PERSONALDOMSTOLENS BESLUT
(första avdelningen)
den 20 januari 2009
Mål F-77/07 DEP
Kay Labate
mot
Europeiska gemenskapernas kommission
”Förfarande – Fastställande av rättegångskostnader”
Saken: Kay Labates framställningar genom vilka sökanden först begärde att kommissionen skulle ersätta de arvoden och utgifter som
är hänförliga till mål F-77/07 (beslut av den 1 februari 2008, Labate mot kommissionen, REGP 2008, s. I‑A-1-0000 och s. II‑A-1-0000)
med ett belopp uppgående till totalt 72 361,03 euro, efter frivillig nedsättning med 30 procent av det ursprungliga beloppet,
därefter föreslog en nedsättning till 45 000 euro och slutligen begärde fastställande av rättegångskostnaderna.
Avgörande: De ersättningsgilla kostnader som Kay Labate har rätt till i mål F‑77/07 fastställs till 21 568,90 euro.
Sammanfattning
Förfarande – Rättegångskostnader – Fastställande – Omständigheter som ska beaktas
(Förstainstansrättens rättegångsregler, artikel 91 b; personaldomstolens rättegångsregler, artikel 122)
Gemenskapsdomstolen saknar behörighet att besluta om storleken på de arvoden som parterna ska utge till de egna ombuden men
ska avgöra storleken på det arvodesbelopp som ska ersättas av den part som förpliktats att ersätta rättegångskostnaderna.
Gemenskapsdomstolen ska vid en begäran om fastställande av rättegångskostnaderna varken beakta en nationell taxa där advokatarvodena
fastställs eller en eventuell överenskommelse som den berörda parten och dennes ombud eller rådgivare har ingått i detta avseende.
Då det inte finns några gemenskapsrättsliga taxebestämmelser ska gemenskapsdomstolen fritt bedöma de ifrågavarande uppgifterna,
med hänsyn till tvistens föremål och art, dess betydelse ur gemenskapsrättslig synvinkel samt målets svårigheter, den mängd
arbete som rättegången har kunnat kräva av ombud eller rådgivare och de ekonomiska intressen som tvisten representerat för
parterna. Vad gäller bedömningen av omfattningen av arbetet ankommer det på gemenskapsdomaren att ta hänsyn till det totala
antal arbetstimmar som skulle kunna anses som objektivt nödvändiga för detta förfarande.
(se punkterna 24, 25 och 28)
Hänvisning till:
Förstainstansrätten: 30 oktober 1998, Kaysersberg mot kommissionen, T-290/04 DEP, REG 1998, s. II‑4105, punkt 20; 9 september 2002,
Pannella mot parlamentet, T-182/00 DEP, ej publicerat i rättsfallssamlingen, punkt 29; 20 november 2002, Spruyt mot kommissionen,
T-171/00 DEP, REGP 2002, s. I‑A‑225 och II‑1127, punkterna 25, 26 och 29; 8 juli 2004, De Nicola mot revisionsrätten, T-7/98 DEP,
T-208/98 DEP och T-109/99 DEP, REGP 2004, s. I‑A‑219 och II‑973, punkt 32