62021CC0667
JULKISASIAMIEHEN RATKAISUEHDOTUS
MANUEL CAMPOS SÁNCHEZ‑BORDONA
25 päivänä toukokuuta 2023 (
1
)
Asia C‑667/21
ZQ
vastaan
Medizinischer Dienst der Krankenversicherung Nordrhein, Körperschaft des öffentlichen Rechts
(Ennakkoratkaisupyyntö – Bundesarbeitsgericht (liittovaltion ylin työtuomioistuin, Saksa))
Ennakkoratkaisupyyntö – Henkilötietojen suoja – Terveystiedot – Työntekijän työkyvyn arviointi – Sairausvakuutuskassan työterveyshuollon yksikkö – Työntekijöiden terveystietojen käsittely – Oikeus vahingonkorvauksiin – Syyllisyyden asteen vaikutus
1.
Nyt käsiteltävä ennakkoratkaisupyyntö koskee asetuksen (EU) 2016/679 (
2
) tulkintaa, kun kyseessä on a) terveystietojen käsittely ja b) yleisen tietosuoja‑asetuksen (väitetystä) rikkomisesta aiheutuneen vahingon korvaaminen.
2.
Vaikka unionin tuomioistuin on jo lausunut näihin kysymyksiin vaikuttavista yleisen tietosuoja‑asetuksen säännöksistä, (
3
) nyt käsiteltävässä ennakkoratkaisupyynnössä esitetyt kysymykset ovat neljättä kysymystä lukuun ottamatta uusia. (
4
)
I Asiaa koskevat oikeussäännöt
A
Unionin oikeus. Yleinen tietosuoja‑asetus
3.
Nyt käsiteltävässä asiassa merkityksellisiä ovat yleisen tietosuoja‑asetuksen johdanto‑osan 4, 10, 35, 51–54 ja 146 perustelukappale.
4.
Yleisen tietosuoja‑asetuksen 9 artiklassa (”Erityisiä henkilötietoryhmiä koskeva käsittely”) säädetään seuraavaa:
”1.   Sellaisten henkilötietojen käsittely, joista ilmenee rotu tai etninen alkuperä, poliittisia mielipiteitä, uskonnollinen tai filosofinen vakaumus tai ammattiliiton jäsenyys[,] sekä geneettisten tietojen käsittely, biometristen tietojen käsittely henkilön yksiselitteistä tunnistamista varten tai terveyttä koskevien tietojen taikka luonnollisen henkilön seksuaalista käyttäytymistä ja suuntautumista koskevien tietojen käsittely on kiellettyä.
2.   Edellä olevaa 1 kohtaa ei sovelleta, jos sovelletaan jotakin seuraavista:
– –
b)
käsittely on tarpeen rekisterinpitäjän tai rekisteröidyn velvoitteiden ja erityisten oikeuksien noudattamiseksi työoikeuden, sosiaaliturvan ja sosiaalisen suojelun alalla, siltä osin kuin se sallitaan unionin oikeudessa tai jäsenvaltion lainsäädännössä tai jäsenvaltion lainsäädännön mukaisessa työehtosopimuksessa, jossa säädetään rekisteröidyn perusoikeuksia ja etuja koskevista asianmukaisista suojatoimista;
– –
h)
käsittely on tarpeen ennalta ehkäisevää tai työterveydenhuoltoa koskevia tarkoituksia varten, työntekijän työkyvyn arvioimiseksi, lääketieteellisiä diagnooseja varten, terveys‑ tai sosiaalihuollollisen hoidon tai käsittelyn suorittamiseksi taikka terveys‑ tai sosiaalihuollon palvelujen ja järjestelmien hallintoa varten unionin oikeuden tai jäsenvaltion lainsäädännön perusteella tai terveydenhuollon ammattilaisen kanssa tehdyn sopimuksen mukaisesti ja noudattaen 3 kohdassa esitettyjä edellytyksiä ja suojatoimia;
– –
3.   Edellä 1 kohdassa tarkoitettuja henkilötietoja voidaan käsitellä 2 kohdan h alakohdassa esitettyihin tarkoituksiin, kun kyseisiä tietoja käsittelee tai niiden käsittelystä vastaa ammattilainen, jolla on lakisääteinen salassapitovelvollisuus unionin oikeuden tai jäsenvaltion lainsäädännön perusteella tai kansallisten toimivaltaisten elinten vahvistamien sääntöjen perusteella, taikka toinen henkilö, jota niin ikään sitoo lakisääteinen salassapitovelvollisuus unionin oikeuden tai jäsenvaltion lainsäädännön tai kansallisten toimivaltaisten elinten vahvistamien sääntöjen perusteella.
4.   Jäsenvaltiot voivat pitää voimassa tai ottaa käyttöön lisäehtoja, mukaan lukien rajoituksia, jotka koskevat geneettisten tietojen, biometristen tietojen tai terveystietojen käsittelyä.”
5.
Yleisen tietosuoja‑asetuksen 82 artiklassa (”Vastuu ja oikeus korvauksen saamiseen”) säädetään seuraavaa:
”1.   Jos henkilölle aiheutuu tämän asetuksen rikkomisesta aineellista tai aineetonta vahinkoa, hänellä on oikeus saada rekisterinpitäjältä tai henkilötietojen käsittelijältä korvaus aiheutuneesta vahingosta.
– –
3.   Rekisterinpitäjä tai henkilötietojen käsittelijä on vapautettava vastuusta 2 kohdan nojalla, jos se osoittaa, ettei se ole millään tavoin vastuussa vahingon aiheuttaneesta tapahtumasta.
– –”
B
Kansallinen oikeus. Sosiaaliturvalain V osa (
5
)
6.
Sosiaaliturvalain V osan 278 §:n 1 momentin ensimmäisen virkkeen mukaisesti jokaiseen osavaltioon on perustettava sairausvakuutuskassojen (
6
) työterveyshuollon yksikkö, (
7
) joka on julkisoikeudellinen yhteisö. Yksi lailla määritellyistä tämän yksikön tehtävistä on laatia lausuntoja vakuutettujen työkyvyttömyyteen liittyvien epäilyjen poistamiseksi.
7.
Sosiaaliturvalain V osan 275 §:n 1 momentin ensimmäisen virkkeen 3 kohdan b alakohdan mukaan KV on velvollinen pyytämään asiasta vastaavalta MDK:lta lausuntoa vakuutetun työkyvyttömyyteen liittyvien epäilyjen poistamiseksi tietyissä tilanteissa silloin, kun vakuutettu on todettu lääkärintodistuksella työkyvyttömäksi.
II Tosiseikat, pääasia ja ennakkoratkaisukysymykset
8.
ZQ oli työskennellyt vuodesta 1991 lähtien Nordrheinin (Saksa) MDK:n palveluksessa IT‑osaston järjestelmänvalvojana ja tukipalveluiden työntekijänä.
9.
MDK laatii lausuntoja KV:ssä vakuutettujen työkyvyttömyydestä. Näistä lausunnoista osa koskee MDK:n omien työntekijöiden terveyttä.
10.
Tietojen käsittelyssä noudatetaan muun muassa seuraavia sisäisiin ohjeisiin kuuluvia sääntöjä: (
8
)
–
Työntekijöiden ”sosiaalitietoja” ei saa kerätä eikä säilyttää työpaikalla. Näitä tietoja, jotka syntyvät KV:n tilatessa MDK:lta asiantuntijalausunnon, ei pidä sekoittaa myöskään työ‑ tai palvelussuhteen yhteydessä käsiteltäviin työntekijöiden tietoihin.
–
MDK:n työntekijöitä koskevat lausuntopyynnöt luokitellaan ”erityistapauksiksi”, joita hallinnoi yksinomaan tietty organisaatioyksikkö. (
9
)
–
Kun MDK:n työntekijää koskeva lausunto on laadittu, niin asiaankuuluvat tiedot kuin kyseinen lausunto tallennetaan MDK:n omaan sähköiseen arkistoon. Asiakirjat voidaan yhdistää tiettyyn henkilöön vain erityisellä avaimella, joka edellyttää luvan myöntämistä teknisessä menettelyssä.
11.
Arkistoinnin jälkeen Erityistapaukset‑organisaatioyksikön IT‑osaston työntekijöillä on pääsy MDK:n työntekijöitä koskevan toimeksiannon nojalla laadittuihin lausuntoihin, ja heillä on lain mukaan salassapitovelvollisuus.
12.
ZQ on ollut 22.11.2017 lähtien yhtäjaksoisesti työkyvytön sairauden vuoksi.
13.
ZQ alkoi saada 24.5.2018 lähtien (
10
) sairauspäivärahaa KV:stä, jossa hänet on vakuutettu. KV tilasi 6.6.2018 MDK:lta lausunnon ZQ:n työkyvyttömyyteen liittyvien epäilyjen poistamiseksi.
14.
MDK otti toimeksiannon vastaan ja antoi sen Erityistapaukset‑yksikölle. MDK:n palveluksessa oleva kyseisen yksikön lääkäri antoi 22.6.2018 lausunnon, johon sisältyi ZQ:n diagnoosi. Lausunnon laatimista varten lääkäri oli käynyt puhelinkeskusteluja ZQ:ta hoitavan lääkärin kanssa saadakseen tältä tarvittavat tiedot.
15.
MDK arkistoi lausunnon sähköisesti.
16.
ZQ sai hoitavalta lääkäriltään tiedon MDK:n lääkärin puhelusta.
17.
ZQ otti 1.8.2018 yhteyttä MDK:n IT‑osastolla työskentelevään kollegaansa ja kysyi tältä, oliko häntä koskeva lausunto arkistoitu. Kollega vastasi myöntävästi arkistossa tekemänsä haun jälkeen. Hän otti ZQ:n pyynnöstä lausunnosta valokuvia ja lähetti ne ZQ:lle.
18.
ZQ vaati 15.8.2018 MDK:lta 20000 euron korvausta yleisen tietosuoja‑asetuksen 82 artiklan nojalla tuloksetta.
19.
ZQ nosti 17.10.2018 kanteen Arbeitsgericht Düsseldorfissa (Düsseldorfin työoikeudellisten asioiden alioikeus, Saksa). Lisäksi hän vaati menettämiensä ansiotulojen suuruista vahingonkorvausta kyseisessä menettelyssä. (
11
)
20.
MDK päätti ZQ:n työsuhteen kyseisen oikeudenkäynnin ollessa vireillä.
21.
ZQ:n vaatimukset hylättiin sekä ensimmäisessä että toisessa oikeusasteessa. (
12
)
22.
ZQ saattoi asian Bundesarbeitsgerichtin (liittovaltion ylin työtuomioistuin, Saksa) käsiteltäväksi, joka esittää unionin tuomioistuimelle nyt seuraavat kysymykset:
”1)
Onko [yleisen tietosuoja‑asetuksen] 9 artiklan 2 kohdan h alakohtaa tulkittava siten, että sairausvakuutuskassan työterveyshuollon yksikön on kiellettyä käsitellä työntekijänsä terveyttä koskevia tietoja, jotka ovat edellytys kyseisen työntekijän työkyvyn arvioimiselle?
2)
Jos unionin tuomioistuin vastaa ensimmäiseen kysymykseen kieltävästi sillä seurauksella, että yleisen tietosuoja‑asetuksen 9 artiklan 2 kohdan h alakohdan mukaan kyseeseen tulisi poikkeus saman artiklan 1 kohdassa säädetystä terveyttä koskevien tietojen käsittelykiellosta: onko nyt tarkasteltavan kaltaisessa tapauksessa otettava huomioon yleisen tietosuoja‑asetuksen 9 artiklan 3 kohdassa säädettyjen edellytysten lisäksi muita tietosuojasäännöksiä, ja jos on, niin mitä?
3)
Jos unionin tuomioistuin vastaa ensimmäiseen kysymykseen kieltävästi sillä seurauksella, että yleisen tietosuoja‑asetuksen 9 artiklan 2 kohdan h alakohdan mukaan kyseeseen tulisi poikkeus saman artiklan 1 kohdassa säädetystä terveystietojen käsittelykiellosta: riippuuko nyt tarkasteltavan kaltaisessa tapauksessa terveyttä koskevien tietojen käsittelyn sallittavuus tai lainmukaisuus lisäksi siitä, että ainakin yksi yleisen tietosuoja‑asetuksen 6 artiklan 1 kohdassa mainituista edellytyksistä täyttyy?
4)
Onko yleisen tietosuoja‑asetuksen 82 artiklan 1 kohta luonteeltaan erityis‑ tai yleisestävä, ja onko tämä otettava huomioon arvioitaessa yleisen tietosuoja‑asetuksen 82 artiklan 1 kohdan nojalla korvattavan aineettoman vahingon, jonka rekisterinpitäjä tai henkilötietojen käsittelijä on velvollinen maksamaan, suuruutta?
5)
Onko rekisterinpitäjän tai henkilötietojen käsittelijän syyllisyyden asteella merkitystä arvioitaessa yleisen tietosuoja‑asetuksen 82 artiklan 1 kohdan nojalla korvattavan aineettoman vahingon suuruutta? Erityisesti voidaanko rekisterinpitäjän tai henkilötietojen käsittelijän syyllisyyden puuttuminen tai vähäinen syyllisyys ottaa huomioon tämän hyväksi?”
III Asian käsittelyn vaiheet unionin tuomioistuimessa
23.
Ennakkoratkaisupyyntö saapui unionin tuomioistuimeen 8.11.2021.
24.
Kirjallisia huomautuksia ovat esittäneet ZQ, MDK, Irlannin ja Italian hallitukset sekä Euroopan komissio.
25.
Istunnon pitämistä ei katsottu tarpeelliseksi.
26.
Unionin tuomioistuimen ohjeiden mukaisesti tässä ratkaisuehdotuksessa ei käsitellä neljättä ennakkoratkaisukysymystä. (
13
)
IV Asian tarkastelu
A
Ensimmäinen ennakkoratkaisukysymys
27.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin haluaa selvittää, kielletäänkö yleisen tietosuoja‑asetuksen 9 artiklan 2 kohdan h alakohdassa MDK:ta käsittelemästä yhden työntekijänsä terveystietoja, jotka ovat välttämättömiä kyseisen työntekijän työkyvyn arvioimiseksi. Se kyseenalaistaa siis käsittelyn lainmukaisuuden käsittelyn suorittaneen yksikön perusteella. (
14
)
28.
Yleisen tietosuoja‑asetuksen 9 artikla koskee erityisiä henkilötietoryhmiä, kuten henkilön terveyttä koskevia tietoja. Siinä kielletään yleisesti arkaluonteisten tietojen käsittely (1 kohta) ja luetellaan tyhjentävästi tilanteet, joissa tätä yleistä kieltoa ei sovelleta (2 kohta).
29.
Yleisen tietosuoja‑asetuksen 9 artiklan 2 kohdan h alakohtaan sisältyy varsinaisesti (yleistä kieltoa koskeva) poikkeus, jota sovelletaan henkilötietojen käsittelyyn silloin, kun se on ”tarpeen ennalta ehkäisevää tai työterveydenhuoltoa koskevia tarkoituksia varten, työntekijän työkyvyn arvioimiseksi, lääketieteellisiä diagnooseja varten [tai] terveys‑ tai sosiaalihuollollisen hoidon tai käsittelyn suorittamiseksi”.
30.
Kyseinen säännös kattaa nähdäkseni riittävällä tavalla riidan kohteena olevan MDK:n toiminnan. (
15
) On merkityksetöntä, että rekisterinpitäjä on samalla rekisteröidyn työnantaja, sillä MDK ei toimi työnantajana vaan sen KV:n työterveyshuollon yksikkönä, jossa rekisteröity on vakuutettu. (
16
)
31.
Yleisen tietosuoja‑asetuksen 9 artiklan 2 kohdan h alakohtaa ei voida nähdäkseni tulkita siten, että siinä kielletään työterveyshuollon yksikköä käsittelemästä työntekijöidensä terveystietoja kyseisessä alakohdassa mainitussa tarkoituksessa. Tavanomaiset tulkintaperusteet johtavat pikemmin päinvastaiseen ratkaisuun (tällaista kieltoa ei ole olemassa).
32.
Yleisen tietosuoja‑asetuksen 9 artiklan 2 kohdan h alakohdan sanamuodon perusteella siinä ei suljeta pois tällaista mahdollisuutta, eikä siinä myöskään aseteta käsittelyn edellytykseksi sitä, että rekisterinpitäjä on ”neutraali kolmas osapuoli”. (
17
)
33.
Ensimmäisessä ennakkoratkaisukysymyksessä väitetyn kaltaista kieltoa tai aikomusta sisällyttää tällainen kielto lainsäädäntöön ei ilmene myöskään kyseistä säännöstä edeltäneistä säännöksistä tai säännökseen tehdyistä muutoksista. (
18
)
34.
Kuten unionin tuomioistuin on todennut, (
19
) terveystietojen käsittelystä annettujen yleisen tietosuoja‑asetuksen säännösten tarkoituksena on varmistaa parempi suoja rekisteröidyille, kun otetaan huomioon näiden tietojen olevan erityisen arkaluonteisia asiaan liittyvien perusoikeuksien kannalta. Yleisen tietosuoja‑asetuksen 9 artiklan 1 kohdassa säädetty yleinen kielto on tämän tavoitteen mukainen, mutta se ei ole kuitenkaan ehdoton. (
20
)
35.
Tällä alalla, kuten muillakin henkilötietojen käsittelyä koskevilla aloilla, lainsäätäjä on päättänyt yleisen kiellon asettamisen jälkeen
–
säätää poikkeuksista luettelemalla konkreettiset tilanteet, jotka voidaan jakaa (karkeasti) niihin, joissa rekisteröity itse antaa luvan tietojenkäsittelyyn tai hyötyy siitä, ja niihin, joissa on kyse intresseistä, jotka voittavat kunkin yksittäisen henkilön intressit
–
liittää tietyntyyppiseen käsittelyyn muiden varotoimien ohella erityisiä varotoimia, jotka ovat etusijalla suhteessa varotoimiin, joita sovelletaan sellaisiin muihin henkilötietoihin, jotka eivät ole arkaluonteisia (
21
)
–
antaa jäsenvaltioille mahdollisuuden asettaa henkilötietojen käsittelylle muita ehtoja, myös rajoituksia. Näin on käsiteltäessä terveystietoja (yleisen tietosuoja‑asetuksen 9 artiklan 4 kohta ja johdanto‑osan 53 perustelukappaleen loppuosa) tai työntekijää koskevia tietoja työsuhteen yhteydessä (yleisen tietosuoja‑asetuksen 88 artikla (
22
)).
36.
Teoriassa mikään ei siis ole esteenä sille, että edellä mainitsemiini erityisiin varotoimiin kuuluisi se, että MDK:lta kiellettäisiin työntekijöidensä terveystietojen käsitteleminen. Tämä vaihtoehto (jota unionin lainsäätäjä ei valinnut) ei vaikuta kuitenkaan välttämättömältä edellä mainitun tavoitteen saavuttamiseksi.
37.
Katson siis, että kielto, josta ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee, ei ole yleisen tietosuoja‑asetuksen 9 artiklan 2 kohdan h alakohdan teleologisen tulkinnan väistämätön seuraus.
38.
En myöskään usko, että kyseisen säännöksen systemaattinen tulkinta johtaisi toisenlaiseen ratkaisuun, sillä
–
vaikka dialektiselta kannalta oletettaisiin, että yleisen tietosuoja‑asetuksen 9 artiklan 2 kohdan b alakohta olisi asianmukaista katsoa ainoaksi perusteeksi, jonka nojalla työnantaja voisi käsitellä työntekijöidensä terveystietoja, (
23
) tämä ei vaikuttaisi kyseisen yksikön mahdollisuuteen käsitellä tietoja KV:n toimeksiannon vastaan ottaneena työterveyshuollon yksikkönä – eikä enää työnantajana – 9 artiklan 2 kohtaan sisältyvän toisen poikkeuksen nojalla (
24
)
–
yleisen tietosuoja‑asetuksen 9 artiklan 3 kohdassa säädetään terveystietojen käsittelijöihin sovellettavista edellytyksistä. 9 artiklan 2 kohdan h alakohdassa viitataan nimenomaisesti 3 kohtaan; subjektiiviselta kannalta tarkasteltuna käsittelylle ei ole asetettu muita edellytyksiä. (
25
)
39.
Yhteenvetona ehdotan, että ensimmäiseen ennakkoratkaisukysymykseen vastataan kieltävästi (eli ettei yleiseen tietosuoja‑asetukseen sisälly riidanalaista kieltoa), ja tämän perusteella seuraava kysymys voidaan käsitellä.
B
Toinen ennakkoratkaisukysymys
40.
Jos ensimmäiseen ennakkoratkaisukysymykseen vastataan kieltävästi (kuten ehdotan), ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin haluaa selvittää, onko ”nyt tarkasteltavan kaltaisessa tapauksessa otettava huomioon yleisen tietosuoja‑asetuksen 9 artiklan 3 kohdassa säädettyjen edellytysten lisäksi muita tietosuojasäännöksiä, ja jos on, niin mitä”.
41.
Yleisesti ottaen vastauksen ei pitäisi aiheuttaa merkittäviä ongelmia. (
26
) Unionin tuomioistuin on todennut, että henkilötietojen käsittelyssä on noudatettava aina periaatteita, jotka mainitaan yleisen tietosuoja‑asetuksen 5 artiklassa, ja jotakin lainmukaisuuden edellytyksistä, jotka luetellaan sen 6 artiklassa. (
27
)
42.
Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen mukaan salassapitovelvollisuuden noudattaminen (yleisen tietosuoja‑asetuksen 9 artiklan 3 kohta) ei riitä tietojen suojaamiseen käsiteltävän asian kaltaisessa tapauksessa. Se ehdottaa muita lisätoimenpiteitä, jotka ovat sen näkemyksen mukaan ainoita tähän tarkoitukseen soveltuvia toimenpiteitä. (
28
)
43.
Katson, ettei yleisen tietosuoja‑asetuksen 9 artiklan 3 kohtaa voida käyttää sellaisenaan perusteena tällaisille lisätoimenpiteille. Sen selkeä sanamuoto (jolla vain täsmennetään direktiiviin 95/46 jo sisältynyttä säännöstä) (
29
) ei anna tukea ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen esittämän kaltaisille ehdotuksille.
44.
Kyseiset ehdotukset voitaisiin sitä vastoin perustella yleisen tietosuoja‑asetuksen 9 artiklan 4 kohdalla. Tämän säännöksen mukaan jäsenvaltiot voivat ottaa käyttöön ”lisäehtoja, mukaan lukien rajoituksia, jotka koskevat – – terveystietojen käsittelyä”. (
30
) Ennakkoratkaisupyynnöstä ei kuitenkaan ilmene, että näin olisi tehty Saksassa.
45.
Edellä esitetyistä syistä terveystietojen käsittelyssä on noudatettava näin ollen muiden periaatteiden ohella yleisen tietosuoja‑asetuksen 5 artiklan 1 kohdan f alakohdassa vahvistettua periaatetta ja siitä johtuvia velvoitteita, jotka luetellaan yksityiskohtaisesti yleisen tietosuoja‑asetuksen IV luvussa.
46.
Lisäksi rekisterinpitäjän (
31
) on toteutettava asianmukaiset tekniset ja organisatoriset toimenpiteet, joilla voidaan varmistaa, että yksittäisessä käsittelyssä noudatetaan yleistä tietosuoja‑asetusta. Tästä säädetään yleisesti sen 24 artiklan 1 kohdassa.
47.
Yleisen tietosuoja‑asetuksen 32 artiklan 1 kohdassa velvoitetaan rekisterinpitäjät erityisesti toteuttamaan kyseessä oleviin henkilötietoihin liittyvää ”riskiä vastaavan turvallisuustason varmistamiseksi asianmukaiset tekniset ja organisatoriset toimenpiteet”.
48.
Kun näitä säännöksiä sovelletaan nyt käsiteltävässä asiassa, MDK:n asema työnantajana suhteessa ZQ:hun asettaa sille velvollisuuden noudattaa tavanomaista suurempaa huolellisuutta ZQ:ta koskevien henkilötietojen käsittelyssä, koska myös riskit ovat suuremmat. (
32
)
49.
Tämä seikka on MDK:n tiedossa. Kun se laatii lausuntoja työntekijöidensä työkykyä (tai työkyvyttömyyttä) koskevien epäilysten poistamiseksi sen KV:n toimeksiannosta, jossa kyseinen työntekijä on vakuutettu, se soveltaa erilaisia tapauskohtaisia teknisiä ja organisatorisia toimenpiteitä, joilla pyritään tekemään terveystietojen käsittelystä yleisen tietosuoja‑asetuksen mukaista. (
33
)
50.
Näiden toimenpiteiden arviointi on ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen tehtävä, ja ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin voi todeta arviointinsa päätteeksi, etteivät toteutetut toimenpiteet ole olleet riittäviä. Tämän perusteella ei voida kuitenkaan päätellä, että yleisen tietosuoja‑asetuksen 9 artiklassa asetettaisiin MDK:lle velvollisuus kieltäytyä viran puolesta kaikista (omia työntekijöitään koskevista) KV:n esittämistä lääkärinlausuntoa koskevista pyynnöistä. (
34
)
C
Kolmas ennakkoratkaisukysymys
51.
Jos ensimmäiseen ennakkoratkaisukysymykseen vastataan kieltävästi, ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee kolmannessa kysymyksessään, riippuuko terveystietojen käsittelyn kieltoa koskeva poikkeus ”lisäksi siitä, että ainakin yksi yleisen tietosuoja‑asetuksen 6 artiklan 1 kohdassa mainituista edellytyksistä täyttyy”.
52.
Tähän kysymykseen vastaaminen edellyttää yleisen tietosuoja‑asetuksen 9 artiklan 2 kohdan ja käsittelyn lainmukaisuutta koskevan 6 artiklan välisen suhteen tarkastelua. Tarve noudattaa viimeksi mainittua artiklaa kaikessa tietojenkäsittelyssä ilmenee edellä mainituista unionin tuomioistuimen tuomioista. (
35
)
53.
Unionin tuomioistuin on tulkinnut erityisesti asiassa C‑439/19 annetussa tuomiossa (
36
) yleisen tietosuoja‑asetuksen 10 artiklaa, joka koskee toista arkaluonteisten henkilötietojen ryhmää (rikostuomioihin ja rikoksiin liittyviä henkilötietoja), (
37
) ja todennut, että yleisen tietosuoja‑asetuksen 6 artiklaa sovelletaan yhdessä 10 artiklan kanssa.
54.
Voidaanko samaa näkemystä soveltaa yleisen tietosuoja‑asetuksen 9 artiklassa tarkoitettuihin henkilötietoihin?
55.
Yleisen tietosuoja‑asetuksen 9 ja 10 artiklan rakenteet poikkeavat toisistaan. Yleisen tietosuoja‑asetuksen 10 artiklaan sisältyy nimenomainen viittaus 6 artiklan 1 kohtaan, mutta tällaista viittausta ei ole 9 artiklassa.
56.
Myöskään yleisen tietosuoja‑asetuksen 9 artiklan 2 kohdan ja 10 artiklan sisällöt eivät ole toisiinsa rinnastettavissa: 10 artiklassa säädetään vain käsittelyä koskevasta henkilöllisestä rajoituksesta, kun taas 9 artiklan 2 kohdassa säädetään 6 artiklan 1 kohdan tapaan tarkoituksista (tai olosuhteista), joiden nojalla käsittely on oikeutettua.
57.
Yleisen tietosuoja‑asetuksen 6 artiklan 1 kohta ja 9 artiklan 2 kohta vastaavat näet siinä määrin toisiaan, että ensi näkemältä jälkimmäisessä kohdassa luetellut olosuhteet vaikuttavat täsmentävän ensin mainittuun kohtaan sisältyviä edellytyksiä tarkentamalla niitä ja tekemällä niistä samalla ankarampia.
58.
Yleisen tietosuoja‑asetuksen 9 artiklan syntyhistoria ja siihen tehdyt muutokset kyseenalaistavat kuitenkin sen, että 9 artiklan ja 6 artiklan välinen suhde voitaisiin selittää erityislain ja yleislain välisen eron avulla.
59.
Tätä tulkintaa kannattivat tosiasiassa muutamien jäsenvaltioiden valtuuskunnat. (
38
) 9 artiklasta käytyjä neuvotteluja koskevista asiakirjoista ei kuitenkaan ilmene, että erimielisyyksiä olisi ollut 6 artiklaan (
39
) viittaamisen suhteen vaan viittauksen laajuuden suhteen (viittaus ainoastaan 1 kohtaan vai myös muihin kohtiin). (
40
) Lopulta 9 artiklassa ollut viittaus 6 artiklaan poistettiin (
41
) ja johdanto‑osassa päätettiin säilyttää kappale, joka on samankaltainen kuin yleisen tietosuoja‑asetuksen johdanto‑osan nykyinen 51 perustelukappale. (
42
)
60.
Euroopan tietosuojaneuvosto yhtyy ajatukseen kyseisten kahden säännöksen kumulatiivisuudesta tai niiden keskinäisestä täydentävyydestä, (
43
) ja myös niin kutsuttu 29 artiklan mukainen tietosuojatyöryhmä (
44
) puolsi tätä ajatusta direktiivin 95/46 8 artiklan osalta. (
45
) Tästä näkemyksestä ei olla kuitenkaan yksimielisiä oikeustieteilijöiden keskuudessa eikä muillakaan asiaankuuluvilla foorumeilla. (
46
)
61.
Tarkastellessani yleisen tietosuoja‑asetuksen 9 artiklan 2 kohdan eri alakohtia käännyn sille kannalle, että kyseisen säännöksen ja 6 artiklan väliseen suhteeseen on todellisuudessa mahdotonta antaa yhtä ainoaa vastausta. On näet niin, että
–
9 artiklan 2 kohdan a, c, g ja i alakohdassa säädettyjen kaltaisilla käsittelykieltoa koskevilla poikkeuksilla (
47
) on suora vastaavuussuhde yleisen tietosuoja‑asetuksen 6 artiklan 1 kohdan nimenomaiseen oikeusperustaan, joka sulautuu niihin
–
muiden yleisen tietosuoja‑asetuksen 9 artiklan 2 kohdassa lueteltujen poikkeusten kohdalla on toisin, ja nämä poikkeukset edellyttävät 6 artiklan 1 kohtaan perustuvan lisäperusteen. Tämä koskee nähdäkseni 9 artiklan 2 kohdan h alakohtaa, josta on kyse nyt esillä olevassa ennakkoratkaisukysymyksessä.
62.
Katson siis, että yleisen tietosuoja‑asetuksen 9 artiklan 2 kohdan h alakohdassa sallitun arkaluonteisten tietojen käsittelyn lainmukaisuuden toteaminen edellyttää sen selvittämistä, mikä 6 artiklan 1 kohdassa luetelluista edellytyksistä oikeuttaa sen kussakin tapauksessa.
63.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin ei kyseenalaista tätä, vaan se keskittyy pikemmin tästä lähtökohdasta kiistämään sen, että MDK:n suorittama käsittely voitaisiin oikeuttaa 6 artiklan nojalla. (
48
)
64.
Päällisin puolin kyseisessä säännöksessä mainittujen oikeusperustojen välillä ei vaikuta olevan etusijajärjestystä. Perusteellisemmassa tarkastelussa voisi ilmetä täsmentämisen tarve. (
49
) Katson kuitenkin, että tällainen tarkastelu ylittäisi sen, mikä on tarpeen nyt käsiteltävään ennakkoratkaisupyyntöön vastaamiseksi. (
50
)
65.
Yhteenvetona voidaan todeta, että kolmanteen ennakkoratkaisukysymykseen annettavassa vastauksessa ennakkoratkaisua pyytäneelle tuomioistuimelle olisi ilmoitettava, että terveystietojen käsittelykieltoa koskeva poikkeus edellyttää, että ainakin yksi yleisen tietosuoja‑asetuksen 6 artiklan 1 kohdassa säädetyistä edellytyksistä täyttyy.
D
Viides ennakkoratkaisukysymys
66.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin haluaa selvittää, onko ”rekisterinpitäjän tai henkilötietojen käsittelijän syyllisyyden asteella merkitystä arvioitaessa yleisen tietosuoja‑asetuksen 82 artiklan 1 kohdan nojalla korvattavan aineettoman vahingon suuruutta” ja erityisesti ”voidaanko rekisterinpitäjän tai henkilötietojen käsittelijän syyllisyyden puuttuminen tai vähäinen syyllisyys ottaa huomioon tämän hyväksi”.
67.
Kysymyksessä oletetaan lähtökohtaisesti, että yleistä tietosuoja‑asetusta on rikottu (
51
) ja rikkomiseen on syyllistynyt rekisterinpitäjä; siinä tiedustellaan, onko rekisterinpitäjän syyllisyyden asteella merkitystä kyseisestä rikkomisesta aiheutuneesta vahingosta maksettavan korvauksen määrää laskettaessa. Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen mukaan on epävarmaa, voidaanko rekisterinpitäjän syyllisyyden puuttumista tai vähäistä syyllisyyttä pitää lieventävänä seikkana.
68.
Sanamuotonsa perusteella kysymyksessä on keskeistä korvauksen määrän arvioiminen. Siihen liitetyistä selvityksistä on aiheutunut kuitenkin jonkin verran sekaannusta, sillä oli epäselvää, viitattiinko niissä syyllisyyteen vahingonkorvausvastuun syntymisen edellytyksenä vai tekijänä, jonka mukaan korvauksen määrä olisi porrastettava.
69.
Unionin tuomioistuimen pyydettyä tähän selvennystä ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin totesi, että kysymys koskee molempia seikkoja, mutta se ei täsmentänyt enempää niiden yhteyttä alkuperäiseen riita‑asiaan.
70.
Tällaisen vastauksen perusteella ehdotan, että ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen kysymyksiin vastataan sen jälkeen, kun on tarkasteltu (myös) MDK:n esittämiä kysymyksiä rekisteröidyn mahdollisesta osallisuudesta vahingon aiheutumiseen. (
52
) Selvitykseni jakautuu kolmeen vaiheeseen:
–
Käsittelen ensin yleisen tietosuoja‑asetuksen 82 artiklan mukaisen vahingonkorvausvastuun kohdentamisperustetta.
–
Toiseksi arvioin vaikutusta, joka voisi aiheutua siitä, että rekisterinpitäjän työntekijä tutustuu henkilötietoihin. (
53
) Tämän skenaarion olennaisena erityispiirteenä on, että kyseinen työntekijä tutustui asiakirjaan rekisteröidyn aloitteesta.
–
Kolmanneksi otan kantaa niihin vaikutuksiin, joita rekisterinpitäjän syyllisyyden vakavuuden asteella voi olla arvioitaessa varsinaista korvattavaa aineetonta vahinkoa.
1. Vahingonkorvausvastuun peruste yleisen tietosuoja‑asetuksen 82 artiklassa
71.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin katsoo, että yleisen tietosuoja‑asetuksen 82 artiklan 1 kohdassa ei aseteta (rekisterin ylläpitäjän) (
54
) vahingonkorvausvastuun edellytykseksi tahallisuuden tai tuottamuksen olemassaoloa tai toteen näyttämistä. Se lisää, ettei myöskään saman artiklan 3 kohta tue toisenlaista näkemystä.
72.
Myönnän olevan epäselvää, mikä vahingonkorvausvastuujärjestelmä yleisessä tietosuoja‑asetuksessa on valittu, ja erilaisten tulkintojen olevan ensi näkemältä mahdollisia. (
55
) Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen näkemys on yksi näistä tulkintamahdollisuuksista, ja nähdäkseni se on perusteltu.
73.
Yleisen tietosuoja‑asetuksen 82 artiklan 1 kohdan tulkitseminen siten, että sillä otetaan käyttöön vahingonkorvausvastuujärjestelmä, jossa ei edellytetä rekisterin ylläpitäjän syyllisyyttä, sopii nähdäkseni sen sanamuotoon, ja tätä tulkintaa tukevat suoraan myös valmisteluasiakirjat ja se edistää säännöksen tarkoitusta. Se voidaan hyväksyä kyseisen artiklan muiden kohtien sekä systematiikan kokonaistarkastelun perusteella.
a) Sanamuotoon perustuva väite
74.
Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen kanta sopii yleisen tietosuoja‑asetuksen 82 artiklan 1 kohdan sanamuotoon. Sanamuodon mukaisesti oikeus saada rekisterinpitäjältä korvaus liittyy vain yleisen tietosuoja‑asetuksen rikkomisesta aiheutuneisiin vahinkoihin.
75.
Muutkaan 82 artiklan kohdista eivät viittaa toisenlaiseen vastaukseen. (
56
) En rohkenisi päätellä syyllisyysvaatimusta etenkään siitä, että joissakin 82 artiklan 3 kohdan kielitoisinnoissa käytetään ilmaisua, joka tarkoittaa ”syyllistyä johonkin”. Tällainen ilmaisu sisältyy vain osaan yleisen tietosuoja‑asetuksen kielitoisinnoista; muissa käytetään ilmaisua ”olla vastuussa”. Saksankielisessä toisinnossa 82 artiklaan tai johdanto‑osaan ei sisälly varsinaista syyllisyyteen viittaavaa teknistä termiä (Verschulden). (
57
)
76.
Yleisen tietosuoja‑asetuksen eri säännöksiä vertailtaessa korostuu, ettei käytetty terminologia ole aina yksiselitteistä, joten sanamuotoon perustuvien päätelmien tekemisessä on noudatettava äärimmäistä varovaisuutta. Esimerkiksi englanninkielisessä toisinnossa termiä ”responsible” käytetään useissa merkityksissä. (
58
)
77.
Rekisterinpitäjän tahallisuuteen tai syyllisyyteen liittyvien mainintojen puuttumista yleisen tietosuoja‑asetuksen 82 artiklasta voidaan peilata hallinnollisia seuraamusmaksuja koskevaan 83 artiklan mainintoihin, joiden mukaan ”hallinnolliset seuraamusmaksut määrätään kunkin yksittäisen tapauksen olosuhteiden mukaisesti”, ja niissä otetaan asianmukaisesti huomioon yleisen tietosuoja‑asetuksen rikkomisen tahallisuus tai tuottamuksellisuus. (
59
)
78.
Vaikka tekstien väliset erot heikentävät sanamuodon mukaisen tulkintaperusteen painoarvoa, vahvistuu ainakin ajatus siitä, etteivät tahallisuus ja syyllisyys sisälly yleisen tietosuoja‑asetuksen 82 artiklaan ja että lainsäätäjä on jättänyt ne pois tietoisesti eikä epähuomiossa.
b) Valmisteluasiakirjat
79.
Keskustelu yleiseen tietosuoja‑asetukseen lopulta hyväksytystä vastuun kohdentamisperusteesta jää hämäräksi siinä asiayhteydessä, jossa se käytiin neuvostossa, sillä keskustelu koski tilannetta, jossa tietojenkäsittelyyn osallistuu useita toimijoita.
80.
Tähän keskusteluun sekoittui menettelyllisiä näkökohtia, ilman että siinä olisi käytetty käsitteistöä, jonka avulla toisistaan olisi voitu erottaa yhtäältä syyllisyyden merkitys vastuun kohdentamisperusteena ja toisaalta syyllisyyden puuttumisen merkitys samasta vastuusta vapauttamiselle syy‑yhteyden kannalta.
81.
Valmisteluasiakirjat tukevat nähdäkseni kaikesta huolimatta sellaista käsitystä yleisen tietosuoja‑asetuksen 82 artiklan 1 kohdasta, ettei vahingonkorvausvastuu edellytä rekisterinpitäjän syyllisyyttä.
82.
Komission ehdotus mukaili direktiiviä 95/46, eikä siinä mainittu tuottamusta. Neuvoston asiakirjoissa viitataan siihen, että säädettävä vastuu on ankara (strict liability). (
60
)
83.
Euroopan parlamentin kansalaisvapauksien sekä oikeus‑ ja sisäasioiden valiokunnassa ehdotetussa tarkistuksessa 88 artiklan (silloisen 77 artiklan) 1 kohdan sisältöä olisi muutettu niin, että vastuu liittyy tahallisuuteen tai tuottamukseen. (
61
) Tarkistusta ei hyväksytty. (
62
)
84.
Neuvostossa keskustelu 77 artiklasta ja kohdentamisperusteesta käytiin samassa yhteydessä, kun käsiteltiin vastuun kohdentamista ja jakamista tilanteessa, jossa useampi henkilö osallistuu samaan käsittelytoimeen. Puheenjohtajavaltio ehdotti tuolloin valittavaksi kahta vaihtoehtoa: (
63
)
–
Ensimmäisen vaihtoehdon (
64
) mukaisesti jokaisen rekisterin ylläpitäjän tai henkilötietojen käsittelijän katsotaan olevan oikeudellisesti vastuussa koko vahingosta rekisteröityä kohtaan, (
65
) jos ne ovat laiminlyöneet yleisen tietosuoja‑asetuksen mukaisia velvollisuuksiaan. (
66
) Niiden osallisuus vahinkoon, vaikka se olisi vain vähäinen, antaa rekisteröidylle mahdollisuuden vaatia vahinkoa korvattavaksi kokonaan; jos osallisia on useita, vahingonkorvausta voidaan vaatia niistä jokaiselta. (
67
) Kukin niistä voidaan kuitenkin vapauttaa vastuusta, jos osoitetaan, etteivät ne ole olleet lainkaan vastuussa (”responsible”) vahingosta (”0 % responsibility”); tämä ilmenee eräästä kyseisen artiklan 3 kohdan versiosta. Mallin kuvataan olevan ”closer (but certainly not equal to) to the ’liability follows fault principle’”. (
68
)
–
Toinen vaihtoehto olisi merkinnyt rekisterin ylläpitäjän kannalta väistämätöntä velvollisuutta korvata rekisteröidylle vahinko kokonaisuudessaan ankaran vastuun perusteella, eikä tätä koskevista poikkeuksista olisi säädetty. (
69
) Rekisteröity olisi voinut kohdistaa vaatimuksensa henkilötietojen käsittelijään vain toissijaisesti. (
70
) Myöskään tältä osin ei olisi säädetty mitään poikkeusta.
85.
Puheenjohtajavaltion yleisohjeena hyväksyttäväksi esittämä kompromissiteksti (
71
) on ensimmäisen vaihtoehdon mukainen, joskin sillä vahvistetaan vastuusta vapauttamisen poikkeuksellisuutta ja vaikeutetaan sen toteen näyttämistä muotoilemalla 77 artiklan 3 kohta seuraavasti: ”– – if it [(rekisterinpitäjä / henkilötietojen käsittelijä)] proves that it is not in any way responsible – –”. (
72
) Tämä sanamuoto ja lopulta hyväksytty artikla vastaavat toisiaan.
86.
Yleisen tietosuoja‑asetuksen lopulliseen tekstiin johtaneen lainvalmistelun tarkastelun perusteella voidaan todeta yhteenvetona, että 82 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu vastuu ei liity rekisterin ylläpitäjän syyllisyyteen.
c) Tarkoitus
87.
Yleisellä tietosuoja‑asetuksella otetaan käyttöön järjestelmä, jonka tarkoituksena on varmistaa korkeatasoinen luonnollisten henkilöiden suojelu ja poistaa samalla henkilötietojen liikkuvuuden esteet unionissa. (
73
) Tässä järjestelmässä sen 82 artiklan tarkoituksena on korvata vahingot, sanotun kuitenkaan rajoittamatta sitä, että sen tarkoituksena on toissijaisesti myös estää tai ehkäistä toimintatapoja, jotka eivät ole sen säännösten mukaisia. (
74
)
88.
Korvauksen varmistaminen on itsessään tavoite, mikä ilmenee siitä merkityksestä, jonka lainsäätäjä on sille antanut, ja tämän voi havaita pelkän tekstin lukemisen perusteella. Yleisen tietosuoja‑asetuksen mukaan korvauksen saaminen vahingon aiheutuessa on rekisteröidyn oikeus, vahingon käsitettä on tulkittava laajasti ja korvauksen on oltava täysi ja tosiasiallinen.
89.
Korvaus liittyy pyrkimykseen lisätä kansalaisten luottamusta digitaaliseen ympäristöön, joka on yleisen tietosuoja‑asetuksen johdanto‑osan seitsemännessä perustelukappaleessa ilmoitettu yleinen tavoite. Jos rekisteröidylle taataan, ettei sille aiheudu lähtökohtaisesti sellaisenaan vahinkoa tietojensa lainvastaisesta käsittelystä, tällainen luottamus lisääntyy: rekisteröidyn omaisuus on turvassa ja vahingonkorvauksen vaatiminen on prosessuaalisesti yksinkertaisempaa.
90.
Tämän näkemyksen kanssa johdonmukaisella tavalla yleisen tietosuoja‑asetuksen 82 artiklan 1 kohdassa korvausvelvollisuuteen ei liitetä huolellisuusvelvoitteen noudattamatta jättämistä. Korvausvelvollisuus kohdistuu lainsäätäjän päätöksestä siihen toimijaan, jolla on määräävä asema kyseisen suhteen vartijana tai varmistajana, ja näin on juuri pelkästään tämän seikan takia.
91.
Voitaisiin siis sanoa, että yleisen tietosuoja‑asetuksen kannalta merkityksellinen on rikkomisesta aiheutuneen vahingon kärsijän tilanne, sillä vahingonkärsijää ei velvoiteta yhdessäkään säännöksessä kärsimään vahinkoa.
92.
Vahingonkärsijän kannalta on merkityksetöntä, onko vahingon aiheuttaja syyllinen vahingon tapahtumiseen; ratkaisevaa on, että rekisterin ylläpitäjä on aiheuttanut vahingonkärsijälle aineellisen tai aineettoman vahingon rikkomalla yleistä tietosuoja‑asetusta.
93.
Edellä kuvatut tavoitteet on helpompi saavuttaa mallissa, jonka mukaan aiheutunut vahinko
–
korvataan kaikissa tapauksessa (ellei vapauttamisperustetta ilmene, ja tämä on poikkeus) ja
–
johtaa korvaukseen, jonka saaminen on (suhteellisen) yksinkertaista paitsi sen vuoksi, ettei rekisterinpitäjän syyllisyyttä ole tarpeen näyttää toteen, myös sen vuoksi, että rikkomisen tapahduttua ja siihen liittyvän vahingon aiheuduttua vastuun kohdentaminen ei riipu syyllisyyden asteesta.
94.
Digitaaliseen vallankumoukseen sopeutumisen (
75
) yhteydessä tämä ratkaisu vaikuttaa minusta johdonmukaiselta. Nopea teknologinen kehitys edellyttää, ettei tahallisuuden tai tuottamuksen puuttuminen verkossa tapahtuvissa yleisimmissä tietojenkäsittelytoiminnoissa estä korvaamasta vahinkoja, joita ei muutoin korvattaisi.
d) Systematiikka
95.
Ehdottamani tulkinta sopii paremmin yleisen tietosuoja‑asetuksen systematiikkaan. Yleisen tietosuoja‑asetuksen 82 artiklassa tämä vahvistetaan sen 3 kohdassa: vastuusta on vapautettava, ”jos [rekisterinpitäjä] osoittaa, ettei se ole millään tavoin vastuussa vahingon aiheuttaneesta tapahtumasta”.
96.
Kyseisessä virkkeenosassa korostetaan ilmausta ”millään tavoin”, minkä perusteella voidaan ajatella, ettei mallina ole syyllisyyteen perustuva vastuu, johon liittyy käänteinen todistustaakka (edes erittäin vähäisen syyllisyyden tapauksessa).
97.
Se, että katsotaan, ettei korvaus riipu rekisterinpitäjän syyllisyydestä, antaa 82 artiklalle oman merkityksensä VIII luvussa ja lopulta koko yleisessä tietosuoja‑asetuksessa.
98.
Unionin lainsäätäjä olettaa, että henkilötietojen käsittelystä voi aiheutua riskejä. Se velvoittaa käsittelyyn osallistuvat toimijat arvioimaan kyseisiä riskejä ja ottamaan käyttöön havaittujen riskien ehkäisemiseen ja minimointiin soveltuvia toimenpiteitä ja pitämään ne ajan tasalla. (
76
)
99.
Syyllisyyteen perustuvaa vahingonkorvausvastuuta koskevan mallin on todettu lisäävän huolellisuutta ja siten riskeiltä suojautumista, kun taas vaihtoehtoinen malli, jossa toimijan menettelyä ei huomioida, vähentäisi toimijoiden varovaisuutta (koska vahingon aiheutuessa sen olisi joka tapauksessa korvattava ne).
100.
Olen sitä mieltä, että yleisen tietosuoja‑asetuksessa lopputulos voisi olla tällainen. (
77
) Yleisen tietosuoja‑asetuksen 82 artikla sijoittuu monitahoiseen normatiiviseen rakenteeseen, jossa henkilötietoja suojataan julkis‑ ja yksityisoikeudellisin välinein. Tässä rakenteessa tuottamus (ja tahallisuus) ovat merkityksellisiä hallinnollisten seuraamusten kannalta. Mielestäni niillä ei tarvitse olla merkitystä myös vahingonkorvausvastuun kannalta, (
78
) tai muutoin ne haittaisivat 82 artiklan tavoitteiden saavuttamista ja vähentäisivät lisäksi siinä säädetyn oikeussuojakeinon houkuttelevuutta käytännössä.
2. Rekisteröidyn toimien vaikutus
101.
Nyt käsiteltävässä asiassa rekisterinpitäjän syyllisyyden tarvetta koskevat kysymykset liittyvät seurauksiin, joita rekisteröidyn toiminnasta voisi aiheutua. (
79
)
102.
Jotta jäljempänä esitetty on helpompi ymmärtää, on täsmennettävä, että käsiteltävän asian olosuhteita on tarkasteltu kahdesta näkökulmasta:
–
Ensimmäisessä näkökulmassa se, että MDK käsittelee ZQ:n henkilötietoja, katsotaan yleisen tietosuoja‑asetuksen (9 tai 6 artiklan) rikkomiseksi. Rikkomisesta itsestään aiheutuu vahinkoa. (
80
)
–
Toisessa näkökulmassa edellä kuvattua tietojenkäsittelyä ei katsota yleisen tietosuoja‑asetuksen rikkomiseksi eikä siitä aiheudu vahinkoa. Vahinko aiheutuu siitä syystä, että MDK:n työntekijä on tutustunut tietoihin rekisteröidyn aloitteesta. (
81
)
103.
Katson joka tapauksessa, että määritettäessä, onko rekisteröidyn menettelyllä ollut (mahdollisesti) vaikutusta vahinkoa aiheuttaneen lainvastaisen teon toteutumiseen, on sovellettava 82 artiklan 3 kohtaa, kuten ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin vaikuttaa esittävän. (
82
)
104.
Kyseisessä säännöksessä ei luetella edes esimerkinomaisesti yksittäisiä vastuusta vapauttamisen perusteita. Näin ei tehdä myöskään johdanto‑osan 146 perustelukappaleessa. (
83
)
105.
Yleinen tietosuoja‑asetus vaikuttaa eroavan tässä kohti direktiivistä 95/46, jonka 23 artiklan 2 kohtaan sisältyi yleisen tietosuoja‑asetuksen nykyisen 82 artiklan 3 kohdan kaltainen säännös: (
84
) direktiivin 95/46 johdanto‑osan 55 perustelukappaleessa mainittiin esimerkkeinä vastuusta vapauttamisen perusteista rekisteröidyn tekemä virhe tai ylivoimainen este, (
85
) joita ei mainita yleisessä tietosuoja‑asetuksessa.
106.
Yleisen tietosuoja‑asetuksen valmisteluasiakirjoista ei nähdäkseni ilmene, että näistä kahdesta esimerkistä olisi käyty keskustelua, vaikka ne sisältyivät komission ehdotukseen (
86
) ja vaikka parlamentti säilytti ne. (
87
)
107.
Niiden poistaminen ja ilmaisun ”millään tavoin” ilmestyminen tapahtuivat sen edellä mainitun keskustelun aikana, jossa käsiteltiin sitä, miten säännellään vastuuta, kun käsittelyyn osallistuu useampia rekisterinpitäjiä tai henkilötietojen käsittelijöitä. (
88
)
108.
Käytettävissä olevista asiakirjoista (
89
) ilmenee, että lopullisessa sanamuodossa rekisterin ylläpitäjään sovelletaan vapautusta, jos se osoittaa, ettei se ole lainkaan vastuussa (”responsible”) vahingosta (”0 % responsibility”). Sama koskee henkilötietojen käsittelijää. (
90
)
109.
Tämän perusteella en usko, että kyseisten kahden esimerkin poistaminen yleisen tietosuoja‑asetuksen johdanto‑osasta samalla, kun johdanto‑osaan ja 82 artiklan 3 kohtaan on lisätty ilmaus ”millään tavoin”, aiheuttaisi sen (tai sillä pyrittäisiin siihen), ettei rekisteröidyn toimintaa luettaisi mukaan vastuusta vapauttamisen perusteisiin. (
91
)
110.
Vaikuttaa pikemmin siltä, että rekisteröidyn toiminta voi johtaa jatkossakin tapauksen mukaan sen yhteyden katkeamiseen, jonka on oltava ”tapahtuman” (yleisen tietosuoja‑asetuksen 82 artiklan 3 kohdassa käytetään tätä termiä) ja rekisterinpitäjän teon tekijän ominaisuuden välillä. Vapauttamislausekkeen rajallisuuden korostaminen ei estä sitä, että rekisteröidyn tietty toiminta katkaisee itsessään syy‑yhteyden vahinkoon ja antaa siten perusteen vapauttaa rekisterin ylläpitäjä vastuusta.
111.
Systemaattinen tulkinta puoltaa sitä, että vahingonkorvausvastuun yhteydessä otetaan huomioon rekisteröidyn toiminnan vaikutus vahingon aiheutumiseen. Yleisen tietosuoja‑asetuksen systematiikassa yksilöt osallistuvat tietojensa suojaamiseen, ja heille annetaan tätä varten välineitä, jotka ovat itsessään oikeuksia.
112.
Teleologiselta kannalta tarkastellen katson, että yleisellä tietosuoja‑asetuksella pyritään korkeatasoiseen suojaan, muttei kuitenkaan niin korkeaan, että rekisterinpitäjä velvoitettaisiin korvaamaan myös vahingot, jotka ovat aiheutuneet rekisteröidyn syyksi luettavista tapahtumista tai toimista. (
92
)
3. Korvauksen laskeminen. Vahingosta vastuussa olevan toimijan syyllisyysasteen vaikutus
113.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin on vahvistanut, että viidennellä ennakkoratkaisukysymyksellä pyritään selvittämään vain se, vaikuttaako rekisterinpitäjän syyllisyysaste korvauksen laskemiseen. Tarkemmin sanottuna sillä pyritään saamaan selville, voidaanko rekisterinpitäjän syyllisyyden puuttuminen tai vähäinen syyllisyys ottaa huomioon rekisterinpitäjän hyväksi.
114.
Yleisen tietosuoja‑asetuksen 82 artikla on tosin vähäpuheinen tai siinä suoranaisesti vaietaan niistä keskeisistä korvaukseen liittyvistä seikoista, jotka voivat vaikuttaa korvauksen määrän laskentaan. Siinä ei anneta tulkitsijalle ohjeita korvauksen osatekijöistä, (
93
) kyseisten osatekijöiden arvottamisen (määräksi muuntamisen) perusteista (
94
) eikä korvauksen määrään mahdollisesti vaikuttavista tekijöistä (
95
).
115.
Tästä huolimatta katson, että yleisessä tietosuoja‑asetuksessa annetaan rekisteröidylle oikeus korvaukseen, jonka suuruus määritetään tosiasiallisesti aiheutuneen vahingon perusteella. Kun on määritetty määrä, joka korvaa kyseisen vahingon objektiivisesti arvioiden, kyseistä määrää ei pitäisi enää muuttaa rekisterinpitäjän tuottamuksen asteen mukaan.
116.
Viittaan näkemykseni tueksi soveltuvin osin siihen, mitä olen esittänyt vastuun kohdentamisesta rekisterin ylläpitäjään tämän syyllisyydestä riippumatta yleisen tietosuoja‑asetuksen 82 artiklan järjestelmässä. Vahingonkärsijän (aineellisen ja aineettoman) omaisuuden olisi pysyttävä koskemattomana vahingon aiheutumisen jälkeen, joten hänen näkökulmastaan vahinko olisi korvattava hänelle liittämättä sitä rekisterin ylläpitäjän syyllisyyteen sen vakavuudesta riippumatta. (
96
)
117.
Nähdäkseni tähän ratkaisuun päädytään myös silloin, jos yleisen tietosuoja‑asetuksen (jonka valmisteluasiakirjat eivät kallista vaakaa kummankaan kannan tueksi) (
97
) 82 artiklan myönnetään poikkeavan muista unionin oikeuden välineistä, joissa vahingonkorvausvastuun nojalla korvattavaa määrää vahvistettaessa tehdään ero nimenomaisesti sillä perusteella, onko osallisuus rikkomiseen ollut ”tietoista” vai ei. (
98
)
118.
Tämän arvioinnin vahvistaa nähdäkseni kaksi muutakin argumenttia:
–
Yleisen tietosuoja‑asetuksen 83 artiklassa otetaan huomioon rikkojan tuottamuksellisuus (ja tahallisuus) seuraamusmaksun määrää porrastettaessa. (
99
) Lainsäätäjä olisi voinut asettaa saman kriteerin siviilioikeudellista vahingonkorvausta laskettaessa, mutta se ei tehnyt näin.
–
Yleisessä tietosuoja‑asetuksessa korostetaan, että korvauksen on oltava täysi ja tosiasiallinen (
100
) (johdanto‑osan 146 perustelukappale ja 82 artiklan 4 kohta, kun samaan käsittelytoimeen on osallistunut useita rekisterinpitäjiä tai henkilötietojen käsittelijöitä). (
101
) Nähdäkseni adjektiivi ”täysi” estää tarkistamasta korvauksen määrää alaspäin ottamalla huomioon rekisterinpitäjän vähäisemmän tuottamuksen. (
102
)
V Ratkaisuehdotus
119.
Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että Bundesarbeitsgerichtille vastataan seuraavasti:
Luonnollisten henkilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä sekä näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta ja direktiivin 95/46/EY kumoamisesta 27.4.2016 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2016/679 (yleinen tietosuoja‑asetus) 9 artiklan 2 kohdan h alakohtaa ja 3 kohtaa sekä 82 artiklan 1 ja 3 kohtaa
on tulkittava siten, että
niissä ei kielletä sairausvakuutuskassan työterveyshuollon yksikköä käsittelemästä kyseisen yksikön työntekijän terveystietoja, jotka ovat välttämättömiä kyseisen työntekijän työkyvyn arvioimiseksi.
Terveyttä koskevien henkilötietojen käsittelykiellosta voidaan poiketa, jos käsittely on välttämätöntä työntekijän työkyvyn arvioimiseksi ja jos noudatetaan 5 artiklan periaatteita ja jokin asetuksen 2016/679 6 artiklassa säädetyistä käsittelyn lainmukaisuutta koskevista edellytyksistä täyttyy.
Rekisterinpitäjän tai henkilötietojen käsittelijän syyllisyyden asteella ei ole merkitystä niiden kummankaan vastuun syntymisen kannalta eikä myöskään asetuksen 2016/679 82 artiklan 1 kohdan mukaisesti korvattavien aineettomien vahinkojen määrän määrittämisen kannalta.
Rekisteröidyn osallisuus tapahtumaan, josta korvausvelvollisuus johtuu, voi olla tapauskohtaisesti asetuksen 2016/679 82 artiklan 3 kohdassa säädetyn mukainen peruste rekisterinpitäjän tai henkilötietojen käsittelijän vapauttamiseksi vastuusta.
(
1
)	Alkuperäinen kieli: espanja.
(
2
)	Luonnollisten henkilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä sekä näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta ja direktiivin 95/46/EY kumoamisesta 27.4.2016 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (yleinen tietosuoja‑asetus) (EUVL 2016, L 119, s. 1).
(
3
)	Sekä yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 24.10.1995 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 95/46/EY (EYVL 1995, L 281, s. 31) 8 artiklasta, joka on yleisen tietosuoja‑asetuksen 9 artiklan suora edeltäjä.
(
4
)	Neljäs kysymys on olennaisilta osin sama kuin ensimmäinen kysymys asiassa C‑300/21, Österreichische Post (Henkilötietojen käsittelyyn liittyvä aineeton vahinko), jossa esitin ratkaisuehdotukseni 6.10.2022 (EU:C:2022:756; jäljempänä ratkaisuehdotus Österreichische Post) ja jossa unionin tuomioistuin antoi tuomion 4.5.2023 (EU:C:2023:370).
(
5
)	Socialgesetzbuch Fünftes Buch.
(
6
)	Krankenversicherung (jäljempänä KV).
(
7
)	Medizinischer Dienst der Krankenversicherung (jäljempänä MDK).
(
8
)	[MDK:iden] työntekijöiden ja heidän perheenjäsentensä sosiaalitietojen suojaa koskeva muistio, joka käydään lyhyesti läpi ennakkoratkaisupyynnön 6 kohdassa ja sitä seuraavissa kohdissa.
(
9
)	MDK:n sisällä käytetyssä tietojenkäsittelyjärjestelmässä on perustettu virtuaalinen organisaatioyksikkö nimeltä ”Erityistapaukset”, jonka käyttöoikeus on vain kyseisen yksikön työntekijöillä.
(
10
)	Koska ajanjakso, jolta MDK vastasi palkan maksamisesta, oli (lakisääteisesti) päättynyt.
(
11
)	ZQ:n näkemyksen mukaan ilman hänen henkilötietoihinsa kohdistunutta rikkomista hänen työskentelynsä olisi voinut jatkua vuoden 2018 joulukuusta lähtien.
(
12
)	ArbG Düsseldorf, tuomio 22.02.2019 – 4 Ca 6116/18 ja LAG Düsseldorf (12. Kammer), tuomio 11.03.2020 – 12 Sa 186/19.
(
13
)	Viittaan sen sisällön osalta 4.5.2023 annettuun tuomioon Österreichische Post (Henkilötietojen käsittelyyn liittyvä aineeton vahinko) (C‑300/21, EU:C:2023:370).
(
14
)	Jäljempänä esitetyt seikat eivät vaikuta määräävällä tavalla kolmannen ennakkoratkaisukysymyksen vastaukseen.
(
15
)	Pidän kyseisen säännöksen käyttämistä asianmukaisempana yleisen tietosuoja‑asetuksen 9 artiklan 2 kohdan b alakohdan sijaan. Tietojenkäsittely ei vaikuta olleen tarpeen (MDK:lle työnantajana eikä ZQ:lle työntekijänä) velvoitteiden täyttämiseksi tai työsuhteeseen liittyvien oikeuksien käyttämiseksi.
(
16
)	Arkaluonteisten tietojen käsittely työnantajana (eli työsuhteeseen liittyvissä tarkoituksissa) olisi lainmukaista vain, jos yleisessä tietosuoja‑asetuksessa säädetyt edellytykset tietojen käsittelemiseksi muussa tarkoituksessa kuin siinä, joka on ollut niiden keräämisen perusteena, täyttyvät.
(
17
)	Ennakkoratkaisupyynnön 22 kohta. Yleisessä tietosuoja‑asetuksessa edellytetään kylläkin sen sijaan, että sen 9 artiklan 3 kohdassa säädetyt muut seikat täyttyvät; ks. kyseisen kohdan soveltamisalasta jäljempänä tämän ratkaisuehdotuksen 40 kohta ja sitä seuraavat kohdat.
(
18
)	Yleisen tietosuoja‑asetuksen 9 artiklan edeltäjä oli direktiivin 95/46 8 artikla. Komission ehdotuksessa (Ehdotus: Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä sekä näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta (yleinen tietosuoja‑asetus), COM(2012) 11 final, 25.1.2012; jäljempänä komission ehdotus) terveystietojen käsittelyä koskevat säännökset sisältyivät 81 artiklaan, jossa vahvistettiin käsittelyn perusteet ja ilmoitettiin, että käsittely on suoritettava unionin tai jäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti. Jäsenvaltioiden tehtävänä olisi säätää tarvittavista toimenpiteistä rekisteröidyn oikeutettujen etujen suojaamiseksi. Kyseisen 81 artiklan sisältö sisällytettiin 9 artiklan 2 kohdan h alakohtaan ja 4 kohtaan, kuten ilmenee neuvoston puheenjohtajavaltion tietosuojatyöryhmälle 16.10.2014 antamasta asiakirjasta nro 14270/14.
(
19
)	24.9.2019 annetun tuomion GC ym. (Arkaluonteisten tietojen poistaminen hakutulosten luettelosta) (C‑136/17, EU:C:2019:773) 44 kohta: ”– – erityisiä tietoryhmiä koskevan käsittelyn osalta [asetettujen erityisvaatimusten tarkoituksena] on varmistaa parempi suoja tällaista käsittelyä vastaan, joka kyseisten tietojen erityisen arkaluonteisuuden vuoksi voi merkitä – kuten myös – – direktiivin [95/46] johdanto‑osan 33 perustelukappaleesta ja kyseisen asetuksen johdanto‑osan 51 perustelukappaleesta ilmenee – erityisen vakavaa puuttumista yksityiselämän kunnioittamista ja henkilötietojen suojaa koskeviin perusoikeuksiin, jotka on taattu perusoikeuskirjan 7 ja 8 artiklassa.”
(
20
)	Henkilötietojen suojaa koskeva perusoikeus ei automaattisesti syrjäytä toista perusoikeutta, vaikka kyse olisi yleisen tietosuoja‑asetuksen 9 artiklan 1 kohdan erityisistä tietoryhmistä; ks. tuomio 24.9.2019, GC ym. (Arkaluonteisten tietojen poistaminen hakutulosten luettelosta) (C‑136/17, EU:C:2019:773, 66–68 kohta).
(
21
)	Yleisen tietosuoja‑asetuksen 9 artiklan 3 kohta.
(
22
)	Yleisen tietosuoja‑asetuksen 88 artiklan mukaan jäsenvaltiot voivat antaa ”yksityiskohtaisempia sääntöjä työntekijöiden henkilötietojen käsittelystä työsuhteen yhteydessä oikeuksien ja vapauksien suojan varmistamiseksi”. Viittaan sen tulkinnan osalta 30.3.2023 annettuun tuomioon Hauptpersonalrat der Lehrerinnen und Lehrer (C‑34/21, EU:C:2023:270).
(
23
)	Tämä vaikuttaa olevan ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen käsitys. Viittaan omalta osaltani edellä olevaan alaviitteeseen 15.
(
24
)	Olen komission kanssa samaa mieltä siitä, että ”[yleisen tietosuoja‑asetuksen 9 artiklan] toisessa kohdassa ei säädetä poikkeusten välisestä tietystä hierarkiasta tai mahdollisesta riippuvuussuhteesta, vaan ne ovat olemassa yhdenvertaisin edellytyksin” (komission kirjallisten huomautusten 13 kohta).
(
25
)	Siinä ei edellytetä, kuten direktiivissä 95/46, että ”tietoja käsittelee terveydenhuollon ammattikoulutuksen saanut henkilö, jota [koskee] salassapitovelvollisuus[, tai] muu henkilö, jolla on vastaava velvoite” (kursivointi tässä). Siinä edellytetään kuitenkin, että käsittelyn suorittavilla henkilöillä on salassapitovelvollisuus.
(
26
)	Yleisen tietosuoja‑asetuksen johdanto‑osan 51 perustelukappaleessa viitataan tietoihin, jotka ovat ”erityisen arkaluonteisia perusoikeuksien ja ‑vapauksien kannalta”, ja todetaan, että ”tällaista käsittelyä koskevien erityisvaatimusten lisäksi olisi sovellettava tämän asetuksen yleisiä periaatteita ja muita sääntöjä erityisesti lainmukaisen tietojenkäsittelyn osalta”.
(
27
)	Tuomio 16.1.2019, Deutsche Post (C‑496/17, EU:C:2019:26, 57 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen). Ks. arkaluonteisista tiedoista tuomio 24.9.2019, GC ym. (Arkaluonteisten tietojen poistaminen hakutulosten luettelosta) (C‑136/17, EU:C:2019:773, 64 kohta) ja tuomio 22.6.2021, Latvijas Republikas Saeima (Liikennerikkomuspisteet) (C‑439/19, EU:C:2021:504, 96, 99, 100 ja 102 kohta).
(
28
)	Ennakkoratkaisupyynnön 25–27 kohta. Se viittaa kahden itsenäisen Erityistapaukset‑yksikön sekä erillisten IT‑yksikköjen perustamiseen, kun kyseessä ovat (ZQ:n kaltaisia) IT‑osastolla työskenteleviä työntekijöitä koskevat lausunnot. Lopullisena päämääränä on, ettei yhdelläkään MDK:n työntekijällä voi olla tosiasiallista pääsyä kollegan terveystietoihin eikä tietoa kollegan työkyvyn tarkastamisesta.
(
29
)	8 artiklan 3 kohta. Kuten olen jo todennut, yleisellä tietosuoja‑asetuksella laajennettiin niiden henkilöiden joukkoa, joilla on oikeus tietojen käsittelemiseen.
(
30
)	4 kohta lisättiin yleisen tietosuoja‑asetuksen 9 artiklaan Saksan ehdotuksesta; ks. puheenjohtajavaltion neuvostolle 9.3.2015 antama asiakirja nro 6834/15.
(
31
)	Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin luonnehtii MDK:ta tällaiseksi (ennakkoratkaisupyynnön 16 kohta). En siis mainitse jäljempänä tässä ratkaisuehdotuksessa henkilötietojen käsittelijää, ellei se ole tietyssä kohdassa erityisen tarpeellista. Lähtökohtaisesti ensin mainittua koskevat toteamukset koskevat myös jälkimmäistä.
(
32
)	Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pelkää erityisesti, että tietoturvan loukkaaminen johtaisi toteutuessaan siihen, että ZQ:n kollegat saisivat tiedon hänen terveydentilastaan, mikä voisi aiheuttaa epäilyksiä hänen tuottavuudestaan. Se lisää, että tieto jo pelkästä työkyvyttömyyttä koskevan lääkärinlausunnon olemassaolosta on arkaluonteista, sillä lääkärinlausunto voi viitata siihen, että henkilö mahdollisesti näyttelee työkyvytöntä (ennakkoratkaisupyynnön 26 kohta).
(
33
)	Ks. edellä tämän ratkaisuehdotuksen 10 kohta.
(
34
)	Ennakkoratkaisupyynnön 27 kohta.
(
35
)	Ks. edellä oleva alaviite 27. Ks. yleisen tietosuoja‑asetuksen 6 ja 9 artiklan välisestä suhteesta myös asia C‑252/21, Meta Platforms ym. (Yhteisöpalvelun yleiset käyttöehdot). Julkisasiamies Rantosin ratkaisuehdotus esitettiin 20.9.2022 (C‑252/21, EU:C:2022:704).
(
36
)	Tuomio 22.6.2021, Latvijas Republikas Saeima (Liikennerikkomuspisteet) (EU:C:2021:504, 96, 99, 100 ja 102 kohta).
(
37
)	Yleisen tietosuoja‑asetuksen 10 artikla sisältyi direktiivin 95/46 8 artiklaan. Viimeksi mainittu artikla käsitti kaikki erityiset henkilötietoryhmät, joskin siinä eroteltiin rikoksiin, tuomioihin tai turvallisuutta koskeviin toimenpiteisiin liittyvä tietojenkäsittely, josta säädettiin sen 5 kohdassa. Yleisessä tietosuoja‑asetuksessa tehty muodollinen erottelu ei johdu muutoksesta näkemyksessä, jonka mukaan rikostuomioihin ja rikoksiin liittyvät henkilötiedot ovat arkaluonteisia.
(
38
)	Neuvoston pysyvien edustajien komitealle 4.3.2015 antama asiakirja nro 17072/4/14 Rev 4, alaviite 60.
(
39
)	Joka koski käsittelyn lainmukaisuutta, kuten lopullisessakin versiossa.
(
40
)	Neuvoston pysyvien edustajien komitealle 4.3.2015 antama asiakirja nro 17072/4/14 Rev 4, 9 artiklan 2 kohta (”Paragraph 1 shall not apply if one of the following applies and Article 6(1) is complied with – –”) ja alaviite 60.
(
41
)	Puheenjohtajavaltion neuvostolle 9.3.2015 antamasta asiakirjasta nro 6834/15 lähtien.
(
42
)	Mikä ei taatusti auttanut hälventämään kaikkien valtuuskuntien epäilyksiä. Ks. esim. puheenjohtajavaltion valtuuskunnille 26.3.2015 antama asiakirja nro 7466/15, alaviite 38.
(
43
)	Ohjeet 03/2020 terveystietojen käsittelystä tieteellisiä tutkimustarkoituksia varten covid‑19‑pandemian yhteydessä, huhtikuu 2020, 15 kohta.
(
44
)	”Advice paper on special categories of data”, Ares(2011)444105 –20/04/2011, s. 5.
(
45
)	Myös komissio on ilmaissut julkisesti olevansa tätä mieltä: Minutes of the second meeting of the Commission expert group on the Regulation (EU) 2016/679 and Directive (EU) 2016/680, 10.10.2016, s. 2 ja Minutes of the meeting of the Commission expert group on the Regulation (EU) 2016/679 and Directive (EU) 2016/680, 20.2.2018, s. 2.
(
46
)	Yhdessä soveltamista tai täydentävyyttä puoltavaa näkemystä kannattaa esimerkiksi, Petri, T., ”Art. 9”, teoksessa Simitis/Hornung/Spiecker gen. Döhmann, Datenschutzrecht, 2019, marg. 26, joka myöntää kuitenkin, ettei näkemyksestä olla yksimielisiä. Päinvastainen näkemys esitetään Euroopan unionin perusoikeusviraston laatimassa asiakirjassa Käsikirja Euroopan tietosuojaoikeudesta, 2018, 4.1.1 kohta.
(
47
)	Rekisteröidyn nimenomainen suostumus, käsittelyn tarpeellisuus sellaisen luonnollisen henkilön elintärkeiden etujen suojaamiseksi, joka on fyysisesti tai juridisesti estynyt antamasta suostumustaan, ja käsittelyn tarpeellisuus yleistä etua koskevasta syystä.
(
48
)	Ennakkoratkaisupyynnön 30 ja 31 kohta.
(
49
)	Esimerkiksi onko 9 artiklan 2 kohdan h alakohdassa annettuun valtuutukseen liittyväksi oikeusperustaksi esitetyn rekisteröidyn suostumuksen oltava nimenomainen, kuten kyseisessä artiklassa edellytetään, vai riittääkö 6 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukainen suostumus.
(
50
)	Tästä erillinen, kapea‑alaisempi kysymys koskee sitä, olisiko ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen 6 artiklan 1 kohdasta tekemien päätelmien perusteella aiheellista selventää kyseisessä kohdassa mainittujen edellytysten ja erityisesti c ja e alakohdassa mainittujen edellytysten merkitystä. Viittaan tältä osin unionin tuomioistuimen oikeuskäytäntöön: direktiivin 95/46 säännösten osalta 16.12.2008 annettuun tuomioon Huber (C‑524/06, EU:C:2008:724, 62 kohta) ja 30.5.2013 annettuun tuomioon Worten (C‑342/12, EU:C:2013:355, 37 kohta) sekä yleisen tietosuoja‑asetuksen osalta 1.8.2022 annettuun tuomioon Vyriausioji tarnybinės etikos komisija (C‑184/20, EU:C:2022:601, 66 kohta ja sitä seuraavat kohdat).
(
51
)	Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin vaikuttaa olevan taipuvainen arvioimaan yleisen tietosuoja‑asetuksen 9 ja 6 artiklan rikkomista, joka johtuu MDK:n suorittamasta tietojenkäsittelystä. Se toteaa ennakkoratkaisupyynnön 32 kohdassa, että rikkominen itsessään antaa oikeuden vahingonkorvaukseen, ja 33 kohdassa se pitää kiinni rikkomisen johtamisesta automaattisesti vahinkoon (”yleisen tietosuoja‑asetuksen rikkominen aiheuttaa aineettoman vahingon, josta syntyy oikeus vahingonkorvaukseen”). Olen tästä eri mieltä samoista syistä, jotka olen esittänyt ratkaisuehdotuksessani Österreichische Post.
(
52
)	MDK:n huomautusten 78–80 kohta. MDK:n mukaan rekisteröity itse aiheutti itselleen vahingon, kun se ei pyytänyt asiakirjaa eikä käyttänyt suhteessa MDK:hon yleisen tietosuoja‑asetuksen 15 artiklan mukaista oikeuttaan saada tutustua asiakirjaan, vaan turvautui sen sijaan yksikössään toimivan kollegansa palveluihin aiheuttaen näin riidanalaisiin tietoihin tutustumisen. Ks. vastaavasti toisen oikeusasteen tuomioistuimessa annettu tuomio (LAG Düsseldorf (12. Kammer), tuomio 11.03.2020 – 12 Sa 186/19), 4.3.4.3 kohta.
(
53
)	Työntekijä, joka työskentelee samalla osastolla kuin rekisteröity, tutustui tietoihin muussa kuin luvallisessa tilanteessa, toisin sanoen muussa tarkoituksessa kuin työsopimuksen mukaisia työtehtäviä hoitaessaan.
(
54
)	Käytän jäljempänä erotuksetta termiä ”rekisterin ylläpitäjä” rekisterinpitäjän synonyymina.
(
55
)	Lukuun ottamatta näkemystä, jonka mukaan kyseessä on sääntelemätön seikka, mielipiteet eroavat niiden välillä, jotka väittävät kyseessä olevan objektiivisen vastuun järjestelmä, ja niiden välillä, joiden mukaan kyseessä on tuottamusvastuu, johon liittyy käänteinen todistustaakka. Todellisuudessa en usko, että yleistä tietosuoja‑asetusta voidaan sovittaa täysin kumpaankaan näistä kahdesta keskeisestä teoreettisesta paradigmasta, joita ei ole edes rajattu erityisen tarkasti; näin on muissakin alakohtaisissa (siviilioikeudellisissa) vahingonkorvausjärjestelmissä. Sanamuotonsa perusteella se sopisi niihin molempiin omine erityispiirteineen, jotka saavat lopulta mallit sekoittumaan toisiinsa: ensimmäiseen se sopisi sillä perusteella, että vastuun syntymisen välttäminen edellyttää korkean huolellisuusvaatimuksen toteen näyttämistä, ja jälkimmäiseen malliin se sopisi sillä perusteella, että poikkeamisperusteisiin sisältyy tuottamuksen/huolellisuuden arviointi, tai rikkomisen toteamisen yhteydessä sen mukaan, mikä on asianomaisen säännöksen luonne.
(
56
)	Syyllisyysvaatimusta ei mainita myöskään artiklan 2 kohdassa, joka voidaan tulkita 1 kohdalle käänteiseksi siten, että siinä kohdistetaan vastuu velvoitteiden kannalta.
(
57
)	Espanjankielisessä toisinnossa termi ”imputable” sisältyy sen sijaan yleisen tietosuoja‑asetuksen 47 artiklan 2 kohdan f alakohtaan, jossa viitataan yritystä koskevien sitovien sääntöjen hyväksymistä varten tarvittavien tietojen osalta rekisterinpitäjän vapauttamiseen vastuusta yritysryhmissä, jotka ovat sijoittautuneet sekä unionin alueelle että sen ulkopuolelle. Saksankielisessä toisinnossa käytetään perifraasia (”dem betreffenden Mitglied nicht zur Last gelegt werden kann”).
(
58
)	Ks. 82 artiklan 3 kohta, 68 artiklan 4 kohta tai 75 artiklan 6 kohta.
(
59
)	83 artiklan 2 kohdan b alakohta ja 3 kohta. Olen ottanut kantaa niiden tulkintaan asiassa C‑807/21 esittämässäni ratkaisuehdotuksessa Deutsche Wohnen (EU:C:2023:360).
(
60
)	Mm. neuvoston puheenjohtajavaltion tietosuojatyöryhmälle 16.12.2013 antama asiakirja nro 17831/13, alaviite 542.
(
61
)	S. Ilchevin ehdottama tarkistus nro 2819, Draft Report on the proposal for a regulation of the European Parliament and of the Council on the protection of individual with regard to the processing of personal data and on the free movement of such data (General Data Protection Regulation), asiakirja PE501.927v04‑00, Amendments (9): ”Any person who has suffered damage as a result of an unlawful processing operation or of an action incompatible with this Regulation shall have the right to receive compensation from the controller or the processor for the damage suffered unless the controller or processor proves that they are not responsible for the damage either by intent or negligence”. Kursivointi tässä.
(
62
)	Ks. komission ehdotusta koskevan 12.3.2014 hyväksytyn lainsäädäntöpäätöslauselman liitteenä oleva teksti (EUVL 2017, C 378, s. 399).
(
63
)	Puheenjohtajavaltion oikeus‑ ja sisäasioiden neuvostoon kuuluville tietosuojatyöryhmän jäsenille 27.5.2015 antama asiakirja nro 9083/15. Vaihtoehtojen välinen ero liittyy 77 artiklan 3–6 kohtaan. Kyseisen artiklan 1 kohta, jossa vahvistetaan rekisterinpitäjän ja henkilötietojen käsittelijän vastuun periaate, ja 2 kohta, jossa määritetään niiden kummankin vastuun aineellinen laajuus ja rajataan henkilötietojen käsittelijän vastuuta, ovat keskenään samansuuntaiset.
(
64
)	Ks. edellä mainitun asiakirjan 5 kohta.
(
65
)
(
66
)	Tai henkilötietojen käsittelijä tapauksessa rikkoo rekisterinpitäjän antamia yleisen tietosuoja‑asetuksen mukaisia ohjeita.
(
67
)	Mahdollisuus toistaa myöhemmin: 77 artiklan 6 kohta ensimmäisessä vaihtoehdossa.
(
68
)	Puheenjohtajavaltion oikeus‑ ja sisäasioiden neuvostoon kuuluville tietosuojatyöryhmän jäsenille 27.5.2015 antama asiakirja nro 9083/15, 7 kohta. Syyllisyysvastuun oli muotoillut avoimesti Yhdistyneen kuningaskunnan valtuuskunta. Sen perustelujen pohjalta muille osapuolille esitettiin tätä koskeva kysymys (puheenjohtajavaltion tietosuojatyöryhmälle 13.4.2015 antama asiakirja nro 7722/15, 10 ja 11 kohta). Lopulta ehdotettu vaihtoehto vaikuttaa olevan Saksan valtuuskunnan esittämän kompromissin mukainen (asiakirja nro 8150/1/15 Rev 1, 6.5.2015), jossa erotettiin toisistaan rekisterinpitäjän/henkilötietojen käsittelijän ja rekisteröidyn välinen suhde sekä rekisterinpitäjän ja henkilötietojen käsittelijän keskinäinen suhde ja esitettiin viimeksi mainitun osalta vastuun perustumista tahallisuuteen tai syyllisyyteen: ”liability follows fault, meaning that a party is only liable if he/she has intentionally or negligently acted contrary to his duties laid down in this Regulation”. Tuottamuksettomuuden perusteella voitaisiin vapauttaa vastuusta rekisteröityyn nähden.
(
69
)	Ks. edellä mainitun asiakirjan 6 kohta, jonka lopussa todetaan seuraavaa: ”In other words, the mere fact that an entity was involved in a non‑compliant processing operation which caused damage suffices for it to be held liable for the full amount of damages.”
(
70
)	77 artiklan 4a kohta olisi kuulunut tässä vaihtoehdossa seuraavasti: ”If a data subject is not able to bring a claim for compensation against the controller – –”.
(
71
)	Puheenjohtajavaltion neuvostolle 11.6.2015 antama asiakirja nro 9565/15.
(
72
)	Kursivointi tässä. Samanaikaisesti tämän lisäyksen kanssa poistettiin johdanto‑osan 118 perustelukappaleesta esimerkit vapauttamisen perusteista; ks. jäljempänä tämän ratkaisuehdotuksen 104 kohta ja sitä seuraavat kohdat.
(
73
)	Yleisen tietosuoja‑asetuksen johdanto‑osan kymmenes perustelukappale.
(
74
)	Viittaan ratkaisuehdotukseeni Österreichische Post. Kuten olen todennut siinä, lainsäätäjä haluaa kannustaa henkilötietojen suojaa koskevien säännösten yksityisoikeudelliseen täytäntöönpanoon. Tätä varten yleisen tietosuoja‑asetuksen VIII luvussa annetaan rekisteröidylle välineitä. Vahingonkorvausvastuun perusteella maksettava korvaus on yksi näistä, mutta sillä ei ole rankaisevia tehtäviä.
(
75
)	Tämä oli yksi komission ehdotuksessa esitetyistä perusteista, joiden nojalla mentiin direktiiviä 95/46 pidemmälle.
(
76
)	Yleisen tietosuoja‑asetuksen johdanto‑osan 77 perustelukappale ja sitä seuraavat perustelukappaleet.
(
77
)	Tätä on täsmennettävä: vastuulla on ennaltaehkäisevä tehtävä siltä osin kuin se vaikuttaa toimijan päätökseen toteutettavan toiminnan tasosta. Ehdottamani tulkinta antaa mahdollisuuden liittää yleisen tietosuoja‑asetuksen 82 artikla sellaisiin käsittelyn periaatteisiin kuin käyttötarkoitussidonnaisuus, tietojen minimointi ja täsmällisyys (yleisen tietosuoja‑asetuksen 5 artiklan 1 kohdan b, c ja d alakohta).
(
78
)	Tekemällä huolimattomuudesta kohdentamisperuste.
(
79
)	Ks. edellä oleva alaviite 52.
(
80
)	Tämä on ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen kanta (ks. edellä oleva alaviite 51). Sen näkemyksen mukaan rekisteröidyn osallisuudella silloin, kun hän tekee aloitteen tietojensa tarkastelusta, ei pitäisi olla merkitystä vastuuta kohdennettaessa. Sillä voisi sitä vastoin olla merkitystä korvauksen määrää arvioitaessa.
(
81
)	Tämä on MDK:n ja toisen oikeusasteen tuomioistuimen kanta (ks. edellä oleva alaviite 52). Tosiasiassa voitaisiin väittää, että tästä näkökulmasta puuttuu vahinkotekijä: volenti non fit iniuria.
(
82
)	Ennakkoratkaisupyynnön 40 kohta.
(
83
)	Toisin kuin muilla aloilla (esimerkiksi tuotevastuun alalla) vastuusta vapauttamisen perusteita ei vahvisteta yleisessä tietosuoja‑asetuksessa tyhjentävästi luettelemalla.
(
84
)
(
85
)	Rekisterinpitäjä ”voidaan vapauttaa korvausvelvollisuudesta, jos hän osoittaa, ettei hän ole vastuussa vahingosta, erityisesti, jos hän osoittaa rekisteröidyn tehneen virheen tai jos kyseessä on ylivoimainen este”. Kursivointi tässä.
(
86
)	Komission ehdotuksen johdanto‑osan 118 perustelukappale.
(
87
)	Komission ehdotusta koskevan 12.3.2014 hyväksytyn parlamentin lainsäädäntöpäätöslauselman liitteenä olevan tekstin johdanto‑osan 118 perustelukappale.
(
88
)	Ks. edellä tämän ratkaisuehdotuksen 84 kohta ja sitä seuraavat kohdat. Esimerkit ovat mukana neuvostossa käytyihin keskusteluihin liittyvissä asiakirjoissa, mutteivät enää kompromissitekstissä eli 11.6.2015 päivätyssä asiakirjassa nro 9565/15.
(
89
)	Viittaan lähinnä puheenjohtajavaltion oikeus‑ ja sisäasioiden neuvostoon kuuluville tietosuojatyöryhmän jäsenille 27.5.2015 antamaan asiakirjaan nro 9083/15.
(
90
)	Asiayhteyden perusteella (eli kiinnittäen erityistä huomiota tilanteeseen, jossa henkilötietojen käsittelyyn osallistuu useampi toimija) on perusteltua päätellä, että rekisterinpitäjän yksi tätä varten oleva mahdollisuus olisi näyttää toteen, että vahinko on aiheutunut yksinomaan henkilötietojen käsittelijän toiminnasta, ja henkilötietojen käsittelijällä olisi vastaava päinvastainen mahdollisuus.
(
91
)	Tai myöskään ylivoimaista estettä, joka oli toinen direktiivin 95/46 johdanto‑osan 55 perustelukappaleessa mainituista perusteista (ks. edellä tämän ratkaisuehdotuksen 105 kohta).
(
92
)	En luonnollisestikaan ota tässä kantaa tilanteeseen, jossa kolmas osapuoli puuttuu asiaan. Ks. tästä aspektista julkisasiamies Pitruzzellan 27.4.2023 esittämä ratkaisuehdotus Natsionalna agentsia za prihodite (C‑340/21, EU:C:2023:353).
(
93
)	Direktiivin 95/46 osalta olemassa olleiden epäselvyyksien hälventämiseksi yleisessä tietosuoja‑asetuksessa täsmennetään, että se käsittää aineettomat vahingot. Sen johdanto‑osan 146 perustelukappaleessa viitataan mihin tahansa vahinkoihin ja korostetaan, että vahingon käsitettä on tulkittava laajasti unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön perusteella. Tämän maininnan täsmällinen laajuus on kuitenkin kiistanalainen.
(
94
)	Siinä ei mainita, onko vahingon määrän täsmentämiseksi kussakin tapauksessa käytettävä asteikkoja vai mieluummin kokonaismääriä vai muita laskentamenetelmiä.
(
95
)	Näihin tekijöihin voisivat mahdollisesti kuulua a) ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen ehdottama tekijä, b) rekisteröidyn samanaikainen syyllisyys, johon MDK vetoaa huomautustensa 80 kohdassa, ja c) muut tekijät, kuten korvauksen enimmäismäärän asettaminen, jottei tietojenkäsittelystä tai sitä edellyttävästä taloudellisesta toiminnasta tehtäisi perusteettomasti vähemmän houkuttelevaa.
(
96
)	Ks. edellä tämän ratkaisuehdotuksen 87 kohta ja sitä seuraavat kohdat.
(
97
)	Direktiivissä 95/46 ei säädetty mitään tästä seikasta. En ole löytänyt yleisen tietosuoja‑asetuksen valmisteluasiakirjoista viitteitä siitä, että tästä seikasta olisi käyty keskustelua.
(
98
)	Yhteisön kasvinjalostajanoikeuksista 27.7.1994 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2100/94 (EYVL 1994, L 227, s. 1) 94 artiklan 2 kohta tai teollis‑ ja tekijänoikeuksien noudattamisen varmistamisesta 29.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/48/EY (EUVL 2004, L 157, s. 45) 13 artikla ja johdanto‑osan 26 perustelukappale.
(
99
)	Yleisen tietosuoja‑asetuksen 83 artiklan 2 kohdan b alakohta ja johdanto‑osan 148 perustelukappale. Tässä yhteydessä otetaan huomioon oikeasuhteisuuden kriteeri paitsi suhteessa tapahtumaan, myös ottaen huomioon sen, merkitseekö seuraamusmaksu suhteetonta rasitetta luonnolliselle henkilölle. Irlannin hallitus ehdottaa huomautustensa 54 kohdassa, että kyseistä kriteeriä sovellettaisiin vahingonkorvausvastuuseen. On todettava jälleen, että tekstistä ilmenevä peruste puuttuu, jotta tätä voitaisiin pitää 82 artiklaan olennaisesti kuuluvana tekijänä, eivätkä tätä tue myöskään valmisteluasiakirjat eivätkä kyseisen säännöksen tarkoitus tai tehtävä kokonaisuuden kannalta tarkastellen.
(
100
)	Tosiasiallisen korvauksen on täytettävä tehtävänsä tietosuojaa koskevan oikeuden turvaajana.
(
101
)	Ne kaikki ovat vahingonkorvausvastuussa yleisen tietosuoja‑asetuksen 82 artiklan 2 ja 3 kohdassa säädetyn mukaisesti. Ne vastaavat vahingosta kokonaisuudessaan riippumatta siitä, minkä asteisesti ne ovat myötävaikuttaneet vahingon aiheutumiseen.
(
102
)	Olemassa voi olla muita tekijöitä, joiden vaikutuksesta määrän alentaminen on perusteltua: mieleeni tulee esimerkiksi korvauksen saamista koskevan oikeuden (ja sitä kautta tietosuojaa koskevan oikeuden) vertaaminen yksittäisissä tilanteissa muihin vastaavan tasoisiin oikeushyviin tai oikeuksiin. Yleisessä tietosuoja‑asetuksessa adjektiivilla ”täysi” varmistetaan myös tietyn vahinkoryhmän (aineettomien vahinkojen) kattaminen, vältetään korvauksen rajautuminen vain todellisiin vahinkoihin (sen on sisällettävä muitakin käsitteitä, kuten unionin tuomioistuin on todennut muissa yhteyksissä) ja varmistetaan, ettei useamman toimijan osallistuminen käsittelytoimeen vaikeuta korvauksen saamista, vaan päinvastoin.