Začasna izdaja
SKLEP PREDSEDNIKA SODIŠČA
z dne 30. junija 2025(*)
„ Pritožba – Intervencija – Člen 40, drugi odstavek, Statuta Sodišča Evropske unije – Interes za rešitev spora – Zavrnitev “
V zadevi C‑454/24 P,
zaradi pritožbe na podlagi člena 56 Statuta Sodišča Evropske unije, vložene 26. junija 2024,
Enotni odbor za reševanje (EOR), ki so ga sprva zastopali D. Ceran, C. De
Falco, H. Ehlers in K.-Ph. Wojcik, nato D. Ceran, C. De
Falco in H. Ehlers, agenti, skupaj s H.-G. Kamannom, Rechtsanwalt, in F. Louisom, avocat,
pritožnik,
ob intervenciji
Evropske komisije, ki jo zastopata C. Auvret in D. Triantafyllou, agenta,
intervenientka v pritožbenem postopku,
druge stranke v postopku so
Dexia SA, ki jo zastopata H. Gilliams, advocaat, in J.-M. Gollier, avocat,
tožeča stranka na prvi stopnji,
ob sodelovanju
Bundesverband deutscher Banken eV s sedežem v Berlinu (Nemčija), ki jo zastopajo H. Berger, Rechtsanwalt, A. Komninos, dikigoros, in M. Weber, Rechtsanwalt,
Fédération bancaire française s sedežem v Parizu (Francija), ki jo zastopajo C. Duriez, A. Gosset-Grainville in M. Trabucchi, avocats,
Österreichischer Sparkassenverband (ÖSPV) s sedežem na Dunaju (Avstrija), ki jo zastopajo A. Brenneis, G. Eisenberger in J. Holzmann, Rechtsanwälte,
intervenientke v pritožbenem postopku,
Evropskega parlamenta, ki ga zastopajo G. C. Bartram, O. Denkov, J. Etienne, M. Menegatti in L. Visaggio, agenti,
Sveta Evropske unije, ki ga zastopajo J. Bauerschmidt, M. Chavrier, E. d’Ursel in A. Westerhof Löfflerová, agenti,
intervenienta v postopku na prvi stopnji,
PREDSEDNIK SODIŠČA,
ob upoštevanju predloga B. Smuldersa, sodnika poročevalca,
po opredelitvi generalnega pravobranilca D. Spielmanna
izdaja naslednji
Sklep
1        Enotni odbor za reševanje (EOR) s pritožbo predlaga razveljavitev sodbe Splošnega sodišča Evropske unije z dne 10. aprila 2024, Dexia/EOR (Predhodni prispevki 2022) (T‑411/22, v nadaljevanju: izpodbijana sodba, EU:T:2024:216), s katero je to razglasilo ničnost Sklepa EOR z dne 11. aprila 2022 o izračunu predhodnih prispevkov v Enotni sklad za reševanje (ESR) za leto 2022 (SRB/ES/2022/18) (v nadaljevanju: sporni sklep) v delu, ki se nanaša na družbo Dexia SA. Družba Dexia v odgovoru na pritožbo predlaga zavrnitev te pritožbe.
2        S sklepi predsednika Sodišča z dne 19. decembra 2024, EOR/Dexia (C‑454/24 P, EU:C:2024:1061), z dne 19. decembra 2024, EOR/Dexia (C‑454/24 P, EU:C:2024:1062), in z dne 19. decembra 2024, EOR/Dexia (C‑454/24 P, EU:C:2024:1063), je bila združenjem Fédération bancaire française, Österreichischer Sparkassenverband (ÖSPV) in Bundesverband deutscher Banken eV dovoljena intervencija v tej zadevi v podporo predlogom družbe Dexia.
3        Družbe DZ Bank AG Deutsche Zentral-Genossenschaftsbank, Frankfurt am Main, Landesbank Baden-Württemberg in Nordea Bank Oyj so 7., 11. oziroma 13. februarja 2025 v sodnem tajništvu Sodišča na podlagi člena 40, drugi odstavek, Statuta Sodišča Evropske unije in člena 129(4) Poslovnika Sodišča vložile predloge za intervencijo v podporo predlogom družbe Dexia.
4        Potem ko je sodni tajnik Sodišča v skladu s členom 131(1) Poslovnika, ki se v pritožbenem postopku uporablja na podlagi člena 190(1) tega poslovnika, strankam vročil te predloge za intervencijo, so EOR, Svet Evropske unije in Evropski parlament v predpisanih rokih predložili stališča glede navedenih predlogov, v katerih so jim nasprotovali.
Predlogi za intervencijo
5        Najprej je treba poudariti, da če so predlogi za intervencijo vloženi po izteku roka iz člena 190(2) Poslovnika, je treba upoštevati člen 129(4), prvi stavek, tega poslovnika, ki se v pritožbenem postopku uporablja na podlagi člena 190(1) navedenega poslovnika, ki določa, da lahko predsednik Sodišča predlog za intervencijo, vložen po izteku tega roka, upošteva, če je bil vložen pred sprejetjem odločbe o začetku ustnega dela postopka.
6        Ker so bili v obravnavani zadevi predlogi za intervencijo družb DZ Bank Deutsche Zentral-Genossenschaftsbank, Frankfurt am Main, Landesbank Baden-Württemberg in Nordea Bank vloženi po izteku navedenega roka, vendar pred sprejetjem te odločbe, jih je treba upoštevati.
7        Družbe DZ Bank Deutsche Zentral-Genossenschaftsbank, Frankfurt am Main, Landesbank Baden-Württemberg in Nordea Bank v utemeljitev svojih predlogov za intervencijo v bistvu trdijo, da imajo neposreden, in ne le posreden interes za rešitev spora v tej zadevi, ker so drugače kot predlagatelji intervencije, ki so zgolj v podobnem položaju kot stranka v sporu ter navajajo enake razloge in trditve kot taka stranka, v enakem položaju kot družba Dexia. Poudarjajo namreč, da so prav tako naslovnice spornega sklepa in da je predmet zadev EOR/Landesbank Baden-Württemberg (C‑846/24 P), EOR/DZ Hyp (C‑852/24 P) in EOR/Nordea Bank (C‑884/24 P), ki so pritožbeni postopki, v katerih imajo status strank, v bistvu enak predmetu obravnavane zadeve.
8        V zvezi s tem je treba opozoriti, da se v skladu s členom 40, drugi odstavek, Statuta Sodišča Evropske unije vsaka fizična ali pravna oseba, ki izkaže upravičen interes za rešitev Sodišču predložene zadeve, razen v sporu med državami članicami, med institucijami Evropske unije ali med temi državami na eni strani in navedenimi institucijami na drugi strani, lahko pridruži postopku v tej zadevi.
9        V skladu z ustaljeno sodno prakso je treba pojem „interes za rešitev zadeve“ v smislu te določbe opredeliti glede na predmet spora ter ga razumeti kot neposredni in dejanski interes glede tega, kako bo odločeno o predlogih, ne pa kot interes v zvezi z navedenimi razlogi ali trditvami. Izraz „rešitev zadeve“ se namreč nanaša na predlagano končno odločitev, kot bi bila navedena v izreku prihodnje sodbe ali sklepa (sklep predsednika Sodišča z dne 29. februarja 2024, ENVP/EOR, C‑413/23 P, EU:C:2024:199, točka 8 in navedena sodna praksa).
10      V zvezi s tem je treba predvsem preveriti, ali se izpodbijani akt na predlagatelja intervencije neposredno nanaša in ali je njegov interes glede izida zadeve gotov. Načeloma pa je interes gospodarskega subjekta za rešitev spora mogoče šteti za dovolj neposreden le, kadar se lahko s to rešitvijo spremeni pravni položaj predlagatelja intervencije (sklep predsednika Sodišča z dne 26. septembra 2024, Air France-KLM in Air France/Ryanair in Malta Air, C‑192/24 P, EU:C:2024:811, točka 8 in navedena sodna praksa).
11      Poleg tega mora biti pravica do intervencije v sporu, predloženem Sodišču, usklajena z načelom učinkovitega izvajanja sodne oblasti. To načelo pa upravičuje, da lahko Sodišče, kadar odloča o posebej velikem številu zadev, ki se nanašajo na enaka ali neločljivo povezana pravna vprašanja, med temi zadevami določi eno ali več „vzorčnih“ zadev in na podlagi člena 55(1)(b) Poslovnika v vseh drugih zadevah postopek prekine do končne odločbe ali odločb v tej ali teh vzorčnih zadevah. Določitev vzorčnih zadev skupaj s prekinitvijo postopka v drugih zadevah, ki se nanašajo na neločljivo povezana ali celo enaka pravna vprašanja, namreč bistveno olajša in pospeši obravnavo takih zadev ter zmanjša zamudo, ki jo obravnava navedenih zadev povzroča pri obravnavi vseh drugih zadev, ki so prav tako predložene Sodišču.
12      Iz tega sledi, da strankam v zadevah, v katerih je bil postopek prekinjen, potem ko je Splošno sodišče ali Sodišče določilo eno ali več vzorčnih zadev, zgolj iz tega razloga načeloma ni dovoljeno intervenirati v postopku v tej ali teh vzorčnih zadevah. Če bi se namreč tem strankam intervencija dovolila zgolj zato, ker je bil postopek v njihovi zadevi prekinjen po določitvi vzorčne zadeve, bi bil s tem kršen cilj take določitve, ki je Sodišču olajšati obravnavo velikega števila zadev, da se zagotovi učinkovito izvajanje sodne oblasti (glej v tem smislu sklep predsednika Sodišča z dne 30. aprila 2020, Komisija/HSBC Holdings in drugi, C‑806/19 P, EU:C:2020:364, točka 22 in navedena sodna praksa).
13      To, da Splošno sodišče ali Sodišče določi vzorčne zadeve, ne pomeni kršitve pravice do poštenega sojenja, ki jo imajo stranke, v zadevah katerih je bil po tej določitvi postopek prekinjen. V obravnavani zadevi je namreč pravica družb DZ Bank Deutsche Zentral-Genossenschaftsbank, Frankfurt am Main, Landesbank Baden-Württemberg in Nordea Bank, da uveljavljajo svoje pravice in predstavijo svoje trditve, kot izhaja iz člena 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah in zlasti iz jamstev, ki so neločljivo povezana s pravico do učinkovitega pravnega sredstva iz te določbe, ustrezno zagotovljena z njihovim statusom strank v ločenih pritožbenih postopkih v zadevah EOR/Landesbank Baden-Württemberg (C‑846/24 P), EOR/DZ Hyp (C‑852/24 P) in EOR/Nordea Bank (C‑884/24 P) (glej v tem smislu sklep predsednika Sodišča z dne 30. aprila 2020, Komisija/HSBC Holdings in drugi, C‑806/19 P, EU:C:2020:364, točka 21 in navedena sodna praksa).
14      V obravnavani zadevi je iz pritožbe EOR razvidno, da je ta predlagal, primarno, razveljavitev izpodbijane sodbe in zavrnitev ničnostne tožbe družbe Dexia, podredno, vrnitev zadeve v razsojanje Splošnemu sodišču in, še bolj podredno, ohranitev učinkov spornega sklepa do sprejetja novega sklepa najpozneje v šestih mesecih po razglasitvi sodbe Sodišča. Družba Dexia je v odgovoru na pritožbo predlagala zavrnitev pritožbe.
15      Vendar ne glede na to, ali bo Sodišče tej pritožbi ugodilo ali jo zavrnilo, rešitev spora, kot bo navedena v izreku prihodnje sodbe, sama po sebi ne bo mogla neposredno spremeniti pravnega položaja družb DZ Bank Deutsche Zentral-Genossenschaftsbank, Frankfurt am Main, Landesbank Baden-Württemberg ali Nordea Bank, saj se bo ta rešitev nanašala le na zakonitost izpodbijane sodbe, s katero je Splošno sodišče sporni sklep razglasilo za ničen v delu, v katerem se je nanašal na predhodni prispevek v ESR za leto 2022, ki ga mora plačati družba Dexia. Sporni sklep je treba namreč, čeprav je bil sestavljen in objavljen kot en sam sklep, analizirati kot sveženj posamičnih sklepov v zvezi s predhodnimi prispevki v ESR za leto 2022, ki jih mora plačati vsaka od finančnih institucij, na katere se nanaša ta sklep (glej po analogiji sodbo z dne 14. septembra 1999, Komisija/AssiDomän Kraft Products in drugi, C‑310/97 P, EU:C:1999:407, točka 18).
16      Tako v nasprotju s položajem, v katerem se z ločeno tožbo, ki jo vloži predlagatelj intervencije, predlaga razglasitev ničnosti istega akta, kot je ta, ki se obravnava v sporu, v katerem želi intervenirati ta predlagatelj (glej na primer in po analogiji sklep predsednika Sodišča z dne 21. decembra 2016, Komisija/Španija in drugi, C‑128/16 P, EU:C:2016:1007, točke od 13 do 15), zaradi odločitve Sodišča, s katero bi bila potrjena razglasitev ničnosti spornega sklepa v delu, v katerem se nanaša na predhodni prispevek v ESR za leto 2022, ki ga mora plačati družba Dexia, ne bi postala dokončna razglasitev ničnosti, ex tunc in erga omnes, sklepov EOR o predhodnih prispevkih v ESR za leto 2022, ki jih morajo plačati druge institucije, ki niso družba Dexia, čeprav so bili zadnjenavedeni sklepi in sklep o prispevku družbe Dexia sestavljeni in objavljeni kot en sam sklep.
17      Zato rešitev spora v tej zadevi sama po sebi ne bo vplivala na zakonitost sodb Splošnega sodišča z dne 23. oktobra 2024, Landesbank Baden-Württemberg/EOR (Predhodni prispevki za leto 2022) (T‑396/22, EU:T:2024:734); z dne 23. oktobra 2024, DZ Bank/EOR (Predhodni prispevki za leto 2022) (T‑401/22, EU:T:2024:739); z dne 23. oktobra 2024, DZ Bank/EOR (Predhodni prispevki za leto 2022) (T‑403/22, EU:T:2024:741), in z dne 23. oktobra 2024, Nordea Bank/EOR (Predhodni prispevki za leto 2022) (T‑430/22, EU:T:2024:743), s katerimi je bila razglašena ničnost sklepov EOR o prispevkih v ESR, ki jih morajo plačati družbe DZ Bank Deutsche Zentral-Genossenschaftsbank, Frankfurt am Main, Landesbank Baden-Württemberg oziroma Nordea Bank. Iz istih razlogov navedena rešitev prav tako ne bo vplivala na veljavnost sklepov Splošnega sodišča z dne 6. avgusta 2024, DZ Bank/EOR (T‑484/23, EU:2024:525); z dne 6. avgusta 2024, Nordea Bank/EOR (T‑412/23, EU:T:2024:526), in z dne 6. avgusta 2024, Landesbank Baden-Württemberg/EOR (T‑441/23, EU:T:2024:555), s katerimi je bila razglašena ničnost Sklepa EOR z dne 2. maja 2023 o izračunu predhodnih prispevkov v ESR za leto 2023 (SRB/ES/2023/23) v delu, v katerem se nanaša na družbe DZ Bank Deutsche Zentral-Genossenschaftsbank, Frankfurt am Main, Landesbank Baden-Württemberg oziroma Nordea Bank.
18      Družbe DZ Bank Deutsche Zentral-Genossenschaftsbank, Frankfurt am Main, Landesbank Baden-Württemberg in Nordea Bank s predlogi za intervencijo zagovarjajo svoj položaj, ki je sicer primerljiv s položajem družbe Dexia, vendar je od njega vseeno pravno ločen. Zagovarjajo namreč interes za to, da se dokaže, da je upravičena odločitev Splošnega sodišča, da sklepe EOR o njihovih predhodnih prispevkih v ESR za leto 2022 razglasi za nične, ne pa razglasitev ničnosti sklepa EOR o prispevku družbe Dexia.
19      Poleg tega iz trditev družb DZ Bank Deutsche Zentral-Genossenschaftsbank, Frankfurt am Main, Landesbank Baden-Württemberg in Nordea Bank izhaja, da se njihov domnevni interes za rešitev tega spora dejansko nanaša na razlogovanje, s katerim je Splošno sodišče razlagalo člen 70(2) Uredbe (EU) št. 806/2014 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. julija 2014 o določitvi enotnih pravil in enotnega postopka za reševanje kreditnih institucij in določenih investicijskih podjetij v okviru enotnega mehanizma za reševanje in enotnega sklada za reševanje ter o spremembi Uredbe (EU) št. 1093/2010 (UL 2014, L 225, str. 1), in ne na rešitev spora kot takega. Tak interes pa ne zadostuje za dokaz obstoja interesa za rešitev spora v smislu sodne prakse, na katero je opozorjeno v točki 9 tega sklepa.
20      Poleg tega bi dovolitev intervencije družb DZ Bank Deutsche Zentral-Genossenschaftsbank, Frankfurt am Main, Landesbank Baden-Württemberg in Nordea Bank v tej zadevi ogrozila polni učinek odločitve Sodišča, da v interesu učinkovitega izvajanja sodne oblasti med več kot 70 pritožbami, ki so jih EOR, Svet in kreditne ali investicijske institucije vložile zoper odločitve Splošnega sodišča, s katerimi so bili iz zelo podobnih razlogov za nične razglašeni sklepi EOR o predhodnih prispevkih v ESR za leti 2022 in 2023, izbere sedem zadev kot vzorčne zadeve, in sicer obravnavano zadevo ter zadeve C‑529/24 P, C‑536/24 P, C‑537/24 P, C‑585/24 P, C‑671/24 P in C‑705/24 P. Kot je namreč v bistvu razvidno iz točke 12 tega sklepa, če bi bilo treba vsaki stranki v zadevi, v kateri je po določitvi vzorčne zadeve postopek prekinjen, dovoliti intervencijo v zadnjenavedeni zadevi zaradi te prekinitve postopka, določitev vzorčne zadeve ne bi bila več smiselna.
21      Iz tega sledi, da je treba predloge za intervencijo, ki so jih vložile družbe DZ Bank Deutsche Zentral-Genossenschaftsbank, Frankfurt am Main, Landesbank Baden-Württemberg in Nordea Bank, zavrniti.
Stroški
22      V skladu s členom 138(1) Poslovnika, ki se v pritožbenem postopku uporablja na podlagi člena 184(1) tega poslovnika, se plačilo stroškov na predlog naloži neuspeli stranki.
23      Ker je EOR predlagal, naj se družbam DZ Bank Deutsche Zentral-Genossenschaftsbank, Frankfurt am Main, Landesbank Baden-Württemberg in Nordea Bank naloži plačilo stroškov, in ker te s predlogi za intervencijo niso uspele, je treba odločiti, da poleg svojih stroškov v zvezi s temi predlogi nosijo tudi stroške EOR v zvezi z navedenimi predlogi.
24      Ker Parlament in Svet nista predlagala take naložitve stroškov, je treba odločiti, da nosita svoje stroške v zvezi s predlogi za intervencijo.
Iz teh razlogov je predsednik Sodišča sklenil:
1.      Predlogi za intervencijo družb DZ Bank AG Deutsche Zentral-Genossenschaftsbank, Frankfurt am Main, Landesbank Baden-Württemberg in Nordea Bank Oyj se zavrnejo.
2.      Družbe DZ Bank AG Deutsche Zentral-Genossenschaftsbank, Frankfurt am Main, Landesbank Baden-Württemberg in Nordea Bank Oyj nosijo svoje stroške in stroške Enotnega odbora za reševanje (EOR).
3.      Evropski parlament in Svet Evropske unije nosita svoje stroške.
Podpis
*      Jezik postopka: francoščina.