62024CJ0238
ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA (prvá komora)
z 10. apríla 2025 (
*1
)
„Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika (SZBP) – Rozhodnutie 2010/279/SZBP – Policajná misia Európskej únie v Afganistane – Článok 7 ods. 3 – Náklady spojené s vyslaným personálom – Príspevky vyplácané Európskou úniou, ako aj členským štátom, ktorého príslušníkom je člen personálu – Kumulácia – Článok 24 ods. 1 druhý pododsek posledná veta ZEÚ – Článok 275 prvý odsek ZFEÚ – Právomoc Súdneho dvora podať výklad ustanovenia práva Únie týkajúceho sa SZBP“
Vo veci C‑238/24 [Tartisai] (
i
),
ktorej predmetom je návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 267 ZFEÚ, podaný rozhodnutím Consiglio di Stato (Štátna rada, Taliansko) z 2. apríla 2024 a doručený Súdnemu dvoru 2. apríla 2024, ktorý súvisí s konaním:
NR
proti
Ministero della Difesa,
Comando Generale dell’Arma dei Carabinieri,
Comando Generale Carabinieri – Centro Nazionale Amministrativo – Chieti,
Centro Amministrativo d’Intendenza Interforze del Contingente delle Forze Armate Italiane in Afghanistan,
Centro Nazionale Amministrativo dell’Arma dei Carabinieri,
SÚDNY DVOR (prvá komora),
v zložení: predseda prvej komory F. Biltgen (spravodajca), podpredseda Súdneho dvora T. von Danwitz, vykonávajúci funkciu sudcu prvej komory, sudcovia A. Kumin, I. Ziemele a S. Gervasoni,
generálny advokát: J. Richard de la Tour,
tajomník: A. Calot Escobar,
so zreteľom na písomnú časť konania,
so zreteľom na pripomienky, ktoré predložili:
–
NR, v zastúpení: A. Pucci, avvocato,
–
talianska vláda, v zastúpení: G. Palmieri, splnomocnená zástupkyňa, za právnej pomoci E. Feola, avvocato dello Stato,
–
rumunská vláda, v zastúpení: R. Antonie, E. Gane a L. Ghiţă, splnomocnené zástupkyne,
–
Európska komisia, v zastúpení: M. Bruti Liberati, M. Carpus‑Carcea, L. Hohenecker a I. Melo Sampaio, splnomocnení zástupcovia,
–
Vysoký predstaviteľ Únie pre zahraničné veci a bezpečnostnú politiku, v zastúpení: M. Almeida Veiga, F. Hoffmeister, E. Orgován a I. Orsini, splnomocnení zástupcovia,
so zreteľom na rozhodnutie prijaté po vypočutí generálneho advokáta, že vec bude prejednaná bez jeho návrhov,
vyhlásil tento
Rozsudok
1
Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu článku 7 ods. 3 rozhodnutia Rady 2010/279/SZBP z 18. mája 2010 o policajnej misii Európskej únie v Afganistane (EUPOL AFGHANISTAN) (Ú. v. EÚ L 123, 2010, s. 4).
2
Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi NR a Ministero della Difesa (ministerstvo obrany, Taliansko), Comando Generale dell’Arma dei Carabinieri (prezídium zboru karabinierov, Taliansko), Comando Generale Carabinieri – Centro Nazionale Amministrativo – Chieti (prezídium karabinierov – národné administratívne centrum – Chieti, Taliansko), Centro Amministrativo d’Intendenza Interforze del Contingente delle Forze Armate Italiane in Afghanistan (administratívne centrum zložiek talianskych ozbrojených síl v Afganistane, Taliansko) a Centro Nazionale Amministrativo dell’Arma dei Carabinieri (národné administratívne centrum zboru karabinierov, Taliansko) (ďalej len spoločne „administratíva obrany“) vo veci príspevku za zahraničnú misiu vyplácaného NR na základe talianskych právnych predpisov, ktorý uvedená administratíva od neho vymáhala.
Právny rámec
Právo Únie
3
Článok 2 rozhodnutia 2010/279, nazvaný „Ciele“, stanovoval:
„[Policajná misia Európskej únie v Afganistane (ďalej len ‚misia EUPOL AFGHANISTAN‘)] výrazne prispieva k vytvoreniu trvalo udržateľných a účinných civilných policajných postupov v rámci afganskej správy, čo zabezpečí primeranú interakciu so širším systémom trestného súdnictva v súlade s politickým poradenstvom a prácou [Európskej ú]nie, členských štátov a ostatných medzinárodných aktérov na budovaní inštitúcií. [Misia EUPOL AFGHANISTAN] ďalej bude podporovať reformný proces smerom k dôveryhodnej a účinnej policajnej službe, ktorá pracuje v súlade s medzinárodnými normami v rámci právneho štátu a dodržiava ľudské práva.“
4
Článok 7 tohto rozhodnutia, nazvaný „Personál“, stanovoval:
„1.   Počet a právomoci personálu [misie EUPOL AFGHANISTAN] sú v súlade s cieľmi stanovenými v článku 2, s úlohami stanovenými v článku 3 a štruktúrou [misie EUPOL AFGHANISTAN] stanovenou v článku 4.
2.   [Misia EUPOL AFGHANISTAN] sa skladá hlavne z personálu, ktorý dočasne vyslali členské štáty alebo inštitúcie [Európskej únie].
3.   Každý členský štát alebo inštitúcia [Európskej únie] znáša náklady spojené s každým dočasne vyslaným personálom vrátane cestovných nákladov do a z miesta rozmiestnenia, miezd, zdravotného poistenia a prídavkov, [s výnimkou – neoficiálny preklad] iných príplatkov ako sú diéty rovnako ako príspevky za náročnú a rizikovú prácu.
…
5.   Všetok personál si plní svoje povinnosti a koná v záujme [misie EUPOL AFGHANISTAN]. Všetci členovia personálu misie dodržiavajú bezpečnostné zásady a minimálne normy ustanovené [rozhodnutím Rady 2001/264/ES z 19. marca 2001 prijímajúcim bezpečnostné nariadenia Rady (Ú. v. ES L 101, 2001, s. 1)].“
5
Podľa článku 8 uvedeného rozhodnutia, nazvaného „Postavenie personálu [misie EUPOL AFGHANISTAN]“:
„1.   Postavenie personálu [misie EUPOL AFGHANISTAN] v Afganistane, ak je to vhodné vrátane výsad, imunít a ďalších záruk potrebných pre plnenie a hladké fungovanie [misie EUPOL AFGHANISTAN], sa ustanoví v dohode, ktorá sa uzavrie v súlade s článkom 37 [ZEÚ].
2.   Štát alebo inštitúcia [Európskej únie], ktorá dočasne vyslala člena personálu, zodpovedá za riešenie všetkých nárokov súvisiacich s dočasným vyslaním, ktoré člen personálu uplatní alebo ktoré sa ho týkajú. Dotknutý štát alebo inštitúcia [Európskej únie] zodpovedajú za začatie akéhokoľvek konania voči vyslanému pracovníkovi.
3.   Podmienky zamestnania a práva a povinnosti medzinárodného a miestneho personálu sa ustanovia v zmluvách medzi veliteľom [misie EUPOL AFGHANISTAN] a členmi personálu.“
Talianske právo
6
Článok 2 regio decreto n. 941 – Indennità al personale dell’Amministrazione dello Stato incaricato di missione all’estero (kráľovský dekrét č. 941 – Príspevok vyplácaný personálu štátnej správy za zahraničnú misiu), z 3. júna 1926 (GURI č. 134, z 11. júna 1926, ďalej len „kráľovský dekrét č. 941/26“) pre účastníkov medzinárodných misií stanovuje, že príspevok za zahraničnú misiu sa vypláca „odo dňa prekročenia hranice alebo odo dňa vystúpenia z dopravného prostriedku v zahraničí až do dňa prekročenia hranice alebo do dňa nastúpenia na dopravný prostriedok na účely návratu“.
7
Článok 39 unvicies ods. 39 decreto‑legge n. 273 – Definizione e proroga di termini, nonchè conseguenti disposizioni urgenti (zákonný dekrét č. 273 – Definícia a predĺženie lehôt, naliehavé ustanovenia, ktoré z toho vyplývajú) z 30. decembra 2005 (GURI č. 303 z 30. decembra 2005), zmeneného po zmenách na legge n. 51 (zákon č. 51), z 23. februára 2006 (GURI č. 49 z 28. februára 2006), stanovuje:
„Článok 1 [kráľovského dekrétu č. 941/26], článok 1 ods. 1 písm. b) a článok 3 zákona č. 642 z 8. júla 1961, ako aj 4 ods. 1 písm. a) zákona č. 838 z 27. decembra 1973 sa majú vykladať v tom zmysle, že režim odmeňovania, ktorý je v nich upravený, má doplnkový charakter a poskytuje sa na kompenzáciu náročnosti a rizík súvisiacich so zamestnaním, povinností byť v pohotovosti a k dispozícii v nevýhodnej dobe a taktiež ako náhrada odmeny za prácu nadčas.“
8
Článok 3 ods. 1 legge n. 108 – Proroga della partecipazione italiana a missioni internazionali (zákon č. 108 – Predĺženie účasti Talianska na medzinárodných misiách), z 3. augusta 2009 (GURI č. 181 zo 6. augusta 2009, ďalej len „zákon č. 108/2009“) stanovuje:
„Odo dňa vstupu na územie, do teritoriálnych vôd a do vzdušného priestoru dotknutých krajín a až do dátumu odchodu z týchto krajín s cieľom vrátiť sa na vnútroštátne územie z dôvodu ukončenia misie dostáva personál zúčastňujúci sa na medzinárodných misiách uvedených v tomto zákone po odrátaní odvodov počas celého obdobia k mzde alebo k platu a iným trvalým a stálym prídavkom príspevok za misiu stanovený v [kráľovskom dekréte č. 941/26] vo výške uvedenej nižšie po odpočítaní prípadných príspevkov a náhrad vyplatených z rovnakého dôvodu dotknutým osobám priamo medzinárodnými organizáciami …“
Spor vo veci samej a prejudiciálne otázky
9
Žalobca vo veci samej, ktorý je členom zboru karabinierov, sa v júni 2011 pripojil k misii EUPOL AFGHANISTAN.
10
Na vnútroštátnej úrovni mu boli vyplácané diéty („per diem“) stanovené v článku 3 zákona č. 108/2009. Od misie EUPOL AFGHANISTAN dostával tiež tri druhy príspevkov s názvom „per diem allowance“ (diéty), „hardship allowance“ (príspevok za náročnú prácu) a „risk allowance“ (príspevok za rizikovú prácu).
11
V marci 2012 administratíva obrany začala na základe zákona č. 108/2009 vymáhať od žalobcu vo veci samej sumy zaplatené ako príspevok za misiu, ktorý mu bol vyplatený na základe kráľovského dekrétu č. 941/26. Článok 3 ods. 1 zákona č. 108/2009 v podstate stanovuje, že personálu, ktorý sa zúčastňuje na medzinárodných misiách, sa vypláca príspevok podľa kráľovského dekrétu č. 941/26, po odpočítaní prípadných príspevkov vyplatených z rovnakého dôvodu dotknutému personálu priamo medzinárodnými organizáciami. Na záver svojej analýzy sa táto administratíva v decembri 2020 rozhodla vymáhať od žalobcu vo veci samej sumu vo výške 25131,80 eura.
12
Žalobca napadol toto rozhodnutie, pričom najmä tvrdil, že z listu z 11. augusta 2011, ktorý zaslal právny poradca veliteľa misie EUPOL AFGHANISTAN administratívnemu centru zložiek talianskych ozbrojených síl v Afganistane, vyplýva, že podľa článku 7 rozhodnutia 2010/279 musia členské štáty znášať náklady spojené s vyslaným personálom vrátane cestovných nákladov, zdravotného poistenia, ako aj iných príspevkov. Podľa žalobcu vo veci samej sa príspevky vyplatené v rámci misie EUPOL AFGHANISTAN mali pripočítať k príspevkom vyplácaným podľa talianskeho práva. Na podporu svojho stanoviska okrem toho uviedol anglickú jazykovú verziu článku 7 ods. 3 rozhodnutia 2010/279 a uviedol, že výraz „other than“, ktorý sa tam nachádza, treba chápať tak, že znamená „popri“.
13
Keďže prvostupňový súd zamietol žalobu podanú žalobcom vo veci samej, podal tento žalobca vo veci samej proti tomuto rozhodnutiu odvolanie na Consiglio di Stato (Štátna rada, Taliansko), ktorá je vnútroštátnym súdom, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania.
14
Pred týmto súdom žalobca vo veci samej opakuje svoju argumentáciu uvedenú v prvostupňovom konaní a tvrdí, že administratíva obrany je povinná v súlade so zásadou prednosti práva Únie pred vnútroštátnym právom vyplatiť taliansky príspevok za misiu, zatiaľ čo príspevky Únie, teda diéty, príspevky za náročnú a rizikovú prácu by sa mali, ako uviedol právny poradca veliteľa misie EUPOL AFGHANISTAN, vyplácať samostatne, pretože sú stanovené v jednotnej akcii, a teda nepodliehajú právomoci vnútroštátnych orgánov. Na podporu svojho výkladu článku 7 ods. 3 rozhodnutia 2010/279 sa žalobca vo veci samej opäť odvoláva na anglickú jazykovú verziu tohto ustanovenia a tvrdí, že z nej vyplýva, že vnútroštátna náhrada škody sa musí vyplácať „popri“ príspevkoch vyplácaných z rovnakého dôvodu Úniou.
15
Vnútroštátny súd má pochybnosti o presnom význame, ktorý treba priznať výrazu „other than“ v anglickej jazykovej verzii článku 7 ods. 3 rozhodnutia 2010/279. Podľa tohto súdu, hoci tento výraz možno preložiť do talianskeho jazyka buď ako „popri“, alebo ako „s výnimkou“, iné jazykové verzie tohto výrazu, najmä francúzska jazyková verzia, nie sú predmetom výkladu v rozsahu, v akom používajú výraz „à l’exclusion des“ („s výnimkou“), podobne ako talianska jazyková verzia, ktorá používa výraz „diverse da“ („iné ako, odlišné od“).
16
Za týchto okolností Consiglio di Stato (Štátna rada) rozhodla prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru nasledujúce prejudiciálne otázky:
„1.
Aký je správny výklad článku 7 ods. 3 rozhodnutia [2010/279], teda je cieľom tohto ustanovenia stanoviť kumuláciu príspevkov vyplácaných členským štátom s príspevkami vyplácanými [misiou EUPOL AFGHANISTAN]?
2.
V prípade, že výklad podporuje kumuláciu vyššie uvedených príspevkov, bráni článok 7 ods. 3 rozhodnutia [2010/279] vnútroštátnej právnej úprave, akou je právna úprava vyplývajúca z ustanovení článku 3 ods. 1 zákona č. 108/2009, v rozsahu, v akom tento článok stanovuje, že ‚personálu, ktorý sa zúčastňuje na medzinárodných misiách, na ktoré sa vzťahuje tento zákon, sa vypláca po odrátaní odvodov počas celého obdobia k mzde alebo k platu a iným trvalým a stálym prídavkom príspevok za misiu stanovený [kráľovským dekrétom č. 941/26], a to po odpočítaní prípadných príspevkov a náhrad vyplatených z rovnakého dôvodu dotknutým osobám priamo medzinárodnými organizáciami‘, ako aj úprave vyplývajúcej z ustanovení článku 1 [kráľovského dekrétu č. 941/26], článku 1 ods. 1 písm. b) a článku 3 zákona č. 642 z 8. júla 1961 a článku 4 ods. 1 písm. a) zákona č. 838 z 27. decembra 1973, ktorá má podľa súdneho výkladu… za cieľ vylúčiť kumuláciu príspevkov?“
17
Dňa 11. júla 2024 Súdny dvor na základe článku 24 druhého odseku Štatútu Súdneho dvora Európskej únie požiadal vysokého predstaviteľa Únie pre zahraničné veci a bezpečnostnú politiku o poskytnutie informácií o cieľoch sledovaných článkom 7 ods. 3 rozhodnutia 2010/279.
O právomoci Súdneho dvora
18
Rumunská vláda sa domnieva, že podľa článku 24 ods. 1 druhého pododseku poslednej vety ZEÚ a článku 275 prvého odseku ZFEÚ Súdny dvor nemá právomoc vykladať ustanovenie patriace do oblasti spoločnej zahraničnej a bezpečnostnej politiky (SZBP), akým je článok 7 ods. 3 rozhodnutia 2010/279. Európska komisia zastáva názor, že Súdny dvor má právomoc vykladať takéto ustanovenie.
19
V tejto súvislosti treba pripomenúť, že podľa článku 24 ods. 1 druhého pododseku poslednej vety ZEÚ a článku 275 prvého odseku ZFEÚ Súdny dvor Európskej únie v zásade nemá právomoc, pokiaľ ide o ustanovenia týkajúce sa SZBP, ani pokiaľ ide o akty prijaté na ich základe. Tieto ustanovenia zavádzajú výnimku z pravidla o všeobecnej právomoci, ktorú článok 19 ZEÚ priznáva tejto inštitúcii na účely zabezpečenia dodržiavania práva pri výklade a vykonávaní Zmlúv, a preto sa musia vykladať reštriktívne (rozsudky z 19. júla 2016, H/Rada a i., C‑455/14 P, EU:C:2016:569, body 39 a 40; z 10. septembra 2024, Neves 77 Solutions, C‑351/22, EU:C:2024:723, bod 35, ako aj KS a i./Rada a i., C‑29/22 P a C‑44/22 P, EU:C:2024:725, bod 62).
20
Okrem toho článok 24 ods. 1 druhý pododsek posledná veta ZEÚ a článok 275 druhý odsek ZFEÚ výslovne stanovujú dve výnimky z tejto zásady, a to právomoc Súdneho dvora jednak dohliadať na dodržiavanie článku 40 ZEÚ a jednak rozhodovať o žalobách podaných v súlade s podmienkami ustanovenými v článku 263 štvrtom odseku ZFEÚ, v súvislosti s preskúmaním zákonnosti rozhodnutí Rady Európskej únie prijatých na základe ustanovení o SZBP, ktoré stanovujú reštriktívne opatrenia voči fyzickým alebo právnickým osobám (rozsudky z 10. septembra 2024, Neves 77 Solutions, C‑351/22, EU:C:2024:723, bod 36, ako aj z 10. septembra 2024, KS a i./Rada a i., C‑29/22 P a C‑44/22 P, EU:C:2024:725, bod 63 a citovaná judikatúra).
21
V prejednávanej veci treba konštatovať, že na prejudiciálne otázky sa nevzťahuje žiadna z týchto výnimiek.
22
Ďalej treba ešte posúdiť, či právomoc Súdneho dvora môže byť založená na tom, že akty predmetné vo veci samej priamo nesúvisia s politickými alebo strategickými rozhodnutiami inštitúcií, orgánov, úradov a agentúr Únie v rámci SZBP, keďže v prípade neexistencie takejto priamej súvislosti s týmito politickými alebo strategickými rozhodnutiami má Súdny dvor právomoc vykladať najmä tieto akty (pozri v tomto zmysle rozsudok z 10. septembra 2024, KS a i./Rada a i., C‑29/22 P a C‑44/22 P, EU:C:2024:725, body 116 a 117, ako aj citovanú judikatúru).
23
V tejto súvislosti Súdny dvor už rozhodol, že rozsah obmedzenia právomoci Súdneho dvora stanoveného v článku 24 ods. 1 druhom pododseku poslednej vete ZEÚ a v článku 275 prvom odseku ZFEÚ nezachádza až do vylúčenia právomoci súdu Únie pre preskúmanie aktov personálneho manažmentu týkajúcich sa personálu vyslaného členskými štátmi, ktorého cieľom je pokryť potreby takej misie na mieste pôsobenia, akou je misia EUPOL AFGHANISTAN, zatiaľ čo súd Únie má v každom prípade právomoc preskúmať akty, ktoré sa týkajú personálu vyslaného inštitúciami Únie (pozri v tomto zmysle rozsudok z 19. júla 2016, H/Rada a i., C‑455/14 P, EU:C:2016:569, bod 55).
24
Akýkoľvek iný výklad by mal predovšetkým za následok, že keď sa ten istý akt personálneho manažmentu týkajúci sa operácií „v teréne“ vzťahuje na personál vyslaný členskými štátmi a zároveň na personál vyslaný inštitúciami Únie, môže byť rozhodnutie prijaté voči personálu uvedenému ako prvý nezlučiteľné s rozhodnutím vydaným súdom Únie voči personálu uvedenému ako druhý (rozsudok z 19. júla 2016, H/Rada a i., C‑455/14 P, EU:C:2016:569, bod 57).
25
V prejednávanej veci sa na jednej strane článok 7 ods. 3 rozhodnutia 2010/279, ktorého výklad je predmetom tohto návrhu na začatie prejudiciálneho konania, týka nákladov spojených s vyslaným personálom v rámci misie EUPOL AFGHANISTAN, takže toto ustanovenie priamo nesúvisí s politickými alebo strategickými rozhodnutiami inštitúcií, orgánov, úradov a agentúr Únie v rámci SZBP (pozri analogicky rozsudok z 10. septembra 2024, KS a i./Rada a i., C‑29/22 P a C‑44/22 P, EU:C:2024:725, bod 128).
26
Na druhej strane a bez ohľadu na skutočnosť, že toto ustanovenie nie je aktom personálneho manažmentu týkajúcim sa operácií „v teréne“, nič to nemení na tom, že sa z rovnakého dôvodu týka personálu vyslaného členskými štátmi a inštitúciami Únie, pokiaľ ide o úhradu týchto nákladov. S cieľom zabezpečiť jednotný výklad uvedeného ustanovenia a zabrániť tomu, aby rozhodnutia týkajúce sa personálu vyslaného členskými štátmi boli nezlučiteľné s rozhodnutiami vydanými súdom Únie týkajúcimi sa personálu vyslaného inštitúciami Únie v zmysle judikatúry pripomenutej v bode 24 tohto rozsudku, je potrebné priznať Súdnemu dvoru právomoc podať jeho výklad.
27
Treba teda dospieť k záveru, že Súdny dvor má právomoc podať výklad článku 7 ods. 3 rozhodnutia 2010/279.
O prejudiciálnych otázkach
O prvej otázke
28
Svojou prvou otázkou sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či sa má článok 7 ods. 3 rozhodnutia 2010/279 vykladať v tom zmysle, že stanovuje kumuláciu diét, príspevkov za náročnú a rizikovú prácu, ktoré vypláca Únia členovi personálu policajnej misie predĺženej týmto rozhodnutím, s príspevkami a náhradami rovnakej povahy, ktoré mu vypláca jeho členský štát z dôvodu výkonu rovnakých úloh v rámci uvedenej policajnej misie.
29
V prejednávanej veci pochybnosti vnútroštátneho súdu, pokiaľ ide o správny výklad článku 7 ods. 3 rozhodnutia 2010/279, vyplývajú zo skutočnosti, že podľa žalobcu vo veci samej výraz „other than“, uvedený v anglickej jazykovej verzii tohto ustanovenia, treba chápať tak, že znamená „popri“ a nie „s výnimkou“.
30
V tejto súvislosti podľa ustálenej judikatúry potreba jednotného výkladu práva Únie vylučuje, aby sa v prípade pochybností posudzoval text ustanovenia izolovane, a naopak si vyžaduje, aby sa tento text vykladal a uplatňoval s prihliadnutím na znenia vyhotovené v ostatných úradných jazykoch. Okrem toho v prípade rozporu medzi rôznymi jazykovými verziami textu práva Únie sa má predmetné ustanovenie vykladať v závislosti od všeobecnej systematiky a účelu právneho predpisu, ktorého je súčasťou (rozsudok z 15. apríla 2010, Heinrich Heine, C‑511/08, EU:C:2010:189, bod 51 a citovaná judikatúra). Naopak, ak z doslovného výkladu ustanovenia vyplýva, že jeho znenie je úplne jasné a jednoznačné, nie je potrebné hľadať iný výklad uvedeného ustanovenia (pozri analogicky rozsudok z 11. apríla 2024, OSTP Italy, C‑770/22, EU:C:2024:299, bod 47 a citovanú judikatúru).
31
Pokiaľ ide v prejednávanej veci o znenie článku 7 ods. 3 rozhodnutia 2010/279, treba uviesť, že podľa vnútroštátneho súdu, výraz „other than“, uvedený v anglickej jazykovej verzii tohto rozhodnutia, môže mať v tomto jazyku synonymá tak „except“ („s výnimkou“), ako aj „in addition to“ („popri“).
32
V dôsledku toho treba konštatovať, že francúzska jazyková verzia tohto ustanovenia stanovuje, že každý členský štát alebo inštitúcia Únie znáša náklady spojené s každým dočasne vyslaným personálom vrátane cestovných nákladov do a z miesta rozmiestnenia, miezd, zdravotného poistenia a prídavkov, „s výnimkou“ iných príplatkov, ako sú diéty rovnako ako príspevky za náročnú a rizikovú prácu.
33
Výraz „s výnimkou“, uvedený vo francúzskej jazykovej verzii článku 7 ods. 3 rozhodnutia 2010/279, je v podstate rovnocenný vo viacerých iných jazykových verziách tohto ustanovenia, najmä v jeho talianskej, českej, dánskej, nemeckej, estónskej, chorvátskej, lotyšskej, litovskej, maďarskej, holandskej, portugalskej, slovinskej, fínskej a švédskej jazykovej verzii. Tieto jazykové verzie totiž tým, že používajú výrazy „diverse da“, „s výjimkou“, „bortset fra“, „anderer… als“, „välja arvatud“, „osim“, „izņemot“, „išskyrus“, „kivételével“, „en andere vergoedingen dan“, „com excepção das“, „razen“, „muista… kuin“ a „andra… än“, majú rovnaký význam.
34
Vzhľadom na to, že výraz „other than“, uvedený v anglickej jazykovej verzii článku 7 ods. 3 rozhodnutia 2010/279, môže znamenať najmä „s výnimkou“ a tento význam je plne v súlade s výrazmi uvedenými v ostatných jazykových verziách tohto ustanovenia, treba dospieť k záveru, že iba tento význam treba zohľadniť, a teda že neexistuje rozdiel medzi rôznymi jazykovými verziami tohto ustanovenia.
35
Ako vyplýva z bodov 32 a 33 tohto rozsudku, rôzne jazykové verzie prispievajú k záveru, podľa ktorého znenie článku 7 ods. 3 rozhodnutia 2010/279 nestanovuje kumuláciu diét, príspevkov za náročnú a rizikovú prácu, ktoré vypláca Únia členovi personálu misie EUPOL AFGHANISTAN, s príspevkami a náhradami rovnakej povahy, ktoré mu vypláca jeho členský štát z dôvodu výkonu rovnakých úloh v rámci uvedenej policajnej misie. Keďže znenie tohto ustanovenia je dostatočne jasné a jednoznačné, nie je potrebné vykladať toto ustanovenie v závislosti od všeobecnej systematiky a účelu rozhodnutia 2010/279.
36
Vzhľadom na predchádzajúce úvahy treba na prvú otázku odpovedať, že článok 7 ods. 3 rozhodnutia 2010/279 sa má vykladať v tom zmysle, že nestanovuje kumuláciu diét, príspevkov za náročnú a rizikovú prácu, ktoré vypláca Únia členovi personálu policajnej misie predĺženej týmto rozhodnutím, s príspevkami a náhradami rovnakej povahy, ktoré mu vypláca jeho členský štát z dôvodu výkonu rovnakých úloh v rámci uvedenej policajnej misie.
O druhej otázke
37
Vzhľadom na to, že druhá otázka bola položená pre prípad kladnej odpovede na prvú otázku, nie je potrebné odpovedať na túto druhú otázku.
O trovách
38
Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.
Z týchto dôvodov Súdny dvor (prvá komora) rozhodol takto:
Článok 7 ods. 3 rozhodnutia Rady 2010/279/SZBP z 18. mája 2010 o policajnej misii Európskej únie v Afganistane (EUPOL AFGHANISTAN)
sa má vykladať v tom zmysle, že:
že nestanovuje kumuláciu diét, príspevkov za náročnú a rizikovú prácu, ktoré vypláca Európska únia členovi personálu policajnej misie predĺženej týmto rozhodnutím, s príspevkami a náhradami rovnakej povahy, ktoré mu vypláca jeho členský štát z dôvodu výkonu rovnakých úloh v rámci uvedenej policajnej misie.
Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: taliančina.
(
i
)	Názov tejto veci je fiktívny. Nezodpovedá skutočnému menu ani názvu žiadneho z účastníkov konania.