62024CJ0116
ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA (šiesta komora)
z 20. marca 2025 (
*1
)
„Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Spoločná poľnohospodárska politika – Financovanie prostredníctvom Európskeho poľnohospodárskeho fondu pre rozvoj vidieka (EPFRV) – Národný program rozvoja vidieka 2007 – 2013 – Opatrenie na rozvoj vidieka – Platby na podporu dobrých životných podmienok zvierat – Chyby vo výpočte – Zníženie týchto platieb vnútroštátnymi orgánmi bez čakania na konečné rozhodnutie Európskej komisie – Dôsledok uplynutia lehoty stanovenej pre zmenu tohto programu a rozhodnutia Komisie o schválení alebo zmene uvedeného programu – Neexistencia rozporu medzi rozsudkom Súdneho dvora a rozsudkom Všeobecného súdu Európskej únie – Zodpovednosť dotknutého členského štátu za porušenie práva Únie“
Vo veci C‑116/24,
ktorej predmetom je návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 267 ZFEÚ, podaný rozhodnutím Curtea de Apel Piteşti (Odvolací súd Pitešť, Rumunsko) z 28. novembra 2023 a doručený Súdnemu dvoru 12. februára 2024, ktorý súvisí s konaním:
Porcellino Grasso SRL
proti
Ministerul Agriculturii şi Dezvoltării Rurale,
Agenţia pentru Finanţarea Investiţiilor Rurale,
Agenţia de Plăţi şi Intervenţie pentru Agricultură,
Agenţia de Plăţi şi Intervenţie pentru Agricultură – Centrul Judeţean Vâlcea,
SÚDNY DVOR (šiesta komora),
v zložení: predseda šiestej komory A. Kumin (spravodajca), sudcovia F. Biltgen, predseda prvej komory, a I. Ziemele,
generálny advokát: D. Spielmann
tajomník: A. Calot Escobar,
so zreteľom na písomnú časť konania,
so zreteľom na pripomienky, ktoré predložili:
–
Porcellino Grasso SRL, v zastúpení: C. S. Strătulă a O. Strătulă, avocaţi,
–
Ministerul Agriculturii şi Dezvoltării Rurale, v zastúpení: F. I. Barbu a A. Popescu, splnomocnení zástupcovia,
–
rumunská vláda, v zastúpení: R. Antonie, E. Gane a A. Rotăreanu, splnomocnené zástupkyne,
–
Európska komisia, v zastúpení: L. Radu Bouyon a M. Salyková, splnomocnené zástupkyne,
so zreteľom na rozhodnutie prijaté po vypočutí generálneho advokáta, že vec bude prejednaná bez jeho návrhov,
vyhlásil tento
Rozsudok
1
Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu článkov 288, 291 a 297 ZFEÚ, zásady práva Únie, podľa ktorej má rozhodnutie Európskej komisie právne účinky až do jeho zrušenia, článkov 18 a 19 nariadenia Rady (ES) č. 1698/2005 z 20. septembra 2005 o podpore rozvoja vidieka prostredníctvom Európskeho poľnohospodárskeho fondu pre rozvoj vidieka (EPFRV) (Ú. v. EÚ L 277, 2005, s. 1), zmeneného nariadením Rady (ES) č. 74/2009 z 19. januára 2009 (Ú. v. EÚ L 30, 2009, s. 100) (ďalej len „nariadenie č. 1698/2005“), ako aj článku 9 ods. 3 nariadenia Komisie (ES) č. 1974/2006 z 15. decembra 2006, ktorým sa ustanovujú podrobné pravidlá vykonávania nariadenia Rady (ES) č. 1698/2005 o podpore rozvoja vidieka prostredníctvom Európskeho poľnohospodárskeho fondu pre rozvoj vidieka (EPFRV) (Ú. v. EÚ L 368, 2006, s. 15), zmeneného vykonávacím nariadením Komisie (EÚ) č. 335/2013 z 12. apríla 2013 (Ú. v. EÚ L 105, 2013, s. 1) (ďalej len „nariadenie č. 1974/2006“).
2
Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi spoločnosťou Porcellino Grasso SRL na jednej strane a Ministerul Agriculturii şi Dezvoltării Rurale (Ministerstvo poľnohospodárstva a rozvoja vidieka, Rumunsko), agentúrami Agenția pentru Finanțarea Investițiilor Rurale (Agentúra pre financovanie investícií na vidieku, Rumunsko), Agenția de Plăți și Intervenție pentru Agricultură (Agentúra pre platby a intervencie v poľnohospodárstve, Rumunsko) a Agenția de Plăți și Intervenție pentru Agricultură – Centrul Județean Vâlcea (Poľnohospodárska platobná a intervenčná agentúra – župné centrum Vâlcea, Rumunsko) (ďalej len „APIA Vâlcea“) na druhej strane vo veci zníženia platieb na podporu dobrých životných podmienok zvierat.
Právny rámec
Nariadenie č. 1698/2005
3
Článok 18 nariadenia č. 1698/2005 s názvom „Príprava a schválenie“ stanovoval:
„1.   Členský štát zriaďuje programy rozvoja vidieka po úzkej spolupráci s partnermi uvedenými v článku 6.
2.   Členské štáty predložia Komisii návrh každého programu rozvoja vidieka, ktorý obsahuje informácie uvedené v článku 16.
3.   Komisia posúdi navrhované programy na základe ich konzistentnosti so strategickými usmerneniami Spoločenstva, národným strategickým plánom a týmto nariadením.
Ak Komisia usúdi, že program rozvoja vidieka nie je konzistentný so strategickými usmerneniami Spoločenstva, národným strategickým plánom alebo týmto nariadením, požiada členský štát, aby navrhovaný program zodpovedajúcim spôsobom zrevidoval.
4.   Každý program rozvoja vidieka sa schváli v súlade s postupom uvedeným v článku 90 ods. 2“
4
Článok 19 tohto nariadenia s názvom „Revízia“ stanovoval:
„1.   Členský štát opätovne preskúma programy rozvoja vidieka a v prípade potreby ich upraví na zvyšné obdobie so súhlasom monitorovacieho výboru. Pri revízii sa zohľadní výsledok hodnotení a správy Komisie, najmä s cieľom posilniť alebo upraviť spôsob, akým sa zohľadňujú priority Spoločenstva.
2.   Komisia prijíma rozhodnutia o žiadostiach o revíziu programov rozvoja vidieka po tom, ako členský štát predloží takúto žiadosť v súlade s postupom uvedeným v článku 90 ods. 2 Zmeny, ktoré si vyžadujú schválenie rozhodnutím Komisie, sa vymedzia v súlade s postupom uvedeným v článku 90 ods. 2“
5
Článok 40 uvedeného nariadenia, nazvaný „Platby za životné podmienky zvierat [na podporu dobrých životných podmienok zvierat – neoficiálny preklad]“, stanovoval:
„1.   Platby za životné podmienky zvierat [na podporu dobrých životných podmienok zvierat – neoficiálny preklad] ustanovené v článku 36 písm. a) bode v) sa poskytujú poľnohospodárom, ktorí dobrovoľne prijali záväzky v oblasti životných podmienok zvierat.
2.   Platby za životné podmienky zvierat [na podporu dobrých životných podmienok zvierat – neoficiálny preklad] sa vzťahujú iba na tie záväzky, ktoré presahujú rámec príslušných povinných noriem ustanovených podľa článku 4 a prílohy III nariadenia [Rady (ES) č. 1782/2003 z 29. septembra 2003, ktorým sa stanovujú spoločné pravidlá režimov priamej podpory v rámci Spoločnej poľnohospodárskej politiky a ktorým sa zavádzajú niektoré režimy podpory pre poľnohospodárov a ktorým sa menia a dopĺňajú nariadenia (EHS) č. 2019/93, (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001, (ES) č. 1454/2001, (ES) č. 1868/94, (ES) č. 1251/1999, (ES) č. 1254/1999, (ES) č. 1673/2000, (EHS) č. 2358/71 a (ES) č. 2529/2001 (Ú. v. EÚ L 270, 2003, s. 1; Mim. vyd. 03/040, s. 269)], a iných príslušných povinných požiadaviek ustanovených vnútroštátnymi právnymi predpismi a určených v programe.
Tieto záväzky sa spravidla prijmú na obdobie medzi piatimi a siedmimi rokmi. V súlade s postupom uvedeným v článku 90 ods. 2 sa v odôvodnených a potrebných prípadoch pre osobitné druhy záväzkov stanoví dlhšie obdobie.
3.   Platby sa poskytujú ročne a pokrývajú dodatočné náklady a stratu príjmu, ktoré vyplývajú z prijatia záväzku. V prípade potreby sa môžu vzťahovať aj na transakčné náklady.
Podpora je obmedzená maximálnou čiastkou ustanovenou v prílohe.“
Nariadenie č. 1974/2006
6
Článok 6 ods. 1 nariadenia č. 1974/2006 stanovoval:
„Zmeny v programoch rozvoja vidieka spadajú do týchto kategórií:
a)
revízie uvedené v článku 19 ods. 1 nariadenia [č. 1698/2005];
b)
revízie vyplývajúce z koordinačných postupov na čerpanie finančných zdrojov uvedených v článku 77 ods. 3 nariadenia [č. 1698/2005];
ba)
zmeny vo finančnom pláne súvisiace so zavedením článku 70 ods. 4 písm. b) nariadenia [č. 1698/2005];
c)
iné zmeny, na ktoré sa nevzťahujú písmená a), b) a ba) tohto odseku.“
7
Podľa článku 9 ods. 1 až 3 tohto nariadenia:
„1.   Zmeny vykonané členskými štátmi v programoch uvedené v článku 6 ods. 1 písm. c) môžu zahŕňať zmeny finančných rozpisov podľa jednotlivých opatrení v rámci osi, ako aj nefinančné zmeny súvisiace so zavedením nových opatrení a druhov operácií, zrušenie existujúcich opatrení a druhov operácií, zmeny týkajúce sa výnimky uvedenej v článku 5 ods. 6 nariadenia [č. 1698/2005] alebo informácií o existujúcich zmenách v programe a ich opisu.
2.   Členské štáty sú tiež oprávnené robiť zmeny uvedené v článku 6 ods. 1 písm. c) prevodom až do výšky 3 % celkového príspevku z EPFRV k programu na celé programovacie obdobie z jednej osi na ktorúkoľvek os.
3.   Zmeny v programoch uvedené v odsekoch 1 a 2 sa môžu vykonať najneskôr do 31. decembra 2015 za predpokladu, že členské štáty oznámia takéto zmeny najneskôr do 31. augusta 2015.“
Nariadenie (EÚ) č. 1306/2013
8
Článok 5, nazvaný „Výdavky EPFRV“, nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1306/2013 zo 17. decembra 2013 o financovaní, riadení a monitorovaní spoločnej poľnohospodárskej politiky a ktorým sa zrušujú nariadenia Rady (EHS) č. 352/78, (ES) č. 165/94, (ES) č. 2799/98, (ES) č. 814/2000, (ES) č. 1290/2005 a (ES) č. 485/2008 (Ú. v. EÚ L 347, 2013, s. 549), stanovuje:
„EPFRV sa vykonáva v rámci spoločného riadenia medzi členskými štátmi a [Európskou ú]niou. Financuje sa z neho finančný príspevok Únie na programy rozvoja vidieka vykonávané v súlade s právom Únie v oblasti podpory rozvoja vidieka.“
9
Článok 52 tohto nariadenia s názvom „Overenie súladu“ v odseku 1 stanovuje:
„V prípade, ak Komisia zistí, že výdavky spadajúce do rozsahu pôsobnosti článku 4 ods. 1 a článku 5 neboli vynaložené v súlade s právom Únie, a v prípade EPFRV neboli vynaložené v súlade s uplatniteľným právom Únie a vnútroštátnym právom uvedeným v článku 85 nariadenia [Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1303/2013 zo 17. decembra 2013, ktorým sa stanovujú spoločné ustanovenia o Európskom fonde regionálneho rozvoja, Európskom sociálnom fonde, Kohéznom fonde, Európskom poľnohospodárskom fonde pre rozvoj vidieka a Európskom námornom a rybárskom fonde a ktorým sa stanovujú všeobecné ustanovenia o Európskom fonde regionálneho rozvoja, Európskom sociálnom fonde, Kohéznom fonde a Európskom námornom a rybárskom fonde, a ktorým sa zrušuje nariadenie Rady (ES) č. 1083/2006 (Ú. v. EÚ L 347, 2013, s. 320)], Komisia prijme vykonávacie akty, ktorými sa určia sumy, ktoré sa majú vylúčiť z financovania Úniou. …“
10
Článok 58 nariadenia č. 1306/2013, nazvaný „Ochrana finančných záujmov Únie“, v odseku 1 spresňuje:
„Členské štáty prijímajú v rámci [spoločnej poľnohospodárskej politiky (SPP)] všetky právne predpisy, regulačné a správne opatrenia, ako aj všetky ďalšie opatrenia potrebné na zabezpečenie účinnej ochrany finančných záujmov Únie, najmä na:
a)
kontrolu zákonnosti a správnosti operácií financovaných z [Európskeho poľnohospodárskeho záručného fondu (EPZF) a EPFRV];
b)
zabezpečenie účinnej ochrany proti podvodom, najmä pokiaľ ide o oblasti s vyššou mierou rizika, ktoré majú pôsobiť ako odstrašujúci prostriedok, so zreteľom na náklady a výnosy, ako aj primeranosť opatrení;
c)
predchádzanie nezrovnalostiam a podvodom, ich zistenie a nápravu;
d)
zavádzanie účinných, odrádzajúcich a primeraných sankcií v súlade s právom Únie, prípadne vnútroštátnym právom, a podľa potreby na začatie súdneho konania;
e)
vymáhanie neoprávnených platieb a úrokov a podľa potreby na začatie súdneho konania.“
Spor vo veci samej a prejudiciálne otázky
11
Po prijatí rozhodnutia Komisie C(2008) 3831 zo 16. júla 2008, ktorým sa schvaľuje program rozvoja vidieka prostredníctvom EPFRV pre Rumunsko na programové obdobie 2007 – 2013, tento členský štát prijal ustanovenia smerujúce k zlepšeniu dobrých životných podmienok zvierat. Na žiadosť uvedeného členského štátu Komisia svojím vykonávacím rozhodnutím C(2012) 3529 z 25. mája 2012 zahrnula do Národného programu rozvoja vidieka 2007 – 2013 (ďalej len „NPRV 2007 – 2013“) opatrenie pomoci vo forme platieb určených na kompenzáciu strát príjmov, ako aj dodatočných nákladov vynaložených poľnohospodármi, ktorí dobrovoľne prevzali záväzok uplatňovať normy smerujúce k zabezpečeniu zlepšenia životných podmienok zvierat (ďalej len „opatrenie 215“). Pokiaľ ide o ošípané vo výkrme, toto opatrenie najmä stanovuje ročnú platbu vo výške 4,90 eura na „veľkú dobytčiu jednotku“ (VDJ) ako pomoc na zlepšenie dobrých životných podmienok zvierat počas prepravy (ďalej len „pomoc na zlepšenie podmienok prepravy“) a ročnú platbu vo výške 16,80 eura/VDJ ako pomoc na zníženie nepriaznivých vplyvov o 30 % v porovnaní s povinnou minimálnou úrovňou (ďalej len „pomoc na zníženie nepriaznivých vplyvov“).
12
Dňa 13. augusta 2012 Porcellino Grasso požiadala agentúru APIA Vâlcea o viaceré nenávratné pomoci vrátane nenávratnej pomoci na zlepšenie podmienok dopravy a zníženie nepriaznivých vplyvov ako protihodnotu za jej záväzok dodržiavať vo svojich prevádzkach počas najmenej piatich rokov opatrenia na podporu dobrých životných podmienok ošípaných vo výkrme.
13
Dňa 14. augusta 2015 predložila APIA Vâlcea žiadosť o vyplatenie týchto pomocí na obdobie od 16. júla 2015 do 15. júla 2016, čo zodpovedá štvrtému roku jej záväzku.
14
Dňa 8. marca 2016 APIA Vâlcea informovala Porcellino Grasso, že na základe auditu, ktorý vykonali zástupcovia Európskeho dvora audítorov za rozpočtový rok 2015, boli konštatované chyby vedúce k nadmerným platbám v súvislosti s pomocami na zlepšenie podmienok dopravy a zníženie nepriaznivých vplyvov, ktoré boli vyplatené v rámci opatrenia 215.
15
V dôsledku týchto chýb APIA Vâlcea vysvetlila, že zníži sumu pomocí, ktoré má Porcellino Grasso dostať, na 1,43 eura/VDJ v prípade pomoci na zlepšenie podmienok dopravy a na 14,18 eura/VDJ v prípade pomoci na zníženie nepriaznivých vplyvov. Prijatím vyhlášky ministerstva poľnohospodárstva a rozvoja vidieka sa toto zníženie stalo konečným.
16
Porcellino Grasso podala proti takto prijatým rozhodnutiam o platbách žaloby vo veciach správneho súdnictva, ktoré ku dňu podania tohto návrhu na začatie prejudiciálneho konania ešte neboli ukončené.
17
Dňa 31. januára 2017 Porcellino Grasso okrem iného predložila agentúre APIA Vâlcea žiadosť o vyplatenie pomocí na zlepšenie podmienok dopravy a zníženie nepriaznivých vplyvov za obdobie od 1. januára 2017 do 31. decembra 2017, zodpovedajúce šiestemu roku jej záväzku.
18
Rozhodnutím zo 6. februára 2018 APIA Vâlcea túto žiadosť schválila, ale platby, ktoré sa majú vyplatiť v súvislosti s týmito pomocami, vypočítala na základe znížených súm uvedených v bode 15 tohto rozsudku.
19
Porcellino Grasso podala proti tomuto rozhodnutiu sťažnosť, ktorá bola 8. marca 2018 zamietnutá.
20
Táto spoločnosť následne podala na Curtea de Apel Piteşti (Odvolací súd Pitešť, Rumunsko), ktorý je vnútroštátnym súdom podávajúcim návrh na začatie prejudiciálneho konania, žalobu, ktorou sa domáhala najmä zrušenia uvedeného rozhodnutia a aktu o zamietnutí jej sťažnosti, ako aj náhrady škody vo výške zodpovedajúcej rozdielu medzi sumou, ktorú považovala za splatnú, a sumou, ktorá jej bola skutočne vyplatená.
21
Vnútroštátny súd v prvom rade pripomína, že v rozsudku zo 17. novembra 2022, Avicarvil Farms (C‑443/21, EU:C:2022:899), Súdny dvor v podstate rozhodol, že právo Únie nebráni tomu, aby vnútroštátne orgány, ktoré sa podieľajú na vykonávaní opatrenia nenávratnej finančnej pomoci, prijali z dôvodu chyby vo výpočte, ktorú konštatoval Dvor audítorov, akty, ktorými sa zníži suma finančnej pomoci priznanej v rámci NPRV 2007 – 2013, ako ju schválila Komisia, bez toho, aby počkali na prijatie rozhodnutia Komisie, ktorým sa z financovania Únie vylučujú sumy vyplývajúce z tejto chyby vo výpočte.
22
Vnútroštátny súd však nevylučuje, že iné pravidlá a zásady Únie, na ktoré sa odvoláva Porcellino Grasso, ako sú tie, ktoré boli zohľadnené v tomto rozsudku, môžu brániť rumunským orgánom znížiť sumu finančných pomocí, o ktoré ide vo veci samej. Pripomína totiž, že táto suma bola určená vykonávacím rozhodnutím C(2012) 3529, ktorým sa mení NPRV 2007 – 2013, a že toto rozhodnutie nebolo ani odvolané, ani zrušené a ku dňu konštatovania chýb vo výpočte uvedených v bode 14 tohto rozsudku už nemohlo byť zmenené.
23
Vnútroštátny súd následne uvádza, že podľa tvrdení spoločnosti Porcellino Grasso sa rozsudok Všeobecného súdu Európskej únie z 18. januára 2023, Rumunsko/Komisia (T‑33/21, EU:T:2023:5), v podstate týka skutkových a právnych otázok totožných s tými, ktoré sú predmetom sporu vo veci, v ktorej bol vydaný rozsudok zo 17. novembra 2022, Avicarvil Farms (C‑443/21, EU:C:2022:899). Zdá sa však, že tento rozsudok Všeobecného súdu je v rozpore s týmto druhým rozsudkom, keďže Všeobecný súd a Súdny dvor dospeli k odlišným záverom, najmä pokiaľ ide o zásadu ochrany legitímnej dôvery. Vnútroštátny súd sa preto pýta, či môže pri rozhodovaní sporu vo veci samej zohľadniť uvedený rozsudok Všeobecného súdu.
24
Napokon si tento súd kladie otázku, či zásada zodpovednosti členských štátov v prípade porušenia práva Únie vyžaduje, aby rumunský štát zaplatil príjemcovi, akým je Porcellino Grasso, sumy splatné v súvislosti s pomocami na zlepšenie podmienok dopravy a zníženie nepriaznivých vplyvov do výšky pôvodne stanovenej vykonávacím rozhodnutím C(2012) 3529, a to počas celého obdobia trvania záväzkov prijatých týmto príjemcom.
25
Za týchto okolností Curtea de Apel Piteşti (Odvolací súd Pitešť) rozhodol prerušiť konanie a predložiť Súdnemu dvoru nasledujúce prejudiciálne otázky:
„1.
Bránia články 288, 291 a 297 ZFEÚ, ako aj zásada práva Únie, podľa ktorej rozhodnutie Komisie… vyvoláva právne účinky až do svojho zrušenia – tak ako bola táto zásada zakotvená v rozsudkoch z 8. júla 1999, Chemie Linz/Komisia (C‑245/92 P, EU:C:1999:363), z 5. októbra 2004, Komisia/Grécko (C‑475/01, EU:C:2004:585), zo 6. októbra 2015, Schrems (C‑362/14, EU:C:2015:650), zo 14. júna 2012, CIVAD (C‑533/10, EU:C:2012:347), z 22. októbra 1987, Foto‑Frost (314/85, EU:C:1987:452), z 3. júla 2019, Eurobolt (C‑644/17, EU:C:2019:555) a z 12. februára 2008, CELF a ministre de la Culture et de la Communication (C‑199/06, EU:C:2008:79) –, článok 9 ods. 3 nariadenia [č. 1974/2006], ako aj články 18 a 19 nariadenia č. 1698/2005 praxi rumunských vnútroštátnych orgánov spočívajúcej v prijímaní vnútroštátnych aktov, ktoré sú v rozpore s vykonávacím rozhodnutím [C(2012) 3529], ktorým bol zmenený [NPRV 2007 – 2013], alebo v neuplatnení tohto rozhodnutia, kým toto rozhodnutie nebude zmenené alebo zrušené?
2.
Vzhľadom na všeobecnú povinnosť členských štátov dodržiavať právo Únie, ak sa vnútroštátny súd nachádza v situácii, v ktorej musí dodržiavať rozsudok o výklade vydaný Súdnym dvorom podľa článku 267 ZFEÚ, [konkrétne rozsudok zo 17. novembra 2022, Avicarvil Farms (C‑443/21, EU:C:2022:899)], ak ale tento rozsudok neobsahuje posúdenie platnosti a účinkov vykonávacích rozhodnutí Komisie [vykonávacie rozhodnutie C(2012) 3529, ako aj vykonávacie rozhodnutie Komisie (EÚ) 2018/873 z 13. júna 2018, ktorým sa z financovania Európskou úniou vylučujú určité výdavky vynaložené členskými štátmi v rámci Európskeho poľnohospodárskeho záručného fondu (EPZF) a v rámci Európskeho poľnohospodárskeho fondu pre rozvoj vidieka (EPFRV) (Ú. v. EÚ L 152, 2018, s. 29)], ale len posúdenia týkajúce sa vymáhania financovania v prípade neexistencie rozhodnutia Komisie v tomto zmysle, je dotknutý vnútroštátny súd oprávnený pri rozhodovaní sporu, ktorý mu bol predložený, zohľadniť účinky a odôvodnenia (vykonané úvahy) rozsudku Všeobecného súdu vyneseného vo veci žaloby o neplatnosť podľa článku 263 ZFEÚ, ktorým bolo zrušené vykonávacie rozhodnutie Komisie v podobnej veci [konkrétne rozsudok z 18. januára 2023, Rumunsko/Komisia (T‑33/21, EU:T:2023:5)]?
3.
Vyžaduje zásada zodpovednosti štátu, aby v situácii, o akú ide v prejednávanej veci, rumunský štát vyplatil príjemcom opatrenia 215 sadzby podpory vo výške stanovenej vo vykonávacom rozhodnutí [C(2012) 3529], počas celého trvania ich záväzkov?“
O prejudiciálnych otázkach
O prvej a druhej otázke
26
Svojou prvou a druhou otázkou, ktoré treba preskúmať spoločne, sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či vzhľadom na úvahy, ktoré Všeobecný súd uviedol vo svojom rozsudku z 18. januára 2023, Rumunsko/Komisia (T‑33/21, EU:T:2023:5), viaceré pravidlá a zásady práva Únie, ktoré Súdny dvor nezohľadnil vo svojom rozsudku zo 17. novembra 2022, Avicarvil Farms (C‑443/21, EU:C:2022:899), majú za následok spochybnenie výroku tohto posledného uvedeného rozsudku v rozsahu, v akom tieto pravidlá a zásady sa majú vykladať v tom zmysle, že bránia tomu, aby vnútroštátne orgány, ktoré sa podieľajú na vykonávaní opatrenia nenávratnej finančnej pomoci, prijali z dôvodu chýb vo výpočte, ktoré konštatoval Dvor audítorov, akty, ktorými sa zníži suma finančnej pomoci priznanej v rámci NPRV 2007 – 2013, schválenej a zmenenej rozhodnutiami Komisie, aj keď tento program už nemohol byť revidovaný alebo zmenený ku dňu konštatovania týchto chýb.
O prípustnosti
27
V prvom rade Ministerstvo poľnohospodárstva a rozvoja vidieka tvrdí, že prvá a druhá otázka sú neprípustné z dôvodu, že prvá otázka už bola objasnená rozsudkom zo 17. novembra 2022, Avicarvil Farms (C‑443/21, EU:C:2022:899), a že druhá otázka nespadá pod predmet návrhu na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 267 ZFEÚ.
28
V tejto súvislosti treba pripomenúť, že Súdnemu dvoru prináleží spresniť rozsah pôsobnosti rozsudku o výklade vydanom v prejudiciálnom konaní, pokiaľ ide o ustanovenia práva Únie alebo judikatúru, ktoré neboli predmetom tohto rozsudku (pozri v tomto zmysle rozsudok z 5. decembra 2017, M. A. S. a M. B., C‑42/17, EU:C:2017:936, bod 28).
29
Svojou prvou a druhou otázkou však vnútroštátny súd žiada o výklad rozsudku zo 17. novembra 2022, Avicarvil Farms (C‑443/21, EU:C:2022:899), a to vzhľadom na ustanovenia práva Únie a rozsudok Všeobecného súdu, ktoré neboli preskúmané v tomto prvom rozsudku. Za týchto okolností sú tieto otázky prípustné.
30
V druhom rade treba vzhľadom na uvedené pripomenúť, že podľa článku 94 písm. c) Rokovacieho poriadku Súdneho dvora je nevyhnutné, aby návrh na začatie prejudiciálneho konania obsahoval dôvody, pre ktoré sa vnútroštátny súd rozhodol položiť otázku výkladu alebo platnosti určitých ustanovení práva Únie, ako aj súvislosti, ktoré vnútroštátny súd vidí medzi týmito ustanoveniami a svojou vnútroštátnou právnou úpravou uplatniteľnou vo vnútroštátnom konaní.
31
Hoci vnútroštátny súd vo svojej prvej otázke odkazuje na články 288, 291 a 297 ZFEÚ, ako aj na zásadu práva Únie, podľa ktorej rozhodnutie Komisie vyvoláva právne účinky až do jeho zrušenia, treba konštatovať, že vo svojom návrhu na začatie prejudiciálneho konania nijako nevysvetľuje dôvody, ktoré ho viedli k položeniu otázky o týchto článkoch a o tejto zásade. Konkrétne nevysvetľuje, prečo podľa neho uvedené články a uvedená zásada môžu, najmä vzhľadom na ich obsah, kontext alebo cieľ, spochybniť výklad uvedený vo výroku rozsudku zo 17. novembra 2022, Avicarvil Farms (C‑443/21, EU:C:2022:899). Za týchto okolností je prvá otázka neprípustná v rozsahu, v akom sa týka tých istých článkov a tej istej zásady.
32
Prvá otázka je však prípustná v rozsahu, v akom sa týka článku 9 ods. 3 nariadenia č. 1974/2006, ako aj článkov 18 a 19 nariadenia č. 1698/2005. Vnútroštátny súd v podstate uvádza s odkazom na úvahy, ktoré uviedol Všeobecný súd vo svojom rozsudku z 18. januára 2023, Rumunsko/Komisia (T‑33/21, EU:T:2023:5), že na základe týchto ustanovení NPRV 2007 – 2013, schválený rozhodnutím C(2008) 3831 a zmenený vykonávacím rozhodnutím C(2012) 3529, už nemohol byť revidovaný alebo zmenený ku dňu, keď Dvor audítorov konštatoval chyby vo výpočte, o ktoré ide vo veci samej. V podstate sa preto pýta, či za týchto okolností boli rumunské orgány oprávnené vykonať zníženie uvedené v bode 15 tohto rozsudku. Vnútroštátny súd pritom dostatočne vysvetľuje dôvody, ktoré ho viedli k spochybneniu výkladu uvedených ustanovení.
33
Z vyššie uvedených úvah vyplýva, že prvá otázka je prípustná v rozsahu, v akom sa týka článku 9 ods. 3 nariadenia č. 1974/2006, ako aj článkov 18 a 19 nariadenia č. 1698/2005, a že druhá otázka je prípustná v celom rozsahu.
O veci samej
34
Na úvod je potrebné pripomenúť, že v rámci postupu spolupráce medzi vnútroštátnymi súdmi a Súdnym dvorom zavedeného článkom 267 ZFEÚ prináleží Súdnemu dvoru poskytnúť vnútroštátnemu súdu užitočnú odpoveď, ktorá mu umožní rozhodnúť prejednávaný spor. Z tohto pohľadu Súdnemu dvoru prislúcha prípadne preformulovať otázku, ktorá mu je predložená. Na tieto účely môže Súdny dvor zo všetkých informácií poskytnutých vnútroštátnym súdom, a najmä z odôvodnenia návrhu na začatie prejudiciálneho konania, vyvodiť pravidlá a zásady práva Únie, ktoré si vyžadujú výklad s prihliadnutím na predmet sporu vo veci samej [rozsudok z 21. marca 2024, Dyrektor Izby Administracji Skarbowej w Bydgoszczy (Možnosť opravy v prípade nesprávnej sadzby), C‑606/22, EU:C:2024:255, body 19 a 20, ako aj citovaná judikatúra].
35
V prejednávanej veci je prvá otázka v podstate založená na predpoklade, že NPRV 2007 – 2013, schválený rozhodnutím C(2008) 3831 a zmenený vykonávacím rozhodnutím C(2012) 3529, už nemohol byť revidovaný alebo zmenený ku dňu, keď Dvor audítorov konštatoval chyby vo výpočte, o ktoré ide vo veci samej. V tejto súvislosti článok 18 nariadenia č. 1698/2005 nie je relevantný na účely odpovede na túto otázku, keďže na rozdiel od článku 19 tohto nariadenia, ako aj článku 9 nariadenia č. 1974/2006 sa podľa svojho názvu netýka revízie alebo zmeny programov rozvoja vidieka prostredníctvom EPFRV, ale ich „prípravy a schválenia“.
36
Svojou prvou a druhou otázkou sa teda vnútroštátny súd v podstate pýta, či vzhľadom na úvahy, ktoré Všeobecný súd uviedol vo svojom rozsudku z 18. januára 2023, Rumunsko/Komisia (T‑33/21, EU:T:2023:5), majú článok 19 nariadenia č. 1698/2005, ako aj článok 9 ods. 3 nariadenia č. 1974/2006 za následok spochybnenie výroku rozsudku zo 17. novembra 2022, Avicarvil Farms (C‑443/21, EU:C:2022:899), v rozsahu, v akom by sa tieto články mali vykladať v tom zmysle, že bránia tomu, aby vnútroštátne orgány, ktoré sa podieľajú na vykonávaní opatrenia nenávratnej finančnej pomoci, prijali z dôvodu chýb vo výpočte, ktoré konštatoval Dvor audítorov, akty, ktorými sa zníži suma finančnej pomoci priznanej v rámci NPRV 2007 – 2013, ako bola schválená a zmenená rozhodnutiami Komisie, aj keď tento program už nemohol byť revidovaný alebo zmenený ku dňu konštatovania týchto chýb.
37
Ako konštatoval vnútroštátny súd v bodoch 91 až 95 a v bode 100 rozsudku z 18. januára 2023, Rumunsko/Komisia (T‑33/21, EU:T:2023:5), Všeobecný súd konštatoval, že ku dňu zistenia chýb vo výpočte pomoci týkajúcej sa opatrenia 215, inej ako pomocí, o ktoré ide vo veci samej, NPRV 2007 – 2013, schválený rozhodnutím C(2008) 3831 a zmenený vykonávacím rozhodnutím C(2012) 3529, už nemohol byť revidovaný alebo zmenený podľa článku 19 nariadenia č. 1698/2005, ako aj článku 9 ods. 3 nariadenia č. 1974/2006. Tieto konštatovania sú ratione temporis mutatis mutandis uplatniteľné vo veci samej.
38
Skutočnosť, že na základe týchto ustanovení už tento program nemohol byť revidovaný alebo zmenený ku dňu konštatovania týchto chýb vo výpočte, však nemôže mať za následok spochybnenie výroku rozsudku zo 17. novembra 2022, Avicarvil Farms (C‑443/21, EU:C:2022:899), ktorý bol vydaný v inom kontexte ako vo veci, v ktorej bol vydaný rozsudok z 18. januára 2023, Rumunsko/Komisia (T‑33/21, EU:T:2023:5).
39
V bodoch 74, 86, 91, 92, 100, 102 a 113 tohto posledného uvedeného rozsudku Všeobecný súd v podstate rozhodol, že hoci výška pomoci v rámci opatrenia 215 bola nezlučiteľná s článkom 40 ods. 3 nariadenia č. 1698/2005 z dôvodu chyby vo výpočte, Komisia vzbudila legitímnu dôveru rumunských orgánov, že vyplatenie tejto sumy je financované z prostriedkov Únie. Všeobecný súd konštatoval, že Komisia pri schvaľovaní tejto pomoci a s ňou súvisiacej metódy výpočtu mala po osobitných rokovaniach s rumunskými orgánmi k dispozícii všetky informácie, ktoré jej umožnili zistiť túto chybu a posúdiť súlad tejto pomoci s týmto ustanovením. Všeobecný súd na základe toho dospel k záveru, že uvedenú sumu možno opraviť len zmenou NPRV 2007 – 2013 a rozhodnutím o schválení tejto zmeny, a nie vykonávacím rozhodnutím, ako to urobila Komisia, ktorým by sa vylúčila z financovania chybná časť príslušnej pomoci. Z týchto dôvodov Všeobecný súd čiastočne zrušil toto vykonávacie rozhodnutie.
40
Vo veci, v ktorej bol vydaný rozsudok zo 17. novembra 2022, Avicarvil Farms (C‑443/21, EU:C:2022:899), sa síce v súvislosti s inou pomocou v rámci opatrenia 215 tiež hovorilo o sumách, ktoré z dôvodu chýb vo výpočte neboli v súlade s článkom 40 ods. 3 nariadenia č. 1698/2005 a ktoré boli opravené vykonávacím rozhodnutím Komisie, konkrétne vykonávacím rozhodnutím 2018/873.
41
Zo spisu v tejto veci však vyplýva, že pokiaľ ide o výpočet týchto súm, vo vzťahu medzi Rumunskom a Komisiou nebola konštatovaná legitímna dôvera. Je síce pravda, že Rumunsko svojou žalobou vo veci, ktorá viedla k vydaniu uznesenia z 30. apríla 2019, Rumunsko/Komisia (T‑530/18, EU:T:2019:269), žiadalo o zrušenie tohto vykonávacieho rozhodnutia a tvrdilo, že metódy výpočtu schválené Komisiou vo vzťahu k uvedeným sumám mali byť chránené na základe zásady ochrany legitímnej dôvery, Všeobecný súd týmto uznesením, potvrdeným v odvolacom konaní rozsudkom z 10. septembra 2020, Rumunsko/Komisia (C‑498/19 P, EU:C:2020:686), odmietol túto žalobu ako neprípustnú z dôvodu jej oneskoreného podania.
42
V bodoch 33 až 36 svojho rozsudku zo 17. novembra 2022, Avicarvil Farms (C‑443/21, EU:C:2022:899), preto Súdny dvor rozhodol, že predmetné sumy, ktoré neboli v súlade s článkom 40 ods. 3 nariadenia č. 1698/2005 a neboli uznané za chránené legitímnou dôverou vo vzťahu medzi Rumunskom a Komisiou, má opraviť Komisia na základe článku 52 ods. 1 nariadenia č. 1306/2013 prijatím vykonávacieho rozhodnutia o vylúčení chybnej časti predmetných pomocí z financovania Únie, ako aj vnútroštátne orgány na základe článku 58 ods. 1 nariadenia č. 1306/2013, pričom tieto orgány nie sú povinné čakať na prijatie takéhoto vykonávacieho rozhodnutia Komisiou.
43
V bode 44 tohto rozsudku Súdny dvor spresnil, že vo vzťahu medzi rumunskými orgánmi a poľnohospodármi, ktorí sú príjemcami dotknutej pomoci, zásada ochrany legitímnej dôvery nemá na toto posúdenie žiadny vplyv. Konštatoval, že keďže tieto sumy boli stanovené spôsobom, ktorý nebol v súlade s článkom 40 ods. 3 nariadenia č. 1698/2005, rumunské orgány nemohli v prospech týchto poľnohospodárov vzbudiť legitímnu dôveru, že získajú výhodu vyplývajúcu zo zaobchádzania, ktoré je v rozpore s právom Únie.
44
V konaní vo veci samej z vysvetlení vnútroštátneho súdu vyplýva, že predmetné chyby vo výpočte viedli v súvislosti s pomocami, ktoré spadajú tiež pod opatrenie 215, hoci ide o iné pomoci, ako sú tie, ktoré Súdny dvor a Všeobecný súd preskúmali vo svojich rozsudkoch zo 17. novembra 2022, Avicarvil Farms (C‑443/21, EU:C:2022:899), a z 18. januára 2023, Rumunsko/Komisia (T‑33/21, EU:T:2023:5), na určenie súm, ktoré neboli v súlade s článkom 40 ods. 3 nariadenia č. 1698/2005. Okrem toho vnútroštátny súd neuvádza, že Komisia alebo iné inštitúcie, orgány, úrady alebo agentúry Únie uznali, že tieto sumy boli chránené legitímnou dôverou vo vzťahu medzi Rumunskom a Komisiou. Z toho vyplýva, že situácia, o ktorú ide vo veci samej, v podstate zodpovedá situácii, o akú ide vo veci, v ktorej bol vyhlásený rozsudok zo 17. novembra 2022, Avicarvil Farms (C‑443/21, EU:C:2022:899).
45
Vnútroštátny súd však po prvé v súvislosti s tvrdeniami spoločnosti Porcellino Grasso uvádza, že odôvodnenie, ktorým sa Všeobecný súd riadil vo svojom rozsudku z 18. januára 2023, Rumunsko/Komisia (T‑33/21, EU:T:2023:5), je možné preniesť na konanie vo veci samej, keďže zásada ochrany legitímnej dôvery by sa mala vo vzťahoch medzi Rumunskom a Komisiou uplatniť na uvedené sumy z dôvodu, že Komisia mala v čase, keď schválila zmenu NPRV 2007 – 2013, k dispozícii informácie, ktoré jej umožnili posúdiť súlad pomocí, ktoré sú dotknuté vo veci samej, a príslušných metód výpočtu s článkom 40 ods. 3 nariadenia č. 1698/2005. Keďže rovnaké sumy by boli chránené podľa tejto zásady, mohli by byť opravené, a to v súlade s úvahami Všeobecného súdu uvedenými v bode 39 tohto rozsudku, len zmenou NPRV 2007 – 2013 a rozhodnutím o schválení tejto zmeny.
46
V tejto súvislosti treba uviesť, že hoci sa rozsudok z 18. januára 2023, Rumunsko/Komisia (T‑33/21, EU:T:2023:5), rovnako ako je to v prejednávanej veci, týka pomoci v rámci opatrenia 215, táto pomoc sa líšila od pomocí, o ktoré ide vo veci samej. Za týchto okolností Všeobecný súd v tomto rozsudku nemohol preskúmať, či Komisia v čase schválenia zmeny NPRV 2007 – 2013 disponovala informáciami, ktoré jej umožnili posúdiť súlad týchto posledných uvedených pomocí a súvisiacich metód výpočtu s článkom 40 ods. 3 nariadenia č. 1698/2005, v dôsledku čoho jeho odôvodnenie nemožno mutatis mutandis preniesť na konanie vo veci samej. Treba tiež poznamenať, že rumunská vláda vo svojich písomných pripomienkach netvrdí, že sa vo svojich rokovaniach s Komisiou opiera o zásadu ochrany legitímnej dôvery v súvislosti s pomocami dotknutými vo veci samej.
47
Po druhé vnútroštátny súd uvádza, že podľa tvrdení spoločnosti Porcellino Grasso sú úvahy uvedené Všeobecným súdom v bode 113 rozsudku z 18. januára 2023, Rumunsko/Komisia (T‑33/21, EU:T:2023:5), v rozpore s bodmi 42 a 44 rozsudku zo 17. novembra 2022, Avicarvil Farms (C‑443/21, EU:C:2022:899). Kladie si preto otázku, či má tieto úvahy zohľadniť.
48
Ako jasne vyplýva z tohto bodu 113, odôvodnenie Všeobecného súdu nadväzuje na odôvodnenie uvedené v bodoch 75 až 86 rozsudku z 18. januára 2023, Rumunsko/Komisia (T‑33/21, EU:T:2023:5), podľa ktorého dotknuté metódy výpočtu a sumy určené na ich základe boli vo vzťahoch medzi Rumunskom a Komisiou chránené na základe zásady ochrany legitímnej dôvery z dôvodu, že tieto metódy a sumy boli predmetom „osobitných rokovaní s rumunskými orgánmi“ a že Komisia mala v rámci týchto rokovaní všetky informácie, ktoré jej umožnili posúdiť ich súlad s článkom 40 ods. 3 nariadenia č. 1698/2005.
49
Z bodu 42 tohto rozsudku však vyplýva, že vec, v ktorej bol vydaný rozsudok zo 17. novembra 2022, Avicarvil Farms (C‑443/21, EU:C:2022:899), sa týkala výšok pomocí, ktoré neboli chránené legitímnou dôverou vo vzťahoch medzi Rumunskom a Komisiou. Keďže tento rozsudok bol vydaný v úplne inom kontexte ako vo veci, v ktorej bol vydaný rozsudok z 18. januára 2023, Rumunsko/Komisia (T‑33/21, EU:T:2023:5), úvahy vyjadrené v bode 113 tohto posledného uvedeného rozsudku nemôžu byť relevantné na účely výkladu rozsudku zo 17. novembra 2022, Avicarvil Farms (C‑443/21, EU:C:2022:899).
50
Z uvedeného vyplýva, že sumy pomocí, o ktoré ide vo veci samej, stanovené z dôvodu chýb vo výpočte, nemožno považovať na základe rozsudku z 18. januára 2023, Rumunsko/Komisia (T‑33/21, EU:T:2023:5), a vzhľadom na to, že so spisu predloženého Súdnemu dvoru nevyplýva opak, za chránené legitímnou dôverou vo vzťahoch medzi Rumunskom a Komisiou, v dôsledku čoho vzhľadom na úvahy uvedené v bode 44 tohto rozsudku je situácia vo veci samej v podstate rovnaká ako situácia vo veci, v ktorej bol vydaný rozsudok zo 17. novembra 2022, Avicarvil Farms (C‑443/21, EU:C:2022:899).
51
V dôsledku toho v situácii, keď boli sumy z dôvodu chyby vo výpočte určené spôsobom, ktorý nie je v súlade s právom Únie a ktorý nie je chránený legitímnou dôverou vo vzťahoch medzi Komisiou a dotknutým členským štátom, sú táto inštitúcia, ako aj tento členský štát, ako vyplýva z bodov 33 a 34 rozsudku zo 17. novembra 2022, Avicarvil Farms (C‑443/21, EU:C:2022:899), povinné podľa článku 310 ods. 5 ZFEÚ, ako aj článku 52 ods. 1 a článku 58 ods. 1 nariadenia č. 1306/2013 vylúčiť z financovania Únie sumy dotknuté touto chybou výpočtu.
52
Takéto vylúčenie v žiadnom prípade neznamená potrebu revidovať alebo zmeniť dotknutý program rozvoja vidieka.
53
Oprava chyby vo výpočte, ktorá nie je v súlade s právom Únie, ako aj z nej vyplývajúcich sadzieb a platieb totiž nemá za následok žiadnu revíziu alebo zmenu dotknutého programu rozvoja vidieka, ale predstavuje, ako vyplýva z ustanovení uvedených v bode 51 tohto rozsudku, jednoduchý návrat k stavu, ktorý mal byť výsledkom tohto programu, ak by nedošlo k tejto chybe, a to takým spôsobom, aby nedošlo k poškodeniu rozpočtu Únie.
54
Preto skutočnosť, že na základe článku 19 nariadenia č. 1698/2005, ako aj článku 9 ods. 3 nariadenia č. 1974/2006 už nemohol byť NPRV 2007 – 2013 revidovaný alebo zmenený v deň, keď Dvor audítorov konštatoval chyby vo výpočte, o ktoré ide vo veci samej, nebráni Komisii, ako aj vnútroštátnym orgánom, aby prijali opatrenia potrebné na opravu súm a platieb, ktorých sa tieto chyby týkajú, v rámci overenia súladu.
55
Vzhľadom na uvedené dôvody treba na prvú a druhú otázku odpovedať tak, že článok 19 nariadenia č. 1698/2005 a článok 9 ods. 3 nariadenia č. 1974/2006 sa majú vykladať v tom zmysle, že nebránia tomu, aby vnútroštátne orgány, ktoré sa podieľajú na vykonávaní opatrenia nenávratnej finančnej pomoci, prijali z dôvodu chýb vo výpočte, ktoré konštatoval Dvor audítorov, akty, ktorými sa zníži suma finančnej pomoci priznanej v rámci NPRV 2007 – 2013, ako bola schválená a zmenená rozhodnutiami Komisie, aj keď tento program už nemohol byť revidovaný alebo zmenený ku dňu konštatovania týchto chýb. Úvahy, ktoré uviedol Všeobecný súd v rozsudku z 18. januára 2023, Rumunsko/Komisia (T‑33/21, EU:T:2023:5), sú v tejto súvislosti irelevantné.
O tretej otázke
56
Svojou treťou otázkou sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či zásada zodpovednosti členských štátov za porušenie práva Únie ukladá rumunskému štátu povinnosť zaplatiť príjemcom pomoci na zlepšenie podmienok dopravy a pomoci na zníženie nepriaznivých vplyvov sumy splatné v súvislosti s touto pomocou do výšky súm stanovených vo vykonávacom rozhodnutí C(2012) 3529, a to počas celého obdobia trvania záväzkov, ktoré prijali.
57
Treba pripomenúť, že právo Únie stanovuje zásadu, podľa ktorej sú členské štáty povinné nahradiť škody spôsobené jednotlivcom, v dôsledku porušení práva Únie, ktoré im možno pripísať (rozsudok z 5. marca 1996, Brasserie du pêcheur a Factortame, C‑46/93 a C‑48/93, EU:C:1996:79, bod 17 a citovaná judikatúra).
58
V prejednávanej veci z konštatovaní vnútroštátneho súdu vyplýva, že z dôvodu chýb vo výpočte, o ktoré ide vo veci samej, sadzby podpory stanovené vykonávacím rozhodnutím C(2012) 3529 pre pomoc na zlepšenie podmienok dopravy a pomoc na zníženie nepriaznivých vplyvov neboli v súlade s článkom 40 ods. 3 nariadenia č. 1698/2005. Z týchto konštatovaní tiež vyplýva, že rumunské orgány prijali potrebné opatrenia na nápravu týchto sadzieb, aby ich zosúladili s týmto ustanovením, a že tým ukončili porušenie práva Únie, ktoré sa im pripisovalo.
59
Za týchto okolností sa príjemca pomoci, akým je Porcellino Grasso, nemôže odvolávať na zásadu zodpovednosti členských štátov za porušenie práva Únie, aby sa domáhal vrátenia rozdielu medzi výškou platieb, ktoré mal pôvodne dostať, a opravenou výškou týchto platieb, aj keď táto druhá suma je v súlade s týmto právom a tento príjemca nemá žiadne právo na získanie tohto rozdielu.
60
Na jednej strane by vyplatenie časti súm, ktorých sa týkajú chyby vo výpočte, príjemcovi pomoci, akým je Porcellino Grasso, predstavovalo bezdôvodné obohatenie tohto príjemcu, ktoré je zakázané právom Únie, keďže by takáto platba viedla k obohateniu tohto príjemcu bez platného právneho dôvodu a k ochudobneniu Únie, ktoré súvisí s týmto obohatením (pozri v tomto zmysle rozsudky z 10. apríla 2008, Marks & Spencer, C‑309/06, EU:C:2008:211, bod 41 a citovanú judikatúru, ako aj z 28. júla 2011, Agrana Zucker, C‑309/10, EU:C:2011:531, bod 53 a citovanú judikatúru).
61
Na druhej strane aj keby sa Porcellino Grasso v rámci svojej žaloby o určenie zodpovednosti chcela pred vnútroštátnym súdom odvolávať na zásadu ochrany legitímnej dôvery vo vzťahoch k rumunským orgánom, treba pripomenúť, ako bolo uvedené v bode 43 tohto rozsudku, že táto zásada nemôže vzbudiť u jednotlivca legitímnu dôveru, že môže získať priaznivejšie zaobchádzanie odporujúce právu Únie (rozsudok zo 17. novembra 2022, Avicarvil Farms, C‑443/21, EU:C:2022:899, bod 41).
62
Vzhľadom na predchádzajúce dôvody treba na tretiu otázku odpovedať tak, že zásada zodpovednosti členských štátov za porušenie práva Únie sa neuplatní, ak sadzby podpory finančných pomocí priznaných v rámci programu rozvoja vidieka prostredníctvom EPFRV boli stanovené spôsobom, ktorý nie je v súlade s právom Únie, a príjemcovia týchto pomocí prijali platby v súvislosti s týmito pomocami, vypočítané na základe opravených sadzieb, ktoré sú v súlade s týmto právom.
O trovách
63
Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.
Z týchto dôvodov Súdny dvor (šiesta komora) rozhodol takto:
1.
Článok 19 nariadenia Rady (ES) č. 1698/2005 z 20. septembra 2005 o podpore rozvoja vidieka prostredníctvom Európskeho poľnohospodárskeho fondu pre rozvoj vidieka (EPFRV), zmeneného nariadením Rady (ES) č. 74/2009 z 19. januára 2009, a článok 9 ods. 3 nariadenia Komisie (ES) č. 1974/2006 z 15. decembra 2006, ktorým sa ustanovujú podrobné pravidlá vykonávania nariadenia Rady (ES) č. 1698/2006 o podpore rozvoja vidieka prostredníctvom Európskeho poľnohospodárskeho fondu pre rozvoj vidieka (EPFRV), zmeneného vykonávacím nariadením Komisie (EÚ) č. 335/2013 z 12. apríla 2013,
sa majú vykladať v tom zmysle, že:
nebránia tomu, aby vnútroštátne orgány, ktoré sa podieľajú na vykonávaní opatrenia nenávratnej finančnej pomoci, prijali z dôvodu chýb vo výpočte, ktoré konštatoval Európsky dvor audítorov, akty, ktorými sa zníži suma finančnej pomoci priznanej v rámci programu rozvoja vidieka prostredníctvom Európskeho poľnohospodárskeho fondu pre rozvoj vidieka (EPFRV) pre Rumunsko v programovom období 2007 – 2013, ako bola schválená a zmenená rozhodnutiami Európskej komisie, aj keď tento program už nemohol byť revidovaný alebo zmenený ku dňu konštatovania týchto chýb. Úvahy, ktoré uviedol Všeobecný súd Európskej únie v rozsudku z 18. januára 2023, Rumunsko/Komisia (T‑33/21, EU:T:2023:5), sú v tejto súvislosti irelevantné.
2.
Zásada zodpovednosti členských štátov za porušenie práva Únie sa neuplatní, ak sadzby podpory finančných pomocí priznaných v rámci programu rozvoja vidieka prostredníctvom Európskeho poľnohospodárskeho fondu pre rozvoj vidieka (EPFRV) boli stanovené spôsobom, ktorý nie je v súlade s právom Únie, a príjemcovia týchto pomocí prijali platby v súvislosti s týmito pomocami, vypočítané na základe opravených sadzieb, ktoré sú v súlade s týmto právom.
Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: rumunčina.