61982CJ0046_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved staevning, indleveret til Domstolens justitskontor den 8 . februar 1982, har Forbundsrepublikken Tyskland i medfoer af EOEF-traktatens artikel 173, stk . 1, anlagt sag med paastand om annullation af Kommissionens beslutning 81/1034 af 16 . november 1981 om afslutning af de af Forbundsrepublikken Tyskland forelagte regnskaber over de udgifter for regnskabsaaret 1975, der er finansieret gennem Den europaeiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget ( EUGFL ), garantisektionen ( EFT L 375, s . 7 ), for saa vidt Kommissionen ikke ville lade EUGFL afholde et beloeb paa 16 978 093,28 DM for betaling af monetaere udligningsbeloeb ved nationale leverancer af hvede og hvedemel under foedevarehjaelp til udviklingslande samt et beloeb paa 945,51 DM for betaling af stoette til privat oplagring af bordvin . I tilslutning til parternes forhandlinger under skriftvekslingen har Kommissionen anerkendt, at EUGFL skulle afholde beloebet vedroerende oplagring af vin samt en del af det beloeb, som blev kraevet for betaling af monetaere udligningsbeloeb, nemlig 11 570 202,60 DM, hvorfor tvisten mellem parterne nu kun angaar et beloeb paa 5 407 890,68 DM .
2 De omhandlede monetaere udligningsbeloeb blev betalt af den kompetente tyske myndighed, Hauptzollamt Hamburg-Jonas ( herefter benaevnt Hauptzollamt ), til Einfuhr- und Vorratsstelle fuer Getreide und Futtermittel ( herefter benaevnt det tyske interventionsorgan ) paa grundlag af ansoegninger, som interventionsorganet indgav i august 1975 i form af krav om betaling . Ansoegningerne vedroerte eksport, som fandt sted i perioden 1 . juli 1972-18 . marts 1975 .
3 I anledning af denne eksport havde det tyske interventionsorgan inden for den frist paa seks maaneder, der er fastsat i artikel 14 i Kommissionens forordning nr . 1463/73 af 30 . maj 1973 om gennemfoerelsesbestemmelser vedroerende monetaere udligningsbeloeb ( EFT L 146, s . 1 ), indgivet de for betalingen noedvendige dokumenter til Hauptzollamt . Dokumenterne omfattede det saakaldte »kontroleksemplar nr . 5«, som kraeves, naar anvendelsen af en faellesskabsretlig foranstaltning vedroerende vareudfoersel er betinget af, at det dokumenteres, at de paagaeldende varer har vaeret genstand for den ifoelge foranstaltningen hjemlede eller foreskrevne anvendelse eller bestemmelse . Yderligere omfattede dokumenterne ansoegning om eksportrestitutioner, men derimod ikke en udtrykkelig ansoegning om monetaere udligningsbeloeb .
4 Efter at have modtaget disse dokumenter ydede Hauptzollamt eksportrestitutioner for den eksport, som havde fundet sted inden november 1973, men afslog ansoegningerne for den efterfoelgende periode med den begrundelse, at faellesskabsordningen ikke hjemlede ret til restitution for eksport efter november 1973 . Hauptzollamt traf ingen afgoerelse om ydelse af monetaere udligningsbeloeb, foer der i august 1975 blev fremsat krav herom .
5 Ifoelge Kommissionen skyldes den omstaendighed, at der ikke foreligger ansoegninger og afgoerelser, at baade Hauptzollamt og det tyske interventionsorgan var uvidende om, at den gennemfoerte eksport gav ret til betaling af monetaere udligningsbeloeb . Foerst efter offentliggoerelsen af Kommissionens forordning nr . 456/75 af 26 . februar 1975 ( EFT L 51, s . 5 ), som for fremtiden ophaevede retten til monetaere udligningsbeloeb for foedevarehjaelpeaktioner, blev det tyske interventionsorgan og Hauptzollamt opmaerksomme paa, at der bestod en saadan ret for de allerede gennemfoerte leverancer .
6 For saa vidt angaar den eksport, som fandt sted mere end seks maaneder inden interventionsorganets krav paa betaling, fandt Kommissionen i forbindelse med afslutningen af regnskaberne, at en efterfoelgende ydelse af udligningsbeloebende var i strid med ovennaevnte forordning nr . 1463/73, fordi dennes artikel 13 bestemmer, at der skal indgives en skriftlig anmodning fra den interesserede, og at anmodningen skal vaere indgivet inden for den frist paa seks maaneder, som ifoelge artikel 14 gaelder for indgivelse af sagen vedroerende betaling . Kommissionen besluttede derfor, at disse beloeb ikke skulle afholdes af EUGFL .
7 Forbundsregeringen har for Domstolen isaer henvist til dommen af 22 . januar 1975 ( Robert Unkel, sag 55/74, Sml . 1975, s . 9 ), hvori Domstolen fastslog, at indgivelsen af kontroleksemplaret til den nationale myndighed, der er kompetent vedroerende ydelse af restitutioner, skal betragtes som en anmodning om restitution, saafremt eksemplaret indeholder oplysninger, hvoraf det fremgaar, at det drejer sig om varer, som er omfattet af restitutionsordningen . Efter regeringens opfattelse kan denne praksis overfoeres paa de monetaere udligningsbeloeb, saa meget mere som artikel 6 i ovennaevnte forordning nr . 1463/73 bestemmer, at i samhandel med tredjelande skal bestemmelserne vedroerende ydelse af eksportrestitution anvendes paa de monetaere udligningsbeloeb . Regeringen har desuden anfoert, at de kontroleksemplarer, som var vedlagt de til det tyske interventionsorgan indgivne sager om betaling, indeholdt alle noedvendige oplysninger for ydelse af monetaere udligningsbeloeb .
8 Kommissionen har ikke bestridt dette anbringende og har anerkendt, at den ovennaevnte retspraksis ligeledes kan anvendes paa monetaere udligningsbeloeb . Som foelge heraf har Kommissionen i forbindelse med forhandlinger under skriftvekslingen erklaeret sig rede til at lade de af Hauptzollamt betalte monetaere udligningsbeloeb afholde af EUGFL i alle de tilfaelde, hvor kontroleksemplaret indeholdt en henvisning til udligningsbeloebene eller de herfor gaeldende bestemmelser .
9 I alle de andre tilfaelde har Kommissionen derimod fastholdt, at det ikke kan antages, at der foreligger en ansoegning, naar der ikke udtrykkes vilje hertil . I disse tilfaelde er det tilmed helt klart, at det tyske interventionsorgan ikke havde til hensigt at indgive en ansoegning .
10 Det bemaerkes foerst, at selv om den indviklede ordning for monetaere udligningsbeloeb, af hensyn til dennes rette funktion, kan berettige, at der ifoelge artikel 13 i ovennaevnte forordning nr . 1463/73 kraeves en skriftlig ansoegning, maa man, som allerede fastslaaet af Domstolen med hensyn til restitutioner i dommene af 6 . juni 1972 ( Schlueter, sag 94/71, Sml . 1972, s . 91 ) og 22 . januar 1975 ( ovennaevnte Unkel-sag ), undgaa en formalisme, der gaar ud over, hvad en effektiv kontrol tilsiger .
11 Det bemaerkes endvidere, at i stoerstedelen af den omhandlede periode var eksport af varer som de i sagen omhandlede ikke omfattet af eksportrestitutionsordningen . Foelgelig maa det antages, at sagen vedroerende betaling af sikkerhedshensyn og for alle tilfaeldes skyld er indgivet til den myndighed, som er kompetent til at yde restitutioner og monetaere udligningsbeloeb . Herefter er det forkert at fortolke en manglende udtrykkelig ansoegning som et afkald paa de beloeb, som den erhvervsdrivende havde ret til ifoelge de oplysninger, der var indeholdt i dokumenterne vedroerende betaling .
12 Da det er ubestridt, at de kontroleksemplarer, som var vedlagt de til det tyske interventionsorgan indgivne sager vedroerende betaling, indeholdt saadanne oplysninger, som gjorde det muligt at fastslaa, at der var tale om varer, som var omfattet af ordningen for monetaere udligningsbeloeb, maa indgivelsen til Hauptzollamt af kontroleksemplarerne ligestilles med en skriftlig ansoegning om udligningsbeloeb .
13
Herefter boer den omtvistede beslutning annulleres i det af Forbundsrepublikken Tyskland paastaaede omfang .
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
14 I henhold til procesreglementets artikel 69, stk . 2, doemmes den tabende part til at betale sagens omkostninger . Da Kommissionen ikke har faaet medhold i sine anbringender, boer den doemmes til at betale sagens omkostninger .
Afgørelse
Paa grund af disse praemisser
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN
1 . Kommissionens beslutning 81/1034 af 16 . november 1981 om afslutning af de af Forbundsrepublikken Tyskland forelagte regnskaber over de udgifter for regnskabsaaret 1975, der er finansieret gennem Den europaeiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget, garantisektionen, annulleres, for saa vidt et beloeb paa 5 407 890,68 DM for betaling af monetaere udligningsbeloeb ved eksport af varer under den nationale foedevarehjaelp ikke blev afholdt af den naevnte fond .
2.Kommissionen betaler sagens omkostninger .