62014CC0223
JULKISASIAMIEHEN RATKAISUEHDOTUS
YVES BOT
4 päivänä kesäkuuta 2015 (
1
)
Asia C‑223/14
Tecom Mican SL,
José Arias Domínguez
(Ennakkoratkaisupyyntö – Juzgado de Primera Instancia n? 7 de Las Palmas de Gran Canaria (Espanja))
”Ennakkoratkaisupyyntö — Asetus (EY) N:o 1393/2007 — Asiakirjojen tiedoksianto — Muu kuin oikeudenkäyntiin liittyvä asiakirja — Määritelmä”
1.
Tuomiossaan Roda Golf & Beach Resort (
2
) yhteisöjen tuomioistuin totesi, että oikeudenkäynti- ja muiden asiakirjojen tiedoksiannosta jäsenvaltioissa siviili- tai kauppaoikeudellisissa asioissa 29.5.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1348/2000 (
3
) 16 artiklassa tarkoitettu muun kuin oikeudenkäyntiin liittyvän oikeudellisen asiakirjan käsite on unionin oikeuden käsite. (
4
) Yhteisöjen tuomioistuin totesi lisäksi, että asiakirja, jonka laatijana on notaari, on ”sellaisena” muu kuin oikeudenkäyntiin liittyvä oikeudellinen asiakirja. (
5
)
2.
Nyt käsiteltävällä ennakkoratkaisupyynnöllä tiedustellaan, voidaanko yksityistä asiakirjaa pitää asetuksen (EY) N:o 1393/2007, (
6
) jolla asetus N:o 1348/2000 korvattiin, 16 artiklassa tarkoitettuna ”muu[na] kuin oikeudenkäyntiin liittyvä[nä] oikeudellise[na] asiakirja[na]”, ja pyydetään näin ollen unionin tuomioistuinta määrittelemään tämä käsite.
3.
Tämä pyyntö on esitetty asiassa, jossa Tecom Mican SL (
7
) on tehnyt valituksen Juzgado de Primera Instancia n? 7 de Las Palmas de Gran Canariassa (Las Palmas de Gran Canarian ensimmäisen asteen tuomioistuin nro 7) siitä, että tämän tuomioistuimen Secretario judicial (kirjaaja) kieltäytyi antamasta pyydettyä vaatimuskirjettä tiedoksi MAN Diesel & Turbo SE:lle (
8
) sillä perusteella, että täysin yksityistä asiakirjaa ei voitu pitää muuna kuin oikeudenkäyntiin liittyvänä asiakirjana.
4.
Tässä ratkaisuehdotuksessa esitän aluksi, että asetuksen N:o 1393/2007 16 artiklassa tarkoitetun muun kuin oikeudenkäyntiin liittyvän oikeudellisen asiakirjan käsitteen piiriin kuuluvat viranomaisen, virkamiehen tai alkuperäjäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti toimivaltaisten henkilöiden laatimat tai vahvistamat asiakirjat sekä kaikki asiakirjat, joiden tiedoksi antaminen vastaanottajalleen on välttämätöntä oikeuden käyttämiseksi, todistamiseksi tai suojaamiseksi.
5.
Totean seuraavaksi, ettei ole tarpeen tutkia tapauskohtaisesti yksittäistapaukseen liittyvien olosuhteiden perusteella, ulottuvatko asiakirjan, joka täyttää toisen näistä kahdesta edellytyksestä, tiedoksiannon vaikutukset rajojen yli ja onko se tarpeen sisämarkkinoiden moitteettoman toiminnan varmistamiseksi.
6.
Esitän lopuksi, että muu kuin oikeudenkäyntiin liittyvä asiakirja, joka on jo annettu tiedoksi vastaanottajalleen, voidaan antaa uudelleen tiedoksi asetuksessa N:o 1393/2007 säädettyjen menettelytapojen mukaisesti, vaikka ensimmäinen tiedoksianto olisi jo suoritettu tässä asetuksessa säädetyllä tavalla.
I Oikeussäännöt
A Kansainvälinen oikeus
7.
Oikeudenkäynti- ja muiden asiakirjojen tiedoksiantoa ulkomailla siviili- tai kauppaoikeudellisissa asioissa koskevan 15.11.1965 tehdyn Haagin yleissopimuksen (
9
) 17 artiklassa määrätään seuraavaa:
”Toisen sopimusvaltion viranomaisilta ja virkamiehiltä peräisin olevat muut asiakirjat voidaan toimittaa tiedoksiantamista varten toiseen sopimusvaltioon tämän yleissopimuksen määräysten edellyttämällä tavalla.”
B Unionin oikeus
8.
Euroopan unionin neuvosto vahvisti 26.5.1997 Euroopan unionista tehdyn sopimuksen K.3 artiklan nojalla oikeudenkäynti- ja muiden asiakirjojen tiedoksiantoa Euroopan unionin jäsenvaltioissa siviili- tai kauppaoikeudellisissa asioissa koskevan yleissopimuksen. (
10
) Vuoden 1997 yleissopimuksen 16 artiklassa määrätään seuraavaa:
”Muut kuin oikeudenkäyntiin liittyvät oikeudelliset asiakirjat voidaan lähettää tiedoksiantamista varten toiseen jäsenvaltioon tämän yleissopimuksen määräysten mukaisesti.”
9.
Vaikka vuoden 1997 yleissopimus ei tullut koskaan voimaan, koska jäsenvaltiot eivät ratifioineet sitä ennen Amsterdamin sopimuksen voimaantuloa, asetus N:o 1348/2000 on saanut paljon vaikutteita siitä.
10.
Asetuksen N:o 1348/2000 16 artiklassa toistettiin vuoden 1997 yleissopimuksen sanamuoto seuraavasti:
”Muut kuin oikeudenkäyntiin liittyvät oikeudelliset asiakirjat voidaan lähettää tiedoksiantamista varten toiseen jäsenvaltioon tämän asetuksen säännösten mukaisesti.”
11.
Kyseisen asetuksen 17 artiklan b alakohdan mukaan laaditaan luettelo kyseisen asetuksen mukaisesti tiedoksiannettavissa olevista asiakirjoista.
12.
Tämä asetus on korvattu asetuksella N:o 1393/2007.
13.
Asetuksen N:o 1393/2007 johdanto-osan toisessa ja kuudennessa perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
”(2)
Sisämarkkinoiden moitteeton toiminta edellyttää siviili- tai kauppaoikeudellisissa asioissa jäsenvaltioiden välillä lähetettävien oikeudenkäynti- ja muiden asiakirjojen tiedoksiannon parantamista ja nopeuttamista.
– –
(6)
Yksityisoikeudellisia asioita koskevien tuomioistuinmenettelyjen tehokkuus ja nopeus edellyttävät, että oikeudenkäynti- ja muita asiakirjoja voidaan lähettää suoraan ja nopeita keinoja hyväksikäyttäen jäsenvaltioiden nimeämien paikallisten yksiköiden välillä. – –”
14.
Tämän asetuksen 2 artiklassa säädetään jäsenvaltioiden nimeämien paikallisten yksiköiden osalta seuraavaa:
”1.   Kunkin jäsenvaltion on nimettävä ne virkamiehet, viranomaiset tai muut henkilöt – – joiden tehtävänä on lähettää toiseen jäsenvaltioon tiedoksiantoa varten oikeudenkäynti- tai muita asiakirjoja.[ (
11
)]
2.   Kunkin jäsenvaltion on nimettävä ne virkamiehet, viranomaiset tai muut henkilöt – – joiden tehtävänä on vastaanottaa toisesta jäsenvaltiosta lähetettyjä oikeudenkäynti- tai muita asiakirjoja.[ (
12
)]
– –”
15.
Espanjan kuningaskunta on nimennyt Secretario judicialin lähettäväksi yksiköksi tämän asetuksen 23 artiklan 1 kohdan mukaisesti.
16.
Asetuksen N:o 1393/2007 12–15 artiklassa säädetään ”[muista] oikeudenkäyntiasiakirjojen toimitus- ja tiedoksiantotav[oista]”.
17.
Kyseisen asetuksen 16 artiklassa säädetään seuraavaa:
”Muut kuin oikeudenkäyntiin liittyvät oikeudelliset asiakirjat voidaan lähettää tiedoksiantamista varten toiseen jäsenvaltioon tämän asetuksen säännösten mukaisesti.”
18.
Tässä asetuksessa ei säädetä luettelon laatimisesta kyseisen asetuksen mukaisesti tiedoksiannettavissa olevista asiakirjoista.
19.
Asetuksen N:o 1393/2007 20 artiklan 1 kohdan mukaan kyseisellä asetuksella on etusija suhteessa määräyksiin, jotka sisältyvät erityisesti Haagin yleissopimukseen.
II Pääasian kohteena oleva riita ja ennakkoratkaisukysymykset
20.
Tecom, jonka kotipaikka oli Espanjassa, ja MAN Diesel, jonka kotipaikka oli Saksassa, tekivät marraskuussa 2009 kauppaedustussopimuksen, jonka MAN Diesel päätti vuonna 2012.
21.
Sopimussuhteen päättämisen johdosta Tecom esitti vaatimuskirjeen, joka koski erityisesti määrää, joka oli maksettava hyvityksenä sopimussuhteen päättämisestä sekä erääntyneinä mutta maksamatta olevina palkkioina. Tässä kirjeessä viitattiin nimenomaisesti oikeustoimiin ryhtymisen mahdollisuuteen siinä tapauksessa, ettei vaatimusta noudateta, ja mainittiin vielä, että Tecomin toimitusjohtaja oli jo esittänyt saman vaatimuksen notaarin laatimalla asiakirjalla MAN Dieselille.
22.
Tecom esitti 19.11.2013 pyynnön siitä, että Juzgado de Primera Instancia n? 7 de Las Palmas de Gran Canarian Secretario judicial antaa tämän vaatimuskirjeen tiedoksi MAN Dieselin kotipaikassa Amtsgericht Augsburgin (Augsburgin alioikeus, Saksa) välityksellä asetuksen N:o 1393/2007 nojalla.
23.
Secretario judicial hylkäsi kirjeen toimittamista koskevan pyynnön sillä perusteella, ettei vireillä ollut tuomioistuinmenettelyä, jonka yhteydessä olisi tarpeen turvautua vaadittuun oikeusapuun.
24.
Tecom teki tästä oikaisuvaatimuksen ja väitti, ettei unionin tuomioistuimen tuomion Roda Golf & Beach Resort (
13
) nojalla asetuksen N:o 1393/2007 16 artiklassa edellytetä muiden kuin oikeudenkäyntiin liittyvien asiakirjojen tiedoksiantamiseksi tuomioistuinmenettelyn vireilläoloa.
25.
Secretario judicial teki 20.12.2013 päätöksen, jolla se hylkäsi esitetyn oikaisuvaatimuksen ja vahvisti moititun päätöksen, ja totesi, että vaikka Espanjan kuningaskunta ei ollut laatinut luetteloa asiakirjatyypeistä, joita asetuksen N:o 1393/2007 16 artiklassa tarkoitetaan, ei voida katsoa, että tämän asetuksen säännösten mukainen tiedoksi antaminen voisi koskea mitä tahansa yksityistä asiakirjaa. Secretario judicial katsoi erityisesti, että ”mainitun asetuksen aineelliseen soveltamisalaan voivat kuulua vain sellaiset muut asiakirjat, joissa yhdistyvät ilmaistut ominaispiirteet, jotka antavat niille virallisen luonteen, eli asiakirjoilla on oltava luonteensa tai muodollisten ominaisuuksiensa vuoksi tietyt oikeusvaikutukset”. Toisenlainen tulkinta olisi Secretario judicialin mukaan asetuksen N:o 1393/2007 16 artiklassa tarkoitetun ”muu[n] kuin oikeudenkäyntiin liittyvä[n] oikeudellise[n] asiakirja[n]” käsitteen vastainen ja tekisi kansallisista tuomioistuimista ”viestinviejiä”, mitä ilmaisua julkisasiamies Ruiz-Jarabo Colomer käytti edellä mainitussa asiassa Roda Golf & Beach Resort esittämässään ratkaisuehdotuksessa (C‑14/08, EU:C:2009:134).
26.
Tecom teki 2.1.2014 valituksen tästä päätöksestä ja väitti, että täysin yksityistä asiakirjaa voidaan pitää muun kuin oikeudenkäyntiin liittyvän oikeudellisen asiakirjan käsitteeseen sisältyvänä ja se voidaan antaa tiedoksi asetuksen N:o 1393/2007 säännösten mukaisesti.
27.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin on muistuttanut, että tuomion Roda Golf & Beach Resort (
14
) mukaan muun kuin oikeudenkäyntiin liittyvän asiakirjan käsite on itsenäinen unionin oikeuden käsite. Se ei katso voivansa tulkita itsenäistä unionin oikeuden käsitettä, koska ei ole olemassa välineitä sen ratkaisemiseksi, millaisia ominaispiirteitä asiakirjalla on oltava, jotta sitä voitaisiin pitää muuna kuin oikeudenkäyntiin liittyvänä asiakirjana.
28.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee myös, onko asetuksen N:o 1393/2007 soveltamiselle asetettu rajoituksia ottaen yhtäältä huomioon se, että vaatimus annetaan tiedoksi sekä notaarin että oikeusviranomaisten välityksellä, ja toisaalta vaatimus, jonka mukaan asetuksen soveltaminen perustuu siihen, että yhteistyön vaikutukset ulottuvat rajojen yli, ja siihen, että se on tarpeen sisämarkkinoiden moitteettoman toiminnan varmistamiseksi, kun muulla kuin oikeudenkäyntiin liittyvällä asiakirjalla pyritään panemaan tosiasiassa täytäntöön kansallisessa lainsäädännössä tai unionin säännöstössä tunnustetut subjektiiviset oikeudet.
29.
Näillä perusteilla Juzgado de Primera Instancia n? 7 de Las Palmas de Gran Canaria on esittänyt seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”1)
Voidaanko – – asetuksen N:o 1393/2007 16 artiklassa tarkoitettuna ’muu[na] kuin oikeudenkäyntiin liittyvä[nä] oikeudellise[na] asiakirja[na]’ pitää täysin yksityistä asiakirjaa riippumatta siitä, ettei sitä ole laatinut oikeuslaitokseen kuulumaton viranomainen tai virkamies?
2)
Jos näin on, voidaanko muuna kuin oikeudenkäyntiin liittyvänä asiakirjana pitää mitä tahansa yksityistä asiakirjaa vai onko asiakirjalla oltava tietyt konkreettiset ominaispiirteet?
3)
Jos yksityisellä asiakirjalla on tällaiset ominaispiirteet, voiko unionin kansalainen pyytää – – asetuksen N:o 1393/2007 16 artiklassa säädettyä tiedoksi antamista, jos hän on jo toteuttanut tällaisen tiedoksi antamisen muun oikeuslaitokseen kuulumattoman viranomaisen, esimerkiksi notaarin, välityksellä?
4)
Onko asetuksen N:o 1393/2007 16 artiklan kannalta merkityksellistä, että mainitun yhteistyön vaikutukset ulottuvat rajojen yli ja se on tarpeen sisämarkkinoiden moitteettoman toiminnan varmistamiseksi? Milloin on katsottava, että yhteistyön ’vaikutukset ulottuvat rajojen yli ja se on tarpeen sisämarkkinoiden moitteettoman toiminnan varmistamiseksi’?”
III Arviointi
A Ensimmäinen ja toinen kysymys
30.
Ensimmäisellä ja toisella kysymyksellään, joita on tarkasteltava yhdessä, ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee pääasiallisesti, voidaanko täysin yksityistä asiakirjaa, jota ei ole laatinut tai varmentanut viranomainen tai virkamies, pitää asetuksen N:o 1393/2007 16 artiklassa tarkoitettuna muuna kuin oikeudenkäyntiin liittyvänä asiakirjana.
31.
On syytä todeta, ettei ilmaisua ”muu kuin oikeudenkäyntiin liittyvä” ole määritelty unionin oikeudessa, vaikka sitä käytetään useissa primaarioikeuden määräyksissä. (
15
) Tällä ilmaisulla voi lisäksi olla useita merkityksiä sen substantiivin mukaisesti, jonka määreenä se on. Näin ollen on todettava, että muun kuin tuomioistuinratkaisun käsite antaa ymmärtää, että sillä tarkoitetaan päätöksiä, jotka on annettu muihin riidanratkaisumenettelyihin turvautumisen johdosta, kun taas muun kuin oikeudenkäyntiin liittyvän asiakirjan käsitettä voidaan tulkita laajemmin siten, että se koskee muitakin menettelyjä kuin riidanratkaisumenettelyjä. Käsitteen ”muu kuin oikeudenkäyntiin liittyvä” monimerkityksisyyden takia on mielestäni keskityttävä tarkastelemaan asetuksessa N:o 1393/2007 tarkoitettua muun kuin oikeudenkäyntiin liittyvän oikeudellisen asiakirjan käsitettä.
32.
Tämän käsitteen sisällön määrittelemiseksi on aluksi tehtävä historiallinen katsaus.
33.
Järjestelmä, jossa asiakirjat annetaan tiedoksi keskusviranomaisen välityksellä, perustuu Haagin yleissopimukseen, jonka 17 artiklassa määrätään, että ”toisen sopimusvaltion viranomaisilta ja virkamiehiltä peräisin olevat muut asiakirjat voidaan toimittaa tiedoksiantamista varten toiseen sopimusvaltioon tämän yleissopimuksen määräysten edellyttämällä tavalla”. Esitöiden perusteella tämän yleissopimuksen laatijoiden tarkoituksena on ollut sulkea täysin yksityiset asiakirjat pois sen soveltamisalalta, jolloin viranomainen voi karsia ja valvoa tiedoksiannettavissa olevia asiakirjoja. (
16
)
34.
Haagin kansainvälisen yksityisoikeuden konferenssin pysyvän toimiston laatima opas Haagin tiedoksiantamista koskevan yleissopimuksen toiminnasta (
17
) ei kuitenkaan täysin tue tämän rajoittamispyrkimyksen olemassaoloa. Siinä nimittäin todetaan, että ”muut kuin oikeudenkäyntiin liittyvät asiakirjat eroavat oikeudenkäyntiasiakirjoista siltä osin, että ne eivät suoraan liity oikeudenkäyntiin, ja täysin yksityisistä asiakirjoista siltä osin, että ne edellyttävät ’viranomaisen tai virkamiehen toimia’”. (
18
) Lisäksi oppaan mukaan ”on olemassa useita muiden kuin oikeudenkäyntiin liittyvien asiakirjojen tyyppejä. Näin ollen tällaisia 17 artiklassa tarkoitettuja muita asiakirjoja ovat viranomaiselta tai haastemieheltä peräisin olevat maksuvaatimukset, vuokrasopimuksen tai työsopimuksen päättämisilmoitukset ja vekseleita ja sekkejä koskevat protestit”. (
19
) Oppaassa on kuitenkin epäselvyyttä, koska siinä todetaan vielä yleisemmin, että ”avioliiton vastustaminen, suostumus adoptioon ja isyyden tunnustaminen kuuluvat vastaavasti tähän ryhmään siltä osin kuin niiden osalta on noudatettava tiettyjä muotovaatimuksia”. (
20
) Lisäksi sen jälkeen, kun on mainittu, että tietyissä järjestelmissä yksityishenkilöt antavat itse tiedoksi tietyt muut kuin oikeudenkäyntiin liittyvät oikeudelliset asiakirjat samanlaisin oikeudellisin vaikutuksin, oppaassa todetaan, että ”vaikka yleissopimuksessa haluttiin sulkea pois 17 artiklan soveltamisalasta yksityishenkilöiltä peräisin olevat asiakirjat – –, erityistyöryhmä kehottaa keskusviranomaisia antamaan tiedoksi muut kuin oikeudenkäyntiin liittyvät oikeudelliset asiakirjat, jotka eivät ole peräisin viranomaiselta tai virkamieheltä, jos nämä asiakirjat ovat luonteeltaan sellaisia, että ne edellyttävät tavallisesti viranomaisen toimia kyseisessä maassa”. (
21
) Oppaassa täsmennetään lisäksi, että ”asiakirjan määrittely oikeudenkäyntiasiakirjaksi tai muuksi asiakirjaksi riippuu lähettävän valtion (alkuperävaltion) lainsäädännöstä” (
22
) siltä osin kuin ”tämän valtion lainsäädännössä määritellään sen viranomaisten ja virkamiesten toimivalta antaa tietty asiakirja”, (
23
) ja selvennetään vielä, että oikeudenkäyntiasiakirjan ja muun asiakirjan käsitettä on tulkittava laajasti. (
24
)
35.
Vuoden 1997 yleissopimus, joka on saanut vaikutteita Haagin yleissopimuksesta, erottuu jälkimmäisestä siltä osin, että sen soveltamisalaa ei ole rajoitettu koskemaan yksin viranomaisilta tai virkamiehiltä peräisin olevien muiden kuin oikeudenkäyntiin liittyvien asiakirjojen tiedoksiantoa. Vuoden 1997 yleissopimusta koskevassa selittävässä muistiossa (
25
) täsmennetään tältä osin, että vaikka ei ole mahdollista antaa täsmällistä määritelmää ilmaisulle ”muut asiakirjat”, ”niiden voidaan ajatella tarkoittavan virkamiehen laatimia asiakirjoja, kuten notaarin laatimia asiakirjoja tai haasteasiakirjoja tai jäsenvaltion viranomaisen laatimia asiakirjoja taikka asiakirjoja, jotka ovat luonteeltaan ja merkitykseltään sellaisia, että ne on lähetettävä ja annettava vastaanottajalleen tiedoksi virallista menettelyä noudattaen”. (
26
)
36.
Vuoden 1997 yleissopimuksen 16 artiklan sanamuoto sisältyy asetuksen N:o 1348/2000 16 artiklaan. Tähän asetukseen sisältyi uutena seikkana luettelon laatiminen kyseisen asetuksen mukaisesti tiedoksiannettavissa olevista asiakirjoista. Tähän luetteloon, joka oli vastaanottavia viranomaisia koskevat tiedot sisältävän käsikirjan ja tiedoksiannettavissa olevia asiakirjoja koskevan luettelon laatimisesta asetuksen N:o 1348/2000 mukaisesti 25.9.2001 tehdyn komission päätöksen 2001/781/EY, (
27
) sellaisena kuin se on muutettuna komission 8.4.2008 tekemällä päätöksellä 2008/541/EY, (
28
) liitteenä II, sisältyivät jäsenvaltioiden asetuksen N:o 1348/2000 17 artiklan b alakohdan mukaisesti antamat tiedot. Tästä liitteestä ilmenee, että jäsenvaltiot ovat antaneet nämä tiedot eri muodossa ja sisällöltään erilaisina. Jotkin jäsenvaltiot ovat ainoastaan ilmoittaneet yleisesti, että muut kuin oikeudenkäyntiin liittyvät asiakirjat kuuluvat tiedoksiannettavissa oleviin asiakirjoihin. (
29
) Toiset ovat sitä vastoin määritelleet selkeästi muun kuin oikeudenkäyntiin liittyvän asiakirjan käsitteen siten, että se kattaa ainoastaan asiakirjat, jotka ovat peräisin viranomaiselta tai virkamieheltä. (
30
) Toiset jäsenvaltiot ovat käyttäneet laajaa määritelmää, joka voi kattaa yksityisiä asiakirjoja. (
31
) Osa jäsenvaltioista on laatinut yksityiskohtaisen luettelon asiakirjoista, jotka niiden mukaan ovat tiedoksiannettavissa, erottamatta toisistaan oikeudenkäyntiasiakirjoja ja muita asiakirjoja. (
32
)
37.
Asetuksen N:o 1393/2007 16 artiklan sanamuoto on täysin sama kuin asetuksen N:o 1348/2000 16 artiklan sanamuoto. Asetuksessa N:o 1393/2007 ei kuitenkaan säädetä luettelon laatimisesta toisin kuin asetuksessa N:o 1348/2000.
38.
Tästä historiallisesta katsauksesta ilmenee, että jäsenvaltioissa on kaksi erilaista näkemystä muun kuin oikeudenkäyntiin liittyvän asiakirjan osalta. Yhden näkemyksen mukaan viranomaisen tai virkamiehen toimi on ratkaiseva kriteeri tämän asiakirjan määrittelemisessä. Toisen mukaan sitä vastoin sivuutetaan asiakirjan laatijaa koskeva kriteeri ja tarkastellaan sen yhteyttä oikeuden käyttämiseen tai turvaamiseen. Tämä kansallisten oikeusjärjestysten epäyhtenäisyys selittää varmasti, miksi asiakirjojen tiedoksiantoa siviili- tai kauppaoikeudellisissa asioissa koskevissa kansainvälisissä ja yhteisön säädöksissä – lukuun ottamatta Haagin yleissopimusta, jonka rajoittavaa näkemystä on kuitenkin myöhemmin hiottu – ei määritellä muun kuin oikeudenkäyntiin liittyvän asiakirjan käsitettä.
39.
Kysymykseen siitä, voidaanko täysin yksityistä asiakirjaa pitää muuna kuin oikeudenkäyntiin liittyvänä asiakirjana, vastaamiseksi ei voida rajoittua tämän asiakirjan negatiiviseen määritelmään, jonka mukaan kyseessä on oikeudenkäyntiasiakirjan vastakohta, vaan on yksilöitävä tällaisen asetuksen N:o 1393/2007 16 artiklassa tarkoitetun asiakirjan positiivisen määritelmän osatekijät.
40.
Unionin tuomioistuimelle esitettyihin huomautuksiin sisältyy eri lähestymistapoja, jotka on mainittu edellä historiallisen katsauksen yhteydessä.
41.
Yhtäältä Espanjan hallitus katsoo, ettei yksityistä asiakirjaa voida pitää muuna kuin oikeudenkäyntiin liittyvänä asiakirjana, koska tämä määritelmä on varattu ainakin Espanjassa koskemaan virkamiesten, notaarien ja kiinnitysrekisterin pitäjien antamia asiakirjoja. Se esittää tämän väitteensä tueksi erityisesti, että asetuksen N:o 1393/2007 tavoitteena on taata ainoastaan oikeudenkäynnin yhteydessä annettujen tai oikeuksien turvaamiseen mahdollisen oikeudenkäynnin yhteydessä liittyvien asiakirjojen tiedoksianto eikä kaikkien eri jäsenvaltioissa asuvien yksityisten välistä asiakirjojen tiedoksiantoa, mistä se päättelee, että kyseessä on aina oltava virallinen asiakirja, jonka perusteella laatija, antamisajankohta ja sisältö voidaan varmistaa.
42.
Toisaalta Tecom, Saksan ja Unkarin hallitukset sekä Euroopan komissio puoltavat laajempaa määritelmää, joka ei riipu asiakirjan laatijasta ja näin ollen kattaa tietyt yksityiset asiakirjat. Saksan hallitus katsoo näin ollen yksityisten asiakirjojen kuuluvan muiden kuin oikeudenkäyntiin liittyvien asiakirjojen ryhmään ”siltä osin kuin niiden muodollinen tiedoksianto on omiaan mahdollistamaan siviili- tai kauppaoikeudellisen vaatimuksen turvaamisen, täyttämisen tai torjumisen”, kun taas Unkarin hallituksen mielestä ”muuksi kuin oikeudenkäyntiin liittyväksi oikeudelliseksi asiakirjaksi” on katsottava kaikki yksityiset asiakirjat, jotka ”on lähetettävä vastaanottajalleen tiedoksiantomenettelyssä kyseisessä siviili- tai kauppaoikeudellisessa asiassa sovellettavien jäsenvaltion tai unionin aineellisen oikeuden tai prosessioikeuden sääntöjen mukaisesti”. Tecomin ja komission mielestä kriteerinä on pidettävä asiakirjan luonnetta ja merkitystä, mikä mainitaan myös vuoden 1997 yleissopimusta koskevassa selittävässä muistiossa.
43.
Portugalin hallituksen, joka viittaa julkisasiamies Ruiz-Jarabo Colomerin asiassa Roda Golf & Beach Resort (
33
) antamassaan ratkaisuehdotuksessa esittämiin kriteereihin, kannan – joka on välimuoto näistä kahdesta edellä mainitusta eikä aivan yksiselitteinen – mukaan yksityistä asiakirjaa voidaan pitää muuna kuin oikeudenkäyntiasiakirjana edellyttäen erityisesti, että sen ”on myöntänyt jokin viranomainen tai [että se] on myönnetty virallisella toimella”.
44.
Ennen kuin esitän oman käsitykseni, on muistutettava, että unionin tuomioistuin on jo ottanut kantaa kysymykseen siitä, onko muun kuin oikeudenkäyntiin liittyvän asiakirjan käsitettä tulkittava itsenäisesti. Vaikka useat hallitukset ovat väittäneet unionin tuomioistuimessa, että muun kuin oikeudenkäyntiin liittyvän asiakirjan käsite on määriteltävä kunkin jäsenvaltion oikeuden mukaisesti, yhteisöjen tuomioistuin totesi tuomiossaan Roda Golf & Beach Resort, (
34
) että tämä käsite on unionin oikeuden käsite, (
35
) kun otetaan huomioon yhtäältä ”jäsenvaltioiden tah[to] saattaa [yksityisoikeuden alan oikeudelliseen yhteistyöhön kuuluvat rajat ylittävät toimenpiteet] osaksi yhteisön oikeusjärjestystä ja vahvistaa näin periaate niiden itsenäisestä tulkinnasta” (
36
) ja toisaalta se, että on valittu asetuksen muoto, joka yhteisöjen tuomioistuimen mielestä ”osoittaa, miten tärkeänä yhteisön lainsäätäjä pitää sitä, että asetuksen N:o 1348/2000 säännökset ovat välittömästi sovellettavia, ja sitä, että niitä sovelletaan yhdenmukaisesti”. (
37
)
45.
Muistutan siitä, että yhteisöjen tuomioistuin katsoi tässä samassa tuomiossa lisäksi, että asiakirja, jonka laatijana oli notaari, on ”sellaisena” muu kuin oikeudenkäyntiin liittyvä asiakirja. Yhteisöjen tuomioistuin selkeytti asiaa lisäksi hylätessään väitteen, jonka mukaan muun kuin oikeudenkäyntiin liittyvän asiakirjan käsitteen laaja tulkinta rasittaisi kohtuuttomasti kansallisten tuomioistuinten resursseja, ja korostaessaan, että asetuksesta N:o 1348/2000 seuraavat tiedoksiantoa koskevat velvollisuudet eivät välttämättä kuulu kansallisille tuomioistuimille. (
38
)
46.
Nämä ratkaisut, jotka on annettu asetuksen N:o 1348/2000 perusteella, ovat mielestäni täysin sovellettavissa asetuksen N:o 1393/2007 puitteissa varsinkin, koska tässä jälkimmäisessä ei ole tiedoksiannettavissa olevien asiakirjojen luetteloa, jonka perusteella voitaisiin katsoa, että jäsenvaltioilla on edelleen tiettyä liikkumavaraa muun kuin oikeudenkäyntiin liittyvän asiakirjan määrittelyssä.
47.
Unionin tuomioistuin ei ole kuitenkaan esittänyt kriteereitä, joiden perusteella on arvioitava, onko asiakirjaa pidettävä unionin oikeudessa tarkoitettuna muuna kuin oikeudenkäyntiin liittyvänä asiakirjana vai ei. Asiassa Roda Golf & Beach Resort (
39
) esittämässään ratkaisuehdotuksessa julkisasiamies Ruiz-Jarabo Colomer esitti kolme kriteeriä, joita hän piti kumulatiivisina ja jotka perustuivat ensinnäkin asiakirjan laatijaan, jonka on oltava jokin viranomainen, toiseksi asiakirjan oikeusvaikutuksiin, joiden on oltava ”erityisiä ja muista erottuvia”, ja kolmanneksi siihen, että asiakirjan ja oikeusviranomaisen välillä on oltava ainakin jonkinlainen yhteys, mitä ilmentää se, että asiakirjaan ”[on voitava] vedota mahdollisessa oikeudenkäynnissä jonkin tietyn väitteen tukemiseksi”. (
40
)
48.
Ennen ehdottamieni kriteerien tarkempaa tarkastelua on mielestäni tarpeen palata muun kuin oikeudenkäyntiin liittyvän oikeudellisen asiakirjan laajempaan tai suppeampaan määrittelemiseen, koska tätä käsitettä koskevat näkemyserot saattavat osaltaan perustua siihen, ettei sitä täysin ymmärretä.
49.
Aluksi on korostettava, että vaikka ”oikeudellista yhteistyötä ei pidä rajoittaa ainoastaan oikeudenkäyntimenettelyihin”, (
41
) on kuitenkin niin, että muiden kuin oikeudenkäyntiin liittyvien asiakirjojen toimittaminen on toissijaista pääasialliseen tavoitteeseen eli oikeudenkäyntiasiakirjojen tiedoksiannon parantamiseen ja nopeuttamiseen nähden, mikä ilmenee siitä, että ainoastaan yksi asetuksen N:o 1393/2007 artikloista koskee muita kuin oikeudenkäyntiin liittyviä asiakirjoja. Tämä selittyy mahdollisesti sillä, että oikeudenkäyntiasiakirjojen tiedoksianto vastaanottajalleen tapahtuu yleensä kansallisessa oikeudessa erityisten muotomääräysten mukaisesti, jotka ovat omiaan hidastamaan tai monimutkaistamaan prosessia, varsinkin, kun asiakirjojen esittäminen tapahtuu ulkomailla ja kyseenalaistaa sen valtion suvereniteetin, jossa asiakirjat esitetään. Kansallisten lainsäädäntöjen yhdenmukaistaminen on näin ollen tehokas keino näiden asiakirjojen rajat ylittävän tiedoksiannon parantamiseksi ja nopeuttamiseksi. Muiden kuin oikeudenkäyntiin liittyvien asiakirjojen tiedoksianto ei sitä vastoin välttämättä perustu kansallisessa oikeudessa samoihin sääntöihin kuin oikeudenkäyntiasiakirjojen tiedoksianto. Jos niiden toimittaminen on vapaamuotoista, asetuksessa N:o 1393/2007 säädettyjen menetelmien soveltaminen niihin merkitsisi tuskin tiedoksiannon helpottamista ja nopeuttamista. Toinen tavoite, joka koskee asiakirjojen siirron varmuutta, jolla suojataan sekä lähettäjän että vastaanottajan etuja, voi kuitenkin oikeuttaa sen, että nämä asiakirjat annetaan tiedoksi asetuksen N:o 1393/2007 mukaisesti.
50.
Seuraavaksi on todettava, että muun kuin oikeudenkäyntiin liittyvän asiakirjan käsitteen itsenäisen määritelmän tarkoituksena ei mielestäni ole määrittää pienintä yhteistä nimittäjää kaikkien jäsenvaltioiden oikeudellisten perinteiden välillä, jolloin kriteereiksi otettaisiin ainoastaan ne, jotka ovat yhteneviä jokaisessa kansallisessa oikeusjärjestyksessä. Sitä vastoin katson, että tämän määritelmän laatimisella on oltava yhdistävä tavoite, jonka mukaisesti pyrkimyksenä on pikemminkin se, että kaikki asiakirjat, joita pidetään muina kuin oikeudenkäyntiin liittyvinä asiakirjoina yhdessä jäsenvaltiossa, voidaan antaa esteettömästi tiedoksi muissa.
51.
Tältä osin pohdin, voitaisiinko muun kuin oikeudenkäyntiin liittyvän asiakirjan määritelmään liittyvä ongelma ratkaista soveltamalla periaatetta, joka voitaisiin muotoilla alkuperämaan periaatteeksi, jolloin vastaanottavan jäsenvaltion viranomaisten tehtävänä olisi varmistaa kaikkien asiakirjojen, joita pidetään muina kuin oikeudenkäyntiin liittyvinä asiakirjoina alkuperäjäsenvaltiossa, tiedoksi antaminen. Näin varmistettaisiin asetuksen N:o 1393/2007 tavoitteen toteutuminen, koska kaikki asiakirjat, joita pidetään ”muina kuin oikeudenkäyntiin liittyvinä oikeudellisina asiakirjoina” jossakin jäsenvaltiossa, voisivat vapaasti ja helposti liikkua unionin alueella. Kuitenkin tuomiossa Roda Golf & Beach Resort (
42
) vahvistettu muun kuin oikeudenkäyntiin liittyvän asiakirjan käsitteen itsenäisyys vaikuttaisi olevan esteenä tälle vaihtoehdolle, jonka haittapuolena olisi mahdollisesti liian suuren liikkumavaran antaminen jäsenvaltioille.
52.
On kuitenkin viime kädessä löydettävä riittävän laaja määritelmä, joka kattaa olemassa olevat moninaiset näkemykset ja on riittävän selkeä oikeudellisen epävarmuuden välttämiseksi.
53.
Esitän ensiksi viranomaisen, joka ei ole oikeusviranomainen ja jolla on toimivalta laatia tai vahvistaa oikeudellisia asiakirjoja, toimia koskevan orgaanisen kriteerin. Tämän kriteerin merkityksellisyys liittyy asiakirjoja laativan tai vahvistavan viranomaisen tiedoksiannettavissa olevien asiakirjojen sisältöä koskevaan valvontaan ja on erillinen lähettävän ja vastaanottavan yksikön asetuksen N:o 1393/2007 mukaisesti harjoittamasta valvonnasta. Tämä jälkimmäinen valvonta nimittäin rajoittuu koskemaan sitä, että tiedoksiannettava asiakirja kuuluu tämän asetuksen soveltamisalaan ja että kyseisen asetuksen mukaisia tiedoksiantamista koskevia muotovaatimuksia on noudatettu.
54.
Mielestäni tämän orgaanisen kriteerin soveltamisalaa ei pitäisi rajoittaa muilla kumulatiivisilla vaatimuksilla, jotka liittyvät erityisesti asiakirjalla viranomaisen toimien johdosta oleviin erityisiin ja muista erottuviin oikeusvaikutuksiin tai siihen, että asiakirjaan voidaan vedota mahdollisessa oikeudenkäynnissä jonkin tietyn väitteen tukemiseksi. Mielestäni yhteisöjen tuomioistuin on implisiittisesti hylännyt tämän näkemyksen tuomiossa Roda Golf & Beach Resort (
43
) todetessaan, että asiakirja, jonka laatijana on notaari, on ”sellaisena” muu kuin oikeudenkäyntiin liittyvä oikeudellinen asiakirja.
55.
Onko kuitenkin sovellettava toista vaihtoehtoista eikä kumulatiivista kriteeriä, jonka mukaisesti asetuksen N:o 1393/2007 16 artiklassa tarkoitetun muun kuin oikeudenkäyntiin liittyvän oikeudellisen asiakirjan käsitteeseen voitaisiin sisällyttää asiakirjoja, jotka ovat peräisin yksityisiltä ja joiden sisältöä viranomainen ei ole näin ollen etukäteen vahvistanut?
56.
Koska mielestäni ei ole tältä osin mahdollista määritellä, mitä muun kuin oikeudenkäyntiin liittyvän asiakirjan käsitteeseen sisältyisi niin ennalta arvaamattoman ja huonosti määritellyn kriteerin kuin asiakirjan ”merkitystä” koskevan kriteerin perusteella, jolle on ominaista tavoitteena olevan asiakirjojen tiedoksiannon parantamisen ja nopeuttamisen kanssa ristiriidassa oleva oikeudellista epävarmuutta aiheuttava subjektiivisuus, katson sitä vastoin, että sisämarkkinoiden moitteetonta toimintaa koskeva tavoite oikeuttaa sen, että etsitään objektiivista kriteeriä, jonka perusteella voidaan laajentaa muun kuin oikeudenkäyntiin liittyvän asiakirjan käsitettä tiettyihin oikeudellisiin asiakirjoihin, jotka eivät ole viranomaisen antamia tai vahvistamia.
57.
Ei ole kuitenkaan helppoa määritellä erottelua koskevaa periaatetta, joka kattaisi oikeudellisten asiakirjojen moninaisuuden ja vastaisi oikeusvarmuutta koskevan periaatteen vaatimuksia.
58.
Kriteeriksi voitaisiin ottaa se, onko asiakirjan tiedoksiannossa noudatettava muotovaatimuksia. Kun asiakirja on annettava tiedoksi tiettyjä muotomääräyksiä noudattaen alkuperäjäsenvaltion kansallisen lainsäädännön mukaisesti, tiedoksianto voitaisiin toteuttaa ulkomailla asetuksen N:o 1393/2007 menetelmiä käyttäen. Sitä vastoin jos valinnanvaraa ei ole tiedoksiantotapojen osalta rajoitettu, tiedoksianto ulkomailla ei voisi tapahtua näiden menetelmien mukaisesti. Tämä erottelukriteeri ei kuitenkaan mielestäni vaikuta tyydyttävältä, koska se edellyttää alkuperäjäsenvaltion lainsäädäntöön perustuvaa asiakirjakohtaista arviointia sen määrittämiseksi, onko tiedoksiannossa noudatettava tiettyä muotomääräystä.
59.
Etsitty kriteeri voisi ehkä löytyä siitä, onko tiedoksianto kyseisen oikeudellisen asiakirjan tehokkuuden kannalta välttämätön, jolloin kyse on viime kädessä siitä, että erotetaan toisistaan tiedoksiantoa edellyttävät toimet, joiden tiedoksiantaminen niiden vaikutusten kohteena olevalle henkilölle on otettu edellytykseksi sille, että niille annetaan vaikutuksia, ja toimet, jotka eivät edellytä tiedoksiantoa. (
44
)
60.
Tämän kriteerin hyväksyminen kuitenkin pelkästään siirtäisi käsitteisiin liittyvän hankaluuden toisaalle ratkaisematta sitä, sillä erottelu tiedoksiantoa edellyttävien ja tiedoksiantoa edellyttämättömien toimien välillä on itsessään vaikeaa. On näin ollen mielestäni tarpeen esittää selvempi ohje ja turvautua kriteeriin, jonka mukaisesti otetaan huomioon kyseisen asiakirjan tiedoksiannon luonnollinen ja välitön tehtävä vastaanottajansa kannalta. Asetuksen N:o 1393/2007 16 artiklassa tarkoitetun muun kuin oikeudenkäyntiin liittyvän asiakirjan käsitteeseen sisällytettäisiin kaikki asiakirjat, joiden tiedoksianto vastaanottajalleen on välttämätöntä oikeuden käyttämiseksi, todistamiseksi tai turvaamiseksi.
61.
Käsitteen tällainen laajentaminen olisi omiaan parantamaan oikeusvarmuutta niin hakijan kuin asiakirjan vastaanottajan osalta erityisesti siksi, että asiakirjojen tiedoksianto voitaisiin suorittaa lähettävän yksikön ja yksikön, jonka tehtävänä on vastaanottaa asiakirjoja, välityksellä.
62.
En usko, että ehdotetusta laajennuksesta aiheutuisi tiedoksiantopyyntöjen määrän moninkertaistuminen lähettävien ja vastaanottavien yksiköiden välillä, mikä lisäisi näiden työtaakkaa kohtuuttomasti ja muuttaisi ne postitoimistoiksi. Ei pidä nimittäin unohtaa sitä, että asetuksessa N:o 1393/2007 säädettyyn asiakirjojen tiedoksiantojärjestelmään turvautuminen aiheuttaa hakijalle kustannuksia ja velvoittaa hänet lisäksi noudattamaan tiettyjä erityisesti kääntämistä koskevia muotomääräyksiä.
63.
Tämän laajentamisen etuna olisi se, että Tecomin kaltaiset tahot, joiden on oikeuksiensa käyttämiseksi annettava asiakirja tiedoksi sen vastaanottajalle, saavat lisätakeet toimenpiteen osalta, jota vaikeuttaa se, että asiakirja on lähetettävä ulkomaille.
64.
Näistä syistä ehdotan, että unionin tuomioistuin vastaa kahteen ensimmäiseen kysymykseen, että asetuksen N:o 1393/2007 16 artiklassa tarkoitetun muun kuin oikeudenkäyntiin liittyvän oikeudellisen asiakirjan käsitteen piiriin kuuluvat viranomaisen, virkamiehen tai muiden alkuperävaltion lainsäädännön mukaisesti toimivaltaisten henkilöiden laatimat tai vahvistamat asiakirjat sekä kaikki asiakirjat, joiden tiedoksi antaminen vastaanottajalle on välttämätöntä oikeuden käyttämiseksi, todistamiseksi tai turvaamiseksi.
B Neljäs kysymys
65.
Tarkastelen seuraavaksi neljättä kysymystä siitä syystä, että se liittyy ensimmäiseen ja toiseen kysymykseen, ennen kolmatta kysymystä.
66.
Kuten ennakkoratkaisupyynnöstä ilmenee, Juzgado de Primera Instancia n? 7 de Las Palmas de Gran Canarian esittämät epäilykset siitä, miten on tulkittava edellytyksiä, jotka koskevat sitä, että oikeudellisen yhteistyön vaikutukset ulottuvat rajojen yli ja se on tarpeen sisämarkkinoiden moitteettoman toiminnan varmistamiseksi, johtuvat siitä, että tuomion Roda Golf & Beach Resort (
45
) 56 kohdassa mainitaan, että EY 65 artiklassa mainittu yhteistyö on mahdollista sekä oikeudenkäyntimenettelyn puitteissa että tällaisen menettelyn ulkopuolella ”siltä osin kuin tämän yhteistyön vaikutukset ulottuvat rajojen yli ja se on tarpeen sisämarkkinoiden moitteettoman toiminnan varmistamiseksi”. (
46
)
67.
Näin ollen ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee pääasiallisesti, että onko sen määrittelemiseksi, kuuluuko asiakirja asetuksen N:o 1393/2007 16 artiklassa tarkoitetun muun kuin oikeudenkäyntiin liittyvän oikeudellisen asiakirjan käsitteen piiriin, tarkistettava, että tämän asiakirjan tiedoksiannon vaikutukset ulottuvat rajojen yli ja se on tarpeen sisämarkkinoiden moitteettoman toiminnan varmistamiseksi.
68.
Tältä osin on muistettava, että oikeudellisen yhteistyön rajat ylittäviä vaikutuksia ja sisämarkkinoiden moitteetonta toimintaa koskevat edellytykset ovat asetuksen N:o 1393/2007 antamisen oikeudellisena perustana.
69.
Teleologisen ja systemaattisen tulkintamenetelmän mukaisesti tätä asetusta on tulkittava ottaen huomioon sen tavoitteet tämän oikeudellisen perustan nojalla.
70.
Edellytys, joka koskee oikeudellisen yhteistyön rajat ylittäviä vaikutuksia, ei kuitenkaan ole mielestäni merkityksellinen asetuksen N:o 1393/2007 soveltamisalaa määriteltäessä kyseisten asiakirjojen osalta, koska tällä asetuksella, jonka tavoitteena on oikeudenkäyntiasiakirjan tai muun asiakirjan tiedoksiantaminen jäsenvaltiosta toiseen, säännellyt tilanteet ovat väistämättä luonteeltaan rajat ylittäviä, koska ne kohdistuvat kahteen jäsenvaltioon.
71.
Muun kuin oikeudenkäyntiin liittyvän oikeudellisen asiakirjan käsitteen sisällön määrittelemiseksi on sitä vastoin otettava huomioon sisämarkkinoiden moitteettoman toiminnan tavoite. (
47
) Yhdyn kuitenkin Saksan hallituksen näkemykseen, jonka mukaan on niin, että kun asiakirjan on todettu kuuluvan asetuksen N:o 1393/2007 16 artiklassa tarkoitettujen muiden kuin oikeudenkäyntiin liittyvien oikeudellisten asiakirjojen ryhmään, on hyödytöntä perustella tapauskohtaisesti, onko sisämarkkinoiden moitteettoman toiminnan vuoksi välttämätöntä varmistaa tämän asiakirjan tiedoksianto tässä asetuksessa säädettyjen edellytysten mukaisesti.
72.
Näin ollen katson, että neljänteen kysymykseen on vastattava, ettei ole tarpeen tutkia tapauskohtaisesti yksittäistapaukseen liittyvien olosuhteiden perusteella, ulottuvatko kyseisen asiakirjan tiedoksiannon vaikutukset rajojen yli ja onko se tarpeen sisämarkkinoiden moitteettoman toiminnan varmistamiseksi.
C Kolmas kysymys
73.
Kolmannella kysymyksellään ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee pääasiallisesti, voidaanko muu kuin oikeudenkäyntiin liittyvä asiakirja, joka on jo annettu tiedoksi vastaanottajalleen, antaa uudelleen tiedoksi asetuksessa N:o 1393/2007 säädetyn menettelyn mukaisesti.
74.
Tähän kysymykseen annettavasta vastauksesta ei mielestäni ole epäilystä, kun ensimmäinen tiedoksianto ei ole tapahtunut asetuksen N:o 1393/2007 edellytysten mukaisti.
75.
Tässä tilanteessa on nimittäin aivan välttämätöntä sallia uusi tiedoksianto säädetyillä tavoilla. Periaate, jonka mukaan silloin, kun oikeudenkäyntiasiakirjan tai muun asiakirjan vastaanottaja asuu toisessa jäsenvaltiossa, tämän asiakirjan tiedoksi antaminen on suoritettava asetuksessa N:o 1393/2007 säädetyillä tavoilla, (
48
) merkitsee itsessään sitä, että hakija voi toteuttaa tiedoksiannon tässä asetuksessa säädetyillä tavoilla.
76.
Vastaus ei ole yhtä selvä silloin, kun ensimmäinen tiedoksianto on toteutettu asetuksessa N:o 1393/2007 säädetyillä tavoilla. Kuten komissio esittää, tilanne voisi olla pääasiassa tällainen, jos notaarin vahvistaman vaatimuksen tiedoksiantoa voitaisiin pitää asetuksen N:o 1393/2007 14 artiklassa tarkoitettuna suoraan postitse tapahtuvana tiedoksiantona.
77.
Tuomiossa Alder (C‑325/11, EU:C:2012:824) unionin tuomioistuin katsoi, että asetuksessa N:o 1393/2007 ei säädetä arvojärjestyksestä siinä tarkoitettujen eri toimittamistapojen välillä. (
49
) Mielestäni hakijan on yksin valittava käytettävissä olevista eri tavoista se, joka hänen mielestään on sopivin, ja päätettävä tarvittaessa uuden tiedoksiannon suorittamisesta ensimmäisen jälkeen.
78.
Tältä osin näyttää mielestäni siltä, että hakijalla voi olla hyviä syitä suorittaa uusi tiedoksianto asiakirjan osalta, joka on jo annettu tiedoksi, eikä asetuksessa N:o 1393/2007 tarkoitettujen lähettävien tai vastaanottavien yksiköiden tehtävänä ole valvoa näiden syiden pätevyyttä. Voi esimerkiksi olla niin, että asiakirjaa ei ole annettu tiedoksi kansallisen lain mukaan tiedoksiantoa varten asetetussa määräajassa.
79.
Jos päädytään toisenlaiseen ratkaisuun ja annetaan tarkoituksenmukaisuusvalvonta erityisesti lähettävien ja vastaanottavien yksiköiden tehtäväksi, niille asetettaisiin velvollisuus, jota ne eivät välttämättä pysty hoitamaan.
80.
Katson siksi, että sama asiakirja voidaan pätevästi antaa useita kertoja tiedoksi samaa tai eri tiedoksiantotapoja käyttäen, ja näin ollen kolmanteen kysymykseen on vastattava, että muu kuin oikeudenkäyntiin liittyvä asiakirja, joka on jo annettu vastaanottajalleen tiedoksi, voidaan antaa uudelleen tiedoksi asetuksessa N:o 1393/2007 säädettyjen menettelytapojen mukaisesti, vaikka ensimmäinen tiedoksianto olisi jo suoritettu tässä asetuksessa säädetyllä tavalla.
IV Ratkaisuehdotus
81.
Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että unionin tuomioistuin vastaa Juzgado de Primera Instancia n? 7 de Las Palmas de Gran Canarian esittämiin kysymyksiin seuraavasti:
1)
Oikeudenkäynti- ja muiden asiakirjojen tiedoksiannosta jäsenvaltioissa siviili- tai kauppaoikeudellisissa asioissa (’asiakirjojen tiedoksianto’) ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1348/2000 kumoamisesta 13.11.2007 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1393/2007 16 artiklassa tarkoitetun muun kuin oikeudenkäyntiin liittyvän oikeudellisen asiakirjan käsitteen piiriin kuuluvat viranomaisen, virkamiehen tai muiden alkuperävaltion lainsäädännön mukaisesti toimivaltaisten henkilöiden laatimat tai vahvistamat asiakirjat sekä kaikki asiakirjat, joiden tiedoksi antaminen vastaanottajalle on välttämätöntä oikeuden käyttämiseksi, todistamiseksi tai turvaamiseksi.
2)
Ei ole tarpeen tutkia tapauskohtaisesti yksittäistapaukseen liittyvien olosuhteiden perusteella, ulottuvatko asiakirjan, joka täyttää jomman kumman näistä kahdesta kriteeristä, tiedoksiannon vaikutukset rajojen yli ja onko se on tarpeen sisämarkkinoiden moitteettoman toiminnan varmistamiseksi.
3)
Muu kuin oikeudenkäyntiin liittyvä oikeudellinen asiakirja, joka on jo annettu vastaanottajalleen tiedoksi, voidaan antaa uudelleen tiedoksi asetuksessa N:o 1393/2007 säädettyjen menettelytapojen mukaisesti, vaikka ensimmäinen tiedoksianto olisi jo suoritettu tässä asetuksessa säädetyllä tavalla.
(
1
)   Alkuperäinen kieli: ranska.
(
2
)   C‑14/08, EU:C:2009:395.
(
3
)   EYVL L 160, s. 37.
(
4
)   Tuomion 47 ja 50 kohta.
(
5
)   Kyseisen tuomion 58 kohta.
(
6
)   Oikeudenkäynti- ja muiden asiakirjojen tiedoksiannosta jäsenvaltioissa siviili- tai kauppaoikeudellisissa asioissa (’asiakirjojen tiedoksianto’) ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1348/2000 kumoamisesta 13.11.2007 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EUVL L 324, s. 79).
(
7
)   Jäljempänä Tecom.
(
8
)   Jäljempänä MAN Diesel.
(
9
)   Jäljempänä Haagin yleissopimus.
(
10
)   EYVL C 261, s. 2; jäljempänä vuoden 1997 yleissopimus.
(
11
)   Jäljempänä lähettävät yksiköt.
(
12
)   Jäljempänä vastaanottavat yksiköt.
(
13
)   C‑14/08, EU:C:2009:395.
(
14
)   C‑14/08, EU:C:2009:395.
(
15
)   Ks. SEUT 67 artiklan 4 kohta, jossa määrätään, että unioni helpottaa oikeussuojan saatavuutta muun muassa soveltamalla yksityisoikeudellisissa asioissa annettujen ”tuomioistuinten päätösten ja muiden päätösten” vastavuoroisen tunnustamisen periaatetta; SEUT 81 artikla, jossa määrätään, että unioni kehittää oikeudellista yhteistyötä yksityisoikeudellisissa asioissa, joilla on rajatylittäviä vaikutuksia, ja että tämä yhteistyö perustuu ”tuomioistuinten päätösten” ja ”muiden päätösten” vastavuoroisen tunnustamisen periaatteeseen, ja että Euroopan parlamentti ja neuvosto hyväksyvät toimenpiteitä, joilla pyritään erityisesti sisämarkkinoiden moitteettoman toiminnan sitä edellyttäessä varmistamaan jäsenvaltioiden ”tuomioistuinten päätösten ja muiden päätösten” vastavuoroinen tunnustaminen ja täytäntöönpano sekä oikeudenkäynti- ja muiden asiakirjojen tiedoksianto jäsenvaltiosta toiseen sekä Euroopan investointipankin perussäännöstä tehdyn pöytäkirjan (N:o 5) 11 artiklan 6 kohta, jossa todetaan, että puheenjohtaja tai hänen ollessaan estynyt varapuheenjohtaja edustaa pankkia ”oikeudellisissa ja muissa asioissa”.
(
16
)   Ks. ”Rapport de la commission spéciale présenté par M. Vasco Taborda Ferreira”, Haagin kansainvälisen yksityisoikeuden konferenssi – Actes et documents de la Dixième session – Osa III – Notification, Haag, 1965, s. 74, jossa todetaan (s. 108), että 17 artiklan ”tarkoituksena on antaa yksityisille muiden kuin oikeudenkäyntiin liittyvien oikeudellisten asiakirjojen osalta tässä tarkoitetut ja erityisesti keskusviranomaisen välityksellä tapahtuvat toimittamistavat”, mutta toisaalta ”yleissopimusta voidaan soveltaa ainoastaan toisen sopimusvaltion viranomaisilta ja virkamiehiltä asemansa vuoksi peräisin olevien asiakirjojen kansainväliseen toimittamiseen”. Lisäksi ”esityksessä ei viitata yksityisiltä henkilöiltä peräisin olevien asiakirjojen toimittamistapoihin. On päätetty, ettei yleissopimusta tulisi soveltaa, jollei kyseessä ole viranomaisen asiakirja, joita kyseinen viranomainen voi karsia tai valvoa”. Ks. vastaavasti ”Rapport explicatif de M. V. Taborda Ferreira”, em. teos, s. 363, jossa täsmennetään, että ”silloin, kun notaaria ei pidetä virkamiehenä kyseisessä valtiossa, on katsottu, ettei notaarin laatimia asiakirjoja voida ottaa huomioon yleissopimuksen mukaisessa tarkoituksessa” (s. 380).
(
17
)   Practical Handbook on the Operation of The Hague Service Convention, Permanent Bureau – Hague Conference, toim. Wilson & Lafleur Ltée, 3. painos, Montreal, 2006.
(
18
)   Ks. 67 kohta, s. 87.
(
19
)   Ks. edellinen alaviite. Haagin kansainvälisen yksityisoikeuden konferenssin toukokuussa 2014 laatimassa kyseisen oppaan tarkistetun version luonnoksessa lisätään tähän luetteloon notaarin vahvistamat asiakirjat, kutsut sovittelumenettelyn istuntoon, velkojien velallisille esittämät vaatimukset, testamentit, kuoleman johdosta perillisille ja muille edunsaajille annettavat ilmoitukset, lasten elatusapua koskevat päätökset ja viranomaisilta peräisin olevat asumuseroa ja avioeroa koskevat päätökset, haastemiehen antamat prosessitoimet ja ulosottoviranomaisten toteuttamaan pakkotäytäntöönpanoon liittyvät asiakirjat. Tämä tarkistusluonnos on saatavissa tämän ratkaisuehdotuksen laatimisen hetkellä internetsivustolta http://www.hcch.net/upload/wop/2014/2014sc_pd02fr.pdf.
(
20
)   Ks. 67 kohta, s. 87 ja 88.
(
21
)   Ks. 70 kohta, s. 88 ja 89.
(
22
)   Ks. 68 kohta, s. 88.
(
23
)   Idem.
(
24
)   Ks. 70 kohta, s. 88.
(
25
)   EYVL 1997, C 261, s. 26.
(
26
)   Ks. tämän muistion 1 artiklan 1 kohdan neljäs alakohta.
(
27
)   EYVL L 298, s. 1, ja oikaisut EYVL 2002, L 31, s. 88, ja EUVL 2003, L 60, s. 3.
(
28
)   EUVL L 173, s. 17.
(
29
)   Tähän ryhmään kuuluvat Irlanti (”Asetuksen perusteella voidaan antaa tiedoksi mitä tahansa oikeudenkäynti- ja muita asiakirjoja, joissa käsitelty asia kuuluu asetuksen soveltamisalaan”), Italian tasavalta (”muut kuin oikeudenkäyntiasiakirjat”), Luxemburgin suurherttuakunta, joka viittaa nimenomaisesti kansalliseen lainsäädäntöönsä (”Tämä koskee kaikkia Luxemburgin lainsäädännössä tarkoitettuja siviili- ja kauppaoikeudellisiin asioihin liittyviä oikeudenkäynti- tai muita asiakirjoja”), Alankomaiden kuningaskunta (”Tämän asetuksen mukaisesti tiedoksiannettavia asiakirjoja ovat oikeudenkäynti- ja muut asiakirjat siviili- tai kauppaoikeudellisissa asioissa”) ja Ruotsin kuningaskunta (”Asetuksen mukaisesti toimitettavat asiakirjat ovat haastehakemus ja maksamismääräyshakemus sekä muut siviili- tai kauppaoikeudellisissa asioissa tiedoksiannettavat oikeudenkäynti- ja muut asiakirjat”).
(
30
)   Näin on Belgian kuningaskunnan osalta (”Tuomioistuinten kirjaajien, yleisten syyttäjien, haastemiesten ja notaarien laatimat asiakirjat”), Espanjan kuningaskunnan osalta (”Lisäksi voidaan antaa tiedoksi muita virallisia asiakirjoja, jos viranomaiset, jotka ovat ne laatineet, ovat Espanjan lainsäädännön nojalla toimivaltaisia”) ja Ranskan tasavallan osalta (”muut viranomaisten ja ministeriöiden virkamiesten laatimat asiakirjat”).
(
31
)   Kyseessä ovat Saksan liittotasavalta (”Muita asiakirjoja ovat sellaiset asiakirjat, jotka on oikeudellisen menettelyn ulkopuolella annettava tiedoksi siviili- tai kauppaoikeudellisen vaatimuksen turvaamiseksi tai täytäntöönpanemiseksi taikka siitä luopumiseksi. Näitä ovat muun muassa seuraavat: [notaarin asiakirjat ja sovintoratkaisut]”), Itävallan tasavalta (”– – voidaan antaa tiedoksi oikeudenkäyntiasiakirjoja siviili- ja kauppaoikeudellisissa asioissa ja muita oikeudellisia asiakirjoja eli asiakirjoja siviili- tai kauppaoikeudellisen vaateen valvomiseksi, toteuttamiseksi tai torjumiseksi muussa kuin siviilioikeudellisessa oikeudenkäynnissä”) ja Iso-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta (”Oikeudelliset asiakirjat, jotka on annettava tiedoksi muun kuin oikeudenkäynnin yhteydessä siviili- tai kauppaoikeudellisessa asiassa”).
(
32
)   Näihin jäsenvaltioihin kuuluvat Helleenien tasavalta, jonka luetteloon näyttäisi kuuluvan vain oikeudenkäyntiasiakirjoja, Portugalin tasavalta ja Suomen tasavalta.
(
33
)   C‑14/08, EU:C:2009:134.
(
34
)   C‑14/08, EU:C:2009:395.
(
35
)   Tuomion 47 ja 50 kohta.
(
36
)   tuomion 48 kohta.
(
37
)   Tuomion 49 kohta.
(
38
)   Tuomion 59 kohta.
(
39
)   C‑14/08, EU:C:2009:134.
(
40
)   Ratkaisuehdotuksen 93 kohta.
(
41
)   Tuomio Roda Golf & Beach Resort (C‑14/08, EU:C:2009:395, 56 kohta).
(
42
)   C‑14/08, EU:C:2009:395.
(
43
)   Idem.
(
44
)   Tämän yksipuolisia oikeudellisia asiakirjoja koskevan erottelun osalta ks. Flour, J., Aubert, J.-L. ja Savaux, E., Les obligations – 1. L’acte juridique, 14. painos, Dalloz, Pariisi, 2010, s. 465, nro 494.
(
45
)   C‑14/08, EU:C:2009:395.
(
46
)   Kursivointi tässä.
(
47
)   Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 56 kohdassa esitetty arviointi.
(
48
)   Ks. tuomio Alder (C-325/11, EU:C:2012:824, 25 kohta).
(
49
)   Ibidem (31 kohta).