61982CJ0085_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved staevning, indgivet til Domstolens justitskontor den 10 . marts 1982, har tjenestemand i loenklasse A 3 ved Raadet for De europaeiske Faellesskaber, Bernhard Schloh, anlagt sag med paastand om annullation : a ) af det afslag paa hans ansoegning om stillingen som direktoer for budgettet og vedtaegten ( GD A, direktorat III ), som han modtog den 31 . juli 1981, b ) af afgoerelsen af 11 . september 1981 om udnaevnelse af J . J . Kasel til den naevnte stilling, og c ) af afslaget paa hans klage af 12 . oktober 1981, som han modtog ved skrivelser af 18 . december 1981 og 15 . februar 1982 .
2 Raadets tjenestemaend blev underrettet om den paagaeldende ledige stilling, der var nyoprettet, ved meddelelse nr . 83/81 F af 17 . juni 1981 fra generaldirektoeren for administrationen . Meddelelsen blev senere aendret ved to »corrigenda«, nemlig henholdsvis meddelelse nr . 86/81 F af 2 . juli 1981, der udvidede adgangen til at indgive ansoegninger til ansatte i loenklasse A 3, og meddelelse nr . 94/81 F af 6 . juli 1981, der udsatte ansoegningsfristen fra den 8 . til den 22 . juli 1981 .
3 Ifoelge Raadet oplysninger under sagen blev de paagaeldende meddelelser fremsendt til administrationscheferne for de andre faellesskabsinstitutioner, men uden anmodning om at bringe dem til tjenestemaendenes kundskab . Under alle omstaendigheder maa det anses for godtgjort, at en formel udsendelse af meddelelse om overflytning mellem institutioner ikke har fundet sted i sagen .
4 Sagsoegeren, 16 andre tjenestemaend ved Raadet i loenklasse A 3, herunder en luxembourgsk tjenestemand ved navn Feipel, samt J . J . Kasel, der var midlertidigt ansat i loenklasse A 3 ved Kommissionen, indgav ansoegning inden
for den fastsatte frist . En ansoegning blev indgivet efter fristens udloeb af en anden tjenestemand ved Raadet . Raadets generalsekretaer forkastede som ansaettelsesmyndighed alle ansoegningerne fra Raadets tjenestemaend ved skrivelser af 31 . juli 1981 .
5 Skrivelserne til de ikke-luxembourgske ansoegere var enslydende og indeholdt foelgende begrundelse af afslagene :
» . . . Ved stillingens besaettelse er det saaledes noedvendigt at tage hensyn til ikke alene de for denne ledende stilling noedvendige fagkundskaber og erhvervserfaringer, men ogsaa opretholdelsen af den geografiske balance« .
I skrivelsen til den luxembourgske tjenestemand, Feipel, indeholdt afslaget derimod foelgende begrundelse :
» . . . Ved besaettelsen af denne stilling er der taget hensyn til dels en passende geografisk balance, dels de saerlige kundskaber og erhvervserfaringer, som denne lederstilling kraever . Ud fra Deres baggrund er det min vurdering, at Deres saerlige kundskaber og erfaringer ikke svarer til den naevnte lederstillings krav« .
6 Ansoegeren Feipel havde vedlagt sin ansoegning en »forklarende note«, hvori han bebrejdede Raadet, at det havde forbeholdt den nyoprettede stilling for en luxembourgsk tjenestemand, hvis navn allerede var kendt . Indsigelsen havde foelgende ordlyd :
»Ligesom mine oevrige A3-kolleger indsender jeg hermed ansoegning uden at goere mig nogen forhaabninger og alene med det formaal, at man ikke senere skal kunne haevde, at man paa grund af manglende ansoegere fra generalsekretariatet har vaeret tvunget til at tage en person udefra .
Jeg, saavel som alle mine A3-kolleger, er fuldt ud bekendt med, at den ved meddelelsen opslaaede »ledige« stilling vil blive besat med en luxembourgsk tjenestemand, som bliver »indplantet« udefra . Man kender den paagaeldendes navn, curriculum vitae og nuvaerende stilling . Jeg vil ikke fremsaette bemaerkninger om hans alder eller kvalifikationer i almindelighed, men dog anfoere en enkelt ting, nemlig at han aldrig i loebet af sin korte karriere har beskaeftiget sig med budgetproblemer!«
7 Tre dage foer afsendelsen af afslaget paa ansoegningerne fra tjenestemaendene, indeholdt Agence Europe ' s nyhedsbulletin for den 27 . - 28 . juli foelgende oplysning :
» . . . Vicekabinetchef J . J . Kasel vil i oevrigt forlade Kommissionens tjeneste i september for at tiltraede en stilling som direktoer i Raadets sekretariat« .
8 Ved afgoerelse nr . 817/81 af 11 . september 1981, truffet i medfoer af tjenestemandsvedtaegtens artikel 29, stk . 2, udnaevnte ansaettelsesmyndigheden til den ledige stilling den 35-aarige luxembourgske statsborger J . J . Kasel, som siden den 6 . januar 1981 havde vaeret ansat ved Kommissionen som midlertidigt ansat i loenklasse A 3 og med stilling som vicekabinetschef hos Kommissionens praesident . Det er under den mundtlige forhandling oplyst, at Kasel den 13 . juli 1981 havde indgivet en ansoegning, der var dateret den 9 . juli . Ansoegningen havde form af en skrivelse, som var stilet direkte til generalsekretaeren .
9 Efter Kasel ' s udnaevnelse og efter at have modtaget afslag paa deres ansoegninger indgav sagsoegeren og elleve andre tjenestemaend den 15 . oktober 1981 individuelle klager i medfoer af vedtaegtens artikel 90, stk . 2 . Sagsoegeren gjorde i sin klage navnlig gaeldende, at udnaevnelsen af Kasel kun var et udslag af politisk »kompensations«-aftaler, der skulle vaere indgaaet under Raadets 655 . samling den 15 . og 16 . september 1980 i forbindelse med den luxembourgske generalsekretaers tilbagetraeden . Klagerne blev afvist ved enslydende afgoerelser truffet af ansaettelsesmyndigheden den 18 . december 1981 . Afgoerelserne havde foelgende ordlyd :
»Deres klage af 15 . oktober 1981 har vaeret genstand for min fulde opmaerksomhed . Efter grundig, fornyet overvejelse ser jeg mig ikke i stand til at aendre min tidligere afgoerelse, der er truffet under udoevelse af den vide skoensfrihed og betydelige handlefrihed, der tilkommer ansaettelsemyndigheden . Den anvendte fremgangsmaade er i oevrigt i overensstemmelse med den, der i de fleste tilfaelde er blevet fulgt af Raadet ved udnaevnelser til loenklasserne A 1 og A 2« .
10 Disse skrivelser fremkaldte ifoelge sagsoegeren staerke protester, navnlig for saa vidt angaar sidste saetning, der ikke var i overensstemmelse med kendsgerningerne, eftersom besaettelse af A2-stillinger gennem forfremmelse eller intern ansaettelse var hovedreglen ved Raadets generalsekretariat . Dette var baggrunden for, at der den 5 . februar 1982 fandt en droeftelse sted mellem ansaettelsesmyndigheden og de paagaeldende tjenestemaend . Den 15 . februar sendte generalsekretaeren de paagaeldende tjenestemaend en skrivelse, der bl.a . indeholdt foelgende udtalelser :
» . . . jeg kan meddele Dem, at den sidste saetning i min skrivelse kun var en kommentar til afgoerelsen i den foerste saetning og foelgelig ikke et egentligt led i denne afgoerelse . Den kan saaledes anses som uskrevet .
Jeg kan forsikre Dem om, at jeg for fremtiden, jfr . min redegoerelse af 5 . februar, i min embedsperiode som generalserketaer ikke har til hensigt at fravige de procedurer, der skal foelges ved udnaevelse af tjenestemaend til loenklasse A 2« .
11 For saa vidt angaar gennemfoerelsen af ansaettelsesproceduren paa grundlag af stillingsopslaget, skal det bemaerkes, at Raadet ved skrivelse af 31 . januar 1983 paa Domstolens anmodning har fremlagt akterne vedroerende ansoegerne bilagt en skrivelse fra generalsekretaeren af samme dato med foelgende ordlyd :
»The candidatures of the 17 internal candidates who had applied within the fixed time-limit were examined at a meeting on 15 July 1981 in which participated, besides me, the Director-General for Administration, the Director responsible for staff matters and the Head of the Private Office .
A similar examination of an internal candidate who had applied after the fixed time-limit took place on 24 July 1981 .
On the basis of the above-mentioned comparative examinations, I decided that none of the candidates should be appointed .
After this date no further candidature for the post in question was received .
My decision was communicated in writing to the Director-General for Administration on 24 July 1981.«
12 Dette er baggrunden for den af Bernard Schloh anlagte sag, hvorunder han til stoette for sin paastand har paaberaabt sig foelgende anbringender :
1 ) Da Raadet ikke har givet meddelelse om den ledige stilling til personalet ved de andre faellesskabsinstitutioner, forligger der en tilse ; desaettelse af vedtaegtens artikel 29, stk . 1, litra c ), og artikel 4, stk . 3 .
2)Raadet har tillige tilsidesat vedtaegtens artikel 29, stk . 2, ved at have udnaevnt en person, som ikke tilhoerte faellesskabsinstitutionerne, og som heller ikke var i besiddelse af de fornoedne kvalifikationer til den ledige stilling, eller i hvert fald var mindre kvalificeret end de »interne« ansoegere .
3)Desuden har Raadet tilsidesat vedtaegtens artikel 27, idet den paagaeldende stilling blev forbeholdt en statsborger fra en bestemt medlemsstat ; ansaettelsesmyndigheden har ligeledes gjort sig skyldig i magtfordrejning ved at have forbeholdt stillingen for en bestemt person, allerede inden ansaettelsesproceduren var indledt .
4)Raadet har endelig tilsidesat vedtaegtens artikel 25, stk . 2, idet afslaget paa sagsoegerens klage ikke er tilstraekkeligt begrundet .
Foerste anbringendes admittering
13 Raadet har rejst afvisningsindsigelse vedroerende det foerste anbringende, idet det har gjort gaeldende, at sagsoegeren savner retlig interesse i at goere gaeldende, at den ledige stilling ikke er blevet meddelt personalet i andre faellesskabsinstitutioner end Raadet, da denne undladelse ikke er til skade for sagsoegeren .
14 Indsigelsen maa anses for berettiget . Selv om institutionernes forpligtelse til at foelge ansaettelsesbestemmelserne afspejler en almen interesse, saaledes som sagsoegeren har gjort gaeldende, har han dog ikke kompetence til at handle i lovens eller institutionernes interesse og kan ikke til stoette for et annullationssoegsmaal vedroerende en udnaevnelse goere andre end sine egne indsigelser gaeldende . Anbringendet maa foelgelig afvises .
De oevrige anbringender
15 Sagsoegerens andet anbringende gaar ud paa, at en anvendelse af undtagelsesproceduren i vedtaegtens artikel 29, stk . 2, ved udnaevnelser til loenklasse A 2 og A 1 indebaerer, at naar en person, som ikke tilhoerer faellesskabsinstitutionerne, udnaevnes efter en anden procedure end udvaelgelsesproeve, skal vedkommende mindst have kvalifikationer svarende til allerede ansatte tjenestemaend, der kan forfremmes til den paagaeldende stilling . Raadet haevdes ikke at have fulgt disse regler, da den ansatte person kom »udefra«, da han ikke havde tjenestemandsstatus, og da han ikke var i besiddelse af de kraevede kvalifikationer, saaledes som disse var fastsat i stillingsopslaget og stiltiende anerkendt af ansaettelsesmyndigheden i de skriftlige afslag til de »interne« ansoegere . J . J . Kasel ' s manglende kvalifikationer haevdes at fremgaa af hans curriculum vitae, som Raadets administration har offentliggjort .
16 Sagsoegrens tredje anbringende er snaevert forbundet med det andet anbringende og gaar for det foerste ud paa, at der foreligger tilsidesaettelse af vedtaegtens artikel 27, navnlig sidste stykke, derved at ansaettelsesmyndigheden paa forhaand har forbeholdt den ledige stilling for en statsborger fra en bestemt medlemsstat, nemlig Luxembourg . Det skulle vaere med henblik paa den »kompensation«, som var blevet lovet storhertugdoemmets repraesentant under Raadets samling den 15 . og 16 . september 1980, at den nyoprettede stilling blev forbeholdt J . J . Kasel . Selv om det er rigtigt, anfoerer sagsoegeren, at det foelger af vedtaegtens artikel 27, stk . 1, at der ved ansaettelsen af tjenestemaend i videst muligt omfang ogsaa skal sikres en geografisk ligevaegt mellem medlemsstaternes statsborgere, og at oensket om en »kompensation« til Luxembourg for tabet af en direktoerpost i Raadets sekretariat paa sin vis kunne vaere berettiget, bestemmes det dog i artikel 27, stk . 3, at ingen stilling kan forbeholdes borgere fra en bestemt medlemsstat . I den foreliggende sag har ansaettelsesmyndigheden forbeholdt den nyoprettede stilling for en luxembourgsk statsborger, endog foer ansaettelsesproceduren vedroerende stillingen var indledt . Sagsoegeren har dernaest vedroerende artikel 27, stk . 1, gjort gaeldende, at den geografiske faktor efter Domstolens faste praksis kun kan goere udslaget i tilfaelde, hvor ansoegerne klart er lige velkvalificerede . Dette var ikke tilfaeldet i den foreliggende sag, da J . J . Kasel var mindre kvalificeret
end de »interne« ansoegere, hvortil kom, at ansaettelsesproceduren var blevet ivaerksat i henhold til vedtaegtens artikel 29, stk . 1, saaledes at J . J . Kasel ikke kunne vaere ansoeger paa dette stadium, da han ikke var tjenestemand .
17 Sagsoegeren har for det andet gjort gaeldende, at ansaettelsesmyndigheden ikke alene forbeholdt den ledige stilling for en luxembourgsk statsborger, men at stillingen, allerede inden ansaettelsesproceduren var ivaerksat, var tiltaenkt en bestemt person, nemlig J . J . Kasel, uden at dennes evner og kvalifikationer var blevet bedoemt . Ansaettelsesmyndigheden haevdes herved at have gjort sig skyldig i magtfordrejning . Til stoette herfor har sagsoegeren opstillet en raekke indicier, som han finder er baade samstemmende og relevante, og som han mener beviser den paastaaede retsstridighed .
18 Raadet har paa sin side for det foerste gjort gaeldende, at J . J . Kasel paa ingen maade savnede de for stillingen noedvendige kvalifikationer, men tvaertimod i kraft af sine akademiske grader og erfaringer indvundet i tidligere ansaettelser ville vaere saerlig egnet til at beklaede den . Raadet har desuden gjort gaeldende, at J . J . Kasel paa udnaevnelsestidspunktet i flere maaneder havde vaeret midlertidigt ansat ved Kommissionen i loenklasse A 3 og foelgelig ikke kunne anses som en ansoeger »udefra« i forhold til faellesskabsinstitutionerne .
19 Raadet har for det andet gjort gaeldende, at en udnaevnelse til loenklasse A 2 paa grundlag af vedtaegtens artikel 29, stk . 2, som sket i sagen, ikke kraever saerlige faglige kvalifikationer, men »evne til at lede, foretage syntese og holde kontakt paa meget hoejt niveau« . Raadet har yderligere paaberaabt sig den vide skoensfrihed, som ansaettelsesmyndigheden raader over med hensyn til tjenestens krav og ansoegeres kvalifikationer og evner, navnlig ved ansaettelse af tjenestemaend i loenklasse A 1 og A 2 .
20 For saa vidt angaar den paaberaabte overtraedelse af vedtaegtens artikel 27, stk . 3, har Raadet gjort gaeldende, at luxembourgske statsborgere paa udnaevnelses
tidspunktet ikke var tilstraekkeligt repraesenteret i kategori A ved Raadet, og at det saaledes ikke kan haevdes at have optraadt partisk derved, at beslutningen om at udnaevne J . J . Kasel tog hensyn til afgoerelser truffet af Raadet den 15 . og 16 . september 1980 under dets 655 . samling . Raadet har i denne forbindelse henvist til Domstolens praksis vedroerende den afgoerende rolle, som nationaliteten kan spille for at sikre en geografisk balance i en situation med lige velegnede ansoegere . Raadet har gentaget, at Kasel besad alle fornoedne kvalifikationer, og har endelig gjort gaeldende, at det alene tilkommer ansaettelsesmyndigheden at vurdere, hvorvidt ansoegerne er lige egnede . Raadet har til stoette herfor gjort gaeldende, at de naevnte skriftlige afslag til de ansoegende tjenestemaend fra institutionen ikke blot henviste til den geografiske balance, men ligeledes til ansoegernes kundskaber og erhvervserfaringer, samt til, at hensynet til det foerstnaevnte element var sekundaert . Endelig har Raadet anfoert, at afslaget paa ansoegningen fra en luxembourgsk A 3-tjenestemand ved Raadet viser, at sagsoegerens standpunkt er grundloest . Det faktiske forhold var, ifoelge Raadet, at alle »interne« ansoegere fik afslag paa deres ansoegning paa grund af deres utilstraekkelige kvalifikationer .
21 For saa vidt angaar anbringendet om magtfordrejning, har Raadet efter en detaljeret gennemgang af de af sagsoegeren paaberaabte indicier gjort gaeldende, at de hverken er relevante eller tilstraekkelige, og har i oevrigt paaberaabt sig den vide skoensbefoejelse, som er tillagt ansaettelsesmyndigheden paa dette omraade .
22 Inden der tages stilling til den af parterne fremfoerte argumentation, skal det foerst fastslaas, hvorledes den af Raadt i sagen anvendte ansaettelsesprocedure med henblik paa besaettelse af den ledige stilling som direktoer for budgettet og vedtaegten ( loenklasse A 2 ), retligt skal bedoemmes .
23 I vedtaegtens artikel 29, stk . 1, bestemmes det, at ansaettelsesmyndigheden ved besaettelse af ledige stillinger i en institution foerst skal undersoege : a ) mulighederne for forfremmelse og forflyttelse inden for institutionen, b ) mulighederne for gennemfoerelse af udvaelgelsesproever inden for institutionen, og c ) ansoegninger om overflyttelse, indgivet af tjenestemaend i andre af de
tre Faellesskabers institutioner, og derpaa gennemfoere en udvaelgelsesprocedure baseret enten paa kvalifikationsbeviser, paa proever, eller paa baade kvalifikationsbeviser og proever . I artiklens andet stykke bestemmes det, at en anden fremgangsmaade end udvaelgelsesprocedure kan tages i anvendelse af ansaettelsesmyndigheden ved ansaettelse af tjenestemaend i loenklasserne A 1 og A 2, samt i saerlige tilfaelde ved ansaettelse i stillinger, der kraever specielle kvalifikationer .
24 Sagsoegeren har gjort gaeldende, at ansaettelsesproceduren i den foreliggende sag i sin foerste fase, nemlig forfremmelse af tjenestemaend inden for institutionen, var stoettet paa artikel 29, stk . 1, litra a ), og i sin anden fase, nemlig ansaettelse uden udvaelgelsesproeve, var stoettet paa samme artikels stk . 2 . Raadet har derimod gjort gaeldende, at den anvendte procedure som stoettet paa vedtaegtens artikel 29, stk . 2, fraveg proceduren i henhold til artiklens foerste stykke, idet Raadet i forbindelse med den paagaeldende stilling ville inddrage ansoegere fra de oevrige institutioner .
25 Ved bedoemmelsen af den af ansaettelsesmyndigheden anvendte procedure for besaettelsen af den paagaeldende stilling, maa der tages hensyn til stillingsopslaget af 18 . juni 1981 . Dette opslag, hvis gyldighed ikke bestrides af sagsoegeren, og som alle ansoegere har henvist til i deres ansoegninger, udgoer den retsakt, som med hjemmel i vedtaegens artikel 29, stk . 2, regulerer hele den paagaeldende ansaettelsesprocedure uden at skelne mellem interne ansoegere og ansoegere fra andre institutioner . Denne procedure staar aaben for et stort antal ansoegere og forudsaetter en forudgaaende sammenligning af de forskellige ansoegere ud fra betingelserne i stillingsopslaget og principperne i vedtaegtens artikel 27 .
26 Sammenholdt med artikel 7 fastslaar artikel 27 med hensyn til ansaettelse, forfremmelse og placering af tjenestemaend, at alle faellesskabsinstitutioner dels skal tage hensyn til tjenestens interesser, og ikke til statsborgerskab, dels skal sikre en udvaelgelse paa et saa bredt geografisk grundlag som muligt blandt statsborgere i Faellesskabernes medlemsstater . Institutionen afstemmer disse krav indbyrdes, jfr . herved navnlig Domstolens dom af 6 . maj 1969 ( sag 17/68, Reinarz, Sml . 1969, s . 24 ), naar den i tilfaelde, hvor de forskellige ansoegeres kvalifikationsbeviser stort set maa ligestilles, anvender statsborgerskabet som udslaggivende faktor for at opretholde eller genskabe en geogra
fisk ligevaegt . I alle andre tilfaelde maa behovet for at boede paa en geografisk uligevaegt imidlertid vige for tjenestens krav og vurderingen af ansoegernes personlige kvalifikationer . I den foreliggende sag kunne ansaettelsesmyndigheden saaledes retmaessigt lade statsborgerskabet vaere udslaggivende, dog paa betingelse af, at den i forvejen og paa grundlag af en sammenlignende proevelse havde fastslaaet, at ansoegernes kvalifikationer i alt vaesentligt var de samme .
27 Med henblik paa at faa konstateret, om denne betingelse er opfyldt, har Domstolen anmodet Raadet om at fremlaegge akterne vedroerende den sammenlignende proevelse af ansoegernes faglige kvalifikationer . Raadet her hertil svaret, at saadanne akter ikke findes, hvorpaa Domstolen har anmodet Raadet om at meddele tidspunktet for den sammenlignende proevelse af ansoegerne og alle andre forhold, som kan tjene til oplysning af de omstaendigheder, under hvilke ansaettelsesproceduren er blevet afviklet . Raadet har den 31 . januar 1983 fremsendt sine svar og de udbedte dokumenter, herunder den ovenfor omtalte skrivelse af 31 . januar 1983 fra Raadets generalsekretaer .
28 Paa baggrund af det anfoerte skal der foerst tages stilling til anbringendet vedroerende tilsidesaettelse af vedtaegtens artikel 27, stk . 3, hvorefter ingen stilling maa forbeholdes for statsborgere fra en bestemt medlemsstat .
29 Blandt de omstaendigheder, som er af betydning for bedoemmelsen af dette anbringende, er i foerste raekke forbindelsen mellem Raadets afgoerelse af 15 . og 16 . september 1980 og udnaevnelsen af J . J . Kasel til den paagaeldende stilling .
30 Denne forbindelse stoetter sig paa forhandlingerne i Raadet under dettes 655 . samling i forbindelse med udnaevnelsen af en dansker til ny generalsekretaer for Raadet, efter at den fungerende generalsekretaer, der var luxembourger, var blevet pensioneret . Det fremgaar af forhandlingsprotokollen, at Raadet efter at have konstateret, at den nye generalsekretaers nationalitet ikke maatte vaere til skade for den luxembourgske repraesentation i Raadets generalsekre
tariat, anerkendte, at udnaevnelsen af den nye generalsekretaer medfoerte en yderligere regional uligevaegt i fordelingen af hoejere tjenestemandsstillinger i Raadets generalsekretariat, som med fornoeden hensyntagen til kvalifikationer »i videst muligt omfang snarest boer udlignes« . Sammenfaldet mellem en raekke omstaendigheder, saasom oprettelsen af en ny A2-stilling, udnaevnelsesmyndighedens bestraebelser for at besaette stillingen saa hurtigt som muligt og den af Raadet selv erkendte forbindelse mellem de beslutninger, der blev truffet under dets 655 . samling, og udnaevnelsen af J . J . Kasel, udgoer et indicium, der skal tages i betragtning ved vurderingen af sagsoegerens anbringende .
31 Et andet indicium for betydningen af den rolle, som Raadets beslutning har spillet ved udnaevnelsen af J . J . Kasel, fremgaar af generalsekretaerens skrivelse af 31 . juli 1981, hvorved ansoegeren Feipel fik afslag paa sin ansoegning . Denne skrivelse indeholdt intet svar paa det bestemte klagepunkt, som var indeholdt i den skrivelse, der var vedlagt Feipel ' s ansoegning, nemlig at Raadet havde paataget sig en forpligtelse til at besaette den A2-stilling, der var opslaaet ledig, »ved indplantning udefra af en luxembourgsk tjenestemand«, hvis navn, curriculum vitae og nuvaerende stilling var kendt .
32 Sagsoegeren har i sin til Raadets generalsekretaer indgivne klage af 15 . oktober 1981, der er vedlagt sagen, udtalt, at Luxembourgs udenrigsminister under den 655 . samling i Raadet stillede krav om og fik godkendt, at det skulle vaere en luxembourgsk tjenestemand i loenklasse A 2, og klart tilkendegav, at der ikke kunne vaere tale om forfremmelse af en luxembourgsk tjenestemand i loenklasse A 3, der allerede gjorde tjeneste ved Raadets generalsekretariat, men at der blev hentet en luxembourger udefra ( den saakaldte »indplantningsmetode« ). Sagsoegeren mente sig derfor berettiget til at antage, at regeringen for den paagaeldende medlemsstat og ansaettelsesmyndigheden paa forhaand var enedes om at udnaevne en bestemt person til en given stilling, allerede inden ansaettelsesmyndigheden havde ivaerksat ansaettelsesproceduren, der foelgelig maatte anses som ulovlig . Klagen blev afvist af ansaettelsesmyndigheden, uden
at denne tog stilling til det udtrykkelige klagepunkt, at den nyoprettede A2-stilling var blevet forbeholdt en statsborger fra en bestemt stat .
33 Indicierne for den saerlige rolle, som J . J . Kasel ' s ansoegning har spillet, bekraeftes af uregelmaessighederne i forbindelse med den af generalsekretaeren fulgte ansaettelsesprocedure, saaledes som denne er beskrevet i generalsekretaerens ovennaevnte skrivelse af 31 . januar 1983 .
34 Det fremgaar af denne skrivelse, at ansoegningerne fra de sytten interne ansoegere, som havde indgivet ansoegning inden for den i stillingsopslaget fastsatte frist, blev gennemgaaet paa et moede, som fandt sted den 15 . juli 1981, og i hvilket der, foruden generalsekretaeren, deltog generaldirektoeren for administrationen, personaledirektoeren og kabinetschefen . Endvidere hedder det, at en tilsvarende gennemgang blev foretaget den 24 . juli 1981 af ansoegningen fra den interne ansoeger ( dvs . ansoegningen fra Sacchettini ), der havde indgivet sin ansoegning efter fristens udloeb, og at generalsekretaeren paa grundlag af de naevnte sammenlignende undersoegelser besluttede, at ingen af disse ansoegere skulle udnaevnes til stillingen . Den 24 . juli 1981 gennemgik generalsekretaeren J . J . Kasel ' s ansoegning og samme dato meddelte han skriftligt generaldirektoeren for administrationen sin beslutning om at vaelge sidstnaevnte ansoeger til den paagaeldende stilling .
35 Det skal bemaerkes, at den skildrede fremgangsmaade udelukker, at der er sket en sammenlignende proevelse af de forskellige lovligt indgivne ansoegninger . Saaledes har generalsekretaeren selv udtalt, at hans beslutning om at afvise de interne ansoegninger blev truffet paa grundlag af »sammenlignende undersoegelser«, som udelukkende vedroerte tjenestemaendene ved Raadet . Navnlig vedroerer de i skrivelsen naevnte to »sammenlignende undersoegelser« for den foerstes vedkommende ( den 15 . 7 . 1981 ) de ansoegninger, der var indgivet inden for den i stillingsopslaget fastsatte frist, og for den andens vedkommende ( den 24 . 7 . 1981 ) ansoegningen fra Sacchettini, som ligeledes var tjenestemand ved Raadet, men som havde indgivet sin ansoegning for sent . Da ansaettelsesmyndigheden imidlertid ifoelge stillingsopslaget og reglerne for udvaelgelsesproever er forpligtet til ikke at tage hensyn til ansoegninger, der indgives efter fristens udloeb, kunne proevelsen af Sacchettini ' s ansoegning ikke have nogen virkning, hvilket heller ikke var tilfaeldet, i forhold til den
allerede den 15 . juli 1981 foretagne undersoegelse af de rettidigt indgivne interne ansoegninger . Heraf foelger, at det eneste grundlag, som beslutningen om at afvise de interne ansoegninger stoettes paa, er den proevelse, der blev foretaget inden udloebet af ansoegningsfristen, nemlig den 15 . juli 1981, af generalsekretaeren i overvaerelse af generaldirektoeren for administrationen, personaledirektoeren og kabinetschefen . Da J . J . Kasel ' s ansoegning blev efterproevet individuelt den 24 . juli 1981 foelger heraf, at der ikke er sket en sammenlignende proevelse af alle ansoegere til den paagaeldende stilling .
36 Endelig bemaerkes det, at den ovenfor beskrevne ansaettelsesprocedure ikke svarer til den, som er omtalt i begrundelsen i skrivelsen af 31 . juli 1981, hvormed der blev givet afslag paa sagsoegerens ansoegning . Da begrundelsen for afslaget navnlig stoettedes paa den geografiske ligevaegt, implicerer dette, at ansaettelsesmyndigheden har anset de interne ansoegere for stort set at vaere lige saa kvalificerede som den valgte, eksterne ansoeger . Imidlertid har dette ikke kunnet fastslaas af generalsekretaeren, da der i sagen ikke er sket en sammenlignende proevelse af samtlige ansoegninger . Generalsekretaerens henvisning til den geografiske ligevaegt i sit afslag paa sagsoegerens ansoegning er saaledes et yderligere forhold, der godtgoer berettigelsen af det her efterproevede anbringende .
37 Paa grundlag af det foregaaende maa det herefter konstateres, at den rolle, som J . J . Kasel ' s ansoegning har spillet paa grund af hans luxembourgske nationalitet, overskrider graenserne for den lovlige anvendelse af den geografiske ligevaegt som kriterium i medfoer af vedtaegtens artikel 27, og at den paagaeldende nyoprettede stilling i virkeligheden blev forbeholdt en statsborger fra en bestemt medlemsstat for at imoedekomme de krav om kompensation som »snarest« skulle ydes denne stat ifoelge Raadets afgoerelser af 15 . og 16 . september 1981, hvori kravet om hensyntagen til de fornoedne kvalifikationer i oevrigt ogsaa naevnes .
38 Det maa herefter fastslaas, at Raadets ansaettelsesmyndighed ved at forbeholde stillingen for en statsborger fra en bestemt medlemsstat har tilsidesat vedtaegtens artikel 27, stk . 3 .
39 Det findes herefter ufornoedent at tage stilling til de oevrige anbringender, hvormed sagsoegeren har anfaegtet de paaklagede beslutninger .
40 Den af Raadets generalsekretaer trufne afgoerelse om at udnaevne J . J . Kasel i stillingen som direktoer for budgettet og vedtaegten ( GD A, direktorat III ), som meddelt den 11 . september 1981, boer saaledes annulleres . Generalsekretaerens afgoerelse om at afvise sagsoegerens ansoegning og hans klage af 12 . oktober 1981, som meddeltes ham henholdsvis den 31 . juli og 18 . december 1981, maa foelgelig ogsaa annulleres .
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
41 Ifoelge procesreglementets artikel 69, stk . 2, doemmes den part, der taber sagen, til at baere sagens omkostninger . Da Raadet har tabt sagen, tilpligtes det at betale sagens omkostninger .
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN ( foerste afdeling )
1 . Den af Raadets generalsekretaer trufne afgoerelse om at udnaevne J . J . Kasel i stillingen som direktoer for budgettet og vedtaegten ( GD A, direktorat III ), som meddelt vedkommende den 11 . september 1981, annulleres .
2 . Generalsekretaerens afgoerelser om at afvise sagsoegerens ansoegning og hans klage, som meddeltes ham henholdsvis den 31 . juli og den 18 . december 1981, annulleres .
3 . Raadet betaler sagens omkostninger .