62018TJ0061_RES
Byla T‑61/18
Amador Rodriguez Prieto
prieš
Europos Komisiją
2019 m. balandžio 4 d. Bendrojo Teismo (aštuntoji kolegija) sprendimas
„Viešoji tarnyba – Pareigūnai – Byla „Eurostatas“ – Nacionalinis baudžiamasis procesas – Bylos nutraukimas – Pagalbos prašymas – Informatorius – Nekaltumo prezumpcija – Ieškinys dėl žalos atlyginimo ir dėl panaikinimo“
Pareigūnai – Administracijos pareiga padėti – Apimtis – Ribos – Institucijos aktai – Pareigūnui iškelta baudžiamoji byla
(Pareigūnų tarnybos nuostatų 24 straipsnis)
(žr. 47, 48, 51, 52 punktus)
Pareigūnai – Teisės ir pareigos – Saviraiškos laisvė – Faktų, leidžiančių preziumuoti neteisėtų veiksmų arba šiurkštaus pažeidimo egzistavimą, atskleidimas – Pareigos apimtis – Apie šiuos faktus pranešusio pareigūno apsauga – Apimtis
(Pareigūnų tarnybos nuostatų 22a straipsnio 3 dalis)
(žr. 71–73 punktus)
Pareigūnai – Deliktinė institucijų atsakomybė – Tarnybinis nusižengimas – Sąvoka – Pareigūnui iškelta byla – Įtraukimas – Sąlyga – Išskirtinės aplinkybės
(SESV 340 straipsnis; Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsnis)
(žr. 75 punktą)
Pareigūnai – Principai – Teisė į nekaltumo prezumpciją – Apimtis – Pareigūno, kuriam iškelta baudžiamoji byla, kuri vėliau nutraukta, pagalbos prašymo atmetimas motyvuojant priešingų interesų išlikimu – Pažeidimas
(Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 48 straipsnio 1 dalis)
(žr. 91–93 punktus)
Santrauka
2019 m. balandžio 4 d. paskelbtu Sprendimu Rodriguez Prieto / Komisija (T‑61/18) Bendrasis Teismas panaikino Europos Komisijos sprendimą atmesti pagalbos prašymą, grindžiamą Europos Sąjungos pareigūnų tarnybos nuostatų 24 straipsniu, ir konstatavo, kad buvo pažeista ieškovo teisė į nekaltumo prezumpciją.
Nuo 1996 m. Eurostatas visuomenei teikė surinktus statistinius duomenis remdamasis Europos Bendrijų oficialiųjų leidinių biuro informacija ir prekybos vietų tinklu. 1998 m. ieškovas, kuris yra vieno Eurostato skyriaus vadovas, paprašė atlikti vidaus auditą. Konstatavus pažeidimus ir Europos kovos su sukčiavimu tarnybai (OLAF) atlikus tyrimus, Komisija 2003 m. pradėjo baudžiamąjį procesą Prancūzijos valdžios institucijose, kurį vykdant ieškovas buvo apklaustas kaip liudytojas, o paskui jam pareikšti įtarimai. Ieškovas pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų 24 straipsnį pateikė pirmąjį pagalbos prašymą, kuriame nurodė savo, kaip informatoriaus, statusą ir paprašė Komisijos padengti jo patirtas advokato išlaidas. Šis prašymas buvo atmestas.
Kadangi Prancūzijos teismai priėmė nutartį nutraukti bylą dėl visų įtariamųjų, įskaitant ieškovą, Komisija pateikė apeliacinį skundą, o vėliau – kasacinį skundą; abu jie buvo atmesti. Tuomet ieškovas pateikė antrą pagalbos prašymą siekdamas, kad Komisija padengtų jo advokato išlaidas, patirtas Prancūzijos teismuose. Papildomai jis kaltino Komisiją tuo, kad ši neatsižvelgė į jo, kaip informatoriaus, statusą ir atsisakė suteikti su tuo susijusią apsaugą, taip pažeisdama Pareigūnų tarnybos nuostatų 22a straipsnį, ir prašė atlyginti žalą. Ieškovas Bendrajame Teisme ginčijo Komisijos atliktą šių prašymų atmetimą.
Pirmiausia, kiek tai susiję su Pareigūnų tarnybos nuostatų 24 straipsnio taikymu šioje byloje, Bendrasis Teismas priminė, kad šiuo straipsniu siekiama, kad institucija apsaugotų pareigūnus nuo trečiųjų asmenų veiksmų, o ne nuo pačios institucijos veiksmų. Viena vertus, šiuo atveju Prancūzijos teisminių institucijų veiksmai yra baudžiamojo proceso įprastos eigos dalis ir tai nėra a priori neteisėti veiksmai, galintys pateisinti pagalbą. Kita vertus, Pareigūnų tarnybos nuostatų 24 straipsnis šiuo atveju netaikytinas, nes iš tikrųjų ieškovas prašė Komisijos pagalbos dėl pačios šios institucijos veiksmų, kuriais prieš jį buvo pradėtas baudžiamasis procesas ir kuriais šis procesas buvo pratęstas.
Kiek tai susiję su ieškovo, kaip informatoriaus, statuso tariamu nepaisymu, Bendrasis Teismas priminė, kad 2004 m. gegužės mėn. 1 d. įsigaliojusios redakcijos Pareigūnų tarnybos nuostatų 22a straipsnyje nustatyta visų pareigūnų pareiga pranešti apie faktus, kurie gali leisti preziumuoti neteisėtus veiksmus ar rimtą Sąjungos pareigūnų pareigų pažeidimą. Bendrasis Teismas pažymėjo, kad visi pareigūnai, kurie jau iki šios datos ėmėsi iniciatyvos pranešti savo vadovams apie pažeidimus ar Pareigūnų tarnybos nuostatuose numatytų pareigų nevykdymą, apie kuriuos jie sužinojo ir kurie gali pakenkti Sąjungos finansiniams interesams, jau turėjo teisę į institucijos apsaugą nuo galimų atsakomųjų veiksmų dėl šio atskleidimo ir teisę nepatirti žalos dėl šios institucijos veiksmų, jei veikė sąžiningai. Vis dėlto Bendrasis Teismas nusprendė, kad šia apsauga nesiekiama apsaugoti pareigūno nuo tyrimų dėl galimo jo dalyvavimo darant pažeidimus, apie kuriuos pranešta. Jei šie tyrimai patvirtina pareigūno dalyvavimą, jo iniciatyva gali būti nebent lengvinanti aplinkybė vykdant drausmines procedūras. Taigi informatoriaus statusas, kuriuo remiasi ieškovas, negalėjo jo apsaugoti nuo procedūrų.
Šiomis aplinkybėmis buvo keliamas klausimas, ar Komisija padarė pažeidimų, nes inicijavo baudžiamojo proceso tęsimą po to, kai buvo priimta nutartis nutraukti bylą. Bendrasis Teismas, priminęs, kad galimybė ginti savo teises teisme ir su tuo susijusi teisminė kontrolė yra bendrojo teisės principo išraiška ir kad tik esant išimtinėms aplinkybėms tai, kad institucija kreipėsi į teismą, gali būti tarnybinis nusižengimas, padarė išvadą, jog šiuo atveju nebuvo padaryta tokio nusižengimo, ir atmetė prašymą atlyginti žalą, kurią ieškovas tariamai patyrė dėl 2003–2016 m. prieš jį vykdyto baudžiamojo proceso.
Galiausiai Bendrasis Teismas, priminęs, kad nekaltumo prezumpcijos principas, net ir nesant baudžiamojo persekiojimo, taikomas pareigūnui, kuris kaltinamas pakankamai rimtu tarnybinių pareigų pažeidimu, dėl kurio gali būti pradėtas OLAF tyrimas, į kurį atsižvelgdama administracija galės imtis bet kokių – atitinkamais atvejais griežtų – priemonių, konstatavo, kad Komisija, atmesdama ieškovo prašymą padengti jo gynybos išlaidas, patirtas per Prancūzijoje vykusį baudžiamąjį procesą, iš esmės dėl to, kad išliko priešingų interesų, nors šis baudžiamasis procesas dėl ieškovo buvo nutrauktas, pažeidė ieškovo teisę į nekaltumo prezumpciją.