62006CC0161
JULIANE KOKOTT
FŐTANÁCSNOK INDÍTVÁNYA
Az ismertetés napja: 2007. szeptember 18. (
1
)
C-161/06. sz. ügy
Skoma-Lux sro
kontra
Celní ředitelství Olomouc
„Az Európai Unióhoz való csatlakozás feltételeiről szóló okmány — 58. cikk — Közösségi szabályozás — Valamely tagállam nyelvére történő fordítás hiánya — Érvényesíthetőség”
I – Bevezetés
1.
A tíz új tagállam 2004. május 1-jén történt csatlakozásával a fennálló közösségi jog, a közösségi vívmányok (acquis communautaire) ezekre az államokra is kiterjedt. E vívmányok kiterjedt részeit azonban csak jelentős késéssel tették közzé a kilenc új hivatalos nyelven az Európai Unió Hivatalos Lapjában. Mivel a Skoma-Lux s.r.o. vállalkozás (a továbbiakban: Skoma-Lux) a Cseh Köztársaság csatlakozását követően, azonban a közösségi vámjog vonatkozó rendelkezéseinek a Hivatalos Lap cseh különkiadásában való közzététele előtt állítólag megsértette e rendelkezéseket, a cseh vámhatóságok szankciókat alkalmaztak. A Bíróságnak most tisztáznia kell, mennyiben lehet az ilyen szabályozásokra hivatkozni a jogalanyokkal szemben e szabályozásoknak a jogalany saját nyelvén való közzététele előtt.
II – Jogi háttér
2.
A másodlagos jog közzétételét alapvetően az EK 254. cikk szabályozza. A jelen ügyben releváns (2) bekezdés kimondja:
„A Tanács és a Bizottság rendeleteit, valamint a valamennyi tagállamnak címzett irányelveket az Európai Unió Hivatalos Lapjában ki kell hirdetni. Ezek a bennük megjelölt napon, illetve ennek hiányában a kihirdetésüket követő huszadik napon lépnek hatályba.”
3.
Az Európai Gazdasági Közösség által használt nyelvek meghatározásáról szóló_1958. április 15-i 1. tanácsi rendelet (
2
) 4. cikke szabályozza a nyelvi rendszert:
„A rendeleteket és az egyéb általánosan alkalmazandó okmányokat a húsz hivatalos nyelven kell megszövegezni.”
4.
A Cseh Köztársaság, az Észt Köztársaság, a Ciprusi Köztársaság, a Lett Köztársaság, a Litván Köztársaság, a Magyar Köztársaság, a Máltai Köztársaság, a Lengyel Köztársaság, a Szlovén Köztársaság és a Szlovák Köztársaság csatlakozásának feltételeiről, valamint az Európai Unió alapját képező szerződések kiigazításáról szóló okmány (
3
) (a továbbiakban: csatlakozási okmány) 2. cikke úgy rendelkezik, hogy a közösségi jog főszabály szerint a csatlakozás időpontjától, 2004. május 1-jétől alkalmazandó az új tagállamokban:
„A csatlakozás időpontjától kezdődően az eredeti szerződések rendelkezései és az intézmények, valamint az Európai Központi Bank által a csatlakozást megelőzően elfogadott jogi aktusok az új tagállamok számára kötelezőek, és az említett szerződésekben, illetve az ebben az okmányban megállapított feltételekkel alkalmazandók ezekben az államokban.”
5.
A csatlakozási okmány 58. cikke szabályozza a nyelvi rendszert és a közzétételt:
„Az intézmények és az Európai Központi Bank által a csatlakozás előtt elfogadott jogi aktusoknak a Tanács, Bizottság vagy az Európai Központi Bank által cseh, észt, lengyel, lett, litván, magyar, máltai, szlovák és szlovén nyelven megszövegezett szövege a csatlakozás időpontjától ugyanolyan feltételekkel hiteles, mint a jelenlegi tizenegy nyelven készült szövegek. Ezeket a szövegeket közzé kell tenni az Európai Unió Hivatalos Lapjában, amennyiben a jelenlegi nyelveken készült szövegeket ott tették közzé.”
6.
Közvetlenül a tíz új tagállam 2004. május 1-jén történt csatlakozását követően a Hivatalos Lap több kiadásában (
4
) közleményt tettek közzé. A Hivatalos Lap papíralapú változatában, valamint a CD-ROM kiadásban ennek szövege a következő:
„Közlemény az olvasóhoz
Az Európai Unió Hivatalos Lapjának különkiadása, amely az intézmények és az Európai Központi Bank csatlakozás előtt elfogadott jogi aktusainak szövegét tartalmazza, cseh, észt, lengyel, lett, litván, magyar, máltai, szlovák és szlovén nyelven fog megjelenni. A kiadvány köteteit 2004. május 1-je és 2004 vége között fokozatosan fogják publikálni.
Ennek megfelelően – a kötetek megjelenéséig – a szövegek elektronikus változata az EUR-Lex oldalán elérhető.
Az EUR-Lex oldalának címe: http://europa.eu.int/eur-lex/fr/accession.html.”
7.
A Hivatalos Lap EUR-Lexen, interneten közzétett megfelelő kiadásaiban azonban legalábbis egy ideig a közlemény egy másik cseh nyelvű változatát tették közzé, amely 2007. június 25-én még hozzáférhető volt, 2007. augusztus 1-jéig azonban a fent közölt szöveg cseh nyelvű változatával helyettesítették. Az első változat az „Oznámení Komise”, azaz a „Bizottság közleménye” címet viselte, és a második bekezdésben még egy mondatot tartalmazott:
„Ta po nezbytnou dobu představuje zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie podle článku 58 aktu o přistoupení z roku 2003.”
Eszerint az EUR-Lexen történő közzététel a Hivatalos Lap különkiadásának megjelenéséig a csatlakozási okmány 58. cikke értelmében vett közzétételnek minősül. (
5
)
8.
Az alapeljárásban a Közösségi Vámkódex létrehozásáról szóló 2913/92/EGK tanácsi rendelet végrehajtására vonatkozó rendelkezések megállapításáról szóló, 1993. július 2-i 2454/93/EGK bizottsági rendelet (
6
) 199. cikkének (1) bekezdéséről van szó:
„A büntetőjogi rendelkezések esetleges alkalmazásának sérelme nélkül, a vámáru-nyilatkozatot tevő személy vagy képviselője által aláírt vámáru-nyilatkozat vámhivatalnál történő benyújtásával az illető személy a hatályos rendelkezések értelmében felelősséget vállal az alábbiak vonatkozásában:
—
a vámáru-nyilatkozatban megadott adatok helyessége,
—
a mellékelt okmányok hitelessége, és
—
a szóban forgó áruk érintett vámeljárás alá vonásával kapcsolatos valamennyi kötelezettség betartása.”
9.
A Bizottság által benyújtott, a Hivatalos Kiadványok Hivatalától származó tájékoztatás szerint e rendelkezés eredeti és lényegében változatlan formában továbbra is hatályos szövegét 2004. augusztus 27-én tették közzé a Hivatalos Lap cseh nyelvű különkiadásában.
III – Tényállás és az előzetes döntéshozatal iránti kérelem
10.
Az alapeljárás felperese, a Skoma-Lux bort importál a Cseh Köztársaságba és azt ott értékesíti. A cseh vámigazgatási szerv azt rója terhére, hogy a 2004. március 11. és 2004. május 20. között tett, importált borra vonatkozó különböző vámáru-nyilatkozatai helytelenek, mivel a bort a vámhatóságok megfelelő tájékoztatásai ellenére a Kombinált Nómenklatúra rossz vámtarifaszáma alá sorolta be. Ezért a vámigazgatási szerv bírságot rótt ki a Skoma-Luxra. A felrótt vámszabálysértés a cseh vámjog rendelkezéseinek, és – ami a jelen ügy szempontjából releváns – a 2454/93 rendelet 199. cikke (1) bekezdésének állítólagos többszöri megsértésében nyilvánul meg.
11.
A Skoma-Lux tiltakozott a bírság ellen, és különösen azt kifogásolta, hogy a 2454/93 rendelet 199. cikke (1) bekezdését a releváns időpontban cseh nyelven szabályszerűen még nem tették közzé az Európai Unió Hivatalos Lapjában.
12.
Ilyen körülmények között a Krajský soud Ostravě, az ostravai fellebbezési bíróság a következő kérdéseket terjesztette a Bíróság elé előzetes döntéshozatal céljából:
1.
„Úgy kell-e értelmezni a Cseh Köztársaság, az Észt Köztársaság, a Ciprusi Köztársaság, a Lett Köztársaság, a Litván Köztársaság, a Magyar Köztársaság, a Máltai Köztársaság, a Lengyel Köztársaság, a Szlovén Köztársaság és a Szlovák Köztársaság Európai Unióhoz történő csatlakozásának feltételeiről, valamint az Európai Unió alapját képező szerződések kiigazításáról szóló okmány 58. cikkét, amely okmány alapján a Cseh Köztársaság 2004. május 1-jétől az Európai Unió tagállamává vált, hogy a tagállam az egyes jogalanyokkal szemben alkalmazhat olyan rendeletet, amelyet alkalmazása időpontjában az érintett tagállam nyelvén nem tettek szabályosan közzé az Európai Unió Hivatalos Lapjában?
2.
Az 1. kérdésre adott nemleges válasz esetében az érintett rendelet alkalmazhatatlansága az egyes jogalanyokkal szemben az Európai Közösséget létrehozó Szerződés 234. cikke értelmében a közösségi jog értelmezésére vagy annak érvényességére vonatkozó kérdés-e?
3.
Amennyiben a Bíróság arra a következtetésre jutna, hogy az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés a közösségi jogi aktus érvényességére vonatkozik a 314/85. sz. Foto-Frost ügyben hozott ítélet (EBHT 1989., 4199. o.) értelmében, érvénytelen-e a 2454/93/EGK rendelet a felperessel szemben, valamint a felperes és a cseh vámhatóság közötti jogvita vonatkozásában az Európai Unió Hivatalos Lapjában a csatlakozás feltételeiről szóló okmány 58. cikke szerinti szabályszerű közzététel hiánya miatt?”
13.
Az írásbeli szakaszban a Skoma-Lux, a Cseh Köztársaság, az Észt Köztársaság, a Lett Köztársaság, a Lengyel Köztársaság, a Svéd Királyság és a Bizottság vett részt, a tárgyaláson a Skoma-Lux és az Észt Köztársaság nem vett részt, az előbbiekben megjelölteken kívül azonban részt vett a Szlovák Köztársaság.
IV – A jogkérdésről
14.
Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem lényegében valamely közösségi rendelet meghatározott hivatalos nyelveken történő közzététele hiányának következményeire vonatkozik.
15.
Az első kérdés arra keres választ, hogy alkalmazhat-e tagállam valamely közösségi rendeletet uniós polgárral szemben azt megelőzően, hogy azt a megfelelő hivatalos nyelven az Európai Unió Hivatalos Lapjában közzétették volna.
16.
A második és a harmadik kérdés abból ered, hogy csak a Bíróság állapíthatja meg másodlagos jogi szabályozások érvénytelenségét. (
7
) Ha az egyes hivatalos nyelveken történő szabályszerű közzététel hiánya a közösségi jog – valószínűleg átmeneti és egyes tagállamokra korlátozott – érvénytelenségét eredményezné, úgy ehhez szigorúan véve minden egyes esetben ennek a Bíróság általi kifejezett megállapítására lenne szükség.
17.
Mivel az olyan jogi aktusok érvényességének kérdése, amelyeket a Hivatalos Lapban még nem tettek közzé valamennyi hivatalos nyelven, előfeltétele ezen aktusok uniós polgárokkal szembeni alkalmazhatósága kérdésének, ezért célszerű először a második és adott esetben a harmadik kérdést megválaszolni.
A – Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett második kérdésről
18.
E kérdés megválaszolása érdekében először is meg kell vizsgálni valamely jogi aktus érintett tagállam hivatalos nyelvén történő közzétételének jelentőségét.
19.
A csatlakozási okmány 2. cikkének első félmondatából azt a következtetést lehet levonni, hogy a fennálló közösségi jog kötelező jellege az új tagállamokkal szemben független attól, hogy azt nyelvükön szabályosan közzétették-e már. E rendelkezés szerint ugyanis a fennálló jogi aktusok a csatlakozás időpontjától kezdődően – további feltétel nélkül – kötelezőek az új tagállamok számára. Erre a következtetésre jut a Bizottság és jutnak az észrevételeket előterjesztő tagállamok is, amelyek némelyike ezenkívül az EK 10. cikkből vezet le kötöttséget.
20.
Az új tagállamok számára való kötelező jelleget azonban meg kell különböztetni az ezen államokban való érvényesüléstől. A csatlakozási okmány 2. cikkének második félmondata szerint a fennálló jogi aktusok az új tagállamokban nem alkalmazandók automatikusan ugyanúgy, hanem csak a szerződésekben, illetve a csatlakozási okmányban megállapított feltételekkel. Az új tagállamokban való érvényesülés alatt különösen az egyes jogalanyokkal szembeni alkalmazás értendő.
21.
A csatlakozási okmányban megállapított egyik feltétel az 58. cikk második mondatában rögzített közzétételi kötelezettség, amelynek értelmében a jogi aktusok szövegeit az új hivatalos nyelveken közzé kell tenni az Európai Unió Hivatalos Lapjában, amennyiben a jelenlegi hivatalos nyelveken készült szövegeket ott tették közzé. A Hivatalos Lapban történő közzététel teszi lehetővé, hogy az érintettek megismerjék a vonatkozó szabályozások tartalmát, amit egyébként kötelesek is megtenni. A közzétételt követően senki nem hivatkozhat a Hivatalos Lap tartalmának nem ismerésére. (
8
)
22.
A csatlakozási okmány 58. cikkének első mondata is éppen ezt teszi egyértelművé az új tagállamok nyelvei vonatkozásában. E rendelkezés értelmében e nyelvi változatok ugynolyan feltételekkel kötelezőek, mint a régi tagállamok nyelvein készült változatok. Következésképpen ezeket is közzé kell tenni a Hivatalos Lapban.
23.
Ezzel azonban még nem tűnik elő világosan, hogy milyen következményekkel jár az ilyen közzététel hiánya.
24.
E tekintetben Lenz főtanácsnokkal együtt lehetne azt az álláspontot képviselni, amely szerint a polgárok jogalkotói aktusokkal való terhelésének alapvető feltétele a konstitutív közzététel egy hivatalos lapban. (
9
) A konstitutív közzététel fogalma a német alkotmányra támaszkodik, amely szerint egy törvény kihirdetése a jogalkotás szerves részét alkotja. (
10
) Ennek értelmében a kihirdetés előtt a törvény nem létezőnek minősül. A jogállamiság elve megköveteli a hivatalos kihirdetést, amely a nyilvánosság számára lehetővé teszi az érvényes jog megbízható megismerését. (
11
)
25.
Hasonló eredményhez vezetne, ha a Bíróság a Hoechst kontra Bizottság ügyben hozott, a határozat címzettel való közlésére vonatkozó ítéletét alkalmazná az általánosan alkalmazandó jogi aktusok közzétételére. Ezen ítélet szerint a jogi aktusok közzétételére, csakúgy, mint minden más jelentős alakiságra érvényes, hogy a szabálytalanság vagy annyira nyilvánvalóan súlyosan, hogy a megtámadott aktus nem létezőségéhez vezet, (
12
) vagy lényeges eljárási szabálysértésnek minősül, amely ezen aktus megsemmisítéséhez vezethet. (
13
) Ez az ítélet ellentétes az ICI kontra Bizottság ügyben hozott régebbi ítélettel. Ez utóbbi értelmében a kézbesítés során felmerülő szabálytalanságok magát a határozatot nem érintik, és így annak jogszerűségét sem. (
14
)
26.
A jelen ügyben nem szükséges vizsgálni, hogy egyedi határozat esetén melyik ítéletet kell követni. Az általánosan alkalmazandó jogi aktusok érvényességének a valamennyi nyelven történő hibátlan közzétételtől való függővé tétele ezek hatályát mindenesetre aránytalan kockázatnak tenné ki.
27.
A Közösségnek e jogi aktusokat az 1. rendelet 4. cikke alapján valamennyi hivatalos nyelven közzé kell tennie. A csak egy nyelven való közzététellel szemben ezért jelentősen nagyobb a hibalehetőség. E hibák nem is azonnal nyilvánvalóak, mivel a legtöbb felhasználó csak saját nyelvi változatát tanulmányozza.
28.
Az ilyen veszélyekre a gyakorlatban valószínűleg legfontosabb példa az egyes nyelvi változatok közötti eltérés. Az eredeti változat fordításában található hibák kihathatnak a közösségi intézmények akaratképzésére, valamint a közzététel megbízhatóságára is.
29.
Helyesen azonban a döntési folyamat szereplőinek feladata az adott jogalkotási javaslat számukra irányadó fordítása többi változattal való egyezésének biztosítása. Erre különösen a Tanácsnál van így, ahol a tagállamok döntő részt vállalhatnak a fordítások véglegesítésében. (
15
) A fordítási eltérések politikai akaratképzésre gyakorolt kihatásai ezért alapvetően nem igazolják jogi aktusok megsemmisítését.
30.
A Bíróság azonban azokat a következményeket sem tekintette a jogi aktusok megsemmisítését indokoló oknak, amelyekkel a fordítási különbségek a jogalanyok számára járnak. Állandó ítélkezési gyakorlatában a közösségi jog hatálya érdekében sokkal inkább az eltérő nyelvi változatok egységes értelmezésének szükségességét hangsúlyozta. Ezen értelmezést e változatok közötti ellentmondások esetén különösen azon szabályozás általános rendszerének és céljának figyelembevételével kell elvégezni, amelynek e rendelkezés részét képezi. (
16
) Végeredményben egyes nyelvi változatok érvényesülhetnek más változatokkal szemben. (
17
)
31.
Ugyanilyen gondolatmenetet követve a Bíróság a közzétételre mint olyanra vonatkozó kérdések esetében sem vonta kétségbe az érintett jogi aktus érvényességét.
32.
Így számos olyan ügy van, amelyben a Bíróság a társulás fejlesztéséről szóló, 1980. szeptember 19-i 1/80 EGK-Törökország társulási tanácsi határozat szabályozásaiból vezetett le török munkavállalókat megillető jogokat. (
18
) E határozatot a Hivatalos Lapban nem tették közzé. Erre vonatkozóan a Bíróság megállapította, az a tény, hogy e határozatokat nem hirdették ki, bár akadályozhatja azt, hogy egy magánszemélyt kötelezettségek terheljenek, nem olyan jellegű, hogy megfosztaná a magánszemélyt attól a jogától, hogy egy közigazgatási szervvel szemben érvényesítse az e határozatokkal rá ruházott jogokat. (
19
) Mivel a magánszemélyek így – legalábbis az állammal szemben – a közzé nem tett közösségi jogi aktusokra is hivatkozhatnak, a közzététel nem feltétele ezen aktusok érvényességének.
33.
Ennélfogva a második kérdésre azt a választ kell adni, hogy valamely rendelet meghatározott hivatalos nyelven történő közzétételének hiánya nem kérdőjelezi meg e rendelet érvényességét. Ezért önmagában véve nem is váltja ki az eljáró bíróság előzetes döntéshozatal iránti kérelem előterjesztésére vonatkozó kötelezettségét.
B – Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett harmadik kérdésről
34.
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett második kérdésre adott válasz fényében a harmadik kérdés megválaszolása már nem szükséges.
C – Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett első kérdésről
35.
Még ha egy rendelet érvényességét az Európai Unió Hivatalos Lapjában történő közzététel hiánya nem is kérdőjelezi meg, ebből nem következik, hogy arra a jogalanyokkal szemben hivatkozni lehet. Mint arra az előbb már utaltunk, a Bíróság a jogalanyok kötelezettségeinek megindoklásához/igazolásához sokkal inkább a jogbiztonság gondolatát vette figyelembe/gondolatára alapozott.
1. A jogalanyokkal szembeni alkalmazhatóságról
36.
1979-ben a Bíróság hangsúlyozta, a közösségi jogrend egyik alapelve megköveteli, hogy a közigazgatási szervek jogi aktusait ne lehessen a jogalanyokra alkalmazni addig, amíg a jogalanyoknak nincs lehetőségük a jogi aktusról tudomást szerezni. (
20
) A jogbiztonság követelménye szerint a jogszabályoknak lehetővé kell tenniük az érdekeltek számára, hogy pontosan megismerjék az e jogszabályok által számukra előírt kötelezettségek terjedelmét. (
21
) A jogbiztonság e követelményét különösen szigorúan kell betartani olyan szabályozás esetében, amely pénzügyi következményekkel járhat. (
22
)
37.
Elképzelhető, hogy a hivatalos nyelvek egy részén történő közzététel már elegendő ahhoz, hogy megfelelő lehetőséget nyújtson a megismerésre. A Bíróság kifejezetten elutasította, hogy létezne a közösségi jog olyan elve, amely minden polgár számára jogot biztosítana ahhoz, hogy minden, ami érdekeit érintheti, minden körülmények között a saját nyelvén legyen megszövegezve. (
23
)
38.
A jogalanyok kötelezettségeit megalapozó általános szabályozásokat, vagyis lényegében a rendeleteket illetően a Bíróság azonban joggal utasította el a nyelvek egyenlőségének korlátozását. Így a Bíróság megállapította, hogy a jogalanynak csak akkor kell ismernie a Hivatalos Lap tartalmát, amikor az adott lapszám a jogalany nyelvén ténylegesen hozzáférhetővé válik. (
24
)
39.
A Bíróság egészen hasonló módon a „Prosciutto di Parma” (pármai sonka) és a „Grana Padano” (észak-olasz extra kemény sajt) védett eredetmegjelölésekre vonatkozó ítéleteiben megállapította, hogy a gazdasági szereplőkkel szemben nem lehet e megjelölések használatának egyes feltételeire hivatkozni, mivel ezeket nem hozták tudomásukra a közösségi szabályozásban megfelelő nyilvánosságra hozatal révén. (
25
) A Bíróság nem követte Alber főtanácsnok javaslatát, (
26
) amely szerint elegendő, hogy az érdekeltek a Bizottságtól megszerezhetik a termékleírásra vonatkozó információkat.
40.
Itt arról volt szó, hogy a szeletelt sonkára, reszelt sajtra illetve csomagolt termékekre vonatkozó adott megjelölés csak akkor használható, ha a termékeket az előállítási területen szeletelték, reszelték vagy csomagolták. E termékleírás legalábbis a „Prosciutto di Parma” esetében csak olasz nyelven állt rendelkezésre, és ezért arra az érdekelt egyesült királysági gazdasági szereplőkkel szemben nem lehetett hivatkozni. (
27
)
41.
Mint azt Lettország helytállóan hangsúlyozza, az ettől eltérő eredmény, nevezetesen az érdekelt nyelvén való nyilvánosságra hozatalról való lemondás, ellentétes lenne az EK 21. cikk harmadik bekezdésével. E rendelkezés szerint az intézménynek és meghatározott szerveknek a 314. cikkben említett nyelvek valamelyikén kell levelezniük az uniós polgárokkal. (
28
) Ha azonban már a nem kötelező jellegű levelezést is az uniós polgár választása szerinti hivatalos nyelven kell folytatni, akkor vele szemben még inkább csak azokra a kötelezettségekre lehet hivatkozni, amelyeket hivatalos nyelvén nyilvánosságra hoztak. (
29
)
42.
Az olyan szabályokhoz való kötöttség, amelyeket csak más nyelveken tettek közzé, ugyanakkor – mint azt Lettország szintén kiemeli – hátrányos helyzetbe hozná az érintettet más uniós polgárokkal szemben, akik saját nyelvükön, megbízható módon tájékozódhatnak kötelezettségeikről. Éppen ezt a hátrányos helyzetet zárja ki a csatlakozási okmány 58. cikkének első mondata, amely úgy rendelkezik, hogy az új nyelvi változatok ugyanolyan feltételekkel hitelesek, mint a régi tagállamok nyelvén készült szövegek. Ezzel összeegyeztethetetlen lenne, ha a különböző nyelvi változatok hitelességét a nyilvánosságra hozatalukra vonatkozó eltérő feltételektől tennék függővé.
43.
Így a csatlakozási okmány 2. cikkének második félmondatából következik, hogy a közösségi rendeletekre az új tagállamok polgáraival szemben a csatlakozási okmány 58. cikkének második mondata értelmében alapvetően csak azt követően lehet hivatkozni, hogy azokat az adott hivatalos nyelven szabályszerűen nyilvánosságra hozták.
2. A szabályszerű nyilvánosságra hozatalról
44.
Az eddigi vizsgálat fényében most azt kell tisztázni, hogy a 2454/93 rendelet 199. cikkének (1) bekezdését megfelelő időben szabályszerűen közzétették-e.
45.
A szabályszerű nyilvánosságra hozatalnak a csatlakozási okmány 58. cikke második mondata szerint, valamint az EK 254. cikk (1) bekezdésének első mondata, illetve (2) bekezdése szerint feltétele az Európai Unió Hivatalos Lapjában történő közzététel. Erre a közzétételre a jelen ügyben csak jóval a szankcionált vámszabálysértések után került sor, a Hivatalos Lap különkiadásának formájában. Következésképpen ez nem igazolja, hogy a vonatkozó rendelkezésekre a Skoma-Lux-szal szemben hivatkozni lehessen.
46.
Az eljárás egyes résztvevői és különösen a Bizottság azonban rámutat arra, hogy a szóban forgó jogi aktusnak a Tanács és a Bizottság által felülvizsgált cseh fordítása már a Cseh Köztársaság csatlakozása előtt hozzáférhető volt az interneten, a Hivatalos Kiadványok Hivatalának ingyenes EUR-Lex honlapján. Így minden érdekeltnek lehetősége volt a kérdéses szabályozásról való tájékozódásra.
47.
Úgy tűnik, a Hivatalos Lap egyes kiadásaiban még egy „közlemény az olvasóhoz” is megjelent, amely többek között kimondta, hogy az interneten történő közzététel a Hivatalos Lap különkiadásának megjelenéséig a csatlakozási okmány 58. cikke értelmében vett közzétételt pótolja. Ez a mondat különösen szerepelt még 2007. június 25-én a Hivatalos Lap 2004. május 1-jei L 169. számának cseh nyelvű internetes változatában. (
30
)
48.
Ez a közlemény azonban nem vezethet a szabályozási szövegek ilyen formában történő rendelkezésre bocsátásának szabályszerű nyilvánosságra hozatalként való elismeréséhez. Ez ugyanis mindenfajta jogalapot nélkülöz. E tekintetben különbözik az állami támogatások Bizottságnak történő bejelentése elmaradásának lehetséges következményeire vonatkozó közleménytől, amelyet a Bíróság rendszeresen alkalmaz (
31
) a támogatások kedvezményezettjei bizalomvédelmének kizárása érdekében.
49.
Az internetes közzététel a Bizottság és az eljárás valamennyi egyéb résztvevője szerint már ezért sem pótolhatja a szabályszerű nyilvánosságra hozatalt.
50.
A Bizottság ezenkívül említi az összes cseh nyelvre lefordított másodlagos jogot alkotó rendelet papíralapú formában való, 2004. április 30-i közzétételét. Ez a Hivatal nyilvántartásában szerepel, és annak helyiségeiben tették közzé.
51.
Azonban ez a közzététel sem szabályszerű nyilvánosságra hozatal. A nyilvánosságra hozatal szokásos eszközeiben, azaz különösen a Hivatalos Lapban található megfelelő figyelemfelhívások hiányában senki nem számíthatott arra, hogy ilyen közzététel létezik. A nyilvánosságra hozatal módja alapján nem várható, hogy ez a kiadás egyáltalán eljutott a nyilvánossághoz.
52.
Így tehát meg kell állapítani, hogy a Közösség a 2454/93 rendelet 199. cikkének (1) bekezdését az Európai Unió Hivatalos Lapjának cseh különkiadásában történő kihirdetés előtt nem hozta szabályszerűen, cseh nyelven nyilvánosságra.
3. A nemzeti nyilvánosságra hozatal jelentőségéről
53.
Az előzetes döntéshozatal iránti kérelemben azonban a kérdéses szabályozás cseh nyelven történő nyilvánosságra hozatalának egyéb formáit – nevezetesen az ottani pénzügyminisztérium általi, interneten történő közzétételt és a megfelelő jogszabályszövegek rendelkezésre bocsátását a vámhatóságoknál – is említik. Ezért felmerül a kérdés, hogy ilyen módon sor kerülhetett-e a Cseh Köztársaságban a közösségi jogi szövegek nemzeti jog alapján szabályszerű nyilvánosságra hozatalára.
54.
A közösségi jog – különösen a közvetlen hatállyal rendelkező rendeletek – tagállami nyilvánosságra hozatalának szabályszerűként való elismerése félreérthető lenne. Nem szabad annak a téves benyomásnak kialakulnia, hogy e szabályozások esetében a nemzeti jogrendbe való átvételre lenne szükség. (
32
) Ellenkezőleg, egy közösségi rendelet közvetlen hatálya éppenhogy nem feltételezi a nemzeti joggá történő átalakítást szolgáló intézkedéseket, (
33
) így különösen a tagállamok általi nyilvánosságra hozatalt sem.
55.
Ugyanakkor a Bíróság elismerte, hogy bizonyos körülmények között hasznosak lehetnek a közvetlen hatállyal rendelkező közösségi jogi szabályokra való figyelemfelhívások. (
34
) Sőt, a közösségi rendeletek néhány elemének átvétele a végrehajtási rendelkezések koherenciájának érdekét, és annak érdekét szolgálhatja, hogy címzettjeik e rendelkezéseket könnyen megértsék. (
35
)
56.
Hasonló lenne a helyzet a nemzeti nyilvánosságra hozatal esetén mindaddig, amíg az adott hivatalos nyelven a szabályszerű közösségi nyilvánosságra hozatal hiányzik. Ez sokkal inkább támogatná, mintsem veszélyeztetné a rendeletek közvetlen hatályát.
57.
A „Grana Padano” védett eredetmegjelölésre vonatkozó ítélet mutatja, hogy ez lehetséges. A Bíróság lehetőséget biztosított a tagállami bíróságnak arra, hogy a gazdasági szereplőkkel szemben a kérdéses szabályozásokra hivatkozzon, ha azokat korábbi nemzeti szabályozás keretében szabályszerűen nyilvánosságra hozták. (
36
)
58.
Az, hogy kifejthetnek-e ilyen hatást a nyilvánosságra hozatal említett formái, elsődlegesen a gyakorlati jogi kérdés, amelyet a kérdést előterjesztő bíróságnak kell elbírálnia. Közösségi jogi követelmények ennek során mindenekelőtt az ekvivalencia vagy egyenértékűség elvéből és a közösségi jog hatékony érvényesülése elvéből következnek. (
37
) Az egyenértékűség elve szerint a közösségi rendelkezések szubszidiárius nemzeti nyilvánosságra hozatalának a jogbiztonságot legalább olyan mértékben kell biztosítania, mint az érintett tagállamban a nemzeti jog nyilvánosságra hozatalának. Hasonlóképpen, a közösségi jog hatékony érvényesülése elvével összeegyeztethetetlen lenne, ha a közösségi rendelkezések nemzeti nyilvánosságra hozatala kevesebb jogbiztonságot biztosítana, mint az Európai Unió Hivatalos Lapjában történő kihirdetés.
4. Az acquis communautaire szabályszerű nyilvánosságra hozatal előtti általános alkalmazásáról
59.
A közösségi szinten való szabályszerű nyilvánosságra hozatal hiányában továbbra is felmerül a kérdés, hogy a jelen ügyben igazolható-e azon elv alóli kivétel, amely szerint a jogalanyokkal szemben csak olyan szabályozásra lehet hivatkozni, amelyet nyelvükön szabályszerűen nyilvánosságra hoztak.
60.
A jogbiztonság elve persze általában nem teszi lehetővé, hogy valamely közösségi aktus időbeli hatályának kezdő időpontját az aktus megjelenése előtti időpontban állapítsák meg. Kivételesen azonban ettől eltérő megoldás is lehetséges, először is, ha azt az elérni kívánt cél követeli meg, és másodszor, ha az érdekeltek jogos bizalmát megfelelően tiszteletben tartják. (
38
)
61.
Ilyen kivételt jelenthet a fent megjelölt közlemény az olvasóhoz, (
39
) amely legalábbis egyes nyelvi változatokban feltüntette, hogy az interneten történő közzététel átmenetileg a csatlakozási okmány 58. cikke értelmében vett közzétételnek minősül. A kivétel célja az lenne, hogy az acquis communautaire már a szabályszerű nyilvánosságra hozatal előtt alkalmazásra kerüljön az új tagállamokban. Az érdekeltek bizalmát a szövegek interneten történő közzétételével védenék.
62.
Ezzel szemben azonban azt lehet felhozni, hogy valamely puszta közlemény, amelynek ma hozzáférhető változatából még szerzője személye sem derül ki, nem vezethet be kivételt az általános szabályozás alól, amelyet jelenleg a csatlakozási okmány 2. és 58. cikke tartalmaz. Már csak ezért is kizárt az ezen alapuló kivétel.
63.
Azonban még ha a jogalkotó a visszamenőleges hatály tilalma alóli kivételről rendelkezett is volna, annak feltételei a jelen ügyben nem állnának fenn.
64.
A teljes acquis communautaire szabályszerű nyilvánosságra hozatala a kilenc új hivatalos nyelven kétségkívül különleges kihívást jelent. E helyzetben a közösségi jog hatékony érvényesülésének biztosításához fűződő érdek ezért igazolhat könnyítéseket a nyilvánosságra hozatal formáját illetően. (
40
)
65.
Különösen Észtország és a Bizottság előadásával ellentétben azonban az interneten történő közzététel, ahogy azt ténylegesen megvalósították, nem védi az érdekeltek jogos bizalmát. A közzététel e formája az olyan gazdasági szereplők számára, akik modern kommunikációs eszközöket vesznek igénybe, pusztán gyakorlati szempontból biztosan ugyanolyan vagy akár még jobb lehetőséget biztosít persze a megfelelő szabályozások megismerésére, mint a Hivatalos Lapban való közzététel. Egy sor olyan hiányosság volt azonban, amely a jelen ügyben kizárja e közzététel megbízhatóként való elismerését.
66.
Az interneten történő közzététel csak akkor nyújthat a közzététel számára a papíralapú változattal összehasonlítható fokú megbízhatóságot, ha a közzététel állandóságát és hitelességét további intézkedések biztosítják. (
41
) Lehetségesnek kell lennie – a papíralapú változathoz hasonlóan – az eredeti közzététel későbbiekben való tanulmányozásának annak megállapítása érdekében, hogy ténylegesen mely szabályokat hirdették ki. Ezért különösen az utólagos módosításokat corrigendumként, külön kell közzétenni. Ki kell zárni továbbá a jogosulatlan személyek beavatkozását, hogy téves szövegeket ne tehessenek közzé kötelezőként.
67.
A fentiekben megjelölt „közlemény az olvasóhoz” mutatja, (
42
) hogy az EUR-Lex teljes kínálata esetében – nem csak esetleg a közösségi vívmányok új tagállamok nyelvén történő ideiglenes közzététele esetében – hiányoznak az ilyen garanciák. A közlemény minden hivatalos nyelven, az Európai Unió Hivatalos Lapjának több lapszámában megjelent. E lapszámok az EUR-Lexen elérhetők PDF-dokumentumok formájában, amelyek megjelenésüket tekintve megfelelnek a Hivatalos Lap papíralapú változatának. Ezen optikai benyomás alapján azt várnánk, hogy legalább ez az internetes közzététel hasonlóan megbízható, mint maga a Hivatalos Lap.
68.
A megbízhatóság e benyomása azonban megtévesztő. Ma nem állapítható meg, ki e közlemény szerzője, míg 2007. június 25-én legalábbis a Hivatalos Lap interneten közölt cseh nyelvű változata e dokumentumot a Bizottság közleményeként jelölte meg. Szintén megtalálható volt ott a ma már hiányzó mondat, amely szerint az internetes közzététel a csatlakozási okmány 58. cikke értelmében vett közzétételnek minősül. A dokumentum módosítására való utalás hiányzik. A cseh változatban történt módosítás felfedezése pusztán a véletlennek köszönhető. Az, hogy esetleg más nyelvi változatok internetes közzététele is érintett volt, csak egy tanulmány alapján sejthető. (
43
) Mindenesetre ilyen feltételek mellett az internetes nyilvánosságra hozatal nem jelent kellően megbízható forrást.
69.
Ezen kívül rá kell mutatni a közösségi vívmányoknak az új hivatalos nyelveken az interneten történő nyilvánosságra hozatalához való hozzáférés gyakorlati problémáira. A megadott internetcím (
44
) egy angol nyelvű oldalra vezetett, ahol többek között ki lehetett választani a „Czech” hivatkozást. Az erre megjelenő oldal a közösségi jog rendszerezett jegyzékének első szintjét mutatta angolul, ahonnan az egyes fejezetek valamennyi szintjének leírásához lehetett jutni, amely szintén csak angol nyelven volt elérhető. Csak onnan lehetett eljutni a jegyzék olyan szintjére, ahol a jogi aktusok cseh címmel voltak felsorolva. A keresett jogi aktust ott azonban csak akkor lehetett megtalálni, ha a felhasználó a megfelelő alfejezetet választotta ki. Ezért elég valószínűtlennek tűnik, hogy egy cseh jogalkalmazó angol nyelvtudás nélkül meg tudta volna találni ebben a dzsungelben a keresett jogi aktust. (
45
)
70.
Ha ez a jogalkalmazó azonban rendelkezett angol nyelvtudással, akkor olvashatta az alábbiakban magyar nyelven közölt „fontos jogi nyilatkozatot”, amelyet az acquis communautaire ideiglenes nyilvánosságra hozatalához éppúgy hozzáfűztek, mint az EUR-Lex minden más oldalához is:
„Kérjük vegye figyelembe: lehetetlen biztosítani azt, hogy egy on-line dokumentum pontosan tükrözzön egy hivatalosan elfogadott jogszabályt. Kizárólag az Európai Unió Hivatalos Lapjának nyomtatott kiadásában megjelent európai uniós jogszabályok tekintendők hitelesnek.” (
46
)
71.
Az olvasóknak szóló közleményben megjelölt, EUR-Lexen történő közzététel így nem volt megbízható, és ezt a megbízhatóságot nem is igényelte, ezenkívül pedig angol nyelvtudás nélkül nehezen volt hozzáférhető. Ebben a helyzetben aligha várható el az érdekeltektől, hogy az ott közölt szöveghez igazodjanak.
72.
Ezzel az eredménnyel nem ellentétes, hogy számos, sőt, talán valamennyi jogalkalmazó az EUR-Lex kínálatát veszi igénybe, hogy a közösségi jogról tájékozódjon. Ezt az információt ugyanis rendszeresen az biztosítja, hogy a jogalkalmazó kétség esetén a Hivatalos Lap papíralapú kiadása formájában megbízható információforrást vehet igénybe, hogy az EUR-Lex tartalmát ellenőrizze. A csatlakozás helyzetében azonban az új nyelveknek nem volt meg e lehetősége, amíg az adott szabályozást a Hivatalos Lap különkiadásában közzé nem tették.
73.
A jogos bizalom nem alapulhatott a másodlagos jog összes, cseh nyelvre lefordított rendeletének 2004. április 30-i papíralapú közzétételén sem, amelyet a Bizottság említ. Elképzelhető lenne ugyan a Hivatalos Kiadványok Hivatalában kifüggesztett e papíralapú kiadás hiteles dokumentációként való elismerése, amely az internetes közzétételt a Hivatalos Lap papíralapú kiadásához hasonlóan biztosítja. Ehhez azonban szükséges lett volna, hogy a nyilvánosságot, különösen az internetes közzététel felhasználóit, tájékoztassák e papíralapú kiadás létezéséről és annak megbízható forrásként betöltött funkciójáról. Erre vonatkozóan a felek semmit nem adtak elő.
74.
Így meg kell állapítani, hogy a szabályszerű nyilvánosságra hozatal követelménye alóli kivételről nem rendelkeztek. Ezen kívül az acquis communautaire közzétételének a Hivatalos Lap különkiadásának közzététele előtt ténylegesen megvalósított formái nem tettek volna eleget az ilyen kivétellel szemben támasztott követelményeknek.
5. Az egyedi ügy különleges körülményeiről
75.
Észtország és Lengyelország kormánya, valamint a Bizottság ennek ellenére lehetségesnek tartja, hogy az uniós polgárokkal szemben szabályszerűen nyilvánosságra nem hozott szabályozásokra hivatkozzanak, ha e szabályozásokat az egyedi ügy különleges körülményei alapján ténylegesen ismerték.
76.
Az interneten történő közzététel eddig megjelölt formái mellett mindenekelőtt arra hivatkoznak, hogy a Skoma-Lux kereskedelmi jelleggel már régóta importál árukat. Ezért feltételezhető, hogy tisztában volt a Cseh Köztársaság Európai Unióhoz történő csatlakozásának jogi következményeivel. Szerintük szintén vizsgálni kell, hogy a Skoma-Lux az irányadó szabályozások más – szabályszerűen nyilvánosságra hozott – nyelvi változatait megismerhette-e. Mindenesetre legalábbis a jelen ügyben kérdéses, helytálló vámáru-nyilatkozatok tételére vonatkozó kötelezettség minden gazdasági szereplő előtt ismert.
77.
E tekintetben kevéssé meggyőző az egyéb nyelvi változatokra való utalás, mivel azt a Bíróság már a „Prosciutto di Parma” és a „Grana Padano” ügyekben hozott ítéleteiben elutasította. (
47
)
78.
Ezzel szemben különösen a Bizottság ezen utóbbi érvét lehetne közvetett módon e két ítéletre alapozni. Ott a Bíróság kifejezetten hangsúlyozta, hogy a védett eredetmegjelöléssel biztosított védelem általában nem terjed ki olyan folyamatokra, mint a termék szeletelése, reszelése vagy csomagolása. (
48
) Ebből le lehetne vonni azt a fordított következtetést, hogy mindenesetre az általánosan szokásos kötelezettségekre, amelyeket a gazdasági szereplőknek ismerniük kell, kivételesen a szabályszerű nyilvánosságra hozataltól függetlenül is lehet velük szemben hivatkozni.
79.
Van azonban egy jelentős különbség a fent megjelölt két ügyhöz képest. Az eredetmegjelölések ugyanis alapvetően kétségtelenül a közösségi jog hatékony védelme alatt álltak. Csupán a védelem terjedelme volt tisztázatlan, mivel a megjelölt folyamatokra való kiterjedését szabályszerűen nem hozták nyilvánosságra. Ha azonban magától értetődő lett volna, hogy e folyamatok a védelem alá tartoznak, úgy erre a nyilvánosságra hozatalra nem lett volna szükség. A jelen ügyben azonban már a szabályszerűen nyilvánosságra hozott alapkötelezettség is hiányzik.
80.
Egyebekben rá kell mutatni, hogy a 2454/93 rendelet 199. cikkének (1) bekezdése nem csak helyes adatokat követel meg, hanem a mellékelt okmányok hitelességére és a szóban forgó áruk érintett vámeljárás alá vonásával kapcsolatos valamennyi kötelezettség betartására vonatkozó felelősségvállalást is. A körülmény, hogy egy gazdasági szereplőnek minden további nélkül számolnia kell azzal, hogy maga felel az okmányok hitelességéért, (
49
) még ha nem is tudja azt megítélni, nem nyilvánvaló. Szabályszerű nyilvánosságra hozatal nélkül mindenesetre kizártnak tűnik, hogy a gazdasági szereplő az áruk érintett vámeljárás alá vonásával kapcsolatos valamennyi közösségi jogi kötelezettséget megbízhatóan ismerje, és ennek megfelelően felelősséget tudjon vállalni.
81.
Ilyen háttér mellett meggyőző Lettország, Svédország, Szlovákia és a Cseh Köztársaság álláspontja. E felek elutasítják az egyedi eset vizsgálatát, mivel a törvényi szabályozások alkalmazhatóságát alapvetően nem lehet egyedi esetek meghatározatlan körülményeitől függővé tenni. Ezáltal ugyanis a jog alkalmazása teljesen előreláthatatlanná válna. Különösen a jogalanyok számára nem lenne felismerhető, hogy mikor lehet velük szemben meghatározott szabályozásokra hivatkozni, és mikor nem. Így a jogbiztonság már nem lenne biztosított.
82.
Ez azonban a hatóságokat is alig teljesíthető feladat elé állítaná. Ahelyett, hogy a tervezett módon és kapacitásuknak megfelelően világos szabályokkal dolgozhatnának, minden egyedi esetben vizsgálniuk kellene továbbá, hogy az érdekeltekkel szemben egyéni körülmények alapján lehet-e azon közösségi jogi szabályozásokra hivatkozni, amelyeket e hivatalos nyelven szabályszerűen még nem hoztak nyilvánosságra, és ha igen, mennyiben. Ez a többletteher közvetlenül a csatlakozás után különleges súllyal esik latba, mivel az új tagállam illetékes hatóságai ebben az időpontban a számukra új szabályozás miatt nagy kihívásokkal néznek szembe. (
50
)
83.
Lehetséges, hogy a helyzetet másként kell elbírálni, ha uniós polgárok hivatkoznak számukra kedvező szabályozásra, ugyanabban az összefüggésben azonban elutasítják a számukra kedvezőtlen rendelkezések alkalmazását. Emellett szól a Stichting ROM-projecten ügyben nemrég hozott ítélet. (
51
) Ebben az ügyben a Bíróság elutasította, hogy közösségi támogatás kedvezményezettjével szemben olyan szabályozásokra lehessen hivatkozni, amelyeket nem közöltek vele, ezt azonban a jóhiszeműség feltételéhez kötötte. (
52
) Itt a támogatás nyújtásának olyan feltételeiről volt szó, amelyeket csak az érintett tagállammal közöltek, a kedvezményezettel azonban nem. Ez a megközelítés különösen a néhány projektre vonatkozó juttatások igazgatása keretében jön szóba.
84.
A jelen ügyben azonban nem állapítható meg arra vonatkozó támpont, hogy a Skoma-Lux számára kedvező rendelkezésekre hivatkozott volna. Ellenkezőleg, állami juttatásoktól függetlenül és nagy számú ügyben létrejött/előírt kötelezettségekről van szó.
85.
Ezért nem állapíthatók meg az egyedi eset olyan körülményei, amelyek lehetővé tennék, hogy a közösségi jog kérdéses rendelkezéseire a Skoma-Lux-szal szemben hivatkozni lehessen.
6. Közbenső eredmény
86.
A csatlakozási okmány 2. cikkének második félmondatából következik, hogy a Közösségi Vámkódex létrehozásáról szóló 2913/92 rendelet végrehajtására vonatkozó rendelkezések megállapításáról szóló 2454/93 rendelet 199. cikkének (1) bekezdésére az új tagállamok polgáraival szemben a csatlakozási okmány 58. cikkének második mondata értelmében csak azt követően lehet hivatkozni, hogy azt a megfelelő hivatalos nyelvükön szabályszerűen nyilvánosságra hozták.
V – Az ítélet hatályának korlátozásáról
87.
Lettország, Lengyelország, Szlovákia és a Cseh Köztársaság kormánya kéri az ítélet hatályának a jövőre történő korlátozását. Szlovákia kivételével a már folyamatban lévő eljárások tekintetében azonban a visszamenőleges hatály alkalmazását javasolják.
88.
Ebben a tekintetben fel kell idézni, hogy az állandó ítélkezési gyakorlat szerint azon értelmezés, amelyet a Bíróság valamely közösségi jogszabály kapcsán fejt ki az EK 234. cikkben rá ruházott hatáskör gyakorlása során, megmagyarázza és pontosítja e szabály hatályát és jelentőségét, amely szerint azt a hatályba lépésének időpontjától értelmezni és alkalmazni kell, illetőleg értelmezni és alkalmazni kellett volna. Ebből következik, hogy az így értelmezett szabályt a bíróság alkalmazhatja és alkalmaznia kell az értelmezés iránti kérelemről határozó ítélet előtt keletkezett és létrejött jogviszonyokkal kapcsolatban, ha egyebekben adottak a feltételek az említett szabály alkalmazásával kapcsolatos pernek a hatáskörrel rendelkező bíróság előtti megindításához. (
53
)
89.
Az érdekelteknek ezért alapvetően lehetősége van arra, hogy a korábban jóhiszeműen létrejött jogviszonyok megkérdőjelezése végett hivatkozzanak a Bíróság által értelmezett valamely rendelkezésre. A Bíróság csakis kivételes esetben, a jogbiztonságnak a közösségi jogrendben gyökeredző elve alapján folyamodhat ahhoz, hogy korlátozza ezt a lehetőséget. Az ilyen korlátozáshoz két feltételnek kell teljesülnie, azaz az érintetteknek jóhiszeműeknek kell lenniük, valamint súlyos nehézségek veszélyének kell fennállnia. (
54
)
90.
Ezt a Bíróság akkor feltételezte, ha különösen az érvényesnek és hatályosnak ítélt szabályozáson alapuló, jóhiszeműen létrehozott jogviszonyok nagy számának következtében súlyos gazdasági következmények veszélye áll fenn. Ezen kívül ezekben az ügyekben a jogalanyokat és a nemzeti hatóságokat a közösségi jogi előírások terjedelmére vonatkozó olyan objektív és jelentős bizonytalanság indította a közösségi joggal összhangban nem álló magatartásra, amelyben közrejátszott esetlegesen éppen a többi tagállam sőt a Bizottság magatartása. (
55
)
91.
Lettország, Lengyelország és a Cseh Köztársaság a javasolt megoldás korlátlan alkalmazásának esetleges súlyos pénzügyi következményeire és az érintett tagállamok jóhiszeműségére hivatkozik.
92.
A súlyos pénzügyi következmények lehetősége kézenfekvő. Több hónapig tartó időszak alatt a legtöbb új tagállamban a jogalanyokkal szemben nem lehetett közvetlenül a közösségi jogon alapuló kötelezettségekre hivatkozni. Amennyiben a megfelelő határozatok és aktusok bíróság előtt még megtámadhatók, úgy az érintettek hivatkozhatnak e körülményre. Nem zárható ki, hogy ez vámköveteléseket, vámjogi bírságokat vagy más adókat is nagyobb terjedelemben érint.
93.
A Bíróságnak a jelen eljárásban nem kell tisztáznia azt a tényt, hogy mikor merül fel a felelősség e következményekért és ezért kinek kell azokat viselnie, a Közösségnek vagy az új tagállamoknak. Ha ezt a jövőben vizsgálni kell majd, biztosan tekintetbe kell venni, hogy – mint azt az eljárásban részt vevő több tagállam előadja – a csatlakozási okmány 2. és 58. cikke nehéz helyzetbe hozza az új tagállamokat. Számukra az acquis communautaire kötelező, így azt érvényre kell juttatniuk. Polgáraikkal szemben azonban csak azt követően hivatkozhatnak rá, hogy azt szabályszerűen nyilvánosságra hozták. A nyilvánosságra hozatal azonban a Közösség feladata. Ebből következik, hogy első ránézésre a felelősség a Közösséget terheli. (
56
)
94.
Az állandó ítélkezési gyakorlatból azonban az következik, hogy az előzetes döntéshozatal iránti kérelem nyomán hozott ítélet alapján valamely tagállamot érintő pénzügyi következmények önmagukban nem indokolják az ítélet joghatásainak időbeli korlátozását. (
57
) Ugyanennek kell érvényesülnie, ha a pénzügyi következmények a Közösséget terhelik.
95.
Ezenkívül kérdéses, hogy a jelen ügyben az e következmények által érintettek, azaz a tagállamok és a Közösség jóhiszeműsége feltételezhető-e. A Bizottság és a részt vevő tagállamok a fennálló ítélkezési gyakorlat alapján egybehangzóan és joggal adják elő, hogy az acquis communautaire közösségi jogi kötelezettségeire az új tagállamokban az érintettekkel szemben alapvetően csak azt követően lehetett hivatkozni, hogy az adott rendelkezéseket a Hivatalos Lap különkiadásában közzétették.
96.
Különbségek csak a tekintetben állnak fenn, amennyiben az eljárásban részt vevők részben – különös nyomatékkal Észtország és Lengyelország kormánya – azt az álláspontot képviselik, amely szerint különösen az internetes közzététel miatt és az egyedi eset alapján a polgárokkal szemben mégis lehet egyes kötelezettségekre hivatkozni. Az ilyen kivételes alkalmazás azonban aligha alkalmas arra, hogy a kötelezettségek alkalmazhatóságát illetően megalapozza a jóhiszeműséget a Hivatalos Lap különkiadásának megjelenése előtt.
97.
A jelen eljárásban továbbá nem adtak elő semmi olyat, ami lehetővé tenné, hogy jóhiszeműséget feltételezzünk a közösségi vívmányok megfelelő időben történő közzétételét illetően. El kell ugyan ismerni, hogy ez a közzététel nagy kihívást jelentett, ebből kezdettől fogva le kellett volna azonban vonni a szükséges következtetéseket. Ez jelenthetett volna nagyobb erőfeszítéseket a megfelelő időben való közzététel érdekében, vagy megfelelő átmeneti szabályozást a csatlakozási okmányban, például megbízható internetes közzététel alkalmazásával.
98.
Ezért a Bíróság a jelen ügyben ne korlátozza az ítélet hatályát.
VI – Végkövetkeztetések
99.
A fentiek alapján azt javaslom a Bíróságnak, hogy az előzetes döntéshozatal iránti kérelemre az alábbi választ adja:
1)
A Cseh Köztársaság, az Észt Köztársaság, a Ciprusi Köztársaság, a Lett Köztársaság, a Litván Köztársaság, a Magyar Köztársaság, a Máltai Köztársaság, a Lengyel Köztársaság, a Szlovén Köztársaság és a Szlovák Köztársaság Európai Unióhoz történő csatlakozásának feltételeiről, valamint az Európai Unió alapját képező szerződések kiigazításáról szóló okmány 2. cikkének második félmondatából és 58. cikkének második mondatából következik, hogy a 2913/92/EGK tanácsi rendelet végrehajtására vonatkozó rendelkezések megállapításáról szóló 1993. július 2-i 2454/93/EGK bizottsági rendelet 199. cikkének (1) bekezdésére ezekben az új tagállamokban az előzetes döntéshozatali iránti kérelemben leírt körülmények között a polgárokkal szemben csak azt követően lehet hivatkozni, hogy azt az adott hivatalos nyelvükön szabályszerűen nyilvánosságra hozták.
2)
Valamely rendelet valamely hivatalos nyelven történő szabályszerű közzétételének hiánya nem kérdőjelezi meg a rendelet érvényességét. Ezért önmagában véve nem váltja ki az eljáró bíróság előzetes döntéshozatal iránti kérelem előterjesztésére vonatkozó kötelezettségét sem.
(
1
)	Eredeti nyelv: német.
(
2
)	HL 17., 1958. október 6., 385. o.; magyar nyelvű különkiadás 1. fejezet, 1. kötet, 3. o., a csatlakozási okmányokkal módosított szöveg.
(
3
)	HL 2003. L 236., 33. o.
(
4
)	HL L 169–174., a hátsó borító belső oldala, a továbbiakban: közlemény az olvasóhoz.
(
5
)	Michal Bobek, The binding force of Babel, EUI Working Papers Law 2007/06, 11. o. (= European law reporter 2007, 110 [114]), e mondat egy angol változatát idézi („ … and will in the meantime constitute publication in the Official Journal of the European Union for the purposes of Article 58 of the 2003 Act of Accession.”). A tárgyaláson elhangzott kérdésre a Bizottság nem vitatta e mondat létezését. Ennek ellenére ez a mondat sem e Hivatalos Lap francia, angol és német nyelvű papíralapú kiadásaiban, sem e Hivatalos Lap cseh nyelvű CD-ROM változatában, sem pedig e Hivatalos Lapnak a jelen indítvány megírása idején hozzáférhető internetes változataiban nem szerepel.
(
6
)	HL L 253., 1. o., a 2003. december 18-i 2286/2003/EK bizottsági rendelettel módosított változatában (HL L 343., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 2. fejezet, 15. kötet, 118. o., a továbbiakban: 2454/93 rendelet).
(
7
)	A 314/85. sz., Foto-Frost ügyben 1987. október 22-én hozott ítélet (EBHT 1987., 4199. o.) 15. és azt követő pontjai és a C-461/03. sz. Gaston Schul Douane-expediteur ügyben 2005. december 6-án hozott ítélet (EBHT 2005., I-10513. o.) 17. pontja.
(
8
)	A 161/88. sz. Friedrich Binder-ügyben 1989. július 12-én hozott ítélet (EBHT 1989., 2415. o.) 19. pontja és a C-370/96. sz. Covita-ügyben 1998. november 26-án hozott ítélet (EBHT 1998., I-7711. o.) 26. pontja. A Bíróság a 160/84. sz., Oryzomyli Kavallas kontra Bizottság ügyben 1986. május 15-én hozott ítélet (EBHT 1986., 1633. o.) 15. és következő pontjában, valamint 19. pontjában azonban elfogadta, hogy néhány hónappal Görögország csatlakozása után az ottani hatóságoknak és gazdasági szereplőknek nem feltétlenül kellett ismerniük a Hivatalos Lap tartalmát. A lengyel kormány feltételezésétől eltérően ezen ügy irataiból kiderül, hogy a vonatkozó jogi aktust az irányadó időpontot megelőzően a Hivatalos Lap görög nyelvű különkiadásában már közzétették, a Bizottság adatai szerint már a görög csatlakozást megelőző napon.
(
9
)	A C-91/92. sz. Faccini Dori-ügyre vonatkozóan 1994. február 9-én ismertetett indítvány (EBHT 1994., I-3325. o) 64. pontja.
(
10
)	Lásd a német Grundgesetz 82. cikkét és a Bundesverfassungsgericht 1958. március 19-én (2 BvL 38/56, BVerfGE 7, 330 [337]), valamint 1976. július 8-án hozott ítéletét (1 BvL 19 és 20/75, 1 BvR 148/75, BVerfG 42, 263 [283]).
(
11
)	A Bundesverfassungsgericht 1994. február 22-én hozott ítélete, 8. műsorszolgáltatási ítélet (1 BvL 30/88, BVerfG 90, 60 [86]).
(
12
)	Lásd a C-137/92. P. sz., Bizottság kontra BASF és társai egyesített ügyekben 1994. június 15-én hozott ítélet (EBHT 1994., I-2555. o.) 48. és azt követő pontjait.
(
13
)	A C-227/92. P. sz., Hoechst kontra Bizottság ügyben 1999. július 8-án hozott ítélet (EBHT 1999., I-4443. o.) 72. pontja.
(
14
)	A 48/69. sz., Imperial Chemical Industries kontra Bizottság ügyben 1972. július 14-én hozott ítélet (EBHT 1972., 619. o.) 39. pontja.
(
15
)	Ezt a munkát többek között egy jogi és nyelvi szakértőcsoport látja el, amelyben a tagállamok is képviseltetik magukat. Lásd például a 2007. július 27-i CM 2647/07 közleményt, http://register.consilium.europa.eu/pdf/en/07/cm02/cm02647.en07.pdf.
(
16
)	Lásd például a 29/69. sz. Stauder-ügyben 1969. november 12-én hozott ítélet (EBHT 1969., 419. o.) 3. pontját, a C-300/05. sz. ZVK-ügyben 2006. november 23-án hozott ítélet (EBHT 2006., I-11169. o.) 16. pontját és a C-56/06. sz. Euro Tex ügyben 2007. június 14-én hozott ítélet (EBHT 2007., I-4859. o.) 27. pontját.
(
17
)	Lásd a 80/76. sz. North Kerry Milk Products ügyben 1977. március 3-án hozott ítélet (EBHT 1977., 425. o.) 11. pontját és a C-64/95. sz. Lubella-ügyben 1996. október 17-én hozott ítélet (EBHT 1996., I-5105. o.) 18. pontját és a 16. lábjegyzetben hivatkozott ZVK-ügyben hozott ítélet 22. pontját.
(
18
)	Lásd utoljára a C-502/04. sz. Torun-ügyben 2006. február 16-án hozott ítéletet (EBHT 2006., I-1563. o.); a C-4/05. sz. Güzeli-ügyben 2006. október 26-án hozott ítéletet (EBHT 2006., I-10279. o.); a Bíróság előtt folyamatban lévő, C-325/05. sz. Derin-ügyben 2007. július 18-án hozott ítéletet (EBHT 2007., I-6495. o.), valamint a C-294/06. sz., Payir és társai ügyre vonatkozóan 2007. július 18-án ismertetett indítványomat.
(
19
)	A C-192/89. sz. Sevince-ügyben 1990. szeptember 20-án hozott ítélet (EBHT 1990., I-3461 o.) 24. pontja.
(
20
)	A 98/78. sz. Racke-ügyben 1979. január 25-én hozott ítélet (EBHT 1979., 69. o.) 15. pontja és a 99/78. sz. Weingut Decker ügyben hozott ítélet (EBHT 1979., 101. o.) 3. pontja.
(
21
)	A 348/85. sz., Dánia kontra Bizottság ügyben 1987. december 15-én hozott ítélet (EBHT 1987., 5225. o.) 19. pontja; a C-209/96. sz., Egyesült Királyság kontra Bizottság ügyben 1998. október 1-jén hozott ítélet (EBHT 1998., I-5655. o.) 35. pontja; a C-245/97. sz., Németország kontra Bizottság ügyben 2000. december 14-én hozott ítélet (EBHT 2000., I-11261. o.) 72. pontja; a C-469/00. sz. Ravil-ügyben 2003. május 20-án hozott ítélet (EBHT 2003., I-5053. o.) 93. pontja, valamint a C-108/01. sz., Consorzio del Prosciutto di Parma és Salumificio S. Rita ügyben 2003. május 20-án hozott ítélet (EBHT 2003., I-5121. o.) 89. pontja.
(
22
)	A 326/85. sz., Hollandia kontra Bizottság ügyben 1987. december 15-én hozott ítélet (EBHT 1987., 5091. o.) 24. pontja; a C-94/05. sz. Emsland-Stärke ügyben 2006. március 16-án hozott ítélet (EBHT 2006., I-2619. o.) 43. pontja; a C-248/04. sz., Koninklijke Coöperatie Cosun ügyben 2006. október 26-án hozott ítélet (EBHT 2006., I-10211. o.) 79. pontja és a C-158/06. sz., Stichting ROM-projecten ügyben 2007. július 21-én hozott ítélet (EBHT 2007. I-5103. o.) 26. pontja.
(
23
)	A C-361/01 P. sz., Kik kontra OHIM ügyben 2003. szeptember 9-én hozott ítélet (EBHT 2003., I-8283. o.) 82. pontja.
(
24
)	A 8. lábjegyzetben hivatkozott Covita-ügyben hozott ítélet 27. pontja és a C-228/99. sz. Silos-ügyben 2001. november 8-án hozott ítélet (EBHT 2001., I-8401. o.) 15. pontja, mindkettő hivatkozással a 20. lábjegyzetben hivatkozott Racke-ügyben hozott ítélet 15. pontjára, amely azonban nem említi kifejezetten az egyes nyelvi változatok szempontját.
(
25
)	A 21. lábjegyzetben hivatkozott Ravil-ügyben hozott ítélet 99. és azt követő pontja és a 21. lábjegyzetben hivatkozott Consorzio del Prosciutto di Parma és Salumificio S. Rita ügyben hozott ítélet 95. és azt követő pontja.
(
26
)	A fent hivatkozott Consorzio del Prosciutto di Parma és Salumificio S. Rita ügyre vonatkozó, 2002. április 25-én ismertetett indítvány (EBHT 2003., I-5121. o.) 125. és azt követő pontjai.
(
27
)	A fent hivatkozott Consorzio del Prosciutto di Parma és Salumificio S. Rita ügyben hozott ítélet 98. pontja.
(
28
)	A 23. lábjegyzetben hivatkozott Kik kontra OHIM ügyben hozott ítélet 83. pontja.
(
29
)	Lásd a 41/69. sz., ACF Chemiefarma kontra Bizottság ügyben 1970. július 15-én hozott ítélet (EBHT 1970., 661. o.) 48–52. pontját.
(
30
)	A részletekhez lásd a fenti 6. és azt követő pontot.
(
31
)	A 304/85. sz., Falck kontra Bizottság ügyben 1987. február 24-én hozott ítélet (EBHT 1987., 871. o.) 158. pontja; a C-5/89. sz., Bizottság kontra Németország ügyben 1990. szeptember 20-án hozott ítélet (EBHT 1990., I-3437. o.) 14. és 15. pontja; a C-310/99. sz., Olaszország kontra Bizottság ügyben 2002. március 7-én hozott ítélet (EBHT 2002., I-2289. o.) 102. pontja; a C-99/02. sz., Bizottság kontra Olaszország ügyben 2004. április 1-jén hozott ítélet (EBHT 2004., I-3353. o.) 19. pontja és a C-372/97. sz., Olaszország kontra Bizottság ügyben 2004. április 29-én hozott ítélet (EBHT 2004., I-3679. o.) 110. pontja.
(
32
)	Lásd a 39/72. sz., Bizottság kontra Olaszország ügyben 1973. február 7-én hozott ítélet (EBHT 1973., 101. o.) 17. pontját, a 272/83. sz., Bizottság kontra Olaszország ügyben 1985. március 28-án hozott ítélet (EBHT 1985., 1057. o.) 26. pontját és a C-278/02. sz. Handlbauer-ügyben 2004. június 24-én hozott ítélet (EBHT 2004., I-6171. o.) 25. pontját.
(
33
)	A 34/73. sz. Variola-ügyben 1973. október 10-én hozott ítélet (EBHT 1973., 981. o.) 10. pontja és az 50/76. sz. Amsterdam Bulb ügyben 1977. február 2-án hozott ítélet (EBHT 1977., 137. o.) 4. pontja.
(
34
)	A 20/72. sz. Cobelex-ügyben 1972. november 7-én hozott ítélet (EBHT 1972., 1055. o.) 20. pontja.
(
35
)	A 32. lábjegyzetben hivatkozott Bizottság kontra Olaszország ügyben 1985. március 28-án hozott ítélet 27. pontja.
(
36
)	A 21. lábjegyzetben hivatkozott Ravil-ügyben hozott ítélet 103. pontja.
(
37
)	Lásd például a C-201/02. sz. Wells-ügyben 2004. január 7-én hozott ítélet (EBHT 2004., I-723. o.) 67. pontját; a C-168/05. sz. Mostaza Claro ügyben 2006. október 26-án hozott ítélet (EBHT 2006., I-10421. o.) 24. pontját; a C-432/05. sz. Unibet-ügyben 2007. március 13-án hozott ítélet (EBHT 2007., I-2271. o.) 43. pontját és a C-222/05–C-225/05. sz., Van der Weerd és társai egyesített ügyekben 2007. június 7-én hozott ítélet (az EBHT 2007., I-4233. o.) 28. pontját.
(
38
)	A 20. lábjegyzetben hivatkozott Racke-ügyben hozott ítélet 20. pontja; a C-368/89. sz. Crispoltoni-ügyben 1991. július 11-én hozott ítélet (EBHT 1991., I-3695. o.) 17. pontja; a C-487/01. és C-7/02. sz., Gemeente Leusden és Holin Groep egyesített ügyekben 2004. április 29-én hozott ítélet (EBHT 2004., I-5337. o.) 59. pontja, valamint a C-376/02. sz. „Goed Wonen”-ügyben 2005. április 26-án hozott ítélet (EBHT 2005., I-3445. o.) 33. pontja.
(
39
)	Lásd a fenti 6. és azt követő pontot.
(
40
)	Lehetséges, hogy már a Hivatalos Lap különkiadásában történő közzététel sem ugyanolyan minőségű, mint a rendes Hivatalos Lapban történő közzététel: így a különkiadásból nem állapítható meg, hogy az adott kötetet mikor tették közzé, azaz hogy mikor vált ténylegesen hozzáférhetővé.
(
41
)	Lásd Bobek, hivatkozás az 5. lábjegyzetben, 12. o.
(
42
)	Lásd a fenti 6. és azt követő pontot.
(
43
)	Lásd Bobek 5. lábjegyzetben hivatkozott tanulmányát.
(
44
)	http://europa.eu.int/eur-lex/fr/accession.html, látogatás 2007. június 25-én. Úgy tűnik, ez az oldal azóta már nem elérhető.
(
45
)	Itt rá kell mutatni, hogy e hozzáférési akadályokat a közösségi vívmányok bolgár és román nyelven történő megfelelő közzétételénél elhárították. Bár úgy tűnik, hiányzik a megfelelő közlemény az olvasóhoz, azonban az ideiglenes internetes közzététel az EUR-Lex nyitóoldaláról e nyelveken elérhető, és a hatályos közösségi jog jegyzékének szintjeit is lefordították.
(
46
)	http://europa.eu/geninfo/legal_notices_hu.htm#disclaimer.
(
47
)	Lásd a 21. lábjegyzetben hivatkozott Consorzio del Prosciutto di Parma és Salumificio S. Rita ügyben hozott ítélet 95. és azt követő pontját, valamint a 21. lábjegyzetben hivatkozott, Ravil-ügyben hozott ítélet 99. és azt követő pontját.
(
48
)	Lásd a 21. lábjegyzetben hivatkozott Consorzio del Prosciutto di Parma és Salumificio S. Rita ügyben hozott ítélet 94. pontját, valamint a 21. lábjegyzetben hivatkozott Ravil-ügyben hozott ítélet 98. pontját.
(
49
)	Lásd a C-153/94. és C-204/94. sz., Faroe Seafood és társai egyesített ügyekben 1996. május 14-én hozott ítélet (EBHT 1996., I-2465. o.) 115. pontját és a C-97/95. sz., Pascoal & Filhos ügyben 1997. július 17-én hozott ítélet (EBHT 1997., I-4209. o.) 57. pontját.
(
50
)	Ezt mutatja a 8. lábjegyzetben hivatkozott Oryzomyli Kavallas kontra Bizottság ügyben hozott ítélet Görögország csatlakozása esetében.
(
51
)	Hivatkozás a 22. lábjegyzetben.
(
52
)	Hivatkozás a 22. lábjegyzetben, 31. pont.
(
53
)	A 24/86. sz. Blaizot-ügyben 1988. február 2-án hozott ítélet (EBHT 1988., 379. o.) 27. pontja; a C-415/93. sz. Bosman-ügyben 1995. december 15-én hozott ítélet (EBHT 1995., I-4921. o.) 141. pontja; a C-347/00. sz. Barreira Pérez ügyben 2002. október 3-án hozott ítélet (EBHT 1995., I-8191. o.) 44. pontja; a C-453/02. és C-462/02. sz., Linneweber és Akritidis egyesített ügyekben 2005. február 17-én hozott ítélet (EBHT 2005., I-1131. o.) 41. pontja és a C-402/03. sz., Skov és Bilka ügyben 2006. január 10-én hozott ítélet (EBHT 2006., I-199. o.) 50. pontja.
(
54
)	A C-57/93. sz. Vroege-ügyben 1994. szeptember 28-án hozott ítélet (EBHT 1994., I-4541. o.) 21. pontja; a C-104/98. sz., Buchner és társai ügyben 2000. május 23-án hozott ítélet (EBHT 2000., I-3625. o.) 39. pontja; a C-372/98. sz. Cooke-ügyben 2000. október 12-én hozott ítélet (EBHT 2000., I-8683. o.) 42. pontja; az 53. lábjegyzetben hivatkozott Linneweber és Akritidis ügyben hozott ítélet 42. pontja és az 53. lábjegyzetben hivatkozott Skov és Bilka ügyben hozott ítélet 51. pontja.
(
55
)	A C-197/94. és C-252/94. sz., Bautiaa és Société française maritime egyesített ügyekben 1996. február 13-án hozott ítélet (EBHT 1996., I-505. o.) 48. pontja, hivatkozással a C-163/90. sz., Legros és társai ügyben 1992. július 16-án hozott ítélet (EBHT 1992., I-4625. o.) 30. és azt követő pontjaira.
(
56
)	Tagállami mulasztáshoz lásd a 22. lábjegyzetben hivatkozott Stichting ROM-Projecten ügyben hozott ítélet 33. pontját.
(
57
)	A C-184/99. sz. Grzelczyk-ügyben 2001. szeptember 20-án hozott ítélet (EBHT 2001., I-6193. o.) 52. pontja, a C-209/03. sz. Bidar-ügyben 2005. március 15-én hozott ítélet (EBHT 2005., I-2119. o.) 68. pontja és a C-313/05. sz. Brzeziński-ügyben 2007. január 18-án hozott ítélet (EBHT 2007., I-513. o.) 58. pontja.