61988CJ0333_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved kendelse af 15 . november 1988, som er indgaaet til Domstolen den 18 . november 1988, har Office of the Special Commissioners of Income Tax i medfoer af EOEF-Traktatens artikel 177 forelagt en raekke praejudicielle spoergsmaal vedroerende fortolkningen af artikel 13 i protokollen vedroerende De Europaeiske Faellesskabers privilegier og immuniteter ( herefter benaevnt "protokollen ") og af EOEF-Traktatens artikler 5 og 7 .
2 Disse spoergsmaal er blevet rejst under en retssag mellem P . J . K . Tither, som er tjenestemand ved Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, og Commissioners of Inland Revenue ( herefter benaevnt "skattemyndigheden "). Sagen vedroerer udstedelse af en meddelelse i henhold til en bestemmelse i Finance Act 1982, som skal fremme erhvervelse og forbedring af private boliger .
3 Den omhandlede ordning, som benaevnes MIRAS ( mortgage interest relief at source ), vedroerer betaling af renter af et "qualifying loan" ( dvs . et laan, der opfylder betingelserne i Finance Act ), som optages til finansiering af visse transaktioner vedroerende fast ejendom . Ifoelge bestemmelserne i Finance Act er laantageren berettiget til i den rente, han betaler, at fradrage et beloeb svarende til indkomstskatten af rentebeloebet beregnet efter grundsatsen . Laangiver skal indroemme dette fradrag, og laantager frigoeres for det fradragne beloeb, som om han faktisk havde betalt det .
4 I skattemaessig henseende betragtes fradraget som et indkomstskattebeloeb, der er betalt af laangiver . Hvad laantager angaar, har det fradrag, han foretager ved betalingen af rentebeloebet, samme virkning som et nedslag i indkomstskatten . Anvendelsen af MIRAS-ordningen afhaenger imidlertid ikke af, om laantager har en skattepligtig indkomst, der er tilstraekkelig til at daekke renten af realkreditlaanet . Laantager kan foretage fradraget, selv om han ikke har nogen skattepligtig indkomst .
5 MIRAS-ordningen gaelder for enhver "qualifying borrower" ( dvs . laantager, der opfylder lovens betingelser ), som har bopael i Det Forenede Kongerige, uanset hvordan hans skattemaessige stilling er og uafhaengigt af hans nationalitet . Det bestemmes imidlertid i afsnit 13 i tillaeg 7 til Finance Act, at begrebet "qualifying borrower" ikke omfatter personer, som har embeder eller stillinger, i forbindelse med hvilke de oppebaerer vederlag, som i kraft af en saerlig skattefritagelse eller skattefrihed ikke er skattepligtige .
6 Peter Tither, som er ejer af en beboelsesejendom i Wales, ansoegte om at blive omfattet af MIRAS-ordningen for saa vidt angik et laan, han havde optaget i et realkreditinstitut ( building society ) til finansiering af forbedringer af ejendommen . Skattemyndigheden afslog at udstede den meddelelse, der var noedvendig, for at han kunne blive omfattet af ordningen, med den begrundelse, at han som EF-tjenestemand ikke var "a qualifying borrower ".
7 Tither indbragte afslaget for Special Commissioners of Income Tax og paaberaabte sig i den forbindelse protokollens artikel 13 . Special Commissioners fastslog, at fritagelsen for national beskatning i medfoer af protokollens artikel 13 skulle betragtes som en skattefritagelse eller skattefrihed, jfr . afsnit 13 i tillaeg 7 til Finance Act, hvilket havde den virkning, at tjenestemaend i De Europaeiske Faellesskaber ikke var omfattet af MIRAS-ordningen .
8 Special Commissioners ansaa det herefter for noedvendigt at anmode Domstolen om en praejudiciel afgoerelse af foelgende spoergsmaal :
"Saafremt en medlemsstat subsidierer renter, en person betaler af laan til koeb eller forbedring af sin hovedbopael, der er beliggende i medlemsstaten, hvis hans skattepligtige indkomst i staten er lavere end rentebeloebet, men ikke subsidierer saadanne rentebetalinger, hvis han eller hans aegtefaelle oppebaerer loen, som ikke er skattepligtig i staten paa grund af en saerlig skattefritagelse eller skattefrihed :
1 ) skal a ) artikel 13 i protokollen vedroerende De Europaeiske Faellesskabers privilegier og immuniteter eller b ) artikel 5 eller c ) artikel 7 i Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab eller d ) andre bestemmelser i faellesskabsretten da fortolkes saaledes, at de paalaegger medlemsstaten en forpligtelse til at subsidiere saadanne renter, der betales af en person, som er statsborger i staten, og som oppebaerer en loen, der er fritaget for beskatning i staten i medfoer af naevnte artikel 13, og hvis skattepligtige indkomst i staten er lavere end rentebeloebet?
2 ) Hvis der paahviler medlemsstaten en saadan forpligtelse som naevnt i spoergsmaal 1, kan en saadan person da i henhold til faellesskabsretten paaberaabe sig denne forpligtelse for medlemsstatens retter, hvis forpligtelsen ikke er gennemfoert i medlemsstatens nationale lovgivning?"
9 Vedroerende den retlige baggrund for og de faktiske omstaendigheder i hovedsagen, retsforhandlingernes forloeb samt de skriftlige indlaeg, der er indgivet til Domstolen, henvises i oevrigt til retsmoederapporten . Disse omstaendigheder omtales derfor kun i det foelgende, saafremt det paa de enkelte punkter er noedvendigt for forstaaelsen af Domstolens argumentation .
10 Med hensyn til det foerste spoergsmaal bemaerkes, at det kun tager sigte paa personer, hvis loen i kraft af en skattefritagelse som den, der er fastsat i protokollens artikel 13, ikke er skattepligtig, og hvis oevrige indkomst er lavere end de erlagte renter af realkreditlaanet, saaledes at de ikke skal betale indkomstskat i medfoer af den nationale lovgivning .
11 For at besvare dette spoergsmaal er det noedvendigt at fastlaegge raekkevidden af protokollens artikel 13, hvorefter tjenestemaendene og de oevrige ansatte i Faellesskaberne er fritaget for national beskatning af loen, vederlag og honorarer, som de modtager fra Faellesskaberne .
12 For saa vidt angaar fortolkningen af denne bestemmelse set i forhold til en ordning som den, der er tale om i denne sag, henvises til Domstolens dom af 24 . februar 1988, Kommissionen mod Belgien ( sag 260/86, Sml . s . 955 ), hvori Domstolen statuerede, at protokollens artikel 13 tager sigte paa fritagelse for enhver form for direkte eller indirekte national beskatning af loen, vederlag og honorarer . Domstolen udtalte, at bestemmelsen derfor er til hinder for enhver national beskatning, uanset art og opkraevningsmaade, som direkte eller indirekte paalaegges Faellesskabernes tjenestemaend eller oevrige ansatte paa grund af, at de modtager vederlag fra Faellesskaberne, og at dette ogsaa gaelder, selv om skatten ikke beregnes i forhold til vederlagets stoerrelse .
13 Under disse omstaendigheder maa det fastslaas, om anvendelsen af en national lovgivning som lovgivningen om indfoerelse af MIRAS-ordningen har den virkning, at Faellesskabernes tjenestemaend og oevrige ansatte direkte eller indirekte beskattes af loennen .
14 Det fremgaar af forelaeggelseskendelsens grunde, at MIRAS-ordningen, som hovedsagen drejer sig om, har til formaal at lette de byrder, der hviler paa laantagerne som foelge af betaling af renter af realkreditlaan, for derved at fremme privates koeb eller forbedring af ejerboliger . For personer, hvis skattepligtige indkomst er for lav til, at den skal beskattes efter grundsatsen, har ordningen den virkning, at de opnaar et direkte tilskud, idet der i saa fald ikke er nogen sammenhaeng mellem et skattetilsvar og et fradrag i rentebetalingen .
15 Paa denne baggrund findes protokollens artikel 13 ikke at forpligte medlemsstaterne til at indroemme tjenestemaend og oevrige ansatte i Faellesskaberne samme tilskud, som ydes til den kreds af personer, der er fastlagt i henhold til gaeldende nationale bestemmelser . Efter artikel 13 kraeves det blot, at de af bestemmelsen omfattede personer, naar de paalignes bestemte skatter, skal kunne opnaa de skattefordele, skattepligtige personer normalt kan opnaa, saaledes at de ikke paalaegges en stoerre skattebyrde .
16 Med hensyn til EOEF-Traktatens artikel 5 boer det, som Domstolen udtalte i dommen af 15 . januar 1986, Hurd ( sag 44/84, Sml . s . 29 ), erindres, at denne bestemmelse blandt andet forbyder medlemsstaterne at traeffe foranstaltninger, der kan vanskeliggoere faellesskabsinstitutionernes virksomhed . Selv om en foranstaltning som MIRAS-ordningen kan bevirke, at tjenestemaend og oevrige ansatte ved Faellesskaberne gaar glip af en oekonomisk fordel, som de ville kunne opnaa, hvis de ikke var tjenestemaend eller ansatte ved Faellesskaberne, ses det ikke, at ordningen vil kunne afholde nogen fra at soege ansaettelse ved Faellesskaberne eller faa dem til at opgive deres ansaettelse ved Faellesskaberne . Foelgelig er ordningen ikke af en saadan karakter, at den kan vanskeliggoere faellesskabsinstitutionernes virksomhed .
17 Med hensyn til Traktatens artikel 7 staar det fast, at de paagaeldende personers nationalitet ikke tillaegges betydning i henhold til MIRAS-ordningen . Denne bestemmelse kan derfor heller ikke have indvirkning paa fortolkningen af protokollens artikel 13 i denne sag .
18 Det foerste spoergsmaal maa derfor besvares saaledes, at bestemmelserne i Traktatens artikler 5 og 7 og i artikel 13 i protokollen vedroerende De Europaeiske Faellesskabers privilegier og immuniteter skal fortolkes saaledes, at de ikke er til hinder for, at en medlemsstat, der subsidierer renter, som privatpersoner betaler af laan til koeb eller forbedring af deres hovedbopael, der er beliggende i denne stat, naar disse personer i den paagaeldende stat har en skattepligtig indkomst, der er lavere end rentebeloebet, naegter at give personer, der er tjenestemaend eller ansatte ved De Europaeiske Faellesskaber, denne fordel, naar deres skattepligtige indkomst i den paagaeldende medlemsstat er lavere end rentebeloebet .
19 Naar henses til besvarelsen af dette spoergsmaal, er det ufornoedent at besvare det andet spoergsmaal .
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
20 De udgifter, der er afholdt af Det Forenede Kongeriges regering og af Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke godtgoeres . Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger .
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN ( Sjette Afdeling )
vedroerende de spoergsmaal, der er forelagt af Special Commissioners of Income Tax ved kendelse af 15 . november 1988, for ret :
Bestemmelserne i Traktatens artikler 5 og 7 og i artikel 13 i protokollen vedroerende De Europaeiske Faellesskabers privilegier og immuniteter skal fortolkes saaledes, at de ikke er til hinder for, at en medlemsstat, der subsidierer renter, som privatpersoner betaler af laan til koeb eller forbedring af deres hovedbopael, der er beliggende i denne stat, naar disse personer i den paagaeldende stat har en skattepligtig indkomst, der er lavere end rentebeloebet, naegter at give personer, der er tjenestemaend eller ansatte ved De Europaeiske Faellesskaber, denne fordel, naar deres skattepligtige indkomst i den paagaeldende medlemsstat er lavere end rentebeloebet .