această privință, reclamanta susține că accesul la datele clienților nu a fost analizat în mod suficient de Comisie, însă nu prezintă nicio probă că E.ON va fi în măsură să acționeze diferit ca urmare a concentrării decât înainte de aceasta, dat fiind accesul său deja larg la datele clienților. Reclamanta nu furnizează nici probe cu privire la prejudiciul concret care ar rezulta din furnizarea de oferte mai bine adaptate clienților. În plus, furnizarea în sine a unor oferte mai bine adaptate ar putea fi benefică pentru consumatori, dacă aceasta nu conduce la monopolizarea pieței prin excluderea concurenților de pe piață. Astfel, în lipsa unor dovezi privind eventuale efecte de excludere, reclamanta nu a dovedit că Comisia a săvârșit o eroare vădită de apreciere.
466
În al doilea rând, în ceea ce privește soluțiile inovatoare și pachetele, Comisia a observat la punctele 432-435 din decizia atacată că mai mulți concurenți, inclusiv unii mici, propuneau sau dezvoltau deja în prezent pachete, conceptul de regrupare de produse fiind curent în sector. Comisia a arătat că acești concurenți propuneau aceste oferte singuri sau în cooperare, că un anumit număr de participanți multinaționali erau interesați de pachete și de platformele energetice și că probabil că aceștia dispuneau de capacități de vânzare încrucișată și de resurse financiare comparabile cu cele ale părților la concentrare. În sfârșit, Comisia a arătat că unele dintre aceste întreprinderi erau mari societăți solide din punct de vedere financiar care își desfășurau deja activitatea pe piețele așa numite „Business‑to‑Consumer” (B2C), și anume întreprinderi care vizează clienți individuali particulari pe alte piețe, și că, prin urmare, acestea dispuneau deja de o bază de clientelă mare căreia i‑ar putea vinde în mod încrucișat.
467
În această privință, reclamanta nu oferă nicio indicație referitoare la informații care ar fi fost la dispoziția Comisiei înainte de adoptarea deciziei atacate și care ar permite să se considere că puterea financiară a E.ON, vânzările grupate sau încrucișate sau, mai general, soluțiile inovatoare rezultate din concentrare ar putea avea efecte anticoncurențiale. Reclamanta nu furnizează nici probe de natură să nege prezența și intrarea pe piață a unor concurenți capabili să exercite o presiune concurențială asupra părților la concentrare sau lipsa probelor privind obstacolele la intrare sau la extindere. Reclamanta nu prezintă niciun element de probă pentru a susține afirmația potrivit căreia, după concentrare, portofoliul E.ON se va întinde din cauza achiziționării de capacități indisponibile până atunci. Dimpotrivă, exista o complementaritate geografică între portofoliile E.ON și ale innogy înainte de concentrare, astfel încât, după această concentrare, E.ON va avea aceleași capacități, însă în mai multe locuri. Rezultă că afirmațiile reclamantei constituie ipoteze nesusținute care nu îndeplinesc nivelul probatoriu necesar.
468
Având în vedere ansamblul considerațiilor care precedă, se impune respingerea celei de a patra critici, întemeiată pe evaluarea eronată a efectelor soluțiilor către clienți bazate pe datele clienților.
e)
Cu privire la a cincea critică, întemeiată pe împărțirea piețelor energiei electrice decisă de RWE și de E.ON
469
Reclamanta susține în esență că repartizarea între E.ON și RWE a etapelor lanțului valoric al sectorului energiei electrice implică o restrângere a concurenței interzisă, întrucât este contrară articolului 101 TFUE.
470
Comisia, susținută de RWE, arată că nu dispunea de niciun indiciu al unei încălcări a articolului 101 alineatul (1) TFUE.
471
În ceea ce privește pretinsa împărțire a pieței energiei electrice rezultate din operațiunea globală, reclamanta susține în esență că, prin intermediul acesteia, RWE și E.ON și‑au împărțit în totalitate piața energiei electrice, ceea ce reprezintă o restrângere a concurenței, cu încălcarea articolului 101 TFUE.
472
Trebuie să se arate că, astfel cum rezultă din articolul 21 alineatul (1) din Regulamentul nr. 139/2004, numai acesta din urmă este aplicabil în cazul concentrărilor, după cum au fost definite la articolul 3 din acest regulament, pentru care Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele [101] și [102 TFUE] (JO 2003, L 1, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167, rectificare în Ediție specială, 08/vol. 4, p. 269) nu este aplicabil în principiu. În schimb, acest din urmă regulament rămâne aplicabil în cazul comportamentelor întreprinderilor care, fără a constitui o operațiune de concentrare în sensul Regulamentului nr. 139/2004, sunt totuși susceptibile să conducă la o coordonare între ele contrară articolului 101 TFUE și care, din acest motiv, sunt supuse controlului Comisiei sau al autorităților naționale de concurență (Hotărârea din 7 septembrie 2017, Austria Asphalt, C‑248/16, EU:C:2017:643, punctele 32 și 33).
473
Faptul că obiectul deciziei atacate privește o operațiune de concentrare nu este contestat. Având în vedere cele ce precedă, critica întemeiată pe o încălcare a articolului 101 TFUE este inoperantă.
f)
Cu privire la a șasea critică, întemeiată pe evaluarea efectelor angajamentelor
474
Reclamanta susține că angajamentele propuse de E.ON și făcute obligatorii de Comisie ar fi limitate, în ceea ce privește Germania, la piețele energiei electrice utilizate pentru încălzire și stațiilor de încărcare pentru vehicule electrice pe autostrăzi și că acestea nu ar fi de natură să înlăture îndoielile existente în materie de concurență.
475
În primul rând, cesiunea a 260000 de clienți pe piața energiei electrice utilizate pentru încălzire ar privi o piață diferită de piața furnizării cu amănuntul de energie electrică către gospodării și către micii clienți comerciali pe care concentrarea ar cauza prejudicii concurenței.
476
În al doilea rând, renunțarea la exploatarea a 34 de stații de încărcare pe autostrăzi dintre cele peste 11000 pe care le deținea E.ON anterior concentrării nu ar avea niciun efect de protecție a concurenței.
477
Comisia susține că această critică este inadmisibilă întrucât reclamanta nu precizează care ar fi fost obligațiile necesare. Cu titlu subsidiar, Comisia arată că nu erau necesare obligații suplimentare.
478
Trebuie analizată cauza de inadmisibilitate invocată de Comisie potrivit căreia această critică ar fi inadmisibilă pentru motivul că reclamanta nu precizează care ar fi fost obligațiile necesare.
479
În această privință, trebuie amintit că revine reclamantului sarcina de a demonstra motivele pentru care aprecierile cuprinse în decizia atacată sunt eronate (a se vedea în acest sens Hotărârea din 18 mai 2022, Wieland‑Werke/Comisia, T‑251/19, nepublicată, EU:T:2022:296, punctul 438).
480
De asemenea, trebuie amintit că, în temeiul articolului 21 din Statutul Curții de Justiție a Uniunii Europene și al articolului 76 litera (d) din Regulamentul de procedură al Tribunalului, cererea de sesizare trebuie să cuprindă o expunere sumară a motivelor invocate. Această indicație trebuie să fie suficient de clară și de precisă, pentru a permite pârâtului să își pregătească apărarea, iar Tribunalului să se pronunțe asupra acțiunii, dacă este cazul, fără să aibă nevoie de alte informații. Cererea introductivă trebuie, prin urmare, să clarifice în ce constă motivul pe care se întemeiază acțiunea, astfel încât simpla enunțare abstractă a acestuia nu îndeplinește cerințele prevăzute de Regulamentul de procedură. Se impun cerințe similare atunci când o critică este invocată în susținerea unui motiv (a se vedea Hotărârea din 18 mai 2022, Wieland‑Werke/Comisia, T‑251/19, nepublicată, EU:T:2022:296, punctul 59 și jurisprudența citată).
481
În speță, reclamanta se limitează să afirme că angajamentele nu răspund problemelor de concurență, însă nu explică motivul pentru care aceasta ar fi situația și nu prezintă nicio probă că angajamentele sunt inadecvate pentru a rezolva în mod direct și suficient problemele identificate în cursul procedurii de control al concentrării, fără să fi fost necesară adresarea unei comunicări privind obiecțiunile.
482
În aceste condiții, trebuie să se considere că reclamanta nu a invocat niciun argument prin care să demonstreze că, prin faptul că a concluzionat că angajamentele propuse de E.ON erau de natură să facă concentrarea compatibilă cu piața internă, Comisia a săvârșit o eroare vădită de apreciere. Astfel, ea nu a oferit Comisiei posibilitatea de a‑și pregăti în mod adecvat apărarea și nu a permis Tribunalului să se pronunțe cu privire la aspectul dacă Comisia a săvârșit o eroare vădită de apreciere cu ocazia analizei angajamentelor propuse de E.ON.
483
Astfel, această critică trebuie declarată inadmisibilă.
g)
Concluzie cu privire la al treilea aspect al celui de al cincilea motiv
484
Dat fiind că toate criticile trebuie respinse, al treilea aspect al celui de al cincilea motiv trebuie respins în totalitate.
6.
Concluzie
485
Având în vedere ansamblul considerațiilor care precedă, trebuie să se concluzioneze că, în mod contrar celor susținute de reclamantă, Comisia nu a săvârșit erori vădite de apreciere atunci când a considerat că, sub rezerva respectării angajamentelor finale, concentrarea nu ridica îndoieli serioase cu privire la compatibilitatea sa cu piața internă, în sensul articolului 8 alineatul (2) din Regulamentul nr. 139/2004.
486
Rezultă că al cincilea motiv trebuie respins în totalitate.
[omissis]
Pentru aceste motive,
TRIBUNALUL (Camera a cincea extinsă)
declară și hotărăște:
1)
Respinge acțiunea.
2)
EVH GmbH va suporta propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană, de E.ON SE și de RWE AG.
van der Woude
Svenningsen
Mac Eochaidh
Martín y Pérez de Nanclares
Stancu
Pronunțată astfel în ședință publică la Luxemburg, la 20 decembrie 2023.
Semnături
(
*1
)	Limba de procedură: germana.
(
1
)	Sunt redate numai punctele din prezenta hotărâre a căror publicare este considerată utilă de către Tribunal.
(
2
)	Date confidențiale ocultate.