Predbežné znenie
NÁVRHY
GENERÁLNEHO
ADVOKÁTA
JEAN
RICHARD
DE
LA
TOUR
prednesené
4. septembra
2025(1)
Vec C‑414/24
Datenschutzbehörde,
Dr. G. S.
za účasti:
Bundesministerium für Justiz,
D GmbH
[návrh
na
začatie
prejudiciálneho
konania,
ktorý
podal
Verwaltungsgerichtshof
(Najvyšší
správny
súd,
Rakúsko)]
„ Návrh
na
začatie
prejudiciálneho
konania – Ochrana
osobných
údajov – Nariadenie
(EÚ)
2016/679 – Články 77 a 79 – Prostriedky
nápravy – Súbežné
uplatnenie – Vzťah
medzi
správnou
sťažnosťou a súdnym
prostriedkom
nápravy – Procesná
autonómia
členských
štátov – Zásada
efektivity “
I.      Úvod
1.        Prejednávaný
návrh
na
začatie
prejudiciálneho
konania
sa
týka
výkladu
článku 77
ods. 1 a článku 79
ods. 1
nariadenia
Európskeho
parlamentu a Rady
(EÚ)
2016/679 z 27. apríla
2016 o ochrane
fyzických
osôb
pri
spracúvaní
osobných
údajov a o voľnom
pohybe
takýchto
údajov,
ktorým
sa
zrušuje
smernica
95/46/ES
(všeobecné
nariadenie o ochrane
údajov)(2).
2.        Prejednávaný
návrh
bol
predložený v rámci
sporu
medzi
lekárkou
G. S. (ďalej
len
„G. S.“) a Österreichische
Datenschutzbehörde
(Úrad
na
ochranu
osobných
údajov,
Rakúsko)
(ďalej
len
„DSB“)
vo
veci
zamietnutia
sťažnosti,
ktorú
G. S. podala
tomuto
úradu, z dôvodu,
že
sa
predtým v rovnakej
veci
obrátila
na
súd.
3.        Uvedený
návrh
na
začatie
prejudiciálneho
konania
nadväzuje
na
rozsudok z 12. januára
2023,
Nemzeti
Adatvédelmi
és
Információszabadság
Hatóság [(3)], v ktorom
Súdny
dvor
rozhodol,
že
prostriedky
nápravy
stanovené
jednak v článku 77
ods. 1 a článku 78
ods. 1
GDPR a jednak v článku 79
ods. 1
tohto
nariadenia
možno
uplatniť
súbežne a nezávisle.
Tieto
články 77
ods. 1 a 78
ods. 1
sa
týkajú
práva
podať
sťažnosť
dozornému
orgánu(4) a práva
na
súdny
prostriedok
nápravy
voči
rozhodnutiu
tohto
orgánu.
Tento
článok 79
ods. 1
sa
zas
týka
práva
na
súdny
prostriedok
nápravy
voči
prevádzkovateľovi
alebo
sprostredkovateľovi.
4.        Verwaltungsgerichtshof
(Najvyšší
správny
súd,
Rakúsko),
ktorý
podal
návrh
na
začatie
prejudiciálneho
konania,
žiada
Súdny
dvor o spresnenia
týkajúce
sa
vzťahu
medzi
týmito
prostriedkami
nápravy a konkrétnejšie
možnosti
dozorného
orgánu
zamietnuť
sťažnosť,
ak
bol
predtým
podaný
súdny
prostriedok
nápravy s rovnakým
predmetom,
aj
keď
toto
konanie
ešte
prebieha
alebo
keď
rozhodnutie
vydané v tomto
konaní
ešte
nie
je
právoplatné.
5.        Táto
otázka
má
dôležitý
význam
vzhľadom
na
vôľu
normotvorcu
Únie
jednak
uložiť
dozornému
orgánu
osobitnú
povinnosť
náležitej
starostlivosti a jednak
posilniť
právo
na
účinnú
súdnu
ochranu
zakotvené v článku 47
Charty
základných
práv
Európskej
únie(5).
6.        V týchto
návrhoch
navrhnem,
aby
Súdny
dvor
rozhodol,
že
článok 77
ods. 1 a článok 79
ods. 1
GDPR
sa
majú
vykladať v tom
zmysle,
že
bránia
tomu,
aby
dozorný
orgán,
ktorému
bola v súlade s týmto
článkom 77
ods. 1
predložená
sťažnosť,
mohol
túto
sťažnosť
zamietnuť z dôvodu,
že
bol
predtým
podaný
súdny
prostriedok
nápravy,
ktorý
bol
podaný v súlade s týmto
článkom 79
ods. 1 a ktorý
má
rovnaký
predmet,
keď
rozhodnutie
vydané v rámci
tohto
prostriedku
nápravy
ešte
nie
je
právoplatné.
7.        Svoju
analýzu
začnem
pripomenutím
súbežnosti a nezávislosti
prostriedkov
nápravy
stanovených
jednak v článku 77
ods. 1 a článku 78
ods. 1 a jednak v článku 79
ods. 1
tohto
nariadenia.
Pripomeniem
tiež
povinnosť
členských
štátov
koordinovať
tieto
prostriedky
nápravy s cieľom
zabrániť
vydávaniu
protichodných
rozhodnutí.
Preukážem,
že
táto
povinnosť
koordinácie
nemôže
spochybniť
súbežnosť a nezávislosť
prostriedkov
nápravy
dostupných
na
základe
GDPR
tým,
že
umožní
dozornému
orgánu
zamietnuť
sťažnosť,
ktorá
mu
bola
predložená,
namiesto
toho,
aby
prerušil
jej
preskúmanie
až
do
právoplatného
skončenia
súdneho
konania
začatého
na
základe
článku 79
ods. 1
GDPR.
II.    Právny rámec
A.      Právo Únie
8.        Článok 17
GDPR,
nazvaný
„Právo
na
vymazanie
(právo
‚na
zabudnutie‘), v odseku
1 písm. d)
stanovuje:
„Dotknutá
osoba
má
tiež
právo
dosiahnuť u prevádzkovateľa
bez
zbytočného
odkladu
vymazanie
osobných
údajov,
ktoré
sa
jej
týkajú, a prevádzkovateľ
je
povinný
bez
zbytočného
odkladu
vymazať
osobné
údaje,
ak
je
splnený
niektorý z týchto
dôvodov:
…
d)      osobné
údaje
sa
spracúvali
nezákonne.“
9.        V rámci
kapitoly VI
GDPR,
nazvanej
„Nezávislé
dozorné
orgány“,
oddiel 1
upravujúci
„Nezávislé
postavenie“
zahŕňa
články 51
až
54.
Podľa
článku 51
ods. 1
GDPR:
„Každý
členský
štát
stanoví,
že
za
monitorovanie
uplatňovania
tohto
nariadenia
je
zodpovedný
jeden
alebo
viacero
nezávislých
orgánov
verejnej
moci s cieľom
chrániť
základné
práva a slobody
fyzických
osôb
pri
spracúvaní a uľahčiť
voľný
tok
osobných
údajov v rámci
Únie…“
10.      Článok 52
ods. 1
GDPR
znie:
„Každý
dozorný
orgán
koná
pri
plnení
svojich
úloh a výkone
svojich
právomocí v súlade s týmto
nariadením
úplne
nezávisle.“
11.      V rámci
kapitoly VI
oddiel 2
GDPR s názvom „Príslušnosť,
úlohy a právomoci“,
ktorý
zahŕňa
články 55
až
59,
článok 57
ods. 1 písm. a) a f)
stanovuje:
„Bez
toho,
aby
boli
dotknuté
iné
úlohy
stanovené
podľa
tohto
nariadenia,
každý
dozorný
orgán
na
svojom
území:
a)      monitoruje a presadzuje
uplatňovanie
tohto
nariadenia;
…
f)      vybavuje
sťažnosti
podané
dotknutou
osobou
alebo
subjektom,
organizáciou
alebo
združením v súlade s článkom 80, a vyšetruje v primeranom
rozsahu
podstatu
sťažnosti a informuje
sťažovateľa o pokroku a výsledkoch
vyšetrovania v primeranej
lehote,
najmä
ak
je
potrebné
ďalšie
vyšetrovanie
alebo
koordinácia s iným
dozorným
orgánom.“
12.      Článok 58
ods. 4
GDPR
stanovuje:
„Výkon
právomocí
udelených
dozornému
orgánu
podľa
tohto
článku
podlieha
primeraným
zárukám
vrátane
účinného
súdneho
prostriedku
nápravy a riadneho
procesu,
stanoveným v práve
Únie a v práve
členského
štátu v súlade s [C]hartou.“
13.      Podľa
článku 77
GDPR,
ktorý
má
názov
„Právo
podať
sťažnosť
dozornému
orgánu“:
„1.      Bez
toho,
aby
boli
dotknuté
akékoľvek
iné
správne
alebo
súdne
prostriedky
nápravy,
má
každá
dotknutá
osoba
právo
podať
sťažnosť
dozornému
orgánu,
najmä v členskom
štáte
svojho
obvyklého
pobytu,
mieste
výkonu
práce
alebo v mieste
údajného
porušenia,
ak
sa
domnieva,
že
spracúvanie
osobných
údajov,
ktoré
sa
jej
týka,
je v rozpore s týmto
nariadením.
2.      Dozorný
orgán,
ktorému
sa
sťažnosť
podala,
informuje
sťažovateľa o pokroku a výsledku
sťažnosti
vrátane
možnosti
podať
súdny
prostriedok
nápravy
podľa
článku 78.“
14.      Článok 78
GDPR,
nazvaný
„Právo
na
účinný
súdny
prostriedok
nápravy
voči
rozhodnutiu
dozorného
orgánu“, v odseku
1
stanovuje:
„Bez
toho,
aby
boli
dotknuté
iné
správne
alebo
mimosúdne
prostriedky
nápravy,
každá
fyzická
alebo
právnická
osoba
má
právo
na
účinný
súdny
prostriedok
nápravy
voči
právne
záväznému
rozhodnutiu
dozorného
orgánu,
ktoré
sa
jej
týka.“
15.      Článok 79
GDPR,
nazvaný
„Právo
na
účinný
súdny
prostriedok
nápravy
voči
prevádzkovateľovi
alebo
sprostredkovateľovi“, v odseku
1
stanovuje:
„Bez
toho,
aby
bol
dotknutý
akýkoľvek
dostupný
správny
alebo
mimosúdny
prostriedok
nápravy
vrátane
práva
na
podanie
sťažnosti
dozornému
orgánu
podľa
článku 77,
každá
dotknutá
osoba
má
právo
na
účinný
súdny
prostriedok
nápravy,
ak
sa
domnieva,
že v dôsledku
spracúvania
jej
osobných
údajov v rozpore s týmto
nariadením
došlo k porušeniu
jej
práv
ustanovených v tomto
nariadení.“
16.      Článok 81
GDPR,
nazvaný
„Prerušenie
konania“, v odsekoch
2 a 3
stanovuje:
„2.      Ak
na
súde
iného
členského
štátu
prebieha
konanie
týkajúce
sa
rovnakej
veci
spracúvania
rovnakým
prevádzkovateľom
alebo
sprostredkovateľom,
môže
každý
príslušný
súd,
ktorý
nezačal
konať
ako
prvý,
svoje
konanie
prerušiť.
3.      Ak
ide o konania
na
prvom
stupni,
súd,
ktorý
nezačal
konať
ako
prvý,
môže
tiež
na
návrh
jedného z účastníkov
odmietnuť
príslušnosť,
ak
súd,
ktorý
začal
konať
ako
prvý,
je
príslušný
rozhodovať v uvedených
veciach a ak
jeho
právny
poriadok
pripúšťa
ich
spojenie.“
B.      Rakúske právo
17.      § 94
ods. 1
Bundes‑Verfassungsgesetz
(spolkový
ústavný
zákon)
znie:
„Súdy
sú
na
všetkých
stupňoch
oddelené
od
štátnej
správy.“
18.      § 24
Bundesgesetz
zum
Schutz
natürlicher
Personen
bei
der
Verarbeitung
personenbezogener
Daten
(spolkový
zákon o ochrane
fyzických
osôb
pri
spracúvaní
osobných
údajov)(6) zo 17. augusta
1999 v znení
uplatniteľnom
na
spor
vo
veci
samej,
nazvaný
„Sťažnosti
adresované
úradu
na
ochranu
osobných
údajov“, v odsekoch
1 a 4
uvádza:
„(1)      Každá
dotknutá
osoba
má
právo
podať
sťažnosť
úradu
na
ochranu
osobných
údajov,
ak
sa
domnieva,
že
spracúvanie
osobných
údajov,
ktoré
sa
jej
týka,
predstavuje
porušenie
GDPR…
…
(4)      Právo
na
vybavenie
sťažnosti
zaniká,
ak
ju
sťažovateľ
nepodá
do
jedného
roka
od
okamihu,
keď
sa
dozvedel o udalosti,
ktorá
je
predmetom
sťažnosti,
najneskôr
však
do
troch
rokov
od
okamihu,
keď k tejto
udalosti
údajne
došlo.
Oneskorené
sťažnosti
sa
zamietnu.“
III. Skutkový stav sporu vo veci samej a prejudiciálne otázky
19.      Lekárka
G. S. požiadala
3. júla
2017,
pred
nadobudnutím
účinnosti
GDPR(7),
aby
spoločnosť
D
GmbH
ako
prevádzkovateľ
platformy
na
vyhľadávanie
lekárov,
ktorá
umožňuje
tretím
osobám
zverejňovať
hodnotenia
lekárov a skúsenosti s nimi,
vymazala
osobné
údaje.
Táto
žiadosť o vymazanie
údajov
bola
zamietnutá
listom z 10. júla
2017.
20.      V novembri
2017
G. S. podala
proti
spoločnosti
D
občianskoprávnu
žalobu, v ktorej
namietala
okrem
iného
porušenie
práva
na
ochranu
osobných
údajov a žiadala o vymazanie
svojich
osobných
údajov
zverejnených
spoločnosťou
D a vydanie
príkazu
na
zdržanie
sa
akéhokoľvek
ďalšieho
spracúvania
týchto
údajov.
21.      Dňa
22. júna
2018,
po
nadobudnutí
účinnosti
GDPR,
G. S. opätovne
požiadala
spoločnosť
D o vymazanie
svojich
osobných
údajov
uvedených
na
platforme
tejto
spoločnosti,
čo
bolo
rovnako
zamietnuté
listom
zo 6. júla
2018.
22.      G. S. preto
26. júla
2018
podala
DSB
sťažnosť
podľa
článku 77
GDPR,
pričom
sa
opierala
najmä o článok 17
tohto
nariadenia,
ktorý
zakotvuje
právo
na
vymazanie.
G. S. v tejto
sťažnosti
žiadala,
aby
DSB
konštatoval
porušenie
jej
práv a uložil
spoločnosti
D
povinnosť
vymazať
všetky
údaje
na
svojej
platforme a zdržať
sa
akéhokoľvek
ďalšieho
spracúvania
týchto
údajov.
23.      DSB
rozhodnutím
zo 4. januára
2019
túto
žiadosť
zamietol z dôvodu,
že
sťažnosť a občianskoprávna
žaloba
podaná v novembri
2017
majú
rovnaký
predmet,
konkrétne
vymazanie
osobných
údajov
G. S. z platformy
spoločnosti D. Zo
systematického
hľadiska
by
pritom
bolo v rozpore s mechanizmom
právnej
ochrany
podľa
GDPR
podať v tej
istej
otázke
súčasne
alebo
postupne
sťažnosť
dozornému
orgánu a súdny
prostriedok
nápravy.
24.      Rozsudkom
zo
4. decembra
2020
Bundesverwaltungsgericht
(Spolkový
správny
súd,
Rakúsko)
žalobu
podanú
proti
tomuto
rozhodnutiu
zamietol.
Predtým
bola
rozsudkom z 23. júla
2020
zamietnutá
žaloba,
ktorú
G. S. podala
na
občianskoprávny
súd v novembri 2017.
Tento
rozsudok
nebol
4. decembra
2020
ešte
právoplatný.
25.      Bundesverwaltungsgericht
(Spolkový
správny
súd)
vo
svojom
rozsudku
konštatoval,
že
GDPR
úmyselne
zaviedlo
dvojitú
formu
právnej
ochrany, a preto
je
potrebné
potvrdiť
zásadnú
právomoc
DSB
rozhodnúť o tejto
sťažnosti.
Uvedený
súd
naproti
tomu
dospel k záveru,
že
ročná
prekluzívna
lehota
stanovená v § 24
ods. 4
zákonom o ochrane
údajov
uplynula.
Keďže
G. S. vedela,
že
spoločnosť
D
zverejnila
jej
údaje,
3. júla
2017 a v ďalšom
konaní
nebola
uvedená
nijaká
doplňujúca
podstatná
skutková
okolnosť,
právo
na
vybavenie
jej
sťažnosti
podanej
na
základe
článku 77
GDPR
už k okamihu,
keď
G. S. podala
túto
sťažnosť
26. júla
2018,
zaniklo.
Zmena
právneho
stavu,
konkrétne
nadobudnutie
účinnosti
GDPR,
nemala
za
následok
prerušenie
prekluzívnej
lehoty.
Keďže
aj
oneskorená
sťažnosť
podľa
článku 77
GDPR
vedie k jej
zamietnutiu,
sťažnosť
G. S. bola
podľa
názoru
Bundesverwaltungsgericht
(Spolkový
správny
súd)
správne
zamietnutá.
26.      G. S. a DSB
podali
proti
tomuto
rozsudku
opravný
prostriedok
„Revision“
na
Verwaltungsgerichtshof
(Najvyšší
správny
súd).
27.      Tento
súd
sa
nestotožňuje
so
stanoviskom
Bundesverwaltungsgericht
(Spolkový
správny
súd) v otázke
preklúzie
sťažnosti
G. S. Vzhľadom
na
to,
že
G. S. po
prvýkrát
využila
právo
na
vymazanie v zmysle
článku 17
ods. 1
GDPR
po
nadobudnutí
účinnosti
tohto
nariadenia,
konkrétne
22. júna
2018,
totiž
lehota
podľa § 24
ods. 4
zákona o ochrane
údajov
začala
plynúť
až
od
okamihu,
keď
sa
G. S. dozvedela o e‑maile
spoločnosti
D
zo
6. júla
2018, v ktorom
jej
oznámila
zamietnutie
žiadosti o vymazanie.
Verwaltungsgerichtshof
(Najvyšší
správny
súd)
teda
usudzuje,
že
odôvodnenie,
ktoré
uviedol
Bundesverwaltungsgericht
(Spolkový
správny
súd),
nemôže
odôvodniť
zamietnutie
sťažnosti
G. S. podanej
podľa
článku 77
ods. 1
GDPR.
28.      Verwaltungsgerichtshof
(Najvyšší
správny
súd)
však
preskúmava,
či
zamietnutie
tejto
sťažnosti
nebolo
zákonne
založené
na
iných
dôvodoch.
Vnútroštátny
súd
pripomína
rozhodnutia
Súdneho
dvora v rozsudku
Nemzeti
Adatvédelmi
és
Információszabadság
Hatóság a v rozsudku
zo 7. decembra
2023,
SCHUFA
Holding
(Odpustenie
zostatku
dlhu)[(8)], a následne
sa
pýta
najmä
na
dôvod
uvádzaný
DSB,
ktorý
sa
týka
existencie
prebiehajúceho
konania o súdnom
prostriedku
nápravy v rovnakej
veci.
Ustanovenie § 94
ods. 1
spolkového
ústavného
zákona
totiž
stanovuje,
že
súdy
sú
na
všetkých
stupňoch
oddelené
od
štátnej
správy.
Ako
vysvetľuje
vnútroštátny
súd,
toto
ustanovenie
zaručuje
zásadu
oddelenia
súdnictva a štátnej
správy,
ktorá
vyžaduje,
aby
vec
bola v celom
rozsahu
pridelená
na
účely
jej
výkonu
buď
súdom,
alebo
správnym
orgánom.
Uvedené
ustanovenie
teda
bráni
tomu,
aby
súdy a správne
orgány
súčasne
alebo
postupne
rozhodovali v tej
istej
veci(9).
29.      V prvom
rade
sa
vnútroštátny
súd
pýta,
či
je
možné
zamietnuť
sťažnosť
podanú
dozornému
orgánu
podľa
článku 77
GDPR,
ak
už
bol
predtým v rovnakej
veci
podaný
účinný
súdny
prostriedok
nápravy
podľa
článku 79
GDPR a na
konajúcom
súde
ešte
stále
prebieha
príslušné
konanie.
30.      Vnútroštátny
súd
pripomína,
že
Súdny
dvor
vo
svojom
rozsudku
Nemzeti
Adatvédelmi
és
Információszabadság
Hatóság
rozhodol,
že
články 77
až 79
GDPR
umožňujú
súbežné a nezávislé
uplatnenie
prostriedkov
nápravy
stanovených
jednak v článku 77
ods. 1 a článku 78
ods. 1
tohto
nariadenia a jednak v článku 79
ods. 1
uvedeného
nariadenia a členským
štátom
prináleží,
aby v súlade
so
zásadou
procesnej
autonómie
stanovili
náležitosti
týkajúce
sa
vzťahu
týchto
prostriedkov
nápravy,
aby
bola
zabezpečená
účinnosť
ochrany
práv
zaručených
týmto
nariadením,
konzistentné a jednotné
uplatňovanie
jeho
ustanovení,
ako
aj
právo
na
účinný
prostriedok
nápravy
pred
súdom
tak,
ako
je
uvedené v článku 47
Charty.
31.      Tento
súd
zastáva
názor,
že s cieľom
zabrániť
existencii
protichodných
rozhodnutí,
čo
by
„spochybňovalo
cieľ
zabezpečiť
konzistentné a jednotné
uplatňovanie
pravidiel
ochrany
základných
práv a slobôd
fyzických
osôb
pri
spracovaní
osobných
údajov v celej
Únii“(10),
by
podľa
vzoru
článku 81
ods. 2 a 3
GDPR
bolo
možné
pripustiť,
že v prípade,
ak v rovnakom
spore
prebieha
konanie
pred
občianskoprávnymi
súdmi a správnymi
orgánmi,
orgán,
ktorý
začal
konať
ako
druhý,
by
mal
návrh
zamietnuť.
32.      Uvedený
súd
uvádza,
že
hoci
sa
predmetná
vnútroštátna
náležitosť
úplne
neprekrýva s mechanizmami,
ktoré
sú
stanovené v GDPR
pre
situácie
zahŕňajúce
viaceré
členské
štáty,
vzhľadom
na
tento
cieľ
sa
javí
oprávnené
považovať
ju
za
prípustnú.
33.      Vnútroštátny
súd
dodáva,
že
aj
keď
zásada
účinnej
súdnej
ochrany
uvádzaná
Súdnym
dvorom
zohľadňuje v prvom
rade
situáciu
osoby
dotknutej
spracúvaním
osobných
údajov,
ktorá
uplatňuje
prostriedok
nápravy,
aj
prevádzkovateľovi
ako
odporcovi
sa
musí
priznať
právo
na
účinné
vedenie
konania,
ktoré
môže
byť
dotknuté
tým,
že
dve
súbežné
konania
môžu
predstavovať
značnú
záťaž,
najmä
pokiaľ
ide o trovy
právneho
zastúpenia v oboch
týchto
konaniach.
34.      Samotná
skutočnosť,
že
vo
veci
prebieha
konanie
na
súde,
ktorý
začal
konať v súlade s článkom 79
GDPR,
tak
bráni
tomu,
aby
sa
touto
vecou
mohol
platne
zaoberať
dozorný
orgán
konajúci
na
základe
článku 77
tohto
nariadenia,
ak
mu
bola
sťažnosť
predložená
až
po
podaní
súdneho
prostriedku
nápravy.
35.      Tento
súd
však
poznamenáva,
že v prípade
zamietnutia
sťažnosti
podľa
článku 77
GDPR
len z toho
dôvodu,
že
prebieha
konanie o súdnom
prostriedku
nápravy, v okamihu
zamietnutia
ešte
neexistuje
meritórne
rozhodnutie
týkajúce
sa
údajného
porušenia
ochrany
osobných
údajov, a preto
ešte
neexistuje
riziko
protichodných
rozhodnutí.
36.      V druhom
rade
sa
vnútroštátny
súd v prípade
zápornej
odpovede
na
svoju
prvú
otázku
pýta,
či
sťažnosť
podanú
dozornému
orgánu
podľa
článku 77
GDPR
možno
zamietnuť z dôvodu,
že v konaní
začatom
podľa
článku 79
GDPR
už
bolo
vydané
meritórne
súdne
rozhodnutie.
37.      Podľa
tohto
súdu
zamietnutie
sťažnosti
podanej
dozornému
orgánu,
založené
na
zásade
prvenstva,
od
okamihu,
keď
bolo
prijaté
meritórne
rozhodnutie v súdnom
konaní,
zohľadňuje
tento
cieľ
spočívajúci v zabránení
protichodným
rozhodnutiam.
Bolo
by
však
možné
domnievať
sa,
že
odkazom
na
rozhodnutie,
ktoré
nie
je
právoplatné,
dotknutá
osoba
ešte
nemá
istotu
existencie
tohto
rozhodnutia.
38.      Za
týchto
podmienok
Verwaltungsgerichtshof
(Najvyšší
správny
súd)
rozhodol
prerušiť
konanie a položiť
Súdnemu
dvoru
tieto
prejudiciálne
otázky:
„1.      Majú
sa
články 77 a 79
[GDPR] s prihliadnutím
na
závery
Súdneho
dvora v rozsudkoch
[Nemzeti
Adatvédelmi
és
Információszabadság
Hatóság] a [SCHUFA
Holding]
vykladať v tom
zmysle,
že
možnosť,
ktorá
je
stanovená
vo
vnútroštátnom
práve,
zamietnuť
sťažnosť
podanú
dozornému
orgánu
podľa
článku 77
GDPR z dôvodu,
že v rovnakej
veci
bol
už
predtým
podaný
súdny
prostriedok
nápravy
podľa
článku 79
GDPR a na
predmetnom
súde
sa
vedie
konanie o tomto
prostriedku
nápravy,
predstavuje
prípustnú
náležitosť
úpravy
vzťahu
týchto
prostriedkov
nápravy
(v zmysle
citovanej
judikatúry
Súdneho
dvora)?
2.      V prípade
zápornej
odpovede
na
prvú
otázku:
majú
sa
články 77 a 79
[GDPR] s prihliadnutím
na
závery
Súdneho
dvora v rozsudkoch
[Nemzeti
Adatvédelmi
és
Információszabadság
Hatóság] a [SCHUFA
Holding]
vykladať v tom
zmysle,
že
možnosť,
ktorá
je
stanovená
vo
vnútroštátnom
práve,
zamietnuť
sťažnosť
podanú
dozornému
orgánu
podľa
článku 77
GDPR z dôvodu,
že v konaní o súdnom
prostriedku
nápravy
podľa
článku 79
GDPR,
ktoré
bolo
začaté v rovnakej
veci,
už
bolo
vydané
(aj
keď
ešte
neprávoplatné)
meritórne
rozhodnutie,
predstavuje
prípustnú
náležitosť
úpravy
vzťahu
týchto
prostriedkov
nápravy
(v zmysle
citovanej
judikatúry
Súdneho
dvora)?“
39.      Písomné
pripomienky
predložili
G. S.,
DSB,
rakúska,
talianska a maďarská
vláda,
ako
aj
Európska
komisia.
IV.    Analýza
40.      Aby
vnútroštátny
súd
mohol
rozhodnúť o opravnom
prostriedku,
ktorý
mu
bol
predložený,
žiada
Súdny
dvor o spresnenie
vzťahu
medzi
sťažnosťou
podanou
dozornému
orgánu
podľa
článku 77
ods. 1
GDPR
na
jednej
strane a súdnym
prostriedkom
nápravy
podaným
podľa
článku 79
ods. 1
tohto
nariadenia
na
druhej
strane.
41.      Vnútroštátny
súd
tak
svojimi
otázkami,
ktoré
navrhujem
preskúmať
spoločne, v podstate
žiada
Súdny
dvor,
aby
rozhodol,
či
dozorný
orgán,
ktorému
bola
predložená
sťažnosť v súlade s článkom 77
ods. 1
GDPR,
môže
túto
sťažnosť
zamietnuť z dôvodu,
že
bol
predtým
podaný
súdny
prostriedok
nápravy,
ktorý
bol
podaný v súlade s článkom 79
ods. 1
tohto
nariadenia a ktorý
má
rovnaký
predmet
(prvá
otázka),
keď
rozhodnutie
vydané v rámci
tohto
prostriedku
nápravy
ešte
nie
je
právoplatné
(druhá
otázka).
42.      Podľa
môjho
názoru
by
odpoveď
na
tieto
dve
otázky
mala
byť
záporná.
Okrem
toho
poznamenávam,
že
napriek
tomu,
že
DSB
zamietol
sťažnosť
G. S.,
tak
rakúska
vláda,
ako
aj
tento
dozorný
orgán
sa s týmto
názorom
stotožňujú.
43.      Na
úvod
je
potrebné
pripomenúť,
že
kapitola VIII
GDPR
upravuje
najmä
prostriedky
nápravy
umožňujúce
ochranu
práv
dotknutej
osoby,
pokiaľ
sa
osobné
údaje,
ktoré
sa
jej
týkajú,
údajne
spracúvali v rozpore s ustanoveniami
tohto
nariadenia. O ochranu
týchto
práv
tak
môže
na
základe
článkov 77
až
79
uvedeného
nariadenia
žiadať
buď
priamo
dotknutá
osoba,
alebo
na
základe
článku 80
toho
istého
nariadenia
oprávnený
subjekt,
či
už s poverením
na
tento
účel,
alebo
bez
neho(11).
44.      S cieľom
objasniť
vnútroštátnemu
súdu,
či
zamietnutie
sťažnosti,
ktorá
bola
predložená
podľa
článku 77
ods. 1
GDPR,
dozorným
orgánom z dôvodu,
že
bol
predtým
podaný
súdny
prostriedok
nápravy,
ktorý
bol
podaný v súlade s článkom 79
ods. 1
tohto
nariadenia a ktorý
má
rovnaký
predmet,
keď
rozhodnutie
vydané v rámci
tohto
prostriedku
nápravy
ešte
nie
je
právoplatné,
predstavuje
prípustnú
náležitosť
vzťahu
prostriedkov
nápravy
stanovených
uvedeným
nariadením,
treba
pripomenúť,
že
pri
výklade
ustanovenia
práva
Únie
je
potrebné
zohľadniť
nielen
jeho
znenie,
ale
aj
jeho
kontext a ciele
sledované
právnou
úpravou,
ktorej
je
súčasťou(12).
45.      Pokiaľ
ide o znenie
relevantných
ustanovení
GDPR,
treba v prvom
rade
pripomenúť,
že
článok 77
ods. 1
tohto
nariadenia
spresňuje,
že
„bez
toho,
aby
boli
dotknuté
akékoľvek
iné
správne
alebo
súdne
prostriedky
nápravy“,
má
každá
dotknutá
osoba
právo
podať
sťažnosť
dozornému
orgánu.
Ďalej
podľa
článku 78
ods. 1
uvedeného
nariadenia
„bez
toho,
aby
boli
dotknuté
iné
správne
alebo
mimosúdne
prostriedky
nápravy“,
každá
fyzická
alebo
právnická
osoba
má
právo
na
účinný
súdny
prostriedok
nápravy
voči
právne
záväznému
rozhodnutiu
dozorného
orgánu,
ktoré
sa
jej
týka.
Napokon
článok 79
ods. 1
toho
istého
nariadenia
zaručuje
každej
osobe
právo
na
účinný
súdny
prostriedok
nápravy
„bez
toho,
aby
bol
dotknutý
akýkoľvek
dostupný
správny
alebo
mimosúdny
prostriedok
nápravy
vrátane
práva
na
podanie
sťažnosti
dozornému
orgánu
podľa
článku 77“.
46.      Podľa
Súdneho
dvora
tieto
ustanovenia
GDPR
ponúkajú
rôzne
prostriedky
nápravy
osobám,
ktoré
poukazujú
na
porušenie
tohto
nariadenia,
pričom
každý z týchto
prostriedkov
nápravy
musí
byť
možné
uplatniť
„bez
toho,
aby
boli
dotknuté“
ostatné(13).
GDPR
tak
nestanovuje
prednostnú
alebo
výlučnú
právomoc,
ani
nijaké
pravidlo
prednosti
posúdenia
vykonaného
orgánom
alebo
súdmi,
ktoré
sú v nich
uvedené,
pokiaľ
ide o existenciu
porušenia
práv
priznaných
týmto
nariadením(14).
Inak
povedané,
normotvorca
Únie
chcel
poskytnúť
dotknutým
osobám
komplexný
systém
prostriedkov
nápravy, v ktorom
právo
na
súdny
prostriedok
nápravy a možnosť
uplatniť
správny
alebo
mimosúdny
prostriedok
nápravy
existujú
nezávisle
popri
sebe
bez
toho,
aby
bol
jeden z nich
subsidiárny
vo
vzťahu k tomu
druhému.
47.      Prostriedok
nápravy
stanovený v článku 78
ods. 1
GDPR,
ktorého
predmetom
je
preskúmanie
zákonnosti
rozhodnutia
dozorného
orgánu
prijatého
na
základe
článku 77
tohto
nariadenia, a prostriedok
nápravy
stanovený v článku 79
ods. 1
uvedeného
nariadenia
možno
teda
uplatniť
súbežne a nezávisle(15).
To
isté
platí
pre
sťažnosti,
ktoré
sú
predložené
dozorným
orgánom v súlade s článkom 77
ods. 1
GDPR.
48.      Takéto
konštatovanie
potvrdzuje
kontext,
do
ktorého
patria
relevantné
ustanovenia
GDPR(16), a ciele
sledované
týmto
nariadením. V tejto
súvislosti
najmä z jeho
odôvodnenia
10
vyplýva,
že
jeho
cieľom
je
zabezpečiť
vysokú
úroveň
ochrany
fyzických
osôb
pri
spracúvaní
osobných
údajov v rámci
Únie.
Odôvodnenie
11
uvedeného
nariadenia
okrem
toho
uvádza,
že
účinná
ochrana
týchto
údajov
si
vyžaduje
posilnenie
práv
dotknutých
osôb.
Rozhodnutie
normotvorcu
Únie
ponechať
dotknutým
osobám
možnosť
súbežne a nezávisle
uplatniť
prostriedky
nápravy
stanovené
jednak v článku 77
ods. 1 a článku 78
ods. 1
GDPR a jednak v článku 79
ods. 1
tohto
nariadenia
je
teda v súlade s cieľom
uvedeného
nariadenia(17).
Súdny
dvor
tiež
zdôraznil,
že
poskytnutie
viacerých
prostriedkov
nápravy
posilňuje
cieľ
uvedený v odôvodnení
141
GDPR,
ktorým
je
zaručiť
každej
dotknutej
osobe,
ktorá
sa
domnieva,
že
došlo k porušeniu
práv,
ktoré
jej
toto
nariadenie
priznáva,
mať
právo
na
účinný
prostriedok
nápravy v súlade s článkom 47
Charty(18).
Dodávam,
že
takýto
výklad
potvrdzuje
aj
legislatívny
proces,
ktorý
viedol k prijatiu
GDPR.
Rakúska
republika
totiž v rámci
Rady
Európskej
únie
vysvetlila
svoje
odmietnutie
hlasovať
za
tento
text
okrem
iného
vzhľadom
na
súbežnosť
prostriedkov
nápravy
stanovenú
týmto
nariadením(19).
Takáto
súbežnosť
prostriedkov
nápravy
však
zostala v konečnej
verzii
uvedeného
nariadenia
zachovaná.
49.      Vzhľadom
na
rozhodnutie
Súdneho
dvora
prijaté v rozsudku
Nemzeti
Adatvédelmi
és
Információszabadság
Hatóság
zastávam
názor,
že
keby
sa
pripustilo,
že
dozorný
orgán,
ktorému
bola
predložená
sťažnosť v súlade s článkom 77
ods. 1
GDPR,
môže
túto
sťažnosť
zamietnuť z dôvodu,
že
bol
predtým
podaný
súdny
prostriedok
nápravy,
ktorý
bol
podaný v súlade s článkom 79
ods. 1
tohto
nariadenia a ktorý
má
rovnaký
predmet,
keď
rozhodnutie
vydané v rámci
tohto
prostriedku
nápravy
ešte
nie
je
právoplatné,
zasahovalo
by
to
do
možnosti,
ktorú
GDPR
poskytuje
dotknutým
osobám,
podať v súvislosti s tým
istým
spracúvaním
osobných
údajov
súbežné
prostriedky
nápravy.
50.      Je
pravda,
že v návrhoch,
ktoré
som
predniesol
vo
veci
Nemzeti
Adatvédelmi
és
Információszabadság
Hatóság,
som
využil
príležitosť
zdôrazniť,
že
táto
možnosť
môže
predstavovať
nevýhodu, a to
právnu
neistotu,
ktorú
môže
vyvolať
existencia
protichodných
rozhodnutí v jednom
členskom
štáte.
Hoci
pritom
normotvorca
Únie v GDPR
upozornil
na
riziko
vzniku
protichodných
rozhodnutí
medzi
dozornými
orgánmi
alebo
súdmi
rôznych
členských
štátov,
to
neplatí,
ak
sa
takéto
rozhodnutia
prijímajú v tom
istom
členskom
štáte(20).
Za
týchto
podmienok
prináleží
každému
členskému
štátu,
aby
zaviedol
procesné
nástroje,
ktoré
umožnia,
aby
sa
zabránilo
prijímaniu
protichodných
rozhodnutí,
ktoré
sa
týkajú
toho
istého
spracúvania
osobných
údajov(21).
51.      Vo
veci, v ktorej
bol
vyhlásený
rozsudok
Nemzeti
Adatvédelmi
és
Információszabadság
Hatóság,
bol
Súdnemu
dvoru
predložený
prípad, v ktorom
súd
rozhodujúci o prostriedku
nápravy
podanom
na
základe
článku 78
ods. 1
GDPR
mohol
byť
vedený k prijatiu
rozhodnutia,
ktoré
by
bolo v rozpore s rozhodnutím,
ktoré
nadobudlo
právoplatnosť a ktoré
predtým
prijal
súd
rozhodujúci o prostriedku
nápravy
podanom
na
základe
článku 79
ods. 1
tohto
nariadenia.
52.      Súdny
dvor
zdôraznil,
že v tomto
prípade
by
existencia
dvoch
protichodných
rozhodnutí
spochybnila
cieľ
zabezpečiť
konzistentné a jednotné
uplatňovanie
pravidiel
ochrany
základných
práv a slobôd
fyzických
osôb
pri
spracovaní
osobných
údajov v celej
Únii,
ktorý
je
uvedený v odôvodnení
10
GDPR(22).
Podľa
Súdneho
dvora
by
totiž
ochrana
priznaná
na
základe
rozhodnutia
vydaného v nadväznosti
na
podanie
prostriedku
nápravy
na
základe
článku 79
ods. 1
tohto
nariadenia,
ktorým
sa
konštatuje
porušenie
ustanovení
tohto
nariadenia,
nebola v súlade s druhým
súdnym
rozhodnutím
vyplývajúcim z prostriedku
nápravy
podaného
na
základe
článku 78
ods. 1
uvedeného
nariadenia,
ktoré
malo
opačný
výsledok(23).
Na
druhej
strane
by z toho
vyplývalo
oslabenie
ochrany
fyzických
osôb
pri
spracovaní
osobných
údajov,
ktoré
sa
ich
týkajú,
keďže
takýto
nesúlad
by
spôsobil
situáciu
právnej
neistoty(24).
53.      Preto
je
dôležité,
aby
každý
členský
štát
zabezpečil,
aby
existencia
prostriedkov
nápravy,
ktoré
môžu
dotknuté
osoby
uplatniť
súbežne,
nespochybnila
účinnosť
ochrany
práv,
ktoré
týmto
osobám
priznáva
GDPR.
Členským
štátom
prináleží,
aby
si
vybrali,
ktoré
procesné
mechanizmy
považujú
za
najvhodnejšie s cieľom
umožniť
harmonický
vzťah
medzi
prostriedkami
nápravy
stanovenými v článkoch 77
až
79
tohto
nariadenia.
54.      Súdny
dvor v tejto
súvislosti
rozhodol,
že v prípade
neexistencie
právnej
úpravy v danej
oblasti
na
úrovni
Únie
každému
členskému
štátu
na
základe
zásady
procesnej
autonómie
členských
štátov
prináleží
upraviť
náležitosti
správneho
konania a náležitosti
súdneho
konania
na
účely
zabezpečenia
ochrany
práv,
ktoré
osobám
podliehajúcim
súdnej
právomoci
vyplývajú z práva
Únie(25).
Náležitosti
uplatňovania
súbežných a nezávislých
prostriedkov
nápravy
by
však
nemali
spochybniť
potrebný
účinok a účinnú
ochranu
práv
zaručených
GDPR(26).
Tieto
náležitosti
totiž
nesmú
byť
menej
priaznivé
ako
náležitosti,
pokiaľ
ide o obdobné
prostriedky
nápravy
stanovené
na
ochranu
práv
vyplývajúcich z vnútroštátneho
právneho
poriadku
(zásada
ekvivalencie),
ani
nesmú
byť
naformulované
tak,
aby v praxi
spôsobili
nemožnosť
alebo
nadmerné
sťaženie
výkonu
práv
priznaných
právnym
poriadkom
Únie
(zásada
efektivity)(27).
Súdny
dvor
tiež
zdôraznil,
že
členské
štáty
sa
musia
ubezpečiť,
že
konkrétne
náležitosti
uplatnenia
prostriedkov
nápravy
stanovených v článku 77
ods. 1,
článku 78
ods. 1 a článku 79
ods. 1
tohto
nariadenia
skutočne
zodpovedajú
požiadavkám
vyplývajúcim z práva
na
účinný
prostriedok
nápravy
zakotveného v článku 47
Charty(28).
55.      V návrhoch,
ktoré
som
predniesol
vo
veci
Nemzeti
Adatvédelmi
és
Információszabadság
Hatóság(29),
som
najmä
uviedol,
že
členské
štáty
môžu
rovnako
stanoviť
možnosť
alebo
povinnosť,
aby
súd,
na
ktorom
bola
podaná
žaloba
podľa
článku 79
ods. 1
GDPR
počas
už
prebiehajúceho
konania o sťažnosti
podľa
článku 77
ods. 1
tohto
nariadenia
alebo o súdnom
prostriedku
nápravy
podľa
článku 78
ods. 1
uvedeného
nariadenia,
prerušil
konanie,
ktoré
na
tomto
súde
prebieha,
dovtedy,
kým
bude
prijaté
rozhodnutie v jednom z týchto
konaní(30).
Uviedol
som
tak,
že
prerušenie
konania
môže
podľa
môjho
názoru
predstavovať
riešenie,
ktorým
sa
zabráni
prijatiu
protichodných
rozhodnutí,
ktoré
by
mohli
ohroziť
právnu
istotu(31).
56.      V kontexte
prejednávanej
veci
sa
mi
toto
riešenie
zdá
byť
obzvlášť
vhodné.
Dozorný
orgán,
ktorému
bola
predložená
sťažnosť v súlade s článkom 77
ods. 1
GDPR,
by
tak
mal
mať
možnosť
prerušiť
preskúmanie
tejto
sťažnosti,
pokiaľ
bol
predtým
podaný
súdny
prostriedok
nápravy,
ktorý
bol
podaný v súlade s článkom 79
ods. 1
tohto
nariadenia a ktorý
má
rovnaký
predmet,
keď
rozhodnutie
vydané v rámci
tohto
prostriedku
nápravy
ešte
nie
je
právoplatné.
57.      Naproti
tomu
zamietnutie
sťažnosti v takomto
kontexte
sa
mi
zdá
byť v rozpore
so
zásadou
efektivity, a to v rozsahu, v akom
táto
náležitosť
vzťahu
medzi
prostriedkami
nápravy
môže
spochybniť
účinnú
ochranu
práv
zaručených
GDPR.
Takéto
zamietnutie
sa
mi
totiž
zdá
byť v rozpore
so
samotnou
zásadou
komplexného
systému
prostriedkov
nápravy,
ktoré
možno
uplatniť
súbežne a nezávisle.
Navyše
zamietnutie
sťažnosti
nie
je
nevyhnutne
vhodným
opatrením
na
zabránenie
prijatiu
protichodných
rozhodnutí.
58.      V tejto
súvislosti
treba
zdôrazniť,
že
ak
dozorný
orgán
zamietne
sťažnosť z dôvodu,
že
ešte
prebieha
konanie o prostriedku
nápravy
podanom v súlade s článkom 79
ods. 1
GDPR,
nemôže
si
byť
ešte
istý,
že v rámci
tohto
prostriedku
nápravy
bude
vydané
meritórne
rozhodnutie.
Tento
prostriedok
nápravy
môže
byť
zamietnutý z procesného
dôvodu,
akým
je
neprípustnosť,
bez
rozhodnutia
sporu
vo
veci
samej.
59.      Okrem
toho v prípade,
že
výsledkom
uvedeného
prostriedku
nápravy
je,
tak
ako v prejednávanej
veci,
meritórne
rozhodnutie,
toto
rozhodnutie
možno
napadnúť
prostredníctvom
vnútroštátnych
opravných
prostriedkov.
Preto
na
rozdiel
od
názoru,
ktorý
Komisia
zrejme
zastáva
vo
svojich
pripomienkach(32),
považujem
za
dôležité,
či
je
súdne
rozhodnutie
právoplatné
alebo
nie.
Podľa
môjho
názoru
dozorný
orgán
nemôže
bez
ďalšieho
skúmania
zamietnuť
sťažnosť
len z toho
dôvodu,
že
súdny
prostriedok
nápravy
podaný v súlade s článkom 79
ods. 1
GDPR
viedol k vydaniu
rozhodnutia,
pokiaľ
toto
rozhodnutie
nenadobudlo
právoplatnosť, a teda
ho
ešte
možno
napadnúť.
60.      Stručne
povedané,
pokiaľ
je
rozpor
medzi
rozhodnutím
prijatým
dozorným
orgánom,
na
ktorom
bolo
začaté
konanie
podľa
článku 77
ods. 1
GDPR, a ešte
neprávoplatným
rozhodnutím
vydaným
súdom,
na
ktorom
bolo
začaté
konanie
podľa
článku 79
ods. 1
tohto
nariadenia,
len
hypotetický,
tento
orgán
nemôže
zamietnuť
sťažnosť,
ktorá
mu
bola
predložená,
na
základe
tohto
rizika
rozporu.
61.      Na
podporu
tohto
výkladu
treba
zdôrazniť
význam
práva
podať
sťažnosť
dozornému
orgánu,
zakotveného v článku 77
ods. 1
GDPR, s cieľom
zabezpečiť
účinnú
ochranu
práv
zaručených
týmto
nariadením.
Táto
ochrana
vyplýva
najmä z rozsiahlych
právomocí,
ktoré
uvedené
nariadenie
priznáva
dozornému
orgánu
na
účely
posúdenia
existencie
nezákonného
spracúvania
osobných
údajov
dotknutej
osoby a prijatia
vhodných
opatrení
na
jeho
nápravu.
62.      V tomto
kontexte
uvádzam,
že
článok 51
ods. 1
GDPR
ukladá
členským
štátom
povinnosť
ustanoviť
jeden
alebo
viacero
nezávislých
orgánov
verejnej
moci
zodpovedných
za
monitorovanie
uplatňovania
tohto
nariadenia.
Ustanovenie
takýchto
orgánov,
ktoré
je
tiež
upravené
primárnym
právom
Únie,
konkrétne
článkom 8
ods. 3
Charty a článkom 16
ods. 2 ZFEÚ,
predstavuje
základný
prvok
ochrany
osôb v súvislosti
so
spracúvaním
osobných
údajov(33).
Podľa
článku 51
ods. 1 a 2,
ako
aj
článku 57
ods. 1 písm. a) a g)
GDPR
je
hlavnou
úlohou
dozorných
orgánov
monitorovať a presadzovať
uplatňovanie
tohto
nariadenia a zároveň
prispievať k jeho
konzistentnému
uplatňovaniu v Únii, a to s cieľom
chrániť
základné
práva a slobody
fyzických
osôb
pri
spracúvaní
ich
osobných
údajov a uľahčiť
voľný
tok
takýchto
údajov v rámci
Únie(34).
63.      Okrem
toho
podľa
článku 57
ods. 1 písm. f)
GDPR
je
každý
dozorný
orgán
povinný
na
svojom
území
vybavovať
sťažnosti,
ktoré
má v súlade s článkom 77
ods. 1
tohto
nariadenia
právo
podať
každá
osoba,
ak
sa
domnieva,
že
spracúvanie
osobných
údajov,
ktoré
sa
jej
týka,
je v rozpore s týmto
nariadením, a v nevyhnutnom
rozsahu
preskúmať
predmet
uvedenej
sťažnosti.
Dozorný
orgán
musí
pristúpiť k vybaveniu
takejto
sťažnosti
so
všetkou
vyžadovanou
náležitou
starostlivosťou(35).
Súdny
dvor
zdôraznil,
že
hoci
výber
vhodného a potrebného
prostriedku
prináleží
dozornému
orgánu a tento
orgán
musí
pri
tomto
výbere
zohľadniť
všetky
okolnosti
dotknutého
spracúvania
osobných
údajov,
nič
to
nemení
na
tom,
že
je
povinný
so
všetkou
náležitou
starostlivosťou
splniť
svoju
úlohu
spočívajúcu v zabezpečení
plného
dodržiavania
GDPR(36).
64.      Dozorné
orgány
disponujú
na
účely
monitorovania a presadzovania
uplatňovania
tohto
nariadenia
rôznymi
právomocami,
ktoré
sú
im
zverené
článkom 58
uvedeného
nariadenia.
Článok 58
ods. 1
nariadenia
GDPR
priznáva
týmto
orgánom
významné
vyšetrovacie
právomoci.
Ak
takýto
orgán
po
skončení
svojho
prešetrovania
konštatuje
porušenie
ustanovení
tohto
nariadenia,
je
povinný
reagovať
primeraným
spôsobom,
aby
napravil
zistený
nedostatok.
Na
tento
účel
článok 58
ods. 2
uvedeného
nariadenia
uvádza
rôzne
nápravné
opatrenia,
ktoré
môže
dozorný
orgán
prijať(37).
65.      Súdny
dvor z toho
vyvodil,
že
konanie o sťažnosti,
ktoré
nie
je
podobné
konaniu o petícii,
je
koncipované
ako
mechanizmus,
ktorý
je
spôsobilý
účinne
chrániť
práva a záujmy
dotknutých
osôb(38). Z tohto
pohľadu
je
dozorný
orgán
povinný
zasiahnuť,
ak
je
prijatie
jedného
alebo
viacerých
nápravných
opatrení
stanovených v článku 58
ods. 2
GDPR
vzhľadom
na
všetky
okolnosti
konkrétneho
prípadu
vhodné,
potrebné a primerané
na
nápravu
zisteného
nedostatku a zabezpečenie
úplného
dodržiavania
tohto
nariadenia(39).
66.      Podľa
môjho
názoru
by
bolo v rozpore s týmto
cieľom a s povinnosťou
náležitej
starostlivosti,
ktorú
má
dozorný
orgán,
keby
bola
dotknutej
osobe
hneď
bez
ďalšieho
odopretá
možnosť
využiť
takýto
mechanizmus
tým,
že
by
sa
tomuto
orgánu
umožnilo
zamietnuť
jej
sťažnosť z dôvodu,
že
bol
predtým
podaný
súdny
prostriedok
nápravy,
ktorý
bol
podaný v súlade s článkom 79
ods. 1
tohto
nariadenia a ktorý
má
rovnaký
predmet,
keď
rozhodnutie
vydané v rámci
tohto
prostriedku
nápravy
ešte
nie
je
právoplatné.
Naproti
tomu
prerušenie
preskúmania
tejto
sťažnosti
do
doby,
kým
súdne
rozhodnutie
nadobudne
právoplatnosť,
sa
mi
zdá
byť v súlade
tak s požiadavkou
zabezpečiť
účinnú
ochranu
práv
zaručených
GDPR,
ako
aj s požiadavkou
zabrániť
protichodným
rozhodnutiam v rámci
toho
istého
členského
štátu.
67.      Je
síce
pravda,
že
zamietnutie
sťažnosti
podanej
dozornému
orgánu v súlade s článkom 77
ods. 1
GDPR z takéhoto
dôvodu
nevyhnutne
nebráni
tomu,
aby
dotknutá
osoba
mohla
podať
novú
sťažnosť
tomuto
orgánu
po
tom,
ako
bolo
súdne
konanie
právoplatne
skončené z procesného
dôvodu,
alebo
ak
osoba
vzala
svoj
súdny
prostriedok
nápravy
späť.
68.      Podanie
novej
sťažnosti
sa
však
môže
ukázať
ako
nemožné,
ak
vnútroštátne
právo
podmieňuje
jej
podanie,
ako
je
to v prípade
Rakúska,
dodržaním
lehoty
prípustnosti a táto
lehota
je
prekročená. V takom
prípade
by
dotknutá
osoba
mohla
byť
zbavená
akejkoľvek
účinnej
ochrany,
keby
bol
jej
súdny
prostriedok
nápravy
zamietnutý z procesného
dôvodu
bez
rozhodnutia
vo
veci
samej
alebo
keby
chcela
od
súdneho
konania
upustiť.
69.      Okrem
toho a všeobecnejšie
sa
domnievam,
že
takéto
riešenie,
ktoré
ukladá
dotknutej
osobe
zodpovednosť
za
opätovné
podanie
sťažnosti
dozornému
orgánu
po
pôvodnom
zamietnutí
jej
sťažnosti,
je v rozpore s povinnosťou
náležitej
starostlivosti,
ktorú
má
tento
orgán.
Ako
som
už
uviedol, z tejto
povinnosti
totiž
vyplýva,
že
uvedený
orgán
pristúpi k vybaveniu
sťažnosti,
ktorá
mu
bola
podaná,
so všetkou
vyžadovanou
náležitou
starostlivosťou.
Uvedená
povinnosť
osobitne
vyžaduje,
aby v prípade,
ak
je
dozornému
orgánu
predložená
sťažnosť a tento
orgán
je
informovaný o existencii
súdneho
konania
začatého v súlade s článkom 79
ods. 1
GDPR,
ktoré
sa
týka
rovnakých
skutkových
okolností,
tento
orgán
pri
preskúmavaní
tejto
sťažnosti
venoval
pozornosť
rozhodnutiu,
ktorým
sa
toto
konanie s konečnou
platnosťou
ukončí.
Medzitým
by
sa
toto
preskúmanie
malo
prerušiť.
V.      Návrh
70.      Vzhľadom
na
všetky
predchádzajúce
úvahy
navrhujem,
aby
Súdny
dvor
odpovedal
na
prejudiciálne
otázky,
ktoré
položil
Verwaltungsgerichtshof
(Najvyšší
správny
súd,
Rakúsko),
takto:
Článok 77
ods. 1 a článok 79
ods. 1
nariadenia
Európskeho
parlamentu a Rady
(EÚ)
2016/679 z 27. apríla
2016 o ochrane
fyzických
osôb
pri
spracúvaní
osobných
údajov a o voľnom
pohybe
takýchto
údajov,
ktorým
sa
zrušuje
smernica
95/46/ES
(všeobecné
nariadenie o ochrane
údajov),
sa
majú
vykladať v tom
zmysle,
že
bránia
tomu,
aby
dozorný
orgán,
ktorému
bola v súlade s týmto
článkom 77
ods. 1
predložená
sťažnosť,
mohol
túto
sťažnosť
zamietnuť z dôvodu,
že
bol
predtým
podaný
súdny
prostriedok
nápravy,
ktorý
bol
podaný v súlade s týmto
článkom 79
ods. 1 a ktorý
má
rovnaký
predmet,
keď
rozhodnutie
vydané v rámci
tohto
prostriedku
nápravy
ešte
nie
je
právoplatné.
1      Jazyk prednesu: francúzština
2      Ú. v. EÚ L 119, 2016, s. 1 (ďalej len „GDPR“).
3      C-132/21, ďalej len „rozsudok Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság“, EU:C:2023:2.
4      Podľa článku 4 bodu 21 GDPR je dozorným orgánom „nezávislý orgán verejnej moci zriadený členským štátom podľa článku 51 [tohto nariadenia]“.
5      Ďalej len „Charta“.
6      BGBl. I, 165/1999, ďalej len „zákon o ochrane údajov“.
7      Táto žiadosť sa zakladala na smernici Európskeho parlamentu a Rady 95/46/ES z 24. októbra 1995 o ochrane fyzických osôb pri spracovaní osobných údajov a voľnom pohybe týchto údajov (Ú. v. ES L 281, 1995, s. 31; Mim. vyd. 13/015, s. 355).
8      C-26/22 a C‑64/22, ďalej len „rozsudok SCHUFA Holding“, EU:C:2023:958.
9      Vnútroštátny súd odkazuje na rozsudok Verfassungsgerichtshof (Ústavný súd) zo 14. októbra 1970, G 20/70.
10      Vnútroštátny súd cituje rozsudok Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság (bod 54).
11      Pozri najmä rozsudok zo 4. októbra 2024, Lindenapotheke (C-21/23, EU:C:2024:846, bod 47 a citovaná judikatúra).
12      Pozri najmä rozsudok zo 4. októbra 2024, Lindenapotheke (C-21/23, EU:C:2024:846, bod 52 a citovaná judikatúra).
13      Pozri rozsudok Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság (bod 34). Pozri tiež, pokiaľ ide o možnosť konkurenta podniku podať proti tomuto podniku žalobu na občianskoprávnom súde na základe zákazu nekalých obchodných praktík z dôvodu údajného porušenia povinností stanovených GDPR zo strany uvedeného podniku, rozsudok zo 4. októbra 2024, Lindenapotheke (C-21/23, EU:C:2024:846, bod 53).
14      Pozri rozsudok Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság (bod 35).
15      Pozri rozsudky Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság (bod 35 a výrok); SCHUFA Holding (bod 66), ako aj z 30. apríla 2025, Inspektorat kam Visshia sadeben savet (C-313/23, C‑316/23 a C‑332/23, EU:C:2025:303, bod 128).
16      Pozri rozsudok Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság (body 36 až 41).
17      Pozri rozsudok Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság (bod 42).
18      Pozri rozsudky Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság (bod 44) a SCHUFA Holding (bod 66). V rozsudku SCHUFA Holding z toho Súdny dvor vyvodil, že existencia práva na účinný súdny prostriedok nápravy proti prevádzkovateľovi alebo sprostredkovateľovi stanovená v článku 79 ods. 1 GDPR nemá vplyv na rozsah súdneho preskúmania rozhodnutia o sťažnosti prijatého dozorným orgánom v rámci prostriedku nápravy podaného podľa článku 78 ods. 1 tohto nariadenia (bod 67 uvedeného rozsudku).
19      Pozri výsledok hlasovania o prijatí GDPR v dokumente Rady 7920/16 zo 14. apríla 2016, ktorý je k dispozícii na tejto internetovej adrese: https://data.consilium.europa.eu/doc/document/ST-7920-2016-INIT/sk/pdf (s. 7). S týmto výkladom sa stotožňuje aj Oberster Gerichtshof (Najvyšší súd, Rakúsko), o čom svedčí jeho rozsudok z 23. mája 2019, 6Ob91/19d  (bod 4.5.).
20      Pozri návrhy, ktoré som predniesol vo veci Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság (C-132/21, EU:C:2022:661, bod 57).
21      Pozri návrhy, ktoré som predniesol vo veci Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság (C-132/21, EU:C:2022:661, bod 58).
22      Pozri rozsudok Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság (bod 54).
23      Pozri rozsudok Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság (bod 55).
24      Pozri rozsudok Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság (bod 56).
25      Pozri rozsudok Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság (bod 45).
26      Pozri rozsudok Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság (bod 47).
27      Pozri rozsudok Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság (bod 48).
28      Pozri najmä rozsudok z 30. apríla 2025, Inspektorat kam Visshia sadeben savet (C-313/23, C‑316/23 a C‑332/23, EU:C:2025:303, bod 136 a citovaná judikatúra).
29      C-132/21, EU:C:2022:661.
30      Pozri návrhy, ktoré som predniesol vo veci Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság (C-132/21, EU:C:2022:661, bod 69).
31      Pozri návrhy, ktoré som predniesol vo veci Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság (C-132/21, EU:C:2022:661, bod 70).
32      Pozri pripomienky Komisie (bod 49).
33      Pozri najmä rozsudok z 30. apríla 2025, Inspektorat kam Visshia sadeben savet (C-313/23, C‑316/23 a C‑332/23, EU:C:2025:303, bod 119, ako aj citovaná judikatúra).
34      Pozri najmä rozsudok z 30. apríla 2025, Inspektorat kam Visshia sadeben savet (C-313/23, C‑316/23 a C‑332/23, EU:C:2025:303, bod 120 a citovaná judikatúra).
35      Pozri najmä rozsudky SCHUFA Holding (bod 56 a citovaná judikatúra), ako aj z 26. septembra 2024, Land Hessen (Povinnosť orgánu na ochranu osobných údajov konať) (C-768/21, EU:C:2024:785, bod 32).
36      Pozri rozsudky zo 16. júla 2020, Facebook Ireland a Schrems (C-311/18, EU:C:2020:559, bod 112), a z 26. septembra 2024, Land Hessen (Povinnosť orgánu na ochranu osobných údajov konať) (C-768/21, EU:C:2024:785, bod 37). V poslednom spomenutom rozsudku Súdny dvor tiež uviedol, že miera voľnej úvahy dozorného orgánu je obmedzená potrebou zabezpečiť konzistentnú a vysokú úroveň ochrany osobných údajov dôsledným uplatňovaním pravidiel, ako to vyplýva z odôvodnení 7 a 10 GDPR (bod 38).
37      Pozri najmä rozsudok SCHUFA Holding (bod 57 a citovaná judikatúra).
38      Pozri rozsudok SCHUFA Holding (bod 58).
39      Pozri rozsudky z 26. septembra 2024, Land Hessen (Povinnosť orgánu na ochranu osobných údajov konať) (C-768/21, EU:C:2024:785, bod 42), a z 30. apríla 2025, Inspektorat kam Visshia sadeben savet (C-313/23, C‑316/23 a C‑332/23, EU:C:2025:303, bod 132).