62023CJ0526
РЕШЕНИЕ НА СЪДА (втори състав)
28 ноември 2024 година (
*1
)
„Преюдициално запитване — Съдебно сътрудничество по гражданскоправни въпроси — Съдебна компетентност, признаване и изпълнение на съдебни решения — Регламент (ЕС) № 1215/2012 — Специална компетентност — Иск, основан на договор — Член 7, точка 1, буква б), второ тире — Договор за доставка на услуги — Софтуер, разработен в една държава членка, който е приспособен за нуждите на клиент с местоживеене в друга държава членка — Място на изпълнение“
По дело C‑526/23
с предмет преюдициално запитване, отправено на основание член 267 ДФЕС от Oberster Gerichtshof (Върховен съд, Австрия) с акт от 13 юли 2023 г., постъпил в Съда на 17 август 2023 г., в рамките на производство по дело
VariusSystems digital solutions GmbH
срещу
GR, собственик на дружество „B & G“,
СЪДЪТ (втори състав),
състоящ се от: F. Biltgen (докладчик), председател на първи състав, изпълняващ функцията на председател на втори състав, M. L. Arastey Sahún, председател на пети състав, и J. Passer, съдия,
генерален адвокат: J. Richard de la Tour,
секретар: A. Calot Escobar,
предвид изложеното в писмената фаза на производството,
като има предвид становищата, представени:
–
за VariusSystems digital solutions GmbH, от S. Duschel, K. Hanten и C. Kurz, Rechtsanwälte,
–
за GR, собственик на дружество „B & G“, от T. Börner и S. Scheed, Rechtsanwälte,
–
за Европейската комисия, от L. Hohenecker и S. Noë, в качеството на представители,
след като изслуша заключението на генералния адвокат, представено в съдебното заседание от 5 септември 2024 г.,
постанови настоящото
Решение
1
Преюдициалното запитване се отнася до тълкуването на член 7, точка 1, буква б), второ тире от Регламент (ЕС) № 1215/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2012 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (ОВ L 351, 2012 г., стр. 1).
2
Запитването е отправено в рамките на спор между VariusSystems digital solutions GmbH (наричано по-нататък „VariusSystems“), установено в Австрия, и GR, собственик на дружество „B & G“ със седалище в Германия, по повод на предявения от VariusSystems иск за плащане на възнаграждение за разработването и експлоатацията на софтуер.
Правна уредба
3
Съображения 15 и 16 от Регламент № 1215/2012 гласят:
„(15)
Правилата за компетентността следва да са във висока степен предвидими и основани на принципа, че компетентността по правило се основава на местоживеенето на ответника. Винаги следва да е налице компетентност на това основание, освен в няколко ясно определени случаи, когато предметът на спора или автономията на страните обосновава различен свързващ фактор. […]
(16)
Наред с местоживеенето на ответника следва да съществуват алтернативни основания за компетентност, които са основани на тясна връзка между съда и процесуалното действие или с оглед да се улесни доброто правораздаване. С наличието на тясна връзка следва да се гарантира правна сигурност и да се избягва възможността срещу ответника да бъде подаден иск в съд на държава членка, която той не би могъл разумно да предвиди. […]“.
4
Член 4, параграф 1 от този регламент гласи:
„При условията на настоящия регламент, искове срещу лица, които имат местоживеене в държава членка, независимо от тяхното гражданство, се предявяват пред съдилищата на тази държава членка“.
5
Член 7 от посочения регламент предвижда:
„Срещу лице, които има местоживеене в държава членка, могат да бъдат предявявани искове в друга държава членка:
1)
a)
по дела, свързани с договор — в съдилищата по мястото на изпълнение на въпросното задължение;
б)
за целите на настоящата разпоредба и освен ако не е договорено друго, мястото на изпълнение на въпросното задължение е:
–
в случая на продажба на стоки, мястото в държава членка, където съгласно договора са доставени стоките или е трябвало да бъдат доставени,
–
в случая на предоставяне на услуги, мястото в държава членка, където съгласно договора услугите са били предоставени или е трябвало да бъдат предоставени;
в)
ако не се прилага буква б), тогава се прилага буква а)“;
[…]“.
Спорът в главното производство и преюдициалният въпрос
6
VariusSystems разработва за GR софтуер, който позволява да се анализират тестове за COVID‑19. VariusSystems и GR сключват устно договор с предмет разработването и експлоатацията на този софтуер, който следва да се използва в Германия. VariusSystems трябва да получава заплащане на база успешно извършен тест. Страните не са се споразумели нито относно мястото на изпълнение, нито относно компетентния съд в случай на спор.
7
От преписката, с която разполага Съдът, е видно, че страните спорят по въпроса дали софтуерът отговаря на всички приложими законови изисквания.
8
VariusSystems предявява иск за заплащане на сумата от 101587,68 евро, като обосновава международната компетентност на австрийските съдилища с това, че разглежданите услуги са предоставени в Австрия. Според него, въпреки че софтуерът се актуализира, за да бъде използван в Германия, всички работи са извършени във Виена (Австрия).
9
GR оспорва международната компетентност на австрийските съдилища с мотива, че в случая предоставената услуга се състои единствено в използването на софтуера в Германия при спазване на предвидените в германското право изисквания в тази област.
10
Сезираният първоинстанционен съд приема, че няма международна компетентност, като посочва че мястото на изпълнение на разглеждания договор е по седалището на дружество GR.
11
Въззивният съд потвърждава това решение, като приема по същество, че услугите, които не се предоставят на определено място, се считат за предоставени на мястото, където тези услуги достигат до възложителя. Следователно в случая мястото на изпълнение е в Германия.
12
Сезирана с ревизионна жалба срещу това решение на въззивния съд, запитващата юрисдикция иска да се установи дали при услуги от разстояние за определянето на мястото на изпълнение е от значение мястото, където доставчикът на съответната услуга, в случая VariusSystems, е извършил творческата работа, или мястото, където тази услуга е била предоставена и където е достигнала до възложителя, в случая GR.
13
При тези обстоятелства Oberster Gerichtshof (Върховен съд, Австрия) решава да спре производството и да постави на Съда следния преюдициален въпрос:
„Трябва ли член 7, точка 1, буква б) от Регламент [№ 1215/2012] да се тълкува в смисъл, че при основан на договор иск мястото на изпълнение за разработването и текущата експлоатация на софтуер, предназначен да отговори на индивидуалните нужди на установен в държава членка А (в случая Германия) клиент, е
a)
мястото, където интелектуалната дейност по създаването („програмирането“) на софтуера се извършва от установено в държава членка Б (в случая: Австрия) предприятие, или
б)
мястото, където софтуерът достига до клиента, т.е. където се изтегля и използва?“.
По преюдициалния въпрос
14
С въпроса си запитващата юрисдикция по същество иска да се установи дали член 7, точка 1, буква б), второ тире от Регламент № 1215/2012 трябва да се тълкува в смисъл, че „мястото на изпълнение“ на договор, който има за предмет разработването и последващата експлоатация на софтуер, предназначен да отговори на нуждите на клиент, установен в държава членка, различна от тази, в която е установено дружеството, което е създало, проектирано и програмирало този софтуер, е мястото, където е извършена работата по създаването, проектирането и програмирането на посочения софтуер, или мястото, където софтуерът достига до клиента, т.е. където се изтегля и използва.
15
В това отношение следва да се припомни, че Регламент № 1215/2012 има за цел да уеднакви стълкновителните норми за определяне на компетентност по граждански и търговски дела чрез правила за компетентност, които да са във висока степен предвидими, и в този смисъл преследва цел за правна сигурност, която се изразява в укрепване на правната защита на установените в Европейския съюз лица, като едновременно позволява на ищеца лесно да определи съда, който може да сезира, а на ответника — разумно да предвиди пред кой съд може да бъде призован (решение от 14 септември 2023 г., EXTÉRIA, C‑393/22, EU:C:2023:675, т. 26 и цитираната съдебна практика).
16
Правилото за специална компетентност по дела, свързани с договор, предвидено в член 7, точка 1 от Регламент № 1215/2012, отговаря на цел за близост и се основава на наличието на тясна връзка между съответния договор и компетентния да се произнесе по него съд (вж. в този смисъл решение от 14 септември 2023 г., EXTÉRIA, C‑393/22, EU:C:2023:675, т. 29 и цитираната съдебна практика).
17
В случая, както констатира запитващата юрисдикция, разглежданият договор има за предмет предоставянето на услуги по смисъла на член 7, точка 1, буква б), второ тире от Регламент № 1215/2012, тъй като се отнася до набор от дейности, а именно проектирането, програмирането, поддръжката и текущата актуализация на индивидуализиран софтуер.
18
Що се отнася до мястото на изпълнение на договорните задължения по такъв договор, този член 7, точка 1, буква б), второ тире определя автономно като критерий на привързване по отношение на този договор мястото в държава членка, където съгласно посочения договор услугите са били предоставени или е трябвало да бъдат предоставени, за да подпомогне постигането на целите за уеднаквяване и предвидимост на правилата за съдебна компетентност и следователно за правна сигурност. Този автономен критерий на привързване се прилага към всички искове, които имат за основание един и същи договор за доставка на услуги (решение от 14 септември 2023 г., EXTÉRIA, C‑393/22, EU:C:2023:675, т. 30 и цитираната съдебна практика).
19
Юрисдикцията, която по силата на посочения член 7, точка 1, буква б), второ тире е компетентна да се произнесе по искове, основани на договор за предоставяне на услуги, е юрисдикцията на държавата членка, в която се намира мястото, където основно се предоставят услугите, според разпоредбите на договора, а при липса на такива разпоредби — там където се извършва действителното изпълнение на този договор (вж. в този смисъл решение от 8 март 2018 г., Saey Home & Garden, C‑64/17, EU:C:2018:173, т. 45).
20
При наличие на множество договорни задължения следва да се определи същественото за договора задължение (вж. в този смисъл решение от 15 юни 2017 г., Kareda, C‑249/16, EU:C:2017:472, т. 40).
21
Що се отнася до договор за доставка на софтуер като разглеждания в главното производство, следва да се констатира, както посочва Европейската комисия в писменото си становище, че проектирането и програмирането на софтуер не представляват същественото за такъв договор задължение, тъй като услугата, предмет на договора, не се предоставя реално на съответния клиент, докато софтуерът не започне да се използва. Всъщност услугата се предоставя реално едва от момента, в който софтуерът може да се използва и в който може да се провери неговото качество.
22
Като се има предвид, че същественото задължение по договор за онлайн доставка на софтуер като разглеждания в главното производство се състои в предоставянето на този софтуер на разположение на съответния клиент, за място на изпълнение на този договор трябва да се счита мястото, където софтуерът достига до клиента, а именно мястото, където клиентът го изтегля и използва.
23
Когато софтуерът трябва да се използва на различни места, следва да се уточни, че това място е в дома на клиента, а в случай на дружество — в седалището му, тъй като това е сигурно и установимо място както за ищеца, така и за ответника и следователно може да улесни доказването и организацията на процеса (вж. по аналогия решение от април 2012 г., Wintersteiger, C‑523/10, EU:C:2012:220, т. 37).
24
Този извод важи независимо от това дали, както твърди GR, спецификациите, с които е трябвало да се съобрази VariusSystems, са предвидените в законодателството на държавата членка по местоживеенето на клиента, а именно Федерална република Германия. Макар да е вярно, че такава материалноправна връзка с тази държава членка отговаря на целите за предвидимост и близост, посочени съответно в съображения 15 и 16 от Регламент № 1215/2012, това не променя факта, че страните в главното производство спорят относно обхвата на тези спецификации, чието изясняване е от компетентността на съда, който трябва да разгледа спора по същество. Определянето на мястото на изпълнение на договор за предоставяне на услуги по смисъла на член 7, параграф 1, буква б), второ тире от посочения регламент не може да зависи от критерии, които са специфични за това разглеждане по същество (вж. в този смисъл решение от 25 март 2021 г., Obala i lučice, C‑307/19, EU:C:2021:236, т. 90).
25
С оглед на гореизложените съображения на поставения въпрос следва да се отговори, че член 7, точка 1, буква б), второ тире от Регламент № 1215/2012 трябва да се тълкува в смисъл, че „мястото на изпълнение“ на договор, който има за предмет разработването и последващата експлоатация на софтуер, предназначен да отговори на нуждите на клиент, установен в държава членка, различна от тази, в която е установено дружеството, което е създало, проектирано и програмирало този софтуер, е мястото, където софтуерът достига до клиента, т.е. където се изтегля и използва.
По съдебните разноски
26
С оглед на обстоятелството, че за страните по главното производство настоящото дело представлява отклонение от обичайния ход на производството пред запитващата юрисдикция, последната следва да се произнесе по съдебните разноски. Разходите, направени за представяне на становища пред Съда, различни от тези на посочените страни, не подлежат на възстановяване.
По изложените съображения Съдът (втори състав) реши:
Член 7, точка 1, буква б), второ тире от Регламент (ЕС) № 1215/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2012 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела
трябва да се тълкува в смисъл, че
„мястото на изпълнение“ на договор, който има за предмет разработването и последващата експлоатация на софтуер, предназначен да отговори на нуждите на клиент, установен в държава членка, различна от тази, в която е установено дружеството, което е създало, проектирано и програмирало този софтуер, е мястото, където софтуерът достига до клиента, т.е. където се изтегля и използва.
Подписи
(
*1
)	Език на производството: немски.