62018CC0427
GENERALINIO ADVOKATO
MACIEJ SZPUNAR IŠVADA,
pateikta 2019 m. spalio 16 d. (
1
)
Byla C‑427/18 P
Europos išorės veiksmų tarnyba
prieš
Ruben Alba Aguilera,
Simone Barenghi,
Massimo Bonannini,
Antonio Capone,
Stéphanie Carette,
Alejo Carrasco Garcia,
Francisco Carreras Sequeros,
Carl Daspect,
Nathalie Devos,
Jean-Baptiste Fauvel,
Paula Cristina Fernandes,
Stephan Fox,
Birgitte Hagelund,
Chantal Hebberecht,
Karin Kaup-Laponin,
Terhi Lehtinen,
Sandrine Marot,
David Mogollon,
Clara Molera Gui,
Daniele Morbin,
Charlotte Onraet,
Augusto Piccagli,
Gary Quince,
Pierre-Luc Vanhaeverbeke,
Tamara Vleminckx,
Birgit Vleugels,
Robert Wade,
Luca Zampetti
„Apeliacinis skundas – Viešoji tarnyba – Pareigūnai ir tarnautojai – Europos išorės veiksmų tarnyba – Darbo užmokesčiai – Į trečiąją šalį paskirti dirbti tarnautojai – Į Etiopiją paskirtiems dirbti tarnautojams mokama gyvenimo sąlygų išmoka – Sumažinimas nuo 30 % iki 25 %“
1.
Savo apeliaciniu skundu Europos išorės veiksmų tarnyba (EIVT) prašo panaikinti 2018 m. balandžio 13 d. Europos Sąjungos Bendrojo Teismo sprendimą Alba Aguilera ir kt. / EIVT (
2
), kuriuo jis panaikino 2016 m. balandžio 19 d. EIVT Biudžeto ir administracijos generalinio direktorato generalinio direktoriaus sprendimą dėl gyvenimo sąlygų išmokos, nurodytos Europos Sąjungos pareigūnų tarnybos nuostatų X priedo 10 straipsnyje, nustatymo (2016 m. finansiniai metai [ADMIN(2016) 7]), nes juo nuo 2016 m. sausio 1 d. sumažinamas gyvenimo sąlygų išmokos (toliau – GSI), mokamos į Etiopiją paskirtiems dirbti Europos Sąjungos tarnautojams, procentinis dydis nuo 30 % iki 25 % bazinės sumos (toliau – ginčijamas sprendimas).
I. Teisinis pagrindas
A.
Pareigūnų tarnybos nuostatai ir kitų Europos Sąjungos tarnautojų įdarbinimo sąlygos
2.
Byloje taikytinos Europos Sąjungos pareigūnų tarnybos nuostatų (toliau – Pareigūnų tarnybos nuostatai) redakcijos 1b straipsnio a punkte nurodyta, kad jei Pareigūnų tarnybos nuostatuose nenumatyta kitaip, EIVT šiuose Pareigūnų tarnybos nuostatuose laikoma Sąjungos institucija.
3.
Pagal 10 straipsnį sudarytas Pareigūnų tarnybos nuostatų komitetas, susidedantis iš lygaus Sąjungos institucijų atstovų ir jų Personalo komitetų atstovų skaičiaus.
4.
Pareigūnų tarnybos nuostatų VIII b antraštinėje dalyje yra vienintelė nuostata – 101a straipsnis. Jame nustatyta, kad, nepažeidžiant kitų Pareigūnų tarnybos nuostatų, jų X priede nustatomos trečiojoje šalyje tarnaujantiems pareigūnams taikomos specialios ir išimtinės nuostatos.
5.
Pareigūnų tarnybos nuostatų 110 straipsnyje nustatyta:
„1.   Bendrąsias šių Tarnybos nuostatų įgyvendinimo nuostatas priima kiekvienos institucijos paskyrimų tarnyba, pasitarusi su personalo komitetu ir Tarnybos nuostatų komitetu.
2.   Komisijos priimtos šių Tarnybos nuostatų įgyvendinimo taisyklės, įskaitant 1 dalyje nurodytas bendrąsias įgyvendinimo nuostatas, pagal analogiją taikomos agentūroms. <…>“
6.
Pareigūnų tarnybos nuostatų X priedo „Specialios ir išimtinės nuostatos, taikomos trečiojoje šalyje dirbantiems pareigūnams“ 1 straipsnio pirmoje ir trečioje pastraipose nustatyta:
„Šis priedas nustato trečiojoje šalyje tarnaujantiems Europos Sąjungos pareigūnams taikomas specialias ir išimtines nuostatas.
<…>
Bendrosios įgyvendinimo nuostatos priimamos pagal Tarnybos nuostatų 110 straipsnį.“
7.
Šio priedo 10 straipsnyje nustatyta:
„1.   „[GSI] nustatoma pagal pareigūno tarnybos vietą orientacinės sumos procentu. Ta bazinė suma apima visą bazinį darbo užmokestį, ekspatriacijos išmoką, išmoką šeimai ir išmoką vaikui išlaikyti, atėmus Tarnybos nuostatuose arba jiems įgyvendinti priimtuose reglamentuose nurodytas privalomas išskaičiuoti sumas.
Kai pareigūnas dirba šalyje, kurioje gyvenimo sąlygos gali būti laikomos lygiavertėmis gyvenimo sąlygoms Europos Sąjungoje, tokia išmoka nemokama.
Kitose darbo vietose [GSI] nustatoma atsižvelgiant, be kita ko, į šiuos aspektus:
–
sveikatos priežiūros ir ligoninių aplinką,
–
saugumą,
–
klimatą,
–
izoliacijos laipsnį,
–
kitas vietos gyvenimo sąlygas.
Gavusi Personalo komiteto nuomonę, paskyrimų tarnyba kasmet persvarsto ir prireikus patikslina kiekvienai tarnybos vietovei nustatytą [GSI].
<…>
3.   Dėl išsamių šio straipsnio taikymo nuostatų sprendžia paskyrimų tarnyba.“
8.
Byloje taikytinos kitų Europos Sąjungos tarnautojų įdarbinimo sąlygų (toliau – KTĮS) redakcijos 10 straipsnio 5 dalyje nustatyta, kad Pareigūnų tarnybos nuostatų VIII b antraštinė dalis pagal analogiją taikoma laikiniesiems tarnautojams, paskirtiems dirbti į trečiąją šalį. Be to, KTĮS 118 straipsnyje numatyta, kad Pareigūnų tarnybos nuostatų X priedas pagal analogiją taikomas sutartininkams, paskirtiems dirbti į trečiąsias šalis, išskyrus jo 21 straipsnyje numatytą išimtį, taikomą tam tikromis aplinkybėmis.
B.
EIVT sprendimai
9.
2013 m. gruodžio 17 d. Sąjungos vyriausiojo įgaliotinio užsienio reikalams ir saugumo politikai sprendime dėl gyvenimo sąlygų išmokos ir papildomos išmokos, nustatytų Pareigūnų tarnybos nuostatų X priedo 10 straipsnyje (HR DEC (2013) 013) (toliau – 2013 m. gruodžio 17 d. sprendimas), remtasi Pareigūnų tarnybos nuostatais ir KTĮS, įskaitant 10 straipsnį, ir nurodyta, kad jis priimtas pasitarus su Personalo komitetu. 2013 m. gruodžio 17 d. sprendimo pirmoje ir vienintelėje konstatuojamojoje dalyje nurodyta, kad juo nustatomos vidaus taisyklės, susijusios, be kita ko, su GSI.
10.
Šio sprendimo 2 straipsnyje įtvirtinta:
„Gavusi EIVT ir Komisijos personalo komitetų nuomonę paskyrimų tarnyba nustato [GSI] procentinį dydį skirtingoms paskyrimų vietoms. <…>“
11.
Pagal minėto sprendimo 12 straipsnio pirmą pastraipą jo nuostatos pagal analogiją taikomos laikiniesiems tarnautojams ir sutartininkams.
12.
Remdamasis 2013 m. gruodžio 17 d. sprendimu ir Pareigūnų tarnybos nuostatų X priedu, visų pirma jo 8 ir 10 straipsniais, ir gavęs EIVT ir Komisijos personalo komitetų nuomones, 2014 m. gruodžio 3 d. laikinai einantis pareigas EIVT Administracijos generalinio direktorato generalinis direktorius priėmė sprendimą EEAS DEC(2014) 049, kuriuo, be kita ko, patvirtino GSI nustatymo metodikos gaires (toliau – 2014 m. gruodžio 3 d. sprendimas).
II. Ginčo aplinkybės ir ginčijamas sprendimas
13.
Ieškovas Ruben Alba Aguilera ir kiti asmenys, nurodyti ieškovų pirmojoje instancijoje sąraše, yra pareigūnai ir tarnautojai, paskirti dirbti į Europos Sąjungos delegaciją Etiopijoje.
14.
2016 m. balandžio 19 d. EIVT Biudžeto ir administracijos generalinio direktorato generalinis direktorius, remdamasis Pareigūnų tarnybos nuostatų X priedo 10 straipsniu, priėmė ginčijamą sprendimą, kuriuo patikslintas į trečiąsias šalis paskirtiems dirbti tarnautojams mokamos GSI dydis. Šiuo sprendimu Etiopijoje dirbantiems Sąjungos pareigūnams ir tarnautojams skiriamos gyvenimo sąlygų išmokos procentinis dydis sumažintas nuo 30 % iki 25 % bazinės sumos. Be to, tą pačią dieną EIVT Biudžeto ir administracijos generalinio direktorato generalinis direktorius priėmė sprendimą dėl poilsio atostogų suteikimo pareigūnams, laikiniesiems tarnautojams ir sutartininkams, paskirtiems dirbti į trečiąsias šalis. Jame nurodyta, kad poilsio atostogos suteikiamos tik jeigu gyvenimo sąlygos paskyrimo vietoje pripažintos sunkiomis arba labai sunkiomis. Kadangi Etiopijoje dirbantiems Sąjungos pareigūnams ir tarnautojams mokamos gyvenimo sąlygų išmokos dydis buvo sumažintas, ieškovai taip pat prarado teisę į poilsio atostogas.
15.
2016 m. liepos 13–18 d. ieškovai pirmoje instancijoje, remdamiesi Pareigūnų tarnybos nuostatų 90 straipsnio 2 dalimi, pateikė paskyrimų tarnybai arba sudaryti tarnybos sutartis įgaliotai tarnybai (STSĮT) skundus dėl ginčijamo sprendimo.
16.
2016 m. lapkričio 9 d. sprendimu paskyrimų tarnyba ir STSĮT šiuos skundus atmetė.
III. Procesas Bendrajame Teisme ir skundžiamas sprendimas
17.
Savo ieškiniais ieškovai pirmojoje instancijoje Bendrojo Teismo prašė panaikinti ginčijamą sprendimą, nes juo nuo 2016 m. sausio 1 d. nuo 30 % iki 25 % sumažintas į Etiopiją paskirtiems dirbti Sąjungos tarnautojams mokamos GSI procentinis dydis, priteisti iš EIVT vienkartinę išmoką už patirtą neturtinę žalą, kurios dydį ex aequo et bono turėjo nustatyti Bendrasis Teismas, taip pat priteisti iš EIVT bylinėjimosi išlaidas.
18.
EIVT prašė atmesti šį ieškinį ir priteisti iš ieškovų bylinėjimosi išlaidas.
19.
Bendrasis Teismas panaikino ginčijamą sprendimą, atmetė kitus ieškinių reikalavimus ir priteisė iš EIVT bylinėjimosi išlaidas.
IV. Procesas Teisingumo Teisme ir šalių reikalavimai
20.
2018 m. birželio 26 d. EIVT pateikė Teisingumo Teismui šį apeliacinį skundą. Jame EIVT prašo Teisingumo Teismo panaikinti skundžiamą sprendimą, patenkinti jos reikalavimus, pateiktus pirmojoje instancijoje, ir priteisti iš ieškovų pirmojoje instancijoje visas bylinėjimosi išlaidas.
21.
Ieškovai pirmojoje instancijoje visų pirma prašo Teisingumo Teismo atmesti apeliacinį skundą ir priteisti iš EIVT bylinėjimosi išlaidas, o nepatenkinus šio reikalavimo, jeigu apeliacinis skundas būtų patenkintas, grąžinti bylą nagrinėti Bendrajam Teismui.
V. Analizė
22.
Grįsdama apeliacinį skundą EIVT nurodo du pagrindus, grindžiamus, pirma, teisės klaidomis aiškinant Pareigūnų tarnybos nuostatų X priedo 1 straipsnį ir, antra, šio priedo 10 straipsnį. Šiuose pagrinduose ji iš esmės teigia, kad Bendrasis Teismas neteisingai nusprendė, kad įgyvendindama nuostatas, kuriomis nustatomas Pareigūnų tarnybos nuostatų X priedo 10 straipsnyje numatytų GSI skyrimas, EIVT privalėjo priimti bendrąsias įgyvendinimo nuostatas (toliau – BĮN) pagal šio priedo 1 straipsnio trečią pastraipą.
23.
Šiuose pagrinduose EIVT mini skundžiamo sprendimo 28 ir 29 punktus, kuriuose Bendrasis Teismas, remdamasis savo jurisprudencija, priminė, kad BĮN priimti privaloma dviem atvejais: kai tai aiškiai nustato teisės aktų leidėjas (aiškiai nustatyta pareiga priimti BĮN) arba kai tokia pareiga atsiranda dėl paties taikytinos nuostatos pobūdžio (numanoma pareiga priimti BĮN). Tokį aiškinimą savo jurisprudencijoje jau buvo įtvirtinęs Teisingumo Teismas (
3
).
A.
Dėl pirmojo pagrindo
24.
Nurodydama pirmąjį pagrindą, grindžiamą teisės klaida aiškinant Pareigūnų tarnybos nuostatų X priedo 1 straipsnį, EIVT kritikuoja Bendrąjį Teismą iš principo skundžiamo sprendimo 30 ir 31 punktuose konstatavus, kad šios nuostatos trečioje pastraipoje aiškiai nustatyta pareiga priimti viso šio priedo BĮN.
25.
Ieškovai pirmojoje instancijoje pirmiausia ginčija apeliacinio skundo pirmojo pagrindo priimtinumą. Todėl prieš nagrinėjant šį pagrindą iš esmės reikia išnagrinėti ieškovų, kurie iš esmės prašo atmesti šį pagrindą kaip nepriimtiną, argumentus.
1. Dėl priimtinumo
26.
Ieškovai pirmojoje instancijoje tvirtina, kad apeliacinio skundo pirmasis pagrindas yra nepriimtinas, nes pareiga priimti Pareigūnų tarnybos nuostatų X priedo 10 straipsnio BĮN, įgyvendinant šio priedo 1 straipsnio trečią pastraipą, grindžiama Sprendime Vanhalewyn / EIVT (
4
) suformuota jurisprudencija, kurios EIVT neginčijo Bendrajame Teisme. Taigi apeliacinio skundo pirmuoju pagrindu keičiamas bylos dalykas.
27.
Nepritariu ieškovų pirmojoje instancijoje abejonėms šiuo klausimu.
28.
Žinoma, skundžiamo sprendimo 25 punkte Bendrasis Teismas nurodė, jog EIVT neginčijo to, kad remiantis Sprendimu Vanhalewyn / EIVT (
5
) matyti, jog jai teko pareiga priimti Pareigūnų tarnybos nuostatų X priedo 10 straipsnio BĮN, nes pareiga, kylanti iš šio priedo 1 straipsnio trečios pastraipos, taip pat apima nuostatas, kuriomis reglamentuojama GSI.
29.
Vis dėlto, kaip matyti iš skundžiamo sprendimo 27 punkto, Bendrajame Teisme EIVT būtent teigė, kad 2013 m. gruodžio 17 d. ir 2014 m. gruodžio 3 d. sprendimai galėjo būti prilyginami BĮN, priimtoms laikantis Pareigūnų tarnybos nuostatų X priedo 1 straipsnio trečios pastraipos reikalavimų. Darytina išvada, kad EIVT iš esmės tvirtino, kad Pareigūnų tarnybos nuostatų X priedo 1 straipsnio trečioje pastraipoje nėra nustatyta „absoliuti“ pareiga priimti BĮN prieš priimant sprendimą pagal šio priedo 10 straipsnį. Sprendime Vanhalewyn / EIVT (
6
) Bendrasis Teismas aiškiai atmetė Pareigūnų tarnybos nuostatų X priedo 1 straipsnio aiškinimą, pagal kurį sprendimai, priimti nesilaikant Pareigūnų tarnybos nuostatų 110 straipsnyje nustatytų procedūrinių reikalavimų, gali būti prilyginti BĮN. Taigi, priešingai, nei tvirtina ieškovai pirmojoje instancijoje, negalima manyti, kad EIVT neginčijo šiuo sprendimu suformuotos jurisprudencijos.
30.
Taigi manau, kad apeliacinio skundo pirmasis pagrindas laikytinas priimtinu. Todėl reikia išnagrinėti šio pagrindo, kuriame EIVT tvirtina, kad Bendrasis Teismas neteisingai nusprendė, kad Pareigūnų tarnybos nuostatų X priedo 1 straipsnio trečioje pastraipoje aiškiai nustatyta pareiga priimti viso šio priedo BĮN, pagrįstumą.
2. Dėl esmės
31.
Visų pirma reikia pažymėti, kad, kiek tai susiję su šia byla, svarbu atsakyti ne į klausimą, ar turi būti priimtos viso šio priedo BĮN, bet į klausimą, ar būtina jas priimti siekiant įgyvendinti Pareigūnų tarnybos nuostatų X priedo 10 straipsnio 1 dalies trečią ir ketvirtą pastraipas, kuriose kalbama apie į trečiąsias šalis paskirtiems dirbti tarnautojams mokamų GSI sumų patikslinimą. Atsižvelgdamas į šį aspektą nagrinėsiu apeliacinio skundo pirmąjį pagrindą, kuris bet kuriuo atveju taip pat apima skundžiamo sprendimo kritiką dėl šio konkretaus aspekto.
32.
Reikia priminti, kad skundžiamo sprendimo 30 ir 31 punktuose Bendrasis Teismas konstatavo, kad Pareigūnų tarnybos nuostatų X priedo 1 straipsnio trečioje pastraipoje aiškiai nustatyta pareiga priimti viso šio priedo BĮN. Todėl Bendrasis Teismas padarė išvada, kad Sąjungos institucija, įgyvendinanti nuostatas, kuriomis nustatomas Pareigūnų tarnybos nuostatų X priedo 10 straipsnyje numatytų GSI skyrimas, privalo priimti BĮN pagal šio priedo 1 straipsnio trečią pastraipą.
33.
Grįsdamas savo išvadą, kad EIVT teko pareiga priimti BĮN prieš priimant ginčijamą sprendimą, Bendrasis Teismas rėmėsi argumentu, kad nors Pareigūnų tarnybos nuostatų X priedo 10 straipsnyje, kuris yra ginčijamo sprendimo priėmimo teisinis pagrindas, nėra aiškios nuostatos, kurioje būtų numatytas BĮN priėmimas, šio priedo 1 straipsnio trečioje pastraipoje tokia pareiga, kuri taikoma visam minėtam priedui, aiškiai nustatyta. Atsižvelgiant į tai, kad 1 straipsnio trečia pastraipa yra viena iš Pareigūnų tarnybos nuostatų X priedo „bendrųjų nuostatų“, ji taikoma bendrai, taigi visoms šio priedo nuostatoms, įskaitant nuostatas, kuriomis reglamentuojamas Pareigūnų tarnybos nuostatų X priedo 10 straipsnyje numatytų GSI skyrimas. Reikia pažymėti, kad tai yra argumentai, kuriais rėmėsi Bendrasis Teismas Sprendime Vanhalewyn / EIVT (
7
), kuriuo jis, beje, kelis kartus remiasi ir skundžiamame sprendime.
34.
Taip pat reikia pažymėti, kad skundžiamo sprendimo 34 punkte Bendrasis Teismas konstatavo, jog EIVT vis dar nėra priėmusi Pareigūnų tarnybos nuostatų X priedo 10 straipsnio BĮN pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų 110 straipsnį. Be to, skundžiamo sprendimo 35 punkte Bendrasis Teismas teigė, kad 2013 m. gruodžio 17 d. ir 2014 m. gruodžio 3 d. sprendimai negali būti laikomi BĮN, kaip tai suprantama pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų X priedo 1 straipsnio trečią pastraipą. Bendrasis Teismas nusprendė, kad priimdamos paprastas vidaus taisykles – tokias, kaip šie sprendimai, institucijos neturi laikytis Pareigūnų tarnybos nuostatų 110 straipsnyje nustatytų procedūrinių reikalavimų – būtent gauti Pareigūnų tarnybos nuostatų komiteto nuomonę ir pasikonsultuoti su sprendimą priimančios institucijos personalo komitetu. Atvirkščiai, Pareigūnų tarnybos nuostatų 110 straipsnyje numatyta, kad institucija negali priimti BĮN, nepasikonsultavusi su nurodytais komitetais.
35.
Šiuo klausimu, aišku, reikia pripažinti, kad Pareigūnų tarnybos nuostatų X priedo 1 straipsnio trečia pastraipa yra viena iš šio priedo bendrųjų nuostatų. Taigi a priori ji gali būti taikoma visoms minėto priedo nuostatoms.
36.
Vis dėlto, skundžiamame sprendime pateiktas Bendrojo Teismo išaiškinimas grindžiamas prielaida, kad Pareigūnų tarnybos nuostatų X priedo 1 straipsnio trečia pastraipa yra savarankiškas ir pakankamas pareigos priimti viso šio priedo BĮN pagrindas. EIVT ginčija šią prielaidą ir pritaria aiškinimui, kad Pareigūnų tarnybos nuostatų X priedo 1 straipsnio trečia pastraipa reiškia, kad tuo atveju, kai pagal atitinkamas šio priedo nuostatas reikalaujama priimti BĮN, jos priimamos vadovaujantis Pareigūnų tarnybos nuostatų 110 straipsniu. Kitaip tariant, EIVT mano, kaip tai paaiškino per teismo posėdį, kad Pareigūnų tarnybos nuostatų X priedo 1 straipsnio trečia pastraipa yra tik procedūrinė nuoroda. Prieš įgyvendindama atitinkamą Pareigūnų tarnybos nuostatų X priedo nuostatą EIVT tektų pareiga priimti BĮN tik tuo atveju, jeigu šia nuostata buvo nustatyta pareiga jas priimti. Tokiu atveju BĮN turėtų būti priimtos vadovaujantis Pareigūnų tarnybos nuostatų 110 straipsnyje nustatytais procedūriniais reikalavimais.
37.
Šiomis aplinkybėmis, siekiant nustatyti, ar Pareigūnų tarnybos nuostatų X priede yra aiški nuostata, kuria paskyrimų tarnyba įpareigojama priimti BĮN naudojantis teise priimti sprendimus, kuri jai suteikta pagal šio priedo 10 straipsnio 1 dalies trečią ir ketvirtą pastraipas, reikia išnagrinėti Pareigūnų tarnybos nuostatų X priedo 1 straipsnio trečios pastraipos reikšmę, atsižvelgiant į kitas šiuose Pareigūnų tarnybos nuostatuose įtvirtintas nuostatas.
38.
Iškart reikia pažymėti, kad, mano nuomone, keli argumentai yra palankūs aiškinimui, kad pastarojoje nuostatoje nėra aiškiai nustatyta pareiga priimti BĮN prieš priimant sprendimą patikslinti į trečiąsias šalis paskirtiems dirbti tarnautojams mokamų GSI sumą. Šį Pareigūnų tarnybos nuostatų X priedo 1 straipsnio trečios pastraipos aiškinimą patvirtina argumentai, grindžiami, pirma, BĮN ir taikymo nuostatų skirtumu, teisės aktų leidėjo įtvirtintu kiek tai susiję su Pareigūnų tarnybos nuostatų X priedu (a dalis), antra, nuorodomis į BĮN kitose šio priedo nuostatose (b dalis), ir galiausiai, trečia, minėto priedo 1 straipsnio trečios pastraipos veiksmingumo užtikrinimu (c dalis).
a) Skirtumas tarp BĮN ir taikymo nuostatų
39.
Kaip apeliaciniame skunde pažymi EIVT, išanalizavus visą Pareigūnų tarnybos nuostatų X priedą matyti, kad jo 3 straipsnyje aiškiai nustatyta, kad paskyrimų tarnyba gali priimti sprendimą, remdamasi BĮN. Tačiau, minėto priedo 10 straipsnio 3 dalyje vartojama kitokia terminija ir numatyta, kad dėl išsamių 10 straipsnio taikymo nuostatų
sprendžia paskyrimų tarnyba.
40.
Toks terminijos atskyrimas turi įtakos BĮN priėmimo būdams ir taikymo nuostatoms. Pavyzdžiui, Pareigūnų tarnybos nuostatų 110 straipsnyje nustatyta, kad BĮN priima paskyrimų tarnyba, pasitarusi su personalo komitetu ir Tarnybos nuostatų komitetu. Atvirkščiai, Pareigūnų tarnybos nuostatų X priedo 10 straipsnio 1 dalies ketvirtoje pastraipoje nurodyta, kad gavusi Personalo komiteto nuomonę, paskyrimų tarnyba kasmet persvarsto ir prireikus patikslina kiekvienai tarnybos vietovei nustatytą gyvenimo sąlygų išmoką. Be to, šio straipsnio 3 dalyje nurodyta, kad dėl Pareigūnų tarnybos nuostatų X priedo 10 straipsnio taikymo sprendžia paskyrimų tarnyba.
41.
Jeigu būtų vadovaujamasi Bendrojo Teismo pateiktu išaiškinimu, kuriam pritaria ieškovai pirmojoje instancijoje, padaugėtų procedūrinių reikalavimų. Iš tikrųjų tam, kad galėtų patikslinti į trečiąsias šalis paskirtiems dirbti tarnautojams mokamas GSI, paskyrimų tarnyba turėjo prieš priimdama BĮN, pirma, pasitarti su personalo komitetu ir gauti Pareigūnų tarnybos nuostatų komiteto nuomonę ir, antra, nustatyti taikymo nuostatas, taigi vėl gauti personalo komiteto nuomonę. Todėl nors, kaip nusprendė Bendrasis Teismas, paskyrimų tarnyba prieš priimdama sprendimą dėl GSI sumos patikslinimo turi priimti BĮN, reikia kelti klausimą, kodėl Pareigūnų tarnybos nuostatų X priedo 10 straipsnio 3 dalyje yra paminėtos taikymo nuostatos, nes šioje nuostatoje nustatyti švelnesni procedūriniai reikalavimai nei Pareigūnų tarnybos nuostatų 110 straipsnyje.
42.
Daugiau procedūrinių reikalavimų gali reikšti, kad Pareigūnų tarnybos nuostatų X priedo 1 straipsnio trečioje pastraipoje iš tikrųjų nėra aiškiai nustatytos pareigos, kiek tai susiję su sprendimu, kuriuo patikslinama į trečiąsias šalis paskirtiems dirbti tarnautojams mokama GSI suma, t. y. su ginčijamu sprendimu. Šio teiginio nepaneigia argumentai, pateikti ieškovų pirmojoje instancijoje, kurie, remdamiesi Sprendimu Osorio ir kt. / EIVT (
8
), tvirtina, kad visos Pareigūnų tarnybos nuostatų X priedo nuostatos ir, konkrečiai kalbant, šio priedo 3 straipsnis, nepatvirtina EIVT siūlomo aiškinimo.
b) Nuorodos į BĮN Pareigūnų tarnybos nuostatų X priede
43.
Tiesa, kad Sprendime Osorio ir kt. / EIVT (
9
) Tarnautojų teismas aiškino Pareigūnų tarnybos nuostatų X priedo 3 straipsnį, ir kad išnagrinėjus dėl šio sprendimo pateiktą apeliacinį skundą priimtas Bendrojo Teismo sprendimas byloje Vanhalewyn / EIVT (
10
). Pirmajame sprendime Tarnautojų teismas konstatavo, kad, remiantis šios nuostatos formuluote, ji yra aiškiai numatyta nukrypstant nuo šio priedo 1 straipsnio pirmos pastraipos. Todėl Tarnautojų teismas laikėsi nuomonės, kad Pareigūnų tarnybos nuostatų X priedo 3 straipsnyje nurodytos BĮN, susijusios su pareigūnų, laikinai perkeltų dirbti EIVT buveinėje arba kitoje paskirties vietoje Sąjungoje, situacija, negali būti taikomos „trečiojoje šalyje tarnaujantiems <…> pareigūnams taikom[oms] speciali[oms] ir išimtin[ėms] nuostat[oms]“, nurodytoms šio priedo 1 straipsnio pirmoje pastraipoje, ir atitinkamai jomis negali būti daroma nuoroda į to paties priedo 1 straipsnio trečioje pastraipoje numatytas BĮN (
11
).
44.
Šiuo klausimu reikia pažymėti, kad šio priedo 1 straipsnio pirmoje pastraipoje įtvirtinant, kad Pareigūnų tarnybos nuostatų X priede nustatomos trečiojoje šalyje tarnaujantiems Europos Sąjungos pareigūnams taikomos specialios ir išimtinės nuostatos, apibrėžiama jo taikymo sritis, t. y. kad minėto priedo nuostatos iš principo netaikomos Sąjungoje dirbantiems pareigūnams. Remiantis Pareigūnų tarnybos nuostatų X priedo 3 straipsniu, paskyrimų tarnyba, nukrypdama nuo šio priedo 1 straipsnio pirmos pastraipos, gali nuspręsti taikyti kai kurias minėto priedo nuostatas laikinai į Sąjungą dirbti perkeliamam pareigūnui, nors šio priedo tikslas – reglamentuoti į trečiąsias šalis paskirtų dirbti pareigūnų situaciją.
45.
Be to, Pareigūnų tarnybos nuostatų X priedo 3 straipsnyje numatyta išimtis taikoma tik šio priedo 1 straipsnio pirmai pastraipai. Todėl ši išimtis leidžia paskyrimų tarnybai išplėsti minėto priedo ratione personae taikymo sritį (
12
). Nėra pagrindo teigti, kad Pareigūnų tarnybos nuostatų X priedo 3 straipsniui netaikomi šio priedo 1 straipsnio trečioje pastraipoje, kurioje įtvirtinta, kad BĮN turi būti priimtos vadovaujantis Pareigūnų tarnybos nuostatų 110 straipsniu, nustatyti reikalavimai.
46.
Remiantis šiais argumentais darytina išvada, kad Pareigūnų tarnybos nuostatų X priedo 1 straipsnio trečia pastraipa nėra savarankiškas ir pakankamas pareigos priimti BĮN pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų 110 straipsnį pagrindas. Manau, kad tokia aiškiai nustatyta ar numanoma pareiga gali būti kildinama tik iš šios nuostatos aiškinimo kartu su kita Pareigūnų tarnybos nuostatų X priedo nuostata. Iš tikrųjų, kaip matyti iš šios išvados 23 punkto, pareiga priimti BĮN kyla, kai teisės aktų leidėjas ją aiškiai nustato arba kai ji taikoma vien atsižvelgiant į pačios taikytinos nuostatos pobūdį.
47.
Ankstesniuose šios išvados punktuose išdėstytus teiginius reikia įvertinti atsižvelgiant į ieškovų pirmojoje instancijoje per teismo posėdį išsakytą poziciją, kad dėl tokio Pareigūnų tarnybos nuostatų X priedo 1 straipsnio trečios pastraipos aiškinimo ši nuostata taptų neveiksminga.
c) Dėl Pareigūnų tarnybos nuostatų X priedo 1 straipsnio trečios pastraipos veiksmingumo
48.
Akivaizdu, kad dėl aiškinimo, kuriuo remiantis Pareigūnų tarnybos nuostatų X priedo 1 straipsnio trečia pastraipa yra, kaip nurodė EIVT, tik „procedūrinė nuoroda“, gali kilti abejonių dėl šio priedo struktūros ir, konkrečiai kalbant, dėl 1 straipsnio trečios pastraipos įtraukimo į jį motyvų. Iš tikrųjų būtų galima teigti, kad jau iš Pareigūnų tarnybos nuostatų 110 straipsnio matyti, kad BĮN priimamos vadovaujantis šioje nuostatoje nustatyta procedūra. Be to, Pareigūnų tarnybos nuostatuose taip pat yra nuostatų, kuriose minimos BĮN, tačiau pagal šias nuostatas nėra aiškiai reikalaujama jų priimti laikantis Pareigūnų tarnybos nuostatų 110 straipsnio (
13
).
49.
Teisėkūros technika pateikiant nuorodą į Pareigūnų tarnybos nuostatų 110 straipsnį nėra taikoma tik Pareigūnų tarnybos nuostatų X priedui. Iš tikrųjų Pareigūnų tarnybos nuostatuose yra daug nuostatų, kuriose kalbama apie BĮN priėmimą pagal 110 straipsnį (
14
). Taigi teisės aktų leidėjui visada naudinga pateikti nuorodą į Pareigūnų tarnybos nuostatų 110 straipsnį, siekiant pažymėti, kad BĮN priimamos vadovaujantis šioje nuostatoje numatyta procedūra.
50.
Žinoma, šiose Pareigūnų tarnybos nuostatų normose pateikiant nuorodą į Pareigūnų tarnybos nuostatų 110 straipsnį kartu pažymima, kad kalbama apie tam tikro straipsnio arba pastraipos BĮN (
15
). Atvirkščiai, Pareigūnų tarnybos nuostatų X priedo 1 straipsnio trečioje pastraipoje nėra panašios nuostatos, kurioje būtų daroma nuoroda į šio priedo arba visų jo nuostatų BĮN. Manau, kad negalima imtis teisės aktų leidėjo vaidmens ir įterpti tokią bendro pobūdžio nuostatą, kuri būtų taikoma visomis atitinkamo priedo nuostatomis. Kaip pažymi EIVT, dėl tokio aiškinimo savaime pakankamos X priedo nuostatos taptų beprasmės ir neišsamios.
51.
Galiausiai X priedas yra vienintelis, kuriame aiškiai numatyta, kad jo nuostatomis nukrypstama nuo kitų Pareigūnų tarnybos nuostatų normų. Tiesa, kad Pareigūnų tarnybos nuostatų 101a straipsnyje numatyta, jog X priede nustatomos į trečiąją šalį paskirtiems dirbti pareigūnams taikomos specialios ir išimtinės nuostatos, nepažeidžiant kitų Pareigūnų tarnybos nuostatų. Taigi būtų galima teigti, kad nuoroda į Pareigūnų tarnybos nuostatų 110 straipsnio taikymą šių Pareigūnų tarnybos nuostatų X priedo 1 straipsnio trečioje pastraipoje yra perteklinė. Vis dėlto be tokios nuorodos būtų sunku nustatyti, ar Pareigūnų tarnybos nuostatų X priedo 3 straipsnyje minint BĮN šiuo priedu taip pat nukrypstama nuo 110 straipsnyje numatytos procedūros.
52.
Taip pat reikia pažymėti, kad pareiga priimti BĮN gali būti aiški arba numanoma. Negalima atmesti galimybės, kad ne tik Pareigūnų tarnybos nuostatų X priedo 3 straipsnis, bet ir kitos šio priedo nuostatos vien dėl savo pobūdžio gali reikalauti priimti BĮN. Tokiu atveju pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų X priedo 1 straipsnio trečią pastraipą būtų reikalaujama laikytis jų 110 straipsnyje nustatytų procedūrinių reikalavimų.
53.
Galiausiai Pareigūnų tarnybos nuostatų X priedo 1 straipsnio trečia pastraipa gali būti aiškinama taip, kad tuo atveju, kai BĮN priimamos, kai jas priimti nėra privaloma, taip pat turi būti laikomasi Pareigūnų tarnybos nuostatų 110 straipsnyje nustatytų procedūrinių reikalavimų.
54.
Remiantis šiais argumentais, darytina išvada, kad dėl aiškinimo, jog Pareigūnų tarnybos nuostatų X priedo 1 straipsnio trečia pastraipa nėra savarankiškas ir pakankamas pareigos priimti BĮN pagrindas, ši nuostata netampa beprasmė.
55.
Be to, reikia pažymėti, kad toks aiškinimas tam tikra prasme patvirtintas naujausioje Bendrojo Teismo jurisprudencijoje.
56.
Neginčijama, kad Sprendime Vanhalewyn / EIVT (
16
), kuris skundžiamame sprendime nurodytas kelis kartus, Bendrasis Teismas pripažino, kad yra nustatyta aiški pareiga priimti viso Pareigūnų tarnybos nuostatų X priedo, įskaitant nuostatas, kuriomis reglamentuojamas GSI skyrimas, BĮN.
57.
Vis dėlto išvada dėl viso to priedo, padaryta minėtame sprendime, gali būti laikoma tik obiter dictum. Bendrojo Teismo sprendime Vanhalewyn / EIVT (
17
) buvo nagrinėjamas sprendimas atnaujinti trečiųjų šalių, kuriose gyvenimo sąlygos buvo laikomos lygiavertėmis gyvenimo sąlygoms Sąjungoje, sąrašą. Taigi šis sprendimas buvo susijęs su Pareigūnų tarnybos nuostatų X priedo 10 straipsnio 1 dalies antra pastraipa, kurioje nurodyta tik tiek, kad GSI nėra mokama, kai pareigūnas paskirtas dirbti į šalį, kurioje gyvenimo sąlygos gali būti laikomos lygiavertėmis įprastoms gyvenimo sąlygoms Sąjungoje. Tačiau ginčijamas sprendimas susijęs su Pareigūnų tarnybos nuostatų X priedo 10 straipsnio 1 dalies trečia ir ketvirta pastraipomis, kurių turinys yra išsamesnis nei to paties priedo 10 straipsnio 1 dalies antros pastraipos turinys.
58.
Be to, atrodo, kad Sprendimu PO ir kt. / EIVT (
18
), priimtu vėliau nei Sprendimas Vanhalewyn / EIVT (
19
), pats Bendrasis Teismas šiek tiek apribojo savo jurisprudencijos taikymo sritį, kai nusprendė, kad Pareigūnų tarnybos nuostatų X priedo 1 straipsnio trečia pastraipa negali būti aiškinama taip, kad pagal ją EIVT privalo priimti BĮN dėl naudojimosi šio priedo 15 straipsnio antra pastraipa suteikta teise priimti sprendimus. Sprendime PO ir kt. / EIVT (
20
) Bendrasis Teismas pažymėjo, kad jame išdėstyti argumentai dera su Sprendime Vanhalewyn / EIVT (
21
) išdėstytais argumentais. Atsižvelgdamas į šios bylos aplinkybes manau, kad nereikia pateikti nuomonės dėl šio aspekto. Šiuo atveju svarbu tai (tai taikytina ir atsižvelgiant į Sprendimą PO ir kt. / EIVT (
22
)), kad Pareigūnų tarnybos nuostatų X priedo 1 straipsnio trečioje pastraipoje nėra nustatytos bendros pareigos dėl viso šių Pareigūnų tarnybos nuostatų X priedo.
59.
Atsižvelgdamas į išdėstytus argumentus manau, kad apeliacinio skundo pirmasis pagrindas yra pagrįstas, kiek EIVT tvirtina, kad Bendrasis Teismas neteisingai nusprendė, jog Pareigūnų tarnybos nuostatų X priedo 1 straipsnio trečioje pastraipoje aiškiai nustatyta pareiga priimti BĮN prieš šio priedo 10 straipsnio 1 dalies trečios pastraipos pagrindu priimant sprendimą dėl į trečiąsias šalis paskirtiems dirbti tarnautojams mokamos GSI sumos. Vis dėlto nemanau, kad nenagrinėjant apeliacinio skundo antrojo pagrindo šio argumento pakaktų, kad būtų panaikintas skundžiamas sprendimas.
B.
Dėl antrojo pagrindo
60.
Reikia priminti, kad skundžiamo sprendimo 28 ir 29 punktuose Bendrasis Teismas nurodė, jog BĮN privaloma priimti dviem atvejais: kai tai aiškiai nustatė teisės aktų leidėjas arba kai to reikalaujama atsižvelgiant į patį taikomos nuostatos pobūdį.
61.
Apeliacinio skundo antrasis pagrindas susijęs su argumentais, kuriuos Bendrasis Teismas pateikė skundžiamo sprendimo 28 ir 29 punktuose. Šiuo pagrindu EIVT tvirtina, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai nusprendė, kad Pareigūnų tarnybos nuostatų X priedo 10 straipsnis yra nuostata, dėl kurios reikia priimti BĮN, nes ji suformuluota neaiškiai ir netiksliai ir dėl to kyla abejonių dėl jos tinkamo taikymo.
62.
Atvirkščiai, ieškovai pirmojoje instancijoje tvirtina, kad antrasis pagrindas yra netinkamas. Atsižvelgiant į tai, kad Bendrasis Teismas pagrįstai nusprendė, jog Pareigūnų tarnybos nuostatų X priedo 1 straipsnio trečioje pastraipoje aiškiai nustatyta EIVT pareiga priimti šio priedo 10 straipsnio BĮN, šio 10 straipsnio aiškumas neturi reikšmės.
1. Dėl pagrindo tinkamumo
63.
Abejoju dėl ieškovų pirmoje instancijoje pateiktų argumentų dėl antrojo pagrindo tinkamumo, nes perskaičius skundžiamą sprendimą gali likti abejonių dėl pareigos, kuri, Bendrojo Teismo nuomone, kyla EIVT, pagrindo. Iš pradžių skundžiamo sprendimo 30 ir 31 punktuose Bendrasis Teismas nurodė, kad, kiek tai susiję su visu Pareigūnų tarnybos nuostatų X priedu, įskaitant šio priedo 10 straipsnio nuostatas, reglamentuojančias GSI skyrimą, jo 1 straipsnio trečioje pastraipoje aiškiai nustatyta pareiga priimti BĮN.
64.
Vis dėlto vėliau, skundžiamo sprendimo 32 punkte, Bendrasis Teismas pateikė argumentus, kuriais grindžiama pareiga priimti Pareigūnų tarnybos nuostatų X priedo 10 straipsnio BĮN. Bendrojo Teismo nuomone, ši pareiga grindžiama tuo, kad šia nuostata paskyrimų tarnybai suteikiama itin plati diskrecija nustatyti, kokios gyvenimo sąlygos yra trečiojoje šalyje. Šiame kontekste atrodo, kad skundžiamo sprendimo 38 punkte Bendrasis Teismas laikosi nuomonės, kad BĮN priėmimas būtinas siekiant užtikrinti, kad kriterijai, kuriais vadovaujantis nustatomos gyvenimo sąlygos trečiojoje šalyje, būtų nustatyti abstrakčiai ir nepriklausomai nuo bet kokios procedūros, skirtos patikslinti GSI dydžiui, tam, kad būtų išvengta rizikos, jog kriterijų pasirinkimui įtakos turės administracijos galimai norimas rezultatas.
65.
Tokiomis aplinkybėmis negalima atmesti galimybės, kad Bendrasis Teismas bent jau netiesiogiai vertino Pareigūnų tarnybos nuostatų X priedo 10 straipsnį, taip pat atsižvelgdamas į šios išvados 60 punkte nurodytą antrą atvejį.
66.
Jeigu teisingai suprantu skundžiamą sprendimą ir jeigu pareiga priimti BĮN kyla dėl Pareigūnų tarnybos nuostatų X priedo 10 straipsnio pobūdžio, antrasis pagrindas nebūtų netinkamas ir apeliacinio skundo pirmojo pagrindo pagrįstumas nelemtų skundžiamo sprendimo panaikinimo. Taigi manau, kad apeliacinis skundas negali būti baigtas nagrinėti įvertinus tik apeliacinio skundo pirmąjį pagrindą ir kad reikia išnagrinėti ir antrąjį pagrindą.
2. Dėl esmės
67.
Reikia priminti, kad nurodydama antrąjį pagrindą EIVT iš esmės tvirtina, kad Bendrasis Teismas, nuspręsdamas, jog Pareigūnų tarnybos nuostatų X priedo 10 straipsnis yra tokia nuostata, dėl kurios turi būti priimtos BĮN, padarė teisės klaidą. Bendrasis Teismas konstatavo, kad ši nuostata suformuluota neaiškiai ir netiksliai ir dėl to kyla abejonių dėl jos tinkamo taikymo. EIVT tvirtina, kad nustatant su GSI susijusias įgyvendinimo taisykles Pareigūnų tarnybos nuostatų X priedo 10 straipsnio 1 dalies ketvirtoje pastraipoje reikalaujama, kad būtų gauta personalo komiteto nuomonė, o tai ir buvo padaryta priimant 2013 m. gruodžio 17 d. ir 2014 m. gruodžio 3 d. sprendimus. Vien šis etapas leidžia išvengti bet kokios rizikos, kad kriterijus, pagal kuriuos nustatomas GSI dydis, nustatytų administracija, siekdama norimo rezultato. Be to, vien dėl 10 straipsnio, kuriame įtvirtinti kriterijai, į kuriuos turi būti atsižvelgta nustatant GSI, ir nustatomas kasmetinis jų persvarstymas, išsamumo aišku, kad atitinkamomis nuostatomis nepaliekama erdvės netinkamam taikymui.
68.
Ieškovai pirmojoje instancijoje tvirtina, kad šis pagrindas – jeigu bus pripažintas tinkamu – yra nepagrįstas, nes BĮN priėmimas reiškia, kad Pareigūnų tarnybos nuostatų komiteto nuomone gali būti daroma įtaka paskyrimų tarnybos sprendimui.
69.
Šiuo klausimu Pareigūnų tarnybos nuostatų X priedo 10 straipsnio 1 dalies trečioje pastraipoje nurodyta, kad „[GSI] nustatoma atsižvelgiant, be kita ko, į šiuos aspektus“. Žodžiai „be kita ko“ rodo, kad nurodytas kriterijų sąrašas nėra išsamus. Vis dėlto ši nuostata turi būti aiškinama ją siejant su Pareigūnų tarnybos nuostatų X priedo 10 straipsnio 3 dalimi, pagal kurią „[d]ėl išsamių šio straipsnio taikymo nuostatų sprendžia“ paskyrimų tarnyba. Be to, kaip pažymi EIVT, nustatyta GSI kasmet persvarstoma ir prireikus patikslinama, gavus personalo komiteto nuomonę. Taigi teisės aktų leidėjas nustatė kelias priemones, leidžiančias išvengti netinkamo Pareigūnų tarnybos nuostatų X priedo 10 straipsnio 1 dalies trečios ir ketvirtos pastraipų įgyvendinimo.
70.
Atsižvelgdamas į išdėstytus argumentus, manau, kad antrasis pagrindas yra pagrįstas. Remiantis atlikta analize, darytina išvada, kad abu EIVT pateikti apeliacinio skundo pagrindai yra pagrįsti.
71.
Taigi skundžiamas sprendimas turi būti panaikintas dėl jame padarytų teisės klaidų aiškinant Pareigūnų tarnybos nuostatų X priedo 1 straipsnio trečią pastraipą ir 10 straipsnį: Bendrasis Teismas klaidingai nusprendė, kad įgyvendindama šią nuostatą ir priimdama sprendimą patikslinti į trečiąją šalį paskirtiems dirbti tarnautojams mokamos GSI sumą (ginčijamą sprendimą) EIVT privalėjo priimti BĮN. Šiomis aplinkybėmis reikia patenkinti apeliacinį skundą ir panaikinti skundžiamo sprendimo rezoliucinės dalies pirmą punktą.
72.
Be to, pagal Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 61 straipsnį, jei apeliacinis skundas pagrįstas, Teisingumo Teismas panaikina Bendrojo Teismo sprendimą. Jis gali pats priimti galutinį sprendimą, jei toje bylos stadijoje tai galima daryti, arba grąžinti bylą Bendrajam Teismui.
73.
Mano nuomone, ši byla nėra tokios stadijos, kad būtų galima priimti sprendimą. Iš esmės ieškinyje Bendrajam Teismui ieškovai pirmojoje instancijoje nurodė tris pagrindus. Kaip Bendrasis Teismas nurodė skundžiamo sprendimo 44 punkte, jis buvo priimtas neišnagrinėjus jam pateiktų antrojo ir trečiojo pagrindų. Todėl bylą reikia grąžinti nagrinėti Bendrajam Teismui, kad jis priimtų sprendimą dėl šių pagrindų.
VI. Išvada
74.
Atsižvelgdamas į išdėstytus argumentus manau, kad Europos išorės veiksmų tarnybos (EIVT) pateikti pagrindai turi būti pripažinti pagrįstais, ir Teisingumo Teismui siūlau priimti tokį sprendimą:
1)
panaikinti 2018 m. balandžio 13 d. Europos Sąjungos Bendrojo Teismo sprendimo Alba Aguilera ir kt. / EIVT (T‑119/17, EU:T:2018:183) rezoliucinės dalies pirmą punktą, kuriame šis teismas panaikino 2016 m. balandžio 19 d. Europos išorės veiksmų tarnybos (EIVT) sprendimą nuo 2016 m. sausio 1 d. nuo 30 % iki 25 % sumažinti GSI, mokamos į Etiopiją paskirtiems dirbti Europos Sąjungos tarnautojams, procentinį dydį, ir šio sprendimo rezoliucinės dalies trečią punktą, kuriame Bendrasis Teismas priteisė iš EIVT bylinėjimosi išlaidas;
2)
grąžinti bylą Europos Sąjungos Bendrajam Teismui;
3)
atidėti klausimo dėl bylinėjimosi išlaidų nagrinėjimą.
(
1
)	Originalo kalba: prancūzų.
(
2
)	T‑119/17, toliau – skundžiamas sprendimas, EU:T:2018:183.
(
3
)	Dėl šių dviejų atvejų taip pat žr. 1965 m. liepos 8 d. Sprendimą Willame / Komisija (110/63, EU:C:1965:71).
(
4
)	2016 m. kovo 17 d. sprendimas (T‑792/14 P, EU:T:2016:156).
(
5
)	2016 m. kovo 17 d. sprendimas (T‑792/14 P, EU:T:2016:156).
(
6
)	Remiantis šio sprendimo 35 punktu, neturi reikšmės tai, kad paskyrimų tarnyba nustatė „kriterijus, kuriais gali būti remiamasi vertinant gyvenimo sąlygų lygiavertiškumą“, nes šie kriterijai nebuvo nurodyti BĮN.
(
7
)	2016 m. kovo 17 d. sprendimas (T‑792/14 P, EU:T:2016:156, 22 ir 23 punktai).
(
8
)	2014 m. rugsėjo 25 d. sprendimas (F‑101/13, EU:F:2014:223).
(
9
)	2014 m. rugsėjo 25 d. sprendimas (F‑101/13, EU:F:2014:223, 24 ir 25 punktai).
(
10
)	2016 m. kovo 17 d. sprendimas (T‑792/14 P, EU:T:2016:156).
(
11
)	2014 m. rugsėjo 25 d. Sprendimas Osorio ir kt. / EIVT (F‑101/13, EU:F:2014:223, 25 punktas).
(
12
)	Pareigūnų tarnybos nuostatų X priedo 3 straipsnyje numatyta galimybė išplėsti jo taikymo sritį taip pat paaiškina, kodėl paskyrimų tarnyba privalo priimti BĮN prieš priimdama sprendimą šios nuostatos pagrindu. Iš tikrųjų pareigūnų, net ir laikinai perkeltų dirbti į Sąjungą, įtraukimas į šio priedo taikymo sritį galėtų prieštarauti Pareigūnų tarnybos nuostatų X priedo tikslui ir pažeisti vienodo požiūrio principą. Šiuo klausimu žr. 1997 m. gegužės 29 d. Sprendimą de Rijk / Komisija (C‑153/96 P, EU:C:1997:268, 28 ir 29 punktai).
(
13
)	Žr., pavyzdžiui, Pareigūnų tarnybos nuostatų VII priedo 9 straipsnio 1 dalies trečią pastraipą ir 13a straipsnį, taip pat Pareigūnų tarnybos nuostatų VIII priedo 11 straipsnio 2 dalies antrą pastraipą.
(
14
)	Žr. Pareigūnų tarnybos nuostatų 27 straipsnio antrą pastraipą, 45a straipsnio 5 dalį ir IX priedo 2 straipsnio 3 dalį.
(
15
)	Žr. 13 išnašą.
(
16
)	2016 m. kovo 17 d. sprendimas (T‑792/14 P, EU:T:2016:156, 24 ir 25 punktai).
(
17
)	2016 m. kovo 17 d. sprendimas (T‑792/14 P, EU:T:2016:156, 24 ir 25 punktai).
(
18
)	2018 m. spalio 25 d. sprendimas (T‑729/16, EU:T:2018:721, 160–165 punktai).
(
19
)	2016 m. kovo 17 d. sprendimas (T‑792/14 P, EU:T:2016:156).
(
20
)	2018 m. spalio 25 d. sprendimas (T‑729/16, EU:T:2018:721, 166–170 punktai).
(
21
)	2016 m. kovo 17 d. sprendimas (T‑792/14 P, EU:T:2016:156).
(
22
)	2018 m. spalio 25 d. sprendimas (T‑729/16, EU:T:2018:721).