61989CJ0334_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved staevning indgivet til Domstolens Justitskontor den 30. oktober 1989 har Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber i medfoer af EOEF-Traktatens artikel 169 anlagt sag med paastand om, at det statueres, at Den Italienske Republik har undladt at opfylde sine forpligtelser i medfoer af EOEF-Traktaten, idet den ikke inden for den fastsatte frist har truffet de foranstaltninger, der er noedvendige for i italiensk ret at gennemfoere Kommissionens direktiv 85/411/EOEF af 25. juli 1985 om aendring af direktiv 79/409/EOEF om beskyttelse af vilde fugle (EFT L 233, s. 33) eller i hvert fald ikke har givet Kommissionen underretning om de foranstaltninger, den har truffet.
2 Artikel 4, stk. 1, foerste afsnit, i direktiv 79/409 om beskyttelse af vilde fugle bestemmer, at medlemsstaterne skal traeffe saerlige beskyttelsesforanstaltninger med hensyn til levestederne for de i bilag I til direktivet anfoerte fuglearter for at sikre, at de kan overleve og formere sig i deres udbredelsesomraade. Ifoelge sidste afsnit i samme bestemmelse skal medlemsstaterne som saerligt beskyttede omraader udlaegge navnlig saadanne omraader, som med hensyn til antal og udstraekning er bedst egnede til beskyttelse af disse arter.
3 Ved direktiv 85/411 er der blevet foejet et nyt bilag I til direktiv 79/409. Det nye bilag I opregner 144 fuglearter, for hvilke der skal traeffes saerlige beskyttelsesforanstaltninger. Ifoelge artikel 2 i direktiv 85/411 skal medlemsstaterne senest den 31. juli 1986 udstede de bestemmelser, der er noedvendige for at gennemfoere direktivet og omgaaende underrette Kommissionen herom.
4 Kommissionen har anfoert, at medlemsstaterne for hver enkelt i bilag I til direktivet anfoert art skal fastlaegge saerligt beskyttede omraader og vedtage saerlige beskyttelsesforanstaltninger. Den har gjort gaeldende, at en medlemsstat, der anser kravene ifoelge et direktiv for uigennemfoerlige, idet visse faktiske forhold ikke foreligger, maa begrunde, at den ikke traeffer gennemfoerelsesforanstaltninger. Kommissionen har med henblik paa den foreliggende sag anfoert, at opfyldelsen af de forpligtelser, som bilag I til direktivet vedroerer, skal ske ved en klar angivelse for den enkelte art af de saerligt beskyttede omraader og ved vedtagelse af saerlige beskyttelsesforanstaltninger.
5 Den italienske regering har anfoert, at det nye bilag I, der er indfoert ved direktiv 85/411, indeholder en opregning af et stort antal arter, der ikke er til stede paa italiensk omraade. Den har anfoert, at det har kunnet forventes, at Kommissionen anfoerte de arter, der skal vaere omfattet af saerlige beskyttelsesforanstaltninger i Italien. Naar Kommissionen ikke er fremkommet med oplysninger herom, har den ikke vaeret forpligtet til at traeffe og dermed heller ikke til at give underretning om foranstaltninger til gennemfoerelse af direktivet, for saa vidt angaar de i bilag I anfoerte arter.
6 Vedroerende sagens faktiske omstaendigheder, retsforhandlingernes forloeb samt parternes anbringender og argumenter henvises i oevrigt til retsmoederapporten. Disse omstaendigheder omtales derfor kun i det foelgende, saafremt det paa de enkelte punkter er noedvendigt for forstaaelsen af Domstolens argumentation.
7 Det bemaerkes, at hver medlemsstat i medfoer af artikel 4, stk. 1, i det omhandlede direktiv efter den ordning for saerlig beskyttelse, der etableres for de i bilag I til direktivet anfoerte arter, skal traeffe saadanne saerlige beskyttelsesforanstaltninger, som kraeves for de paagaeldende arter. En medlemsstat skal derefter give Kommissionen underretning om, hvorledes den har opfyldt sine forpligtelser i saa henseende.
8 Domstolen har i dom af 8. juli 1987 (sag 262/85, Kommissionen mod Italien, Sml. s. 3073), fastslaaet, at en punktlig gennemfoerelse har en saerlig betydning, naar der er tale om et direktiv som direktiv 79/409, hvor forvaltningen af det faelles eje er betroet medlemsstaterne paa deres respektive territorier.
9 Af denne opgavefordeling foelger, at det er medlemsstaterne, der skal angive de arter, der skal vaere omfattet af saerlige beskyttelsesforanstaltninger i henhold til direktivets artikel 4, stk. 1. Medlemsstaterne har i oevrigt bedre muligheder end Kommissionen for at vaere bekendt med, hvilke af de i bilag I til direktivet anfoerte arter, der findes paa deres omraade.
10 Det bemaerkes, at den italienske regering hverken under eller foer retssagen har givet underretning om saerlige i Italien trufne beskyttelsesforanstaltninger for de i naevnte bilag anfoerte arter. Den har i oevrigt ingenlunde gjort gaeldende, at ingen af de omhandlede arter var til stede paa italiensk omraade. Den skulle foelgelig for de arter, der findes dér, have udlagt saerligt beskyttede omraader og vedtaget saerlige beskyttelsesforanstaltninger.
11 Det maa derfor fastslaas, at Den Italienske Republik har undladt at opfylde sine forpligtelser i medfoer af EOEF-Traktaten, idet den ikke inden for den fastsatte frist har truffet de foranstaltninger, der er noedvendige for i italiensk ret at gennemfoere Kommissionens direktiv 85/411 af 25. juli 1985 om aendring af direktiv 79/409 om beskyttelse af vilde fugle.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
12 I henhold til procesreglementets artikel 69, stk. 2, paalaegges det den tabende part at betale sagens omkostninger. Den Italienske Republik har tabt sagen og skal derfor betale sagens omkostninger.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN
1) Den Italienske Republik har undladt at opfylde sine forpligtelser i medfoer af EOEF-Traktaten, idet den ikke inden for den fastsatte frist har truffet de foranstaltninger, der er noedvendige for i italiensk ret at gennemfoere Kommissionens direktiv 85/411/EOEF af 25. juli 1985 om aendring af direktiv 79/409/EOEF om beskyttelse af vilde fulge.
2) Den Italienske Republik betaler sagens omkostninger.