Začasna izdaja
SODBA SODIŠČA (prvi senat)
z dne 21. maja 2026(*)
„ Predhodno odločanje – Skupna zunanja in varnostna politika – Omejevalni ukrepi zaradi vojaške agresije proti Ukrajini – Uredba (EU) št. 269/2014 – Člen 2(1) – Zamrznitev sredstev in gospodarskih virov – Ustanovitev trusta – Ustanovitelj trusta, ki je uvrščen na seznam iz Priloge I k Uredbi št. 269/2014 – Zamrznitev sredstev in gospodarskih virov, dodeljenih v trust – Pojma ‚pripadnost‘ in ‚nadzor‘ “
V zadevi C‑483/23,
katere predmet je predlog za sprejetje predhodne odločbe na podlagi člena 267 PDEU, ki ga je vložilo Tribunale amministrativo regionale per il Lazio (deželno upravno sodišče za Lacij, Italija) z odločbo z dne 11. aprila 2023, ki je na Sodišče prispela 26. julija 2023, v postopku
A,
B,
C,
D,
T
proti
Ministero dell’Economia e delle Finanze,
Comitato di Sicurezza Finanziaria,
Agenzia del Demanio,
SODIŠČE (prvi senat),
v sestavi F. Biltgen, predsednik senata, T. von Danwitz, podpredsednik Sodišča v funkciji sodnika prvega senata, I. Ziemele (poročevalka), sodnica, A. Kumin in S. Gervasoni, sodnika,
generalni pravobranilec: M. Campos Sánchez‑Bordona,
sodni tajnik: G. Chiapponi, administrator,
na podlagi pisnega postopka in obravnave z dne 8. maja 2025,
ob upoštevanju stališč, ki so jih predložili:
–        za A, B, C, D in T F. Centonze, F. Ciancio, G. Lovaste, M. Magnano, A. Neri, A. Saccucci in F. Sciaudone, avvocati,
–        za italijansko vlado S. Fiorentino in G. Palmieri, agenta, skupaj s P. Gentilijem in L. Paolucci, avvocati dello Stato,
–        za belgijsko vlado A. De Brouwer, C. Pochet in M. Van Regemorter, agenti,
–        za nemško vlado J. Möller, agent,
–        za francosko vlado B. Fodda, E. Timmermans in B. Travard, agenti,
–        za nizozemsko vlado M. K. Bulterman in A. Hanje, agentki,
–        za finsko vlado M. Pere, agentka,
–        za Evropsko komisijo D. Bianchi, M. Carpus‑Carcea, H. Krämer in L. Puccio, agenti,
po predstavitvi sklepnih predlogov generalnega pravobranilca na obravnavi 10. julija 2025
izreka naslednjo
Sodbo
1        Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago člena 2(1) Uredbe Sveta (EU) št. 269/2014 z dne 17. marca 2014 o omejevalnih ukrepih v zvezi z dejanji, ki spodkopavajo ali ogrožajo ozemeljsko nedotakljivost, suverenost in neodvisnost Ukrajine (UL 2014, L 78, str. 6), kakor je bila spremenjena z Uredbo Sveta (EU) 2022/330 z dne 25. februarja 2022 (UL 2022, L 51, str. 1) (v nadaljevanju: Uredba št. 269/2014).
2        Ta predlog je bil vložen v okviru spora med družbami A, B, C, D in T na eni strani ter Ministero dell’Economia e delle Finanze (ministrstvo za gospodarstvo in finance, Italija; v nadaljevanju: ministrstvo), Comitato di Sicurezza Finanziaria (odbor za finančno varnost, Italija) in Agenzia del Demanio (agencija za državne domene, Italija) na drugi zaradi zamrznitve poslovnih deležev in premoženja družb A, B, C in D.
Pravni okvir
Mednarodno pravo
3        Člen 2 Konvencije o pravu, ki se uporablja za truste, in o njihovem priznavanju, sklenjene v Haagu 1. julija 1985 (v nadaljevanju: Haaška konvencija), ki jo je Italijanska republika podpisala in ratificirala, določa:
„Za namene te konvencije pojem ‚trust‘ pomeni pravna razmerja, ki jih je – s pravnim poslom med živimi ali za primer smrti – ustanovila oseba, ustanovitelj, če so bila sredstva prenesena pod nadzor trusteeja v korist upravičenca ali za opredeljen namen.
Trust ima naslednje značilnosti:
(a)      sredstva trusta so ločena premoženjska masa in niso del premoženja trusteeja;
(b)      sredstva trusta se glasijo na ime trusteeja ali druge osebe, ki jo določi trustee;
(c)      trustee je pooblaščen in ima dolžnost, za kar nosi odgovornost, da upravlja in uporablja sredstva ter razpolaga z njimi v skladu z določbami trusta in posebnimi dolžnostmi, ki mu jih nalaga zakon.
To, da si ustanovitelj pridrži določene pravice in pooblastila ali da ima trustee sam pravice kot upravičenec, ni nujno nezdružljivo z obstojem trusta.“
4        Člen 6, prvi odstavek, te konvencije določa:
„Trust ureja pravo, ki ga izbere ustanovitelj. Izbira mora biti izrecna ali pa mora izhajati iz določb akta, s katerim se ustanovi trust, ali z dokazovanjem, po potrebi ob upoštevanju okoliščin primera.“
5        Člen 11 navedene konvencije določa:
„Vsak trust, ustanovljen v skladu s pravom iz prejšnjega poglavja, se prizna kot tak.
To priznanje pomeni vsaj, da je premoženje trusta ločeno od osebnega premoženja trusteeja, da lahko trustee toži in je tožen ter da lahko kot trustee nastopa pred notarjem ali katero koli osebo, ki opravlja javno funkcijo.
Če pravo, ki se uporablja za trust, to zahteva ali določa, tako priznanje pomeni zlasti:
(a)      da se osebni upniki trusteeja ne morejo poplačati iz sredstev trusta;
(b)      da so sredstva trusta ločena od premoženja trusteeja v primeru njegove insolventnosti ali stečaja;
(c)      da sredstva trusta niso del zakonskega premoženja trusteeja ali njegovega zakonca niti del trusteejeve zapuščine;
(d)      da se sredstva trusta lahko izterjajo, če je trustee v nasprotju z obveznostmi, ki izhajajo iz trusta, pomešal sredstva trusta s svojim osebnim premoženjem ali jih odsvojil.
Vendar pravice in obveznosti tretje osebe, ki ima v posesti sredstva trusta, še naprej ureja pravo, ki ga določajo kolizijska pravila države sodišča.“
Pravo Unije
Sklep 2014/145/SZVP
6        V uvodnih izjavah 1, 4 in 5 Sklepa Sveta 2014/145/SZVP z
dne 17. marca 2014 o
omejevalnih ukrepih v
zvezi z
ukrepi, ki spodkopavajo ali ogrožajo ozemeljsko nedotakljivost, suverenost in neodvisnost Ukrajine (UL 2014, L 78, str. 16) je navedeno:
„(1)      Voditelji držav ali vlad držav članic [Evropske u]nije so 6. marca 2014 odločno obsodili neizzvan poseg Ruske federacije v suverenost in ozemeljsko nedotakljivost Ukrajine ter Rusko federacijo pozvali, da svoje oborožene sile nemudoma umakne na območja, na katerih so v skladu z ustreznimi sporazumi stalno nameščene. […] Voditelji držav ali vlad so poudarili, da je odločitev Vrhovnega sveta Avtonomne republike Krim, da izvede referendum o prihodnjem statusu ozemlja, v nasprotju z ukrajinsko ustavo in zato nezakonita.
[…]
(4)      V trenutnih okoliščinah bi bilo treba uvesti omejitve potovanj in zamrznitev sredstev zoper osebe, odgovorne za ukrepe, ki spodkopavajo ali ogrožajo ozemeljsko nedotakljivost, suverenost in neodvisnost Ukrajine, vključno z ukrepi glede prihodnjega statusa katerega koli dela teritorija, ki so v nasprotju z ukrajinsko ustavo, ter osebe, subjekte ali organe, ki so z njimi povezani.
(5)      Za izvajanje določenih ukrepov je potrebno nadaljnje ukrepanje Unije.“
Sklep (SZVP) 2022/337
7        Svet Evropske unije je v odziv na agresijo Ruske federacije proti Ukrajini 24. februarja 2022 in glede na resnost razmer 28. februarja 2022 sprejel Sklep (SZVP) 2022/337 o spremembi Sklepa 2014/145/SZVP o omejevalnih ukrepih v zvezi z ukrepi, ki spodkopavajo ali ogrožajo ozemeljsko nedotakljivost, suverenost in neodvisnost Ukrajine (UL 2022, L 59, str. 1), s katerim je na seznam oseb, subjektov in organov, za katere veljajo omejevalni ukrepi, iz Priloge k Sklepu 2014/145 dodal 26 oseb in en subjekt.
Uredba št. 269/2014
8        V uvodnih izjavah od 4 do 6 Uredbe št. 269/2014 je navedeno:
„(4)      Svet je 17 marca 2014 sprejel Sklep 2014/145/SZVP o omejitvi potovanj ter zamrznitvi finančnih sredstev in gospodarskih virov določenih oseb, odgovornih za dejanja, ki spodkopavajo ali ogrožajo ozemeljsko nedotakljivost, suverenost in neodvisnost Ukrajine, vključno z ukrepi o prihodnjem statusu katerega koli dela ozemlja, ki so v nasprotju z ukrajinsko ustavo, ter fizičnih ali pravnih oseb, subjektov ali organov, ki so z njimi povezani. Te fizične ali pravne osebe, subjekti in organi so navedeni v Prilogi k navedenemu sklepu.
(5)      Nekateri od teh ukrepov spadajo na področje uporabe [PEU], zato je zlasti zaradi zagotovitve, da se bodo v vseh državah članicah enotno uporabljali, za njihovo izvajanje potreben regulativni ukrep na ravni Unije.
(6)      S to uredbo se spoštujejo temeljne pravice in upoštevajo načela, ki jih priznava zlasti Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, ter zlasti pravica do učinkovitega pravnega sredstva in nepristranskega sojenja ter pravica do varstva osebnih podatkov. Ta uredba bi se morala uporabljati v skladu s temi pravicami in načeli.“
9        Člen 1 te uredbe določa:
„V tej uredbi se uporabljajo naslednje opredelitve pojmov:
[…]
(d)      ‚gospodarski viri‘ pomeni vse vrste sredstev, opredmetenih ali neopredmetenih, premičnin ali nepremičnin, ki sicer niso finančna sredstva, se pa lahko uporabijo za pridobitev finančnih sredstev, blaga ali storitev;
(e)      ‚zamrznitev gospodarskih virov‘ pomeni preprečitev uporabe gospodarskih virov za pridobivanje finančnih sredstev, blaga ali storitev na kakršen koli način, kar vključuje, vendar ni omejeno na njihovo prodajo, dajanje v najem ali obremenitev s hipoteko;
(f)      ‚zamrznitev finančnih sredstev‘ pomeni preprečitev vsakršnega premika, prenosa, spremembe, uporabe finančnih sredstev, dostopa do njih ali kakršnega koli ravnanja z njimi, ki bi imelo za posledico spremembe v njihovi količini, znesku, lokaciji, lastništvu, posedovanju, vrsti, namembnosti ali kakršne koli drugo spremembo, ki bi omogočila uporabo finančnih sredstev, vključno s upravljanjem portfelja;
(g)      ‚finančna sredstva‘ pomeni vse vrste finančnih sredstev in koristi, kar vključuje, vendar ni omejeno na:
(i)      gotovino, čeke, denarne terjatve, menice, denarna nakazila in druge plačilne instrumente;
(ii)      depozite pri finančnih institucijah ali drugih subjektih, stanja na računih, dolgove in zadolžnice;
(iii)      vrednostne papirje in dolžniške instrumente, s katerimi se trguje javno ali zasebno, vključno z delnicami in deleži, certifikati vrednostnih papirjev, obveznicami, dolžniškimi vrednostnimi papirji, nakupnimi boni, zadolžnicami in pogodbami na izvedene finančne instrumente;
(iv)      obresti, dividende ali druge prihodke iz sredstev ali vrednost, ustvarjeno s sredstvi;
(v)      kredit, pravico do pobota, garancije, garancije za dobro izvedbo ali druge finančne obveznosti;
(vi)      kreditna pisma, konosamente, kupoprodajne listine; ter
(vii)      dokumente, ki izkazujejo upravičenost do finančnih sredstev ali finančnih virov;
[…].“
10      Člen 2 navedene uredbe določa:
„1.      Zamrznejo se vsa finančna sredstva in gospodarski viri, ki pripadajo, so v lasti ali s katerimi razpolagajo ali jih nadzirajo fizične ali pravne osebe, subjekti ali organi ali z njimi povezane fizične ali pravne osebe, subjekti ali organi s seznama iz Priloge I.
2.      Fizičnim ali pravnim osebam, subjektom ali organom ali z njimi povezanim fizičnim ali pravnim osebam, subjektom ali organom s seznama iz Priloge I ne smejo biti neposredno ali posredno dana na razpolago ali v njihovo korist nikakršna finančna sredstva ali gospodarski viri.“
11      Člen 3(1) te uredbe določa:
„Priloga I vključuje:
(a)      fizične osebe, odgovorne za podpiranje ali izvajanje dejanj ali politik, ki spodkopavajo ali ogrožajo ozemeljsko nedotakljivost, suverenost in neodvisnost Ukrajine ali stabilnost ali varnost v Ukrajini ali ovirajo delo mednarodnih organizacij v Ukrajini, oziroma fizične osebe;
[…]
(d)      fizične ali pravne osebe, subjekte ali organe, ki materialno ali finančno podpirajo ruske nosilce odločitev, odgovorne za priključitev Krima ali za destabilizacijo Ukrajine, ali pa imajo od njih korist;
(e)      fizične ali pravne osebe, subjekte ali organe, ki opravljajo transakcije s separatističnimi skupinami v regiji Donbas v Ukrajini;
(f)      fizične ali pravne osebe, subjekte ali organe, ki materialno ali finančno podpirajo vlado Ruske federacije, odgovorno za priključitev Krima in destabilizacijo Ukrajine, oziroma osebe, ali pa imajo od nje korist, ali
(g)      vodilne poslovneže ali pravne osebe, subjekte ali organe, vključene v gospodarske sektorje, ki zagotavljajo znaten vir prihodka vladi Ruske federacije, odgovorni za priključitev Krima in destabilizacijo Ukrajine,
ter fizične ali pravne osebe, subjekte ali organe, ki so povezani z
njimi.“
12      Člen 9 Uredbe št. 269/2014 določa:
„Prepovedano je zavestno in namerno sodelovanje pri dejavnostih, katerih predmet ali učinek je izognitev ukrepom iz člena 2.“
Izvedbena uredba (EU) 2022/336
13      Svet je 28. februarja 2022 sprejel Izvedbeno uredbo (EU) 2022/336 o izvajanju Uredbe (EU) št. 269/2014 o omejevalnih ukrepih v zvezi z dejanji, ki spodkopavajo ali ogrožajo ozemeljsko nedotakljivost, suverenost in neodvisnost Ukrajine (UL 2022, L 58, str. 1), s katero je bilo na seznam oseb, subjektov in organov, za katere veljajo omejevalni ukrepi, iz Priloge I k Uredbi št. 269/2014 dodanih 26 oseb in en subjekt.
14      V uvodnih izjavah od 5 do 11 te izvedbene uredbe je navedeno:
„(5)      Svet je 24. januarja 2022 odobril sklepe, v katerih je obsodil nenehna agresivna dejanja in grožnje Rusije proti Ukrajini, ter pozval Rusijo, naj umiri napetosti, spoštuje mednarodno pravo in konstruktivno sodeluje v dialogu v okviru vzpostavljenih mednarodnih mehanizmov. Ponovno je potrdil, da je Unija v celoti zavezana temeljnim načelom, na katerih temelji evropska varnost ter ki so zapisana v Ustanovni listini Združenih narodov in ustanovnih dokumentih Organizacije za varnost in sodelovanje v Evropi (OVSE), vključno s Helsinško sklepno listino in Pariško listino. Ta temeljna načela vključujejo zlasti suvereno enakost in ozemeljsko nedotakljivost držav, nedotakljivost mej, izogibanje grožnji s silo ali uporabi sile ter svobodo držav, da same izberejo ali spremenijo svoje varnostne ureditve. Svet je poudaril, da se o teh načelih ni mogoče pogajati niti jih ni mogoče spreminjati ali drugače razlagati ter da je ruska kršitev teh načel ovira za skupni in nedeljivi varnostni prostor v Evropi ter ogroža mir in stabilnost na evropski celini. Opozoril je na sklepe Evropskega sveta z dne 16. decembra 2021 in ponovno poudaril, da bo imela vsakršna nadaljnja vojaška agresija Rusije proti Ukrajini hude posledice in visoko ceno, vključno s širokim spektrom sektorskih in individualnih omejevalnih ukrepov, ki bi bili sprejeti ob usklajevanju s partnerji.
(6)      Visoki predstavnik je 19. februarja 2022 dal izjavo v imenu Unije, v kateri je izrazil zaskrbljenost zaradi velikega kopičenja ruskih oboroženih sil v Ukrajini in njeni okolici ter pozval Rusijo, naj začne konstruktiven dialog ter sodeluje v diplomatskih prizadevanjih, pokaže zadržanost in umiri napetost z znatnim umikom vojaških sil iz bližine ukrajinskih meja. […]
(7)      Predsednik Ruske federacije je 21. februarja 2022 podpisal odlok o priznanju „neodvisnosti in suverenosti“ območij ukrajinskih pokrajin Doneck in Lugansk, ki niso pod vladnim nadzorom, ter ukazal, da se ruske oborožene sile napotijo na ta območja.
(8)      Visoki predstavnik je 22. februarja 2022 dal izjavo v imenu Unije, v kateri je odločno obsodil to nezakonito dejanje, ki dodatno spodkopava suverenost in neodvisnost Ukrajine ter pomeni hudo kršitev mednarodnega prava in mednarodnih sporazumov, vključno z Ustanovno listino ZN, Helsinško sklepno listino, Pariško listino in memorandumom iz Budimpešte, pa tudi sporazumov iz Minska in Resolucije Varnostnega sveta ZN 2202 (2015). Rusijo kot udeleženko v konfliktu je pozival, naj prekliče to priznanje, spoštuje svoje zaveze in mednarodno pravo ter se vrne k razpravam v normandijski četverici in tristranski kontaktni skupini. Napovedal je, da se bo Unija na te zadnje kršitve Rusije odzvala s takojšnjim sprejetjem dodatnih omejevalnih ukrepov.
(9)      Predsednik Ruske federacije je 24. februarja 2022 napovedal vojaško operacijo v Ukrajini, ruske oborožene sile pa so začele napad na Ukrajino. Ta napad je očitna kršitev ozemeljske nedotakljivosti, suverenosti in neodvisnosti Ukrajine.
(10)      Visoki predstavnik je 24. februarja 2022 dal izjavo v imenu Unije, v kateri je odločno obsodil neizzvan vdor v Ukrajino s strani oboroženih sil Ruske federacije ter vpletenost Belorusije v to agresijo proti Ukrajini. Navedel je, da bo odziv Unije vključeval tako sektorske kot tudi individualne omejevalne ukrepe.
(11)      Evropski svet je 24. februarja 2022 najostreje obsodil neizzvano in neupravičeno vojaško agresijo Ruske federacije proti Ukrajini. Rusija s svojimi nezakonitimi vojaškimi akcijami grobo krši mednarodno pravo in načela Ustanovne listine Združenih narodov ter spodkopava evropsko in svetovno varnost in stabilnost. Evropski svet se je dogovoril o dodatnih omejevalnih ukrepih, s katerimi bomo v tesnem sodelovanju s svojimi partnerji in zavezniki Rusiji naložili hude in resne posledice za njeno ravnanje.“
Direktiva 2015/849
15      V uvodni izjavi 14 Direktive (UE) 2015/849 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. maja 2015 o preprečevanju uporabe finančnega sistema za pranje denarja ali financiranje terorizma, spremembi Uredbe (EU) št. 648/2012 Evropskega parlamenta in Sveta ter razveljavitvi Direktive 2005/60/ES Evropskega parlamenta in Sveta in Direktive Komisije 2006/70/ES (UL 2015, L 141, str. 73), kakor je bila spremenjena z Direktivo (EU) 2018/843 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 18. decembra 2018 (UL 2019, L 156, str. 849), je navedeno:
„Potreba po natančnih in posodobljenih informacijah o dejanskem lastniku je ključni dejavnik pri iskanju storilcev kaznivih dejanj, ki bi svojo identiteto sicer lahko skrili za gospodarsko strukturo. […]“
16      Člen 3 te direktive določa:
„V tej direktivi se uporabljajo naslednje opredelitve pojmov:
[…]
6.      ‚dejanski lastnik‘ pomeni vsako fizično osebo oziroma osebe, ki končno posedujejo ali nadzirajo stranko in/ali fizično osebo oziroma osebe, v imenu katerih se izvaja transakcija ali opravlja dejavnost, in zajema vsaj:
[…]
(b)      v primeru skladov vse naslednje osebe:
(i)      ustanovitelja oziroma ustanovitelje;
(ii)      skrbnika oziroma skrbnike;
(iii)      morebitnega zaščitnika oziroma zaščitnike;
(iv)      upravičence ali, kadar je treba posameznike, ki so upravičenci pravne ureditve ali pravnega subjekta, še ugotoviti, kategorijo oseb, v interesu katerih je bila pravna ureditev ali pravni subjekt ustanovljen oziroma v interesu katerih deluje;
(v)      vsako drugo fizično osebo, ki izvršuje končni nadzor nad skladom prek neposrednega ali posrednega lastništva ali prek drugačnega nadzora;
[…].“
Najboljše prakse
17      Svet je pripravil dokument o vzpostavitvi najboljših praks med različnimi državami članicami v zvezi z izvajanjem omejevalnih ukrepov, ki je bil med drugim posodobljen 4. maja 2018 (dokument 8519/18), 27. junija 2022 (dokument 10572/22) in 3. julija 2024 (dokument 11623/24).
18      V točki 3 dokumenta Sveta 11623/24, naslovljenega „Najboljše prakse [Evropske unije] za učinkovito izvajanje omejevalnih ukrepov“ v različici z dne 3. julija 2024 (v nadaljevanju: najboljše prakse) je navedeno, da naj bi te prakse veljale za splošna priporočila, ki niso izčrpna, v zvezi z učinkovitim izvajanjem omejevalnih ukrepov v skladu z veljavnim pravom Unije in nacionalno zakonodajo. Te prakse niso pravno zavezujoče in se ne bi smele razlagati, kot da priporočajo kakršen koli ukrep, ki ne bi bil združljiv z veljavno zakonodajo Unije ali nacionalno zakonodajo, vključno z zakonodajo na področju varstva podatkov.
19      Oddelek B najboljših praks vsebuje del III z naslovom „Obseg finančnih omejevalnih ukrepov“, v katerem sta točki 34 in 35, ki določata:
„34.      Zamrznitev zajema vsa sredstva in gospodarske vire, ki pripadajo ali so v lasti oseb in subjektov s seznama, pa tudi sredstva in gospodarske vire, s katerimi takšne osebe in subjekti razpolagajo ali jih nadzirajo. Razpolaganje ali nadzor naj bi zajemala vse situacije, v katerih lahko oseba ali subjekt s seznama brez lastništva zakonito razpolaga s sredstvi ali gospodarskimi viri, katerih ni lastnik, ali jih prenaša, ne da bi za to potrebovala predhodno odobritev zakonitega lastnika. […]
35.      Zamrznitev naj načeloma ne bi vplivala na sredstva in gospodarske vire, ki jih osebe in subjekti s seznama nimajo v lasti ali jim ne pripadajo, z njimi ne razpolagajo ali jih ne nadzirajo. […] Prav tako niso zajeta sredstva in gospodarski viri subjekta, ki ni uvrščen na seznam in ima ločeno pravno osebnost od osebe ali subjekta s seznama, razen če jih oseba ali subjekt s seznama nadzira ali z njimi razpolaga. Kljub temu pa so v praksi v celoti zajeta sredstva in gospodarski viri, ki jih imata v skupni lasti oseba ali subjekt s seznama in oseba ali subjekt, ki ni uvrščen na seznam.“
20      Navedeni oddelek B vsebuje tudi del VIII, ki med drugim vsebuje točke od 62 do 67 najboljših praks, v katerih je navedeno:
„Utemeljitev
62.      Treba je zamrzniti sredstva in gospodarske vire, ki pripadajo, so v lasti ali pod nadzorom fizične ali pravne osebe, ki je uvrščena na seznam Pod pogoji iz odstavka 35 to vključuje sredstva v lasti subjektov, ki niso uvrščeni na seznam in so v lasti ali pod nadzorom oseb ali subjektov, uvrščenih na seznam.
Lastništvo
63.      Pri oceni, ali je pravna oseba ali subjekt v lasti druge osebe ali subjekta, se upošteva merilo lastništva 50 % ali več lastniških pravic subjekta ali lastništva večinskega deleža v njem […] Če je to merilo izpolnjeno, se šteje, da je pravna oseba ali subjekt v lasti druge osebe ali subjekta.
Pri ocenjevanju lastništva naj bi se upoštevalo tudi združeno lastništvo subjekta. Na primer, če ima ena od oseb, uvrščenih na seznam, v lasti 30 % subjekta, druga oseba, uvrščena na seznam, pa ima v lasti 25 % subjekta, naj bi se za ta subjekt načeloma štelo, da je v lasti oseb, uvrščenih na seznam.
Nadzor
64.      Pri oceni, ali je pravna oseba ali subjekt pod nadzorom druge osebe ali subjekta, bodisi samostojnim nadzorom ali nadzorom v dogovoru z drugim delničarjem ali drugo tretjo stranjo, se lahko med drugim upoštevajo naslednja merila:
a.      imeti pravico ali pristojnost za imenovanje ali odpoklic večine članov upravnega, vodstvenega ali nadzornega organa take pravne osebe ali subjekta;
b.      imenovati, zgolj na podlagi uveljavljanja glasovalnih pravic, večino članov upravnih, vodstvenih ali nadzornih organov pravne osebe ali subjekta, ki so svoje funkcije opravljali v preteklem finančnem letu in jih opravljajo tudi v tekočem finančnem letu;
c.      nadzorovati, samostojno ali v dogovoru z drugimi delničarji ali člani pravne osebe ali subjekta, večino glasovalnih pravic delničarjev ali članov v tej pravni osebi ali subjektu;
d.      imeti pravico do izvajanja prevladujočega vpliva nad pravno osebo ali subjektom v skladu z dogovorom, sklenjenim s to pravno osebo ali subjektom, ali v skladu z določbo v statutu tega podjetja, kadar zakonodaja, ki ureja tako pravno osebo ali subjekt, to dopušča;
e.      imeti pristojnost za dejansko uveljavljanje pravice do izvajanja prevladujočega vpliva iz točke (d) in ne biti lastnik te pravice [Vključno v obliki navideznih družb];
f.      imeti pravico uporabljati vsa premoženjska sredstva pravne osebe ali subjekta ali del teh sredstev;
g.      voditi posle pravne osebe ali subjekta na enotni podlagi in objavljati konsolidirane zaključne račune;
h.      skupaj in solidarno porazdeliti finančne obveznosti pravne osebe ali subjekta ali jamčiti zanje.
65.      Če je katero od teh meril izpolnjeno, se šteje, da je pravna oseba ali subjekt pod nadzorom druge osebe ali subjekta, razen če je mogoče dokazati nasprotno za vsak posamezni primer.
66.      Izpolnjevanje zgornjih meril za ugotavljanje lastništva ali nadzora se lahko izpodbija za vsak posamezni primer.
67.      V naslednjih primerih so opisane okoliščine, ki lahko štejejo kot znak, da je subjekt, ki ni uvrščen na seznam, pod nadzorom osebe ali subjekta, uvrščenega na seznam. Ti primeri niso izčrpni in so namenjeni le ponazoritvi:
[…]
e)      Uporaba trustov, slamnatih družb in družb z omejeno odgovornostjo
–        Subjekt je del nepotrebno zapletene korporacijske strukture, ki lahko vključuje subjekte, kot so slamnate družbe, družbe z omejeno odgovornostjo in/ali truste, ki so povezani z osebo s seznama. Nekateri od teh subjektov so bili ustanovljeni ali so spremenili svojo identiteto tik pred sprejetjem režima sankcij ali uvrstitvijo osebe na seznam ali po tem (če se to upošteva na podlagi ustreznih uredb Sveta) in/ali nimajo nobene verodostojne poslovne dejavnosti.
–        En ali več trustov se uporablja kot prejemnik oziroma prejemniki sredstev subjekta, ki je v lasti ali pod nadzorom osebe s seznama. Pri upravljanju trustov lahko sodelujejo strokovnjaki iz jurisdikcije, v kateri so bili trusti ustanovljeni.“
Italijansko pravo
21      V italijanskem pravnem redu je možnost uporabe instrumenta trusta določena v legge n. 364 –
Ratifica ed esecuzione della convenzione sulla legge applicabile ai trusts e sul loro riconoscimento, adottata a L’Aja il 1o luglio 1985 (zakon št. 364 o ratifikaciji in izvajanju Haaške konvencije z dne 1. julija 1985 o pravu, ki se uporablja za truste, in o njihovem priznavanju) (GURI št. 261 z dne 8. novembra 1989, redni dodatek št. 84).
22      V skladu s členom 3(6) decreto legislativo n. 109 –
Misure per prevenire, contrastare e reprimere il finanziamento del terrorismo e l’attività dei Paesi che minacciano la pace e la sicurezza internazionale, in attuazione della direttiva 2005/60/CE (zakonska uredba št. 109 o ukrepih za preprečevanje in boj proti financiranju terorizma in dejavnosti držav, ki ogrožajo mednarodni mir in mednarodno varnost, ter za njegovo zatiranje, s katero se izvaja Direktiva 2005/60/ES) z dne 22. junija 2007 (GURI št. 172 z dne 26. julija 2007), kakor je bila spremenjena z decreto legislativo n. 90 –
Attuazione della direttiva (UE) 2015/849 relativa alla prevenzione dell'uso del sistema finanziario a scopo di riciclaggio dei proventi di attività criminose e di finanziamento del terrorismo e recante modifica delle direttive 2005/60/CE e 2006/70/CE e attuazione del regolamento (UE) n. 2015/847 riguardante i dati informativi che accompagnano i trasferimenti di fondi e che abroga il regolamento (CE) n. 1781/2006 (zakonska uredba št. 90 o izvajanju Direktive (EU) 2015/849 o preprečevanju uporabe finančnega sistema za pranje denarja ali financiranje terorizma in spremembi direktiv 2005/60/ES in 2006/70/ES ter izvajanju Uredbe (EU) št. 2015/847 o informacijah, ki spremljajo prenose sredstev, in razveljavitvi Uredbe (ES) št. 1781/2006) z dne 25. maja 2017 (GURI št. 140 z dne 19. junija 2017, redni dodatek št. 28 (v nadaljevanju: zakonska uredba št. 109/2007)), je odbor za finančno varnost pristojen za sprejetje ukrepov zamrznitve, za katere so se na podlagi veljavnih predpisov odločili Organizacija Združenih narodov (OZN), Unija in ministrstvo.
23      Člen 5 zakonske uredbe št. 109/2007 določa, da se zamrznjena sredstva ne smejo na noben način prenesti, odsvojiti ali uporabiti ter da je prepovedano neposredno ali posredno dajanje na razpolago sredstev ali gospodarskih virov osebam ali subjektom, uvrščenim na seznam, oziroma namenitev teh sredstev ali virov v njihovo korist.
Spor o glavni stvari, vprašanja za predhodno odločanje in postopek pred Sodiščem
24      Družbi A in B, ki sta bili ustanovljeni septembra 1970 in marca 1983, sta dejavni v nepremičninskem sektorju, medtem ko od družb C in D, ki sta bili ustanovljeni junija 2014, prva opravlja storitve dajanja avtomobilov v najem in garažne storitve, druga pa zagotavlja turistične storitve.
25      Družbe A, B, C in D nadzoruje matična družba s sedežem na Bermudih, ki je bila prenesena v trust iz postopka v glavni stvari, katerega sedanji skrbnik (trustee) je T, skrbniška družba švicarskega prava.
26      Iz predložitvene odločbe je razvidno, da je trust iz postopka v glavni stvari ustanovil ustanovitelj (settlor) z aktom z dne 18. julija 2007, ki je bil spremenjen 22. decembra 2014, in da je urejen z Bermudskim pravom. V njegovi strukturi je predvidena tudi funkcija zaščitnika (protector), ki jo opravlja tretja oseba, odgovorna za zagotavljanje pravilnega izvajanja programa, določenega v ustanovitvenem aktu trusta, in funkcija avtorja imenovanja (appointor), ki je zadolžen za imenovanje dodatnih zaščitnikov poleg prvotnega zaščitnika oziroma za nadomestitev prvotnega zaščitnika v primeru prenehanja njegove funkcije.
27      Naloga trusteeja je predvsem upravljanje in urejanje premoženja, dodeljenega v trust, v skladu z določbami njegovega ustanovitvenega akta in zakona, ki ureja trust, ter prenos tega premoženja na upravičence ob izteku trusta oziroma v skladu z njegovimi pogoji. Po navedbah predložitvenega sodišča trustee v skladu z ustanovitvenim aktom trusta ni pooblaščen za to, da bi odsvojil premoženje, dodeljeno v trust, brez pisnega soglasja zaščitnika, razen v okviru izjem, predvidenih s tem aktom, kar naj bi po mnenju predložitvenega sodišča potrjevalo, da ne uživa polnega obsega pravic, ki na splošno pripada lastniku premoženja.
28      Iz predložitvene odločbe je razvidno tudi, da je bil ustanovitelj sprva eden od upravičencev trusta, skupaj s svojo sestro, nečakom in svojimi potomci, ki ob izdaji predložitvene odločbe niso bili obstoječi, in drugimi upravičenci.
29      Sestra in nečak ustanovitelja sta bila z aktom z dne 19. decembra 2017 izključena iz kroga upravičencev trusta.
30      Predložitveno sodišče navaja, da je bil ustanovitelj z aktom z dne 7. februarja 2022 izključen iz kroga upravičencev trusta in da na dan predložitvene odločbe iz ustanovitvenega akta trusta ne izhaja niti, da se lahko ustanovitelj ponovno vključi med njegove upravičence, niti da ima pooblastila za upravljanje ali uporabo sredstev in gospodarskih virov, dodeljenih v trust, saj je to upravljanje podeljeno trusteeju. Ker je bil ustanovitelj dokončno izključen iz kroga upravičencev trusta, naj na podlagi ustanovitvenega akta trusta ne bi imel več pravice do prenosa sredstev, dodeljenih v trust.
31      Poleg tega je iz predložitvene odločbe razvidno, da na dan te odločbe iz kroga upravičencev trusta ni bil izključen noben drug upravičenec trusta.
32      Svet je s Sklepom 2022/337 in Izvedbeno uredbo 2022/336 ustanovitelja uvrstil na seznam oseb, subjektov in organov, za katere veljajo omejevalni ukrepi, iz priloge k Sklepu 2014/145 in Priloge I k Uredbi št. 269/2014.
33      Odbor za finančno varnost je s sklepom, ki je bil 16. marca 2022 vročen zakonitemu zastopniku družb A, B, C in D, na podlagi člena 2 Uredbe št. 269/2014 in zakonske uredbe št. 109/2007 razglasil zamrznitev poslovnih deležev in premoženja teh družb, ker jih je bilo mogoče „posredno povezati z [ustanoviteljem]“. Ta odbor je menil, da je gospodarske vire, ki jih je v Italiji mogoče pripisati tem družbam kot družbam, ki jih v celoti obvladuje matična družba, dejansko mogoče v bistvu pripisati ustanovitelju, ker je bil ta po informacijah, ki jih je predložila Guardia di Finanza (carinska in finančna policija, Italija) in ki so izhajale iz dopisov, ki jih je zadnjenavedeni posredovala italijanska banka, dejanski lastnik navedenih družb.
34      Družbe A, B, C, D in T so 11. maja 2022 pri Tribunale amministrativo regionale per il Lazio (deželno upravno sodišče za Lacij, Italija), ki je predložitveno sodišče, vložile tožbo za razglasitev ničnosti navedenega sklepa o zamrznitvi, pri čemer so trdile, da je bil ustanovitelj izključen iz kroga upravičencev trusta, zato dodelitev matične družbe v trust pomeni popolno ločitev družb A, B, C in D od premoženja ustanovitelja in področja njegovega vpliva. Lastništvo premoženja teh družb naj bi bilo preneseno na trusteeja do njihovega prenosa na upravičence trusta in ustanovitelj naj ne bi imel nobenega neposrednega ali posrednega pooblastila za upravljanje in nadzor nad tem premoženjem.
35      Ministrstvo pa trdi, da dodelitev v trust, ki nima učinka prenosa, ne povzroči popolne prekinitve povezave med ustanoviteljem ter v trust dodeljenimi sredstvi in pravnimi razmerji. Tako razlago naj bi potrjeval člen 3, točka 6(b)(i), Direktive 2015/849. Poleg tega, tudi če se ustanovitelj trenutno ne bi več štel za upravičenca trusta, naj bi lahko kljub temu ponovno postal lastnik oziroma razpolagal s sredstvi, ki so bila dodeljena v trust, če ta sredstva ob zapadlosti ne bi bila prenesena na upravičence trusta, ker bi se jim ti na primer odpovedali ali zaradi predčasnega prenehanja trusta.
36      Predložitveno sodišče se sprašuje, ali je treba člen 2(1) Uredbe št. 269/2014 razlagati tako, da je mogoče šteti, da sredstva, gospodarski viri in pravna razmerja, ki jih ustanovitelj, ki je vpisan na seznam iz Priloge I k tej uredbi, dodeli v trust, „pripadajo“ ustanovitelju v smislu te določbe, čeprav jih ta ne uporablja ali upravlja z njimi niti ni njihov končni upravičenec, ali da pripadajo osebi, ki je „povezana“ z ustanoviteljem, ali, nazadnje, da so „pod nadzorom“ samega ustanovitelja.
37      V zvezi s tem predložitveno sodišče meni, da trust pomeni začasno spremembo formalnega imetnika premoženja, in ne dejanskega prenosa lastništva v vsebinskem smislu. Namen ustanovitve trusta naj ne bi bil povečanje premoženjskih pravic trusteeja, saj so sredstva in pravice, dodeljeni v trust, ločeni od premoženja trusteeja, temveč naj bi bil njen glavni cilj zadostiti interesu ustanovitelja z ločitvijo njegovega osebnega premoženja od mase sredstev in pravic, dodeljenih v trust, hkrati pa se osvoboditi bremena upravljanja, ki se s formalno dodelitvijo teh sredstev in pravic prenese na trusteeja.
38      Vendar ni mogoče popolnoma prezreti formalnega vpisa sredstev, dodeljenih v trust, na ime trusteeja, saj je v skladu s členom 2 Haaške konvencije ta vpis ena od značilnosti trusta. Trusteee, ki je različna oseba od ustanovitelja, je namreč pooblaščen za razpolaganje s temi sredstvi, kar je glavna prerogativa lastnika, brez poseganja v omejitve, določene v ustanovitvenem aktu trusta, in za prenos teh sredstev na upravičence v skladu s tem aktom.
39      Predložitveno sodišče meni, da se pojem „pripadnost“ v smislu člena 2(1) Uredbe št. 269/2014 lahko nanaša ne samo na polno in izključno lastništvo, ampak tudi na „netipične“ oziroma „hibridne“ položaje, kot je dodelitev sredstev v trust, ki bi jo bilo mogoče opredeliti kot „bistveno ali posredno pripadnost“. Posledica te dodelitve naj ne bi bila dokončna prekinitev vezi „pripadnosti“ med sredstvi, dodeljenimi v trust, in ustanoviteljem, ki naj bi lahko objektivno izvajal odločilni vpliv nanje. Tak vpliv naj bi izhajal iz možnosti postati ponovno formalni lastnik teh sredstev, če trust predčasno preneha ali če se upravičenci odpovejo prenosu navedenih sredstev, in iz tega, da naj bi ustanovitelj z ustanovitvijo trusta in s podelitvijo njegovega upravljanja in nadzora osebam, ki jim zaupa in ki jih izbere, lahko vnaprej usmerjal njegovo uporabo in njegovo končno namembnost. Trusteeeja pa naj ne bi bilo mogoče šteti za dejanskega lastnika sredstev, dodeljenih v trust, saj naj ne bi imel polne pravice razpolaganja, ki je običajno značilna za lastninsko pravico.
40      Taka razlaga pojma „pripadnost“ v smislu člena 2(1) Uredbe št. 269/2014 naj bi bila v skladu s ciljem, ki se uresničuje s tem členom 2, in z njo naj bi se upoštevalo dejstvo, da bi trust, vsaj dokler sredstva, ki so bila vložena vanj, dokončno ne bi bila dodeljena tretjim osebam, pomenil za uporabo preprost mehanizem, namenjen izognitvi ukrepom zamrznitve sredstev in gospodarskih virov, ki jih določa pravo Unije. Poleg tega naj bi bila potrjena s členom 3, točka 6(b), Direktive 2015/849, ki naj bi se nanašal na položaj, v katerem ustanovitelj trusta skupaj med drugim s trusteejem oziroma upravičenci trusta ohrani pomembno povezavo s sredstvi, dodeljenimi v trust, na katerih upravljanje lahko tako ali drugače vpliva.
41      Poleg tega predložitveno sodišče meni, da bi bilo treba – če se po mnenju Sodišča v položaju, kakršen je ta v postopku v glavni stvari, pojem „pripadnost“ ne bi mogel nanašati na položaj ustanovitelja – vseeno preveriti, ali je mogoče šteti, da je ustanovitelj „povezana“ oseba v smislu člena 2(1) Uredbe št. 269/2014 ali da izvaja „nadzor“ v smislu te določbe nad sredstvi, dodeljenimi v trust. V zvezi s tem predložitveno sodišče navaja, da je mogoče šteti, da lahko ustanovitelj na sredstva, ki so bila dodeljena v trust, izvaja odločilen vpliv, ki izhaja iz pristojnosti za ustanovitev trusta in v tem okviru za imenovanje oseb, odgovornih za upravljanje in nadzor trusta, za opredelitev končnega programa trusta ter za določitev pravil o prenosu sredstev in pravil o možnosti za ponovno pridobitev lastništva nad sredstvi, ki so bila dodeljena v trust.
42      Predložitveno sodišče dodaja, da pri ugotavljanju, ali ustanovitelj „nadzoruje“ sredstva, dodeljena v trust, ni upoštevno dejstvo, da se lahko na podlagi ustanovitvenega akta trusta v času njegove veljavnosti iz rednih ali izrednih razlogov osebe, ki so odgovorne za upravljanje trusta, zlasti trustee ali zaščitnik, spremenijo, ker bodo osebe, ki bi jih morebiti morale nadomestiti, delovale v skladu s pravili, ki jih ustanovitelj določi v ustanovitvenem aktu trusta.
43      V teh okoliščinah je Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (deželno upravno sodišče za Lacij) prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo ta vprašanja:
„1.      Ali je treba člen 2(1) Uredbe [št. 269/2014] razlagati tako, da je ukrep zamrznitve mogoče sprejeti tudi v primeru sredstev ali virov, ki jih je v sklad dodelil ustanovitelj, ki je naveden v Prilogi I k Uredbi (oseba, uvrščena na seznam) in za katerega je treba šteti, da je subjekt, ki mu ta sredstva ali viri pripadajo[?]
2.      Če je odgovor [na prvo vprašanje] nikalen[: a]li je treba člen 2(1) Uredbe [št. 269/2014] razlagati tako, da je ukrep zamrznitve mogoče sprejeti tudi v primeru sredstev ali virov, ki jih je v sklad dodelil ustanovitelj, ki je naveden v Prilogi I k Uredbi (oseba, uvrščena na seznam) in za katerega je treba šteti, da je subjekt, povezan z osebo, ki ji ta sredstva ali viri pripadajo[?]
3.      [Č]e je odgovor [na drugo vprašanje] nikalen[: a]li je treba člen 2(1) Uredbe [št. 269/2014] razlagati tako, da je ukrep zamrznitve mogoče sprejeti tudi v primeru sredstev ali virov, ki jih je v sklad dodelil ustanovitelj, ki je naveden v Prilogi I k Uredbi (oseba, uvrščena na seznam) in za katerega je treba šteti, da je subjekt, ki ta sredstva ali vire nadzira?“
44      Italijanska vlada je v pisnem stališču navedla, da Sodišče na podlagi člena 275, prvi odstavek, PDEU ni pristojno za razlago Uredbe št. 269/2014, sprejete na podlagi določb o zunanji in varnostni politiki Unije, zlasti člena 215 PDEU in določb iz poglavja 2 naslova V Pogodbe o EU.
45      Ta vlada je na vprašanje Sodišča o ohranitvi ugovora nepristojnosti zlasti glede na sodbo z dne 10. septembra 2024, Neves 77 Solutions (C‑351/22, EU:C:2024:723, točki 39 in 40), na obravnavi pred Sodiščem navedeni ugovor izrecno umaknila.
Vprašanja za predhodno odločanje
Uvodne ugotovitve
46      Predložitveno sodišče želi z vprašanji v bistvu izvedeti, ali je treba člen 2(1) Uredbe št. 269/2014 razlagati tako, da je ukrep zamrznitve mogoče sprejeti glede sredstev ali gospodarskih virov, ki jih v trust dodeli oseba, uvrščena na seznam iz Priloge I k Uredbi št. 269/2014.
47      Predložitveno sodišče Sodišče sprašuje o obsegu člena 2(1) Uredbe št. 269/2014 v okoliščinah, v katerih so italijanski organi na podlagi te določbe razglasili zamrznitev poslovnih deležev in sredstev v lasti štirih italijanskih družb pod nadzorom matične družbe s sedežem na Bermudih, ki so bili dodeljeni v nepreklicni trust, ki ga je po bermudskem pravu ustanovil ustanovitelj, ki je vpisan na seznam iz Priloge I k tej uredbi.
48      Na prvem mestu je treba opozoriti, da je Italijanska republika ratificirala Haaško konvencijo.
49      V skladu s členom 2 te konvencije pojem „trust“ pomeni pravna razmerja, ki jih je – s pravnim poslom med živimi ali za primer smrti – ustanovila oseba, ustanovitelj, če so bila sredstva prenesena pod nadzor trusteeja v korist upravičenca ali za opredeljen namen.
50      Poleg tega je iz člena 2 navedene konvencije razvidno, da je značilnost trusta to, da so sredstva trusta ločena premoženjska masa in niso del premoženja trusteeja, da se naslov, ki se nanaša na premoženje trusta, izda na ime trusteeja ali druge osebe za račun trusteeja ter da je trustee pooblaščen in ima obveznost, o kateri mora poročati, za upravljanje, urejanje oziroma razpolaganje s premoženjem v skladu s pogoji trusta in posebnimi pravili, ki so trusteeju naložena z zakonom. Navedeni člen 2 določa tudi, da to, da si ustanovitelj pridrži določene pravice in pooblastila ali da ima trustee sam pravice kot upravičenec, ni nujno nezdružljivo z obstojem trusta.
51      Predložitveno sodišče v zvezi s tem navaja, da je bil trust iz postopka v glavni stvari ustanovljen v skladu z običajno shemo, po kateri se sredstva trusta, ki jih ustanovitelj dodeli v trust, glasijo na ime trusteeja, ki jih upravlja in ureja v skladu z ustanovitvenim aktom trusta, ki mora spoštovati pravo, ki ureja trust, in nazadnje izvede njihov prenos na upravičence, ki na dan prenosa pridobijo polno lastništvo nad temi sredstvi.
52      Na drugem mestu, iz predložitvene odločbe je razvidno, da je ustanovitelj v trust dodelil matično družbo, ki v celoti obvladuje družbe A, B, C in D, tako da so tudi te prenesene pod nadzor trusta. Ustanovitelj naj ne bi imel nobenega pooblastila za upravljanje sredstev in pravnih razmerij, ki so predmet dodelitve v trust, saj je to pooblastilo zaupano trusteeju, in na podlagi ustanovitvenega akta naj ne bi imel nobene pravice do prenosa sredstev v svojo korist, saj naj bi bil dokončno izključen iz kroga upravičencev trusta. Ustanovitelj naj ne bi bil uporabnik sredstev in pravnih razmerij, dodeljenih v trust, in naj ne bi opravljal drugih funkcij razen funkcije zaščitnika. Vendar naj bi vse do prenosa sredstev in pravnih razmerij na upravičence lahko ponovno pridobil lastništvo nad njimi, če trust predčasno preneha ali če se upravičenci odpovejo prenosu navedenih sredstev in pravnih razmerij.
53      Na vprašanja, ki jih je postavilo predložitveno sodišče, je treba odgovoriti ob upoštevanju teh dejanskih ugotovitev, katerih pravilnosti Sodišče v okviru postopka iz člena 267 PDEU ne preizkuša (glej v tem smislu sodbi z dne 16. marca 1978, Oehlschläger, 104/77, EU:C:1978:69, točka 4, in z dne 19. junija 2025, Bulgarian posts, C‑785/23, EU:C:2025:462, točka 40).
54      Na tretjem mestu, iz predložitvene odločbe je razvidno, da so italijanski organi menili, da je gospodarske vire družb A, B, C in D, dodeljenih v trust, kot družbe, ki jih v celoti obvladuje matična družba, dejansko mogoče v bistvu pripisati ustanovitelju, saj je bil ustanovitelj po informacijah, ki so jih imeli na voljo, „dejanski lastnik“ teh družb, kar je upravičilo sprejetje ukrepov zamrznitve na podlagi člena 2(1) Uredbe št. 269/2014.
55      V zvezi s tem je treba poudariti, da se pojem „dejanski lastnik“ sicer ne pojavlja v določbah Uredbe št. 269/2014, je pa naveden med drugim v Direktivi 2015/849.
56      Ta direktiva v členu 3, točka 6(b), določa, da v tej direktivi „dejanski lastnik“ pomeni fizično osebo ali osebe, ki končno posedujejo ali nadzirajo stranko oziroma fizično osebo ali osebe, v imenu katerih se izvaja transakcija ali opravlja dejavnost, in v primeru skladov zajema vsaj ustanovitelja, skrbnika oziroma skrbnike, zaščitnika oziroma zaščitnike, upravičence, kadar je treba posameznike, ki so upravičenci pravne ureditve ali pravnega subjekta, še določiti, kategorijo oseb, v interesu katerih sta ustanovitev in delovanje pravne ureditve ali pravnega subjekta in vsako drugo fizično osebo, ki izvršuje končni nadzor nad skladom z načini neposrednega ali posrednega lastništva ali na druge načine.
57      Taka opredelitev, ki dopušča, da imajo lahko osebe, ki so vključene v trust, a niso trustee, kot so ustanovitelj, upravičenci ali zaščitnik, v lasti ali pod nadzorom sredstva, dodeljena v trust, je sicer navedena v smislu Direktive 2015/849, vendar vseeno odraža dejstvo, da je zakonodajalec Unije priznal bistveno značilnost trusta, in sicer ločitev pravnega lastništva od dejanskega lastništva sredstev trusta.
58      Taka ločitev pa ima učinke, ki jih je treba upoštevati ne le na področju preprečevanja uporabe finančnega sistema za pranje denarja ali financiranje terorizma, ampak tudi na področju omejevalnih ukrepov, sprejetih na podlagi Uredbe št. 269/2014.
59      Ob tem je treba poudariti, da se prvo in tretje vprašanje nanašata na pojma „pripadnost“ in „nadzor“ v smislu člena 2(1) Uredbe št. 269/2014 ter se tako navezujeta na razmerje med ustanoviteljem trusta ter sredstvi in viri, ki so bili vanj dodeljeni, medtem ko se drugo vprašanje nanaša na pojem „povezana“ oseba in se navezujeta na razmerje med ustanoviteljem in to osebo. Prvo in tretje vprašanje je torej treba preučiti skupaj, preden se po potrebi odgovori na drugo vprašanje.
Prvo in tretje vprašanje
60      Predložitveno sodišče želi s prvim in tretjim vprašanjem v bistvu izvedeti, ali je treba člen 2(1) Uredbe št. 269/2014 razlagati tako, da je treba šteti, da sredstva in gospodarski viri, ki jih je v trust dodelil njegov ustanovitelj, ki je uvrščen na seznam iz Priloge I k tej uredbi, „pripadajo“ temu ustanovitelju oziroma jih ta „nadzoruje“ v smislu te določbe.
61      V zvezi s tem je treba opozoriti, da člen 2(1) Uredbe št. 269/2014 določa, da se zamrznejo vsa finančna sredstva in gospodarski viri katerih koli fizičnih ali pravnih oseb, subjektov ali organov oziroma fizičnih ali pravnih oseb, subjektov ali organov, ki so z njimi povezani, kot so navedeni v Prilogi I k tej uredbi, ter vsa finančna sredstva in gospodarski viri, ki so v njihovi lasti, posesti, s katerimi te osebe razpolagajo ali jih nadzorujejo.
62      Čeprav so pojmi „gospodarski viri“, „zamrznitev gospodarskih virov“, „zamrznitev sredstev“ in „finančna sredstva“ opredeljeni v točkah od (d) do (g) člena 1 Uredbe št. 269/2014, ta uredba ne vsebuje opredelitve pojmov, uporabljenih v njenem členu 2(1), ki se nanašajo na povezavo med osebo, uvrščeno na seznam iz Priloge I k navedeni uredbi, ter sredstvi in gospodarskimi viri, ki jih je treba zamrzniti, niti ne napotuje na nacionalno pravo za določitev njihovega obsega.
63      V skladu z ustaljeno sodno prakso tako iz zahtev po enotni uporabi prava Unije in zahtev načela enakosti izhaja, da je treba določbo prava Unije, ki za določitev svojega pomena in obsega ne napotuje izrecno na pravo držav članic, običajno v vsej Uniji razlagati avtonomno in enotno, pri čemer je treba upoštevati ne le besedilo te določbe, ampak tudi njen kontekst in cilje, ki jih uresničuje ureditev, katere del je (sodbi z dne 18. januarja 1984, Ekro, 327/82, EU:C:1984:11, točka 11, in z dne 11. septembra 2025, Banco Santander (Reševanje banke Banco Popular III), C‑687/23, EU:C:2025:687, točka 46 in navedena sodna praksa).
64      Glede besedila člena 2(1) Uredbe št. 269/2014 je treba ugotoviti, da formulacija te določbe v različnih jezikovnih različicah vsebuje razhajanja. Kot je generalni pravobranilec navedel v točki 67 sklepnih predlogov, nekatere izmed jezikovnih različic te določbe, kot so različice v nemškem, angleškem, francoskem, italijanskem, latvijskem in romunskem jeziku („Eigentum, Besitz, gehaltenoder kontrolliert werden“; „belonging to, owned, held or controlled“; „appartenenti a, posseduti, detenuti o controllati“; „īpašumā, valdījumā, turējumā vai pārziņā“ in  „aparțin, se află în proprietatea ori posesia sau sunt controlate“), zajemajo štiri vrste razmerij med osebo, subjektom ali organom, uvrščenim na seznam iz Priloge I k tej uredbi, ter zadevnim premoženjem in gospodarskimi viri, medtem ko španska različica navedene določbe zajema le tri vrste razmerij med njimi („propiedad, tenencia o control“).
65      Poleg tega je iz primerjave jezikovnih različic, ki zajemajo štiri vrste razmerij, razvidno, da vsak pojem, uporabljen v eni od teh različic, ne ustreza nujno enakovrednemu pojmu v drugi od teh različic. Medtem ko se nemška, angleška, francoska, italijanska in latvijska različica sklicujejo na pojme „lastnina“, „posedovanje“, „razpolaganje“ in „nadzor“ („Eigentum, Besitz, gehalten oder kontrolliert werden“, „belonging to, owned, held or controlled“, „appartenenti a, posseduti, detenuti o controllati“ in  „īpašumā, valdījumā, turējumā vai pārziņā“), so v romunski različici uporabljeni izrazi „aparțin, se află în proprietatea ori posesia sau sunt controlate“, pri čemer se zdi, da izključujejo pojem „razpolaganje“.
66      Iz ustaljene sodne prakse Sodišča je razvidno, da potreba po enotni razlagi določb prava Unije izključuje, da bi se ob dvomu besedilo določbe upoštevalo ločeno, ter zahteva, nasprotno, naj se razlaga in uporablja ob upoštevanju jezikovnih različic v drugih uradnih jezikih (sodbi z dne 5. decembra 1967, van der Vecht, 19/67, EU:C:1967:49, str. 456, in z dne 9. oktobra 2025, On Air Media Professionals in Different Media, C‑416/24 in C‑417/24, EU:C:2025:765, točka 37 in navedena sodna praksa).
67      Vendar je iz ustaljene sodne prakse tudi razvidno, da je treba vsem jezikovnim različicam besedila prava Unije načeloma priznati enako vrednost (sodbi z dne 2. aprila 1998, EMU Tabac in drugi, C‑296/95, EU:C:1998:152, točka 36, in z dne 9. oktobra 2025, On Air Media Professionals in Different Media, C‑416/24 in C‑417/24, EU:C:2025:765, točka 38 in navedena sodna praksa).
68      Če se med jezikovnimi različicami besedila Unije pojavijo razlike, je treba zadevno določbo razlagati glede na splošno sistematiko in namen ureditve, katere del je (sodbi z dne 27. oktobra 1977, Bouchereau, 30/77, EU:C:1977:172, točka 14, in z dne 9. oktobra 2025, On Air Media Professionals in Different Media, C‑416/24 in C‑417/24, EU:C:2025:765, točka 39 in navedena sodna praksa).
69      Ob tem je na podlagi besedila člena 2(1) Uredbe št. 269/2014 v različnih jezikovnih različicah mogoče sklepati, da se ta določba nanaša na različna pravna razmerja med osebo ali subjektom, uvrščenim na seznam iz Priloge I k tej uredbi, ter zadevnimi sredstvi in gospodarskimi viri, ki segajo od najširšega pravnega razmerja, to je lastništva, do položajev, v katerih lahko oseba ali subjekt neposredno ali posredno izvaja dejansko oblast nad navedenimi sredstvi in viri (glej v tem smislu sodbo z dne 10. septembra 2019, HTTS/Svet, C‑123/18 P, EU:C:2019:694, točka 69) oziroma ima od njih korist.
70      Navedena določba se tako nanaša na vse pravne in dejanske položaje, v katerih ima oseba pristojnost, ki ji omogoča, da zadevna sredstva in gospodarske vire uporablja, da ima od njih korist, da razpolaga z njimi ali da nanje vpliva.
71      Za zagotovitev polnega učinka te določbe pa je treba pojem „pripadnost“ razlagati tako, da ne zajema le položajev, v katerih je mogoče pravno potrditi tako pristojnost nad zadevnimi sredstvi in gospodarskimi viri, ampak tudi položaje, v katerih ima oseba ali subjekt dejansko to pristojnost, čeprav je nosilec te pristojnosti s pravnega vidika druga oseba ali subjekt.
72      Prav tako pojem „nadzor“ zajema vse položaje, v katerih lahko fizična ali pravna oseba vpliva na odločitve druge osebe, in to tudi takrat, kadar med tema osebama ni nikakršne pravne ali lastniške povezave ali udeležbe v kapitalu (glej v tem smislu sodbo z dne 10. septembra 2019, HTTS/Svet, C‑123/18 P, EU:C:2019:694, točki 71 in 75).
73      Iz tega sledi, da v položaju, ki vključuje sredstva in gospodarske vire, ki jih ustanovitelj, uvrščen na seznam iz Priloge I k Uredbi št. 269/2014, dodeli v trust, okoliščina, da se ta sredstva in tej viri glasijo na ime trusteeja, ne nasprotuje temu, da se šteje, da navedena sredstva in navedeni viri pripadajo temu ustanovitelju ali da jih ta nadzoruje, če ima navedeni ustanovitelj pooblastilo, ki mu omogoča, da ista sredstva in vire uporablja, da ima od njih korist, da razpolaga z njimi ali da vpliva nanje oziroma na odločitve trusteeja v zvezi s sredstvi in gospodarskimi viri, ki jih je v ta trust dodelil ustanovitelj.
74      Tako razlago člena 2(1) Uredbe št. 269/2014 potrjujejo sobesedilo, v katero je umeščena ta določba, in cilji, ki se uresničujejo s to uredbo.
75      V zvezi s sobesedilom je treba navesti, prvič, da sta v členu 1(e) in (f) Uredbe št. 269/2014 pojma „zamrznitev gospodarskih virov“ in „zamrznitev sredstev“ opredeljena široko (glej po analogiji sodbo z dne 11. novembra 2021, Bank Sepah, C‑340/20, EU:C:2021:903, točka 45).
76      V skladu s členom 1(f) Uredbe št. 269/2014 pojem „zamrznitev sredstev“ namreč pomeni „preprečitev vsakršnega pretoka, prenosa, spremembe, uporabe sredstev ter dostopa do njih ali kakršnega koli ravnanja s sredstvi, ki bi imelo za posledico spremembe v njihovi količini, znesku, lokaciji, lastništvu, posedovanju, vrsti, namembnosti ali druge spremembe, ki bi omogočile uporabo sredstev, vključno z upravljanjem portfeljev“.
77      Iz te opredelitve izhaja, da je namen zamrznitve sredstev kar najbolj omejiti transakcije, ki se lahko izvedejo z zamrznjenimi sredstvi, kar potrjujejo številni navedeni primeri in uporaba izraza „vsakršen“. Sredstva za omejevanje teh postopkov je zakonodajalec Unije prav tako široko opredelil (glej po analogiji sodbo z dne 11. novembra 2021, Bank Sepah, C‑340/20, EU:C:2021:903, točka 43).
78      Zgoraj navedeni preudarki veljajo tudi za pojem „zamrznitev gospodarskih virov“. Ta pojem je namreč v členu 1(e) Uredbe št. 269/2014 opredeljen kot „preprečitev uporabe gospodarskih virov za pridobivanje finančnih sredstev, blaga ali storitev na kakršen koli način, kar vključuje, vendar ni omejeno na njihovo prodajo, dajanje v najem ali obremenitev s hipoteko“ (glej po analogiji sodbo z dne 11. novembra 2021, Bank Sepah, C‑340/20, EU:C:2021:903, točka 44).
79      Taka opredelitev pojmov „zamrznitev gospodarskih virov“ in „zamrznitev sredstev“ ne bi imela polnega učinka, če bi se povezave med osebami in subjekti na eni strani ter sredstvi in gospodarskimi viri, ki so predmet zamrznitve, na drugi razlagale tako, da bi bili izključeni položaji, ki dejansko ustrezajo položajem pripadnosti ali nadzora, jih pa formalno ni mogoče opredeliti kot take.
80      Drugič, člen 2(2) Uredbe št. 269/2014 določa, da fizičnim ali pravnim osebam, subjektom ali organom ali z njimi povezanim fizičnim ali pravnim osebam, subjektom ali organom s seznama iz Priloge I k tej uredbi ne smejo biti neposredno ali posredno dana na razpolago ali v njihovo korist nikakršna finančna sredstva ali gospodarski viri.
81      Sodišče je že imelo priložnost ugotoviti, da je tudi ta prepoved dajanja na razpolago opredeljena izrazito široko, kar dokazuje uporaba dikcije „neposredno ali posredno“, in je zato razsodilo, da ta prepoved zajema vsa dejanja, za katera je na podlagi veljavnega nacionalnega prava potrebna izvršitev, da bi oseba, ki je uvrščena na seznam iz Priloge I k Uredbi št. 269/2014, dejansko pridobila pravico do popolnega razpolaganja z zadevnimi sredstvi ali gospodarskimi viri (glej v tem smislu sodbo z dne 17. januarja 2019, SH, C‑168/17, EU:C:2019:36, točka 51 in navedena sodna praksa).
82      Tretjič, v skladu s členom 9 Uredbe št. 269/2014 je prepovedano zavestno in namerno sodelovanje pri dejavnostih, katerih predmet ali učinek je izognitev ukrepom iz člena 2 te uredbe.
83      Člen 9 Uredbe št. 269/2014 se nanaša na dejavnosti, katerih namen ali posledica je omogočiti avtorju teh dejavnosti, da se izogne uporabi ukrepov iz člena 2(1) te uredbe, in ki jih ni mogoče razumeti kot dejanja dajanja na voljo, prepovedana s členom 2(2) navedene uredbe (glej po analogiji sodbo z dne 21. decembra 2011, Afrasiabi in drugi, C‑72/11, EU:C:2011:874, točki 60 in 61).
84      Člen 2(2) in člen 9 Uredbe št. 269/2014 skupaj s členom 2(1) te uredbe tvorijo skladen sistem določb, ki prispevajo k uresničevanju ciljev, določenih s to uredbo.
85      Zato je treba člen 2(1) navedene uredbe razlagati tako, da se ne ogrozi polni učinek člena 2(2) in člena 9 te uredbe.
86      Kot je bilo v zvezi s tem opozorjeno v točki 57 te sodbe in kot je generalni pravobranilec spomnil v točkah od 39 do 45 in 73 sklepnih predlogov, ustanovitev trusta omogoča ločitev med pravnim in dejanskim lastništvom premoženja, dodeljenega v trust.
87      Ta ločitev in druge značilnosti trusta, in sicer zasebna narava tega mehanizma, enostavnost ter prožnost njegove ustanovitve in spremenljivost, ki lahko privede do nepreglednosti in strukturne zapletenosti takega mehanizma, omogočajo, da se ta ne uporabi le za legitimne namene, ampak tudi za prikrivanje povezave, ki jo ustanovitelj ohrani s sredstvi in gospodarskimi viri, dodeljenimi v trust.
88      Razlaga člena 2(1) Uredbe št. 269/2014, po kateri se šteje, da zadevna sredstva in gospodarski viri pripadajo ustanovitelju trusta oziroma da jih ta nadzoruje, kadar ima ta ustanovitelj še naprej pooblastilo, na podlagi katerega lahko sredstva in gospodarske vire uporablja, ima od njih korist, razpolaga z njimi ali vpliva nanje oziroma na odločitve trusteeja v zvezi s temi sredstvi in gospodarskimi viri, omogoča, da se prepreči, da bi se trust uporabil za izogibanje ukrepom iz te določbe, in jo je torej treba šteti za skladno s členom 9 Uredbe št. 269/2014.
89      V zvezi s cilji te uredbe je treba na eni strani opozoriti, da je bila ta sprejeta po tem, ko je Ruska federacija leta 2014 kršila suverenost in ozemeljsko nedotakljivost Ukrajine, in da je bila odtlej večkrat spremenjena v odziv na vojaško agresijo Ruske federacije proti Ukrajini 24. februarja 2022.
90      Na drugi strani je bila Izvedbena uredba 2022/336, ki se med drugim nanaša na uvrstitev ustanovitelja trusta iz postopka v glavni stvari na seznam iz Priloge I k Uredbi št. 269/2014, sprejeta glede na resnost razmer, ki so nastale po tej vojaški agresiji. Kot je opozorjeno v uvodni izjavi 11 Izvedbene uredbe 2022/336, Ruska federacija s svojimi nezakonitimi vojaškimi akcijami grobo krši mednarodno pravo in načela Ustanovne listine Združenih narodov ter spodkopava evropsko in svetovno varnost in stabilnost.
91      S pomenom ciljev, ki se uresničujejo z Uredbo št. 269/2014, in sicer z varstvom ozemeljske nedotakljivosti, suverenosti in neodvisnosti Ukrajine ter s tem, da bi Ruska federacija prenehala kršiti mednarodno pravo in načela Ustanovne listine Združenih narodov, ki spadajo v okvir širšega cilja ohranjanja miru in mednarodne varnosti v skladu s cilji zunanjega delovanja Unije, ki so navedeni v členu 21 PEU, ni le mogoče upravičiti negativnih, celo precejšnjih posledic za nekatere gospodarske subjekte (glej v tem smislu sodbo z dne 28. marca 2017, Rosneft, C‑72/15, EU:C:2017:236, točka 150), temveč se s tem tudi zahteva, da se ta uredba razlaga tako, da bo zagotovljena učinkovitost omejevalnih ukrepov, ki so bili z njo uvedeni, in da se bo preprečilo, da bi bil učinek teh ukrepov izničen ali da bi prišlo do izogibanja navedenim ukrepom.
92      Iz navedenega izhaja, da je treba člen 2(1) Uredbe št. 269/2014 razlagati tako, da je mogoče šteti, da sredstva in gospodarski viri, ki jih v trust dodeli njegov ustanovitelj, ki je uvrščen na seznam iz Priloge I k tej uredbi, pripadajo temu ustanovitelju oziroma da jih ta nadzoruje, s čimer je upravičeno, da se v zvezi s temi sredstvi in gospodarskimi viri lahko po potrebi sprejme ukrep zamrznitve.
93      V obravnavanem primeru predložitveno sodišče navaja, da ustanovitelj nima pooblastil za upravljanje sredstev in gospodarskih virov, dodeljenih v trust, in naj ne bi bil njihov uporabnik.
94      Čeprav Sodišče v okviru postopka na podlagi člena 267 PDEU ni pristojno za izpodbijanje take presoje predložitvenega sodišča, je treba za koristen odgovor temu sodišču vseeno pojasniti, da se pri ugotavljanju, ali je v položaju iz postopka v glavni stvari ustanovitelj trusta ohranil pooblastilo, ki mu omogoča, da sredstva in gospodarske vire uporablja, ima od njih korist, razpolaga z njimi ali vpliva nanje oziroma na odločitve trusteeja v zvezi s temi sredstvi in gospodarskimi viri, predložitveno sodišče lahko sklicuje na pravo, ki se uporablja za trust, ne da bi se omejilo zgolj nanj.
95      Iz predložitvene odločbe je razvidno, da je trust iz postopka v glavni stvari ustanovljen in urejen po bermudskem pravu. V zvezi s tem lahko to sodišče, kot je generalni pravobranilec navedel v točkah od 89 do 91 sklepnih predlogov, upošteva posebne prerogative, ki jih ta pravica priznava ustanovitelju, kot je možnost, da trust v celoti ali delno prekliče, pooblastilo za dajanje zavezujočih navodil trusteeju v zvezi z nakupom, posedovanjem, prodajo ali drugimi poslovnimi ali naložbenimi transakcijami s premoženjem trusta ali s kakršnim koli vlaganjem ali ponovnim vlaganjem tega premoženja ter za izvajanje vseh pooblastil ali pravic, ki izhajajo iz navedenega premoženja, možnost imenovati, dodati, odstaviti ali zamenjati katerega koli trusteeja ali zaščitnika trusta, možnost dodati, izbrisati ali izključiti upravičenca ali kategorijo upravičencev ter možnost, da se odloči, da bo sam soupravičenec trusta.
96      Te prerogative bi lahko kazale na to, da ima ustanovitelj vpliv na sredstva in gospodarske vire, dodeljene v trust, oziroma na odločitve trusteeja v zvezi s temi sredstvi in temi gospodarskimi viri, ne glede na to, ali so te prerogative izrecno določene v ustanovitvenem aktu trusta ali v njegovih amandmajih.
97      Ker namreč za ustanovitveni akt trusta in njegove amandmaje ne velja obveznost objave, se opredelitev resnične narave pravnega razmerja, ki ga zajema ta mehanizem, na podlagi tega akta lahko izkaže za težavno, saj je mogoče, da veljavne različice tega ustanovitvenega akta in njegovih amandmajev niso dostopne in jih je vsekakor mogoče spremeniti.
98      Ustanovitelj lahko na sredstva in gospodarske vire, dodeljene v trust, ali na odločitve trusteeja v zvezi z njimi vpliva ter ta sredstva in te gospodarske vire uporablja, ima od njih korist ali z njimi razpolaga, ne da bi bila ta vpliv oziroma ta možnost formalizirana v pravnih aktih, kar mora predložitveno sodišče prav tako upoštevati.
99      V zvezi s tem mora predložitveno sodišče med drugim upoštevati razmerja med ustanoviteljem na eni strani in drugimi osebami, vključenimi v trust, kot sta trustee ali zaščitnik, na drugi strani, in zlasti ugotoviti, ali je ustanovitelj vlogo trusteeja ali zaščitnika podelil zaupnim osebam, ki jih na ustanovitelja vežejo poklicne ali osebne vezi in ki bodo morda sledile navodilom ali predlogom ustanovitelja glede upravljanja trusta in njegovega premoženja.
100    Poleg tega, kot je generalni pravobranilec v bistvu navedel v točki 116 sklepnih predlogov, je lahko namembnost sredstev in gospodarskih virov, dodeljenih v trust, za dejavnosti, katerih edini ali glavni prejemniki oziroma upravičenci so ustanovitelj ali osebe oziroma subjekti, ki mu pripadajo, ki so pod njegovim nadzorom ali ki so povezani z njim, indic o vplivu ustanovitelja na trust ter na sredstva in vire, dodeljene vanj, ter o možnosti ustanovitelja, da ima od njih korist ali da z njim razpolaga.
101    V zvezi s tem bi bilo treba, če bi predložitveno sodišče ugotovilo, da ustanovitelj ni uporabnik sredstev in pravnih razmerij, dodeljenih v trust, preveriti še, ali družbe, ki so bile dodeljene v trust, ne dobavljajo blaga ali storitev subjektom, ki so v izključni ali večinski lasti ustanovitelja ali pod njegovim nadzorom.
102    Nazadnje, navesti je treba, da je lahko uporaba nepotrebno zapletenih struktur in trustov, povezanih z osebo, uvrščeno na seznam iz Priloge I k Uredbi št. 269/2014, sama po sebi indic o nadzoru, ki ga taka oseba izvaja nad subjektom, ki ni uvrščen na ta seznam. Taka ugotovitev je poleg tega razvidna iz najboljših praks, zlasti iz njihovih točk 63, 64 in 67.
103    Pojasniti je namreč treba, da bi predložitveno sodišče lahko ugotovilo vpliv ustanovitelja na sredstva in gospodarske vire, dodeljene v trust, če je imel ustanovitelj neposredno ali posredno v lasti večino kapitala ali glasovalnih pravic trusteeja ali pravico do imenovanja ali izključitve večine članov upravnega, poslovodnega ali nadzornega organa trusteeja ali celo pravico do izvajanja odločilnega vpliva na trusteeja zlasti na podlagi sporazuma, sklenjenega med njima, tudi prek navideznih družb.
104    Indic o nadzoru oseb, uvrščenih na seznam iz Priloge I k Uredbi št. 269/2014, nad subjekti, ki na ta seznam niso uvrščeni, je lahko tako dejstvo, da so bili nekateri od teh subjektov ustanovljeni ali so spremenili identiteto tik pred sprejetjem režima sankcij ali uvrstitvijo osebe na seznam in/ali da ne opravljajo nobene verodostojne poslovne dejavnosti, dejstvo, da se en ali več trustov uporabljajo kot prejemnik sredstev subjekta, ki je v lasti ali pod nadzorom osebe s seznama, in dejstvo, da pri upravljanju trustov lahko sodelujejo strokovnjaki iz jurisdikcije, v kateri so bili trusti ustanovljeni.
105    Poleg tega je v položajih, v katerih se – tako kot v položaju iz postopka v glavni stvari – družbe prenesejo v trust, mogoče ugotoviti vpliv ustanovitelja trusta na te družbe, zlasti kadar trustee ni direktor teh družb, ampak le imetnik njihovega kapitala. V takem primeru mora predložitveno sodišče preveriti pooblastila direktorjev navedenih družb ter razmerja med temi direktorji in ustanoviteljem.
106    Glede na vse navedeno je treba na prvo in tretje vprašanje odgovoriti, da je treba člen 2(1) Uredbe št. 269/2014 razlagati tako, da je treba šteti, da sredstva in gospodarski viri, ki jih je v trust dodelil njegov ustanovitelj, ki je uvrščen na seznam iz Priloge I k tej uredbi, „pripadajo“ temu ustanovitelju oziroma jih ta „nadzoruje“ v smislu te določbe, če ima navedeni ustanovitelj še naprej pooblastilo, ki mu omogoča, da ta sredstva in te gospodarske vire uporablja, ima od njih korist, razpolaga z njimi ali vpliva nanje oziroma na odločitve trusteeja v zvezi z navedenimi sredstvi in navedenimi gospodarskimi viri.
Drugo vprašanje
107    Glede na odgovor na prvo in tretje vprašanje na drugo vprašanje ni treba odgovoriti.
Stroški
108    Ker je ta postopek za stranke iz postopkov v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred predložitvenim sodiščem, to odloči o stroških. Stroški za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški navedenih strank, se ne povrnejo.
Iz teh razlogov je Sodišče (prvi senat) razsodilo:
Člen 2(1) Uredbe Sveta (EU) št. 269/2014 z dne 17. marca 2014 o omejevalnih ukrepih v zvezi z dejanji, ki spodkopavajo ali ogrožajo ozemeljsko nedotakljivost, suverenost in neodvisnost Ukrajine, kakor je bila spremenjena z Uredbo Sveta (EU) 2022/330 z dne 25. februarja 2022,
je treba razlagati tako, da
je treba šteti, da sredstva in gospodarski viri, ki jih je v trust dodelil njegov ustanovitelj, ki je uvrščen na seznam iz Priloge I k Uredbi št. 269/2014, kakor je bila spremenjena, „pripadajo“ temu ustanovitelju oziroma jih ta „nadzoruje“ v smislu te določbe, če ima navedeni ustanovitelj še naprej pooblastilo, ki mu omogoča, da ta sredstva in te gospodarske vire uporablja, ima od njih korist, razpolaga z njimi ali vpliva nanje oziroma na odločitve trusteeja v zvezi z navedenimi sredstvi in navedenimi gospodarskimi viri.
Podpisi
*      Jezik postopka: italijanščina.