61994CJ0071_DA
Parter
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Parter
I de forenede sager C-71/94, C-72/94 og C-73/94,
angaaende anmodninger, som Bundesgerichtshof i medfoer af EF-traktatens artikel 177 har indgivet til Domstolen for i de for naevnte ret verserende sager,
Eurim-Pharm Arzneimittel GmbH
mod
Beiersdorf AG (sag C-71/94),
Boehringer Ingelheim KG (sag C-72/94),
Farmitalia Carlo Erba GmbH (sag C-73/94),
at opnaa en praejudiciel afgoerelse vedroerende fortolkningen af EF-traktatens artikel 36 i forbindelse med varemaerkeretten,
har
DOMSTOLEN
sammensat af praesidenten, G.C. Rodríguez Iglesias, afdelingsformaendene C.N. Kakouris, J.-P. Puissochet og G. Hirsch samt dommerne G.F. Mancini, J.C. Moitinho de Almeida, C. Gulmann (refererende dommer), P. Jann og H. Ragnemalm,
generaladvokat: F.G. Jacobs
justitssekretaerer: assisterende justitssekretaer H. von Holstein
fuldmaegtig L. Hewlett,
efter at der er indgivet skriftlige indlaeg af:
° Eurim-Pharm Arzneimittel GmbH ved advokat Wolfgang A. Rehmann, Muenchen
° Beiersdorf AG ved advokat Rolf Schultz-Suechting, Berlin
° Boehringer Ingelheim KG ved advokat Wilhelm Danelzik, Koeln
° Farmitalia Carlo Erba GmbH ved advokaterne Bert J. Bosten og Wolfgang Prinz, Koeln
° den franske regering ved sous-directeur Catherine de Salins og secrétaire des affaires étrangères Philippe Martinet, begge Udenrigsministeriets Direction des affaires juridiques, som befuldmaegtigede
° Det Forenede Kongeriges regering ved S. Lucinda Hudson, Treasury Solicitor' s Department, som befuldmaegtiget, bistaaet af Barrister Michael Silverleaf
° Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber ved ledende juridisk konsulent Richard Wainwright og Angela Bardenhewer, Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuldmaegtigede,
paa grundlag af retsmoederapporten,
efter at der i retsmoedet den 4. oktober 1995 er afgivet mundtlige indlaeg af Eurim-Pharm Arzneimittel GmbH ved advokat Wolfgang A. Rehmann, af Beiersdorf AG ved advokat Rolf Schultz-Suechting, af Boehringer Ingelheim KG ved advokat Wilhelm Danelzik, af Farmitalia Carlo Erba GmbH ved advokat Bert J. Bosten, af den franske regering ved Philippe Martinet, af Det Forenede Kongeriges regering ved Lindsey Nicoll, Treasury Solicitor' s Department, som befuldmaegtiget, bistaaet af Michael Silverleaf, og af Kommissionen ved Richard Wainwright og Angela Bardenhewer,
og efter at generaladvokaten har fremsat forslag til afgoerelse den 14. december 1995,
afsagt foelgende
Dom
Dommens præmisser
1 Ved kendelser af 27. januar 1994, indgaaet til Domstolen den 25. februar 1994, har Bundesgerichtshof i medfoer af EF-traktatens artikel 177 stillet en raekke praejudicielle spoergsmaal vedroerende fortolkningen af EF-traktatens artikel 36 i forbindelse med varemaerkeretten.
2 Spoergsmaalene er rejst under tre sager mellem henholdsvis laegemiddelproducenterne, selskaberne Beiersdorf (herefter "Beiersdorf"), Boehringer Ingelheim (herefter "Boehringer") samt Farmitalia Carlo Erba (herefter "Farmitalia"), og selskabet Eurim-Pharm Arzneimittel (herefter "Eurim-Pharm"), som importerer visse produkter fremstillet af de naevnte laegemiddelproducenter til Tyskland.
3 Beiersdorf fremstiller og markedsfoerer i Tyskland et laegemiddel under betegnelsen Kerlone. Dette sker i henhold til en licens fra den franske virksomhed Laboratoires Synthélabo France (herefter "Synthélabo"), der er indehaver af varemaerket Kerlone i Tyskland og i andre lande. Kerlone bruges mod for hoejt blodtryk og markedsfoeres i form af tabletter, der er anbragt paa blisterkort. Beiersdorf markedsfoerer Kerlone i pakninger med 50 eller 100 tabletter, hvilket svarer til de standardstoerrelser, der anbefales af en raekke faglige sammenslutninger og erhvervsorganisationer samt af de tyske sygesikringsinstitutioner.
4 I Frankrig fremstiller og markedsfoerer Synthélabo Kerlone i pakninger med 28 tabletter i overensstemmelse med de franske bestemmelser, der kun tillader pakninger, som er bestemt til en behandling i hoejst én maaned. Pakningerne indeholder blisterkort med 14 tabletter. Paa bagsiden af hvert blisterkort er ugedagene angivet paa fransk, saaledes at hver tablet svarer til en bestemt dag i loebet af to uger.
5 Boehringer er indehaver af varemaerket Mexitil i Tyskland og i Frankrig. Boehringer fremstiller og markedsfoerer i Tyskland laegemidlet Mexitil, der bruges mod forstyrrelser af hjerterytmen og saelges i form af kapsler, der er anbragt paa blisterkort. Salget sker i pakninger med 20, 50 og 100 kapsler, saaledes at de i Tyskland anbefalede pakningsstoerrelser overholdes.
6 I Frankrig fremstilles Mexitil paa licens af Boehringer Ingelheim France SARL, som er et datterselskab af Boehringer Ingelheim KG. Det markedsfoeres i Frankrig i pakninger med 30 kapsler, nemlig med tre blisterkort med hver 10 kapsler. Pakningsstoerrelsen passer til en behandling af 10 dages varighed med en daglig dosis paa tre kapsler, hvilket er i overensstemmelse med de franske bestemmelser.
7 Farmitalia er det tyske datterselskab af det italienske selskab Farmitalia Carlo Erba, der er indehaver af varemaerket Sermion, som bl.a. er registreret i Tyskland, Spanien og Portugal. Farmitalia markedsfoerer i Tyskland paa licens fra moderselskabet laegemidlerne Sermion (aktivt stof: nicergolin 5 mg) og Sermion forte (aktivt stof: nicergolin 10 mg), der bruges i behandlingen af forstyrrelser i hjernevirksomheden og saelges i form af tabletter, der er anbragt paa blisterkort. I Tyskland sker markedsfoeringen i pakninger med 50 eller 100 tabletter, hvilket svarer til de i Tyskland anbefalede pakningsstoerrelser.
8 I Portugal markedsfoerer Farmitalia' s soesterselskab Sermion i form af tabletter, hvis dosis er 10 mg, men markedsfoeringen sker uden tilfoejelse af betegnelsen "forte". Produktet markedsfoeres i pakninger med 60 tabletter, nemlig 6 blisterkort med hver 10 tabletter. Pakningens stoerrelse er beregnet til en behandling af 20 dages varighed, hvilket svarer til den maksimale godtgoerelse i henhold til den portugisiske sygesikringsordning.
9 I Spanien saelges Sermion af Farmitalia' s spanske soesterselskab i pakninger med 45 tabletter, der har en dosis paa 5 mg og er anbragt paa et enkelt blisterkort.
10 Eurim-Pharm markedsfoerer i Tyskland de ovennaevnte laegemidler, som selskabet indfoerer ved saakaldt parallelimport fra Frankrig, Portugal og Spanien. Foer markedsfoeringen ompakker selskabet produkterne for at opnaa pakninger, der svarer til de i Tyskland anbefalede pakningsstoerrelser.
11 Kerlone og Mexitil samt det fra Portugal importerede Sermion ompakkes i nye ydre emballager, der er udformet af Eurim-Pharm, og hvori der indlaegges dels de originale emballager med deres indhold, dels loese blisterkort, der er udtaget fra andre originalpakninger.
12 De nye ydre emballager har paa forsiden firkantede aabninger, der har en saadan stoerrelse og er placeret saaledes, at det varemaerke, der er anbragt paa de originale emballager, er synligt. Paa disse nye emballager angives det bl.a., at produktet er blevet importeret, emballeret og markedsfoert af Eurim-Pharm. Hvad angaar det fra Portugal importerede Sermion er angivelsen "forte" endvidere trykt under den firkantede aabning.
13 For saa vidt angaar Kerlone er visse af de loest indlagte blisterkort blevet beskaaret. Saafremt de produktionschargenumre, der er praeget i kortet, bliver afskaaret, paastemples de tilsvarende numre paa ny. Paa grund af beskaeringen er den angivelse af ugedagene, der findes paa bagsiden af hvert blisterkort, og som tabletterne svarer til, ikke laengere fuldstaendig.
14 De originale pakninger, der er indeholdt i de nye ydre emballager, forsynes med selvklaebende maerkater, hvorpaa det bl.a. anfoeres, at produktet er blevet importeret og markedsfoert af Eurim-Pharm. For saa vidt angaar Mexitil anbringer Eurim-Pharm ogsaa en selvklaebende maerkat paa originalpakningens forside med paaskriften "aktivt stof: mexilitinhydrochlorid". Hvad angaar det fra Portugal importerede Sermion daekker Eurim-Pharm endvidere originalpakningens forside og oevre flade med selvklaebende maerkater, som bevirker, at man kun kan se varemaerket Sermion og ordet "Farmitalia", og som bl.a. er paatrykt betegnelsen "forte".
15 For saa vidt angaar det fra Portugal importerede Sermion anbringer Eurim-Pharm endvidere en selvklaebende maerkat med betegnelsen "forte" paa bagsiden af hvert blisterkort.
16 For Mexitil' s vedkommende vedlaegger Eurim-Pharm en indlaegsseddel paa tysk og en yderligere vejledning.
17 Vedroerende det fra Spanien importerede Sermion bibeholder Eurim-Pharm originalpakningen og anbringer yderligere i denne en strimmel med fem tabletter, der er afskaaret fra et originalt kort, samt en indlaegsseddel paa tysk. Paa originalpakningens forside anbringer selskabet under varemaerket Sermion en selvklaebende maerkat med sit firmanavn og sin adresse samt andre angivelser (produktionschargenummer, udloebsdato, registreringsnummer, osv.). Pakningens bagside forsynes med en selvklaebende maerkat, der angiver, at produktet er blevet importeret og markedsfoert af Eurim-Pharm. De paa spansk affattede oplysninger om antallet af tabletter daekkes med en klaebestrimmel.
18 Beiersdorf og Farmitalia ° som af deres respektive licensgivere havde faaet tilladelse til at retsforfoelge kraenkelser af rettighederne paa grundlag af varemaerkerne ° samt Boehringer ansaa Eurim-Pharm' s handlinger for at udgoere en kraenkelse af varemaerkeretten og anlagde foelgelig erstatnings- og undladelsessoegsmaal.
19 Appelindstaevnte i hovedsagerne fik medhold i foerste instans og i appelinstansen, og Eurim-Pharm indbragte herefter en revisionsanke for Bundesgerichtshof, der har besluttet at udsaette sagerne og forelaegge Domstolen nogle praejudicielle spoergsmaal. I sag C-71/94 har den forelaeggende ret forelagt foelgende spoergsmaal:
"1) Kan indehaveren af et med virkning for medlemsstat A internationalt registreret varemaerke (IR-varemaerke) i medfoer af EF-traktatens artikel 36 under paaberaabelse af sin varemaerkeret forhindre, at en importoer indkoeber laegemidler, som af varemaerkeindehaveren i medlemsstat B er forsynet med IR-varemaerket, som er bragt i omsaetning i medlemsstat B under IR-varemaerket, og som er receptpligtige i medlemsstat A, hvorefter importoeren ompakker dem i overensstemmelse med laegernes ordinationspraksis ° dvs. den praksis, der foelges i medlemsstat A og beror paa en anbefaling fra centralorganisationer (bl.a. for den farmaceutiske industri) vedroerende behandlingsmaessigt korrekte pakningsstoerrelser, men som afviger fra de i medlemsstat B paa lovgivningsmaessigt grundlag beroende pakningsstoerrelser ° og bringer dem i omsaetning i medlemsstat A i en af importoeren udformet ydre emballage, naar der i denne emballage er indeholdt en originalpakning med originale blisterkort fra medlemsstat B samt yderligere nogle beskaarne originale blisterkort, og naar der i den nye emballage er en udskaaret rude, hvorigennem man kan se IR-varemaerket paa den originale pakning, idet der paa den nye emballage ganske vist er en angivelse af, at emballering og markedsfoering er foretaget af importoeren, men ingen angivelse af producenten? Er det af betydning for besvarelsen af spoergsmaalet, at det originale blisterkort paa bagsiden indeholder en (i medlemsstat A fremmedsproget) angivelse af dagene i to uger i raekkefoelge, som bliver ufuldstaendig ved beskaeringen af blisterkortet?
2) Er det tilstraekkeligt til at antage, at der foreligger en skjult begraensning af samhandelen mellem medlemsstaterne i EF-traktatens artikel 36' s forstand, at paaberaabelsen af den nationale varemaerkeret i sammenhaeng med det af IR-varemaerkeindehaveren anvendte salgssystem objektivt foerer til en opdeling af markederne mellem medlemsstaterne, eller kraeves det hertil, at det godtgoeres, at IR-varemaerkeindehaveren udoever sin varemaerkeret sammen med det af ham anvendte salgssystem med det formaal at fremkalde en kunstig opdeling af markederne?"
20 I sag C-72/94 er det andet spoergsmaal, der er forelagt Domstolen, identisk med det andet spoergsmaal i sag C-71/94. Det foerste spoergsmaal lyder saaledes:
"1) Kan indehaveren af et med virkning for medlemsstat A internationalt registreret varemaerke (IR-varemaerke) i medfoer af EOEF-traktatens artikel 36 under paaberaabelse af sin varemaerkeret forhindre, at en importoer indkoeber laegemidler, som af varemaerkeindehaveren i medlemsstat B er forsynet med IR-varemaerket, som er bragt i omsaetning i medlemsstat B under IR-varemaerket, og som er receptpligtige i medlemsstat A, hvorefter importoeren ompakker dem i overensstemmelse med laegernes ordinationspraksis ° dvs. den praksis, der foelges i medlemsstat A og beror paa en anbefaling fra centralorganisationer (bl.a. for den farmaceutiske industri), men som afviger fra de i medlemsstat B paa lovgivningsmaessigt grundlag beroende pakningsstoerrelser ° og bringer dem i omsaetning i medlemsstat A i en af importoeren udformet ydre emballage, naar der i denne emballage er indeholdt en originalpakning med originale blisterkort fra medlemsstat B samt yderligere nogle beskaarne originale blisterkort, og naar der i den nye emballage er en udskaaret rude, hvorigennem man kan se IR-varemaerket paa den originale pakning, idet der paa den nye emballage ganske vist er en angivelse af, at emballering og markedsfoering er foretaget af importoeren, men ingen angivelse af producenten?"
21 I sag C-73/94 er det andet spoergsmaal, der er forelagt Domstolen, identisk med det andet spoergsmaal i sag C-71/94 og C-72/94. Det foerste spoergsmaal lyder saaledes:
"1) Kan indehaveren af et i medlemsstat A beskyttet varemaerke i medfoer af EF-traktatens artikel 36 under paaberaabelse af sin varemaerkeret forhindre, at en importoer indkoeber laegemidler, som af en virksomhed i medlemsstat B, der hoerer til samme koncern som varemaerkeindehaveren, er forsynet med varemaerket, som er bragt i omsaetning i medlemsstat B under varemaerket, og som er receptpligtige i medlemsstat A, hvorefter importoeren ompakker dem i overensstemmelse med laegernes ordinationspraksis ° dvs. den praksis, der foelges i medlemsstat A og beror paa en anbefaling fra centralorganisationer (bl.a. for den farmaceutiske industri) vedroerende behandlingsmaessigt korrekte pakningsstoerrelser, men som afviger fra de i medlemsstat B foreskrevne pakningsstoerrelser ° og
a) bringer dem i omsaetning i medlemsstat A i en af importoeren udformet ydre emballage, naar der i denne emballage er indeholdt en originalpakning med originale blisterkort fra medlemsstat B samt yderligere nogle originale blisterkort, og naar der i den nye emballage er en udskaaret rude, hvorigennem man kan se varemaerket paa den originale pakning, idet der paa den nye emballage ganske vist er en angivelse af, at emballering og salg er foretaget af importoeren, men ingen angivelse af producenten,
eller
b) bringer dem i omsaetning i medlemsstat A i den originale pakning fra medlemsstat B, der er forsynet med varemaerket, naar importoeren paa denne anbringer en maerkat med sit firmanavn og andre angivelser (produktionschargenummer, udloebsdato, registreringsnummer mv.) og indlaegger en af et originalt blisterkort afskaaren strimmel med fem piller?"
22 Ved kendelse afsagt af Domstolens praesident den 15. marts 1994 er sagerne blevet forenet med henblik paa den skriftlige og mundtlige forhandling og domsafsigelsen.
23 Med disse spoergsmaal, som skal behandles samlet, anmoder den nationale ret i det vaesentlige om en praecisering af betingelserne for, at indehaveren af en varemaerkeret i medfoer af traktatens artikel 36 kan paaberaabe sig denne ret for at forhindre en importoer i at markedsfoere et laegemiddel, der er bragt i omsaetning i en anden medlemsstat af varemaerkeindehaveren eller med dennes samtykke, i tilfaelde hvor importoeren har ompakket produktet i en ny ydre emballage, hvorigennem man kan se det varemaerke, der anbragt paa den originale emballage, eller hvor importoeren har aendret en original ydre emballages indhold og udseende, men har bibeholdt det varemaerke, som producenten har anbragt paa den. I givet fald anmodes Domstolen navnlig om at uddybe betydningen og indholdet af begreberne "kunstig opdeling af markederne" og "beroering af produktets originale tilstand", der er opstillet i dens praksis, samt om at fastslaa, om der findes nogle yderligere betingelser, som importoeren skal opfylde.
24 Inden disse spoergsmaal behandles, skal det bemaerkes, at det er blevet gjort gaeldende for Domstolen, at den paagaeldende nationale lovgivning ikke skal bedoemmes i forhold til traktatens artikel 36, men i forhold til artikel 7 i Raadets foerste direktiv 89/104/EOEF af 21. december 1988 om indbyrdes tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivning om varemaerker (EFT 1989 L 40, s. 1, herefter "direktivet"). Dette direktiv skulle vaere gennemfoert i national ret senest den 31. december 1992, idet denne frist for gennemfoerelsen blev fastsat ved Raadets beslutning 92/10/EOEF af 19. december 1991 om udsaettelse af ikrafttraedelsesdatoen for de nationale gennemfoerelsesbestemmelser til direktiv 89/104/EOEF om indbyrdes tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivning om varemaerker (EFT 1992 L 6, s. 35).
25 Den nationale ret har imidlertid ikke stillet spoergsmaal om fortolkningen af direktivets artikel 7, og Domstolen skal herefter vedroerende dette punkt blot anfoere foelgende to bemaerkninger.
26 For det foerste fremgaar det af Domstolens faste praksis, at et direktiv ikke i sig selv kan skabe forpligtelser for private, og at en direktivbestemmelse derfor ikke som saadan kan paaberaabes over for saadanne personer (jf. bl.a. dom af 26.2.1986, sag 152/84, Marshall, Sml. s. 723, praemis 48, af 13.11.1990, sag C-106/89, Marleasing, Sml. I, s. 4135, praemis 6, og af 14.7.1994, sag C-91/92, Faccini Dori, Sml. I, s. 3325, praemis 20). Det foelger imidlertid af denne praksis, at den nationale domstol ved anvendelsen af nationale retsforskrifter, hvad enten de er aeldre eller yngre end direktivet, er forpligtet til, i videst muligt omfang, at fortolke dem i lyset af direktivets ordlyd og formaal og at fremkalde det med direktivet tilsigtede resultat, og saaledes handle i overensstemmelse med EF-traktatens artikel 189, stk. 3.
27 Endvidere bemaerkes, at som det fremgaar af Domstolens i dag afsagte dom i sagerne Bristol-Myers Squibb m.fl. (forenede sager C-427/93, C-429/93 og C-436/93, praemis 40), har direktivets artikel 7, ligesom traktatens artikel 36, til formaal at forene de grundlaeggende hensyn til beskyttelsen af varemaerkerettigheder med de grundlaeggende hensyn til de frie varebevaegelser inden for det faelles marked, og at disse to bestemmelser, der tilsigter at naa det samme resultat, derfor skal fortolkes paa samme maade.
28 For saa vidt angaar fortolkningen af traktatens artikel 36 skal der mindes om, at forbud eller restriktioner vedroerende indfoersel, som er begrundet i hensynet til beskyttelse af industriel og kommerciel ejendomsret, efter denne artikel er tilladte paa betingelse af, at de hverken udgoer et middel til vilkaarlig forskelsbehandling eller en skjult begraensning af samhandelen mellem medlemsstaterne.
29 Ifoelge fast praksis tillader artikel 36 kun, at det grundlaeggende princip om de frie varebevaegelser inden for det faelles marked fraviges i det omfang, dette er begrundet i hensynet til beskyttelse af de rettigheder, der udgoer den paagaeldende industrielle og kommercielle ejendomsrets saerlige genstand.
30 Vedroerende varemaerkeretten har Domstolen fastslaaet, at denne er afgoerende inden for rammerne af den ordning med loyal konkurrence, som skal gennemfoeres efter traktaten. Under en saadan ordning maa virksomhederne saettes i stand til paa grundlag af kvaliteten af deres produkter eller tjenesteydelser at opbygge en fast kundekreds, hvilket kun er muligt, saafremt der findes saerlige kendetegn, ved hjaelp af hvilke de kan identificeres. Betingelsen for, at et varemaerke kan have denne funktion, er, at maerket for ethvert produkt, der er forsynet med det, udgoer en garanti for, at produktet er blevet fremstillet under kontrol af én bestemt virksomhed, der er ansvarlig for produktets kvalitet (dom af 17.10.1990, sag C-10/89, HAG, Sml. I, s. 3711, praemis 13, herefter "HAG II-dommen", og af 22.6.1994, sag C-9/93, IHT Internationale Heiztechnik og Danziger, Sml. I, s. 2789, praemis 37 og 45).
31 Som Domstolen flere gange har udtalt, bestaar varemaerkerettens saerlige genstand saaledes navnlig i, at indehaveren sikres en eneret til at bruge maerket til et produkt, naar dette foerste gang bringes i handelen, hvorved han beskyttes mod konkurrenter, som maatte oenske at misbruge maerkets stilling og omdoemme til at saelge produkter, der retsstridigt er forsynet med dette maerke (jf. navnlig dom af 23.5.1978, sag 102/77, Hoffmann-La Roche, Sml. s. 1139, praemis 7, af 3.12.1981, sag 1/81, Pfizer, Sml. s. 2913, praemis 7, HAG II-dommen, a.st., praemis 14, og dommen i sagen IHT Internationale Heiztechnik og Danziger, a.st., praemis 33).
32 Det foelger navnlig heraf, at indehaveren af en varemaerkeret, der er beskyttet efter lovgivningen i en medlemsstat, ikke paa grundlag af denne lovgivning kan modsaette sig import eller markedsfoering af en vare, der er bragt i omsaetning i en anden medlemsstat af indehaveren selv eller med hans samtykke (jf. navnlig dom af 31.10.1974, sag 16/74, Winthrop, Sml. s. 1183, praemis 7-11, HAG II-dommen, praemis 12, og dommen i sagen IHT Internationale Heiztechnik og Danziger, praemis 33 og 34).
33 Varemaerkerettens genstand er ikke at tillade indehaverne at opdele de nationale markeder og derved medvirke til at opretholde de prisforskelle, der kan vaere mellem medlemsstaterne. Det er, isaer paa markedet for laegemidler, rigtigt, at saadanne prisforskelle kan skyldes forhold, som varemaerkeindehaverne ikke har nogen kontrol over, isaer forskellige bestemmelser i medlemsstaterne vedroerende fastsaettelse af maksimalpriser, avancer for laegemiddelgrossister og for apotekere eller maksimumsbeloeb for godtgoerelse af laegemiddeludgifter i henhold til sygesikringsordningerne. Fordrejninger som foelge af, at en medlemsstat har en anden prisregulering, skal imidlertid afhjaelpes ved foranstaltninger truffet af faellesskabsmyndighederne og ikke ved, at en anden medlemsstat indfoerer foranstaltninger, der er uforenelige med reglerne vedroerende varernes frie bevaegelighed (jf. bl.a. Winthrop-dommen, a.st., praemis 16 og 17).
34 Ved besvarelsen af spoergsmaalet om, hvorvidt den eneret, der tilkommer varemaerkeindehaveren, omfatter befoejelsen til at modsaette sig tredjemands brug af varemaerket efter ompakning af varen, maa det tages i betragtning, at varemaerkets hovedfunktion er at indestaa for maerkevarens oprindelsesaegthed over for forbrugeren eller den endelige bruger, idet denne saettes i stand til at adskille varen fra varer af anden oprindelse uden risiko for forveksling. Denne garanti for oprindelsen indebaerer, at forbrugeren eller den endelige bruger kan vaere sikker paa, at en maerkevare, som tilbydes ham, ikke paa et tidligere omsaetningstrin har vaeret genstand for et indgreb, som er foretaget af en tredjemand uden varemaerkeindehaverens tilladelse, og hvorved varens oprindelige tilstand er beroert (jf. Hoffmann-La Roche-dommen, a.st., praemis 7, og Pfizer-dommen, a.st., praemis 8).
35 Heraf foelger, at den ret, der indroemmes varemaerkeindehaveren til at modsaette sig enhver anvendelse af maerket, som kan forvanske oprindelsesgarantien forstaaet paa denne maade, hoerer til varemaerkerettens saerlige genstand, hvis beskyttelse kan begrunde fravigelser fra det grundlaeggende princip om frie varebevaegelser (jf. Hoffmann-La Roche-dommen, a.st., praemis 7, og Pfizer-dommen, a.st., praemis 9).
36 I Hoffmann-La Roche-dommen har Domstolen under anvendelse af disse principper fastslaaet, at traktatens artikel 36 skal fortolkes saaledes, at indehaveren af en varemaerkeret kan paaberaabe sig sin ret for at forhindre, at en importoer markedsfoerer en vare, der er bragt i omsaetning i en anden medlemsstat af varemaerkeindehaveren eller med dennes samtykke, naar importoeren har ompakket varen i en ny emballage, hvorpaa varemaerket er genanbragt, medmindre
° det godtgoeres, at indehaverens benyttelse af varemaerket sammenholdt med det salgssystem, som denne anvender, bidrager til en kunstig opdeling af markederne mellem medlemsstaterne,
° det paavises, at ompakningen ikke kan beroere varens originale tilstand
° indehaveren af varemaerket underrettes om salget af den ompakkede vare forud herfor, og
° det paa den nye emballage angives, hvem der har foretaget ompakningen.
37 Endvidere har Domstolen i Pfizer-dommen fastslaaet, at traktatens artikel 36 skal fortolkes saaledes, at indehaveren af en varemaerkeret ikke kan paaberaabe sig denne ret for at hindre en importoer i at markedsfoere et laegemiddel, som er bragt paa markedet i en anden medlemsstat af varemaerkeindehaveren eller med dennes samtykke, naar importoeren har ompakket produktet ved udelukkende at udskifte den ydre emballage uden at beroere den indre indpakning, samtidig med at han har gjort det varemaerke, som producenten har anbragt paa den indre indpakning, synligt gennem den nye ydre emballage, og endvidere klart paa den ydre emballage har angivet, at produktet er fremstillet af varemaerkeindehaverens datterselskab og ompakket af importoeren.
38 Under hensyn til de argumenter, der er fremfoert for Domstolen i de foreliggende sager, skal det praeciseres, at der principielt ikke er anledning til at sondre mellem det tilfaelde, hvor varemaerket er blevet genanbragt af en tredjemand efter ompakning af produktet, og det tilfaelde, hvor det varemaerke, som producenten har anbragt paa den originale emballage, benyttes af en tredjemand efter ompakning af produktet, idet varemaerket er gjort synligt gennem en ny ydre emballage, eller idet den originale ydre emballage er bibeholdt som saadan.
39 I begge tilfaelde opstaar nemlig det spoergsmaal, om varemaerkeindehaverens befoejelse, naar henses til varemaerkets hovedfunktion, til at modsaette sig, at varemaerket benyttes af en tredjemand efter ompakning af produktet, er omfattet af varemaerkerettens saerlige genstand.
40 Svaret paa dette spoergsmaal fremgaar i det vaesentlige af Hoffmann-La Roche-dommen, hvorefter varemaerkeindehaveren lovligt kan modsaette sig en saadan brug af sit maerke, medmindre de fire betingelser, der opstilles i dommen, er opfyldt.
41 Denne retspraksis boer dog praeciseres under hensyn til de argumenter, der er fremfoert i de foreliggende sager og i de tidligere naevnte sager Bristol-Myers Squibb m.fl. og i sagen MPA Pharma (sag C-232/94), hvori Domstolen i dag har afsagt dom.
Kunstig opdeling af markederne mellem medlemsstaterne
42 Det maa i denne henseende konstateres, at en varemaerkeindehavers brug af varemaerkeretten til at modsaette sig markedsfoering under varemaerket af produkter, der er ompakket af en tredjemand, vil kunne bidrage til en opdeling af markederne mellem medlemsstaterne, saerlig naar varemaerkeindehaveren har markedsfoert samme laegemiddel i forskellige pakninger i forskellige medlemsstater, og produktet ikke i den tilstand, hvori det af varemaerkeindehaveren er markedsfoert i en medlemsstat, kan importeres og markedsfoeres af en parallelimportoer i en anden medlemsstat.
43 Heraf foelger, at varemaerkeindehaveren ikke kan modsaette sig ompakning af produktet i en ny ydre emballage, naar den pakningsstoerrelse, varemaerkeindehaveren har benyttet i den medlemsstat, hvor importoeren har indkoebt produktet, ikke kan markedsfoeres i importmedlemsstaten, isaer som foelge af bestemmelser, som kun tillader pakninger af en bestemt stoerrelse, en national praksis, sygeforsikringsregler, hvorefter godtgoerelse af udgifter til laegemidler afhaenger af pakningsstoerrelsen, eller en fast ordinationspraksis baseret eksempelvis paa anbefalinger vedroerende pakningsstoerrelser fra faglige sammenslutninger eller sygeforsikringsinstitutioner.
44 I denne forbindelse maa praeciseres, at det, naar varemaerkeindehaveren benytter flere forskellige pakningsstoerrelser i importmedlemsstaten i overensstemmelse med de regler eller den praksis, som gaelder dér, ikke er tilstraekkeligt at konstatere, at en af disse pakningsstoerrelser ogsaa markedsfoeres i eksportmedlemsstaten, for at en ompakning af produktet er unoedvendig. Der vil saaledes foreligge en opdeling af markederne, hvis importoeren kun kan markedsfoere produktet paa en begraenset del af markedet herfor.
45 Varemaerkeindehaveren kan derimod modsaette sig ompakning af produktet i en ny ydre emballage, naar importoeren er i stand til at opnaa en emballage, som kan markedsfoeres i importmedlemsstaten, ved f.eks. at anbringe nye maerkater affattet paa importmedlemsstatens sprog paa den originale ydre eller indre emballage eller ved at tilfoeje en ny indlaegsseddel paa importmedlemsstatens sprog.
46 Befoejelsen, der tilkommer indehaveren af en i en medlemsstat beskyttet varemaerkeret, til at modsaette sig markedsfoering af ompakkede produkter under brug af varemaerket, maa kun begraenses i det omfang, hvori den ompakning, importoeren har foretaget, er noedvendig for at markedsfoere produktet i importmedlemsstaten.
47 Det maa endelig praeciseres, at Domstolens brug af udtrykket "kunstig opdeling af markederne", i modsaetning til, hvad de appelindstaevnte i hovedsagerne har gjort gaeldende, ikke indebaerer, at importoeren skal paavise, at varemaerkeindehaveren ved at bringe samme produkt i omsaetning i forskellige medlemsstater i forskellige emballager har haft til hensigt at opdele markederne mellem medlemsstaterne. Ved at fremhaeve, at der skal vaere tale om en kunstig opdeling, har Domstolen villet understrege, at indehaveren altid kan paaberaabe sig sin varemaerkeret for at modsaette sig markedsfoering af ompakkede produkter, naar dette er begrundet i noedvendigheden af at sikre varemaerkets hovedfunktion, idet den heraf foelgende opdeling ikke i dette tilfaelde kan betragtes som kunstig.
Beroering af produktets originale tilstand
48 Indledningsvis skal det praeciseres, at begrebet beroering af produktets originale tilstand vedroerer det i emballagen indeholdte produkts tilstand.
49 Indehaveren af en varemaerkeret kan saaledes modsaette sig enhver ompakning, som er forbundet med risiko for, at den i emballagen indeholdte vare udsaettes for manipulationer eller for en indflydelse, der beroerer dens originale tilstand. Ved afgoerelsen af, om dette er tilfaeldet, maa der, som Domstolen har udtalt i Hoffmann-La Roche-dommens praemis 10, tages hensyn til varens art og den fremgangsmaade, der anvendes ved ompakningen.
50 For saa vidt angaar laegemidler fremgaar det af samme praemis i Hoffmann-La Roche-dommen, at ompakningen maa anses for at vaere foretaget under forhold, som ikke kan beroere produktets originale tilstand, bl.a. naar varemaerkeindehaveren har bragt varen i omsaetning i en dobbelt emballage, og ompakningen kun omfatter den ydre emballage, mens den indre emballage forbliver intakt, eller naar ompakningen af hensyn til produktets beskaffenhed kontrolleres af en offentlig myndighed.
51 Det foelger saaledes af denne praksis, at det forhold, at blisterkort blot udtages af den originale ydre emballage, hvorefter de sammen med en eller flere originale emballager anbringes i en ny ydre emballage eller indlaegges i en anden original emballage, ikke er egnet til at beroere den i emballagen indeholdte vares originale tilstand.
52 De appelindstaevnte i hovedsagerne har imidlertid anfoert, at selv saadanne manipulationer indebaerer en risiko for at beroere produktets originale tilstand. Blisterkort, som hidroerer fra forskellige originale emballager, og som indlaegges i én ydre emballage, kan saaledes stamme fra forskellige produktionscharger og have forskellige udloebsdatoer.
53 Denne argumentation kan ikke tiltraedes. Det kan ikke antages, at enhver hypotetisk risiko for enkeltstaaende fejl er tilstraekkelig til, at varemaerkeindehaveren tillaegges ret til at modsaette sig ompakning af laegemidlerne i nye ydre emballager eller enhver aendring af indholdet af en original ydre emballage.
54 Det tilkommer den nationale domstol at bedoemme, om beskaeringen af blisterkortene eller den fornyede paastempling af produktionschargenumrene foretages paa en maade, der udelukker enhver konkret risiko for, at den originale tilstand af de tabletter, der er anbragt paa kortene, beroeres. Det maa dog antages, at dette bl.a. er tilfaeldet, saafremt disse handlinger foretages med tilladelse fra og under kontrol af en offentlig myndighed af hensyn til at sikre produktets integritet.
55 Naar der er tale om processer, hvorved der paasaettes selvklaebende maerkater paa de originale ydre emballager eller paa blisterkortene eller indlaegges en ny indlaegsseddel paa importmedlemsstatens sprog, er der intet grundlag for at formode, at det i emballagen indeholdte produkts originale tilstand direkte er blevet beroert.
56 Det maa imidlertid laegges til grund, at det i emballagen indeholdte produkts originale tilstand indirekte kan vaere beroert, bl.a. naar
° det ompakkede produkts ydre eller indre emballage eller en ny indlaegsseddel ikke indeholder visse vigtige oplysninger eller indeholder urigtige oplysninger om produktets art, sammensaetning, virkning, brug eller opbevaring, eller
° det ompakkede produkts emballage ikke er udformet paa en saadan maade, at den beskytter produktet tilstraekkeligt.
57 Det tilkommer den nationale ret at bedoemme, om dette er tilfaeldet, navnlig ud fra en sammenligning med det produkt, varemaerkeindehaveren markedsfoerer i importmedlemsstaten. Det maa dog ikke vaere udelukket, at importoeren kan give visse supplerende oplysninger, forudsat at disse oplysninger ikke strider mod dem, varemaerkeindehaveren giver i importmedlemsstaten. Denne betingelse er opfyldt, navnlig naar der er tale om afvigende oplysninger, der stammer fra den emballage, varemaerkeindehaveren benytter i eksportmedlemsstaten.
Yderligere krav, parallelimportoeren skal opfylde
58 Naar ompakningen er foretaget saaledes, at det i emballagen indeholdte produkts originale tilstand ikke er beroert, er varemaerkets hovedfunktion som oprindelsesgaranti sikret. Forbrugeren eller den endelige bruger vildledes ikke med hensyn til produkternes oprindelse, men modtager rent faktisk produkter, som udelukkende er fremstillet under varemaerkeindehaverens kontrol.
59 Det maa imidlertid konstateres, at selv om det under disse forhold, for at sikre de frie varebevaegelser, er paakraevet at fastslaa, at varemaerkeindehaveren ikke kan paaberaabe sig sin varemaerkeret for at modsaette sig, at en importoer markedsfoerer ompakkede produkter under varemaerket, indebaerer dette, at importoeren tillaegges en befoejelse, som under normale omstaendigheder er forbeholdt varemaerkeindehaveren selv.
60 Af hensyn til varemaerkeindehaveren som ejer af varemaerket og for at beskytte denne mod ethvert misbrug boer denne befoejelse derfor, som Domstolen har udtalt i Hoffmann-La Roche-dommen, kun tilkendes under forudsaetning af, at importoeren opfylder visse yderligere krav.
61 Under hensyn til varemaerkeindehaverens interesse i, at forbrugeren eller den endelige bruger ikke kan blive bibragt opfattelsen af, at varemaerkeindehaveren er ansvarlig for ompakningen, skal det oplyses paa emballagen, hvem der har foretaget ompakningen.
62 Som Domstolen allerede har udtalt, skal denne oplysning fremgaa tydeligt af det ompakkede produkts ydre emballage (Hoffmann-La Roche-dommen, praemis 12, og Pfizer-dommen, praemis 11). Dette indebaerer, som generaladvokaten har udtalt i punkt 128 i sit forslag til afgoerelse, at den nationale retsinstans skal vurdere, om oplysningen er trykt paa en saadan maade, at den kan forstaas af en person med en normal synsevne, der udviser en normal grad af opmaerksomhed.
63 Der er derimod ikke anledning til at stille krav om, at det paa emballagen tillige udtrykkeligt angives, at ompakningen er foretaget uden varemaerkeindehaverens samtykke, idet en saadan angivelse, som anfoert af generaladvokaten i punkt 88 i hans forslag til afgoerelse, ville kunne opfattes som udtryk for, at det ompakkede produkt ikke er helt regulaert.
64 Som det foelger af praemis 11 i Pfizer-dommen, a.st., kan det imidlertid kraeves, at det klart er angivet paa den ydre emballage, hvem der har fremstillet produktet, idet producenten kan have en interesse i, at forbrugeren eller den endelige bruger ikke bibringes opfattelsen af, at importoeren er indehaver af varemaerket, og at produktet er fremstillet under importoerens kontrol.
65 Selv naar det er angivet paa emballagen, hvem der har foretaget ompakningen af produktet, kan det ikke udelukkes, at varemaerkets omdoemme og dermed varemaerkeindehaverens omdoemme alligevel kan lide skade som foelge af en inadaekvat praesentation af det ompakkede produkt. I saa fald har varemaerkeindehaveren en legitim interesse, der har forbindelse med varemaerkerettens saerlige genstand, i at kunne modsaette sig markedsfoering af produktet. Ved bedoemmelsen af, om det ompakkede produkts praesentationsmaade er egnet til at skade maerkets omdoemme, skal der tages hensyn til produktets art og til det marked, det er bestemt til.
66 For saa vidt angaar laegemidler maa det konstateres, at der er tale om et foelsomt omraade, hvor aftagerkredsen er specielt kraevende med hensyn til produktets kvalitet og integritet, og at produktets praesentationsmaade vil kunne indgive offentligheden tillid i denne henseende. En defekt emballage, en emballage af ringe kvalitet eller en, der fremtraeder ufaerdig, vil saaledes kunne skade varemaerkets omdoemme.
67 De krav til praesentationsmaaden, som et ompakket laegemiddel skal opfylde, kan saaledes variere, alt efter om det drejer sig om et produkt, der saelges til hospitaler eller til forbrugerne via apotekerne. I foerste tilfaelde gives det til patienterne af faguddannet personale, som ikke tillaegger produktets praesentation stoerre betydning. I det andet tilfaelde har produktets praesentationsmaade stoerre betydning for forbrugerne, selv om det forhold, at produkterne ordineres af en laege, i sig selv kan indgyde forbrugerne en vis tillid til produktets kvalitet.
68 Paa grundlag af det anfoerte tilkommer det navnlig den nationale retsinstans at undersoege, om det forhold, at der i én ydre emballage indlaegges saavel originale ydre emballager som loese blisterkort, resulterer i en emballage, der fremtraeder ufaerdig, og som kan skade varemaerkets omdoemme. Hvad angaar beskaeringen af blisterkortene, skal den nationale retsinstans konkret bedoemme, om den foretages paa en saadan maade, at varemaerkets omdoemme kan lide skade.
69 Endelig skal varemaerkeindehaveren, som Domstolen har udtalt i Hoffmann-La Roche-dommen, paa forhaand underrettes om, at det ompakkede produkt vil blive udbudt til salg. Varemaerkeindehaveren kan desuden kraeve, at importoeren leverer en proeve af det ompakkede produkt forud for, at det udbydes til salg, saaledes at varemaerkeindehaveren kan kontrollere, at ompakningen ikke er foretaget paa en maade, som direkte eller indirekte beroerer produktets originale tilstand, og at praesentationsmaaden efter ompakningen ikke kan skade varemaerkets omdoemme. Dette krav saetter endvidere varemaerkeindehaveren i stand til bedre at beskytte sig mod forfalskninger.
70 Under hensyn til det anfoerte maa de praejudicielle spoergsmaal besvares med, at traktatens artikel 36 skal fortolkes saaledes, at indehaveren af en varemaerkeret kan paaberaabe sig denne ret for at forhindre en importoer i at markedsfoere et laegemiddel, der er bragt i omsaetning i en anden medlemsstat af varemaerkeindehaveren eller med dennes samtykke, i tilfaelde hvor importoeren har ompakket produktet i en ny ydre emballage, hvorigennem man kan se det varemaerke, der er anbragt paa den originale emballage, eller hvor importoeren har aendret en original ydre emballages indhold og udseende, men har bibeholdt det varemaerke, som producenten har anbragt paa den, medmindre
° det godtgoeres, at varemaerkeindehaverens brug af varemaerkeretten til at modsaette sig markedsfoering af de ompakkede produkter under varemaerket bidrager til en kunstig opdeling af markederne mellem medlemsstaterne. Dette er navnlig tilfaeldet, naar indehaveren har markedsfoert samme laegemiddel i forskellige emballager i forskellige medlemsstater, og den ompakning, importoeren har foretaget, dels er noedvendig for at markedsfoere produktet i importmedlemsstaten, dels er foretaget saaledes, at produktets originale tilstand ikke er beroert. Denne betingelse indebaerer imidlertid ikke, at det skal godtgoeres, at varemaerkeindehaveren har haft til hensigt at foretage en opdeling af markederne mellem medlemsstaterne
° det paavises, at ompakningen ikke kan beroere det i emballagen indeholdte produkts originale tilstand. Dette er navnlig tilfaeldet, naar importoeren kun har foretaget handlinger, der ikke indebaerer nogen risiko for beroering af den originale tilstand, f.eks. udtaget blisterkort fra den originale ydre emballage og anbragt dem i en ny ydre emballage sammen med en eller flere originale emballager eller anbragt dem i en anden original emballage, anbragt selvklaebende maerkater paa originale ydre emballager eller paa blisterkort eller indlagt en ny indlaegsseddel i emballagen. Det tilkommer den nationale retsinstans at bedoemme, om beskaeringen af blisterkortene eller den fornyede paastempling af produktionschargenumrene er foretaget paa en maade, der udelukker enhver konkret risiko for, at den originale tilstand af de tabletter, der er anbragt paa kortene, beroeres. Det maa dog antages, at dette bl.a. er tilfaeldet, saafremt disse handlinger foretages med tilladelse fra og under kontrol af en offentlig myndighed af hensyn til at sikre produktets integritet. Det tilkommer ligeledes den nationale retsinstans at efterproeve, at det i emballagen indeholdte produkts originale tilstand ikke indirekte er blevet beroert, bl.a. som foelge af, at det ompakkede produkts ydre eller indre emballage eller en ny indlaegsseddel ikke indeholder visse vigtige oplysninger eller indeholder urigtige oplysninger, eller fordi det ompakkede produkts emballage ikke er udformet paa en saadan maade, at den beskytter produktet tilstraekkeligt
° det klart angives paa den nye emballage, hvem der har foretaget ompakningen af produktet, og producentens navn klart angives, idet disse angivelser skal vaere trykt paa en saadan maade, at en person med en normal synsevne, der udviser en normal grad af opmaerksomhed, er i stand til at forstaa dem. Det er derimod ikke noedvendigt at angive, at ompakningen er foretaget uden varemaerkeindehaverens samtykke
° det ompakkede produkts praesentationsmaade ikke er af en saadan karakter, at den kan vaere skadelig for varemaerkets eller varemaerkeindehaverens omdoemme. Emballagen maa saaledes ikke vaere defekt, af ringe kvalitet eller fremtraede ufaerdig. Det tilkommer den nationale retsinstans at undersoege, om det forhold, at der i én ydre emballage indlaegges saavel originale ydre emballager som loese blisterkort, resulterer i en emballage, der fremtraeder ufaerdig, og som kan skade varemaerkets omdoemme. Hvad angaar beskaeringen af blisterkortene, skal den nationale retsinstans konkret bedoemme, om den foretages paa en saadan maade, at varemaerkets omdoemme kan lide skade, og
° importoeren, forud for, at det ompakkede produkt udbydes til salg, underretter varemaerkeindehaveren og efter dennes anmodning leverer en proeve af det ompakkede produkt.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
71 De udgifter, der er afholdt af den franske regering, af Det Forenede Kongeriges regering og af Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke erstattes. Da sagens behandling i forhold til hovedsagernes parter udgoer et led i de sager, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagernes omkostninger.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN
vedroerende de spoergsmaal, der er forelagt af Bundesgerichtshof ved kendelser af 27. januar 1994, for ret:
EF-traktatens artikel 36 skal fortolkes saaledes, at indehaveren af en varemaerkeret kan paaberaabe sig denne ret for at forhindre en importoer i at markedsfoere et laegemiddel, der er bragt i omsaetning i en anden medlemsstat af varemaerkeindehaveren eller med dennes samtykke, i tilfaelde hvor importoeren har ompakket produktet i en ny ydre emballage, hvorigennem man kan se det varemaerke, der er anbragt paa den originale emballage, eller hvor importoeren har aendret en original ydre emballages indhold og udseende, men har bibeholdt det varemaerke, som producenten har anbragt paa den, medmindre
° det godtgoeres, at varemaerkeindehaverens brug af varemaerkeretten til at modsaette sig markedsfoering af de ompakkede produkter under varemaerket bidrager til en kunstig opdeling af markederne mellem medlemsstaterne. Dette er navnlig tilfaeldet, naar indehaveren har markedsfoert samme laegemiddel i forskellige emballager i forskellige medlemsstater, og den ompakning, importoeren har foretaget, dels er noedvendig for at markedsfoere produktet i importmedlemsstaten, dels er foretaget saaledes, at produktets originale tilstand ikke er beroert. Denne betingelse indebaerer imidlertid ikke, at det skal godtgoeres, at varemaerkeindehaveren har haft til hensigt at foretage en opdeling af markederne mellem medlemsstaterne
° det paavises, at ompakningen ikke kan beroere det i emballagen indeholdte produkts originale tilstand. Dette er navnlig tilfaeldet, naar importoeren kun har foretaget handlinger, der ikke indebaerer nogen risiko for beroering af den originale tilstand, f.eks. udtaget blisterkort fra den originale ydre emballage og anbragt dem i en ny ydre emballage sammen med en eller flere originale emballager eller anbragt dem i en anden original emballage, anbragt selvklaebende maerkater paa originale ydre emballager eller paa blisterkort eller indlagt en ny indlaegsseddel i emballagen. Det tilkommer den nationale retsinstans at bedoemme, om beskaeringen af blisterkortene eller den fornyede paastempling af produktionschargenumrene er foretaget paa en maade, der udelukker enhver konkret risiko for, at den originale tilstand af de tabletter, der er anbragt paa kortene, beroeres. Det maa dog antages, at dette bl.a. er tilfaeldet, saafremt disse handlinger foretages med tilladelse fra og under kontrol af en offentlig myndighed af hensyn til at sikre produktets integritet. Det tilkommer ligeledes den nationale retsinstans at efterproeve, at det i emballagen indeholdte produkts originale tilstand ikke indirekte er blevet beroert, bl.a. som foelge af, at det ompakkede produkts ydre eller indre emballage eller en ny indlaegsseddel ikke indeholder visse vigtige oplysninger eller indeholder urigtige oplysninger, eller fordi det ompakkede produkts emballage ikke er udformet paa en saadan maade, at den beskytter produktet tilstraekkeligt
° det klart angives paa den nye emballage, hvem der har foretaget ompakningen af produktet, og producentens navn klart angives, idet disse angivelser skal vaere trykt paa en saadan maade, at en person med en normal synsevne, der udviser en normal grad af opmaerksomhed, er i stand til at forstaa dem. Det er derimod ikke noedvendigt at angive, at ompakningen er foretaget uden varemaerkeindehaverens samtykke
° det ompakkede produkts praesentationsmaade ikke er af en saadan karakter, at den kan vaere skadelig for varemaerkets eller varemaerkeindehaverens omdoemme. Emballagen maa saaledes ikke vaere defekt, af ringe kvalitet eller fremtraede ufaerdig. Det tilkommer den nationale retsinstans at undersoege, om det forhold, at der i én ydre emballage indlaegges saavel originale ydre emballager som loese blisterkort, resulterer i en emballage, der fremtraeder ufaerdig, og som kan skade varemaerkets omdoemme. Hvad angaar beskaeringen af blisterkortene, skal den nationale retsinstans konkret bedoemme, om den foretages paa en saadan maade, at varemaerkets omdoemme kan lide skade, og
° importoeren, forud for, at det ompakkede produkt udbydes til salg, underretter varemaerkeindehaveren og efter dennes anmodning leverer en proeve af det ompakkede produkt.