61996TO0022_DA
Parter
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Parter
I sag T-22/96,
J. Langdon Ltd, Dublin, ved Solicitor Patrick O' Brien, og med valgt adresse i Luxembourg hos advokatfirmaet Faltz & Associés, 6, rue Heine,
sagsoeger,
mod
Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber ved Richard Wainwright og Fernando Castillo de la Torre, Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuldmaegtigede, og med valgt adresse hos Carlos Gómez de la Cruz, Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagner-Centret, Kirchberg,
sagsoegt,
angaaende en paastand om annullation af Kommissionens beslutning K(95) 2726 af 3. november 1995, hvorved det blev fastslaaet, at visse importafgifter skulle efteropkraeves, og at fritagelse herfor ikke var berettiget,
har
DE EUROPAEISKE FAELLESSKABERS RET I FOERSTE INSTANS
(Anden Afdeling)
sammensat af afdelingsformanden, H. Kirschner, og dommerne C.W. Bellamy og A. Kalogeropoulos,
justitssekretaer: H. Jung,
afsagt foelgende
Kendelse
Dommens præmisser
1 I perioden fra maj 1992 til maj 1994 importerede det sagsoegende selskab nogle varer til Irland, som det angav under en fejlagtig position i den kombinerede nomenklatur, hvilket medfoerte, at visse importafgifter ikke blev opkraevet af de irske toldmyndigheder.
2 Efter at disse myndigheder havde forelagt Kommissionen spoergsmaalet ved telefax af 26. april 1995, traf denne beslutning K(95) 2726 af 3. november 1995 (herefter "den anfaegtede beslutning") i henhold til artikel 13, stk. 2, i Raadets forordning (EOEF) nr. 1430/79 af 2. juli 1979 om godtgoerelse af eller fritagelse for import- eller eksportafgifter (EFT L 175, s. 1), med senere aendringer, sammenholdt med artikel 5, stk. 2, i Raadets forordning (EOEF) nr. 1697/79 af 24. juli 1979 om efteropkraevning af import- eller eksportafgifter, der ikke er opkraevet hos debitor for varer, der er angivet til en toldprocedure, som medfoerer en forpligtelse til at betale saadanne afgifter (EFT L 197, s. 1), artikel 220, stk. 2, litra b), og artikel 239, stk. 2, i forordning (EOEF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indfoerelse af en EF-toldkodeks (EFT L 302, s. 1) samt artikel 873 og 907 i Kommissionens forordning (EOEF) nr. 2454/93 af 2. juli 1993 om visse gennemfoerelsesbestemmelser til forordning nr. 2913/92 (EFT L 253, s. 1).
3 Artikel 1 i den anfaegtede beslutning bestemmer, at de paagaeldende importafgifter skal efteropkraeves, og at fritagelsen herfor ikke er berettiget.
4 Ved staevning indleveret til Rettens Justitskontor den 22. februar 1996 har sagsoegeren anlagt sag med paastand om, at beslutningen annulleres, og at Kommissionen doemmes til at betale sagens omkostninger. Sagsoegeren har blandt andre anbringender gjort gaeldende, at princippet om retten til kontradiktion er tilsidesat (Rettens dom af 9.11.1995, sag T-346/94, France Aviation mod Kommissionen, Sml. II, s. 2841).
5 Den 6. maj 1996 udstedte Kommissionen beslutning K(96) 1135, hvori det i praeamblen udtales, at det er noedvendigt at tilbagekalde den anfaegtede beslutning, for det foerste, fordi Retten i ovennaevnte dom i sagen France Aviation mod Kommissionen har fastslaaet, at den administrative procedure, der er fastsat i artikel 905 ff. i forordning nr. 2454/93, ikke respekterede den beroertes ret til at blive hoert, for det andet, fordi denne procedure blev fulgt ved udstedelsen af den anfaegtede beslutning, og for det tredje, fordi den i ovennaevnte forordnings artikel 871 ff. fastsatte procedure, som ogsaa blev fulgt ved udstedelsen af den anfaegtede beslutning, er identisk med den, der er fastsat i forordningens artikel 905 ff.
6 Artikel 1 i beslutning K(96) 1135 bestemmer, at den anfaegtede beslutning tilbagekaldes.
7 Ved skrivelse til Rettens Justitskontor af 14. maj 1996 har Kommissionen begaeret, at Retten afsiger en kendelse, hvori det fastslaas, at det er ufornoedent at traeffe afgoerelse i sagen. Kommissionen har gjort gaeldende, at den anfaegtede beslutning er blevet tilbagekaldt efter sagens anlaeg ved beslutning K(96) 1135.
8 Ved processkrift indleveret til Rettens Justitskontor den 12. juni 1996 har sagsoegeren modsat sig Kommissionens begaering. Sagsoegeren har desuden anmodet om tilladelse til at nedlaegge nye paastande i stedet for de i staevningen anfoerte. Disse nye paastande lyder saaledes:
a) Det fastslaas, at den anfaegtede beslutning er en nullitet fra datoen for dens angivelige udstedelse.
b) Det fastslaas, at Kommissionen fejlagtigt har undladt at udstede en beslutning inden for fristen paa seks maaneder fra dens modtagelse af de sagsakter, som de irske toldmyndigheder tilsendte den, jf. Kommissionens forordning (EOEF) nr. 2164/91 af 23. juli 1991 om gennemfoerelsesbestemmelser til artikel 5, stk. 2, i forordning nr. 1697/79 (EFT L 201, s. 16) og/eller Kommissionens forordning (EOEF) nr. 3799/86 af 12. december 1986 om gennemfoerelsesbestemmelserne til artikel 4a, 6a, 11a og 13 i forordning nr. 1430/79 (EFT L 352, s. 19) og/eller forordning nr. 2454/93.
c) Det fastslaas, at de irske myndigheder enten skal afholde sig fra at opkraeve told eller, alt efter omstaendighederne, eftergive den i henhold til forordning nr. 1697/79 og/eller forordning nr. 1430/79 og/eller forordning nr. 2913/92.
d) Kommissionen tilpligtes at betale de omkostninger, som sagsoegeren allerede har afholdt, samt de omkostninger, som sagsoegeren vil vaere noedsaget til at afholde indtil Rettens endelige afgoerelse.
9 Det sagsoegende selskab har fremhaevet, at Kommissionen, efter at den anfaegtede beslutning blev tilbagekaldt, har anmodet de irske myndigheder om at tilsende de nye sagsakter, for at den kan traeffe en ny beslutning vedroerende tolden. Sagsoegeren er af den opfattelse, at hvis den anfaegtede beslutning ikke annulleres, vil selskabet ikke, for at hindre Kommissionen i at traeffe en ny beslutning, kunne goere gaeldende, at de nationale toldmyndigheder, da der ikke gyldigt var truffet en beslutning inden for seks maaneder efter, at Kommissionen oprindelig havde modtaget sagens akter, allerede var forpligtet til enten at afholde sig fra at opkraeve tolden eller at eftergive den.
10 Retten finder, at Kommissionens skrivelse af 14. maj 1996 rejser et processuelt stridsspoergsmaal, som maa afgoeres uden mundtlig forhandling i henhold til procesreglementets artikel 114, stk. 3.
11 I dommen i ovennaevnte sag France Aviation mod Kommissionen har Retten fastslaaet, at importoeren har ret til at blive hoert under proceduren for udstedelse af en beslutning i henhold til artikel 13 i forordning nr. 1430/79, og at en tilsidesaettelse af denne ret medfoerer annullation af beslutningen (praemis 34-40).
12 I det foreliggende tilfaelde er den anfaegtede beslutning blevet tilbagekaldt, fordi den fulgte fremgangsmaade var den samme som den, der blev anset for ikke at vaere i overensstemmelse med kontradiktionsprincippet i dommen i ovennaevnte sag France Aviation mod Kommissionen. Denne tilbagekaldelse er sket, efter at der er anlagt sag, hvorunder sagsoegeren gjorde gaeldende, at beslutningen var ulovlig netop af denne grund. Under saadanne omstaendigheder finder Retten, at tilbagekaldelsen af den anfaegtede beslutning, foer den blev gennemfoert, har haft virkninger svarende til virkningerne af en dom om annullation afsagt af Retten.
13 Med hensyn til sagsoegerens argument om, at denne fortsat har interesse i at opnaa annullation af den anfaegtede beslutning for at kunne paaberaabe sig dens ugyldighed for det tilfaelde, at Kommissionen skulle have til hensigt at udstede endnu en beslutning om de samme importafgifter, finder Retten, at de retsvirkninger, den anfaegtede beslutning kunne have i et saadant tilfaelde, ikke kan behandles inden for rammerne af naervaerende sag, som kun drejer sig om beslutningens annullation. I oevrigt kan ethvert anbringende om ulovligheden af en eventuel ny beslutning fra Kommissionen i givet fald paaberaabes under endnu et annullationssoegsmaal til proevelse af en saadan beslutning.
14 Det foelger heraf, at naervaerende sag er blevet uden genstand (jf. Domstolens kendelse af 8.3.1993, sag C-123/92, Lezzi Pietro mod Kommissionen, Sml. I, s. 809, praemis 8-11).
15 Med hensyn til sagsoegerens begaering vedroerende nedlaeggelse af nye paastande, er den kun baseret paa den hypotese, at der udstedes endnu en beslutning, og falder derfor uden for rammerne af naervaerende sag.
16 Selv om det ikke er udelukket, at nye paastande undtagelsesvis kan antages til realitetsbehandling, naar de angaar annullation af en ny beslutning, som under sagens forloeb erstatter en beslutning med samme genstand (Domstolens dom af 3.3.1982, sag 14/81, Alpha Steel mod Kommissionen, Sml. s. 749, praemis 8), kan denne loesning ikke give grundlag for en teoretisk proevelse af lovligheden af en hypotetisk ny beslutning, som endnu ikke er udstedt. Det foelger heraf, at sagsoegerens nye paastande maa afvises, da de aendrer sagens genstand (jf. Rettens dom af 18.9.1992, sag T-28/90, Asia Motor France m.fl. mod Kommissionen, Sml. II, s. 2285, praemis 43, og den dér citerede retspraksis).
17 I oevrigt har Retten ikke kompetence til under en sag i henhold til traktatens artikel 173 at fremsaette udtalelser som dem, der naevnes i de nye paastande (se Rettens dom af 9.6.1994, sag T-94/92, X mod Kommissionen, Sml. Pers. II, s. 481, praemis 33, og af 8.6.1995, sag T-583/93, P. mod Kommissionen, Sml. Pers. II, s. 433, praemis 17). Hvad naermere angaar den nye paastands litra c) har Faellesskabets retsinstanser ikke under en sag i henhold til traktatens artikel 173 kompetence til at udtale sig om nationale myndigheders eventuelle forpligtelser, selv i det tilfaelde, at en beslutning fra Kommissionen er blevet erklaeret for en nullitet (Domstolens dom af 6.7.1993, forenede sager C-121/91 og C-122/91, CT Control (Rotterdam), og JCT Benelux mod Kommissionen, Sml. I, s. 3873, praemis 57).
18 Det foelger af det foregaaende, at det er ufornoedent at traeffe afgoerelse i sagen.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
19 Procesreglementets artikel 87, stk. 6, bestemmer, at saafremt det er ufornoedent at traeffe afgoerelse om sagens genstand, er Retten frit stillet i sin afgoerelse om sagens omkostninger.
20 I denne sag har Kommissionen tilbagekaldt den anfaegtede beslutning, efter at sagen blev anlagt, af en grund, som sagsoegeren paaberaabte sig under denne sag. Sagsoegeren har dog ikke faaet medhold med hensyn til spoergsmaalet, om det er fornoedent at traeffe afgoerelse. Retten finder, at Kommissionen under disse omstaendigheder boer doemmes til at betale sine egne omkostninger og fire femtedele af sagsoegerens omkostninger.
Afgørelse
Af disse grunde
bestemmer
RETTEN (Anden Afdeling)
1) Det er ufornoedent at traeffe afgoerelse i sagen.
2) Kommissionen betaler sine egne omkostninger og fire femtedele af sagsoegerens omkostninger.
Saaledes bestemt i Luxembourg den 18. september 1996.