Recurs introdus la 24 ianuarie 2013 de Vincent Bouillez împotriva Hotărârii pronunțate la 14 noiembrie 2012 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-75/11, Bouillez/Consiliul
(Cauza T-31/13 P)
Limba de procedură: franceza
Părțile
Recurent: Vincent Bouillez (Overijse, Belgia) (reprezentanți: D. Abreu Caldas, A. Coolen, J.-N. Louis și É. Marchal, avocați)
Cealaltă parte din procedură: Consiliul Uniunii Europene
Concluziile
Recurentul solicită Tribunalului:
anularea Hotărârii Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 14 noiembrie 2012 în cauza F-75/11, Vincent Bouillez/Consiliul;
anularea deciziei de a nu îl promova pe recurent;
obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată aferente celor două proceduri.
Motivele și principalele argumente
În susținerea acțiunii, recurentul invocă trei motive.
Primul motiv este întemeiat pe o eroare de drept, în măsura în care TFP ar fi considerat, fără efectuarea unui control efectiv, că decizia atacată în primă instanță este conformă principiului obligației de motivare, în condiţiile în care TFP nu ar fi solicitat nicio probă Consiliului cu privire la aplicarea concretă a criteriilor prevăzute la articolul 45 din Statutul funcţionarilor Uniunii Europene cu ocazia examinării comparative a meritelor recurentului cu cele ale celorlalţi funcţionari promovabili.
Al doilea motiv este întemeiat pe o eroare de drept, întrucât TFP s-ar fi întemeiat pe simple afirmaţii ale Consiliului, potrivit cărora nivelul responsabilităţilor ar fi fost luat în considerare cu ocazia examinării comparative a meritelor, atunci când a stabilit că recurentul nu a adus proba contrarie, în pofida informaţiilor furnizate de recurent în cadrul măsurilor de organizare a procedurii, din care ar reieşi că mai mulţi funcţionari promovaţi nu ar avea nici un nivel de responsabilitate, nici o notă armonizată la fel de mari precum cele ale recurentului, şi nici un număr mai mare de limbi folosite (punctele 45 și 46 din hotărârea atacată).
Al doilea motiv este întemeiat pe un raţionament contradictoriu, întrucât TFP nu ar putea afirma, pe de o parte, că s-a decis în mod întemeiat de Consiliu efectuarea unei noi examinări comparative a meritelor tuturor funcţionarilor cu gradul AST 6 promovabili în cadrul exerciţiului de promovare 2007, şi, pe de altă parte, că Consiliul nu era obligat să ia în considerare meritele unui anumit funcţionar deja promovat în temeiul acestui exerciţiu şi a cărui promovare a devenit definitivă (punctele 69 și 70 din hotărârea atacată).
Recurentul arată, în plus, că TFP a săvârșit o eroare de drept atunci când nu a calificat faptele, în temeiul înscrisurilor de la dosar, ca fiind constitutive pentru o eroare vădită de apreciere.
____________