62009CJ0075_HU
Felek
Az ítélet indoklása
Rendelkező rész
Felek
A C‑75/09. sz. ügyben,
az EK 234. cikk alapján benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem tárgyában, amelyet a Commissione tributaria provinciale di Alessandria (Olaszország) a Bírósághoz 2009. február 20‑án érkezett, 2009. január 28‑i határozatával terjesztett elő az előtte
az Agra Srl
és
az Agenzia Dogane – Ufficio delle Dogane di Alessandria
között folyamatban lévő eljárásban,
A BÍRÓSÁG (negyedik tanács),
tagjai: J.‑C. Bonichot tanácselnök, C. Toader (előadó), K. Schiemann, P. Kūris és L. Bay Larsen bírák,
főtanácsnok: E. Sharpston,
hivatalvezető: R. Şereş,
tekintettel az írásbeli szakaszra és a 2010. március 3‑i tárgyalásra,
figyelembe véve a következők által előterjesztett észrevételeket:
– az Agra Srl képviseletében C. D’Andria avvocato,
– az olasz kormány képviseletében G. Palmieri, meghatalmazotti minőségben, segítői: G. Albenzio és F. Arena avvocati dello Stato,
– a cseh kormány képviseletében M. Smolek, meghatalmazotti minőségben,
– a görög kormány képviseletében S. Spyropoulos és I. Bakopoulos, valamint M. Tassopoulou, meghatalmazotti minőségben,
– az Európai Bizottság képviseletében L. Bouyon és B.‑R. Killmann, meghatalmazotti minőségben,
tekintettel a főtanácsnok meghallgatását követően hozott határozatra, miszerint az ügy elbírálására a főtanácsnok indítványa nélkül kerül sor,
meghozta a következő
Ítéletet
Az ítélet indoklása
1. Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem a 2000. november 16‑i 2700/2000/EK európai parlamenti és tanácsi rendelettel (HL L 311., 17. o.; magyar nyelvű különkiadás 2. fejezet 10. kötet 239. o.) módosított, a Közösségi Vámkódex létrehozásáról szóló, 1992. október 12‑i 2913/92/EGK tanácsi rendelet (HL L 302., 1. o. magyar nyelvű különkiadás 2. fejezet 4. kötet 307. o.; a továbbiakban: Vámkódex) 221. cikke (3) és (4) bekezdésének értelmezésére irányul.
2. E kérelmet az Agra Srl (a továbbiakban: Agra) és az Agenzia Dogane –Ufficio delle Dogane di Alessandria (vámhatóság, alessandriai vámhivatal; a továbbiakban: Ufficio delle Dogane) közötti, vámtartozás utólagos beszedését elrendelő aktus tárgyában indult peres eljárásban terjesztették elő.
Jogi háttér
Az uniós jog
3. A 0202 KN‑kód alá tartozó, a szarvasmarhafélék fagyasztott húsára, illetve és a 0206 29 91 KN‑kód alá tartozó termékekre vonatkozó vámkontingens megnyitásáról és kezeléséről (2002. július 1‑jétől 2003. június 30‑ig) szóló, 2002. június 4‑i 954/2002/EK bizottsági rendelet (HL L 147., 8. o.) 9. cikkének (4) bekezdése a következőképpen rendelkezik:
„Amennyiben a (2) bekezdésben előírt behozatali vagy kiviteli igazoláson két vagy több, azonos postacímmel rendelkező kérelmező szerepel, illetve, amennyiben a kérelem benyújtásának időpontjában a kérelmezők azonos postacímmel szerepelnek a [hozzáadottérték‑adó] nyilvántartásban, vagy amennyiben a tagállamoknak komoly okuk van azt feltételezni, hogy a gazdasági szereplők egymással kapcsolatban állnak, a tagállamok ellenőrzik, hogy e kérelmezők kapcsolatban állnak‑e egymással [a Közösségi Vámkódex létrehozásáról szóló 2913/92/EGK tanácsi rendelet végrehajtására vonatkozó rendelkezések megállapításáról szóló, 1993. július 2‑i] 2454/1993/EK bizottsági rendelet [HL L 253., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 2. fejezet 6. kötet 3. o.] 143. cikke értelmében. Ha ez megállapításra kerül, valamennyi szóban forgó kérelmet el kell utasítani.
[…]”
4. A Vámkódex 221. cikkének (3) és (4) bekezdése előírja:
„(3) A vámtartozás keletkezésétől számított 3 év lejárta után az adóssal már nem lehet közölni a tartozás összegét. Ez a határidő a 243. cikk értelmében vett fellebbezés benyújtásának napjától kezdve a fellebbezési eljárás időtartamára felfüggesztésre kerül.
(4) Ha a vámtartozás olyan cselekmény eredménye, amely – elkövetése időpontjában – büntetőeljárást von maga után, az összeg a hatályos rendelkezésekben meghatározott feltételek mellett az adóssal a (3) bekezdésben említett hároméves időszak eltelte után is közölhető”
A nemzeti jog
5. Az áruk szabad forgalomba bocsátására vonatkozó eljárások összehangolásáról szóló, 1979. július 24‑i 79/695/EGK irányelv és az 1981. december 17‑i 82/57/EGK irányelv, valamint a közösségi áruk kivitelére vonatkozó eljárások összehangolásáról szóló, 1981. február 24‑i 81/177/EGK irányelv és az 1982. április 23‑i 82/347/EGK irányelv végrehajtásának keretében a vámintézmények újjászervezéséről, valamint a megállapítási és ellenőrzési eljárások felülvizsgálatáról szóló, 1990. november 8‑i 374. sz. törvényerejű rendelet (a GURI 1990. december 14‑i 291. száma) 11. cikke a következőképpen rendelkezik:
„(1) A vámhatóság felülvizsgálhatja a véglegessé vált vámmegállapítást, még akkor is, ha az ennek tárgyát alkotó árukat a gazdasági szereplő szabad rendelkezésébe bocsátották, vagy ha már ezek kiléptek a vámterületről. A felülvizsgálatot hivatalból vagy az érintett gazdasági szereplő kérelmére kell elvégezni, ha ez utóbbi, jogvesztés terhe mellett, a megállapítás véglegessé válásának időpontjától számított három éven belül kérelmet nyújt be.
[…]
(5) Ha a hivatalból vagy valamely fél kérelmére elvégzett felülvizsgálat a megállapítás alapját képező tényezőkkel kapcsolatos pontatlanságokat, hiányosságokat vagy hibákat tár fel, a vámhatóság elvégzi a vonatkozó kiigazítást, és ezt erre vonatkozó értesítés formájában közli az érintett gazdasági szereplővel. Hivatalból történő felülvizsgálatot követő kiigazítás esetén az értesítést jogvesztés terhe mellett a megállapítás véglegessé válásának időpontjától számított három éven belül kell közölni.
[…]”
6. A vámjogi rendelkezések egységes szövegének elfogadásáról szóló, 1973. január 23‑i 43. sz. köztársasági elnöki rendelet (a GURI 1973. március 28‑i 80. száma; a továbbiakban: TULD) 84. cikke előírja:
„(1) 	Az államnak a vámok beszedésére irányuló jogosultsága ötéves határidőn belül évül el.
[…]
(3) Amennyiben a vámtartozás teljes vagy részleges meg nem fizetése bűncselekmény következménye, az elévülési idő azon a napon kezdődik, amikor a büntetőeljárásban hozott határozat vagy ítélet jogerőssé válik.
[…]”
7. Az Olasz Köztársaságnak az Európai Közösségekhez való tartozásából eredő kötelezettségek végrehajtási rendelkezéseiről szóló, 1990. december 29‑i 428. sz. törvény (a GURI 1991. január 12‑i 10. száma) 29. cikke értelmében a TULD 84. cikkében előírt elévülési idő három évre csökkent.
Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés
8. Az Agra a 954/2002 rendelet által megállapított éves kontingens (II vámkontingens) keretében (a KN 0202 30 90 90 kód alá tartozó) csontozott fagyasztott húst importált.
9. A behozatali engedély megszerzése céljából az Agra behozatali kérelmet nyújtott be, amelyben kijelentette, hogy megfelel a szóban forgó rendelet 9. cikkében előírt feltételeknek. E feltételek között szerepel, hogy a kérelmet benyújtó társaság nem lehet kapcsolatban olyan más tagállami társaságokkal, amelyek 2002. június 14‑e előtt hasonló kérelmeket nyújtottak be.
10. A Guardia di Finanza di Milano az Agránál 2007. február 12‑én tartott ellenőrzés során a hivatkozott feltételekkel kapcsolatos szabálytalanságokat állapított meg.
11. Az ellenőrzést követően elkészített jegyzőkönyv egyrészt nyomozás megindításához vezetett.
12. Másrészt ugyanezen jegyzőkönyv alapján az Ufficio delle Dogane 2008. február 28‑án az Agra által benyújtott vámáru‑nyilatkozatok kiigazításáról szóló határozatot bocsátott ki, amely 47 298,45 euró összegű kamattal növelt 141 125,49 euró tőkeösszegű vám‑ és hozzáadottértékadó‑tartozás behajtására irányult.
13. Az értesítést 2008. március 11‑én közölték az Agrával.
14. Az Agra a szóban forgó értesítést megtámadta a Commissione tributaria provinciale di Alessandria (alessandriai megyei adóügyi bizottság) előtt, a vámáru‑nyilatkozatok kiigazítására való jogosultság elévülésére hivatkozva. Az Agra szerint e jog a vámáru‑nyilatkozatok benyújtásának időpontjától számított három éven belül elévül. Márpedig tekintettel arra, hogy a vitatott nyilatkozatokat 2002. augusztus 13‑án, szeptember 18‑án, illetve október 23‑án nyújtották be, az elévülési idő 2005. augusztus 13‑án, szeptember 18‑án, illetve október 23‑án lejárt.
15. Az Ufficio delle Dogane az „elévülés nyugvásának és megszakadásának” a Vámkódex 221. cikkében előírt eseteire hivatkozik, különösen e cikk (4) bekezdésére, amelynek értelmében a vámtartozás pontos összege a hároméves időszak eltelte után is közölhető, amennyiben a vámhatóság ezen összeget azért nem tudta megállapítani, mert a vámtartozás olyan cselekmény eredménye, amely büntetőeljárást von maga után.
16. Az Ufficio delle Dogane szerint e rendelkezést a TULD 84. cikkével összefüggésben kell értelmezni, amelynek értelmében – amennyiben a vámtartozás teljes vagy részleges meg nem fizetése bűncselekmény következménye – az elévülési idő azon a napon kezdődik, amikor a büntetőeljárásban hozott határozat vagy ítélet jogerőssé válik.
17. E körülmények között a Commissione tributaria provinciale di Alessandria felfüggesztette az eljárást, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdést terjesztette a Bíróság elé:
„A[z 1990. november 8‑i] 374. sz. [törvényerejű rendelet] 11. cikkének a [Vámkódex] 221. cikkének (3) és (4) bekezdésével összefüggésben és a TULD 84. cikke (3) bekezdésére figyelemmel értelmezett rendelkezései alapján az [Ufficio] delle Doganénak a vámmegállapítás felülvizsgálatára való jogosultsága elévült és/vagy elveszett‑e a vámáru‑nyilatkozat időpontjától számított három éves határidő lejártával, vagy e határidő félbeszakadhat és/vagy nyugodhat, amennyiben büntetőeljárás van folyamatban a vámmegállapításban szereplő vámjogsértés okán?”
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésről
A Bíróság elé terjesztett észrevételek
18. A jelen eljárásban az Agra, az olasz kormány, a cseh kormány, a görög kormány és az Európai Bizottság tett írásbeli észrevételt.
19. Az Agra azt javasolja a Bíróságnak, állapítsa meg, hogy a Vámkódex 221. cikke (4) bekezdése alkalmazásának feltétele legalább egy eljárási cselekmény megvalósulása a hároméves elévülési időn belül, vagy pedig azt, hogy a nemzeti jogrend feladata e rendelkezés alkalmazási feltételeinek meghatározása.
20. Nem vitatott, hogy a vámhatóságoknak a közigazgatási eljárások tekintetében hatáskörükben áll olyan tény megállapítása, amely alapján büntetőeljárás indulhat. Ugyanakkor a jogbiztonság követelményei arra kötelezik e hatóságokat, hogy a hároméves elévülési időn belül cselekedjenek.
21. E tekintetben az Agra a TULD 84. cikkének és a Vámkódex 221. cikkének a Corte suprema di cassazione (Semmítőszék) által adott értelmezésére hivatkozik, amely szerint a hároméves elévülési időszak megszakításához a vámhatóságoknak e határidőn belül kell aktusukat kibocsátaniuk.
22. A görög kormány lényegében úgy ítéli meg, hogy a vámtartozás elévülése nyugszik, mivel a megállapított vámjogszabály‑sértés alkalmas arra, hogy büntetőeljárást vonjon maga után, és végső soron megakadályozta az illetékes vámhatóságot abban, hogy megállapítsa a vám pontos összegét. E kormány tehát azt javasolja, hogy az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésre olyan értelemben kell válaszolni, hogy az elévülés nem következhet be a Vámkódex 221. cikkének (3) bekezdése értelmében, amennyiben a vámtartozás olyan tényből ered, amely alapján büntetőeljárás indulhat.
23. Az olasz és a cseh kormány, valamint a Bizottság lényegében úgy ítélik meg, hogy a Vámkódex 221. cikkének (4) bekezdésével nem ellentétes az olyan szabályozás, mint az alapügyben szereplő, és e rendelkezés a nemzeti jogra utalja valamennyi, a büntetőjog által szankcionált cselekményekből eredő vámtartozás elévülésével kapcsolatos kérdést.
24. E tekintetben a Bizottság megállapítja, hogy a szóban forgó rendelkezés sem elévülési időt nem ír elő, sem pedig az e határidő nyugvásának vagy megszakadásának okait. A rendelkezés különösen nem követeli meg az elévülés nyugvását az esetleges fellebbezési eljárás alatt, ellentétben az ugyanezen cikk (3) bekezdésében előírtakkal.
25. Mindenesetre a cseh kormány és a Bizottság szerint a nemzeti jogalkotó nem rendelkezik abszolút szabadsággal. Egyfelől a tagállamok szabályzásának meg kell felelnie az egyenértékűség és a hatékonyság elveinek. Másfelől az elévülés folyásának korlátozását közérdekű, szükséges és az elérendő legitim célokkal arányos indokokkal kell igazolni.
26. A kérdést előterjesztő bíróság van leginkább abban a helyzetben, hogy megvizsgálja az alapügyben szereplő nemzeti szabályozásnak az ezen elvekkel való összeegyeztethetőségét.
A Bíróság válasza
27. Előzetesen emlékeztetni kell arra, hogy a Bíróságnak nem feladata, hogy az EK 234. cikk szerinti eljárásban ítélkezzék nemzeti törvényi rendelkezéseknek az uniós joggal való összeegyeztethetőségéről. A Bíróságnak azonban megvan a hatásköre arra, hogy az uniós jogból adódó minden olyan értelmezési kérdést eldöntsön, ami lehetővé teheti, hogy a nemzeti bíróság ítélkezzen ezen összeegyeztethetőségről (a C‑414/02. sz. Spedition Ulustrans ügyben 2004. szeptember 23‑án hozott ítélet [EBHT 2004, I‑8633. o.] 23. pontja és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
28. Az előzetes döntéshozatalra utaló határozatból kitűnik, a kérdést előterjesztő bíróság arra keresi a választ, hogy az uniós joggal összeegyeztethetők‑e azok a rendelkezések, amelyek előírják, hogy ha a vám megfizetésének elmulasztása bűncselekményből ered, az elévülési idő azon a napon kezdődik, amikor a büntetőeljárásban hozott határozat vagy ítélet jogerőssé válik.
29. E tekintetben meg kell állapítani, hogy a kérdést előterjesztő bíróság lényegében azt kívánja megtudni, hogy a Vámkódex 221. cikkének (3) és (4) bekezdésével ellentétes‑e az alapügyben szereplőhöz hasonló nemzeti szabályozás, amelynek értelmében – ha a vám megfizetésének elmulasztása bűncselekményből ered – az elévülési idő azon a napon kezdődik, amikor a büntetőeljárásban hozott határozat vagy ítélet jogerőssé válik.
30. Először is emlékeztetni kell arra, hogy az állandó ítélkezési gyakorlat értelmében a Vámkódex 221. cikke (3) bekezdésének első mondata elévülési szabályt állapít meg, amelynek értelmében a vámtartozás keletkezésétől számított három év lejárta után már nem lehet közölni a fizetendő behozatali vagy kiviteli vám összegét (lásd ebben az értelemben a C‑201/04. sz. Molenbergnatie‑ügyben 2006. február 23‑án hozott ítélet [EBHT 2008., I‑2049. o.] 39. pontját, valamint a C‑124/08. és C‑125/08. sz., Snauwaert és társai egyesített ügyekben 2009. július 16‑án hozott ítélet [az EBHT‑ban még nem tették közzé] 28. pontját).
31. A Vámkódex 221. cikke (3) bekezdésének második mondata előírja, hogy ezen elévülési idő e kódex 243. cikke értelmében vett fellebbezés benyújtásának napjától kezdve a fellebbezési eljárás időtartamára felfüggesztésre kerül.
32. A jelen ítélet 30. pontjában hivatkozott szabály alóli kivételként a Vámkódex 221. cikke (4) bekezdése előírja, hogy ha a hatályos rendelkezések azt lehetővé teszik, a vámhatóságok e határidő lejárta után is közölhetik az említett tartozás összegét, amennyiben e vámhatóságok büntetőeljárás alapjául szolgáló cselekmény következtében nem tudták megállapítani a jogszabály alapján fizetendő vámtartozás pontos összegét (a fent hivatkozott Snauwaert és társai egyesített ügyekben hozott ítélet 29. pontja).
33. E tekintetben először is meg kell állapítani, hogy önmagában a Vámkódex 221. cikkének (4) bekezdése semmiféle elévülési időt nem ír elő, és nem írja elő az alkalmazandó elévülés nyugvásának vagy megszakadásának okait sem. Az ugyanezen cikk (3) bekezdésében előírtaktól eltérően e cikk (4) bekezdése nem követeli meg az elévülés nyugvását az esetleges fellebbezési eljárás esetén.
34. Másodsorban meg kell állapítani, hogy mivel „a hatályos rendelkezésekben meghatározott feltételekre” történő hivatkozásra szorítkozik, a Vámkódex 221. cikkének (4) bekezdése a vámtartozás elévülésének tekintetében a nemzeti jogra utal, amennyiben e tartozás olyan cselekmény eredménye, amely – elkövetése időpontjában – büntetőeljárást von maga után.
35. Következésképpen, mivel az uniós jog ebben a tárgykörben nem tartalmaz közös szabályozást, a tagállamok feladata az azon vámtartozások elévülésére vonatkozó szabályozás meghatározása, amelyek olyan tény miatt nem voltak megállapíthatók, amely alapján büntetőeljárás indulhat (lásd hasonlóképpen a C‑91/02. sz. Hannl‑Hofstetter‑ügyben 2003. október 16‑án hozott ítélet [EBHT 2003., I‑12077. o.] 18–20. pontját és a fent hivatkozott Molenbergnatie‑ügyben hozott ítélet 53. pontját).
36. A fentiek összességére figyelemmel az előterjesztett kérdésre azt a választ kell adni, hogy a Vámkódex 221. cikkének (3) és (4) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy azzal nem ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amelynek értelmében – ha a vám megfizetésének elmulasztása bűncselekményből ered – az elévülési idő azon a napon kezdődik, amikor a büntetőeljárásban hozott határozat vagy ítélet jogerőssé válik.
A költségekről
37. Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.
Rendelkező rész
A fenti indokok alapján a Bíróság (negyedik tanács) a következőképpen határozott:
A 2000. november 16‑i 2700/2000/EK európai parlamenti és tanácsi rendelettel módosított, a Közösségi Vámkódex létrehozásáról szóló 1992. október 12‑i 2913/92/EGK tanácsi rendelet 221. cikkének (3) és (4) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy azzal nem ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amelynek értelmében – ha a vám megfizetésének elmulasztása bűncselekményből ered – az elévülési idő azon a napon kezdődik, amikor a büntetőeljárásban hozott határozat vagy ítélet jogerőssé válik.