62021TJ0386
TRIBUNALENS DOM (femte avdelningen i utökad sammansättning)
den 6 november 2024 (
*1
)
”Konkurrens – Konkurrensbegränsande samverkan – Sektorn för obligationer i US-dollar utgivna av överstatliga institutioner, stater och offentliga institutioner – Beslut om fastställande av en överträdelse av artikel 101 FEUF och artikel 53 i EES-avtalet – Samordning av priser och av handel med obligationer – Utbyte av känslig affärsinformation – En enda och fortlöpande överträdelse – Konkurrensbegränsning genom syfte – Beräkning av bötesbelopp – Grundbelopp – Ersättningsvärde för försäljningsvärdet – Talan om ogiltigförklaring – Obegränsad behörighet”
I målen T-386/21 och T-406/21,
Crédit Agricole SA, Montrouge (Frankrike),
Crédit Agricole Corporate and Investment Bank, Montrouge,
företrädda av D. Beard, barrister, C. Hutton, C. Peacock och J. Parkinson, solicitors,
sökande i mål T-386/21,
UBS Group AG, som trätt i stället för Credit Schweiz Group AG, Zurich (Schweiz),
Credit Schweiz Securities (Europe) Ltd, London (Förenade kungariket),
företrädda av advokaterna R. Wesseling, F. ten Have och F. Brouwer,
sökande i mål T-406/21,
mot
Europeiska kommissionen, i mål T-386/21 företrädd av T. Franchoo, M. Farley och B. Cullen, samtliga i egenskap av ombud, och i mål T-406/21 av A. Boito, Farley, Franchoo och C. Vang, samtliga i egenskap av ombud,
svarande,
meddelar
TRIBUNALEN (femte avdelningen i utökad sammansättning)
sammansatt av ordföranden J. Svenningsen (referent) samt domarna V. Tomljenović, C. Mac Eochaidh, J. Martín y Pérez de Nanclares och M. Stancu,
justitiesekreterare: handläggaren I. Kurme,
efter den skriftliga delen av förfarandet,
efter förhandlingen den 15 och 16 juni 2023,
följande
Dom
1
Sökandena i mål T-386/21, Crédit Agricole SA och Crédit Agricole Corporate and Investment Bank (nedan tillsammans kallade Crédit Agricole), har genom talan enligt artikel 263 FEUF yrkat dels att tribunalen ska ogiltigförklara kommissionens beslut C(2021) 2871 final av den 28 april 2021 om ett förfarande enligt artikel 101 FEUF och artikel 53 i EES-avtalet (ärende AT.40346 – SSA-obligationer) (nedan kallat det angripna beslutet) i den del det berör sökandena, dels att tribunalen ska sätta ned de böter som sökandena ålades genom beslutet.
2
Sökandena i mål T-406/21, UBS Group AG, senare Credit Suisse Group AG, och Credit Suisse Securities (Europe) Ltd (nedan tillsammans kallade Credit Suisse), har genom talan enligt artikel 263 FEUF yrkat att det angripna beslutet ska ogiltigförklaras i den del det berör dem.
I. Bakgrund till tvisten
A. Sektorn för SSA-obligationer
3
De ageranden som är i fråga rör obligationer som ges ut av överstatliga institutioner (suprasovereign bonds), stater (sovereign bonds) och offentliga institutioner (agency (sub-sovereign) bonds) i US-dollar (nedan kallade SSA-obligationer). SSA-obligationerna utgör skuldinstrument som emittenten kan använda för att anskaffa medel för att finansiera vissa utgifter eller investeringar.
4
Emittenten kan således ge ut en obligation för att låna pengar (nominellt belopp) av en investerare (innehavaren) under en viss tid, som kan vara kort (till exempel 2 år) eller lång (till exempel 10 eller 30 år), och till en i förväg fastställd räntesats, fast eller rörlig. Obligationsinnehavaren erhåller ränta (kupong) från emittenten med jämna mellanrum och får tillbaka det nominella beloppet på den avtalade förfallodagen.
5
SSA-obligationer kategoriseras i förhållande till emittentens identitet. Överstatliga obligationer emitteras av sådana överstatliga institutioner som Europeiska investeringsbanken (EIB) eller Internationella banken för återuppbyggnad och utveckling (IBRD). Statsobligationer ges ut av nationella regeringar och kan vara denominerade i den nationella valutan och omfattas av den nationella lagstiftningen, eller i en annan valuta än den nationella valutan och då omfattas av en annan lagstiftning än den nationella. Obligationer kan slutligen också emitteras av offentliga institutioner i form av regionala självstyrande organ under den statliga nivån eller institutioner som implicit eller explicit stöds av offentliga myndigheter, till exempel Caisse d'amortissement de la dette sociale (CADES) (institut för amortering av sociala kostnader, Frankrike) eller Kreditanstalt für Wiederaufbau (KfW) (kreditinstitut för återuppbyggnaden, Tyskland). Obligationerna kan ges ut i nationell eller utländsk valuta.
6
SSA-obligationer bjuds ut till försäljning första gången av, eller på uppdrag av, emittenten på primärmarknaden. Sedan handlas de över disk (over-the-counter) mellan investerare på andrahandsmarknaden, utan någon central börs.
7
De ageranden som påtalas i det angripna beslutet avser inte primärmarknaden, utan enbart efterföljande transaktioner på andrahandsmarknaden.
8
Hur denna andrahandsmarknad fungerar beskrivs utförligt i skälen 10–64 i det angripna beslutet och sammanfattas nedan, såvitt behövs för denna dom.
1.
Priset på en SSA-obligation på andrahandsmarknaden
a)
Prisbildningen på andrahandsmarknaden
9
Efter det att obligationen har emitterats på primärmarknaden handlar investerare sedan sinsemellan med den på andrahandsmarknaden. Priset på obligationen utvecklas under perioden från emissionen fram till obligationens förfallodag. Priset kan avvika från emissionspriset på grund av olika faktorer, såsom hur den ekonomiska miljön utvecklas (till exempel den allmänna ränteutvecklingen på marknaderna) eller faktorer som är specifika för emittenten (till exempel upplevd risk, likviditet eller huruvida senare emissioner är tillgängliga).
10
En obligation handlas i allmänhet i förhållande till avkastningen fram till löptidens slut (yield), vilken fastställs som en procentandel av obligationens nominella belopp. Denna avkastning är den avkastning som en investerare kan få om investeraren köper obligationen i dag till ett visst pris och behåller den till dess den löper ut. Avkastningen är alltså beroende av kupongen och en eventuell vinst som realiseras vid ett initialt köp under det nominella beloppet eller en eventuell förlust som realiseras vid ett initialt köp över det nominella beloppet.
11
På andrahandsmarknaden bestäms priset på en obligation i allmänhet i förhållande till avkastningen, och priset påverkas av flera olika faktorer såsom tillgängliga volymer och priset på och tillgången till jämförbara obligationer. En förändring av marknadsräntorna eller en förändring av emittentens kreditbetyg kan också påverka det pris som en obligation handlas till på marknaden.
b)
Marknadsgaranternas tvåvägspriser
12
En marknadsgarant (market maker) är en institution eller en enskild person som i stället för att genomföra enstaka transaktioner är villig att generellt och fortlöpande köpa eller sälja finansiella produkter på marknaden till priser som marknadsgaranten själv fastställer.
13
Marknadsgarantens uppgift är att tillhandahålla en löpande kurs för obligationer genom att ställa tvåvägspriser – en köpkurs (bid price) och en säljkurs (ask price) – oavsett hur läget på marknaden ser ut, i syfte att underlätta handeln med dessa obligationer. Genom att hålla volymer av obligationer tillgängliga och kontinuerligt ställa priser på dem bidrar marknadsgaranten till likviditeten på marknaden, det vill säga investerarnas möjlighet att snabbt köpa eller sälja obligationer.
14
Även om det inte finns några officiella marknadsgaranter på marknaden för SSA-obligationer, väljer vissa finansinstitut – som sökandena i det nu aktuella målet – att agera som marknadsgaranter genom att ställa tvåvägspriser.
15
När banker agerar på andrahandsmarknaden försöker de generera intäkter genom att dra nytta av skillnaden mellan köpkursen och säljkursen. Skillnaden mellan köp- och säljkursen kallas spread och utgör bankens intäkt sett till en hel köp- och vidareförsäljningstransaktion (nedan kallad hela köp- och säljtransaktionen). En viktig referenspunkt i en sådan transaktion är medianpriset (mid price eller mid), vilket är mittpunkten mellan köpkursen och säljkursen och uttrycks i cent (med två decimaler), eftersom handlare och investerare som har den kunskapen i allmänhet kan härleda köp- och säljkursen utifrån detta medianpris. Medianpriserna visas inte på mäklarnas skärmar och de meddelas inte heller till investerare och andra motparter.
16
Handlarna grundar slutligen sin prissättning och andra strategiska beslut på flera olika informationskällor. De köp- och säljkurser som en bank faktiskt tillämpar kan på så sätt påverkas av motpartens identitet (till exempel en investerare som är viktigt för banken) eller av den volym som berörs av köp- eller säljtransaktionen.
2.
Handelspositioner och handelsrisker
17
En handlare har en ”lång position”(long position) efter att ha köpt en obligation, vilket innebär att handlaren har obligationen i sin portfölj till dess att positionen ”stängs”, det vill säga när handlaren säljer obligationen igen, om möjligt till ett högre pris än det handlaren köpte den till. Handlaren kan bestämma sig för att behålla den långa positionen en viss tid, vilket utgör en risk (eller en ”exponering”). Om obligationens värde sjunker kommer handlaren att ha en obligation i sin portfölj vars värde är lägre än det pris handlaren köpte obligationen för.
18
Omvänt kan en handlare, efter en säljtransaktion ha en ”kort position” (short position). Handlaren har då sålt en obligation som handlaren inte hade, vilket vanligtvis inträffar när handlaren har sålt en större volym obligationer än vad handlaren hade. Han måste då köpa denna obligation från en annan handlare för att kunna stänga sin position. En sådan kort position innebär en potentiell vinst, om handlaren kan förvärva nämnda obligation till ett lägre köppris än det säljpris som handlaren fick. Den kan också leda till en potentiell förlust, om köppriset är högre än nämnda säljpris. En handlare kan bestämma sig för att ta en kort position, till exempel om handlaren förväntar sig att priset på obligationen kommer att sjunka (och därmed göra en vinst som motsvarar skillnaden mellan handlarens säljpris och handlarens köppris) eller för att tillmötesgå en begäran från en viktig kund.
19
En handlare kan alltså ha en lång position eller en kort position i förhållande till en viss obligation. En handlare kan bestämma sig för att behålla denna position, med förbehåll för de ”riskgränser" (risk limits) som handlarens arbetsgivare fastställt. Alternativt kan handlaren köpa eller sälja vidare obligationer till slutinvesterare eller genom en mäklare för att begränsa eller kompensera för sin exponering. Ett sådant sätt att minska sin risk är en form av risksäkring (hedging) som handlaren kan uppnå genom att köpa eller sälja antingen samma obligationer eller andra mycket likvida obligationer, till exempel amerikanska statsobligationer, med en liknande kupong eller löptid.
3.
Handel mellan banker via mäklare
20
Mäklare är finansiella mellanhänder som underlättar transaktioner mellan banker och som i allmänhet ersätts genom en provision, som utgörs av en procentandel av köp- eller säljtransaktionen.
21
Mäklarna förvaltar elektroniska plattformar där bankernas köp- och säljpriser visas i realtid. På sådana plattformar anges obligationens namn, kupong och förfallodag, volym (det vill säga det nominella beloppet, vanligtvis uttryckt i miljoner av en valuta) av köp- eller säljpriser och ibland skillnaden i avkastning jämfört med en referensobligation. De köp- och säljkurser som visas vid en viss tidpunkt är de bästa tillgängliga kurserna, det vill säga de för tillfället mest konkurrenskraftiga.
22
En handlare hos en bank som ser ett köppris (bid) eller ett säljpris (ask eller offer) på en mäklarplattform kan bestämma sig för att anta (hit) köppriset (och därmed sälja obligationer) respektive att acceptera (lift) säljpriset (och därmed köpa obligationer), i vilket fall handlaren godtar transaktionen på de villkor som anges på plattformen. När så sker är den köp- eller säljkurs som godtagits för transaktionen synlig för alla handlare på de främsta mäklarplattformarna Däremot lämnas motparternas identitet inte ut.
23
En handlare som är intresserad av ett köp- eller säljpris på en mäklarplattform kan ringa mäklaren för att få ytterligare information, till exempel om det finns ytterligare volymer tillgängliga. Handlarna för ofta fortlöpande diskussioner på nätet (chattar) med flera mäklare på Bloomberg eller på andra plattformar för snabbmeddelandetjänster.
24
Om en handlare är intresserad kommer en kort förhandling att äga rum utanför plattformen (i telefon eller i en chatt), där mäklaren fungerar som en mellanhand mellan de båda parterna så att nämnda parter ska kunna enas om transaktionens slutliga pris och volym.
25
Mäklarna avslöjar inte identiteten på de handlare som är inblandade i en viss transaktion, vilket garanterar handlarnas anonymitet och vilket hindrar att handlarna får information om en handlares position eller avsikter och att de använder sådan information till sin egen fördel. När man använder sig av en mäklare garanteras även att transaktionerna utförs på ett tillförlitligt sätt. Det är allmänt erkänt att fördelarna, för en handlare, med att använda sig av en mäklare uppväger courtagekostnaderna.
B. Förfarandet bakom det angripna beslutet
26
Efter en ansökan som gavs in den 4 augusti 2015 beviljade Europeiska kommissionen den 4 december 2015 Deutsche Bank villkorlig immunitet enligt punkt 8 a i kommissionens tillkännagivande om immunitet mot böter och nedsättning av böter i kartellärenden (EUT C 298, 2006, s. 17). Banken fortsatte att samarbeta och under hela utredningen försåg den kommissionen med ytterligare information och bevis för den omtvistade överträdelsen.
27
Den 4 december 2015, den 6 september 2016, den 15 mars 2017 och den 12 november 2019 översände kommissionen en begäran om upplysningar enligt artikel 18.2 i rådets förordning (EG) nr 1/2003 av den 16 december 2002 om tillämpning av konkurrensreglerna i artiklarna [101 och 102 FEUF] (EGT L 1, 2003, s. 1) till Bank of America Corporation och Merrill Lynch International (nedan tillsammans kallade BofA) samt till Crédit Agricole, Credit Suisse och andra banker.
28
Den 21–24 november 2016 genomförde kommissionen anmälda inspektioner i BofA:s och Credit Suisses lokaler i London (Förenade kungariket).
29
Den 20 och 21 december 2018 inledde kommissionen ett förfarande i syfte att fatta ett beslut enligt kapitel III i förordning nr 1/2003, i enlighet med artiklarna 2.1 och 10.1 i kommissionens förordning (EG) nr 773/2004 av den 7 april 2004 om kommissionens förfaranden enligt artiklarna [101 och 102 FEUF] (EUT L 123, 2004, s. 18). Kommissionen översände också ett meddelande om invändningar till Deutsche Bank, Credit Suisse, Crédit Agricole och BofA (nedan kallat meddelandet om invändningar).
30
Samtliga mottagare av meddelandet om invändningar beviljades tillgång till kommissionens handlingar i ärendet. Samtliga yttrade sig över meddelandet i enlighet med artikel 10.2 i förordning nr 773/2004. De redogjorde även för sina argument vid en utfrågning den 10 och 11 juli 2019.
31
Den 6 november 2020 översände kommissionen till var och en av mottagarna av meddelandet om invändningar en skrivelse med ytterligare klargöranden om den metod som kommissionen föreslagit för att fastställa ett ersättningsvärde som ersättning för försäljningsvärdet (proxy for the value of sales) för att beräkna deras bötesbelopp (nedan kallat skrivelsen om böterna). Deutsche Bank yttrade sig över nämnda skrivelse den 4 december 2020. Crédit Agricole, Credit Suisse och BofA yttrade sig den 8 januari 2021.
C. Det angripna beslutet
1.
Fastställande av den omtvistade överträdelsen
32
I det angripna beslutet redogjorde kommissionen för ett stort antal diskussioner mellan de berörda bankernas handlare. Diskussionerna fördes i permanenta eller icke-permanenta chattrum på internet och genom bilaterala kontakter på elektronisk väg eller i telefon under perioden 19 januari 2010–24 mars 2015 (skälen 90–92 i det angripna beslutet).
33
Kommissionen ansåg mot den bakgrunden att det allmänna syftet med samarbetet mellan de berörda handlarna var att få en konkurrensfördel i förhållande till kunder och konkurrenter genom att samordna sina priser och sin handelsverksamhet och genom att utbyta känslig affärsinformation om sin handelsverksamhet, sina priser och sina handels- och prisstrategier inom sektorn för SSA-obligationer (se skälen 102 och 638 i det angripna beslutet).
34
Kommissionen drog av detta slutsatsen att de berörda bankerna medvetet hade ersatt de risker som är förenade med konkurrens med ett praktiskt samarbete dem emellan, till nackdel för andra marknadsaktörer och för kunderna. Kommissionen menar att diskussionerna i fråga kan delas in i fem kategorier av avtal eller samordnade förfaranden som sinsemellan var sammankopplade och delvis överlappande (se skälen 613, 638, 643 och 758 i det omtvistade beslutet).
35
Dessa fem kategorier är såsom framgår av skälen 103 och 613 i det angripna beslutet
–
för det första en samordning av priser som erbjöds motparter (nedan kallad kategori 1),
–
för det andra en samordning av de priser som visades för marknaden i allmänhet (nedan kallad kategori 2),
–
för det tredje utbyte av känslig affärsinformation om pågående eller framtida handel och handelsflöden på andrahandsmarknaden (nedan kallad kategori 3),
–
för det fjärde informationsutbyte om och bekräftelse och anpassning av handels- och prissättningsstrategier (nedan kallad kategori 4),
–
för det femte samordning av handeln (nedan kallad kategori 5).
36
Vad beträffar den rättsliga kvalificeringen av agerandet i fråga slog kommissionen fast att det stred mot artikel 101.1 FEUF, eftersom det bestod av avtal eller samordnade förfaranden som syftade till att begränsa eller snedvrida konkurrensen inom sektorn för SSA-obligationer inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES), såsom framgår av artikel 1 i det angripna beslutet.
37
Kommissionen drog denna slutsats först och främst med beaktande av att agerandet i fråga hade alla de egenskaper som karakteriserar avtal eller samordnade förfaranden i den mening som avses i artikel 101.1 FEUF (se avsnitt 5.2.1 och i synnerhet skälen 620 och 621 i det angripna beslutet).
38
Kommissionen ansåg vidare att agerandet, med hänsyn till dess innehåll, mål och ekonomiska eller rättsliga sammanhang, syftade till att begränsa eller snedvrida konkurrensen genom en samordning av priser, en uppdelning av kunder och marknader och ett utbyte av känslig affärsinformation som minskade osäkerheten på marknaden. Kommissionen fann också att samma agerande även hade snedvridit konkurrensen genom att skapa en informationsasymmetri mellan marknadsaktörerna, vilket gav de berörda bankerna en konkurrensfördel som fick ännu större betydelse då det rörde sig om en OTC-marknad som kännetecknades av stor osäkerhet (se avsnitt 5.2.2 och, i synnerhet, skälen 739, 741 och 742 i det angripna beslutet).
39
Kommissionen fann sedan att agerandet i fråga utgjorde en enda och fortlöpande överträdelse, eftersom det ingick i en övergripande plan med ett enda konkurrensbegränsande syfte. Kommissionen framhöll att agerandet avsåg en homogen produkt som handlades på ett liknande sätt, att mekanismen i agerandet var densamma, att det generellt rörde som om samma banker och att detta endast förändrades när en av de handlare som deltog i agerandet i fråga gick från en bank till en annan (se avsnitt 5.2.3.2 och, i synnerhet, skälen 757–763 i det angripna beslutet).
40
Agerandet i fråga avsåg vidare SSA-obligationer som emitterats av myndigheter och institutioner som var etablerade inom EES och som var föremål för en betydande mängd transaktioner mellan medlemsstaterna och mellan unionen och EES-länderna. Kommissionen menade att agerandet följaktligen kunde påverka handeln mellan medlemsstaterna och mellan de avtalsslutande parterna i EES-avtalet (EGT L 1, 1994, s. 3; svensk specialutgåva, område 2, volym 11, s. 37)) (se avsnitt 5.2.4.2 i det angripna beslutet).
41
Kommissionen fann slutligen att artikel 101.3 FEUF och artikel 53.3 i EES-avtalet inte var tillämpliga i det aktuella fallet (se avsnitt 5.3 i det angripna beslutet).
2.
Utdömandet av böter
42
Kommissionen angav att den fastställt bötesbeloppen i enlighet med riktlinjerna för beräkning av böter som döms ut enligt artikel 23.2 a i förordning nr 1/2003 (EUT C 210, 2006, s. 2) (nedan kallade riktlinjerna) (se avsnitt 8.2 i det angripna beslutet). Kommissionen fann det emellertid lämpligt, med hänsyn till finanssektorns särskilda beskaffenhet och i synnerhet till det förhållandet att sådana finansiella produkter som SSA-obligationer inte genererar någon försäljning i vanlig bemärkelse, att i stället för att använda ett försäljningsvärde kopplat till handeln med SSA-obligationer som utgångspunkt för beräkningen av böterna, fastställa ett ersättningsvärde för försäljningsvärdet (nedan kallat ersättningsvärdet). Ersättningsvärdet grundades på dels ett teoretiskt belopp för de SSA-obligationer som handlades med under respektive period som de berörda bankerna deltog i den omtvistade överträdelsen, dels skillnaderna mellan köp- och säljkurserna för nämnda SSA-obligationer (se avsnitt 8.2.3 i det angripna beslutet).
43
I övrigt fastställde kommissionen bötesbeloppet för varje berörd bank genom att fastställa ett grundbelopp, som beräknades på grundval av överträdelsens allvar och varaktighet, och sedan justera detta grundbelopp utifrån specifika parametrar för varje enskild bank.
3.
Artikeldelen
44
Artikeldelen i det angripna beslutet har följande lydelse:
”Artikel 1
Följande företag har överträtt artikel 101 [FEUF] och artikel 53 i EES-avtalet genom att under de angivna perioderna ha deltagit i en enda och fortlöpande överträdelse avseende [SSA-obligationer] i hela EES, bestående i avtal och/eller samordnade förfaranden i syfte att begränsa och/eller snedvrida konkurrensen inom sektorn för [SSA-obligationer]:
a)
DB Group Services (UK) Ltd och Deutsche Bank AG deltog den 19 januari 2010 till den 28 mars 2014. Under denna period deltog Deutsche Securities Inc. den 22 mars 2010 till den 25 februari 2013.
b)
[BofA] deltog först den 19 januari 2010 till den 23 oktober 2012 och sedan återigen den 22 juli 2014 till den 27 januari 2015.
c)
[Crédit Agricole] deltog den 10 januari 2013 till den 24 mars 2015.
d)
[Credit Suisse] deltog den 21 juni 2010 till den 24 mars 2015.
Artikel 2
För den överträdelse som avses i artikel 1 åläggs företagen böter enligt följande:
a)
[Deutsche Bank]: 0 euro
b)
[BofA]: 12642000 euro
c)
[Crédit Agricole]: 3993000 euro
d)
[Credit Suisse]: 11859000 euro
…
Artikel 3
De företag som anges i artikel 1 ska omedelbart upphöra med de överträdelser som avses i artikel 1, i den mån de inte redan har upphört.
Företagen ska avhålla sig från att upprepa någon av de handlingar eller ageranden som avses i artikel 1 och från varje form av handling eller agerande med ett liknande syfte eller en liknande verkan.
…”
II. Parternas yrkanden
45
I mål T-386/21 har Crédit Agricole yrkat att tribunalen ska
–
ogiltigförklara det angripna beslutet, särskilt artikel 1 i beslutet, eller, i andra hand, ogiltigförklara vissa delar av detta beslut, med stöd av artikel 263 FEUF,
–
upphäva böterna eller, i andra hand, sätta ned bötesbeloppet, främst till noll, enligt artikel 261 FEUF,
–
förplikta kommissionen att vidta nödvändiga åtgärder för att rätta sig efter tribunalens dom i enlighet med artikel 266 FEUF, och
–
förplikta kommissionen att ersätta rättegångskostnaderna.
46
I mål T-406/21 har Credit Suisse yrkat att tribunalen ska
–
helt eller delvis ogiltigförklara artikel 1 d i det angripna beslutet,
–
i andra hand delvis ogiltigförklara artikel 1 d i beslutet, i den del det anges i beslutet att kommunikationen om prissättning var konkurrensbegränsande genom syfte eller att Credit Suisse deltog i en enda och fortlöpande överträdelse under hela den period som anges i denna artikel,
–
ogiltigförklara artikel 2 d i samma beslut,
–
i andra hand, delvis ogiltigförklara artikel 2 d i det angripna beslutet, och
–
förplikta kommissionen att ersätta rättegångskostnaderna eller, i andra hand, en skälig del av dessa.
47
I målen T-386/21 och T-406/21 har kommissionen yrkat att tribunalen ska
–
ogilla talan i dess helhet, och
–
förplikta sökandena att ersätta rättegångskostnaderna.
III. Rättslig bedömning
48
Tribunalen beslutar, efter att ha hört parterna, att förena målen T-386/21 och T-406/21 vad gäller denna dom, i enlighet med artikel 68.1 i rättegångsreglerna.
A. Begäran om utelämnande av vissa uppgifter i förhållande till allmänheten
49
Crédit Agricole, Credit Suisse och kommissionen har under förfarandet begärt att vissa uppgifter i den nu aktuella domen ska utelämnas i förhållande till allmänheten i enlighet med artiklarna 66 och 66a i rättegångsreglerna.
50
Härvidlag erinrar tribunalen för det första om att vid den avvägning som ska göras mellan offentliggörande av domstolsavgöranden och rätten till skydd för personuppgifter och känslig affärsinformation ska unionsdomstolen, med hänsyn till omständigheterna i det enskilda fallet, söka efter en lämplig balans, även med beaktande av allmänhetens rätt att få tillgång till domstolsavgöranden i enlighet med de principer som stadfästs i artikel 15 FEUF (se dom av den 27 april 2022, Sieć Badawcza Łukasiewicz, – Port Polski Ośrodek Rozwoju Technologii/kommissionen, T-4/20, EU:T:2022:242, punkt 29 och där angiven rättspraxis).
51
Det är inte motiverat att en uppgift är konfidentiell när det gäller exempelvis information som redan är offentliggjord eller som en bred allmänhet eller vissa specialiserade kretsar kan ha tillgång till, information som även anges i andra avsnitt eller handlingar i akten för vilken en part som önskar att den aktuella informationen ska förbli konfidentiell har underlåtit att göra en begäran om, information som inte är tillräckligt specifik eller precis för att avslöja en konfidentiell uppgift eller information som i stor utsträckning framgår eller följer av annan information som de berörda personerna lagligen kan få tillgång till (se beslut av den 14 mars 2022, Bulgarian Energy Holding m.fl./kommissionen, T‑136/19, EU:T:2022:149, punkt 9 och där angiven rättspraxis).
52
Uppgifter som har utgjort känslig affärsinformation men som är mer än fem år gamla, ska i princip, på grund av den tid som förflutit, anses vara historiska och ha förlorat sin konfidentiella karaktär, såvida inte den part som åberopar denna karaktär, i undantagsfall, visar att uppgifterna trots sin ålder, fortfarande är väsentliga för dess egen eller berörda tredje parters ställning på marknaden (se dom av den 19 juni 2018, Baumeister, C-15/16, EU:C:2018:464, punkt 54 och där angiven rättspraxis).
53
I det nu aktuella fallet beslutar tribunalen, mot bakgrund av det ovan anförda, att i den offentliga versionen av den aktuella domen anonymisera namnen på de fysiska personer som anges i det angripna beslutet. Tribunalen beslutar även att utelämna vissa uppgifter om den justeringsfaktor som kommissionen använde i förhållande till Crédit Agricole och Credit Suisse vid beräkningen av deras böter och som kommissionen maskerade i det angripna beslutet både i förhållande till de banker som deltog i den omtvistade överträdelsen och i förhållande till allmänheten.
54
Däremot är det skäligt, för att domskälen i den nu aktuella domen ska vara begripliga och med hänsyn till den tid som förflutit, den stereotypa motiveringen av begäran om utlämnande av vissa uppgifter, de uppgifter som redan är tillgängliga för allmänheten och de betydande förändringarna av Crédit Agricoles och Credit Suisses verksamhet med avseende på sektorn för SSA-obligationer efter mars 2015, att tribunalen låter allmänheten ta del av vissa uppgifter om bankernas kritik och, i synnerhet, kommissionens beräkningsmetod för de böter som bankerna ålagts.
55
Således beslutar tribunalen särskilt att i den offentliga versionen av den nu aktuella domen inte maskera uppgifterna i tabellerna 2–4 i bilagan till det angripna beslutet vilka meddelades Crédit Agricole liksom vissa uppgifter i tabell 5 i samma bilaga.
56
Vad gäller Credit Suisse beslutar tribunalen särskilt att i den offentliga versionen av den nu aktuella domen inte maskera uppgifterna i tabell 5 i bilagan till det angripna beslutet vilken meddelades Credit Suisse, det genomsnittliga tidsglappet mellan dess dagliga köp- och säljtransaktioner och de ”delvis balanserade” transaktionerna, procentandelen ”delvis balanserade” eller ”helt balanserade” transaktioner i förhållande till bankens samlade transaktioner och procentandelen likviditetsköpstransaktioner i förhållande till bankens samlade transaktioner.
B. Föremålet för Crédit Agricoles och Credit Suisses talan
1.
Crédit Agricoles talan
57
Tribunalen erinrar först och främst om att ett beslut som har fattats med stöd av artikel 101 FEUF och som riktar sig till flera företag, trots att det är utformat och offentliggjort som ett enda beslut, betecknas som en rad enskilda beslut, i vilka det, i förhållande till vart och ett av de företag till vilka det är riktat, fastställs den eller de överträdelser dessa företag anses ha gjort sig skyldiga till och, i förekommande fall, böter som de åläggs (dom av den 16 september 2013, Galp Energia España m.fl./kommissionen, T-462/07, ej publicerat, EU:T:2013:459, punkt 90).
58
Av detta följer att varje enskild mottagare av ett sådant beslut genom en talan om ogiltigförklaring av beslutet kan vända sig till unionsdomstolen endast i fråga om de delar av beslutet som berör denne, medan de delar som berör andra mottagare i princip inte kan bli föremål för den tvist som unionsdomstolen har att avgöra (se, för ett liknande resonemang, dom av den 15 juli 2015, Emesa-Trefilería och Industrias Galycas/kommissionen, T-406/10, EU:T:2015:499, punkt 117).
59
Denna rättspraxis innebär emellertid inte att alla mottagare av ett sådant beslut fråntas möjligheten att i sin respektive talan bestrida samtliga faktiska omständigheter som kommissionen grundade sig på för att slå fast att agerandet i fråga ska betecknas som ”en enda och fortlöpande överträdelse” eller som ”konkurrensbegränsning genom syfte” trots det faktum att den mottagare som bestrider omständigheterna inte har deltagit i dem.
60
Crédit Agricole har följaktligen inte rätt att yrka att artiklarna 1 och 2 i det ifrågasatta beslutet ska ogiltigförklaras i sin helhet. Crédit Agricole kan på sin höjd yrka att artiklarna ska ogiltigförklaras i den del de berör den banken.
61
Yrkandet om ogiltigförklaring av artikel 1 i det angripna beslutet och yrkandet om upphävande av böterna ska därför anses avse enbart artikel 1 c och artikel 2 c i nämnda beslut.
62
Genom Crédit Agricoles första och andra yrkande, såsom de tolkas i föregående punkt, har banken också yrkat att tribunalen ska ogiltigförklara artikel 1 c och artikel 2 c i det angripna beslutet och, i andra hand, att sätta ned de böter som anges i den sistnämnda artikeln.
63
Tribunalen ska alltså, med stöd av artikel 263 FEUF, göra en lagenlighetsbedömning av det angripna beslutet i den del det rör Crédit Agricole – dels med avseende på överträdelsens fastställande i förhållande till Crédit Agricole i artikel 1 c i det angripna beslutet, dels med avseende på de böter som banken åläggs i artikel 2 c i beslutet – samt, inom ramen för sin obegränsade behörighet enligt artikel 261 FEUF och artikel 31 i förordning nr 1/2003, med avseende på storleken på de böter som banken ålagts.
64
Slutligen har Crédit Agricole genom sitt tredje yrkande yrkat att tribunalen ska förplikta kommissionen att vidta nödvändiga åtgärder för att rätta sig efter tribunalens dom, i enlighet med artikel 266 FEUF.
65
Vid en lagenlighetprövning enligt artikel 263 FEUF är tribunalen inte behörig att utfärda förelägganden mot unionens institutioner, organ och byråer, inte ens när det är fråga om hur dess avgöranden ska verkställas (beslut av den 22 september 2016, Gaki/kommissionen, C-130/16 P, ej publicerat, EU:C:2016:731, punkt 14, och beslut av den 19 juli 2016, Trajektna luka Split/kommissionen, T-169/16, ej publicerat, EU:T:2016:441, punkt 13). Samma gäller vid tribunalens utövande av sin obegränsade behörighet.
66
Av detta följer att tribunalen inte är behörig att pröva Crédit Agricoles tredje yrkande, vilket därför ska avvisas.
2.
Credit Suisses talan
67
Credit Suisse har genom sitt första, andra, tredje och fjärde yrkande, vilka har framställts endast med beaktande av artikel 263 FEUF, yrkat att tribunalen helt eller delvis ska ogiltigförklara artikel 1 d i det angripna beslutet och att de böter som banken åläggs i artikel 2 d i beslutet ska upphävas helt eller, i andra hand, delvis.
68
Som svar på en åtgärd för processledning har Credit Suisse uttryckligen bekräftat att den inte har yrkat att tribunalen ska utöva sin begränsade behörighet enligt artikel 261 FEUF och artikel 31 i förordning nr 1/2003 och att den i fråga om de böter som banken ålagts, endast har yrkat att tribunalen med stöd av artikel 263 FEUF ska pröva lagenligheten av vissa aspekter av böterna och den bakomliggande beräkningsmetoden.
69
När det gäller Credit Suisse ska tribunalen därför endast pröva det angripna beslutets lagenlighet enligt artikel 263 FEUF, vilket inbegriper de böter som banken ålagts genom detta beslut.
C. Syftet med den i det angripna beslutet fastställda överträdelsen
70
I den första och den andra grunden, vilka avser felaktig kvalificering av agerandet i fråga, som ”konkurrensbegränsning genom syfte” respektive ”en enda och fortlöpande överträdelse”, har Crédit Agricole upprepade gånger gjort gällande att kommissionen genom artikel 1 i det angripna beslutet fastställde en enda och fortlöpande överträdelse som bestod av fem ”självständiga” överträdelser motsvarande fem kategorier av agerande som berörs i skälen 103 och 613 i beslutet (se ovan punkt 35).
71
Crédit Agricole har av detta dragit slutsatsen att kommissionen i det angripna beslutet var tvungen att fastställa att ”var och en av de fem kategorierna av det påstådda agerandet utgjorde en överträdelse genom syfte” och att ”den enda och fortlöpande överträdelse som fastställdes av kommissionen inte förelåg om en av de fem kategorierna av agerande inte var styrkt [med avseende på Crédit Agricole]”.
72
Kommissionen har bestritt denna tolkning av det angripna beslutet huvudsakligen av det skälet att kommissionen i beslutet fastställde ”en enda och fortlöpande överträdelse”, utan att först eller samtidigt fastställa separata överträdelser som var hänförliga till någon av de fem kategorier som avses i skälen 103 och 613 i beslutet.
73
Tribunalen framhåller att det är väsentligt att avgöra exakt vilken omfattning och vilket antal överträdelser som fastställs i det angripna beslutet för att tribunalen ska kunna pröva beslutets lagenlighet. Detta exakta avgörande är även väsentligt för att tribunalen ska kunna avgöra huruvida vissa argument som förts fram av Crédit Agricole är giltiga, i synnerhet argumenten avseende felaktig klassificering av vissa ageranden i den ena eller den andra kategorin i skälen 103 och 613 i nämnda beslut, liksom argumenten avseende oriktiga bedömningar vid kvalificeringen som en enda och fortlöpande överträdelse och bankens deltagande i överträdelsen samt oriktiga bedömningar vid kvalificeringen av den ena eller den andra av dessa fem kategorier som ”konkurrensbegränsning genom syfte”.
74
Domstolen har i detta hänseende slagit fast att även om en samling beteenden kan kvalificeras som ”en enda, fortlöpande överträdelse”, innebär inte detta att vart och ett av dessa beteenden i sig och ensamt betraktat nödvändigtvis ska kvalificeras som en separat överträdelse. Så kan vara fallet enbart om kommissionen i det berörda beslutet väljer att identifiera och kvalificera vart och ett av dessa beteenden på detta sätt och därefter lägga fram bevis för att det företag som tillskrivs beteendena deltog i dem (se, för ett liknande resonemang, dom av den 16 juni 2022, Sony Corporation och Sony Electronics/kommissionen, C-697/19 P, EU:C:2022:478, punkt 67).
75
I tolkningen av det berörda beslutet, måste tribunalen dessutom se till att inte blanda ihop begreppet ”agerande” och begreppet ”överträdelse”, för att inte göra sig skyldig till felaktig rättstillämpning (se, för ett liknande resonemang, dom av den 16 juni 2022, Sony Corporation och Sony Electronics/kommissionen, C-697/19 P, EU:C:2022:478, punkt 78).
76
I det nu aktuella fallet ska tribunalen alltså avgöra huruvida kommissionen, i det angripna beslutet, fastställde att det var fråga om en enda och fortlöpande överträdelse med ett konkurrensbegränsande syfte eller tvärtom, som Crédit Agricole har anfört, att det var fråga om en enda och fortlöpande överträdelse som bestod av fem separata och självständiga överträdelser som var och en hade ett sådant syfte.
77
Det är förvisso riktigt att kommissionen i det angripna beslutet först bedömde det konkurrensbegränsande syftet med agerandet i fråga eller med de kategorier av agerande som anges i skälen 103 och 613 (skälen 622–749) och först därefter fastställde att det var fråga om en enda och fortlöpande överträdelse (skälen 750–828).
78
Genom att redan från början bedöma det konkurrensbegränsande syftet med agerandet i fråga eller med kategorierna av agerande i fråga, fastställde kommissionen vilka bevisregler som skulle tillämpas på överträdelsen (se, för ett liknande resonemang, dom av den 30 januari 2020, Generics (UK) m.fl., C‑307/18, EU:C:2020:52, punkterna 63 och 104) innan den ens hade avgränsat överträdelsen.
79
En sådan strukturering av det angripna beslutet kan ge intrycket av att det var kommissionens avsikt att först bedöma den skadliga inverkan på konkurrensen separat för varje enskilt agerande eller varje enskild kategori av agerande och därmed fastställa att det var fråga om lika många konkurrensbegränsningar genom syfte som de identifierade agerandena och kategorierna, innan den fastställde att det var fråga om en enda och fortlöpande överträdelse.
80
Det angripna beslutet i sin helhet ger emellertid inte stöd för en sådan slutsats.
81
I artikel 1 i det angripna beslutet konstateras nämligen endast, med avseende på Crédit Agricole, att banken ”överträtt artikel 101 [FEUF] och artikel 53 i EES-avtalet genom att under de angivna perioderna ha deltagit i en enda och fortlöpande överträdelse avseende [SSA-obligationer] som omfattade hela EES och som bestod av avtal och/eller samordnade förfaranden i syfte att begränsa och/eller snedvrida konkurrensen inom sektorn för [SSA-obligationer]”.
82
Till skillnad från artikel 1 i det beslut som var i fråga i det mål som avgjordes med domen av den 16 juni 2022, Sony Corporation och Sony Electronics/kommissionen (C-697/19 P, EU:C:2022:478), vilken avsåg en enda, fortlöpande överträdelse bestående av flera separata överträdelser, anges nämligen inte i artikel 1 i det angripna beslutet någon annan överträdelse som skulle kunna motsvara det agerande som identifieras i de fem kategorier av agerande som avses i skälen 103 och 613 i nämnda beslut och som anges ovan i punkt 35.
83
Att lydelsen i artikel 1 i det angripna beslutet ska tolkas på detta sätt bekräftas dessutom av beslutets motivering, mot bakgrund av vilken artikeldelen i ett beslut vid behov ska tolkas (dom av den 15 maj 1997, TWD/kommissionen, C-355/95 P, EU:C:1997:241, punkt 21).
84
I skäl 827 i det angripna beslutet anges endast att ”de mellan parterna samordnade agerandena utgör sammantaget en enda och fortlöpande överträdelse av artikel 101.1 [FEUF] som var och en av parterna bär ansvaret för”.
85
I nämnda skäl anges följaktligen inte att agerandena i någon av de fem kategorier som avses i skälen 103 och 613 i det angripna beslutet även, separat och självständigt, kan kvalificeras som överträdelser av artikel 101.1 FEUF, vilket för övrigt bekräftas i skälen 757–827 i beslutet.
86
I skäl 104 i det angripna beslutet angav kommissionen uttryckligen att de olika kategorierna av agerande beskrevs för analysens skull och att de var sammankopplade och ofta överlappande.
87
Crédit Agricoles argument, att kommissionen fastställt fem ”självständiga” överträdelser vilka motsvarade de fem kategorier av agerande som avses i skälen 103 och 613 i det angripna beslutet och vilka skulle kvalificeras som ”konkurrensbegränsning genom syfte”, härrör från en oriktig tolkning av beslutet. Argumentet ska alltså underkännas.
88
Samma sak gäller Crédit Agricoles påstående att kommissionen har försökt omtolka sitt beslut för att i det nu aktuella målet få tribunalen att fastställa att den inte gjorde en självständig bedömning av de fem kategorier av agerande som avses i skälen 103 och 613 i det angripna beslutet.
89
I och med att Crédit Agricoles tolkning av det angripna beslutet är oriktig blir även bankens anmärkningar i detta avseende verkningslösa. Det gäller anmärkningarna avseende felaktig klassificering av agerandena i fråga i någon av de fem kategorier av agerande som avses i skälen 103 och 613 i det angripna beslutet, den felaktiga klassificeringens konsekvenser för kvalificeringen av det aktuella agerandet som ”en enda och fortlöpande överträdelse” och som ”konkurrensbegränsning genom syfte”, samt oriktig kvalificering av de fem kategorierna av agerande som ”konkurrensbegränsning genom syfte”.
90
De argument som Crédit Agricole har anfört mot specifika diskussioner beaktas emellertid nedan, då tribunalen ska avgöra huruvida kommissionen hade fog för att kvalificera diskussionerna i fråga, som helhet betraktade, som en enda och fortlöpande överträdelse med ett konkurrensbegränsande syfte.
D. Huruvida anmärkningarna mot tolkningen av de diskussioner som analyseras i det angripna beslutet kan tas upp till prövning
91
I avsnitt 4.2 i det angripna beslutet, närmare bestämt i skälen 112–577, redogjorde kommissionen för händelseförloppet på grundval av den bevisning som den hade tillgång till. Redogörelsen består i en analys och en tolkning av transkriberingen av drygt 120 diskussioner som fördes mellan handlarna i de berörda bankerna under perioden januari 2010–mars 2015, huvudsakligen i chattrum på Bloomberg-plattformen. På grundval av denna analys och tolkning bedömde kommissionen sedan huruvida det var fråga om avtal eller samordnade förfaranden, konkurrensbegränsning och en enda och fortlöpande överträdelse samt huruvida överträdelsen hade ett konkurrensbegränsande syfte.
92
Kommissionen har anfört att de påståenden som i det nu aktuella fallet gjorts av Crédit Agricole respektive Credit Suisse i vissa delar inte kan tas upp till prövning, i den del påståendena inte avser kommissionens tolkning av exakt angivna diskussioner som nämns i det angripna beslutet utan diskussioner som berörs allmänt och inte är föremål för någon specifik kritik. Inte heller kan de anmärkningar som riktats mot diskussioner som identifierats eller berörts i bilagorna till de båda bankernas inlagor tas upp till prövning. De faktiska omständigheter och den bevisning som inte har bestritts eller inte har bestritts på ett giltigt sätt av de båda bankerna får slutligen betraktas som utredda.
93
Tribunalen erinrar i detta hänseende om att en ansökan enligt artikel 21 i stadgan för Europeiska unionens domstol och i artikel 76 d i rättegångsreglerna ska innehålla uppgifter om föremålet för talan samt en kortfattad framställning av grunderna för denna.
94
Enligt fast rättspraxis ska dessa uppgifter vara så klara och precisa att svaranden kan förbereda sitt försvar och att tribunalen kan pröva talan, i förekommande fall utan att ha tillgång till andra uppgifter (se dom av den 25 januari 2018, BSCA/kommissionen, T-818/14, EU:T:2018:33, punkt 95 och där angiven rättspraxis).
95
För att en talan, en grund, en invändning eller ett argument ska kunna tas upp till sakprövning krävs det således bland annat att de väsentliga, faktiska och rättsliga, omständigheter som sökanden har grundat sig på, åtminstone kortfattat men på ett konsekvent och begripligt sätt, framgår av innehållet i själva ansökan. Innehållet i en ansökan kan visserligen understödjas och kompletteras på särskilda punkter genom hänvisning till specifika avsnitt i bifogade handlingar, men en generell hänvisning till andra handlingar kan, även om dessa handlingar bifogas ansökan, inte kompensera att sådana väsentliga delar av den rättsliga argumenteringen som enligt ovan i punkt 93 återgivna bestämmelser ska återfinnas i själva ansökan saknas (se, för ett liknande resonemang, dom 13 juni 2013, Versalis/kommissionen, C-511/11 P, EU:C:2013:386, punkt 115).
96
Bilagorna kan alltså endast beaktas i den mån de underbygger eller kompletterar grunder, invändningar eller argument som sökanden uttryckligen har åberopat i sina inlagor och det är möjligt att exakt fastställa vilka delar av dem som stöder eller kompletterar nämnda grunder, invändningar eller argument (se dom av den 9 september 2015, Samsung SDI m.fl./kommissionen, T-84/13, ej publicerad, EU:T:2015:611, punkt 33 och där angiven rättspraxis). Det ankommer inte heller på tribunalen att i bilagorna söka efter och identifiera de grunder, invändningar och argument som den skulle kunna anse utgöra grunden för talan, eftersom bilagorna endast ska tjäna som bevismaterial och som medel för målets utredning (se dom av den 17 september 2007, Microsoft/kommissionen, T-201/04, EU:T:2007:289, punkt 94 och där angiven rättspraxis).
97
De principer som återges ovan i punkterna 93–96 innebär alltså att det är uteslutet, vid en talan mot ett beslut som kommissionen fattat med stöd av artikel 101 FEUF och genom vilket kommissionen riktar invändningar mot företag för ett visst antal exakt angivna och fastställda ageranden, att nämnda företag endast bestrider vissa av dessa på ett specifikt och underbyggt sätt i sina inlagor och, i fråga om de övriga, antingen låter tribunalen själv sluta sig till utifrån deras yrkanden om de förstnämnda agerandena hur de övriga agerandena ska behandlas, även om dessa ageranden identifieras eller berörs i en bilaga, eller hänvisar tribunalen till en bilaga i vilken deras anmärkningar framförs för första gången.
98
Anmärkningar som en sökande framför enbart i en bilaga och som avser ageranden som inte berörs och som framför allt inte är föremål för kritik i inlagorna kan inte betraktas som argument som nämnda sökande har åberopat i själva inlagorna.
99
Tribunalen ska pröva kommissionens invändningar om rättegångshinder mot Crédit Agricoles respektive Credit Suisses kritik mot bakgrund av dessa överväganden.
1.
Invändningar om rättegångshinder mot Crédit Agricoles anmärkningar
100
Crédit Agricole har genom sin första grund, avseende avser kvalificeringen av agerandet i fråga som ”konkurrensbegränsning genom syfte”, bestritt konstaterandet att alla diskussioner som förtecknats i de fem kategorierna som avses ovan i punkt 35 hade ett konkurrensbegränsande syfte. Crédit Agricole har härvid anfört elva olika diskussioner som ”exempel”, en diskussion i kategori 1 (den 12 mars 2015), fyra diskussioner i kategori 2 (den 31 januari, den 15 februari, den 21 mars och den 10 juli 2013), tre diskussioner i kategori 3 (den 19 mars, den 24 maj och den 25 juli 2013), tre diskussioner i kategori 4 (den 19 mars och den 3 juni 2013 och den 6 augusti 2014) och tre diskussioner i kategori 5 (den 18 januari och den 10 juli 2013 och den 12 mars 2015).
101
Genom sin tredje grund har Crédit Agricole även gjort gällande att kommissionen felaktigt antog att banken hade kännedom om den information som utbyttes i de berörda chattrummen i syfte att kvalificera agerandet i fråga som en ”enda och fortlöpande överträdelse”. Till stöd för sin argumentation har banken som exempel gjort gällande tre diskussioner, den 10 och den 31 januari samt den 11 oktober 2013.
102
Kommissionen anser att Crédit Agricole inte har bestritt merparten av de övriga diskussioner som läggs banken till last, något som banken har tillbakavisat i repliken. Crédit Agricole har härvid hänvisat till sitt svar på meddelandet om invändningar, vilket bifogats ansökan. Kommissionen har invänt att denna övergripande hänvisning ska avvisas.
103
Vad beträffar Crédit Agricoles första och tredje grund, följer det av vad som anförs ovan i punkterna 93–98 att de anmärkningar som banken riktat mot andra diskussioner än dem som avses ovan i punkterna 100 och 101 och som anges i bankens inlagor, inte kan tas upp till prövning, eftersom banken inte ens kortfattat har anfört några specifika och underbyggda anmärkningar i detta avseende i ansökan. Ansökans bristfällighet i detta avseende kan inte heller avhjälpas genom den allmänna hänvisning som Crédit Agricole gjorde i sitt svar på meddelandet om invändningar som bifogats ansökan.
104
I motsats till vad Crédit Agricole har anfört, innebär en sådan bedömning inte att bankens rätt till ett effektivt rättsmedel enligt artikel 47 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna åsidosätts genom att banken på grund av de volymbegränsningar som gäller för inlagor till tribunalen inte kunde bestrida mer än vissa av diskussionerna i fråga.
105
Det framgår nämligen av punkt 105 i de praktiska genomförandebestämmelserna till rättegångsreglerna att det högsta tillåtna sidantalet för inlagor vid en direkt talan som väckts med stöd av artikel 263 FEUF är 50 sidor för ansökan och 25 sidor för repliken. Crédit Agricoles ansökan omfattar emellertid mindre än 43 sidor och banken har inte begärt att få överskrida det högsta sidantalet, trots att det är möjligt enligt punkt 106 i de praktiska genomförandebestämmelserna till rättegångsreglerna.
106
Av det ovan anförda följer att tribunalen fastställer kommissionens bedömningar i det angripna beslutet och de ska anses slutgiltiga såväl i fråga om de diskussioner som Crédit Agricole bestritt med stöd av allmänna och ogrundade överväganden som i fråga om de diskussioner som banken bestritt med stöd av en hänvisning till sitt svar på meddelandet om invändningar (se, analogt, dom av den 7 november 2019, Campine och Campine Recycling/kommissionen, T-240/17, ej publicerad, EU:T:2019:778, punkt 105).
107
Däremot kan de tillräckligt specifika och underbyggda anmärkningar som anförts mot de diskussioner som avses ovan i punkterna 100 och 101 tas upp till prövning. Kritiken bedöms på grundval av tidsangivelserna i de transkriptioner av nämnda diskussioner som lagts fram av Crédit Agricole eller av kommissionen.
2.
Invändningar om rättegångshinder mot Credit Suisses anmärkningar
108
Credit Suisse har gjort gällande, i den andra delen av sin första grund, att kommissionen åsidosatte artikel 101 FEUF när den slog fast att ”kommunikationen om prissättning” var konkurrensbegränsande genom syfte. Crédit Suisse har härvid endast angett att formuleringen avser ”kommunikation som omfatt[ade] information om (i) det rätta värdet på en obligation, (ii) motparternas handelsstrategier, (iii) marknadsgaranternas lagerpositioner och (iv) orderflöden”.
109
Som svar på kommissionen invändning om att den andra delen av Credit Suisses första grund inte kan tas upp till prövning på grund av den oprecisa formuleringen ”kommunikation om prissättning”, har banken i bilaga till repliken gett in en tabell i vilken förtecknas 25 diskussioner som den betecknat som ”kommunikation om prissättning”. I tabellen anges datum för var och en av dessa diskussioner, det skäl i det omtvistade beslutet som hänför sig till diskussionen och dess referens i kommissionens ärendehandlingar.
110
Det följer i detta avseende av övervägandena ovan i punkterna 93–98 att den kritik som Credit Suisse anser sig ha framfört mot kommissionens tolkning av innehållet i de 25 diskussioner som avses ovan i punkt 109 ska avvisas, eftersom banken inte ens summariskt har framfört några underbyggda och specifika anmärkningar i ansökan eller i repliken med bilaga.
111
Av det ovan anförda följer att tribunalen fastställer kommissionens bedömningar i det angripna beslutet och de ska därmed anses slutgiltiga såväl med avseende på de diskussioner som Credit Suisse bestritt med stöd av allmänna och ogrundade överväganden som med avseende på de diskussioner som banken bestritt med stöd av en hänvisning till en bilaga till repliken (se, analogt, dom av den 7 november 2019, Campine och Campine Recycling/kommissionen, T-240/17, ej publicerad, EU:T:2019:778, punkt 105).
112
De tillräckligt specifika och underbyggda anmärkningar som framförts i andra grunder och som riktar sig mot kommissionens tolkning av innehållet i de diskussioner som analyserats i det angripna beslutet kan däremot tas upp till prövning och ska bedömas på grundval av tidsangivelserna i de transkriptioner av nämnda diskussioner som lagts fram av Credit Suisse eller av kommissionen.
113
Så är fallet med anmärkningarna rörande den konkurrensbegränsande karaktären av vissa diskussioner och, närmare bestämt, anmärkningarna mot tolkningen av innehållet i diskussionerna den 28 september 2010, den 8 februari 2012 och den 10 januari 2013. Dessa utvecklas kortfattat i den första grundens första del, liksom argumenten mot tolkningen av innehållet i diskussionerna den 12 mars 2015 och e-postmeddelandet av den 24 mars 2015, vilka anges i den andra grundens fjärde del. Så är även fallet med anmärkningarna i den andra grundens andra del, som inte rör den konkurrensbegränsande karaktären av vissa diskussioner utan riktar sig mot bedömningarna i skäl 808 i det angripna beslutet i fråga om omfattningen av Crédit Suisses kännedom om det konkurrensbegränsande agerandet, på grundval av innehållet i diskussionerna den 25 juli och den 22 oktober 2013 samt den 9 januari 2014.
E. Crédit Agricoles och Credit Suisses yrkanden om ogiltigförklaring
114
Sökandena har till stöd för sin talan åberopat grunder som i stor utsträckning överlappar varandra och som ska bedömas tillsammans, samtidigt som de särskilda argument som var och en av dem har åberopat ska bemötas.
115
Bankernas grunder består i allt väsentligt av tre kategorier av anmärkningar vilka granskas i tur och ordning. Den första avser oriktig kvalificeringen av agerandet i fråga som ”en enda och fortlöpande överträdelse” samt omfattningen av bankernas deltagande i denna överträdelse (Crédit Agricoles och Credit Suisses andra grund). Den andra avser oriktig kvalificeringen av den enda och fortlöpande överträdelsen som ”konkurrensbegränsning genom syfte” (Crédit Agricoles och Credit Suisses andra grund), och den tredje avser fel i fastställandet av deras respektive böter (Crédit Agricoles fjärde grund och Credit Suisses tredje grund).
116
Först ska emellertid Crédit Agricoles tredje grund granskas, vilken avser åsidosättande av principen om oskuldspresumtion, i den del kommissionen felaktigt antog att handlarna i de berörda bankerna kände till vilken information som utbyttes i chattrummen av den enda anledningen att de var uppkopplade mot forumen.
1.
Crédit Agricoles tredje grund: Åsidosättande av principen om oskuldspresumtion
117
Crédit Agricole har i sin tredje grund gjort gällande att kommissionen, för att kvalificera agerandet i fråga enligt artikel 101.1 FEUF, utgick från antagandet att ”de [de inblandade] handlarna [och i synnerhet bankens egen handlare] hade kännedom om all information som utbyttes i ett chattrum när den berörda handlaren inte deltog i diskussionsgruppen eller i informationsutbytet”.
118
Till stöd för denna grund har Crédit Agricole gjort gällande domen av den 21 januari 2016, Eturas m.fl. (C-74/14, EU:C:2016:42, punkterna 45 och 50), enligt vilken det ”inte [är] förenligt med oskuldspresumtionen att... enbart den omständigheten att [ett] meddelande skickats ut kan utgöra tillräcklig bevisning för att mottagarna borde ha känt till meddelandets innehåll” och enligt vilken det krävs ”andra objektiva och samstämmiga indicier att [ett företag] gett sitt tysta medgivande till en konkurrenshämmande strategi” om det inte kan styrkas att företaget fått kännedom om meddelandet. Banken har också gjort gällande att den rättspraxis som avser informationsutbyten i fysiska möten inte kan överföras på informationsutbyten i chattrum.
119
Kommissionen hade därmed inte fog för att i det nu aktuella fallet anse att det var tillräckligt att informationen lämnades ut till ”icke aktiva deltagare” i ett chattrum för att nämnda deltagare kunde anses ha mottagit och tagit del av uppgifterna, främst på grund av att de, som anges i skäl 587 i det angripna beslutet, hade möjlighet att gå tillbaka till tidigare diskussioner. Ett annat skäl till detta är att Crédit Agricoles handlare var medlem i över 100 chattrum och hämtade information från många andra källor som han kunde se på sex till åtta olika skärmar.
120
Kommissionen kunde i synnerhet inte betrakta diskussionerna den 10 och den 31 januari 2013 samt den 11 oktober 2013 direkt belastande. Vad beträffar den första diskussionen loggade Crédit Agricoles handlare inte in i chattrummet i fråga förrän efter det utbyte av uppgifter som kommissionen grundat sig på, och vid de senare diskussionerna deltog handlaren inte aktivt i det påtalade informationsutbytet, även om han var uppkopplad mot det berörda chattrummet.
121
Kommissionen har dessutom inte visat att Crédit Agricoles handlare hade ett intresse av att söka efter de berörda uppgifterna eller att han agerade med stöd av dessa uppgifter. I och med att Crédit Agricoles handlare inte kände till dessa uppgifter kunde han inte heller ta avstånd från dem offentligt.
122
Kommissionen anser att Crédit Agricoles argument är ogrundade och att kritiken mot diskussionerna av den 10 och 31 januari 2013 och av den 11 oktober 2013 är verkningslös, eftersom Crédit Agricole inte har bestritt de övriga diskussioner som lagts Crédit Agricole till last.
123
Till att börja med finner tribunalen att kommissionens påstående, att kritiken av diskussionerna den 10 och 31 januari 2013 samt den 11 oktober 2013 är verkningslös, ska underkännas.
124
Även om de påståenden som Crédit Agricole har gjort i sin tredje grund avseende andra diskussioner än dessa tre inte kan tas upp till prövning, som framhålls ovan i punkt 103, innebär inte det förhållandet att det saknas argument som kan upptas till prövning avseende merparten av det agerande som kommissionen lagt Crédit Agricole till last, att tribunalen automatiskt och utan enskild bedömning av var och en av de diskussioner som bestritts, kan slå fast att kommissionen gjorde en riktig bedömning när den kvalificerade det samlade agerande som kommissionen påtalat som en enda och fortlöpande överträdelse med ett konkurrensbegränsande syfte.
125
Vad gäller prövningen i sak framhåller tribunalen att Crédit Agricoles påståenden avser två skilda frågor.
126
Vad först beträffar frågan huruvida kommissionen som bevis för ett konkurrensbegränsande agerande kan använda sig av diskussioner i ett chattrum som det berörda företaget var anslutet till men inte deltog aktivt i, erinrar tribunalen om att passivt deltagande i en överträdelse, såsom att ha deltagit i möten under vilka avtal av konkurrensbegränsande art slutits, utan att öppet ha motsatt sig detta, enligt fast rättspraxis medför ansvar enligt artikel 101.1 FEUF, eftersom det tysta medgivandet till ett olagligt initiativ, i avsaknad av ett öppet avståndstagande från innebörden av detta eller ett avslöjande för de administrativa enheterna, uppmuntrar till fortsatt överträdelse och äventyrar upptäckten av denna (se dom av den 22 oktober 2015, AC-Treuhand/kommissionen, C-194/14 P, EU:C:2015:717, punkt 31 och där angiven rättspraxis).
127
Denna rättspraxis har visserligen utvecklats i fråga om diskussioner som förs i närvaro av företrädare för de berörda företagen. Det finns emellertid ingen anledning att anta att den inte ska tillämpas analogt på diskussioner som förs i chattrum på internet som ett företag är anslutet till.
128
Nämnda slutsats påverkas inte av vad som anges i punkterna 45 och 50 i domen av den 21 januari 2016, Eturas m.fl. (C-74/14, EU:C:2016:42), som Crédit Agricole har berört.
129
Domen av den 21 januari 2016, Eturas m.fl. (C-74/14, EU:C:2016:42), avsåg inte ett permanent chattrum, som i det nu aktuella fallet, där deltagarnas meddelande lämnades i realtid till samtliga personer som var anslutna och som direkt tog del av, eller åtminstone kunde ta del av, meddelanden. Såsom framgår uttryckligen av punkt 7 i nämnda dom, avsåg den ett system som fungerade på samma sätt som en e-posttjänst, där meddelandena levererades som e-postmeddelanden och först måste ha öppnats av mottagaren för att kunna läsas. Det ankom alltså nödvändigtvis på mottagaren att vidta en aktiv handling för att faktiskt ta del av innehållet i det meddelande som skickats till vederbörande.
130
Det förhållandet att domstolen i domen av den 21 januari 2016, Eturas m.fl. (C‑74/14, EU:C:2016:42), slog fast att det inte var möjligt att sluta sig till att mottagaren hade kännedom om innehållet i ett meddelande som skickats med hjälp av ett verktyg som var jämförbart med en e-posttjänst av den enda omständigheten att meddelandet hade skickats, kan alltså inte innebära att kommissionen i fråga om meddelanden som skickas i ett permanent chattrum och levereras i realtid till alla som är anslutna, måste visa att ett meddelande som görs gällande mot ett företag verkligen har blivit läst av företagets anställde.
131
I det nu aktuella fallet hade kommissionen således fog för att anse att Crédit Agricole fått kännedom om diskussioner som förts i permanenta chattrum som bankens handlare var ansluten till, även om nämnda handlare inte aktivt deltagit i diskussionerna eller samtidigt hade tillgång till många andra informationskällor.
132
Förhållandet skulle endast ha kunnat vara annorlunda om Crédit Agricole, genom säkra och exakt tidsbestämda bevis hade visat att bankens handlare faktiskt inte hade fått kännedom om det eller de meddelanden som lagts banken till last.
133
Någon sådan bevisning har inte lagts fram av Crédit Agricole, särskilt inte i fråga om diskussionen den 31 januari 2013 kl. 11.02.08–11.05.38 i chattrummet PCHAT-0x2000001313671 som bankens handlare hade varit ansluten till sedan kl. 7.16 samma dag. Det kan också framhållas att samma handlare, även om han inte deltog aktivt i diskussionen, reagerade på diskussionen i fråga kl. 11.29.08 i ett meddelande som visades fyra rader efter det som visades kl. 11.05.38.
134
Samma sak gäller diskussionen den 11 oktober 2013 kl. 9.18.25–9.19.15 i chattrummet CHAT-fs:5257AB6D 02E00121 som bankens handlare hade varit ansluten till sedan kl. 8.44.58 samma dag.
135
Vad sedan beträffar den separata frågan huruvida kommissionen hade fog för att betrakta diskussionen den 10 januari 2013 som bevis för ett konkurrensbegränsande agerande av Crédit Agricole som markerade inledningen på bankens deltagande i den omtvistade överträdelsen, vilken diskussion ägde rum i ett permanent chattrum vid en tidpunkt då bankens handlare ännu inte hade loggat in med bankens användaruppgifter, har kommissionen angett i sitt yttrande efter en åtgärd för processledning, att den inte grundade sig på det förhållandet att bankens handlare efter att ha anslutit till chatten, tog del av eller kunde ha tagit del av den konkurrensbegränsande diskussion som förts tidigare under dagen genom att gå tillbaka i diskussionstråden.
136
Kommissionen har i detta avseende anfört följande:
”Crédit Agricole ska hållas ansvarig för hela den enda och fortlöpande överträdelsen under hela den tid som banken var inblandad, eftersom den deltog aktivt i allt agerande i den enda och fortlöpande överträdelsen … Även om det ankom på kommissionen att styrka Crédit Agricoles kännedom (quod non), är den inte skyldig att visa att [banken] fick kännedom om varje enskild uppgift som utbyttes, och inte heller att dess handlare faktiskt läste hela diskussionen i chattrummet. Det räcker att kommissionen visar att Crédit Agricole hade kännedom om det rättsstridiga agerande som de övriga deltagarna i kartellen planerade och genomförde i syfte att uppnå det gemensamma målet, eller att banken rimligen kunde förutse den och att den var beredd att ta den risken.”
137
I och med att det inte förekom några konkurrensbegränsande diskussionen samma dag efter det att Crédit Agricoles handlare loggade in första gången i chattrummet, är denna första inloggning inte i sig tillräcklig för att startpunkten för bankens deltagande i den omtvistade överträdelsen ska kunna fastställas till den 10 januari 2013, även om handlaren, på grund av sitt tidigare anställningsförhållande till BofA, var medveten om att diskussionerna i chattrummet kunde vara av konkurrensbegränsande karaktär.
138
Det framgår nämligen i synnerhet av skälen 43 och 662 i det angripna beslutet att det inte i sig är konkurrensbegränsande att upprätta och delta i chattrum. Kommissionen har inte lagt deltagarna till last diskussioner som fördes i chattrummen i socialt syfte eller som fördes i syfte att undersöka möjligheten till bilaterala transaktioner eller att diskutera ett läge på marknaden som alla redan kände till, trots att dessa diskussioner ägde rum under överträdelseperioden.
139
Den konkurrensbegränsande karaktären hos de diskussioner som kommissionens invändningar avser är således endast kopplad till föremålet för diskussionerna, inte i vilket sammanhang de fördes.
140
Diskussionen den 10 januari 2013 är vidare den första konkurrensbegränsande diskussion som lagts Crédit Agricole till last och betraktas av kommissionen som början på bankens deltagande i överträdelsen.
141
För att fastställa att den 10 januari 2013 var den dag då Crédit Agricoles deltagande i den omtvistade överträdelsen inleddes, kunde kommissionen inte enbart göra gällande den omständigheten att banken – genom sin handlare – hade loggat in i chattrummet i fråga, med full vetskap om att konkurrensbegränsande diskussioner hade förts i chattrummet tidigare och i syfte att fortsättningsvis delta i sådana diskussioner, såsom kommissionen lät förstå i fotnot 891 i det angripna beslutet.
142
Det var fortfarande kommissionens sak att visa att Crédit Agricole den 10 januari 2013, efter det att bankens handlare för första gången hade loggat in i det omtvistade chattrummet, aktivt deltog i eller åtminstone passivt åhörde en konkurrensbegränsande diskussion, så att banken kunde vidarebefordra eller erhålla känsliga affärsuppgifter som antingen kunde påverka en faktisk eller potentiell konkurrents beteende på marknaden eller avslöja för en sådan konkurrent det beteende som Crédit Agricole beslutat att tillämpa på marknaden (se, för ett liknande resonemang, dom av den 26 januari 2017, Duravit m.fl./kommissionen, C-609/13 P, EU:C:2017:46, punkt 72).
143
I det nu aktuella fallet framgår det inte vare sig av det angripna beslutet eller av de handlingar som tribunalen har tillgång till att meddelanden av konkurrensbegränsande art utbyttes i det aktuella chattrummet den 10 januari 2013 efter det att Crédit Agricoles handlare loggade in för första gången.
144
Kommissionen kunde därmed inte, utan att göra en oriktig bedömning och i synnerhet inte utan att åsidosätta principen om oskuldspresumtion som gäller i förfaranden för tillämpning av artikel 101 FEUF (se, för ett liknande resonemang, dom av den 21 januari 2016, Eturas m.fl., C-74/14, EU:C:2016:42, punkt 38 och där angiven rättspraxis), anse att Crédit Agricole den 10 januari 2013 deltog i ett konkurrensbegränsande agerande enbart genom att vara inloggad i det aktuella chattrummet och göra bedömningen att bankens deltagande i överträdelsen skulle anses ha inletts den dagen.
145
Crédit Agricoles tredje grund ska således godtas i den del den avser diskussionen den 10 januari 2013, men ska underkännas i övrigt.
146
Hur det angripna beslutets lagenlighet påverkas av kommissionens oriktiga bedömning av diskussionen den 10 januari 2013 kommer att prövas nedan i punkterna 550 och 551 samt i punkterna 981–986, i samband med bedömningen av varaktigheten av den överträdelse som lagts Crédit Agricole till last och beräkningen av de böter som banken ålagts.
2.
Crédit Agricoles andra grund och Credit Suisses andra grund: Det aktuella agerandets oriktiga kvalificering som en enda och fortlöpande överträdelse
a)
Inledande synpunkter
147
Vid en tvist om huruvida det är fråga om en överträdelse av konkurrensreglerna, ankommer det på kommissionen att lägga fram bevis för överträdelser som den fastställt och att med en uppsättning tungt vägande, exakta och samstämmiga indicier styrka de omständigheter som utgör en överträdelse (se, för ett liknande resonemang, dom av den 31 mars 1993, Ahlström Osakeyhtiö m.fl./kommissionen, C-89/85, C-104/85, C-114/85, C-116/85, C-117/85 och C-125/85–C-129/85, EU:C:1993:120, punkterna 126 och 127, dom av den 17 december 1998, Baustahlgewebe/kommissionen, C-185/95 P, EU:C:1998:608, punkt 58, och dom av den 6 januari 2004, BAI och kommissionen/Bayer, C‑2/01 P och C-3/01 P, EU:C:2004:2, punkt 62).
148
Enligt fast rättspraxis kan en överträdelse av artikel 101.1 FEUF följa inte bara genom ett enstaka handlande utan även genom en serie handlanden eller genom ett fortlöpande beteende. Detta gäller också då ett eller flera led i denna serie handlanden eller i detta fortlöpande beteende även i sig och helt isolerat kan utgöra en överträdelse av nämnda bestämmelse. När de olika handlandena ingår i en ”samlad plan” på grund av att de har ett identiskt syfte som snedvrider konkurrensen inom den gemensamma marknaden, får kommissionen hålla företag ansvariga för dessa handlanden utifrån deras deltagande i överträdelsen som helhet betraktad (se dom av den 6 december 2012, kommissionen/Verhuizingen Coppens, C-441/11 P, EU:C:2012:778, punkt 41 och där angiven rättspraxis).
149
Ett företag som har deltagit i en sådan enda, fortlöpande överträdelse genom egna beteenden, vilka utgör avtal eller samordnade förfaranden i den mening som avses i artikel 101.1 FEUF, och som syftade till att bidra till genomförandet av överträdelsen i dess helhet, kan således även vara ansvarigt, under den tid som företaget deltog i överträdelsen, för andra företags beteenden inom ramen för samma överträdelse. Så är fallet när det är styrkt att det aktuella företaget avsåg att genom sitt eget beteende bidra till att uppnå de gemensamma mål som deltagarna eftersträvade, och att det hade kännedom om de konkurrensbegränsande beteenden som planerades eller som genomfördes av andra företag i samma syfte eller att företaget rimligen kunde förutse dem och att det var berett att godta den risk som detta innebar (se dom av den 6 december 2012, kommissionen/Verhuizingen Coppens, C-441/11 P, EU:C:2012:778, punkt 42 och där angiven rättspraxis. Se även, för ett likande resonemang, dom av den 16 juni 2011, Team Relocations m.fl./kommissionen, T-204/08 och T-212/08, EU:T:2011:286, punkterna 36 och 37).
150
Ett företag kan således ha deltagit direkt i samtliga de konkurrensbegränsande beteenden som utgör en enda och fortlöpande överträdelse, och kommissionen har då rätt att hålla företaget ansvarigt för samtliga dessa beteenden och följaktligen för överträdelsen i dess helhet. Ett företag kan även ha deltagit direkt endast i en del av de konkurrensbegränsande beteenden som utgör en enda, fortlöpande överträdelse men haft kännedom om samtliga de konkurrensbegränsande beteenden som andra deltagare i den konkurrensbegränsande samverkan planerade eller genomförde i samma syften, eller rimligen ha kunnat förutse dem och varit berett att godta den risk som detta innebar. Även i ett sådant fall har kommissionen rätt att hålla företaget ansvarigt för samtliga konkurrensbegränsande beteenden som utgör en överträdelse och följaktligen för överträdelsen i dess helhet (dom av den 6 december 2012, kommissionen/Verhuizingen Coppens, C-441/11 P, EU:C:2012:778, punkt 43, och dom av den 24 juni 2015, Fresh Del Monte Produce/kommissionen och kommissionen/Fresh Del Monte Produce, C-293/13 P och C-294/13 P, EU:C:2015:416, punkt 158).
151
Om ett företag däremot har deltagit direkt i ett eller flera av de konkurrensbegränsande beteenden som utgör en enda, fortlöpande överträdelse, men det inte har styrkts att företaget avsåg att genom sitt eget beteende bidra till att uppnå de gemensamma mål som de andra deltagarna i samverkan eftersträvade, och att det hade kännedom om alla andra överträdelser som planerades eller som genomfördes av nämnda deltagare i samma syfte, eller att företaget rimligen kunde förutse dem och att det var berett att godta den risk som detta innebar, har kommissionen endast rätt att hålla företaget ansvarigt för de beteenden som det direkt deltagit i och för de konkurrensbegränsande beteenden som planerats eller genomförts av de andra deltagarna i samma syfte som det aktuella företaget och som det styrkts att företaget haft kännedom om eller rimligen kunnat förutse och vars risker det varit berett att godta (dom av den 6 december 2012, kommissionen/Verhuizingen Coppens, C-441/11 P, EU:C:2012:778, punkt 44, och dom av den 24 juni 2015, Fresh Del Monte Produce/kommissionen och kommissionen/Fresh Del Monte Produce, C-293/13 P och C-294/13 P, EU:C:2015:416, punkt 159).
152
Av detta följer att konstaterandet att det föreligger en enda och fortlöpande överträdelse skiljer sig från frågan huruvida ett företag ska tillskrivas ansvar för denna överträdelse i dess helhet (se, för ett liknande resonemang, dom av den 26 september 2018, Infineon Technologies/kommissionen, C-99/17 P, EU:C:2018:773, punkt 174).
153
Närmare bestämt finns det tre aspekter, såsom framgår av den rättspraxis som anges ovan i punkterna 148–151, som är avgörande när det gäller att fastställa att ett företag har deltagit i en enda och fortlöpande överträdelse. Den första aspekten är själva förekomsten av en enda och fortlöpande överträdelse, det vill säga att de olika beteendena i fråga ska ingå i en övergripande plan med ett enda konkurrensbegränsande syfte. Den andra och den tredje aspekten avser frågan huruvida ett företag kan hållas ansvarigt för den enda och fortlöpande överträdelsen. Företaget ska ha haft för avsikt att genom sitt eget beteende bidra till de gemensamma syften som eftersträvas av alla deltagare. Det ska också ha haft kännedom om de rättsstridiga beteenden som planerades eller genomfördes av andra företag för att uppnå samma syften eller borde rimligen ha kunnat förutse detta och varit berett att ta den risken.
154
I det nu aktuella fallet har Crédit Agricole genom sin andra grund gjort gällande att kommissionen ”inte har lagt fram bevis eller en adekvat motivering som visar att banken deltog i en enda och fortlöpande överträdelse”. I den andra grundens första del har Crédit Agricole gjort gällande att den ”inte bidrog till någon övergripande plan”. Genom den andra delgrunden har Crédit Agricole gjort gällande att överträdelsen inte var fortlöpande.
155
Såvitt avser Crédit Agricoles påstående, som endast anförts i rubriken till bankens andra grund, att kommissionen inte lämnade en ”adekvat” motivering, understryker tribunalen att den analys som görs i skälen 750–828 i det angripna beslutet, vilka är avsedda att styrka en enda och fortlöpande överträdelse i vilken banken deltog och vilka i synnerhet innehåller hänvisningar till andra skäl i nämnda beslut och svar på de inblandade bankernas argument, har gjort det möjligt för Crédit Agricole att ta del av skälen till beslutet i syfte att kunna tillvarata sina rättigheter och har gjort det möjligt för tribunalen att göra sin lagenlighetsprövning av det angripna beslutet. Nedan, vid granskningen av svaren på de olika argument som banken framfört i syfte att bestrida kommissionens bedömningar, prövar tribunalen också riktigheten av vad som anförs i motiveringen till det angripna beslutet.
156
Av lydelsen i den första delen av Crédit Agricoles andra grund framgår också att banken, inom ramen för denna delgrund och som kommissionen gjorde gällande vid förhandlingen, inte har bestritt förekomsten av en övergripande plan med ett enda konkurrensbegränsande syfte, utan endast att banken medverkat till denna övergripande plan och således att den deltagit i den fastställda överträdelsen, som utgör en enda och fortlöpande överträdelse.
157
Vad beträffar Credit Suisse har banken genom den första och den tredje delen av sin andra grund bestritt förekomsten av en enda och fortlöpande överträdelse. I den andra och fjärde delen av samma grund har Credit Suisse dessutom bestritt sitt ansvar för överträdelsen under den tidsperiod som anges i det angripna beslutet.
158
Vid prövningen av Crédit Agricoles och Credit Suisses argument ska tribunalen mot bakgrund av vad som anförs ovan i punkterna 148–153 skilja mellan, å ena sidan, argument som riktar sig mot fastställandet av en enda och fortlöpande överträdelse och, å andra sidan, argument som riktar sig mot fastställandet av deras ansvar för överträdelsen under en viss period.
159
Crédit Agricole och Credit Suisse har emellertid i respektive talan gjort kopplingar mellan de frågor som berörts i den andra grunden för respektive talan och de argument som de har fört fram inom ramen för den första grunden, genom vilken de har gjort gällande att kommissionen åsidosatte artikel 101 FEUF när den slog fast att det förelåg en konkurrensbegränsning ”genom syfte”.
160
Innan de argument som anges ovan i punkt 158 granskas ska tribunalen följaktligen bedöma vissa fastställanden av faktiska omständigheter och vissa bedömningar som kommissionen gjorde avseende förekomsten av konkurrensbegränsande avtal och/eller samordnade förfaranden i skälen 593–621 i det angripna beslutet. Dessa fastställanden och bedömningar har nämligen betydelse för huruvida kommissionens slutsatser avseende förekomsten av en enda och fortlöpande överträdelse och huruvida Crédit Agricole och Credit Suisse kan hållas ansvariga för nämnda överträdelse är välgrundade.
b)
Huruvida konkurrensbegränsande avtal och/eller samordnade förfaranden förekom
161
Som ett led i kommissionens bedömning av den konkurrensbegränsande karaktären av de ageranden som den fastställde, beskrev och tolkade kommissionen innehållet i över hundra diskussioner. Credit Suisses och Crédit Agricoles bestridande av diskussionerna är emellertid endast giltigt för vissa av dem, vilket innebär att de diskussioner som inte har bestritts på ett giltigt sätt ska anses vara fastställda och alltså slutgiltiga, precis som kommissionens tolkning av dem (se ovan punkterna 91–113).
162
Vad beträffar Crédit Agricole konstaterar tribunalen således, mot bakgrund av de specifika, exakta och underbyggda anmärkningarna i dess första grund, att nämnda bank endast kan bestrida den konkurrensbegränsande karaktären av diskussionerna den 18 och 31 januari 2013, den 15 februari 2013, den 19 och 21 mars 2013, den 24 maj 2013, den 3 juni 2013, den 10 och 25 juli 2013, den 6 augusti 2014 och den 12 mars 2015 (se ovan punkt 103).
163
Vad beträffar Credit Suisse konstaterar tribunalen, mot bakgrund av de specifika, exakta och underbyggda anmärkningarna i den första delen av dess första grund och i den fjärde delen av dess andra grund, att nämnda bank endast kan bestrida den konkurrensbegränsande karaktären av diskussionerna den 28 september 2010, den 8 februari 2012, den 10 januari 2013 och den 12 mars 2015 samt av det e‑postmeddelande som bankens handlare skickade till Crédit Agricoles handlare den 24 mars 2015 (se ovan punkterna 112 och 113).
164
Tribunalen ska beakta den konkurrensbegränsande karaktären hos de ageranden som fastställts av kommissionen, i synnerhet tolkningen av innehållet i de diskussioner som analyseras i det angripna beslutet, för att undersöka huruvida det är fråga om en enda och fortlöpande överträdelse och om en konkurrensbegränsning genom syfte. Därför erinrar tribunalen först om innehållet i de diskussioner vars konkurrensbegränsande karaktär är slutgiltigt fastställd. Därefter bedöms den konkurrensbegränsande karaktären hos de diskussioner som Crédit Agricole och Credit Suisse kan bestrida, eftersom nämnda två banker inte har bestritt vare sig förekomsten av de diskussioner som analyseras i det angripna beslutet eller innehållet i dessa diskussioner, i synnerhet, handlarnas språkbruk.
1) Diskussioner vars konkurrensbegränsande karaktär är styrkt
165
I skäl 613 i det angripna beslutet identifierade kommissionen, för analysens skull, fem kategorier av agerande vilka berörs ovan i punkt 35. Agerandena i fråga beskrevs i synnerhet i skälen 614–616 i beslutet.
166
I skäl 614 i det angripna beslutet angav kommissionen flera diskussioner där deltagarna uttryckte sig på följande sätt om sina priser: ”gonna show the same.. fck him” (diskussion den 1 februari 2010 som anges i skäl 127), ”ok i will [s]how [him] the same” (diskussionerna den 8 februari 2010 och 23 februari 2012 som anges i skäl 129 respektive 377), ”yeah cool … I am going 28/25 in libl” (diskussion den 24 februari 2010 som anges i skäl 131), ”lets both bid same level” (diskussion den 10 mars 2010 som anges i skäl 143), ”where shall we show[?]” (diskussion den 11 mars 2010 som anges i skäl 148), ”I will bid the same” (diskussioner den 25 mars 2010 och den 1 och den 14 juni 2011 som anges i skäl 157, 298 respektive 301), ”where you want to bid/show?” (diskussioner den 6 april 2010 och den 25 april 2012 som anges i skäl 169 respektive 403), ”lets both bid 41?... and split the trade?” (diskussion den 6 april 2010 som anges i skäl 173), ”being asked to offer 20mm … you might see it in a sec so lets sh[]ow at the same level … 50?” (diskussion den 19 april 2010 som anges i skäl 174), ”ok cool will show same level … and wont improve” (diskussion den 2 juni 2010 som anges i skäl 190), ”just seen the same effing enquiry … I’ll bid 44 tooo” (diskussion den 12 augusti 2010 som anges i skäl 215), ”Let’s just keep that price up because I am not going to improve from there. Because they are just going to try and play one place against another” (diskussion den 13 oktober 2010 som anges i skäl 236), ”140 is fine man … will show that” (diskussion den 25 januari 2011 som anges i skäl 271), ”will offer to miss” (diskussion den 11 februari 2011 som anges i skäl 277), ”shall we switch prices etc at the same level?” (diskussion den 9 mars 2011 som anges i skäl 283), ”in case he comes to [you]... maybe worth showing same level... so we can max the dough” (diskussion den 19 maj 2011 som anges i skäl 294), ”tell him you see them like 20/17 or something” (diskussion den 15 juli 2011 som anges i skäl 309), ”perfect … I’ll show the same” (diskussion den 6 oktober 2011 som anges i skäl 337), ”will show a worse price” (diskussion den 25 april 2012 som anges i skäl 403), ”lets leave it up there for 100mm?”, ”then move it back a bps after that” (diskussion den 31 maj 2012 som anges i skäl 418).
167
I andra skäl i det angripna beslutet anges även att deltagarna uttryckte sig på följande sätt om sina priser: ”show them cheaper or whatever” (diskussion i telefon den 25 september 2013 som anges i skäl 528), ”hey mate … I’m showing some 7–10yr ideas out to someone so was just that up. Where u wanna show out? 39 your level?” (diskussion den 5 februari 2014 som anges i skäl 539).
168
I skäl 615 i det angripna beslutet angav kommissionen flera diskussioner i vilka deltagarna utbytte uppgifter i följande ordalag: ”just got an order from custy to sell 100mm germs … where do you see correct bidside”, ”what the right bidside”, ”where [you] got them marked?” (diskussion den 19 januari 2010 som anges i skäl 116, 121 och 124), ”where u buy cades 10/14... i was aske those” (diskussion den 24 februari 2010 som anges i skäl 131), ”being asked to offer 20mm eib 2.75 15 … where are these things at?” (diskussion den 6 april 2010 som anges i skäl 165), ”where you show? i have those as well” (diskussion den 19 maj 2010 som anges i skäl 185), ”that’s what client is telling me they’ve seen away” (diskussion den 27 augusti 2010 som anges i skäl 222), ”where u gonna be bidding kfw 20’s if asked?” (diskussion den 31 augusti 2010 som anges i skäl 228), ”where you bidding the spain? seeing ti now as well” (diskussion den 7 juli 2011 som anges i skäl 304), ”i think they must be sellers” (diskussion den 18 januari 2012 som anges i skäl 351), ”is he the one that hit you[?]” (diskussion den 7 mars 2012 som anges i skäl 388), ”where [you] guys marking these now?” (diskussion den 25 april 2012 som anges i skäl 400), ”oh yeah … that scumbag. Cool, thks for headsup” (diskussion den 28 augusti 2012 som anges i skäl 434), ”where would u bid that just out of interest” (diskussion den 12 juli 2013 som anges i skäl 507), ”i showed 70, but he’s looking for 71” (diskussion den 14 mars 2014 som anges i skäl 547).
169
I andra skäl i det angripna beslutet tydliggörs även att deltagarna hade följande informationsutbyte: ”what level these pups trading at [?]” (diskussion den 11 januari 2013 som anges i skäl 452 i det angripna beslutet), ”where you marking cades 04/17?”, ”i am close to buying 200mm eib 06/18…got a buyer already in the wings… and they were trading at lib+5 a short while back… still only at lib+18… can easily come in another 5–7 bps… guy wants 33.5… for 275mm... hes also thinking about selling me 250mm eib 03/18… but wants 23.5 for them”, ”that my bid in the cades 01/18… in icap… and cantors… so going cheaper offer aint gonna help!”, ”i just sold 73mm eib 03/20 in cantors… on a no post at 44.5”, ”i just traded eib 03/20 at 44.5… now they going up at 44… and guy might even pay 43.5… must have been a retail bu[y]er i guess” (diskussion den 2 juli 2013 som anges i skäl 495 i det angripna beslutet), ”we showed that switch out to them earlier...can’t believe they’re comping us..lol”, ”i bid +12 and getting chiselled…showd nibs out at -1” (diskussion den 9 augusti 2013 som anges i skäl 515 i det angripna beslutet).
170
I skäl 616 i det angripna beslutet hänvisade kommissionen slutligen till ett flertal diskussioner i vilka deltagarna uttryckte följande om sin handelsverksamhet: ”I’ll remove my offer” (diskussion den 24 februari 2010 som anges i skäl 131), ”i’m gonna show this 215 bid a 200 offer if that doesn’t get in the way of what you’re doing” (diskussion den 12 augusti 2010 som anges i skäl 211), ”you want me to kill the bid?” (diskussion den 26 augusti 2010 som anges ovan i skäl 216), ”ok I will show the same” (diskussion den 8 februari 2010 som anges ovan i skäl 129), ”where you want me to show” (diskussion den 8 mars 2010 som anges i skäl 139), ”shall i kill me 144 offer” (diskussion den 24 september 2010 som anges ovan i skäl 230), ”take it out for now man … don’t want [to] have to pay 15!” (diskussion den 20 oktober 2010 som anges ovan i skäl 243), ”can i lift them first and cover my short?”, ”no worries … let me know when you’re done” (diskussion den 9 novembee 2010 som anges i skäl 248), ”i’ll stay out of it for a while until u’re done” (diskussion den 30 november 2010 som anges i skäl 260), ”don’t worry man i#ll look after your posis while away” (diskussion den 13 december 2010 som anges i skäl 262), ”can show them tighter if it helps” (diskussion den 21 september 2011 som anges i skäl 322), ”i can kill it if u want” (diskussion av den 2 november 2011 som anges i skäl 341), ”want me to show cheaper?” (diskussion den 19 januari 2012 som anges i skäl 356), ”can u do me a favour and kill the bid if possible” (diskussion den 12 mars 2012 som anges i skäl 392), ”i told him I’d sell once you’re out the way” (diskussion den 17 juli 2012 som anges i skäl 430), ”can [you] kill that bid in the 08/15 pls” (diskussion den 28 augusti 2012 som anges i skäl 434, ”kill it for now if you can … just while i get the bid in” (diskussion den 15 oktober 2012 som anges i skäl 440), ”can you just stay out of it for the moment … as in don’t bid them up … and i will add your 5mm wherever i get mine back?...cool?” (diskussion den 23 januari 2013 som anges i skäl 461), ”get yours down to a managable position and then i’ll worry about mine” (diskussion den 13 mars 2013 som anges i skäl 475), ”I can kill the offer if u like” (diskussion den 14 augusti 2013 som anges i skäl 519), ”let me kill offer” (diskussion den 4 mars 2014 som anges i skäl 541).
171
I andra skäl i det angripna beslutet framhålls även att deltagarna uttryckte sig på följande sätt om sin handelsverksamhet: ”[yo]u short kfw 10/22? i am short aswell. but told icap to give you all of them as i am not that keen to [co]ver them” (diskussion den 11 januari 2013 som anges i skäl 452), ”sorry I didnt realised kbn 19 in tullets was you … i went better bid … can kill it if you wanty … we are short 10mm” (diskussion den 22 juli 2014 som anges ovan i skäl 558).
172
Crédit Agricole och Credit Suisse har för det första inte bestritt kommissionens slutsats i det nu aktuella fallet, att diskussionerna styrker förekomsten av förfaringssätt som har alla de egenskaper som karakteriserar ett avtal och/eller ett samordnat förfarande i den mening som avses i artikel 101.1 FEUF.
173
För det andra är grundtanken bakom fördragets konkurrensregler enligt fast rättspraxis att varje ekonomisk aktör självständigt ska bestämma den politik denna aktör avser att följa på den inre marknaden (se dom av den 23 november 2006, Asnef-Equifax och Administración del Estado, C-238/05, EU:C:2006:734, punkt 52 och där angiven rättspraxis).
174
Även om detta krav på självständighet inte utesluter att de ekonomiska aktörerna har rätt att rationellt anpassa sig till det konstaterade eller förväntade beteendet hos konkurrenterna, hindrar det emellertid strikt att det förekommer direkta eller indirekta kontakter mellan sådana aktörer, kontakter som är ägnade att antingen påverka en faktisk eller potentiell konkurrents beteende på marknaden eller för en sådan konkurrent avslöja det beteende man har beslutat om eller överväger att själv tillämpa på marknaden, när dessa kontakter har till syfte eller resultat att utmynna i konkurrensvillkor som inte motsvarar de normala villkoren på den relevanta marknaden, med beaktande av de tillhandahållna produkternas eller tjänsternas beskaffenhet, hur betydelsefulla och hur många aktörerna var, samt nämnda marknads volym (se dom av den 19 mars 2015, Dole Food och Dole Fresh Fruit Europe/kommissionen, C-286/13 P, EU:C:2015:184, punkt 120 och där angiven rättspraxis).
175
Innehållet i diskussionerna mellan de berörda bankernas handlare visar att nämnda handlare samordnade sina priser (se ovan punkterna 166 och 167). Såsom framgår av sådana citat som ”gonna show the same”, ”ok I will [s]how the same” eller ”lets both bid same level”, enades deltagarna i själva verket om priserna på sina erbjudanden till specifika kunder samt om de priser som lämnades till marknaden för en specifik SSA-obligation.
176
Innehållet i diskussionerna mellan handlarna i de berörda bankerna visar även att handlarna samordnade sin handelsverksamhet (se ovan punkterna 170 och 171). Handlarna kom i synnerhet överens om, såsom framgår av sådana citat som ”I’ll remove my offer”, ”I’ll stay out for a while” eller ”i can kill it if u want”, att avstå från att acceptera ett säljpris, ställa ett säljpris eller att dra tillbaka ett säljpris från marknaden och, i synnerhet, från en mäklarplattform, när ett sådant säljpris skulle ha skadat någon av nämnda deltagare. Detta agerande kunde sedan utmynna i en uppdelning (split) av de berörda obligationerna mellan handlarna.
177
Den samordning av priserna som tillämpades gentemot specifika kunder eller gentemot marknaden liksom samordningen av affärsverksamheten hindrade alltså handlarna i de berörda bankerna från att självständigt fastställa vilken politik de skulle följa på marknaden. Det är i synnerhet mot bakgrund av dessa överväganden som kommissionen med rätta fann att de berörda handlarna hade ett så nära samarbete och ett sätt att respektera de övrigas intressen att de agerade som om de handlade med samma obligationsportfölj för ett och samma företags räkning.
178
Det framgår också av de utdrag som återges ovan i punkterna 168 och 169 liksom av andra diskussioner som granskas kronologiskt i avsnitt 4 i det angripna beslutet att handlarna, vid sina diskussioner, spontant eller på begäran lämnade ut känslig affärsinformation som de andra handlarna kunde använda i sin handelsverksamhet eller för att utforma en strategi för handel eller prissättning.
179
Närmare bestämt utbytte deltagarna information om sin handelsverksamhet eller om sina framtida strategier, till exempel, för det första, transaktioner som de nyligen genomfört, som de höll på att genomföra eller som de avsåg att genomföra, för det andra sin personliga prissättning av en obligation (”where do you see correct bidside”, ”where [you] got them marked?”, ”where you show?”), för det tredje sin handelsposition, för det fjärde sitt innehav och, för det femte, namnet på kunder som kontaktade dem, vad dessa kunder efterfrågade och vilka priser som erbjöds nämnda kunder. Den information som utbyttes var specifik för de berörda bankerna, inte tillgänglig för allmänheten och klart identifierande, vilket gjorde den känslig. Att informationen var känslig bekräftas särskilt av en diskussion den 15 november 2011 som anges i skäl 343 i det angripna beslutet. diskussionen fördes mellan de tre främsta av de inblandade handlarna, vilka då var handlaren hos Deutsche Bank, handlaren hos BofA och handlaren hos Credit Suisse. Vid denna diskussion förklarade nämligen en av dem att ”this has to stay between us”.
180
Nämnda informationsutbyten ägde dessutom rum enbart inom en begränsad krets av handlare som kände varandra. Vid dessa informationsutbyten kunde handlarna i fråga passa på att samordna sitt agerande i fråga om priser och handelsvillkor och undvika att sälja till ett lägre pris eller ge en bättre offert än de andra inblandade handlarna. Informationsutbytena medförde således en gynnsam informationsasymmetri genom en ökad öppenhet mellan de berörda handlarna och en påtaglig minskning av den på marknaden normalt rådande osäkerheten till deras fördel, vilket ledde till en fördel för dem i förhållande till kunder och till konkurrerande handlare. Informationsutbytena fungerade alltså diskriminerande.
181
Den information som utbyttes mellan deltagarna gjorde också, med hänsyn till vad informationen avsåg, att var och en av dem kunde få exakt kännedom om konkurrenternas handelsverksamhet och pris- eller förhandlingsstrategier i förhållande till en viss kund eller en viss obligation.
182
De informationsutbyten som fastställts av kommissionen avsåg slutligen information om nyss inträffade, pågående eller framtida händelser, exempelvis transaktioner som nyss genomförts, som var pågående eller som planerades på kort sikt.
183
De informationsutbyten som kommissionen fastställde i det nu aktuella fallet kan alltså inte jämföras med dem som var i fråga i det mål som avgjordes med domen av den 23 november 2006, Asnef-Equifax och Administración del Estado (C‑238/05, EU:C:2006:734). I den domen fann EU-domstolen att ett sådant system för utbyte av information mellan finansinstitut som ett register med uppgifter om kunders kreditvärdighet där anonymiserade uppgifter var tillgängliga på ett icke-diskriminerande sätt för alla aktiva aktörer på marknaden, i princip inte var konkurrensbegränsande i den mening som avses i artikel 101.1 FEUF.
184
De informationsutbyten som är i fråga i det nu aktuella fallet ledde nämligen till en ökad öppenhet enbart mellan deltagarna i den omtvistade överträdelsen. Informationsutbytena minskade följaktligen osäkerheten på marknaden, vilket Credit Suisse medgav vid utfrågningen samtidigt som banken anförde att sådana informationsutbyten, i det atypiska sammanhang som marknaden för SSA-obligationer utgör, inte fick de typiska effekterna av ett utbyte av aktuell känslig affärsinformation. Den minskade osäkerheten till följd av det informationsutbyte som kommissionen fastställde gynnade framför allt de berörda bankerna, eftersom de kunde förutse de andra aktörernas beteende på bekostnad av framför allt deras kunder och andra konkurrerande handlare.
185
Den konkurrensbegränsande karaktären hos de diskussioner vars tolkning är slutgiltig och fastställt ska följaktligen beaktas vid granskningen av de andra grunder som anförts av Crédit Agricole och Credit Suisse avseende förekomsten av en enda och fortlöpande överträdelse, liksom vid granskningen av bankernas första grunder, avseende förekomsten av en konkurrensbegränsning genom syfte.
2) Den konkurrensbegränsande karaktären hos de diskussioner som Crédit Agricole och Credit Suisse kan bestrida
186
Det framgår av rättspraxis att i de fall där kommissionen, vid fastställandet av en överträdelse av artikel 101 FEUF, har grundat sig på skriftlig bevisning, ankommer det på de berörda företagen att inte endast framlägga ett möjligt alternativ till kommissionens ställningstagande, utan att visa att bevisningen i det ifrågasatta beslutet är otillräcklig för att styrka att överträdelsen förelegat. När kommissionen stöder sig på direkt bevisning, ska det också anses att det ankommer på de berörda företagen att visa att den bevisning som kommissionen åberopat är otillräcklig (se, för ett liknande resonemang, dom av den 8 september 2016, Goldfish m.fl./kommissionen, T-54/14, EU:T:2016:455, punkt 91 och där angiven rättspraxis).
187
De diskussioner som Crédit Agricole och Credit Suisse kan bestrida ska prövas i tur och ordning mot bakgrund av dessa överväganden.
i) Diskussioner som Crédit Agricole kan bestrida
– Diskussionen den 18 januari 2013
188
Beträffande diskussionen den 18 januari 2013, vilken har klassificerats i kategorierna 3, 4 och 5 och berörs i skälen 456–460 samt i skälen 674, 678, 686 och 746 i det angripna beslutet, har Crédit Agricole inte fört fram något konkret och exakt argument om diskussionens innehåll och konkurrensbegränsande karaktär. Crédit Agricole har i stället gjort gällande att bankens bidrag saknade koppling till de påtalade informationsutbytena.
189
Det framgår av transkriberingen av den berörda diskussionen, i vilken handlarna i Deutsche Bank, Crédit Agricole och Credit Suisse deltog, att Credit Suisses handlare mellan kl. 8.10.06 och 8.11.01 berättade om vissa transaktioner som han hade genomfört eller missat kvällen före och, närmare bestämt, vilka obligationer och volymer som han hade handlat med (”saw some biz last night... seller of 50mm bng 17s, 25mm bng 23s
and bought 50mm kfw 19s and sold 25mm … missed the bng 17s … missed the bng 17s”). Som svar på en fråga från Crédit Agricoles handlare ("nice what kind of a/c... all US?") avslöjade Credit Suisses handlare också kundernas ursprung ("US seller of bng, Asian buyer of kfw"). Crédit Agricoles handlare tackade för informationen.
190
Crédit Agricoles handlare, som gick in i chattrummet kl. 7.12.08, fick således mellan kl. 8.10.06 och 8.11.01 information av Credit Suisses handlare om nyligen genomförda transaktioner med vissa bestämda SSA-obligationer, transaktionernas omfattning och kundernas geografiska ursprung.
191
Crédit Agricole har alltså inte visat att kommissionen gjorde sig skyldig till oriktig bedömning när den i skälen 456–460 och 746 i det angripna beslutet fann att diskussionen den 18 januari 2013 gav handlarna i Deutsche Bank, Crédit Agricole och Credit Suisse möjlighet att utbyta information om transaktioner och kunder och att den därmed var konkurrensbegränsande.
192
Några minuter senare, mellan kl. 8.18.16 och 8.46.58, utbytte Credit Suisses handlare och Deutsche Banks handlare information om i synnerhet bud som de lämnat för en viss obligation (BNG 17s). Credit Suisse lät därefter Deutsche Banks handlare sälja obligationer ("you wanna hit the bid?", "nah, crack on man").
193
Det faktum att Crédit Agricoles handlare inte deltog aktivt i detta informationsutbyte fråntar inte informationsutbytet dess konkurrensbegränsande karaktär, vilken för övrigt inte har bestritts av Crédit Agricole.
194
Crédit Agricole har inte heller anfört och det framgår inte av handlingarna i målet att bankens handlare lämnade chattrummet vid informationsutbytet mellan Credit Suisses handlare och Deutsche Banks handlare, att han inte var närvarande vid diskussionerna mellan de andra två handlarna eller att han uppgett för de andra handlarna att han deltog i diskussionen i ett annat syfte än deras. Det förhållandet att Crédit Agricoles handlare var närvarande under den andra delen av diskussionen den 18 januari 2013 återspeglar alltså, mot bakgrund av den rättspraxis som tribunalen erinrar om ovan i punkt 126, en medverkan av sådan art att banken hållas ansvarig inom ramen för artikel 101.1 FEUF.
195
Crédit Agricole har följaktligen inte visat att kommissionen gjorde en oriktig bedömning när den i skälen 456–460 och i skälen 674, 678, 686 och 746 i det angripna beslutet ansåg att diskussionen den 18 januari 2013 medförde att de banker som deltog i diskussionen agerade konkurrensbegränsande.
– Diskussionen den 31 januari 2013
196
Vad beträffar diskussionen den 31 januari 2013, vilken klassificerats i kategorierna 2, 3 och 4 och berörs i skälen 464–467 och i skälen 655, 674 och 678 i det angripna beslutet, har Crédit Agricole inte fört fram något konkret och exakt argument avseende innehållet i informationsutbytena mellan Credit Suisses och Deutsche Banks handlare eller om informationsutbytenas konkurrensbegränsande karaktär. Crédit Agricole har i stället gjort gällande att banken inte deltog i diskussionen.
197
Det framgår av transkriberingen av den berörda diskussionen att handlarna i Deutsche Bank och i Credit Suisse mellan kl. 11:02:08 och 11:05:38 utbytte information om priser och samordnade sina priser i fråga om en specifik obligation (eib 09/20) som visades på en mäklarskärm (”i just went 41 offered eib 09/20 … i am still short … but these look too tight i think … icap told me you were about to stick up a 41 offer aswell”, ”i just pt it up at the same time … i’m flat, but same thing... i think they look wrong”, ”they gone 47 bid … will go 42 offered … I am still short … but just see whats out there”, ”cool... would offer there too... lets see what they say”).
198
Det framgår också av transkriberingen av den berörda diskussionen att Crédit Agricoles handlare, som gick in i chattrummet kl. 7:16, var närvarande i forumet vid tidpunkten för de påtalade informationsutbytena och kunde ta del av den information som utbyttes. Crédit Agricoles handlare reagerade för övrigt på detta informationsutbyte kl. 11:29:08, vilket som kommissionen framhöll i skäl 467 i det angripna beslutet inträffade mindre än två minuter efter de senaste uttalandena av Deutsche Banks handlare om de obligationer som hade föranlett de påtalade agerandena.
199
Crédit Agricoles argument, att kommissionen antog att banken hade tagit del av de uppgifter som utbyttes under diskussionen den 31 januari 2013, ska också underkännas, av samma skäl som anges ovan i punkt 133.
200
Crédit Agricole har följaktligen inte visat att kommissionen gjorde en oriktig bedömning när den i skälen 464–467 och i skälen 655, 674 och 678 i det angripna beslutet fann att diskussionen den 31 januari 2013 gjorde det möjligt för handlarna i Deutsche Bank och Credit Suisse att utbyta känslig affärsinformation och samordna sina priser på obligationerna EIB 09/20, i närvaro av Crédit Agricoles handlare, och att diskussionen därmed var av konkurrensbegränsande karaktär.
– Diskussionen den 15 februari 2013
201
Vad beträffar diskussionen den 15 februari 2013, vilken klassificerats i kategorierna 2, 3 och 4 och berörs i skälen 468–472 och i skälen 655, 674, 678 och 746 i det angripna beslutet, har Crédit Agricole gjort gällande att den inte medförde någon samordning, eftersom den berörde ett köp av obligationerna CADES 01/18 som gjordes av Deutsche Bank som sedan sålde hälften av obligationerna vidare till Crédit Agricole.
202
Det framgår av transkriberingen av den berörda diskussionen att Deutsche Banks handlare först frågade Crédit Agricoles handlare om han ville sälja obligationerna CADES 01/18 (”you wann sell any cades 01/18?”). Crédit Agricoles handlare var öppen för en försäljning men föreslog som ett alternativ att de skulle samordna ett gemensamt köp (”u want me to sell mine?... or go with you on the buyside?”), vilket bestod i att Deutsche Banks handlare gjorde en första transaktion för att sedan sälja vidare en del av den volym som han köpt av Crédit Agricoles handlare (”i’ll take whatever u don’t want”). Efter att ha enats om principen kom de båda handlarna sedan överens om priset, skriftligen och i ett telefonsamtal (”ok do it”, ”ok lifted 65”), volymen (”50mm each … yeah?”) och bästa tidpunkten (”lets wit a bit”, ”[o]k”, ”like 10 mins or so”) för att köpa obligationerna i fråga.
203
För det första genomfördes en transaktion, såsom Crédit Agricole har anfört, mellan Deutsche Banks och Crédit Agricoles handlare efter diskussionen den 15 februari 2013. Denna transaktion var emellertid, som kommissionen konstaterade i skäl 471 i det angripna beslutet och som Crédit Agricole i sak har bekräftat, en köpsamordning mellan de båda bankerna som ledde till att de båda handlarna bistod varandra i sin verksamhet och delade på resultatet sinsemellan. På grund av diskussionen i fråga lade Crédit Agricoles handlare inget konkurrerande bud och de två handlarna agerade således som en enda handlare för att köpa obligationer till ett pris som de kommit överens om.
204
Även om en sådan transaktion kan ha legat i båda de berörda bankernas intresse, kan den inte vara förenlig med kravet att varje ekonomisk aktör självständigt ska bestämma den politik som den avser att följa på den inre marknaden (se dom av den 30 januari 2020, Generics (UK) m.fl., C-307/18, EU:C:2020:52, punkt 78 och där angiven rättspraxis], som kommissionen framhöll i skäl 472 i det angripna beslutet.
205
Crédit Agricole kan för det andra inte vinna framgång med sitt argument, att en liknande diskussion den 23 maj 2013 inte har använts mot en utomstående bank.
206
När ett företag genom sitt beteende har åsidosatt artikel 101 FEUF, kan det nämligen inte bestrida fastställelsen av en sådan överträdelse genom att göra gällande att en annan ekonomisk aktör inte har blivit föremål för ett beslut om samma överträdelse (se, för ett liknande resonemang, dom av den 25 mars 2021, Xellia Pharmaceuticals och Alpharma/kommissionen, C-611/16 P, EU:C:2021:245, punkt 166 och där angiven rättspraxis).
207
Crédit Agricole har dessutom, med undantag av en diskussion den 23 maj 2013 och en diskussion den 30 maj 2013 (se ovan punkt 242), inte åberopat någon annan bevisning som kan styrka att dess situation var jämförbar med situationen för den utomstående bank som avses ovan i punkt 205 med avseende på den omtvistade enda och fortlöpande överträdelsen.
208
Crédit Agricole har följaktligen inte visat att kommissionen gjorde en oriktig bedömning när den i skälen 468–472 och i skälen 655, 674, 678 och 746 i det angripna beslutet fann att diskussionen den 15 februari 2013 gjorde det möjligt för Deutsche Banks och Crédit Agricoles handlare att samordna sin handelsstrategi, däribland sina priser och tidpunkten för sina bud, och att diskussionen följaktligen var konkurrensbegränsande.
– Diskussionen den 19 mars 2013
209
Vad gäller diskussionen den 19 mars 2013, vilken klassificerats i kategorierna 3 och 4 och berörs i skälen 477–479, 674 och 678 i det angripna beslutet, framgår det av transkriberingen av diskussionen att Crédit Agricoles handlare och Credit Suisses handlare inom loppet av några timmar diskuterade flera obligationer.
210
Informationsutbytet avsåg för det första obligationen kbn/03/18s (”just bid on kbn 03/18 … 25–50mm … bid +38 and missed”, ”I just got hit in 10mm at 38 on the system … and then got hit at 38.5 in gfi”), för det andra obligationen EIB 04/16s (”I covered up some shorts today … was short 100mm of these eib 04/16 … bought most back … got some at 19 just now”) och, för det tredje, obligationen KFW 16s (”decent purchase. I covered some kfw 16s … smallish at 17”).
211
I samma informationsutbyte avslöjade handlarna även till vilket pris de värderade obligationen Netherlands 09/15 (”getting checked nther 09/15 … seller”, ”where u marking 8/4?”, ”i had them marked at 6”, ”ok i showed 8/4 2 way indiction to the guy … not come back [yet]”) och obligationen COE 04/17 (”got hit in a few COE bits btw … coe 04/17 and coe 02/15 … in case u short”, ”small long 4/17s … where u got them marked?... i like that bond … have them +53 bid here”, ”got them 51 middle... so yeah same area”).
212
Informationsutbytena den 19 mars 2013 visar således att handlarna utbytte information om priserna på sina köpbud på vissa obligationer, berörda volymer, sina lagerpositioner och vilka priser de värderade en obligation till.
213
Den utbytta informationen gällde nyligen genomförda transaktioner och nyligen fastställda priser eller en jämförelse mellan personliga och aktuella värderingar av priset på en obligation, vilken information inte var tillgänglig för allmänheten.
214
Det finns inget som tyder på att handlarna undersökte möjligheten att genomföra en transaktion tillsammans. Handlarna utbytte för övrigt information om priserna på en viss typ av obligationer (COE 04/17) (”have them +53 bid here”, ”got them 51 middle”) trots att de visste att en transaktion dem emellan var otänkbar på grund av att de båda två hade en lång position och alltså redan hade sådana obligationer (”got hit in a few COE bits btw... coe 04/17 och coe 02/15 … in case u short”, ”small long 4/17s”).
215
Av detta följer att nämnda informationsutbyten avsåg känslig affärsinformation och bidrog till en ökad öppenhet mellan handlarna och en minskad osäkerhet på marknaden. Informationsutbytena gjorde det alltså möjligt för deltagarna att justera sina respektive strategier.
216
Crédit Agricole har följaktligen inte visat att kommissionen gjorde en oriktig bedömning när den fann, i skälen 477–479 samt 674 och 678 i det angripna beslutet, att diskussionen den 19 mars 2013 var konkurrensbegränsande på grund av att den gjorde det möjligt för Deutsche Banks och Crédit Agricoles handlare att utbyta känslig aktuell eller framtida affärsinformation om sin handelsverksamhet och diskutera sina handels- och prissättningsstrategier.
– Diskussionen den 21 mars 2013
217
Vad beträffar diskussionen den 21 mars 2013, vilken klassificerats i kategorierna 2, 3 och 4 och berörs i skälen 480–487 samt skälen 674 och 678 i det angripna beslutet, identifierade kommissionen fyra informationsutbyten vid olika tidpunkter under dagen (mellan kl. 8:08:22 och 8:18:40, mellan kl. 11:29:22 och 12:26:04, mellan kl. 14:43:55 och 14:51:28 och mellan kl. 15:25:38 och 15:34:26).
218
Crédit Agricole har anfört att informationsutbytet under diskussionen var berättigat. Crédit Agricole har också bestritt kommissionens klassificering av diskussionen den 21 mars 2013 i kategori 2. Banken har i detta hänseende hänvisat till det första och det fjärde informationsutbytet.
219
Tribunalen understryker för det första att tvärtemot vad som antyds i Crédit Agricoles resonemang, framgår det inte av det angripna beslutet att kommissionen ansåg att det första, tredje och fjärde informationsutbytet, vilka anges i skälen 480, 484 och 485 i det angripna beslutet, utgjorde bevis för en samordning. Det framgår nämligen av skälen 674 och 678 i det angripna beslutet att kommissionen ansåg att dessa tre informationsutbyten utgjorde informationsutbyten av konkurrensbegränsande karaktär.
220
Vad för det andra beträffar det andra informationsutbytet den 21 mars 2013, vilket beskrivs i skäl 482 i det angripna beslutet, framgår det av skäl 655 i samma beslut att kommissionen klassificerat detta informationsutbyte som ett fall av prissamordning på marknaden i allmänhet.
221
Vid detta informationsutbyte ställde Crédit Agricoles handlare en fråga till Deutsche Banks handlare om en handling som han erhållit på annat håll verkligen utgjorde den intresseförteckning (axe sheet) som nämnda handlare i Deutsche Bank hade (”is that [your] axe sheet?”), det vill säga den förteckning genom vilken handlaren tillhandahöll information om de priser och det antal obligationer som han var beredd att handla med. Deutsche Banks handlare bekräftade att intresseförteckningen var hans. De båda handlarna diskuterade därefter hur Crédit Agricole hade fått tag på handlingen. Crédit Agricoles handlare angav att den översänts av misstag, att hans överordnade var orolig och berörde den ”röra” detta hade orsakat ("he sent the sheet by mistake … what a mess"). Deutsche Banks handlare svarade att han skulle tala med sin säljavdelning (”will speak to my sales”). Handlarna berörde sedan den person som begått misstaget i fråga och Crédit Agricoles handlare förklarade, skrattande, att ”han” inte borde ha ansträngt sig eftersom han ändå kände till vilka intressen Deutsche Banks handlare hade (”he shouldnt have bothered as i know your axes any[way] lol”), på vilket den sistnämnde svarade skrattande att det stämde (”lol … yeah exactly”).
222
Det är riktigt att detta informationsutbyte inte återspeglar en samordning av priser som visades för marknaden i allmänhet enligt kategori 2, i motsats till vad som anges i skäl 655 i det angripna beslutet. Det framgår nämligen av informationsutbytet att intresseförteckningen för handlaren i Deutsche Bank översändes till följd av ett misstag som begåtts av en anställd i Deutsche Bank.
223
Icke desto mindre visar det andra informationsutbytet under diskussionen den 21 mars 2013 att en anställd i Deutsche Bank skickade intresseförteckningen för en av bankens handlare till en annan bank, nämligen Crédit Agricole. Detta andra informationsutbyte visar dessutom att de berörda handlarna utbytte känslig information, vilket ledde till att Crédit Agricoles handlare ”ändå” kände till vilka intressen Deutsche Banks handlare hade. Av detta följer att det andra informationsutbytet ger stöd för kommissionens bedömning att diskussionen den 21 mars 2013 var konkurrensbegränsande.
224
Det förhållandet att kommissionen gjorde en oriktig bedömning när den klassificerade diskussionen den 21 mars 2013 i kategori 2 påverkar för det tredje inte konstaterandet att diskussionen i sin helhet var konkurrensbegränsande och att Crédit Agricoles handlare deltog i den.
225
Vid det första informationsutbytet den 21 mars 2013, utbytte de båda handlarna nämligen information om priserna vid transaktioner som de just genomfört avseende en KFW-obligation (”just bought 35mm kfw 04/16 and sold 100 mm kfw 01/14”, ”i am showing them at +2”, ”sold them … 100.89”, ”i sold at 100.9125”) och om en kunds identitet (”this is a [central bank] u delaing with right”). Vid det tredje informationsutbytet samma dag utbytte handlarna i fråga även information om obligationen EIB 03/20 avseende sin position (”long 75mm”), priser (”where u marking”, ”38/35”, ”i bid 41”) och den kund som Crédit Agricoles handlare hade (”[Central bank] seller?”, ”no [Asset Manager]”). Det fjärde informationsutbytet rörde obligationen CDC 09/13 och handlarna utbytte information om sin handelsposition (”you need any cdc 09/13?... got 3mm”, ”nah scrappy long myself”) och om priser (”where you marking these cdc?”, ”100.40/50”, ”perfect … sold my cdc … at 100.40 … in canotrs … made a 100.40”).
226
Kommissionen hade således, mot bakgrund av innehållet i det första, tredje och fjärde informationsutbytet den 21 mars 2013, stöd för att i skäl 487 i det angripna beslutet slå fast att Crédit Agricoles handlare och Deutsche Banks handlare i denna diskussion utbytte information om nyligen genomförda transaktioner, identiteten på vissa kunder, sina aktuella positioner och det aktuella priset på obligationerna, vilken information kunde hjälpa handlarna att minska osäkerheten på marknaden och värdera sina prissättningsintentioner för de olika obligationerna.
227
Crédit Agricole har följaktligen inte visat att kommissionen gjorde en oriktig bedömning när den i skälen 480–487 och i skälen 674 och 678 i det angripna beslutet fann att diskussionen den 21 mars 2013 var konkurrensbegränsande på grund av att den gjorde det möjligt för Deutsche Banks och Crédit Agricoles handlare att utbyta känslig affärsinformation, aktuell eller framåtblickande, om sin handelsverksamhet och diskutera sina handels- och prissättningsstrategier.
– Diskussionen den 24 maj 2013
228
Beträffande diskussionen den 24 maj 2013, vilken klassificerats i kategori 3 och berörs i skälen 488–491 och skäl 674 i det angripna beslutet, har Crédit Agricole anfört att den inte var konkurrensbegränsande med hänsyn till marknadens snabbhet.
229
Transkriberingen av diskussionen visar emellertid att Crédit Agricoles handlare och Credit Suisses handlare utbytte känslig affärsinformation om bud som de hade lämnat några minuter tidigare till en kund som benämndes ”the sprayer” avseende obligationen EIB 08/16 (”just bid eib 08/16 … 50mm … sprayer”, ”ditto … i bid 99.80”, ”s[a]me … he got.82 away”).
230
Kommissionen gjorde alltså en riktig bedömning när den fann att handlarna inte hade samordnat sina ursprungliga bud men att de hade utbytt färsk eller aktuell information om sina priser inom ramen för sina respektive kontakter med samma kund avseende samma obligation. Detta informationsutbyte bidrog till att öka öppenheten och alltså minska osäkerheten mellan handlarna vilket fick till följd att de kunde ta hänsyn till den utbytta informationen om kunden i fråga skulle återkomma till dem i närtid.
231
I skälen 659 och 716 i det angripna beslutet förklarade kommissionen för övrigt varför information om nyligen genomförda transaktioner kunde vara relevant för handlarna. Bedömningen bekräftas av de förklaringar som Crédit Agricole lämnat i punkt 2.15 i ansökan, enligt vilka handlaren ”för att vara konkurrenskraftig, måste... förstå hur priserna har utvecklats tidigare, för att veta vad han måste göra för att slutföra en affär”.
232
Crédit Agricole har följaktligen inte visat att kommissionen gjorde en oriktig bedömning när den i skälen 488–491 och 674 i det angripna beslutet ansåg att diskussionen den 24 maj 2013 medförde ett informationsutbyte av känslig affärsinformation och att diskussionen följaktligen var konkurrensbegränsande.
– Diskussionen den 3 juni 2013
233
Vad beträffar diskussionen den 3 juni 2013, vilken klassificerats i kategori 4 och berörs i skälen 492–494 och skäl 678 i det angripna beslutet, har Crédit Agricole anfört att kommissionen gjorde en oriktig bedömning när den underkände bankens tolkning, att Deutsche Banks handlare kan ha frågat Crédit Agricoles handlare om hans värdering av en obligation i syfte att genomföra en ”back-to-back negociation”, det vill säga en handelstransaktion där avsikten är att en av de båda handlarna går med på att köpa obligationer av en tredje part för att sedan sälja en del av nämnda obligationer vidare till den andre handlaren. Kommissionen gjorde således en oriktig bedömning när den uteslöt möjligheten att Deutsche Bank försökte anskaffa likviditet.
234
Tribunalen understryker i detta hänseende att Crédit Agricole själv har framställt sin tolkning som endast en ”möjlighet”. Det framgår också av transkriberingen av diskussionen i fråga att Deutsche Banks handlare och Crédit Agricoles handlare på initiativ av den förstnämnde (”where you marking kfw 08/21?”) diskuterade sin personliga värdering av priset på en obligation och nöjt konstaterade likheten (”sec... ct10–1/-5”, ”yeah per[f]ect …i quoted +1/-4”). Slutligen framgår det av denna diskussion att handlaren i Deutsche Bank handlade med en tredje part när han bad om en värdering av Crédit Agricoles handlare (”not a regular guy"). Inga fler transaktioner med Crédit Agricoles handlare berörs i nämnda diskussionen. Crédit Agricoles handlare fick däremot information om vilken värdering Deutsche Banks handlare hade gjort, vilken han kunde använda sig av om den tredje parten i fråga bestämde sig för att kontakta honom.
235
Crédit Agricole har följaktligen inte visat att kommissionen gjorde en oriktig bedömning när den i skälen 492–494 och i skäl 678 i det angripna beslutet ansåg att diskussionen den 3 juni 2013 medförde ett utbyte av känslig affärsinformation avseende handlarnas prissättning inom ramen för en pågående handelstransaktion, vilket ledde till ökad öppenhet och minskad osäkerhet på marknaden, och att diskussionen följaktligen var konkurrensbegränsande.
– Diskussionen den 10 juli 2013
236
Vad beträffar diskussionen den 10 juli 2013, vilken klassificerades i kategorierna 2, 3, 4 och 5 och berörs i skälen 501–506 och i skälen 655, 674, 678, 686 och 715 i det angripna beslutet, har Crédit Agricole gjort gällande att diskussionen förvisso ledde till att bankens handlare uppgav för Deutsche Banks handlare att han skulle lämna ett bud till samma pris som ha tidigare hade lämnat i fråga om en ASIA 10/18-obligation. Deutsche Banks handlare vidhöll emellertid inte detta pris utan sänkte sitt, vilket utesluter alla former av samordning. Diskussionen visar dessutom att Crédit Agricole är en liten marknadsaktör vars agerande inte kan påverka marknaden.
237
Crédit Agricoles kritik avser härigenom enbart den första delen av den diskussion som avses i skälen 501–503 i det angripna beslutet (mellan kl. 10:30:22 och 10:36:35), och inte den andra delen som avses i skälen 504–506 (mellan kl. 10:52:39 och 10:58:13).
238
Vad beträffar den kritiserade delen av diskussionen, framhåller tribunalen att Crédit Agricoles handlare, när han fick veta att Deutsche Banks handlare hade sänkt priset på sitt bud, frågade Deutsche Banks handlare om priset på det budet som han planerade att lämna på grundval av uppgifter som han just erhållit av samma handlare störde honom (”gonna go 23 offered? do u mind... dont want to do in your face”). Deutsche Banks handlare svarade nekande (”nah its cool … i am 24 offered in cantors”).
239
Diskussionen visar att Crédit Agricoles handlare efterfrågade och fick tillåtelse av Deutsche Banks handlare att lämna ett bud till ett specifikt pris för en viss obligation. Crédit Agricoles handlare fattade således inte sitt beslut att föreslå ett pris efter en individuell och självständig bedömning. De båda handlarna bestämde gemensamt det pris som en av dem skulle erbjuda. Diskussionen avslöjar följaktligen en samordning av handlarnas agerande i en fråga som borde ha föranlett en individuell bedömning.
240
Vad beträffar Crédit Agricoles argument, att Deutsche Banks handlare till slut sänkte sitt pris, har tribunalen i vart fall redan haft tillfälle att slå fast att det faktum att en enskild deltagare sporadiskt och vid enstaka tillfällen fuskat eller underlåtit att iaktta de överenskommelser som nåtts inom ramen för en konkurrensbegränsande samverkan, framför allt när det rör sig om en samverkan som pågått under lång tid, inte i sig kan visa att deltagaren inte genomfört den konkurrensbegränsande samverkan eller anammat ett konkurrensinriktat beteende (dom av den 13 september 2013, Total Raffinage Marketing/kommissionen, T‑566/08, EU:T:2013:423, punkt 254).
241
Den omständigheten att Crédit Agricole endast är en liten aktör på marknaden för SSA-obligationer har vidare ingen betydelse för den aktuella diskussionens konkurrensbegränsande karaktär.
242
Argumentet att kommissionen inte behandlade en utomstående bank på samma sätt, mot bakgrund av en diskussion den 30 maj 2013 där den sistnämnda banken deltog, ska slutligen underkännas av samma skäl som anförs ovan i punkterna 206 och 207.
243
Crédit Agricole har följaktligen inte visat att kommissionen gjorde en oriktig bedömning när den i skälen 501–506 och i skälen 655, 674, 678, 686 och 715 i det angripna beslutet ansåg att diskussionen den 10 juli 2013 medförde ett utbyte av känslig affärsinformation och en prissamordning och att diskussionen därmed var konkurrensbegränsande trots det faktum att Deutsche Banks handlare till slut sänkte sitt pris.
– Diskussionen den 25 juli 2013
244
Vad beträffar diskussionen den 25 juli 2013, vilken klassificerades i kategorierna 3 och 4 och berörs i skälen 510–514 och i skälen 674 och 678 i det angripna beslutet, har Crédit Agricole anfört att den inte rör framåtblickande information.
245
Det framgår av transkriberingen av denna diskussion att Crédit Agricoles och Deutsche Banks handlare i diskussionen avslöjade volymen av de transaktioner som de hade genomfört samma morgon avseende en nyemission av en KFW-obligation. Crédit Agricoles handlare berättade nämligen att hans bud för dessa obligationer hade godtagits till en volym av 50 miljoner (”got lifted in the new one this morn … 50 mm”). Handlaren från Deutsche Bank svarade att hade sålt samma obligationer till en volym av 500 miljoner ("i sold 500 mm of them this morning"). Deutsche Banks handlare avslöjade också till vilken typ av köpare (”asia”) han hade sålt nämnda obligationer till ett belopp av 500 miljoner samt säljpriset till nämnda köpare (”+10”). Crédit Agricoles och Deutsche Banks handlare utbytte också information om sina aktuella positioner. Crédit Agricoles handlare angav att han ”had 100 on the book”, ”still got 50”. Deutsche Banks handlare förklarade för sin del att han, efter den försäljning som han genomfört samma morgon, hade lyckats återvinna sin korta position genom att köpa tillbaka obligationer från olika källor till ett och samma pris (”i had zero … on the book”, ”i lifted 14.5 everywhere … i got 150mm in creditex … on a no post… 100mm in icao … about 50mm in cantors … and rest in house”).
246
Några minuter senare samma dag frågade Deutsche Banks handlare Crédit Agricoles handlare hur han skulle värdera priset på CADES 18-obligationer ("where are those cades 18?... seen anything in them?"). De båda handlarna avslöjade sedan sina respektive aktuella positioner, nämligen att de var "flat", det vill säga att deras position var neutral eller noll. På en ny fråga från Deutsche Banks handlare (”but i am mean where are they now”), gav Crédit Agricoles handlare slutligen sin aktuella värdering av priset på denna obligation (”50/48 probs”).
247
Under diskussionen den 25 juli 2013 utbytte Crédit Agricoles och Deutsche Banks handlare således information om volym, pris och en kunds ursprung med avseende på en nyligen genomförd transaktion. Handlarna utbytte också vid två tillfällen information om sina lagerpositioner med avseende på specifika obligationer. Slutligen kommunicerade handlarna om en av handlarnas aktuella värdering av priset på en obligation, det vill säga CADES 18-obligationen.
248
Crédit Agricole har följaktligen inte visat att kommissionen gjorde en oriktig bedömning när den i skälen 510–514 och i skälen 674 och 678 i det angripna beslutet ansåg att diskussionen den 25 juli 2013 medförde ett utbyte av känslig affärsinformation om nyligen genomförd handel samt om deltagarnas aktuella priser och positioner och att diskussionen därmed var konkurrensbegränsande.
– Diskussionen den 6 augusti 2014
249
Vad beträffar diskussionen den 6 augusti 2014, vilken klassificerades i kategori 4 och berörs i skälen 563 och 564 och sedan i skälen 678 i det angripna beslutet, har Crédit Agricole anfört att kommissionen gjorde en oriktig bedömning när den avvisade möjligheten att det kunde röra sig om en berättigad prisfråga inom ramen för ett sökande efter likviditet.
250
Det framgår i detta avseende av transkriberingen av konversationen att BofA:s handlare frågade Crédit Agricoles handlare till vilket pris han värderade KBN 03/18-obligationen (”where [you] marking kbn 03.18?”). Den senare uppgav ”48–45”, på vilket BofA:s handlare svarade ”sounds about right”.
251
Vid diskussionen den 6 augusti 2014 utbytte handlarna således exakta uppgifter om sin egen aktuella värdering av priset på en obligation, vilket var ägnat att minska deras osäkerhet.
252
Crédit Agricoles tolkning, att det rörde sig om en berättigad prisfråga inom ramen för ett sökande efter likviditet, är inte trovärdig. Banken har inte heller visat att den direkta bevisning som kommissionen hade tillgång till i fråga om diskussionen den 6 augusti 2014 var otillräcklig.
253
Först och främst finns det ingenting i den diskussion som pågick hela dagen den 6 augusti 2014, från kl. 6:53:53 till kl. 16:30:05, som tyder på att frågan från BofA:s handlare motiverades av en vilja att genomföra en transaktion med Crédit Agricoles handlare.
254
Även om BofA:s handlare hade övervägt en transaktion med Crédit Agricoles handlare, skulle han inte ha frågat om ett odifferentierat pris (”where [you] marking kbn 03.18?”), utan skulle i så fall ha klargjort att hans fråga avsåg ett köpbud eller ett säljpris.
255
Slutligen framgår av de diskussioner som anges i skäl 723 i det angripna beslutet, att diskussionen den 6 augusti 2014 föregicks av andra diskussionen av samma typ, vilka inte har bestritts på ett giltigt sätt av Crédit Agricole. Nämnda diskussioner visar att denna typ av diskussioner fördes i samband med att en av handlarna förhandlade med tredje part och ville kontrollera att hans planerade värdering i förhandling var korrekt.
256
Crédit Agricole har följaktligen inte visat att kommissionen gjorde en oriktig bedömning när den i skälen 563 och 564 och sedan i skäl 678 i det angripna beslutet ansåg att diskussionen den 6 augusti 2014 hade medfört ett informationsutbyte om prisstrategin och att diskussionen därmed var konkurrensbegränsande.
– Diskussionen den 12 mars 2015
257
Vad beträffar diskussionen den 12 mars 2015, vilken klassificerats i kategorierna 1, 3, 4 och 5 och berörs i skälen 573–575 och sedan i skälen 674, 678, 686, 715, 746 och 848 i det angripna beslutet, har Crédit Agricole medgett ett informationsutbyte men uteslutit att diskussionen kunde vara hänförlig till kategorierna 1 och 5, eftersom syftet med diskussionen ”sannolikt” var att kontrollera huruvida Crédit Agricoles handlare kunde köpa BNG 23-obligationer av Credit Suisses handlare. En sådan tolkning var sannolik, och kommissionen kunde alltså inte klassificera diskussionen den 12 mars 2015 som hemlig samverkan och därmed som ”begränsning genom syfte”.
258
Enligt transkriberingen av denna diskussion frågade Crédit Agricoles handlare Credit Suisses handlare om han fortfarande hade BNG 23-obligationer ("u still got bng 23"). Credit Suisses handlare svarade jakande, men underströk att han också hade ombetts att formulera ett bud ("yeah but being asked to price up too"). Credit Suisses handlare förtydligade att han trodde att det rörde sig om samma kund ("same guy i think"). Samtidigt skickade han ett utdrag från den konversation som han just hade haft med kunden till Crédit Agricoles handlare, av vilket framgick den volym och det pris som erbjudits kunden (”14:14:36 50mm BNG 2.5 JAN23 @ ct7 +34.5”). Crédit Agricoles handlare reagerade med en kommentar om att kunden hörde sig för överallt ("man this dude gets aroudn lol"). Han tillade att det inte var något problem och att han skulle låta Credit Suisses handlare få kunden ("[no problem] man u crack on"). Fyrtio minuter senare frågade Crédit Agricoles handlare Credit Suisses handlare om han hade genomfört transaktionen ("u get lifted?").
259
Diskussionen visar således klart och tydligt för det första att det var fråga om ett informationsutbyte av i högsta grad exakta och aktuella uppgifter om priset och volymen avseende ett bud till en identifierad kund inom ramen för en pågående förhandling med denna kund. Diskussionen gav alltså upphov till ett utbyte av känslig affärsinformation och ett informationsutbyte om handels- och prissättningsstrategier. Informationsutbytet ökade insynen mellan handlarna och minskade deras osäkerhet.
260
Diskussionen visar även att Crédit Agricoles handlare, till följd av informationsutbytet, för det andra avstod från att lämna ett bud till den kund som hade kontaktat honom och som även hade kontaktat Credit Suisses handlare (”[no problem] man u crack on”).
261
Den volym och det pris som Credit Suisses handlare slutligen erbjöd kunden i fråga, samt det faktum att det endast var denne handlare som lämnade ett bud till kunden i fråga, var alltså inte resultatet av de båda handlarnas självständiga val, utan av en samordning som möjliggjordes genom diskussionen i fråga. Diskussionen utmynnade nämligen i ett gemensamt beslut om vilken handlare som skulle lämna budet i fråga till ett pris som var känt av deltagarna. Crédit Agricoles handlare avstod således från att lämna ett bud till en specifik kund och lät Credit Suisses handlare få kunden. Denna tolkning bekräftas av det faktum att Crédit Agricoles handlare flera tiotals minuter senare frågade sin motpart om han hade genomfört transaktionen.
262
Denna tolkning som gjordes av kommissionen vederläggs inte av den tolkning som Crédit Agricole har föreslagit, att diskussionen i själva verket utgjorde ett försök till ett berättigat informationsutbyte som misslyckades.
263
Crédit Agricole har bokstavligen argumenterat för att diskussionen den 12 mars 2015”sannolikt” endast syftade till att undersöka huruvida Crédit Agricoles handlare kunde köpa de berörda SSA-obligationerna för att ha tillräckligt många för att sedan kunna sälja dem vidare till en tredje part, vilket han endast kunde göra om han kunde köpa nämnda SSA-obligationer. Crédit Agricoles argumentation visar således att banken själv inte är i stånd att med säkerhet avgöra sanningshalten i den alternativa tolkning som den föreslagit.
264
Informationsutbytet mellan handlarna gick dessutom långt utöver vad som var nödvändigt för att avgöra om Credit Suisses handlare hade tillräcklig likviditet och om en påstådd transaktion mellan de båda handlarna kunde äga rum. Credit Suisses handlare klargjorde nämligen att det rörde sig om samma kund och lämnade ut volymen och priset i det bud som han hade lämnat till kunden inom ramen för en pågående förhandling.
265
Slutligen kan meddelandet ”[no problem] man u crack on”, med hänsyn till innehållet i det föregående informationsutbytet, rimligen inte uppfattas som ett uttryck för att Crédit Agricoles handlare inte kunde lämna ett bud eller erbjuda ett bättre pris än Credit Suisses handlare, ett pris som han för övrigt inte ens borde ha kännedom om. Credit Agricoles handlare avstod från att lämna ett bud bara några sekunder efter det att Credit Suisses handlare hade låtit honom ta del av sitt bud till kunden i fråga. Crédit Agricoles handlare försökte alltså inte, som skulle ha varit fallet under normala konkurrensförhållanden, finna en alternativ lösning för att kunna lämna ett bud till den berörda kunden. Fyrtio minuter senare frågade han i stället Credit Suisse-handlaren om han hade genomfört transaktionen.
266
Den tolkning som Crédit Agricole föreslagit är således inte trovärdig och når i vart fall inte upp till den bevisnivå som krävs för att ifrågasätta kommissionens tolkning, i enlighet med vad krävs i den rättspraxis som anges ovan i punkt 186.
267
Crédit Agricole har följaktligen inte visat att kommissionen gjorde en oriktig bedömning när den i skälen 573–575 och sedan i skälen 674, 678, 686, 715, 746 och 848 i det angripna beslutet fann att diskussionen den 12 mars 2015 gav upphov till ett utbyte av känsliga affärsuppgifter samt till en samordning av priser och handelsverksamhet och att diskussionen därmed var konkurrensbegränsande.
268
Av detta följer att de argument som Crédit Agricole fört fram för att visa att diskussionerna den 18 och 31 januari 2013, den 15 februari 2013, den 19 och 21 mars 2013, den 24 maj 2013, den 3 juni 2013, den 10 och 25 juli 2013, den 6 augusti 2014 och den 12 mars 2015 inte var konkurrensbegränsande, ska underkännas.
ii) Diskussioner som Credit Suisse kan bestrida
– Diskussionen den 28 september 2010
269
Vad beträffar diskussionen den 28 september 2010, vilken klassificerats i kategorierna 3, 4 och 5 och berörs i skälen 232–235 och sedan i skälen 674, 678, 686 och 746 i det angripna beslutet, har Credit Suisse anfört att bankens handlare i denna diskussion erbjöd sig att dra tillbaka ett pris som visades på en mäklares skärm för att i stället genomföra en transaktion med Deutsche Bank till samma pris som det som visades på mäklarens skärm.
270
Credit Suisse har enbart bestritt den första delen av diskussionen den 28 september 2010, det vill säga informationsutbytet mellan kl. 5:46:31 och kl. 5:48:17. Credit Suisse har nämligen inte bestritt den andra delen av samma diskussion, som ägde rum mellan kl. 11:23:57 och kl. 11:29:54, och som, enligt kommissionen, bestod av en delning (pooling) av upplysningar om marknaden (market intelligence) i fråga om handelspreferenser och framtida verksamhet för en specifik kund som var känd av deltagarna.
271
Under den första delen av diskussionen frågade Deutsche Banks handlare ”sannolikt”, som kommissionen angett i skäl 233 i det angripna beslutet, Credit Suisses handlare om han var köpare eller säljare av de italienska obligationerna 09/13 (”wahts you better way ITALY 09/13”). Deutsche Banks handlare angav att han försökte handla med en tredje part ("trying to get a block out"). Som svar förklarade Credit Suisse-handlaren att han just hade visat ett tvåvägspris på BGC-mäklarens skärm och frågade Deutsche Bank-handlaren om han skulle dra tillbaka det priset (”cool... I've just gone 146/143 in bgc... shall i kill it?"). Credit Suisses handlare klargjorde att han arbetade med en ”switch trade” med ”du vet vem”(”i’m working [on] an order to sell Italy 13s to buy Spain 12s with u know who”). Då han inte fick något svar från Deutsche Banks handlare, frågade Credit Suisses handlare honom återigen om han skulle dra tillbaka sitt pris (”so will need to buy at 146ish to print it … shall i kill price?”). Deutsche Banks handlare svarade då att det inte var nödvändigt, att han inte var säker på om hans potentiella kund skulle vara intresserad eller inte men att han i alla fall gjorde ett försök (”nah its cool … not sure if this guy will sell or not... but trying him now”).
272
Det framgår således av transkriberingen av diskussionen i fråga att Credit Suisses handlare i diskussionen erbjöd sig att dra tillbaka sitt pris från marknaden efter att ha fått veta att Deutsche Banks handlare förhandlade med en tredje part. Erbjudandet ledde till att han inte konkurrerade med Deutsche Banks handlare och till en ökad chans att den tredje parten skulle genomföra affären med Deutsche Banks handlare.
273
Det finns inte heller någonting i informationsutbytet som ger stöd för vad Credit Suisse har anfört, att bankens handlare erbjöd sig att dra tillbaka ett pris som visades på en mäklares skärm för att i stället genomföra en transaktion med Deutsche Banks handlare till samma pris som det som visades på mäklarens skärm.
274
Credit Suisses tolkning, att Deutsche Banks handlare försökte få likviditet från Credit Suisses handlare för att sedan genomföra en mer omfattande kundorder avseende nämnda obligation, är inte trovärdig. Banken har inte heller visat att den direkta bevisning som kommissionen hade tillgång till rörande diskussionen den 28 september 2010 var otillräcklig.
275
Credit Suisses handlare lämnade det tvåvägspris som han just hade lagt upp på BGC-mäklarens skärm till Deutsche Banks handlare och berättade också att han höll på att förhandla om försäljning, till en identifierad tredje part, av de italienska obligationerna i fråga (”i’m working [on] an order to sell Italy 13s to buy Spain 12s with u know who”).
276
I och med att Credit Suisses handlare redan höll på att förhandla om en försäljning av italienska obligationer till en tredje part, är det inte sannolikt att förslaget från Credit Suisses handlare att dra tillbaka sitt pris från mäklarens skärm motiverades av en avsikt att ingå en transaktion med Deutsche Banks handlare.
277
Den mest rimliga tolkningen är att Credit Suisses handlare föreslog att hans pris skulle dras tillbaka från BGC-mäklarens skärm för att begränsa den tänkbara konkurrensen och för att inte riskera att detta pris skulle störa Deutsche Banks handlares avsikt att sälja obligationerna som en enhet till en tredje part. Denna tolkning bekräftas för övrigt av en diskussion som inte bestritts särskilt av Credit Suisse och som ägde rum några dagar tidigare, den 24 september 2010. I den diskussionen föreslog Deutsche Banks handlare att han skulle dra tillbaka sitt erbjudande från Tullets-mäklarens skärm för att inte störa Credit Suisse-handlarens förhandlingsstrategi (se skäl 230 i det angripna beslutet).
278
Credit Suisse har följaktligen inte visat att kommissionen gjorde en oriktig bedömning när den i skälen 232–235 och sedan i skälen 674, 678, 686 och 746 i det angripna beslutet fann att diskussionen den 28 september 2010 gav upphov till ett utbyte av känsliga affärsuppgifter, ett utbyte av förhandlings- och prissättningsstrategier samt till en samordning av handelsverksamheten och att diskussionen därmed var konkurrensbegränsande.
– Diskussionen den 8 februari 2012
279
Credit Suisse har gjort gällande att ett utbyte av information om marknadsgaranternas lagerpositioner gör det lättare att finna transaktionsmöjligheter mellan handlarna. Som exempel har Credit Suisse angett diskussionen den 8 februari 2012, som klassificerats i kategorierna 3 och 4 och som avses i skälen 367–376 och sedan i skälen 674 och 678 i det angripna beslutet.
280
Credit Suisse har enbart hänfört sig till den första delen av diskussionen mellan Deutsche Banks och BofA:s handlare den 8 februari 2012 kl. 2:58:5–3:10:51. Credit Suisse har i själva verket inte anfört något särskilt argument som riktar sig mot de andra delarna av nämnda diskussion, vilka inträffade senare under dagen och under vilka diskuterades, enligt kommissionen, kundförfrågningar och pågående transaktioner.
281
Vad beträffar den första delen av diskussionen den 8 februari 2012, framgår det av transkriberingen av diskussionen att Deutsche Banks handlare och BofA:s handlare successivt diskuterade transaktioner som de höll på att genomföra eller som de avsåg att genomföra med samma kund avseende flera obligationer.
282
Handlarna diskuterade pågående förhandlingar med avseende på BNG 10/16-obligationer (”just about to lose 50mm bng 10/16”, ”getting [check]ed on that too, ”just sold them … 50mm”). BofA:s handlare avslöjade sedan vilket pris han hade visat för kunden på BNG 10/16-obligationerna (”i showed +127 fyi”), och Deutsche Banks handlare svarade att det var samma pris som i en transaktion han just slutfört med kunden (”same … thats where i have been lifted”).
283
Handlarna utbytte också information om kundens beteende med avseende på andra obligationer (”same guy checking me on 100mm new neds”, ”anyone got any ned 06/16”, ”flat”, ”i have some but about to get lifted”, ”same guy?”, ”y[ea]h”, ”hes lifting all the cheap names … think he [might] lift me in 100mm coe17”).
284
Den första delen av diskussionen den 8 februari 2012 bestod således inte enbart av ett utbyte av information om handlarnas lagerpositioner. Handlarna utbytte information som inte var offentlig och som avsåg volymerna av vissa obligationer som de hade sålt eller hade för avsikt att sälja till en och samma identifierade kund. I fråga om en viss typ av obligation utbytte handlarna också information om till vilket pris de hade sålt eller hade för avsikt att sälja nämnda obligation. Diskussionen i fråga återspeglar alltså kommentarer i realtid till handlarnas verksamhet vilket gav upphov till ett utbyte av känsliga affärsuppgifter.
285
Credit Suisse har alltså inte visat att kommissionen gjorde en oriktig bedömning när den fann att den första delen av diskussionen den 8 februari 2012 innebar en informationsdelning som gjorde det möjligt för handlarna att bedöma en identifierad kunds avsikt och pågående förhandlingar och därigenom agera på marknaden med mindre osäkerhet.
286
Credit Suisse har följaktligen inte visat att kommissionen gjorde en oriktig bedömning när den i skälen 367–376 och sedan i skälen 674 och 678 i det angripna beslutet fann att diskussionen den 28 september 2010 medförde ett utbyte av känsliga affärsuppgifter och ett utbyte av information om handels- och prissättningsstrategier och att diskussionen därmed var konkurrensbegränsande.
– Diskussionen den 10 januari 2013
287
Vid diskussionen den 10 januari 2013, vilken klassificerades i kategorierna 3, 4 och 5 och berörs i skälen 446–450 och sedan i skälen 674, 678 och 686 i det angripna beslutet, frågade Credit Suisses handlare om det köpbud som han såg (sannolikt på en eller flera mäklarens skärm) avseende KFW-obligationer var Deutsche Bank-handlarens bud (”is that your bid in KFW 4.375 18?”), vilket besvarades jakande av den sistnämnde handlaren. Credit Suisse-handlaren förklarade sedan att han förhandlade med en tredje part om en ”switch trade”, genom vilken han skulle köpa dessa KFW-obligationer och samtidigt sälja en annan typ av obligation (”I'm being checked on these vs the common”). Deutsche Banks handlare svarade sedan att han hade en kort position, att han behövde dessa obligationer och att han var beredd att betala vilket pris som helst (”i am short 50mm... badly need them... will pay whatever”). Han frågade sedan Credit Suisses handlare för det första om den sistnämnde handlaren ville att han skulle dra tillbaka sitt bud som var synligt på mäklarens skärm (”you want me to kill the bid?”) och, för det andra, om den sistnämnde kunde få tag på obligationerna åt honom (”if you can get these for me will pay whatever man”). Credit Suisse-handlaren svarade nekande och förklarade att han skulle göra sitt bästa, men att det kunde vara bortkastad tid (”nah, thats cool... i'll do my best, but could just be time wasting”). Samme handlare underströk även att han inte gjorde så många affärer med denna kund och att han inte var riktigt säker på att få ett avslut (”guy who we dont do anything with, so not really sure”). Deutsche Banks handlare föreslog då återigen att han skulle dra tillbaka sitt bud från mäklarens skärm (”you want me to kill the bid?”), på vilket Credit Suisses handlare svarade att kunden inte var ute efter bästa pris (”not shopping it around”).
288
Credit Suisse har gjort gällande att Deutsche Banks handlare föreslog under diskussionen att han skulle ”döda” sitt bud, eftersom han hoppades att Credit Suisses handlare skulle förhandla åt honom och att han alltså inte behövde täcka sin korta position på mäklarens skärm. Svaret från Credit Suisses handlare, ”nej, det är lugnt … jag gör mitt bästa men det kan vara bortkastad tid”, betyder att Deutsche Banks handlare inte behövde dra tillbaka sitt bud, eftersom förhandlingen om transaktionen med tredje part inte var tillräckligt långt framskriden för att kan skulle kunna grunda sig på den sistnämnda och sluta leta efter obligationer på mäklarens skärm.
289
Credit Suisses tolkning är emellertid inte trovärdig mot bakgrund av vad som sades under diskussionen den 10 januari 2013, och banken har inte visat att den direkta bevisning som kommissionen förfogade över i fråga om denna diskussion var otillräcklig.
290
Det faktum att Credit Suisses handlare inte bad Deutsche Banks handlare att dra tillbaka sitt bud, med motiveringen att han inte trodde att kunden ”var ute efter bästa pris”, visar nämligen att förslaget att dra tillbaka budet tolkades av Credit Suisses handlare som en vilja hos Deutsche Banks handlare att inte visa ett konkurrerande köpbud och således inte blanda sig i de pågående förhandlingar som Credit Suisses handlare befann sig i. En självständig konkurrent som i likhet med Deutsche Banks handlare hade ett så pass stort behov av obligationer att han var redo att betala vilket pris som helst, skulle också ha försökt maximera sina chanser att finna en säljare genom flera olika kanaler och skulle alltså inte ha erbjudit sig att dra tillbaka sitt köpbud på mäklarens skärm.
291
Den enda rimliga förklaringen till Deutsche Bank-handlarens förslag att dra tillbaka sitt köpbud är därför en vilja att hjälpa Credit Suisses handlare i hans förhandlingar med den tredje parten.
292
Det ska i vart fall understrykas att även om Deutsche Banks handlare till slut inte drog tillbaka sitt bud, visade de båda handlarna en gemensam vilja att samordna sitt beteende och beslutade sedan gemensamt att Deutsche Banks bud kunde stå kvar på mäklarens skärm.
293
Som kommissionen har gjort gällande kan den omständigheten att Deutsche Banks handlare kunde vara intresserad av en senare transaktion med Credit Suisses handlare om han slutförde transaktionen med den tredje parten inte motivera ett sådant samråd mellan konkurrenter, då var och en av dem skulle lägga ett självständigt konkurrerande bud för att avsluta med en tredje part.
294
Diskussionen den 10 januari 2013 gav också upphov till ett utbyte av känslig affärsinformation i fråga om en potentiell transaktion som kunde intressera de båda handlarna och, i synnerhet, i fråga om en kunds beteende. Deutsche Banks handlare lämnade också ut information om sin ställning. Denna information stärkte Credit Suisses handlares uppfattning att han hade en köpare som var beredd att betala vilket pris som helst för de obligationer som han skulle köpa av sin kund, en omständighet som Credit Suisses handlare kunde beakta när han satte sitt pris till kunden.
295
Credit Suisse har följaktligen inte visat att kommissionen gjorde en oriktig bedömning när den i skälen 446–450 och sedan i skälen 674, 678 och 686 i det angripna beslutet fann att diskussionen den 10 januari 2013 medförde ett utbyte av känslig affärsinformation, utbyten om handels- och prissättningsstrategier samt till en samordning av handelsverksamheten och att diskussionen därmed var konkurrensbegränsande.
– Diskussionen den 12 mars 2015
296
Vad beträffar den bilaterala diskussionen mellan Credit Suisses handlare och Crédit Agricoles handlare den 12 mars 2015, vilken även har bestritts utan framgång av Crédit Agricole och vilken anges ovan i punkterna 257–267, kan de argument som Credit Suisse har fört fram inte ifrågasätta bedömningen att diskussionen var konkurrensbegränsande.
297
Diskussionen den 12 mars 2015 visar nämligen inte bara att mycket exakt och aktuella information utbyttes om ett bud till en kund inom ramen för en pågående förhandling. Diskussionen visar även på en samordning av agerandet som ledde till att Crédit Agricoles handlare inte lämnade någon offert till en potentiell kund som hade kontaktat honom, efter att ha samrått med Credit Suisses handlare (se ovan punkterna 259–261).
298
Det alternativ som Credit Suisse har beskrivit, att Crédit Agricoles handlare försökte införskaffa likviditet hos Credit Suisses handlare, är vidare inte trovärdigt. Banken har inte heller visat att den direkta bevisning som kommissionen förfogade över var otillräcklig i den mening som avses i den rättspraxis som anges ovan i punkt 186.
299
Om Crédit Agricoles handlare som Credit Suisse har anfört, försökte införskaffa likviditet skulle det nämligen inte ha varit ändamålsenligt att de två handlarna utbytte känslig affärsinformation om kundens strategi, kundens identitet och det bud som Credit Suisse hade lämnat till nämnda kund. Det skulle nämligen ha varit tillräckligt att Credit Suisses handlare direkt förklarade för Crédit Agricoles handlare att han inte kunde handla obligationen med honom eller att han hade lämnat ett bud.
300
Credit Suisse har följaktligen inte visat att kommissionen gjorde en oriktig bedömning när den i skälen 573–575 och sedan i skälen 674, 678, 686, 715, 746 och 848 i det angripna beslutet fann att diskussionen den 12 mars 2015 medförde ett utbyte av känslig affärsinformation samt till en samordning av priserna och förhandlingsverksamheten och att diskussionen därmed var konkurrensbegränsande.
– E-postmeddelandet av den 24 mars 2015
301
Credit Suisse har anfört att det e-postmeddelande som Credit Suisses handlare skickade den 24 mars 2015 till Crédit Agricoles handlare, vilket klassificerat i kategori 4 och berörs i skälen 576 och 577 och sedan i skäl 678 i det angripna beslutet, gjorde det lättare att identifiera handelsmöjligheter mellan handlare, vilket är synnerligen viktigt i slutet av månaden och kvartalet när marknadsgaranterna ska jämna ut sina portföljer.
302
Det ska understrykas att e-postmeddelandet i fråga skickades av Credit Suisses handlare till Crédit Agricoles handlare som hemlig kopia och hade rubriken ”CS US$ SSA BID AXES – month end: offer side bids”. E-postmeddelandet innehöll en intresseförteckning, det vill säga en förteckning i vilken handlaren lämnade information om priser och kvantiteter av obligationer som han var beredd att handla med.
303
Det framgår av skäl 53 i det angripna beslutet att en intresseförteckning visar en bankhandlares intresse av att köpa eller sälja vissa obligationer på marknaden och är avsedd för bankens försäljningskontor eller en mäklare.
304
Genom att skicka en sådan förteckning direkt till en konkurrerande handlare informerade således Credit Suisses handlare en konkurrerande handlare, det vill säga Crédit Agricoles handlare, om de priser som han erbjöd sina kunder för en rad obligationer.
305
Sådan information utgör känslig affärsinformation. Det förhållandet att det rör sig om känslig affärsinformation påverkas inte av den omständigheten att förteckningen endast avsåg ett begränsat antal obligationer eller att priserna endast var vägledande.
306
Credit Suisse har inte heller lagt fram någon bevisning som kan styrka att bankens handlare försökte använda den således utlämnade intresseförteckningen för att genomföra en transaktion med Crédit Agricoles handlare och på så sätt ”jämna ut sin portfölj”. Credit Suisse har inte heller lagt fram någon bevisning som kan styrka att Crédit Agricoles handlare försökte införskaffa från Credit Suisse för en av de 21 obligationer som anges på förteckningen i fråga.
307
Det förhållandet att en sådan förteckning inte är avsedd att skickas till en konkurrerande handlare bekräftas av diskussionen den 21 mars 2013 mellan Crédit Agricoles handlare och Deutsche Banks handlare vilken granskas ovan i punkterna 220–223. Det framgår nämligen av denna diskussion dels att det faktum att en intresseförteckning översändes av en anställd i Deutsche Bank till Crédit Agricoles handlare betecknades som ett misstag, dels att översändandet orsakade en ”röra” hos Crédit Agricole.
308
Credit Suisse har följaktligen inte visat att kommissionen gjorde en oriktig bedömning när den i skälen 576 och 577 och sedan i skäl 678 i det angripna beslutet fann att e-postmeddelandet av den 24 mars 2015 var konkurrensbegränsande.
309
Av detta följer att de argument som Credit Suisse anfört i syfte att visa att diskussionerna den 28 september 2010, den 8 februari 2012, den 10 januari 2013 och den 12 mars 2015 samt e-postmeddelandet av den 24 mars 2015 inte var konkurrensbegränsande karaktär ska underkännas.
3) Slutsats om de diskussioner som bedömdes i det angripna beslutet
310
Det följer av allt det ovan anförda att Crédit Agricole och Credit Suisse inte har visat att kommissionen gjorde en oriktig bedömning när den fann att de diskussioner som den analyserat visade att det förekom avtal och/eller samordnade förfaranden i den mening som avses i artikel 101 FEUF och att de var konkurrensbegränsande och, närmare bestämt, att det förekom dels en konkurrensbegränsande samordning av priser och handelsverksamhet, dels utbyten av känsliga affärsinformation.
311
Slutsatsen ovan i punkt 310 föregriper emellertid inte det svar som ska ges med anledning av den första grund som Crédit Agricole respektive Credit Suisse har gjort gällande, för att visa att kommissionen åsidosatte artikel 101 FEUF när den fann att de påtalade avtalen eller samordnade förfarandena var konkurrensbegränsande ”genom syfte”. Det förhållandet att agerandet är konkurrensbegränsande innebär inte nödvändigtvis att det automatiskt utgör en konkurrensbegränsning ”genom syfte”.
312
För att det ska vara fråga om en konkurrensbegränsning ”genom syfte” måste begränsningen vara tillräckligt skadlig för konkurrensen (se dom av den 30 januari 2020, Generics (UK) m.fl., C-307/18, EU:C:2020:52, punkt 67 och där angiven rättspraxis).
313
De argument som Crédit Agricole och Credit Suisse har fört fram för att bestrida förekomsten av en konkurrensbegränsning ”genom syfte” prövas alltså nedan inom ramen för svaret på deras respektive första grunder.
c)
Förekomsten av en enda och fortlöpande överträdelse
314
Crédit Agricole har genom den andra delen av sin andra grund bestritt att den överträdelse som kommissionen fastställt var fortlöpande.
315
Crédit Suisse har för sin del gjort gällande, inom ramen för sin andra grund, avsaknad av bevis och en bristfällig motivering avseende dels att den av kommissionen påtalade överträdelsen är en enda överträdelse (första delgrunden), dels att nämnda överträdelse var fortlöpande (andra delgrunden). Såsom fastställts i protokollet från den muntliga förhandlingen har Credit Suisse tagit tillbaka sitt påstående om bristfällig motivering med avseende på den omtvistade överträdelsens enda och fortlöpande karaktär, vilket påstående ursprungligen anförts i dess andra grund.
316
Vid granskningen av Crédit Agricoles och Credit Suisses argument finns det skäl att göra åtskillnad mellan, å ena sidan, argument som är avsedda att ifrågasätta att den av kommissionen fastställda överträdelsen var en enda överträdelse (första delen av Credit Suisses andra grund) och, å andra sidan, argument som är avsedda att ifrågasätta att överträdelsen var fortlöpande (andra delen av Crédit Agricoles andra grund och tredje delen av Credit Suisses andra grund).
1) Huruvida det är fråga om en enda överträdelse
317
I skälen 757 och 758 i det angripna beslutet fann kommissionen att den rad avtal och/eller samordnade förfaranden som den fastställt ingick i en övergripande plan med ett enda konkurrensbegränsande syfte. De berörda bankernas syfte var att maximera sina intäkter och samtidigt begränsa de förluster som kunde följa av osäkerheten om andra handlares agerande. Detta skulle uppnås genom en samordning av priserna och handelsverksamheten och genom ett utbyte av känslig affärsinformation rörande handel med SSA-obligationer på sekundärmarknaden. De berörda bankerna strävade således efter att begränsa eller snedvrida konkurrensen genom att ersätta konkurrensen dem emellan med ömsesidig hjälp i syfte att öka sina intäkter från handeln med SSA-obligationer på denna marknad. Situationen var tidvis sådan att de berörda bankernas handlare tycktes agera för ett enda företags räkning, i stället för som konkurrenter.
318
I skälen 759–764 i det angripna beslutet redogjorde kommissionen vidare för fyra ”objektiva omständigheter” som enligt kommissionen bekräftade att ”de samordnande kontakterna var sammanhängande och kompletterade varandra”.
319
För det första var produkterna i fråga, det vill säga SSA-obligationerna, homogena och handeln med dem bedrevs på samma sätt (skäl 760). För det andra använde sig handlarna av samma arrangemang, det vill säga en kontinuerlig kommunikation i egna chattrum (skäl 761). För det tredje var det samma företag som berördes, det vill säga Deutsche Bank, BofA, Credit Suisse och Crédit Agricole. Detta förändrades enbart när en av de inblandade handlarna (vilka bildade en sammansvetsad grupp som bestod av samma personer över tid) bytte arbetsgivare (skäl 762). För det fjärde följde agerandena i fråga samma mönster. Under vissa perioder stod handlarna i de berörda bankerna i daglig kontakt med varandra och höll kommunikationskanalerna öppna hela dagen. De utbytte obehindrat information om sin pågående handelsverksamhet genom att i realtid kommentera händelser som var på väg att inträffa, vilket gjorde att de kunde upptäcka och utnyttja tillfällen som gavs för att samordna sitt agerande (skälen 763 och 764).
320
Credit Suisse har genom den första delen av sin andra grund anfört att kommissionen inte har styrkt att det fanns en övergripande plan med ett enda konkurrensbegränsande syfte som förenade agerandet före och efter februari 2013.
321
Tribunalen finner inte att det är nödvändigt att undersöka den exakta omfattningen av Credit Suisses bestridande och, närmare bestämt, frågan huruvida banken har bestritt förekomsten av en övergripande plan med ett enda konkurrensbegränsande syfte under hela den period som omfattas av den av kommissionen påtalade överträdelsen och, närmare bestämt, före och under februari 2013, vilket inte klart framgår av ansökan. Tribunalen ska däremot bedöma huruvida kommissionen har visat, för det första, att det förelåg en sådan övergripande plan före och under februari 2013 och, för det andra, att denna övergripande plan upprätthölls efter februari 2013.
i) Huruvida en övergripande plan med ett enda konkurrensbegränsande syfte förelåg före och under februari 2013
322
Som framgår av de diskussioner som fördes före och under februari 2013 och som anges ovan i punkterna 166, 168–171, 188–208 och 269–295, kunde kommissionen genom vad den fastställde i det nu aktuella fallet visa, att det syfte som under denna period eftersträvades med deltagarnas agerande, det vill säga utbytet av känslig affärsinformation och samordningen av priser och handelsverksamhet, var konkurrensbegränsande.
323
Det framgår närmare bestämt av kommissionens konstateranden att syftet med de förfaringssätt som handlarna i de berörda bankerna tillämpade var att utbyta känslig affärsinformation och utnyttja möjligheter att samordna sitt agerande när tillfälle erbjöds, i synnerhet när deltagarna visade ett gemensamt intresse för en eller flera specifika SSA-obligationer eller när de kontaktades av en och samma kund angående en och samma SSA-obligation. Detta agerande, som bestod i att ersätta normala konkurrensvillkor med ett ömsesidigt bistånd, ledde till ökad insyn och alltså till minskad osäkerhet och risk och ibland till att deltagarnas respektive portföljer förvaltades som om det rörde sig om en enda portfölj. Deltagarna kunde således dra fördel av sitt konkurrensbegränsande agerande gentemot kunder och konkurrenter.
324
Kommissionen hade således fog för att anse att de berörda bankernas agerande hade ett enda konkurrensbegränsande syfte, att maximera sina inkomster och begränsa sina förluster.
325
Detta syfte återspeglas bland annat i vissa uttryckliga uttalandena under de diskussioner som anges ovan i punkterna 166, 168 och 170, såsom ”ok cool will show same level … and wont improve” (diskussion den 2 juni 2010 som anges i skäl 190), ”where u gonna be bidding kfw 20’s if asked?” (diskussion den 31 augusti 2010 som anges ovan i skäl 228), ”Let’s just keep that price up because I am not going to improve from there. Because they are just going to try and play one place against another” (diskussion den 13 oktober 2010 som anges i skäl 236), ”take it out for now man … don’t want [to] have to pay 15!” (diskussion den 20 oktober 2010 som anges i skäl 243), ”in case he comes to [you]... maybe worth showing same level … so we can max the dough” (diskussion den 19 maj 2011 som anges i skäl 294).
326
De ovan i punkterna 166, 168–170, 188–208 och 269–295 diskussionerna före och under februari 2013 ger också stöd för bedömningarna i det angripna beslutet, att det före och under februari 2013 fanns andra objektiva omständigheter som bekräftade att deltagarnas konkurrensbegränsande ageranden var relaterade och kompletterande till sin karaktär och att dessa ageranden genom samverkan bidrog till den övergripande plan med det konkurrensbegränsande syfte som beskrivits av kommissionen.
327
För det första var det nämligen SSA-obligationer som avsågs med alla de konkurrensbegränsande ageranden som kommissionen fastställde. Handeln med dessa obligationer genomfördes på samma sätt, oavsett vilken typ av obligation det rörde sig om, av samma handlare vid samma handelsdiskar i de berörda bankerna. Bedömningen illustreras med flera diskussionen som analyseras av kommissionen det angripna beslutet, av vilka framgår att samma handlare under samma dag utbytte uppgifter eller samordnade sitt agerande i fråga om olika SSA-obligationer (se, till exempel, diskussionen den 8 februari 2012 som anges ovan i punkterna 279–286 och diskussionen den 18 januari 2013 som anges ovan i punkterna 188–195).
328
Agerandena i fråga följde för det andra samma arrangemang. Från och med början av 2010 fördes regelbundna diskussioner i permanenta multilaterala chattrum vilka kompletterades med bilaterala diskussioner. Diskussionerna fördes i en liten sammansvetsad grupp av handlare som hela dagen diskuterade olika SSA-obligationer (se, till exempel, diskussionen den 28 september 2010 som anges ovan i punkterna 269–278 och diskussionen den 31 januari 2013 som anges ovan i punkterna 196–200).
329
För det tredje var det en fast grupp av företag som var inblandade, nämligen Deutsche Bank, BofA och Credit Suisse. Denna grupp av företag förändrades enbart när handlaren i BofA bytte arbetsgivare, i januari 2013, och tillträdde en tjänst hos Crédit Agricole, vilket ledde till att den sistnämnda banken involverades.
330
För det fjärde så följde agerandena i fråga samma mönster. Man delade information med varandra eller förde uppriktiga diskussioner om nyligen vidtagna, pågående eller kommande åtgärder vilket gjorde det möjligt för handlarna i de berörda bankerna att utnyttja möjligheter till samordning eller informationsutbyten och således eftersträva det enda konkurrensbegränsande syfte som anges ovan i punkt 317.
331
Förekomsten av en övergripande plan med ett enda konkurrensbegränsande syfte före och under februari 2013 bekräftas för övrigt av andra omständigheter i kommissionens ärendehandlingar.
332
Under en diskussion den 2 juni 2010, som anges i skäl 190 i det angripna beslutet, underrättade nämligen BofA;s handlare Deutsche Banks handlare om till vilket pris han sålt obligationer till en specifik kund. Deutsche Bank-handlaren erbjöd därefter samma pris till samma kund och berättade för BofA:s handlare att han hade sålt samma obligationer och att det var som en dröm (”worked out a dream”).
333
I skäl 810 i det angripna beslutet angav kommissionen diskussioner som visar att var och en av de tre handlarna som huvudsakligen var involverade själva erkände att de ingick i en diskret ”klubb”(”telling you man … just like you, me and [Credit Suisse’s trader] have a chatroom … all these accounts mst be in one chatroom as well”, ”we should defo include him in the club...”).
334
Den 10 januari 2013 bad slutligen en av de handlare som var inblandade i de av kommissionen granskade agerandena i fråga, efter att ha avslutat sin anställning i BofA och tillträtt en tjänst i Crédit Agricole, om att få komma tillbaka in i huset (”to be added back in the house!”), det vill säga det permanenta chattrum som Deutsche Banks handlare och Credit Suisses handlare var medlemmar i.
335
I och med att kommissionen således förfogade över tillräcklig bevisning för att slå fast att det förelåg en övergripande plan med ett enda konkurrensbegränsande syfte före och under februari 2013, behövde kommissionen inte, tvärtemot vad Credit Suisse har anfört, fastställa att deltagarna uttryckligen och på förhand hade undertecknat ett övergripande avtal om hur de skulle agera på marknaden eller, mer allmänt, att de på förhand formellt hade fastställt sin avsikt att agera på ett sätt som begränsade konkurrensen.
336
Med beaktande av det ovan anförda och förutsatt att Credit Suisse avsett att bestrida förekomsten av en övergripande plan mellan januari 2010 och februari 2013, har banken inte visat att kommissionen gjorde en oriktig bedömning när den fann att de berörda bankernas handlare under denna period agerade enligt en således fastställd övergripande plan med ett enda konkurrensbegränsande syfte, såsom erinras om ovan i punkt 317.
ii) Fortsättningen på den övergripande planen med ett enda konkurrensbegränsande syfte efter februari 2013
337
Som framgår av skälen 94, 766, 767, 822, 823 och 847 i det angripna beslutet, förbjöd Deutsche Bank i slutet av februari 2013 sina handlare att använda permanenta multilaterala chattrum (”persistent multilateral chatrooms”).
338
Credit Suisse har anfört att detta förbud utgör en ”avgörande omständighet” som gjorde det omöjligt att föra diskussioner i sådana chattrum vilket fick till följd att diskussionerna mellan handlarna i de berörda bankerna blev mindre frekventa eller rent av sporadiska. På grund av dessa förändrade omständigheter vilade handlarnas agerande efter februari 2013 inte längre på samma ”arrangemang” och det följde inte längre samma ”mönster”. Under dessa förutsättningar var det inte längre möjligt att efter februari 2013 förverkliga det enda konkurrensbegränsande syfte som kommissionen fastställt.
339
Kommissionen har medgett att de konkurrensbegränsande diskussionernas frekvens minskade i samband med det förbud som anges ovan i punkt 337 men har samtidigt avvisat Credit Suisse påstående att denna minskning var signifikativ och plötslig.
340
Tribunalen framhåller att Deutsche Banks beslut att förbjuda bankens handlare att använda permanenta multilaterala chattrum, i förevarande fall inte kan påverka kommissionens konstateranden avseende förekomsten av en övergripande plan med ett enda konkurrensbegränsande syfte.
341
För det första har Credit Suisse nämligen inte bestritt de objektiva omständigheter som erinras om ovan i punkt 319, vilka avser dels de aktuella produkternas homogena karaktär, det vill säga SSA-obligationer, dels den omständigheten att samma berörda banker var inblandade, utom när en av de deltagande handlarna bytte bank.
342
För det andra framkallade det förbud som anges ovan i punkt 337 en reaktion hos Deutsche Banks handlare, som illustreras av en diskussion som fördes mellan två handlare i den banken den 25 februari 2013 och som anges i skälen 473 och 761 i det angripna beslutet.
343
Under denna diskussion bekräftade en handlare i Deutsche Bank som var inblandad i den omtvistade överträdelsen för en av sina kollegor i samma bank att förbudet verkligen skulle ställa till problem för dem (”that’s gonna really hinder us”), i och med att de inte längre skulle ha kännedom om informationsutbyten mellan Crédit Agricoles och Credit Suisses handlare (”we not gonna know what flows are going on with [Crédit Agricole’s trader] and [Credit Suisse’s trader]”).
344
Den andra handlaren hos Deutsche Bank förklarade då att ”what i do with [another trader] is we open a new room every day... as long as its not permanent chat, its ok”, på vilket den andra handlaren, som var inblandad i den omtvistade överträdelsen, svarade ”ah ok... gonna have to do that then”.
345
Till följd av förbudet för Deutsche Banks handlare att använda permanenta multilaterala chattrum, ersatte således handlarna i de banker som berördes av den omtvistade överträdelsen sina diskussioner i de permanenta multilaterala chattrummen med diskussioner i icke-permanenta bilaterala chattrum.
346
Det är i detta hänseende ostridigt att Credit Suisses och Crédit Agricoles handlare fram till augusti 2013 fortsatte att diskutera bilateralt i samma permanenta multilaterala chattrum som det som användes med Deutsche Banks handlare före och under februari 2013, det vill säga forumet PCHAT-0x2000001313671, kallat DB/CA/CS $ CHAT. Såsom framgår uttryckligen av diskussionen den 25 februari 2013, som anges ovan i punkt 344, hindrade inte förbudet mot permanenta multilaterala chattrum Deutsche Banks handlare från att använda icke-permanenta bilaterala chattrum.
347
Handlarna i de berörda bankerna var för övrigt vana vid att även föra bilaterala diskussioner, eftersom de förde sådana diskussionen före och under februari 2013 som ett komplement till nämnda multilaterala chattrum, vilket inte har bestritts.
348
Handlarna i de berörda bankerna försökte alltså avhjälpa förbudet mot användning av multilaterala chattrum som Deutsche Bank ålagt sina handlare genom att använda sig av ett nätverk av bilaterala diskussioner. Denna omständighet tyder på att avsikten var att efter februari 2013 fortsätta med det konkurrensbegränsande syfte som hade eftersträvats sedan januari 2010.
349
För det tredje fortsatte diskussionerna mellan handlarna i de berörda bankerna faktiskt efter februari 2013. En granskning av diskussionerna efter februari 2013 visar att de hade ett liknande konkurrensbegränsande innehåll som diskussionerna före februari 2013.
350
Först och främst fortsatte handlarna nämligen att samordna sina priser, vilket framgår till exempel av de utdrag från bilaterala diskussioner efter februari 2013 som anges ovan i punkt 167, de bilaterala diskussionerna den 10 juli 2013 (se ovan punkterna 236–243) och den bilaterala diskussionen den 12 mars 2015 (se ovan punkterna 257–267 och 296–300) samt av e-postmeddelandet av den 24 mars 2015 (se ovan punkterna 301–308).
351
Vidare fortsatte handlarna att spontant eller på begäran lämna ut uppgifter som de andra handlarna kunde använda i sin egen handelsverksamhet eller för att utforma sin handels- eller prissättningsstrategi. Det framgår till exempel av utdragen från de bilaterala diskussioner som fördes efter februari 2013 och som anges ovan i punkt 168 och av de bilaterala diskussionerna den 19 och 21 mars 2013 (se ovan punkterna 209–216 och 217–227), den 24 maj 2013 (se ovan punkterna 228–232), den 25 juli 2013 (se ovan punkterna 244–248) och den 12 mars 2015 (se ovan punkterna 257–267 och 296–300).
352
Slutligen fortsatte handlarna att samordna sin handelsverksamhet vilket framgår till exempel av utdragen från de bilaterala diskussioner som fördes efter februari 2013 och som anges ovan i punkterna 170 och 171, liksom av den bilaterala diskussionen den 10 juli 2013 (se ovan punkterna 236–243) och den 12 mars 2015 (se ovan punkterna 257–268 och 296–300).
353
Efter februari 2013 ägnade sig alltså handlarna i de berörda bankerna åt samma typ av samordning, utbytte samma typ av känslig affärsinformation och eftersträvade ett likadant konkurrensbegränsande syfte som det som eftersträvades före detta datum.
354
För det fjärde kan Credit Suisses resonemang om att förbudet för Deutsche Banks handlare mot att använda permanenta multilaterala chattrum ledde till en drastisk förändring i ”arrangemanget” och ”mönstret” i den påstådda enda överträdelsen, inte påverka konstaterandet att det konkurrensbegränsande syfte som eftersträvades med den övergripande planen upprätthölls efter februari 2013.
355
En enda överträdelse anses föreligga till följd av att deltagarna i en kartell har eftersträvat ett och samma mål, inte av hur kartellen har genomförts (se, för ett liknande resonemang, dom av den 15 mars 2000, Cimenteries CBR m.fl./kommissionen, T-25/95, T-26/95, T-30/95–T-32/95, T-34/95–T-39/95, T-42/95–T-46/95, T-48/95, T-50/95–T-65/95, T-68/95–T-71/95, T-87/95, T-88/95, T-103/95 och T-104/95, EU:T:2000:77, punkt 4127, och dom av den 8 juli 2008, Lafarge/kommissionen, T-54/03, ej publicerad, EU:T:2008:255, punkt 482).
356
Det är även utrett att eftersom syftet med det konkurrensbegränsande förfarandet inte har ändrats, är den omständigheten att det i viss mån har ändrat karaktär eller intensitet inte relevant för huruvida den ifrågavarande kartellen har fortgått (se, för ett liknande resonemang, dom av den 24 mars 2011, Aalberts Industries m.fl./kommissionen, T-385/06, EU:T:2011:114, punkt 105).
357
Det enda konkurrensbegränsande syfte som fastställdes i det angripna beslutet var dessutom inte beroende av hur de dagliga diskussionerna organiserades, i motsats till vad Credit Suisse har påstått. Handlarna i de berörda bankerna eftersträvade nämligen detta syfte, som framgår av skälen 607–611 och 763 i det angripna beslutet, genom att obehindrat utbyta information om sin pågående handelsverksamhet. Informationsutbytet skedde i form av kommentarer i realtid till händelser som inträffade, vilket gjorde att handlarna kunde upptäcka och utnyttja möjligheter till samordning. På så sätt försökte handlarna uppnå nämnda syfte inom ramen för konkurrensbegränsande diskussioner om vissa handelstransaktioner eller, på sin höjd, om relevant information för vissa perioder. De behövde alltså inte ha fortlöpande eller dagliga diskussioner för att uppnå det konkurrensbegränsande syftet i fråga.
358
För övrigt var de konkurrensbegränsande diskussionerna inte nödvändigtvis dagliga ens under perioden före februari 2013, såsom framgår av tidsföljden i de händelser som återges i avsnitt 4.2 i det angripna beslutet.
359
Slutligen är det förvisso riktigt att förbudet mot permanenta multilaterala chattrum kan ha gjort det svårare för handlarna i de berörda bankerna att upptäcka möjligheter till samordning eller utbyte av känslig affärsinformation, särskilt genom att det blev svårare för dem att upprätthålla ”kommentarer i realtid".
360
Credit Suisse har emellertid inte bestritt att de icke-permanenta bilaterala chattrummen fungerade på samma sätt som de permanenta multilaterala chattrummen. Precis som de permanenta multilaterala chattrummen gjorde de icke-permanenta bilaterala chattrummen det möjligt för anslutna handlare att utbyta information genom att skicka snabbmeddelanden. Precis som de permanenta multilaterala chattrummen gjorde de icke-permanenta chattrummen det dessutom möjligt för anslutna handlare att kommentera händelser som inträffade under dagen i realtid. I själva verket bestod skillnaden mellan de båda typerna av chattrum huvudsakligen i antalet deltagare och huruvida det var nödvändigt att öppna ett nytt forum varje dag eller inte.
361
Tribunalen kan följaktligen inte godta Credit Suisses resonemang om att det efter februari 2013 inte längre var möjligt att förverkliga det enda konkurrensbegränsande syfte som fastställts i det angripna beslutet. Tribunalen behöver inte ta ställning till de andra skäl som kommissionen angav i det angripna beslutet som svar på de inblandade bankernas argument i syfte att förklara varför frekvensen i de konkurrensbegränsande diskussionerna minskade relativt.
362
Den första delen av Credit Suisses andra grund ska alltså underkännas.
363
I den del Crédit Agricole för sin del i förbigående och på ett osammanhängande sätt har bestritt att den aktuella överträdelsen var en enda överträdelse, kan inte heller denna banks påståenden godtas.
364
Crédit Agricole har inte stöd för vad som anförts i slutet av dess första grund och i inledningen till dess andra grund, att klassificeringen som ”en enda och fortlöpande överträdelse” är oriktig för det fall tribunalen finner att kommissionen gjorde en oriktig bedömning när den kvalificerade ett av de fem olika avtalen eller samordnade förfarandena som en överträdelse ”genom syfte”. Argumentationen vilar nämligen på det felaktiga antagandet att kommissionen fastställde fem olika överträdelser i det angripna beslutet (se ovan punkterna 70–89).
365
Crédit Agricole har inte heller stöd för påståendet, i den första delen av dess andra grund, att banken inte bidrog till en övergripande plan, att det enda konkurrensbegränsande syfte som kommissionen identifierade för den enda och fortlöpande överträdelsen var alltför allmänt definierat, eftersom alla banker strävar efter att minska sina förluster. Även om det är riktigt att det enda konkurrensbegränsande syfte som kommissionen redogjorde för inbegriper syftet att maximera inkomsterna och minska förlusterna genom att delta i den omtvistade överträdelsen, framgår det nämligen ovan av punkt 317 att kommissionen även klargjorde att de berörda bankerna försökte förverkliga detta syfte genom att samordna sitt agerande i fråga om priser och i fråga om sin handelsverksamhet samt genom att utbyta känslig affärsinformation om SSA-obligationer som de handlade med på sekundärmarknaden. Genom ett ömsesidigt bistånd och alltså med hjälp av förfaranden som inte omfattades av normala konkurrensvillkor försökte de inblandade bankerna således maximera sina inkomster och minska sina förluster i större utsträckning än vad banker som inte var inblandade i agerandena i fråga gjorde.
2) Den fastställda överträdelsens fortlöpande karaktär
366
I skäl 789 i det angripna beslutet, som har rubriken ”Överträdelsens fortlöpande karaktär”, ansåg kommissionen att de ageranden som den beskrivit i avsnitt 4 i sitt beslut ingick i en fortlöpande process som följde en gemensam plan och att det inte var fråga om isolerade eller sporadiska händelser. Kommissionen menar att de olika delarna av överträdelsen, vilka eftersträvade samma konkurrensbegränsande syfte, hade utformats i ett sammanhang av många, frekventa diskussioner mellan handlarna i de berörda bankerna.
367
Crédit Agricole har genom den andra delen av sin andra grund gjort gällande att det ”inte var fråga om någon fortlöpande överträdelse”. Vid förhandlingen uppgav Crédit Agricole, som svar på en fråga från tribunalen, att banken inom ramen för punkterna 3.16–3.31 i denna delgrund har bestritt den fortlöpande karaktären av dess deltagande i överträdelsen, men att avbrotten i dess deltagande och i de andra bankernas deltagande även borde få följder för den fortlöpande karaktären av den omtvistade överträdelsen i dess helhet.
368
I den andra grundens tredje del har Credit Suisse anfört att kommissionen inte har bevisat att den aktuella överträdelsen var fortlöpande efter februari 2013.
369
Tribunalen prövar först den tredje delen av Credit Suisses andra grund och sedan den andra delen av Crédit Agricoles andra grund i den del den andra delgrunden syftar till att visa att den omtvistade överträdelsen inte var fortlöpande.
i) Tredje delen av Credit Suisses andra grund: Avsaknad av bevis för att den omtvistade överträdelsen var fortlöpande efter februari 2013
370
Credit Suisse har genom den tredje delen av sin andra grund anfört att kommissionen inte har visat att den omtvistade överträdelsen var fortlöpande efter februari 2013, den tidpunkt då överträdelsen förändrades påtagligt.
371
Credit Suisse har inledningsvis anfört att den kommunikationskanal som i det nu aktuella fallet fanns mellan handlarna i fråga inte var hemlig och att diskussionerna var noggrant förtecknade, vilket innebär att det förhållandet att det inte finns bevis för kommunikation under en viss period utgör bevis för att agerandet faktiskt upphörde under den perioden. Kommissionen har således utan fog försökt anföra att svagheten i dess bevisning beror på fragmentariska och ofullständiga bevis.
372
Credit Suisse menar, med beaktande av dynamiken på marknaden i fråga och tidsföljden i händelserna efter februari 2013, att kommissionen borde ha lagt fram bevis för faktiska omständigheter som ägde rum tillräckligt nära i tiden. Efter februari 2013 förekom flera långa tidsglapp, däribland tidsglapp på 49–82 dagar. Om hänsyn tas till de bilaterala diskussionerna mellan andra handlare än Credit Suisses handlare förekom tio perioder av inaktivitet som varade i 28 dagar eller mer.
373
Credit Suisse har mot den bakgrunden först och främst anfört att den omständigheten att de aktuella bankerna genom sitt agerande eftersträvade ett gemensamt syfte inte var tillräcklig för att visa att det var fråga om en fortlöpande överträdelse när det förelåg bevis eller indicier för att överträdelsen avbröts. Argumenten ger på sin höjd stöd för förekomsten av en enda ”upprepad” överträdelse. Kommissionen drog helt enkelt slutsatser på grundval av en rad olika bevis som betraktades som en helhet, vilket inte ger stöd för en fortlöpande överträdelse.
374
Credit Suisse har vidare understrukit att kommissionen inte har förklarat hur det skulle kunna finnas en koppling mellan de tidsglapp som anges ovan i punkt 372, då den information som utbyttes snabbt blev föråldrad, och anfört att kommissionen försökte förlänga verkningarna av några sporadiska diskussioner efter februari 2013.
375
Credit Suisse menar slutligen att omständigheterna i ärendet och marknadens funktionssätt i själva verket gjorde det nödvändigt med ”aktiva åtgärder” och att diskussioner behövde föras med en viss regelbundenhet och inom relativt korta intervall. Kommissionen har inte lyckats motbevisa detta argument.
376
I detta hänseende underkänner tribunalen inledningsvis Credit Suisses argument, att kommunikationskanalen mellan handlarna i de berörda bankerna inte var hemlig och att diskussionerna var noggrant förtecknade, vilket skulle innebära att avsaknad av bevis för kommunikation under en viss period utgör ett faktiskt bevis för ett uppehåll i agerandet under nämnda period.
377
Argumentet motsägs av vissa förklaringar i det angripna beslutet. I skäl 777 i det angripna beslut angav kommissionen nämligen att det var naturligt att bevisen för bilaterala diskussioner blev färre efter det att Deutsche Banks förbjöd användningen av permanenta multilaterala chattrum, när handlarna fått veta att de var tvungna att upphöra med användningen av de multilaterala chattrummen och alltså blev tvungna att ”dölja sina diskussioner för den interna efterlevnadskontrollen”. I skälen 82 och 778 i samma beslut förklarade kommissionen också att den under undersökningen hade underrättats om att ljudupptagningarna från telefonsamtal som BofA:s handlare hade haft under perioden 29 november 2014–3 september 2015 hade raderats och att den enda information som den förfogade över, det vill säga en förteckning över utgående samtal, visade att 14 samtal ägde rum under perioden november 2014–mars 2015 mellan BofA:s handlare och Crédit Agricoles handlare. Kommissionen angav också att bara ett dessa samtal hade registrerats i Crédit Agricoles system, ett samtal den 10 december 2014.
378
Den omständigheten att den omtvistade överträdelsen inte kom till uttryck under en viss period kan dessutom inte automatiskt tolkas som att överträdelsen avbröts under samma period.
379
Även om en konkurrensbegränsande samverkan kommer till uttryck under olika tidsperioder som kan vara mer eller mindre åtskilda i tiden, kan kommissionen nämligen anse, när den ska bedöma huruvida en överträdelse som sträcker sig över flera år är fortlöpande, att överträdelsen inte har avbrutits när de olika ageranden som ingår i överträdelsen har ett enda syfte och är ägnade att ingå i en enda, fortlöpande överträdelse och när det inte finns några indicier eller bevis som styrker att överträdelsen inte har fullföljts under dessa perioder (se, för ett liknande resonemang, dom av den 18 mars 2021, Pometon/kommissionen, C‑440/19 P, EU:C:2021:214, punkterna 112 och 114, och dom av den 17 maj 2013, Trelleborg Industrie och Trelleborg/kommissionen, T-147/09 och T‑148/09, EU:T:2013:259, punkterna 61 och 63).
380
Rättssäkerhetsprincipen kräver emellertid att kommissionen åtminstone ska stödja sig på bevisning som hänför sig till omständigheter som ligger tillräckligt nära i tiden för att det rimligen ska kunna antas att överträdelsen fortsatt oavbrutet mellan två angivna datum (se, för ett liknande resonemang, dom av den 29 september 2021, Nichicon Corporation/Commission, T-342/18, EU:T:2021:635, punkt 365 (ej publicerad) och där angiven rättspraxis).
381
Även om den tid som skiljer två överträdelser åt är ett relevant kriterium för att fastställa huruvida en överträdelse är fortlöpande, kan frågan huruvida en period är tillräckligt lång för att utgöra ett avbrott i överträdelsen inte prövas abstrakt. Denna fråga ska tvärtom prövas mot bakgrund av den aktuella kartellens verksamhet (se dom av den 29 september 2021 i mål T-342/18, Nichicon Corporation/kommissionen, EU:T:2021:635, punkt 366 (ej publicerad) och där angiven rättspraxis).
382
I det nu aktuella fallet framgår det ovan av punkterna 317–362 att deltagarnas agerande under hela överträdelseperioden utgjorde en del av en övergripande plan med ett enda konkurrensbegränsande syfte.
383
Av detta följer att kommissionen hade fog för att anse att den omtvistade överträdelsen hade varit fortlöpande under hela den överträdelseperiod som avses i det angripna beslutet, såvida inget avbrott i överträdelsen fastställts (se ovan punkterna 379–381).
384
Vidare var det konkurrensbegränsande syfte som eftersträvades att maximera de berörda bankernas inkomster och samtidigt begränsa de förluster som de kunde lida på grund av osäkerhet om hur andra handlare skulle agera. De ageranden som genomfördes avsåg flera olika SSA-obligationer och bestod inte enbart av samordning av priser eller utbyte av information om priser. Agerandena rörde i själva verket de berörda bankernas handelsverksamhet i vidare bemärkelse.
385
Såsom framgår ovan av punkterna 323 och 357, kunde det enda konkurrensbegränsande syfte som fastställts i det angripna beslutet eftersträvas oavsett hur de dagliga diskussionerna organiserades, tvärtemot vad Credit Suisse har påstått. Diskussionerna mellan de berörda handlarna syftade nämligen till att upptäcka och utnyttja möjligheter till samordning eller utbyte av känslig affärsinformation.
386
Det var inte heller nödvändigt, med beaktande av det ovan anförda, att de samordnande kontakterna var mycket frekventa för att den omtvistade överträdelsen skulle fungera, eftersom förhandlingarna om SSA-obligationerna var självständiga. Huruvida en viss samordnande kontakt skulle bli framgångsrik var nämligen inte beroende av ett deltagande i en rad kontakter om andra förhandlingar.
387
Slutligen var det samma handlare som var inblandade i diskussionerna efter februari 2013 som de handlare som först låg bakom inrättandet av permanenta multilaterala chattrum år 2010. Dessa handlare träffades frekvent vid sociala tillställningar och utgjorde en sammansvetsad grupp som var välkänd bland handlarna i Londons finanskvarter.
388
kommissionen grundade sig vidare på bevisning som avsåg omständigheter som var tillräckligt nära varandra i tiden och de tidsglapp som Credit Suisse gjort gällande mellan två ageranden som var del av överträdelsen eller mellan två olika diskussioner, för vilka kommissionen har bevisning, innebär inte att nämnda överträdelse kan anses ha avbrutits under perioden efter februari 2013.
389
Tribunalen understryker för det första att Credit Suisse inte har åberopat några avbrott i överträdelsen före februari 2013, trots att flera tidsglapp på över en månad mellan vissa diskussionen kan fastställas före detta datum, närmare bestämt år 2012.
390
För det andra angav kommissionen i skäl 534 i det angripna beslutet flera handlingar av vilka det framgick att handlarna under 2014 och 2015 ansåg att marknaden för SSA-obligationer blev allt svårare och mindre lönsam (”no money in SSA anymore”, ”no flows in SSA”, ”no money in SSA”, ”SSA is dead”). Detta fenomen förklarar varför de berörda handlarna i allt större utsträckning handlade med andra finansiella instrument för att kompensera för den minskade verksamheten på denna marknad. Denna minskning av verksamheten, oberoende av viljan hos deltagarna i den enda överträdelsen, bidrog till att möjligheterna till samordning eller utbyte av känslig affärsinformation minskade.
391
För det tredje framgår det av en granskning dels av diskussionerna före de tidsglapp som åberopats av Credit Suisse, dels av diskussionerna efter dessa tidsglapp, att de inte innehåller någon uppgift som är ägnad att visa att handlarna i de berörda bankerna först uttryckte en vilja att upphöra med den enda överträdelsen och sedan en vilja att återuppta den. Den ton som handlarna använde var tvärtom synnerligen obehindrad och diskussionerna spontana. De konkurrensbegränsande diskussioner som ägde rum efter de tidsglapp som Credit Suisse har åberopat innehåller i synnerhet inga uttalanden som vittnar om att det var nödvändigt att återuppta en kontakt, eller återupprätta en förtrolighet som först skulle ha upphört mellan deltagarna. Nämnda diskussioner styrker således en kvarvarande och ständig vilja hos de deltagande handlarna att agera på ett sätt som bidrog till en övergripande plan med ett enda konkurrensbegränsande syfte, såsom fastställdes av kommissionen i det angripna beslutet.
392
Vad beträffar glappet på 64 dagar mellan, å ena sidan, diskussionen den 21 mars 2013 mellan Crédit Agricoles handlare och Deutsche Banks handlare och, å andra sidan, diskussionen den 24 maj 2013 mellan Crédit Agricoles handlare och Credit Suisses handlare, framhåller tribunalen att även om diskussionerna rörde olika obligationer, var innebörden av diskussionerna densamma. Handlarna i fråga utbytte nämligen känslig affärsinformation om pågående eller nyss genomförd handelsverksamhet och i synnerhet om sina priser och kunder (se ovan punkterna 217–227 och 228–232). Uttalandena som gjordes under dessa diskussioner var också synnerligen obehindrade och handlarnas uppträdde naturligt. I diskussioner nämndes ingenting som skulle tyda på att handlarnas vilja att genomföra överträdelsen hade upphört mellan dessa båda ageranden som var del av överträdelsen.
393
Vad gäller glappet på 60 dagar mellan de två diskussionerna den 11 oktober 2013 och den 10 december 2013 mellan Credit Suisses handlare och Deutsche Banks handlare, framhåller tribunalen att de båda diskussionerna avsåg olika obligationer men hade samma innebörd. I den första diskussionen drog Credit Suisses handlare tillbaka en säljorder från en mäklares plattform(”killed it”) efter det att Deutsche Banks handlare hade föreslagit detta på grund av sin långa position (”i am long bro … if ok to scarp it that would be better”). Under den andra av dessa diskussioner var det Deutsche Banks handlare som föreslog att han skulle dra tillbaka sitt bud ("ah sorry bro... will kill it") efter att ha fått veta att Credit Suisses handlare hade en kort position ("i'm small short"). Det faktum att Deutsche Banks handlare slutligen avstod från att dra tillbaka sitt bud efter att ha frågat Credit Suisses handlare hur han ställde sig påverkar inte bedömningen att nämnda diskussioner vittnar om en kontinuitet i deras innehåll och om en form av ömsesidighet över tid i fråga om ett återtagande och ett förslag till återtagande av ett bud som skulle kunna skada en annan deltagare i kartellen. I diskussionerna nämns inte heller någon omständighet som tyder på att handlarnas vilja att genomföra överträdelsen skulle ha upphört mellan dessa båda ageranden som var del av överträdelsen. Den första av dessa diskussioner, det vill säga diskussionen den 11 oktober 2013, vid vilken handlarna i de tre involverade bankerna var närvarande, visar för övrigt på en vilja att planera in ett möte av social karaktär under en affärsresa till New York (Förenta staterna) påföljande vecka.
394
Beträffande glappet på 55 dagar mellan de två diskussionerna den 10 december 2013 och den 3 februari 2014 mellan Credit Suisses handlare och Deutsche Banks handlare, ska det framhållas att dessa båda diskussioner avsåg olika obligationer men att innehållet i diskussionerna var likadant. I den första av dessa diskussioner föreslog Deutsche Banks handlare att han skulle dra tillbaka sitt bud efter att ha fått ta del av Credit Suisse-handlarens position (se ovan punkt 393). Vid den andra av dessa diskussioner avstod Deutsche Banks handlare från att anta ett bud från Credit Suisse på en mäklares plattform och alltså från att sälja en obligation till banken efter ett informationsutbyte mellan de båda handlarna. De båda diskussionerna var direkta och spontana och ingenting nämndes som skulle tyda på att de båda handlarnas vilja att bidra till den omtvistade överträdelsen skulle ha upphört mellan dessa båda ageranden som var del av överträdelsen.
395
Vad beträffar tidsglappet på 82 dagar mellan, å ena sidan, en diskussion den 1 maj 2014 mellan Crédit Agricoles handlare och Credit Suisses handlare och, å andra sidan, en diskussion den 22 juli 2014 mellan Credit Suisses handlare och BofA:s handlare, understryker tribunalen att Crédit Agricoles handlare och Credit Suisses handlare i den första av dessa diskussioner diskuterade priset på en särskild obligation (KFW 5 1/8 03/16). Crédit Agricoles handlare frågade nämligen ”where u ma[rk]ing that sh1t[?]”. Credit Suisses handlare förklarade att han ”got them marked +2 on the bid (2/-2)”, på vilket Crédit Agricoles handlare svarade ”perfect”. Detta informationsutbyte gjorde det således möjligt för Crédit Agricoles handlare att kontrollera sina priser med Credit Suisses handlare. I den andra av dessa diskussioner erbjöd BofA:s handlare, som tidigare hade deltagit i diskussionerna med de andra handlarna när han arbetade för Deutsche Bank, Credit Suisses handlare att han skulle dra tillbaka sitt bud på en annan obligation. BofA:s handlare nämnde också sin handelsposition ("sorry I didn’t realised kbn 19 in tullets was you … i went better bid … can kill it if you wanty … we are short 10mm …").
396
Under detta tidsglapp på 82 dagar, hade denne handlare, som tidigare var handlare i Deutsche Bank, varit ledig från den 1 april till juni 2014 i avvaktan på att lämna denna bank för att sedan börja arbeta för BofA. Denna händelse ledde inte till att överträdelsen avbröts, eftersom Crédit Agricoles handlare och Credit Suisses handlare diskuterade priset på en obligation den 1 maj 2014 (se ovan punkt 395). Att Deutsche Banks handlare hade varit ledig, innan han bytte arbetsgivare, bidrog däremot till en tillfällig minskning av möjligheterna till samordning eller utbyte av känslig affärsinformation mellan de tre handlare som huvudsakligen var inblandade.
397
Den handlare som tidigare var anställd i Deutsche Bank tillträdde sedan sin tjänst hos BofA den 16 juli 2014. Den omständigheten att nämnde handlare sex dagar senare, den 22 juli 2014, hade en bilateral diskussion med Credit Suisses handlare för att erbjuda sig att dra tillbaka ett bud (”can kill it if you wanty”) och ange sin förhandlingsposition (”we are short 10 mm”) visar på en oavbruten vilja att agera inom ramen för den övergripande planen med ett enda konkurrensbegränsande syfte som fastställts av kommissionen. Denna fortsatta vilja framgår också av den direkta tonen mellan de två deltagarna och av spontaniteten i informationsutbytet.
398
Vad beträffar det av Credit Suisse anförda tidsglappet på 67 dagar mellan en påstådd diskussion den 24 augusti 2014 och en diskussion den 29 oktober 2014, är det argument som Credit Suisse har försökt härleda ur detta ogrundat, eftersom det inte är fastställt att en bilateral diskussion ägde rum den 24 augusti 2014. Den diskussion som Credit Suisse avser ägde i själva verket rum den 24 september 2014, och det tidsglappet som åberopats omfattar alltså 37 dagar. Nämnda diskussioner vittnar i vart fall inte om något avbrott i överträdelsen. Tvärtom visar de att Crédit Agricoles handlare och BofA:s handlare vid dessa båda tillfällen fortsatte att utbyta information om sin prisstrategi och visade sin kvarvarande och ständiga vilja att delta i den enda överträdelse som fastställts av kommissionen i det angripna beslutet.
399
Vad beträffar tidsglappet på 70 dagar mellan, å ena sidan, en diskussion den 29 oktober 2014 mellan Crédit Agricoles handlare och BofA:s handlare och, å andra sidan, en diskussion den 7 januari 2015 mellan Crédit Agricoles handlare och Credit Suisses handlare, finns det ingenting i den första av dessa diskussioner som tyder på någon vilja hos deltagarna att avbryta den omtvistade överträdelsen, samtidigt som ingenting i innehållet i den andra av dessa diskussioner vittnar om en vilja att återuppta en avbruten överträdelse. De båda diskussionerna visar ett utbyte av information om priser. Diskussionerna visar således på en gemensam och kvarvarande vilja att fortsätta att genomföra den övergripande plan som kommissionen fastställde i det angripna beslutet.
400
Vad slutligen beträffar tidsglappet på 45 dagar mellan, å ena sidan, en diskussion den 27 januari 2015 mellan BofA:s handlare och Crédit Agricoles handlare och, å andra sidan, en diskussion den 12 mars 2015 mellan Crédit Agricoles handlare och Credit Suisses handlare, understryker tribunalen att innehållet i diskussionen den 27 januari 2015 vittnar om ett informationsutbyte om priserna på en specifik obligation. Under diskussionen frågade BofA:s handlare sin samtalspartner hur han värderade nämnda obligation, och Crédit Agricoles handlare besvarade frågan. I diskussionen nämns ingenting som tyder på att BofA:s och Crédit Agricoles handlare avsåg att upphöra med sitt respektive agerande i framtiden.
401
Den omständigheten att diskussionen den 27 januari 2015 blev den sista konkurrensbegränsande diskussion som fastställts med avseende på BofA och att den markerar slutet på BofA:s deltagande i den omtvistade överträdelsen kan inte tolkas som ett avbrott i den enda överträdelse som genomfördes av de två andra deltagande handlarna, det vill säga Crédit Agricoles handlare och Credit Suisses handlare. Innehållet i diskussionen den 12 mars 2015 mellan Crédit Agricoles handlare och Credit Suisses handlare vittnar således om ett utbyte av exakta och aktuella uppgifter om ett bud som erbjudits till en kund, men även om en samordning av handlarnas priser och handelsverksamhet (se ovan punkterna 257–267 och 296–300). Nämnda informationsutbyte och samordning föregicks inte av några inledande uttalanden som skulle kunna tyda på att den enda överträdelsen först hade avbrutits. Tvärtom skedde informationsutbytet och samordningen några sekunder efter det att deltagarna hade gått in i det icke-permanenta chattrummet.
402
Bedömningarna ovan i punkt 391 gäller även de andra tidsglapp som identifierats av Credit Suisse till de andra diskussionerna efter februari 2013.
403
Det framgår av det ovan anförda att den fastställda kartellens funktionssätt, en kartell som pågick i ungefär fem år och två månader under perioden 19 januari 2010–24 mars 2015, ger stöd för slutsatsen att den enda överträdelsen var fortlöpande trots de tidsglapp som åberopats av Credit Suisse.
404
Handlarna i de berörda bankerna eftersträvade nämligen det konkurrensbegränsande syfte som fastställts av kommissionen i det angripna beslutet genom att obehindrat utbyta information om sin pågående handelsverksamhet. Informationsutbytena tog formen av en fortlöpande beskrivning i realtid av händelserna medan de inträffade, vilket gjorde det möjligt för dem att upptäcka och utnyttja möjligheter till samordning och utbyte av känslig affärsinformation när tillfälle gavs, i synnerhet när de deltagande handlarna uttryckte ett gemensamt intresse för en eller flera specifika SSA-obligationer. På så sätt försökte nämnda handlare uppnå det angivna konkurrensbegränsande syftet inom ramen för konkurrensbegränsande informationsutbyten om vissa sinsemellan oberoende förhandlingar, till och med inom ramen för konkurrensbegränsande utbyten av relevant information för vissa perioder. De behövde alltså inte ha fortlöpande eller dagliga diskussioner för att uppnå det konkurrensbegränsande syftet i fråga.
405
Flera händelser efter februari 2013 kunde också påverka samtliga deltagande handlares vilja att ansluta sig till den övergripande planen med ett enda konkurrensbegränsande syfte, för det första förbudet för Deutsche Banks handlare att använda permanenta multilaterala chattrum mot bakgrund av en ökad tillsyn i sektorn för investeringsbanker, för det andra den flera månader långa ledigheten för Deutsche Banks handlare innan han tillträdde sin tjänst i BofA eller, för det tredje, den minskade aktiviteten på marknaden för SSA-obligationer.
406
Trots dessa händelser framgår det emellertid inte av de diskussioner som identifierats av kommissionen att det var fråga om något ifrågasättande av kartellen, i synnerhet inte något ifrågasättande från de deltagande handlarnas sida vad beträffar deras vilja att fortsätta med sitt konkurrensbegränsande agerande. De berörda bankernas handlare fortsatte nämligen, förvisso mindre frekvent men återkommande, med sina konkurrensbegränsande diskussioner om vissa sinsemellan oberoende förhandlingar.
407
Förklaringen till handlarnas reaktion är att det konkurrensbegränsande syfte som de eftersträvade vilade på en gemensam förståelse för att de hjälpte varandra sinsemellan för att över tid vinna ömsesidiga fördelar. En handlare kunde således på den grunden avstå från att agera i samband med en specifik transaktion eller dela en transaktion med en annan handlare och alltså avstå från en omedelbar vinst. En handlare kunde även utbyta information med de andra handlarna, det vill säga med sina konkurrenter, och således avstå från att själv och omedelbart dra nytta av nämnda information. En handlare avstod nämligen från att agera, delade en transaktion eller utbytte känslig affärsinformation av det skälet att han förväntade sig att de övriga handlarna skulle agera på samma sätt i framtiden. Det agerande som kommissionen fastställt och, mer allmänt, den övergripande plan som agerandet ingick i, grundade sig alltså i sammanhanget av hur den aktuella kartellen fungerade, på ömsesidiga förväntningar som fick sin näring i varje enskild konkurrensbegränsande diskussion vars syfte var att skapa långsiktiga fördelar i förhållande till kunder och konkurrerande handlare och, i slutändan, maximera de deltagande handlarnas inkomster samtidigt som deras förluster begränsades (se, för ett liknande resonemang, skälen 643, 744, 746, 781 och 810 i det angripna beslutet).
408
Den omständighet som Credit Suisse har gjort gällande, att den information som utbyttes snabbt blev föråldrad, innebar under dessa förutsättningar inte att kommissionen behövde förklara hur tidsglappen mellan två ageranden som var del av överträdelsen hade överbryggats. Denna omständighet kan inte heller undergräva kommissionens slutsats att den enda överträdelsen i fråga var fortlöpande.
409
Med beaktande av det ovan anförda kan Credit Suisse inte vinna framgång med argumentet att kommissionen inte har lagt fram bevis för att omständigheterna låg tillräckligt nära i tiden för att en fortlöpande överträdelse skulle kunna fastställas.
410
Denna slutsats påverkas inte av domen av den 10 november 2017, Icap m.fl./kommissionen (T-180/15, EU:T:2017:795), som Credit Suisse har åberopat.
411
I det mål som avgjordes med domen av den 10 november 2017, Icap m.fl./kommissionen (T-180/15, EU:T:2017:795), prövade tribunalen nämligen huruvida ett visst företags deltagande var fortlöpande, inte huruvida hela överträdelsen var fortlöpande.
412
Vidare var föremålet med kartellen ett annat och den fungerade inte på samma sätt som den omtvistade överträdelsen. I domen av den 10 november 2017, Icap m.fl./kommissionen (T-180/15, EU:T:2017:795), beaktade tribunalen, med avseende på hur överträdelsen i fråga fungerade, den omständigheten att JPY LIBOR-räntorna, som utgjordes av flera referensräntor som användes för flera finansiella produkter i japanska yen, fastställdes dagligen. Det var i det sammanhanget som tribunalen fann att kommissionen borde lyfta fram positiva åtgärder som vidtagits dagligen eller på ett sätt som varit tillräckligt begränsat i tiden.
413
Som en jämförelse var det i det nu aktuella fallet, med hänsyn till hur kartellen fungerade och närmare bestämt den omständigheten att kartellen vilade på ett återkommande samarbete i fråga om specifika SSA-obligationer, inte nödvändigt att kommissionen framhöll ”positiva åtgärder” som vidtagits av deltagarna i kartellen på ett lika frekvent sätt som i det mål som avgjordes med domen av den 10 november 2017, Icap m.fl./kommissionen (T-180/15, EU:T:2017:795).
414
Den ställning som deltagarna i den nu omtvistade överträdelsen hade kan i vart fall inte jämföras med Icaps ställning i det mål som avgjordes med domen av den 10 november 2017, Icap m.fl./kommissionen (T-180/15, EU:T:2017:795). Icap hade i själva verket haft rollen som ”medhjälpare” i en kartell mellan banker och bedrev inte samma ekonomiska verksamhet som nämnda banker. Tribunalen framhöll i synnerhet att kommissionen hade grundat sig på Icaps genomförande av överträdelser som varje gång hade beslutats mellan två banker och att kartellen fungerade på ett sätt som gjorde det svårare för kommissionen att visa att Icap, utifrån de begäranden som en bank framställde, rimligen borde ha slutit sig till att dessa begäranden ingick i en samverkan med en annan bank. I det nu aktuella fallet konstaterade kommissionen att de inblandade bankerna hade deltagit direkt åtminstone i vissa aspekter av den enda överträdelse som fastställts.
415
På samma sätt kan tribunalens bedömningar i domen av den 7 november 2019, Campine och Campine Recycling/kommissionen (T-240/17, ej publicerad, EU:T:2019:778) inte överföras i det nu aktuella fallet, med hänsyn till skillnaderna mellan hur den nu omtvistade överträdelsen fungerade och hur den kartell fungerade som var i fråga i det mål som avgjordes genom nämnda dom, i synnerhet vad beträffar den berörda produkten och prisfaktorns betydelse.
416
I den del Credit Suisse har åberopat domen av den 14 januari 2021, Kilpailu- ja kuluttajavirasto (C-450/19, EU:C:2021:10), och förslaget till avgörande av generaladvokaten Pitruzzella i målet Kilpailu- ja kuluttajavirasto (C-450/19, EU:C:2020:698), understryker tribunalen att syftet med nämnda dom var att fastställa när en enda och fortlöpande överträdelse upphörde så att den nationella domstol som skulle avgöra det nationella målet skulle kunna fastställa när preskriptionstiden började löpa. Det mål som avgjordes genom den domen avsåg alltså inte ett eventuellt tillfälligt avbrytande av en enda överträdelse och bedömningen av huruvida överträdelsen var fortlöpande. Vidare framgår det inte av den rättspraxis som anges ovan i punkterna 379–381, vilken bland annat avser hänvisar hur kartellen fungerande, att det rättsliga intresse som skyddas, som Credit Suisse har anfört med stöd av domen av den 14 januari 2021, Kilpailu- ja kuluttajavirasto (C-450/19, EU:C:2021:10), ska beaktas vid bedömningen av huruvida en enda överträdelse tillfälligt har avbrutits.
417
Den tredje delen av Credit Suisses andra grund ska alltså underkännas.
ii) Den andra delen av Crédit Agricoles andra grund, i den del den är avsedd att visa att överträdelsen inte var fortlöpande
418
Crédit Agricole har anfört att kommissionen inte på ett adekvat sätt beaktade hur diskussionernas art och frekvens utvecklades i slutet av år 2013 och början av år 2014. Kommissionen försökte förklara utvecklingen genom att beröra den minskade lönsamheten på marknaden för SSA-obligationer och den omständigheten att de permanenta multilaterala chattrummen ersattes med bilaterala diskussioner, vilket skulle vara förklaringen till att det finns färre bevis att tillgå. Crédit Agricole menar emellertid att denna förändring sannolikt borde ha gett upphov till fler bevis, eftersom ett enda multilateralt chattrum ersattes med flera bilaterala chattrum. De andra berörda bankerna förutom den som begärt immunitet i det nu aktuella fallet tillhandahöll dessutom även samtida skriftlig bevisning, vilket innebär att den minskade bevisvolymen helt enkelt återspeglar en nettominskning av antalet diskussioner från och med oktober 2013. Denna minskning är bland annat följden av att Deutsche Banks handlare var frånvarande under en lång period, varefter det endast förekom ett fall av ”samordning”, den 12 mars 2015, vilket fall också utgör en feltolkning av kommissionen av ett informationsutbyte där Credit Suisse var inblandad.
419
Tribunalen underkänner inledningsvis, av de skäl som anförs ovan i punkterna 376–381, Crédit Agricoles argument om att tidsglappen mellan de konkurrensbegränsande diskussionerna utgör perioder då agerandena i fråga inte förekom.
420
För det första framhåller tribunalen, vad beträffar överträdelsens fortlöpande karaktär, att Crédit Agricole inte har bestritt, eventuellt med undantag av de argument som underkänns ovan i punkterna 363 och 364, kommissionens konstateranden angående förekomsten av en övergripande plan med ett enda konkurrensbegränsande syfte.
421
Crédit Agricole har dessutom visserligen framhållit att de konkurrensbegränsande diskussionerna blev ännu glesare efter oktober 2013 i synnerhet på grund av att Deutsche Bank hade förbjudit användningen av permanenta multilaterala chattrum. Crédit Agricole har emellertid inte gjort gällande att denna omständighet var skäl nog att ifrågasätta den övergripande planen i fråga eller de objektiva omständigheter som gav stöd för förekomsten av nämnda plan.
422
Det gemensamma arrangemanget och mönstret i de konkurrensbegränsande diskussionerna inom ramen för den omtvistade överträdelsen påverkades under alla omständigheter inte av detta förbud och övergången till ett nätverk av bilaterala diskussioner (se ovan punkterna 357–360).
423
Mer generellt gjorde kommissionen inga oriktiga bedömningar i frågan om förekomsten av en övergripande plan med ett enda konkurrensbegränsande syfte fram till mars 2015. Den omständigheten att fem kategorier av ageranden identifierades påverkar inte slutsatsen att det fanns en sådan övergripande plan (se punkterna 70–89 och 364 ovan).
424
Av detta följer att kommissionen hade fog för att anse att den omtvistade överträdelsen var fortlöpande under hela den överträdelseperiod som avses i det angripna beslutet, såvida inget avbrott i överträdelsen fastställts (se ovan punkterna 379–381).
425
För det andra framhåller tribunalen, vad beträffar de övriga omständigheter som parterna har avhandlat, att Crédit Agricole inte har bestritt sanningshalten i det skäl som kommissionen anförde i skäl 534 i det angripna beslutet, avseende minskad lönsamhet på marknaden för SSA-obligationer, även om banken har berört detta skäl för att bestrida dess relevans. Även om Crédit Agricole har berört den omständigheten att Deutsche Banks handlare under en viss period deltog i mindre utsträckning, har banken dessutom inte bestritt att detta var en följd av handlarens ”garden leave”, det vill säga den period under vilken han fortfarande var anställd i Deutsche Bank men inte arbetade, innan han tillträdde sin tjänst i BofA. Crédit Agricole har inte heller bestritt att nämnda handlare återupptog sitt deltagande i de konkurrensbegränsande diskussionerna kort efter det att han tillträtt sin tjänst i BofA (se ovan punkterna 396 och 397 samt skälen 534, 557 och 558 i det angripna beslutet).
426
De omständigheter som Crédit Agricole har fört fram är, mot bakgrund av det ovan anförda och i avsaknad av bevis eller indicier som talar för det motsatta, inte av den arten att de påverkar den omtvistade överträdelsens fortlöpande karaktär, även om den kan ha varit mindre intensiv, och innebär alltså inte att tribunalen kan slå fast att genomförandet av den omtvistade överträdelsen avbröts.
427
Denna slutsats påverkas inte av de överväganden som görs i det angripna beslutet om ”ständig kontakt” (skälen 95, 96 och 761). Det är nämligen ostridigt att handlarna i de berörda bankerna stod relativt nära varandra på det personliga planet och att de ofta samtalade, oavsett om diskussionerna var konkurrensbegränsande eller inte. Dessutom har Crédit Agricole inte bestritt att de konkurrensbegränsande diskussionerna var mindre frekventa, åtminstone under vissa perioder före oktober 2013.
428
För det tredje kan de övriga argument som förts fram av Crédit Agricole inte påverka bedömningen att den enda överträdelse som fastställts av kommissionen var fortlöpande.
429
Crédit Agricoles resterande argumentation grundar sig nämligen på bankens personliga ställning. Bankens resterande argumentation bygger närmare bestämt på hur lång tid som förflöt mellan de diskussioner som banken deltog i och som kommissionen betraktade som konkurrensbegränsande eller som Crédit Agricole själv, för vad som är nödvändigt i denna del av bankens argumentation, har medgett var konkurrensbegränsande.
430
Crédit Agricole har således i sin argumentation i stor utsträckning bortsett från diskussioner som enligt kommissionen är hänförliga till den enda överträdelsen och som inbegrep handlarna i de två andra berörda bankerna. I synnerhet har Crédit Agricole beträffande de tidsglapp som banken åberopat mellan två ageranden som var del av överträdelsen inte beaktat de andra deltagarnas agerande.
431
Crédit Agricole har inte heller visat att den omständigheten att banken inte deltog i den enda överträdelsen under vissa perioder kan undergräva hela överträdelsens fortlöpande karaktär.
432
Crédit Agricoles argumentation, i den del den bygger på hur lång tid som förflöt mellan de enda diskussioner som banken deltog i, kan därmed inte påverka kommissionens slutsats att den enda överträdelse som fastställdes i det angripna beslutet var fortlöpande. Samma argumentation kan däremot visa att Crédit Agricoles ”deltagande” i denna enda överträdelse avbröts och det är alltså mot den bakgrunden som nämnda argumentation prövas nedan.
433
Tribunalen underkänner således den andra delen av Crédit Agricoles andra grund i den del den avser att visa att den enda överträdelse som kommissionen har fastställt inte var fortlöpande.
d)
Crédit Agricoles och Credit Suisses deltagande i den enda och fortlöpande överträdelse som fastställts
434
Tribunalen erinrar om att ett fastställande av en enda och fortlöpande överträdelse skiljer sig från frågan huruvida ett företag ska hållas ansvarigt för nämnda överträdelse i dess helhet. Huruvida ett företag kan hållas ansvarigt för hela den enda och fortlöpande överträdelsen ska också bedömas mot bakgrund av två omständigheter, för det första huruvida nämnda företag avsiktligen bidrog till att uppnå de gemensamma mål som deltagarna eftersträvade och för det andra, huruvida företaget hade kännedom om de konkurrensbegränsande ageranden som planerades eller som genomfördes av andra företag i samma syfte eller rimligen hade kunnat förutse dem och att det var berett att godta den risk som detta innebar (se ovan punkterna 148–153).
435
I skälen 780–787 i det angripna beslutet redogjorde kommissionen för skälen till att den ansåg att de berörda bankerna avsiktligen hade bidragit till den övergripande planen. Kommissionen förklarade i synnerhet att det tydligt framgick av den bevisning som beskrivs i avsnitt 4.2 i det angripna beslutet, vilket innehåller en kronologisk redogörelse för ett urval av över 200 diskussioner mellan den 19 januari 2010 och den 12 mars 2015, att var och en av de berörda bankerna avsiktligen bidrog till förverkligandet av den övergripande planen med ett enda konkurrensbegränsande syfte genom de anställdas agerande under en eller flera av de givna perioderna.
436
I skälen 807–826 i det angripna beslutet redogjorde kommissionen för skälen till att den ansåg att var och en av de berörda bankerna hade kännedom om de övrigas konkurrensbegränsande agerande. Vad beträffar i synnerhet perioden efter februari 2013, det vill säga efter det att Deutsche Bank hade förbjudit sina handlare att använda permanenta multilaterala chattrum, påpekade kommissionen att handlarna i de berörda bankerna fortsatte att hålla varandra informerade med hjälp av ett nätverk av bilaterala chattrum, genom vilka två handlare i de berörda bankerna som var närvarande vid en viss bilateral diskussion lämnade ut information som erhållits från den tredje handlaren, som inte var närvarande. Kommissionen angav också att nämnda information rörde samma typ av uppgifter som utbyttes under diskussionerna i de multilaterala chattrummen.
437
Den första delen av Crédit Agricoles andra grund har formellt anförts i syfte att visa att Crédit Agricole inte bidrog till en övergripande plan.
438
Credit Suisse har för sin del anfört, inom ramen för den andra delen av sin andra grund, att kommissionen inte har styrkt att banken deltog direkt i de bilaterala diskussionerna mellan de andra bankerna efter februari 2013 och inte heller att banken hade kännedom om eller rimligen kunde ha förutsett dem.
1) Första delen av Crédit Agricoles andra grund, vilken formellt är avsedd att visa att banken inte bidrog till en övergripande plan
439
Den första delen av Crédit Agricoles andra grund har formellt anförts i syfte att visa att Crédit Agricole inte bidrog till en övergripande plan. Crédit Agricole har emellertid inom ramen för denna delgrund även gjort gällande att banken var ovetande om vissa ageranden från de andra berörda bankernas sida.
440
Vid granskningen av Crédit Agricoles argument bör åtskillnad göras mellan, å ena sidan, bankens avsiktliga bidrag till en övergripande plan och, å andra sidan, dess kännedom om samtliga ageranden som genomfördes eller planerades av de andra berörda bankerna.
i) Crédit Agricoles avsiktliga bidrag till en övergripande plan
441
För det första har Crédit Agricole bestritt att den hade för avsikt att bidra till en övergripande plan med ett gemensamt syfte, i den del den inte försökte maximera sina intäkter, utan i stället bygga upp ett anseende på sekundärmarknaden för SSA-obligationer.
442
För det andra har Crédit Agricole anfört att i och med att banken inte deltog i vissa kategorier av ageranden som utgjorde den enda och fortlöpande överträdelsen i fråga, ankom det på kommissionen att visa att den hade kännedom om eller måste ha haft kännedom om sitt deltagande i de andra kategorier som ingick i en bredare plan. Crédit Agricole menar att de diskussioner som kommissionen lade banken till last i verkligheten visar på legitima försök att anskaffa likviditet, efterforska priser och genomföra transaktioner. Crédit Agricole har i detta avseende hänvisat till sina argument i bankens första grund. Crédit Agricole har också anfört att även om kvalificeringen ”samordningsdiskussioner” godtas, har kommissionen inte visat att banken deltog i den första kategorin av samordning, det vill säga samordning av priser som erbjöds till särskilda kunder.
443
För det första påpekar tribunalen i detta avseende att Crédit Agricole inte har förklarat vad syftet att bygga upp ett ”anseende” på sekundärmarknaden för SSA-obligationer bestod i, och inte heller på vilket sätt detta syfte var oförenligt med det syfte som de andra berörda bankernas handlare hade, att med hjälp av samordning och informationsutbyten minska osäkerheten i fråga om deras respektive agerande i vissa förhandlingar (skäl 757 i det angripna beslutet).
444
Tribunalen konstaterar vidare att Crédit Agricole inte har bestritt vad som fastställs i skälen 780 och 781 i det angripna beslutet om de berörda bankernas avsikt att bidra till en övergripande plan, i synnerhet inte konstaterandet att bankernas handlare deltog i multilaterala och bilaterala chattrum. Crédit Agricole har inte heller bestritt den omständigheten att bankens handlare anslöt till det multilaterala chattrummet kort tid efter det att han började arbeta i banken, efter att ha avslutat sin anställning hos BofA (skäl 784 och fotnot 891 i det angripna beslutet).
445
För det andra är Crédit Agricoles argumentation verkningslös i den del den är avsedd att bestrida bankens avsiktliga bidrag med stöd av det oriktiga antagandet att kommissionen fastställde fem olika överträdelser motsvarande de fem kategorier av ageranden som kommissionen identifierade i det angripna beslutet (se ovan punkterna 87 och 89).
446
Kommissionen hade vidare rätt att anse att Crédit Agricole hade kännedom om diskussionerna den 31 januari och den 11 oktober 2013 vilka fördes i dess närvaro och i vilka banken alltså deltog (se ovan punkterna 133 och 134 samt 196–200). Däremot hade kommissionen inte fog för att använda sig av diskussionen den 10 januari 2013 mot denna bank (se ovan punkt 145).
447
Slutligen framgår det dels av de diskussioner som Crédit Agricole inte kan bestrida, dels av de diskussioner som banken kan bestrida och som granskas ovan i punkterna 188–268, att Crédit Agricoles handlare bidrog till ett trettiotal konkurrensbegränsande diskussioner mellan den 11 januari 2013 och den 24 mars 2015, i synnerhet till diskussionen den 12 mars 2015 vilken styrker ett agerande i kategori 1, det vill säga en samordning av priser som erbjöds särskilda motparter.
448
För det tredje bidrog Crédit Agricoles handlare avsiktligt till det konkurrensbegränsande syfte som eftersträvades av alla deltagare. Det konkurrensbegränsande agerande som Crédit Agricoles handlare deltog i bestod nämligen av en samordning av priser och handelsverksamhet. I det sammanhanget bistod han konkurrerande handlare eller erhöll bistånd av de berörda handlarna i samtliga deltagares gemensamma intresse.
449
Crédit Agricoles handlare deltog också i konkurrensbegränsande informationsutbyten. Crédit Agricoles handlare var nödvändigtvis medveten om att i normala affärstransaktioner skulle ett utlämnande av information om priser, kunder eller pågående förhandlingar ha kunnat försvaga hans ställning. I det nu aktuella fallet var handlaren emellertid förvissad om att uppgifter som han lämnade ut till de andra handlarna inte skulle användas till hans nackdel och att de informationsutbyten som han deltog i skulle ge honom fördelar och göra det möjligt för honom att samordna sin verksamhet med de andra handlarna.
450
Crédit Agricole har följaktligen inte visat att kommissionen gjorde en oriktig bedömning när den ansåg att bankens handlare avsiktligen bidrog till att förverkliga det enda konkurrensbegränsande syfte som eftersträvades av samtliga deltagare och att nämnda diskussioner omfattade samtliga kategorier av agerande som identifierats av kommissionen.
ii) Crédit Agricoles kännedom om samtliga övriga ageranden som genomfördes eller planerades av de övriga berörda bankerna
451
Crédit Agricole har anfört att banken inte kunde känna till agerandena i kategori 1. För att styrka att Crédit Agricole hade kännedom om agerandena i denna kategori, redogjorde kommissionen i själva verket endast för vaga påståenden om att de berörda bankernas handlare kände varandra och alltså måste ha kännedom om agerandena.
452
Vissa spridda passager i Crédit Agricoles inlagor tyder också på att banken mer allmänt har bestritt sin kännedom om de andra berörda bankernas agerande eller att den rimligen kunde förutse dem, i synnerhet efter det att Deutsche Banks handlare upphörde med att använda de permanenta multilaterala chattrummen i februari 2013.
453
För det första, i den del Crédit Agricole har gjort gällande att den inte hade kännedom om agerandena i kategori 1 på grund av att dessa ageranden skiljde sig från det övriga agerandet, räcker det för tribunalen att erinra om att kommissionen inte fastställde fem skilda överträdelser motsvarande var och en av de fem kategorier av agerande som identifieras i det angripna beslutet (se punkterna 70–89 ovan).
454
Kommissionen fastställde alltså inte att Crédit Agricole hade kännedom om exakt varje enskild kategori av de fem kategorierna av agerande, sett var för sig.
455
Under alla omständigheter framgår det av punkterna 257–268 ovan att Crédit Agricoles handlare deltog direkt i diskussionen den 12 mars 2015 vilken styrker ett agerande i kategori 1, det vill säga en samordning av priser som erbjöds särskilda motparter.
456
För det andra, förutsatt att Crédit Agricole genom sina argument har bestritt att den hade kännedom om eller rimligen kunde ha förutsett alla de andra berörda bankernas ageranden, i synnerhet agerandena i kategori 1, ska följande konstateras.
457
Crédit Agricoles handlare deltog direkt, inom ramen för sin tjänst i banken, i de konkurrensbegränsande diskussioner som ägde rum mellan två eller tre handlare i de permanenta multilaterala chattrummen den 11, 18, 23 och 31 januari 2013 samt den 15 februari 2013. Dessa diskussioner gav upphov till ageranden som enligt kommissionen var hänförliga till kategorierna 2, 3, 4 och 5. Den kritik som Crédit Agricole riktat mot kommissionens bedömningar i fråga om diskussionerna den 18 och den 31 januari 2013 samt diskussionen den 15 februari 2013 underkänns ovan i punkterna 188–208. Kommissionen bedömningar, att Crédit Agricole deltog i flera andra konkurrensbegränsande diskussioner, ska också betraktas som slutgiltiga i den mån bankens bestridande av nämnda diskussioner inte är giltigt.
458
Vidare har Crédit Agricole inte bestritt att den hade kännedom om att Deutsche Banks handlare slutade att använda de permanenta multilaterala chattrummen som en följd av arbetsgivarens beslut att förbjuda dem att använda dessa i februari 2013.
459
Dessutom deltog Crédit Agricole direkt i de konkurrensbegränsande bilaterala informationsutbytena efter februari 2013 med de andra berörda bankerna. Dessa informationsutbyten omfattade samtliga ageranden som identifierats av kommissionen och, i synnerhet, ageranden i kategori 1.
460
Crédit Agricoles handlare deltog nämligen i konkurrensbegränsande bilaterala diskussioner med handlaren i Deutsche Bank och sedan BofA den 21 mars, den 3 juni, den 2, 10, 12 och 25 juli och den 4 september 2013, den 6 augusti, den 24 september och den 29 oktober 2014 samt den 7 och den 27 januari 2015.
461
Crédit Agricoles handlare deltog också i bilaterala konkurrensbegränsande diskussioner med Credit Suisses handlare den 19 mars, den 24 maj, den 9 och 14 augusti 2013, den 4, 7 och 14 mars, den 1 maj och den 4 augusti 2014 samt den 12 och 24 mars 2015. Fram till augusti 2013 fortsatte Crédit Agricoles och Credit Suisses handlare att använda det permanenta multilaterala chattrum som före och under februari 2013 användes av alla berörda banker. Den 24 mars 2015 tog Crédit Agricoles handlare slutligen emot en intresseförteckning av Credit Suisses handlare.
462
Vidare bjöd Deutsche Banks handlare den 11 oktober 2013 in Crédit Agricoles handlare till ett chattrum där nämnde handlare i Deutsche Bank och Credit Suisses handlare deltog. Vid ett informationsutbyte där Crédit Agricoles handlare var närvarande, drog Credit Suisses handlare tillbaka en säljorder (sale order) som lämnats till en mäklare (broker), efter det att Deutsche Banks handlare hade föreslagit att han skulle göra det (”i am long bro … if ok to scarp it that would be better”).
463
Såsom framgår av punkt 134 ovan har Crédit Agricole inte visat att bankens handlare inte fick kännedom om de konkurrensbegränsande diskussionerna i fråga den 11 oktober 2013 klockan 9:18:25–9:19:15 i chattrummet CHAT-fs:5257AB6D 02E00121, vilket bankens handlare hade varit ansluten till sedan kl. 8:44:58 samma dag.
464
Dessutom visar andra diskussioner som kommissionen angav i det angripna beslutet att Crédit Agricoles handlare hade kännedom om diskussionen mellan Deutsche Banks handlare och Credit Suisses handlare och den omständigheten att nämnda diskussioner bland annat rörde deras respektive handelsverksamhet.
465
Vid en diskussion den 10 juli 2013 underrättade nämligen Deutsche Banks handlare Crédit Agricoles handlare om i vilken sits Credit Suisses handlare befann sig (”[Credit Suisse’s trader] also been hit”) (skäl 501 i det angripna beslutet).
466
Vid en diskussion den 22 oktober 2013, vilken anges i skäl 823 i det angripna beslutet, frågade Crédit Agricoles handlare på samma sätt Deutsche Banks handlare om han fortfarande hade kvar ifc 18-obligationer (”u got any ifc 18 left”). Deutsche Banks handlare svarade nekande och förklarade att han hade sålt den sista delen till Credit Suisses handlare som kunde ha dem kvar (”nope … all sold … sold last piece to [Credit Suisse’s trader] … he might still have them”). Crédit Agricoles handlare svarade att han skulle fråga honom (”ok will ask him”).
467
Crédit Agricole visste således, på grund av sitt deltagande i de permanenta multilaterala chattrummen före den 25 februari 2013, att Deutsche Banks och Credit Suisses handlare rådgjorde med varandra före detta datum. I och med att Crédit Agricoles handlare därefter deltog i konkurrensbegränsande bilaterala diskussioner med var och en av dessa båda handlare och att kommissionen hade bevis för att det efter den 25 februari 2013 fanns ett nätverk av bilaterala diskussioner där de tre handlarna fortsatte att diskutera sin handelsverksamhet, finns det skäl att anse att nämnde handlare i Crédit Agricole åtminstone rimligen kunde förutse att de två andra handlarna förde bilaterala diskussioner av konkurrensbegränsande karaktär.
468
Konstaterandet att Crédit Agricole åtminstone rimligen kunde förutse samtliga ageranden av de övriga bankerna och i synnerhet samordningen av priser som erbjöds särskilda motparter, stöds även av andra omständigheter.
469
För det första erinrar tribunalen om att en anställd utför sina arbetsuppgifter till förmån för och under ledning av det företag där han eller hon arbetar och anses således bilda en ekonomisk enhet med detta företag (se dom av den 21 juli 2016, VM Remonts m.fl., C-542/14, EU:C:2016:578, punkt 23 och där angiven rättspraxis).
470
Kunskaper som en anställd förvärvat innan han eller hon tillträdde sin tjänst i ett nytt företag och som den anställde ställer till den nya arbetsgivarens förfogande kan alltså betraktas som kunskaper som delas av den nya arbetsgivaren.
471
Enligt fast rättspraxis kan kommissionen också grunda sig på kontakter som ägt rum före eller efter överträdelseperioden för att skapa sig en helhetsbild och visa de förberedande etapperna i en konkurrensbegränsande samverkan för att ge stöd åt tolkningen av vissa bevis (se, för ett liknande resonemang, dom av den 8 juli 2008, Lafarge/kommissionen, T-54/03, ej publicerad, EU:T:2008:255, punkt 428, dom av den 2 februari 2012, Denki Kagaku Kogyo och Denka Chemicals/kommissionen, T-83/08, ej publicerad, EU:T:2012:48, punkt 188, och dom av den 27 juni 2012, Coats Holdings/kommissionen, T-439/07, EU:T:2012:320, punkt 60).
472
Kommissionen har alltså rätt att använda sig av kunskaper som en anställd förvärvat innan han eller hon började arbeta för ett nytt företag och som den anställde ställer till den nya arbetsgivarens förfogande om dessa kunskaper ger stöd för annan bevisning som kommissionen förfogar över.
473
I det nu aktuella fallet hade Crédit Agricoles handlare, innan han tillträdde sin tjänst i den banken, i egenskap av handlare i BofA, deltagit direkt i det agerande som ägde rum i de permanenta multilaterala chattrummen och i de bilaterala diskussionerna. Crédit Agricoles handlares agerande i sin tidigare tjänst kan hänföras till samtliga de kategorier som identifierades av kommissionen, i synnerhet till kategori 1 avseende samordning av priser som erbjöds särskilda motparter.
474
De kunskaper som Crédit Agricoles handlare förvärvade i sin tidigare tjänst ger alltså stöd för annan bevisning som kommissionen använde sig av för att slå fast att Crédit Agricole åtminstone rimligen kunde förutse de andra bankernas samtliga ageranden.
475
För det andra konstaterade kommissionen att Crédit Agricoles handlare ingick i den begränsade krets av handlare som var särskilt inblandade i den omtvistade överträdelsen. Dessa handlare umgicks både yrkesmässigt och privat och betraktades som en grupp (se skälen 425, 807, 809 och 810 i det angripna beslutet).
476
För det tredje framgår det, som kommissionen angav i skäl 809 och i fotnot 931 i det angripna beslutet, av de två parallella diskussionerna den 23 maj 2013, vilka kommissionen har lagt fram för att verkställa en åtgärd för bevisupptagning och vilka diskussioner fördes mellan, å ena sidan, Crédit Agricoles handlare och Credit Suisses handlare och, å andra sidan, Credit Suisses handlare och Deutsche Banks handlare, att handlarna i de berörda bankerna betraktades som ett ”gäng”, även efter februari 2013.
477
I diskussionen mellan Crédit Agricoles handlare och Credit Suisses handlare berättade Credit Agricoles handlare att han hade träffat en person som hade frågat honom om han var med i ”gänget”, på vilket han ironiskt svarade att han inte brukade säga något till Deutsche Banks och Crédit Agricoles handlare (”met that … girl last night … told her we should chat/help each other out etc. She turned around and said ’but your part of the gang, can I trust you?’ she says, everyone talks about [our tight-knit group] … lol … I told her, I don’t tell [Deutsche Bank’s trader] or [Crédit Agricole’s trader] anything … trust me!!”). Crédit Agricoles handlare svarade med ett skratt.
478
Några minuter senare, i den parallella diskussionen med handlaren i Deutsche Bank, förklarade Credit Suisses handlare att han just hade talat med Crédit Agricoles handlare och återgav innehållet i meddelandet som han hade skickat om sitt möte föregående dag. Deutsche Banks handlare svarade med ett skratt.
479
Kommissionen hade således fog för att anse att Crédit Agricole åtminstone rimligen kunde förutse samtliga ageranden som genomfördes eller planerades av de andra berörda bankerna, i synnerhet den omständigheten att dessa ageranden rörde samtliga kategorier av agerande som kommissionen beskrivit i det angripna beslutet. Kommissionen hade i synnerhet fog för att anse att Crédit Agricole åtminstone rimligen kunde förutse de bilaterala diskussionerna den 25 september 2013 och den 5 februari 2014 där andra banker än Crédit Agricole var inblandade, nämligen Credit Suisse och Deutsche Bank, vilka diskussioner kan hänföras till kategori 1 (se skälen 528 och 529 samt 539 och 540 i det angripna beslutet).
480
Crédit Agricole har följaktligen inte stöd för att anföra att banken inte rimligen kunde förutse de övriga handlarnas samlade agerande.
481
Den första delen av Crédit Agricoles andra grund ska alltså underkännas.
2) Den andra delen av Credit Suisses andra grund: Oriktig bedömning i frågan om banken hade kännedom om de bilaterala diskussionerna mellan andra bankers handlare eller rimligen kunde förutse dem
482
Credit Suisse har bestritt kommissionens fastställande av bankens ansvar, i den del ansvaret grundas dels på bankens direkta deltagande i det samlade agerande som utgör den omtvistade överträdelsen, dels på den omständigheten att banken hade kännedom om de bilaterala diskussionerna mellan andra bankers handlare eller rimligen kunde förutse dem och hade varit beredd att godta risken. Dessa båda antaganden är nämligen felaktiga.
483
Credit Suisse har gjort gällande att även om det kan visas att banken deltog i varje ”typ” av agerande, kan det inte vara tillräckligt för att styrka bankens deltagande i varje enskild konkurrensbegränsande diskussion, och inte heller för att hålla banken ansvarig för diskussioner som banken inte var direkt inblandad i.
484
Vidare är det oriktigt att anse att Credit Suisse kunde vara medveten om eller rimligt kunde förutse att de övriga berörde bankerna fortsatte med ”samma” överträdelse, med hänsyn till att de bilaterala diskussionerna efter februari 2013 enligt Credit Suisse inte kunde ha samma gemensamma syfte som diskussionerna före denna tidpunkt. Så skulle för övrigt även vara fallet om dessa senare diskussioner ansågs hänförliga till samma övergripande plan och samma gemensamma syfte som de nämnda tidigare diskussionerna.
485
Credit Suisse menar att de skäl som kommissionen angett i det angripna beslutet visserligen gör det möjligt att styrka att bankens handlare kände till att diskussionerna fortsatte mellan de andra inblandade handlarna, vars personliga närhet var välkänd. Nämnda skäl visar däremot inte att Credit Suisse kunde ha kännedom om att de bilaterala diskussionerna mellan de övriga handlarna i de berörda bankerna var konkurrensbegränsande eller hade ett konkurrensbegränsande syfte.
486
Tribunalen erinrar inledningsvis om att de argument som Credit Suisse anfört avseende avsaknad av en övergripande plan med ett enda konkurrensbegränsande syfte, underkänns ovan i punkterna 322–362. Credit Suisses argumentation kan därför inte vinna framgång i den del den grundar sig på avsaknad av en övergripande plan, i synnerhet efter februari 2013.
487
Vad beträffar Credit Suisses argumentation i övrigt framhåller tribunalen för det första att banken inte har bestritt att den deltagit direkt i flera diskussioner som kommissionen granskade i det angripna beslutet vilka fördes i de permanenta multilaterala chattrummen mellan juni 2010 och februari 2013.
488
För det andra framgår det ovan av punkt 110 att den kritik som Credit Suisse anser sig ha riktat mot de 25 diskussionerna i tabellen i bilaga till repliken ska avvisas i den del som avser den första grundens andra del avseende kommissionens åsidosättande av artikel 101 FEUF när den fann att ”kontakterna om fastställande av priser” utgjorde en ”konkurrensbegränsning genom syfte”.
489
Credit Suisses argument i syfte att visa att diskussionerna den 28 september 2010, den 8 februari 2012 och den 10 januari 2013 inte var konkurrensbegränsande underkänns ovan i punkterna 269–295.
490
För det tredje är det styrkt att Credit Suisse deltog direkt eller åtminstone hade kännedom om konkurrensbegränsande bilaterala informationsutbyten före februari 2013. Kommissionen angav nämligen de konkurrensbegränsande bilaterala diskussionerna i icke-permanenta chattrum mellan Credit Suisses handlare och en handlare i Deutsche Bank den 19 och 20 maj 2011 (skälen 294 och 297) samt den 17 december 2012 (skäl 444), och Credit Suisse har inte bestritt innehållet i dessa diskussioner.
491
För det fjärde har Credit Suisse inte bestritt att banken hade kännedom om att handlarna i Deutsche Bank upphörde med att använda de permanenta multilaterala chattrummen till följd av att arbetsgivaren i februari 2013 förbjöd dem att använda sådana chattrum, inte till följd av något slags avsikt hos Deutsche Banks handlare att upphöra med sitt deltagande i överträdelsen (se särskilt skälen 94, 766, 767, 822, 823 och 847).
492
För det femte deltog Credit Suisse direkt i konkurrensbegränsande bilaterala informationsutbyten efter februari 2013 med de andra berörda bankerna.
493
Först och främst deltog nämligen Credit Suisses handlare deltog i konkurrensbegränsande bilaterala diskussioner med Deutsche Banks och sedan BofA:s handlare den 13 mars, den 27 augusti, den 25 september och den 10 december 2013 samt den 3 och 5 februari, den 28 mars och den 22 juli 2014.
494
Vidare deltog Credit Suisses handlare i konkurrensbegränsande bilaterala diskussioner med Crédit Agricoles handlare den 19 mars, den 24 maj, den 9 och 14 augusti 2013 samt den 4, 7 och 14 mars, den 1 maj och den 4 augusti 2014. Som framgår ovan av punkterna 296–308 deltog Credit Suisses handlare även i konkurrensbegränsande informationsutbyten med Crédit Agricoles handlare den 12 och 24 mars 2015. Fram till i augusti 2013 fortsatte Credit Suisses och Crédit Agricoles handlare att föra diskussioner i det permanenta multilaterala chattrum som före februari 2013 användes av alla deltagare.
495
Granskningen av de bilaterala diskussioner som fördes efter februari 2013 mellan Credit Suisses handlare och handlarna i de andra berörda bankerna visar att Credit Suisse deltog i olika typer av ageranden som utgör den enda och fortlöpande överträdelsen.
496
För det sjätte har Credit Suisse inte bestritt, såsom banken bekräftade vid förhandlingen, att bankens handlare hade kännedom och var medveten om att parallella diskussioner fördes mellan handlarna i Deutsche Bank och Crédit Agricole. Credit Suisse har däremot bestritt att bankens handlare hade kännedom om den konkurrensbegränsande karaktären av diskussionerna mellan de andra två handlarna.
497
Vad beträffar diskussionerna den 25 juli och den 22 oktober 2013 samt den 9 januari 2014, vilka anges i skälen 808 och 823 i det angripna beslutet, är det riktigt att dessa diskussioner som Credit Suisse har gjort gällande i sig inte gör det möjligt att visa att banken genom sin handlare hade kännedom om den konkurrensbegränsande karaktären av de bilaterala informationsutbytena mellan Crédit Agricoles handlare och Deutsche Banks, sedermera BofA:s, handlare.
498
Diskussionerna ger emellertid stöd för bedömningen i skäl 808 i det angripna beslutet, att handlarna, mot bakgrund av förbudet för handlarna i Deutsche Bank att använda permanenta multilaterala chattrum, sinsemellan fortsatte att hålla varandra underrättade med hjälp av ett nätverk av bilaterala chattrum och att de bilateralt fortsatte att lämna ut information som erhållits av den tredje handlaren avseende vissa aspekter som vanligtvis avhandlades i de multilaterala chattrummen.
499
Vid den bilaterala diskussionen den 25 juli 2013 berättade nämligen Credit Suisses handlare för Deutsche Banks handlare att Crédit Agricoles handlare ”got lifted this am too”. Credit Suisses handlare avslöjade således, i sin bilaterala diskussion med Deutsche Banks handlare, information som han erhållit i en annan bilateral diskussion med Crédit Agricoles handlare i fråga om den senares handelsverksamhet. Avslöjande ägde rum i en diskussion under vilken handlaren i Deutsche Bank angav ”i sold some kfw 09/15 aswell” och ”thats me lifting 14.5 and 15 this morning” och ”still looking for those if you see any”. Credit Suisses handlare förklarade för sin del för Deutsche Banks handlare ”i shorted those kfw 15s this am to my syndicate actually. probably a bit stupid for a short date, but should be ok” för att sedan avslöja den transaktion som genomförts av handlaren i Crédit Agricole. Konversationens spontana, naturliga och uppriktiga karaktär visar att det var normalt, såväl för Credit Suisses handlare som för Deutsche Banks handlare, att utbyta exakta och aktuella uppgifter inte bara om dem själva, utan även om Crédit Agricoles handlare. Hur Credit Suisses handlare agerade i diskussionen den 25 juli 2013 visar att det fanns ett ömsesidigt förtroende mellan handlarna i Deutsche Bank, Crédit Agricole och Credit Suisse. Detta agerande utgör alltså en omständighet som ger stöd för bedömningen i skäl 808 i det angripna beslutet, att det fanns ett nätverk av bilaterala diskussioner i vilket de tre handlarna diskuterade sin handelsverksamhet och alltså stöd för att handlaren i Credit Suisse rimligen kunde föreställa sig att de två andra handlarna utbytte känslig information, i synnerhet om deras respektive handelsverksamhet.
500
Den omständigheten att Deutsche Banks handlare erhöll samma information av Crédit Agricoles handlare själv vid en senare bilateral diskussion samma dag, den 25 juli 2013, påverkar inte denna bedömning utan bekräftar konstaterandet att handlarna i de berörda bankerna utbytte information om samma obligationer och samma frågor inom ramen för parallella bilaterala diskussioner.
501
Diskussionen den 9 januari 2014, under vilken Credit Suisses handlare berättade för Crédit Agricoles handlare att han just hade haft kontakt med Deutsche Banks handlare (”[was] just chatting to [Deutsche Bank’s trader]”), rör faktiskt inte bilaterala diskussioner om handelsverksamhet och inte heller diskussioner om känslig affärsinformation eller, mer allmänt, sådana diskussioners konkurrensbegränsande karaktär. Den bekräftar emellertid att Credit Suisses handlare inte tvekade att lämna ut information till en av handlarna om att han hade kontakter med den tredje handlaren.
502
Vad beträffar den bilaterala diskussionen mellan Crédit Agricoles handlare och Deutsche Banks handlare den 22 oktober 2013, vilken anges ovan i punkt 466, är det riktigt att det inte finns bevis för att Crédit Agricoles handlare kontaktade Credit Suisses handlare efter denna diskussion. Efter diskussionen med Deutsche Banks handlare skrev emellertid Crédit Agricoles handlare ”ok will ask him”. Diskussionen den 22 oktober 2013 visar alltså att det var lika naturligt för dessa två andra handlare att lämna ut information om en tredje handlare, i detta fall Credit Suisses handlare, som det var mellan Credit Suisses handlare och Deutsche Banks handlare, såsom framhålls ovan i punkt 499. Diskussionen ger alltså stöd för bedömningen i skäl 808 i det angripna beslutet, att det fanns ett nätverk av bilaterala diskussioner.
503
För det sjunde framhåller tribunalen att Credit Suisse den 11 oktober 2013 hade en konkurrensbegränsande diskussion med Deutsche Banks handlare under vilken Crédit Agricoles handlare var ”närvarande” (se ovan punkterna 462 och 463). Denna diskussion, som Credit Suisse har beskrivit som ”multilateral” och under vilken de två andra handlarna var närvarande, utgör ytterligare ett indicium för att Credit Suisses handlare kunde föreställa sig att det fördes konkurrensbegränsande bilaterala diskussioner mellan de två andra handlarna.
504
Credit Suisse visste således, på grund av sitt deltagande i de permanenta multilaterala chattrummen före den 25 februari 2013, att Deutsche Banks och Crédit Agricoles handlare samrådde med varandra före detta datum. Före och efter detta datum deltog Credit Suisses handlare i konkurrensbegränsande bilaterala diskussioner med var och en av dessa båda handlare, och kommissionen hade tillgång till uppgifter som visade att det efter den 25 februari 2013 fanns ett nätverk av bilaterala diskussioner inom ramen för vilket de tre handlarna fortsatte att diskutera sin handelsverksamhet. Det finns därför skäl att anse att Credit Suisses handlare åtminstone rimligen kunde förutse att de två andra handlarna förde bilaterala konkurrensbegränsande diskussioner.
505
Varken den omständigheten att Credit Suisse inte i detalj kände till de diskussioner som bankens handlare inte deltog i eller den omständigheten att banken inte var medveten om förekomsten av vissa av dessa diskussioner, är av sådan art att det undergräver kommissionens konstaterande, att banken deltog i den enda överträdelsen och kan hållas ansvarig för hela överträdelsen (se, analogt, dom av den 14 december 2006, Raiffeisen Zentralbank Österreich m.fl./kommissionen, T-259/02–T-264/02 och T-271/02, EU:T:2006:396, punkt 193).
506
Konstaterandet att Credit Suisse åtminstone rimligen kunde förutse de övriga bankernas samlade agerande har också stöd av annan bevisning.
507
Först och främst konstaterade kommissionen nämligen att Credit Suisses handlare hörde till den begränsade krets av handlare som var särskilt inblandade i den omtvistade överträdelsen. Dessa handlare umgicks både yrkesmässigt och privat, även efter februari 2013, och betraktades som en grupp (se skälen 425, 807, 809 och 810 i det angripna beslutet).
508
En bilateral diskussion mellan Crédit Agricoles handlare och Credit Suisses handlare den 8 mars 2013, vars förekomst och innehåll inte har bestritts av Credit Suisse, visar att dessa handlare och Deutsche Banks handlare fortsatte att ha regelbunden kontakt och anordnade träffar av social karaktär.
509
En diskussion den 23 maj 2013 mellan Credit Suisses handlare och Deutsche Banks handlare visar också att handlarna i de banker som berörs av överträdelsen betraktades som ett ”gäng” av andra handlare (se punkt 478 ovan).
510
Slutligen styrker en diskussion mellan Credit Suisses handlare och Deutsche Banks handlare den 11 oktober 2013 (skäl 530), vid vilken Crédit Agricoles handlare var närvarande, att de tre handlarna planerade att ses under affärsresor till New York veckan därpå (se punkt 393 ovan).
511
Denna omständighet är relevant vid en samlad bedömning av all bevisning för att fastställa huruvida Credit Suisse kände till eller rimligen kunde förutse den konkurrensbegränsande innebörden av de bilaterala diskussioner som ägde rum efter februari 2013, fram till den dag då bankens deltagande i den omtvistade överträdelsen upphörde, den 24 mars 2015.
512
Credit Suisse har mot bakgrund av det ovan anförda inte stöd för att anföra att ”den bevisning som kommissionen har inhämtat är otillräcklig för att det ska vara möjligt att utifrån denna bevisning slå fast att någon av handlarna [hade] tillräcklig kännedom om innebörden av de kommunikationer som han deltog i [och,] i andra hand, att banken inte kan hållas ansvarig för de bilaterala diskussionerna mellan de två andra handlarna efter februari 2013”.
513
Den andra delen av Credit Suisses andra grund ska alltså underkännas.
e)
Varaktigheten av Crédit Agricoles och Credit Suisses deltagande i den omtvistade enda och fortlöpande överträdelsen
514
Credit Agricole har i den andra delen av sin andra grund bestritt att bankens deltagande i den omtvistade enda överträdelsen var fortlöpande (se punkterna 428–432 ovan).
515
Credit Suisse har genom den fjärde delen av sin andra grund gjort gällande felaktigheter med avseende på bankens deltagande i överträdelsen efter augusti 2014.
1) Den andra delen av Crédit Agricoles andra grund, i den del den är avsedd att visa att banken inte deltog fortlöpande i den fastställda överträdelsen
516
I skäl 790 i det angripna beslutet fann kommissionen att de berörda bankerna skulle hållas ansvariga för hela den enda och fortlöpande överträdelsen för respektive period som de var inblandade i överträdelsen. I skäl 842 i det angripna beslutet fann kommissionen att Crédit Agricole deltog i överträdelsen den 10 januari 2013–24 mars 2015, det vill säga 804 dagar eller 2,20 år.
517
Crédit Agricole har anfört att kommissionen för att styrka en fortlöpande överträdelse i 26 månader, det vill säga januari 2013–mars 2015, enbart grundade sig på 31 diskussioner som banken var inblandad i, då två tredjedelar av dessa diskussioner ägde rum de första tio månaderna under denna period, det vill säga januari–oktober 2013. Dessa omständigheter undergräver konstaterandena dels att diskussionerna mellan Crédit Agricoles handlare och handlarna i de andra berörda bankerna var ”ständigt pågående”, dels att Crédit Agricole deltog i en fortlöpande överträdelse, åtminstone avseende perioden efter oktober 2013.
518
Crédit Agricole har närmare bestämt understrukit att det finns en enda diskussion som ger stöd för påståendet att banken deltog i ageranden i kategori 1. Crédit Agricole menar att denna enda diskussion inte räcker för att styrka en samordning angående priser som erbjöds särskilda motparter under en period på mer än två år. På liknande sätt grundade sig kommissionen enbart på fyra diskussioner för att i fråga om ageranden i kategori 2 visa på förekomsten av en överträdelse som pågick i mer än två år.
519
Vidare finns det betydande tidsglapp med avseende på Crédit Agricoles påstådda deltagande, även om hänsyn tas till samtliga 31 diskussioner som identifierats av kommissionen.
520
Med hänsyn till att man använde sig av chattrum på Bloomberg-plattformen och att bevisningen alltså var tillgänglig, måste dessa tidsglapp motsvara tidsglapp utan rättsstridigt agerande, i stället för perioder för vilka kommissionen inte har någon bevisning.
521
Kommissionen försökte också vända på bevisbördan genom att grunda sig på det faktum att Crédit Agricole inte offentligt tog avstånd för agerandena i fråga. Kommissionen gjorde felaktigt gällande att banken hade kännedom om de andra berörda bankernas agerande, vilket Crédit Agricole har bestritt genom en annan grund.
522
Det framgår i detta hänseende av Crédit Agricoles argumentation att den främsta omständighet som banken har fört fram till stöd för sitt påstående består i längden på tidsglappen mellan de diskussioner som bankens handlare deltog i, i synnerhet om vissa av dessa diskussioner inte beaktas.
523
Tribunalen framhåller inledningsvis att kommissionen inte gjorde någon oriktig bedömning vad beträffar förekomsten av en övergripande plan med ett enda konkurrensbegränsande syfte. Identifieringen av fem kategorier av agerande i det angripna beslutet är vidare inte ägnat att ifrågasätta förekomsten av denna övergripande plan (se ovan punkt 364).
524
Crédit Agricole kan följaktligen inte vinna framgång genom att, för att tribunalen ska fastställa ett påstått avbrott i dess deltagande i den omtvistade överträdelsen, göra åtskillnad mellan de kategorier av agerande som kommissionen identifierade i det angripna beslutet och välja att bortse från vissa diskussioner.
525
Huruvida Crédit Agricoles deltagande i den omtvistade enda överträdelsen var fortlöpande kan med andra ord inte bedömas genom att de ageranden som kommissionen lade Crédit Agricole till last granskas med avseende på varje enskild kategori. Den fortlöpande karaktären ska bedömas mot bakgrund av samtliga ageranden i fråga som bankens handlare deltog i, kände till eller rimligen kunde förutse, oavsett vilken kategori agerandena ska hänföras till. Den omständigheten att Crédit Agricole inte deltog fortlöpande i ageranden som endast är hänförliga till kategorierna 1 eller 2 eller inte hade kännedom om de övriga deltagarnas ageranden i dessa kategorier – för det fall dessa omständigheter vore fastställda, vilket inte är fallet – kan inte i sig undergräva kommissionens konstateranden i fråga om bankens fortlöpande deltagande i överträdelsen.
526
Crédit Agricole har vidare inte fog för att åberopa tidsglappen för att dess tredje grund ska bifallas. Crédit Agricoles tredje grund bifalls nämligen enbart i den del som rör diskussionen den 10 januari 2013, det vill säga, i tidsordning, den första diskussionen som kommissionen lade banken till last.
527
Slutligen, i den del Crédit Agricole har gjort gällande att man vid beräkningen av tidsglappet mellan två ageranden som var del av den omtvistade överträdelsen bör bortse från diskussioner som är hänförliga till vissa av de fem kategorierna av agerande på grund av att dessa kategorier inte kan hänföras till ”konkurrensbegränsning genom syfte” eller på grund av att vissa diskussioner utgjorde ”berättigad” verksamhet, framgår det ovan av punkterna 165–268 att samtliga ageranden som kommissionen klassificerade i fem kategorier och som Crédit Agricole deltog i, däribland informationsutbyten, var konkurrensbegränsande, vilket inte påverkar frågan huruvida agerandena utgör konkurrensbegränsningar genom syfte. Den giltiga kritik som Crédit Agricole riktat mot vissa diskussioner som banken deltog i och som var hänförliga till de fem kategorier som identifierats av kommissionen underkänns ovan i punkterna 188–268.
528
Av detta följer att förutom diskussionen den 10 januari 2013 kan ingen av de diskussioner som lagts banken till last och som den deltog direkt i undantas vid bedömningen av huruvida tidsglappen mellan två gärningar som utgör rättsstridiga ageranden från Crédit Agricoles sida kan visa att bankens deltagande i överträdelsen avbröts.
529
I den del Crédit Agricole har åberopat ett glapp på fem månader i bevisningen mellan september 2013 och mars 2014, understryker tribunalen sedan att i detta glapp har hänsyn inte tagits till att bankens handlare var närvarande och alltså deltog i en diskussion den 11 oktober 2013 (se ovan punkt 134).
530
Som kommissionen har medgett var det längsta glappet mellan två tillfällen då Crédit Agricoles handlare deltog direkt i den omtvistade överträdelsen således ungefär fyra månader och inträffade mellan den 11 oktober 2013 och den 4 mars 2014.
531
Tribunalen erinrar för det första om att frågan huruvida dessa tidsglapp är tillräckligt långa för att betraktas som avbrott ska bedömas mot bakgrund av hur den omtvistade överträdelsen fungerade (se ovan punkt 381).
532
I det nu aktuella fallet krävdes inte ett mycket frekvent deltagande i de samordnande kontakterna för att den omtvistade överträdelsen skulle fungera, eftersom förhandlingarna om SSA-obligationer var självständiga. Den eventuella framgången av en viss samordnande kontakt var inte beroende av ett deltagande i en rad kontakter avseende andra förhandlingar (se ovan punkterna 384–386).
533
För det andra präglades åren 2014 och 2015 av en minskad aktivitet på marknaden för SSA-obligationer, oberoende av viljan hos deltagarna i den omtvistade enda överträdelsen. Detta bidrog till att möjligheterna till samordning och utbyte av känslig affärsinformation minskade (se ovan punkt 390).
534
För det tredje, framgår det av en granskning av diskussionen den 11 oktober 2013 och diskussionen den 4 mars 2014 att de inte omfattar någon omständighet som kan visa att Crédit Agricoles handlare först uttryckte en vilja att upphöra med sitt deltagande i den enda och fortlöpande överträdelse och sedan en vilja att återigen delta i överträdelsen. Tonen och spontaniteten i diskussionen den 4 mars 2014 visar i synnerhet att Crédit Agricoles handlare alltjämt ville fortsätta med de ageranden som bidrog till den övergripande plan med ett enda konkurrensbegränsande syfte som kommissionen fastställt i det angripna beslutet.
535
En liknande bedömning kan göras både i fråga om diskussionerna för varje glapp i Crédit Agricoles handlares deltagande och i fråga om diskussionerna efter dessa glapp.
536
För det fjärde kan även bytet av arbetsgivare för en av de tre handlare som huvudsakligen var inblandade i överträdelsen ha bidragit till vissa glapp mellan två ageranden som var del av Crédit Agricoles handlares deltagande i den omtvistade överträdelsen (se ovan punkt 396).
537
För det femte kunde Crédit Agricoles handlare, såsom framgår ovan av punkterna 451–481, åtminstone rimligen förutse att det förekom konkurrensbegränsande diskussioner mellan de två andra handlarna även om han själv inte deltog aktivt i dessa diskussioner.
538
Först och främst innebär tidsglappen mellan två ageranden som var del av Crédit Agricoles deltagande i den omtvistade överträdelsen således inte att nämnda deltagande kan anses ha avbrutits.
539
Vidare har Crédit Agricole inte bestritt att banken inte tog avstånd offentlig från kartellen.
540
Slutligen har Crédit Agricole inte åberopat några andra omständigheter som skulle kunna styrka ett avbrott i dess deltagande i den omtvistade överträdelsen, till exempel att anställningen upphörde för den handlare som deltog i det konkurrensbegränsande agerandet innan ett glapp uppstod mellan två ageranden som var del i bankens deltagande i överträdelse och att en ny handlare tillträdde en tjänst och på nytt bidrog till överträdelsen under en period efter nämnda glapp.
541
Kommissionen kunde följaktligen utan att vända på bevisbördan konstatera att Crédit Agricoles deltagande aldrig avbröts mellan den 11 januari 2013 – dagen för en diskussion som banken inte giltigt kunnat bestrida – och den 24 mars 2015. Detta gäller med beaktande av, för det första, den tid på sammanlagt över två år som Crédit Agricole deltog, för det andra, de uppgifter som banken förfogade över om kartellens funktionssätt och glappen mellan två ageranden som var del av Crédit Agricoles handlares deltagande i den fastställda överträdelsen, för det tredje, avsaknaden av Crédit Agricoles offentliga avståndstagande och, för det fjärde, den omständigheten att banken inte åberopat andra omständigheter för att styrka ett avbrott i dess deltagande i den omtvistade överträdelsen (ovan punkterna 144 och 447).
542
Den andra delen av Crédit Agricoles andra grund ska underkännas i den del den är avsedd att visa att bankens deltagande i den fastställda enda överträdelsen inte var fortlöpande.
2) Den fjärde delen av Credit Suisses andra grund: Kommissionen har inte visat att Credit Suisse deltog i ett rättsstridigt agerande efter augusti 2014
543
I skäl 842 i det angripna beslutet fann kommissionen att Credit Suisse deltog i den omtvistade enda och fortlöpande överträdelsen under perioden 21 juni 2010–24 mars 2015, det vill säga en period på 1738 dagar eller 4,75 år. I skälen 846–849 i det angripna beslutet avvisade kommissionen också Credit Suisse argument, att kommissionen inte hade styrkt bankens deltagande i överträdelsen under perioden augusti 2014–mars 2015.
544
Credit Suisse har genom den fjärde delen av sin andra grund anfört att kommissionen inte har visat att banken deltog i den omtvistade överträdelsen efter augusti 2014. I det angripna beslutet redogörs endast för sex diskussioner efter detta datum och dessa diskussioner används för att förlänga bankens deltagande till den 24 mars 2015. Credit Suisse deltog inte i de första fyra diskussionerna och banken har bestritt den konkurrensbegränsande karaktären av de två sista, det vill säga diskussionen den 12 mars 2015 mellan dess handlare och handlaren i Crédit Agricole och e-postmeddelandet från dess handlare till Crédit Agricoles handlare den 24 mars 2015.
545
Credit Suisses argumentation, genom vilken banken har bestritt att den hade kännedom om eller rimligen kunde förutse de konkurrensbegränsande bilaterala diskussioner som de andra bankerna var inblandade i efter februari 2013, fram till slutet av den period för bankens deltagande i överträdelsen som fastställs i det angripna beslutet, underkänns ovan i punkterna 482–513.
546
Framför allt framgår det ovan av punkterna 296–308 att Credit Suisse inte har visat att kommissionen gjorde en oriktig bedömning när den fann att diskussionen den 12 mars 2015 och e-postmeddelandet av den 24 mars 2015 var konkurrensbegränsande.
547
Credit Suisse har alltså inte stöd för att göra gällande att kommissionen inte har styrkt att banken deltog i den omtvistade överträdelsen efter augusti 2014.
548
Den fjärde delen av Credit Suisses andra grund ska alltså underkännas.
f)
Slutsats om Crédit Agricoles andra grund och Credit Suisses andra grund
549
Mot bakgrund av det ovan anförda ska Credit Suisses talan ogillas såvitt avser dess andra grund.
550
Vad beträffar Crédit Agricole framgår det av prövningen av dess andra grund att den inte har visat att kommissionen gjorde en oriktig bedömning när den fann att banken deltog i en enda och fortlöpande överträdelse fram till den 24 mars 2015. Däremot hade kommissionen inte fog för att hålla Crédit Agricole ansvarig för diskussionen den 10 januari 2013, vilken inträffade innan dess handlare första gången anslöt sig till det berörda chattrummet.
551
Av detta följer att kommissionen gjorde en oriktig bedömning när den i artikel 1 c i det angripna beslutet fann att Crédit Agricole hade deltagit i en enda och fortlöpande överträdelse från och med den 10 januari 2013 och inte från och med den 11 januari 2013. Crédit Agricoles talan ska alltså bifallas enbart såvitt avser denna del.
3.
Crédit Agricoles första grund och Credit Suisses första grund: Oriktig bedömning av de omtvistade agerandena som konkurrensbegränsning genom syfte
552
I skälen 739–749 i det angripna beslutet slog kommissionen fast att agerandena i fråga hade ett konkurrensbegränsande syfte och underströk i synnerhet följande:
”(747)
Genom samtliga ovan angivna förfaringssätt ersatte de deltagande handlarna medvetet en normal konkurrens med samordning, eftersom de stundvis agerade som om de handlade med samma positioner eller samma ’portfölj’. Deras överordnade mål var emellertid att öka sina egna inkomster, oavsett hur samordningen kom till uttryck i ett visst fall. Handlarna försökte uppnå detta mål genom att samordna sina priser, utbyta känslig information om sin handelsverksamhet, anpassa sina handels- och prissättningsstrategier och samordna sin handelsverksamhet. Härigenom minskade de osäkerheten och risken, genomförde transaktioner på för dem fördelaktiga villkor, delade upp marknader och kunder och upprätthöll en konkurrensfördel i förhållande till kunder och andra aktörer på marknaden.
(748)
De deltagande handlarna agerade på en marknad (marknaden för [SSA-obligationer]) som precis som andra sofistikerade skuldmarknader normalt kännetecknas av konkurrenskraftiga priser och andra handelsvillkor. De deltagande bankerna var etablerade marknadsaktörer i en bransch som utformats för att underlätta en effektiv och konkurrenskraftig emission av och handel med lånat kapital.
(749)
Syftet med de avtal och/eller samordnade förfaranden som beskrivs i avsnitt 4.2 var följaktligen att begränsa och/eller snedvrida konkurrensen i den mening som avses i artikel 101.1 [EUF-fördraget] och artikel 53.1 i EES-avtalet.”
553
Crédit Agricole och Credit Suisse har i sina första grunder klandrat kommissionen för en oriktig kvalificering av agerandena i fråga som ”konkurrensbegränsning genom syfte”.
a)
Inledande synpunkter om föremålet och grunden för de anmärkningar sökandena har anfört
1) Crédit Agricoles anmärkningar
554
I den första grunden, som består av två delgrunder, har Crédit Agricole gjort gällande att kommissionen inte har lagt fram bevis och en tillräcklig motivering för bankens deltagande i en konkurrensbegränsning genom syfte.
555
I den första delgrunden har Crédit Agricole gjort gällande ”felaktig rättstillämpning och oriktig bedömning vid fastställandet att de kategorier som avser informationsutbyten utgör konkurrensbegränsning genom syfte som kan ingå den [fastställda] enda och fortlöpande överträdelsen”.
556
Crédit Agricole har i detta syfte gjort gällande för det första att de informationsutbyten som avses i kategori 3 (”Utbyte av känslig affärsinformation om pågående eller framtida handel och handelsflöden på andrahandsmarknaden”) inte var tillräckligt skadliga för konkurrensen för att kvalificeras som ”begränsning genom syfte” och, för det andra, att de ageranden som avses i kategori 4 (”Informationsutbyte om och bekräftelse och anpassning av handels- och prissättningsstrategier”) inte utgjorde informationsutbyte, bekräftelse eller anpassning av handels- och prissättningsstrategier, utan i verkligen informationsutbyten som inte heller var tillräckligt skadliga.
557
I den första grundens andra del har Crédit Agricole klandrat kommissionen för att den ”inte gjorde den analys som krävs för att underbygga ett fastställande av konkurrensbegränsning genom syfte i fråga om någon av [de fastställda] kategorierna avseende samordning”, det vill säga kategori 1 (”Samordning av priser som erbjöds särskilda motparter”), kategori 2 (”Samordning av priser som visades för marknaden i allmänhet”) och kategori 5 (”Samordning av handeln”).
558
Tribunalen framhåller inledningsvis att Crédit Agricoles argumentation om att det inte var fråga om en enda och fortlöpande överträdelse och om att banken inte deltog i denna överträdelse underkänns ovan i punkt 550, med undantag av tidpunkten då överträdelsen inleddes. Denna argumentation behöver alltså inte granskas inom ramen för den nu aktuella grunden.
559
Det ska även framhållas att Crédit Agricole genom den argumentation som sammanfattas ovan i punkterna 555 och 557 har klandrat kommissionen för att den fann att var och en av de fem kategorier som avses i skäl 613 i det angripna beslutet skulle kvalificeras som ”konkurrensbegränsning genom syfte”, trots att agerandena i kategorierna 3 och 4 inte var tillräckligt skadliga för konkurrensen samt för att kommissionen inte gjorde den analys som krävdes i fråga om agerandena i kategorierna 1, 2 och 5.
560
Tribunalen fastställer ovan i punkt 87 att argumentationen härrör från en oriktig tolkning av det angripna beslutet och därför är ogrundad.
561
Tribunalen fastställer också ovan i punkterna 106 och 107 att Crédit Agricoles bestridande inom ramen för dess första grund endast har framställts på ett specifikt, exakt och underbyggt sätt med avseende på diskussionerna den 18 och 31 januari, den 15 februari, den 19 och den 21 mars, den 24 maj, den 3 juni och den 10 och den 25 juli 2013 samt den 6 augusti 2014 och den 12 mars 2015 och att kommissionens bedömningar avseende andra diskussioner än dessa därmed är slutgiltigt fastställda.
562
Tribunalen får inte inskränka sig till att enbart granska argument som anförts av parterna inom ramen för den grund, delgrund eller invändning till vars stöd de formellt har anförts, utan ska även bedöma dem till stöd för en annan grund, en annan delgrund eller en annan invändning, när nämnda argument även är relevanta till stöd för dem (se, för ett liknande resonemang, dom av den 21 september 2023, Fachverband Spielhallen och LM/kommissionen, C-831/21 P, EU:C:2023:686, punkterna 46–49). Mot den bakgrunden finns det skäl att tolka Crédit Agricoles första grund så, att kommissionen inte bedömde hela det ekonomiska sammanhang som den omtvistade överträdelse ingick i eller att den gjorde en oriktig bedömning av detta sammanhang samt att kommissionen felaktigt slog fast att de elva diskussioner som avses ovan i punkt 561 gav stöd för slutsatsen att den av kommissionen fastställda enda och fortlöpande överträdelsen hade ett konkurrensbegränsande syfte.
2) Credit Suisses anmärkningar
563
Credit Suisse har inom ramen för sin första grund, som består av tre delgrunder, gjort gällande att ”kommissionen åsidosatte artikel 101 FEUF och bristfälligt motiverade sin slutsats att Credit Suisse agerade i syfte att begränsa eller snedvrida konkurrensen”.
564
I den första grundens första del, vilken anförts i första hand och består av fyra punkter, har Credit Suisse klandrat kommissionen för att den, vid bedömningen av samtliga diskussioner, inte ”tillräckligt beaktade det faktiska och rättsliga sammanhanget på marknaden för SSA-obligationer och [inte fullgjorde] sin bevisbörda för att styrka att agerandena i fråga var konkurrensbegränsande genom sitt syfte”.
565
I den första grundens andra del, vilken anförts i andra hand och består av 24 punkter, har Credit Suisse klandrat kommissionen för att den ”slog fast … att meddelandena om prissättning begränsade konkurrensen genom sitt syfte”, huvudsakligen på grund av att sådana meddelanden ”[kunde] främja konkurrensen”.
566
I den första grundens tredje del har Credit Suisse anfört att kommissionen när den granskade de konkurrensfrämjande effekterna av nämnda meddelanden om prissättning, åsidosatte bevisreglerna och bankens rätt till försvar genom att inte tillämpa reglerna för bevis för ett agerandes konkurrensbegränsande syfte på agerandet i fråga, utan i stället reglerna för bevis för en begränsnings accessoriska karaktär, i den mening som avses i punkt 89 i domen av den 11 september 2014, MasterCard m.fl./kommissionen (C-382/12 P, EU:C:2014:2201).
567
Vad beträffar denna argumentation erinrar tribunalen för det första om att kommissionen i skäl 749 i det angripna beslutet konstaterade att agerandena i fråga, vilka beskrevs i avsnitt 4.2 i beslutet, skulle betraktas som ”konkurrensbegränsning genom syfte” efter att i skäl 104 ha fastställt att de olika kategorierna av agerande som den använde sig av endast beskrevs för analysens skull och att de var knutna till och ofta överlappade varandra.
568
Nämnda kvalificering användes således inte vare sig med avseende på var och en av de aktuella kategorierna eller med avseende på varje enskilt agerande i fråga. Kvalificeringen ska alltså inte tillämpas med avseende på de 25 diskussioner som grupperats i den kategori som pekats ut av Credit Suisse under rubriken ”kommunikation om prissättning” och vars tidpunkter anges i bilaga C.1 till bankens replik.
569
För det andra kan anmärkningar som riktats specifikt mot de 25 diskussioner som Credit Suisse har grupperat i kategorin ”kommunikation om prissättning” inte tas upp till prövning, såsom framgår ovan av punkt 110, eftersom den inte har framställts ens kortfattat i ansökan eller i repliken.
570
Av detta följer att den andra delen av Credit Suisses första grund, avseende felaktig kvalificering av kommunikationen om prissättning som ”konkurrensbegränsning genom syfte”, inte kan upptas till prövning.
571
Tribunalen ska emellertid granska de argument som Credit Suisse har anfört till stöd för den första grundens andra del, avseende den påstådda konkurrensfrämjande effekten av diskussionerna om prissättning, inom ramen för den första grundens första del, i den del de ger stöd för bankens kritik avseende kommissionens oriktiga bedömning vid kvalificeringen av samtliga de aktuella agerandena som ”konkurrensbegränsning genom syfte”, i synnerhet på grund av att det rättsliga och ekonomiska sammanhanget kring den omtvistade överträdelsen inte beaktades tillräckligt.
572
Härvid ska tribunalen beakta argument som kan påverka kvalificeringen av agerandena i fråga som ”konkurrensbegränsning genom syfte”, även om de formellt har anförts till stöd för den första grundens andra del, vilken inte kan upptas till prövning, men ändå framstår som relevanta för bedömningen av grundens första del (se, analogt, dom av den 21 september 2023, Fachverband Spielhallen och LM/kommissionen, C-831/21 P, EU:C:2023:686, punkt 48).
b)
Kvalificeringen av agerandena i fråga som ”konkurrensbegränsning genom syfte”
1) Inledande synpunkter
573
Tribunalen erinrar om att en konkurrensbegränsande samverkan måste ha ”till syfte eller resultat” att hindra, begränsa eller snedvrida konkurrensen inom den inre marknaden för att omfattas av det principiella förbudet i artikel 101.1 FEUF (dom av den 30 januari 2020, Generics (UK) m.fl., C-307/18, EU:C:2020:52, punkt 62).
574
Av denna bestämmelse, såsom den har tolkats av domstolen, följer att det ska göras en klar åtskillnad mellan begreppet ”konkurrensbegränsning genom syfte” och begreppet ”konkurrensbegränsning genom resultat”, varvid särskilda bevisregler gäller för respektive begränsning (dom av den 30 januari 2020, Generics (UK) m.fl., C-307/18, EU:C:2020:52, punkt 63).
575
Vad gäller förfaranden som kvalificeras som ”begränsande genom syfte” saknas det således anledning att undersöka, och än mindre att styrka, deras påverkan på konkurrensen för att bedöma om de ska kvalificeras som en ”konkurrensbegränsning” i den mening som avses i artikel 101.1 FEUF. Erfarenheten visar nämligen att sådana beteenden minskar produktionen och höjer priserna, vilket leder till en felaktig fördelning av resurserna, vilket särskilt drabbar konsumenterna. Det enda som krävs är att det är styrkt att de verkligen omfattas av beteckningen ”konkurrensbegränsning genom syfte”. Rena påståenden, vilka inte stöds av någon bevisning, är emellertid inte tillräckliga i detta avseende (dom av den 30 januari 2020, Generics (UK) m.fl., C-307/18, EU:C:2020:52, punkterna 64 och 65).
576
När det inte har visats att ett avtal, ett beslut av en företagssammanslutning eller ett samordnat förfarande har ett konkurrensbegränsande syfte, ska däremot dess verkningar prövas i syfte att bevisa att konkurrensen faktiskt på ett märkbart sätt har hindrats, begränsats eller snedvridits (dom av den 30 januari 2020, Generics (UK) m.fl., C-307/18, EU:C:2020:52, punkt 66 och där angiven rättspraxis).
577
Det framgår även av domstolens praxis, vilken kommissionen erinrade om i skälen 623–626 i det angripna beslutet, att begreppet ”konkurrensbegränsning genom syfte” ska tolkas restriktivt och att detta begrepp endast kan tillämpas på vissa samordnade förfaranden mellan företag som i sig, med beaktande av deras innehåll, med beaktande av de mål som eftersträvas med dem och med beaktande av det ekonomiska och juridiska sammanhang i vilket de ingår, är så pass skadliga för konkurrensen att det kan anses att någon bedömning av deras verkningar inte behövs, eftersom vissa former av samordning mellan företag redan till sin art kan anses vara skadliga för den normala konkurrensen. Vid bedömningen av detta sammanhang ska hänsyn tas till de aktuella produkternas eller tjänsternas beskaffenhet samt till strukturen och de faktiska villkoren på den eller de relevanta marknaderna (se, för ett liknande resonemang, dom av den 30 januari 2020, Generics (UK) m.fl., C-307/18, EU:C:2020:52, punkterna 67 och 68 och där angiven rättspraxis).
2) Graden av skadlighet för konkurrensen för att ett beteende ska betraktas som ”konkurrensbegränsning genom syfte”
578
Crédit Agricole anser att det i rättspraxis har fastställts en ”utomordentligt hög tröskel” för att ett informationsutbyte ska anses utgöra en ”konkurrensbegränsning genom syfte”, vilket bekräftas av punkterna 72–74 i riktlinjerna för tillämpningen av artikel 101 [FEUF] på horisontella samarbetsavtal (EUT C 11, 2011, s. 1) och av domen av den 24 september 2019, HSBC Holdings m.fl./kommissionen (T-105/17, EU:T:2019:675, punkt 184).
579
Credit Suisse har även anfört att ett agerande endast kan betraktas som ”konkurrensbegränsning genom syfte” om erfarenhet och ekonomisk teori ”tydligt” visar att agerandet är skadligt för konkurrensen.
580
Det följer ovan av punkterna 573–577 att det inte ankom på kommissionen att, för att kvalificera agerandena i fråga som ”konkurrensbegränsning genom syfte”, visa att agerandena – såväl informationsutbytena som andra typer av konkurrensbegränsande agerande – var”utomordentligt” skadliga för konkurrens, som Crédit Agricole har gjort gällande, utan tillräckligt skadliga för konkurrensen, som domstolen erinrade om i domen av den 12 januari 2023, HSBC Holdings m.fl./kommissionen (C-883/19 P, EU:C:2023:11, punkt 106).
581
Slutsatsen att kommissionen inte behöver fastställa att ett agerande är ”utomordentligt” skadligt för konkurrensen för att kvalificera agerandet som ”konkurrensbegränsning genom syfte" vederläggs inte av punkterna 72–74 i riktlinjerna för tillämpningen av artikel 101 [FEUF] på horisontella samarbetsavtal.
582
Den omständigheten att det anges i dessa riktlinjer att ”det [är] mindre sannolikt att informationsutbyte om framtida avsikter sker av konkurrensfrämjande skäl än informationsutbyten i fråga om faktiska data” skulle förvissa kunna tyda på att informationsutbyten om framtida ageranden i princip är mer problematiska är informationsutbyten om aktuella uppgifter. Riktlinjerna kan emellertid inte under några omständigheter ge stöd för slutsatsen att ett utbyte av aktuell information inte kan betraktas som ”konkurrensbegränsning genom syfte” eller att det för en sådan kvalificering krävs en högre grad av skadlighet med avseende på konkurrensen än den som fastställts i den rättspraxis som anges ovan i punkt 580.
583
På samma sätt har Credit Suisse felaktigt gjort gällande att erfarenhet och ekonomisk teori ”tydligt” ska visa att konkurrensen skadas och, följaktligen, att ageranden som kommission kvalificerat som ”konkurrensbegränsning genom syfte” till sin natur är konkurrensbegränsande.
584
Trots vad som anförs i punkt 76 i domen av den 2 april 2020, Budapest Bank m.fl. (C-228/18, EU:C:2020:265), som Credit Suisse har berört, har domstolen efter den domen uttryckligen slagit fast att det inte krävs att samma typ av agerande som det som kommissionen ska kvalificera som konkurrensbegränsande i ett visst ärende redan har underkänts av kommissionen för att ett agerande ska kunna betraktas som en konkurrensbegränsning genom syfte (se, för ett liknande resonemang, dom av den 25 mars 2021, Xellia Pharmaceuticals och Alpharma/kommissionen, C-611/16 P, EU:C:2021:245, punkt 119).
585
Vad sedan beträffar argumentet avseende ekonomisk teori konstaterar tribunalen att Credit Suisse inte har lagt fram några bevis till stöd för detta och inte heller har definierat dess exakta räckvidd. I repliken har Credit Suisse vidare angett att den inte menar att påståenden i den ekonomiska litteraturen är avgörande när det ska fastställas huruvida ett agerande hade ett konkurrensbegränsande syfte, och inte heller att banken har försökt ålägga kommissionen uppgiften att inhämta ekonomisk litteratur som ger stöd för att ett agerande var konkurrensbegränsande genom sitt syfte.
586
Det framgår inte heller av rättspraxis att frågan huruvida ett agerande är så pass skadligt för konkurrensen att det kan betraktas som ”konkurrensbegränsning genom syfte”, som Crédit Agricole har gjort gällande ska bedömas individuellt och separat för varje företag som deltar i agerandet.
587
Denna bedömning, som avgör vilka bevisregler som är tillämpliga på hela agerandet i fråga (se, för ett liknande resonemang, dom av den 30 januari 2020, Generics (UK) m.fl., C-307/18, EU:C:2020:52, punkt 63), ska tvärtom göras mot bakgrund av de objektiva kännetecknen för agerandet och utan hänsyn till varje deltagande företags särskilda ställning.
588
Att ett företag har spelat en mindre roll i en kartell är således, som Crédit Agricole medgav vid förhandlingen, inte ägnat att påverka kvalificeringen av kartellen som ”konkurrensbegränsning genom syfte” med avseende på samtliga deltagande företag.
589
Av samma skäl kan Crédit Agricole inte vinna framgång, i syfte att bestrida kvalificeringen av agerandena i fråga som ”konkurrensbegränsning genom syfte”, genom att göra gällande att banken inte deltog i vissa diskussioner, som diskussionerna den 18 eller den 31 januari 2013, eller att kommissionen gentemot Crédit Agricole endast åberopade ett enda exempel på diskussion som var hänförlig till kategori 1.
3) Kommissionens bedömning av agerandena i fråga
590
Såsom framgår ovan av punkterna 554–557 och 563–566, har Crédit Agricole och Credit Suisse hävdat att kommissionen gjorde en oriktig bedömning av det ekonomiska sammanhanget kring agerandena i fråga i samband med bedömningen av deras skadlighet för samt vid bedömningen av huruvida agerandena i huvudsak var ”berättigade”.
i) Anmärkningarna avseende kommissionens bedömning av det ekonomiska sammanhanget kring agerandena i fråga
591
Crédit Agricole och Credit Suisse har inom ramen för sina påståenden om den oriktiga kvalificeringen av agerandena i fråga som ”konkurrensbegränsning genom syfte” klandrat kommissionen, tillsammans eller var för sig, både för en bristfällig motivering och för en oriktig motivering av det angripna beslutet vad beträffar beaktandet av det ekonomiska sammanhanget kring den omtvistade överträdelsen.
– Crédit Agricoles anmärkning: Avsaknad av bedömning av det ekonomiska sammanhanget kring den omtvistade överträdelsen
592
Crédit Agricole har genom den andra delen av sin första grund klandrat kommissionen bland annat för att den ”inte gjorde den analys som krävs för att underbygga ett fastställande av en överträdelse genom syfte”.
593
Argumentationen, som ska förstås som en anmärkning om att kommissionen åsidosatte sin motiveringsskyldighet vad beträffar det ekonomiska sammanhanget kring den omtvistade överträdelsen, är ogrundad.
594
Det framgår nämligen av skälen 3–65 i det angripna beslutet att kommissionen noggrant och ingående redogjorde för produkterna i fråga, för aktörerna på andrahandsmarknaden för SSA-obligationer och för hur nämnda marknad fungerande samt för handelspraxis på samma marknad. Kommissionen redogjorde i synnerhet för marknadsgaranternas särskilda roll och erinrade om deras uppgifter i skäl 19 i beslutet.
595
För att bemöta argument som fördes fram av de berörda bankerna under det administrativa förfarandet redogjorde också kommissionen i skälen 690–734 i det angripna beslutet för skälen till att dess bedömning att agerandena i fråga hade ett konkurrensbegränsande syfte inte påverkades vare sig av att nämnda banker frivilligt fungerade som marknadsgaranter eller att det fanns fördelar med priskännedom (price discovery).
596
Härvid framhöll kommissionen i skälen 690–703 i det angripna beslutet att de berörda bankerna hade en viktig funktion som marknadsgaranter, vilken motiverade att kommissionen inte klandrade dem för diskussioner som uteslutande var avsedda för förhandling och genomförande av bilaterala transaktioner och kompensation för riskerna på marknaden handlare emellan, som den angav i skäl 662 i nämnda beslut (se, analogt, dom av den 24 september 2019, HSBC Holdings m.fl./kommissionen, T-105/17, EU:T:2019:675, punkt 152).
597
Kommissionen underkände emellertid argumenten avseende funktionen som marknadsgarant, på ett motiverat sätt, och framhöll, i skäl 695 i det angripna beslutet, att det var uppenbart att de berörda bankernas roll som förhandlare inte endast bestod i att ”främja likviditet för att stödja kunder som ville handla med SSA-obligationer”, som sökandena gjorde gällande under det administrativa förfarandet. Lika välmotiverat angav kommissionen att diskussionerna i fråga sträckte sig längre än till ett berättigat sökande efter likviditet i syfte att mildra riskerna, i synnerhet i den del diskussionerna ledde till att handlarna samrådde med varandra utan kundernas vetskap, vilket minskade kundernas möjligheter att dra nytta av självständigt satta och konkurrenskraftiga priser. Handlarna samarbetade också genom att sinsemellan dela sina kunskaper om kundernas förhållningssätt, i syfte att genomföra transaktioner med kunderna som motsvarade deras ömsesidiga intressen (skäl 703 i det angripna beslutet).
598
I skälen 704–713 i det angripna beslutet förklarade kommissionen också varför argumenten om att det var nödvändigt att efterforska priser på grund av en informationsasymmetri som var till fördel för vissa investerare och till nackdel för de berörda bankerna, skulle underkännas. I skäl 709 i det angripna beslutet framhöll kommissionen således att SSA-obligationshandlarna var specialiserade på en kategori av värdepapper och att man kunde förvänta sig att de var väl underrättade om relevanta yttre händelser. Kommissionen framhöll även, i skäl 710 i nämnda beslut, att de berörda handlarna inte nöjde sig med att utbyta information för att avskräcka ”insatta” kunder (smart-money clients), utan att de utbytte känslig affärsinformation om alla typer av kunder. Kommissionen förklarade också varför den inte godtog påståendet om de aktuella informationsutbytenas konkurrensfrämjande effekter (skäl 713 i det angripna beslutet).
599
I skälen 714–719 i det angripna beslutet underkände slutligen kommissionen Crédit Agricoles argument om att de uppgifter som utbyttes vara offentliga eller snabbt blev föråldrade och framhöll i synnerhet att information om nyligen genomförda transaktioner var användbar vid bedömningen av marknadstendenser och framtida handelsmöjligheter.
600
Mot bakgrund av det anförda har Crédit Agricole inte fog för att anföra att kommissionen åsidosatte sin motiveringsskyldighet vad gäller beskrivningen av det ekonomiska sammanhanget kring den omtvistade överträdelsen.
601
Talan kan därmed inte bifallas såvitt avser den andra delen av Crédit Agricoles första grund.
– Crédit Agricoles och Credit Suisses anmärkning avseende en oriktig bedömning av det ekonomiska sammanhanget kring den omtvistade överträdelsen
602
Crédit Agricole och Credit Suisse har inom ramen för den första delen av sin respektive första grund, gjort gällande att kommissionen inte tog tillräcklig hänsyn till särdragen hos marknaden för SSA-obligationer. Kommissionen granskade i synnerhet inte huruvida nämnda marknad var att betrakta som ett oligopol eller tvärtom som mikroskopisk, trots att koncentrationen på den berörda marknaden utgör en relevant omständighet vid bedömning av informationsutbytens skadlighet för konkurrensen.
603
För det andra görs gällande att kommissionen gjorde en oriktig bedömning av hur andrahandsmarknaden för SSA-obligationer fungerade, huvudsakligen i den del den inte tog vederbörlig hänsyn till att de berörda bankerna fungerade som marknadsgaranter. Detta ledde till att kommissionen felaktigt fann att vissa av agerandena i fråga kunde anses ge stöd för att den omtvistade enda och fortlöpande överträdelsen hade ett konkurrensbegränsande syfte.
604
Kommissionen tog således inte vederbörlig hänsyn till att marknadsgaranternas tillhandahållande av omedelbara tjänster innebar att de förhandlade sinsemellan och att de ständigt och ingående sökte efter priser (”marknadsfärgen”) och likviditetskällor, men även det faktum att det mellan marknadsgaranterna fanns en viss grad av samarbete liksom ett regelbundet flöde av känslig affärsinformation. Crédit Agricole har i detta hänseende gjort gällande att ”handlar[na] måste förstå hur priserna har utvecklats tidigare för att veta vad [de] måste göra för att slutföra en affär”.
605
Credit Suisse menar för det tredje att kommissionen åsidosatte sin skyldighet att visa att det inte fanns några särskilda omständigheter som kunde göra det nödvändigt att ifrågasätta presumtionen att det aktuella avtalet var skadligt till sin art, såsom krävs enligt punkt 48 i förslaget till avgörande av generaladvokaten Bobek i målet Budapest Bank m.fl. (C-228/18, EU:C:2019:678).
606
Vad för det första beträffar påståendet avseende otillräckligt beaktande av särdragen hos marknaden för SSA-obligationer, har kommissionen gjort gällande att domstolen redan har slagit fast, i fråga om överenskommelser som utgör särskilt allvarliga överträdelser av konkurrensrätten, att bedömningen av det ekonomiska och rättsliga sammanhang i vilket förfarandet ingår kan begränsas till vad som visar sig vara absolut nödvändigt för att dra slutsatsen att det rör sig om en konkurrensbegränsning genom syfte (se, analogt, dom av den 27 april 2017, FSL m.fl./kommissionen, C-469/15 P, EU:C:2017:308, punkt 107 och där angiven rättspraxis).
607
Vid beaktandet av samtliga omständigheter som avses ovan i punkt 577 ska det emellertid under alla omständigheter framgå vad som är de exakta skälen till varför det aktuella beteendet är så skadligt för konkurrensen att det ska anses ha till syfte att hindra, begränsa eller snedvrida konkurrensen (se, för ett liknande resonemang, dom av den 11 september 2014, CB/kommissionen, C-67/13 P, EU:C:2014:2204, punkt 69, och dom av den 21 december 2023, European Superleague Company, C-333/21, EU:C:2023:1011, punkt 168).
608
I ett sådant sammanhang som marknaden för SSA-obligationer kan kommissionen dessutom göra gällande den rättspraxis som anges ovan i punkt 606.
609
Skälet till detta är i synnerhet att på en sådan komplex marknad som den nu aktuella, vilken kännetecknas av ett ständigt och omfattande informationsflöde mellan de olika aktörerna, krävs det en ingående analys av diskussionerna mellan de berörda bankernas handlare för att avgöra huruvida agerandena i fråga var så pass skadliga. Kommissionen medgav själv, i skälen 46 och 662 i det angripna beslutet, att beslutet inte avsåg vissa diskussioner – som hade ett socialt syfte eller som var avsedda att undersöka möjligheten till bilaterala transaktioner eller informationsutbyten om marknadsfärgen vilken redan var allmänt känd.
610
Tribunalen konstaterar emellertid att kommissionen, som framhålls ovan i punkterna 594–599, i synnerhet beaktade arten av de aktuella produkterna och de funktioner som utövades av de berörda bankerna.
611
I motsats till vad Credit Suisse har anfört förutsatte kommissionen följaktligen inte bara, genom att hänvisa till informationsutbyten om andra marknader eller andra finansmarknader än marknaden för SSA-obligationer, att agerandena i fråga avsevärt minskade den normala osäkerheten på marknaden för SSA-obligationer till förmån för de berörda bankerna och på bekostnad av andra aktörer på marknaden.
612
Det är förvisso riktigt att kommissionen inte uttryckligen beaktade koncentrationen på marknaden för SSA-obligationer i det angripna beslutet, men det finns inte fog för att klandra den för ett sådant utelämnande.
613
Bortsett från att sökandena inte har angett att de i det administrativa förfarandet tog upp att det var nödvändigt att beakta denna omständighet för att kvalificera agerandena i fråga som ”konkurrensbegränsning genom syfte”, vilar kritiken avseende avsaknaden av analys av koncentrationen på marknaden för SSA-obligationer huvudsakligen på allmänna hänvisningar till tidigare rättspraxis. Således tydliggörs inte vilken betydelse en sådan analys skulle ha haft i det nu aktuella fallet.
614
Sökandena har således inte visat i vilken utsträckning nämnda analys skulle ha varit relevant vad beträffar de ageranden som lagts dem till last, det vill säga prissamordning, uppdelning av marknaden eller kunder eller utbyte av känslig affärsinformation.
615
Vad beträffar de sistnämnda agerandena framhåller tribunalen också att, även om domstolen först kunde beakta oligopolkaraktären hos den marknad på vilken utbytet av känslig affärsinformation skedde (se, för ett liknande resonemang, dom av den 28 maj 1998, Deere/kommissionen, C-7/95 P, EU:C:1998:256, punkterna 75 och 88–90), framgår det i synnerhet av domen av den 19 mars 2015, Dole Food och Dole Fresh Fruit Europe/kommissionen (C-286/13 P, EU:C:2015:184), att unionsdomstolen kunde medge att sådana utbyten av känslig affärsinformation har ett konkurrensbegränsande syfte utan att beakta oligopolkaraktären hos den produktmarknad där nämnda informationsutbyte skedde (se, för ett liknande resonemang, dom av den 29 september 2021, Nichicon Corporation/kommissionen, T-342/18, EU:T:2021:635, punkterna 105–112 (ej publicerade)), eller avsaknaden av en sådan marknadskoncentration (se, för ett liknande resonemang, dom av den 14 mars 2013, Dole Food och Dole Germany/kommissionen, T-588/08, EU:T:2013:130, punkt 334).
616
För det andra framhåller tribunalen, beträffande påståendena om en oriktig bedömning av hur marknaden för SSA-obligationer fungerar, att de argument som förts fram av Crédit Agricole och Credit Suisse inte ger stöd för att ifrågasätta kommissionens konstateranden i skäl 19 och 690–697 i det angripna beslutet, att de berörda bankerna frivilligt fungerade som marknadsgaranter, utan att vara bundna av de skyldigheter som åligger utnämnda marknadsgaranter, och de hade inte enbart till uppgift att främja likviditeten för att stödja kunder som ville handla med SSA-obligationer.
617
Det framgår nämligen av sex diskussioner som kommissionen har berört till stöd för dessa konstateranden (skälen 693 och 696 i det angripna beslutet) och som inte har bestritts av sökandena att nämnda banker visserligen fungerade som marknadsgaranter, men att deras handelsverksamhet inte var begränsad till enbart denna funktion utan att den även syftade till att maximera deras vinster.
618
Trots att de berörda bankerna inte officiellt var utnämnda till marknadsgaranter tog kommissionen dessutom även hänsyn till att de fungerade som sådana i det angripna beslutet.
619
Kommissionen gjorde således åtskillnad mellan handel mellan marknadsaktörer och slutinvesterare (end-investors) och handel mellan marknadsgaranter, i synnerhet för anskaffning av likviditet (liquidity sourcing).
620
I skälen 42 och 43 i det angripna beslutet angav kommissionen att det nu aktuella ärendet inte avsåg diskussioner mellan de berörda aktörerna som fördes inom ramen för deras normala verksamhet, avseende sådana frågor som tillhandahållande av nödvändig information i syfte att undersöka möjligheterna till transaktioner dem emellan i egenskap av potentiella motparter eller kunder, eller kommentarer om marknadsfärgen. Detta bekräftade kommissionen i skälen 661–663 och 699 i det angripna beslutet, genom att framhålla att den inte ifrågasatte information som utbyttes inom ramen för avtalsförhandlingar mellan handlarna i de berörda bankerna.
621
Kommissionen gjorde således en riktig bedömning när den, i synnerhet i skälen 649 och 650 i det angripna beslutet, fann att Crédit Agricole och Credit Suisse inte med framgång kunde göra gällande sin funktion som marknadsgaranter, i och med att deras agerande gick utöver vad som normalt kunde förväntas av sådana marknadsgaranter.
622
När det för det tredje gäller anmärkningen avseende punkt 48 i förslaget till avgörande av generaladvokaten Bobek i målet Budapest Bank m.fl. (C-228/18, EU:C:2019:678), konstaterar tribunalen att kommissionen, såsom följer ovan i synnerhet av punkterna 616–621, under alla omständigheter med rätta underkände sökandenas argument avseende de särskilda omständigheterna på marknaden för SSA-obligationer och, i synnerhet, de berörda bankernas funktion som marknadsgaranter.
623
Crédit Agricoles och Credit Suisses argument avseende en oriktig bedömning av marknaden för SSA-obligationer – och i synnerhet av deras funktion som marknadsgaranter – är följaktligen ogrundade och ska underkännas.
624
Trots att kommissionen inte fastställde lika många överträdelser i det angripna beslutet som det antal kategorier som avses i skälen 103 och 613 i det angripna beslutet (punkterna 87, 364 och 445 ovan), påverkar denna slutsats emellertid inte det faktum att kommissionen, för varje typ av agerande i fråga eller för varje kritiserad diskussion, kan ha gjort en oriktig bedömning i frågan huruvida de var tillräckligt skadliga för konkurrensen för att bidra till kvalificeringen ”konkurrensbegränsning genom syfte” av samtliga ageranden i fråga, vilket prövas nedan.
ii) Crédit Agricoles och Credit Suisses anmärkningar om att agerandena i fråga inte var tillräckligt skadliga för konkurrensen
625
Crédit Agricole och Credit Suisse har, inom ramen för sin anmärkning avseende oriktig kvalificering av agerandena i fråga som ”konkurrensbegränsning genom syfte”, klandrat kommissionen för att den felaktigt ansåg att agerandena var så pass skadliga för konkurrensen att de skulle kvalificeras som ”konkurrensbegränsning genom syfte”.
626
Crédit Agricole menar att de informationsutbyten som klassificerades i kategorierna 3 och 4 inte avsåg framtida priser eller framåtblickande information, utan tidigare priser, potentiella transaktioner eller funderingar som inte avsåg priser avseende specifika kunder. Dessutom ingick de inte i ett systematiskt informationsutbyte. Sådana informationsutbyten – som informationsutbytena den 19 mars, den 24 maj och den 25 juli 2013 vilka klassificerades i kategori 3, och informationsutbytena den 19 mars och den 3 juni 2013 samt den 6 augusti 2014, klassificerade i kategori 4 – kan alltså inte beaktas vid kvalificeringen av agerandena i fråga som”konkurrensbegränsning genom syfte”, eftersom ”de kan ges en annan – uppenbarligen trovärdig – tolkning än den som kommissionen gjorde”. Den omständighet som kommissionen grundade sig på, att informationsutbytena i fråga ledde till en informationsasymmetri som gagnade de berörda bankerna, är inte relevant, eftersom marknaden för SSA-obligationer till sin karaktär var behäftad med en informationsasymmetri. Slutligen undersökte inte kommissionen huruvida informationsutbytena gjorde det möjligt att minska eller undanröja osäkerheten om hur marknaden för SSA-obligationer fungerade.
627
De ageranden som klassificerades i kategorierna 1, 2 och 5 kan inte heller betraktas som tillräckligt skadliga för konkurrensen för att agerandena i fråga ska kunna betraktas som ”konkurrensbegränsning genom syfte”, eftersom diskussionerna den 18 och 31 januari, den 15 februari, den 21 mars och den 10 juli 2013 samt den 12 mars 2015 inte visar på någon samordning mellan de berörda bankerna.
628
Credit Suisse menar att marknadsgaranter inte kan klandras för att de ”dödar ett pris” som visas på en mäklares skärm i syfte att genomföra transaktioner direkt dem emellan, som vid diskussionerna den 28 september 2010 och den 10 januari 2013. Som framgår av punkt 178 i domen av den 24 september 2019, HSBC Holdings m.fl./kommissionen (T-105/17, EU:T:2019:675), kan marknadsgaranter inte heller klandras för att de sinsemellan utbyter information om sina lagerpositioner (långa eller korta), eftersom det gör det lättare att finna möjligheter till transaktioner mellan handlare.
629
Inledningsvis påpekar tribunalen att det ovan i punkterna 185–310 redan har fastställts att kommissionen hade fog för att slå fast att agerandena var konkurrensbegränsande.
630
Vid granskningen av sökandenas kritik enligt punkterna 626–628 ovan, ska tribunalen följaktligen enbart pröva huruvida agerandena var så pass skadliga för konkurrensen att de i sin helhet kunde kvalificeras som ”konkurrensbegränsning genom syfte”.
631
För det första erinrar tribunalen om att kommissionen klandrade de berörda bankerna för en enda och fortlöpande överträdelse som bestod av över 200 diskussioner, vilka berörs i bilaga 1 till meddelandet om invändningar som anges i fotnot 118 i det angripna beslutet. Över 120 diskussioner analyserades i själva beslutet, och av dessa har endast 11 diskussioner bestritts giltigt av Crédit Agricole (se ovan punkterna 100–107 och 625 och 627) och 3 av Credit Suisse (se ovan punkterna 108–113 och 628), inom ramen för deras respektive första grund.
632
För det andra kvalificerade kommissionen diskussionerna som ”konkurrensbegränsning genom syfte”, utan att använda samma kvalificering vare sig för var och en av diskussionerna eller för var och en av de fem kategorier i vilka de hade klassificerats.
633
I skälen 614–616 i det angripna beslutet gjorde kommissionen ändå, för att exemplifiera, bedömningen att diskussionerna som klassificerats i kategorierna 1 och 2 avslöjade ”prissamordning[ar]” mellan de berörda bankerna, att diskussionerna som klassificerats i kategorierna 3 och 4 avslöjade ”att känslig information lämnades ut, på handlarnas egna initiativ eller på begäran, så att andra handlare kunde använda informationen för att få underrättelser om handelsverksamhet och om förhandlings- och prissättningsstrategier”, och att diskussionerna som klassificerats i kategori 5 visade på en ”samordning av handelsverksamhet”.
634
Av detta följer att tribunalen ska avgöra huruvida den kritik som anförts av Crédit Agricole och Credit Suisse och som granskas tillsammans med de 14 diskussioner som bankerna har kritiserat på ett giltigt sätt, kan ifrågasätta kommissionens kvalificering ”konkurrensbegränsning genom syfte”, vilken nu stöds av bedömningarna av de över 120 diskussioner som bankerna inte har bestritt över huvud taget eller som de inte har bestritt på ett giltigt sätt och som därmed ska betraktas som slutgiltigt fastställda, tillsammans med kommissionens slutsatser av nämnda bedömningar.
635
Tribunalen understryker, vilket även framhålls ovan i punkt 186, att i de fall där kommissionen, vid fastställandet av en överträdelse av artikel 101 FEUF, har grundat sig på skriftlig bevisning ankommer det på de berörda företagen att inte endast framlägga ett möjligt alternativ till kommissionens ställningstagande, utan att visa att bevisningen i det ifrågasatta beslutet är otillräcklig för att fastslå att överträdelsen förelegat.
636
Vad beträffar ageranden för prissamordning – oavsett om de utförts i förhållande till särskilda motparter eller till marknaden i allmänhet – och ageranden för samordning av handelsverksamhet, krävs enligt fast rättspraxis att de är så pass skadliga för konkurrensen att de redan till sin natur kan anses vara skadliga för den normala konkurrensen.
637
De först angivna agerandena i föregående punkt ska betraktas som horisontell prissättning mellan konkurrenter som kan anses vara förenad med så pass stora risker för en negativ inverkan på, i synnerhet, varor och tjänsters pris, kvantitet eller kvalitet att det inte anses nödvändigt att vad gäller tillämpningen av artikel 101.1 FEUF visa att de har konkreta verkningar på marknaden (se dom av den 2 april 2020, Budapest Bank m.fl., C-228/18, EU:C:2020:265, punkt 36 och där angiven rättspraxis).
638
Såsom kommissionen mycket riktigt framhöll i skälen 645, 648 och 653 i det angripna beslutet, kom de berörda bankerna således överens om de priser som var och en av dem skulle erbjuda en kund, antingen genom att sätta identiska priser för kunden eller genom att enas om att en av dem skulle erbjuda ett mer konkurrenskraftigt pris än den andre. De diskuterade och satte även tillsammans sina priser för obligationer som de skulle erbjuda marknaden genom sina försäljningskontor eller genom mäklare, vilket tog formen av köp- eller säljbud som lades fram till mäklare till samordnade priser, eller översändande av intresseförteckningar eller jämförelselistor (”comps lists”), det vill säga listor som en handlare tog fram inom ramen för en ny emission av obligationer, vilka visade priserna på liknande obligationer med jämförbara egenskaper (löptid, avkastning) med dem hos nyemissionen (skäl 54 i det angripna beslutet), till respektive försäljningskontor med samordnade priser.
639
De andra agerandena i punkt 636 ovan ska betraktas som ageranden för uppdelning av marknaden eller kunder vilka i sig har ett konkurrensbegränsande syfte (dom av den 19 december 2013, Siemens m.fl./kommissionen, C-239/11 P, C-489/11 P och C-498/11 P, ej publicerad, EU:C:2013:866, punkt 218), såsom kommissionen framhöll i skälen 646 och 681 i det angripna beslutet.
640
Sådana ageranden ledde till att de berörda bankerna avstod från att lägga köp- eller säljbud, dra tillbaka (kill) köp- eller säljbud från marknaden när de riskerade att konkurrera eller interferera sinsemellan eller till att de fördelade transaktioner mellan varandra och lade ihop eller minskade sina respektive positioner för att tillmötesgå en begäran från en särskild kund (som lämnats ut mellan dem), vilket i synnerhet begränsade förhandlingsmöjligheterna för bankernas kunder, som kommissionen framhöll i skäl 703 i det angripna beslutet.
641
Crédit Agricole och Credit Suisse kan inte med framgång anföra att diskussionerna den 28 september 2010, den 10, 18 och 31 januari, den 15 februari, den 21 mars och den 10 juli 2013 samt den 12 mars 2015 felaktigt beaktades i syfte att kvalificera agerandena i fråga, som en helhet, som ”konkurrensbegränsning genom syfte”.
642
Vad beträffar diskussionerna den 18 och 31 januari 2013, framhålls ovan i punkterna 188–200 att kommissionen inte gjorde någon oriktig bedömning i fråga om informationsutbytenas konkurrensbegränsande karaktär. De argument som anförts av Crédit Agricole rör dessutom inte bedömningen av de aktuella agerandenas särskilda skadlighet för konkurrensen.
643
Diskussionerna den 28 september 2010 och den 10 januari 2013 visar åtminstone, som framgår ovan av punkterna 269–278 och 287–295, att handlarna i Credit Suisse och Deutsche Bank samordnade sin handelsverksamhet – i den del den ene föreslog för den andre att han skulle dra tillbaka ett pris som visades på en mäklares skärm samtidigt som den senare förhandlade med en tredje part – utan att nämnda banker har visat att den bevisning som kommissionen lade fram i fråga om diskussionernas konkurrensbegränsande karaktär var otillräcklig.
644
Diskussionen den 15 februari 2013 visar åtminstone, som framgår ovan av punkterna 201–208, på en samordning av priserna, genom vilken Crédit Agricole och Deutsche Bank diskuterade och tillsammans satte sina priser för obligationer som de skulle erbjuda en kund, trots att en annan diskussion, som Crédit Agricole betraktar som likadan, inte lades en utomstående bank till last.
645
Diskussionen den 21 mars 2013 kan visserligen inte, som framgår ovan av punkterna 217–227 anses återspegla en prissamordning. Crédit Agricole har emellertid inte vare sig gjort gällande eller – än mindre – visat, att de informationsutbyten som ägde rum under diskussionen felaktigt ansågs utgöra informationsutbyten av känslig affärsinformation som var så pass skadliga för konkurrens att de bidrog till att agerandena i fråga kvalificerades som ”konkurrensbegränsning genom syfte” (se, analogt, dom av den 12 januari 2023, HSBC Holdings m.fl./kommissionen, C-883/19 P, EU:C:2023:11, punkt 151).
646
Diskussionen den 10 juli 2013 visar åtminstone, som framgår ovan av punkterna 236–243, på en samordning av priserna och en samordning av Crédit Agricoles och Deutsche Banks handelsverksamhet som ledde till att handlaren i den förstnämnda banken berättade för handlaren i den andra banken att han skulle lägga ett bud till samma pris som den senare först hade lämnat ut till honom.
647
Vad slutligen beträffar diskussionen den 12 mars 2015 visar den åtminstone, som framgår ovan av punkterna 257–267, på ett agerande för uppdelning av marknaden, i den del handlaren i Crédit Agricole avstod från att lägga ett bud till en kund som hade kontaktat honom och som även hade kontaktat Credit Suisses handlare. Detta konstaterande kan inte heller ifrågasättas av Crédit Agricoles argument, att nämnda diskussion som inleddes av Credit Suisses handlare ”sannolikt motiverades av det faktum att samma kund redan tidigare hade frågat handlaren i [Crédit Agricole] om priset på obligationerna”, såsom framgår av den rättspraxis som anges ovan i punkt 186.
648
Vad sedan beträffar informationsutbytena i fråga konstaterar tribunalen, för det första, att de rörde information som dels inte var tillgänglig för allmänheten, dels var kommersiellt känslig, i motsats till vad Crédit Agricole har anfört punktvis utan stöd av något närmare resonemang.
649
Kommissionen fastställde att informationen inte var tillgänglig för allmänheten i skälen 714–719 i det angripna beslutet, där det anges att det endast var viss information som delvis kunde fastställas (discernible) utifrån handlarnas skärmar eller mäklarnas plattformar, men att det i vart fall inte var möjligt att identifiera de slutliga motparterna.
650
Crédit Agricole menar att handlarna ”ständigt sökte ingående information om priser och likviditetskällor [för att] veta var de kunde köpa och sälja obligationer och till vilket pris” och att detta motiverade informationsutbytena i fråga. Såsom kommissionen mycket riktigt framhöll i skälen 43 och 663 i det angripna beslutet, sträckte sig den information som utbyttes mellan parterna om aktuella priser som erbjöds eller planerades långt utöver vad som var nödvändigt för att få priskännedom inför en förhandling om bilaterala transaktioner. Om informationen verkligen var tillgängligt för allmänheten skulle nämnda informationsutbyten dessutom ha varit onödiga.
651
Tribunalen framhåller i detta hänseende, vad beträffar diskussionen den 10 juli 2013 som Crédit Agricole har berört, att nämnda bank inte har lagt fram någonting – utöver ett enkelt påstående – som kan vederlägga konstaterandet att den information som utbyttes i diskussionen – då Crédit Agricoles handlare berättade för handlaren i Deutsche Bank att han skulle lägga ett bud på en obligation till samma pris som den sistnämnde handlaren tidigare hade meddelat honom – inte var offentlig.
652
Kommissionen fastställde även att den information som utbyttes om såväl aktuella och framtida förhandlingar som om nyligen genomförda förhandlingar var känslig affärsinformation. Kommissionen framhöll i synnerhet i skälen 658 och 663 i det angripna beslutet, att den utbytta informationen rörde aktiviteten hos kunder som var aktiva på marknaden en viss dag, deras intressen och preferenser i fråga om handel såsom de uttryckts till var och en av de berörda bankerna, inbegripet vilka obligationer som kunden kunde ha eller var ute efter och storleken (volymen), frågan huruvida kunden var benägen att fortsätta att köpa eller att sälja, och till vilka prisnivåer kunden önskade genomföra eller nyligen hade genomfört transaktioner.
653
Vad beträffar information om nyligen genomförda förhandlingar framhöll kommissionen även, i skäl 716 i det angripna beslutet, att sådan information kunde användas för att värdera marknadstendenser och framtida affärsmöjligheter, eftersom kunskap om tidigare resultat utgjorde mycket relevant information för handlarna, både i bevakningssyfte och inför framtida avtal, varvid hänvisades till punkt 127 (ej publicerad) i domen av den 12 juli 2019, Sony och Sony Electronics/kommissionen (T-762/15, EU:T:2019:515).
654
Även om det, med hänsyn till den särpräglade sektorn för SSA-obligationer, inte är särskilt relevant att hänvisa till ett mål som rörde en helt annan sektor, är det icke desto mindre så, att kommissionen i det angripna beslutet, och i synnerhet i skäl 659, klargjorde till fullo att information om nyligen genomförda handelstransaktioner var kommersiellt känslig, i motsats till vad Crédit Agricole har anfört.
655
Det förhållandet att informationen berörde känslig affärsinformation bekräftas dessutom av Compass Lexecon-rapporten av den 29 mars 2019, ”The Economic Context of Price Discussions and the Exchange of ’Sensitive Commercial Information’ between Market Makers in SSA Bonds” (Det ekonomiska sammanhanget kring prisdiskussioner och utbyte av ”känslig affärsinformation” mellan marknadsgaranter för SSA-obligationer, nedan kallad den första Compass Lexecon-rapporten), vilken har lagts fram av Credit Suisse och avses i skäl 705 i det angripna beslutet, och har även bekräftats av Crédit Agricole i dess inlagor. Crédit Agricole har i detta hänseende uttryckligen angett att ”handlar[na, för att vara konkurrenskraftiga,] måste förstå hur priserna har utvecklats tidigare för att veta vad [de] behöver göra för att hämta hem affären”.
656
Credit Suisse har inte fog för att åberopa punkterna 185–191 i domen av den 24 september 2019, HSBC Holdings m.fl./kommissionen (T-105/17, EU:T:2019:675) till sin fördel. I dessa punkter underkände tribunalen kvalificeringen ”konkurrensbegränsning genom syfte” för en diskussion mellan två handlare som var aktiva på marknaden för räntederivat i euro avseende handelspositioner.
657
Det framgår nämligen klart och tydligt av dessa punkter att skälet till att tribunalen inte medgav att en diskussion om handelspositioner var att betrakta som konkurrensbegränsning genom syfte inte var att en sådan diskussion i princip inte är så skadlig för konkurrensen att den skulle kvalificeras som ”begränsning genom syfte”, utan att kommissionen i det ärendet inte hade visat att nämnda diskussion hade gett handlarna en informationsfördel som gjorde att de kunde justera sina handelsstrategier därefter.
658
I det nu aktuella fallet framgår det ovan av punkterna 653–655 att kommissionen lade fram sådan bevisning i det angripna beslutet.
659
Tribunalen framhåller också att kommissionen i skäl 665 i det angripna beslutet såg till att skilja mellan informationsutbyten som avsåg nyligen genomförda förhandlingar och informationsutbyten ”av mindre värde” som avsåg äldre information.
660
För det andra har varken Crédit Agricole eller Credit Suisse bestritt att informationsutbytena i fråga ägde rum mellan ett litet antal aktörer på marknaden för SSA-obligationer.
661
Credit Suisse har för övrigt angett i sina inlagor att den enda fördel som agerandena i fråga gav de berörda bankerna var att de fördes i en ”sluten krets” vilket innebar att nämnda banker kunde ”erbjuda varandra mindre spreadar än vad de skulle erbjuda andra marknadsgaranter och förvänta sig motsvarande från den betrodda motparten”.
662
Som kommissionen mycket riktigt framhöll i synnerhet i skälen 658, 659, 668–670, 672, 680 och 740–742 i det angripna beslutet, ledde informationsutbytena i fråga därmed till en minskad osäkerhet på marknaden för de berörda bankerna och således till en informationsasymmetri som gjorde att de kunde dra fördel av ”betydligt mer information [än vad] de normalt skulle ha kunnat få”.
663
Enligt fast rättspraxis är ett utbyte av information så pass skadligt för konkurrensen att det inte finns anledning att undersöka dess effekter när informationsutbytet är ägnat att kunna minska eller undanröja osäkerhet hos de berörda vad gäller tidpunkten, omfattningen och den anpassning som de berörda företagen måste göra vad gäller deras beteende på marknaden (se, för ett liknande resonemang, dom av den 12 januari 2023, HSBC Holdings m.fl./kommissionen, C-883/19 P, EU:C:2023:11, punkterna 115 och 116 och där angiven rättspraxis).
664
Det framgår i detta hänseende ovan av punkterna 279–286, 209–216, 228–232, 233–235, 244–248 och 249–256 att sådana diskussioner som diskussionerna den 8 februari 2012, den 19 mars, den 24 maj, den 3 juni och den 25 juli 2013 samt den 6 augusti 2014 var av sådan beskaffenhet.
665
Domstolen har dessutom slagit fast att ett utbyte av information som är ägnat att undanröja osäkerhet hos de berörda parterna vad gäller tidpunkten, omfattningen och den anpassning som de berörda företagen måste göra i fråga om deras beteende på marknaden, måste anses ha ett konkurrensbegränsande syfte, oavsett vad det har för direkta effekter på de priser som slutkonsumenterna betalar (se, för ett liknande resonemang, dom av den 12 januari 2023, HSBC Holdings m.fl./kommissionen, C-883/19 P, EU:C:2023:11, punkterna 203 och 204).
666
Kommissionen gjorde därmed en riktig bedömning när den fann att utbytena av känslig affärsinformation mellan de berörda bankerna var så pass skadliga för konkurrensen på SSA-marknaden att de bidrog till agerandena i fråga, i sin helhet, skulle betraktas som ”konkurrensbegränsning genom syfte”.
667
En sådan slutsats är särskilt befogad då kommissionen i skäl 661 och i fotnot 740 i det angripna beslutet framhöll att marknaden för SSA-obligationer var en marknad där en av nyckelparametrarna för konkurrensen var hanteringen av risk och osäkerhet, vilket inte har bestritts av sökandena, och mycket riktigt gjorde gällande att den omständigheten att konkurrenter utbyter en uppgift som är relevant för prissättningen och som inte är offentlig är så mycket känsligare i konkurrenshänseende när detta informationsutbyte äger rum mellan börsmäklare som agerar som ”marknadsgaranter” (se, för ett liknande resonemang, dom av den 24 september 2019, HSBC Holdings m.fl./kommissionen, T-105/17, EU:T:2019:675, punkt 145).
668
I motsats till vad Crédit Agricole har anfört, krävs det dessutom inte att ett utbyte av känslig affärsinformation är systematiskt för att det ska kunna betraktas som tillräckligt skadligt för konkurrensen, såsom framgår av den rättspraxis som anges ovan i punkt 663.
669
Crédit Agricole kan inte heller vinna framgång med påståendet, att marknaden för SSA-obligationer präglas av en betydande informationsasymmetri mellan marknadsgaranterna och att en ökning av den redan befintliga asymmetrin på grund av informationsutbytena i fråga inte är tillräckligt skadlig för konkurrensen.
670
Det förhållandet att marknaden för SSA-obligationer har relativt bristfällig transparens och att det följaktligen kan vara svårt för marknadsgaranterna att sätta ett skäligt pris på en obligation, betyder inte att det råder en informationsasymmetri mellan dessa marknadsgaranter, i och med att de alla konfronteras med nämnda brist på transparens. Även om så vore, att marknaden präglas av denna informationsasymmetri, strider Crédit Agricoles argumentation i vart fall mot den ändamålsenliga verkan som begreppet ”konkurrensbegränsning genom syfte” måste få och i vidare bemärkelse med artikel 101 FEUF, i och med att resonemanget leder till en relativisering av det objektiva allvaret i ett agerande samtidigt som nämnda agerande äger rum på en marknad som är särskilt känslig för ageranden hos företag som inte självständigt bestämmer vilka strategi de ska tillämpa på marknaden.
671
Credit Suisse kan slutligen inte med framgång åberopa domen av den 23 november 2006, Asnef-Equifax och Administración del Estado (C-238/05, EU:C:2006:734), för att beröva kommissionen möjligheten att beakta de aktuella utbytena av känslig affärsinformation som stöd för att anse att agerandena i fråga, i sin helhet, ska betraktas som ”konkurrensbegränsning genom syfte”.
672
Som framhålls ovan i punkt 183, är det en avsevärd skillnad mellan de informationsutbyten som föranledde domen av den 23 november 2006, Asnef-Equifax och Administración del Estado (C-238/05, EU:C:2006:734), och de informationsutbyten som fastställdes och bötfälldes i det angripna beslutet, i synnerhet i den del de avsåg anonymiserade uppgifter som var allmänt tillgängliga för samtliga aktiva aktörer på marknaden.
673
Crédit Agricole och Credit Suisse har mot bakgrund av det ovan anförda inte fog för påståendet att kommissionen gjorde en oriktig bedömning av skadligheten av agerandena i fråga när den slog fast att nämnda ageranden kunde ge stöd för att de i sin helhet skulle kvalificeras som ”konkurrensbegränsning genom syfte”.
iii) Anmärkningarna avseende den ”berättigade” karaktären hos agerandena i fråga
674
Det följer av det ovan anförda att agerandena i fråga, i sin helhet, var så pass skadliga för konkurrensen att kommissionen kunde kvalificera dem som ”konkurrensbegränsning genom syfte”.
675
Tribunalen ska emellertid undersöka huruvida detta konstaterande kan påverkas av Crédit Agricoles och Credit Suisses argument om att agerandena i fråga var ”berättigade”.
676
Tribunalen framhåller att Crédit Agricole utan åtskillnad har anfört att de diskussioner som lagts banken till last var ”nödvändiga”, ”berättigade”, konkurrensfrämjande” eller till och med ”naturliga och väsentliga för att marknaden skulle fungera väl och för att kunderna skulle få en bättre service”.
677
Credit Suisse har för sin del anfört, till stöd för sitt påstående avseende oriktig bedömning av det ekonomiska sammanhanget kring den omtvistade överträdelsen, att diskussionerna i fråga utan åtskillnad var ”berättigade” eller ”konkurrensfrämjande”.
678
Tribunalen har inom ramen för en åtgärd för processledning anmodat de båda bankerna att med beaktande av de tvetydiga formuleringar som de har använt, förtydliga huruvida deras argumentation grundar sig på punkt 103 i domen av den 30 januari 2020, Generics (UK) m.fl. (C-307/18, EU:C:2020:52), och att i annat fall närmare ange vilka begrepp eller vilken rättspraxis som de grundat sin argumentation på.
679
Crédit Agricole har svarat att dess ”huvudargumentation inte vilar på [nämnda] punkt [103]”, i den del ”kommissionens underlåtenhet går utöver underlåtenhet att beakta konkurrensfrämjande effekter”. ”Handlarens agerande... [fick emellertid] positiva, och konkurrensfrämjande, effekter vilket kommissionen borde ha beaktat”.
680
Credit Suisse har svarat att bankens argument, att diskussionerna i fråga inte var så pass skadliga för konkurrensen att du kunde kvalificeras som ”konkurrensbegränsning genom syfte”, stärktes av domstolens överväganden [i nämnda] punkt 103..., dock utan att banken grundat sig på denna punkt”. Vid förhandlingen angav Credit Suisse emellertid, som svar på tribunalens fråga, att banken faktiskt grundade sig på nämnda punkt 103.
681
Crédit Agricoles och Credit Suisses argumentation måste förstås så, att den främst avser den konkurrensfrämjande karaktären av agerandena i fråga och, accessoriskt, att de var ”nödvändiga”, ”berättigade”, ”positiva” eller ”naturliga och väsentliga” till sin karaktär.
– Crédit Agricoles och Credit Suisses anmärkningar grundade på de konkurrensfrämjande effekterna av agerandena i fråga
682
Inom ramen för anmärkningarna avseende de konkurrensfrämjande effekterna av agerandena i fråga, har Credit Suisse gjort gällande att de förmånliga förbindelserna mellan handlarna i de banker som deltog i den omtvistade överträdelsen gjorde att de både kunde förbättra kvaliteten på den information som utbyttes mellan dem och att deras kunder kunde erhålla likviditet till bättre priser.
683
Credit Suisse har till stöd för sin argumentation gjort gällande den första Compass Lexecon-rapporten, enligt vilken kommunikation om prissättning stärker konkurrensen mellan marknadsgaranter och handlare genom att de uppmuntras att visa bättre priser i syfte att locka till sig orderflöden och därefter minska transaktionskostnader och spreadar.
684
Av detta följer att kommissionen inte hade fog för att i skälen 155, 376, 381, 603, 619, 658, 659 och 660 i det angripna beslutet anse att kommunikationen om prissättning gjorde det möjligt för de berörda bankerna att bedöma konkurrenskraften i sina egna priser eller avgöra om de gjorde en riktig tolkning av marknaden genom en ökad öppenhet på marknaden och en minskad osäkerhet på densamma. Kommissionen hade inte heller fog för att anse att kommunikationen gjorde det möjligt för bankerna att vinna fördelar genom att justera och fastställa sin strategi med avseende på marknaden och andra handlare och skapa en asymmetri på marknaden.
685
Credit Suisse menar att kommissionen följaktligen inte kunde slå fast att kommunikationen om prissättning till sin natur var kraftigt konkurrensbegränsande och ytterst inte heller att agerandena i fråga var att betrakta som ”konkurrensbegränsning genom syfte”, i synnerhet då de berörda bankerna hade små kumulerade marknadsandelar och att konkurrensen på marknaden för SSA-obligationer var mycket stor.
686
Crédit Agricole har även gjort gällande att agerandena i fråga hade en konkurrensfrämjande effekt. I detta hänseende har Crédit Agricole endast angett, i punkt 2.16 i sin ansökan, att ”kommissionen inte ... medgav att den typ av information som överfördes mellan handlarna var förenad med en rad fördelar genom att den underlättade transaktioner med partner och tillhandahållande av likviditet och genom att den gjorde det möjligt att sätta bättre (konkurrenskraftigare) priser, vilket särskilt gagnade kunderna”.
687
Vad beträffar beaktandet av ett agerandes påstått konkurrensfrämjande effekter, påpekar tribunalen att det framgår av domen av den 30 juni 1966, LTM (56/65, EU:C:1966:38, sidan 359), och domen av den 26 november 2015, Maxima Latvija (C-345/14, EU:C:2015:784, punkterna 16 och 17), att det vid bedömningen av det ekonomiska och rättsliga sammanhanget kring beteendet i fråga, inte på något sätt är nödvändigt att undersöka, och än mindre styrka, effekterna av detta beteende på konkurrensen, oavsett om de är faktiska eller potentiella och negativa eller positiva (dom av den 21 december 2023, European Superleague Company, C‑333/21, EU:C:2023:1011, punkt 166).
688
Av detta följer att de konkurrensfrämjande effekter som sökandena har gjort gällande inte som sådana ska beaktas vid kvalificeringen av agerandena i fråga som ”konkurrensbegränsning genom syfte”.
689
För det fall de påstått ”konkurrensfrämjande” verkningarna av dessa ageranden av något skäl kan eller ska beaktas vid kvalificeringen av agerandena som ”konkurrensbegränsning genom syfte”, framhåller tribunalen följande.
690
Crédit Agricole kan inte endast genom att göra gällande det argument som anges ovan i punkt 686, hindra att agerandena i fråga kvalificeras som ”konkurrensbegränsning genom syfte”.
691
På samma sätt har Credit Suisse inte fog för att göra gällande dels att banken endast behöver styrka att de ”konkurrensfrämjande” verkningarna av dess ageranden är ”sannolika vid första påseendet”, dels att kommissionen åsidosatte bankens rätt till försvar genom att tillämpa olämpliga bevisregler i dess avseende.
692
Vad beträffar betydelsen av de ”konkurrensfrämjande” verkningar som Credit Suisse har åberopat, konstaterar tribunalen att banken har gjort gällande de ”konkurrensfrämjande” verkningarna av enbart eller huvudsakligen 25 diskussioner om prissättning, vilka som tribunalen erinrar om ovan i punkterna 110 och 569 inte har bestritts på ett underbyggt sätt varför bestridandet inte kan tas upp till prövning.
693
Tribunalen ska därför undersöka huruvida de ”konkurrensfrämjande” verkningarna av sådana diskussioner, förutsatt att de vore styrkta, är ägnande att förhindra att samtliga ageranden i fråga kvalificeras som ”konkurrensbegränsning genom syfte”, vilka ageranden enligt det angripna beslutet tog formen av utbyten av känslig affärsinformation men också samordning av priser och samordning av handelsverksamhet (skälen 614 och 616 i det angripna beslutet).
694
Credit Suisses argumentation, som främst vilar på den första Compass Lexecon-rapporten, vilken lades fram av Credit Suisse under det administrativa förfarandet, kan inte vinna framgång.
695
Tribunalen framhåller för det första att enligt punkt 96 i domen av den 14 september 2022, Google och Alphabet/kommissionen (Google Android) (T‑604/18, överklagad, EU:T:2022:541), bedöms bevisvärdet av utsagor eller rapporter vilka på en rättegångsdeltagares begäran har gjorts eller utarbetats av en tredje part i en rad avseenden. Till att börja med måste upphovsmannen ha redogjort för sina kvalifikationer och sin erfarenhet liksom för skälen till att dessa är relevanta för avgivandet av ett yttrande i den fråga som är under prövning. Vidare måste det av yttrandets innehåll uttryckligen framgå varför yttrandet förtjänar att beaktas, exempelvis varför den metod som har använts är tillförlitlig eller varför det svar som ges på nämnda fråga är relevant för det aktuella målet. Tribunalen granskar handlingarna i det nu aktuella målet med beaktande av dessa principer och de synpunkter som parterna har fört fram i detta avseende.
696
Vad beträffar det andra av dessa villkor, konstaterar tribunalen att Credit Suisse, trots tribunalens uppmaning att ange skälen till att den första Compass Lexecon-rapporten förtjänar att beaktas, inte har lämnat några närmare upplysningar.
697
Tribunalen framhåller vidare att beskrivningen av sektorn för SSA-obligationer i punkterna 3.4–3.24 i rapporten nästan inte åtföljs av någon hänvisning till handlingar som kan styrka denna beskrivning. Vad beträffar beskrivningen av rollen som marknadsgarant, redogörs i punkterna 3.32 och 3.33 i rapporten för deras centrala roll med exempel från marknaden för företagsobligationer (corporate bonds) och genom att en text hämtad från kommissionen berörs, i vilken skillnaden betonas mellan marknaden för företagsobligationer och marknaden för SSA-obligationer.
698
För det andra kan slutsatserna i den första Compass Lexecon-rapporten inte påvisa några ”konkurrensfrämjande” verkningar av kommunikationen om prissättning, än mindre att samtliga ageranden i fråga, vilka inte endast utgörs av sådan kommunikation, hade några ”konkurrensfrämjande” verkningar.
699
I rapporten slås i själva verket inte fast att kommunikationen om prissättning hade några ”konkurrensfrämjande” verkningar.
700
Tvärtom framgår det av punkterna 4.1 och 4.4 i rapporten, att samtidigt som det konstateras att kommunikationen kan leda till en prissamordning, anges det endast att ”i och med att prisdiskussioner och utbyten av ’känslig affärsinformation’ [mellan marknadsgaranter] gör det möjligt för marknadsgaranterna att effektivare fastställa priset på en obligation kan de vara neutrala sett till konkurrensen eller till och med främja konkurrensen”.
701
I punkterna 4.27 och 4.47 i den första Compass Lexecon-rapporten och i punkt A.39 i samma rapport anges att de möjliga neutrala eller ”konkurrensfrämjande” verkningarna av kommunikationen om prissättning kan bero på att ”marknadsgaranterna har samma tillgång till information om de faktiska marknadsvillkoren” eller på att ”det finns en tillräcklig andel välunderrättade aktörer på marknaden”.
702
I den första Compass Lexecon-rapporten redogörs i saken för möjliga neutrala eller ”konkurrensfrämjande” verkningar av kommunikation om prissättning (annan kommunikation än sådan som syftar till att samordna agerandet), vilka enbart uppstår när kommunikationen skapar öppenhet på marknaden eller åtminstone ger ett tillräckligt antal aktörer större insyn på marknaden för SSA-obligationer.
703
I det nu aktuella fallet ledde agerandena i fråga som kommissionen mycket riktigt framhöll i skäl 742 i det angripna beslutet till en betydande informationsasymmetri mellan, å ena sidan, de fyra banker som var inblandade i den omtvistade överträdelsen och, å andra sidan, de övriga banker som var aktiva på marknaden för SSA-obligationer. Kommissionen fastställde således att det rådde en asymmetri som uppstått på grund av att var och en av de banker som berördes av den omtvistade överträdelsen hade kännedom om vilka priser som visades av de övriga berörda bankerna, liksom om affärsflöden och kunders specifika preferenser, vilket deras konkurrenter bland övriga banker, som inte berördes av den omtvistade överträdelsen, inte alls någon kännedom om.
704
Konstaterandet, vilket innebar att kommunikationen om prissättning inte hade några ”konkurrensfrämjande” verkningar, har ytterst även bekräftats av Crédit Agricole och Credit Suisse själva.
705
I och med att bankerna har gjort gällande att de banker som var inblandade i den omtvistade överträdelsen endast utgjorde en liten andel av de aktiva marknadsgaranterna på marknaden för SSA-obligationer, har de indirekt medgett att de förutsättningar som anges i den första Compass Lexecon-rapporten för att kommunikation om prissättning skulle kunna få neutrala eller ”konkurrensfrämjande” verkningar inte var uppfyllda i det nu aktuella fallet.
706
Eftersom nämnda kommunikation inte hade några ”konkurrensfrämjande” verkningar, förhåller det sig på samma sätt med de ”konkurrensfrämjande” verkningarna av de övriga ageranden i fråga vilka Crédit Agricole och Credit Suisse inte har gjort gällande på ett underbyggt sätt och därmed inte visat att agerandena hade några sådana verkningar.
707
Under dessa förutsättningar finner tribunalen att Credit Suisse och Crédit Agricole inte har visat att agerandena i fråga i sin helhet – inte mer än de ageranden som enbart rörde ”kommunikation om prissättning” – hade sådana ”konkurrensfrämjande” verkningar som vederlägger kvalificeringen ”konkurrensbegränsning genom syfte”.
708
Kommissionen gjorde alltså en riktig bedömning när den i skäl 713 i det angripna beslutet underkände argumentationen avseende konkurrensfrämjande eller gynnsamma effekter av agerandena i fråga.
– Crédit Agricoles och Credit Suisses kritik, att agerandena i fråga var ”nödvändiga”, ”berättigade”, ”positiva” eller ”naturliga och väsentliga”
709
Som anges ovan i punkt 678, har Crédit Agricole och Credit Suisse genom åtgärder för processledning anmodats att närmare ange vilka begrepp eller rättspraxis som ligger till grund för deras påståenden, att agerandena i fråga var ”nödvändiga”, ”berättigade”, ”positiva” eller ”naturliga och väsentliga”.
710
Nämnda åtgärder för processledning har inte mer än förhandlingen föranlett några svar som gett tribunalen möjlighet att fastställa exakt vad denna kritik grundar sig på.
711
Mot den bakgrunden ska tribunalen granska Crédit Agricoles och Credit Suisses argument, för det fall de gör det möjligt att ifrågasätta kvalificeringen av agerandena i fråga som ”konkurrensbegränsning genom syfte”.
712
I den del Crédit Agricole och Credit Suisse har gjort gällande att agerandena i fråga var ”nödvändiga” och alltså sannolikt har gjort gällande undantaget för accessoriska begränsningar (ancillary restraints) i förhållande till en huvudtransaktion, erinrar tribunalen om att, om en viss transaktion eller en viss verksamhet inte omfattas av det principiella förbudet i artikel 101.1 FEUF på grund av dess neutrala karaktär eller positiva effekt på konkurrensen, omfattas en begränsning av det affärsmässiga oberoendet för en eller flera av deltagarna i denna transaktion eller verksamhet inte heller av det principiella förbudet när begränsningen är objektivt nödvändig för genomförandet av transaktionen eller verksamheten och står i proportion till åtgärdens eller verksamhetens syfte (se dom av den 11 september 2014, MasterCard m.fl./kommissionen, C-382/12 P, EU:C:2014:2201, punkt 89 och där angiven rättspraxis).
713
Tribunalen ska således först och främst undersöka huruvida det skulle vara omöjligt att genomföra verksamheten i fråga utan denna begränsning (dom av den 11 september 2014, MasterCard m.fl./kommissionen, C-382/12 P, EU:C:2014:2201, punkt 91).
714
I det nu aktuella fallet har Crédit Agricole och Credit Suisse inte visat att verksamheten avseende handel med SSA-obligationer, eller verksamheten som marknadsgarant för SSA-obligationer, skulle ha varit omöjlig utan agerandena i fråga (se, analogt, dom av den 24 september 2019, HSBC Holdings m.fl./kommissionen, T-105/17, EU:T:2019:675, punkt 155).
715
Det konstaterandet påverkas inte av den enda omständigheten att ett tillhandahållande av direkttjänster, som Credit Suisse har påstått, förutsätter ett visst mått av samarbete och ett regelbundet flöde av känslig affärsinformation mellan marknadsgaranter på grund av att marknaden för SSA-obligationer inte är likvid och överskådlig.
716
Tvärtom har Credit Suisse själv medgett att utbytet av information om marknadsgaranternas lagerpositioner bland annat gör det möjligt att ”lättare” finna möjligheter till transaktioner mellan handlare. Detta tycks visa att informationsutbytena, åtminstone för den här typen av agerande, inte var objektivt nödvändiga för bankernas utövande av verksamhet inom sektorn för SSA-obligationer.
717
Tribunalen erinrar även om att det faktum att en verksamhet helt enkelt blir svårare, eller till och med bara mindre lönsam att genomföra, inte kan anses medföra att begränsningen uppfyller det krav på att vara ”objektivt nödvändig” som gäller för att den ska kunna kvalificeras som accessorisk (dom av den 11 september 2014, MasterCard m.fl./kommissionen, C-382/12 P, EU:C:2014:2201, punkt 91).
718
Såsom framhålls ovan i punkterna 703–705, var agerandena i fråga något som ett begränsat antal banker som var aktiva inom sektorn för SSA-obligationer ägnade sig åt, vilket gör det möjligt att med tillräcklig säkerhet dra slutsatsen att alla banker som var aktiva inom nämnda sektor kunde bedriva sin verksamhet utan att tillgripa sådana ageranden.
719
I den del Crédit Agricole och Credit Suisse har gjort gällande karaktären av ”berättigad”, ”positiv” eller ”naturlig och väsentlig för en väl fungerande marknad och en bredare service till kunderna”, framhåller tribunalen att nämnda argumentation, om den ska anses skilja sig från argumentationen om de ”konkurrensfrämjande” eller nödvändiga verkningarna av samtliga eller en del av agerandena i fråga, får anses hänföra sig till den lösning som domstolen valde i domen av den 19 februari 2002, Wouters m.fl. (C-309/99, EU:C:2002:98, punkt 97).
720
Crédit Agricole har inte lagt fram någon bevisning som styrker att det resonemang som fördes i nämnda dom kan överföras till det nu aktuella målet (se, analogt, dom av den 27 februari 2020, kommissionen/Belgien (Bokförare), C-384/18, EU:C:2020:124, punkt 49).
721
Den omständighet som Credit Suisse berörde och som kommissionen underkände i skälen 707–713 i det angripna beslutet, att de berörda bankerna på den icke likvida och icke transparenta marknaden för SSA-obligationer var systematiskt missgynnade i informationshänseende i förhållande till motparter som inte var permanent närvarande på marknaden (smart money clients) och att de på grund av detta var tvungna att kompensera nämnda informationsunderskott genom att söka efter information hos ett visst antal källor, i synnerhet handlare i andra banker, utgör inte hinder för kvalificeringen som ”konkurrensbegränsning genom syfte” även om så var fallet.
722
Såsom framgår av punkterna 124, 127 och 128 i domen av den 25 mars 2021, Lundbeck/kommissionen (C-591/16 P, EU:C:2021:243), och som i saken framhålls i skäl 737 i det angripna beslutet, kan det nämligen inte godtas att företag försöker avhjälpa faktiska situationer som de betraktar som alltför ogynnsamma, såsom en eventuell riskasymmetri mellan aktörerna på marknaden, genom samordnade förfaranden som syftar till att korrigera dessa nackdelar. Sådana faktiska situationer kan nämligen inte anses utgöra godtagbara skäl för en överträdelse av artikel 101 FEUF och än mindre för ett agerande som konstaterats vara så skadligt för konkurrensen att det ska anses utgöra en ”konkurrensbegränsning genom syfte”.
723
Detta gäller i än högre grad i det nu aktuella fallet då agerandena i fråga för det första missgynnade alla typer av kunder hos de berörda bankerna och inte endast ”insatta” kunder (smart money clients), såsom framgår av skäl 710 i det angripna beslutet och inte har bestritts av Credit Suisse.
724
Som kommissionen framhöll i skäl 709 i det angripna beslutet, vilket inte har bestritts av Credit Suisse, är de externa faktorer som påverkar priset på SSA-obligationer politiska och ekonomiska händelser som påverkar kreditriskerna i ett land, en region eller en sektor, liksom sannolikheten för en nyemission av obligationer från samma emittent. Det finns dessutom ingen anledning till att en viss grupp investerare skulle ha bättre tillgång till sådan information i dagens läge med direkt information och elektronisk kommunikation. De alla flesta investerare förvaltar slutligen en rad olika tillgångar vilka kan inbegripa aktier, obligationer och valutor, medan de som handlar med SSA-obligationer specialiserar sig på en kategori av värdepapper och förväntas vara väl underrättade om relevanta externa händelser.
725
För det tredje agerade inte de berörda bankerna på marknaden för SSA-obligationer enbart i egenskap av marknadsgaranter. Det var tydligt att deras uppgift som handlare inte enbart bestod i att ”främja likviditeten för att stödja kunder som vill handla med SSA-obligationer”, som kommissionen mycket riktigt fastställde i skälen 690–697 i det angripna beslutet.
726
Det sistnämnda skälet, tillsammans med den omständighet som fastställdes i skäl 19 i det angripna beslutet, att marknaden för SSA-obligationer inte hade några officiellt utsedda marknadsgaranter och att de berörda bankerna alltså utövade denna verksamhet frivilligt utan att vara underställda några skyldigheter att ställa tvåvägspriser och förhandla med motparter, motiverar även att de berörda bankerna inte kan göra gällande sin roll som marknadsgaranter och den därmed förenade risken, som hinder för kvalificeringen ”konkurrensbegränsning genom syfte”, som kommissionen mycket riktigt fastställde i skälen 712 och 713 i det angripna beslutet.
727
Den rättspraxis som nämns ovan i punkt 719 är dessutom inte tillämplig på ageranden som inte kan anses ha som nödvändigt ”resultat” att begränsa konkurrensen, åtminstone potentiellt, genom att begränsa vissa företags handlingsfrihet, men som uppvisar en sådan grad av skadlighet för konkurrensen att det är motiverat att anse att de har till ”syfte” att hindra, begränsa eller snedvrida konkurrensen. Det är således endast om det efter en prövning av det agerande som är i fråga i ett visst fall visar sig att agerandet inte har till syfte att hindra, begränsa eller snedvrida konkurrensen som det därefter ska avgöras huruvida agerandet kan anses omfattas av denna rättspraxis (se, för ett liknande resonemang, dom av den 28 februari 2013, Ordem dos Técnicos Oficiais de Contas, C-1/12, EU:C:2013:127, punkt 69, dom av den 4 september 2014, API m.fl., C-184/13-C-187/13, C-194/13, C-195/13 och C-208/13, EU:C:2014:2147, punkt 49, dom av den 23 november 2017, CHEZ Elektro Bulgaria och FrontEx International, C-427/16 och C-428/16, EU:C:2017:890, punkterna 51, 53, 56 och 57, och dom av den 21 december 2023, European Superleague Company, C‑333/21, EU:C:2023:1011, punkt 186).
728
Detta konstaterande påverkas inte av Credit Suisses hänvisning, utan närmare förklaring, till hela domen av den 31 mars 1993, Ahlström Osakeyhtiö m.fl./kommissionen(C-89/85, C-104/85, C-114/85, C-116/85, C-117/85 och C-125/85 à C-129/85, EU:C:1993:120), eller till punkt 137 i domen av den 12 december 2014, Eni/kommissionen (T-558/08, EU:T:2014:1080).
729
Därmed kan Credit Suisse inte med framgång göra gällande att syftet med agerandena i fråga var att göra det möjligt för de fyra banker som det angripna beslutet riktar sig till samt för deras kunder att erhålla likviditet till bästa pris.
730
Det finns även skäl att erinra om att artikel 101 FEUF, i likhet med övriga konkurrensregler i fördraget, inte enbart är avsedd att skydda konkurrenternas eller konsumenternas direkta intressen. Den ska även skydda marknadens struktur och därmed konkurrensen som sådan (se, analogt, dom av den 19 mars 2015, Dole Food och Dole Fresh Fruit Europe/kommissionen, C-286/13 P, EU:C:2015:184, punkt 125 och där angiven rättspraxis).
731
I det nu aktuella fallet råder det som kommissionen i saken framhöll i skäl 742 i det angripna beslutet inga tvivel om att även om de fyra banker som det angripna beslutet riktar sig till och, genom dem, deras kunder, hade ett begripligt intresse av agerandena i fråga, var dessa ageranden skadliga inte endast för de berörda bankernas konkurrenter på marknaden för SSA-obligationer och deras kunder, utan även för konkurrensen som sådan.
732
Kommissionen hade alltså fog för att i skälen 704–713 och 735–737 i det angripna beslutet underkänna Crédit Agricoles och Credit Suisses argument avseende den ”nödvändiga”, ”berättigade”, ”positiva” eller ”naturliga och väsentliga” karaktären av agerandena i fråga som hinder för kvalificeringen av agerandena som ”konkurrensbegränsning genom syfte”.
4) Slutsats om kvalificeringen av agerandena i fråga som ”konkurrensbegränsning genom syfte”
733
Efter att ha bedömt agerandena i fråga och vederbörligen ha beaktat deras innehåll, de mål som eftersträvades och det ekonomiska sammanhang de ingick i, hade kommissionen fog för att fastställa i skäl 749 i det angripna beslutet att avtalen och/eller de samordnade förfaranden som beskrivs i avsnitt 4.2 i det angripna beslutet skulle kvalificeras som ”konkurrensbegränsning genom syfte” och att det alltså inte var kommissionens sak att styrka de konkurrensbegränsande verkningarna, i synnerhet inte verkningarna avseende graden av osäkerhet på marknaden för SSA-obligationer till följd av utbytena av den känsliga affärsinformationen i fråga.
734
Crédit Agricoles första grund och Credit Suisses första grund kan därmed inte godtas, eftersom de delvis inte kan tas upp till prövning och delvis är ogrundade.
4.
Crédit Agricoles fjärde grund och Credit Suisses tredje grund: Bristfällig motivering och oriktig bedömning vid fastställandet av storleken på deras respektive böter
735
Inom ramen för fastställandet av bötesbeloppet för var och en av de berörda bankerna framhöll kommissionen först att bankerna uppsåtligen eller åtminstone av oaktsamhet hade åsidosatt artikel 101 FEUF, vilket gav kommissionen rätt att ålägga dem böter enligt artikel 23.2 i förordning nr 1/2003 (skälen 874–886 i det angripna beslutet).
736
Kommissionen fastställde sedan, inom ramen för genomförandet av riktlinjerna och mer specifikt fastställandet av ett försäljningsvärde som utgångspunkt för beräkningen av grundbeloppet för böterna (punkterna 13–18 i riktlinjerna), utan att bli motsagd av sökandena i detta avseende, att sådana finansiella produkter som SSA-obligationer inte genererade någon försäljning i sedvanlig bemärkelse och att det följaktligen var lämpligt i det nu aktuella fallet att fastställa ett ersättningsvärde för försäljningsvärdet (skälen 889 och 890 i det angripna beslutet).
737
Därefter beräknade kommissionen grundbeloppet för böterna för var och en av de berörda bankerna. Först och främst fastställdes en andel på 16 procent av deras respektive ersättningsvärde för den omtvistade överträdelsens allvar (nedan kallad allvarskoefficienten) (punkterna 1–23 i riktlinjerna) (avsnitt 8.2.4.1, skälen 939–949 i det angripna beslutet), vilken sedan multiplicerades med en särskild koefficient för överträdelsens varaktighet för varje enskild bank (nedan kallad varaktighetskoefficienten) (punkt 24 i riktlinjerna) (avsnitt 8.2.4.2, skälen 950 och 951). Slutligen adderades ytterligare 16 procent i avskräckande syfte (punkt 24 i riktlinjerna) (avsnitt 8.2.4.3, skälen 952–954).
738
Slutligen justerade kommissionen det beräknade grundbeloppet för var och en av de berörda bankerna (punkterna 27–35 i riktlinjerna). Härvid fann kommissionen inga försvårande eller förmildrande omständigheter för någon av bankerna. Däremot multiplicerade kommissionen grundbeloppet för BofA och för Crédit Agricole med en särskild avskräckande koefficient på 1,3 respektive 1,2 (nedan kallad den särskilda avskräckningskoefficienten) (punkterna 30 och 31 i riktlinjerna) (skälen 955–966 i det angripna beslutet).
739
Sökandena har bestritt grundbeloppet för böterna i den första, tredje, fjärde och femte delen av Crédit Agricoles fjärde grund och i Credit Suisses tredje grund, vilken består av fyra delgrunder, huvudsakligen i fem hänseenden.
740
Credit Suisse har för det första, i den tredje grundens första del, klandrat kommissionen för att den åsidosatte sin motiveringsskyldighet i den del som avser de uppgifter som användes för att fastställa ersättningsvärdet.
741
För det andra har sökandena, i den tredje delen av Crédit Agricoles fjärde grund och i den andra delen av Credit Suisses tredje grund, gjort gällande att kommissionen åsidosatte riktlinjerna i den del som rör metoden för fastställande av ersättningsvärdet.
742
Crédit Agricole har för det tredje, inom ramen för den första delen av sin fjärde grund, gjort gällande att kommissionen åsidosatte punkt 13 i riktlinjerna, principen om god förvaltningssed och sin motiveringsskyldighet, då den valde att inte använda sig av år 2014 – det sista hela året för bankens deltagande i den omtvistade överträdelsen – som referensperiod för att fastställa ersättningsvärdet.
743
Sökandena har för det fjärde, i den fjärde delen av Crédit Agricoles fjärde grund och i den tredje delen av Credit Suisses tredje grund, gjort gällande att kommissionen gjorde en oriktig bedömning vid fastställandet av allvarskoefficienten.
744
För det femte har sökandena, i den femte delen av Crédit Agricoles fjärde grund och i den fjärde delen av Credit Suisses tredje grund, gjort gällande att kommissionen gjorde en oriktig bedömning vid fastställandet av varaktighetskoefficienten.
745
Crédit Agricole har också, i den andra och den fjärde delen av sin fjärde grund, bestritt kommissionens justeringar av grundbeloppet för de böter som banken ålagts.
746
Crédit Agricole har närmare bestämt gjort gällande att kommissionen dels åsidosatte principen om likabehandling vid fastställandet av den särskilda avskräckningskoefficienten, dels gjorde en oriktig bedömning vid granskningen av de förmildrande omständigheter som banken borde ha fått dra fördel av.
747
Tribunalen prövar dessa anmärkningar punkt för punkt, i samma ordning som den beskrivs ovan i punkterna 739–746, i enlighet med den metod som fastställts i riktlinjerna. Först prövas således fastställandet av grundbeloppet för böterna och därefter justeringarna av detta.
a)
Anmärkningarna avseende grundbeloppet för Crédit Agricoles och Credit Suisses böter
1) Anmärkningen avseende ersättningsvärdet
748
Såsom erinras om ovan i punkt 736 ansåg kommissionen att det var lämpligt att fastställa ett ersättningsvärde för försäljningsvärdet vid fastställandet av bötesbeloppet för var och en av de berörda bankerna.
749
I skäl 892 i det angripna beslutet angav kommissionen att det med hänsyn till SSA-obligationernas särskilda karaktär var lämpligt att fastställa ersättningsvärdet med utgångspunkt i den nominella volymen och det nominella värdet (nedan kallade de nominella beloppen) för de SSA-obligationer som de berörda bankerna handlade med under den enskilda period som de deltog i den omtvistade överträdelsen.
750
För detta ändamål använde kommissionen årsberäknade nominella belopp för de SSA-obligationer som varje berörd bank hade handlat med motparter inom EES under den period som banken deltog i den omtvistade överträdelsen, enligt följande metod: ”De nominella handelsbeloppen under den enskilda perioden för deltagande i kartellen årsberäknades med en faktor som fastställdes i förhållande till varaktigheten av det enskilda deltagandet, genom att det sammanlagda beloppet delades med antalet hela månader för deltagandet och detta årsgenomsnitt sedan multiplicerades med 12”. Kommissionen beslutade således att inte använda sig av de nominella beloppen för det sista årets för varje berörd banks deltagande i den omtvistade överträdelsen varvid den frångick punkt 13 i riktlinjerna (skälen 893 och 894 i det angripna beslutet).
751
I skäl 896 i det angripna beslutet framhöll kommissionen sedan att SSA-obligationer handlades på andrahandsmarknaden till ett pris som uttrycktes i procent av det nominella beloppet. Kommissionen drog av detta slutsatsen att inkomsten från dessa transaktioner återspeglades i skillnaden mellan köppriset och säljpriset för varje SSA-obligation som förvärvades och sedan såldes vidare av handlarna (bid-ask spread) (nedan kallad spread) och att det fanns skäl att beakta denna spread när det uppskattade försäljningsvärdet skulle fastställas.
752
Kommissionen ansåg därför att det var lämpligt att multiplicera de årsberäknade belopp som fastställts för varje berörd bank med en faktor baserad på denna spread (nedan kallad justeringsfaktorn), det vill säga en genomsnittlig spread för varje bank som halverades av hänsyn till det faktum att varje köp- eller säljtransaktion som genomfördes av en bank endast motsvarade hälften av en hel köp- och säljtransaktion för en SSA-obligation (skälen 897–899 i det angripna beslutet).
753
För att konstruera justeringsfaktorn för varje bank, valde kommissionen, för det första, att använda 33 kategorier av representativa SSA-obligationer, emitterade av åtta emittenter och fördelade på fem löptidsintervaller (0–3 år, 3–5 år, 5–7 år, 7–10 år och över 10 år), med beaktande av synpunkter från de berörda bankerna efter skrivelsen om böterna (skälen 902 och 931 i det angripna beslutet).
754
För det andra rekonstruerade kommissionen för varje bank och för varje dag som banken deltog i överträdelsen en daglig spread enligt följande, enligt den metod som anges i skäl 901 i det angripna beslutet:
755
Den dagliga spreaden bestod alltså, för varje berörd bank, av ett genomsnitt av den dagliga spreaden för var och en av de 33 kategorier av SSA-obligationer som valdes ut, viktade utifrån de nominella belopp som banken handlade med per emittent och löptid.
756
För att fastställa spreaden för varje representativ kategori av SSA-obligationer använde kommissionen offentliga uppgifter från Bloomberg-plattformen vilka den betraktade som lämpliga och kontrollerbara (skälen 903, 926 och 927 i det angripna beslutet).
757
Denna plattform gör det möjligt att för var och en av de representativa kategorierna av SSA-obligationer få veta den genomsnittliga spreaden på marknaden i slutet av varje dag (end-of-day spread), beräknad utifrån ”Bloomberg BGN composite price source” (nedan kallade BGN-uppgifterna), på grundval av verkställbara och indikativa priser från flera (skäl 903 och fotnot 1060 i det angripna beslutet).
758
För det tredje beräknade kommissionen en slutlig spread för varje berörd bank genom att ta det enkla genomsnittet av de dagliga spreadarna, motsvarande antalet dagar som banken deltog i överträdelsen (804 dagar eller 574 arbetsdagar för Crédit Agricole och 1738 dagar eller 1242 arbetsdagar för Credit Suisse) enligt följande, enligt den metod som anges i skäl 900 i det angripna beslutet:
759
I skälen 904 och 905 i det angripna beslutet fastställde kommissionen således en slutlig spread för Crédit Agricole på [0,120–0,140 procent] och alltså en justeringsfaktor på [0,060–0,070 procent] (halverat belopp), avrundat nedåt till tusendelar, motsvarande ett ersättningsvärde på 6501321 euro. För Credit Suisse fastställde kommissionen en slutlig spread på [0,190–0,210 procent] och alltså en justeringsfaktor på [0,095–0,105 procent] (halverat belopp), avrundat nedåt till tusendelar, motsvarande ett ersättningsvärde på 12890852 euro.
760
Beräkningarna redovisas i detalj i en särskild konfidentiell bilaga till det angripna beslutet för varje berörd bank som endast delgavs den enskilda banken.
761
Credit Suisse har mot den bakgrunden gjort gällande att kommissionen åsidosatte sin motiveringsskyldighet genom att inte lämna ut uppgifter som banken behövde för att kunna avgöra huruvida metoden för beräkning av böterna var felaktig. Crédit Agricole och Credit Suisse har i huvudsak gjort gällande att kommissionen åsidosatte riktlinjerna, i och med att kommissionen använde uppgifter som inte utgjorde de ”bästa uppgifter som fanns tillgängliga” i den mening som avse i punkt 15 i riktlinjerna och alltså inte återspeglade den ekonomiska betydelsen av den omtvistade överträdelsen.
i) Credit Suisses anmärkning avseende bristfällig motivering av beräkningen av böterna
762
Credit Suisse har i den första delen av sin tredje grund gjort gällande att kommissionen åsidosatte motiveringsskyldigheten i den del ”det angripna beslutet inte ger [banken] tillräcklig information för att rekonstruera beräkningen av justeringsfaktorn”.
763
Kommissionen underlät dels att låta Credit Suisse ta del av BGN-uppgifterna om de representativa SSA-obligationer som använts, dels att uppdatera referenserna till International Securities Identification Number (ISIN) för dessa SSA-obligationer, vilka ändrades efter det att skrivelsen om böterna hade översänts.
764
Credit Suisse har gjort gällande att banken försökte återskapa kommissionens beräkningar och inte fick fram en justeringsfaktor på [0,095–0,105 procent], som kommissionen använde sig av, utan på [0,095–0,105 procent] (en tusendels mindre skillnad mellan köp- och säljpris).
765
I huvudsak har Credit Suisse genom den första delgrunden gjort gällande att kommissionen inte lämnade ut uppgifter som banken behövde för att kunna kontrollera huruvida det angripna beslutet – och närmare bestämt den del i beslutet som rör beräkningen av justeringsfaktorn – var behäftat med ett fel som kunde undergräva giltigheten av beräkningen av bankens böter.
766
Vad först beträffar Credit Suisses påstående, att de uppdaterade ISIN-referenserna inte angavs i det angripna beslutet, framhåller tribunalen inledningsvis att kommissionen inte med framgång kan anföra att ”rättspraxis – [det vill säga] domen av den 15 juli 2021, kommissionen/Landesbank Baden-Württemberg och SRB (C-584/20 P och C-621/20 P, EU:C:2021:601, punkt 105) – inte kräver att den angripna beslutet måste innehålla uppgifter som gör det möjligt för Credit Suisse att återskapa [kommissionens] beräkningar”.
767
Bortsett från det faktum att punkt 105 i domen av den 15 juli 2021, kommissionen/Landesbank Baden-Württemberg och SRB (C-584/20 P och C-621/20 P, EU:C:2021:601), är mer nyanserad än vad kommissionen tycks antyda, har domstolen nämligen vid flera tillfällen slagit fast att det, även om kommissionen inte är skyldig att ange alla sifferuppgifter avseende de olika stegen i beräkningen av böter som ålagts med stöd av artikel 101 FEUF, ändå ankommer på kommissionen att förklara sin viktning och bedömning av de omständigheter som tagits i beaktande (se dom av den 10 juli 2019, kommissionen/Icap m.fl., C-39/18 P, EU:C:2019:584, punkt 31 och där angiven rättspraxis).
768
I ett liknande sammanhang som det nu aktuella har tribunalen slagit fast att det var väsentligt att motiveringen i det angripna beslutet gjorde det möjligt för en sökande att kontrollera om det ersättningsvärde som kommissionen valt eventuellt var behäftat med ett fel som gjorde det möjligt att bestrida dess giltighet (dom av den 24 september 2019, HSBC Holdings m.fl./kommissionen, T-105/17, EU:T:2019:675, punkt 346).
769
Tribunalen konstaterar emellertid att kommissionen i det angripna beslutet, närmare bestämt i bilagan till beslutet, gjorde det möjligt för Credit Suisse att identifiera exakt de representativa SSA-obligationer som beaktades vid beräkningen av justeringsfaktorn, även om den inte angav de uppdaterade ISIN-referenserna för dessa SSA-obligationer.
770
Det framgår nämligen tydligt av bilagan till det angripna beslutet, som har rubriken ”Annex to Decision AT.40346 SSA bonds (Credit Suisse) (confidential data)”, att kommissionen gav Credit Suisse möjlighet att kontrollera att beräkningarna var välgrundade genom att utöver det årsberäknade nominella beloppet för bankens transaktioner (tabell 1), ange justeringsfaktorns beståndsdelar, det vill säga viktningen per emittent (tabell 2), viktningen per löptid (tabell 3) och viktningsmatrisen (tabell 4).
771
Vad beträffar identifieringen av de representativa obligationer som användes för beräkningen av Credit Suisses justeringsfaktor, lämnade kommissionen dessutom ut en tabell för var och en av de berörda 33 kategorierna av SSA-obligationer (tabellerna 5–12), vilken presenterades enligt följande:
772
För var och en av dessa 33 kategorier av SSA-obligationer identifierade kommissionen flera specifika SSA-obligationer som omfattade de olika perioderna i den omtvistade överträdelsen, vilket ledde till att den identifierade 88 specifika SSA-obligationer, såsom Credit Suisse har framhållit.
773
Som kommissionen mycket riktigt har gjort gällande gör en sådan presentation att det är möjligt att med tillräcklig precision identifiera emittenten av den berörda SSA-obligationen, kupongräntan och förfallodagen för varje period i den omtvistade överträdelsen, identifierad med start- och slutdatum, vilket Credit Suisse för övrigt har medgett i punkt 82 i sin replik.
774
Kommissionen kan därmed inte anklagas för att ha åsidosatt motiveringsskyldigheten genom att inte ha angett eller inte ha uppdaterat ISIN-referenserna i det angripna beslutet för de representativa SSA-obligationer som användes för beräkningen av justeringsfaktorn.
775
Det är också värt att framhålla att det framgår av Compass Lexecon-rapporten av den 7 juli 2021, vilken har bifogats till Credit Suisses ansökan och har rubriken ”Economic report on the calculation of Credit Suisse’s bid-ask spread adjustement factor” (Ekonomisk rapport om beräkningen av justeringsfaktorn för Credit Suisses spread), att Credit Suisse med hjälp av det angripna beslutet med bilaga eller skrivelsen om böterna, säkert kunde identifiera ISIN-referensen för 85 av de 88 representativa SSA-obligationer som användes vid beräkningen av justeringsfaktorn.
776
Vad beträffar de återstående tre representativa SSA-obligationerna har Credit Suisse angett, i samma rapport, att var och en av dem kunde få två ISIN-nummer. Credit Suisse har emellertid framhållit att det ”för var och en av dem, endast fanns en ISIN-referens som motsvarade en obligation för vilken uppgifterna om köp- och säljpriser var tillgängliga på BGN”.
777
Av detta följer att Credit Suisse utan svårigheter kunde förstå att kommissionen, som angav att den hade hämtat uppgifter till beräkningen av justeringsfaktorn från BGN-uppgifterna, hade använt de SSA-obligationer för vilka uppgifterna var tillgängliga.
778
Det framgår dessutom av Compass Lexecon-rapporten av den 11 februari 2022, som har rubriken ”The inability to replicate the calculation of Credit Suisse’s bid-ask spread adjustement factor” (Oförmågan att återskapa beräkningen av justeringsfaktorn för Credit Suisses spread), att ”oavsett vilken kombination av nedan angivna ISIN som användes för dessa representativa obligationer, blir den övergripande genomsnittliga spread som vi beräknat alltid [densamma]”.
779
Trots eventuella oklarheter i det angripna beslutet med bilaga eller i skrivelsen om böterna, vilka som Credit Suisse själv har medgett inte påverkade resultatet av dess beräkning, kunde Credit Suisse följaktligen identifiera samtliga representativa SSA-obligationer som kommissionen använde för beräkningen av justeringsfaktorn och kontrollera att beräkningen var riktig och välgrundad.
780
Vad sedan beträffar Credit Suisses påstående, att det inte framgår av det angripna beslutet vilka uppgifter som beaktades vid beräkningen av justeringsfaktorn – det vill säga BGN-uppgifterna för de representativa SSA-obligationer som användes för beräkningen av justeringsfaktorn –, kan kommissionen inte av det skälet anses ha åsidosatt sin skyldighet att motivera det angripna beslutet.
781
Tribunalen erinrar om att det inte krävs att samtliga faktiska och rättsliga omständigheter anges i motiveringen till en unionsrättsakt, eftersom bedömningen av huruvida en motivering är tillräcklig inte ska ske endast utifrån rättsaktens ordalydelse, utan även utifrån sammanhanget och samtliga rättsregler på det ifrågavarande området och eftersom det förhållandet att en rättsakt som går någon emot har tillkommit i ett sammanhang som är känt för den berörda personen ska beaktas (se, för ett liknande resonemang, dom av den 15 juli 2021, kommissionen/Landesbank Baden-Württemberg och SRB, C-584/20 P och C-621/20 P, EU:C:2021:601, punkt 104 och där angiven rättspraxis).
782
I det nu aktuella fallet har det redan ovan i punkt 774 fastslagits att de representativa SSA-obligationer som beaktades vid beräkningen av justeringsfaktorn identifierades med tillräcklig precision i det angripna beslutet.
783
BGN-uppgifterna är dessutom offentliga uppgifter som därmed var tillgängliga för Credit Suisse, såsom framgår av skäl 927 i det angripna beslutet och vilket inte har bestritts av Credit Suisse.
784
Kommissionen behövde följaktligen inte ange alla dagliga BGN-uppgifter för alla representativa SSA-obligationer som användes vid beräkningen av justeringsfaktorn i det angripna beslutet.
785
Den omständigheten att Credit Suisse inte kunde återskapa kommissionens beräkning avseende justeringsfaktorn kan inte heller styrka att det angripna beslutet i det nu aktuella fallet var otillräckligt motiverat i detta hänseende.
786
Kommissionen angav nämligen mycket utförligt i sin duplik, utan att motsägas av Credit Suisse vid förhandlingen, att det annorlunda resultat som banken fick härrörde från två fel i bankens beräkning som uppstod till följd av en oriktig tillämpning av tabellerna 5 och 8 i bilagan till det angripna beslutet, avseende vilka kategorier av SSA-obligationer som emitterats av EIB respektive BNG.
787
Tribunalen framhåller slutligen, för det fall Credit Suisse trots såväl rubriken som det bokstavliga innehållet i den tredje grundens första del, har gjort gällande det faktum att kommissionen inte översände BGN-uppgifterna om de representativa SSA-obligationer som användes för beräkningen av justeringsfaktorn och de uppdaterade ISIN-referenserna för dessa till Credit Suisse under det administrativa förfarandet, att ett sådant påstående saknar koppling till den bristfälliga motivering av det angripna beslutet som banken gjort gällande inom ramen för denna delgrund.
788
Mot bakgrund av det anförda kan talan inte bifallas såvitt avser den första delen av Credit Suisses tredje grund.
ii) Crédit Agricoles och Credit Suisses anmärkning avseende åsidosättande av riktlinjerna
789
Crédit Agricole och Credit Suisse har inom ramen för anmärkningarna avseende åsidosättande av riktlinjerna vid fastställandet av ersättningsvärdet, tillsammans eller var för sig, gjort gällande att kommissionen grundade sig på ett antal representativa SSA-obligationer och således inte använde sig av en metod för beräkning av spreaden som grundade sig på uppgifter om deras egna transaktioner (andra argumentet i den tredje delen av Crédit Agricoles fjärde grund och andra argumentet i den andra delen av Credit Suisses tredje grund). Crédit Agricole och Credit Suisse har vidare hävdat att kommissionen gjorde en fast viktning av de använda SSA-obligationerna för hela överträdelseperioden och för samtliga berörda banker för att beräkna den slutliga spreaden för var och en av dessa banker (första argumentet i den tredje delen av Crédit Agricoles fjärde grund). Slutligen har de båda bankerna gjort gällande att kommissionen använde BGN-uppgifterna, vilka medförde en överskattning av spreadarna för SSA-obligationerna (tredje argumentet i den tredje delen av Crédit Agricoles fjärde grund och det första argumentet i den andra delen av Credit Suisses tredje grund). Credit Suisse har i andra hand anfört att kommissionen tillskrev Credit Suisse andra bankers nominella belopp (tredje argumentet i den andra delen av dess tredje grund).
790
Tribunalen prövar de fyra argumenten i tur och ordning.
– Crédit Agricoles och Credit Suisses anmärkningar avseende kommissionens vägran att använda en metod för att beräkna spreaden på grundval av bankernas egna transaktioner
791
Tribunalen erinrar inledningsvis om att kommissionen, såsom framhålls ovan i punkterna 748–760, fann det lämpligt i det angripna beslutet att fastställa grundbeloppet för böterna med hjälp av ett ersättningsvärde. Ersättningsvärdet fastställdes genom att de årsberäknade nominella beloppen för de SSA-obligationer som varje berörd bank handlade med under den period som banken deltog i den omtvistade överträdelsen multiplicerades med en justeringsfaktor som beräknades med 50 procent av den slutliga spreaden för varje enskild bank, vilken beräknades som ett enkelt genomsnitt av den viktade dagliga spreaden för de 33 kategorierna av representativa SSA-obligationer som banken handlades med under den period som den deltog i överträdelsen.
792
Det framgår av skäl 902 i det angripna beslutet, jämfört med punkterna 18–22 i skrivelserna om böter till Crédit Agricole och Credit Suisse, vilka kommissionen hänvisade till i detta skäl, att kommissionen använde sig av ett urval bestående av 33 kategorier av SSA-obligationer som emitterats av åtta av de tio främsta emittenterna per nominellt handelsbelopp för minst tre banker och fördelade i fem löptidsintervaller. Kommissionen förklarade att detta val gjordes med hänsyn till det stora antalet emittenter av SSA-obligationer på marknaden, av vilka några var mycket små, samt av praktiska skäl och framhöll samtidigt att de utvalda representativa SSA-obligationerna, för varje dag under överträdelseperioden, var desamma för alla banker och härrörde från den fördelning av nominella handelsbelopp per löptid och emittent som tillhandahållits av bankerna.
793
I skälen 930 och 931 i det angripna beslutet angav kommissionen även att den anpassat viktningen av emittenter och löptider som användes i urvalet i förhållande till den viktning som först användes i varje enskild skrivelse om böter, för att beakta synpunkter som BofA, Crédit Agricole och Credit Suisse lämnat på dessa skrivelser.
794
Beträffande Crédit Agricole angav kommissionen i detta hänseende att den hade beaktat den fördelning per emittent och löptid för de SSA-obligationer som innehades av Crédit Agricole, såsom den hade lämnats ut av banken. Denna fördelning finns i tabellerna 2 och 3 i bilagan till det angripna beslutet, vilka inte har getts in av denna bank som en bilaga till ansökan utan av kommissionen som en bilaga i dess svaromål. De två tabellerna, som har rubrikerna ”Weight per issuer (Crédit Agricole)” och ”Weight per maturity (Crédit Agricole)” ser ut som följer.
795
Kommissionen ställde uppgifterna i nämnda tabeller 2 och 3 mot varandra för att upprätta sin matris för beräkning av justeringsfaktorn, vilken presenteras i tabell 4 i bilaga till det angripna beslutet. På denna matris tillämpade kommissionen BGN-uppgifterna för varje dag som Crédit Agricole deltog i den omtvistade överträdelsen.
796
Kommissionen angav också, i bilagan till det angripna beslutet, att urvalet inte omfattade SSA-obligationer som emitterats av Agence française de développement (AFD) vilken var en av de tio största emittenterna enbart hos Crédit Agricole och inte hos de övriga parterna.
797
Kommissionen gjorde liknande förtydliganden som dem som avses ovan i punkterna 794 och 795 i fråga om Credit Suisse, men den banken har inte bestritt dessa förtydliganden i sin talan.
798
Crédit Agricole har genom det andra argumentet i den tredje delen av sin fjärde grund anfört att kommissionen avvek från punkt 15 i riktlinjerna, i den del den inte använde de ”bästa uppgifter som fanns tillgängliga” när den använde sig av ett urval av 33 kategorier av SSA-obligationer, som den betraktade som representativa, men vars representativitet för de SSA-obligationer som Crédit Agricole handlade med kommissionen inte har förklarat.
799
Crédit Agricole menar således att nästan 99 procent av de SSA-obligationer som kommissionen använde sig av ”aldrig berördes av [bankens] handel under den period som den deltog i den påstådda överträdelsen eller att banken inte handlade med dem den dag då de förutsattes vara representativa”, vilket innebär att de SSA-obligationer som beaktades i dess avseende inte återspeglade bankens faktiska handelsverksamhet.
800
Kommissionen borde följaktligen ha använt de SSA-obligationer som Crédit Agricole faktiskt handlade med under den period som den deltog i den omtvistade överträdelsen, i synnerhet då den hade tillgång till detaljerade uppgifter om dessa och att ett sådant förfaringssätt inte skulle ha krävt många fler beräkningar. Kommissionen skulle alternativt helt enkelt ha kunnat välja ut de obligationer som Crédit Agricole oftast handlade med under den period som den deltog i den omtvistade överträdelsen, vilket också skulle ha inneburit ett relativt begränsat merarbete och skulle ha ett lett till ett betydligt mer representativt resultat.
801
Credit Suisse har på samma sätt anfört, inom ramen för det andra argumentet i den andra delen av sin tredje grund, att kommissionen borde ha grundat beräkningen av bankens slutliga spread på uppgifter om dess egna transaktioner, enligt den alternativa metoden i Compass Lexecon-rapporten av den 8 januari 2021, som har rubriken ”Economic response to the EC’s Letter” (Ekonomiskt svar på kommissionens skrivelse, nedan kallad den andra Compass Lexecon-rapporten), en rapport som Credit Suisse lade fram under det administrativa förfarandet och i bilaga till dess ansökan.
802
Denna metod, som kommissionen avvisade i skälen 923 och 924 i det angripna beslutet, skulle ha återspeglat karaktären av OTC-handel hos marknaden för SSA-obligationer liksom det faktum att skillnaderna mellan köp- och säljpriser för Credit Suisse är mindre än vad som framkommer i BGN-uppgifterna.
803
Den alternativa metod som föreslagits av Credit Suisse skulle nämligen grunda sig på uppgifter om transaktioner som banken genomfört under en given period och som blivit föremål för minst ett köp och en försäljning, det vill säga antingen ”perfekt balanserade” transaktioner när de teoretiska beloppen för köp- och säljtransaktioner är desamma, eller ”delvis balanserade” transaktioner när dessa belopp skiljer sig åt. Credit Suisse har med hjälp av dessa uppgifter och för varje SSA-obligation och varje tidshorisont, beräknat ett genomsnittligt köppris och ett genomsnittligt säljpris på grundval av ett viktat genomsnittspris för alla fullt eller delvis balanserade transaktioner. Credit Suisse beaktade också skillnaden mellan de genomsnittliga köp- och säljpriserna för att uppskatta den spread som banken faktiskt kunde få.
804
Credit Suisse menar också att bankens alternativa metod inte hade de svagheter som berördes av kommissionen i skälen 923 och 924 i det angripna beslutet. För det första är tiden mellan de ”delvis balanserade” dagliga köp- och säljtransaktionerna på i genomsnitt 107 minuter inte tillräcklig för att bankens beräkningsmetod skulle vara mindre lämplig än kommissionens metod. För det andra leder inte det faktum att de ”delvis balanserade” transaktionerna inte avsåg samma belopp till ett snedvridet mått. Spreadarna i ”balanserade” och ”delvis balanserade” transaktioner är nämligen mycket lika, vilket leder till en liten snedvridning. Kommissionens påstående, att de ”balanserade transaktionerna” inte utgör ett representativt urval är för det tredje oriktigt, med hänsyn till likheten i de spreadar som berörs i föregående mening. Påståendet är inte relevant på grund av att ”de medianpriser som härrör från BGN-uppgifterna ligger mycket nära medianpriserna från uppgifterna från Credit Suisses verkliga transaktioner”. För det fjärde har kommissionen redan i sin tidigare praxis använt sig av uppgifter om faktisk försäljning och föredragit dem framför offentligt tillgängliga uppgifter.
805
Genom samtliga argument som beskrivs ovan i punkterna 798–804 har Crédit Agricole och Credit Suisse i huvudsak anmärkt mot att kommissionen använde ett urval av SSA-obligationer som utgångspunkt för beräkningen av justeringsfaktorn för de böter som bankerna påfördes i det angripna beslutet. Crédit Agricole har också hävdat att kommissionens urval av 33 kategorier av SSA-obligationer var omotiverat och olämpligt.
806
Tribunalen framhåller inledningsvis att kommissionen enligt punkt 15 i riktlinjerna skulle använda de ”bästa uppgifter som fanns tillgängliga uppgifter” för att fastställa försäljningsvärdet för ett företag, såsom det definieras i punkt 13 i riktlinjerna, med förbehåll för punkt 16 i nämnda riktlinjer.
807
I det nu aktuella sammanhanget, där kommissionen valde att avvika från punkt 13 i riktlinjerna och därigenom avstod från att fastställa grundbeloppet för böterna genom att utgå från försäljningsvärdet från de varor eller tjänster som har ett direkt eller indirekt samband med överträdelsen, kan punkt 15 i nämnda riktlinjer inte vara direkt tillämplig.
808
Enligt fast rättspraxis har kommissionen också ett stort utrymme för egna bedömningar när det gäller metoden för att beräkna böter för överträdelser av unionens konkurrensregler (dom av den 10 juli 2019, kommissionen/Icap m.fl., C-39/18 P, EU:C:2019:584, punkt 25).
809
Även om det är riktigt att kommissionen själv har begränsat sitt utrymme för egen bedömning genom att anta riktlinjerna, har den rätt att avvika från dem, förutsatt att den anger skäl för en sådan avvikelse (se, för ett liknande resonemang, dom av den 10 juli 2019, kommissionen/Icap m.fl., C-39/18 P, EU:C:2019:584, punkt 29 och där angiven rättspraxis).
810
Domstolen har i detta hänseende slagit fast att den metod som beskrivs i riktlinjerna och som vilar på att försäljningsvärdet hos de aktuella varorna i relation till överträdelsen ska beaktas vid fastställandet av böternas grundbelopp ibland kan visa sig olämplig i förhållande till de särskilda omständigheterna i ett ärende och att kommissionen i ett sådant läge har rätt att använda sig av en annan beräkningsmetod än den som beskrivs i riktlinjerna (se, för ett liknande resonemang, dom av den 10 juli 2019, kommissionen/Icap m.fl., C-39/18 P, EU:C:2019:584, punkt 27).
811
Av detta följer att kommissionen inte kan fråntas möjligheten att använda sig av en metod där ett representativt urval av de berörda företagens verksamhet beaktas, förutsatt att kommissionen motiverar och även visar att detta är berättigat.
812
Den omständigheten att uppgifter som härrör från representativa urval inte är identiska med analysen av deras egna transaktioner är ett naturligt inslag i den använda metoden och kan inte hindra kommissionen från att använda en sådan beräkningsmetod, under förutsättning att de urval som beaktas faktiskt framstår som representativa.
813
Tribunalen framhåller i detta hänseende att det i rättspraxis har medgetts att det försäljningsvärde som avses i punkt 13 i riktlinjerna inte ger eller måste ge en helt exakt bild av den berörda överträdelsens omfattning, vilket gäller på samma sätt för ett ersättningsvärde.
814
Domstolen har nämligen medgett, samtidigt som den godkänt den metod som kommissionen fastställt i punkt 13 i riktlinjerna, dels att den del av omsättningen som härrör från de varor eller tjänster som är föremål för överträdelsen endast ger en anvisning om överträdelsens omfattning och återspegla dess ekonomiska betydelse, dels att den inte får ges en oproportionerlig betydelse (se, för ett liknande resonemang, dom av den 19 mars 2009, Archer Daniels Midland/kommissionen, C-510/06 P, EU:C:2009:166, punkterna 74 och 76 och där angiven rättspraxis).
815
Tribunalen har genom ett liknande resonemang slagit fast att fastställandet av böter enligt artikel 101 FEUF inte är en exakt räkneoperation (dom av den 5 oktober 2011, Romana Tabacchi/kommissionen, T-11/06, EU:T:2011:560, punkt 266, och dom av den 15 juli 2015, SLM och Ori Martin/kommissionen, T-389/10 och T-419/10, EU:T:2015:513, punkt 436).
816
När kommissionen utövar sitt stora utrymme för skönsmässig bedömning av metoden för beräkning av böter och väljer att avvika från riktlinjerna, men inte i deras helhet – som den får göra enligt punkt 37 – utan enbart, som i det nu aktuella fallet, från punkt 13, får den emellertid inte frångå de vägledande principer och de tankegångar som ligger bakom nämnda riktlinjer (se, för ett liknande resonemang, dom av den 24 september 2019, HSBC Holdings m.fl./kommissionen, T-105/17, EU:T:2019:675, punkterna 324 och 345), i synnerhet inte från den princip som kommer till uttryck i punkt 15 i riktlinjerna.
817
När kommissionen tillämpar den metod som den fastställt, ankommer det således på kommissionen att se till att hänsyn tas till de bästa uppgifter som finns tillgängliga, under unionsdomstolens fördjupade prövning av de rättsliga och faktiska omständigheterna (se, för ett liknande resonemang, dom av den 8 december 2011, Chalkor/kommissionen, C-386/10 P, EU:C:2011:815, punkt 62, och dom av den 24 september 2019, HSBC Holdings m.fl./kommissionen, T‑105/17, EU:T:2019:675, punkt 348).
818
Mot den bakgrunden ska tribunalen bedöma huruvida kommissionen har motiverat och visat att det var berättigat att den avvek från den metod som beskrivs i punkt 13 i riktlinjerna för att ersätta den med en metod som ledde till att den fastställde ett ersättningsvärde genom att multiplicera de årsberäknade nominella beloppen för var och en av de berörda bankerna med en justeringsfaktor, beräknad på grundval av ett urval av 33 kategorier av SSA-obligationer som beskrivs i skäl 902 i det angripna beslutet.
819
Tribunalen konstaterar först att kommissionen förklarade i skälen 887–890 i det angripna beslutet, vilket inte har bestritts av sökandena, varför den använde sig av ett ersättningsvärde som utgångspunkt för att fastställa grundbeloppet för böterna.
820
Vad beträffar användningen av ett urval på 33 kategorier av SSA-obligationer som emitterats av de åtta emittenter som avses i skäl 902 i det angripna beslutet, framgår det ovan av punkterna 792–796 att kommissionen uppfyllde sin motiveringsskyldighet i fråga om valet att använda dessa åtta emittenter av SSA-obligationer och bortse från vissa mindre emittenter, däribland en av tio största emittenterna hos Crédit Agricole, men också varför den använde sig av löptiderna för de SSA-obligationer som emitterats av dessa åtta emittenter.
821
I frågan huruvida kommissionens val att använda sig av de 33 kategorierna av SSA-obligationer var välgrundat och följaktligen huruvida dessa kategorier var representativa, framhåller tribunalen att Credit Suisse inte har bestritt nämnda kategorier. Crédit Agricole har för sin del inte ifrågasatt urvalets representativitet för samtliga banker som var inblandade i den aktuella överträdelsen, men har gjort gällande att urvalet inte var representativt för dess egen verksamhet.
822
Det framgår för det första av kolumnen ”Selected issuers” i tabell 2 i bilagan till det angripna beslutet, vilken återges ovan i punkt 794 och inte har bestritts av Crédit Agricole, att de emittenter som kommissionen använde motsvarade 78,8 procent av emittenterna av SSA-obligationer i bankens portfölj.
823
Tribunalen framhåller för det andra att det framgår av tabellerna 3 och 4 i bilagan till det angripna beslutet, vilka återges ovan i punkterna 794 och 795 och inte heller har bestritts av Crédit Agricole, att den beräkningsmatris som kommissionen använde ledde till att kommissionen för åtta emittenter av SSA-obligationer som användes med avseende på alla berörda banker, tillämpade en viktning av var och en av dessa bankers handel som fastställdes på grundval av uppgifter som nämnda banker översände under det administrativa förfarandet.
824
Kommissionens urval av 33 kategorier av SSA-obligationer var därmed tillräckligt representativt, i synnerhet för Crédit Agricoles verksamhet, särskilt då kommissionen i andra steg i beräkningen av böterna anpassade ersättningsvärdet ännu mer till varje enskild bank.
825
Den justeringsfaktor som användes för varje bank multiplicerades nämligen med de årsberäknade nominella beloppen för varje bank, vilka inbegrep samtliga SSA-obligationer som bankerna handlat med och inte endast de nominella beloppen för de 33 representativa kategorier av SSA-obligationer som användes av kommissionen för beräkningen av justeringsfaktorn.
826
Konstaterandet att de 33 kategorier av SSA-obligationer som kommissionen använde sig av var tillräckligt representativa påverkas inte av Crédit Agricoles påstående, att närmare 99 procent av dessa SSA-obligationer ”aldrig berördes av [bankens] handel under den period som den deltog i den påstådda överträdelsen eller att banken inte handlade med dem den dag då de förutsattes vara representativa”.
827
Påståendet stöds nämligen inte av någon bevisning, i synnerhet inga sifferuppgifter, som kan göra det möjligt för tribunalen att avgöra om det är välgrundat.
828
Crédit Agricole har visserligen med detta argument gjort gällande en omständighet som inte är styrkt, att banken inte eller i mycket liten omfattning handlade med var och en av de 86 – och inte, vad den banken beträffar, 88 – specifika SSA-obligationer som beaktades i var och en av de 33 representativa kategorierna av SSA-obligationer, såsom de beskrivs ovan i punkterna 771 och 772, Tribunalen framhåller emellertid att Crédit Agricole inte har visat på vilket sätt köp- eller säljpriserna för de olika specifika SSA-obligationer som användes för var och en av dessa 33 representativa kategorier av SSA-obligationer skiljde sig från köp- eller säljpriserna för andra SSA-obligationer som emitterats av samma emittent och med samma förfallodag och löptid som dem i var och en av de 33 kategorierna.
829
Än mindre har Crédit Agricole stöd för sitt påstående, med beaktande av de uppgifter som tribunalen har tillgång till, i synnerhet tabellerna 2–4 i bilagan till det angripna beslutet vilka upprättades på grundval av sifferuppgifter som Crédit Agricole själv lämnade under det administrativa förfarandet och som denna bank inte har bestritt, då det förhållandet att en SSA-obligation är representativ innebär att en bank kunde handla med andra SSA-obligationer utan att kommissionens metod kan klandras.
830
Vad sedan beträffar de alternativa beräkningsmetoder som Crédit Agricole och Credit Suisse har föreslagit, konstaterar tribunalen att de båda bankerna har kritiserat kommissionen för att den inte använde en metod för beräkning av justeringsfaktorn som grundade sig på deras egna transaktioner. Crédit Agricole har i andra hand kritiserat kommissionen för att den inte använde en metod som grundade sig på de SSA-obligationer som banken oftast handlade med under den period som den deltog i den omtvistade överträdelsen.
831
En metod som grundar sig på Crédit Agricoles och Credit Suisses transaktioner skulle för det första leda till att kommissionen, som den mycket riktigt framhöll i skäl 923 i det angripna beslutet, skulle beräkna en genomsnittlig skillnad mellan köp- och säljpriserna med hjälp av köp- och säljtransaktioner eller sälj- och köptransaktioner som inte är jämförbara av minst två skäl.
832
Det framgår nämligen av punkterna 2.10 och 2.12 i den andra Compass Lexecon-rapporten att den alternativa metod som föreslagits av Credit Suisse huvudsakligen grundar sig på delvis balanserade transaktioner (partially balanced trades) vilka definieras som transaktioner avseende obligationer som, under en viss period (en dag, en vecka eller en månad), både köptes och såldes av Credit Suisses handlare.
833
Credit Suisse har själv medgett inom ramen för sin argumentation om kommissionens användning av BGN-uppgifterna, att det är viktigt att ta hänsyn till de handlade volymerna, vilka kan påverka spreadarna för de handlade SSA-obligationerna.
834
En jämförelse av köp- och säljtransaktioner till olika belopp kan därmed snedvrida beräkningen av spreadarna, vilket fel kommissionens metod inte är behäftad med, eftersom den bygger på en jämförelse av aggregerade belopp från Bloomberg-plattformen, som framgår av fotnot 1084 i det angripna beslutet.
835
Som kommissionen i saken framhöll i skäl 923 i det angripna beslutet kan en jämförelse av SSA-obligationskurser som kan skilja sig åt ”en dag, en vecka eller en månad” (enligt definitionen av partiellt balanserade transaktioner i den andra Compass Lexecon-rapporten), snedvrida beräkningen av skillnaden mellan köp- och säljpriser, med hänsyn till SSA-obligationskursernas volatilitet, vilket har medgetts av Credit Suisse.
836
Det faktum som understrukits av Credit Suisse, att den genomsnittliga tiden mellan partiellt balanserade dagliga köp- och säljtransaktioner är 107 minuter, är inte tillräckligt för att kompensera för denna svaghet.
837
Det innebär nämligen inte att det är möjligt att avgöra vilken genomsnittlig tid för vecko- eller månadstransaktioner som även beaktas i de partiellt balanserade transaktionerna, och inte heller andelen dagliga partiellt balanserade transaktioner i förhållande till de partiellt balanserade vecko- och månadstransaktionerna.
838
Kommissionens metod är inte heller behäftad med denna brist. Kommissionens metod leder nämligen till en jämförelse av storleken på köp- och säljpriser för SSA-obligationer som sammanställts av Bloomberg-plattformen och beräknats vid samma tidpunkt, det vill säga vid dagens slut, som framgår av skäl 921 i det angripna beslutet. Detta har inte bestritts av Credit Suisse.
839
Den metod som Crédit Agricole och Credit Suisse har föreslagit och som grundar sig på deras egna transaktioner skulle för det andra leda till att kommissionen skulle grunda sig på ett urval av transaktioner vars representativitet inte är styrkt.
840
Det framgår nämligen av vad Crédit Agricole anförde, vilket återges i skäl 926 i det angripna beslutet, att nämnda bank inte kunde ta fram samtliga priser för sina transaktioner. Under det administrativa förfarandet gjorde banken således gällande att ”i avsaknad av verkliga transaktionspriser som gör det möjligt att beräkna spreadarna, finns det skäl att använda skillnaderna mellan indexpriser (såsom BGN) vilka både är specifika för obligationen och specifika för en given period”.
841
På samma sätt framgår det av punkt 2.12 i den andra Compass Lexecon-rapporten att Credit Suisses delvis balanserade transaktioner, vilka togs som referens för utarbetandet av rapporten, under vissa perioder endast stod för 14,2–59,2 procent av bankens transaktioner, varvid det var underförstått att de helt balanserade transaktionerna endast utgjorde 1–2 procent av transaktionerna.
842
Credit Suisse kan inte med framgång göra gällande en alternativ beräkningsmetod som grundar sig på uppgifter som, vid vissa tidpunkter under dess deltagande i den omtvistade överträdelsen, avser transaktioner som endast var representativa för ungefär 15 procent av bankens samtliga transaktioner.
843
Credit Suisse har inte heller stöd för slutsatsen att banken, när de delvis balanserade transaktionerna omfattar en betydande del av samtliga transaktioner (”14.2–59.2 procent” enligt punkt 2.27 i den andra Compass Lexecon-rapporten), kunde anta att alla transaktioner för vilka skillnaderna har beräknats var representativa för alla berörda transaktioner.
844
Kommissionens metod är tvärtom inte behäftad med denna brist, eftersom kommissionen som framgår av skäl 903 i det angripna beslutet använde sig av ett urval av SSA-obligationer som var representativa för varje banks portfölj, såväl vad beträffar emittenter som löptider. Metoden tenderar således att representera hela verksamheten i de banker som bötfällts, inte bara deras delvis balanserade transaktioner.
845
En metod som grundar sig på uppgifter om Crédit Agricoles och Credit Suisses transaktioner skulle för det tredje beröva kommissionen möjligheten att bibehålla en enhetsfaktor i sin metod för uppskattning av försäljningsvärdet mellan alla berörda banker – det vill säga urvalet av de 33 representativa kategorierna av SSA-obligationer som kunde tillämpas på alla dessa banker utan åtskillnad –, då grundbeloppet för böterna inte endast syftar till att tydliggöra den omtvistade överträdelsens ekonomiska betydelse, utan även den relativa vikten av varje företag som deltog i den omtvistade överträdelsen, såsom framgår av punkt 6 i riktlinjerna.
846
En metod som grundar sig på uppgifter om de berörda bankernas transaktioner skulle för det fjärde innebära att det även skulle krävas betydlig mer komplicerade beräkningar än de redan komplicerade beräkningarna i det nu aktuella fallet, samtidigt som representativiteten hos de använda SSA-obligationerna, vilken fastställs ovan i punkt 824, säkerställde just att de uppgifter som beaktades fortfarande var relevanta för beräkningen av böterna och innebar att den ekonomiska betydelsen av den omtvistade överträdelsen kunde återges med den precision som erfordras enligt den rättspraxis som anges ovan i punkt 813.
847
En metod som grundar sig på uppgifter om de berörda bankernas transaktioner skulle nämligen ha tvingat kommissionen att för varje berörd bank identifiera och individuellt tillämpa en särskild skillnad i avkastning för varje identifierad transaktion för varje dag som banken deltog i den omtvistade överträdelsen, som framgår av Crédit Agricoles förslag att använda en ”metod baserad på uppgifter om [bankens] transaktioner avseende obligationer som, under en given period, var föremål för minst ett köp och en försäljning”.
848
En sådan metod skulle dessutom ha tvingat kommissionen att identifiera, för varje berörd bank och för varje transaktion, motsvarande köp- och säljtransaktioner för att kunna beräkna en representativ spread, i ett sammanhang där transaktionsbeloppet såsom framhålls ovan i punkterna 833 och 835 påverkar transaktionens pris och där volatiliteten mellan olika dagar för priset på SSA-obligationer gör det svårt, eller i det närmaste omöjligt, att finna någon motsvarighet mellan transaktioner som inträffar vid olika tidpunkter.
849
En sådan metod – om den inte i alltför hög grad skulle försvåra eller till och med omöjliggöra beräkningen av justeringsfaktorn – skulle medföra en orimlig administrativ börda för kommissionen (se, analogt, förslaget till avgörande av generaladvokaten Kokott i målet Pilkington Group m.fl./kommissionen, C-101/15 P, EU:C:2016:258, punkt 37).
850
För det femte innebär inte den omständigheten att kommissionen i det ärende som föranledde beslut C(2016) 8530 final av den 7 december 2016 om ett förfarande enligt artikel 101 FEUF och artikel 53 i EES-avtalet (ärende AT.39914 – Räntederivat i euro), kunde använda uppgifter från de berörda bankerna att den var tvungen att göra det i det angripna beslutet. Bortsett från skillnaderna mellan de båda ärendena, vilka kommissionen framhöll i skäl 924 i det angripna beslutet, är kommissionen enligt fast rättspraxis inte bunden av sin tidigare administrativa praxis (se, för ett liknande resonemang, dom av den 19 mars 2009, Archer Daniels Midland/kommissionen, C-510/06 P, EU:C:2009:166, punkt 82 och där angiven rättspraxis).
851
Vada beträffar den metod som Crédit Agricole har föreslagit i andra hand, framhåller tribunalen att den grundar sig på ett urval av SSA-obligationer vilket, enligt Crédit Agricoles egen uppfattning, skulle strida mot punkt 15 i riktlinjerna. Bortsett från det faktum att Crédit Agricole inte har angett vilka SSA-obligationer som den betraktar som representativa, är metoden behäftad med samma brister som de som berörs ovan i punkterna 831–850.
852
När kommissionen använde sig av ett urval av 33 representativa kategorier av SSA-obligationer, vilket avses i skäl 902 i det angripna beslutet, i syfte att uppskatta ett försäljningsvärde som kunde ligga till grund för beräkningen av de böter som ålades de berörda bankerna, överskred kommissionen därmed inte det utrymme för skönsmässig bedömning som den har för att utforma metoden för beräkning av böter, i ett sammanhang där försäljningsvärdet inte utgjorde en lämplig indikator för beräkningen av nämnda grundbelopp, vilket inte har bestritts av sökandena.
853
Den metod som beskrivs i skälen 889–905 i det angripna beslutet är tydlig och konsekvent och gör det möjligt att fastställa ett ersättningsvärde på ett öppet och genomförbart sätt, såsom kommissionen mycket riktigt framhöll i skäl 933 i det angripna beslutet. Metoden kan tillämpas konsekvent på alla parter och detaljnivån i varje beståndsdel är lämplig för en effektiv, trovärdig och begriplig beräkning av ett ersättningsvärde.
854
Som kommissionen även fastställde på ett giltigt sätt i skäl 936 i det angripna beslutet, kan de alternativa metoder som föreslagits av Crédit Agricole och Credit Suisse dessutom inte vara lämpligare än den som kommissionen använde sig av i det angripna beslutet.
855
Det andra argumentet i den tredje delen av Crédit Agricoles fjärde grund och det andra argumentet i den andra delen av Credit Suisses tredje grund ska mot bakgrund av det ovan anförda underkännas.
– Crédit Agricoles anmärkning avseende användningen av fasta viktningar av de SSA-obligationer som användes för hela överträdelseperioden och för samtliga berörda banker vid beräkningen av den slutliga spreaden för varje enskild bank
856
Crédit Agricole har inom ramen för det första argumentet i den tredje delen av sin fjärde grund gjort gällande att kommissionen, såsom framgår av ansökan,”[har] beräknat [den slutliga] spreaden med hjälp av fasta viktningar för samtliga relevanta perioder för alla banker, och inte endast för den period som var relevant för [Crédit Agricole]” och att kommissionen ”[h]ärigenom, inte [har] beaktat variationerna i transaktionsmodellen, vare sig i allmänhet eller med avseende på [Crédit Agricoles] egna transaktioner”.
857
Crédit Agricoles anmärkning, som i saken riktar sig mot skäl 933 i det angripna beslutet, härrör från en missuppfattning av den metod som kommissionen valde och tillämpade, såsom den beskrivs i synnerhet av skälen 902 och 903 i det angripna beslutet.
858
Såsom framgår av skäl 903 i det angripna beslutet, gjorde kommissionen mycket riktigt samma urval bestående av 33 representativa kategorier av SSA-obligationer för att uppskatta försäljningsvärdet för samtliga berörda banker, och fördelningen av SSA-obligationerna per emittent och löptid för en och samma bank skulle vara densamma för hela den period som banken deltog i den omtvistade överträdelsen. Det framgår emellertid av samma skäl 903 att kommissionen för varje part och för varje arbetsdag i parternas respektive överträdelseperiod, beräknade en daglig spread med hjälp av ett viktat genomsnitt för dessa 33 representativa SSA-obligationer.
859
Vad särskilt beträffar Crédit Agricole, framgår detta konstaterade även tydligt av kolumnen ”Rescaled weights” i tabell 2 i bilagan till det angripna beslutet, jämförd med tabellerna 3 och 4 i samma bilaga, vilka återges ovan i punkterna 794 och 795.
860
Det framgår tydligt av dessa tabeller att, även om det var samma SSA-obligationer som användes som referens för alla de berörda bankerna under hela överträdelseperioden och även om fördelningen av SSA-obligationerna per emittent och löptid för en och samma bank skulle vara densamma för hela den period som banken deltog i den omtvistade överträdelsen, var fördelningen specifik för varje bank och gav upphov till en daglig spread som alltså även var specifik för varje bank och som, därigenom, fastställdes med beaktande av vad som kännetecknade bankens handelsverksamhet.
861
I den del Crédit Agricole i sin replik har angett att banken med sin argumentation avsåg att kritisera kommissionen för att den inte beaktade ”infradagsviktningen”, konstaterarar tribunalen att detta argument – förutsatt att det kan tas upp till prövning trots att det framförts så sent – inte kan vinna framgång.
862
Crédit Agricole har nämligen endast angett, inom ramen för denna argumentation, på grundval av ett – med bankens egna ord – ”hypotetiskt” exempel, att kommissionens metod tenderade att leda till en överskattning av bankens verksamhet om intensiteten i bankens handel varierade mycket från en dag till en annan. Crédit Agricole har inte lagt fram någon bevisning som kan styrka att dess verksamhet kännetecknades av en sådan variation under den period som banken deltog i den omtvistade överträdelsen.
863
Mot bakgrund av det ovan anförda ska det första argumentet i den tredje delen av Crédit Agricoles fjärde grund underkännas.
– Crédit Agricoles och Credit Suisses anmärkningar avseende användningen av BGN-uppgifterna
864
I skäl 903 i det angripna beslutet och i fotnot 1060 till nämnda skäl angav kommissionen att ”uppgifterna om skillnaderna mellan köp- och säljpriser... för [de] 33 representativa [kategorierna av] obligationer samlades in från Bloomberg BGN composite price [som beskrivs som] ett sammansatt realtidspris för företags- och statsobligationer”.
865
I skäl 918 i det angripna beslutet motiverade kommissionen användningen av BGN-uppgifterna på följande sätt:
”Vad beträffar informationskällan till skillnaderna mellan köp- och säljpriser, förklaras i skrivelsen [om böter] att efter en analys … ’[utgör] uppgifterna i ärendehandlingarna ett urval som i sig är tillräckligt för att säkerställa att alla relevanta löptider och emittenter som parterna angett i svaren på kommissionens begäran om upplysningar är proportionellt representerade’ och att kommissionen alltså har hämtat uppgifter om skillnader mellan köp- och säljkurser från Bloomberg BGN, som ger sammansatta priser på daglig grund, för de representativa obligationerna. Efter att preliminärt ha haft för avsikt att använda både uppgifterna i ärendehandlingarna och offentliga uppgifter och sedan ha fastställt att uppgifterna i ärendehandlingarna inte var tillräckligt representativa, valde kommissionen med andra ord den lämpligaste informationskällan för att beräkna de tillämpliga spreadarna.”
866
I fotnot 1084 under skäl 921 i det angripna beslutet angav kommissionen att ”även om Bloomberg BGN:s priser, med avseende på aktuella priser, är realtidspriser och beräknas intradag vart efter nya prisnoteringar inkommer..., är det i fråga om tidigare priser endast köp- och säljpriser vid dagens slut som finns tillgängliga”.
867
I fotnot 1085 under samma skäl i det angripna beslutet angav kommissionen också följande:
"Kommissionen använde enbart Bloomberg BGN:s köp- och säljkurser för att beräkna de dagliga spreadarna. Bloomberg BGN:s köp- och säljkurser uppskattas vid samma tidpunkt (slutet av dagen). En beräkning av en spread som görs genom att Bloomberg BGN:s köpkurs dras av från Bloomberg BGN:s säljkurs är följaktligen inte behäftad med någon tidsförskjutning som skulle kunna snedvrida resultatet. Denna spread vid dagens slut kan emellertid inte tillämpas på intradagspriserna... Kommissionens tillvägagångssätt består i att i stället använda den genomsnittliga spreaden vid dagens slut för en viss representativ obligation under hela perioden för deltagandet i överträdelsen och tillämpa den på de nominella handelsbeloppen.”
868
Sökandena har genom det tredje argumentet i den tredje delen av Crédit Agricoles fjärde grund och det första argumentet i den andra delen av Credit Suisses tredje grund, klandrat kommissionen för att den använde sig av BGN-uppgifterna, vilka var olämpliga för fastställandet av ersättningsvärdet. BGN-uppgifterna ledde till att priset till vilket de berörda bankerna faktiskt genomförde transaktionerna överskattades och följaktligen till att den justeringsfaktor som beräknades på grundval av uppgifterna blev alltför hög.
869
Crédit Agricole har i synnerhet angett att de faktiska spreadarna, för ett ”begränsat urval” av transaktioner, blev ungefär fyra gånger mindre än de spreadar vid dagens slut som härrörde från BGN-uppgifterna. Detta visar att nämnda spreadar på ett konstlat sätt blir större än de faktiska spreadarna. Kommissionen borde under nämnda förutsättningar ha beaktat dessa ”bästa uppgifter som fanns tillgängliga”, även om de endast kunde användas indikativt, och i synnerhet ha ”minskat den slutliga spreaden med en lämplig faktor”.
870
Credit Suisse har för sin del kritiserat kommissionen för att den använde BGN-uppgifterna, vilka grundade sig på en ospecificerad och icke transparent ”egenutvecklad metod". Nämnda uppgifter tycks dessutom återspegla initiala priser och prisuppskattningar snarare än spreadar i genomförda transaktioner, vilket innebär att man enbart kan få fram de maximala spreadar som banken kan förvänta sig då den handlar med kunder, som framgår av den andra Compass Lexecon-rapporten. BGN-uppgifterna är även ofullständiga i den del de inte beaktar volymer av potentiella transaktioner som kan påverka spreadarna. De leder dessutom till en överskattning av de spreadar som erhålls när Credit Suisse genomför transaktioner med andra marknadsgaranter, som också framgår av den andra Compass Lexecon-rapporten. Credit Suisse anser också att kommissionen inte kan bortse från den lämpligaste uppgiftskällan på grund av att en annan part i kartellen inte kan lägga fram samma uppgifter.
871
Punkt 15 i riktlinjerna är såsom framhålls ovan i punkt 807, inte direkt tillämplig i det nu aktuella fallet, eftersom kommissionen avvek från den beräkningsmetod för böter som anges i punkt 13 i riktlinjerna.
872
När kommissionen inom ramen för sitt stora utrymme för skönsmässig bedömning i fråga om beräkningsmetoden för böter utformar, i förevarande fall med fog, en alternativ beräkningsmetod för böterna än den som beskrivs i punkt 13 i riktlinjerna, ankommer det emellertid på kommissionen att se till att beakta de bästa uppgifter som finns tillgängliga när den tillämpar nämnda metod.
873
Tribunalen ska alltså avgöra huruvida de BGN-uppgifter som kommissionen använde för att fastställa den slutliga spreaden utgjorde de bästa uppgifter som fanns tillgängliga när kommissionen tillämpade sin metod.
874
De berörda bankerna kan i detta sammanhang och med beaktande av kommissionens motivering i det angripna beslutet (skälen 903 och 918), i synnerhet skälet till att den underkände de berörda bankernas argument under det administrativa förfarandet (skälen 919–929), inte endast göra gällande att de uppgifter som kommissionen använde sig av var behäftade med en eller flera brister. De måste tvärtom visa att det inom ramen för den metod som kommissionen lagligen fastställde, faktiskt fanns bättre uppgifter än dem som kommissionen använde och att dessa uppgifter faktiskt var tillgängliga (se, analogt, dom av den 24 september 2019, HSBC Holdings m.fl./kommissionen, T-105/17, EU:T:2019:675, punkt 324).
875
Tribunalen framhåller i detta hänseende att Crédit Agricole främst har gjort gällande, mot bakgrund av en studie som banken inte har lagt fram för tribunalen och som den själv medgett avser ett ”begränsat urval” av transaktioner, att kommissionen inte i första hand borde ha valt BGN-uppgifterna, utan de faktiska skillnaderna mellan köp- och säljpriser till vilka banken genomförde transaktionerna och vilka borde ha beräknats genom att kommissionen ”indikativt” utgick från det ”begränsade urval” som anges ovan för att fastställa en ”lämplig” minskningsfaktor för spreaden.
876
Sådana vaga och otillräckligt underbyggda uppgifter kan inte visa att det fanns andra fullständiga och sammanhängande uppgifter än de BGN-uppgifter som användes av kommissionen att tillgå, än mindre att de var bättre än BGN-uppgifterna.
877
Den omständigheten att Crédit Agricole har grundat sin kritik enbart på ett ”begränsat urval” av uppgifter tycks tvärtom visa att banken – och än mindre kommissionen – inte exakt kunde identifiera och dokumentera bankens egna transaktioner.
878
Tribunalen framhåller i detta hänseende att Crédit Agricole för övrigt angav under det administrativa förfarandet, såsom framgår av skäl 926 i det angripna beslutet, att ”i avsaknad av faktiska transaktionspriser som gör det möjligt att beräkna en spread, bör indikativa prisskillnader användas (exempelvis BGN), vilka är specifika både för obligationen och för en given period”, att ”[e]n lämplig källa till dessa uppgifter är uppgiftsleverantören Bloomberg, som tillhandahåller köp- och säljkurs vid dagens slut för varje obligation och varje dag” och att ”[s]killnaden mellan dessa köp- och säljkurser ger, för varje obligation och varje dag, en särskild spread för varje obligation”, vilket Crédit Agricole inte har bestritt.
879
Även om den studie som Crédit Agricole har hänvisat till är förenlig med de argument som banken anförde under det administrativa förfarandet, framgår det vidare av skäl 925 i det angripna beslutet att kommissionen hade fog för att underkänna dem, huvudsakligen på grund av att köppriset för en obligation, inom ramen för den metod som banken föreslagit, inte kan jämföras med köppriset i en omvänd transaktion som genomförs samma dag, på grund av intradagsprisernas volatilitet.
880
Om det var Crédit Agricoles avsikt att grunda sin argumentation på den ekonomiska studien i bilaga A.10 till ansökan, ankom det slutligen på banken att ange exakt vilka punkter i studien som gav stöd för argumentationen, inte att bara nämnda dess förekomst i sin ansökan under rubriken ”Bakgrund till ansökan” och nämna den i repliken inom ramen för bankens kritik avseende påståendet att kommissionen beaktade fel referensperiod vid beräkningen av bankens böter (första delen av bankens fjärde grund).
881
Credit Suisse har i likhet med Crédit Agricole gjort gällande att kommissionen inte borde ha använt BGN-uppgifterna för att fastställa dess justeringsfaktor, utan de faktiska spreadar till vilka banken genomförde sina transaktioner.
882
Credit Suisse har till stöd för sitt påstående framfört anmärkningar mot BGN-uppgifterna i flera avseenden, vilka prövas i tur och ordning.
883
Tribunalen underkänner inledningsvis anmärkningen om att skälet till att kommissionen bortsåg från de faktiska spreadar till vilka Credit Suisse genomförde sina transaktioner för att i stället använda BGN-uppgifterna, var att en annan part i kartellen inte kunde lägga fram samma uppgifter.
884
Anmärkningen härrör från en oriktig tolkning av skäl 918 i det angripna beslutet. I detta skäl motiveras användningen av BGN-uppgifterna med att uppgifterna i kommissionens ärendehandlingar inte gav ett urval som i sig var tillräckligt för att garantera att alla relevanta löptider och emittenter som parterna angett i sina svar på kommissionens begäran om upplysningar var proportionerligt representerade.
885
Tribunalen underkänner även Credit Suisses anmärkning om att det var okänt hur BGN-uppgifterna togs fram, vilket gjorde det osäkert vilken räckvidd de skulle tillskrivas.
886
Det är förvisso riktigt att det delvis är okänt hur BGN-uppgifternas tas fram, som Credit Suisse har framhållit och som framgår av de handlingar som tagits fram av Bloomberg-plattformen. En sådan omständighet innebär emellertid inte att kommissionen inte kunde använda dessa uppgifter i det nu aktuella fallet.
887
Uppgifter som tillhandahålls av plattformen utgör nämligen, såsom framgår av skälen 33, 220 eller 725 i det angripna beslutet, uppgifter som handlarna fäster stor tilltro till, i och med att sådana plattformar som Bloomberg-plattformen, som Credit Suisse har framhållit, samlar in marknadsinformation som sedan vidarebefordras till alla aktörer på marknaden.
888
Som framgår av fotnot 1060 i det angripna beslutet, avseende en handling som tagits fram av Bloomberg-plattformen, utgör BGN-uppgifterna en källa som grundar sig på verkställbara och indikativa priser från flera aktörer och som anger tillgängliga priser för att utifrån dessa få fram en konsensus som, såsom kommissionen har framhållit, tas fram av en tredje part i förhållande till förfarandet.
889
Därmed kan det inte med fog göras gällande att kommissionen inte kan använda de referensuppgifter som utgörs av BGN-uppgifterna, på grund av att det delvis är okänt hur de tas fram, i synnerhet då Credit Suisse inte har åberopat några marknadsplattformar som tillhandahåller mer exakt eller mer relevant information än Bloomberg-plattformen.
890
Tribunalen kan inte heller godta den anmärkning som Credit Suisse har riktat mot vad som anges i punkt 1.8 i den andra Compass Lexecon-rapporten, enligt vilken BGN-uppgifterna ”tycks återspegla de initiala priserna och prisuppskattningar mer än spreadarna i transaktionerna”.
891
Det framgår nämligen inte med tillräcklig säkerhet av nämnda rapport att det verkliga syftet med BGN-uppgifterna är det som rapportens författare nämner, i synnerhet utan bibliografisk hänvisning och i strid med den definition som kommissionen utgick ifrån på grundval av en handling framtagen av Bloomberg-plattformen.
892
Tribunalen framhåller vidare att det påstående som Credit Suisse hämtat från nämnda rapport åtföljs av förbehållet ”as such, we understand that”, vilket avsevärt begränsar påståendets bevisvärde, eftersom det inte har underbyggts på annat sätt.
893
Vad slutligen beträffar kritiken avseende påståendet att BGN-uppgifterna inte beaktar effekten av de handlade volymerna på SSA-obligationernas priser eller överskattar de spreadar som Credit Suisse får när den genomför transaktioner med andra marknadsgaranter, konstaterar tribunalen att kritiken inte framstår som grundlös.
894
Det konstaterandet kan emellertid inte hindra att kommissionen i det nu aktuella fallet hade möjlighet att använda BGN-uppgifterna och det innebär inte heller att storleken på den justeringsfaktor som räknades fram med hjälp av dessa uppgifter blir ogiltig.
895
Det kan nämligen inte läggas kommissionen till last att den använde uppgifter som inte exakt återspeglade de faktiska spreadarna i de transaktioner som genomfördes av Credit Suisse, då nämnda institution inte hade tillgång till exakta uppgifter som var tillräckligt representativa, såsom framgår av skäl 918 i det angripna beslutet och vilket inte har bestritts av Credit Suisse, och då kommissionen följaktligen, var skyldig att tillgripa en metod som grundade sig på alternativa uppgifter som ofrånkomligen var mindre exakta, i syfte att återskapa ett ersättningsvärde.
896
Ett liknande resonemang förs för övrigt i punkt 16 i riktlinjerna: ”Om ett företags uppgifter är ofullständiga eller otillförlitliga, kan kommissionen fastställa företagets försäljningsvärde på grundval av de ofullständiga uppgifterna och/eller alla andra uppgifter som den anser relevanta.”
897
Det framgår också ovan av punkterna 831–850 och 854 att en metod som grundar sig på uppgifter om de berörda bankernas transaktioner inte framstår som lämpligare än den som kommissionen valde i det angripna beslutet.
898
BGN-uppgifterna måste därmed betraktas som de bästa tillgängliga uppgifterna, inom ramen för den metod som kommissionens fastställde och vars lagenlighet fastställs ovan i punkt 852, i synnerhet mot bakgrund av Crédit Agricoles uttalanden om tillförlitligheten hos dessa uppgifter för beräkningen av justeringsfaktorn, vilka uttalanden berörs i skäl 926 i det angivna beslutet och ovan i punkt 878.
899
Följaktligen ska det tredje argumentet i den tredje delen av Crédit Agricoles fjärde grund och det första argumentet i den andra delen av Credit Suisses tredje grund underkännas.
– Credit Suisses anmärkning avseende ett överskattat ersättningsvärde för banken på grund av att nominella belopp från andra banker beaktades med avseende på Credit Suisse
900
Credit Suisse har genom det tredje argumentet i den andra delen av sin tredje grund, vilken anförts i andra hand för det fall tribunalen finner att kommissionen hade rätt att använda BGN-uppgifterna, klandrat kommissionen för att den överskattade de nominella belopp som användes i dess avseende, i och med att Credit Suisse felaktigt tillskrevs andra bankers handelsbelopp, och för att dess argument i detta avseende avvisades i skälen 928 och 929 i det angripna beslutet.
901
Det förhållandet att transaktioner genom vilka Credit Suisse införskaffade likviditet (liquidity sourcing) (genom att betala priset till en annan marknadsgarant) inkluderades i Credit Suisses nominella belopp, ledde till att Credit Suisse tillskrevs transaktioner som inte gav banken några inkomster. En marknadsgarant har nämligen endast marginaler på transaktioner med kunder. Credit Suisse har i detta hänseende angett att det pris som en återförsäljare betalar till sin leverantör inte läggs till vid beräkningen av försäljningsvärdet.
902
Genom att transaktioner för köp av likviditet, vilka motsvarar 37,8–41 procent av Credit Suisses samlade transaktioner, beaktas i de nominella beloppen bokförs samma transaktion två gånger när den genomförs mellan två banker som deltog i den omtvistade överträdelsen.
903
Genom detta argument har Credit Suisse i huvudsak hävdat att kommissionen i de nominella beloppen (och inte i beräkningen av justeringsfaktorn), vilka användes med avseende på Credit Suisse, inkluderade transaktioner avseende köp av likviditet vilka enligt bankens uppfattning utgör anskaffningstransaktioner som inte ska beaktas när försäljningsvärdet beräknas.
904
Tribunalen påpekar att när ett ”försäljningsvärde” i den mening som avses i punkt 13 i riktlinjerna ska fastställas, är det förvisso endast beloppet för det berörda företagets försäljning, och alltså det sammanlagda pris som detta företag har fakturerat sina kunder på den berörda varu- eller tjänstemarknaden, som ska beaktas vid fastställandet av böternas grundbelopp (se, för ett liknande resonemang, dom av den 1 februari 2018, Kühne + Nagel International m.fl./kommissionen, C-261/16 P, ej publicerad, EU:C:2018:56, punkterna 66 och 67). I det nu aktuella fallet förhåller det sig emellertid annorlunda, med hänsyn till den metod som kommissionen använde för att fastställa justeringsfaktorn.
905
Inom ramen för den metod som kommissionen använde och som tribunalen erinrar om ovan i punkterna 748–759, fastställde kommissionen nämligen en justeringsfaktor motsvarande halva den genomsnittliga spreaden för varje bank, för att ta hänsyn till det faktum att varje köp- eller säljtransaktion som genomfördes av banken endast motsvarade hälften av en hel köp- och säljtransaktion för en SSA-obligation (skälen 897–899 i det angripna beslutet).
906
Av detta följer att kommissionen, som särskilt framgår av punkt 11 i skrivelsen om böter och av fotnot 1054 i det angripna beslutet, på grund av särdragen hos handeln med SSA-obligationer, ville fastställa ett ersättningsvärde genom att i stället för att gentemot säljaren använda hela spreaden för varje försäljningstransaktion avseende SSA-obligationer – vilket hindrade att kommissionen i de nominella beloppen för de berörda bankerna inkluderade transaktioner avseende köp av SSA-obligationer – använda hälften av spreaden för transaktionen med avseende på säljaren och hälften av spreaden för transaktionen med avseende på köparen.
907
I en sådan metod, vars giltighet fastställs ovan i punkt 852, hade kommissionen därmed inget annat val än att i de nominella beloppen för varje berörd bank inkludera både bankens försäljningstransaktioner och dess köptransaktioner, inbegripet transaktioner avseende köp av likviditet vilka för övrigt, i allt väsentligt om inte helt, utmynnade i en senare försäljningstransaktion.
908
Det förhållandet att kommissionen använde hälften av den genomsnittliga spreaden på det sammanlagda transaktionsbeloppet kan dessutom i bokföringshänseende likställas med att använda en sammanlagd genomsnittlig spread på halva transaktionsbeloppet, vilket utesluter det nominella beloppet för denna transaktion bokförs dubbelt hos såväl köpare som säljare.
909
I den del Credit Suisse har gjort gällande att transaktioner för köp av likviditet som genomfördes av de banker som deltog i den omtvistade överträdelsen inte borde ha beaktas i de nominella beloppen, erinrar tribunalen om att i riktlinjerna syftar begreppet ”beräkningstal” (som ersättning för försäljningsvärdet), i likhet med begreppet ”försäljningsvärde”, till att som utgångspunkt för beräkningen av böter som ska åläggas ett företag använda ett belopp som återspeglar den omtvistade överträdelsens ekonomiska betydelse och företagets relativa tyngd i överträdelsen (se, för ett liknande resonemang, dom av den 9 juli 2015, InnoLux/kommissionen, C-231/14 P, EU:C:2015:451, punkt 50 och där angiven rättspraxis).
910
Av detta följer att det för att fastställa ett ersättningsvärde krävs att alla transaktioner som genomförts på den marknad som berördes av överträdelsen beaktas, i likhet med vad som gäller för fastställandet av ett försäljningsvärde (se, för ett liknande resonemang, dom av den 1 februari 2018, Panalpina World Transport (Holding) m.fl./kommissionen, C-271/16 P, ej publicerad, EU:C:2018:59, punkt 30 och där angiven rättspraxis), och som följer av punkt 10 i riktlinjerna gäller detta för vart och ett av de företag som deltog i den omtvistade överträdelsen.
911
Med hänsyn till den metod som kommissionen använde, vilken erinras om ovan i punkterna 748–759 och vilken innebar att kommissionen för varje berörd bank fastställde ett ersättningsvärde genom att multiplicera de nominella beloppen med bankens justeringsfaktor vilken fastställdes på grundval av hälften av bankens egna genomsnittliga spread, får det ses som logiskt att kommissionen, för en transaktion för köp av likviditet som genomfördes av en bank som deltog i den omtvistade överträdelsen hos en annan bank som också deltog i överträdelsen, beaktade de nominella belopp som motsvarade denna transaktion för var och en av dessa banker, i likhet med vad den gjorde för varje transaktion för köp av likviditet som genomförts av en bank som deltog i den omtvistade överträdelsen hos en annan bank som inte deltog i överträdelsen.
912
Metoden leder förvisso till att det nominella belopp som utväxlas vid ett visst likviditetsförvärv beaktas både för säljaren av den berörda SSA-obligationen och för köparen av densamma.
913
Detta dubbla beaktande följer emellertid av själva principerna för fastställandet av böter enligt riktlinjerna, i synnerhet punkt 10 i riktlinjerna när den tillämpas på det specifika sammanhanget i det nu aktuella fallet, där kommissionen fastställde ersättningsvärdet mot bakgrund av såväl försäljningstransaktionerna som köptransaktionerna.
914
Om ersättningsvärdet fastställdes utan att en del av de transaktioner som obestridligen omfattas av den påtalade kartellens räckvidd beaktades, skulle följden dessutom bli en konstlad minimering av den ekonomiska betydelsen av den omtvistade överträdelsen, vilken strider mot syftet att effektivt utreda och beivra överträdelser av artikel 101 FEUF (se, analogt, dom av den 11 juli 2013, Team Relocations m.fl./kommissionen, C-444/11 P, ej publicerad, EU:C:2013:464, punkt 77).
915
Kommissionen hade alltså fog för att i skäl 929 i det angripna beslutet anse att den, inom ramen för den metod som den lagenligt hade fastställt och som syftade till att fastställa ett representativt ersättningsvärde för all verksamhet i de berörda bankerna och i synnerhet för Credit Suisses verksamhet, var tvungen att i de nominella belopp som användes med avseende på nämnda bank inkludera transaktioner avseende köp av likviditet, inbegripet transaktioner som utfördes mellan de banker som deltog i den omtvistade överträdelsen.
916
Det tredje argumentet i den andra delen av Credit Suisses tredje grund är därmed ogrundat.
2) Crédit Agricoles anmärkning avseende kommissionens val att inte använda år 2014 som referensperiod för att fastställa ersättningsvärdet
917
I punkt 13 i riktlinjerna anges att kommissionen, när den ”fastställer grundbeloppet... i regel [utgår] ifrån företagets försäljning under det sista kompletta räkenskapsåret då det deltar i överträdelsen”.
918
I skälen 894 och 935 i det angripna beslutet beslutade kommissionen emellertid att avvika från punkt 13 i riktlinjerna när den skulle fastställa ersättningsvärdet.
919
Kommissionen angav härvid ”att det [var] lämpligare att grunda det årsberäknade ersättningsvärdet på värdet av den faktiska försäljning som de [berörda bankerna] hade under de månader som motsvarade deras respektive deltagande i överträdelsen” och att ”de nominella handelsbelopp som utbyttes under den deras individuella deltagande i kartellen [således] årsberäknades på grundval av hur länge respektive bank deltog, genom att summan [av de nominella handelsbeloppen som utbyttes av en bank under dess deltagande i den omtvistade överträdelsen] delades med antalet hela månader som den deltog och genom att detta genomsnittliga månadsvärde sedan multiplicerades med 12”.
920
Kommissionen motiverade detta val med tre skäl, nämligen den varierande storleken på marknaden för SSA-obligationer, den höga volatiliteten i prisskillnaderna under överträdelseperioden och de olika perioderna under vilka de berörda bankerna var inblandade i den omtvistade överträdelsen.
921
I skäl 895 i det angripna beslutet angav kommissionen vidare att de årsberäknade nominella handelsbeloppen återspeglade den omtvistade överträdelsens ekonomiska betydelse och varje enskilt företags relativa tyngd i denna överträdelse, oberoende av under vilken period den enskilda banken deltog.
922
Crédit Agricole har i den första delen av sin fjärde grund anfört att kommissionen åsidosatte punkt 13 i riktlinjerna, principen om god förvaltningssed och sin motiveringsskyldighet genom att använda ett årsberäknat genomsnitt av de nominella handelsbeloppen för de SSA-obligationer som denna bank handlade med under den period som den deltog i den omtvistade överträdelsen och inte endast bankens nominella handelsbelopp under 2014 – det sista hela året som nämnda bank deltog i den omtvistade överträdelsen.
923
Till stöd för denna delgrund har Crédit Agricole gjort gällande i sin ansökan att kommissionen inte angav närmare i det angripna beslutet, vare sig arten eller omfattningen av den höga volatiliteten i spreadarna. Kommissionen förklarade inte heller varför det i det nu aktuella fallet var nödvändigt att använda ett årsberäknat genomsnitt för de nominella handelsbeloppen för de handlade SSA-obligationerna, särskilt i fråga om bankens deltagande som inledde efter perioden av hög volatilitet år 2011. Crédit Agricole anser vidare att den höga volatiliteten i spreadarna, som berördes av kommissionen, inte var skäl nog att avvika från punkt 13 i riktlinjerna. Så förhåller det sig i synnerhet då skillnaden mellan de årsberäknade nominella handelsbeloppen, å ena sidan, och de nominella handelsbeloppen år 2014, å andra sidan, i Crédit Agricoles fall endast var 10 procent.
924
I sin replik har Crédit Agricole också anfört att kommissionens motivering avseende de olika perioderna för deltagande i den omtvistade överträdelsen för de olika berörda bankerna är absurd och strider mot institutionens beslutspraxis.
925
Tribunalen konstaterar först och främst, vad beträffar argumentet avseende bristfällig motivering av det angripna beslutet i fråga om kommissionens val att avvika från punkt 13 i riktlinjerna, att skälen till detta val klart och entydigt framgår av skälen 894 och 935 i det angripna beslutet, vars innehåll tribunalen erinrar om ovan i punkterna 918–921. Det var således möjligt för de berörda bankerna att ta del av skälen till detta val och för tribunalen att utöva sin kontrollfunktion (se, för ett liknande resonemang, dom av den 23 november 2021, rådet/Hamas, C-833/19 P, EU:C:2021:950, punkt 74 och där angiven rättspraxis).
926
Det är förvisso riktigt att kommissionen, som Crédit Agricole har gjort gällande, inte anförde något stöd för vare sig arten eller omfattningen av den höga volatilitet i spreadarna som den gjorde gällande i det angripna beslutet.
927
Det vore emellertid orimligt att kräva en särskild motivering för varje kvantitativ omständighet som kommissionen lagt till grund för sitt resonemang, i och med att resonemanget, som fastställs ovan i punkterna 765–788, framstår som klart och entydigt (se, analogt, dom av den 1 juli 2008, Chronopost och La Poste/UFEX m.fl., C-341/06 P och C-342/06 P, EU:C:2008:375, punkterna 108 och 111 och där angiven rättspraxis).
928
Detta gäller i synnerhet i det nu aktuella fallet då Crédit Agricole vid tribunalen har anfört flera olika argument för att ifrågasätta den höga volatiliteten i de spreadar som kommissionen grundade sig på och som kommissionen har kunnat motivera inom ramen för handläggningen av det nu aktuella målet (se, analogt, dom av den 1 juli 2008, Chronopost och La Poste/UFEX m.fl., C-341/06 P och C-342/06 P, EU:C:2008:375, punkt 110).
929
Det är inte heller rimligt att anse att avsaknaden av närmare angivelser om arten och vidden av variationerna i spreadarna för SSA-obligationerna medförde att Crédit Agricole, en aktör på marknaden för SSA-obligationer, fråntogs möjligheten att själv bedöma huruvida det sakliga konstaterandet i skälen 894, 899 och 935 i det angripna beslutet angående den höga volatiliteten på marknaden för SSA-obligationer under överträdelseperioden var riktigt eller tvärtom felaktigt.
930
Crédit Agricole kan följaktligen inte med framgång göra gällande en bristfällig motivering av det angripna beslutet i fråga om skälen till kommissionens val att avvika från punkt 13 i riktlinjerna och att i stället för bankens nominella handelsbelopp för år 2014, använda sig av ett årsberäknat genomsnitt av bankens nominella handelsbelopp under hela den period som den deltog i den omtvistade överträdelsen.
931
Vad sedan beträffar frågan huruvida kommissionens val var välgrundat, erinrar tribunalen om att punkt 13 i riktlinjerna tillåter kommissionen att avvika från regeln att det berörda företagets försäljning under det sista hela året av dess deltagande i den omtvistade överträdelsen ska beaktas vid beräkningen av bötesbeloppet, förutsatt att kommissionen motiverar avvikelsen tillräckligt (se, för ett liknande resonemang, dom av den 17 december 2014, Pilkington Group m.fl./kommissionen, T-72/09, ej publicerad, EU:T:2014:1094, punkterna 212 och 213 och där angiven rättspraxis).
932
I det nu aktuella fallet anförde kommissionen, i skälen 894 och 935 i det angripna beslutet, tre skäl till valet att avvika från regeln i punkt 13 i riktlinjerna, vilka erinras om ovan i punkt 920.
933
Såsom framgår ovan av punkt 923, har Crédit Agricole i sin ansökan endast bestritt det andra skälet till avvikelsen från punkt 13 i kommissionens riktlinjer för att bestrida att avvikelsen var berättigad, nämligen den höga volatiliteten i spreadarna för SSA-obligationer under överträdelseperioden.
934
Av detta följer att det första och det tredje skälet, avseende den varierande storleken på marknaden för SSA-obligationer under överträdelseperioden och de olika perioderna av de berörda bankernas deltagande i överträdelsen, ska anses slutgiltigt styrkta och relevanta för att i det nu aktuella fallet motivera avvikelsen från punkt 13 i riktlinjerna.
935
Tribunalen framhåller i detta hänseende att Crédit Agricole visserligen har bestritt kommissionens tredje skäl i sin replik.
936
En sådan argumentation har emellertid anförts för sent och ska därför avvisas i enlighet med artikel 84.1 i rättegångsreglerna, i och med att den inte har förts fram i ansökan, är ny och inte grundar sig på faktiska eller rättsliga omständigheter som framkommit under rättegången och som inte kan ses som en utvidgning av bankens argumentation om den höga volatiliteten i spreadarna för SSA-obligationer (se, för ett liknande resonemang, dom av den 14 maj 2019, Commune de Fessenheim m.fl./kommissionen, T-751/17, EU:T:2019:330, punkt 60).
937
Efter dessa klargöranden konstaterar tribunalen att det framgår av den bevisning som kommissionen översänt efter en åtgärd för processledning avseende ett urval av SSA-obligationer (EIB och CADES) med löptider på 0–3 år och 7–10 år, att nämnda SSA-obligationer faktiskt var föremål för stora spreadar under överträdelseperioden, i synnerhet från slutet av 2011 till slutet av 2013.
938
Denna omständighet, tillsammans med det faktum – vilket inte har bestritts – att storleken på marknaden för SSA-obligationer varierade under överträdelseperioden, tydliggör att det för att återspegla överträdelsens ekonomiska betydelse var nödvändigt att göra en årsberäkning av de nominella handelsbeloppen – vilket ledde till att hela överträdelseperioden för varje berörd bank beaktades vid beräkningen av böternas grundbelopp – som kommissionen framhöll i skäl 895 i det angripna beslutet.
939
Om kommissionen endast hade använt det sista året för varje banks deltagande i den omtvistade överträdelsen skulle det ha lett till en underskattning av överträdelsens ekonomiska betydelse, eftersom att ingen hänsyn då skulle ha tagits till åren 2012 och 2013 under vilka effekten av överträdelsen var mest betydelsefull på grund av, i synnerhet, den höga volatiliteten i spreadarna.
940
En sådan slutsats påverkas inte av Crédit Agricoles argument, att bankens deltagande i överträdelsen – vilket inleddes den 11 januari 2013 och upphörde den 24 mars 2015 – inträffade under en period med lägre volatilitet i spreadarna, vilket borde ha föranlett kommissionen att inte avvika från punkt 13 i riktlinjerna med avseende på Crédit Agricole.
941
Om kommissionen inte hade tillämpat en årsberäkning av Crédit Agricoles nominella handelsbelopp på banken skulle kommissionen inte ha använt samma referensperiod för beräkningen av grundbeloppet för nämnda banks böter som för de andra berörda bankerna. Det skulle ha inneburit att kommissionen skulle ha varit förhindrad att utfärda böter som återspeglade den relativa tyngden av var och av de berörda bankerna i den omtvistade överträdelsen, såsom framgår i saken i skäl 895 i det angripna beslutet.
942
År 2013, och även i början av 2014, var volatilitet i spreadarna förvisso betydligt lägre än 2012 och 2013, men den var högre än under perioden från början av 2014. Om grundbeloppet för Crédit Agricoles böter hade beräknats på grundval av bankens nominella handelsbelopp enbart under 2014 skulle det således ha inneburit att principen om likabehandling hade åsidosatts, till nackdel för de andra bankerna som deltog i den omtvistade överträdelsen.
943
Crédit Agricole skulle i så fall ha varit den enda banken vars grundbelopp för böterna skulle ha beräknats på grundval av ett år med låg volatilitet i spreadarna, samtidigt som banken deltog i den omtvistade överträdelsen även under 2013 på volatiliteten i spreadarna för SSA-obligationerna inte var försumbar.
944
Crédit Agricole har slutligen inte lagt fram några bevis för att de årsberäknade nominella handelsbeloppen, på grund av särskilda skäl för just den banken, inte utgör en indikation på vare sig dess verkliga storlek och ekonomiska styrka eller på omfattningen av den överträdelse banken gjorde sig skyldig till (se, för ett liknande resonemang, dom av den 11 juli 2014, Esso m.fl./kommissionen, T-540/08, EU:T:2014:630, punkt 96 och där angiven rättspraxis).
945
Den omständighet som Crédit Agricole har understrukit, att det årsberäknade ersättningsvärde som användes i bankens avseende endast skiljer sig med 10 procent från bankens nominella handelsbelopp under 2014 kan inte anses vara tillräcklig.
946
Kommissionen begick därmed inga fel när den i det nu aktuella fallet avvek från punkt 13 i riktlinjerna för att beräkna grundbeloppet för de böter som ålades de berörda bankerna och i synnerhet Crédit Agricole.
947
Vad slutligen beträffar Crédit Agricoles påstående att principen om god förvaltningssed åsidosattes, konstaterar tribunalen att påståendet inte har underbyggts med något självständigt resonemang, utöver vad som anförts för att kritisera kommissionens val att inte använda år 2014 som referensperiod för beräkningen av ersättningsvärdet. Påståendet kan alltså inte godtas, av samma skäl som dem som anges ovan i punkterna 931–946.
948
Mot bakgrund av det ovan anförda ska den första delen av Crédit Agricoles fjärde grund underkännas.
3) Anmärkningarna avseende koefficienten för överträdelsens allvar (punkterna 20–23 i riktlinjerna)
949
I skälen 940 och 941 i det angripna beslutet fastställde kommissionen en koefficient för överträdelsens allvar på 16 procent.
950
Kommissionen motiverade nämnda koefficient för överträdelsens allvar främst med den omständigheten att den omtvistade överträdelsen omfattade hela EES och tog formen av prisöverenskommelser, samordnade informationsutbyten, uppdelning av marknaden och fördelning av kunder, ageranden som hör till de allvarligaste konkurrensbegränsningarna.
951
Sökandena har bestritt kommissionens koefficient för överträdelsens allvar på 16 procent i den fjärde delen av Crédit Agricoles fjärde grund och i den tredje delen av Credit Suisses tredje grund.
952
Crédit Agricole har för det första gjort gällande att kommissionen inte hade rätt att tillämpa en koefficient för överträdelsens allvar på samtliga banker som deltog i den omtvistade överträdelsen och att kommissionen i Crédit Agricoles avseende borde ha använt en ”lämpligare” koefficient för överträdelsens allvar.
953
Crédit Agricole menar att det krävdes en enskilt anpassad och lägre koefficient för överträdelsens allvar för att principen om likabehandling skulle iakttas, liksom domen av den 7 juni 1983, Musique Diffusion française m.fl./kommissionen (100/80 à 103/80, EU:C:1983:158, punkt 129), och domen av den 8 juli 1999, kommissionen/Anic Partecipazioni (C-49/92 P, EU:C:1999:356, punkt 90). Enligt nämnda domar är kommissionen skyldig, vid fastställandet av koefficienten för överträdelsens allvar, att ta hänsyn till hur länge den omtvistade överträdelsen pågick, de berörda företagens – eventuellt mindre allvarliga – agerande, deras roll i upprättandet av överträdelsen samt den vinst som de gjorde och deras respektive storlek.
954
Crédit Agricole deltog i överträdelsen under en kortare period än de övriga bankerna och bidrog inte till att den inleddes. Crédit Agricoles handlare var dessutom mindre aktiv än de andra bankernas handlare. Slutligen var Crédit Agricole endast en ”mycket liten aktör” på marknaden för SSA-obligationer där banken gick in först under året 2012/2013.
955
I detta hänseende anger tribunalen inledningsvis att Crédit Agricole inte med framgång kan göra gällande domen av den 7 juni 1983, Musique Diffusion française m.fl./kommissionen (100/80–103/80, EU:C:1983:158, punkt 129), och domen av den 8 juli 1999, kommissionen/Anic Partecipazioni (C-49/92 P, EU:C:1999:356, punkt 90), eftersom de domarna meddelades i mål som avsåg beslut som fattats då beräkningen av böter som utfärdades med stöd av artikel 101 FEUF inte styrdes av riktlinjer, genom vilka kommissionen själv begränsat sitt utrymme för skönsmässig bedömning.
956
Det framgår nämligen uttryckligen av domen av den 7 juni 1983, Musique Diffusion française m.fl./kommissionen (100/80–103/80, EU:C:1983:158), och domen av den 8 juli 1999, kommissionen/Anic Partecipazioni (C-49/92 P, EU:C:1999:356), att böter skulle beräknas med stöd av artikel 15.2 i förordning nr 17: Första förordningen om tillämpning av artikel [101 FEUF] och artikel [102 FEUF] (EGT 13, 1962, s. 204, svensk specialutgåva, område 8, volym 1) – vilken i huvudsak återges i artikel 23 i förordning nr 1/2003 –, och inte med stöd av riktlinjerna, i synnerhet punkterna 20–23 i dessa (se, för ett liknande resonemang, dom av den 16 juni 2011, Team Relocations m.fl./kommissionen, T-204/08 och T-212/08, EU:T:2011:286, punkt 87).
957
Av detta följer att domen av den 7 juni 1983, Musique Diffusion française m.fl./kommissionen (100/80–103/80, EU:C:1983:158), och domen av den 8 juli 1999, kommissionen/Anic Partecipazioni (C-49/92 P, EU:C:1999:356), inte kan medföra att kommissionen, vid fastställandet av koefficienten för överträdelsens allvar (punkterna 20–23 i riktlinjerna), måste beakta andra omständigheter än den omtvistade överträdelsens inneboende allvar, vilket, i vart fall och som anges i rättspraxis (se, för ett liknande resonemang, dom av den 16 juni 2011, Team Relocations m.fl./kommissionen, T-204/08 och T-212/08, EU:T:2011:286, punkt 87), vederbörligen beaktades av kommissionen i andra steg i beräkningen av de böter som banken ålades.
958
Tribunalen erinrar också om att kommissionen, vid beräkningen av böter som utfärdas med stöd av artikel 101 FEUF, visserligen inte kan friskriva sig från skyldigheten att iaktta likabehandlingsprincipen (se, för ett liknande resonemang, dom av den 14 maj 1998, BPB de Eendracht/kommissionen, T-311/94, EU:T:1998:93, punkt 309). Det framgår emellertid av såväl punkt 22 i riktlinjerna som av rättspraxis om nämnda punkt att koefficienten för överträdelsens allvar i princip återspeglar den omtvistade överträdelsens allvar och inte allvaret i vart och ett av de berörda företagens deltaganden i nämnda överträdelse (se, för ett liknande resonemang när tillämpliga riktlinjer var riktlinjerna för beräkning av böter som döms ut enligt artikel 15.2 i förordning nr 17 och artikel 65.5, [KS] (EGT C 9, 1998, s. 3), dom av den 12 november 2009, Carbone-Lorraine/kommissionen, C-554/08 P, ej publicerad, EU:C:2009:702, punkterna 27 och 29. Se, för ett liknande resonemang när riktlinjerna var tillämpliga, dom av den 12 december 2012, Novácke chemické závody/kommissionen, T-352/09, EU:T:2012:673, punkt 58, och dom av den 14 maj 2014, Reagens/kommissionen, T-30/10, ej publicerad, EU:T:2014:253, punkt 240).
959
De enskilda omständigheterna ska således i princip inte bedömas inom ramen för bedömningen av överträdelsens allvar, det vill säga vid fastställandet av böternas grundbelopp, utan inom ramen för justeringen av grundbeloppet i förhållande till förmildrande eller försvårande omständigheter (se, för ett liknande resonemang, dom av den 11 juli 2013, Team Relocations m.fl./kommissionen, C-444/11 P, ej publicerad, EU:C:2013:464, punkt 103).
960
I punkterna 19–22 i riktlinjerna anges för övrigt genom ett liknande resonemang att koefficienten för överträdelsens allvar ska fastställas med avseende på den berörda överträdelsen, inte med avseende på varje företag som deltog i överträdelsen.
961
I det nu aktuella fallet kan en koefficient för överträdelsens allvar på 16 procent för en sådan överträdelse som den som fastställs i det angripna beslutet inte anses vara olämplig eller oproportionerlig.
962
Såsom kommissionen mycket riktigt framhöll i skälen 939–941 i det angripna beslutet omfattade den omtvistade överträdelsen nämligen hela EES, och den genomfördes i form av prisöverenskommelser, samordnande informationsutbyten, uppdelning av marknaden och fördelning av kunder, vilka ageranden hör till de allvarligaste konkurrensbegränsningarna.
963
En koefficient för överträdelsens allvar på 16 procent är dessutom påtagligt lägre än den övre gränsen för det intervall som avses i punkterna 21 och 23 i riktlinjerna för sådana konkurrensbegränsningar.
964
I punkterna 21 och 23 i riktlinjerna har kommissionen nämligen angett att den andel av försäljningsvärdet som beaktas regelmässigt uppgår till högst 30 procent av försäljningsvärdet, men att denna andel vid horisontella avtal om prissättning och uppdelning av marknaden i regel kommer att bestämmas ”i den övre delen av skalan.”
965
Den koefficient för överträdelsens allvar som användes med avseende på Crédit Agricole visar dessutom inte på något åsidosättande av principen om likabehandling, i motsats till vad banken har anfört.
966
Bankens särskilda egenskaper och de relevanta särdragen i dess deltagande i den omtvistade överträdelsen beaktades nämligen vederbörligen i andra steg av beräkningen av böterna, i enlighet med kommissionens skyldighet att beakta det aktuella företagets enskilda agerande (se, för ett liknande resonemang, dom av den 11 juli 2013, Team Relocations m.fl./kommissionen, C-444/11 P, ej publicerad, EU:C:2013:464, punkterna 99, 100, 105 och 106).
967
Crédit Agricoles kortare deltagande i den omtvistade överträdelsen och det faktum att banken inte deltog i dess uppkomst – en omständighet som är intimt förknippad med längden på dess deltagande i överträdelsen – föranledde således kommissionen att tillämpa en varaktighetskoefficient på 2,20 år i dess avseende, samtidigt som denna koefficient var 3,28 år för BofA, 4,75 år för Credit Suisse och 4,18 år för Deutsche Bank, som framgår av skäl 951 i det angripna beslutet.
968
På samma sätt beaktades bankens mindre storlek vid fastställandet av ersättningsvärdet vilket, på grund av den mindre volymen av bankens nominella handelsbelopp, blev mycket lägre än för de andra bankerna, såsom framgår av skäl 905 i det angripna beslutet.
969
Slutligen hade kommissionen ingen anledning att i det nu aktuella fallet beakta den omständigheten att Crédit Agricoles handlare under överträdelseperioden var mindre aktiv än de andra bankernas handlare.
970
Bortsett från det faktum att Crédit Agricole inte har påstått, och än mindre visat, att den uppfyller villkoren i punkt 29 tredje strecksatsen i riktlinjerna, följer det nämligen av fast rättspraxis att passivt deltagande i en överträdelse, såsom att ha deltagit i möten under vilka avtal med konkurrensbegränsande syfte slutits, utan att öppet ha motsatt sig detta, medför ansvar enligt artikel 101 FEUF, eftersom det tysta medgivandet till ett olagligt initiativ, i avsaknad av ett öppet avståndstagande från innebörden av detta eller ett avslöjande för de administrativa enheterna, uppmuntrar till fortsatt överträdelse och äventyrar upptäckten av denna (se dom av den 21 januari 2016, Eturas m.fl., C-74/14, EU:C:2016:42, punkt 28 och där angiven rättspraxis).
971
Kommissionen kunde därmed utan att begå något fel tillämpa en koefficient för överträdelsens allvar på 16 procent med avseende på bland annat Crédit Agricole.
972
Slutsatsen gäller i lika hög grad för Credit Suisse och påverkas inte av Credit Suisse argument genom vilket banken har gjort gällande, i en enda punkt i sin ansökan, att ”de böter [som banken] ålades … avsevärt överskattar överträdelsens allvar [på grund av att] kommissionen inte har visat att kommunikationen om prissättning var konkurrensbegränsande genom syfte (första grundens andra del)”, att ”det inte fanns någon övergripande plan med ett gemensamt syfte före och efter februari 2013 (andra grundens första del)”, att ”[banken] inte kände till – och rimligen inte kunde förutse – den påstått konkurrensbegränsande bilaterala kommunikation som de andra bankerna ägnade sig åt efter februari 2013 (andra grundens andra del)” och att ”kommissionen inte har styrkt att agerandet var fortlöpande efter februari 2013 (andra grundens tredje del)”.
973
Dessa fyra anmärkningar motsvarar nämligen i alla fyra delar exakt de argument som Credit Suisse har anfört och som tribunalen underkänner inom ramen för den första grundens andra del och den första, andra och tredje delen av dess andra grund, till vilka denna bank för övrigt uttryckligen har hänvisat till.
974
Av detta följer att den fjärde delen av Crédit Agricoles fjärde grund och den tredje delen av Credit Suisses tredje grund ska underkännas.
4) Anmärkningarna avseende tidskoefficienten (punkt 24 i riktlinjerna)
975
I skälen 950 och 951 i det angripna beslutet angav kommissionen att den hade beräknat tidskoefficienten enligt punkt 24 i riktlinjerna på grundval av antalet dagar som varje berörd bank deltog i den omtvistade överträdelsen, såsom fastställs i skäl 842 i beslutet.
976
Kommissionen fastställde således en tidskoefficient på 2,20 år med avseende på Crédit Agricole, på grund av att banken deltog i den omtvistade överträdelsen i 804 dagar, och en tidskoefficient på 4,75 år med avseende på Credit Suisse, på grund av att den deltog i den omtvistade överträdelsen i 1738 dagar.
977
I den femte delen av Crédit Agricoles fjärde grund och i den fjärde delen av Credit Suisses tredje grund har sökandena bestritt den tidskoefficient som gäller för dem.
i) Anmärkningen avseende tidskoefficienten på 2,20 år för Crédit Agricole
978
Crédit Agricole har genom den femte delen av sin fjärde grund klandrat kommissionen för att den fastställde en tidskoefficient på 2,20 år för att banken deltog i den omtvistade överträdelsen den 10 januari 2013–24 mars 2015.
979
Såsom banken har visat i sin första och andra grund, är det inte styrkt att banken deltog i den omtvistade överträdelsen efter slutet av 2013 eller senast i början av 2014.
980
Kommissionen kände nämligen inte till eller bortsåg från flera avgörande faktorer avseende överträdelsens varaktighet. För det första visar det minskade antalet tillgängliga bevis från och med slutet av oktober 2013 att den omtvistade överträdelsen upphörde långt före den tidpunkt som kommissionen fastställde, vilket bekräftas av att det inte fördes några diskussioner mellan Crédit Agricoles handlare och BofA:s handlare, efter den senares övergång från Deutsche Bank till BofA under första halvåret 2014. Det påtalade agerandet – eller åtminstone informationsutbytena – hade för det andra inget konkurrensbegränsande syfte och var alltför sporadiskt under 2013 och i början av 2014.
981
Tribunalen framhåller inledningsvis att en tidskoefficient som används för att fastställa böter enligt artikel 101 FEUF inte är kopplad till allvaret och alltså till huruvida det fanns ett konkurrensbegränsande syfte med eller en konkurrensbegränsande verkan av den överträdelse som motiverar dessa böter.
982
Crédit Agricoles argument, att agerandena i fråga saknade ett konkurrensbegränsande syfte – vilket argument för övrigt underkänns ovan – kan därmed inte godtas.
983
Crédit Agricoles argument, att den omtvistade överträdelsen inte var fortlöpande och att kommissionen gjorde en oriktig bedömning i fråga om tidpunkten för när bankens deltagande i nämnda överträdelse upphörde, underkänns dessutom ovan inom ramen för svaret på Crédit Agricoles andra grund.
984
I punkt 145 ovan fastställs emellertid att kommissionen inte hade fog för att grunda sig på diskussionen den 10 januari 2013 och att Crédit Agricoles deltagande i den omtvistade överträdelsens därför ska anses ha inletts den 11 januari 2013.
985
Tribunalen konstaterar att beräkningen av den tidskoefficient som tillämpades på Crédit Agricole är behäftad med ett fel, med hänsyn till att kommissionens beräkning av tidskoefficienten ledde till en avrundning nedåt till två decimaler (i synnerhet för Credit Suisse och Deutsche Bank) och att det förhållandet att Crédit Agricoles deltagande i den omtvistade överträdelsen ska sättas ned med en dag – från 804 till 803 dagar – innebär att tidskoefficienten ska sättas ned från 2,20 till 2,19.
986
Talan ska därmed bifallas såvitt avser den femte delen av Crédit Agricoles fjärde grund.
ii) Anmärkningarna avseende den tidskoefficient på 4,75 år som tillämpades på Credit Suisse
987
Credit Suisse har genom den fjärde delen av sin tredje grund anmärkt på att kommissionen fastställde en tidskoefficient på 4,75 år på grund av bankens deltagande i den omtvistade överträdelsen under perioden 21 juni 2010–24 mars 2015. Credit Suisses deltagande i överträdelsen efter augusti 2014 är dock inte styrkt, såsom banken har visat inom ramen för den fjärde delen av sin andra grund.
988
Den fjärde delen av Credit Suisses andra grund underkänns ovan, varför även den fjärde delen av bankens tredje grund ska underkännas.
b)
Anmärkningarna avseende justeringen av grundbeloppet för Crédit Agricoles böter
989
Vad beträffar den justering av grundbeloppet för Crédit Agricoles böter som kommissionen gjorde enligt avsnitt 2 i riktlinjerna, har nämnda bank, inom ramen för delar av dess fjärde grunds fjärde del respektive dess fjärde grunds andra del, hävdat att kommissionen gjorde en oriktig bedömning vid granskningen av de förmildrande omständigheterna, samt åsidosatte principen om likabehandling när den fastställde den specifika koefficient som tillämpades på Crédit Agricole (punkt 30 i riktlinjerna).
990
Tribunalen konstaterar emellertid att Crédit Agricole, i den fjärde delen av sin fjärde grund, inte har utvecklat något argument till stöd för påståendet om oriktig bedömning vid granskningen av de förmildrande omständigheterna utan endast har kritiserat kommissionens bedömning av koefficienten för den omtvistade överträdelsens allvar i skäl 941 i beslutet.
991
Tribunalen avvisar därmed argumentet avseende oriktig bedömning vid granskningen av de förmildrande omständigheterna i den fjärde delen av dess fjärde grund, i enlighet med artikel 76 d i rättegångsreglerna.
992
Inom ramen för bestridandet av justeringarna av böternas grundbelopp, ska tribunalen följaktligen endast pröva Crédit Agricoles kritik avseende justeringen för den särskilda avskräckningskoefficienten (punkt 30 i riktlinjerna) och avseende åsidosättande av principen om likabehandling.
993
Crédit Agricole har till stöd för sitt påstående gjort gällande att kommissionen, i skäl 964 i det angripna beslutet, inte kunde tillämpa en särskild avskräckningskoefficient på Crédit Agricole och BofA – på 1,2 respektive 1,3 – enligt punkt 30 i riktlinjerna på grund av bankernas betydande omsättning på ungefär 55 respektive 73 miljarder euro år 2020 och samtidigt inte tillämpa en sådan koefficient på Credit Suisse som samma år ändå hade en betydande omsättning på ungefär 21 miljarder euro, utan att åsidosätta principen om likabehandling.
994
Domstolen har i detta hänseende redan slagit fast att den omständigheten att ett företags omsättning är särskilt stor i jämförelse med andra företag som deltog i en kartell, som följer av punkt 30 i riktlinjerna – vilka Crédit Agricole för övrigt inte har påstått är rättsstridiga – utgör ett sakligt skäl, för att säkerställa böternas avskräckande verkan, att höja dem i förhållande till det berörda företagets ekonomiska styrka (se, för ett liknande resonemang, dom av den 17 juni 2010, Lafarge/kommissionen, C-413/08 P, EU:C:2010:346, punkt 102, och beslut av den 2 februari 2012, Elf Aquitaine/kommissionen, C-404/11 P, ej publicerat, EU:C:2012:56, punkt 86 och där angiven rättspraxis).
995
Även om kommissionen i ett givet beslut inte kan friskriva sig från skyldigheten att iaktta principen om likabehandling vid fastställandet av särskilda avskräckningskoefficienter (se, för ett liknande resonemang, dom av den 13 december 2012, Versalis och Eni/kommissionen, T-103/08, ej publicerad, EU:T:2012:686, punkt 324), kan de berörda företagen emellertid inte kritisera fastställandet av avskräckningskoefficienter på grund av att koefficienterna inte är exakt proportionerliga i förhållande till de olika berörda företagens omsättning (se, för ett liknande resonemang, dom av den 18 juli 2013, Dow Chemical m.fl./kommissionen, C-499/11 P, EU:C:2013:482, punkterna 88 och 91, och dom av den 19 december 2013, Siemens m.fl./kommissionen, C-239/11 P, C-489/11 P och C-498/11 P, ej publicerad, EU:C:2013:866, punkterna 302 och 303).
996
I det nu aktuella fallet framgår det uttryckligen av skäl 964 i det angripna beslutet att de specifika avskräckningskoefficienter som kommissionen fastställde med avseende på BofA och Crédit Agricole fastställdes i förhållande till den relativa vikten av företagens omsättning.
997
Crédit Agricole har dessutom inte bestritt att Credit Suisses omsättning år 2020, vilken förvisso inte berörs i nämnda skäl 964 men vilken meddelats av Crédit Agricole i bankens ansökan, var betydligt lägre än dess egen eller BofA:s omsättning.
998
Credit Suisses omsättning var nämligen 3,38 gånger lägre än BofA:s omsättning och 2,62 gånger lägre än Crédit Agricoles omsättning. Det innebär att av de banker som deltog i den omtvistade överträdelsen, hade Credit Suisse en avsevärt mindre ekonomisk styrka.
999
Av detta följer att kommissionen, för att säkerställa att böterna för BofA och Crédit Agricole skulle få en avskräckande verkan, hade fog för att tillämpa en särskild avskräckningskoefficient för dessa banker men inte med avseende på Credit Suisse, utan att åsidosätta likabehandlingsprincipen.
1000
Den andra delen av Crédit Agricoles fjärde grund ska därmed underkännas.
1001
Mot bakgrund av det anförda kan talan inte bifallas såvitt avser Crédit Agricoles fjärde grund och Credit Suisses tredje grund, eftersom de delvis inte kan tas upp till sakprövning och delvis är ogrundade.
5.
Slutsats om grunderna för ogiltigförklaring av det angripna beslutet
1002
Av det ovan anförda följer att talan inte kan bifallas såvitt avser Crédit Agricoles första grund för ogiltigförklaring i mål T-386/21 eller såvitt avser någon av Credit Suisses grunder för ogiltigförklaring i mål T-406/21.
1003
Credit Suisses första och andra yrkande i mål T-406/21, att artikel 1 d i det angripna beslutet ska ogiltigförklaras helt eller delvis, och, i andra hand, att de böter som banken ålagts enligt artikel 2 d i samma beslut ska upphävas helt eller delvis, ska därmed ogillas.
1004
Credit Suisse har inte begärt att tribunalen ska utöva sin obegränsade behörighet enligt artikel 261 FEUF och artikel 31 i förordning nr 1/2003 (se ovan punkterna 46 och 67–69 ovan). Bankens talan i mål T-406/21 ska därför ogillas i sin helhet.
1005
Det följer däremot av prövningen av Crédit Agricoles andra och tredje grund att dess deltagande i den enda och fortlöpande överträdelse som fastställs i det angripna beslutet är styrkt enbart från och med den 11 januari 2013 och att kommissionen alltså gjorde en oriktig bedömning när den i artikel 1 c i nämnda beslut ansåg att detta företag hade deltagit i en enda och fortlöpande överträdelse från och med den 10 januari 2013.
1006
Såsom framgår av prövningen av den fjärde grunden åsidosatte kommissionen följaktligen artikel 23.3 i förordning nr 1/2003 när den vid beräkningen av bötesbeloppet i artikel 2 c i det angripna beslutet ansåg att Crédit Agricoles överträdelse hade pågått i 2,20 år.
1007
Av detta följer att Crédit Agricoles första och andra yrkande ska bifallas och att artikel 1 c i det angripna ska ogiltigförklaras i den del kommissionen i denna bestämmelse fastställde att Crédit Agricole deltog i en enda och fortlöpande överträdelse från och med den 10 januari 2013. Artikel 2 c i samma beslut ska ogiltigförklaras i den del de böter som åläggs Crédit Agricole fastställdes till 3993000 euro.
1008
De rättsstridigheter som fastställs i mål T-386/21 påverkar bötesbeloppet, och Crédit Agricole har genom sitt andra yrkande begärt nedsättning av det bötesbelopp som ålagts banken. Därför ska tribunalen inom ramen för sin obegränsade behörighet pröva följderna av nämnda rättsstridigheter.
F. Crédit Agricoles yrkanden om utövande obegränsad behörighet
1009
Crédit Agricole har i sitt andra yrkande, som framställts i andra hand, begärt att tribunalen ska utöva sin obegränsade behörighet och sätta ned de böter som banken ålagts.
1010
När unionsdomstolen utövar sin obegränsade behörighet enligt artikel 261 FEUF och artikel 31 i förordning nr 1/2003 är den behörig att, utöver att enbart göra en lagenlighetsprövning av den aktuella påföljden, även ersätta den bedömning som gjorts av kommissionen – som antagit den rättsakt där påföljdens storlek ursprungligen fastställdes – med sin egen bedömning såvitt gäller fastställande av påföljdens storlek (se dom av den 21 januari 2016, Galp Energía España m.fl./kommissionen, C-603/13 P, EU:C:2016:38, punkt 75 och där angiven rättspraxis). Unionsdomstolen kan följaktligen undanröja, sätta ned eller höja de böter som ålagts.
1011
För att inom ramen för sin obegränsade behörighet fastställa storleken på de ålagda böterna ankommer det på unionsdomstolen att själv bedöma omständigheterna i det enskilda fallet och vilken typ av överträdelse det rör sig om. Detta förutsätter att domstolen, i enlighet med artikel 23.3 i förordning nr 1/2003, för varje bötfällt företag tar hänsyn till den aktuella överträdelsens allvar samt hur länge överträdelsen pågått, med iakttagande av bland annat motiveringsskyldigheten, proportionalitetsprincipen, principen att påföljder ska vara individuella och likabehandlingsprincipen. Unionsdomstolen är inte bunden av de vägledande regler som kommissionen angett i sina riktlinjer, även om dessa kan tjäna som vägledning för unionsdomstolen (se, för ett liknande resonemang, dom av den 21 januari 2016, Galp Energía España m.fl./kommissionen, C-603/13 P, EU:C:2016:38, punkterna 89 och 90).
1012
Härvid finns det skäl att framhålla att tribunalen fastställer ovan i punkterna 145, 551, 984 och 1005 att kommissionen felaktigt angav att Crédit Agricoles deltagande i den omtvistade överträdelsen inleddes den 10 januari 2013 och att detta datum ska ändras till den 11 januari 2013. Med förbehåll för hur detta fastställande påverkar varaktigheten av bankens deltagande i den omtvistade överträdelsen och den koefficient för överträdelsens varaktighet som tillämpades på banken, underkänner tribunalen emellertid den kritik som banken riktat mot andra delar av fastställandet av dess böter, i synnerhet kritiken avseende allvaret i den omtvistade överträdelsen.
1013
Tribunalen anser att den inom ramen för sin obegränsade behörighet kan ansluta sig till kommissionens rättsligt underbyggda bedömningar i skälen 868–949 och 952–971 i det angripna beslutet.
1014
Det ankommer emellertid på tribunalen att avgöra huruvida den minskade längden på Crédit Agricoles deltagande i den omtvistade överträdelsen från 574 arbetsdagar till 573 arbetsdagar, med hänsyn till metoden för fastställande av ersättningsvärdet, gör det nödvändigt att ändra de böter som banken ålagts.
1015
Nämnda minskning ställer nämligen inte endast krav på en nedsättning av de årsberäknade nominella handelsbelopp som fastställdes av kommissionen, utan även en bedömning av vilka följderna blir av att uppgifterna om den 10 januari 2013 utgår från beräkningen av den slutliga spreaden för denna bank, vilken direkt påverkar justeringsfaktorn för banken.
1016
Det ankommer även på tribunalen att pröva huruvida varaktighetskoefficienten för Crédit Agricole, såsom den beskrivs ovan i punkt 985, gör det nödvändigt att ändra de böter som banken ålagts.
1017
Tribunalen anser emellertid inte, med hänsyn till i synnerhet regeln om avrundning till tre decimaler vid beräkningen av justeringsfaktorn (se ovan punkt 759), men även till varaktigheten – om än något nedkortad – av Crédit Agricoles deltagande i den omtvistade överträdelsen och allvaret i densamma, att det inte finns anledning att ändra de böter som banken ålagts för den enda och fortlöpande överträdelse som avses i artikel 1 i beslutet för perioden 11 januari 2013–24 mars 2015.
1018
Crédit Agricoles böter ska därmed fastställas till 3993000 euro.
IV. Rättegångskostnader
1019
Enligt artikel 134.1 i rättegångsreglerna ska tappande part förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna, om detta har yrkats.
1020
Kommissionen har yrkat att Crédit Agricole ska förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna i mål T-386/21. Eftersom Crédit Agricole har tappat målet ska yrkandet bifallas.
1021
Kommissionen har yrkat att Credit Suisse ska förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna i mål T-406/21. Eftersom Credit Suisse har tappat målet ska yrkandet bifallas.
Mot denna bakgrund beslutar
TRIBUNALEN (femte avdelningen i utökad sammansättning)
följande:
1)
Målen T-386/21 och T-406/21 förenas vad gäller domen.
2)
Mål T-286/21:
–
Artikel 1 c i kommissionens beslut C(2021) 2871 final av den 28 april 2021 om ett förfarande enligt artikel 101 FEUF och artikel 53 i EES-avtalet (ärende AT.40346 – SSA-obligationer) ogiltigförklaras i den del det fastställs att Crédit Agricole SA och Crédit Agricole Corporate and Investment Bank deltog i överträdelsen från den 10 januari 2013 till den 24 mars 2015, i stället för den 11 januari 2013 till den 24 mars 2015.
–
Artikel 2 c i beslut C(2021) 2871 final ogiltigförklaras i den del det fastställs att det bötesbelopp som Crédit Agricole Corporate and Investment Bank och Crédit Agricole solidariskt ska betala uppgår till 3993000 euro.
–
Det bötesbelopp som åläggs Crédit Agricole Corporate and Investment Bank och Crédit Agricole i artikel 2 c i beslut C(2021) 2871 final fastställs till 3993000 euro.
–
Talan ogillas i övrigt.
–
Crédit Agricole och Crédit Agricole Corporate and Investment Bank förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna.
3)
Mål T-406/21:
–
Talan ogillas.
–
UBS Group AG och Credit Suisse Securities (Europe) Ltd förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna.
Svenningsen
Tomljenović
Mac Eochaidh
Martín y Pérez de Nanclares
Stancu
Avkunnad vid offentligt sammanträde i Luxemburg den 6 november 2024.
Underskrifter
Innehållsförteckning
I. Bakgrund till tvisten
A. Sektorn för SSA-obligationer
1. Priset på en SSA-obligation på andrahandsmarknaden
a) Prisbildningen på andrahandsmarknaden
b) Marknadsgaranternas tvåvägspriser
2. Handelspositioner och handelsrisker
3. Handel mellan banker via mäklare
B. Förfarandet bakom det angripna beslutet
C. Det angripna beslutet
1. Fastställande av den omtvistade överträdelsen
2. Utdömandet av böter
3. Artikeldelen
II. Parternas yrkanden
III. Rättslig bedömning
A. Begäran om utelämnande av vissa uppgifter i förhållande till allmänheten
B. Föremålet för Crédit Agricoles och Credit Suisses talan
1. Crédit Agricoles talan
2. Credit Suisses talan
C. Syftet med den i det angripna beslutet fastställda överträdelsen
D. Huruvida anmärkningarna mot tolkningen av de diskussioner som analyseras i det angripna beslutet kan tas upp till prövning
1. Invändningar om rättegångshinder mot Credit Suisses anmärkningar
2. Invändningar om rättegångshinder mot Credit Suisses anmärkningar
E. Crédit Agricoles och Credit Suisses yrkanden om ogiltigförklaring
1. Crédit Agricoles tredje grund: Åsidosättande av principen om oskuldspresumtion
2. Crédit Agricoles andra grund och Credit Suisses andra grund: Det aktuella agerandets oriktiga kvalificering som en enda och fortlöpande överträdelse
a) Inledande synpunkter
b) Huruvida konkurrensbegränsande avtal och/eller samordnade förfaranden förekom
1) Diskussioner vars konkurrensbegränsande karaktär är styrkt
2) Den konkurrensbegränsande karaktären hos de diskussioner som Crédit Agricole och Credit Suisse kan bestrida
i) Diskussioner som Crédit Agricole kan bestrida
– Diskussionen den 18 januari 2013
– Diskussionen den 31 januari 2013
– Diskussionen den 15 februari 2013
– Diskussionen den 19 mars 2013
– Diskussionen den 21 mars 2013
– Diskussionen den 24 maj 2013
– Diskussionen den 3 juni 2013
– Diskussionen den 10 juli 2013
– Diskussionen den 25 juli 2013
– Diskussionen den 6 augusti 2014
– Diskussionen den 12 mars 2015
ii) Diskussioner som Credit Suisse kan bestrida
– Diskussionen den 28 september 2010
– Diskussionen den 8 februari 2012
– Diskussionen den 10 januari 2013
– Diskussionen den 12 mars 2015
– E-post:meddelandet av den 24 mars 2015
3) Slutsats om de diskussioner som bedömdes i det angripna beslutet
c) Förekomsten av en enda och fortlöpande överträdelse
1) Huruvida det är fråga om en enda överträdelse
i) Huruvida en övergripande plan med ett enda konkurrensbegränsande syfte förelåg före och under februari 2013
ii) Fortsättningen på den övergripande planen med ett enda konkurrensbegränsande syfte efter februari 2013
2) Den fastställda överträdelsens fortlöpande karaktär
i) Tredje delen av Credit Suisses andra grund: Avsaknad av bevis för att den omtvistade överträdelsen var fortlöpande efter februari 2013
ii) Den andra delen av Crédit Agricoles andra grund, i den del den är avsedd att visa att överträdelsen inte var fortlöpande
d) Crédit Agricoles och Credit Suisses deltagande i den enda och fortlöpande överträdelse som fastställts
1) Första delen av Crédit Agricoles andra grund, vilken formellt är avsedd att visa att banken inte bidrog till en övergripande plan
i) Crédit Agricoles avsiktliga bidrag till en övergripande plan
ii) Crédit Agricoles kännedom om samtliga övriga ageranden som genomfördes eller planerades av de övriga berörda bankerna
2) Den andra delen av Credit Suisses andra grund: Oriktig bedömning i frågan om banken hade kännedom om de bilaterala diskussionerna mellan andra bankers handlare eller rimligen kunde förutse dem
e) Varaktigheten av Crédit Agricoles och Credit Suisses deltagande i den omtvistade enda och fortlöpande överträdelsen
1) Den andra delen av Crédit Agricoles andra grund, i den del den är avsedd att visa att banken inte deltog fortlöpande i den fastställda överträdelsen
2) Den fjärde delen av Credit Suisses andra grund: Kommissionen har inte visat att Credit Suisse deltog i ett rättsstridigt agerande efter augusti 2014
f) Slutsats om Crédit Agricoles andra grund och Credit Suisses andra grund
3. Crédit Agricoles första grund och Credit Suisses första grund: Oriktig bedömning av de omtvistade agerandena som konkurrensbegränsning genom syfte
a) Inledande synpunkter om föremålet och grunden för de anmärkningar sökandena har anfört
1) Crédit Agricoles anmärkningar
2) Credit Suisses anmärkningar
b) Kvalificeringen av agerandena i fråga som ”konkurrensbegränsning genom syfte”
1) Inledande synpunkter
2) Graden av skadlighet för konkurrensen för att ett beteende ska betraktas som ”konkurrensbegränsning genom syfte”
3) Kommissionens bedömning av agerandena i fråga
i) Anmärkningarna avseende kommissionens bedömning av det ekonomiska sammanhanget kring agerandena i fråga
– Crédit Agricoles anmärkning: Avsaknad av bedömning av det ekonomiska sammanhanget kring den omtvistade överträdelsen
– Crédit Agricoles och Credit Suisses anmärkning avseende en oriktig bedömning av det ekonomiska sammanhanget kring den omtvistade överträdelsen
ii) Crédit Agricoles och Credit Suisses anmärkningar om att agerandena i fråga inte var tillräckligt skadliga för konkurrensen
iii) Anmärkningarna avseende den ”berättigade” karaktären hos agerandena i fråga
– Crédit Agricoles och Credit Suisses anmärkningar grundade på de konkurrensfrämjande effekterna av agerandena i fråga
– Crédit Agricoles och Credit Suisses kritik, att agerandena i fråga var ”nödvändiga”, ”berättigade”, ”positiva” eller ”naturliga och väsentliga”
4) Slutsats om kvalificeringen av agerandena i fråga som ”konkurrensbegränsning genom syfte”
4. Crédit Agricoles fjärde grund och Credit Suisses tredje grund: Bristfällig motivering och oriktig bedömning vid fastställandet av storleken på deras respektive böter
a) Anmärkningarna avseende grundbeloppet för Crédit Agricoles och Credit Suisses böter
1) Anmärkningen avseende ersättningsvärdet
i) Credit Suisses anmärkning avseende bristfällig motivering av beräkningen av böterna
ii) Crédit Agricoles och Credit Suisses anmärkning avseende åsidosättande av riktlinjerna
– Crédit Agricoles och Credit Suisses anmärkningar avseende kommissionens vägran att använda en metod för att beräkna spreaden på grundval av bankernas egna transaktioner
– Crédit Agricoles anmärkning avseende användningen av fasta viktningar av de SSA-obligationer som användes för hela överträdelseperioden och för samtliga berörda banker vid beräkningen av den slutliga spreaden för varje enskild bank
– Crédit Agricoles och Credit Suisses anmärkningar avseende användningen av BGN-uppgifterna
– Credit Suisses anmärkning avseende ett överskattat ersättningsvärde för banken på grund av att nominella belopp från andra banker beaktades med avseende på Credit Suisse
2) Crédit Agricoles anmärkning avseende kommissionens val att inte använda år 2014 som referensperiod för att fastställa ersättningsvärdet
3) Anmärkningarna avseende koefficienten för överträdelsens allvar (punkterna 20–23 i riktlinjerna)
4) Anmärkningarna avseende tidskoefficienten (punkt 24 i riktlinjerna)
i) Anmärkningen avseende tidskoefficienten på 2,20 år för Crédit Agricole
ii) Anmärkningarna avseende den tidskoefficient på 4,75 år som tillämpades på Credit Suisse
b) Anmärkningarna avseende justeringen av grundbeloppet för Crédit Agricoles böter
5. Slutsats om grunderna för ogiltigförklaring av det angripna beslutet
F. Crédit Agricoles yrkanden om utövande obegränsad behörighet
IV. Rättegångskostnader
(
*1
)	Rättegångsspråk: engelska.