62018TJ0149_INF
Rettens dom (Anden Udvidede Afdeling) af 9. september 2020 –Arkéa Direct Bank m.fl. mod ECB
(Sag T-149/18)
»Økonomisk og monetær politik – tilsyn med kreditinstitutter – bidrag til en indskudsgarantiordning eller en fælles afviklingsfond i form af uigenkaldelige betalingsforpligtelser – opgaver, der overdrages til ECB – ECB’s særlige tilsynsbeføjelser – artikel 4, stk. 1, litra f), artikel 16, stk. 1, litra c), og artikel 16, stk. 2, litra d), i forordning (EU) nr. 1024/2013 – foranstaltning om fradrag af de samlede udeståender i form af uigenkaldelige betalingsforpligtelser i den egentlige kernekapital – manglende individuel undersøgelse«
1.
Den økonomiske og monetære politik – den økonomiske politik – tilsyn med Unionens finanssektor – den fælles tilsynsmekanisme – tilsyn med kreditinstitutkoncerner på et konsolideret grundlag – kapitalgrundlagskrav – rækkevidden af Den Europæiske Centralbanks kontrol og vurdering
[Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 575/2013, art. 26, stk. 1, første afsnit, litra a)-f), og art. 36; Rådets forordning nr. 1024/2013, art. 4, stk. 1, litra f)]
(jf. præmis 45-50)
2.
Den økonomiske og monetære politik – den økonomiske politik – tilsyn med Unionens finanssektor – den fælles tilsynsmekanisme – tilsyn med kreditinstitutkoncerner på et konsolideret grundlag – kapitalgrundlagskrav – rækkevidden af Den Europæiske Centralbanks kontrol og vurdering – forpligtelse til at foretage en individuel tilsynsundersøgelse
[Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 575/2013, art. 92, stk. 3; Rådets forordning nr. 1024/2013, art. 4, stk. 1, litra f), art. 16, stk. 1, litra c), og art. 2, litra d)]
(jf. præmis 51 og 65-72)
3.
Den økonomiske og monetære politik – den økonomiske politik – tilsyn med Unionens finanssektor – den fælles tilsynsmekanisme – tilsyn med kreditinstitutkoncerner på et konsolideret grundlag – kapitalgrundlagskrav – rækkevidden af Den Europæiske Centralbanks kontrol og vurdering – fonde, der kan gøres til genstand for en foranstaltning, som kræver gennemførelse af en specifik politik eller behandling – begreb – uigenkaldelige betalingsforpligtelser – omfattet
[Rådets forordning nr. 1024/2013, art. 4, stk. 1, litra f), art. 16, stk. 1, litra c), og art. 2, litra d)]
(jf. præmis 59 og 60)
Angående
Søgsmål anlagt i henhold til artikel 263 TEUF med påstand om delvis annullation af dels ECB’s afgørelse ECB/SSM/2017-9695000CG7B84NLR5984/207 af 19. december 2017, dels ECB’s afgørelse ECB-SSM-2019-FRCMU-4 af 14. februar 2019.
Konklusion
1)
Punkt 8 i Den Europæiske Centralbanks (ECB) afgørelse ECB/SSM/2017-9695000CG7B84NLR5984/207 af 19. december 2017 og punkt 5 i ECB’s afgørelse ECB-SSM-2019-FRCMU-4 af 14. februar 2019 annulleres.
2)
ECB betaler sagsomkostningerne.