62023CJ0572
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (harmadik tanács)
2026. február 5. (
*1
)
„Fellebbezés – Intézményi jog – Az Európai Parlament tagjai – Kiváltságok és mentességek – Az Európai Parlament tagjai parlamenti mentelmi jogának felfüggesztésére vonatkozó határozat – Az Európai Unió Alapjogi Chartája 41. cikkének (1) bekezdése – A megfelelő ügyintézés elve – A Parlament Jogi Bizottsága – Az előadó pártatlanságának követelménye
A C‑572/23. P. sz. ügyben,
Carles Puigdemont i Casamajó (lakóhelye: Waterloo [Belgium]),
Antoni Comín i Oliveres (lakóhelye: Waterloo),
Clara Ponsatí i Obiols (lakóhelye: Waterloo)
(képviselik őket: P. Bekaert és S. Bekaert advocaten, valamint G. Boye abogado)
fellebbezőknek
az Európai Unió Bírósága alapokmányának 56. cikke alapján 2023. szeptember 15‑én benyújtott fellebbezése tárgyában,
a többi fél az eljárásban:
az Európai Parlament (képviselik: N. Görlitz, N. Lorenz és J.‑C. Puffer, meghatalmazotti minőségben)
alperes az elsőfokú eljárásban,
a Spanyol Királyság (képviseli: A. Gavela Llopis, meghatalmazotti minőségben)
beavatkozó fél az elsőfokú eljárásban,
A BÍRÓSÁG (harmadik tanács),
tagjai: C. Lycourgos tanácselnök, O. Spineanu‑Matei (előadó), S. Rodin, N. Piçarra és N. Fenger bírák,
főtanácsnok: M. Szpunar,
hivatalvezető: A. Calot Escobar,
tekintettel az írásbeli szakaszra,
a főtanácsnok indítványának a 2025. szeptember 4‑i tárgyaláson történt meghallgatását követően,
meghozta a következő
Ítéletet
1
Fellebbezésükkel Carles Puigdemont i Casamajó, Antoni Comín i Oliveres és Clara Ponsatí i Obiols (a továbbiakban: fellebbezők) az Európai Unió Törvényszéke 2023. július 5‑iPuigdemont i Casamajó és társai kontra Parlament ítéletének (T‑272/21, EU:T:2023:373, a továbbiakban: megtámadott ítélet) hatályon kívül helyezését kérik, amely ítéletben a Törvényszék elutasította a mentelmi joguk felfüggesztésére irányuló kérelemről szóló, 2021. március 9‑i P9_TA(2021)0059, P9_TA(2021)0060 és P9_TA(2021)0061 európai parlamenti határozatok (a továbbiakban: vitatott határozatok) megsemmisítése iránti kérelmüket.
Jogi háttér
Az uniós jog
A 7. jegyzőkönyv
2
Az Európai Unió kiváltságairól és mentességeiről szóló (7.) jegyzőkönyv (a továbbiakban: 7. jegyzőkönyv) 9. cikke így rendelkezik:
„Az Európai Parlament ülésszakainak ideje alatt, az Európai Parlament tagjai:
a)
saját államuk területén a parlamentjük tagjaira vonatkozó mentességet élvezik,
b)
a többi tagállam területén mentességet élveznek mindenfajta őrizetbe vételre és bírósági eljárásra vonatkozó intézkedés alól.
A mentesség akkor is megilleti a tagokat, amikor az Európai Parlament üléseinek helyére utaznak, illetve onnan visszatérnek.
Nem lehet hivatkozni a mentességre olyan esetben, amikor valamely tagot bűncselekmény elkövetésében tetten érnek, továbbá a mentesség nem akadályozhatja meg az Európai Parlamentet azon jogának gyakorlásában, hogy valamely tagjának mentességét felfüggessze.”
Az eljárási szabályzat
3
Az Európai Parlament kilencedik parlamenti ciklusra (2019–2024) alkalmazandó eljárási szabályzatának a Parlament 2023. január 17‑i határozatával történő módosítását megelőző változata (a továbbiakban: eljárási szabályzat) a „Kiváltságok és mentességek” című 5. cikkében a következőket írta elő:
„(1)   A képviselők [a] 7. jegyzőkönyvben meghatározott kiváltságokat és mentességeket élvezik.
(2)   A kiváltságokra és mentességekre vonatkozó hatáskörének gyakorlása során a Parlament fellép annak érdekében, hogy demokratikus jogalkotó gyűlésként megőrizze integritását és biztosítsa képviselői függetlenségét feladataik ellátása során. A parlamenti mentelmi jog nem a képviselők személyes kiváltsága, hanem a teljes Parlament és az egyes képviselők függetlenségének biztosítéka.
[…]”
4
Az eljárási szabályzatnak „A mentelmi jog felfüggesztése” című 6. cikke a következőket mondta ki:
„(1)   A mentelmi jog felfüggesztésére irányuló kérelmeket [a] 7. jegyzőkönyv 7., 8. és 9. cikke és az ezen eljárási szabályzat 5. cikke (2) bekezdésében említett elvek alapján kell értékelni.
[…]”
5
Az eljárási szabályzatnak „A mentelmi joggal kapcsolatos eljárások” című 9. cikke így rendelkezett:
„(1)   A tagállamok illetékes hatósága által benyújtott, valamely képviselő mentelmi jogának felfüggesztésére irányuló, illetve a jelenlegi vagy volt képviselő által benyújtott, a kiváltságok és mentességek fenntartására irányuló, a [Parlament elnökéhez] intézett kérelmet a plenáris ülésen be kell jelenteni, és az illetékes bizottsághoz kell utalni.
[…]
(13)   A bizottság alapelveket határoz meg e cikk alkalmazására vonatkozóan.
[…]”
A 11/2019. sz. közlemény
6
Az Európai Parlament Jogi Bizottsága (a továbbiakban: JURI bizottság) által 2019. november 19‑én elfogadott, a mentelmi jog felfüggesztésére irányuló kérelmekre alkalmazandó elvekről szóló, a tagokhoz intézett közlemény (a továbbiakban: 11/2019. sz. közlemény) 6. pontja a következőket írja elő:
„A [JURI] bizottság minden egyes mentelmi ügyben előadót nevez ki.”
7
A 11/2019. sz. közlemény 7. pontja a következőket írja elő:
„E célból minden képviselőcsoportnak ki kell jelölnie egy személyt a mentelmi ügyek állandó előadójának, aki koordinátorként jár el, annak biztosítása érdekében, hogy a mentelmi ügyekkel tapasztalt képviselők foglalkozzanak. A képviselőcsoportok biztosítják, hogy állandó előadóként kikezdhetetlen feddhetetlenséggel bíró személyt nevezzenek ki. „
8
A 11/2019. sz. közlemény 8. pontja értelmében:
„Az egyes mentelmi ügyekben az előadói tisztség egyenlőséget biztosító körforgásos rendszerben oszlik meg a képviselőcsoportok között. Ugyanakkor az előadó nem lehet ugyanazon képviselőcsoport tagja, illetve ugyanazon tagállamban megválasztott képviselő, mint a mentelmi ügyben érintett képviselő.”
9
A 11/2019. sz. közlemény 43. pontja értelmében:
„Amennyiben az eljárást a képviselővel szemben nem a képviselői feladatainak ellátása során kifejtett véleményével vagy leadott szavazatával összefüggésben kezdeményezték, a mentelmi jogot fel kell függeszteni, kivéve, ha bebizonyosodik, hogy a bírósági eljárást azzal a mögöttes szándékkal indították, hogy aláássák a képviselő politikai tevékenységét, és ezáltal a Parlament függetlenségét (fumus persecutionis).”
A jogvita előzményei
10
A jogvita előzményeit a megtámadott ítélet 2–19. pontja tartalmazza, és a jelen ítélet szempontjából azok a következőképpen foglalhatók össze.
11
C. Puigdemont i Casamajó a Generalitat de Cataluña (Katalónia regionális kormánya, Spanyolország) elnöke, A. Comín i Oliveres és C. Ponsatí i Obiols pedig a Gobierno autonómico de Cataluña (Katalónia autonóm kormánya, Spanyolország) tagja volt a 2017. szeptember 6‑i Ley 19/2017 del Parlamento de Cataluña, reguladora del referéndum de autodeterminación (Katalónia parlamentjének az önrendelkezésről szóló népszavazásról szóló 19/2017. sz. törvénye; a DOGC 2017. szeptember 6‑i 7449A. száma, 1. o.) és a 2017. szeptember 8‑i Ley 20/2017 del Parlamento de Cataluña, de transitoriedad jurídica y fundacional de la República (Katalónia parlamentjének a köztársaság átmeneti jogi helyzetéről és alapításáról szóló 20/2017. sz. törvénye; a DOGC 2017. szeptember 8‑i 7451A. száma, 1. o.) elfogadása idején, valamint azon önrendelkezésről szóló népszavazás 2017. október 1‑jei megtartásakor, amelyet e két törvény közül az első írt elő, amelynek rendelkezéseit a Tribunal Constitucional (alkotmánybíróság, Spanyolország) határozata alapján időközben felfüggesztették.
12
Az említett törvények elfogadását és e népszavazás megtartását követően a Ministerio Fiscal (ügyész, Spanyolország), az Abogado del Estado (az állam jogi képviselője, Spanyolország) és a VOX politikai párt büntetőeljárást indított több személy – köztük a felperesek – ellen, akik – az adott személytől függően – olyan cselekményeket követtek el, amelyek többek között a zendülés, a lázadás és a hűtlen kezelés bűncselekményi tényállását valósítják meg (a továbbiakban: a szóban forgó büntetőeljárás).
13
2018. március 21‑én a Tribunal Supremo (legfelsőbb bíróság, Spanyolország) határozatot hozott, amellyel vád alá helyezte a felpereseket lázadás és közpénzek hűtlen kezelésének feltételezett bűncselekményei miatt. 2018. július 9‑i végzésével a Tribunal Supremo (legfelsőbb bíróság) a felperesek Spanyolországból történő elmenekülését követően megállapította, hogy a felperesek megtagadták a megjelenést, és felfüggesztette a szóban forgó büntetőeljárást, amíg meg nem találják őket.
14
A felperesek indultak az Európai Parlament képviselőinek 2019. május 26‑i Spanyolországban tartott választásain.
15
2019. október 14‑én a Tribunal Supremo (legfelsőbb bíróság) büntetőtanácsának vizsgálóbírója nemzeti elfogatóparancsot, európai elfogatóparancsot és nemzetközi elfogatóparancsot bocsátott ki C. Puigdemont i Casamajó ellen annak érdekében, hogy vele szemben le lehessen folytatni a szóban forgó büntetőeljárást. 2019. november 4‑én ugyanez a bíró hasonló elfogatóparancsokat bocsátott ki A. Comín i Oliveres és C. Ponsatí i Obiols ellen.
16
2020. január 13‑i plenáris ülésén a Parlament – a 2019. december 19‑iJunqueras Vies ítélet (C‑502/19, EU:C:2019:1115) nyomán – tudomásul vette C. Puigdemont i Casamajó és A. Comín i Oliveres parlamenti képviselőnek való megválasztását 2019. július 2‑i hatállyal.
17
2020. január 13‑án a Tribunal Supremo (legfelsőbb bíróság) elnöke közölte a Parlamenttel a 2020. január 10‑én kelt, az e bíróság büntetőtanácsának elnöke által továbbított kérelmet, amely e tanács vizsgálóbírójának ugyanazon a napon hozott, C. Puigdemont i Casamajó és A. Comín i Oliveres mentelmi jogának felfüggesztésére irányuló végzéséből eredt.
18
2020. február 10‑én a Parlament – Nagy‑Britannia és Észak‑Írország Egyesült Királyságának az Európai Unióból való 2020. január 31‑i kilépését követően – tudomásul vette C. Ponsatí i Obiols 2020. február 1‑jei hatállyal történő megválasztását.
19
2020. február 10‑én a Tribunal Supremo (legfelsőbb bíróság) elnöke közölte a Parlamenttel a 2020. február 4‑én kelt, e bíróság büntetőtanácsának elnöke által továbbított kérelmet, amely e tanács vizsgálóbírójának ugyanazon a napon hozott azon végzéséből eredt, amelynek tárgya C. Ponsatí i Obiols mentelmi jogának felfüggesztése volt.
20
A Parlament alelnöke plenáris ülésen közölte a jelen ítélet 17. és 19. pontjában említett, mentelmi jog felfüggesztésére irányuló kérelmeket, és azokat a JURI bizottság elé utalta.
21
A JURI bizottság 2021. február 23‑án elfogadta az e kérelmekről szóló A 9–0020/2021., A 9–0021/2021. és A 9–0022/2021. sz. jelentést.
22
A Parlament a vitatott határozatokban helyt adott a kérelmeknek.
A Törvényszék előtti eljárás és a megtámadott ítélet
23
A Törvényszék Hivatalához 2021. május 19‑én érkezett keresetlevéllel a felperesek a vitatott határozatok megsemmisítésére irányuló keresetet nyújtottak be.
24
A Törvényszék Hivatalához 2021. május 26‑án benyújtott külön beadványukban a felperesek az EUMSZ 278. cikk és az EUMSZ 279. cikk alapján a vitatott határozatok végrehajtásának felfüggesztésére irányuló, ideiglenes intézkedés iránti kérelmet terjesztettek elő.
25
A Törvényszék elnökhelyettese a 2021. június 2‑i Puigdemont i Casamajó és társai kontra Parlament végzésben (T‑272/21 R) elrendelte a vitatott határozatok végrehajtásának az ideiglenes intézkedés iránti eljárást befejező végzés időpontjáig történő felfüggesztését. A 2021. július 30‑iPuigdemont i Casamajó és társai kontra Parlament végzésben (T‑272/21 R, EU:T:2021:497) a Törvényszék elnökhelyettese elutasította az előző pontban említett ideiglenes intézkedés iránti kérelmet, és visszavonta a 2021. június 2‑i végzést.
26
A Bíróság elnökhelyettese a 2022. május 24‑iPuigdemont i Casamajó és társai kontra Parlament és Spanyolország végzésben (C‑629/21 P(R), EU:C:2022:413) hatályon kívül helyezte a 2021. július 30‑iPuigdemont i Casamajó és társai kontra Parlament végzést (T‑272/21 R, EU:T:2021:497), elrendelte a vitatott határozatok végrehajtásának felfüggesztését, és nem határozott a felpereseknek az elsőfokú eljárással összefüggésben felmerült költségeiről.
27
Kérelmük alátámasztása érdekében a felperesek nyolc jogalapra hivatkoztak.
28
A megtámadott ítéletben a Törvényszék e kereset egészét elutasította, miután elutasította:
–
először is a vitatott határozatok elégtelen indokolásán alapuló első jogalapot;
–
másodszor, a felperesek mentelmi jogának felfüggesztésére irányuló kérelmeket kibocsátó és a Parlamentnek továbbító nemzeti hatóság hatáskörének hiányán alapuló második jogalapot;
–
harmadszor, a jogbiztonság és a lojális együttműködés elvének, a hatékony bírói jogvédelemhez való jognak és a védelemhez való jognak a vitatott határozatok egyértelműségének hiánya miatti megsértésén alapuló ötödik jogalapot;
–
negyedszer, a hatodik jogalap azon részét, amely az EUMSZ 343. cikknek, a 7. jegyzőkönyv 9. cikkének és az eljárási szabályzat 5. cikke (2) bekezdésének, valamint a felperesek egyes alapvető jogainak megsértésén alapult;
–
ötödször, a hatodik jogalapnak a fumus persecutionis Parlament általi vizsgálata során elkövetett ténybeli hibákon és téves jogalkalmazáson alapuló részét, és a megfelelő ügyintézés és az egyenlő bánásmód elvének megsértésén, valamint a Parlament által a fumus persecutionis értékelése során elkövetett nyilvánvaló hibákon alapuló hetedik jogalapot;
–
hatodszor, a megfelelő ügyintézés és az egyenlő bánásmód elvének megsértésén alapuló nyolcadik jogalap azon részét, amely szerint a Parlament megtagadta az eljárási szabályzat 9. cikke (7) bekezdése rendelkezéseinek alkalmazását;
–
hetedszer, lényegében a meghallgatáshoz való jog megsértésén alapuló negyedik jogalapot;
–
nyolcadszor, a pártatlanság elvének megsértésén alapuló harmadik jogalapot.
A felek kérelmei a fellebbezési eljárásban
29
Fellebbezésükben a fellebbezők azt kérik, hogy a Bíróság:
–
helyezze hatályon kívül a megtámadott ítéletet;
–
semmisítse meg a vitatott határozatokat, vagy másodlagosan utalja vissza az ügyet a Törvényszék elé, és
–
kötelezze a Parlamentet és a Spanyol Királyságot a költségek viselésére, vagy másodlagosan a költségekről jelenleg ne határozzon.
30
A Parlament és a Spanyol Királyság azt kérik, hogy a Bíróság:
–
utasítsa el a fellebbezést, és
–
kötelezze a fellebbezőket a költségek viselésére.
A fellebbezésről
31
Fellebbezésük alátámasztása érdekében a fellebbezők tíz jogalapra hivatkoznak, amelyeket arra alapítanak:
–
az első jogalapot illetően, hogy a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor elutasította az első megsemmisítési jogalapot azon az alapon, hogy a vitatott határozatok nem sértették meg az EUMSZ 296. cikkben és az Európai Unió Alapjogi Chartája (a továbbiakban: Charta) 41. cikkének (2) bekezdésében előírt indokolási kötelezettséget;
–
a második jogalapot illetően, hogy a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor elutasította a második megsemmisítési jogalapot úgy ítélve meg, hogy a mentelmi jog felfüggesztésére irányuló kérelem jogszerűségének, különösen elfogadhatóságának vizsgálatára, a 2018. december 19‑iBerlusconi és Fininvest ítélettel (C‑219/17, EU:C:2018:1023) összhangban sem a Törvényszék, sem a Parlament nem rendelkezik hatáskörrel;
–
a harmadik joglapot illetően, hogy a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor úgy ítélte meg, hogy nem sérült az ahhoz való joguk, hogy ügyeiket a Parlament részrehajlás nélkül és tisztességes módon intézze;
–
a negyedik jogalapot illetően, hogy a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor úgy ítélte meg, hogy a Parlament nem sértette meg a Charta 41. cikke (2) bekezdésében biztosított meghallgatáshoz való jogukat;
–
az ötödik jogalapot illetően, hogy a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor elutasította a jogbiztonság elvének a vitatott határozatok egyértelműségének hiányából eredő megsértésére alapított ötödik megsemmisítési jogalapot;
–
a hatodik jogalapot illetően, hogy a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amennyiben elutasította a Charta 6. cikkével, 39. cikkének (2) bekezdésével és 45. cikkével, valamint az eljárási szabályzat 5. cikkének (2) bekezdésével összefüggésben értelmezett EUMSZ 343. cikkben és a 7. jegyzőkönyv 9. cikkében előírt mentességek megsértésére alapított hatodik megsemmisítési jogalapot, és amennyiben elutasította a megfelelő ügyintézés elvének és az egyenlő bánásmód elvének megsértésére alapított hetedik megsemmisítési jogalapot;
–
a hetedik jogalapot illetően, hogy a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amennyiben elferdítette a bizonyítékokat, amikor elutasította a nyolcadik megsemmisítési jogalapot a Parlament azon korábbi döntéseivel kapcsolatban, amelyekből kitűnik, hogy ezen intézmény nem függeszti fel tagjai mentelmi jogát abban az esetben, ha fennáll az elítélés nélküli letartóztatásuk veszélye, valamint az eljárási szabályzat 9. cikke (7) bekezdésének alkalmazására vonatkozó értékelése keretében;
–
a nyolcadik jogalapot illetően, hogy a Törvényszék megsértette a Chartának az emberi jogok és alapvető szabadságok védelméről szóló, Rómában, 1950. november 4‑én aláírt egyezmény (kihirdette: az 1993. évi XXXI. törvény) 6. cikkével és az Emberi Jogok Európai Bíróságának ítélkezési gyakorlatával összefüggésben értelmezett 47. cikkét, valamint az EUMSZ 296. cikket és az Európai Unió Bírósága alapokmányának 36. és 53. cikkét, mivel a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor a megtámadott ítéletet nem látta el elégséges és megfelelő indokolással;
–
a kilencedik jogalapot illetően, hogy a Törvényszék megsértette a Chartának az emberi jogok és alapvető szabadságok védelméről szóló európai egyezmény 6. és 13. cikkével összefüggésben értelmezett 47. cikkét, amennyiben ezen igazságszolgáltatási fórum megtagadta az általuk kért pervezető intézkedések és bizonyításfelvétel elrendelését, valamint
–
a tizedik jogalapot illetően, hogy a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor nem vizsgálta meg hivatalból, hogy szükséges‑e még határozni a megsemmisítés iránti keresetről, különösen a Tribunal Supremo (legfelsőbb bíróság) vizsgálóbírója által 2023. január 12‑én hozott és a jogbiztonság elvének megsértésére alapított végzésre tekintettel.
32
Meg kell állapítani, hogy a harmadik jogalap négy részre oszlik.
33
A harmadik jogalap első részében a fellebbezők azt állítják, hogy a megtámadott ítélet 234–238. pontjában a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor úgy ítélte meg, hogy egyetlen előadó kinevezése a parlamenti mentelmi jog felfüggesztésével kapcsolatos három ügyben nem ellentétes sem a Charta 41. cikkének (1) bekezdésével és 39. cikkének (2) bekezdésével, sem pedig a 11/2019. sz. közlemény 6. és 8. pontjával.
34
A harmadik jogalap második részében a fellebbezők azt állítják, hogy a megtámadott ítélet 239–257. pontjában a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot és elferdítette a bizonyítékokat, amikor azt állította, hogy az előadó pártatlanságának hiányára alapított érvük megalapozatlan, és megsértette a Charta 41. cikkének (1) bekezdését és 39. cikkének (2) bekezdését, valamint a 11/2019. sz. közlemény 8. pontjából eredő elveket.
35
A harmadik jogalap harmadik részében a fellebbezők azt állítják, hogy a megtámadott ítélet 258–262. pontjában a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot és elferdítette a bizonyítékokat, amikor azt állította, hogy a JURI bizottság elnöke pártatlanságának hiányára alapított érvük megalapozatlan.
36
A harmadik jogalap negyedik részében a fellebbezők azt állítják, hogy a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, érvelési hibát követett el, megsértette a hatékony bírói jogvédelemhez való jogot és a védelemhez való jogot, valamint megsértette az indokolási kötelezettségét azáltal, hogy a megtámadott ítélet 219. és 262. pontjában tévesen értelmezte a megsemmisítés iránti kereset harmadik jogalapjának negyedik részét, és azt elutasította.
37
A Bíróság célszerűnek tartja a harmadik jogalap második részének vizsgálatát.
A felek érvei
38
Harmadik jogalapjuk bevezető részében a fellebbezők megjegyzik, hogy a vitatott határozatok „politikai” jellege, ahogy azt a Törvényszék minősítette, csak úgy értelmezhető, mint amely a Parlament „politikai jellegéből” ered, amely semmilyen módon nem különbözik az Európai Unió Tanácsának vagy az Európai Bizottságnak a politikai jellegétől, amelyek politikai intézmények. A fellebbezők szerint a Parlament ennélfogva teljes mértékben köteles volt tiszteletben tartani a Charta 41. cikkének (1) bekezdését és 39. cikkének (2) bekezdését.
39
A harmadik jogalap második része öt kifogásra oszlik.
40
Első kifogásukban a fellebbezők arra hivatkoznak, hogy a megtámadott ítélet 244–246. pontjában a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor azt állapította meg, hogy a Charta 41. cikkének a 11/2019. sz. közlemény 8. pontjával összefüggésben értelmezett (1) bekezdésével nem ellentétes az, hogy a mentelmi jog felfüggesztésére irányuló kérelmek vizsgálatával megbízott előadó ugyanazon képviselőcsoporthoz tartozott, mint amelyhez azon nemzeti politikai párt képviselői, amely a szóban forgó büntetőeljárásban közérdekű keresetet indított és így ezen eljárás kezdeményezője volt (a továbbiakban: a szóban forgó büntetőeljárást kezdeményező politikai párt).
41
E tekintetben a fellebbezők emlékeztetnek arra, hogy a Charta 41. cikkének (1) bekezdésében előírt pártatlanság követelménye magában foglalja a szubjektív pártatlanságot és az objektív pártatlanságot.
42
Azzal érvelnek, hogy a 11/2019. sz. közlemény 8. pontjának szövegére tekintettel és ellentétben azzal, amit a Törvényszék a megtámadott ítélet 244. pontjában megállapított, a Parlament maga is úgy vélte, hogy az ezen intézményen belüli képviselőcsoporthoz való tartozás puszta ténye hatással van az előadó pártatlanságának értékelésére. E 8. pontból ugyanis egyértelműen kitűnik, hogy a Parlament álláspontja szerint az, hogy az előadó ugyanahhoz a képviselőcsoporthoz tartozik, mint amelyhez a mentelmi jog felfüggesztésére irányuló kérelemmel érintett képviselő, objektív módon jogos kétségeket ébreszt ezen előadó pártatlanságát illetően. A fellebbezők szerint – ellentétben a Törvényszéknek a megtámadott ítélet 245. és 246. pontjában foglalt megállapításával – ugyanez vonatkozik arra az esetre is, ha az előadó annak a képviselőcsoportnak a tagja, amelyhez a szóban forgó büntetőeljárást kezdeményező politikai párt képviselői tartoznak.
43
Ezenkívül a megtámadott ítélet 246. pontjában a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot és félreértelmezte a fellebbezők észrevételeit, amikor úgy ítélte meg, hogy a fellebbezők állítása szerint az egyetlen ok, amiért megtagadható az előadóként való kinevezés egy olyan képviselőcsoport tagjától, amelyhez ezen párt képviselői tartoznak, az a politikai nézetei. A fellebbezők szerint a különböző képviselőcsoportok tagjainak lehetnek azonos politikai nézeteik. Következésképpen nem kezelhető egyenrangúként azon érv, amely szerint az előadó nem lehet ugyanannak a képviselőcsoportnak a tagja, mint amelyhez az említett párt képviselői tartoznak, azzal az érvvel, amely szerint valamely személy nem lehet előadó pusztán azért, mert osztja e csoport politikai nézeteit.
44
Második kifogásukban a fellebbezők azt állítják, hogy a megtámadott ítélet 247–251. pontjában a Törvényszék megtagadta annak elismerését, hogy az a körülmény, miszerint az előadó volt a szervezője a Parlamentben 2019. március 6‑án megtartott eseménynek (a továbbiakban: 2019. március 6‑i esemény), amelynek során egy felszólaló a „Börtönbe Puigdemonttal” szlogent hangoztatta, az elfogultságát bizonyítja, vagy legalábbis jogos kétségeket ébreszt a pártatlanságát illetően. A fellebbezők szerint e tekintetben nincs jelentősége annak, hogy ezen előadó – amint azt a Törvényszék a megtámadott ítélet 250. pontjában hangsúlyozza – nem szóban fejezte ki támogatását, hanem e felszólalást kísérő taps formájában.
45
Először is arra hivatkoznak, hogy a megtámadott ítélet 249. és 250. pontjában a Törvényszék elferdítette a bizonyítékokat, és ennélfogva tévesen alkalmazta a jogot, amikor nem vette figyelembe, hogy az előadó nem csupán megszervezte ezt az eseményt, hanem jelen volt a felszólalók asztalánál, és kifejezetten támogatta az előző pontban említett felszólalást, megtapsolva azt.
46
Másodszor a fellebbezők azt állítják, hogy a megtámadott ítélet 251. pontjában a Törvényszék szintén elferdítette a bizonyítékokat, amikor azt állította, hogy az említett esemény egyetlen témája – tekintettel annak címére – „Katalónia politikai helyzete” volt, miközben a felszólaló beszédének több mint fele a Spanyolországban többek között velük szemben indított büntetőeljárásokról szólt.
47
Harmadszor azt állítják, hogy e 251. pontban a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor azt sugallta, hogy az előadó pártatlanságának hiánya csak abban az esetben lett volna releváns, ha a Parlamentnek a felrótt tények bizonyítottságáról kellett volna döntenie.
48
Harmadik kifogásukban a fellebbezők azt állítják, hogy a megtámadott ítélet 253. és 254. pontjában a Törvényszék megsértette egyrészt az eljárási szabályzata 85. cikkének (2) bekezdését, valamint a Charta 41. cikkének (1) bekezdésére és 39. cikkének (2) bekezdésére tekintettel a hatékony bírói jogvédelemhez való jogot és a védelemhez való jogot, másrészt pedig az indokolási kötelezettségét, amennyiben mint elfogadhatatlant elutasította az előadó egy bolgár újságban közzétett interjújából álló bizonyítékot azzal az indokkal, hogy a fellebbezők nem igazolták ezen interjú késedelmes benyújtását.
49
A negyedik kifogás keretében arra hivatkoznak, hogy a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor úgy ítélte meg, hogy a megtámadott ítélet 255. pontjában említett, e bíróság által elferdített bizonyítékok, valamint a fent hivatkozott többi bizonyíték nem teszi lehetővé az előadó pártatlansága hiányának megállapítását.
50
Ötödik kifogásukban a fellebbezők azt állítják, hogy a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor a megtámadott ítélet 256. pontjában megállapította, hogy a fellebbezők nem hivatkoztak az előadó semmilyen személyes érdekére, amely befolyásolhatta volna pártatlanságát. Az objektív pártatlanság hiánya egyébként is elegendő a jelen ügyben a Charta 41. cikke (1) bekezdése és 39. cikke (2) bekezdése megsértésének megállapításához.
51
Válaszukban a fellebbezők hangsúlyozzák, hogy az előadó pártatlanságának hiányára vonatkozó érvelésük nem a velük szembeni egyszerű politikai ellentét fennállásán alapult, hanem azon a teljesen sajátos helyzeten, amely abból eredt, hogy a szóban forgó büntetőeljárásban közvetlenül részt vett egy olyan politikai párt, amelynek tagjai ugyanahhoz a képviselőcsoporthoz tartoztak, mint az előadó.
52
Amellett, hogy ez a helyzet objektíven hasonlít a 11/2019. sz. közlemény 8. pontjában szabályozott helyzethez, nyilvánvaló, hogy az abból eredő összeférhetetlenség, hogy az előadó ugyanahhoz a képviselőcsoporthoz tartozik, mint e politikai párt képviselői, megfosztotta az előadót a pártatlanság minden látszatától.
53
Egyébiránt, ami a 2019. március 6‑i eseményt illeti, a tényeknek a Törvényszék általi megszépített bemutatása, amely egészen ezen esemény valódi témájának és jellegének figyelmen kívül hagyásáig terjedt, arra irányult, hogy azt semlegesnek tüntesse fel.
54
A Parlament vitatja a fellebbezőknek a harmadik jogalap második részében kifejtett érvelését.
55
Válaszbeadványában a Parlament elsősorban vitatja a fellebbezők azon érveit, amelyek megkérdőjelezik a Törvényszéknek a megtámadott ítélet 243–246. pontjában szereplő, a vitatott határozatok politikai jellegére vonatkozó megállapításait.
56
Egyrészt úgy véli, hogy a fellebbezőknek a megtámadott ítélet 244. pontjára vonatkozó érvelése megalapozatlan. A 11/2019. sz. közlemény 8. pontjában említett helyzet ugyanis nem hasonlítható össze azzal a helyzettel, amelyben az előadó olyan csoporthoz tartozik, amely politikailag szemben áll a mentelmi jog felfüggesztésére irányuló kérelemmel érintett képviselővel. A Parlament azt állítja, hogy – amint arra a Törvényszék a megtámadott ítélet 225. és 226. pontjában emlékeztetett – a mentelmi jog felfüggesztésére irányuló kérelmekre vonatkozó határozatok politikai jellegűek, és a JURI bizottság tagjaiként eljáró képviselők fogalmilag nem politikailag semlegesek. Abban az esetben, ha e bizottság kizárólag politikailag semleges tagjait lehetne előadónak kinevezni, az említett bizottság működésképtelenné válna. Mivel ugyanis a fellebbezők felhívták a közvélemény figyelmét az ügyükre, úgy tekinthető, hogy e bizottság valamennyi tagja politikailag pozitívan vagy negatívan foglalt állást velük és az ügyükkel kapcsolatban.
57
Másrészt úgy véli, hogy elfogadhatatlan a fellebbezőknek a megtámadott ítélet 246. pontjára vonatkozó pontatlan érvelése, amelyben azt állítják, hogy kifogásuk nem csupán a politikai nézeteken alapult, hanem a valamely képviselőcsoport tagjainak közös gazdasági, pénzügyi és stratégiai érdekein is. Ez az érvelés egyébként is megalapozatlan, mivel első fokon a fellebbezők annak megemlítésére szorítkoztak, hogy az előadó annak a képviselőcsoportnak a tagja, amelyhez a VOX politikai párt tagjai tartoznak.
58
Másodsorban, a Parlament vitatja a Törvényszéknek a 2019. március 6‑i eseményre vonatkozó, a megtámadott ítélet 247–251. pontjában kifejtett megfontolásait megkérdőjelező érveket.
59
Elöljáróban hangsúlyozza, hogy erre az eseményre egy másik parlamenti ciklusban került sor, még azelőtt, hogy az előadó tudhatta volna, hogy a 2019. évi választásokon megválasztják a Parlamentbe, és mindenesetre jóval azelőtt, hogy a szóban forgó mentelmi jog felfüggesztésére irányuló kérelmek előadójává nevezték volna ki.
60
Először is arra hivatkozik, hogy elfogadhatatlan a fellebbezőknek a megtámadott ítélet 249. és 250. pontjára vonatkozó érvelése, amelyben azt állítják, hogy a Törvényszék elferdítette a bizonyítékokat, mivel a fellebbezők lényegében a tények újbóli értékelését kérik. Ez az érvelés egyébként is megalapozatlan, mivel a VOX politikai párt főtitkára – amint arra a Törvényszék rámutatott – a beszédét az „Éljen Spanyolország, éljen Európa és börtönbe Puigdemonttal” fordulattal zárta le, és a 2019. március 6‑i eseményről készült felvételen semmi nem utal arra, hogy az előadó kifejezetten egyetértett volna e beszéd ezen utolsó két szavával. Ez a felvétel inkább egy szokásos udvariassági gesztust mutat egy felszólaló felé a beszéd befejezése után.
61
Másodszor azt állítja, hogy nem irreleváns a Törvényszéknek a megtámadott ítélet 250. pontjában szereplő azon megfontolása, amely szerint az előadó nem szólalt fel az említett esemény során.
62
Harmadszor, a fellebbezők azon érvelése, amely szerint a megtámadott ítélet 251. pontjában a Törvényszék elferdítette a bizonyítékokat, amikor azt állította, hogy a 2019. március 6‑i esemény témája egyszerűen „a katalóniai politikai helyzet” volt, ezen ítélet téves értelmezésén alapul, mivel a Törvényszék egyáltalán nem zárta ki, hogy e téma a szóban forgó büntetőeljárásra is kiterjed. Ezenkívül a Törvényszék nem ferdítette el ezen esemény felvételét azáltal, hogy tömören ismertette annak témáját. Ez az érvelés egyébként is elfogadhatatlan, mivel a fellebbezők a tények újbóli értékelését kérik.
63
Negyedszer arra hivatkozik, hogy a fellebbezőknek a megtámadott ítélet 251. pontjának harmadik és negyedik mondatát megkérdőjelező érvei hatástalanok, mivel az ott kifejtett megfontolások másodlagosan kerültek kifejtésre. Ezeket az érveket egyébként is el kell utasítani. Mindenekelőtt a fellebbezők azon érve, amely szerint a Törvényszék figyelmen kívül hagyta a fumus persecutionis értékelése szempontjából releváns kritériumokat, a megtámadott ítélet téves értelmezésén alapul. Továbbá a Törvényszék nem alkalmazta tévesen a jogot, amikor e harmadik és negyedik mondatban lényegében azt hangsúlyozta, hogy a 2019. március 6‑i esemény során megvitatott kérdések nem azokra a kérdésekre vonatkoznak, amelyeket a Parlamentnek a mentelmi jog felfüggesztésére irányuló eljárás keretében kell eldöntenie. Végül a Parlament előadja, hogy a fellebbezők érve elfogadhatatlan, amennyiben azt állítják, hogy az előadó taps formájában egyetértését fejezte ki azzal az üzenettel, amelynek értelmében a vitatott határozatok, az európai elfogatóparancsok és a Schengeni Információs Rendszerben szereplő figyelmeztető jelzések összességükben a letartóztatás magas kockázatának teszik ki őket, mivel a fellebbezők lényegében ténybeli megállapítást kérnek a Bíróságtól. Ez az érv egyébként is megalapozatlan, mivel az előadó ezt az üzenetet nem tapsolta meg.
64
Harmadsorban, a Parlament vitatja a fellebbezők azon érveit, amelyek megkérdőjelezik a Törvényszéknek a megtámadott ítélet 252–255. pontjában szereplő, más eseményekre vonatkozó megfontolásait. Egyrészt vitatja a fellebbezők azon érvét, amely szerint a Törvényszék megsértette eljárási szabályzata 85. cikkének (2) bekezdését és az indokolási kötelezettségét, amikor mint elfogadhatatlanokat elutasította az előadónak egy bolgár újságban közzétett interjújára alapított érveit. Másrészt vitatja a fellebbezők azon érvét, amely szerint a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot és elferdítette a bizonyítékokat, amikor megállapította, hogy a VOX politikai pártnak a vitatott határozatok elfogadására adott reakciói nem bizonyítják az előadó pártatlanságának hiányát.
65
Negyedsorban, a Parlament vitatja a fellebbezők azon érveit, amelyek megkérdőjelezik a Törvényszéknek az előadót érintő összeférhetetlenség hiányára vonatkozó, a megtámadott ítélet 256. pontjában kifejtett megfontolásait. Egyrészt a fellebbezők azon állítása, amely szerint a Törvényszék úgy ítélte meg, hogy az elfogultság csak nyilatkozatokban juthat kifejeződésre, e 256. pont téves értelmezésén alapul. Másrészt, mivel a fellebbezők az előadó pártatlanságának befolyásolására alkalmas személyes érdekének fennállására vonatkozó érve nincs alátámasztva, az elfogadhatatlan. Ez az érv egyébként is megalapozatlan.
66
Viszonválaszában a Parlament először is arra hivatkozik, hogy bár a fellebbezők utalnak a VOX politikai párt által a spanyol bíróságok előtt ellenük indított eljárásra, semmilyen módon nem jelölik meg, hogy e párt magatartása hogyan róható fel annak a képviselőcsoportnak, amelyhez az előadó tartozik. Tekintettel arra, hogy e csoporton belül voltak olyan képviselők, akik támogatták a fellebbezők ügyét és olyanok is, akik ellenezték azt, pusztán az a tény, hogy az előadó az említett képviselőcsoporthoz tartozik, nem támasztja alá azt az állítást, amely szerint ez az előadó nem volt pártatlan.
67
Másodszor a Parlament azt állítja, hogy a Törvényszék nem ferdítette el a 2019. március 6‑i esemény témáját. Hangsúlyozza, hogy bár a fellebbezők által az elsőfokú keresetük mellékleteiben is hivatkozott, az eseményről készült felvétel címe az volt, hogy „Katalónia Spanyolország része”, a találkozó témája, amelynek keretében a VOX politikai párt főtitkára felszólalt, „A nemzetállamok szerepe az Európai Unióban és a polgári szabadságjogok védelme” volt. A Parlament pontosítja, hogy azok az európai elfogatóparancsok, amelyekre e párt főtitkára a felszólalása során utalt, nem azok, amelyeket a fellebbezők képviselővé választása után bocsátottak ki.
68
A Spanyol Királyság vitatja a fellebbezőknek a harmadik jogalap második részében kifejtett érvelését.
69
Elöljáróban a Spanyol Királyság hangsúlyozza, hogy a mentelmi jog felfüggesztésére irányuló kérelem elbírálására irányuló eljárás keretében a Parlamentnek tiszteletben kell tartania a Charta 39. cikkét és 41. cikkének (1) bekezdését, ahogy az a vitatott határozatok elfogadása során meg is valósult.
70
Először is a Spanyol Királyság azt állítja, hogy a fellebbezők azon érvei, amelyek a 11/2019. sz. közlemény 8. pontjának a Charta 41. cikkével összefüggésben történt értelmezése során elkövetett állítólagos téves jogalkalmazásra vonatkoznak, nem alkalmasak arra, hogy megkérdőjelezzék a megtámadott ítélet 245. és 246. pontjában szereplő indokokat, amelyek az ezen ítélet nem vitatott 242–244. pontja alapján levont következtetésen alapulnak. E 242–244. pontban a Törvényszék kifejtette, hogy a valamely képviselőcsoporthoz való tartozás puszta ténye nincs hatással az abban részt vevő személy pártatlanságára.
71
Másodszor a Spanyol Királyság megjegyzi, hogy bár a fellebbezők arra hivatkoznak, hogy a Törvényszék a megtámadott ítélet 249–251. pontjában elferdítette a tényeket, érveik nem alkalmasak annak bizonyítására, hogy a Törvényszék e tények értékelése során nyilvánvaló hibát követett volna el.
72
Harmadszor a fellebbezők azon érve, amely szerint a Törvényszék a megtámadott ítélet 251. pontjának végén állítólagosan tévesen alkalmazta a jogot, egy olyan megfontolásra vonatkozik, amely a teljesség kedvéért került megszövegezésre.
73
Negyedszer a fellebbezők azon érvelése, amely felrója a Törvényszéknek, hogy tévesen alkalmazta a jogot, amikor úgy ítélte meg, hogy a válaszuk keretében benyújtott dokumentum elfogadhatatlan, nem kellően pontos, és azt el kell utasítani.
A Bíróság álláspontja
Előzetes észrevételek
74
Az EUMSZ 343. cikk első mondata úgy rendelkezik, hogy az Uniót a tagállamok területén megilletik a feladatai ellátásához szükséges kiváltságok és mentességek a 7. sz. jegyzőkönyvben megállapított feltételek szerint.
75
E jegyzőkönyv célja az uniós intézményeknek a megfelelő működésüket és a függetlenségüket érintő akadályoktól és ezek sérelmének a kockázatától való teljes és hatékony védelmének a biztosításában áll (lásd ebben az értelemben: 2019. december 19‑iJunqueras Vies ítélet, C‑502/19, EU:C:2019:1115, 82. pont).
76
E célkitűzés az Európai Parlament esetében nem csupán azt vonja maga után, hogy összhangban a képviseleti demokrácia elvével, amely az EUSZ 2. cikkben említett demokrácia értékét pontosítja és az EUSZ 14. cikk (3) bekezdésében kerül részletezésre, ezen intézmény összetétele hűen és teljes mértékben tükrözze azoknak a személyeknek az uniós polgárok általi megválasztásának a szabad kifejezését, akik által e polgárok az adott jogalkotási ciklus során képviseltetni kívánják magukat, hanem azt is, hogy a Parlament a tevékenységének a gyakorlása során, a hatalmi ágak szétválasztásának elve szerint, védelemben részesüljön a megfelelő működését érintő akadályokkal vagy e működés sérelmének kockázatával szemben. A Parlament tagjai számára előírt mentességek e kettős címen azt célozzák, hogy biztosított legyen ezen intézmény függetlensége (lásd ebben az értelemben: 2019. december 19‑iJunqueras Vies ítélet, C‑502/19, EU:C:2019:1115, 63., 83. és 84. pont).
77
A Parlament tagjait megillető mentességek e célját az eljárási szabályzat 5. cikke is említi. E cikk, miután az (1) bekezdésében pontosítja, hogy a képviselők a 7. sz. jegyzőkönyvben meghatározott kiváltságokat és mentességeket élvezik, a (2) bekezdésében úgy rendelkezik, hogy kiváltságokra és mentességekre vonatkozó hatáskörének gyakorlása során a Parlament fellép annak érdekében, hogy demokratikus jogalkotó gyűlésként megőrizze integritását és biztosítsa képviselői függetlenségét feladataik ellátása során, és hogy a parlamenti mentelmi jog nem a képviselők személyes kiváltsága, hanem a teljes Parlament és az egyes képviselők függetlenségének biztosítéka.
78
A 7. sz. jegyzőkönyv 9. cikkének harmadik bekezdése értelmében a Parlament jogosult valamely tagjának mentelmi jogát felfüggeszteni. A mentelmi jog felfüggesztésére irányuló eljárás így a Parlamenten belül zajlik. Bár ezt az eljárást politikai felelősök folytatják le, az eljárás és a mentelmi jog felfüggesztéséről szóló parlamenti határozat nem politikai jellegű, amint azt a Törvényszék a megtámadott ítélet 112., 225. és 242. pontjában megállapította, hanem jogi jellegű.
79
Kétségtelen, hogy mivel a mentelmi jog felfüggesztéséről való döntés a Parlament hatáskörébe tartozik, ezen intézmény széles mérlegelési jogkörrel rendelkezik a mentelmi jog felfüggesztésére irányuló kérelmek elbírálása során alkalmazandó szabályok meghatározása tekintetében. E szabályokat ezért a Parlamenten belül létrehozott képviselőcsoportokhoz tartozó parlamenti képviselők fogadják el és alkalmazzák.
80
Mindazonáltal a jogállamiság és az emberi jogok tiszteletben tartásának az EUSZ 2. cikkben rögzített értékeivel összhangban a Parlament a mentelmi jog felfüggesztésére irányuló kérelem vizsgálata során köteles tiszteletben tartani az e mentelmi jogra alkalmazandó szabályokat és jogelveket, valamint a Chartát, amely rendelkezéseinek a Parlament mint a Charta 51. cikkének (1) bekezdésében említett uniós intézmények egyike a címzettje. Az érintett képviselő mandátumának gyakorlását, amely mandátum a Parlament tagja jogállásának fő sajátossága, és abból ered, hogy az uniós jog által előírt közvetlen és általános választójog alapján, szabad és titkos választásokon választották meg (2019. december 19‑iJunqueras Vies ítélet, C‑502/19, EU:C:2019:1115, 65. pont), akadályozhatja a mentelmi jog felfüggesztéséről szóló határozat. Ebből következik, hogy a mentelmi jog felfüggesztésére irányuló kérelmeket, amelyek hatással lehetnek mind az érintett képviselő mandátumára, mind pedig – amint arra a jelen ítélet 76. pontja emlékeztet – a Parlament egészének a megfelelő működésére, az érintett személy jogaira, valamint a képviseleti demokrácia és a hatalmi ágak szétválasztásának elveire tekintettel, nem pedig politikai irányvonalak alapján kell megvizsgálni.
81
A fenti megfontolások fényében kell megvizsgálni a fellebbezők első és második kifogását, amelyekben lényegében azt róják fel a Törvényszéknek, hogy a megtámadott ítélet 244–246. pontjában, illetve ezen ítélet 247–251. pontjában megsértette a Charta 41. cikkének (1) bekezdését, amikor megalapozatlannak ítélte az arra alapított érvüket, hogy a JURI bizottságban a rájuk vonatkozó, mentelmi jog felfüggesztésére irányuló kérelmek vizsgálatával megbízott előadó nem volt pártatlan.
Az első kifogásról
82
A megtámadott ítélet 244. pontjában a Törvényszék lényegében úgy ítélte meg, hogy a parlamenti bizottság által a mentelmi jog felfüggesztésére irányuló kérelem vizsgálatának szakaszában részt vevő előadó pártatlansága főszabály szerint nem értékelhető sem a politikai ideológiája alapján, sem pedig az ő és a mentelmi jog felfüggesztésére irányuló kérelemmel érintett képviselő politikai ideológiájának összehasonlítása alapján. Először is pontosította, hogy ezen előadó valamely nemzeti politikai párthoz vagy a Parlamenten belül létrehozott képviselőcsoporthoz való tartozása főszabály szerint, az általuk képviselt értékektől és eszméktől függetlenül – még ha feltételezzük is, hogy azok e képviselő helyzetére nézve eleve kedvezőtlen érzékenységről tanúskodhatnak – nincs hatással az előadó pártatlanságának értékelésére. A Törvényszék az ítélkezési gyakorlata alapján úgy ítélte meg, hogy az említett előadó és az említett képviselő közötti politikai ideológiabeli különbség önmagában nem kérdőjelezheti meg a vitatott határozatok elfogadására irányuló eljárás szabályszerűségét.
83
Ezt követően ezen ítélet 245. pontjában a Törvényszék úgy ítélte meg, hogy a jelen ügyben az előadónak az Európai Konzervatívok és Reformerek európai képviselőcsoportjához való tartozása főszabály szerint nem befolyásolta pártatlanságának értékelését.
84
Végül az említett ítélet 246. pontjában a Törvényszék pontosította, hogy e képviselőcsoport kétségkívül magában foglalta a VOX politikai párt képviselőit, amely a felpersekkel szemben teljesen különleges helyzetbe került, mivel ez a párt indította el a szóban forgó büntetőeljárást. A Törvényszék szerint ez a különleges helyzet azonban a VOX politikai párt tagjaira vonatkozott, és főszabály szerint nem terjedhetett ki az említett képviselőcsoport valamennyi tagjára pusztán azon az alapon, hogy – mivel ugyanahhoz a csoporthoz tartoznak – ugyanazok a politikai nézeteik.
85
Amint azt a Törvényszék a megtámadott ítélet 225. és 226. pontjában hangsúlyozta, a mentelmi jog felfüggesztésére vonatkozó határozat elfogadásához vezető eljárásnak összhangban kell lennie a Charta 41. cikkének (1) bekezdésében biztosított megfelelő ügyintézéshez való joggal.
86
A Charta e rendelkezése előírja, hogy mindenkinek joga van ahhoz, hogy ügyeit az Unió intézményei, szervei és hivatalai részrehajlás nélkül, tisztességes módon és észszerű határidőn belül intézzék. E jog tehát, amely mindenkit megillet, a Parlamentnek a mentelmi jog felfüggesztésére irányuló kérelemmel érintett valamennyi tagja számára is egyaránt biztosított.
87
A pártatlanság követelményének két alkotóeleme van, nevezetesen egyrészt a szubjektív pártatlanság, amelynek alapján az ügyben eljáró érintett intézmény egyik tagja sem mutathat elfogultságot vagy személyes előítéletet, másrészt pedig az objektív pártatlanság, amelynek megfelelően ezen intézménynek megfelelő biztosítékokat kell nyújtania az esetleges előítéletekkel kapcsolatos összes jogszerű kétely kizárására (lásd ebben az értelemben: 2017. december 20‑iSpanyolország kontra Tanács ítélet, C‑521/15, EU:C:2017:982, 91. pont).
88
A jelen ítélet 79. pontjában említett széles mérlegelési jogkörének gyakorlása keretében a Parlament elfogadhat olyan szabályokat, amelyek konkretizálják az elfogultság kockázatával szembeni védelmet, amelyet a Charta 41. cikke követel meg.
89
Így az eljárási szabályzat 6. cikkében előírta, hogy a mentelmi jog felfüggesztésére irányuló kérelmeket a 7. jegyzőkönyv és az e szabályzat 5. cikkének (2) bekezdésében említett elvek alapján kell értékelni.
90
Az említett szabályzat 9. cikkének (1) és (13) bekezdése pontosítja, hogy a tagállamok illetékes hatósága által benyújtott, valamely képviselő mentelmi jogának felfüggesztésére irányuló, a Parlament elnökéhez intézett kérelmet a plenáris ülésen be kell jelenteni, és az illetékes bizottsághoz kell utalni, amely alapelveket határoz meg e 9. cikk alkalmazására vonatkozóan.
91
Így a JURI bizottság, amelyet a mentelmi jog felfüggesztésére irányuló kérelmek elbírálására jelöltek ki, elfogadta az ügy tényállásának időpontjában alkalmazandó 11/2019. sz. közleményt, amely megállapítja az ilyen kérelmekre alkalmazandó szabályokat.
92
E közleményben egyrészt a mentelmi jog felfüggesztésére irányuló kérelem érdemi vizsgálatára vonatkozó szabályokat állapítottak meg. E közlemény 43. pontja ily módon lényegében azt írta elő, hogy amennyiben a kérelem az e jegyzőkönyv 9. cikkében szabályozott mentelmi jog felfüggesztésére vonatkozik, a mentelmi jogot fel kell függeszteni, kivéve, ha bebizonyosodik, hogy a bírósági eljárást azzal a mögöttes szándékkal indították, hogy aláássák a képviselő politikai tevékenyégét, és ezáltal a Parlament függetlenségét (fumus persecutionis).
93
Másrészt e közleményben eljárási szabályokat állapítottak meg a mentelmi jog felfüggesztésére irányuló kérelmek elbírálására vonatkozóan.
94
Először is a 11/2019. sz. közlemény 6. pontja szerint a JURI bizottság minden egyes mentelmi ügyben előadót nevez ki.
95
Továbbá e közlemény 7. pontja többek között előírja, hogy e célból minden képviselőcsoportnak ki kell jelölnie egy személyt a mentelmi ügyek állandó előadójának, aki kikezdhetetlen feddhetetlenséggel bír.
96
Végül az említett közlemény 8. pontja értelmében az egyes mentelmi ügyekben az előadói tisztség egyenlőséget biztosító körforgásos rendszerben oszlik meg a képviselőcsoportok között, ugyanakkor az előadó nem lehet ugyanazon képviselőcsoport tagja, illetve ugyanazon tagállamban megválasztott képviselő, mint a mentelmi ügyben érintett képviselő.
97
A 11/2019. sz. közlemény 8. pontjából kitűnik, hogy a Parlament megítélése szerint azon előadó, aki ugyanahhoz a képviselőcsoporthoz tartozik, mint a mentelmi ügyben érintett képviselő, nem vizsgálhatja meg az e mentelmi jog felfüggesztésére irányuló kérelmet. E megközelítés tehát azon a megfontoláson alapul, hogy az ugyanazon képviselőcsoporthoz való tartozásuk miatt ezen előadó és e képviselő oszthat bizonyos közös, különösen politikai nézeteket, így nem zárhatók ki a jogos kétségek azzal kapcsolatban, hogy – a jelen ítélet 87. pontjában felidézett ítélkezési gyakorlat értelmében véve – az említett előadó esetlegesen előítélettel rendelkezik az említett képviselő javára. A Parlament tehát széles mérlegelési jogkörével élve szükségesnek tartotta, hogy az előadó pártatlanságának biztosítása érdekében – amint azt a Charta 41. cikkének (1) bekezdése megköveteli – olyan szabályt írjon elő, amely megakadályozza, hogy ez az előadó egy adott képviselőcsoporthoz tartozzon.
98
A Charta 41. cikke (1) bekezdésének tiszteletben tartása megköveteli az érintett intézmény által az elfogultsággal kapcsolatos jogos kétségek elkerülése és a mentelmi jog felfüggesztésére irányuló kérelmek tisztességes elbírálásának biztosítása érdekében bevezetett garanciák következetes alkalmazását.
99
Az ilyen alkalmazás érdekében a 11/2019. sz. közlemény 8. pontjában konkretizált pártatlanság követelményét is úgy kell végrehajtani, hogy azon előadó, aki a mentelmi ügyben érintett képviselőtől eltérő képviselőcsoporthoz tartozik, objektíve pártatlannak tűnjön.
100
A Parlament tagjait megillető mentességeknek a jelen ítélet 75–77. pontjában felidézett céljaira tekintettel ugyanis az előadó pártatlanságának e követelménye azt jelenti, hogy e képviselőnek nem lehetnek jogos kétségei afelől, hogy az említett kérelmet vizsgáló előadót nem vezérlik olyan megfontolások, amelyek megakadályoznák őt a fumus persecutionis esetleges fennállására vonatkozó parlamenti határozat előkészítésére irányuló feladatainak objektív módon történő ellátásában, amint arra a jelen ítélet 92. pontja kitér.
101
Márpedig, habár az ilyen előadónak a mentelmi ügyben érintett képviselő politikai nézeteinek ellenzése önmagában nem vonja maga után ezen előadó pártatlanságának hiányát, ugyanez nem vonatkozik az előadó olyan képviselőcsoporthoz való tartozására, amelynek részesei azon politikai párt tagjai is, amely megindította a mentelmi jog felfüggesztésére irányuló kérelem alapjául szolgáló büntetőeljárást e képviselő ellen, és amely pártnak ezen eljárás kimeneteléhez különös érdeke fűződik.
102
Amint azt a jelen ítélet 97. pontja megállapította, a 11/2019. sz. közlemény 8. pontjában rögzített szabály szerint az előadónak egy adott képviselőcsoporthoz való tartozása hatással lehet arra, hogy őt előadónak nevezzék ki egy mentelmi jog felfüggesztésére irányuló konkrét kérelem vizsgálatára. Nem lehet úgy tekinteni, hogy az e szabály által alkalmazott pártatlansági követelmény csak abban az esetben érvényes, ha az előadó ahhoz a képviselőcsoporthoz tartozik, amelyből az ilyen kérelemmel érintett képviselő is jön, kizárva bármely olyan helyzetet, amikor ezen előadó egy másik képviselőcsoport tagja.
103
Ebből következik, hogy mivel a Parlament a 11/2019. sz. közlemény 8. pontjában bevezette azt a szabályt, amely szerint az előadó kinevezésére alkalmazott körforgásos rendszerben ki kell zárni minden olyan előadót, aki a mentelmi jog felfüggesztésére irányuló kérelemmel érintett képviselővel azonos képviselőcsoportba tartozik, ezen intézménynek a Charta 41. cikke (1) bekezdésének tiszteletben tartása érdekében ki kell zárnia azt az előadót is, aki olyan képviselőcsoporthoz tartozik, amelynek részesei azon politikai párt tagjai is, amely megindította a mentelmi jog felfüggesztésére irányuló kérelem alapjául szolgáló büntetőeljárást e képviselő ellen, és amely pártnak ezen eljárás kimeneteléhez különös érdeke fűződik. Az ilyen előadó ugyanis úgy tekinthető, mint aki a jelen ítélet 87. pontjában felidézett ítélkezési gyakorlat értelmében véve nem pártatlan.
104
E tekintetben nem lehet helyt adni a Parlament azon érvének, amely szerint a különböző nemzeti politikai pártokból származó, a Parlamenten belüli képviselőcsoport létrehozása érdekében csoportosuló tagjai közötti kapcsolatok nem elég szorosak ahhoz, hogy sérthessék e képviselőcsoport azon tagjának objektív pártatlanságát, akinek a mentelmi jog felfüggesztésére irányuló kérelem kivizsgálásával megbízott előadó feladatait kell ellátnia az említett csoport egy másik tagját illetően. Ennek az érvnek ugyanis ellentmond az a körülmény, hogy a 11/2019. sz. közlemény 8. pontjának elfogadásával maga a Parlament is úgy ítélte meg, hogy az előadónak a mentelmi ügyben érintett képviselővel való azonos képviselőcsoporthoz tartozása összeegyeztethetetlen ezen előadó objektív pártatlanságával.
105
Következésképpen, amikor a JURI bizottságban egy olyan képviselőt neveznek ki a mentelmi jog felfüggesztésére irányuló kérelem kivizsgálásával megbízott előadónak, aki ahhoz a képviselőcsoporthoz tartozik, amelynek részesei azon politikai párt tagjai is, amely az e képviselő ellen indított büntetőeljárást kezdeményezte, amely – a jelen ítélet 101. és 103. pontjában leírtakhoz hasonló helyzetben – megalapozza a kérelmet, az ilyen előadó nem nyújt megfelelő biztosítékot ahhoz, hogy kizárjon minden jogos kétséget az említett kérelemmel érintett képviselő részéről a vele szemben fennálló esetleges előítéletet illetően, és ennélfogva őt nem lehet pártatlannak tekinteni a széles jogkörének gyakorlása során maga a Parlament által meghatározott és a jelen ítélet 97. pontjában felidézett mérce szerint. Az ilyen kinevezést úgy kell tekinteni, mint amelyre a Charta 41. cikke (1) bekezdésének megsértésével került sor.
106
A fenti megfontolások összességére tekintettel meg kell állapítani, hogy a megtámadott ítélet 245. és 246. pontja téves jogalkalmazáson alapul, amennyiben a Törvényszék úgy ítélte meg, hogy valamely képviselő mentelmi jogának felfüggesztésére irányuló kérelem kivizsgálására kinevezett előadónak az olyan képviselőcsoporthoz való tartozása, amelynek részesei azon politikai párt tagjai is, amely az e képviselő ellen indított és az e kérelem alapjául szolgáló büntetőeljárást kezdeményezte, nincs hatással ezen előadó pártatlanságának értékelésére, és hogy lényegében így e képviselőcsoport egyik tagját ki lehet nevezni előadónak.
107
Következésképpen a harmadik jogalap második része első kifogásának helyt kell adni.
A második kifogásról
108
A megtámadott ítélet 249. pontjában a Törvényszék megállapította, hogy nem vitatott, hogy az előadó a Parlament tagjaként betöltött tisztsége keretében szervezte meg a 2019. március 6‑i eseményt, amelyet a VOX politikai párt főtitkárának a „Katalónia Spanyolország része” témában való felszólalása képezett, aki beszédét az „Éljen Spanyolország, éljen Európa és börtönbe Puigdemonttal” fordulattal zárta le.
109
Ezen ítélet 250. pontjában a Törvényszék megjegyezte, hogy az említett eseményről készült felvételből kitűnt, hogy az előadó jelen volt a felszólalók asztalánál két másik parlamenti képviselő és e főtitkár mellett, aki egyedüliként szólalt fel.
110
Az említett ítélet 251. pontjában a Törvényszék úgy ítélte meg, hogy az ilyen esemény megszervezése annak megnyilvánulásaként volt tekinthető, hogy az előadó – különösen az esemény témájára tekintettel – támogatja a VOX politikai párt által Katalónia politikai helyzetével kapcsolatosan képviselt nézeteket, valamint szembehelyezkedik a felperesek által megfogalmazott politikai nézetekkel.
111
Ezenkívül a megtámadott ítélet 251. pontjában a Törvényszék megállapította, hogy noha kétségtelen, hogy a szóban forgó büntetőeljárás keretében a felpereseknek felrótt tények a katalóniai politikai helyzetre vonatkoznak, amennyiben azok a jelen ítélet 11. pontjában említett törvények elfogadásához és az ugyanezen pontban hivatkozott önrendelkezési népszavazás megtartásához kapcsolódnak, a felperesek mentelmi jogának felfüggesztésével kapcsolatos ügyek jövőbeli előadójának kinevezett képviselő e helyzetre vonatkozó álláspontjának kinyilvánítása a megtámadott ítélet 244. és 246. pontjában kifejtett okokból nem elegendő ahhoz, hogy a pártatlanság elve megsértésének minősüljön.
112
Márpedig a Törvényszék által a megtámadott ítélet 249. és 250. pontjában megállapított tények relevánsak voltak annak értékelése szempontjából, hogy a jelen ügyben a fellebbezők mentelmi jogának felfüggesztésére irányuló kérelmek vizsgálatára kinevezett előadó magatartása sértheti‑e a pártatlanság követelményét, mivel azok – a Parlament állításával ellentétben – úgy tekinthetők, mint amelyek elfogultságot tükröznek, még akkor is, ha e tényekre azt megelőzően került sor, hogy az előadó tudhatta volna, hogy a 2019. évi választásokon megválasztják, hogy e kérelmeket a Parlament elé terjesztették volna, valamint hogy az érintett tagot a képviselőcsoportok közötti egyenlőséget biztosító körforgásos rendszerben előadónak nevezték volna ki az említett kérelmek vizsgálatára. Az említett tények fennállását ugyanis figyelembe kellett venni annak értékelése során, hogy e kérelmek kivizsgálására ki lehet‑e őt nevezni előadóvá.
113
E tekintetben meg kell állapítani, hogy ezen ítélet 251. pontjában a Törvényszék azt állította, hogy nincs jelentősége annak, hogy az előadó a VOX politikai párt katalóniai helyzettel kapcsolatos álláspontját helyeselte, hivatkozva a megtámadott ítélet 244. és 246. pontjára az arra vonatkozó következtetésének indokolásaként, hogy a pártatlanság elve nem sérült a 2019. március 6‑i esemény megszervezése miatt. Márpedig egyrészt ez utóbbi pont téves jogalkalmazáson alapul, amint az a jelen ítélet 106. pontjában megállapításra került. Másrészt a Törvényszéknek az ezen ítélet 244. pontjára hivatkozó megállapítása, amely szerint nincs jelentősége annak, hogy az előadó ezen álláspontot helyeselte, nem reagált a fellebbezők azon érvelésére, amely nem a későbbi előadónak a katalóniai helyzettel kapcsolatos véleményére vonatkozott, hanem arra az aktív támogatásra, amelyet a szóban forgó büntetőeljárást kezdeményező politikai pártnak nyújtott.
114
Amint az a jogvita előzményeinek a Törvényszék által a megtámadott ítéletben megállapított időbeli sorrendjéből kitűnik, különösen a jelen ítélet 11–13. pontjában összefoglaltakból, e politikai párt már a 2019. március 6‑i esemény megszervezésének időpontjában is a szóban forgó büntetőeljárás kezdeményezője volt. Az, hogy ezen eseményt a később előadónak kinevezett személy szervezte, tehát nemcsak az említett párt katalán helyzetet illető politikai nézeteinek támogatását jelezte, hanem a felperesek büntetőeljárás alá vonásának támogatását is. A Törvényszék azzal, hogy e szempontot az elemzése során figyelmen kívül hagyta, egy olyan tényezőt nem vett figyelembe, amely különösen releváns volt annak értékelése szempontjából, hogy ezen esemény szervezőjét később – a pártatlanság követelményének megsértése nélkül – ki lehetett‑e nevezni előadónak azon mentelmi jog felfüggesztésére irányuló kérelmek vizsgálatára irányuló eljárásban, amelyek e büntetőeljáráson alapulnak.
115
A fenti megfontolásokból következik, hogy a tényeknek a megtámadott ítélet 251. pontjában elvégzett jogi minősítése téves, mivel a Törvényszék úgy ítélte meg többek között ezen ítélet 246. pontja alapján – amely maga is téves jogalkalmazáson alapul – és anélkül, hogy megfelelően figyelembe vette volna a jogvita előzményeinek időbeli sorrendjét, hogy a 2019. március 6‑i eseménynek a később előadónak kinevezett személy általi megszervezése e személyt nem teszi alkalmatlanná az előadóvá való kinevezésre, és így az nem minősülhet a Charta 41. cikkének (1) bekezdése értelmében vett pártatlansági követelmény megsértésének.
116
E körülmények között a harmadik jogalap második része második kifogásának is helyt kell adni.
117
Mivel a jelen ítélet 106. és 115. pontjában megállapított téves jogalkalmazás a megtámadott ítélet hatályon kívül helyezését vonja maga után, a fellebbezésnek helyt kell adni anélkül, hogy szükséges lenne megvizsgálni a fellebbezés harmadik jogalapja második részének többi kifogását és a fellebbezés többi jogalapját.
A Törvényszékhez benyújtott keresetről
118
Az Európai Unió Bírósága alapokmánya 61. cikke első bekezdésének második mondata értelmében a Bíróság a Törvényszék határozatának hatályon kívül helyezése esetén az ügyet maga is érdemben eldöntheti, ha azt a per állása megengedi.
119
A jelen ügyben a Bíróság úgy ítéli meg, hogy a jelen jogvitát érdemben el kell bírálni. A per állása megengedi a határozathozatalt, mivel a fellebbezők által a Törvényszék előtt indított megsemmisítés iránti kereset olyan jogalapokon alapul, amelyek a Törvényszék előtt kontradiktórius vita tárgyát képezték, és amelyek vizsgálatához nem szükséges semmilyen további pervezető intézkedés meghozatala vagy bizonyításfelvétel (lásd ebben az értelemben: 2020. szeptember 8‑iBizottság és Tanács kontra Carreras Sequeros és társai ítélet, C‑119/19 P és C‑126/19 P, EU:C:2020:676, 130. pont).
120
Amint az a jelen ítélet 28. pontjában megállapításra került, a fellebbezők nyolc jogalapot hoztak fel a Törvényszékhez benyújtott keresetük alátámasztására.
121
E kereset három részből álló harmadik jogalapja a fellebbezők ahhoz való jogának megsértésén alapul, hogy ügyeiket részrehajlás nélkül és tisztességes módon intézzék a Charta 41. cikkének az EUMSZ 296. cikk második bekezdésével és a Charta 41. cikke (2) bekezdésének c) pontjával összefüggésben értelmezett (1) bekezdésének megfelelően.
122
Keresetük harmadik jogalapjának második részében a fellebbezők azt állítják, hogy a Parlament megsértette a Charta 41. cikkének (1) bekezdését és 39. cikkének (2) bekezdését, valamint lényeges eljárási szabályt sértett azzal, hogy részrehajló előadót jelölt ki.
123
Az első kifogás keretében arra hivatkoznak, hogy ezen előadó pártatlanságának hiánya abból ered, hogy olyan képviselőcsoporthoz tartozott, amelynek tagjai között voltak a velük szemben álló és a szóban forgó büntetőeljárást kezdeményező VOX politikai párt tagjai is.
124
A második kifogásban azt állítják, hogy a pártatlanság e hiánya abból ered, hogy az említett előadó e politikai párttal együtt szervezte meg a 2019. március 6‑i rendezvényt, amely során támogatását fejezte ki a „Börtönbe Puigdemonttal” szlogen iránt, megtapsolva e felszólalást.
125
A Spanyol Királyság által támogatott Parlament vitatja a fellebbezők érvelését. Egyrészt arra hivatkozik, hogy semmilyen szabály vagy elv nem zárja ki, hogy az előadó olyan képviselőcsoporthoz tartozzon, amelynek tagjai egy olyan nemzeti párt képviselői is, amelynek politikai céljai ellentétesek a mentelmi jog felfüggesztésére irányuló kérelemmel érintett képviselő által követett célokkal. Rámutat, hogy az ilyen tagság a Parlament politikai jellegéből és az ilyen kérelemre vonatkozó döntésekből ered, és hangsúlyozza a Parlamenten belül létrehozott képviselőcsoportok heterogenitását. Másrészt azt állítja, hogy még ha feltételezzük is, hogy a felpereseknek az érintett előadó magatartására vonatkozó érvei elfogadhatók, ezek az érvek semmiképpen nem elegendőek ezen előadó pártatlanságának megkérdőjelezéséhez.
126
E tekintetben, amint arra a jelen ítélet 86. és 87. pontja emlékeztet, a Charta 41. cikkének (1) bekezdésében biztosított megfelelő ügyintézéshez való jog előírja, hogy mindenkinek joga van ahhoz, hogy ügyeit az Unió intézményei, szervei és hivatalai részrehajlás nélkül, tisztességes módon és észszerű határidőn belül intézzék. A pártatlanság e követelménye magában foglalja a szubjektív pártatlanságot és az objektív pártatlanságot.
127
Amint az a jelen ítélet 79. pontjában kifejtésre került, a Parlament széles mérlegelési jogkörrel rendelkezik a mentelmi jog felfüggesztésére irányuló kérelmek elbírálását illetően, amely magában foglalja azt a jogkört, hogy meghatározza a Parlament ilyen kérelmekről történő döntéshozatala során alkalmazandó eljárási szabályokat.
128
Széles mérlegelési jogkörének gyakorlása során a Parlament a JURI bizottság munkájának keretében elfogadta a 11/2019. sz. közleményt, amely meghatározza a mentelmi jog felfüggesztésére irányuló kérelem e bizottság általi elbírálása során alkalmazandó elveket, köztük az e közlemény 8. pontjában foglalt elveket, amelyek az ilyen konkrét kérelem kivizsgálására felkért előadónak a képviselőcsoportok közötti egyenlőséget biztosító körforgásos rendszerben történő kinevezésére vonatkoznak.
129
A jelen ügyben nem vitatott, hogy a felperesek mentelmi jogának felfüggesztésére irányuló kérelmek vizsgálatával megbízott előadó tagja volt annak a képviselőcsoportnak, amelyhez a szóban forgó büntetőeljárást kezdeményező politikai párt tagjai tartoztak.
130
A jelen ítélet 97–105. és 114. pontjában kifejtett okokból meg kell állapítani, hogy ezen előadó nem nyújtott megfelelő biztosítékokat ahhoz, hogy kizárjon minden jogos kétséget a fellebbezők részéről a velük szemben fennálló esetleges kedvezőtlen előítéletét illetően, és ennélfogva nem tekinthető olyannak, mint aki megfelel a pártatlanság követelményének. Ezen előadó kinevezését tehát úgy kell tekinteni, mint amelyre a Charta 41. cikke (1) bekezdésének megsértésével került sor.
131
Ebből következik, hogy ez a kinevezés a JURI bizottságon belüli jelentések elfogadására irányuló eljárást érintő hibának minősül. Következésképpen a vitatott határozatok elfogadásához vezető eljárások maguk is formai hibában szenvednek.
132
E tekintetben az állandó ítélkezési gyakorlat szerint a valamely sérelmet okozó aktus elfogadására vonatkozó eljárási szabályok megsértése az EUMSZ 263. cikk második bekezdése értelmében vett lényeges eljárási szabályok megsértésének minősül, így ha az uniós bíróság megállapítja, hogy a megtámadott jogi aktust nem szabályszerűen fogadták el, az ő feladata, hogy megállapítsa a lényeges eljárási szabály megsértésének következményeit, és ennélfogva megsemmisítse e jogi aktust (2024. március 14‑iD & A Pharma kontra Bizottság és EMA ítélet, C‑291/22 P, EU:C:2024:228, 158. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat). A jelen ügyben, mivel a vitatott határozatokat a JURI bizottság olyan jelentései alapján fogadták el, amelyeket semmisnek kellett volna tekinteni, e határozatok maguk is semmisek.
133
Következésképpen a kereset harmadik jogalapjának második részét megalapozottnak kell nyilvánítani, és meg kell semmisíteni a vitatott határozatokat, a felperesek által a Törvényszék elé terjesztett, erre vonatkozó kérelmeknek megfelelően, anélkül hogy szükséges lenne megvizsgálni a harmadik jogalap többi részét és a kereset többi jogalapját.
A költségekről
134
A Bíróság eljárási szabályzata 184. cikkének (2) bekezdése értelmében, ha a fellebbezés megalapozott, és a Bíróság maga hoz a jogvita kapcsán végleges határozatot, a Bíróság határoz a költségekről.
135
E szabályzat 138. cikkének (1) bekezdésének megfelelően, amelyet annak 184. cikkének (1) bekezdése értelmében a fellebbezési eljárásban is alkalmazni kell, a Bíróság a pervesztes felet kötelezi a költségek viselésére, ha a pernyertes fél ezt kérte.
136
A jelen ügyben a Parlamentet, mivel mind a Törvényszék előtti eljárásban, mind a fellebbezési eljárásban pervesztes lett, a fellebbezők kérelmének megfelelően kötelezni kell a saját költségein felül a fellebbezők részéről ezen eljárásokkal kapcsolatban felmerült költségek viselésére.
137
Egyébiránt a Bíróság eljárási szabályzata 184. cikkének (4) bekezdése értelmében a Bíróság határozhat úgy, hogy ha nem az elsőfokú eljárásban beavatkozó fél terjesztette elő a fellebbezést, e fél viseli saját költségeit, ha részt vett a fellebbezési eljárás írásbeli vagy szóbeli szakaszában. A jelen ügyben úgy kell határozni, hogy a Spanyol Királyság, amely az elsőfokú eljárásban beavatkozó félként vett részt, és amely részt vett a fellebbezési eljárás írásbeli szakaszában, maga viseli saját költségeit.
A fenti indokok alapján a Bíróság (harmadik tanács) a következőképpen határozott:
1)
A Bíróság az Európai Unió Törvényszékének 2023. július 5‑iPuigdemont i Casamajó és társai kontra Parlament ítéletét (T‑272/21, EU:T:2023:373) hatályon kívül helyezi.
2)
A Bíróság az Európai Parlament 2021. március 9‑i P9_TA(2021)0059, P9_TA(2021)0060 és P9_TA(2021)0061 határozatait megsemmisíti.
3)
Az Európai Parlament mind az Európai Unió Törvényszéke előtti eljárással, mind pedig a fellebbezési eljárással kapcsolatban felmerült saját költségein felül viseli Carles Puigdemont i Casamajó, Antoni Comín i Oliveres és Clara Ponsatí i Obiols részéről e két eljárás keretében felmerült költségeket.
4)
A Spanyol Királyság maga viseli mind az Európai Unió Törvényszéke előtti eljárással, mind pedig a fellebbezési eljárással összefüggésben felmerült saját költségeit.
Aláírások
(
*1
)	Az eljárás nyelve: angol.