Začasna izdaja
SKLEPNI PREDLOGI GENERALNEGA PRAVOBRANILCA
MANUELA CAMPOSA SÁNCHEZ-BORDONE,
predstavljeni 26. februarja 2026(1)
Zadeva C‑147/25
„Inter Rao Lietuva“ AB
proti
Finansinių nusikaltimų tyrimo tarnyba prie Lietuvos Respublikos vidaus reikalų ministerijos
(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (vrhovno upravno sodišče, Litva))
„ Predhodno odločanje – Skupna zunanja in varnostna politika – Uredba (EU) št. 269/2014 – Člen 2 – Sklep 2014/145/SZVP – Člen 2 – Omejevalni ukrepi zaradi razmer v Ukrajini – Nacionalni ukrep, ki določa zamrznitev sredstev in gospodarskih virov osebe, povezane z osebami, ki jih je Unija sankcionirala – Obseg sodnega nadzora – Dokazni standard glede povezave s sankcioniranimi osebami “
1.        Litovski organi so leta 2022 sestavili „seznam fizičnih in/ali pravnih oseb, povezanih s subjekti, zoper katere so bile uvedene mednarodne sankcije“. Na seznamu je bilo navedeno, da je premoženje družbe Inter Rao Lietuva AB(2) zamrznjeno zaradi povezav te družbe z osebami, za katere veljajo omejevalni ukrepi, sprejeti v Sklepu 2014/145/SZVP(3) in Uredbi (EU) št. 269/2014(4).
2.        Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (vrhovno upravno sodišče, Litva) je pred odločitvijo o pritožbi, ki jo je družba Inter Rao vložila zoper svojo uvrstitev na seznam, Sodišču predložilo predlog za sprejetje predhodne odločbe, v katerem izraža dvome o razlagi pravil Unije, ki se uporabljajo.
3.        Predlog za sprejetje predhodne odločbe bo Sodišču omogočil, da pojasni, ali in v kolikšnem obsegu je mogoče njegovo sodno prakso v zvezi s seznami (oseb in subjektov, za katere veljajo omejevalni ukrepi), ki jih sprejme Unija, prenesti na sezname, ki jih lahko na podlagi teh omejevalnih ukrepov sestavijo države članice.
I.      Pravni okvir
A.      Pravo Unije
1.      Sklep 2014/145
4.        Člen 2 določa:
„1.      Zamrznejo se vsa sredstva in gospodarski viri, ki pripadajo, so v lasti ali s katerimi razpolagajo ali jih nadzirajo:
(a)      fizične osebe, odgovorne za podporo ali izvajanje dejanj ali politik, ki spodkopavajo ali ogrožajo ozemeljsko nedotakljivost, suverenost in neodvisnost Ukrajine ali stabilnost ali varnost v Ukrajini ali ovirajo delo mednarodnih organizacij v Ukrajini;
(b)      pravne osebe, subjekti ali organi, ki materialno ali finančno podpirajo dejanja, ki spodkopavajo ali ogrožajo ozemeljsko nedotakljivost, suverenost in neodvisnost Ukrajine;
(c)      pravne osebe, subjekti ali organi na Krimu ali v Sevastopolu, katerih lastništvo je bilo preneseno v nasprotju z ukrajinsko zakonodajo, oziroma pravne osebe, subjekti ali organi, ki jim je tak prenos prinesel koristi;
(d)      fizične ali pravne osebe, subjekti ali organi, ki materialno ali finančno podpirajo ruske nosilce odločitev, odgovorne za priključitev Krima ali destabilizacijo Ukrajine, ali pa imajo od njih korist;
(e)      fizične ali pravne osebe, subjekti ali organi, ki opravljajo transakcije s separatističnimi skupinami v regiji Donbas v Ukrajini;
(f)      fizične ali pravne osebe, subjekti ali organi, ki materialno ali finančno podpirajo vlado Ruske federacije, odgovorno za priključitev Krima in destabilizacijo Ukrajine, ali pa imajo od nje korist; ali
(g)      vodilni poslovneži ali pravne osebe, subjekti ali organi, vključeni v gospodarske sektorje, ki zagotavljajo znaten vir prihodka vladi Ruske federacije, odgovorni za priključitev Krima in destabilizacijo Ukrajine, ali
ter fizične ali pravne osebe, subjekti ali organi, povezani z njimi, kot so navedeni v Prilogi.
2.      Fizičnim ali pravnim osebam, subjektom ali organom s seznama v Prilogi, ne smejo biti neposredno ali posredno dana na razpolago ali v njihovo korist nikakršna sredstva ali gospodarski viri.
[…]“
5.        Člen 3 določa:
„1.      Svet na predlog države članice ali visokega predstavnika Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko soglasno odloča o določitvi seznama iz Priloge in njegovih spremembah.
2.      Svet o sklepu iz odstavka 1, vključno z razlogi za uvrstitev na seznam, obvesti zadevno fizično ali pravno osebo, subjekt ali organ, bodisi neposredno, če je naslov znan, bodisi z objavo obvestila, s čimer da taki osebi, subjektu ali organu možnost, da predloži pripombe.
3.      Kadar so predložene pripombe ali novi tehtni dokazi, Svet pregleda sklep iz odstavka 1 in o tem ustrezno obvesti zadevno osebo, subjekt ali organ.“
6.        Člen 4(1) določa:
„V Prilogi so navedeni razlogi za uvrstitev fizičnih ali pravnih oseb, subjektov ali organov iz člena 1(1) ali 2(1) na seznam.“
2.      Uredba št. 269/2014
7.        Člen 2 določa:
„1.      Zamrznejo se vsa finančna sredstva in gospodarski viri, ki pripadajo, so v lasti ali s katerimi razpolagajo ali jih nadzirajo fizične ali pravne osebe, subjekti ali organi ali z njimi povezane fizične ali pravne osebe, subjekti ali organi s seznama iz Priloge I.
2.      Fizičnim ali pravnim osebam, subjektom ali organom ali z njimi povezanim fizičnim ali pravnim osebam, subjektom ali organom s seznama iz Priloge I ne smejo biti neposredno ali posredno dana na razpolago ali v njihovo korist nikakršna finančna sredstva ali gospodarski viri.“
8.        Člen 3(1) določa, da Priloga I vključuje fizične ali pravne osebe, subjekte ali organe iz navedenega odstavka 1 ter z njimi povezane fizične ali pravne osebe, subjekte ali organe. V skladu z odstavkom 2 tega člena vsebuje Priloga I razloge za uvrstitev zadevnih fizičnih ali pravnih oseb, subjektov ali organov na seznam.
9.        Člen 14 določa:
„1.      Kadar Svet odloči, da zoper fizično ali pravno osebo, subjekt ali organ uvede ukrepe iz člena 2, ustrezno spremeni Prilogo I.
2.      Svet svojo odločitev sporoči, vključno z razlogi za uvrstitev na seznam, fizični ali pravni osebi, subjektu ali organu iz odstavka 1 bodisi neposredno, če je naslov znan, bodisi preko objave sporočila, s čimer se taki fizični ali pravni osebi, subjektu ali organu omogoči, da poda pripombe.
3.      Kadar so poslane pripombe ali kadar se predložijo novi materialni dokazi, Svet pregleda svojo odločitev in ustrezno obvesti fizično ali pravno osebo, subjekt ali organ.
4.      Seznam iz Priloge I se redno pregleduje in sicer vsaj vsakih 12 mesecev.“
10.      Člen 17 določa:
„Ta uredba se uporablja:
[…]
(d)      za vse pravne osebe, subjekte ali organe na ozemlju ali zunaj ozemlja Unije, ki so registrirani ali ustanovljeni v skladu s pravom države članice;
(e)      za vse pravne osebe, subjekte ali organe v zvezi z vsakim poslom, opravljenim v celoti ali delno znotraj Unije.“
B.      Litovsko pravo
1.      Lietuvos Respublikos ekonominių ir kitų tarptautinių sankcijų įgyvendinimo įstatymas št. IX-2160(5)
11.      Člen 12 je v različici, ki je začela veljati 27. aprila 2022, določal, da je za nadzor nad uporabo mednarodnih finančnih sankcij med drugim pristojna Finansinių nusikaltimų tyrimo tarnyba prie Lietuvos Respublikos vidaus reikalų ministerijos (služba za preiskovanje finančnega kriminala pri ministrstvu za notranje zadeve Republike Litve).(6)
12.      Odstavek 3 tega člena je določal, da bo FNTT usklajevala, nadzorovala in zagotavljala izvajanje finančnih sankcij (omejitev dajanja na voljo sredstev in gospodarskih virov) v Republiki Litvi.
2.      Lietuvos Respublikos tarptautinių sankcijų įstatymas(7)
13.      Zakon št. IX-2160 je bil nadomeščen z zakonom o mednarodnih sankcijah, kot izhaja iz Lietuvos Respublikos ekonominių ir kitų tarptautinių sankcijų įgyvendinimo įstatymo n.º IX-2160 pakeitimo įstatymas n.º XIV-1020.(8)
14.      Člen 4(4), ki je začel veljati 17. maja 2022, določa, da mora FNTT informacije o odločitvah, sprejetih v zvezi s subjekti, ki so bili sankcionirani zaradi povezave s subjekti, vključenimi na sezname sankcioniranih oseb, posredovati fizičnim in pravnim osebam, upravljavcem javnih registrov in upravljavcem državnih informacijskih sistemov, ki izvajajo te sankcije.
15.      Člen 11 določa:
„1.      Pri izvajanju mednarodnih sankcij, ki so v njihovi pristojnosti, pristojni organi[, kot je FNTT]:
(1)      sprejemajo odločitve, predvidene v aktih, ki določajo mednarodne sankcije;
[…]
4.      FNTT usklajuje, nadzira in zagotavlja izvajanje finančnih sankcij (omejitve dajanja na voljo sredstev in gospodarskih virov) v Litvi.
[…]“
3.      Resolucija št. 1679
16.      Postopek nadzora nad izvajanjem mednarodnih sankcij ureja resolucija št. 1679 z dne 30. decembra 2004. V točki 11 te resolucije je bilo v različici, ki je veljala med 30. januarjem 2019 in 27. majem 2022, določeno, da FNTT spremlja, redno preverja in zbira podatke o izvajanju finančnih sankcij različnih akterjev, kot so finančne institucije ali investicijske družbe.
4.      Resolucija št. 535
17.      Resolucija št. 1679 je bila nadomeščena z resolucijo
št. 535 z dne 25. maja 2022. V skladu s točko 13
zadnjenavedene pri izvajanju svojih nalog pristojnega organa iz člena 11(1) zakona o mednarodnih sankcijah usklajuje, nadzira in zagotavlja izvajanje finančnih sankcij (omejitev dajanja na voljo sredstev in gospodarskih virov) v Litvi.
18.      Točka 13.2 določa:
„Če FNTT ugotovi […], da v skladu z merili, določenimi v predpisih, ki urejajo mednarodne sankcije, pravna oseba […] pripada subjektu, za katerega veljajo sankcije, ali je pod nadzorom tega subjekta, izda sklep, v katerem ugotovi, da je treba finančne sankcije naložiti tudi tej pravni osebi […]. Seznam pravnih oseb […] ki pripadajo subjektu, za katerega veljajo sankcije, ali so pod nadzorom takega subjekta, sestavljen in posodobljen na podlagi sprejetih sklepov, se objavi na spletni strani FNTT in posreduje organom, ki upravljajo državne registre in državne informacijske sisteme, v roku dveh delovnih dni po sprejetju ustreznih sklepov.“
19.      V skladu s točko 15 so sklepi FNTT iz točke 13.2 normativni akti, ki so zavezujoči pri izvajanju mednarodnih sankcij v Litvi.
II.    Dejansko stanje, spor in vprašanja za predhodno odločanje
20.      Opis dejanskega stanja v predložitveni odločbi vključuje navedbe, ki jih podajam v nadaljevanju.
21.      Družba Inter Rao deluje v Litvi kot uvoznik in neodvisni dobavitelj električne energije.
22.      V kapitalu te družbe pripada 51‑odstotni delež finski družbi RaoNordic, ta pa je v 100‑odstotni lasti družbe Inter Rao Ues iz Ruske federacije.
23.      FNTT je 28. aprila 2022 družbo Inter Rao uvrstila na „seznam fizičnih in/ali pravnih oseb, povezanih s subjekti, zoper katere so bile uvedene mednarodne sankcije“ (v nadaljevanju: nacionalni seznam ali sporni seznam).(9)
24.      Na nacionalnem seznamu je bilo navedeno, da je premoženje družbe Inter Rao zamrznjeno zaradi njenih povezav z G.
H., za katerega veljajo omejevalni ukrepi na podlagi Uredbe št. 269/2014.
25.      Družba Inter Rao je 12. maja 2022 pri FNTT vložila predlog za črtanje z nacionalnega seznama in zahtevala potrditev, da zoper njo niso uvedene sankcije.
26.      FNTT je 25. maja 2022 popravila sporni seznam, pri čemer je črtala informacije o povezavah družbe Inter Rao z G.
H. in navedla, da je ta družba povezana s predsednikom Ruske federacije, za katerega veljajo omejevalni ukrepi na podlagi Sklepa (SZVP) 2022/331.(10)
27.      FNTT je 27. maja 2022 sprejela odločbo „o uporabi Uredbe [št. 269/2014] glede družbe Inter Rao […]“ (v nadaljevanju: odločba št. 1), v kateri je navedla, da za izbris informacij o družbi Inter Rao, objavljenih na njenem spletnem mestu, ni pravne podlage.
28.      V odločbi št. 1 je navedeno, da:
–        je 51 % delnic družbe Inter Rao v lasti finske družbe RaoNordic, ki je v 100‑odstotni lasti družbe Inter Rao Ues iz Ruske federacije. Delničarji družbe Inter Rao Ues so družba Rosneftgaz, ki ima 26,37 % delnic, družba Inter Rao Capital Group, ki ima 29,56 % delnic, družba PJSC FGC UES, ki ima 8,57 % delnic, 34,24 % delnic pa kotira na moskovski borzi in so v lasti manjšinskih delničarjev;
–        so večinski delničarji ruske družbe Inter Rao Ues družbe, ki so pod posrednim nadzorom Ruske federacije, ki je federativna predsedniška republika, zoper katere voditelja države, predsednika Ruske federacije, veljajo omejevalni ukrepi na podlagi Sklepa (SZVP) 2022/331.
29.      Družba Inter Rao je 30. maja 2022 vložila nov predlog za črtanje z nacionalnega seznama, pri čemer je trdila, da nobeden od delničarjev družbe Inter Rao Ues nima obvladujočega deleža, zoper navedene delničarje pa tudi niso uvedene sankcije.
30.      FNTT je 23. junija 2022 sprejela drugo odločbo „o uporabi Sklepa [2022/231] glede družbe Inter Rao“ (v nadaljevanju: odločba št. 2). V njej je ugotovila, da ni pravne podlage za črtanje informacij, objavljenih na njenem spletnem mestu.
31.      Tako kot v odločbi št. 1 se je FNTT tudi v primeru odločbe št. 2 sklicevala na okoliščine v zvezi s strukturo delničarjev družbe Inter Rao in navedla, da imata družbi Rosneftgaz in Inter Rao Capital Group več kot 25 % delnic, zato se šteje, da imata skupaj 50 % delnic ali več, poleg tega pa sta v posredni lasti Ruske federacije, ki ima pravico sprejemati odločitve v zvezi z družbama in imeti korist od njiju.
32.      FNTT je 20. julija 2022 sprejela „sklep št. V-174“, v katerem je naveden seznam pravnih oseb ali drugih organizacij brez pravne osebnosti, ki so v lasti ali pod nadzorom subjektov, zoper katere so bile uvedene sankcije. Družba Inter Rao je navedena v točki 1 tega seznama.
33.      Družba Inter Rao je pri Vilniaus apygardos administracinis teismas (regionalno upravno sodišče v Vilni, Litva) vložila tožbo za odpravo odločb FNTT št. 1 in št. 2 ter za črtanje te družbe s spornega seznama.
34.      Ker družba Inter Rao s svojimi predlogi na prvi stopnji ni uspela, je vložila pritožbo pri Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (vrhovno upravno sodišče), ki je Sodišču v predhodno odločanje predložilo ta vprašanja:
„1.      Ali člen 2 Sklepa [2014/145] in člen 2 Uredbe […] št. 269/2014 v povezavi z načelom dobrega upravljanja iz člena 41 Listine [Evropske unije o temeljnih pravicah, v nadaljevanju: Listina] dovoljujeta nacionalni ukrep, na podlagi katerega je oseba, ki ni navedena na seznamu iz Priloge I k Sklepu [2014/145] ali iz Priloge I k Uredbi […] št. 269/2014, vključena na seznam oseb, katerih premoženje se zamrzne zaradi njenih povezav z osebami, zoper katere so bile uvedene sankcije, ugovor zoper tak nacionalni ukrep pri pristojnem organu pa je mogoč šele po takšni vključitvi na seznam?
2.      Ali se na podlagi člena 19(1), drugi pododstavek, PEU v povezavi s členom 47 Listine šteje, da je izpolnjena zahteva glede učinkovitega sodnega varstva, če nacionalno sodišče opravi nadzor zakonitosti odločbe o zamrznitvi premoženja osebe v okviru izvajanja omejevalnih ukrepov Unije tako, da preveri, ali so bila spoštovana procesna pravila oziroma ali je bila izpolnjena obveznost obrazložitve, preveri točnost navedb glede dejanskega stanja, preveri, ali so bile storjene očitne napake pri presoji navedenega dejanskega stanja, in preveri, ali je prišlo do zlorabe pooblastil?
3.      Ali določbe člena 2 Sklepa [2014/145] in člena 2 Uredbe […] št. 269/2014 v povezavi s členom 19(1), drugi pododstavek, PEU in členom 47 Listine zahtevajo, da se pri dokazovanju povezav osebe s predstavniki političnih organov Ruske federacije pred nacionalnim sodiščem opravi tudi presoja okoliščin, ki se nanašajo na dejanskost in učinkovitost nadzora, ki ga izvajajo politični organi Ruske federacije nad pravnimi osebami, ki delujejo v navedeni državi, česar morda ni mogoče dokazati na podlagi objektivnih in dovolj resnih indicev, predloženih v zadevi, pri čemer bi se lahko ugotovilo, da zadevni predstavniki političnih organov Ruske federacije izvajajo nadzor nad osebo na podlagi svojih vladnih pooblastil?“
III. Postopek pred Sodiščem
35.      Predlog za sprejetje predhodne odločbe je na Sodišče prispel 17. februarja 2025.
36.      Pisna stališča so predložile družba Inter Rao, Įmonių bankroto administravimo ir teisinių paslaugų biuras UAB, italijanska, latvijska, litovska in nizozemska vlada ter Evropska komisija.
37.      Sodišče je ugotovilo, da ni treba opraviti javne obravnave.
IV.    Analiza
38.      Predložitveno sodišče se sprašuje o tem, kdaj je treba osebi dovoliti, da izpodbija svojo uvrstitev na nacionalni seznam (prvo vprašanje za predhodno odločanje), in o obsegu sodnega nadzora nad ukrepom uvrstitve (drugo in tretje vprašanje za predhodno odločanje).
39.      Pred preučitvijo treh vprašanj za predhodno odločanje je treba poudariti, da se predložitveno sodišče sklicuje na FNTT in jo opredeljuje kot organ, ki je naložil zadevne omejevalne ukrepe.(11)
40.      Dejansko se, kot je pred kratkim opozoril generalni pravobranilec R. Norkus, v pravu Unije „omejevalni ukrepi“ sprejemajo s sklepi Sveta, „ki opredeljujejo pristop Unije do posamezne geografske ali vsebinske zadeve“, v okviru skupne zunanje in varnostne politike (SZVP) in na podlagi člena 29 PEU.(12)
A.      Prvo vprašanje za predhodno odločanje
41.      Predložitveno sodišče želi izvedeti, ali pravila prava Unije (člen 2 Sklepa 2014/145, člen 2 Uredbe št. 269/2014 in člen 41 Listine) dopuščajo, da lahko oseba, ki ni uvrščena na sezname Unije, ampak na nacionalni seznam, ugovarja svoji uvrstitvi na tak nacionalni seznam šele po njegovi objavi.
42.      Italijanska in nizozemska vlada ter Komisija menijo, da je treba pri odgovoru na prvo vprašanje obravnavati ne le, kdaj se izpodbija uvrstitev na nacionalni seznam, ampak pred tem tudi zakonitost tega seznama.
43.      Čeprav se zdi, da predloženo sodišče ne dvomi o zakonitosti nacionalnega seznama (temveč jo jemlje za samoumevno in razpravo omejuje le na uvrstitev družbe Inter Rao na ta seznam), menim, da Sodišče Evropske unije ne bi smelo preskočiti analize te predpostavke. Če bi se ugotovilo, da ni pravne podlage za obstoj nacionalnega seznama, se ne bi bilo treba izreči niti o trenutku morebitnega izpodbijanja njegove vsebine niti o obsegu sodnega nadzora nad ukrepom uvrstitve nanj.
44.      Po tem pojasnilu je mogoče obravnavati oba dela prvega vprašanja za predhodno odločanje.
1.      Zakonitost nacionalnega seznama sredstev in virov, ki so predmet zamrznitve
45.      Svet je na podlagi člena 29 PEU sprejel Sklep 2014/145 o omejevalnih ukrepih v zvezi z ukrepi, ki spodkopavajo ali ogrožajo ozemeljsko nedotakljivost, suverenost in neodvisnost Ukrajine.
46.      Ker sklepi, sprejeti v okviru SZVP, nimajo neposrednega učinka v notranjem pravnem redu držav članic, sami ne morejo ustvarjati obveznosti za pravne ali fizične osebe. Zato je treba za njihovo izvajanje na podlagi člena 215 PDEU sprejeti akte sekundarne zakonodaje, katerih cilj so „deln[a] ali popoln[a] prekinitev ali omejitev gospodarskih in finančnih odnosov z eno ali več tretjimi državami“ (odstavek 1), ali „omejevaln[i] ukrep[i] proti fizičnim ali pravnim osebam, skupinam ali nedržavnim subjektom“ (odstavek 2).(13)
47.      Zato je v obravnavani zadevi Svet na podlagi člena 215 PDEU istega dne kot Sklep 2014/145 sprejel Uredbo št. 269/2014 o omejevalnih ukrepih v zvezi z dejanji, na katera se nanaša ta sklep. Ta uredba je v skladu s členom 288, drugi odstavek, PDEU zavezujoča v celoti in se neposredno uporablja v vseh državah članicah.
48.      V teh okoliščinah in kot je trdila nizozemska vlada, je treba razlikovati med:
–        naložitvijo omejevalnih ukrepov na ravni Unije z uvrstitvijo osebe ali subjekta na seznam iz Priloge I k Uredbi št. 269/2014;
–        morebitno uvedbo seznama na nacionalni ravni, na katerem so opredeljeni subjekti, ki so pod nadzorom osebe ali subjekta iz navedene priloge.(14)
49.      Obveznost zamrznitve sredstev in gospodarskih virov izhaja neposredno iz člena 2(1) Uredbe št. 269/2014 in se uporablja za osebe in subjekte s seznama v Prilogi I k tej uredbi.
50.      Uvrstitev družbe Inter Rao na sporni seznam ne pomeni naložitve dodatne sankcije s strani FNTT. Natančneje, ta uvrstitev nima enakovrednega učinka kot uvrstitev na seznam iz Priloge I k Uredbi št. 269/2014; povedano drugače, njen učinek ni razširitev kroga oseb in subjektov, na katere se nanašajo omejevalni ukrepi, ki jih je sprejela Unija.
51.      Nekaj drugega je, kot sta trdili Komisija in nizozemska vlada, da lahko države članice sestavijo sezname oseb ali subjektov, katerih sredstva se zamrznejo zaradi povezav teh oseb ali subjektov s tistimi s seznama iz Priloge I k Uredbi št. 269/2014.
52.      V zvezi s tem in kot je opozorila Komisija, bi lahko to, da bi bila naloga identifikacije in zamrznitve sredstev, ki pripadajo subjektu, ki je uvrščen na seznam iz Priloge I k Uredbi št. 269/2014, ali so pod njegovim nadzorom, prepuščena izključno zasebnim subjektom, ogrozilo učinkovito uporabo sankcij, zlasti če je to premoženje prikrito v zapletenih pravnih strukturah.(15)
53.      Strinjam se z nizozemsko vlado, da priprava seznamov, kakršen je sporni, sama po sebi ni v nasprotju s pravom Unije, saj niti Uredba št. 269/2014 niti nobena druga določba ne prepoveduje njihove uporabe.
54.      Poleg tega ni razloga za prepoved seznamov, kot je sporni, ki lahko prispevajo k pravni varnosti in učinkovitosti izvajanja prava Unije. To so instrumenti, ki zagotavljajo jasnost za zadevni subjekt in druge udeležence na trgu: če so nadzorni organi ugotovili, da je treba nekatera sredstva ali gospodarske vire zamrzniti, je za učinkovitost omejevalnih ukrepov koristno, da se posamezniki lahko seznanijo s to presojo.(16)
55.      Koristnost teh seznamov je še posebej izrazita, saj v nasprotju z opredelitvijo oseb, subjektov in organov, katerih sredstva in viri so neposredno predmet omejevalnih ukrepov, ki jih je uvedla Unija, teh sredstev in gospodarskih virov ni vedno mogoče opredeliti v skladu z natančnimi in prepričljivimi identifikacijskimi parametri.
56.      Osebe, subjekti in organi, na katere se nanašajo omejevalni ukrepi, so namreč načeloma tisti, ki so navedeni v Prilogi I k Uredbi št. 269/2014. Nasprotno pa sredstva in viri, katerih zamrznitev odredi Unija, niso le tisti, ki so v lasti uvrščenih na seznam iz Priloge I, ampak tudi tisti, ki jim v skladu s členom 2 Sklepa 2014/145 pripadajo, s katerimi razpolagajo ali ki jih nadzirajo.(17)
57.      Ker je lahko identifikacija sredstev, ki so predmet zamrznitve, posebej zapletena in obremenjujoča, nič ne preprečuje, da države članice za spodbujanje učinkovitosti omejevalnih ukrepov nacionalnemu organu zaupajo nalogo, da jih identificira in objavi na seznamu, kakršen je sporni.
58.      Vrednost nacionalnega seznama je v opredelitvi sredstev in virov, ki jih je treba v skladu z omejevalnimi ukrepi, ki jih je sprejela Unija, zamrzniti.
2.      Trenutek izpodbijanja uvrstitve na nacionalni seznam
59.      Prav zato, ker so na spornem seznamu sredstva in viri, ki niso bili zamrznjeni, vendar jih je treba v skladu s pravom Unije zamrzniti, je legitimno, da ga nacionalni organi sprejmejo, ne da bi bilo treba zadevnim osebam predhodno omogočiti, da se izrečejo o tem.
60.      Zaradi učinkovitosti zamrznitve mora imeti vpis na nacionalni seznam „učinek presenečenja“, za katerega Sodišče meni, da je potreben, kadar gre za sprejetje omejevalnih ukrepov s strani organov Unije.(18)
61.      Uvrstitev na seznam iz Priloge I k Uredbi št. 269/2014 lahko upraviči nekatere prilagoditve načela dobrega upravljanja, kot bom pojasnil v nadaljevanju. Enako velja za uvrstitev na nacionalni seznam, ki vključuje navedbo sredstev in virov, ki se zamrznejo, da bi se izvršil omejevalni ukrep, ki ga nalaga pravo Unije.
62.      Člen 41 Listine, na katerega se sklicuje predložitveno sodišče, se „ne nanaša na države članice, temveč izključno na institucije, organe, urade in agencije Unije“.(19) Vendar je „pravica do dobrega upravljanja, zaščitena s členom 41 Listine, izraz splošnega načela prava Unije, ki velja za države članice, kadar izvajajo to pravo“.(20)
63.      Uvrstitev na seznam, ki so ga nacionalni organi sestavili za lažje izvajanje omejevalnih ukrepov, ki jih je sprejela Unija, je torej treba presojati ob upoštevanju sodne prakse v zvezi z razlago člena 41 Listine.
64.      Ta sodna praksa pravico do dobrega upravljanja povezuje z obveznostjo upravnih organov, da svoje odločitve obrazložijo,(21) in pravico vsakogar, da se njegov primer obravnava nepristransko in v razumnem roku(22).
65.      Pravica do dobrega upravljanja vključuje v skladu s členom 41(2)(a) Listine zlasti „pravico vsake osebe, da se izjasni pred sprejetjem kakršnega koli posamičnega ukrepa, ki jo prizadene“. V obrazložitvi tega posamičnega ukrepa – če naj bo utemeljena, objektivna in nepristranska – ni mogoče prezreti razlogov, ki jih je zadevna oseba navedla v svojo obrambo.(23)
66.      Sodišče pa je v zvezi s postopkom za sprejetje posamičnih ukrepov, sprejetih v okviru uredb, kot je ta, ki se uporablja v obravnavani zadevi, razsodilo:
–        „Glede pravic obrambe, zlasti pa pravice do izjave, se od organov Skupnosti glede omejevalnih ukrepov, kakršni so tisti, ki jih določa izpodbijana uredba, ne zahteva, da sporočijo te razloge pred prvo vključitvijo posameznika ali subjekta na ta seznam.“(24)
–        „Iz enakih razlogov, ki prav tako izhajajo iz cilja, ki ga zasleduje izpodbijana uredba, in učinkovitosti ukrepov, ki jih določa, organi Skupnosti tudi niso bili zavezani, da pritožnika zaslišijo pred prvo vključitvijo njunih imen na seznam v Prilogi I k tej uredbi.“(25)
67.      Sodišče je pojasnilo, da je treba obveznost obvestitve o razlogih za uvrstitev izpolniti, „ali ko [se] sprejme odločitev o vključitvi ali vsaj, kolikor hitro je mogoče, po odločitvi, da [se] naslovnikom omogoči, da lahko pravočasno vložijo pravno sredstvo“.(26)
68.      Iz navedenega izhaja, da člen 41 Listine (in a fortiori
člen 2 Sklepa 2014/145 ter člen 2 Uredbe št. 269/2014) ne nasprotujejo nacionalni določbi ali praksi, ki dopušča le naknadno vložitev ugovorov zoper uvrstitev na sporni seznam.
69.      Besedilo prvega vprašanja se nanaša na razloge za uvrstitev na seznam. Vendar tako kot italijanska vlada menim, da je to vprašanje objektivno povezano s tretjim vprašanjem za predhodno odločanje in ga je treba obravnavati v okviru analize tega vprašanja.(27)
B.      Razlogi za uvrstitev sredstev in virov, ki se zamrznejo, na nacionalni seznam ter obseg sodnega nadzora nad tako uvrstitvijo (tretje in drugo vprašanje za predhodno odločanje)
70.      Odgovor na obe vprašanji, ki ga je mogoče podati skupaj, bo temeljil na tem, da pravo Unije ne nasprotuje pripravi seznama, kakršen je sporni, in da z njim ni nezdružljiva nacionalna zakonodaja ali praksa, na podlagi katere je uvrstitev na ta seznam mogoče izpodbijati šele naknadno.
71.      Glede na ti premisi je treba preučiti, kateri razlogi lahko upravičujejo uvrstitev osebe ali subjekta na nacionalni seznam in kako intenziven mora biti sodni nadzor nad tako uvrstitvijo.
72.      Po navedbah predložitvenega sodišča je bila sporna uvrstitev utemeljena s povezavo družbe Inter Rao s predsednikom Ruske federacije, za katerega v skladu s Sklepom 2022/331 veljajo mednarodne sankcije.(28)
73.      Predložitveno sodišče:
–        priznava, da v obravnavani zadevi ni neposrednih dokazov v podporo specifični povezavi [družbe Inter Rao] s predsednikom Ruske federacije;(29)
–        vseeno meni, da „iz avtokratske in oligarhične narave vladnega režima“ v Ruski federaciji (dobro znano dejstvo, ki ne zahteva nadaljnjega dokazovanja) izhaja učinkovit in dejanski, vendar neformalen nadzor nad političnimi organi in poslovnimi subjekti navedene države, med drugim tudi nad subjekti, ki delujejo v gospodarsko in politično pomembnih sektorjih, kot je energetski sektor, na katerega se nanaša obravnavana zadeva;(30)
–        trdi, da lahko v teh okoliščinah „predsednik Ruske federacije na podlagi svojih de facto neomejenih pristojnosti in ne glede na to, koliko delnic ima sam oziroma druge osebe, članice njegovega spremstva, ki so povezane z vlado Ruske federacije, […] izvaja resničen in učinkovit nadzor nad osebami [in podjetji], ki delujejo v Ruski federaciji, s čimer izpolnjuje politične cilje, ki so sovražni do Evropske unije in njenih držav članic, hkrati pa ima od tega ekonomske koristi“.(31)
74.      V skladu s členom 2 Sklepa 2014/145 so povezave, upoštevne za opredelitev sredstev in virov, ki so predmet zamrznitve, da […] pripadajo, so v lasti ali s katerimi razpolagajo ali jih nadzirajo „[…] fizične osebe, odgovorne za podporo ali izvajanje dejanj ali politik, ki spodkopavajo ali ogrožajo ozemeljsko nedotakljivost, suverenost in neodvisnost Ukrajine“, ter „[f]izičn[e] ali pravn[e] oseb[e], subjekt[i] ali organ[i] s seznama v Prilogi“.
75.      Ker neposredni ali posredni delničarji družbe Inter Rao, kot je trdila Komisija, niso navedeni v Prilogi I k Uredbi št. 269/2014 in se zdi, da niso posredno v lasti predsednika Ruske federacije(32), je treba ugotoviti, ali je družba Inter Rao pod njegovim nadzorom.
76.      Menim, da zgolj dejstvo, da je režim, ki ureja Rusko federacijo, „avtokratski in oligarhičen“ (če uporabim besede iz predložitvene odločbe), ni zadosten dokaz za ugotovitev nadzora iz člena 2 Uredbe št. 269/2014 in člena 2 Sklepa 2014/145.
77.      Če bi bilo tako, bi se omejevalni ukrepi, ki jih je sprejela Unija, opirali na to edino dejstvo za opredelitev sredstev in virov, ki so predmet zamrznitve, to pa bi bila sredstva in viri vseh podjetij, ki opravljajo svojo dejavnost na ozemlju Ruske federacije.
78.      Nadzor nad sredstvi in viri iz člena 2 Uredbe št. 269/2014 ne more biti zgolj abstrakten, ampak mora biti dejanski in konkreten ter dovolj trdno dokazan. Sodni nadzor nad omejevalnim ukrepom, katerega podlaga je obstoj takega nadzora nad sredstvi in viri s strani osebe, uvrščene na seznam iz Priloge I k Uredbi št. 269/2014, ne more biti omejen na „presojo abstraktne verjetnosti navedenih razlogov“.(33)
79.      V obravnavani zadevi je upoštevno dejstvo, na katero se sklicuje predložitveno sodišče, da je 51 % osnovnega kapitala družbe Inter Rao v lasti finskega podjetja, ki je v 100‑odstotni lasti ruske družbe. Zadnjenavedena ima po navedbah Komisije monopol nad izvozom in uvozom električne energije v Rusiji, hkrati pa je eno največjih ruskih javnih podjetij v energetskem sektorju, kar zadeva tržno kapitalizacijo, in nadzira več energetskih podjetij v tujini, vključno s termoelektrarnami in hidroelektrarnami, upravljavci omrežij in trgovci z energijo.(34)
80.      Iz tega dejstva (ki ga mora dokončno preveriti predložitveno sodišče) bi bilo mogoče sklepati, da če ima rusko javno podjetje prek finske družbe v lasti več kot 50 % kapitala družbe Inter Rao, je logično domnevati, da ima možnost prevladujočega vpliva nad družbo Inter Rao.(35)
81.      Če bi bil potrjen prevladujoč vpliv ruskega podjetja v državni lasti na družbo Inter Rao, bi bilo treba še preveriti, ali predsednik Ruske federacije lahko izvaja nadzor nad navedenim obvladujočim podjetjem.
82.      Komisija je v zvezi s tem kot upoštevni element navedla okoliščino, da je predsednik Ruske federacije lahko uporabil svojo pristojnost nadzora nad podjetji v državni lasti v energetskem sektorju.(36)
83.      Tudi če ni konkretnejših dokazov, ki bi kazali na to, da predsednik Ruske federacije nadzira družbe, ki imajo prevladujoč vpliv nad družbo Inter Rao, mora predložitveno sodišče to okoliščino presojati tako, da dokazov ne preuči ločeno, ampak v okviru, v katerega so umeščeni.
84.      Za zadostitev dokaznemu bremenu zadostuje, da obstaja „sklop dovolj konkretnih, natančnih in skladnih indicev“, na podlagi katerih je mogoče sklepati, da predsednik Ruske federacije lahko izvaja nadzor nad energetskimi podjetji v svoji državi in posledično nad energetskimi podjetji, na katera ta ruska javna podjetja pomembno vplivajo.(37)
85.      Skratka, pravo Unije nacionalnemu sodišču omogoča, da presodi vse okoliščine posameznega primera, vključno s splošnimi ali kontekstualnimi okoliščinami, ter da uporabi utemeljene in izpodbojne domneve, če je narava nadzora neformalna ali je nadzor težko dokumentirati. Bistveno je, da je ocena obstoja odločilnega vpliva razumna, skladna in da jo lahko zadevne osebe izpodbijajo.
86.      Posebej v zvezi z obsegom sodnega nadzora nad razlogi, ki upravičujejo uvrstitev sredstev in virov, ki jih je treba zamrzniti, na nacionalni seznam, menim, da se uporablja sodna praksa Sodišča v zvezi z omejevalnimi ukrepi, ki jih določijo institucije Unije.
87.      Ne strinjam se z mnenjem družbe Inter Rao,(38) da prenos sodne prakse Sodišča na zamrznitev sredstev in virov, ki so jo določili nacionalni organi, ni primeren. Če ta zamrznitev izhaja prav iz spoštovanja pravil prava Unije, ne vidim razloga, zakaj bi bilo treba sodno prakso Sodišča v zvezi s sodnim nadzorom nad to zamrznitvijo zavrniti.
88.      Predložitveno sodišče se tako lahko opre na preudarke, ki jih je v zvezi s tem navedlo Sodišče, dober primer so tisti iz sodbe z dne 1. avgusta 2025(39), in sicer:
–        „[O]pozoriti je treba, da se v okviru nadzora zakonitosti razlogov, na katerih temelji sklep o uvrstitvi ali ohranitvi imena osebe na seznamu oseb, za katere veljajo omejevalni ukrepi, zaradi učinkovitosti sodnega nadzora, ki ga zagotavlja člen 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, med drugim zahteva, da se sodišče Unije prepriča, da ta sklep, ki je za zadevno osebo posamični akt, temelji na dovolj trdni dejanski podlagi. To vključuje preverjanje dejstev, ki so navedena v obrazložitvenem memorandumu, na katerem temelji navedeni sklep, tako da sodni nadzor ni omejen na presojo abstraktne verjetnosti navedenih razlogov, temveč se nanaša na vprašanje, ali so ti razlogi, oziroma vsaj eden od njih, za katere se šteje, da so sami po sebi dovolj za utemeljitev tega sklepa, utemeljeni.“(40)
–        „[T]ako presojo [je treba] opraviti tako, da se dokazi ne preučijo ločeno, ampak v okviru, v katerega so umeščeni, pri čemer Svet zadosti dokaznemu bremenu, ki ga nosi, če sodišču Unije predloži sklenjen krog dovolj konkretnih, natančnih in skladnih indicev, ki omogočajo, da se dokaže obstoj zadostne povezave med osebo, za katero velja ukrep zamrznitve njenih sredstev, in spornim režimom […]. Poleg tega je pristojni organ Unije tisti, ki mora v primeru izpodbijanja dokazati utemeljenost razlogov, navedenih zoper zadevno osebo, ne pa da bi morala slednja predložiti negativen dokaz o neutemeljenosti teh razlogov. Čeprav se ne zahteva, da ta organ sodišču Unije predloži vse informacije in dokaze, ki se nanašajo na navedene razloge, pa je vseeno pomembno, da so razlogi, navedeni zoper zadevno osebo, utemeljeni s predloženimi informacijami ali dokazi.“(41)
89.      To so neizogibne zahteve glede minimalne bistvene vsebine pravice do učinkovitega sodnega varstva, ki jo zagotavlja člen 47 Listine. Prav tako jih je treba upoštevati v okviru sodnih postopkov, v katerih so predmet nadzora zakonitosti nacionalni akti za izvajanje omejevalnih ukrepov, ki jih je sprejela Unija, kot so ti, ki jih določa Uredba št. 269/2014.(42)
90.      Vendar priznavam, da ta odgovor morda ne izpolnjuje pričakovanj predložitvenega sodišča, da bi od Sodišča pridobilo natančnejša navodila o merilih, ki jih mora uporabiti pri presoji zakonitosti spornih nacionalnih odločb.
91.      Sodišče razlaga pravo Unije, vendar ga ne uporablja (čeprav to dvoje ni vedno jasno razmejeno) v zadevah, ki so predmet predloga za sprejetje predhodne odločbe v zvezi z uvedbo nacionalnih ukrepov zamrznitve sredstev in virov, kot je obravnavana. Zadnjenavedeno nalogo imajo nacionalna sodišča.
92.      S tega vidika Sodišče ne more nadomestiti predložitvenega sodišča pri presoji dokazov ali indicev, ki zadostujejo za ugotovitev, da obstajajo razlogi za zamrznitev sredstev in virov neke družbe zaradi nadzora, ki ga nad njo izvajajo osebe, uvrščene na seznam iz Priloge I k Uredbi št. 269/2014.
93.      V zvezi s tem bo dovolj navesti, da je treba nadzor nad zakonitostjo izpodbijanih odločb razširiti na merila, ki jih je navedlo predložitveno sodišče,(43) in na vsa druga merila, potrebna za zagotovitev neomejenega sodnega nadzora nad nacionalnimi odločbami.
V.      Predlog
94.      Glede na navedeno predlagam, naj se na vprašanja, ki jih je postavilo Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (vrhovno upravno sodišče, Litva), odgovori:
1.      Člen 2 Sklepa Sveta 2014/145/SZVP z dne 17. marca 2014 o omejevalnih ukrepih v zvezi z ukrepi, ki spodkopavajo ali ogrožajo ozemeljsko nedotakljivost, suverenost in neodvisnost Ukrajine, kakor je bil spremenjen s Sklepom Sveta (SZVP) 2022/660 z dne 21. aprila 2022, in člen 2 Uredbe Sveta (EU) št. 269/2014 z dne 17. marca 2014 o omejevalnih ukrepih v zvezi z dejanji, ki spodkopavajo ali ogrožajo ozemeljsko nedotakljivost, suverenost in neodvisnost Ukrajine, kakor je bila spremenjena z Izvedbeno uredbo Sveta (EU) 2022/658 z dne 21. aprila 2022, v povezavi s členom 41 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah
je treba razlagati tako, da
ne nasprotujeta nacionalnemu ukrepu, v skladu s katerim je oseba, ki ni navedena niti na seznamu iz Priloge k Sklepu 2014/145 niti na seznamu iz Priloge I k Uredbi št. 269/2014, uvrščena na seznam oseb, katerih premoženje se zamrzne na podlagi zadnjenavedenih določb, pri čemer lahko zadevna oseba ali subjekt vloži ugovor pri pristojnem organu šele po vpisu na ta seznam.
2.      Člen 2 Sklepa 2014/145 in člen 2 Uredbe št. 269/2014 v povezavi s členom 19(1), drugi pododstavek, PEU in členom 47 Listine
je treba razlagati tako, da
ne nasprotujeta temu, da se za dokazovanje pred nacionalnim sodiščem, ali je družba pod nadzorom političnih organov Ruske federacije, upoštevajo okoliščine v zvezi z dejanskostjo in učinkovitostjo neformalnega nadzora teh političnih organov nad osebami, ki izvajajo prevladujoč vpliv nad to družbo, tudi če teh okoliščin ni mogoče potrditi z neposrednimi listinskimi dokazi, če ugotovitev temelji na objektivnih in dovolj trdnih indicih in če jo je zadevna oseba imela možnost izpodbijati v okviru sodnega postopka z vsemi jamstvi.
1      Jezik izvirnika: španščina.
2      V nadaljevanju: družba Inter Rao.
3      Sklep Sveta z dne 17. marca 2014 o omejevalnih ukrepih v zvezi z ukrepi, ki spodkopavajo ali ogrožajo ozemeljsko nedotakljivost, suverenost in neodvisnost Ukrajine (UL 2014, L 78, str. 16), kakor je bil spremenjen s Sklepom Sveta (SZVP) 2022/660 z dne 21. aprila 2022 (UL 2022, L 120, str. 11).
4      Uredba Sveta z dne 17. marca 2014 o omejevalnih ukrepih v zvezi z dejanji, ki spodkopavajo ali ogrožajo ozemeljsko nedotakljivost, suverenost in neodvisnost Ukrajine (UL 2014, L 78, str. 6; popravek v UL 2014, L 121, str. 60), kakor je bila spremenjena z Izvedbeno uredbo Sveta (EU) 2022/658 z dne 21. aprila 2022 (UL 2022, L 120, str. 1).
5      Zakon Republike Litve št. IX-2160 o izvajanju gospodarskih in drugih mednarodnih sankcij z dne 22. aprila 2004 (Žin., 2004, št. 68-2369).
6      V nadaljevanju: FNTT.
7      Zakon Republike Litve o mednarodnih sankcijah.
8      Zakon Republike Litve št. XIV-1020 o spremembi zakona št. IX-2160 o izvajanju gospodarskih in drugih mednarodnih sankcij z dne 19. aprila 2022 (TAR, 2022, št. 2022-8433).
9      Sporni seznam in vse spremembe v zvezi z njim so bili objavljeni na spletni strani FNTT.
10      Sklep Sveta z dne 25. februarja 2022 o spremembi Sklepa št. 2014/145/SZVP o omejevalnih ukrepih v zvezi z ukrepi, ki spodkopavajo ali ogrožajo ozemeljsko nedotakljivost, suverenost in neodvisnost Ukrajine (UL 2022, L 52, str. 1).
11      Na primer v točki 45 predložitvene odločbe.
12      Sklepni predlogi generalnega pravobranilca R. Norkusa v zadevi Čiekuri-Shishki (C‑480/24, EU:C:2025:672, točka 27).
13      Prav tam.
14      Točka 16 pisnega stališča nizozemske vlade.
15      Točka 20 pisnega stališča Komisije. V njej je dodano, da zato v nekaterih državah članicah javni organi pripravijo seznam sredstev, ki spadajo v njihovo pristojnost.
16      Točka 13 pisnega stališča nizozemske vlade.
17      Člen 2 Uredbe št. 269/2014 govori o lastništvu, posedovanju in nadzoru. Na značilnosti teh pravnih kategorij sem napotil v sklepnih predlogih v zadevi T Trust (C‑483/23, EU:C:2025:559, točki 67 in 109), pri čemer sem pojasnil, da vključitev izraza „nadzor“ nad finančnimi sredstvi in gospodarskimi viri v člen 2(1) Uredbe št. 269/2014 dopolnjuje merili lastništva in posedovanja teh sredstev ali virov. Razlog za njegovo vključitev je namen zakonodajalca Unije, da zajame vse mogoče položaje in tako prepreči izogibanje omejevalnim ukrepom.
18      Sodba z dne 3. septembra 2008, Kadi in Al Barakaat International Foundation/Svet in Komisija (C‑402/05 P in C‑415/05 P, EU:C:2008:461, v nadaljevanju: sodba Kadi in Al Barakaat International Foundation/Svet in Komisija, točka 340): „takšni ukrepi [morajo] imeti učinek presenečenja in […] morajo se izvesti s takojšnjim učinkom“.
19      Glej zlasti sodbo z dne 24. novembra 2020, Minister van Buitenlandse Zaken (C‑225/19 in C‑226/19, EU:C:2020:951, točka 33).
20      Sodba z dne 10. februarja 2022, Bezirkshauptmannschaft Hartberg-Fürstenfeld (Zastaralni rok) (C‑219/20, EU:C:2022:89, točka 37).
21      Sodba z dne 21. decembra 2023, Infraestruturas de Portugal in Futrifer Indústrias Ferroviarias (C‑66/22, EU:C:2023:1016, točka 87).
22      Sodba z dne 8. maja 2014, N. (C‑604/12, EU:C:2014:302, točka 50).
23      To vključuje, kot je poudarila Komisija, pravico do vpogleda v spis, katere razlago v okviru postopkov v zvezi z omejevalnimi ukrepi, ki sta jo podali sodišči Unije, morajo nacionalna sodišča smiselno uporabiti pri nadzoru izvršilnih ukrepov svojih organov (točka 33 pisnega stališča Komisije).
24      Sodba Kadi in Al Barakaat International Foundation/Svet in Komisija (točka 338).
25      Sodba Kadi in Al Barakaat International Foundation/Svet in Komisija (točka 341).
26      Sodba Kadi in Al Barakaat International Foundation/Svet in Komisija (točka 336).
27      Točki 24 in 25 pisnega stališča italijanske vlade.
28      Točki 36 in 37 predložitvene odločbe.
29      Točka 72 predložitvene odločbe.
30      Točka 73 predložitvene odločbe.
31      Točka 73 predložitvene odločbe.
32      Točka 57 pisnega stališča Komisije.
33      Sodba z dne 18. julija 2013, Komisija in drugi/Kadi (C‑584/10 P, C‑593/10 P in C‑595/10 P, EU:C:2013:518, točka 119).
34      Točka 68 pisnega stališča Komisije.
35      Čeprav merila iz dokumenta Sveta o najboljših praksah Unije pri učinkovitem izvajanju omejevalnih ukrepov (posodobljen 3. julija 2024; dokument št. 11623/24) niso zavezujoča, so koristna. V točki 63 je navedeno, da se subjekt, ki je v 50- ali več odstotni lasti pravne osebe ali subjekta, uvrščenega na seznam Unije – oziroma ima tak lastniški delež več pravnih oseb ali subjektov s seznama Unije skupaj – lahko šteje za subjekt, ki pripada osebi s seznama.
36      Komisija se v točki 69 pisnega stališča sklicuje na predsedniški dekret z dne 31. marca 2022, ki se nanaša na posebni postopek, ki tujim kupcem omogoča, da izpolnijo svoje obveznosti do ruskih dobaviteljev zemeljskega plina, v skladu s katerim je predsednik kupcem iz „sovražnih jurisdikcij“ (vključno z državami članicami Unije) naložil, da opravijo vsa plačila za plin, ki se prenaša po plinovodu, v rubljih in ne v tuji valuti, ki je navedena v pogodbi.
37      V tem smislu po analogiji doktrina, sprejeta v sodbi z dne 21. aprila 2015, Anbouba/Svet (C‑605/13 P, EU:C:2015:248, točki 50 in 51).
38      Točka 54 pisnega stališča družbe Inter Rao. Po njenem mnenju se postopek izvrševanja sankcij Unije s strani pristojnih nacionalnih organov bistveno razlikuje od postopka sprejemanja sklepov Sveta, tako da naj sodne prakse Sodišča v zvezi z obveznostmi te institucije ne bi bilo mogoče prenesti na obravnavano zadevo.
39      Zadeva Timchenko/Svet (C‑702/23 P, EU:C:2025:605). V nadaljevanju: sodba Timchenko/Svet.
40      Sodba Timchenko/Svet (točka 38 in navedena sodna praksa).
41      Sodba Timchenko/Svet (točka 39 in navedena sodna praksa).
42      V uvodni izjavi 6 Uredbe št. 269/2014 je navedeno, da se mora ta uredba uporabljati v skladu s temeljnimi pravicami in načeli, priznanimi z Listino, „zlasti [s] pravic[o] do učinkovitega pravnega sredstva in nepristranskega sojenja“.
43      Preverjanje, „ali so bila spoštovana procesna pravila oziroma ali je bila izpolnjena obveznost obrazložitve, prever[janje] točnost[i] navedb glede dejanskega stanja, prever[janje], ali so bile storjene očitne napake pri presoji navedenega dejanskega stanja in ali je prišlo do zlorabe pooblastil“.