61999CC0190_DA
Generaladvokatens forslag til afgørelse
Generaladvokatens forslag til afgørelse
1. I denne sag, som er anlagt i henhold til EF-traktatens artikel 169 (nu artikel 226 EF), har Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber nedlagt påstand om, at Domstolen fastslår, at Irland ikke har gennemført Rådets direktiv 96/43/EF af 26. juni 1996 om ændring og kodifikation af direktiv 85/73/EØF med henblik på finansiering af veterinærundersøgelse og -kontrol af levende dyr og visse animalske produkter og om ændring af direktiv 90/675/EØF og 91/496/EØF (herefter »direktivet«).
2. Direktivets artikel 4, stk. 1, første og andet afsnit, bestemmer:
»Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme
i) bestemmelserne i artikel 7 og i bilag A, kapitel I, punkt 1, litra e), den 1. juli 1996
ii) bestemmelserne i bilag A, kapitel II, og kapitel III, sektion II, og i bilag C, kapitel II, den 1. januar 1997
iii) de øvrige ændringer den 1. juli 1997.
Medlemsstaterne har en yderligere frist indtil senest den 1. juli 1999 til at efterkomme bestemmelserne i bilag A, kapitel III, sektion I.«
3. Da Kommissionen ikke havde modtaget meddelelse om, at der var vedtaget bestemmelser til gennemførelse af direktivet i irsk ret, og da Kommissionen ikke rådede over andre oplysninger, der gav den grundlag for at antage, at Irland havde efterkommet sin forpligtelse til at gennemføre direktivet, opfordrede Kommissionen ved åbningsskrivelse af 5. november 1997 i overensstemmelse med proceduren i traktatens artikel 169 den irske regering til at fremsætte sine bemærkninger inden for en frist på to måneder.
4. Den 10. august 1998 fremsatte Kommissionen en begrundet udtalelse til Irland, hvori Kommissionen opfordrede Irland til at træffe de nødvendige foranstaltninger for at efterkomme forpligtelserne i henhold til direktivet inden for en frist på to måneder fra meddelelsen af udtalelsen.
5. Da Kommissionen ikke modtog nogen reaktion fra de irske myndigheder, anlagde Kommissionen den foreliggende traktatbrudssag mod Irland.
6. Irland har i sit svarskrift af 13. september 1999 ikke bestridt traktatbruddet, men har anmodet Domstolen om, at sagen udsættes i tre måneder fra datoen for svarskriftet for at give Irland tid til at gennemføre direktivet.
7. Det fremgår af fast retspraksis, at »spørgsmålet om, hvorvidt der foreligger traktatbrud, må vurderes på baggrund af forholdene i medlemsstaten, som de var ved udløbet af fristen i den begrundede udtalelse, og at ændringer af forholdene i tiden derefter ikke kan tages i betragtning af Domstolen« .
8. Det fremgår af sagsakterne, at de i direktivets artikel 4, stk. 1, første afsnit, omhandlede bestemmelser ikke er blevet gennemført inden for den fastsatte frist.
9. Det må således antages, at den af Kommissionen anlagte sag er begrundet på dette punkt.
10. Dette gælder imidlertid ikke for de i artikel 4, stk. 1, andet afsnit, omhandlede bestemmelser. Ved gennemførelsen heraf har medlemsstaterne ifølge afsnittet en yderligere frist »indtil senest den 1. juli 1999«.
11. Denne frist var endnu ikke udløbet på det tidspunkt, som Kommissionen havde fastsat som frist for Irland til at efterkomme den begrundede udtalelse.
12. Kommissionens påstand bør således ikke tages til følge, for så vidt som den tillige angår vedtagelsen af foranstaltninger, der er nødvendige for at efterkomme direktivets artikel 4, stk. 1, andet afsnit.
13. Da Kommissionen har nedlagt påstand om, at Irland tilpligtes at betale sagens omkostninger, og da jeg mener, at Irland i det væsentlige har tabt sagen, skal jeg foreslå, at Irland dømmes til at betale alle sagens omkostninger.
Forslag til afgørelse
14. På baggrund af ovenstående skal jeg foreslå følgende afgørelse:
»1) Irland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 4, stk. 1, første afsnit, i Rådets direktiv 96/43/EF af 26. juni 1996 om ændring og kodifikation af direktiv 85/73/EØF med henblik på finansiering af veterinærundersøgelse og -kontrol af levende dyr og visse animalske produkter og om ændring af direktiv 90/675/EØF og 91/496/EØF, idet den ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget alle de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme denne artikel.
2) I øvrigt frifindes Irland.
3) Irland betaler sagens omkostninger.«