62003CC0378_LT
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
I – Įvadas
1. Šiuo ieškiniu dėl įsipareigojimų neįvykdymo Europos Bendrijų Komisija prašo Teisingumo Teismo pripažinti, kad, dėl pavėluoto nuosavų išteklių pervedimo skolininkui sumokėjusi mokėtiną sumą dalimis, Belgijos Karalystė neįvykdė įsipareigojimų pagal 2000 m. gegužės 22 d. Tarybos reglamento (EB, Euratomas) Nr. 1150/2000(2), įgyvendinančio Sprendimą 94/728/EB, Euratomas dėl Bendrijų nuosavų išteklių sistemos(3) (toliau – Reglamentas dėl nuosavų išteklių sistemos), kuris nuo 2000 m. gegužės 31 d. panaikino ir pakeitė 1989 m. gegužės 29 d. Tarybos reglamentą (EEB, Euratomas) Nr. 1552/89(4), įgyvendinantį Sprendimą 88/376/EEB, Euratomas dėl Bendrijų nuosavų išteklių sistemos, kurio tikslas buvo tas pats, 6, 9, 10 ir 11 straipsnius.
2. Šioje byloje iš esmės nagrinėjamas klausimas, ar mokėjimai dalimis, atsiradę dėl importo skolų muitinei, už kurias buvo susitarta mokėti dalimis, pagal Reglamentą dėl nuosavų išteklių sistemos turi būti pervesti iš „B sąskaitos“ į „A sąskaitą“ ir kada šie mokėjimai dalimis turi būti pervesti Komisijai.
II – Teisinis pagrindas
A – Bendrijos teisė: Reglamentas dėl nuosavų išteklių sistemos
3. Savo ieškinyje Komisija rėmėsi Reglamentu Nr. 1150/2000, kuris nuo 2000 m. gegužės 31 d. panaikino ir pakeitė Reglamentą Nr. 1552/89, galiojusį šioje byloje nagrinėjamu laikotarpiu. Atsižvelgiant į tai, kad, viena vertus, ieškinyje nurodytų nuostatų, susijusių su įskaitymu į sąskaitas, lėšų pervedimu ir delspinigiais (6, 9, 10 ir 11 straipsniais), turinys skirtingose redakcijose iš esmės nepasikeitė, ir todėl nekyla jokių sunkumų dėl valstybės narės atsakovės teisių į gynybą, o kita vertus, pagal Teisingumo Teismo praktiką įsipareigojimų neįvykdymas turi būti įvertintas pagal Bendrijos teisės aktus, galiojančius termino, kurį nustatė Komisija suinteresuotajai valstybei narei(5), pabaigoje, šioje byloje Komisija gali pateikti ieškinį dėl įsipareigojimų pagal Reglamentą dėl nuosavų išlaidų sistemos neįvykdymo Reglamento Nr. 115/2000 redakcijos pagrindu(6) .
4. Tačiau reikia pridurti, kad įvairios Reglamento Nr. 1552/89 nuostatos, o ypač 2 straipsnis, susijęs su pareiga nustatyti nuosavus išteklius(7), jau 1996 m. liepos 8 d. Tarybos reglamentu (EEB, Euratomas) Nr. 1355/96(8), įsigaliojusiu 1996 m. liepos 14 dieną. Todėl norinti įvertinti Belgijos valdžios institucijų veiksmus, susijusius su 1990–1992 m. atsiradusiomis ir 1993 m. kovo mėn. nustatytomis skolomis muitinei, iš esmės reikėjo taikyti Reglamento Nr. 1552/86 pirminę redakciją, bent jau – remiantis principu, kad procesinės normos paprastai yra taikomos visiems jų įsigaliojimo metu nagrinėjamiems teisiniams ginčams(9), – tol, kol įsigaliojo 1996 m. liepos 14 d. pakeitimai, padaryti Reglamentu Nr. 1355/96.
5. Vis dėlto, kaip nurodė ir Belgijos vyriausybė, įsipareigojimų, kylančių iš Reglamento dėl nuosavų išteklių sistemos, tiek, kiek jie yra reikšmingi šioje byloje, turinys nebuvo pakeistas iš esmės Reglamentu Nr. 1335/96; todėl, atsižvelgdama į Komisijos ieškinyje pateiktą reikalavimą, toliau remsiuosi Reglamentu dėl nuosavų išteklių sistemos su pakeitimais, padarytais Reglamentu Nr. 1150/2000, kurio svarbias nuostatas reikia pacituoti.
6. Minėto reglamento 6 straipsnio 1 dalis ir 3 dalies a ir b punktai dėl nuosavų išteklių įskaitymo į sąskaitas:
„1. Nuosavų išteklių sąskaitos atidaromos kiekvienos valstybės narės Ižde arba kiekvienos valstybės narės paskirtoje įstaigoje ir suskirstomos pagal išteklių rūšį.
< … >
3. a) Pagal 2 straipsnį nustatytos sumos, laikantis šios dalies b punkto reikalavimų, įskaitomos į sąskaitas (šiuo metu vadinama „A sąskaita“) ne vėliau kaip pirmąją darbo dieną po devynioliktos antrojo mėnesio, einančio po mėnesio, per kurį buvo nustatyta nuosavų išteklių suma, dienos.
b) Nustatytos mokėtinos sumos, neįskaitytos į šios dalies a punkte nurodytas sąskaitas dėl to, kad dar nebuvo išieškotos ir kad nebuvo pateikta jokia garantija, per a punkte nurodytą laikotarpį įrašomos į atskiras sąskaitas. Valstybės narės šią tvarką gali taikyti, jeigu nustatytos mokėtinos sumos, už kurias buvo pateikta garantija, buvo užginčytos ir kurios, išsprendus kilusius ginčus, gali būti pakeistos.“
7. Dėl nuosavų išteklių pervedimo termino, Reglamento dėl nuosavų išteklių sistemos 10 straipsnio 1 dalis nustato:
„1. Pagal Sprendimo 88/376/EEB, Euratomas (atitinkamai Sprendimo 94/728/EB, Euratomas) 2 straipsnio 3 dalį išskaičius 10 % surinkimo išlaidų, nuosavi ištekliai, nurodyti (šių sprendimų) 2 straipsnio 1 dalies a ir b punktuose, įtraukiami į Bendrijų biudžetą ne vėliau kaip pirmąją darbo dieną po devynioliktos antrojo mėnesio, einančio po mėnesio, per kurį pagal šio reglamento 2 straipsnį buvo nustatyta priklausanti mokėti suma, dienos.
Tačiau mokėtinos sumos, pagal 6 straipsnio 3 dalies b punktą nurodomos atskiroje sąskaitoje, turi būti įskaitytos ne vėliau kaip pirmąją darbo dieną po devynioliktos antrojo mėnesio, einančio po mėnesio, per kurį buvo išieškotos priklausančios mokėti sumos, dienos.“
8. Reglamento dėl nuosavų išteklių sistemos 11 straipsnis nustato pareigą mokėti delspinigius:
„Už bet kokį pavėluotą įmokos įskaitymą į 9 straipsnio 1 dalyje nurodytą sąskaitą valstybė moka delspinigius, kurios yra dviem procentais didesnės už palūkanų normą, tos valstybės narės pinigų rinkoje galiojančią trumpalaikių valstybinio finansavimo operacijų atlikimo dieną. Ši palūkanų norma padidinama 0,25 punkto už kiekvieną pavėluotą mėnesį. Padidintos palūkanos taikomi visą vėlavimo laikotarpį.“
B – Dėl nacionalinių teisės aktų, reglamentuojančių su skolininku sudarytą taikos sutartį ir muitų mokėjimą dalimis
9. Iš bylos ir Belgijos vyriausybės bei Komisijos pateiktos informacijos matyti, kad pagal Bendro muitų ir akcizų įstatymo (loi générale sur les douanes et accises, toliau – LGDA ) 281 straipsnį, tyrimą dėl pažeidimų muitų ir mokesčių teisėje privalo atlikti muitinės, kurios šioje srityje turi tokius pačius įgaliojimus kaip ir prokuratūra.
10. Pagal LGDA
263 straipsnį, esant tam tikroms sąlygoms, muitinės turi teisę sudaryti taikos sutartį su muitų ir akcizų teisės aktų pažeidėju dėl tam tikros sumos, kuri apima ir mokėtinus mokesčius, ir baudą, mokėjimo tam, kad būtų užbaigtas tyrimas arba išvengta baudžiamojo persekiojimo.
11. Siekiant užtikrinti visišką taikos sutarties laikymąsi, Belgijos valdžios institucijų praktikoje ši sutartis – bet kuriuo atveju šioje byloje nagrinėjama taikos sutartis – sudaroma su „sąlyga dėl jos nutraukimo“, pagal kurią paliekama teisė pradėti bylą teisme, reiškianti, jog muitinės gali pateikti skundą, jei muitų ir akcizų teisės aktų pažeidėjas nesilaiko įsipareigojimų mokėti. Pagal taikos sutartį jau sumokėtos sumos „saugomos (muitų ir akcizų įstaigos) depozite“ tam atvejui, jeigu asmuo, privalantis mokėti mokesčius, daugiau nevykdytų savo įsipareigojimų mokėti, ir kad kompetentingos valdžios institucijos galėtų jam pareikšti ieškinį dėl nemokėjimo.
12. Taikos sutartyje gali būti atsižvelgiama į apmokestinamojo asmens padėtį, pavyzdžiui, nustatant jam mokėjimų lengvatas arba mokėjimo terminus.
III – Faktinės aplinkybės ir procedūra
13. Šią bylą Komisija iš esmės grindžia rezultatais, gautais 1996 m. lapkričio mėn. Belgijoje jai atlikus nuosavų išteklių patikrinimą, kuris, anot Komisijos, atskleidė apskaitos trūkumus ir nuosavų išteklių, atsiradusių iš importo mokesčių, kuriuos buvo leista mokėti dalimis, neįskaitymą. Šioje byloje kalbama apie importo mokesčius, kuriuos turėjo sumokėti įmonė ( Tefron ), importavusi tekstilės gaminius (marškinėlius) iš Bangladešo su negaliojančiais kilmės sertifikatais.
14. Iš 1997 m. rugsėjo 29 d. atitinkamos patikrinimo ataskaitos, išsiųstos Belgijos valdžios institucijoms, matyti, kad Antverpeno muitinė, pranešusi 1993 m. pirmąjį pusmetį Komisijai apie sukčiavimą, įskaitė nagrinėjamą muitų sumą (2 011 294 BEF) į 1993 m. antrojo ketvirčio B sąskaitą.
15. 1993 m. lapkričio 16 d. Belgijos valdžios institucijos pagal taikos sutartį leido skolininkui mokėti skolą dalimis, kas mėnesį pervedant 100 000 BEF. Mokėti okiu būdu buvo leista 2 223 710 BEF skolą muitinei, į kurią buvo įskaičiuota minėta 2 011 294 BEF muitų suma. Mokėjimai, kuriuos skolininkas reguliariai pervesdavo, buvo nutraukti 1997 m. rugpjūčio mėnesio pabaigoje, nors buvo pervesta tik 1 818 710 BEF suma nuo bendros skolos muitinei. 1998 m. rugsėjo 30 d. kompetentingam teismui įpareigojus skolininką grąžinti skolos likutį, mokant jį dalimis, 1998 m. spalio 22 d. vėl buvo pradėta mokėti skola muitinei, šį kartą pervedant dalimis kas mėnesį 15 000 BEF. Iki 1997 m. rugpjūčio mėnesio sumokėta 1 818 710 BEF mokesčių suma 1998 m. sausio 22 d. buvo visa įskaityta į A sąskaitą.
16. 1999 m. gegužės 12 d. laišku Komisija nurodė Belgijos vyriausybei, kad mokant dalimis visos išieškotos sumos, kai tik jos gaunamos, turi būti įskaitomos į A sąskaitą ir perduodamos Komisijos dispozicijon pagal Reglamento dėl nuosavų išteklių sistemos 10 straipsnio 1 dalį.
17. 1999 m. lapkričio 18 d. laišku Komisija paragino Belgijos valdžios institucijas sumokėti 959 144 BEF delspinigių.
18. 2000 m. kovo 15 d. laišku Belgijos valdžios institucijos atmetė Komisijos reikalavimą, nurodydamos, kad mokėtinos sumos į B sąskaitą buvo įtrauktos teisingai ir kad nebuvo visiškai vėluojama įskaityti atitinkamus nuosavus išteklius.
19. 2001 m. liepos 18 d. Komisija išsiuntė oficialų įspėjimą, o 2002 m. balandžio 11 d. pagrįstą nuomonę Belgijos valdžios institucijoms, kurios laikėsi vis tos pačios pozicijos, todėl Komisija nusprendė pareikšti šį ieškinį.
IV – Ieškinio analizė
A – Pagrindiniai šalių argumentai
20. Komisija tvirtina, kad pagal Reglamento dėl nuosavų išteklių sistemos 6 straipsnio 3 dalies b punktą B sąskaita susijusi tik su mokėtinomis sumomis, kurios dar nebuvo išieškotos ir už kurias nebuvo pateikta garantija, arba su tomis mokėtinomis sumomis, už kurias nors ir buvo pateikta garantija, tačiau kurios buvo užginčytos. Tačiau B sąskaita netaikoma mokėjimo dalimis, skolininko atlikto pagal taikos sutartį, išieškojimo atveju.
21. Tokios dalimis mokamos skolos muitinei sumos, kurių nustatymo šioje byloje neginčija Belgijos valdžios institucijos, Komisijos nuomone, pagal Reglamento dėl nuosavų išteklių sistemos 10 straipsnio 1 dalį turėjo būti pervestos iš B sąskaitos į A sąskaitą pagal nustatytą šių sumų mokėjimo tvarką – arba iš karto pervedus pirmuosius mokėjimus, o ne gavus, kaip tvirtina Belgijos vyriausybė, visą skolos sumą.
22. Komisija nurodo, kad mokėjimas dalimis nėra garantija arba užstatas, šiais mokėjimais skolininkas siekia tik grąžinti skolą muitinei. Be to, nėra jokio „užginčijimo“ Reglamento dėl nuosavų išteklių sistemos 6 straipsnio 3 dalies b punkto prasme. Tai, kad skolininkas nutraukia mokėjimus dalimis, bet kuriuo atveju neturi būti vertinama kaip užginčijimas. Be to, pastarasis turi būti pateiktas raštu.
23. Komisija neginčija Belgijos praktikoje sudaromų tokio pobūdžio taikos sutarčių, tačiau atmeta Belgijos vyriausybės argumentus, kad tol, kol nėra iki galo sumokėta mokėtina suma, atlikti mokėjimai dalimis turi būti laikomi ne išieškotomis, o tik „saugomomis depozite“ sumomis. Komisijos nuomone, nacionalinė praktika sudarant taikos sutartis arba klausimas, susijęs su iš dalies arba visiškai panaikinta Belgijos valdžios institucijų teise pradėti bylos tyrimą, negali turėti jokios įtakos įsipareigojimams, susijusiems su įtraukimu į sąskaitas ir greitu nuosavų išteklių pervedimu, kaip matyti iš tiesiogiai taikomo Reglamento dėl nuosavų išteklių sistemos nuostatų.
24. Galiausiai Komisija nurodo, kad dėl daugelį mėnesių atliekamo neteisingo išieškotų skolų muitinei sumų įtraukimo į B sąskaitą buvo pavėluotai įskaityti nuosavi ištekliai, todėl pagal Reglamento dėl nuosavų išteklių sistemos 11 straipsnį reikėjo mokėti delspinigius.
25. Belgijos vyriausybė nurodo, jog B sąskaita sukurta tam, kad valstybėms narėms pačioms nereikėtų mokėti Bendrijoms sumų, kurios dar nebuvo realiai išieškotos per Reglamento dėl nuosavų išteklių sistemos 6 straipsnio 3 dalies a punkte nustatytą terminą. Šioje byloje skola muitinei nebuvo grąžinta per šį terminą ir taip pat nebuvo pateikta jokios garantijos, todėl atitinkama suma buvo įskaityta į B sąskaitą. Komisija neginčijo šio pirminio įtraukimo į sąskaitas.
26. Be to, Reglamentas dėl nuosavų išteklių sistemos nenustato, jog į B sąskaitą įskaitytas ir išieškotas sumas vėliau reikia įskaityti į A sąskaitą.
27. Belgijos vyriausybė taip pat tvirtinta, kad skolininko mokėjimai dalimis turi būti laikomi ne realiai „išieškotais“, o tik, kaip matyti iš taikos sutarties, muitinės „saugomais depozite“ skolininko sąskaita. Jeigu skolininkas nutraukia mokėjimus, vėl pradedamas bylos nagrinėjimas ir muitinės įstaigos turi teisę pareikšti ieškinį dėl mokėtinos sumos išieškojimo.
28. Šiuo atžvilgiu taikos sutartyje nustatyta „sąlyga dėl sutarties nutraukimo“ yra reikalinga užtikrinti, kad būtų laikomasi šios sutarties. Tačiau, remiantis šia taikos sutartimi, reikia pažymėti, kad galutinis nuosavybės perleidimas ir „išieškojimas“ Reglamento dėl nuosavų išteklių sistemos prasme įvyksta, tik sumokėjus visą skolą muitinei ir užbaigus bylos nagrinėjimą arba teismui patvirtinus skolą muitinei. Iki tol mokėjimus dalimis – kaip ir konkurencijos teisės bylose pinigines bauda, dėl kurių pareiškiamas ieškinys Pirmosios instancijos teisme arba Teisingumo Teisme, – reik ia laikyti laikinais arba sąlyginiais. Jeigu daliniai mokėjimai būtų laikomi galutiniais, tai reikštų, kad baudžiamoji byla būtų užbaigta.
29. Šioje byloje nebuvo pateikta garantijos. Tačiau jeigu Teisingumo Teismas manytų, jog garantija buvo pateikta, tai tiek, kiek Belgijos valdžios institucijos privalo rūpintis vykdytino dokumento gavimu, mokėjimo nutraukimą reikėtų laikyti užginčijimu B sąskaitos prasme. Be to, tokiam užginčijimui netaikomi jokie formos reikalavimai.
30. Galiausiai Belgijos vyriausybė nurodo, kad nereikia mokėti delspinigių, nes mokėtini importo mokesčiai Reglamento dėl nuosavų išteklių sistemos prasme gali būti išieškoti tik pagal 2000 m. rugsėjo 30 d. (nacionalinio) teismo sprendimą, o mokėtinų importo mokesčių dydžio suma – siekiant išvengti delspinigių mokėjimo – buvo įskaityta jau 1998 m. sausio 11 dieną.
B – Dėl esmės
31. Pirmiausia reikia priminti, kad šioje byloje šalys neginčija 1993 m. kovo mėn. Belgijos valdžios institucijų nustatytų nuosavų išteklių, atsiradusių iš nagrinėjamų importo mokesčių.
32. Antra, reikia pažymėti, kad Komisija neginčijo pirminio pagal šį nustatymą atlikto skolos muitinei sumos įskaitymo į B sąskaitą.
33. Trečia, Komisija taip pat neginčija nei Belgijos teisės aktų, nei Belgijos valdžios institucijų praktikos dėl taikos sutarčių su skolininku sudarymo ir dėl muitų mokėjimo dalimis. Iš tikrųjų Komisija ginčija Belgijos valdžios institucijų veiksmus dėl sumų, susijusių su skolos muitinei mokėjimais dalimis, sutartais pagal nagrinėjamą taikos sutartį, įtraukimo į sąskaitas ir pervedimo.
34. Pirmiausia reikia pritarti Belgijos vyriausybei, jog Komisijos požiūris, kad skolos muitinei mokėjimai dalimis pagal Reglamento dėl nuosavų išteklių sistemos 10 straipsnio 1 dalį turėjo būti pervesti iš B sąskaitos į A sąskaitą, yra klaidingas, o tai turi lemiamos įtakos ir nagrinėjamos bylos analizei.
35. Iš Reglamento dėl nuosavų išteklių sistemos 6 straipsnio 3 dalies a ir b punktų matyti, kad nustatytos mokėtinos sumos įtraukiamos į sąskaitas – tai galioja ir A sąskaitai, ir B sąskaitai – ne vėliau kaip pirmąją darbo dieną po devynioliktos antrojo mėnesio, einančio po mėnesio, per kurį buvo nustatyta nuosavų išteklių suma, dienos.
36. Taigi per šį terminą, susijusį su mokėtinos sumos nustatymu, pagal Reglamento dėl nuosavų išteklių sistemos 6 straipsnio 3 dalies b punktą į B sąskaitą įskaitomos, viena vertus, nustatytos mokėtinos sumos, kurios dar nebuvo išieškotos ir dėl kurių nebuvo pateikta jokios garantijos, bei, kita vertus, neišieškotos nustatytos mokėtinos sumas, dėl kurių buvo pateikta garantija, tačiau kurios buvo užginčytos ir kurios, išsprendus kilusius ginčus, gali būti pakeistos. Dėl to į A sąskaitą turi būti įskaitomos išieškotos mokėtinos sumos ir neišieškotos mokėtinos sumos, dėl kurių buvo pateikta garantija ir, be to, kurios nebuvo užginčytos(10) .
37. Esminis abiejų apskaitų skirtumas arba apskaitos rūšies reikšmė iš tiesų priklauso nuo skirtingų pasekmių, pagrįstų įtrauktų į sąskaitas sumų įskaitymu, kuris nustatytas Reglamento dėl nuosavų išteklių sistemos 10 straipsnio 1 dalyje.
38. Iš tikrųjų, nors pagal šios nuostatos 1 pastraipą į A sąskaitą įtrauktos mokėtinos sumos turi būti įskaitytos Komisijai ne vėliau kaip pirmąją darbo dieną po devynioliktos antrojo mėnesio, einančio po mėnesio, per kurį buvo nustatyta nuosavų išteklių suma, dienos, į B sąskaitą įtrauktas mokėtinas sumas reikia įskaityti tik per atitinkamą terminą po jų išieškojimo(11) .
39. Todėl Reglamento dėl nuosavų išteklių sistemos 10 straipsnio 1 dalis nustato, kad į B sąskaitą įtrauktos mokėtinos sumos turi būti įskaitytos per šiame straipsnyje nurodytą terminą, pradedamą skaičiuoti nuo šių sumų išieškojimo, ir nenustato to, kad šias sumas, kaip mano Komisija, reikia įskaityti į A sąskaitą nuo jų išieškojimo. Be to, mokėtinos sumos turi būti įskaitomos į B sąskaitą iš karto po to, kai jos yra išieškotos, dėl to šių mokėtinų sumų pervedimas į A sąskaitą atrodo nebereikalingas ir taip pat Reglamento dėl nuosavų išteklių sistemos 10 straipsnio 1 dalies pirmosios pastraipos atžvilgiu sukeltų tam tikrų prieštaravimų, nes sumų į A sąskaitą įskaitymo terminas yra susietas su nustatymo momentu.
40. Todėl Komisijos kaltinimas, kad Belgijos valdžios institucijos neteisingai pervedė sumokėtas dalimis sumas į A sąskaitą, turi būti atmestas.
41. Kadangi šioje byloje, kurioje Komisija neginčijo šio pirminio nagrinėjamos skolos muitinei sumos įskaitymo į B sąskaitą ir neprieštaravo, kad iki šio momento nebuvo nei išieškota minėta suma, nei pateikta jokios garantijos, ieškinio analizė logiškai apsiriboja klausimu, ar skolos muitinei suma ir konkrečios sumokėtos dalimis sumos buvo įskaitytos pavėluotai – būtent tik 1998 m. sausio 11 d. ir priėmus 2000 m. rugsėjo 30 d. Sprendimą. Šiuo atžvilgiu reikia nustatyti, nuo kurio momento tokiu atveju, koks yra nagrinėjamas šioje byloje, kai nustatyta mokėtina suma mokama dalimis, turi būti pripažinta, kad išieškojimas Reglamento dėl nuosavų išteklių sistemos prasme yra atliktas.
42. Kalbant apie Belgijos vyriausybės argumentus, kad pagal taikos sutartį ir susijusius Belgijos teisės aktus skolų muitinei išieškojimo ir muitų teisės aktų pažeidimų nagrinėjimo srityje ginčijama skola muitinei turi būti laikoma išieškota, tik tai konstatavus teismui arba visiškai sumokėjus skolą muitinei, pirmiausia reikia pažymėti, kad įsipareigojimas perduoti nuosavus išteklius, kaip apibrėžta Reglamente dėl nuosavų išteklių sistemos, yra Bendrijos teisės nustatyta pareiga(12), kuri turi būti veiksmingai vykdoma.
43. Todėl nustatant išieškojimo momentą, kuris susijęs su įsipareigojimu perduoti nuosavus išteklius ir kuris nustatytas mokėtinoms sumoms, įskaitytoms į B sąskaitą, lemiamos reikšmės iš principo negali, kaip teisingai nurodė Komisija, turėti tai, ar skolininko sumokėta dalimis skola muitinei pagal taikos sutartį arba taikomus Belgijos teisės aktus turi būti laikoma „saugoma depozite“. Jeigu valstybėms narėms būtų suteikta teisė nustatyti, nuo kada nustatytas ir įtrauktas į sąskaitas Bendrijų mokėtinas sumas reikia laikyti „išieškotomis“ Reglamento dėl nuosavų išteklių sistemos tikslais, tai dėl valstybės narės neobjektyvaus elgesio galėtų būti sutrikdoma Bendrijos finansinė pusiausvyra(13) .
44. Be to, lygiai taip pat nėra aišku, kodėl dėl Reglamentu dėl nuosavų išteklių sistemos siektinų tikslų sumokėtų dalimis skolos muitinei sumų, laikomų išieškotomis mokėtinomis sumomis, kvalifikavimas turėtų vėl atnaujinti nacionalinį teisminį procesą taikos sutartyje susitartų mokėjimų nutraukimo atveju. Jeigu pagal Reglamento dėl nuosavų išteklių sistemos 10 straipsnio 1 dalį mokėjimai dalimis turi būti laikomi išieškotomis mokėtinomis sumomis, tai automatiškai nereiškia, kad šie mokėjimai Belgijos teisės aktų arba taikos sutarties prasme turėtų būti laikomi „galutiniais“ mokėjimais, panaikinančiais Belgijos valdžios institucijų teisę pradėti teisminį procesą.
45. Kalbant apie mokėtinų sumų išieškojimo sąvoką pagal Reglamentą dėl nuosavų išteklių sistemos, tai pačiame reglamente ši sąvoka nėra apibrėžta.
46. Tačiau pirmiausia reikia pažymėti, kaip nurodė Belgijos vyriausybė bei kaip aš jau patvirtinau savo išvadoje
byloje Komisija prieš Vokietiją (C‑105/02)(14), kad B sąskaitos sukūrimo tikslas, kaip nurodoma 1989 m. gegužės 29 d. Reglamente Nr. 1552/89, yra ne tik griežčiau kontroliuoti veiksmus, kurių imasi valstybės narės nuosaviems ištekliams išieškoti, bet taip pat atsižvelgti į su tuo susijusią valstybių narių finansinių interesų apsaugą.
47. Iš tikrųjų tai, jog įsipareigojimas įskaityti tam tikras, šiuo atveju nurodytas 6 straipsnio 3 dalies b punkte, mokėtinas sumas pasidarė priklausomas nuo šių sumų išieškojimo, sumažina valstybių narių riziką, kad galiausiai jos turės nuosavus išteklius Komisijai sumokėti iš savo lėšų.
48. Teisės aktų, susijusių su nuosavų išteklių pervedimu, tikslas sumažinti valstybių narių finansinę riziką į B sąskaitą įskaitytinų mokėtinų sumų srityje, mano požiūriu, reiškia tai, kad jau sumokėtą dalimis skolą muitinei reikia laikyti Bendrijų išieškotomis mokėtinomis sumomis, kurios per Reglamento dėl nuosavų išteklių sistemos 10 straipsnio 1 dalies 2 pastraipoje nurodytą terminą turi būti perduotos Komisijos dispozicijon, nes į muitinės sąskaitą pervedant arba – kaip teigia Belgijos vyriausybė – šioje sąskaitoje „saugojant depozite“ sumokėtas dalimis sumas bet kuriuo atveju yra užtikrinta, kad, nors skolininko įsipareigojimo pareiga sumokėti išlieka, jau sumokėtos dalimis sumos yra Belgijos valdžios institucijų dispozicijoje, ir šiuo atžvilgiu nėra jokios rizikos, jog Bendrijoms perduotus nuosavus išteklius valstybei narei reikės sumokėti iš šių mokėjimų dalimis, mokamų iš nuosavų išteklių.
49. Antra, toks išaiškinimas, kad tokie mokėjimai dalimis, kokie nagrinėjami šioje byloje, turi būti laikomi išieškotomis mokėtinomis sumomis Reglamento dėl nuosavų išteklių sistemos 10 straipsnio 1 dalies antrosios pastraipos prasme, mano manymu, yra reikalingas, atsižvelgiant į tikslą greitai ir veiksmingai pervesti nuosavus Bendrijų išteklius taip, kaip apibrėžta Reglamente dėl nuosavų išteklių sistemos(15) .
50. Atsižvelgiant į tai, reikia pažymėti, kad Belgijos Karalystė, įskaičiusi skolininko sumokėtas dalimis sumas vėliau kaip pirmąją darbo dieną po devynioliktos antrojo mėnesio, einančio po mėnesio, per kurį buvo sumokėta ir išieškota dalimis mokėtina suma, dienos, neįvykdė savo įsipareigojimų pagal Reglamentą dėl nuosavų išteklių sistemos, o ypač pagal jo 10 straipsnio 1 dalį.
51. Pagal Reglamento dėl nuosavų išteklių sistemos 11 straipsnį už bet kokį pavėluotą įmokų įskaitymą reikia mokėti delspinigius, kurie, remiantis nusistovėjusia Teisingumo Teismo praktika, yra mokėtini, kad ir kokios būtų šių išteklių pervedimo į Bendrijos sąskaitą vėlavimo priežastys(16) .
52. Kadangi įmokų, gautų iš įvairių mokėjimų dalimis, kuriuos atliko skolininkas pagal taikos sutartį, pervedimas į Komisijos sąskaitą – kaip matyti iš pirmiau nurodytų argumentų – buvo pavėluotas, reikia mokėti delspinigius, kurių nesumokėjimas lig šiol nebuvo ginčijamas.
53. Taigi Komisijos ieškinys yra pagrįstas ir šiuo klausimu.
V – Dėl bylinėjimosi išlaidų
54. Pagal Procedūros reglamento 69 straipsnio 2 dalį pralaimėjusiai šaliai nurodoma padengti bylinėjimosi išlaidas, jei laimėjusi šalis to prašė. Pagal Procedūros reglamento 69 straipsnio 2 dalį, jeigu kiekvienos šalies dalis reikalavimų patenkinama, o dalis atmetama, arba jeigu susiklosto ypatingos aplinkybės, Teisingumo Teismas gali paskirstyti bylinėjimosi išlaidas šalims arba nurodyti kiekvienai padengti savo išlaidas.
55. Kadangi Komisijos kaltinimas dėl nagrinėjamų dalimis mokėtinų sumų pervedimo į A sąskaitą yra nepagrįstas, siūlau iš Belgijos Karalystės, likusioje dalyje pralaimėjusiai bylą, priteisti du trečdalius visų bylinėjimo išlaidų. Komisija turi padengti likusį trečdalį bylinėjimosi išlaidų dalį.
VI – Išvada
56. Atsižvelgdama į tai, kas pasakyta, siūlau Teisingumo Teismui priimti tokį sprendimą:
1. Dėl pavėluoto nuosavų išteklių pervedimo, skolininkui sumokėjus mokėtiną sumą dalimis, o dėl to reikia mokėti delspinigius, Belgijos Karalystė neįvykdė įsipareigojimų pagal 2000 m. gegužės 22 d. Tarybos reglamento (EB, Euratomas) Nr. 1150/2000, įgyvendinančio Sprendimą 94/728/EB, Euratomas dėl Bendrijų nuosavų išteklių sistemos, kuris nuo 2000 m. gegužės 31 d. panaikino ir pakeitė 1989 m. gegužės 29 d. Tarybos reglamentą (EEB, Euratomas) Nr. 1552/89, įgyvendinantį Sprendimą 88/376/EEB, Euratomas dėl Bendrijų nuosavų išteklių sistemos, kurio tikslas buvo tas pats, 10 ir 11 straipsnius.
2. Atmesti likusią ieškinio dalį.
3. Priteisti iš Belgijos Karalystės du trečdalius bylinėjimosi išlaidų. Priteisti iš Europos Bendrijų Komisijos likusį trečdalį bylinėjimosi išlaidų.
(1) .
(2)  –	OL L 130, p. 1.
(3)  –	1994 m. spalio 31 d. Tarybos sprendimas (OL L 293, p. 9).
(4)  –	OL L 155, p. 1.
(5)  –	Žr., be kita ko, 1996 m. rugsėjo 10 d. Sprendimą Komisija prieš Vokietiją
(C‑61/94, Rink. p. I‑3989, 42 punktas) ir 1999 m. lapkričio 9 d. Sprendimą Komisija prieš Italiją
(C‑365/97, Rink. p. I‑7773, 32 punktas).
(6)  –	Žr. 2003 m. birželio 12 d. Sprendimą Komisija prieš Italiją
(C‑363/00, Rink. p. I‑5767, 21–24 punktai).
(7)  –	Žr. mano 2006 m. sausio 26 d. išvados
byloje Komisija prieš Belgija
(C‑377/03, Rink. p. I‑0000), 4–5 punktus.
(8)  –	Reglamentas, pakeičiantis Reglamentą (EEB, Euratomas) Nr. 1552/89, įgyvendinantį Sprendimą 88/376/EEB, Euratomas dėl Bendrijų nuosavų išteklių sistemos (OL L 175, p. 3).
(9)  –	Žr., pavyzdžiui, 2004 m. liepos 1 d. Sprendimą Tsapalos ir Diamantakis
(C‑361/02 ir C‑362/02, Rink. p. I‑6405, 19 punktas ir jame nurodyta teismų praktika).
(10)  –	Žr. mano 2005 m. gruodžio 8 d. išvados byloje Komisija prieš Vokietiją
(C‑105/02, Rink. p. I‑0000), 83 punktą.
(11)  –	Ten pat, 2 ir 81 punktai.
(12)  –	Šiuo klausimu žr. 2003 m. rugsėjo 23 d. Sprendimą Bundesverband Güterkraftverkehr ir Logistik eV (BGL)
(C‑78/01, Rink. p. I‑9543, 57 punktas).
(13)  –	Šia prasme žr. 1991 m. gegužės 16 d. Sprendimą Komisija prieš Nyderlandus
(C‑96/89, Rink. p. I‑2461, 37 punktas) ir 2000 m. birželio 15 d. Sprendimą Komisija prieš Vokietiją
(C‑348/97, Rink. p. I‑4429, 64 punktas).
(14)  –	10 išnašoje minėtos išvados 81, 86 ir 87 punktai.
(15)  –	Šiuo tikslu žr., be kita ko, 2005 m. balandžio 14 d. Sprendimą Komisija prieš Nyderlandus
(C‑460/01, Rink. p. I‑0000, 60 ir 70 punktus) bei sprendimą Komisija prieš Vokietiją
(C‑104/02, Rink. p. I‑0000, 69 punktas).
(16)  –	Žr., be kita ko, sprendimo Komisija prieš Nyderlandus
(minėtas 15 išnašoje) 91 punktą; taip pat sprendimo Komisija prieš Nyderlandus
(minėto 13 išnašoje) 38 punktą ir sprendimo Komisija prieš Italiją
(minėto 6 išnašoje) 44 punktą.