61992CJ0411_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved staevning indgivet til Domstolens Justitskontor den 10. december 1992 har Den Franske Republik i henhold til EOEF-traktatens artikel 173, stk. 1, anlagt sag med paastand om delvis annullation af Kommissionens beslutning 92/491/EOEF af 23. september 1992 om afslutning af medlemsstaternes regnskaber over de udgifter for regnskabsaaret 1989, der er finansieret gennem Den Europaeiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL), Garantisektionen (EFT L 298, s. 23), for saa vidt det i beslutningen bestemmes, at visse udgifter i forbindelse med medansvarsafgiften paa korn ikke kan finansieres gennem EUGFL.
2 For at afhjaelpe de strukturbetingede overskud paa kornmarkedet blev der ved Raadets forordning (EOEF) nr. 2727/75 af 29. oktober 1975 om den faelles markedsordning for korn (EFT L 281, s. 1) med senere aendringer indfoert en medansvarsafgift, senere suppleret med en tillaegsmedansvarsafgift, som opkraeves for korn, der undergaar en foerste forarbejdning.
3 Ved artikel 1, stk. 2, andet afsnit, i Kommissionens forordning (EOEF) nr. 2040/86 af 30. juni 1986 om gennemfoerelsesbestemmelser for medansvarsafgiften for korn (EFT L 173, s. 65), som aendret ved Kommissionens forordning (EOEF) nr. 2572/86 af 12. august 1986 (EFT L 229, s. 25), blev korn, der underkastes en foerste forarbejdning af producenten paa egen landbrugsbedrift, fritaget for medansvarsafgiften, for saa vidt som det fremstillede produkt blev anvendt til foder paa samme bedrift, og for saa vidt visse andre betingelser var opfyldt.
4 Ved dom af 29. juni 1988 i sag 300/86, Van Landschoot (Sml. s. 3443), erklaerede Domstolen artikel 1, stk. 2, andet afsnit, i den naevnte forordning nr. 2040/86 med senere aendringer ugyldig, i det omfang der ikke efter bestemmelsen skulle svares medansvarsafgift for den foerste forarbejdning af korn, der foretages uden for producentens bedrift eller paa anlaeg, der ikke udgoer en del af dennes driftsudstyr, saafremt det forarbejdede produkt anvendes paa bedriften.
5 Under hensyn til denne dom aendrede Kommissionen ved forordning (EOEF) nr. 2324/88 af 26. juli 1988 (EFT L 202, s. 39) forordning (EOEF) nr. 1432/88 af 26. maj 1988 om gennemfoerelsesbestemmelser for medansvarsafgiften for korn (EFT L 131, s. 37), som den havde udstedt til erstatning for ovennaevnte forordning nr. 2040/86.
6 I artikel 1, stk. 2, foerste afsnit, i forordning nr. 1432/88, som aendret ved forordning nr. 2324/88, bestemmes foelgende:
"I denne forordning forstaas ved 'markedsfoering' producenternes salg (herunder byttehandel) af de i stk. 1 omhandlede produkter enten i den foreliggende tilstand eller i form af forarbejdede produkter, med undtagelse af knuste majskolber, der er hoestet med henblik paa ensilering paa en landbrugsbedrift, til opkoebs-, handels- og forarbejdningsvirksomheder samt til andre producenter og interventionsorganet."
7 I Kommissionens forordning (EOEF) nr. 3779/88 af 2. december 1988 om tilbagebetaling af den medansvarsafgift inden for kornsektoren, der er fastsat ved forordning (EOEF) nr. 2040/86 og (EOEF) nr. 1432/88, for saa vidt angaar en foerste forarbejdning, der foretages for en producents regning (EFT L 332, s. 17), bestemmer artikel 1, stk. 1, foelgende:
"De af medlemsstaterne udpegede kompetente organer tilbagebetaler inden den 30. juni 1989 paa producenternes anmodning disse de medansvarsafgiftsbeloeb, der er opkraevet:
° ...
° for forarbejdning af korn, som en producent har leveret til eller stillet til raadighed for en virksomhed (loenforarbejdning) med henblik paa senere anvendelse paa producentens bedrift, og som i overensstemmelse med artikel 1, stk. 2, i forordning (EOEF) nr. 1432/88 er foretaget frem til den 26. juli 1988."
8 Den franske afgiftsordning til gennemfoerelse af Raadets sjette direktiv 77/388/EOEF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsaetningsafgifter ° Det faelles mervaerdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (EFT L 145, s. 1) ° indeholder en mere restriktiv betydning af loenforarbejdning end den, der foelger af ovennaevnte forordning nr. 3779/88, idet forarbejdning med tilbagekoeb af det selv samme parti korn efter den franske ordning anses for loenforarbejdning, hvorimod forarbejdning med tilbagekoeb af en anden tilsvarende maengde anses for dobbelt salg, som derfor ikke giver adgang til afgiftsfritagelse.
9 For at sikre, at de franske erhvervsdrivende ved forarbejdning af en anden tilsvarende maengde kan drage fordel af en afgiftsfritagelse under samme betingelser som producenterne i andre medlemsstater, har det franske interventionsorgan, Office national interprofessionnel des céréales, indfoert salg med tilbagekoebsadgang som omhandlet i artikel 1659 i den franske code civil. Dette indebaerer, at naar en producent udnytter tilbagekoebsadgangen, ophaeves salget, saaledes at parterne befinder sig i samme situation som foer salget, uden at der er gennemfoert et nyt ejerskifte.
10 Ordningen i Frankrig gaar ud paa, at en producent, som oensker at forbeholde sig en bestemt maengde korn, enten til eget forbrug eller til senere forarbejdning, saelger dette med tilbagekoebsforbehold, dvs. med retsoploesende betingelse, til opkoeberen eller forarbejdningsvirksomheden til den paa salgsdagen gaeldende pris og samtidig erlaegger medansvarsafgiften. Tilbagekoebsaftalen indebaerer ganske enkelt et forbud for opkoeberen eller forarbejderen mod at anvende de maengder, han saaledes disponerer over, til gavn for en tredjemand, i hvert fald uden saelgerens samtykke. Foerst i det tilfaelde, at producenten ikke har behov for hele den maengde, der er omfattet af tilbagekoebsforbeholdet, saelges denne paa markedet, idet afgiften allerede er erlagt. For de maengder, der leveres tilbage til producenten, tilbagebetales afgiften, da der er tale om eget forbrug.
11 Kommissionen har i den anfaegtede beslutning af 23. september 1992 afvist at anerkende, at den af de franske myndigheder foretagne tilbagebetaling af afgifter er i overensstemmelse med faellesskabsretten. I den sammenfattende rapport af 27. juli 1992 vedroerende resultatet af kontrollen med henblik paa regnskabsafslutningen i EUGFL' s Garantisektion for regnskabsaaret 1989 har Kommissionen bl.a. anfoert, at det fremgaar af naevnte forordning nr. 1432/88, som anvender begrebet salg, at kornet skal afgiftsbelaegges allerede ved markedsfoeringen, og at den eneste fritagelse ifoelge forordning nr. 3779/88 vedroerer loenarbejde, idet der hverken her er tale om salg eller markedsfoering og, foelgelig, heller ikke nogen pris, som kan paavirke ligevaegten paa markedet.
12 Den Franske Republik har til stoette for annullationssoegsmaalet i alt vaesentligt gjort gaeldende, at salg med tilbagekoebsadgang er den eneste ordning, som goer det muligt ° uden at overtraede den franske afgiftslovgivning ° at afgiftsfritage korn, der forarbejdes for en producents regning uden for hans bedrift. Salg med tilbagekoebsadgang indebaerer ikke en reel markedsfoering af det solgte produkt og udgoer derfor ikke nogen fare for formaalet med medansvarsordningen, som er en sanering af kornsektoren.
13 Kommissionen har hertil anfoert, at korn, der saelges med tilbagekoebsforbehold, markedsfoeres paa det tidspunkt, det saelges, hvilket medfoerer en fastsaettelse og betaling af en pris, som begrunder opkraevningen af afgiften. Den ophaevelse af salget, der sker ved udnyttelsen af tilbagekoebsadgangen, kan ikke efterfoelgende neutralisere den virkning, som salget har haft paa markedets ligevaegt, og saaledes begrunde tilbagebetaling af afgiften.
14 Med henblik paa sagens afgoerelse bemaerkes, at formaalet med faellesskabsreglerne om medansvarsafgift er at begraense det strukturbestemte overskud paa kornmarkedet, hvilket formaal berettiger, at der kun opkraeves afgift af de forarbejdede kornprodukter, der bringes paa markedet, idet de maengder korn, der forbruges i et lukket kredsloeb, ikke bidrager til saadanne overskud (jf. ovennaevnte dom af 29.6.1988, Van Landschoot, praemis 11, og af 20.9.1990, sag C-203/89, Van Landschoot, Sml. I, s. 3525, praemis 22).
15 I naevnte dom af 20. september 1990 har Domstolen (i praemis 24) fastslaaet, at det, i betragtning af medansvarsafgiftens formaal, er markedsfoeringen af produkterne eller den omstaendighed, at produkterne ikke markedsfoeres, der er afgoerende for, hvilke erhvervsdrivende der boer eller ikke boer vaere omfattet af afgiften.
16 Domstolen har dernaest (i praemis 25) fastslaaet, at markedsfoering finder sted i det oejeblik, en producent afhaender korn af egen produktion for at saelge det til en forarbejdningsvirksomhed, uanset hvilken, og ogsaa selv om samme producent senere tilbagekoeber kornet fra forarbejdningsvirksomheden i form af forarbejdede produkter.
17 Det maa derfor konstateres, at der i den ordning om salg med tilbagekoebsadgang, som de franske myndigheder har indfoert, er tale om markedsfoering af kornet paa det tidspunkt, hvor producenten saelger kornet. Dette salg paavirker nemlig ° idet det oeger den maengde korn, der udbydes paa markedet ° priserne og indebaerer, at den producent, der saelger med tilbagekoebsforbehold, maa behandles som enhver anden saelger.
18 Selv om udnyttelsen af tilbagekoebsadgangen efter fransk ret genopretter situationen forud for salget, ophaever den ikke den virkning, salget har haft paa markedet og prisniveauet, og tilgodeser derfor ikke formaalet, nemlig at reducere overskuddene i kornsektoren. Det foelger heraf, at en tilbagebetaling af afgiften i dette tilfaelde ikke er begrundet.
19 Paa dette grundlag kan der ikke gives Den Franske Republik medhold i paastanden om annullation.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
20 I henhold til procesreglementets artikel 69 doemmes den part, der taber sagen, til at afholde sagens omkostninger. Den Franske Republik har tabt sagen og skal derfor betale sagens omkostninger.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN
1) Sagsoegte frifindes.
2) Den Franske Republik betaler sagens omkostninger.