62010CC0522
NÁVRHY GENERÁLNEHO ADVOKÁTA
NIILO JÄÄSKINEN
prednesené 1. marca 2012 (
1
)
Vec C-522/10
Doris Reichel-Albert
proti
Deutsche Rentenversicherung Nordbayern
[návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný Sozialgericht Würzburg (Nemecko)]
„Sociálne zabezpečenie migrujúcich pracovníkov — Koordinácia systémov sociálneho zabezpečenia — Článok 44 ods. 2 nariadenia (ES) č. 987/2009, ktorým sa stanovuje postup vykonávania nariadenia (ES) č. 883/2004 — Posúdenie nároku na starobný dôchodok — Zohľadnenie dôb starostlivosti o dieťa — Doby uplynuté v inom členskom štáte — Podmienky — Článok 5 nariadenia (ES) č. 883/2004 — Zásada prispôsobenia faktov“
I – Úvod
1.
Sozialgericht Würzburg (Nemecko) kladie Súdnemu dvoru otázku v súvislosti s výkladom článku 44 ods. 2 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 987/2009 zo 16. septembra 2009, ktorým sa stanovuje postup vykonávania nariadenia (ES) č. 883/2004 o koordinácii systémov sociálneho zabezpečenia, (
2
) v rámci sporu, v ktorom sú účastníkmi konania nemecká štátna príslušníčka Doris Reichel-Albert, ktorá svoje deti porodila a starala sa o ne v Belgicku, a Deutsche Rentenversicherung Nordbayern (ďalej len „DRN“), inštitúcia zodpovedná za zákonný systém starobného dôchodkového poistenia v Nemecku.
2.
Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka konkrétne podmienok, za ktorých musia byť na účely výpočtu budúceho starobného dôchodku doby venované starostlivosti o deti uplynuté v jednom členskom štáte zohľadnené v inom členskom štáte, do ktorého pôsobnosti už rodič nepatrí na základe kolíznych noriem uvedených v hlave II nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 z 29. apríla 2004 o koordinácii systémov sociálneho zabezpečenia. (
3
) V tomto ohľade sa poukazuje na to, že nemecká právna úprava podmieňuje zohľadnenie týchto dôb tým, že dotknutá osoba počas starostlivosti o dieťa alebo bezprostredne pred jeho narodením vykonávala činnosť zamestnanca alebo samostatne zárobkovo činnej osoby, ktorá sa jej započítava ako doba platenia príspevkov na povinné dôchodkové poistenie.
3.
Položené prejudiciálne otázky sú jedinečné v tom, že ide o prvé prejudiciálne otázky týkajúce sa výkladu ustanovení nariadenia č. 987/2009, najmä jeho článku 44. V predchádzajúcom mechanizme koordinácie, ktorý predstavuje nariadenie Rady (EHS) č. 1408/71 zo 14. júna 1971 o uplatňovaní systémov sociálneho zabezpečenia na zamestnancov a ich rodiny, ktorí sa pohybujú v rámci spoločenstva, (
4
) a jeho vykonávacie nariadenie, nariadenie Rady (EHS) č. 574/72 z 21. marca 1972, ktorým sa stanovuje postup pri vykonávaní nariadenia č. 1408/71, (
5
) sa nenachádza nijaké ustanovenie, ktorého obsah by bol porovnateľný s obsahom uvedeného článku. Genéza článku 44 nariadenia č. 987/2009 ukazuje, že zákonodarca Únie ho prijal v reakcii na judikatúru Súdneho dvora vyplývajúcu z rozsudkov Elsen (
6
) a Kauer (
7
), pri ktorých sa ukázalo, že je potrebné vymedziť ich rozsah pôsobnosti. (
8
)
4.
Na úvod zdôrazňujem, že vzhľadom na skutkové okolnosti sporu vo veci samej Súdny dvor konštatoval problém časovej pôsobnosti ustanovení práva Únie uvedených v návrhu na začatie prejudiciálneho konania. (
9
) Ide totiž o to, či sa na konanie vo veci samej a na predmetné skutkové okolnosti vzťahuje aktuálny mechanizmus koordinácie vnútroštátnych systémov sociálneho zabezpečenia vyplývajúci z nariadení č. 883/2004 a 987/2009 alebo predchádzajúci mechanizmus vyplývajúci z nariadení č. 1408/71 a 574/72.
5.
Keby Súdny dvor rozhodol prvý problém v tom zmysle, že na vec sa vzťahuje článok 44 nariadenia č. 987/2009, bolo by potrebné poskytnúť jeho výklad umožňujúci posúdenie súladu vnútroštátnych ustanovení uvedených v návrhu na začatie prejudiciálneho konania s týmto článkom. Najprv však treba určiť, či sa podľa príslušných kolíznych noriem má na situáciu D. Reichelovej-Albertovej vzťahovať práve nemecká právna úprava a či sú v súvislosti s ňou skutočne splnené všetky hmotnoprávne podmienky stanovené v článku 44 nariadenia č. 987/2009.
6.
V týchto návrhoch uvediem niekoľko hypotéz – jednu hlavnú a ďalšie subsidiárne – pre prípad, že by Súdny dvor nesúhlasil s mojím prvým návrhom odpovede.
II – Právny rámec
A – Právo Únie
1. Nariadenie č. 883/2004
7.
Cieľom nariadenia č. 883/2004 je koordinácia vnútroštátnych systémov sociálneho zabezpečenia. Od 1. mája 2010 (
10
) ním bolo nahradené nariadenie č. 1408/71, ktoré bolo viacnásobne zmenené a doplnené. Je zamerané na zostručnenie a sprehľadnenie predchádzajúceho mechanizmu, ako aj na zohľadnenie judikatúry Súdneho dvora v tejto oblasti. (
11
)
8.
Článok 5 uvedeného nariadenia nazvaný „Rovnocennosť zaobchádzania pri dávkach, príjmoch, faktoch alebo udalostiach“ stanovuje:
„Pokiaľ nie je v tomto nariadení ustanovené inak…:
…
b)
ak sú podľa právnych predpisov príslušného členského štátu právne účinky prisúdené výskytom určitých faktov alebo udalostí, takýto členský štát zohľadní podobné fakty alebo udalosti, ktoré sa vyskytli v ktoromkoľvek členskom štáte, ako keby sa stali na jeho vlastnom území.“
9.
Článok 11 ods. 1 a 3 nariadenia č. 883/2004, ktorého predmetom sú „Všeobecné pravidlá“ a je súčasťou hlavy II týkajúcej sa „Určeni[a] príslušnosti právnych predpisov“, znie takto:
„1.   Osoby, na ktoré sa toto nariadenie vzťahuje, podliehajú právnym predpisom len jedného členského štátu. Tieto právne predpisy sa určia v súlade s touto hlavou.
…
3.   S výhradou článkov 12 až 16:
a)
osoba vykonávajúca činnosť ako zamestnanec alebo samostatne zárobkovo činná osoba v členskom štáte podlieha právnym predpisom tohto členského štátu;
…
e)
ktorákoľvek iná osoba, na ktorú sa písm. a) až d) nevzťahujú, podlieha právnym predpisom členského štátu bydliska bez toho, aby boli dotknuté ustanovenia tohto nariadenia zaručujúce tejto osobe dávky podľa právnych predpisov jedného alebo viacerých členských štátov.“
10.
Článok 87 tohto nariadenia stanovujúci „Prechodné ustanovenia“ stanovuje:
„1.   Podľa tohto nariadenia nevznikajú žiadne nároky na obdobie pred dátumom uplatňovania tohto nariadenia.
2.   Všetky doby poistenia a prípadne všetky doby zamestnania, samostatnej zárobkovej činnosti alebo bydliska dosiahnuté podľa právnych predpisov členského štátu pred dátumom uplatňovania tohto nariadenia v danom členskom štáte sa zohľadnia na určenie nárokov nadobudnutých podľa tohto nariadenia.
3.   S výhradou odseku 1 sa nadobúda nárok podľa tohto nariadenia, dokonca aj keď sa týka poistnej udalosti, ku ktorej došlo pred dátumom uplatňovania tohto nariadenia v danom členskom štáte.
…
8.   Ak ako dôsledok tohto nariadenia osoba podlieha právnym predpisom členského štátu iného, ako sú právne predpisy určené v súlade s hlavou II nariadenia (EHS) č. 1408/71, tieto právne predpisy sa ďalej uplatňujú, pokiaľ príslušná situácia zostáva nezmenená, pokiaľ daná osoba nepožiada, aby podliehala právnym predpisom, ktoré sa uplatňujú podľa tohto nariadenia. Žiadosť sa predkladá do troch mesiacov od dátumu uplatňovania tohto nariadenia príslušnej inštitúcii členského štátu, ktorého právne predpisy sa uplatňujú podľa tohto nariadenia, ak daná osoba podlieha právnym predpisom tohto členského štátu k dátumu uplatňovania tohto nariadenia. Ak sa žiadosť predloží po uvedenom časovom limite, zmena sa uskutoční v prvý deň nasledujúceho mesiaca.
…“
2. Nariadenie č. 987/2009
11.
Nariadenie č. 987/2009 stanovuje postup vykonávania základného nariadenia č. 883/2004.
12.
Článok 44 nariadenia č. 987/2009 sa týka „Zohľadneni[a] dôb starostlivosti o dieťa“ a znie takto:
„1.   Na účely tohto článku sa ‚doba starostlivosti o dieťa‘ vzťahuje na každú dobu, ktorá sa pripočítava podľa právnych predpisov členského štátu v oblasti dôchodkov alebo za ktorú priamo vzniká nárok na doplatok k dôchodku z dôvodu starostlivosti o dieťa bez ohľadu na metódu, ktorá sa používa na výpočet týchto dôb, a bez ohľadu na to, či plynú počas starostlivosti o dieťa alebo sa priznali so spätnou platnosťou.
2.   Ak sa podľa právnych predpisov členského štátu, ktorý je príslušný podľa hlavy II základného nariadenia, nezohľadňuje žiadna doba starostlivosti o dieťa, inštitúcia členského štátu, ktorého právne predpisy sa podľa hlavy II základného nariadenia vzťahovali na dotknutú osobu na základe toho, že vykonávala činnosť ako zamestnanec alebo samostatne zárobkovo činná osoba k dátumu, keď sa podľa týchto právnych predpisov začala zohľadňovať doba starostlivosti o dotknuté dieťa, je naďalej zodpovedná za zohľadňovanie tejto doby ako doby starostlivosti o dieťa podľa svojich právnych predpisov, ako keby sa takáto starostlivosť o dieťa uskutočňovala na jeho vlastnom území.
…“
13.
Článok 93 nariadenia č. 987/2009 nazvaný „Prechodné ustanovenia“ znie takto:
„Článok 87 základného nariadenia sa uplatňuje na situácie, na ktoré sa vzťahuje vykonávacie nariadenie.“
B – Vnútroštátne právo
14.
§ 56 knihy VI nemeckého zákonníka sociálneho zabezpečenia (Sozialgesetzbuch, ďalej len „SGB VI“) nazvaný „Doby starostlivosti o dieťa“ stanovuje:
„1.   Doby starostlivosti o dieťa sú obdobia venované starostlivosti o dieťa počas prvých troch rokov jeho života. Doba starostlivosti sa uzná jednému z rodičov dieťaťa (kniha I § 56 ods. 1 prvá veta bod 3 a ods. 3 body 2 a 3) v prípade, že:
(1)
dobu starostlivosti treba pripísať tomuto rodičovi,
(2)
starostlivosť sa uskutočňovala na území Spolkovej republiky Nemecko alebo je rovnocenná s takouto starostlivosťou a
(3)
uznanie nie je pre tohto rodiča vylúčené.
…
3.   Starostlivosť sa uskutočňovala na území Spolkovej republiky Nemecko, ak sa tam rodič zabezpečujúci túto starostlivosť obvykle zdržiaval spolu s dieťaťom. Starostlivosť je rovnocenná so starostlivosťou uskutočňovanou na území Spolkovej republiky Nemecko, ak sa rodič zabezpečujúci starostlivosť obvykle zdržiaval spolu s dieťaťom v zahraničí a počas starostlivosti o dieťa alebo bezprostredne pred jeho narodením platil povinné príspevky na základe výkonu činnosti zamestnanca alebo samostatne zárobkovo činnej osoby. V prípade spoločného bydliska manželov alebo životných partnerov v zahraničí sa to vzťahuje aj na manžela alebo životného partnera rodiča vychovávajúceho dieťa, ktorý platil uvedené povinné príspevky alebo túto povinnosť nemal len preto, že patril k osobám uvedeným v článku 5 ods. 1 a 4 alebo bol oslobodený od povinnosti platiť poistné.
…
5.   Doba starostlivosti o dieťa sa začína uplynutím mesiaca nasledujúceho po narodení dieťaťa a končí sa uplynutím 36 kalendárnych mesiacov. …“
15.
§ 57 SGB VI, ktorý sa týka „Zohľadňovaných dôb“, znie:
„Obdobie venované starostlivosti o dieťa do dovŕšenia veku desiatich rokov predstavuje pre jedného z rodičov zohľadňovanú dobu za predpokladu, že počas tohto obdobia sú splnené aj podmienky na uznanie doby starostlivosti o dieťa. …“
16.
§ 249 ods. 1 SGB VI, ktorý sa týka „Dôb platenia príspevkov súvisiacich so starostlivosťou o dieťa“, stanovuje, že „v prípade dieťaťa, ktoré sa narodilo pred 1. januárom 1992, sa doba starostlivosti končí dvanásť kalendárnych mesiacov po mesiaci narodenia“.
III – Spor vo veci samej, prejudiciálne otázky a konanie pred Súdnym dvorom
17.
Doris Reichel-Albert bola zamestnaná v Nemecku a žila tam do 30. júna 1980. Následne poberala podporu v nezamestnanosti vyplácanú týmto členským štátom, ktorej vyplácanie bolo ukončené k 10. októbru 1980.
18.
Od 1. júla 1980 do 30. júna 1986 bývala v Belgicku so svojím manželom, ktorý tam bol zamestnaný. Manželia majú dve deti, ktoré sa narodili 25. mája 1981 a 29. októbra 1984 v Belgicku.
19.
Od 1. januára 1984 platila dobrovoľné príspevky do zákonného systému starobného dôchodkového poistenia v Nemecku.
20.
K 1. júlu 1986 sa D. Reichel-Albert, jej manžel a deti oficiálne prihlásili na pobyt v Nemecku.
21.
Rozhodnutiami z 12. augusta 2008 a z 28. októbra 2008 DRN zamietla žiadosť D. Reichelovej-Albertovej o zohľadnenie a uznanie dôb venovaných starostlivosti o deti a „zohľadňovaných dôb“ uplynutých počas jej pobytu v Belgicku s odôvodnením, že starostlivosť o deti počas tohto obdobia prebiehala v zahraničí. Ako doby zohľadňované z dôvodu starostlivosti o deti boli uznané len obdobia od 1. júla 1986, odkedy mala dotknutá rodina opäť oficiálne prihlásené bydlisko v Nemecku. Dňa 1. decembra 2008 podala D. Reichel-Albert námietku, ktorú DRN zamietla rozhodnutím z 29. januára 2009.
22.
V rozhodnutiach DRN sa poukazuje na to, že počas pobytu D. Reichelovej-Albertovej v Belgicku nebol požadovaný vzťah k nemeckému trhu práce zachovaný prostredníctvom jej vlastného pracovnoprávneho vzťahu ani prostredníctvom jej manžela, lebo medzi ukončením výkonu činnosti zamestnanca alebo samostatne zárobkovo činnej osoby D. Reichelovej-Albertovej – s ktorou je obdobie nezamestnanosti rovnocenné – a začiatkom doby starostlivosti o deti uplynul viac než jeden celý mesiac.
23.
Dňa 13. februára 2009 podala D. Reichel-Albert na Sozialgericht Würzburg žalobu o neplatnosť proti rozhodnutiu o námietke z 29. januára 2009, v ktorej navrhuje, aby bola DRN uložená povinnosť zohľadniť obdobie od 25. mája 1981 do 30. júna 1986, pokiaľ ide o jej prvé dieťa, a obdobie od 29. októbra 1984 do 30. júna 1986, pokiaľ ide o druhé dieťa. Na podporu svojej žaloby uviedla už citované rozsudky Elsen a Kauer a tvrdila, že v tom čase sa úplne neodsťahovala z Nemecka do Belgicka.
24.
Účastníci konania nesúhlasili s návrhom vnútroštátneho súdu, aby sa dohodli na uznaní dôb starostlivosti o dieťa plynúcich od 1. januára 1984, od ktorého D. Reichel-Albert platila dobrovoľné príspevky do zákonného systému starobného dôchodkového poistenia v Nemecku.
25.
Sozialgericht Würzburg sa domnieval, že výklad § 56 ods. 3 SGB VI v spojení s článkom 44 ods. 2 nariadenia č. 987/2009 neumožňuje uznať D. Reichelovej-Albertovej sporné doby starostlivosti o deti v Nemecku ani v Belgicku, lebo ku dňu, keď sa tieto doby začali pre každé z dotknutých detí zohľadňovať, nevykonávala nijakú činnosť – ako zamestnanec ani ako samostatne zárobkovo činná osoba –, čím je diskriminovaná na základe toho, že využila svoje právo voľne sa pohybovať a zdržiavať na území Európskej únie, ktoré jej vyplýva z článku 21 ZFEÚ. Za týchto okolností sa Sozialgericht Würzburg rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky:
„1.   Má sa ustanovenie článku 44 ods. 2 nariadenia [č. 987/2009] vykladať v tom zmysle, že bráni právnej úprave členského štátu, podľa ktorej sa doby starostlivosti o dieťa uplynuté v inom členskom štáte Európskej únie uznajú za doby starostlivosti o dieťa v tuzemsku len v prípade, že sa rodič, ktorý sa o dieťa staral, obvykle zdržiaval spolu s dieťaťom v zahraničí a počas výchovy alebo krátko pred narodením dieťaťa tam ako zamestnanec alebo samostatne zárobkovo činná osoba platil povinné príspevky, alebo ak mal pri spoločnom bydlisku manželov alebo životných partnerov v zahraničí povinnosť platiť uvedené príspevky manžel alebo životný partner rodiča, ktorý vychovával dieťa, alebo ak túto povinnosť nemal len preto, že patril k osobám uvedeným v § 5 ods. 1 a 4 SGB VI alebo bol oslobodený od povinnosti platiť poistné podľa § 6 SGB VI (§ 56 ods. 3 druhá a tretia veta a § 57 a § 249 SGB VI)?
2.   Má sa ustanovenie článku 44 ods. 2 nariadenia [č. 987/2009] vykladať nad rámec doslovného znenia tohto predpisu v tom zmysle, že vo výnimočnom prípade sa musí doba starostlivosti o dieťa zohľadniť aj vtedy, ak nejde o zamestnanca alebo samostatne zárobkovo činnú osobu, a to v prípade, že sa podľa relevantných právnych predpisov táto doba nezapočítala ani v príslušnom členskom štáte, ani v inom členskom štáte, na ktorého území sa osoba počas starostlivosti o dieťa obvykle zdržiavala?“
26.
Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sozialgericht Würzburg, bol doručený do kancelárie Súdneho dvora 9. novembra 2010.
27.
Písomné pripomienky podala Súdnemu dvoru D. Reichel-Albert, žalobkyňa v spore vo veci samej, DRN, žalovaná v spore vo veci samej, ako aj Spolková republika Nemecko, Rakúska republika a Európska komisia.
28.
Listom zaslaným 27. októbra 2011 položil Súdny dvor otázku na písomné zodpovedanie na účely pojednávania v takomto znení:
„Účastníci konania vo veci samej a ďalšie oprávnené subjekty sa vyzývajú, aby predložili svoje pripomienky týkajúce sa uplatniteľnosti článku 44 nariadenia [č. 987/2009] v takej situácii, aká je predmetom sporu vo veci samej, a ktorá súvisí so žiadosťou o zohľadnenie dôb starostlivosti o dieťa uplynutých v čase pôsobnosti nariadenia č. 1408/71.
V tomto zmysle treba poukázať na to, že Spolková republika Nemecko v bode 21 svojich pripomienok uviedla, že ustanovenia nariadenia č. 883/2004 – ktoré nadobudlo účinnosť v rovnaký deň ako nariadenie č. 987/2009 – sa nevzťahujú na obdobie, počas ktorého sa D. Reichel-Albert starala o svoje deti.“
29.
D. Reichel-Albert, DRN, nemecká vláda a Komisia predložili pripomienky v reakcii na otázku položenú Súdnym dvorom.
30.
Na pojednávaní, ktoré sa konalo 12. januára 2012, bola zastúpená len nemecká vláda a Komisia.
IV – Analýza
A – Úvodné pripomienky
31.
Treba poukázať na to, že príslušné nemecké právne predpisy stanovujú dva mechanizmy započítavania dôb starostlivosti o deti v rámci zákonného systému starobných dôchodkov:
—
prvý má podobu zohľadnenia dôb venovaných starostlivosti o deti („Kindererziehungszeiten“) ako období platenia povinných príspevkov do zákonného systému starobného dôchodkového poistenia, čo umožňuje započítanie týchto dôb na účely výpočtu kvalifikačnej doby potrebnej na získanie starobného dôchodku,
—
druhý má podobu zohľadňovaných dôb („Berücksichtigungszeiten“), ktoré nezakladajú nárok na dôchodok, ale započítavajú sa pri výpočte určitých kvalifikačných dôb, zachovávajú ochranu priznanú osobám s obmedzenou schopnosťou postarať sa o seba a majú pozitívny účinok na hodnotu prisudzovanú obdobiam bez platenia príspevkov.
32.
Na úvod uvádzam, že sa nebudem krok za krokom riadiť prístupom vyplývajúcim z oboch prejudiciálnych otázok položených Súdnemu dvoru s cieľom odpovedať na ne. Zdá sa mi totiž, že vnútroštátny súd sa nezaoberal problémom uplatniteľnosti nariadenia č. 987/2009, ktorý je podľa môjho názoru nevyhnutné vyriešiť pred rozhodovaním sporu vo veci samej.
B – O časovej uplatniteľnosti nariadenia č. 987/2009
33.
V tejto súvislosti treba zodpovedať dve na seba nadväzujúce otázky. V prvom rade je potrebné určiť, či sa časová pôsobnosť uvedeného nariadenia môže vzťahovať na konanie vo veci samej, a ak áno, treba v druhom rade stanoviť, ako je to v súvislosti so skutočnosťami, ktoré môžu mať za následok spornú sociálnu výhodu, čiže zohľadnenie dôb starostlivosti o dieťa v zmysle článku 44 nariadenia č. 987/2009. (
12
)
34.
Chcel by som zdôrazniť, že rakúska vláda poukázala na to, že obe otázky položené Súdnemu dvoru odkazujú len na článok 44 nariadenia č. 987/2009, hoci konanie vo veci samej sa začalo pred nadobudnutím účinnosti tohto predpisu, ku ktorému došlo 1. mája 2010. D. Reichel-Albert totiž podala 13. februára 2009 žalobu proti rozhodnutiam DRN, ktorými boli zamietnuté jej žiadosti a z ktorých posledné bolo prijaté 29. januára 2009.
35.
Nemecká vláda zas poukázala na to, že ustanovenia nariadenia č. 883/2004, na ktoré odkazuje článok 44 nariadenia č. 987/2009, sa nevzťahujú na obdobie, počas ktorého sa D. Reichel-Albert starala o deti – sporné obdobie trvalo od roku 1981 do roku 1986 –, lebo základné nariadenie č. 883/2004 sa začalo uplatňovať až 1. mája 2010 po nadobudnutí účinnosti vykonávacieho nariadenia.
36.
Judikatúra pravidelne pripomína jasné rozdelenie právomocí medzi Súdnym dvorom a vnútroštátnymi súdmi, ktoré mu predkladajú návrhy na začatie prejudiciálneho konania. Toto rozdelenie Súdnemu dvoru bráni vyjadrovať sa ku konkrétnemu uplatneniu práva Únie v danom prípade. (
13
) Ak sa však ukáže, že určité ustanovenie práva Únie v čase skutkových okolností sporu vo veci samej nebolo uplatniteľné, na otázku týkajúcu sa výkladu tohto ustanovenia netreba odpovedať. (
14
)
37.
Pokiaľ ide o nový mechanizmus zavedený nariadeniami č. 883/2004 a 987/2009, v zásade sa má uplatňovať okamžite od 1. mája 2010, čím sa rušia nariadenia č. 1408/71 a 574/72 do budúcnosti a nie so spätnou účinnosťou. Vyplýva to z článku 87 nariadenia č. 883/2004 (
15
) a z článku 93 nariadenia č. 987/2009, ktorý odkazuje na prvý uvedený článok.
38.
Hoci nariadenie č. 883/2004 sa začalo uplatňovať, na určité situácie sa naďalej vzťahuje nariadenie č. 1408/71 na základe osobitných prechodných ustanovení, napríklad článku 87 ods. 8 nariadenia č. 883/2004, ktorý sa týka kolíznych noriem uvedených v hlave II, a článku 94 nariadenia č. 987/2009, ktorý sa týka určovania dôchodkov. (
16
) Cieľom týchto prechodných ustanovení je umožniť v istom rozsahu zohľadnenie minulých skutočností, ktoré budú mať dlhodobé účinky, keďže nároky spojené s dávkami, akými sú starobné dôchodky, sa uplatňujú s časovým odstupom, čo vedie k tomu, že od obdobia, keď nastanú rozhodujúce skutočnosti pre dôchodok, do obdobia, keď sa skutočne určia s ním spojené nároky, môže uplynúť niekoľko rokov až desaťročí. Ide tu v určitom zmysle o „očakávané nároky“ – pojem, ktorý je v nemeckom sociálnom práve dobre známy („Anwartschaftsrecht“).
39.
Z článku 87 ods. 3 nariadenia č. 883/2004 vyplýva, že ak k poistnej udalosti zakladajúcej nárok na sociálne dávky dôjde počas obdobia uplatňovania uvedeného nariadenia, nárok na sociálne dávky sa nadobúda aj v súvislosti s udalosťami, ktoré nastali pred začiatkom jeho uplatňovania. Táto zásada sa na základe článku 93 nariadenia č. 987/2009 vzťahuje aj na uvedené nariadenie. Vyplýva to aj z ustálenej judikatúry, podľa ktorej zásada zákazu retroaktivity nebráni tomu, aby sa nové pravidlo okamžite uplatňovalo na budúce účinky existujúcej situácie, ktorá sa začala počas platnosti predchádzajúceho pravidla. (
17
) Konkrétne by to znamenalo, že D. Reichel-Albert sa po 1. máji 2010 mohla odvolávať na ustanovenia nariadenia č. 987/2009, keď žiadala, aby sa jej pri výpočte nárokov na starobný dôchodok započítali doby, počas ktorých sa starala o deti. Ak by sa postupovalo podľa týchto úvah, nedošlo by k spätnému účinku nariadenia č. 987/2009, ale tieto skutočnosti by sa zohľadnili na účely odhadu budúcich nárokov dotknutej osoby na starobný dôchodok napriek tomu, že nastali pred nadobudnutím účinnosti uvedeného nariadenia. (
18
)
40.
V každom prípade však podľa môjho názoru vzhľadom na to, že nariadenia č. 883/2004 a 987/2009 sa uplatňujú až od 1. mája 2010, čo je neskorší dátum nielen v porovnaní s rozhodujúcimi skutočnosťami pre sociálnu výhodu, ktorej priznanie sa žiada, ale aj s dátumami vydania zamietavých rozhodnutí DRN vo veci D. Reichelovej-Albertovej a s dátumom, keď proti týmto rozhodnutiam podala žalobu na vnútroštátny súd, by uvedené nariadenia nemali byť časovo uplatniteľné v spore vo veci samej. (
19
)
41.
Ak nariadenie č. 987/2009 nie je použiteľné, zdá sa mi, že prejudiciálne otázky týkajúce sa výkladu článku 44 tohto nariadenia majú hypotetickú povahu, lebo neumožnia rozhodnúť spor, ktorý rieši vnútroštátny súd. Z tohto dôvodu zastávam názor, že Súdny dvor by na ne nemal odpovedať.
42.
Napriek všetkému uvediem subsidiárne odpovede pre prípad, že Súdny dvor by nesúhlasil s mojou analýzou tejto východiskovej otázky a usúdil by, že predmetná situácia patrí do časovej pôsobnosti nariadenia č. 987/2009.
C – O prípadnom uplatnení článku 44 nariadenia č. 987/2009
1. Hlavné zásady výkladu
43.
Je nesporné, že cieľom nariadení č. 883/2004 a 987/2009 (
20
) nie je harmonizácia, ba dokonca ani konvergencia, ale len koordinácia systémov sociálneho zabezpečenia prijatých v členských štátoch, a nedotýkajú sa teda ich právomoci v tejto oblasti za predpokladu, že postupujú v súlade s právom Únie, najmä v súlade s účelom uvedených nariadení a s ustanoveniami Zmluvy ES týkajúcimi sa voľného pohybu osôb. (
21
)
44.
Jednou zo základných zásad systému koordinácie vnútroštátnych systémov sociálneho zabezpečenia je zásada uplatňovania právnych predpisov jediného štátu vymedzená v článku 11 ods. 1 nariadenia č. 883/2004. Cieľom je zabrániť problémom vyplývajúcim z interakcie medzi právnymi úpravami členských štátov, či už by išlo o pozitívne kolízie v prípade kumulácie právnych predpisov uplatniteľných v danej situácii, (
22
) alebo o negatívne kolízie v prípade neexistencie uplatniteľného práva.
45.
Medzi hlavné zásady, ktorými sa musí riadiť výklad nariadení č. 883/2004 a 987/2009, patrí ďalej zásada, že podľa ustálenej judikatúry v oblasti sociálneho zabezpečenia poistenci nemôžu požadovať, aby ich presun do iného členského štátu nemal vplyv na druh alebo úroveň dávok, na ktoré si môžu uplatňovať nárok v štáte pôvodu. (
23
) Skutočnosť, že využívanie voľného pohybu môže mať v tejto oblasti iný než neutrálny účinok, a to zvýhodnenie alebo znevýhodnenie v závislosti od konkrétneho prípadu, priamo vyplýva zo zachovania existujúcich rozdielov medzi právnymi úpravami členských štátov.
46.
Ďalej chcem uviesť, že nariadenia č. 883/2004 a 987/2009 nemožno vykladať tak, že sa zohľadní prípadný výsledok, ktorý by v spore vo veci samej vyplynul z uplatnenia hmotného práva určeného kolíznou normou, pokiaľ toto posúdenie konkrétneho vplyvu nie je stanovené jedným z týchto nariadení, najmä ak určité ustanovenie dotknutým osobám umožňuje výber rozhodného práva v ich veci. Právo určené ako rozhodné podľa týchto nariadení môže mať v istom prípade pre dotknutú osobu priaznivé účinky a, naopak, negatívne účinky v prípade osôb, pri ktorých sú skutkové okolnosti rozdielne.
47.
Podľa prístupu, ktorý si Súdny dvor osvojil v minulosti najmä v už citovanom rozsudku Kauer, treba pri uvažovaní použiť takúto metódu, ktorá pozostáva z dvoch po sebe idúcich rozdielnych fáz. V prvej etape sa použijú ustanovenia práva Únie, ktoré sa týkajú určenia príslušného členského štátu a rozhodného práva, bez zohľadnenia výsledkov vyplývajúcich z uplatnenia právnych predpisov jednotlivých dotknutých členských štátov. Druhá etapa analýzy spočíva v posúdení, či sú podmienky priznania dávky alebo výhody, akou je zohľadnenie doby starostlivosti o deti, v súlade s právom Únie, konkrétne s ustanoveniami nariadení č. 883/2004 a 987/2009 a/alebo so základnými slobodami. Až v tomto poslednom štádiu je relevantné uplatnenie článku 5 nariadenia č. 883/2004, v ktorom je stanovená zásada rovnocennosti zaobchádzania pri dávkach, príjmoch, faktoch alebo udalostiach.
48.
Z toho vyplýva, že v prejednávanej veci si až v druhom rade, čiže po rozhodnutí v súvislosti s rozhodným právom, treba položiť otázku, či nemecké právne predpisy v podstate sú alebo nie sú v súlade s právom Únie, najmä s predmetnými nariadeniami.
2. Určenie príslušného členského štátu a rozhodného práva
49.
V prvom rade chcem poukázať na nejednoznačnosť či dokonca nekonzistentnosť návrhu na začatie prejudiciálneho konania, najmä čo sa týka porovnania obsahu druhej otázky s obsahom odôvodnenia, ktoré je k nej pripojené. Vnútroštátny súd totiž presne neuvádza, či by sa podľa jeho názoru mali uplatniť belgické alebo nemecké právne predpisy, keď najprv konštatuje, že podľa jeho názoru by sa belgická právna úprava mala uplatniť v zmysle hlavy II nariadenia č. 883/2004, no následne pri druhej prejudiciálnej otázke vychádza z predpokladu, že Belgické kráľovstvo podľa tých istých ustanovení nie je príslušným členským štátom.
50.
V každom prípade existujú len dve možnosti rozhodného práva, ktoré sú alternatívne v súlade so zásadou uplatňovania právnych predpisov jediného štátu uvedenou v článku 11 ods. 1 nariadenia č. 883/2004.
51.
Pokiaľ ide o zohľadnenie dôb starostlivosti o dieťa, článok 44 ods. 2 nariadenia č. 987/2009, ktorého výklad sa v prejednávanej veci požaduje, odkazuje na „právn[e] predpis[y] členského štátu, ktorý je príslušný podľa hlavy II základného nariadenia“, čiže článku 11 a nasl. nariadenia č. 883/2004. Z takéhoto odkazu v uvedenom článku na kolízne normy nachádzajúce sa v nariadení č. 883/2004 vyplýva, že v tejto veci treba v prvom rade určiť, či sa má zohľadnenie dôb starostlivosti o dieťa D. Reichelovej-Albertovej uplynutých v Belgicku riadiť belgickými alebo nemeckými právnymi predpismi, hoci v Belgicku nikdy nepracovala a v Nemecku prestala pracovať o niekoľko mesiacov skôr. (
24
)
52.
Na základe článku 11 ods. 3 písm. e) nariadenia č. 883/2004, ktorý stanovuje, že osoba, ktorá nepracuje, podlieha právnym predpisom členského štátu bydliska s výhradou ustanovení tohto nariadenia, ktoré by boli pre dotknutú osobu výhodnejšie, usudzujem, že podľa uvedeného nariadenia by sa na situáciu D. Reichelovej-Albertovej mali vzťahovať belgické právne predpisy, a to z dôvodov, ktoré vysvetlím nižšie.
53.
Pripomínam však, že článok 87 ods. 8 nariadenia č. 883/2004, ktorý sa vzťahuje aj na situácie upravené nariadením č. 987/2009, (
25
) obsahuje osobitné prechodné ustanovenia, pokiaľ ide o kolízne normy uvedené v hlave II prvého z týchto nariadení. Uvedený článok stanovuje prechodné obdobie, počas ktorého ak ako dôsledok tohto nariadenia osoba podlieha právnym predpisom iného členského štátu ako toho, ktorého právne predpisy sú určené v súlade s hlavou II nariadenia č. 1408/71, tieto právne predpisy sa ďalej uplatňujú, pokiaľ príslušná situácia zostáva nezmenená. Toto zásadné riešenie platí v prípade D. Reichelovej-Albertovej, lebo nepredložila žiadosť o výnimku v stanovenej lehote troch mesiacov od 1. mája 2010 príslušnej inštitúcii členského štátu, ktorého právne predpisy sa majú uplatňovať na základe nariadenia č. 883/2004. Na jej situáciu sa teda podľa môjho názoru vzťahuje právo členského štátu určeného v súlade s hlavou II nariadenia č. 1408/71.
54.
Bez ohľadu na to sa mi zdá, že použitie kolíznych noriem uvedených v novom základnom nariadení by viedlo k určeniu tých istých právnych predpisov, čiže právnych predpisov štátu, v ktorom mala osoba, ktorá prerušila výkon činnosti, v čase sporných okolností bydlisko, lebo podľa môjho názoru majú obe relevantné ustanovenia, a to článok 13 ods. 2 písm. f) nariadenia č. 1408/71 (
26
) a článok 11 ods. 3 písm. e) nariadenia č. 883/2004, v podstate rovnocenný obsah.
55.
V rámci prejednávanej veci síce je možné položiť si otázku uplatniteľnosti článku 13 ods. 2 písm. f) nariadenia č. 1408/71, a to z časových dôvodov. Uvedené písmeno f) totiž bolo zavedené až v roku 1991, (
27
) zatiaľ čo sporné doby starostlivosti o deti uplynuli skôr, a to 30. júna 1986, keď sa D. Reichel-Albert spolu s rodinou vrátila do Nemecka. Z bodu 31 už citovaného rozsudku Kauer v spojení so stanoviskom generálneho advokáta Jacobsa v tejto veci (
28
) by sa mohlo zdať, že je potrebné uplatniť tú verziu nariadenia č. 1408/71, ktorá bola účinná v čase starostlivosti o predmetné deti.
56.
Zastávam však názor, že keď Súdny dvor poukázal na to, že „dokonca aj za predpokladu, že by bolo potrebné zohľadniť existenciu článku 13 ods. 2 písm. f), ktoré bolo do nariadenia č. 1408/71 vložené nariadením č. 2195/91, čiže mnoho rokov po uplynutí dôb, počas ktorých sa L. Kauer starala o svoje deti v Belgicku“, pričom deti sa narodili v rokoch 1966 až 1969, zdôraznil tým významný, približne dvadsaťročný posun, ktorý v uvedenej veci existoval medzi relevantnými dobami a zavedením novej kolíznej normy. V prejednávanej veci je však, rovnako ako v už citovanej veci Elsen, menší posun medzi narodením detí, ktoré sa narodili v rokoch 1981 a 1984, a revíziou nariadenia č. 1408/71. V rozsudku Elsen pritom Súdny dvor formálne nevylúčil relevantnosť článku 13 ods. 2 písm. f) nariadenia č. 1408/71, ale zdôraznil, že na dotknutú osobu sa naďalej vzťahujú právne predpisy štátu zamestnania, a tým odôvodnil vylúčenie uplatnenia tohto ustanovenia osobitnej povahy, ktoré napokon podľa môjho názoru odôvodnil aj v už citovanom rozsudku Kauer. Pripomínam, že kolízna norma uvedená v tomto písm. f) je subsidiárna v tom zmysle, že na určenie právnych predpisov štátu bydliska sa má použiť len vtedy, keď sa nedajú uplatniť nijaké iné právne predpisy, najmä predpisy štátu zamestnania, ktoré sú zásadou. Aby sa predišlo právnemu vákuu v súvislosti s negatívnou kolíziou zákonov, ktorá by mala za následok zbavenie ochrany v oblasti sociálneho zabezpečenia, cieľom je, aby sa na poistenca, ktorý využil svoje právo na voľný pohyb v Únii, vzťahoval systém jedného z členských štátov, keď sa naňho prestane vzťahovať systém iného štátu. (
29
)
57.
Článok 13 ods. 2 písm. f) nariadenia č. 1408/71, teda verzia tohto článku z roku 1991, by podľa môjho názoru mohol byť časovo uplatniteľný na situáciu D. Reichelovej-Albertovej, pokiaľ by boli splnené vecné podmienky, ktoré sú v ňom uvedené. Zdá sa mi však, že D. Reichel-Albert je v zmysle tohto ustanovenia „osob[a], ktorá presta[la] podliehať právnym predpisom členského štátu, bez toho, aby sa na ňu začali vzťahovať právne predpisy iného členského štátu v súlade s jedným z pravidiel stanovených v predchádzajúcich odsekoch [uvedeného článku 13] alebo v súlade s jednou z výnimiek alebo jedným z osobitných ustanovení, ktoré sú uvedené v článkoch 14 až 17 [nariadenia č. 1408/71]“, na rozdiel od už citovaných vecí Elsen a, menej jednoznačne, Kauer.
58.
V týchto dvoch veciach sa totiž na situáciu dotknutých osôb ešte vzťahovali právne predpisy štátu, v ktorom pracovali v čase narodenia svojich detí, po ktorom nasledovala starostlivosť o ne. Pokiaľ ide o U. Elsenovú, vzťahovali sa na ňu naďalej nemecké právne predpisy ako predpisy štátu zamestnania, hoci si premiestnila bydlisko do Francúzska tri roky pred narodením svojho dieťaťa, lebo ako cezhraničný pracovník pokračovala vo výkone zárobkovej činnosti v Nemecku. Pokiaľ ide o L. Kauerovú, síce v Rakúsku prestala pracovať dlho pred narodením svojich troch detí, no právne predpisy tohto členského štátu sa na ňu naďalej vzťahovali (
30
) počas období, keď nevykonávala nijakú zárobkovú činnosť a venovala sa starostlivosti o svoje tri deti, lebo v Belgicku sa usadila až po narodení najmladšieho z nich. Súdny dvor skonštatoval v už citovanom rozsudku Elsen (bod 26) existenciu „úzkeho“ vzťahu a v už citovanom rozsudku Kauer (bod 32) dokonca len „postačujúceho“ vzťahu medzi predmetnými dobami starostlivosti o deti a dobami poistenia uplynutými z dôvodu výkonu zárobkovej činnosti v členskom štáte, od ktorého bol požadovaný doplatok k starobnému dôchodku.
59.
Čo sa však týka D. Reichelovej-Albertovej, zdá sa mi, že neexistuje postačujúci vzťah medzi dobami poistenia, ktoré dosiahla v Nemecku pred stratou zamestnania, ku ktorej došlo 30. júna 1980, na jednej strane, pričom dotknutá osoba poberala podporu v nezamestnanosti vyplácanú týmto členským štátom do októbra 1980, a na druhej strane dobami, počas ktorých sa starala o svoje deti narodené 25. mája 1981 a 29. októbra 1984, pričom spolu s manželom bývali od 1. júla 1980 v Belgicku, kde sa narodili ich dve deti a jej manžel platil príspevky ako zamestnanec. (
31
) Keďže právne predpisy členského štátu, v ktorom predtým vykonávala zárobkovú činnosť, čiže predpisy Spolkovej republiky Nemecko, sa na ňu už podľa môjho názoru v čase, keď sa začala starať o svoje deti, nevzťahovali, na ich miesto majú nastúpiť právne predpisy členského štátu, do ktorého sa presťahovala, čiže predpisy Belgického kráľovstva, a nimi sa teda má riadiť prípadné priznanie sporného doplatku k starobnému dôchodku.
60.
Chcel by som doplniť, že pokiaľ ide o uplatnenie týchto kolíznych noriem, podľa môjho názoru nezáleží na tom, či D. Reichel-Albert platila v Nemecku dobrovoľné príspevky od 1. januára 1984, čiže pred narodením svojho druhého dieťaťa. Keďže sociálne zabezpečenie je totiž oblasť, v ktorej dotknuté osoby nemôžu voľne nakladať so svojimi právami, a teda si nemôžu vybrať vnútroštátny systém, ktorý sa na ne bude vzťahovať, ich prejavy vôle nemôžu ovplyvniť určenie rozhodného práva v tomto smere (
32
) s výnimkou prípadov, keď je takáto možnosť výnimočne upravená v nariadení. (
33
)
61.
V dôsledku toho usudzujem, že za okolností sporu vo veci samej je Belgické kráľovstvo „člensk[ý] štát, ktorý je príslušný podľa hlavy II základného nariadenia“ v zmysle článku 44 ods. 2 in limine nariadenia č. 987/2009.
3. Povinnosti, ktoré môžu vyplynúť z článku 44 nariadenia č. 987/2009
62.
Za predpokladu, že podľa názoru Súdneho dvora sú nariadenia č. 883/2004 a 987/2009 relevantné na posúdenie tejto veci, čo podľa môjho názoru nie sú, treba si položiť aj otázku týkajúcu sa konkrétneho účinku ustanovení článku 44 ods. 2 nariadenia č. 987/2009 vo vzťahu k rozhodnutiam inštitúcie sociálneho zabezpečenia členského štátu, ktorá čelí takej situácii ako DRN. Pripomínam, že Súdny dvor má po prvý raz príležitosť vyložiť uvedené ustanovenia, čo vzhľadom na ich pomerne zložitú formuláciu nie je jednoduché.
63.
V článku 44 ods. 2 nariadenia č. 987/2009 podľa môjho názoru nie je stanovená skutočná kolízna norma, lebo v tomto ohľade odkazuje na takéto normy uvedené v hlave II nariadenia č. 883/2004, ale skôr hmotnoprávna norma, ktorej cieľom je, ako vyplýva z názvu tohto článku, podporiť „zohľadnenie dôb starostlivosti o dieťa“. Toto ustanovenie bolo doplnené do nového mechanizmu koordinácie vnútroštátnych systémov sociálneho zabezpečenia s cieľom reagovať na judikatúru Súdneho dvora vyplývajúcu najmä z už citovaných rozsudkov Elsen a Kauer. Účinkom uvedeného článku 44 je zavedenie len subsidiárnej právomoci v prospech členského štátu, ktorý nie je príslušný v zmysle všeobecných pravidiel, aby sa umožnilo zohľadnenie dôb starostlivosti o dieťa za predpokladu splnenia podmienok stanovených v tomto článku.
64.
Poukazujem na to, že prvá verzia predmetného ustanovenia znela: (
34
)„Bez toho, aby bola dotknutá príslušnosť členského štátu určená podľa ustanovení hlavy II nariadenia [č. 883/2004], inštitúcia členského štátu, v ktorom mal poberateľ dôchodku bydlisko najdlhšie počas dvanástich mesiacov od narodenia dieťaťa, musí zohľadniť doby výchovy dieťaťa v inom členskom štáte, pokiaľ sa právne predpisy iného členského štátu nestanú uplatniteľnými na dotknutú osobu z dôvodu výkonu zamestnania alebo samostatnej zárobkovej činnosti.“ Táto verzia teda stanovovala povinnosť zohľadniť doby starostlivosti o dieťa predovšetkým pre inštitúciu štátu zamestnania a subsidiárne pre inštitúciu štátu bydliska za predpokladu, že dotknutá osoba v tomto štáte mala bydlisko po minimálnu dobu.
65.
Uplatnenie aktuálnej verzie článku 44 ods. 2 nariadenia č. 987/2009 po prvé predpokladá, že doby starostlivosti o dieťa sa nezapočítajú podľa právnych predpisov členského štátu, ktorý je príslušný v zmysle hlavy II nariadenia č. 883/2004. Len v takomto prípade, keď uvedené doby nebudú mať právne účinky podľa právnych predpisov, ktoré sú v zásade uplatniteľné, môže mať inštitúcia sociálneho zabezpečenia iného členského štátu (
35
) povinnosť zohľadniť ich.
66.
V prejednávanej veci by sa podľa môjho názoru mali na žiadosť o príplatok k starobnému dôchodku podanú D. Reichelovou-Albertovou vzťahovať právne predpisy belgického štátu. Zo spisu predloženého Súdnemu dvoru jasne nevyplýva, že podľa belgickej právnej úpravy by na uvedenú výhodu nemala mať nárok osoba, ktorá sa nachádza v takej situácii ako D. Reichel-Albert. Nemecká a rakúska vláda, ako aj Komisia tvrdia, že v belgickom práve existuje možnosť získať výhodu na základe dôb venovaných starostlivosti o dieťa, pričom nemecká a rakúska vláda odkazujú na návrh na začatie prejudiciálneho konania.
67.
Vnútroštátny súd totiž uvádza, že „Belgicko vo svojich právnych predpisoch stanovuje zohľadnenie dôb starostlivosti o dieťa, takže prípadné uznanie dôb starostlivosti o dieťa a zohľadňovaných dôb v Nemecku sa nemusí uskutočniť z dôvodu, že druhý členský štát započítanie uvedených dôb nedefinuje“. Dodáva, že „v tejto súvislosti nejde konkrétne o to, či skutočne dôjde k započítaniu dôb starostlivosti o dieťa, ale len o to, či právne predpisy členského štátu v zásade stanovujú zohľadnenie dôb starostlivosti o dieťa pri posudzovaní situácie dotknutej osoby z pohľadu dôchodkových nárokov“. Súhlasím s týmto názorom, podľa ktorého postačuje, ak príslušný členský štát v zmysle hlavy II nariadenia č. 883/2004, čiže v prejednávanej veci Belgické kráľovstvo, má stanovenú možnosť zohľadnenia uvedených dôb. Nie je podstatné, ak dotknutá osoba v konkrétnom prípade nezíska túto výhodu z dôvodu svojej osobnej situácie.
68.
Po druhé si článok 44 nariadenia č. 987/2009 ďalej vyžaduje, aby sa právne predpisy iného členského štátu – v prejednávanej veci potenciálne nemecká právna úprava – mohli uplatniť v súlade s hlavou II nariadenia č. 883/2004 vo vzťahu k dotknutej osobe na základe toho, že vykonávala činnosť zamestnanca alebo samostatne zárobkovo činnej osoby v čase, keď sa doba starostlivosti o deti začala zohľadňovať v prípade predmetného dieťaťa podľa týchto právnych predpisov.
69.
V spore vo veci samej však D. Reichel-Albert počas sporného obdobia nevykonávala činnosť zamestnanca alebo samostatne zárobkovo činnej osoby, ktorá by súvisela s nemeckým územím, pri splnení podmienok uvedených v článku 44 ods. 2 nariadenia č. 987/2009. Situácia dotknutej osoby sa v tomto zmysle podstatne líši od situácie, ktorá je predmetom veci, v ktorej bol vydaný už citovaný rozsudok Elsen, lebo v nej dotknutá matka tesne pred narodením dieťaťa, o ktoré sa starala, vykonávala činnosť cezhraničného pracovníka na území členského štátu, v ktorom žiadala o sociálnu výhodu v súvislosti s touto dobou starostlivosti o dieťa.
70.
Len ak sú splnené obe vyššie uvedené kritériá, má inštitúcia členského štátu, ktorého právne predpisy boli uplatniteľné na základe práva miesta výkonu zárobkovej činnosti zo strany dotknutej osoby, povinnosť zohľadniť v súlade s vlastnou právnou úpravou dobu starostlivosti o deti uplynutú na území iného členského štátu tak, ako keby sa starostlivosť o dieťa uskutočňovala na jeho vlastnom území.
71.
V dôsledku toho usudzujem, že článok 44 ods. 2 nariadenia č. 987/2009 nemožno uplatniť v rámci sporu vo veci samej nielen z časového hľadiska, ale, ako zdôraznila nemecká vláda a Komisia, aj vzhľadom na to, že osobná situácia D. Reichelovej-Albertovej nespĺňa podmienky uvedené v tomto ustanovení. DRN teda nemôže byť na základe článku 44 nariadenia č. 987/2009 povinná zohľadniť v súlade s nemeckými právnymi predpismi v zmysle uvedeného článku doby starostlivosti o deti D. Reichelovej-Albertovej na belgickom území tak, ako keby uplynuli na nemeckom území.
72.
Komisia z tohto konštatovania neuplatniteľnosti článku 44 nariadenia č. 987/2009 vyvodila, že na prejudiciálne otázky netreba odpovedať z hľadiska uvedeného nariadenia, ale na základe primárneho práva, konkrétne článku 21 ZFEÚ a článku 45 ZFEÚ. S týmto stanoviskom nesúhlasím.
D – O posúdení zlučiteľnosti vnútroštátnych ustanovení, ktoré sú predmetom prejudiciálnych otázok, s právom Únie
73.
Ak Súdny dvor v rozpore s mojím stanoviskom usúdi, že na sociálnu výhodu, ktorá je predmetom sporu vo veci samej, by sa mali vzťahovať nemecké právne predpisy na základe časového predĺženia uplatňovania práva štátu zamestnania v súlade s hlavou II nariadenia č. 883/2004 v spojení s článkom 44 nariadenia č. 987/2009 alebo analogicky s už citovanými rozsudkami Elsen a Kauer, bude potrebné posúdiť zlučiteľnosť ustanovení právnych predpisov členského štátu, akými sú ustanovenia SGB VI, ktoré sú predmetom prejudiciálnych otázok, s právom Únie.
74.
V tomto smere je potrebné rozlíšiť dva prípady v závislosti od toho, akým spôsobom Súdny dvor posúdi otázky, ktoré bude posudzovať ako prvé.
75.
Na jednej strane v prípade, že Súdny dvor dospeje k záveru, že článok 44 nariadenia č. 987/2009 je v rámci tejto veci uplatniteľný, rovnako ako Komisia zastávam názor, že článok 5 nariadenia č. 883/2004 ukladá Spolkovej republike Nemecko povinnosť zohľadniť doby starostlivosti o dieťa, ktoré dotknutej osobe uplynuli v inom členskom štáte, ako aj príspevky zaplatené do systému sociálneho zabezpečenia iného členského štátu v rovnakom rozsahu, ako keby tieto skutočnosti alebo udalosti nastali v Nemecku, čiže im musí priznať rovnaké právne účinky. Nemecká vláda pritom nespochybnila, že doby starostlivosti o dieťa uplynuté v inom členskom štáte by sa v situácii, akou je situácia D. Reichelovej-Albertovej, nezohľadnili na účely starobného dôchodku rovnako ako v prípade detí vychovávaných v Nemecku. Platí to aj v prípade príspevkov, ktoré manžel dotknutej osoby odvádzal do systému starobného dôchodkového poistenia v Belgicku.
76.
Ďalej chcem upresniť, že keďže článok 5 nariadenia č. 883/2004 kodifikuje všeobecnú zásadu rovnosti zaobchádzania, ktorá nemá nijaký vplyv na určenie príslušného členského štátu a rozhodného práva, (
36
) nie je potrebné zisťovať prípadnú nezlučiteľnosť predmetnej nemeckej úpravy s ustanoveniami článku 21 ZFEÚ a článku 45 ZFEÚ. (
37
)
77.
Na druhej strane v prípade, že by Súdny dvor postupoval podľa môjho návrhu a skonštatoval, že článok 44 nariadenia č. 987/2009 v tejto veci nie je relevantný, by použitie judikatúry vytvorenej v rámci výkladu nariadenia č. 1408/71 viedlo k rovnakému výsledku. Súdny dvor totiž stanovil zásadu prispôsobenia faktov, ktoré nastali v inom členskom štáte, ktorá je v podstate rovnocenná so zásadou, ktorá je v súčasnosti výslovne vyjadrená v článku 5 nariadenia č. 883/2004. (
38
)
78.
Bez ohľadu na to, ktorý z týchto právnych základov by bol prijatý, je preto podľa môjho názoru potrebné skonštatovať, že sporné ustanovenia hmotného práva nie sú zlučiteľné s požiadavkami práva Únie za predpokladu, že Súdny dvor by dospel k záveru, že v rámci sporu vo veci samej sa má uplatniť nemecká právna úprava.
V – Návrh
79.
Vzhľadom na vyššie uvedené úvahy navrhujem, aby Súdny dvor na prejudiciálne otázky, ktoré položil Sozialgericht Würzburg, odpovedal takto:
—
V prvom rade:
Keďže článok 44 ods. 2 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 987/2009 zo 16. septembra 2009, ktorým sa stanovuje postup vykonávania nariadenia (ES) č. 883/2004 o koordinácii systémov sociálneho zabezpečenia, nie je časovo uplatniteľný vo vzťahu ku konaniu vo veci samej a dokonca ani vzhľadom na okolnosti sporu vo veci samej, položené prejudiciálne otázky sú bezpredmetné. Na základe toho teda na ne netreba odpovedať.
—
Subsidiárne navrhujem, aby Súdny dvor v prípade, že skonštatuje uplatniteľnosť uvedeného nariadenia, rozhodol takto:
Článok 44 ods. 2 nariadenia č. 987/2009 nebráni tomu, aby v prípade, že doby starostlivosti o dieťa sa nezohľadňujú podľa právnych predpisov členského štátu, ktorý je príslušný v zmysle hlavy II nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 z 29. apríla 2009 o koordinácii systémov sociálneho zabezpečenia, inštitúcia iného členského štátu, ktorého právne predpisy sa na dotknutú osobu subsidiárne naďalej vzťahujú, za podmienok uvedených v tomto článku 44 nezohľadnila predmetnú dobu ako dobu starostlivosti o dieťa, ako keby sa táto starostlivosť uskutočňovala na jeho vlastnom území, pokiaľ kritériá započítania stanovené jeho právnymi predpismi nie sú v predmetnej situácii splnené. Samotná skutočnosť, že takéto doby sa zohľadňujú na základe zákona, nie však konkrétne v danej situácii v členskom štáte, ktorý je v zásade príslušný, ani v inom členskom štáte, nemá vplyv na výklad článku 44 nariadenia č. 987/2009.
—
Ďalej subsidiárne navrhujem, aby Súdny dvor v prípade, že na základe hlavy II nariadenia č. 883/2004 a článku 44 nariadenia č. 987/2009 by sa na takú situáciu, aká je predmetom sporu vo veci samej, mali vzťahovať ustanovenia nemeckého práva uvedené v prejudiciálnych otázkach, rozhodol takto:
Článok 5 nariadenia č. 883/2004 ukladá členskému štátu, ktorý je príslušný v zmysle hlavy II nariadenia č. 883/2004 alebo má povinnosť stanovenú v článku 44 ods. 2 in fine nariadenia č. 987/2009, priznať dobám starostlivosti uplynutým a príspevkom zaplateným v inom členskom štáte rovnaké právne účinky ako v prípade, že by tieto skutočnosti alebo udalosti nastali na jeho vlastnom území.
(
1
)	Jazyk prednesu: francúzština.
(
2
)	Ú. v. EÚ L 284, s. 1.
(
3
)	Ú. v. EÚ L 166, s. 1; Mim. vyd. 05/005, s. 72.
(
4
)	Ú. v. ES L 149, s. 2; Mim. vyd. 05/001, s. 35, pričom toto pôvodné znenie bolo viackrát zmenené a doplnené.
(
5
)	Ú. v. ES L 74, s. 1; Mim. vyd. 05/001, s. 83.
(
6
)	Rozsudok z 23. novembra 2000, C-135/99, Zb. s. I-10409.
(
7
)	Rozsudok zo 7. februára 2002, C-28/00, Zb. s. I-1343.
(
8
)	Pozri odôvodnenie č. 14 nariadenia č. 987/2009 a odôvodnenie č. 13 pozície Európskeho parlamentu prijatej v prvom čítaní 9. júla 2008 na účely prijatia uvedeného nariadenia [P6_TC1-COD(2006)0006], ako aj JORENS, Y., VAN OVERMEIREN, F.: General Principles of Coordination in Regulation 883/2004. In: European Journal od Social Security, roč. 11 (2009), č. 1 – 2, s. 67.
(
9
)	Pozri nižšie uvedené otázky položené Súdnym dvorom na účely pojednávania, na ktoré sa má písomne odpovedať.
(
10
)	Základné nariadenie č. 883/2004 nadobudlo účinnosť 20. mája 2004, ale uplatňuje sa až od 1. mája 2010, keď nadobudlo účinnosť vykonávacie nariadenie č. 987/2009.
(
11
)	Pozri odôvodnenie č. 3 nariadenia č. 883/2004.
(
12
)	Článok 44 ods. 1 nariadenia č. 987/2009 vymedzuje uvedené doby v zmysle tohto ustanovenia a táto definícia je o to užitočnejšia, že koncepcie sa v jednotlivých členských štátoch líšia.
(
13
)	Pozri napríklad rozsudky z 19. decembra 1968, Salgoil, 13/68, Zb. s. 661, a z 10. júla 2008, Feryn, C-54/07, Zb. s. I-5187, bod 19 a citovanú judikatúru.
(
14
)	Rozsudok zo 17. júla 1997, Pascoal & Filhos, C-97/95, Zb. s. I-4209, bod 22 a nasl.
(
15
)	Článok 87 ods. 1 nariadenia č. 883/2004 stanovuje, že na základe nariadenia „nevznikajú žiadne nároky na obdobie pred dátumom uplatňovania tohto nariadenia“.
(
16
)	Toto ustanovenie nepovažujem za relevantné v prejednávanej veci, ktorá sa netýka určenia výšky starobného dôchodku, ale odhadu dôchodkových nárokov prostredníctvom rozhodnutí DRN, ktoré síce podľa prednesov na pojednávaní môžu zakladať práva a byť záväzné, no týkajú sa budúcnosti, konkrétne obdobia približne o dvanásť rokov neskôr, ako to vyplýva z vnútroštátneho spisu.
(
17
)	Pozri rozsudky z 10. júla 1986, Licata/CES, 270/84, Zb. s. 2305, bod 31, a z 21. januára 2003, Nemecko/Komisia, C-512/99, Zb. s. I-845, bod 46 a citovanú judikatúru, ako aj bod 65 a nasl. návrhov, ktoré predniesol generálny advokát Jacobs vo veci, v ktorej bol vydaný už citovaný rozsudok Kauer.
(
18
)	Nie je to odpoveď na otázku, v akom rozsahu by nariadenie č. 987/2009 mohlo ovplyvniť právoplatnosť rozhodnutí DRN prijatých omnoho skôr, ako nadobudlo účinnosť.
(
19
)	Nevylučujem existenciu vnútroštátnych ustanovení umožňujúcich rozdielny prístup, no problematika časovej uplatniteľnosti nariadenia č. 987/2009 a jeho účinkov v čase sa podľa môjho názoru plne riadi prechodnými ustanoveniami, ktoré nariadenie obsahuje.
(
20
)	Tieto dve nariadenia, ktoré sa navzájom dopĺňajú, sú prepojené tak, že vo vykonávacom nariadení č. 987/2009 možno nájsť prvky umožňujúce pochopenie základného nariadenia č. 883/2004 a naopak.
(
21
)	Pozri analogicky rozsudok Kauer, už citovaný, bod 26, pokiaľ ide o požiadavky, ktorými právne predpisy členských štátov podmieňujú uznanie určitej doby ako rovnocennej so skutočnými dobami poistenia, ako aj rozsudok z 3. marca 2011, Tomaszewska, C-440/09, Zb. s. I-1033, body 26 a 27, pokiaľ ide o podmienky, ktorým v uvedených právnych predpisoch podlieha stanovenie dôb zamestnania alebo poistenia.
(
22
)	Kumulácia vnútroštátnych predpisov súčasne uplatniteľných na tú istú dávku je vylúčená, aby sa predišlo komplikáciám, ktoré z nej môžu vyplývať (rozsudok z 12. júna 1986, Ten Holder, 302/84, Zb. s. 1821, bod 21), ale sociálne poistená osoba môže kumulovať dávky rozdielnej povahy, ako je starobný dôchodok a rodinné prídavky, na ktoré by sa vzťahovali odlišné právne predpisy (rozsudok z 20. mája 2008, Bosmann, C-352/06, Zb. s. I-3827, bod 31).
(
23
)	Pozri najmä rozsudky z 9. marca 2006, Piatkowski, C-493/04, Zb. s. I-2369, bod 34, a zo 14. októbra 2010, van Delft a i., C-345/09, Zb. s. I-9879, bod 100 a citovanú judikatúru, ako aj bod 72 návrhov, ktoré som predniesol v poslednej uvedenej veci.
(
24
)	Článok 44 ods. 3 nariadenia č. 987/2009, ktorý stanovuje, že odsek 2 tohto článku sa neuplatňuje, ak sa na dotknutú osobu vzťahujú alebo začnú vzťahovať právne predpisy iného členského štátu z dôvodu výkonu činnosti zamestnanca alebo samostatnej zárobkovej činnosti, nie je v spore vo veci samej relevantný.
(
25
)	Podľa článku 93 nariadenia č. 987/2009.
(
26
)	Toto ustanovenie stanovuje, že „na osobu, ktorá prestane podliehať právnym predpisom členského štátu, bez toho, aby sa na ňu začali vzťahovať právne predpisy iného členského štátu v súlade s jedným z pravidiel stanovených v predchádzajúcich odsekoch alebo v súlade s jednou z výnimiek alebo jedným z osobitných ustanovení, ktoré sú uvedené v článkoch 14 až 17, sa budú vzťahovať právne predpisy členského štátu, na území ktorého má bydlisko, a budú sa na ňu vzťahovať iba tieto predpisy“.
(
27
)	Nariadením Rady č. 2195/91 z 25. júna 1991, ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie č. 1408/71 a nariadenie č. 574/72 [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 206, s. 2).
(
28
)	Pozri bod 49 a nasl. návrhov, ktoré boli prednesené vo veci, v ktorej bol vydaný rozsudok Kauer, už citovaný.
(
29
)	Pozri rozsudok zo 7. júla 2005, van Pommeren-Bourgondiën, C-227/03, Zb. s. I-6101, body 34 a 35 a citovanú judikatúru.
(
30
)	Rozsudok Kauer, už citovaný, v tomto smere odkazuje na rozsudky Ten Holder, už citovaný, bod 14, a z 10. marca 1992, Twomey, C-215/90, Zb. s. I-1823, bod 10.
(
31
)	Podľa návrhu na začatie prejudiciálneho konania sa DRN z tohto dôvodu domnievala, že pokiaľ ide o nemocenské poistenie, existuje vzťah s Belgickým kráľovstvom a nie so Spolkovou republikou Nemecko.
(
32
)	Voľba rozhodného práva je vylúčená, keďže ustanovenia hlavy II nariadenia č. 883/2004 tvoria úplný a jednotný systém kolíznych noriem (pokiaľ ide o nariadenie č. 1408/71, pozri rozsudok zo 4. októbra 1991, De Paep, C-196/90, Zb. s. I-4815, bod 18). Z toho tiež vyplýva, že členské štáty nemôžu určovať, v akom rozsahu sa budú uplatňovať ich vlastné právne predpisy alebo právne predpisy iného členského štátu (rozsudok z 23. septembra 1982, Kuijpers, 276/81, Zb. s. 3027, bod 14).
(
33
)	Pozri napríklad článok 14 ods. 2 nariadenia č. 883/2004.
(
34
)	Článok 44 návrhu nariadenia Európskeho Parlamentu a Rady, ktorým sa stanovuje postup na vykonávanie nariadenia č. 883/2004 [KOM(2006) 16 v konečnom znení].
(
35
)	V odôvodnení č. 10 uvedeného nariadenia sa uvádza: „príslušná inštitúcia, t. j. inštitúcia, ktorej právne predpisy sa uplatňujú alebo ktorá má povinnosť vyplácať určité dávky“.
(
36
)	Pozri odôvodnenie č. 11 nariadenia č. 883/2004.
(
37
)	Úvod uvedeného článku 5 vedie k tomu, že keď sa uplatňuje nariadenie č. 883/2004, už nie je potrebné odkazovať na zásadu zákazu diskriminácie na základe štátnej príslušnosti, ako sa to často robí v judikatúre v oblasti sociálneho zabezpečenia. Pozri DERN, S., in SCHREIBER, F. a kol.: VO (EG) Nr. 883/2004 – Verordnung zur Koordinierung der Systeme der sozialen Sicherheit. München : C. H. Beck, 2012, s. 69.
(
38
)	Pozri najmä rozsudky citované v bode 41 a nasl. návrhov prednesených vo veci, v ktorej bol vydaný rozsudok z 28. apríla 2004, Öztürk, C-373/02, Zb. s. I-3605, v ktorých generálny advokát Ruiz-Jarabo Colomer poukázal na to, že z judikatúry „vyplynulo, že zásada rovnakého zaobchádzania si vyžaduje, aby na účely uznania nároku na určité dávky sociálneho zabezpečenia alebo na iné výhody pre migrujúcich pracovníkov každý členský štát zohľadnil určité skutkové okolnosti, ktoré nastali v iných členských štátoch, a zaobchádzal s nimi rovnocenne s tými, ku ktorým dochádza na jeho území“.