62024TJ0066_RES
Zadeva T‑66/24
Lidl Vertriebs GmbH & Co. KG
proti
Uradu Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)
Sodba Splošnega sodišča (drugi senat) z dne 12. marca 2025
„Model Skupnosti – Postopek za razglasitev ničnosti – Registriran model Skupnosti, ki prikazuje žarnico za razsvetljavo z LED diodami – Neupoštevanje razkritja videza izdelka pri prejšnjem modelu – Člen 7(2) Uredbe (ES) št. 6/2002 – Pogoji – Dokazno breme“
Modeli Skupnosti – Razlogi za ničnost – Neobstoj individualne narave – Razkritje javnosti – Izjema – Razkritje s strani oblikovalca ali njegovega pravnega naslednika – Pogoji – Videz izdelka pri prejšnjem modelu, ki ustvarja enak celotni vtis kot videz izdelka pri izpodbijanem modelu, ne da bi bil nujno enak
(Uredba Sveta št. 6/2002, členi 5, 6, 7(2) in 25(1)(b))
(Glej točke od 24 do 30, od 34 do 41 in 65.)
Modeli Skupnosti – Razlogi za ničnost – Neobstoj novosti – Neobstoj individualne narave – Razkritje javnosti – Izjema – Razkritje s strani oblikovalca ali njegovega pravnega naslednika – Dokaz razkritja
(Uredba Sveta št. 6/2002, člena 7(2) in 25(1)(b))
(Glej točke od 45 do 47.)
Modeli Skupnosti – Razlogi za ničnost – Neobstoj novosti – Neobstoj individualne narave – Razkritje javnosti – Izjema – Razkritje s strani oblikovalca ali njegovega pravnega naslednika – Predhodni preizkus, ki se razlikuje od preizkusa razlogov za ničnost
(Uredba Sveta št. 6/2002, člena 7(2) in 25(1)(b))
(Glej točki 67 in 68.)
Povzetek
Splošno sodišče je s to sodbo zavrnilo tožbo tožeče stranke in pojasnilo pogoje za uporabo izjeme, v skladu s katero se razkritje videza izdelka pri modelu Skupnosti s strani oblikovalca ali njegovega pravnega naslednika v dvanajstih mesecih pred vložitvijo prijave za registracijo ne upošteva, kot to določa člen 7(2) Uredbe št. 6/2002. (
1
)
Družba Liquidleds Lighting Corp., intervenientka, je od leta 2017 imetnica modela Skupnosti, ki prikazuje žarnico za razsvetljavo z LED diodami. Družba Lidl Vertriebs GmbH & Co. KG, tožeča stranka, je leta 2021 pri Uradu Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO) vložila zahtevo za razglasitev ničnosti tega modela na podlagi dveh prejšnjih modelov. Vendar oddelek za ničnost pri EUIPO v svoji odločbi tej zahtevi ni ugodil.
Odbor za pritožbe pri EUIPO je prav tako zavrnil pritožbo, ki jo je tožeča stranka vložila zoper zadnjenavedeno odločbo, z obrazložitvijo, prvič, da razkritje videza izdelka pri prvem prejšnjem modelu spada na področje uporabe izjeme iz člena 7(2) Uredbe št. 6/2002, in drugič, da tožeča stranka ni dokazala razkritja videza izdelka pri drugem prejšnjem modelu.
Tožeča stranka je zato pri Splošnem sodišču vložila tožbo za razveljavitev odločbe odbora za pritožbe.
Presoja Splošnega sodišča
Splošno sodišče se je najprej izreklo o uporabi izjeme iz člena 7(2) Uredbe št. 6/2002. Navedlo je, da se ta izjema uporablja tako v zvezi s pogojem za varstvo, ki se nanaša na novost videza izdelka, (
2
) kot v zvezi s pogojem za varstvo, ki se nanaša na njegovo individualno naravo. (
3
) V zvezi s tem je opozorilo, da medtem ko neobstoj novosti pomeni, da je bil razkrit enak videz izdelka, pa neobstoj individualne narave pomeni, da je bil razkrit videz izdelka, ki na seznanjenega uporabnika naredi enak celotni vtis. Torej, samo kadar se zadevna izjema uporabi v okviru preizkusa novosti, se razkritje, ki se lahko ne upošteva, nanaša na videz izdelka pri prejšnjem modelu, ki je enak kot videz izdelka pri izpodbijanem modelu. Čeprav lahko namreč neobstoj individualne narave izhaja tudi iz razkritja enakega videza izdelka pri prejšnjem modelu, se s pogojem individualne narave ne zahteva, da ni bil razkrit enak videz izdelka pri prejšnjem modelu, temveč da ni bil razkrit videz izdelka pri prejšnjem modelu, ki naredi enak celotni vtis. Tako uporaba člena 7(2) Uredbe št. 6/2002 v povezavi s členom 6 iste uredbe ne zahteva, da je videz izdelka pri prejšnjem modelu, katerega razkritje se lahko ne upošteva, enak videzu izdelka pri izpodbijanem modelu ali da je isti kot ta.
Taka razlaga je razvidna iz besedila tega člena, konteksta, v katerega je umeščen, in ciljev, ki jim sledi Uredba št. 6/2002. Prvič, Splošno sodišče je ugotovilo, da v besedilu navedenega člena ni uporabljena beseda „enak“ niti ni sklicevanja na pojem „enakost“ niti ni v njem izraza „isti videz izdelka“. Tako je s tem besedilom zgolj vzpostavljena – sicer res tesna – povezava med videzom izdelka pri registriranem modelu in videzom izdelka, ki sta ga oblikovalec ali njegov pravni naslednik predhodno razkrila v preizkusnem obdobju. Vendar na podlagi navedenega besedila ni mogoče izključiti, da lahko taka povezava veljavno obstaja tako v primeru, v katerem sta ta videza izdelka enaka, kot v primeru, ko naredita enak celotni vtis.
Drugič, kar zadeva kontekst, je Splošno sodišče navedlo, da se člen 7(2) Uredbe št. 6/2002 in uvodna izjava 20 te uredbe sklicujeta na preizkus tako novosti kot tudi individualne narave videza izdelka pri izpodbijanem modelu. Pri presoji individualne narave videza izdelka pri izpodbijanem modelu pa se razkritje, ki se lahko ne upošteva, nanaša na videz izdelka, ki naredi enak celotni vtis kot videz izdelka pri izpodbijanem modelu.
Tretjič, Splošno sodišče je ugotovilo, da je namen izjeme iz tega člena varstvo interesov oblikovalca in njegovega pravnega naslednika ter spodbujanje inovativnosti in razvoja novih izdelkov ter naložb v njihovo izdelovanje. Uresničevanje teh ciljev pa bi bilo ogroženo, če bi moral oblikovalec ali njegov pravni naslednik, ki bi želel izkoristiti preizkusno obdobje, po preizkusu videza izdelka na trgu v vseh primerih zahtevati registracijo za videz izdelka, kot je bil prvotno preizkušen na trgu, ne da bi lahko upošteval konkretne rezultate tega preizkusa, da bi na navedenem videzu izdelka morebiti opravil potrebne prilagoditve za zagotovitev njegovega tržnega uspeha, in torej ne bi mogel zahtevati registracije za videz izdelka, ki bi, čeprav ni enak, ustvaril enak celotni vtis kot tisti, ki je bil prvotno preizkušen na trgu. Poleg tega bi oblikovalec ali njegov pravni naslednik z registracijo videza izdelka, ki ni enak videzu izdelka, preizkušenemu na trgu, tvegal, da bi se proti njemu uveljavljalo to, da je ta prejšnji videz izdelka v preizkusnem obdobju sam razkril.
Poleg tega je Splošno sodišče opozorilo, da je vprašanje v zvezi z razkritjem videza izdelka pri prejšnjem modelu predhodno vprašanje, katerega rešitev je potrebna za presojo, ali sta videza izdelkov pri nasprotujočih si modelih enaka oziroma ali ustvarjata enak celotni vtis. Tako je treba namreč en videz izdelka primerjati z drugim videzom izdelka za ugotovitev novosti in individualne narave prvega le, če je bil drugi dostopen javnosti, in le, če upoštevanje tega razkritja na podlagi člena 7(2) Uredbe št. 6/2002 ni izključeno. Zato je Splošno sodišče zavrnilo trditve tožeče stranke, ki se nanašajo na primerjavo videza izdelka pri izpodbijanem modelu z videzom izdelka pri prejšnjem modelu.
Splošno sodišče je nato v zvezi z vprašanjem dokaznega bremena opozorilo, da mora vložnik zahteve za razglasitev ničnosti dokazati, da videz izdelka pri izpodbijanem modelu ne izpolnjuje pogojev za varstvo in zlasti, da je bil dejansko razkrit pred datumom vložitve prijave za registracijo. Vendar mora za uporabo člena 7(2) Uredbe št. 6/2002 imetnik modela, na katerega se nanaša zahteva za razglasitev ničnosti, dokazati, da je oblikovalec videza izdelka pri modelu, navedenem v utemeljitev navedene zahteve, ali pravni naslednik tega oblikovalca, da je ta videz izdelka razkril sam ali tretja oseba in da je do tega razkritja prišlo v preizkusnem obdobju. V obravnavanem primeru bi morala torej najprej tožeča stranka dokazati, da videz izdelka pri izpodbijanem modelu ne izpolnjuje pogojev za varstvo, nato pa bi se morala intervenientka sklicevati na izjemo iz člena 7(2) Uredbe št. 6/2002 in dokazati, da so pogoji za njeno uporabo izpolnjeni. Zato je Splošno sodišče ugotovilo, da odbor za pritožbe s preučitvijo pripomb, ki jih je predložila tožeča stranka, da bi ovrgla uporabo te izjeme, ni prenesel dokaznega bremena na tožečo stranko, ampak je uporabil splošno načelo varstva pravice do obrambe in, natančneje, člen 62 Uredbe št. 6/2002.
Poleg tega je Splošno sodišče poudarilo, da možnost tožeče stranke, da učinkovito predloži pripombe, ni pogojena s tem, da pojasnila in dokazi, ki jih je intervenientka predložila v utemeljitev uporabe člena 7(2) Uredbe št. 6/2002, dosegajo posebno raven verodostojnosti in koherentnosti. Nasprotno, tožeča stranka lahko ravno s svojimi pripombami organe EUIPO opozori na razloge, zaradi katerih po njenem mnenju pojasnila in dokazi intervenientke niso niti verodostojni niti koherentni. Poleg tega, čeprav se zdi, da je odbor za pritožbe impliciral, da bi morala stranka, ki želi uporabo izjeme iz člena 7(2) Uredbe št. 6/2002 ovreči, predložiti dokaze, ki to podpirajo, te navedbe ni mogoče razumeti tako, da se z njo zahteva, da mora taka stranka nujno predložiti dokaze v podporo svojim pripombam. Lahko se namreč po potrebi omeji na predložitev pripomb o pojasnilih in dokazih, ki jih je predložila stranka, ki uveljavlja uporabo navedene izjeme.
(
1
)	Uredba Sveta (ES) št. 6/2002 z dne 12. decembra 2001 o modelih Skupnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 27, str. 142).
(
2
)	V smislu člena 5 Uredbe št. 6/2002.
(
3
)	V smislu člena 6 Uredbe št. 6/2002.