61984CJ0154_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved kendelse afsagt den 22 . december 1983, indgaaet til Domstolen den 19 . juni 1984, har Finanzgericht Berlin i medfoer af EOEF-traktatens artikel 177 forelagt fire praejudicielle spoergsmaal, hvoraf det foerste vedroerer fortolkningen af Kommissionens forordning nr . 3584/81 af 14 . december 1981 ( EFT L 359, s . 16 ), og de oevrige fortolkningen og gyldigheden af visse artikler i Kommissionens forordning nr . 1136/79 af 8 . juni 1979 ( EFT L 141, s . 10 ).
2 Spoergsmaalene er blevet rejst under en sag mellem Fleischwaren- und Konserven-Fabrik ( FKF ), Schulz und Berndt GmbH ( herefter benaevnt FKF ) og Hauptzollamt Berlin-Sued .
3 Det fremgaar af sagens akter, at FKF fremstiller konserves med et indhold af oksekoed paa mellem 20 og 40%, eksklusive sky . I perioden 6 . september 1979 til 28 . april 1980 indfoerte FKF til Forbundsrepublikken Tyskland, hvor selskabet har hjemsted, nogle partier frosset oksekoed fra Argentina . Disse partier skulle anvendes til fremstilling af konserves .
4 I henhold til artikel 14, stk . 1, i Raadets forordning nr . 805/68 af 27 . juni 1968 om den faelles markedsordning for oksekoed ( EFT 1968 I, s . 179 ), som aendret ved Raadets forordning nr . 425/77 af 14 . februar 1977 ( EFT L 61, s . 1 ), suspenderes importafgiften fuldstaendigt for frosset koed, der skal anvendes til fremstilling af konserves .
5 I medfoer af denne bestemmelse blev der ikke opkraevet afgift af det frosne koed, der var importeret af FKF .
6 Senere konstaterede de tyske toldmyndigheder imidlertid, at FKF, for saa vidt angik en del af dette koed, ikke havde foert bevis for forarbejdningen til konserves i overensstemmelse med bestemmelserne i forordning nr . 1136/79 .
7 I artikel 2, stk . 1, litra b ), i forordning nr . 1136/79 bestemmes, at der skal stilles sikkerhed med henblik paa at sikre, at koedet anvendes til det formaal, der er angivet i artikel 14, stk . 1, i forordning nr . 805/68 . Sikkerheden frigives ifoelge stk . 3, foerste afsnit, i samme artikel kun, saafremt der inden for syv maaneder efter importmaaneden foeres bevis for, at den samlede maengde af det indfoerte frosne koed eller en del af denne maengde er blevet forarbejdet inden for tre maaneder efter importmaaneden .
8 I stk . 4 bestemmes, at det i stk . 3 omhandlede bevis kun betragtes som foert, saafremt de maengder konserves, som er blevet fremstillet af dette koed, »mindst svarer til den indfoerte maengde« .
9 I stk . 4, 2 . afsnit, bestemmes : »Koefficienterne til bestemmelse af den maengde udbenet frosset koed, der er indeholdt i en given maengde konserves, er anfoert i bilaget« . Ifoelge bilaget er koefficienten 0,30 for konserves af den type, der fremstilles af FKF, dvs . konserves, undtagen homogeniseret konserves, der indeholder 20% eller derover, men dog mindre end 40% koed, med undtagelse af slagteaffald og fedt .
10 Kommissionen har imidlertid ved forordning nr . 3584/81 af 14 . december 1981 ( EFT L 359, s . 16 ), der traadte i kraft den 1 . januar 1982, tilfoejet foelgende afsnit i artikel 2, stk . 4, i forordning nr . 1136/79 :
» Saafremt den maengde koed, der medgaar til fremstilling af et af de i bilaget under punkt I.4 anfoerte produkter, afviger maerkbart fra den maengde, der fremkommer ved anvendelse af koefficienten paa 0,30, som er fastsat for disse produkter, kan den kompetente myndighed indvillige i, at det i forbindelse med den administrative overvaagning og efter anmodning fra den forarbejdningsvirksomhed, der er anfoert paa licensansoegningen, saerskilt godtgoeres, hvilken maengde frosset koed der medgaar til fremstilling af det paagaeldende produkt« .
11 Med hensyn til det frosne koed, der var importeret af FKF, anvendte de tyske toldmyndigheder den koefficient paa 0,30, der er fastsat i forordning nr . 1136/79 for konserves med et koedindhold paa mellem 20 og 40%, og fastslog herefter, at den maengde koed, for hvilken der var foert bevis for forarbejdning, var mindre end den importerede maengde koed . Som foelge heraf kraevede de, at FKF betalte afgift for de maengder koed, for hvilke der ikke var foert bevis for forarbejdningen til konserves .
12 FKF bestred dette krav og gjorde herved gaeldende, at den maengde koed, som faktisk var anvendt til fremstilling af konserves, i forhold til den samlede vaegt af det faerdige produkt svarede til en koefficient paa 0,45 og ikke til den koefficient paa 0,30, som fremgaar af bilaget til forordning nr . 1136/79 .
13 Sagen blev indbragt for Finanzgericht Berlin, som har udsat sagen og forelagt Domstolen foelgende spoergsmaal :
»a ) Indeholder Kommissionens forordning ( EOEF ) nr . 3584/81 af 14 . december 1981 ( EFT L 359, s . 16 ) processuelle bestemmelser, der har tilbagevirkende gyldighed, dvs . ogsaa gaelder for sagsforhold, der er opstaaet, inden forordningen blev udstedt?
Saafremt spoergsmaalet besvares benaegtende :
b ) Skal Kommissionens forordning ( EOEF ) nr . 1136/79 af 8 . juni 1979 ( EFT L 141, s . 10 ) fortolkes saaledes, at beviset for forarbejdning udelukkende kan foeres efter den saakaldte koefficientordning, selv om resultatet bevisligt maatte vaere urigtigt?
c ) Omfatter det i bilaget til forordning ( EOEF ) nr . 1136/79 anvendte begreb vaegtprocent oksekoed kun det i konservesvaren indeholdte resterende oksekoed, eller omfatter det ogsaa den af oksekoedet ved forarbejdningen udskilte sky ( gelé)?
d)Kan forordning ( EOEF ) nr . 1136/79 anses for uvirksom af den grund, at den ikke regulerer de under b ) og c ) naevnte spoergsmaal, og er koefficientordningen i strid med lighedsgrundsaetningen derved, at f.eks . en vaegtprocent oksekoed paa 39 giver en koefficient paa 0,3, mens en vaegtprocent paa 40 imidlertid giver den tredobbelte koefficient, nemlig 0,9?«
14 FKF og Kommissionen for De europaeiske Faellesskaber har indgivet indlaeg om disse spoergsmaal i medfoer af artikel 20 i protokollen vedroerende statutten for EOEF-Domstolen .
15 Domstolen har ved kendelse af 30 . januar 1985 henvist sagen til fjerde afdeling .
Det foerste spoergsmaal
16 Med det foerste spoergsmaal oensker den nationale ret i det vaesentlige op- lyst, om den kan anvende ovennaevnte forordning nr . 3584/81 paa de omhandlede sagsforhold . Den nationale ret har gjort opmaerksom paa, at disse sagsforhold er opstaaet, foer den paagaeldende forordning blev udstedt .
17 Ifoelge FKF afhaenger svaret paa dette spoergsmaal af, hvilken karakter man tillaegger forordning nr . 3584/81 . Hvis denne forordning skal anses for at indeholde en processuel regel, boer den anvendes med tilbagevirkende kraft . Hvis forordningen derimod indeholder en materielretlig regel, kan den kun anvendes for fremtiden ( jfr . dommene af 12 . 11 . 1981, Salumi, 212-217/80, Sml . s . 2735, og af 14 . 7 . 1983, Meiko, 224/82, Sml . s . 2539 ).
18 I den forbindelse har FKF understreget, at forordning nr . 3584/81 er et supplement til artikel 2, stk . 4, i forordning nr . 1136/79, der fastsaetter gennemfoerelsesbestemmelser for den ordning vedroerende suspension af afgiften, der er hjemlet i artikel 14 i forordning nr . 805/68 . Efter FKF ' s opfattelse maa der vaere tale om en processuel regel, idet der er tale om en angivelse af, hvordan en faellesskabsretsakt skal anvendes af de nationale administrative myndigheder .
19 Kommissionen mener derimod, at artikel 2, stk . 4, i forordning nr . 1136/79, som aendret ved forordning nr . 3584/81, i det vaesentlige indeholder materielretlige regler, nemlig en opregning af de forpligtelser, der skal opfyldes, for at der kan indroemmes suspension af importafgiften .
20 Kommissionen har ikke bestridt, at bestemmelserne i stk . 3 og stk . 4 i artikel 2, for saa vidt som de vedroerer beviset for, at disse forpligtelser er opfyldt, omhandler den procedure, der skal overholdes i forbindelse med den saerlige importordning, der er tale om . Disse processuelle regler er imidlertid ifoelge Kommissionen snaevert forbundet med de materielretlige regler paa omraadet, saaledes at det ikke er muligt at anvende den aendring af artikel 2, stk . 4, som er indfoert ved forordning nr . 3584/81, paa sagsforhold, der var opstaaet, foer denne aendring traadte i kraft .
21 Kommissionen har desuden anfoert, at beviset for forarbejdningen til konserves af det importerede koed ifoelge artikel 2, stk . 3, foerste afsnit, i forordning nr . 1136/79 skal foeres inden for syv maaneder efter importmaaneden, og at forordning nr . 3584/81 derfor aldrig kan finde anvendelse paa sagsforhold, for hvilke syvmaanedersfristen var udloebet foer forordningens ikrafttraeden .
22 I den anledning bemaerkes, at selv om det, som Kommissionen har anfoert, er korrekt, at de processuelle regler i artikel 2, stk . 3 og stk . 4, i forordning nr . 1136/79 har naer sammenhaeng med de materielretlige regler, der gaelder for ordningen vedroerende suspension af afgiften for frosset oksekoed bestemt til fremstilling af konserves, maa raekkevidden af disse processuelle regler ses i lyset af formaalet med denne ordning .
23 Som det fremgaar af den syvende betragtning til forordning nr . 805/68 er den saerlige importordning for frosset koed bestemt til fremstilling af konserves blevet indfoert »for at sikre en tilfredsstillende forsyning af forarbejdningsindustrien inden for Faellesskabet og for dog samtidig at opretholde en praeference for koed produceret inden for Faellesskabet« .
24 I denne sammenhaeng er formaalet med forordning nr . 1136/79, som overskriften viser, udelukkende at fastsaette gennemfoerelsesbestemmelser for den saerlige ordning vedroerende suspension af importafgiften, der er fastsat i forordning nr . 805/68 .
25 Med henblik herpaa har Kommissionen inddelt konserves, der fremstilles af importeret koed med fritagelse for afgift, undtagen homogeniseret konserves, i fire grupper efter koedindholdet og har fastsat koefficienter, som ifoelge Kommissionens intentioner, saaledes som de fremgaar af den femte betragtning til forordning nr . 1136/79, skulle tage hensyn til den maengde frosset koed, der er noedvendig til fremstilling af hver af disse varegrupper .
26 Som det imidlertid fremgaar af den anden betragtning til forordning nr . 3584/81, samt af parternes udtalelser under retsmoedet, har den koefficient paa 0,30, der er valgt for konserves med et koedindhold paa mellem 20 og 40%, vist sig utilstraekkelig, idet den ikke klart viser, hvilke maengder koed der faktisk skal bruges til fremstilling af de omhandlede produkter .
27 Kommissionen var klar over, at dette forhold medfoerte vanskeligheder for flere forarbejdningsvirksomheder og overvejede foerst at saette koefficienten op til 0,60 . Til sidst valgte Kommissionen i forordning nr . 3584/81 en ordning, der ligger taet op ad den, der efter udstedelsen af forordning nr . 1136/79 er blevet anvendt med hensyn til homogeniseret konserves . Der blev saaledes givet de paagaeldende importoerer mulighed for at foere bevis for, at den maengde koed, der er noedvendig til fremstilling af et af de omhandlede produkter, afviger maerkbart fra den maengde, der fremkommer ved anvendelse af koefficienten paa 0,30 .
28 Under disse omstaendigheder maa det fastslaas, at det ville vaere i strid med det formaal, som faellesskabslovgiveren har villet opnaa med suspensionen af afgiften for frosset koed bestemt til fremstilling af konserves, ikke at tillade, at reglen i forordning nr . 3584/81 ogsaa anvendes paa transaktioner, der har fundet sted, foer den naevnte forordning traadte i kraft, naar de paagaeldende importoerer inden for den fastsatte frist, jfr . artikel 2, stk . 3, foerste afsnit, i forordning nr . 1136/79, har foert bevis for, at den maengde koed, der faktisk er forarbejdet til konserves, overstiger den maengde, der fremkommer ved anvendelsen af koefficienten paa 0,30 .
29 I modsat fald ville virksomheder, der foer forordning nr . 3584/81 ' s ikrafttraeden har importeret koed bestemt til fremstilling af konserves med et koedindhold paa mellem 20 og 40%, nemlig ved anvendelsen af koefficienten paa 0,30 kun delvis kunne nyde godt af suspensionen af afgiften i henhold til forordning nr . 805/68, selv om de inden for den frist, der er fastsat i forordning nr . 1136/79, havde foert bevis for, hvilken maengde koed der faktisk var forarbejdet .
30 Det tilkommer den nationale ret at undersoege, om den i artikel 2, stk . 3, foerste afsnit, i forordning nr . 1136/79 omhandlede frist er overholdt i hovedsagen .
31 Det foerste spoergsmaal, der er forelagt af den nationale ret, maa derfor besvares saaledes, at Kommissionens forordning nr . 3584/81 af 14 . december 1981 ogsaa finder anvendelse paa transaktioner, der har fundet sted, foer forordningen traadte i kraft, dog paa betingelse af, at de paagaeldende importoerer inden for den frist, der er fastsat i artikel 2, stk . 3, foerste afsnit, i Kommissionens forordning nr . 1136/79 af 8 . juni 1979, har foert bevis for, hvilken maengde koed der faktisk er forarbejdet .
De andre spoergsmaal
32 Da de tre andre spoergsmaal, der er forelagt af den nationale ret, kun er forelagt for det tilfaelde, at Domstolen skulle besvare det foerste spoergsmaal benaegtende, er det ufornoedent at besvare dem .
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
33 De udgifter, der er afholdt af Kommissionen for De europaeiske Faellesskaber, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke godtgoeres . Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale domstol, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger .
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN ( fjerde afdeling )
vedroerende de spoergsmaal, der er forelagt af Finanzgericht Berlin ved kendelse af 22 . december 1983, for ret :
Kommissionens forordning nr . 3584/81 af 14 . december 1981 finder ogsaa anvendelse paa transaktioner, der har fundet sted, foer forordningen traadte i kraft, dog paa betingelse af, at de paagaeldende importoerer inden for den frist, der er fastsat i artikel 2, stk . 3, foerste afsnit, i Kommissionens forordning nr . 1136/79 af 8 . juni 1979, har foert bevis for, hvilken maengde koed der faktisk er forarbejdet .