62024CJ0210
TEISINGUMO TEISMO (antroji kolegija) SPRENDIMAS
2026 m. kovo 5 d. (
*1
)
„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Viešieji pirkimai – Direktyva 2014/24/ES – Socialinio darbo paslaugų, nesusijusių su apgyvendinimu, pirkimas – Pirkimo vertė, neviršijanti ribos, nuo kurios taikoma ši direktyva – 67 straipsnis – Socialinio pobūdžio sutarties skyrimo kriterijai – Ekonomiškai naudingiausias pasiūlymas – Didesnio, nei numatytas sektoriaus kolektyvinėje sutartyje, darbo užmokesčio mokėjimas sutartį vykdantiems darbuotojams – Sąsaja su sutarties dalyku – Proporcingumas ir nediskriminavimas – Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 28 straipsnis – Teisė į kolektyvines derybas“
Byloje C‑210/24
dėl Órgano Administrativo de Recursos Contractuales de la Comunidad Autónoma de Euskadi (Baskų krašto autonominės srities administracinis organas, turintis kompetenciją nagrinėti skundus viešųjų pirkimų srityje, Ispanija) 2024 m. kovo 14 d. nutartimi, kurią Teisingumo Teismas gavo tą pačią dieną, pagal SESV 267 straipsnį pateikto prašymo priimti prejudicinį sprendimą byloje
Asociación de Empresas de Servicios para la Dependencia (AESTE)
prieš
Ayuntamiento de Ortuella
TEISINGUMO TEISMAS (antroji kolegija),
kurį sudaro kolegijos pirmininkė K. Jürimäe, antrosios kolegijos teisėjo pareigas einantis Teisingumo Teismo pirmininkas K. Lenaerts, teisėjai F. Schalin, M. Gavalec (pranešėjas) ir Z. Csehi,
generalinis advokatas M. A. Biondi,
posėdžio sekretorė R. Stefanova-Kamisheva, administratorė,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį ir įvykus 2025 m. balandžio 9 d. posėdžiui,
išnagrinėjęs pastabas, pateiktas:
–
Ispanijos vyriausybės, atstovaujamos S. Núñez Silva,
–
Europos Komisijos, atstovaujamos B.‑R. Killmann, L. Malferrari, E. Sanfrutos Cano ir G. Wils,
susipažinęs su 2025 m. liepos 3 d. posėdyje pateikta generalinio advokato išvada,
priima šį
Sprendimą
1
Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl 2014 m. vasario 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2014/24/ES dėl viešųjų pirkimų, kuria panaikinama Direktyva 2004/18/EB (OL L 94, 2014, p. 65), 67 straipsnio 1 dalies, 1996 m. gruodžio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 96/71/EB dėl darbuotojų komandiravimo paslaugų teikimo sistemoje (OL L 18, 1996, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 5 sk., 2 t., p. 431), SESV 56 straipsnio ir Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos (toliau – Chartijos) 28 straipsnio išaiškinimo.
2
Šis prašymas pateiktas nagrinėjant Asociación de Empresas de Servicios para la Dependencia (AESTE) ir Ayuntamiento de Ortuella (Ortuelos savivaldybė, Ispanija) ginčą dėl šios administracijos siekiant įsigyti paslaugas vykdyto konkurso specifikacijose nustatyto sutarties skyrimo kriterijaus teisėtumo.
Teisinis pagrindas
Sąjungos teisė
3
Direktyvos 2014/24 89, 90, 92, 97, 98 ir 114 konstatuojamosiose dalyse nurodyta:
„89)
viena iš svarbiausių šioje direktyvoje yra skyrimo kriterijų sąvoka. Todėl svarbu, kad atitinkamos nuostatos būtų išdėstytos kuo aiškiau ir paprasčiau. Tai gali būti užtikrinta kaip visa apimančią sąvoką vartojant terminą „ekonomiškai naudingiausias pasiūlymas“, nes visi konkursą laimėję pasiūlymai galiausiai turėtų būti atrinkti atsižvelgiant į tai, kurį iš pateiktų pasiūlymų atskira perkančioji organizacija laiko ekonomiškai geriausiu. <…>
90)
sutartys turėtų būti skiriamos remiantis objektyviais kriterijais, kuriais užtikrinama, kad būtų laikomasi skaidrumo, nediskriminavimo ir lygiateisiškumo principų, siekiant užtikrinti galimybę objektyviai palyginti santykinę pasiūlymų vertę, kad būtų galima veiksmingos konkurencijos sąlygomis nustatyti ekonomiškai naudingiausią pasiūlymą. Turėtų būti aiškiai nustatyta, kad vertinant, kuris pasiūlymas yra ekonomiškai naudingiausias, turėtų būti remiamasi geriausiu kainos ir kokybės santykiu, kuris visada turėtų apimti kainos arba išlaidų aspektą. Taip pat turėtų būti paaiškinta, kad toks ekonomiškai naudingiausio pasiūlymo nustatymas taip pat galėtų būti atliekamas remiantis tik kaina arba tik išlaidų efektyvumu. Be to, tikslinga priminti, kad perkančiosios organizacijos gali techninėse specifikacijose arba sutarties vykdymo sąlygose nustatyti atitinkamus kokybės standartus.
Siekiant paskatinti, kad viešuosiuose pirkimuose būtų labiau orientuojamasi į kokybę, valstybėms narėms turėtų būti leidžiama drausti arba riboti taikymą ekonomiškai naudingiausio pasiūlymo remiantis tik kaina arba tik išlaidomis, kai jos mano, kad tai tikslinga.
Siekiant užtikrinti, kad skiriant sutartis būtų laikomasi lygiateisiškumo principo, perkančiosios organizacijos turėtų būti įpareigotos sukurti reikiamą skaidrumą, kad visi konkurso dalyviai būtų tinkamai informuojami apie kriterijus ir priemones, kurie bus taikomi priimant sprendimą dėl sutarties skyrimo. Todėl perkančiosios organizacijos turėtų būti įpareigotos nurodyti sutarties skyrimo kriterijus ir kiekvieno šių kriterijų santykinį lyginamąjį svorį. <…>
<…>
92)
nustatydamos geriausią kainos ir kokybės santykį, perkančiosios organizacijos turėtų apibrėžti su sutarties dalyku susijusius ekonominius ir kokybinius kriterijus, kuriuos jos naudos tuo tikslu. Todėl remiantis tais kriterijais turėtų būti sudaryta galimybė atlikti kiekvieno pasiūlymo sutarties įvykdymo lygio palyginamąjį įvertinimą, atsižvelgiant į sutarties dalyką, kaip apibrėžta techninėse specifikacijose. Kalbant apie geriausią kainos ir kokybės santykį, šioje direktyvoje pateikiamas nebaigtinis galimų skyrimo kriterijų, kurie, be kita ko, apima aplinkosauginius ir socialinius aspektus, sąrašas. Perkančiosios organizacijos turėtų būti skatinamos pasirinkti tokius sutarties skyrimo kriterijus, kurie sudarytų joms galimybes pirkti aukštos kokybės darbus, prekes ir paslaugas, kuo geriau atitinkančius jų poreikius.
Pasirinktais sutarties skyrimo kriterijais perkančiajai organizacijai neturėtų būti suteikiama neribota pasirinkimo laisvė, jais turėtų būti užtikrinama veiksmingos ir sąžiningos konkurencijos galimybė ir jie turėtų būti pateikiami kartu su priemonėmis, pagal kurias galima veiksmingai patikrinti konkurso dalyvių pateiktą informaciją.
Siekiant nustatyti ekonomiškai naudingiausią pasiūlymą, sprendimas skirti sutartį neturėtų būti grindžiamas vien su sąnaudomis nesusijusiais kriterijais. Todėl kokybiniai kriterijai turėtų būti derinami su sąnaudų kriterijumi, kuris perkančiosios organizacijos nuožiūra galėtų būti pagrįstas kaina arba išlaidų efektyvumu, pavyzdžiui, gyvavimo ciklo sąnaudomis. Tačiau sutarties skyrimo kriterijai neturėtų daryti poveikio nacionalinių nuostatų dėl atlyginimo už tam tikras paslaugas arba nuostatų, kuriomis patvirtinamos fiksuotos tam tikrų prekių kainos, taikymui;
<…>
97)
be to, siekiant pirkimo procedūrose geriau atspindėti socialinius ir aplinkosaugos aspektus, perkančiosioms organizacijoms turėtų būti leidžiama naudoti su visais darbų vykdymo, prekių tiekimo ar paslaugų teikimo pagal viešąją sutartį gyvavimo ciklo aspektais ir etapais – nuo produktui skirtų žaliavų išgavimo iki produkto pašalinimo etapo – susijusius skyrimo kriterijus arba sutarties įvykdymo sąlygas, įskaitant veiksnius, susijusius su konkrečiu tų darbų, prekių ar paslaugų gamybos, tiekimo, teikimo ar prekybos ir jos sąlygų procesu arba konkrečiu procesu, vykdomu vėlesniame jų gyvavimo ciklo etape, net tais atvejais, kai šie veiksniai nėra susiję su esminiais jų aspektais. <…>
Tačiau pagal ryšio su sutarties dalyku sąlygą tai netaikoma kriterijams ir sąlygoms, susijusiems su bendra įmonės politika, nes to negalima laikyti veiksniu, apibūdinančiu perkamų darbų, prekių ar paslaugų vykdymo, tiekimo ar teikimo konkretų procesą. Todėl perkančiosioms organizacijoms neturėtų būti leidžiama reikalauti, kad konkurso dalyviai būtų nustatę tam tikrą įmonės socialinės atsakomybės ar poveikio aplinkai atsakomybės politiką;
98)
labai svarbu, kad sutarties skyrimo kriterijai arba sutarties įvykdymo sąlygos, susijusios su gamybos proceso socialiniais aspektais, būtų susiję su pagal sutartį perkamais darbais, prekėmis arba paslaugomis. Taip pat jie turėtų būti taikomi laikantis [Direktyvos 96/71], kaip išaiškino Europos Sąjungos Teisingumo Teismas, ir jie neturėtų būti pasirenkami arba taikomi tiesiogiai ar netiesiogiai diskriminuojant ekonominės veiklos vykdytojus iš kitų valstybių narių ar trečiųjų valstybių – [Pasaulio prekybos organizacijos Sutarties dėl viešųjų pirkimų (SVP)] ar laisvosios prekybos susitarimų, kurių šalis yra ir [Europos] Sąjunga, šalių. Todėl reikalavimai, susiję su [Direktyva 96/71] reglamentuojamomis pagrindinėmis darbo sąlygomis, kaip antai minimaliomis užmokesčio normomis, turėtų toliau atitikti nacionalinės teisės aktų arba kolektyvinių sutarčių, taikomų pagal Sąjungos teisę minėtos direktyvos kontekste, normas.
<…>
114)
tam tikrų kategorijų paslaugų tarpvalstybinis aspektas dėl jų pobūdžio ir toliau išlieka nedidelis, t. y. kalbama apie tokias paslaugas, kurios vadinamos paslaugomis asmeniui, kaip antai tam tikras socialines, sveikatos ir švietimo paslaugas. Tos paslaugos teikiamos konkrečiomis aplinkybėmis, kurios valstybėse narėse dėl skirtingų kultūrinių tradicijų labai skiriasi. Todėl tų paslaugų atveju sudaromoms viešosioms sutartims turėtų būti nustatyta speciali tvarka ir nustatyta jų aukštesnė vertės riba nei ta, kuri taikoma kitoms paslaugoms.
Jeigu asmeniui teikiamų paslaugų sutarties vertė yra mažesnė už tą vertės ribą, paprastai ji nedomins tiekėjų iš kitų valstybių narių, nebent yra konkrečių priešingą faktą rodančių požymių, kaip antai kai Sąjunga finansuoja tarpvalstybinius projektus.
Sutartims dėl asmeniui teikiamų paslaugų, kurių vertė viršija tą vertės ribą, turėtų būti taikomi visoje Sąjungoje galiojantys skaidrumo reikalavimai. Atsižvelgiant į kultūrinio konteksto svarbą ir šių paslaugų su didesne rizika susijusį pobūdį, valstybėms narėms turėtų būti suteikta plati diskrecija organizuoti paslaugų teikėjų pasirinkimą taip, kaip joms atrodo tinkamiausia. Šios direktyvos taisyklėse atsižvelgiama į šį principą ir įpareigojama tik laikytis pagrindinių skaidrumo ir lygiateisiškumo principų, taip pat užtikrinama, kad perkančiosios organizacijos, pasirinkdamos paslaugų teikėjus, galėtų taikyti konkrečius kokybės kriterijus, kaip antai Socialinės apsaugos komiteto paskelbtoje savanoriškoje Europos socialinių paslaugų kokybės sistemoje nustatytus kriterijus. <…>“
4
Direktyvos 2014/24 4 straipsnyje „Vertės ribų dydžiai“ numatyta:
„Ši direktyva taikoma pirkimams, kurių numatoma vertė be pridėtinės vertės mokesčio (toliau – PVM) yra lygi toliau nurodytoms vertės riboms arba didesnė už jas:
<…>
d)
750000 [eurų] – XIV priede išvardytų socialinių ir kitų specialių paslaugų viešojo paslaugų pirkimo sutarčių atveju.“
5
Šios direktyvos II skyriuje „Bendrosios taisyklės“ yra 18 straipsnis „Pirkimų principai“, o jo1 dalyje nustatyta:
„Perkančiosios organizacijos ekonominės veiklos vykdytojus vertina vienodai ir jų nediskriminuoja, jos veikia skaidriai ir vadovaujasi proporcingumo principu.
Pirkimai negali būti parengti siekiant išvengti šios direktyvos taikymo arba dirbtinai sumažinti konkurenciją. Laikoma, kad konkurencija yra dirbtinai sumažinta tais atvejais, kai pirkimai parengiami siekiant nederamai [nepagrįstai] sudaryti palankesnes ar nepalankias sąlygas tam tikriems ekonominės veiklos vykdytojams.“
6
Šios direktyvos 67 straipsnyje „Sutarties skyrimo kriterijai“ numatyta:
„1.   Nedarant poveikio nacionaliniams įstatymams ar kitiems teisės aktams dėl tam tikrų prekių kainos arba atlygio už tam tikras paslaugas, perkančiosios organizacijos sprendimą skirti viešąsias [viešojo pirkimo] sutartis grindžia ekonomiškai naudingiausiu pasiūlymu.
2.   Perkančiosios organizacijos nuomone ekonomiškai naudingiausias pasiūlymas nustatomas kainos ar išlaidų pagrindu, taikant išlaidų efektyvumo metodą, pavyzdžiui, gyvavimo ciklo sąnaudų metodą pagal 68 straipsnį, ir gali apimti geriausią kainos ir kokybės santykį, kuris įvertinamas remiantis kriterijais, įskaitant kokybinius, aplinkosaugos ir (arba) socialinius aspektus, susijusius su atitinkamos viešosios [viešojo pirkimo] sutarties dalyku. Tokie kriterijai, pavyzdžiui, gali būti:
a)
kokybė, įskaitant techninius privalumus, estetinės ir funkcinės charakteristikos, prieinamumas, tinkamumas visiems naudotojams, socialinės, aplinkosauginės ir inovacinės charakteristikos bei prekyba ir jos sąlygos;
b)
sutarčiai įvykdyti paskirtų darbuotojų organizavimas, kvalifikacija ir patirtis tais atvejais, kai paskirtų darbuotojų kokybė gali daryti didelį poveikį sutarties vykdymo lygiui, arba
c)
garantinis aptarnavimas ir techninė pagalba, pristatymo sąlygos, kaip antai pristatymo data, pristatymo procesas ir pristatymo laikotarpis arba užbaigimo laikotarpis.
Išlaidų veiksnys taip pat gali būti išreikštas fiksuota kaina arba fiksuotomis išlaidomis, kurių pagrindu ekonominės veiklos vykdytojai konkuruos tik dėl kokybės kriterijų.
Valstybės narės gali nustatyti, kad perkančiosios organizacijos negali remtis tik kaina arba tik išlaidomis kaip vieninteliu sutarties skyrimo kriterijumi[,] arba gali leisti šiuos kriterijus taikyti tik tam tikroms perkančiųjų organizacijų kategorijoms ar tam tikroms sutarčių rūšims.
3.   Laikoma, kad sutarties skyrimo kriterijai yra susieti su viešosios [viešojo pirkimo] sutarties dalyku, kai jie susiję su darbais, kurie turi būti atliekami, prekėmis, kurios turi būti tiekiamos, arba paslaugomis, kurios turi būti teikiamos pagal tą sutartį visais atžvilgiais ir visais jų gyvavimo ciklo etapais, įskaitant veiksnius, susijusius su:
a)
konkrečiu tų darbų, prekių ar paslaugų gamybos, tiekimo, teikimo ar prekybos procesu arba
b)
konkrečiu kito jų gyvavimo ciklo etapo procesu,
net jei tokie veiksniai neapima jų daiktinės materijos.
4.   Sutarties skyrimo kriterijais perkančiajai organizacijai nesuteikiama neribota pasirinkimo laisvė. Jais užtikrinama veiksmingos konkurencijos galimybė ir jie pateikiami kartu su specifikacijomis, pagal kurias galima veiksmingai patikrinti konkurso dalyvių pateiktą informaciją, siekiant įvertinti, kokia apimtimi pasiūlymai atitinka skyrimo kriterijus. Kilus abejonių, perkančiosios organizacijos veiksmingai tikrina informacijos tikslumą ir konkurso dalyvių pateiktus įrodymus.
5.   Perkančioji organizacija pirkimo dokumentuose nurodo kiekvienam pasirinktam kriterijui teikiamą santykinį lyginamąjį svorį, kad nustatytų ekonomiškai naudingiausią pasiūlymą, išskyrus atvejus, kai tai nustatoma remiantis tik kaina.
Tie lyginamieji svoriai gali būti išreikšti nustatant intervalą su atitinkama maksimalia apimtimi.
Kai dėl objektyvių priežasčių lyginamojo svorio taikyti neįmanoma, perkančioji organizacija kriterijus nurodo mažėjančios svarbos tvarka.“
7
Minėtos direktyvos 74 straipsnyje „Socialinių ir kitų specialių paslaugų pirkimo sutarčių skyrimas“ nustatyta:
„XIV priede išvardytų socialinių ir kitų specialiųjų paslaugų viešosios sutartys skiriamos šiame skyriuje nustatyta tvarka, kai sutarčių vertė yra lygi 4 straipsnio d punkte nurodytai vertės ribai arba ją viršija.“
8
Direktyvos 2014/24 76 straipsnyje „Sutarčių skyrimo principai“ įtvirtinta:
„1.   Valstybės narės nustato nacionalines sutarčių skyrimo pagal šį skyrių taisykles siekdamos užtikrinti, kad perkančiosios organizacijos laikytųsi skaidrumo ir ekonominės veiklos vykdytojų lygiateisiškumo principų. Valstybės narės gali savarankiškai nustatyti taikytinas procedūrines taisykles, jeigu tokiomis taisyklėmis perkančiosioms organizacijoms leidžiama atsižvelgti į atitinkamų paslaugų specifiką.
2.   Valstybės narės užtikrina, kad perkančiosios organizacijos galėtų atsižvelgti į poreikį užtikrinti paslaugų kokybę, tęstinumą, prieinamumą, įperkamumą, galimybę jas gauti ir visapusiškumą, įvairių naudotojų kategorijų, įskaitant nepalankioje padėtyje esančias ir pažeidžiamas grupes, konkrečius poreikius, naudotojų įtraukimą ir įgalinimą bei inovacijas. Valstybės narės taip pat gali nustatyti, kad paslaugų teikėjas pasirenkamas vadovaujantis geriausio kainos ir kokybės santykio pasiūlymu, atsižvelgiant į socialinių paslaugų kokybės ir tvarumo kriterijus.“
9
Šios direktyvos XIV priede pateikta lentelė „74 straipsnyje nurodytos paslaugos“ ir minimas BVPŽ kodas 85312000-9.
Ispanijos teisė
10
Ley 9/2017 de Contratos del Sector Público, por la que se transponen al ordenamiento jurídico español las Directivas del Parlamento Europeo y del Consejo 2014/23/UE y 2014/24/UE, de 26 de febrero de 2014 (2017 m. lapkričio 8 d. Įstatymas 9/2017 dėl viešojo sektoriaus sutarčių, kuriuo į Ispanijos teisės sistemą perkeltos 2014 m. vasario 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2014/23/ES ir [2014/24] (BOE, Nr. 272, 2017 m. lapkričio 9 d.; toliau – LCSP) 1 straipsnio „Dalykas ir tikslas“ 3 dalyje nustatyta:
„Vykdant visus viešuosius pirkimus, kompleksiškai ir privalomai taikomi socialiniai bei aplinkosaugos kriterijai, jeigu jie susieti su sutarties dalyku, įsitikinus, kad taikant šiuos kriterijus užtikrinamas geresnis sutartinių paslaugų kainos ir kokybės santykis, taip pat efektyvesnis viešųjų lėšų panaudojimas. Be to, palankesnės sąlygos dalyvauti viešuosiuose pirkimuose sudaromos mažosioms bei vidutinėms įmonėms ir socialinės ekonomikos įmonėms.“
11
Šio įstatymo 145 straipsnyje „Sutarties skyrimo reikalavimai ir kriterijų rūšys“ numatyta:
„1.   Sutartys skiriamos taikant įvairius jų skyrimo kriterijus pagal geriausią kainos ir kokybės santykį.
Kai vykdant procedūrą pateikiamas išankstinis pagrindimas, sutartys gali būti skiriamos pagal kriterijus, pagrįstus, remiantis kaina ar sąnaudomis, didžiausio išlaidų efektyvumo metodu, pavyzdžiui, gyvavimo ciklo sąnaudų metodu pagal 148 straipsnį.
2.   Geriausias kainos ir kokybės santykis vertinamas remiantis ekonominiais ir kokybiniais kriterijais.
Kokybiniai kriterijai, kuriuos nustato perkančioji organizacija siekdama įvertinti geriausią kainos ir kokybės santykį, gali apimti aplinkosaugos ar socialinius aspektus, susijusius su sutarties dalyku, kaip nurodyta šio straipsnio 6 dalyje; tokie kriterijai, be kita ko, gali būti:
1)
kokybė, įskaitant techninius privalumus, estetinės ir funkcinės charakteristikos, prieinamumas, universalumas, tinkamumas visiems naudotojams, socialinės, aplinkosauginės ir inovacinės charakteristikos bei prekyba ir jos sąlygos;
<…>
Sutarties socialinės charakteristikos, be kita ko, yra susijusios su šiais tikslais: socialinės neįgaliųjų, nepalankioje padėtyje esančių asmenų ar pažeidžiamų grupių narių integracijos tarp asmenų, kuriems paskirta vykdyti sutartį, ir apskritai neįgaliųjų arba asmenų, kuriems gresia socialinė atskirtis, socialinės integracijos ir integracijos į darbo rinką skatinimu; subrangos sutarčių sudarymu su specialiaisiais įdarbinimo centrais arba įdarbinimo įmonėmis; vykdant sutartį taikomais lyčių lygybės planais ir apskritai moterų ir vyrų lygybės užtikrinimu; moterų įdarbinimo skatinimu; darbo, asmeninio ir šeimos gyvenimo derinimu; darbo sąlygų gerinimu ir darbo užmokesčio didinimu; stabiliu užimtumu; siekiu įdarbinti daugiau asmenų sutarčiai vykdyti; mokymu ir sveikatos apsauga bei darbo sauga; etinių ir socialinės atsakomybės kriterijų taikymu sutartyje numatytų paslaugų teikimui; kriterijais, susijusiais su sąžiningos prekybos principais pagrįstų produktų tiekimu ar naudojimu vykdant sutartį;
2)
darbuotojų, kurie turi vykdyti sutartį, organizavimas, kvalifikacija ir patirtis, jeigu tokių darbuotojų kokybė gali turėti didelę įtaką kuo geresniam sutarties vykdymui.
<…>“
12
To įstatymo 47 papildomoje nuostatoje „Principai, taikomi IV priede numatytoms paslaugų koncesijos sutartims ir IV priede nurodytoms socialinių, sveikatos priežiūros ar švietimo paslaugų sutartims“ nustatyta:
„Nepažeisdamos šio įstatymo nuostatų, be kita ko, susijusių su techninių reikalavimų, minimalių mokumo sąlygų, sutarties skyrimo kriterijų ir specialiųjų vykdymo sąlygų nustatymu, perkančiosios organizacijos, vykdydamos IV priede numatytų paslaugų koncesijos sutarčių, taip pat IV priede nurodytų socialinių, sveikatos priežiūros ar švietimo sutarčių skyrimo konkursus, visuose jų etapuose pasirūpina, kad būtų atsižvelgta į poreikį užtikrinti paslaugų kokybę, tęstinumą, prieinamumą, įperkamumą, galimybę jas gauti ir visapusiškumą; konkrečius įvairių kategorijų naudotojų, įskaitant nepalankioje padėtyje esančias ir pažeidžiamas grupes, poreikius; naudotojų dalyvavimą teikiant paslaugas; inovacijas, susijusias su paslaugų teikimu.
Be to, nustatydama šioje papildomoje nuostatoje nurodytų sutarčių skyrimo kriterijus, perkančioji organizacija gali remtis tokiais aspektais: su sutartimi susijusių darbuotojų patirtimi teikiant paslaugas, skirtas ypač nepalankioje padėtyje esančių asmenų grupėms, arba teikiant panašaus pobūdžio paslaugas 145 straipsnyje numatytomis sąlygomis; gauto pelno reinvestavimu į teikiamų paslaugų gerinimą; naudotojų dalyvavimo mechanizmų sukūrimu ir naudotojų informavimu bei konsultavimu.“
Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai
13
2023 m. birželio 13 d. AESTE pateikė specialųjį skundą Órgano Administrativo de Recursos Contractuales de la Comunidad Autónoma de Euskadi (Baskų krašto autonominės srities administracinis organas, turintis kompetenciją nagrinėti skundus viešųjų pirkimų srityje, Ispanija), prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui, dėl pirkimo „Ortuelos savivaldybės užtikrinamos pagalbos namuose paslaugos“ (toliau – ginčijamas pirkimas), kurį vykdė šios savivaldybės administracija, specifikacijų.
14
Ginčijamu pirkimu siekiama, „kad Ortuelos savivaldybė užtikrintų pagalbos namuose paslaugą siekiant teikti socialinio pobūdžio bendruomeninę paslaugą, kuri, pasitelkus parengtus, apmokytus ir prižiūrimus darbuotojus, teikiama vykdant prevencinę, šviečiamąją ir pagalbos veiklą, naudingą šeimoms ir (arba) asmenims, turintiems sunkumų palaikyti ar išsaugoti savo fizinę, socialinę ir (arba) emocinę gerovę, stengiantis, kad naudotojai galėtų kuo ilgiau ir patogiau gyventi savo namuose ir (arba) aplinkoje“. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo teigimu, ši sutartis susijusi su „socialinio darbo paslaugomis, nesusijusiomis su apgyvendinimu“ (BVPŽ 85312000–9), kaip tai suprantama pagal LCSP IV priedą, kuris atitinka Direktyvos 2014/24 XIV priedą.
15
Numatoma šios sutarties vertė – 166250 EUR.
16
Savo skundu AESTE prašo panaikinti ginčijamo pirkimo specialiosiose administracinėse sąlygose numatytą skyrimo kriterijų, pagal kurį numatyta skirti didžiausią 40 balų skaičių, jei dalyvis padidina darbo užmokesčio fondą (toliau – ginčijamas kriterijus). Šis kriterijus suformuluotas taip:
„Remiantis sektoriaus kolektyvinėje sutartyje nustatytu darbo užmokesčiu, bus atsižvelgiama į konkurse dalyvaujančios įmonės pasiūlymą sutartį vykdantiems asmenims mokėti didesnį darbo užmokestį (darbo užmokesčio fondo padidinimas).
Darbo užmokesčio padidinimo procentinė dalis bus vertinama atsižvelgiant į visų perimtųjų darbuotojų bazinį darbo užmokestį ir kolektyvinėje sutartyje numatytą priemoką pagal šią formulę: Balai = P × A / B.
Balai – tai visų pasiūlymui suteiktų balų skaičius.
P – didžiausias skiriamų balų skaičius, t. y. 40 balų.
A – didžiausia procentinė dalis iš visų pateiktų pasiūlymų.
B – vertiname pasiūlyme numatyta procentinė dalis.
Atsižvelgiama į pasiūlymus, kuriuose numatyta sutartį vykdantiems asmenims taikyti didesnę procentinę dalį. Pasiūlymai, kuriuose nenumatyta jokio padidinimo, bus įvertinti 0 balų.
Ne vėliau kaip per vieną mėnesį nuo sutarties sudarymo, surengus derybas su darbuotojų atstovais, turės būti patikslinta, kokios darbo užmokesčio dalys didinamos. Be to, konkursą laimėjusi įmonė turės sudaryti susitarimą dėl sutarčiai vykdyti paskirtų darbuotojų darbo sąlygų (kolektyvinę sutartį dėl Ortueloje teikiamų pagalbos namuose paslaugų).“
17
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas abejoja dėl šio ginčijamo kriterijaus atitikties Sąjungos teisei.
18
Pirma, jam kyla klausimas, ar šis kriterijus leidžia nustatyti „ekonomiškai naudingiausią pasiūlymą“, kaip jis suprantamas pagal Direktyvos 2014/24 67 straipsnio 1 dalį. Nors perkančioji organizacija teigia, kad minėtu kriterijumi siekiama užtikrinti, kad darbuotojams, kuriems pavesta teikti paslaugą, kuri yra ginčijamo pirkimo sutarties dalykas, būtų padidintas darbo užmokestis, ir taip pagerinti šios paslaugos teikimo stabilumą ir tęstinumą, atrodo, kad šis teismas šiuo klausimu mano, jog ryšys tarp tokio darbo užmokesčio padidinimo ir paslaugos pagerinimo yra pernelyg hipotetinis, kad būtų galima nustatyti, kam skirti tokią sutartį.
19
Antra, minėtas teismas pažymi, kad iš Direktyvos 2014/24 98 konstatuojamosios dalies matyti, jog socialiniai kriterijai, pasirinkti skiriant viešojo pirkimo sutartis, turi būti taikomi pagal Direktyvą 96/71. Vis dėlto ginčijamas kriterijus gali būti diskriminacinis, nes jį taikant įmonė, norinti padidinti ginčijamos sutarties skyrimo jai galimybes, būtų įpareigota darbuotojams, kurie vykdys šią sutartį, mokėti didesnį darbo užmokestį, nei jiems mokėjo iki tol, o tai galėtų būti papildoma ekonominė našta, galinti sudaryti kliūčių pateikti pasiūlymą.
20
Trečia, ginčijamas kriterijus gali būti neproporcingas ir diskriminacinis ekonominės veiklos vykdytojų, kurie nėra pakankamai pajėgūs mokėti didesnį darbo užmokestį, atžvilgiu, nors šie veiklos vykdytojai, jei jų darbo užmokesčio sąnaudos būtų mažesnės, galėtų pateikti konkurencingų, geru kokybės ir kainos santykiu grindžiamų pasiūlymų.
21
Ketvirta, tam pačiam teismui kyla klausimas, ar ginčijamas kriterijus nėra Chartijos 28 straipsnyje pripažintos teisės į kolektyvines derybas suvaržymas, nes kolektyvinės derybos, kurios būtų pradėtos paskyrus ginčijamą sutartį, galėtų lemti tai, kad darbuotojai, kuriems būtų pavesta vykdyti šią sutartį, nepatektų į galiojančios kolektyvinės sutarties taikymo sritį. Tokios derybos taip pat galėtų lemti tai, kad tos pačios įmonės darbuotojai, kurie atlieka tas pačias užduotis, gautų nevienodą darbo užmokestį, nelygu, kokiam subjektui būtų atliekamos tos užduotys.
22
Penkta, ginčijamas kriterijus taip pat gali pasirodyti neproporcingas atsižvelgiant į juo siekiamą tikslą, nes nauja kolektyvinė sutartis, dėl kurios būtų deramasi paskyrus ginčijamą sutartį, galėtų lemti darbo užmokesčio padidėjimą ne tik vykdant šią sutartį ir dėl to išnyktų sąsaja su šios sutarties dalyku, nurodyta Direktyvos 2014/24 67 straipsnio 3 dalyje.
23
Tokiomis aplinkybėmis Órgano Administrativo de Recursos Contractuales de la Comunidad Autónoma de Euskadi (Baskų krašto autonominės srities administracinis organas, turintis kompetenciją nagrinėti skundus viešųjų pirkimų srityje) nutarė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
„[1.]
Ar paslaugų pirkimo sutarties skyrimo kriterijus, kaip antai aprašytasis toliau, pagal kurį:
–
kreipiamas dėmesys į tai, ar konkurso dalyvis sutartį vykdantiems asmenims siūlo taikomoje sektoriaus sutartyje numatytą sumą viršijantį darbo užmokesčio fondo padidinimą,
ir
–
konkurso laimėtojas po kolektyvinių derybų su darbuotojų atstovais privalo patikslinti didinamas darbo užmokesčio dalis ir stengtis sudaryti kolektyvinę sutartį, taikomą paslaugų pirkimo sutartį vykdantiems darbuotojams,
yra tinkamas siekiant nustatyti ekonomiškai naudingiausią pasiūlymą, kaip reikalaujama [Direktyvos 2014/24] 67 straipsnio 1 dalyje?
[2.]
Ar taikant tokį kriterijų trukdoma laisvam paslaugų teikimui arba ribojama laisva konkurencija, pažeidžiant SESV 56 straipsnį ir [Direktyvą 2014/24] bei [Direktyvą 96/71]?
[3.]
Ar dėl šio kriterijaus pažeidžiama [Chartijos] 28 straipsnyje nustatyta teisė į kolektyvines derybas?“
Dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą priimtinumo
24
Visų pirma reikia išnagrinėti klausimą, ar Órgano Administrativo de Recursos Contractuales de la Comunidad Autónoma de Euskadi (Baskų krašto autonominės srities administracinis organas, turintis kompetenciją nagrinėti skundus viešųjų pirkimų srityje) tenkina kriterijus, leidžiančius jį laikyti „nacionaliniu teismu“, kaip jis suprantamas pagal SESV 267 straipsnį.
25
Šiuo klausimu reikia priminti, jog pagal suformuotą jurisprudenciją tam, kad nustatytų, ar prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusi institucija yra „teismas“, – o tai yra tik Sąjungos teisės klausimas, – Teisingumo Teismas atsižvelgia į aplinkybių visumą, t. y. į tai, ar ta institucija įsteigta teisės aktų pagrindu, ar ji nuolatinė, ar jos jurisdikcija yra privaloma, ar jos procesas grindžiamas rungimosi principu, ar ji taiko teisės normas ir yra nepriklausoma (2018 m. rugsėjo 20 d. Sprendimo Montte, C‑546/16, EU:C:2018:752, 21 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
26
Nagrinėjamu atveju, viena vertus, iš nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad Órgano Administrativo de Recursos Contractuales de la Comunidad Autónoma de Euskadi (Baskų krašto autonominės srities administracinis organas, turintis kompetenciją nagrinėti skundus viešųjų pirkimų srityje) yra nuolatinė ir nepriklausoma institucija, įsteigta remiantis teisės akto nuostata, ir ji priima sprendimus remdamasi tik teisiniais kriterijais rungimosi principu grindžiamos procedūros pabaigoje. Konkrečiai dėl šios institucijos nepriklausomumo toje nutartyje nurodyta, kad ji savo funkcijas vykdo objektyviai, nešališkai ir visiškai savarankiškai, nes nesaistoma jokiais hierarchiniais ryšiais ir negauna nurodymų iš šalies.
27
Kita vertus, dėl jos jurisdikcijos privalomumo, kaip tai suprantama pagal Teisingumo Teismo jurisprudenciją dėl SESV 267 straipsnio, reikia pažymėti, kad Teisingumo Teismas jau nusprendė, jog autonominių sričių institucijų, turinčių kompetenciją nagrinėti skundus viešųjų pirkimų srityje, kurių jurisdikcija nepriklauso nuo šalių susitarimo, priimti sprendimai šioms šalims yra privalomi, net jei skundo pateikimas yra fakultatyvus (2018 m. rugsėjo 20 d. Sprendimo Montte, C‑546/16, EU:C:2018:752, 23 ir 24 punktus ir juose nurodytą jurisprudenciją).
28
Šių argumentų nepaneigia 2020 m. sausio 21 d. Sprendime Banco de Santander (C‑274/14, EU:C:2020:17) suformuota Teisingumo Teismo jurisprudencija, nes, kaip savo rašytinėse pastabose pažymi Ispanijos vyriausybė, šios institucijos nariai naudojasi nacionalinės teisės aktuose numatyta nepašalinamumo garantija, nuo kurios galima nukrypti tik šiuose teisės aktuose aiškiai nurodytais atvejais.
29
Tuo remiantis darytina išvada, kad Órgano Administrativo de Recursos Contractuales Comunidad Autónoma de Euskadi (Baskų krašto autonominės srities administracinis organas, turintis kompetenciją nagrinėti skundus viešųjų pirkimų srityje) atitinka kriterijus, leidžiančius jį laikyti „nacionaliniu teismu“, kaip jis suprantamas pagal SESV 267 straipsnį, ir Teisingumo Teismui pateikti klausimai yra priimtini.
Dėl prejudicinių klausimų
Dėl pirmojo klausimo
30
Pirmiausia reikia pažymėti, kad, kaip matyti iš šio sprendimo 14 punkto, ginčijamu pirkimu siekiama įsigyti paslaugas, priskirtinas prie kategorijos „[s]ocialinio darbo paslaugos, nesusijusios su apgyvendinimu“ (BVPŽ kodas 85312000-9), nurodytas LCSP IV priede, kuris, kaip teigia prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismo teismas, atitinka Direktyvos 2014/24 XIV priedą.
31
Kaip matyti iš šios direktyvos 4 straipsnio d punkto, tame XIV priede išvardytoms pirkimo sutartims ši direktyva taikoma tik tuo atveju, jeigu jų vertė yra lygi šioje nuostatoje numatytai 750000 EUR ribai arba yra už ją didesnė.
32
Nagrinėjamu atveju iš nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad numatoma ginčijamos sutarties vertė yra 166250 EUR, t. y. mažesnė už minėtą vertės ribą. Vis dėlto, kaip teigiama toje nutartyje, o per teismo posėdį Ispanijos vyriausybė tai patvirtino, Ispanijos teisės aktų leidėjas siekė, kad Direktyvos 2014/24 nuostatos būtų tiesiogiai ir besąlygiškai taikomos sutartims, kurių vertė mažesnė už minėtą ribą. Konkrečiai tariant, šis teisės aktų leidėjas, priimdamas LCSP 145 straipsnį, siejamą su šio įstatymo 47 papildoma nuostata, kuriuo į nacionalinę teisę perkeltas Direktyvos 2014/24 67 straipsnis, reglamentuojantis sutarčių skyrimo kriterijus, nusprendė, kad ši nuostata bus taikoma ir sutartims, kurių vertė mažesnė už tą ribą.
33
Vis dėlto, kaip matyti iš suformuotos jurisprudencijos, tais atvejais, kai nacionalinės teisės aktuose į Sąjungos teisės akto taikymo sritį nepatenkančios situacijos tiesiogiai ir besąlygiškai reglamentuojamos pasitelkiant tokius pačius sprendinius kaip ir priimtieji tame teisės akte, egzistuoja aiškus Sąjungos interesas vienodai aiškinti perimtas Sąjungos teisės nuostatas. Tai leidžia išvengti aiškinimo skirtumų ateityje ir užtikrinti vienodą šių situacijų ir į minėtų nuostatų taikymo sritį patenkančių situacijų vertinimą (1990 m. spalio 18 d. Sprendimo Dzodzi, C‑297/88 ir C‑197/89, EU:C:1990:360, 36 ir 37 punktus ir 2022 m. birželio 16 d. Sprendimo Obshtina Razlog, C‑376/21, EU:C:2022:472, 55 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
34
Tuo remiantis, darytina išvada, kad net jei ginčijamos sutarties vertė yra mažesnė už nustatytąją Direktyvos 2014/24 4 straipsnio d punkte, egzistuoja aiškus interesas, kad Teisingumo Teismas priimtų sprendimą dėl pirmojo pateikto klausimo.
35
Šiuo klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Direktyvos 2014/24 67 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinama taip, kad kriterijus, kuris taikomas skiriant socialinio darbo paslaugų, nesusijusių su apgyvendinimu, viešojo pirkimo sutartį ir pagal kurį atsižvelgiama į tai, ar konkurso dalyvis siūlo sutartį vykdantiems darbuotojams taikyti didesnį darbo užmokesčio fondą, nei numatytas galiojančioje sektoriaus kolektyvinėje sutartyje, leidžia perkančiajai organizacijai nustatyti ekonomiškai naudingiausią pasiūlymą, kaip tai suprantama pagal šią nuostatą.
36
Visų pirma, Direktyvos 2014/24 67 straipsnio 1 dalyje, siejamoje su šios direktyvos 89 konstatuojamąja dalimi, numatyta, kad perkančiosios organizacijos sprendimą skirti viešojo pirkimo sutartis iš esmės grindžia ekonomiškai naudingiausiu pasiūlymu.
37
Šio 67 straipsnio 2 dalyje nurodyta, kad „[p]erkančiosios organizacijos nuomone ekonomiškai naudingiausias pasiūlymas nustatomas kainos ar išlaidų pagrindu, taikant išlaidų efektyvumo metodą, ir gali apimti geriausią kainos ir kokybės santykį, kuris įvertinamas remiantis kriterijais, įskaitant kokybinius, aplinkosaugos ir (arba) socialinius aspektus, susijusius su atitinkamos viešosios sutarties dalyku“. Siejant šią nuostatą su Direktyvos 2014/24 90 ir 92 konstatuojamosiomis dalimis, reikia pažymėti, kad šioje nuostatoje (jos a–c punktuose) išvardytas neišsamus skyrimo kriterijų, apimančių ir socialinius aspektus, sąrašas.
38
Tuo remiantis, darytina išvada: kadangi pateiktas sutarties skyrimo kriterijų sąrašas yra neišsamus, pagal šios direktyvos 67 straipsnio 2 dalį perkančiajai organizacijai leidžiama nustatyti kriterijus, susijusius su socialiniais aspektais, jeigu tokie kriterijai yra susieti su viešojo pirkimo sutarties dalyku.
39
Šiuo klausimu svarbu priminti, kad Teisingumo Teismas jau konstatavo, kad perkančiosios organizacijos turi teisę pasirinkti sutarties skyrimo kriterijus, pagrįstus socialinės tvarkos pagrindais, kurie gali būti susiję ne tik su darbų, prekių arba paslaugų naudotojais ar gavėjais, bet ir su kitais asmenimis (šiuo klausimu žr. 2012 m. gegužės 10 d. Sprendimo Komisija / Nyderlandai, C‑368/10, EU:C:2012:284, 85 punktą).
40
Taigi reikia nustatyti, ar sutarties skyrimo kriterijus, kaip antai ginčijamas kriterijus, kuriuo atsižvelgiama į tai, ar darbuotojams, kurie vykdys viešojo pirkimo sutartį, siūlomas didesnis darbo užmokesčio fondas, nei numatytas galiojančioje sektoriaus kolektyvinėje sutartyje, gali būti priskiriamas prie „socialinių aspektų, sietinų su atitinkamos viešojo pirkimo sutarties dalyku“.
41
Kaip iš esmės pažymėjo generalinis advokatas išvados 36 ir 37 punktuose, kadangi sutarties skyrimo kriterijus susijęs su konkurso dalyvio pirkimo sutartį vykdantiems asmenis siūlomu didesniu darbo užmokesčio fondu, nei numatytas sektoriaus kolektyvinėje sutartyje, reikia konstatuoti, kad šis kriterijus, atsižvelgiant į jo pobūdį, susijęs su vienu iš „socialinių aspektų“, kaip jie suprantami pagal Direktyvos 2014/24 67 straipsnio 2 dalį, ir ši sąvoka turi būti aiškinama plačiai.
42
Antra, tam, kad perkančioji organizacija galėtų nustatyti ekonomiškai naudingiausią pasiūlymą taikydama sutarties skyrimo kriterijų, susijusį su „socialiniu aspektu“, svarbu pažymėti, kad toks kriterijus taip pat turi atitikti kitas šios direktyvos 67 straipsnio, siejamo su jos 90 ir 92 konstatuojamosiomis dalimis, 2–5 dalyse numatytas sąlygas, t. y. be kita ko, jis turi būti susietas su sutarties dalyku ir nesuteikti perkančiajai organizacijai neribotos pasirinkimo laisvės.
43
Šiuo klausimu reikia pažymėti, kad prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas abejoja tik dėl to, pirma, ar yra sutarties dalyko ir ginčijamo kriterijaus sąsaja, kuri atrodo pernelyg bendro pobūdžio, kad būtų galima skirti ginčijamą sutartį, ir, antra, ar dėl šio kriterijaus galėjo būti pažeistas vienodo požiūrio į konkurso dalyvius principas.
44
Šiomis aplinkybėmis, pirma, dėl sąlygos, susijusios su ginčijamo kriterijaus ir sutarties dalyko sąsaja, iš Direktyvos 2014/24 67 straipsnio 3 dalies, siejamos su jos 97 konstatuojamąja dalimi, matyti, kad sutarties skyrimo kriterijai laikomi susietais su viešojo pirkimo sutarties dalyku, jeigu jie susiję su pagal tą sutartį teiktinomis paslaugomis bet kokiu atžvilgiu ir bet kuriame jų gyvavimo etape, įskaitant konkretaus tų paslaugų teikimo proceso veiksnius, net jeigu šie veiksniai neapima jų fizinių savybių.
45
Taigi plati šios nuostatos formuluotė neužkerta kelio tam, kad konkrečioje situacijoje perkančioji organizacija, taikydama sutarties dėl socialinio darbo paslaugų, nesusijusių su apgyvendinimu, skyrimo kriterijų, atsižvelgtų į konkurso dalyvio sutartį vykdantiems darbuotojams siūlomą taikyti darbo didesnį užmokesčio fondą, palyginti su darbo užmokesčio dydžiu, taikomu pagal sektoriaus kolektyvinę sutartį.
46
Iš šio sprendimo 44 punkto matyti, kad tai, ar yra sąsaja tarp ginčijamo kriterijaus ir ginčijamos sutarties dalyko, turi būti vertinama atsižvelgiant į paslaugos, kuri yra sutarties dalykas, ypatybes. Nagrinėjamu atveju, nors tokią sąsają turi įvertinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, svarbu pažymėti, kad šiai pirkimo sutarčiai būdinga, pirma, tai, kad jai įvykdyti reikia daug darbo jėgos, ir, antra, tai, kad perkančiajai organizacijai sudėtinga užtikrinti nuolatinę ir kokybišką paslaugą šios paslaugos gavėjams, t. y. nepalankioje padėtyje esantiems ir pažeidžiamiems asmenims.
47
Kaip pažymėjo generalinis advokatas išvados 46–48 punktuose, reikia pripažinti, pirma, kad atlygį, kurį konkurso laimėtojas gauna už jo suteiktą paslaugą, iš esmės lemia paslaugą teikiančių darbuotojų darbo užmokesčio sąnaudos, todėl ginčijamas kriterijus yra susietas su sutarties dalyku. Antra, tokio pobūdžio viešojo pirkimo atveju nėra nepagrįsta manyti, kad sutarties skyrimo kriterijus, pagal kurį atsižvelgiama į palankesnį sutartį vykdančių darbuotojų atlyginimą, nei numatytas galiojančioje sektoriaus kolektyvinėje sutartyje, gali padėti siekti šio tikslo pagerindamas šios paslaugos gavėjams, t. y. nepalankioje padėtyje esantiems ir pažeidžiamiems asmenims, teikiamų paslaugų kokybę, prieinamumą ir tęstinumą, nes palankesnis darbo užmokestis padidintų sutartį vykdančių darbuotojų lojalumą ir sudarytų galimybes įdarbinti kvalifikuotus darbuotojus.
48
Be to, tokį aiškinimą patvirtina Direktyvos 2014/24 76 straipsnio 2 dalis, kurioje, kiek tai susiję su šios direktyvos XIV priede išvardytomis socialinėmis paslaugomis, numatyta, kad perkančiosios organizacijos gali atsižvelgti į poreikį užtikrinti paslaugų kokybę, tęstinumą, prieinamumą ir galimybę jas gauti, taip pat į konkrečius įvairių kategorijų naudotojų, įskaitant nepalankioje padėtyje esančias ir pažeidžiamas grupes, poreikius.
49
Taigi, atsižvelgdama į konkurso dalyvio sutartį vykdantiems darbuotojams siūlomą didesnį darbo užmokesčio fondą, nei numatytas galiojančioje sektoriaus kolektyvinėje sutartyje, perkančioji organizacija gali paskatinti geresnę socialinio darbo paslaugų, nesusijusių su apgyvendinimu, kurios yra viešojo pirkimo dalykas, kokybę, tęstinumą ir prieinamumą.
50
Antra, dėl prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo abejonių, kad galbūt ginčijamas kriterijus lėmė vienodo požiūrio į konkurso dalyvius principo pažeidimą, nes dėl jo būtų nepalankiau vertinami dalyviai, kurie turi mažesnes galimybes mokėti didesnius nei galiojančioje sektoriaus kolektyvinėje sutartyje numatyti atlyginimus, kaip antai mažosios ir vidutinės įmonės, kurios vis dėlto galėtų pateikti konkurencingų pasiūlymų dėl mažesnių jų darbo užmokesčio sąnaudų, reikia priminti tai, kas išdėstyta toliau.
51
Pagal Direktyvos 2014/24 67 straipsnio 4 dalį, siejamą su šios direktyvos 90 konstatuojamąja dalimi, sutarties skyrimo kriterijais perkančiajai organizacijai nesuteikiama neribota pasirinkimo laisvė. Iš tiesų jie turi užtikrinti, kad skiriant sutartis būtų laikomasi skaidrumo, nediskriminavimo ir vienodo požiūrio principų, kad būtų galima objektyviai palyginti santykinę pasiūlymų vertę.
52
Pagal Direktyvos 2014/24 18 straipsnio 1 dalies pirmą pastraipą perkančiosios organizacijos ekonominės veiklos vykdytojus vertina vienodai ir jų nediskriminuoja. Vienodo požiūrio ir nediskriminavimo principais siekiama skatinti sveiką ir veiksmingą konkurenciją tarp viešojo pirkimo procedūroje dalyvaujančių įmonių. Vadovaujantis šiais principais, konkurso dalyviai turi turėti vienodas galimybes tiek tuomet, kai jie rengia pasiūlymus, tiek tuomet, kai perkančioji organizacija juos vertina (šiuo klausimu žr. 2024 m. birželio 13 d. Sprendimo BibMedia, C‑737/22, EU:C:2024:495, 30 punktą). Pagal šiuos principus reikalaujama, kad panašios situacijos nebūtų vertinamos skirtingai, o skirtingos situacijos – vienodai, išskyrus atvejus, kai toks požiūris yra objektyviai pateisinamas (2021 m. spalio 6 d. Sprendimo Conacee, C‑598/19, EU:C:2021:810, 36 punktas).
53
Šios direktyvos 18 straipsnio 1 dalies antroje pastraipoje taip pat numatyta, kad perkančioji organizacija negali nustatyti skyrimo kriterijų, kurie nepagrįstai sudaro palankesnes ar nepalankias sąlygas tam tikriems ekonominės veiklos vykdytojams arba jiems sudaro dirbtinius barjerus.
54
Tačiau nagrinėjamu atveju reikia konstatuoti, kad Teisingumo Teismas neturi informacijos, leidžiančios nustatyti, ar ginčijamas kriterijus gali lemti tokį diskriminacinį poveikį tam tikriems veiklos vykdytojams, kaip antai mažosioms ir vidutinėms įmonėms.
55
Vis dėlto, nors tai turi nustatyti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, reikia priminti, kad vertinimas turi būti atliekamas atsižvelgiant į dokumentus, kuriuos perkančioji organizacija turėjo nustatydama savo poreikius, taip pat į galimas konsultacijas su paslaugos naudotojais ar gavėjais ir ją teikiančiais darbuotojais, kurias ta organizacija galėjo atlikti prieš pirkimą, arba į bet kurį kitą dokumentą, leidžiantį patvirtinti tokio sutarties skyrimo kriterijaus nulemtą pašalinimo poveikį.
56
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, į pirmąjį klausimą reikia atsakyti: Direktyvos 2014/24 67 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinama taip, kad kriterijus, kuris taikomas skiriant socialinio darbo paslaugų, nesusijusių su apgyvendinimu, viešojo pirkimo sutartį ir pagal kurį atsižvelgiama į tai, ar konkurso dalyvis siūlo sutartį vykdantiems darbuotojams taikyti didesnį darbo užmokesčio fondą, nei numatytas galiojančioje sektoriaus kolektyvinėje sutartyje, leidžia perkančiajai organizacijai nustatyti ekonomiškai naudingiausią pasiūlymą, kaip tai suprantama pagal šią nuostatą.
Dėl antrojo klausimo
57
Antruoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas siekia iš esmės išsiaiškinti, ar Direktyva 96/71 ir SESV 56 straipsnis turi būti aiškinami taip, kad pagal juos draudžiamas kriterijus, kuris taikomas skiriant socialinio darbo paslaugų, nesusijusių su apgyvendinimu, viešojo pirkimo sutartį ir pagal kurį atsižvelgiama į tai, ar konkurso dalyvis siūlo sutartį vykdantiems darbuotojams taikyti didesnį darbo užmokesčio fondą, nei numatytas galiojančioje sektoriaus kolektyvinėje sutartyje.
58
Ispanijos vyriausybė ir Europos Komisija teigia, kad šis klausimas nepriimtinas, nes pagrindinė byla neturi jokio tarpvalstybinio elemento, kuris yra būtinas aiškinant tiek SESV 56 straipsnį, tiek Direktyvą 96/71. Iš tiesų, pirma, ginčijamos viešojo pirkimo sutarties sudarymo procedūroje nedalyvavo nė vienas kitos valstybės narės nei ta, kuriai priklauso perkančioji organizacija, teritorijoje įsisteigęs dalyvis, antra, paslaugos, kuri yra šios sutarties dalykas, teikimas nėra tarpvalstybinis paslaugų teikimas, apimantis darbuotojų komandiravimą, ir, trečia, sutarties pobūdis ir maža vertė nėra tarpvalstybinio elemento požymiai.
59
Šiuo klausimu reikia pažymėti, kad, kaip matyti iš šio sprendimo 14 ir 15 punktų, ginčijama sutartis yra sutartis dėl socialinio darbo paslaugų, nesusijusių su apgyvendinimu, jos vertė yra 166250 EUR, taigi ji nesiekia Direktyvos 2014/24 4 straipsnio d punkte nustatytos vertės ribos. Kaip matyti iš šios direktyvos 114 konstatuojamosios dalies, tokių paslaugų tarpvalstybinis aspektas dėl jų pobūdžio yra nedidelis, nes jos teikiamos konkrečiomis aplinkybėmis, kurios valstybėse narėse dėl skirtingų kultūrinių tradicijų labai skiriasi, todėl jos paprastai nedomina tiekėjų iš kitų valstybių narių, nebent yra konkrečių priešingą faktą rodančių požymių, pavyzdžiui, kai Sąjunga finansuoja tarpvalstybinius projektus.
60
Šiuo klausimu pažymėtina, kad apie aiškaus tarptautinio susidomėjimo buvimą negali būti sprendžiama hipotetiškai, remiantis tam tikrais elementais, kurie, vertinami abstrakčiai, galėtų būti tokio susidomėjimo požymiai; tas buvimas turi būti aiškiai matomas konkrečiai įvertinus nagrinėjamo pirkimo aplinkybes. Konkrečiai kalbant, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas negali vien pateikti Teisingumo Teismui informacijos, kuri leidžia neatmesti aiškaus tarptautinio susidomėjimo buvimo galimybės, tačiau, priešingai, turi pateikti duomenų, galinčių įrodyti tokio susidomėjimo buvimą (2016 m. spalio 6 d. Sprendimo Tecnoedi Costruzioni, C‑318/15, EU:C:2016:747, 22 punktas).
61
Vis dėlto prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nutartyje dėl to prašymo nepateikia jokios konkrečios informacijos, kuri patvirtintų tarpvalstybinio elemento buvimą.
62
Be to, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas turi nurodyti Teisingumo Teismui, kaip to reikalaujama Teisingumo Teismo procedūros reglamento 94 straipsnyje, kodėl, nepaisant visiškai vidinio pobūdžio, jo nagrinėjamas ginčas turi sąsają su Sąjungos teisės nuostatomis, susijusiomis su pagrindinėmis laisvėmis, dėl kurios prašomas prejudicinis išaiškinimas tampa būtinas šiam ginčui išspręsti (2016 m. lapkričio 15 d. Sprendimo Ullens de Schooten, C‑268/15, EU:C:2016:874, 55 punktas ir 2022 m. liepos 14 d. Sprendimo ASADE, C‑436/20, EU:C:2022:559, 47 punktas).
63
Vis dėlto reikia konstatuoti, kad prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nepaaiškina, kodėl, nepaisant visiškai vidinio jo nagrinėjamo ginčo pobūdžio, reikia išaiškinti SESV 56 straipsnį. Konkrečiau kalbant, šis teismas aiškiai neteigia, kad yra vienas iš 2016 m. lapkričio 15 d. Sprendimo Ullens de Schooten (C‑268/15, EU:C:2016:874) 50–53 punktuose nurodytų atvejų.
64
Tuo remiantis, darytina išvada, kad antrasis prejudicinis klausimas yra nepriimtinas.
Dėl trečiojo klausimo
65
Trečiuoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas siekia iš esmės išsiaiškinti, ar Chartijos 28 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad pagal jį draudžiamas kriterijus, kuris taikomas skiriant socialinio darbo paslaugų, nesusijusių su apgyvendinimu, viešojo pirkimo sutartį ir pagal kurį, pirma, atsižvelgiama į tai, ar konkurso dalyvis siūlo sutartį vykdantiems darbuotojams taikyti didesnį darbo užmokesčio fondą, nei numatytas galiojančioje sektoriaus kolektyvinėje sutartyje, ir antra, šis dalyvis įpareigojamas po kolektyvinių derybų su šių darbuotojų atstovais patikslinti didinamas darbo užmokesčio dalis ir stengtis sudaryti šiems darbuotojams taikomą kolektyvinę sutartį.
66
Visų pirma reikia priminti, kad Chartijos nuostatos, kaip nurodyta jos 51 straipsnio 1 dalyje, skirtos valstybėms narėms tik kai jos įgyvendina Sąjungos teisę. Sąvoka „Sąjungos teisės įgyvendinimas“, kaip ji suprantama pagal Chartijos 51 straipsnio 1 dalį, suponuoja sąsają tarp Sąjungos teisės akto ir aptariamos nacionalinės priemonės, kuri turi būti didesnė nei sričių panašumas arba vienos srities netiesioginis poveikis kitai (2024 m. lapkričio 28 d. Sprendimo PT (Prokuroro ir nusikalstamą veiką padariusio asmens susitarimas), C‑432/22, EU:C:2024:987, 35 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
67
Šiuo klausimu reikia pažymėti, kad iš nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, jog pagrindinėje byloje taikytinas LCSP yra teisėkūros procedūra priimtas aktas, kuriuo į nacionalinę teisę perkeliama Direktyva 2014/24. Be to, kaip matyti iš šio sprendimo 30–34 punktų, nors ginčijamos sutarties vertė nesiekia Direktyvos 2014/24 4 straipsnio d punkte nustatytos ribos, iš LCSP 145 straipsnio, siejamo su šio įstatymo 47 papildoma nuostata, matyti, kad, kaip per posėdį patvirtino Ispanijos vyriausybė, nacionalinės teisės aktai tiesiogiai ir besąlygiškai atitinka, kiek tai susiję su sprendimais dėl šios direktyvos neapimamų atvejų, tai, kas numatyta toje direktyvoje, todėl, kaip pažymėjo generalinis advokatas išvados 23 punkte, Chartijos 28 straipsnis yra taikomas.
68
Reikia priminti, kad pagal šią nuostatą, darbuotojai ir darbdaviai arba jų atitinkamos organizacijos pagal Sąjungos teisę ir nacionalinės teisės aktus bei praktiką, be kita ko, turi teisę derėtis ir atitinkamu lygiu sudaryti kolektyvinius susitarimus.
69
Atsižvelgiant į Sąjungos teisyną šioje srityje, visų pirma, SESV 152 straipsnio pirmą pastraipą, kurioje nurodyta, kad Sąjunga, „atsižvelgdama į nacionalinių sistemų įvairovę, pripažįsta ir remia socialinių partnerių vaidmenį savo lygiu“ ir kad ji „remia socialinių partnerių dialogą, kartu gerbdama jų savarankiškumą“, reikia pažymėti, kad Chartijos 28 straipsnyje įtvirtinta šių partnerių autonomija. Ši autonomija reiškia, kad vykstant deryboms dėl susitarimo, kuris yra išimtinai socialinių partnerių reikalas, šie gali vesti dialogą ir veikti laisvai, negaudami niekieno, visų pirma valstybių narių ar Sąjungos institucijų, nurodymų ar instrukcijų (šiuo klausimu žr. 2022 m. gruodžio 15 d. Sprendimo TimePartner Personalmanagement, C‑311/21, EU:C:2022:983, 72 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
70
Svarbu priminti, kad socialiniai partneriai naudojasi didele diskrecija ne tik pasirinkdami, kokio konkretaus tikslo siekti socialinės politikos ir užimtumo srityje, bet ir nustatydami priemones, kuriomis to tikslo būtų siekiama (2022 m. gruodžio 15 d.TimePartner Personalmanagement, C‑311/21, EU:C:2022:983, 73 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
71
Kai teisė į Pagrindinių teisių chartijos 28 straipsnyje įtvirtintą teisę į kolektyvines derybas patenka į Sąjungos teisės nuostatų taikymo sritį, ja turi būti naudojamasi laikantis Sąjungos teisės. Nors socialiniai partneriai turi didelę diskreciją derėdamiesi dėl kolektyvinių sutarčių ir jas sudarydami, ši diskrecija yra apribota pareiga užtikrinti Sąjungos teisės laikymąsi (2022 m. gruodžio 15 d. Sprendimo TimePartner Personalmanagement, C‑311/21, EU:C:2022:983, 74 ir 75 punktai ir juose nurodyta jurisprudenciją).
72
Nagrinėjamu atveju iš nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad pagal ginčijamą kriterijų tik, pirma, reikalaujama, kad konkurso dalyvis per ne ilgesnį kaip vieno mėnesio nuo sutarties sudarymo terminą, po derybų su darbuotojų atstovais, tiksliai nurodytų didinamas darbo užmokesčio dalis ir, antra, konkurso laimėtojas įpareigojamas stengtis sudaryti sutartį, kurį reglamentuotų viešojo pirkimo sutarčiai vykdyti paskirtų darbuotojų darbo sąlygas.
73
Vis dėlto neatrodo, kad kuris nors iš dviejų šio kriterijaus aspektų keltų grėsmę atitinkamam socialinių partnerių savarankiškumui derantis dėl kolektyvinės sutarties.
74
Iš tikrųjų, kaip pažymėjo generalinis advokatas išvados 70 punkte, taikant ginčijamą kriterijų konkurso laimėtojo, darbdavio, ir darbuotojų, kurie vykdys sutartį, atstovų teisė į kolektyvines derybas nėra ribojama, o veikiau skatinamas socialinių partnerių dialogas ir šios teisės įgyvendinimas tik nustatant tam konkurso laimėtojui pareigą dėl priemonės, kad jis sudarytų kolektyvinę sutartį su darbuotojų, paskirtų vykdyti sutartį, atstovais, bet nesuvaržant jų teisės dalyvauti nustatant didinamas darbo užmokesčio dalis ir darbo sąlygas. Iš tiesų sutarties skyrimo kriterijaus lemiamas reikalavimas, kad konkurso laimėtojas, vykdydamas savo pasiūlyme nurodytą įsipareigojimą, privalėtų derėtis su viešojo pirkimo sutarčiai vykdyti paskirtų darbuotojų atstovais dėl didinamų darbo užmokesčio dalių, negali a priori įpareigoti šių atstovų pritarti visiems konkurso dalyvio pasiūlyme pateiktiems pasiūlymams per pagal sutarties skyrimo kriterijų taikomą terminą, tačiau tai turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas.
75
Galiausiai dėl prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo klausimo, susijusio su aplinkybe, kad tokios kolektyvinės sutarties sudarymas galėtų lemti darbuotojų, kuriems pavesta vykdyti ginčijamą sutartį, ir darbuotojų, paskirtų vykdyti kitą panašią sutartį, darbo užmokesčio skirtumą, nes pirmiesiems būtų taikomos palankesnės darbo užmokesčio dalys, reikia konstatuoti, kad nutartyje dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą nėra jokios informacijos apie konkretų ginčijamo kriterijaus poveikį įmonės, su kuria būtų sudaroma ši sutartis, darbuotojų darbo užmokesčiui. Todėl Teisingumo Teismas negali pakankamai išsamiai išnagrinėti šio prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo klausimų aspekto.
76
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, Chartijos 28 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad pagal jį nedraudžiamas kriterijus, kuris taikomas skiriant socialinio darbo paslaugų, nesusijusių su apgyvendinimu, viešojo pirkimo sutartį ir pagal kurį, pirma, atsižvelgiama į tai, ar konkurso dalyvis siūlo sutartį vykdantiems darbuotojams taikyti didesnį darbo užmokesčio fondą, nei numatytas galiojančioje sektoriaus kolektyvinėje sutartyje, ir antra, šis dalyvis įpareigojamas po kolektyvinių derybų su šių darbuotojų atstovais patikslinti didinamas darbo užmokesčio dalis ir stengtis sudaryti šiems darbuotojams taikomą kolektyvinę sutartį.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
77
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (antroji kolegija) nusprendžia:
1.
2014 m. vasario 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2014/24/ES dėl viešųjų pirkimų, kuria panaikinama Direktyva 2004/18/EB, 67 straipsnio 1 dalis
turi būti aiškinama taip:
kriterijus, kuris taikomas skiriant socialinio darbo paslaugų, nesusijusių su apgyvendinimu, viešojo pirkimo sutartį ir pagal kurį atsižvelgiama į tai, ar konkurso dalyvis siūlo sutartį vykdantiems darbuotojams taikyti didesnį darbo užmokesčio fondą, nei numatytas galiojančioje sektoriaus kolektyvinėje sutartyje, leidžia perkančiajai organizacijai nustatyti ekonomiškai naudingiausią pasiūlymą, kaip tai suprantama pagal šią nuostatą.
2.
Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 28 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad pagal jį nedraudžiamas kriterijus, kuris taikomas skiriant socialinio darbo paslaugų, nesusijusių su apgyvendinimu, viešojo pirkimo sutartį ir pagal kurį, pirma, atsižvelgiama į tai, ar konkurso dalyvis siūlo sutartį vykdantiems darbuotojams taikyti didesnį darbo užmokesčio fondą, nei numatytas galiojančioje sektoriaus kolektyvinėje sutartyje, ir antra, šis dalyvis įpareigojamas po kolektyvinių derybų su šių darbuotojų atstovais patikslinti didinamas darbo užmokesčio dalis ir stengtis sudaryti šiems darbuotojams taikomą kolektyvinę sutartį.
Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: ispanų.