61971J0031(01)
I sag 31/71
ANTONIO GIGANTE, boende i Bruxelles, 11, rue de la Pépiniére, tjenestemand ved Kommissionen for De europæiske Fællesskaber, repræsenteret af advokat Emile Drappier, Bruxelles, og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat Ernest Arendt, 34 B IV, rue Philippe II, som
sagsøger
mod
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER, repræsenteret af sin juridiske rådgiver, Giorgio Pincherle, som befuldmægtiget og med valgt adresse i Luxembourg hos Kommissionens juridiske rådgiver, Pierre Lamoureux, 4, boulevard Royal, som
sagsøgt
—
nedsættelse af et invaliditetsudvalg efter vedtægtens artikel 59, stk. 1, 3. afsnit,
—
godtgørelse af BF 90391, —, som sagsøgeren har brugt til læge og medicinudgifter og ikke fået godtgjort,
træffer
DOMSTOLEN (første afdeling)
sammensat af: afdelingsformanden J. Mertens de Wilmars, dommerne A.M. Donner (refererende) og R. Monaco,
generaladvokat: G. Reischl
justitssekretær: A. Van Houtte
følgende
AFGØRELSE
Sagsfremstilling
De faktiske omstændigheder og parternes anbringender under skriftvekslingen kan sammenfattes således:
I — De faktiske omstændigheder og retsforhandlingernes forløb
Sagsøgeren fik ansættelse hos Kommissionen for De europæiske Fællesskaber i 1960. Han har stilling som kontormedhjælper og er beskæftiget med fotokopiering på en XEROX 914-maskine.
Den 13. november 1962, da han var på vej hjem fra arbejde, kom han ud for en automobilulykke. Som følge heraf måtte han lade sig underkaste forskellige behandlinger og udeblev hyppigt fra ar bejde. I 1967 blev der nedsat et invaliditetsudvalg, som afgav rapport den 7. januar 1970 efter dog at være stødt på nogle vanskeligheder. Ifølge rapporten kunne Gigante »ikke betragtes som totalt invalid, og det må derfor være muligt for ham at udføre en beskæftigelse, der svarer til en stilling i hans stillingsgruppe«. Imidlertid afslog den læge, dr. d'Avenzo, der af sagsøgeren var udpeget til invaliditetsudvalget, at underskrive rapporten og fremkom den 12. februar 1970 med visse forbehold. Han konkluderede herefter, at selv om sagsøgeren ikke ved ulykken var blevet svært invalideret, så var han dog nu fuldstændigt ude af stand til at genoptage sit tidligere arbejde.
Efter at rapporten er afgivet, er der opstået uoverensstemmelse mellem administrationen og sagsøgeren, dels om hans mulighed for at genoptage sit arbejde dels om fastsættelsen af hans invaliditetsgrad og dels endelig om, hvorvidt hans udgifter til læge og medicin skal godtgøres med 100 %.
Den 17. februar 1971 indgav sagsøgeren i medfør af vedtægtens artikel 90 en klage, hvori han krævede:
1.
under henvisning til vedtægtens artikel 59: nedsættelse af et invaliditetsudvalg;
2.
under henvisning til artikel 73, stk. 2, litra c) og stk. 3:
a)
principiel anerkendelse af vedvarende, delvis invaliditet,
b)
fuldstændig godtgørelse af læge- og medicinudgifter med et beløb pa BF 90931.
Ved brev af 29. april 1971 meddelte administrations- og personaledirektøren sagsøgeren, at der skulle nedsættes et nyt invaliditetsudvalg med en anden sammensætning end det første. Som følge heraf skulle sagsøgeren forpligte sig til ikke på ny at udpege dr. d'Avanzo til medlem af udvalget.
Sagsøgeren mente ikke, at dette brev kunne gøre det ud for et svar på hans klage af 17. februar 1971 og anlagde derfor ved stævning, indgivet til justitskontoret den 16. juni 1971, nærværende sag ved Domstolen.
Efter stævningens indgivelse har sagsøgte besluttet på ny at forelægge Gigantes tilfælde for et invaliditetsudvalg som omhandlet i vedtægtens artikel 59. Til udvalget har sagsøgeren udpeget d'Avanzo og Kommissionen dr. R. de Marneffe.
Sagsøgeren var imidlertid af den opfattelse, at nedsættelsen af et nyt invaliditetsudvalg med dr. d'Avanzo som medlem ikke fuldt ud imødekom hans krav, og behandlingen ved Domstolen er derfor fortsat.
Skriftvekslingen er forløbet forskriftsmæssigt.
På grundlag af den refererende dommers rapport og efter at have hørt generaladvokaten har Domstolen (første afdeling) besluttet at indlede den mundtlige forhandling uden forudgående bevisførelse.
Parterne har afgivet deres mundtlige indlæg i retsmødet den 14. juni 1972. Ved afslutningen af den mundtlige drøftelse har Domstolen besluttet at udsætte sagen, indtil invaliditetsudvalgets rapport foreligger.
Parterne har ikke, således som bestemt i artikel 7 i bilag II til personalevedtægten, kunnet blive enige om i fællesskab at udpege den tredje læge. Indtil nu har det derfor ikke været muligt at nedsætte noget udvalg, hvorfor sagens behandling ved Domstolen er blevet genoptaget.
I retsmødet den 24. oktober 1973 har man påhørt parternes indlæg vedrørende den vanskelighed, der nu er opstået for sagens videres behandling.
Generaladvokaten har fremsat forslag til afgørelse i retsmødet den 15. november 1973.
Ved mellemafgørelse af 29. november 1973 har Domstolen (første afdeling) bestemt:
1.
Såfremt de af parterne udpegede læger ikke har taget skridt til at udpege en tredje læge inden den 10. december 1973, foretager Domstolens første afdeling denne udpegning, idet de to læger dog skal have lejlighed til at forelægge deres skriftlige bemærkninger og forslag senest den 17. december 1973.
2.
Invaliditetsudvalget skal afgive rapport inden tre måneder efter, at det er oprettet ved udpegningen af en tredje læge.
3.
Såfremt der imidlertid skulle opstå nye vanskeligheder for invaliditetsudvalgets normale arbejdsgang, er parterne, det nævnte udvalg eller dets medlemmer berettiget til at forelægge problemet for Domstolen, som forbeholder sig at træffe bestemmelse om de nødvendige forholdsregler.
4.
Kopi af denne afgørelse tilstilles de to læger, der allerede er udpeget til invaliditetsudvalget.
Da de to læger ikke har kunnet enes om at udpege en tredje læge inden for den i mellemafgørelsen fastsatte frist, har Domstolen ved kendelse af 10. januar 1974 udpeget dr. Jacques Godenne som tredje læge til det nye invaliditetsudvalg.
Den sagkyndige rapport, der er udarbejdet af dette udvalg og indleveret den 6. januar 1975, er underskrevet af dr. Marneffe og dr. Godenne. Dr. d'Avanzo, der ikke er enig i udtalelsens konklusioner, har nægtet at underskrive denne fælles udtalelse.
Parterne er blevet hørt i retsmødet den 23. januar 1975.
Generaladvokaten har fremsat forslag til afgørelse den 19. februar 1975.
II — Parternes påstande
Sagsøgeren har i sin stævning nedlagt følgende påstand:
I —
Det stiltiende afslag, som ansættelsesmyndigheden har givet på den administrative klage af 17. februar 1971, registreret den 18. februar 1971, annulleres.
II —
Den afgørelse, der indeholdes i administrations- og personaledirektørens skrivelse af 29. april 1971, annulleres, for så vidt som den pålægger sagsøgeren at undlade at udpege dr. d'Avanzo til medlem af invaliditetsudvalget, eftersom dette er en begrænsning af tjenestemandsrettighederne efter artikel 7 i vedtægtens bilag II.
III —
Sagsøgte tilpligtes at foranledige, at invaliditetsudvalget som omhandlet i vedtægtens artikel 59, stk. 3 på ny kan træde sammen, idet det statueres, at udvalget har til opgave
1.
at afgøre, om sagsøgeren er vedvarende, totalt invalideret, eller om hans tilstand må betegnes som en vedvarende, delvis invaliditet, der ikke desto mindre gør ham ude af stand til på ny at udøve funktionerne i en stilling inden for hans stillingsgruppe.
2.
at fastsætte invaliditetsgraden med henblik på vedtægtens artikel 73, stk. 2, litra c,
3.
at bestemme, hvilken lægebehandling sagsøgeren skal underkaste sig.
IV —
Sagsøgte tilpligtes i medfør af vedtægtens artikel 73 at godtgøre sagsøgeren hans udgifter til læge og medicin og navnlig at betale sagsøgeren BF 90391, hvilket beløb udgør forskellen mellem de af denne afholdte udgifter og det beløb, han har fået godtgjort, idet der tages forbehold for yderligere udgifter, der påløber under sagen.
V —
Sagsøgte tilpligtes at bære sagens omkostninger.
I sin replik har sagsøgeren frafaldet tredje og fjerde led i sin påstand.
Sagsøgte har nedlagt følgende påstand:
I —
det bestemmes, at det invaliditetsudvalg, hvortil Domstolens præsident i oktober 1971 udpegede dr. Belenger, er kompetent til at behandle ethvert stridspunkt i denne sag;
II —
der bestemmes følgelig, at dette udvalg snarest skal afgive rapport;
III —
det føres til retsbogen, at Kommissionen bestrider, at det krav på godtgørelse af lægeudgifter, som er fremsat under retssagen, har fornødent grundlag;
IV —
følgelig udsættes afgørelsen vedrørende dette krav, til parterne har kunnet tage stilling til invaliditetsudvalgets redegørelse.
I retsmødet den 24. oktober 1973 har parterne nedlagt følgende påstand:
det bestemmes, at der skal nedsættes et invaliditetsudvalg og drages omsorg for, at dette udvalg kan fungere.
III — Parternes søgsmålsgrunde, indsigelser og andre anbringender
Sagsøgte har forklaret, at den kompetente myndighed har besluttet på ny at forelægge Gigantes tilfælde for invaliditetsudvalget i henhold til vedtægtens artikel 59. I medfør af vedtægtens bilag II, artikel 7 har Domstolens præsident i august 1971 udpeget dr. Belenger. Sagsøgeren har udpeget dr. d'Avanzo som medlem af dette udvalg.
Invaliditetsudvalget skulle tage stilling til følgende punkter:
a)
om sagsøgeren er totalt og vedvarende invalid;
b)
såfremt han ikke er totalt og vedvarende invalid, om han da er ramt en vedvarende, delvis invaliditet, der gør ham ude af stand til på ny at udføre arbejde i en stilling inden for hans stillingsgruppe;
c)
endvidere om han er ramt af en vedvarende, delvis invaliditet, som er en direkte følge af den ulykke, han var udsat for den 13. november 1962, således at den erstatning, han kan kræve i medfør af vedtægtens artikel 73, stk. 2 c, kan fastsættes (i givet fald skal graden af den vedvarende delvise invaliditet, der er forårsaget af ulykken, fastsættes);
d)
det eventuelle tidspunkt for konsolideringen af de legemsbeskadigelser, der er en følge af ulykken den 13. november 1962, hvis der er grund til fortsat lægebehandling efter konsolideringen;
e)
om de udgifter til læge og medicin, som nu kræves godtgjort, er afholdt på grund af ulykken, og om de er omfattet af artikel 73, stk. 3, og såfremt dette ikke er tilfældet, rubricering af disse udgifter efter deres oprindelse.
Sagsøgte har påpeget, at invaliditetsudvalgets arbejde endnu ikke har kunnet påbegyndes, eftersom sagsøgeren indtil nu har afslået at give dr. d'Avanzo tilladelse til at deltage i udvalgets møder.
Med hensyn til de udgifter, som sagsøgeren nu kræver godtgjort, hævder sagsøgte, at de højst kan beløbe sig til BF 58109 og ikke til BF 90391. Før man kan afgøre, om der er grundlag for kravet om godtgørelse, må man imidlertid afvente invaliditetsudvalgets rapport for at kunne fastlægge, i hvilket omfang udgifterne direkte kan henføres til ulykken.
Det fremgår klart af det foregående, at Kommissionen har opfyldt alle de i stævningen nævnte krav, for så vidt de henhører under denne institutions kompetence. Følgelig er sagsøgerens søgsmål nu uden genstand.
Selv om sagsøgeren har erkendt, at Kommissionen for De europæiske Fællesskaber er villig til at komme ham i møde på visse punkter, har han dog fastholdt, at det afslag, der forudsætningsvis er givet ham på hans klage af 17. februar 1971, officielt af sagsøgte skal erklæres for værende uden retsvirkning. Han ser også gerne, at sagsøgte udtrykkeligt annullerer den beslutning, der er indeholdt i administrations- og personaledirektørens skrivelse af 29. april 1971, i det omfang den går ud på at pålægge ham ikke at udpege d'Avanzo til medlem af invaliditetsudvalget.
Ifølge sagsøgte er det åbenbart, at beslutningen om at foranledige udnævnt et nyt invaliditetsudvalg og antagelsen af dr. d'Avanzo som medlem af dette udvalg i virkeligheden har ophævet såvel det afslag, der forudsætningsvis er givet på klagen af 17. februar, som administrations- og personaledirektørens beslutning om ikke at ville tillade en genudpegning af dr. d'Avanzo til medlem af invaliditetsudvalget.
I retsmødet den 24. oktober 1973 har parterne drøftet vanskelighederne som følge af den opståede uoverensstemmelse mellem den af sagsøgeren udpegede læge på den ene side og den af Kommissionen udpegede læge på den anden side om udnævnelse af et tredje medlem af invaliditetsudvalget.
I retsmødet den 23. januar 1975 har sagsøgeren gjort gældende, at der findes en regel, hvorefter næsten alle afgørelser, der har hjemmel i fællesskabsretten, skal træffes med enstemmighed. På grundlag af denne regel har han hævdet, at den sagkyndige udtalelse er ugyldig, da den tredje læge ikke har skrevet under.
Efter sagsøgte er der i tjenestemandsvedtægten intet krav om, at invaliditetsudvalgets afgørelser skal være enstemmige. Det må nemlig antages, at det i vedtægten er forudsat, at der skal nås et hensigtsmæssigt resultat. Hvis en af de læger, der er medlem af invaliditetsudvalget kan blokere dettes arbejde, bliver muligheden for at nå frem til anvendelige afgørelser lig nul.
Præmisser
1
Ved stævning af 16. juni 1971 har sagsøgeren nedlagt påstand dels om annullation af forskellige stiltiende eller udtrykkelige beslutninger fra Kommissionen vedrørende oprettelse af et invaliditetsudvalg i den i tjenestemandsvedtægtens artikel 59, stk. 3 forudsatte betydning dels om iværksættelse af en procedure med henblik på, at dette udvalg skal træde sammen, og dels om at Kommissionen i medfør af vedtægtens artikel 73 dømmes til at godtgøre ham udgifter til læger og medicin med BF 90391.
2
Ved mellemafgørelse af 29. november 1973 blev det statueret, at Kommissionen havde iværksat proceduren til oprettelse af invaliditetsudvalget og, i det omfang det afhang af den, imødekommet sagsøgerens krav i de klagepunkter, der var rejst mod de anfægtede stiltiende og udtrykkelige beslutninger;
3
denne del af sagen er følgelig blevet uden genstand.
4
Hvad angår proceduren forud for invaliditetsudvalgets sammentræden har de to læger, udpeget af sagsøgeren og den sagsøgte Kommission, ikke kunnet nå til enighed om valget af en tredje, hvorfor det i den førnævnte mellemafgørelse blev bestemt, at Domstolen i givet fald ville udpege denne tredje læge;
5
ved kendelse af 10. januar 1974 har Domstolen derefter måttet udpege dr. Jacques Godenne som tredje medlem.
6
Ved brev af 27. december 1974 har dr. Godenne til Domstolen fremsendt den sagkyndige lægeudtalelse udarbejdet af udvalget;
7
denne udtalelse er underskrevet af professor Robert de Marneffe og dr. Jacques Godenne, hvorimod dr. Ezio d'Avanzo, det medlem af invaliditetsudvalget, der er udpeget af sagsøgeren, har nægtet at skrive under;
8
det fremgår både af dr. Godennes brev og af dr. d'Avanzo's brev af samme dato, at dr. d'Avanzo, der ikke kunne tilslutte sig visse punkter i sine kollegers konklusioner, anså det for »den logiske konsekvens« af denne uoverensstemmelse, at han ikke kunne underskrive disse konklusioner, som han havde fået forelagt i udkast;
9
i retsmødet den 23. januar 1975 har sagsøgeren anført, at den sagkyndige udtalelse ikke kan betragtes som gyldig, fordi dr. d'Avanzo ikke har skrevet under, hvorfor den lægelige ekspertbehandling af sagen ikke skulle være afsluttet på de punkter, hvor udvalgets medlemmer er uenige.
10
Domstolen kan ikke acceptere denne opfattelse.
11
Det fremgår af den sagkyndige udtalelse og af de førnævnte breve, at de tre medlemmer af invaliditetsudvalget alle har medvirket på de forskellige trin af den sagkyndige udtalelse, og at det først var i det øjeblik, hvor resultatet skulle redigeres, at dr. d'Avanzo nægtede at deltage i arbejdet;
12
det kan ikke antages, at det medlem af et invaliditetsudvalg, der er udpeget af en af de pågældende, ved sin undladelse af eller afslag på at skrive under kan blokere fremgangsmåden efter artikel 59 og således gøre det umuligt at anvende vedtægtens bestemmelser;
13
eftersom udvalget efter vedtægten skal være sammensat af tre medlemmer, forudsættes stemmeflerhed at kunne være afgørende i tilfælde af uenighed;
14
den sagkyndige udtalelse, der er udtryk for dette flertals mening, må betragtes som gyldig i vedtægtens forstand med alle de deraf flydende retlige konsekvenser;
15
da sagsøgeren har fået opfyldt sit krav om nedsættelse af et invaliditetsudvalg, er denne del af sagen følgelig blevet uden genstand.
16
Vedrørende kravet på godtgørelse af udgifter til læge og medicin havde invaliditetsudvalget til opgave at bestemme:
»d)
det eventuelle tidspunkt for konsolideringen af de legemsbeskadigelser, der er en følge af ulykken den 13. november 1962, og om der er grund til fortsat lægebehandling efter konsolideringen;
e)
om de udgifter til læge og medicin, der nu kræves godtgjort, er afholdt på grund af ulykken og er omfattet af artikel 73, stk. 3, og, såfremt dette ikke er tilfældet, rubricere disse udgifter efter deres oprindelse;«
17
i sin redegørelse har dette udvalg fastsat konsolideringen af de legemsbeskadigelser, der hidrørte fra ulykken, til den 16. oktober 1970 og har konkluderet, at lægebehandlingerne efter denne dato ikke vedrører følger af ulykken;
18
da invaliditetsudvalget imidlertid ikke har haft nogen oversigt til rådighed over de udgifter til læger og medicin, som sagsøgeren har krævet godtgjort, har det ikke kunnet besvare det under e) omhandlede spørgsmål men har erklæret at ville tage stilling til det i en supplerende udtalelse;
19
Kommissionen, der sidder inde med de omhandlede dokumenter, har ifølge sin befuldmægtigede i mellemtiden oversendt dem med anmodning om denne supplerende udtalelse;
20
det er Domstolens opfattelse, at dr. d'Avanzo som medlem af invaliditetsudvalget er bemyndiget til at deltage i forberedelsen og redaktionen af denne supplerende udtalelse til trods for, at han ikke har underskrevet den førnævnte redegørelse;
21
så længe denne udtalelse endnu ikke er udarbejdet, kan der ikke tages stilling til denne del af sagen.
22
Det er i parternes interesse, at Domstolen straks træffer afgørelse vedrørende de dele af sagen, der er blevet uden genstand, for at deres indbyrdes forhold, kompetence og respektive rettigheder kan klargøres;
23
før afgørelse træffes vedrørende kravet om godtgørelse af udgifterne til læger og medicin, bør der efter omstændighederne afsiges en mellemafgørelse vedrørende den øvrige del af sagen.
Vedrørende sagsomkostningerne
24
Spørgsmålet om sagsomkostningerne udskydes.
På grundlag af disse præmisser,
og før der træffes bestemmelse vedrørende spørgsmålet om godtgørelse af udgifterne til læger og medicin,
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN (første afdeling)
1.
Den del af søgsmålet, der vedrører annullation af det stiltiende afslag på den administrative klage af 17. februar 1971, og den beslutning, der indeholdtes i brevet af 29. april 1971 fra direktøren for administration og personale, er blevet uden genstand,
2.
kravet om nedsættelse af et invaliditetsudvalg er blevet uden genstand,
3.
afgørelsen om sagsomkostningerne forbeholdes.
Mertens de Wilmars
Donner
Monaco
Afsagt i offentligt retsmøde i Luxembourg den 12. marts 1975.
A. Van Houtte
Justitssekretær
J. Mertens de Wilmars
Formand for første afdeling