Predbežné znenie
ROZSUDOK
SÚDNEHO
DVORA
(prvá
komora)
z 21. mája 2026(*)
„ Návrh
na
začatie
prejudiciálneho
konania – Spoločná
zahraničná a bezpečnostná
politika – Reštriktívne
opatrenia
prijaté
vzhľadom
na
vojenskú
agresiu
voči
Ukrajine – Nariadenie
(EÚ)
č. 269/2014 – Článok 2
ods. 1 – Zmrazenie
finančných
prostriedkov a ekonomických
zdrojov – Zriadenie
trustu – Zriaďovateľ
trustu
zaradený
na
zoznam
uvedený v prílohe I k nariadeniu č. 269/2014 – Zmrazenie
finančných
prostriedkov a hospodárskych
zdrojov
vložených
do
trustu – Pojmy
‚patriť‘ a ‚kontrola‘ “
Vo
veci C‑483/23,
ktorej
predmetom
je
návrh
na
začatie
prejudiciálneho
konania
podľa
článku 267 ZFEÚ,
podaný
rozhodnutím
Tribunale amministrativo regionale per
il Lazio
(Regionálny
správny
súd
pre
Lazio,
Taliansko) z 11. apríla
2023 a doručený
Súdnemu
dvoru
26. júla
2023,
ktorý
súvisí s konaním:
A,
B,
C,
D,
T,
proti
Ministero dell’Economia e delle Finanze,
Comitato di
Sicurezza Finanziaria,
Agenzia del
Demanio,
SÚDNY
DVOR
(prvá
komora),
v zložení:
predseda
prvej
komory
F. Biltgen,
podpredseda
Súdneho
dvora
T. von Danwitz,
vykonávajúci
funkciu
sudcu
prvej
komory,
sudcovia
I. Ziemele (spravodajkyňa),
A. Kumin a S. Gervasoni,
generálny
advokát: M. Campos Sánchez‑Bordona,
tajomník:
G. Chiapponi,
referent,
so
zreteľom
na
písomnú
časť
konania a po
pojednávaní z 8. mája
2025,
so
zreteľom
na
pripomienky,
ktoré
predložili:
–        A,
B,
C,
D a T, v zastúpení:
F. Centonze,
F. Ciancio,
G. Lovaste, M. Magnano,
A. Neri,
A. Saccucci a F. Sciaudone,
avvocati,
–        talianska
vláda, v zastúpení:
S. Fiorentino a G. Palmieri,
splnomocnení
zástupcovia,
za
právnej
pomoci
P. Gentili a L. Paolucci,
avvocati dello Stato,
–        belgická
vláda, v zastúpení:
A. De
Brouwer,
C. Pochet a M. Van
Regemorter,
splnomocnení
zástupcovia,
–        nemecká
vláda, v zastúpení:
J. Möller,
splnomocnený
zástupca,
–        francúzska
vláda, v zastúpení:
B. Fodda,
E. Timmermans a B. Travard,
splnomocnení
zástupcovia,
–        holandská
vláda, v zastúpení: M. K. Bulterman a A. Hanje,
splnomocnené
zástupkyne,
–        fínska
vláda, v zastúpení: M. Pere,
splnomocnená
zástupkyňa,
–        Európska
komisia, v zastúpení:
D. Bianchi, M. Carpus‑Carcea,
H. Krämer a L. Puccio,
splnomocnení
zástupcovia,
po
vypočutí
návrhov
generálneho
advokáta
na
pojednávaní
10. júla
2025,
vyhlásil
tento
Rozsudok
1        Návrh
na
začatie
prejudiciálneho
konania
sa
týka
výkladu
článku 2
ods. 1
nariadenia
Rady
(EÚ)
č. 269/2014
zo
17. marca 2014 o reštriktívnych
opatreniach
vzhľadom
na
konanie
narúšajúce
alebo
ohrozujúce
územnú
celistvosť,
zvrchovanosť a nezávislosť
Ukrajiny
(Ú. v. EÚ L 78,
2014,
s. 6),
zmeneného
nariadením
Rady
(EÚ)
2022/330 z 25. februára
2022
(Ú. v. EÚ L 51,
2022,
s. 1)
(ďalej
len
„nariadenie
č. 269/2014“).
2        Tento
návrh
bol
podaný v rámci
sporu
medzi
A,
B,
C,
D a T
na
jednej
strane a Ministero dell’Economia e delle Finanze (Ministerstvo
hospodárstva a financií,
Taliansko)
(ďalej
len
„ministerstvo“),
Comitato di
Sicurezza Finanziaria (Výbor
pre
finančnú
bezpečnosť,
Taliansko) a Agenzia del
Demanio (Úrad
pre
správu
štátneho
majetku,
Taliansko)
na
strane
druhej
vo
veci
zmrazenia
obchodných
podielov a majetku
spoločností
A,
B,
C a D.
Právny rámec
Medzinárodné právo
3        Článok 2
Dohovoru o rozhodnom
práve
pre
inštitút
trustu a o jeho
uznávaní,
uzavretého v Haagu
1. júla
1985
(ďalej
len
„Haagsky
dohovor“),
podpísaného a ratifikovaného
Talianskou
republikou,
stanovuje:
„Na
účely
tohto
dohovor
pojem
‚trust‘
označuje
právne
vzťahy
založené
osobou
zriaďovateľa – na
základe
úkonov
medzi
živými
alebo
pre
prípad
smrti – tým,
že v záujme
beneficienta
alebo
na
určitý
účel
umiestni
majetok
pod
kontrolu
správcu.
Trust
má
tieto
znaky:
a)      majetok,
ktorý
je
súčasťou
trustu,
predstavuje
oddelený
majetok a netvorí
súčasť
majetku
správcu;
b)      nositeľom
vlastníckeho
práva k majetku,
ktorý
je
súčasťou
trustu,
je
správca
alebo
iná
osoba v mene
správcu;
c)      správca
má
právomoc a povinnosť,
za
ktoré
zodpovedá,
spravovať a riadiť
majetok
alebo
nakladať s ním v súlade s podmienkami
trustu a osobitnými
povinnosťami,
ktoré
mu
ukladá
zákon.
Skutočnosť,
že
zriaďovateľ
si
ponechá
určité
výhradné
práva a právomoci a že
správca
môže
mať
určité
práva
ako
beneficient,
nie
je
nevyhnutne
nezlučiteľná s existenciou
trustu.“
4        V článku 6
prvého
odseku
tohto
dohovoru
sa
uvádza:
„Trust
sa
spravuje
právnym
poriadkom,
ktorý
si
zvolí
zriaďovateľ.
Táto
voľba
musí
byť
výslovná
alebo
vyplývať z ustanovení
listiny,
ktorou
sa
zriaďuje
trust
alebo
preukazuje
jeho
existencia, v prípade
potreby
vykladanými
so
zreteľom
na
okolnosti
prípadu.“
5        Článok 11
uvedeného
dohovoru
stanovuje:
„Ako
trust
sa
uzná
trust
zriadený v súlade s právnym
poriadkom,
ktorý
je
uvedený v predchádzajúcej
kapitole.
Z tohto
uznania
prinajmenšom
vyplýva,
že
majetok,
ktorý
je
súčasťou
trustu,
je
odlišný
od
osobného
majetku
správcu a že
správca
môže
konať
ako
žalobca
alebo
žalovaný a môže
vystupovať v postavení
správcu
pred
notárom
alebo
ktoroukoľvek
osobou,
ktorá
vykonáva
verejnú
funkciu.
Pokiaľ
to
rozhodné
právo
pre
trust
vyžaduje
alebo
stanovuje, z tohto
uznania
najmä
vyplýva,
že:
a)      osobní
veritelia
správcu
nemôžu
využiť
zabezpečovacie
opatrenia
vzťahujúce
sa
na
majetok,
ktorý
je
súčasťou
trustu;
b)      majetok,
ktorý
je
súčasťou
trustu,
nepatrí
do
majetku
správcu v prípade
jeho
platobnej
neschopnosti
alebo
úpadku;
c)      majetok,
ktorý
je
súčasťou
trustu,
nepatrí
do
majetkového
režimu
manželov
ani
do
dedičstva
po
správcovi;
d)      sa
možno
domáhať
vydania
majetku,
ktorý
je
súčasťou
trustu, v prípade,
že
správca v rozpore s povinnosťami
vyplývajúcimi z trustu
zmiešal
majetok,
ktorý
je
súčasťou
trustu,
so
svojím
osobným
majetkom
alebo
previedol
vlastnícke
právo k nemu.
Práva a povinnosti
tretej
osoby,
ktorá
má v držbe
majetok,
ktorý
je
súčasťou
trustu,
sa
však
naďalej
riadia
právom,
ktorý
určujú
kolízne
normy
platné v mieste
sídla
súdu,
ktorý
vo
veci
koná.“
Právo Únie
Rozhodnutie 2014/145/SZBP
6        V odôvodneniach
1,
4 a 5
rozhodnutia
Rady
2014/145/SZBP
zo
17. marca 2014 o reštriktívnych
opatreniach
vzhľadom
na
konanie,
ktorým
sa
narúša
alebo
ohrozuje
územná
celistvosť,
zvrchovanosť a nezávislosť
Ukrajiny
(Ú. v. EÚ L 78,
2014,
s. 16),
sa
uvádza:
„(1)      Hlavy
štátov
alebo
predsedovia
vlád
členských
štátov
[Európskej
ú]nie
6. marca 2014
dôrazne
odsúdili
nevyprovokované
narušenie
ukrajinskej
suverenity a územnej
celistvosti
zo
strany
Ruskej
federácie a Ruskú
federáciu
vyzvali,
aby
bezodkladne
stiahla
svoje
ozbrojené
sily
do
oblastí
ich
stáleho
rozmiestnenia v súlade s príslušnými
dohodami.
…
Hlavy
štátov
alebo
predsedovia
vlád
sa
domnievajú,
že
rozhodnutie
Najvyššej
rady
Krymskej
autonómnej
republiky
uskutočniť
referendum o budúcom
štatúte
tohto
územia
je v rozpore s ukrajinskou
ústavou, a preto
nezákonné.
…
(4)      Za
súčasných
okolností
by
sa
mal
uplatniť
zákaz
cestovania a zmrazenie
aktív
na
osoby
zodpovedné
za
konanie,
ktorým
sa
narúša
alebo
ohrozuje
územná
celistvosť,
zvrchovanosť a nezávislosť
Ukrajiny, a to
aj
za
konanie o budúcom
statuse
ktorejkoľvek
časti
územia,
ktoré
sú v rozpore s ukrajinskou
ústavou, a na
osoby,
subjekty
alebo
orgány s nimi
spojené.
(5)      Na
vykonanie
určitých
opatrení
je
potrebná
ďalšia
činnosť
Únie.“
Rozhodnutie (SZBP) 2022/397
7        V reakcii
na
agresiu
Ruskej
federácie
voči
Ukrajine
24. februára
2022 a vzhľadom
na
závažnosť
situácie
prijala
Rada
Európskej
únie
28. februára
2022
rozhodnutie
(SZBP)
2022/337,
ktorým
sa
mení
rozhodnutie
2014/145/SZBP o reštriktívnych
opatreniach
vzhľadom
na
konanie,
ktorým
sa
narúša
alebo
ohrozuje
územná
celistvosť,
zvrchovanosť a nezávislosť
Ukrajiny
(Ú. v. EÚ L 59,
2022,
s. 1),
ktorým
sa
na
zoznam
osôb,
subjektov a orgánov,
na
ktoré
sa
vzťahujú
reštriktívne
opatrenia,
uvedený v prílohe k rozhodnutiu
2014/145,
doplnilo
26 osôb a 1 subjekt.
Nariadenie č. 269/2014
8        V odôvodneniach
4
až
6
nariadenia
č. 269/2014
sa
uvádza:
„(4)      Dňa
17. marca 2014
Rada
prijala
rozhodnutie
2014/145/SZBP, v ktorom
sa
stanovujú
cestovné
obmedzenia a zmrazenie
finančných
prostriedkov a hospodárskych
zdrojov
určitých
osôb
zodpovedných
za
konanie
narúšajúce
alebo
ohrozujúce
územnú
celistvosť,
zvrchovanosť a nezávislosť
Ukrajiny,
vrátane
konania
týkajúceho
sa
budúceho
štatútu
akejkoľvek
časti
tohto
územia,
ktoré
je v rozpore s ukrajinskou
ústavou, a fyzických
alebo
právnických
osôb,
subjektov
alebo
orgánov s nimi
súvisiacich.
Tieto
fyzické
alebo
právnické
osoby,
subjekty a orgány
sú
uvedené v prílohe k uvedenému
rozhodnutiu.
(5)      Niektoré z uvedených
opatrení
patria
do
rozsahu
pôsobnosti
zmluvy, a preto
sú
na
ich
vykonávanie
potrebné
právne
predpisy
na
úrovni
Únie,
najmä v záujme
zaručenia
ich
jednotného
uplatňovania
vo
všetkých
členských
štátoch.
(6)      Toto
nariadenie
rešpektuje
základné
práva a dodržiava
zásady
uznané
najmä v Charte
základných
práv
Európskej
únie,
najmä
právo
na
účinný
prostriedok
nápravy a spravodlivý
proces,
ako
aj
právo
na
ochranu
osobných
údajov.
Toto
nariadenie
by
sa
malo
uplatňovať v súlade s týmito
právami a zásadami.“
9        Článok 1
tohto
nariadenia
stanovuje:
„Na
účely
tohto
nariadenia
sa
uplatňuje
toto
vymedzenie
pojmov:
…
d)      ‚hospodárske
zdroje‘
sú
aktíva
každého
druhu,
hmotné
aj
nehmotné,
hnuteľné
aj
nehnuteľné,
ktoré
nie
sú
finančnými
prostriedkami,
ale
možno
ich
použiť
na
získanie
finančných
prostriedkov,
tovaru
alebo
služieb;
e)      ‚zmrazenie
hospodárskych
zdrojov‘
je
zabránenie
využívaniu
hospodárskych
zdrojov
na
účely
získania
finančných
prostriedkov,
tovaru
alebo
služieb
akýmkoľvek
spôsobom,
ktorý
zahŕňa
okrem
iného
ich
predaj,
prenájom
alebo
založenie;
f)      ‚zmrazenie
finančných
prostriedkov‘
je
zabránenie
akémukoľvek
pohybu,
prevodu,
úprave,
použitiu
finančných
prostriedkov,
prístupu k nim
alebo
manipulácii s nimi
akýmkoľvek
spôsobom,
ktoré
by
mali
za
následok
akúkoľvek
zmenu
ich
objemu,
výšky,
umiestnenia,
vlastníctva,
držby,
charakteru,
miesta
určenia
alebo
akúkoľvek
inú
zmenu,
ktorá
by
umožnila
použitie
finančných
prostriedkov,
vrátane
spravovania
portfólií;
g)      ‚finančné
prostriedky‘
sú
finančné
aktíva a výhody
každého
druhu,
ktoré
zahŕňajú,
nie
však
výlučne:
i)      hotovosť,
šeky,
peňažné
pohľadávky,
zmenky,
peňažné
poukážky a iné
platobné
nástroje;
ii)      vklady
vo
finančných
inštitúciách
alebo
iných
subjektoch,
zostatky
na
účtoch,
pohľadávky a dlhopisy;
iii)      verejne
alebo
súkromne
obchodovateľné
cenné
papiere a dlhové
nástroje
vrátane
akcií a majetkových
podielov,
certifikátov
zastupujúcich
cenné
papiere,
dlhopisov,
zmeniek,
záruk,
dlžobných
úpisov a zmlúv o finančných
derivátoch;
iv)      úroky,
dividendy
alebo
iné
príjmy z aktív
alebo
hodnoty
akumulované
alebo
vytvárané
aktívami;
v)      úvery,
práva
na
započítanie
pohľadávok,
záruky,
záruky
na
plnenie
alebo
iné
finančné
záväzky;
vi)      akreditívy,
nákladné
listy,
kúpne
zmluvy
a
vii)      dokumenty
preukazujúce
podiel
na
finančných
prostriedkoch
alebo
finančných
zdrojoch;
…“
10      Článok 2
uvedeného
nariadenia
stanovuje:
„1.      Zmrazujú
sa
všetky
finančné
prostriedky a hospodárske
zdroje,
ktoré
patria
akýmkoľvek
fyzickým
alebo
právnickým
osobám,
subjektom
alebo
orgánom,
alebo
fyzickým
alebo
právnickým
osobám,
subjektom
alebo
orgánom,
ktoré
sú s nimi
spojené, a ktoré
sú
uvedené v zozname v prílohe I,
ako
aj
finančné
prostriedky a hospodárske
zdroje,
ktoré
sú v držbe
[ktoré
sú
vo
vlastníctve, v držbe – neoficiálny
preklad]
alebo
pod
kontrolou
takýchto
fyzických
osôb,
právnických
osôb,
subjektov
alebo
orgánov.
2.      Žiadne
finančné
prostriedky
ani
hospodárske
zdroje
sa
priamo
ani
nepriamo
nesprístupnia
fyzickým
alebo
právnickým
osobám,
subjektom
alebo
orgánom,
alebo
fyzickým
alebo
právnickým
osobám,
subjektom
alebo
orgánom,
ktoré
sú s nimi
spojené, a ktoré
sú
uvedené v zozname v prílohe I,
ani
sa
neposkytnú v ich
prospech.“
11      Článok 3
ods. 1
tohto
istého
nariadenia
stanovuje:
„Príloha
I
zahŕňa:
a)      fyzické
osoby,
ktoré
sú
zodpovedné
za
konanie
alebo
politiky,
ktorými
sa
narúša
alebo
ohrozuje
územná
celistvosť,
zvrchovanosť a nezávislosť
Ukrajiny,
alebo
stabilita
či
bezpečnosť
na
Ukrajine,
alebo
ktorými
sa
kladú
prekážky v práci
medzinárodných
organizácií
na
Ukrajine,
takéto
konanie
alebo
politiky
podporujú
alebo
ich
vykonávajú;
…
d)      fyzické
alebo
právnické
osoby,
subjekty
alebo
orgány,
ktoré
materiálne
alebo
finančne
podporujú
ruských
činiteľov s rozhodovacou
právomocou
zodpovedných
za
anexiu
Krymu
alebo
za
destabilizáciu
Ukrajiny,
alebo z nich
majú
prospech;
e)      fyzické
alebo
právnické
osoby,
subjekty
alebo
orgány,
ktoré
uskutočňujú
transakcie
so
skupinami
separatistov v donbaskom regióne
Ukrajiny;
f)      fyzické
alebo
právnické
osoby,
subjekty
alebo
orgány,
ktoré
materiálne
alebo
finančne
podporujú
vládu
Ruskej
federácie
zodpovednú
za
anexiu
Krymu a za
destabilizáciu
Ukrajiny
alebo z nej
majú
prospech;
alebo
g)      popredných
podnikateľov
alebo
právnické
osoby,
subjekty
alebo
orgány
zapojené
do
hospodárskych
odvetví,
ktoré
poskytujú
významný
zdroj
príjmov
vláde
Ruskej
federácie,
ktorá
je
zodpovedná
za
anexiu
Krymu a za
destabilizáciu
Ukrajiny[;]
a fyzické
alebo
právnické
osoby,
subjekty
alebo
orgány,
ktoré
sú s nimi
spojené.“
12      V článku 9
nariadenia
č. 269/2014
sa
uvádza:
„Zakazuje
sa
vedomá a úmyselná
účasť
na
činnostiach,
ktorých
predmetom
alebo
dôsledkom
je
obchádzanie
opatrení
uvedených v článku 2.“
Vykonávacie nariadenie (EÚ) 2022/336
13      Dňa
28. februára
2022
Rada
prijala
vykonávacie
nariadenie
(EÚ)
2022/336,
ktorým
sa
vykonáva
nariadenie
(EÚ)
č. 269/2014 o reštriktívnych
opatreniach
vzhľadom
na
konanie
narúšajúce
alebo
ohrozujúce
územnú
celistvosť,
zvrchovanosť a nezávislosť
Ukrajiny
(Ú. v. EÚ L 58,
2022,
s. 1),
ktorým
sa
na
zoznam
osôb,
subjektov a orgánov,
na
ktoré
sa
vzťahujú
reštriktívne
opatrenia,
uvedený v prílohe I k nariadeniu
č. 269/2014,
doplnilo
26 osôb a 1 subjekt.
14      V odôvodneniach
5
až
11
tohto
vykonávacieho
nariadenia
sa
uvádza:
„(5)      Rada
24. januára
2022
schválila
závery, v ktorých
odsúdila
pokračujúce
agresívne
kroky a hrozby
Ruska
voči
Ukrajine a vyzvala
Rusko,
aby
zmiernilo
napätie,
dodržiavalo
medzinárodné
právo a konštruktívne
sa
zapájalo
do
dialógu
prostredníctvom
zavedených
medzinárodných
mechanizmov.
Rada
opätovne
potvrdila,
že
Únia
je
plne
odhodlaná
dodržiavať
základné
zásady, z ktorých
vychádza
európska
bezpečnosť a ktoré
sú
zakotvené v Charte
Organizácie
Spojených
národov
(ďalej
len
‚OSN‘) a zakladajúcich
dokumentoch
Organizácie
pre
bezpečnosť a spoluprácu v Európe
vrátane
Helsinského
záverečného
aktu a Parížskej
charty.
Tieto
základné
zásady
zahŕňajú
najmä
zvrchovanú
rovnosť a územnú
celistvosť
štátov,
neporušiteľnosť
hraníc,
zdržanie
sa
hrozby
silou
alebo
použitia
sily a slobodu
štátov
zvoliť
si
alebo
zmeniť
svoje
vlastné
bezpečnostné
mechanizmy.
Rada
uviedla,
že o uvedených
zásadách
sa
nevyjednáva,
ani
nie
sú
predmetom
revízie
ani
opätovného
výkladu a že
ich
porušovanie
zo
strany
Ruska
je
prekážkou
spoločného a nedeliteľného
bezpečnostného
priestoru v Európe a ohrozuje
mier a stabilitu
na európskom
kontinente.
Rada
pripomínajúc
závery
Európskej
rady
zo 16. decembra
2021
zdôraznila,
že
akákoľvek
ďalšia
vojenská
agresia
zo
strany
Ruska
voči
Ukrajine
bude
mať
ďalekosiahle
dôsledky a cena
za ňu
bude
vysoká
vrátane
širokej
škály
odvetvových a individuálnych
reštriktívnych
opatrení,
ktoré
sa
prijmú v koordinácii s partnermi.
(6)      Vysoký
predstaviteľ
vydal
19. februára
2022
vyhlásenie v mene
Únie, v ktorom
vyjadril
znepokojenie
nad
veľkým
hromadením
ruských
ozbrojených
síl
na Ukrajine a v jej
okolí, a naliehavo
vyzval
Rusko,
aby
sa
zapojilo
do zmysluplného
dialógu a snažilo
sa o diplomatické
riešenie,
prejavilo
zdržanlivosť a zmiernilo
napätie
výrazným
stiahnutím
vojenských
síl z blízkosti
ukrajinských
hraníc.
…
(7)      Prezident
Ruskej
federácie
21. februára
2022
podpísal
dekrét o uznaní
‚nezávislosti a zvrchovanosti‘
tých
častí
Doneckej
oblasti a Luhanskej oblasti
Ukrajiny,
ktoré
nie
sú
kontrolované
vládou, a nariadil
nasadenie
ruských
ozbrojených
síl
do týchto
častí.
(8)      Vysoký
predstaviteľ
vydal
22. februára
2022
vyhlásenie, v ktorom v mene
Únie
odsúdil
uvedené
protiprávne
konanie,
ktoré
ďalej
oslabuje
zvrchovanosť a nezávislosť
Ukrajiny a je vážnym
porušením
medzinárodného
práva a medzinárodných
dohôd
vrátane
Charty
OSN,
Helsinského
záverečného
aktu,
Parížskej
charty a Budapeštianskeho
memoranda,
ako
aj
dohôd z Minska a rezolúcie
Bezpečnostnej
rady
OSN
č. 2202
(2015).
Vysoký
predstaviteľ
naliehavo
vyzval
Rusko
ako
stranu
konfliktu,
aby
zrušilo
uvedené
uznanie,
plnilo
záväzky,
dodržiavalo
medzinárodné
právo a vrátilo
sa k diskusiám v rámci
normandského
formátu a trojstrannej
kontaktnej
skupiny.
Oznámil,
že
Únia
bude
reagovať
na tieto
najnovšie
porušovania
zo
strany
Ruska
urýchleným
prijatím
dodatočných
reštriktívnych
opatrení.
(9)      Prezident
Ruskej
federácie
24. februára
2022
ohlásil
vojenskú
operáciu
na Ukrajine a ruské
ozbrojené
sily
začali
útočiť
na Ukrajinu.
Tento
útok
je
flagrantným
porušením
územnej
celistvosti,
zvrchovanosti a nezávislosti
Ukrajiny.
(10)      Vysoký
predstaviteľ
vydal
24. februára
2022 v mene
Únie
vyhlásenie, v ktorom
čo
najdôraznejšie
odsudzuje
nevyprovokovanú
inváziu
ozbrojených
síl
Ruskej
federácie
na Ukrajinu a zapojenie
Bieloruska
do tejto
agresie
voči
Ukrajine.
Vysoký
predstaviteľ
uviedol,
že
reakcia
Únie
bude
zahŕňať
odvetvové
aj
individuálne
reštriktívne
opatrenia.
(11)      Európska
rada
24. februára
2022
čo
najdôraznejšie
odsúdila
nevyprovokovanú a neodôvodnenú
vojenskú
agresiu
Ruskej
federácie
voči
Ukrajine.
Rusko
svojimi
protiprávnymi
vojenskými
akciami
hrubo
porušuje
medzinárodné
právo a zásady
Charty
OSN a oslabuje
európsku a celosvetovú
bezpečnosť a stabilitu.
Európska
rada
sa v úzkej
koordinácii s našimi
partnermi a spojencami
dohodla
na ďalších
reštriktívnych
opatreniach,
ktoré
budú
mať
pre
Rusko
za jeho
konanie
ďalekosiahle a vážne
dôsledky.“
Smernica 2015/849
15      Smernica
Európskeho
parlamentu a Rady
(EÚ)
2015/849 z 20. mája
2015 o predchádzaní
využívaniu
finančného
systému
na
účely
prania
špinavých
peňazí
alebo
financovania
terorizmu,
ktorou
sa
mení
nariadenie
Európskeho
parlamentu a Rady
(EÚ)
č. 648/2012 a zrušuje
smernica
Európskeho
parlamentu a Rady
2005/60/ES a smernica
Komisie
2006/70/ES
(Ú. v. EÚ L 141,
2015,
s. 73),
zmenená
smernicou
Európskeho
parlamentu a Rady
(EÚ)
2018/843 z 30. mája 2018
(Ú. v. EÚ L 156,
2018,
s. 43)
(ďalej
len
„smernica
2015/849“), v odôvodnení
14
uvádza:
„Potreba
presných a aktuálnych
informácií o konečnom
užívateľovi
výhod
je
kľúčovým
faktorom
pre
vysledovanie
páchateľov
trestných
činov,
ktorí
by
inak
mohli
byť
schopní
ukryť
svoju
totožnosť
za
podnikovú
štruktúru.
…“
16      Článok 3
tejto
smernice
stanovuje:
„Na
účely
tejto
smernice
sa
uplatňujú
tieto
vymedzenia
pojmov:
…
6.      ‚konečný
užívateľ
výhod‘
je
akákoľvek
fyzická(‑é)
osoba(‑y),
ktorá(‑é)
skutočne
ovláda(‑jú)
alebo
vykonáva(‑jú)
kontrolu
nad
klientom,
a/alebo
fyzická(‑é)
osoba(‑y), v mene
ktorej(‑ých)
sa
transakcia
alebo
činnosť
vykonáva,
pričom
medzi
konečných
užívateľov
výhod
patria
aspoň:
…
b)      v prípade
správy
zvereného
majetku
(trust):
všetky
tieto
osoby:
i)      zriaďovateľ/zriaďovatelia
(settlor);
ii)      správca/správcovia
(trustee);
iii)      protektor/protektori,
ak
sú
určení;
iv)      beneficienti,
alebo
ak
sa
ešte
len
majú
určiť
jednotlivci,
ktorí
majú
prospech z právnej
štruktúry
alebo
právneho
subjektu,
skupina
osôb, v ktorých
hlavnom
záujme
sa
táto
právna
štruktúra
alebo
subjekt
zakladá
alebo
funguje;
(v)      akákoľvek
iná
fyzická
osoba,
ktorá
vykonáva
skutočnú
kontrolu
nad
zvereným
majetkom
prostredníctvom
priameho
alebo
nepriameho
vlastníctva
alebo
inými
prostriedkami;
…“
Najlepšie postupy
17      Rada
vypracovala
dokument o najlepších
postupoch,
ktoré
sa
majú
zaviesť
medzi
jednotlivými
členskými
štátmi v súvislosti s vykonávaním
reštriktívnych
opatrení,
ktorý
bol
aktualizovaný
najmä
4. mája
2018
(dokument
8519/18),
27. júna
2022
(dokument
10572/22) a 3. júla
2024
(dokument
11623/24).
18      Dokument
Rady
11623/24 s názvom
„Najlepšie
postupy
[Európskej
únie]
na
účinné
vykonávanie
reštriktívnych
opatrení“, v znení z 3. júla
2024
(ďalej
len
„najlepšie
postupy“) v bode 3
stanovuje,
že
tieto
postupy
sa
majú
považovať
za
neúplné
odporúčania
všeobecnej
povahy
na
účinné
vykonávanie
reštriktívnych
opatrení v súlade s platnými
právnymi
predpismi
Únie,
ako
aj
vnútroštátnymi
právnymi
predpismi. Nie
sú
právne
záväzné a nemali
by
sa
chápať
tak,
že
odporúčajú
akúkoľvek
činnosť,
ktorá
by
nebola v súlade s platnými
právnymi
predpismi
Únie
alebo
vnútroštátnymi
právnymi
predpismi
vrátane
právnych
predpisov,
ktoré
sa
týkajú
ochrany
údajov.
19      Oddiel B
najlepších
postupov
obsahuje
časť III,
nazvanú
„Rozsah
pôsobnosti
finančných
reštriktívnych
opatrení“,
ktorá
obsahuje
body 34 a 35,
ktoré
znejú
takto:
„34.      Zmrazenie
sa
vzťahuje
na
všetky
finančné
prostriedky a hospodárske
zdroje,
ktoré
patria
označeným
osobám
alebo
subjektom,
alebo
sú v ich
vlastníctve,
držbe
alebo
pod
ich
kontrolou.
Držba
alebo
kontrola
by
sa
mala
vykladať
ako
všetky
situácie, v ktorých
môže
označená
osoba
alebo
subjekt
bez
toho,
aby
mala
vlastnícke
právo,
zákonne
disponovať
finančnými
prostriedkami
alebo
hospodárskymi
zdrojmi,
ktoré
nevlastní,
alebo
ich
prevádzať, a to
bez
toho,
aby
na
to
potrebovala
súhlas
zákonného
vlastníka.
…
35.      Zmrazením
by v zásade
nemali
byť
dotknuté
finančné
prostriedky
alebo
hospodárske
zdroje,
ktoré
nepatria
označeným
osobám
alebo
subjektom
alebo
nie
sú v ich
vlastníctve,
držbe
alebo
pod
ich
kontrolou.
… V rovnakom
duchu
sa
to
nevzťahuje
na
finančné
prostriedky a hospodárske
zdroje
neoznačeného
subjektu,
ktorý
má
iný
právny
štatút
ako
označená
osoba
[právnu
subjektivitu
odlišnú
od
označenej
osoby – neoficiálny
preklad],
pokiaľ
nie
sú
pod
kontrolou
označenej
osoby
alebo
subjektu
alebo v jej
držbe.
Napriek
tomu
sa
to
však
plne
vzťahuje
na
finančné
prostriedky
alebo
hospodárske
zdroje v spoluvlastníctve
označenej a neoznačenej
osoby
alebo
subjektu.“
20      Uvedený
oddiel B
zahŕňa
aj
časť VIII,
ktorá
obsahuje
najmä
body 62
až
67
najlepších
postupov,
podľa
ktorých:
„Odôvodnenie
62.      Finančné
prostriedky a hospodárske
zdroje,
ktoré
patria
fyzickým
alebo
právnickým
osobám
uvedeným
na
zozname,
ako
aj
finančné
prostriedky a hospodárske
zdroje,
ktoré
vlastnia,
majú v držbe
alebo
kontrolujú,
sa
musia
zmraziť.
Za
podmienok
uvedených v bode 35
sem
patria
aktíva
vo
vlastníctve
subjektov,
ktoré
nie
sú
uvedené
na
zozname a ktoré
sú
vo
vlastníctve
alebo
pod
kontrolou
osôb
alebo
subjektov
uvedených
na
zozname.
Vlastníctvo
63.      Kritériom,
ktoré
sa
má
zohľadniť
pri
posúdení
toho,
či
právnická
osoba
alebo
subjekt
sú
vlastnené
inou
osobou
alebo
subjektom,
je
vlastníctvo
viac
ako
50 % vlastníckych
práv
subjektu
alebo
majoritná
kapitálová
účasť v ňom…
Ak
je
toto
kritérium
splnené,
na
právnickú
osobu
alebo
subjekt
sa
nahliada
tak,
že
je
vo
vlastníctve
inej
osoby
alebo
subjektu.
Pri
určovaní
vlastníctva
by
sa
malo
zohľadniť
aj
súhrnné
vlastníctvo
subjektu.
Ak
napríklad
jedna
označená
osoba
vlastní
30 % subjektu a iná
označená
osoba
vlastní
25 % subjektu,
subjekt
by
sa
mal v zásade
považovať
za
vlastnený
označenými
osobami.
Kontrola
64.      Medzi
kritériá,
ktoré
sa
majú
zohľadniť
pri
posúdení
toho,
či
právnická
osoba
alebo
subjekt
sú
kontrolované
inou
osobou
alebo
subjektom, a to
samostatne
alebo
na
základe
dohody s iným
akcionárom
alebo
inou
treťou
stranou,
by
mohli
okrem
iného
patriť:
a)      mať
právo
alebo
vykonávať
právomoc
menovať
alebo
odvolať
väčšinu
členov
správneho,
riadiaceho
alebo
dozorného
orgánu
takejto
právnickej
osoby
alebo
subjektu;
b)      vymenovať
iba
na
základe
výkonu
svojho
hlasovacieho
práva
väčšinu
členov
správnych,
riadiacich
alebo
dozorných
orgánov
právnickej
osoby
alebo
subjektu,
ktorí
zastávali
funkciu v súčasnom
finančnom
roku a počas
predchádzajúceho
finančného
roka;
c)      kontrolovať, a to
samostatne
alebo
podľa
dohody s ostatnými
akcionármi
alebo
členmi
právnickej
osoby
alebo
subjektu,
väčšinu
hlasovacích
práv
akcionárov
alebo
členov
tejto
právnickej
osoby
alebo
subjektu;
d)      mať
právo
uplatňovať
dominantný
vplyv
na
právnickú
osobu
alebo
subjekt
podľa
dohody
uzavretej s touto
právnickou
osobou
alebo
subjektom
alebo
podľa
ustanovenia v jej
zakladacej
listine
alebo
stanovách
obchodnej
spoločnosti,
ak
právo,
ktorým
sa
riadi
táto
právnická
osoba
alebo
subjekt,
povoľuje,
aby
sa
podriadila
takejto
dohode
alebo
ustanoveniu;
e)      mať
právomoc
uplatňovať
právo
na
vykonávanie
dominantného
vplyvu
uvedeného v bode
d)
bez
toho,
aby
bola
daná
osoba
držiteľom
takéhoto
práva
[napríklad
prostredníctvom
schránkovej
spoločnosti];
f)      mať
právo
používať
všetky
aktíva
alebo
časť
aktív
právnickej
osoby
alebo
subjektu;
g)      riadiť
podnik
právnickej
osoby
alebo
subjektu
na
zjednotenom
základe
pri
zverejňovaní
konsolidovaných
účtov;
h)      zdieľať
spoločne a nerozdielne
finančné
záväzky
právnickej
osoby
alebo
subjektu
alebo
ručiť
za
ne.
65.      Ak
je
ktorékoľvek z týchto
kritérií
splnené,
právnická
osoba
alebo
subjekt
sa
považujú
za
kontrolované
inou
osobou
alebo
subjektom,
pokiaľ
sa v jednotlivých
prípadoch
nepodarí
preukázať
opak.
66.      Splnenie
uvedených
kritérií
vlastníctva
alebo
kontroly
sa
môže
prípad
od
prípadu
vyvrátiť.
67.      V nasledujúcich
príkladoch
sú
opísané
okolnosti,
ktoré
sa
môžu
považovať
za
skutočnosti
naznačujúce,
že
označená
osoba
alebo
subjekt
má
kontrolu
nad
neoznačeným
subjektom.
Zoznam
príkladov
nie
je
vyčerpávajúci a je
určený
len
na
názorné
usmernenie:
…
e)      Používanie
trustov,
schránkových
spoločností a spoločností s ručením
obmedzeným
–        Subjekt
je
súčasťou
–         zbytočne
zložitej
podnikovej
štruktúry,
ktorá
môže
zahŕňať
subjekty,
ako
sú
schránkové
spoločnosti,
spoločnosti s ručením
obmedzeným
a/alebo
trusty
prepojené s označenou
osobou.
Niektoré z týchto
subjektov
boli
zriadené
alebo
zmenili
svoju
identitu
krátko
pred
prijatím
sankčného
režimu
alebo
označením
osoby
alebo
po
ňom
(ak
to
umožňujú
príslušné
nariadenia
Rady)
a/alebo
nevykonávajú
žiadnu
dôveryhodnú
podnikateľskú
činnosť.
–        Jeden
alebo
viacero
trustov
sa
používa
ako
príjemca
(príjemcovia)
aktív
od
subjektu,
ktorý
vlastní
alebo
kontroluje
označená
osoba.
Správa
trustov
zahŕňa
odborníkov z jurisdikcie, v ktorej
boli
trusty
zriadené.“
Talianske právo
21      V talianskom
právnom
poriadku
je
možnosť
použiť
nástroj
trustu
stanovená v legge n. 364 – Ratifica ed esecuzione della convenzione sulla legge applicabile ai trusts e sul loro riconoscimento,
adottata a L’Aja il 1o
luglio 1985
(zákon
č. 364
zo
16. októbra
1989 o ratifikácii a vykonávaní
dohovoru o rozhodnom
práve
pre
inštitút
trustu a o jeho
uznávaní,
uzavretého v Haagu
1. júla
1985)
(GURI
č. 261 z 8. novembra
1989,
riadna
príloha
č. 84).
22      Podľa
článku 3
ods. 6
decreto legislativo n. 109 – Misure per
prevenire,
contrastare e reprimere il finanziamento del
terrorismo e l’attività dei Paesi che minacciano la
pace e la
sicurezza internazionale,
in
attuazione della direttiva 2005/60/CE
(legislatívny
dekrét
č. 109 z 22. júna
2007 o opatreniach
na
prevenciu,
predchádzanie a potláčanie
financovania
terorizmu a aktivít
krajín
ohrozujúcich
medzinárodný
mier a bezpečnosť,
ktorým
sa
preberá
smernica 2005/60/ES)
(GURI
č. 172 z 26. júla
2007), v znení
decreto legislativo n. 90 – Attuazione della direttiva (UE)
2015/849
relativa alla prevenzione dell’uso del
sistema finanziario a scopo di
riciclaggio dei proventi di
attività criminose e di
finanziamento del
terrorismo e recante modifica delle direttive 2005/60/CE e 2006/70/CE e attuazione del
regolamento (UE)
n. 2015/847
riguardante i dati informativi che accompagnano i trasferimenti di
fondi e che abroga il regolamento (CE)
n. 1781/2006
[legislatívny
dekrét
č. 90 z 25. mája
2017,
ktorým
sa
preberá
smernica
(EÚ)
2015/849 o predchádzaní
využívaniu
finančného
systému
na
účely
prania
špinavých
peňazí
alebo
financovania
terorizmu,
ktorou
sa
zrušujú
smernice 2005/60/ES a 2006/70/ES, a nariadenie
(EÚ)
2015/847 o údajoch
sprevádzajúcich
prevody
finančných
prostriedkov,
ktorým
sa
zrušuje
nariadenie (ES)
č. 1781/2006]
(GURI
č. 140 z 19. júna
2017,
riadna
príloha
č. 28)
(ďalej
len
„legislatívny
dekrét
č. 109/2007“),
je
Comitato di
Sicurezza Finanziaria (Výbor
pre
finančnú
bezpečnosť,
Taliansko)
poverený
prijatím
opatrení
na
zmrazenie, o ktorých
rozhodli
Organizácia
Spojených
národov
(OSN),
Európska
únia a ministerstvo
podľa
platnej
právnej
úpravy.
23      Článok 5
legislatívneho
dekrétu
č. 109/2007
stanovuje,
že
zmrazené
finančné
prostriedky
nemožno
prevádzať,
postúpiť
ani
akýmkoľvek
spôsobom
využívať a že
je
zakázané
priamo
alebo
nepriamo
sprístupňovať
finančné
prostriedky
alebo
hospodárske
zdroje
označeným
osobám
alebo
subjektom
alebo
ich
užívať v ich
prospech.
Spor vo veci samej, prejudiciálne otázky a konanie na Súdnom dvore
24      Spoločnosti
A
a B,
založené v septembri
1970 a v marci
1983,
pôsobia v odvetví
nehnuteľností,
zatiaľ
čo
spoločnosti
C a D,
ktoré
boli
založené v júni
2014,
poskytujú, a to
prvá z nich
služby
prenájmu
automobilov a autoservisu a druhá z nich
sezónne
turistické
služby.
25      Spoločnosti
A,
B,
C a D
sú
kontrolované
materskou
spoločnosťou
so
sídlom
na
Bermudách,
ktorá
bola
vložená
do
trustu, o ktorý
ide
vo
veci
samej,
ktorej
súčasným
administrátorom
(správcom),
je
T,
správcovská
spoločnosť
založená
podľa
švajčiarskeho
práva.
26      Z rozhodnutia
predkladajúceho
vnútroštátneho
súdu
vyplýva,
že
trust, o ktorý
ide
vo
veci
samej,
bol
zriadený
zriaďovateľom
(settlor)
na
základe
listiny z 18. júla 2007,
ktorá
bola
zmenená
22. decembra
2014, a že
sa
riadi
bermudským
právom.
Jeho
štruktúra
tiež
stanovuje
funkciu
protektora
(protector),
ktorú
vykonáva
tretia
osoba,
ktorá
je
zodpovedná
za
dohľad
nad
správnym
vykonávaním
plánu
stanoveného v listine o zriadení
trustu,
ako
aj
funkciu
menovateľa
(appointor),
ktorý
je
poverený
menovať
ďalších
protektorov
popri
pôvodnom
protektorovi
alebo
namiesto
neho v prípade
skončenia
jeho
funkcie.
27      Hlavnou
úlohou
správcu
je
riadiť a spravovať
majetok
vložený
do
trustu v súlade s ustanoveniami
jeho
zriaďovacej
listiny a zákona,
ktorým
sa
riadi
trust,
ako
aj
previesť
tento
majetok
na
beneficientov
po
uplynutí
doby
trvania
trustu
alebo v súlade s podmienkami
trustu.
Podľa
informácií
prekladajúceho
vnútroštátneho
súdu
nie
je
správca
na
základe
listiny o zriadení
trustu
oprávnený,
okrem
výnimiek
stanovených v tejto
listine,
scudziť
majetok
vložený
trustu
bez
písomného
súhlasu
protektora,
čo
podľa
predkladajúceho
vnútroštátneho
súdu
potvrdzuje,
že
nedisponuje
všetkými
právami,
ktoré
vo
všeobecnosti
patria
vlastníkovi
majetku.
28      Z rozhodnutia
predkladajúceho
vnútroštátneho
súdu
tiež
vyplýva,
že
zriaďovateľ
pôvodne
patril
medzi
beneficientov
trustu
so
svojou
sestrou,
synovcom a potomkami,
ktorí
ku
dňu
rozhodnutia
prekladajúceho
vnútroštátneho
súdu
nežili,
ako
aj s inými
beneficientami.
29      Aktom z 19. decembra
2017
boli
sestra a synovec
zriaďovateľa
vylúčení z okruhu
beneficientov
trustu.
30      Predkladajúci
vnútroštátny
súd
uvádza,
že
aktom
zo
7. februára
2022
bol
zriaďovateľ
vylúčený z okruhu
beneficientov
trustu a že
ku
dňu
rozhodnutia
prekladajúceho
vnútroštátneho
súdu z listiny o zriadení
trustu
nevyplýva,
že
by
zriaďovateľ
mohol
byť
opätovne
zaradený
medzi
beneficientov
trustu
ani
že
by
mal
právomoc
spravovať
alebo
používať
finančné
prostriedky a hospodárske
zdroje
vložené
do
trustu,
keďže
táto
správa
je
zverená
správcovi.
Vzhľadom
na
to,
že
zriaďovateľ
bol s konečnou
platnosťou
vylúčený z okruhu
beneficientov
trustu,
podľa
listiny o zriadení
trustu
už
nemá
právo
na
prevod
zdrojov
vložených
do
trustu.
31      Z rozhodnutia
predkladajúceho
vnútroštátneho
súdu
okrem
toho
vyplýva,
že
ku
dňu
tohto
rozhodnutia
nebol
žiadny
iný
beneficient
trustu
vylúčený z okruhu
beneficientov
trustu.
32      Rozhodnutím
2022/337 a vykonávacím
nariadením
2022/336
Rada
zaradila
zriaďovateľa
na
zoznam
osôb,
subjektov a orgánov,
na
ktoré
sa
vzťahujú
reštriktívne
opatrenia,
ktorý
je
uvedený v prílohe k rozhodnutiu
2014/145 a v prílohe I k nariadeniu
č. 269/2014.
33      Rozhodnutím,
ktoré
bolo
oznámené
16. marca 2022
právnemu
zástupcovi
spoločností
A,
B,
C a D,
Výbor
pre
finančnú
bezpečnosť
podľa
článku 2
nariadenia č. 269/2014 a legislatívneho
dekrétu
č. 109/2007
vyhlásil,
že
sa
zmrazujú
obchodné
podiely a majetok
vo
vlastníctve
týchto
spoločností v rozsahu, v akom
„ich
nepriamo
možno
pripísať
[zriaďovateľovi]“.
Tento
výbor
sa
domnieval,
že
hospodárske
zdroje,
ktoré
možno v Taliansku
pripísať
týmto
spoločnostiam
ako
spoločnostiam,
ktoré
sú
úplne
kontrolované
materskou
spoločnosťou,
sú v skutočnosti
podstatne
pripísateľné zriaďovateľovi,
keďže
podľa
informácií
poskytnutých
Guardia di
Finanza (Colná a finančná
polícia,
Taliansko),
ktoré
pochádzajú z oznámení
zaslaných
tomuto
orgánu
talianskou
bankou,
bol
tento
zriaďovateľ
konečným
užívateľom
výhod
uvedených
spoločností.
34      Dňa
11. mája
2022
spoločnosti
A,
B,
C,
D a T
podali
žalobu
na
Tribunale amministrativo regionale per
il Lazio
(Regionálny
správny
súd
pre
Lazio,
Taliansko),
ktorý
je
vnútroštátnym
súdom
predkladajúcim
návrh
na
začatie
prejudiciálneho
konania,
ktorou
sa
domáhali
zrušenia
uvedeného
rozhodnutia o zmrazení,
pričom
tvrdili,
že
vzhľadom
na
to,
že
zriaďovateľ
bol
vylúčený z okruhu
beneficientov
trustu,
vklad
materskej
spoločnosti
do
trustu
má
za
následok
úplné
oddelenie
spoločností
A,
B,
C a D
od
majetku
zriaďovateľa a jeho
sféry
vplyvu.
Vlastníctvo
majetku
týchto
spoločností
je
prevedené
na
správcu
až
do
jeho
prevodu
na
beneficientov
trustu a zriaďovateľ
nemá
žiadnu
priamu
alebo
nepriamu
právomoc
spravovať
alebo
kontrolovať
tento
majetok.
35      Ministerstvo
tvrdí,
že
vklad
do
trustu,
ktorý
nemá
prevodný
účinok,
nespôsobuje
úplné
prerušenie
väzby
medzi
zriaďovateľom a majetkom a právnymi
vzťahmi
vloženými
do
trustu.
Takýto
výklad
potvrdzuje
článok 3
bod 6 písm. b)
bod
i)
smernice
2015/849.
Okrem
toho,
hoci
by
sa
zriaďovateľ v súčasnosti
už
nepovažoval
za
beneficienta
trustu,
mohol
by
napriek
tomu
získať
späť
vlastníctvo
alebo
nakladanie s majetkom
vloženým
do
trustu,
ak
by
sa
tento
majetok v stanovenej
lehote
nepreviedol
na
beneficientov
trustu,
napríklad v prípade,
že
sa
ho
beneficienti
zrieknu
alebo
dôjde k predčasnému
zániku
trustu.
36      Predkladajúci
vnútroštátny
súd
si
kladie
otázku,
či
sa
má
článok 2
ods. 1
nariadenia
č. 269/2014
vykladať v tom
zmysle,
že
majetok,
hospodárske
zdroje a právne
vzťahy,
ktoré
sú
predmetom
vkladu
do
trustu
zo
strany
zriaďovateľa
zaradeného
na
zoznam
uvedený v prílohe I k tomuto
nariadeniu,
možno
považovať
za
„patriace“
zriaďovateľovi v zmysle
tohto
ustanovenia,
hoci
nie
je
ich
užívateľom
ani
správcom,
ani
konečným
beneficientom,
alebo
za
patriace
osobe,
ktorá
je
„spojená“
so
zriaďovateľom,
alebo v konečnom
dôsledku
za
„kontrolované“
samotným
zriaďovateľom.
37      V tejto
súvislosti
predkladajúci
vnútroštátny
súd
zastáva
názor,
že
trust
predstavuje
predbežnú
zmenu
formálneho
vlastníka
majetku, a nie
skutočný
prevod
vlastníctva v materiálnom
zmysle.
Zriadenie
trustu
nie
je
určené
na
rozšírenie
majetkových
práv
správcu,
keďže
majetok a práva
vložené
do
trustu
sú
oddelené
od
majetku
správcu,
ale
jeho
hlavným
cieľom
je
uspokojiť
záujem
zriaďovateľa
oddelením
jeho
osobného
majetku
od
súboru
majetku a práv
vložených
do
trustu,
čím
sa
zároveň
oslobodia
od
nákladov
na
správu,
ktoré
sú
spolu s formálnym
vložením
tohto
majetku a práv
prevedené
na
správcu.
38      Formálny
zápis
majetku
vloženého
do
trustu v mene
správcu
však
nemožno
úplne
opomenúť,
keďže v súlade s článkom 2
Haagskeho
dohovoru
je
tento
zápis
jedným
zo
znakov
trustu.
Správca,
ktorý
je
osobou
odlišnou
od
zriaďovateľa,
je
totiž
oprávnený
nakladať s týmto
majetkom,
čo
predstavuje
hlavnú
výsadu
vlastníka, s výhradou
dodržania
obmedzení
stanovených v listine o zriadení
trustu, a previesť
majetok
na
beneficientov v súlade s touto
listinou.
39      Predkladajúci
vnútroštátny
súd
zastáva
názor,
že
pojem
„patriť“ v zmysle
článku 2
ods. 1
nariadenia
č. 269/2014
by
sa
mohol
vzťahovať
nielen
na
úplné a výlučné
vlastníctvo
majetku,
ale
aj
na
„atypické“
alebo
„hybridné“
situácie,
ako
je
vklad
majetku
do
trustu,
ktorý
by
sa
mohol
kvalifikovať
ako
„podstatne
alebo
nepriamo
patriace“.
Tento
vklad
nemá
za
následok
definitívne
prerušenie
vzťahu
„prináležania“
medzi
majetkom
vloženým
do
trustu a zriaďovateľom,
ktorý
je
objektívne
schopný
vykonávať
na
tento
majetok
podstatný
vplyv.
Takýto
vplyv
vyplýva z možnosti
získať
späť
formálne
vlastníctvo k tomuto
majetku v prípade
predčasného
zániku
trustu
alebo
odmietnutia
beneficientov
prijať
prevod
uvedeného
majetku,
ako
aj
zo
skutočnosti,
že
zriadením
trustu a zverením
správy a kontroly
tohto
trustu
osobám,
ktoré
majú
jeho
dôveru a ktoré
si
sám
vybral,
môže
zriaďovateľ
vopred
usmerňovať
jeho
použitie a konečné
miesto
určenia.
Naproti
tomu
správca
sa
nemôže
považovať
za
skutočného
vlastníka
majetku
vloženého
do
trustu,
pretože
nemá
plnú a neobmedzenú
právomoc
nakladať s týmto
majetkom,
ktorou
sa
zvyčajne
vyznačuje
vlastnícke
právo.
40      Takýto
výklad
pojmu
„patriť“ v zmysle
článku 2
ods. 1
nariadenia
č. 269/2014
by
bol v súlade s cieľom
sledovaným
týmto
článkom 2 a zohľadňoval
by
skutočnosť,
že
trust,
aspoň
dovtedy,
kým
majetok,
ktorý
je
doň
vložený,
nebude
definitívne
pridelený
tretím
osobám,
predstavuje
mechanizmus,
ktorý
je
ľahko
použiteľný
na
to,
aby
sa
vyhol
opatreniam
na
zmrazenie
finančných
prostriedkov a hospodárskych
zdrojov
stanoveným
právom
Únie.
Okrem
toho
ho
potvrdzuje
článok 3
bod 6 písm. b)
smernice
2015/849,
ktorý
sa
týka
situácie,
keď
si
zriaďovateľ
trustu
spolu
najmä
so
správcom
alebo
beneficientami
trustu
zachováva
významnú
väzbu s majetkom
vloženým
do
trustu,
ktorého
správu
môže
nejakým
spôsobom
ovplyvňovať.
41      Okrem
toho
prekladajúci
vnútroštátny
súd
usudzuje,
že
ak
by
sa
podľa
Súdneho
dvora v situácii, o akú
ide
vo
veci
samej,
pojem
„patriť“
nemohol
vzťahovať
na
situáciu
zriaďovateľa,
zostávalo
by
overiť,
či
zriaďovateľa
možno
považovať
za
osobu
„spojenú“ v zmysle
článku 2
ods. 1
nariadenia
č. 269/2014
alebo
za
osobu
vykonávajúcu
„kontrolu“
nad
majetkom
vloženým
do
trustu v zmysle
toho
istého
ustanovenia. V tejto
súvislosti
predkladajúci
vnútroštátny
súd
uvádza,
že
možno
konštatovať,
že
zriaďovateľ
môže
vykonávať
rozhodujúci
vplyv
na
majetok
vložený
do
trustu,
ktorý
vyplýva z právomoci
zriadiť
trust, a v tomto
rámci
menovať
osoby
poverené
správou
trustu a dohľadom
nad
ním,
určiť
konečný
plán
trustu a stanoviť
pravidlá
pre
prevod
majetku,
ako
aj
pravidlá
týkajúce
sa
možnosti
získať
späť
vlastníctvo
majetku
vloženého
do
trustu.
42      Predkladajúci
vnútroštátny
súd
dodáva,
že
na
určenie,
či
zriaďovateľ
„kontroluje“
majetok
vložený
do
trustu,
je
irelevantná
skutočnosť,
že
podľa
listiny o zriadení
trustu
počas
obdobia
jeho
platnosti
sa z bežných
alebo
mimoriadnych
dôvodov
osoby
poverené
správou
trustu,
najmä
správca
alebo
protektor,
môžu
zmeniť,
keďže
osoby,
ktoré
by
ho
prípadne
nahradili,
budú
konať
podľa
pravidiel
stanovených
zriaďovateľom v listine o zriadení
trustu.
43      Za
týchto
okolností
Tribunale amministrativo regionale per
il Lazio
(Regionálny
správny
súd
pre
región
Lazio)
rozhodol
prerušiť
konanie a položiť
Súdnemu
dvoru
tieto
prejudiciálne
otázky:
„1.      Má
sa
článok 2
ods. 1
nariadenia
[č. 269/2014]
vykladať v tom
zmysle,
že
opatrenie
na
zmrazenie
možno
prijať
aj v prípade
majetku
alebo
zdrojov,
ktoré
vložil
do
trustu
zriaďovateľ
uvedený v prílohe I k uvedenému
nariadeniu
(označená
osoba
alebo
osoba
uvedená
na zozname),
ktorý
sa
má
považovať
za
osobu,
ktorej
tento
majetok
alebo
zdroje
patria?
2.      V prípade
zápornej
odpovede
[na
prvú
otázku],
má
sa
článok 2
ods. 1
nariadenia
č. 269/2014
vykladať v tom
zmysle,
že
opatrenie
na
zmrazenie
možno
prijať
aj v prípade
majetku
alebo
zdrojov,
ktoré
vložil
do
trustu
zriaďovateľ
uvedený v prílohe I k uvedenému
nariadeniu
(označená
osoba
alebo
osoba
uvedená
na zozname),
ktorý
sa
má
považovať
za
osobu
spojenú s osobou,
ktorej
tento
majetok
alebo
zdroje
patria?
3.      V prípade
zápornej
odpovede
[na
druhú
otázku],
má
sa
článok 2
ods. 1
nariadenia
č. 269/2014
vykladať v tom
zmysle,
že
opatrenie
na
zmrazenie
možno
prijať
aj v prípade
majetku
alebo
zdrojov,
ktoré
vložil
do
trustu
zriaďovateľ
uvedený v prílohe I k uvedenému
nariadeniu
(označená
osoba
alebo
osoba
uvedená
na zozname),
ktorý
sa
má
považovať
za
osobu,
ktorá
vykonáva
kontrolu
nad
týmto
majetkom
alebo
zdrojmi?“
44      Talianska
vláda
vo
svojich
písomných
pripomienkach
tvrdila,
že
podľa
článku 275
prvého
odseku
ZFEÚ
Súdny
dvor
nemá
právomoc
vykladať
nariadenie č. 269/2014,
ktoré
bolo
prijaté
na
základe
ustanovení
týkajúcich
sa
zahraničnej a bezpečnostnej
politiky
Únie,
najmä
článku 215 ZFEÚ a ustanovení
stanovených v kapitole
2
hlavy V Zmluvy o EÚ.
45      Na
otázku
Súdneho
dvora
týkajúcu
sa
zachovania
námietky
nedostatku
právomoci
najmä
vzhľadom
na
rozsudok z 10. septembra
2024,
Neves 77
Solutions
(C‑351/22,
EU:C:2024:723,
body 39 a 40),
táto
vláda
na
pojednávaní
pred
Súdnym
dvorom
uvedenú
námietku
výslovne
vzala
späť.
O prejudiciálnych otázkach
Úvodné pripomienky
46      Svojimi
otázkami
sa
predkladajúci
vnútroštátny
súd v podstate
pýta,
či
sa
má
článok 2
ods. 1
nariadenia
č. 269/2014
vykladať v tom
zmysle,
že
opatrenie
na
zmrazenie
možno
prijať
vo
vzťahu k finančným
prostriedkom
alebo
hospodárskym
zdrojom,
ktoré
do
trustu
vložil
zriaďovateľ
zaradený
na
zoznam
uvedený v prílohe I k nariadeniu
č. 269/2014.
47      Predkladajúci
vnútroštátny
súd
sa
pýta
Súdneho
dvora
na
pôsobnosť
článku 2
ods. 1
nariadenia
č. 269/2014 v kontexte, v ktorom
talianske
orgány
na
základe
tohto
ustanovenia
vyhlásili,
že
sa
zmrazujú
obchodné
podiely a majetok
patriaci
štyrom
talianskym
spoločnostiam
kontrolovaným
materskou
spoločnosťou
so
sídlom
na
Bermudách,
ktoré
do
neodvolateľného
trustu
zriadeného
podľa
bermudského
práva
vložil
zriaďovateľ
zaradený
na
zoznam
uvedený v prílohe I k tomuto
nariadeniu.
48      V prvom
rade
treba
pripomenúť,
že
Talianska
republika
ratifikovala
Haagsky
dohovor.
49      Podľa
článku 2
tohto
dohovoru
pojem
„trust“
označuje
právne
vzťahy
založené
osobou
zriaďovateľa – na
základe
úkonov
medzi
živými
alebo
pre
prípad
smrti – tým,
že v záujme
beneficienta
alebo
na
určitý
účel
umiestni
majetok
pod
kontrolu
správcu.
50      Z článku 2
uvedeného
dohovoru
okrem
toho
vyplýva,
že
znakmi
trustu
je
to,
že
majetok,
ktorý
je
súčasťou
trustu,
predstavuje
oddelený
majetok a netvorí
súčasť
majetku
správcu,
že
nositeľom
vlastníckeho
práva k majetku,
ktorý
je
súčasťou
trustu,
je
správca
alebo
iná
osoba v mene
správcu a že
správca
má
právomoc a povinnosť,
za
ktoré
zodpovedá,
spravovať a riadiť
majetok
alebo
nakladať s ním v súlade s podmienkami
trustu a osobitnými
povinnosťami,
ktoré
mu
ukladá
zákon.
Uvedený
článok 2
tiež
stanovuje,
že
skutočnosť,
že
zriaďovateľ
si
ponechá
určité
výhradné
práva a právomoci a že
správca
môže
mať
určité
práva
ako
beneficient,
nie
je
nevyhnutne
nezlučiteľná s existenciou
trustu.
51      Prekladajúci
vnútroštátny
súd v tejto
súvislosti
uvádza,
že
trust, o ktorý
ide
vo
veci
samej,
bol
zriadený v súlade s obvyklou
schémou,
podľa
ktorej
je
nositeľom
vlastníckeho
práva k majetku,
ktorý
do
trustu
vložil
zriaďovateľ,
správca,
ktorý
ho
spravuje a riadi v súlade s listinou o zriadení
trustu,
ktorá
musí
rešpektovať
zákon,
ktorý
sa
na
trust
vzťahuje, a vykonáva
jeho
konečný
prevod
na
beneficientov,
ktorí
nadobudnú
plné
vlastnícke
právo k tomuto
majetku
ku
dňu
prevodu.
52      V druhom
rade z rozhodnutia
predkladajúceho
vnútroštátneho
súdu
vyplýva,
že
zriaďovateľ
vložil
do
trustu
materskú
spoločnosť,
ktorá
úplne
kontroluje
spoločnosti
A,
B,
C a D, v dôsledku
čoho
tieto
spoločnosti
sú
tiež
pod
kontrolou
trustu.
Zriaďovateľ
nemá
žiadnu
právomoc
spravovať
majetok a právne
vzťahy,
ktoré
sú
predmetom
vkladu
do
trustu,
keďže
táto
právomoc
je
zverená
správcovi, a nemá
žiadne
právo
na
prevod
majetku v jeho
prospech
na
základe
zriaďovacej
listiny,
pretože
bol s konečnou
platnosťou
vylúčený z okruhu
beneficientov
trustu.
Zriaďovateľ
nie
je
užívateľom
majetku a právnych
vzťahov
vložených
do
trustu a nevykonáva
iné
funkcie,
ako
je
funkcia
protektora.
Až
do
prevodu
majetku a právnych
vzťahov
na
beneficientov
by
však
mohol
znovu
nadobudnúť
vlastnícke
právo k nim v prípade
predčasného
zániku
trustu
alebo
odmietnutia
beneficientov
prijať
prevod
uvedeného
majetku a právnych
vzťahov.
53      Na
otázky
položené
predkladajúcim
vnútroštátnym
súdom
je
potrebné
odpovedať
práve s prihliadnutím
na
tieto
skutkové
zistenia,
ktorých
správnosť
neprináleží
Súdnemu
dvoru
overovať v rámci
konania
podľa
článku 267 ZFEÚ
(pozri v tomto
zmysle
rozsudky
zo
16. marca 1978,
Oehlschläger,
104/77,
EU:C:1978:69,
bod 4, a z 19. júna
2025,
Bulgarian posts, C‑785/23,
EU:C:2025:462,
bod 40).
54      V treťom
rade z rozhodnutia
predkladajúceho
vnútroštátneho
súdu
vyplýva,
že
talianske
orgány
sa
domnievali,
že
hospodárske
zdroje
spoločností
A,
B,
C a D
vložených
do
trustu
ako
spoločností
plne
kontrolovaných
materskou
spoločnosťou,
sú v skutočnosti
podstatne
pripísateľné zriaďovateľovi,
keďže
podľa
informácií,
ktoré
mali
tieto
orgány k dispozícii,
bol
zriaďovateľ
„konečným
užívateľom
výhod“
týchto
spoločností,
čo
odôvodnilo
prijatie
opatrení
na
zmrazenie
na
základe
článku 2
ods. 1
nariadenia
č. 269/2014.
55      V tejto
súvislosti
treba
uviesť,
že
hoci
sa
pojem
„konečný
užívateľ
výhod“
neobjavuje v ustanoveniach
nariadenia
č. 269/2014,
je
obsiahnutý
najmä v smernici
2015/849.
56      Táto
smernica v článku 3
bode 6 písm. b)
stanovuje,
že
na
účely
tejto
smernice
„konečný
užívateľ
výhod“
je
akákoľvek
fyzická(‑é)
osoba(‑y),
ktorá(‑é)
skutočne
ovláda(‑jú)
alebo
vykonáva(‑jú)
kontrolu
nad
klientom,
a/alebo
fyzická(‑é)
osoba(‑y), v mene
ktorej(‑ých)
sa
transakcia
alebo
činnosť
vykonáva,
pričom
medzi
konečných
užívateľov
výhod
patria
aspoň v prípade
správy
zvereného
majetku
(trust):
zriaďovateľ/zriaďovatelia
(settlor),
správca/správcovia
(trustee),
protektor/protektori,
ak
sú
určení;
beneficienti,
alebo
ak
sa
ešte
len
majú
určiť
jednotlivci,
ktorí
majú
prospech z právnej
štruktúry
alebo
právneho
subjektu,
skupina
osôb, v ktorých
hlavnom
záujme
sa
táto
právna
štruktúra
alebo
subjekt
zakladá
alebo
funguje;
ako
aj
akákoľvek
iná
fyzická
osoba,
ktorá
vykonáva
skutočnú
kontrolu
nad
zvereným
majetkom
prostredníctvom
priameho
alebo
nepriameho
vlastníctva
alebo
inými
prostriedkami.
57      Takáto
definícia,
ktorá
pripúšťa,
že
iné
osoby
zapojené
do
trustu,
než
je
správca,
ako
je
zriaďovateľ,
beneficienti
alebo
protektor,
môžu
vlastniť
majetok
vložený
do
trustu
alebo
ho
kontrolovať,
je
síce
uvedená
na
účely
uplatnenia
smernice 2015/849,
ale
napriek
tomu
odráža
uznanie
podstatnej
vlastnosti
trustu
zo
strany
normotvorcu
Únie, a to
oddelenie
zákonného a skutočného
vlastníctva
majetku
trustu.
58      Takéto
oddelenie
má
pritom
účinky,
ktoré
treba
zohľadniť
nielen v oblasti
predchádzania
zneužitiu
finančného
systému
na
účely
prania
špinavých
peňazí
alebo
financovania
terorizmu,
ale
aj v oblasti
reštriktívnych
opatrení
prijatých
na
základe
nariadenia
č. 269/2014.
59      Treba
však
uviesť,
že
prvá a tretia
otázka
sa
týkajú
pojmov
„patriť“ a „kontrola“ v zmysle
článku 2
ods. 1
nariadenia
č. 269/2014 a týkajú
sa
tak
vzťahu
medzi
zriaďovateľom
trustu a majetkom a zdrojmi
vloženými
do
trustu,
zatiaľ
čo
druhá
otázka
sa
týka
pojmu
„spojená“
osoba a týka
sa
vzťahu
medzi
zriaďovateľom a touto
osobou.
Predtým,
ako
sa
prípadne
poskytne
odpoveď
na
druhú
otázku,
je
teda
potrebné
preskúmať
spoločne
prvú a tretiu
otázku.
O prvej a tretej otázke
60      Svojou
prvou a treťou
otázkou
sa
predkladajúci
vnútroštátny
súd v podstate
pýta,
či
sa
má
článok 2
ods. 1
nariadenia
č. 269/2014
vykladať v tom
zmysle,
že
finančné
prostriedky a hospodárske
zdroje,
ktoré
do
trustu
vložil
jeho
zriaďovateľ,
ktorý
je
zaradený
na
zoznam
uvedený v prílohe I k tomuto
nariadeniu,
sa
majú
považovať
za
„patriace“
tomuto
zriaďovateľovi
alebo
za
ním
„kontrolované“ v zmysle
tohto
ustanovenia.
61      V tejto
súvislosti
treba
pripomenúť,
že
článok 2
ods. 1
nariadenia
č. 269/2014
stanovuje,
že
sa
zmrazujú
všetky
finančné
prostriedky a hospodárske
zdroje,
ktoré
patria
fyzickým
alebo
právnickým
osobám,
subjektom
alebo
orgánom
alebo
fyzickým
alebo
právnickým
osobám,
subjektom
alebo
orgánom,
ktoré
sú s nimi
spojené,
ako
sú
uvedené v prílohe I k tomuto
nariadeniu,
ako
aj
všetky
finančné
prostriedky a hospodárske
zdroje,
ktoré
tieto
fyzické
alebo
právnické
osoby,
subjekty
alebo
orgány
vlastnia,
majú v držbe
alebo
kontrolujú.
62      Hoci
pojmy
„hospodárske
zdroje“,
„zmrazenie
hospodárskych
zdrojov“,
„zmrazenie
finančných
prostriedkov“ a „finančné
prostriedky“
sú
vymedzené v článku 1 písm. d)
až
g)
nariadenia
č. 269/2014,
toto
nariadenie
neobsahuje
definíciu
pojmov
použitých v jeho
článku 2
ods. 1,
ktoré
sa
týkajú
vzťahu
medzi
osobou
zaradenou
na
zoznam
uvedený v prílohe I k uvedenému
nariadeniu a finančnými
prostriedkami a hospodárskymi
zdrojmi,
ktoré
sa
majú
zmraziť,
ani
neodkazuje
na
vnútroštátne
právo
na
účely
určenia
ich
rozsahu.
63      Podľa
ustálenej
judikatúry
tak z požiadaviek
jednotného
uplatňovania
práva
Únie,
ako
aj
zo
zásady
rovnosti
vyplýva,
že
ustanovenie
práva
Únie,
ktoré
neobsahuje
nijaký
výslovný
odkaz
na
právo
členských
štátov s cieľom
určiť
jeho
zmysel a rozsah
pôsobnosti,
si v zásade
vyžaduje
samostatný a jednotný
výklad v celej
Únii,
ktorý
musí
zohľadňovať
nielen
znenie
tohto
ustanovenia,
ale
aj
jeho
kontext a ciele
sledované
príslušnou
právnou
úpravou,
ktorej
je
súčasťou
[rozsudky z 18. januára
1984,
Ekro,
327/82,
EU:C:1984:11,
bod 11, a z 11. septembra
2025,
Banco Santander (Riešenie
krízovej
situácie
banky
Banco Popular III), C‑687/23,
EU:C:2025:687,
bod 46,
ako
aj
citovaná
judikatúra].
64      Pokiaľ
ide o znenie
článku 2
ods. 1
nariadenia
č. 269/2014,
treba
konštatovať,
že
znenie
tohto
ustanovenia
sa v jeho
rôznych
jazykových
verziách
líši.
Ako
uvádza
generálny
advokát v bode 67
svojich
návrhov,
niektoré z rôznych
jazykových
verzií
tohto
ustanovenia,
ako
sú
napríklad
nemecká,
anglická,
francúzska,
talianska,
lotyšská a rumunská
jazyková
verzia
(„Eigentum,
Besitz,
gehalten oder
kontrolliert werden“;
„belonging to,
owned,
held or
controlled“;
„appartenenti a,
posseduti,
detenuti o controllati“;
„īpašumā,
valdījumā,
turējumā vai
pārziņā“, a „aparțin,
se află în proprietatea ori posesia sau sunt controlate“),
sa
týkajú
štyroch
druhov
vzťahov
medzi
osobou,
subjektom
alebo
orgánom
zaradeným
na
zoznam
uvedený v prílohe I k tomuto
nariadeniu a dotknutým
majetkom,
ako
aj
hospodárskymi
zdrojmi,
zatiaľ
čo
španielska
jazyková
verzia
uvedeného
ustanovenia
stanovuje
len
tri
druhy
vzťahov
medzi
nimi
(„propiedad,
tenencia o control“).
65      Okrem
toho z porovnania
jazykových
verzií,
ktoré
sa
týkajú
štyroch
druhov
vzťahov,
vyplýva,
že
každý
pojem
použitý v jednej z týchto
verzií
nemusí
nevyhnutne
zodpovedať
rovnakému
pojmu v inej z týchto
verzií.
Zatiaľ
čo
nemecká,
anglická,
francúzska,
talianska a lotyšská
verzia
odkazujú
na
pojmy
„vlastníctvo“,
„držba“ a „kontrola“
(„Eigentum,
Besitz,
gehalten oder
kontrolliert werden“;
„belonging to,
owned,
held or
controlled“;
„appartenenti a,
posseduti,
detenuti o controllati“, a „īpašumā,
valdījumā,
turējumā vai
pārziņā“),
rumunská
jazyková
verzia
používa
pojmy
„aparțin,
se află în Proprietatea ori posesia sau sunt controlate“,
ktoré
zrejme
vylučujú
pojem
„držba“.
66      Z ustálenej
judikatúry
Súdneho
dvora
vyplýva,
že
potreba
jednotného
výkladu
ustanovení
práva
Únie
vylučuje,
aby
sa v prípade
pochybností
posudzoval
text
ustanovenia
izolovane, a naopak
si
vyžaduje,
aby
sa
tento
text
vykladal a uplatňoval s prihliadnutím
na
znenia
vyhotovené v ostatných
úradných
jazykoch
(rozsudky z 5. decembra
1967,
van
der
Vecht,
19/67,
EU:C:1967:49,
s. 456, a z 9. októbra
2025,
On
Air
Media Professionals a Different Media, C‑416/24 a C‑417/24,
EU:C:2025:765,
bod 37,
ako
aj
citovaná
judikatúra).
67      Z ustálenej
judikatúry
však
tiež
vyplýva,
že
všetkým
jazykovým
verziám
textu
práva
Únie
sa v zásade
musí
priznať
rovnaká
hodnota
(rozsudky z 2. apríla
1998,
EMU
Tabac a i., C‑296/95,
EU:C:1998:152,
bod 36,
ako
aj z 9. októbra
2025,
On Air
Media Professionals a Different Media, C‑416/24 a C‑417/24,
EU:C:2025:765,
bod 38,
ako
aj
citovaná
judikatúra).
68      V prípade
rozporu
medzi
rôznymi
jazykovými
verziami
textu
práva
Únie
sa
má
predmetné
ustanovenie
vykladať v závislosti
od
všeobecnej
systematiky a účelu
právneho
predpisu,
ktorého
je
súčasťou
(rozsudky z 27. októbra
1977,
Bouchereau,
30/77,
EU:C:1977:172,
bod 14, a z 9. októbra
2025,
On
Air
Media Professionals a Different Media, C‑416/24 a C‑417/24,
EU:C:2025:765,
bod 39,
ako
aj
citovaná
judikatúra).
69      Zo
znenia
článku 2
ods. 1
nariadenia
č. 269/2014 v jeho
rôznych
jazykových
verziách
však
možno
vyvodiť,
že
toto
ustanovenie
sa
týka
rôznych
právnych
vzťahov
medzi
osobou
alebo
subjektom
zaradenými
na
zoznam
uvedený v prílohe I k tomuto
nariadeniu a predmetnými
finančnými
prostriedkami a hospodárskymi
zdrojmi, a to
od
najširšieho
právneho
vzťahu,
ktorým
je
vlastníctvo,
až
po
situácie, v ktorých
môže
osoba,
subjekt
alebo
orgán
priamo
alebo
nepriamo
vykonávať
faktickú
moc
nad
uvedenými
finančnými
prostriedkami a zdrojmi
(pozri v tomto
zmysle
rozsudok z 10. septembra
2019,
HTTS/Rada, C‑123/18 P,
EU:C:2019:694,
bod 69),
alebo z nich
má
prospech.
70      Uvedené
ustanovenie
sa
teda
vzťahuje
na
všetky
právne a skutkové
situácie, v ktorých
má
osoba
právomoc,
ktorá
jej
umožňuje
použiť
dotknuté
finančné
prostriedky a hospodárske
zdroje,
mať z nich
prospech,
nakladať s nimi
alebo
mať
na
ne vplyv.
71      Na
účely
zabezpečenia
potrebného
účinku
toho
istého
ustanovenia
sa
má
pojem
„patriť“
vykladať v tom
zmysle,
že
sa
vzťahuje
nielen
na
situácie, v ktorých
možno
takúto
moc
nad
dotknutými
finančnými
prostriedkami a hospodárskymi
zdrojmi
právne
doložiť,
ale
aj
na
situácie, v ktorých
osoba
alebo
subjekt
túto
moc
má
fakticky, a to
napriek
tomu,
že z právneho
hľadiska
je
držiteľom
uvedenej
moci
iná
osoba
alebo
iný
subjekt.
72      Rovnako
pojem
„kontrola“
zahŕňa
všetky
situácie, v ktorých
je
fyzická
alebo
právnická
osoba
schopná
ovplyvniť
rozhodnutie
inej
osoby, a to
dokonca
aj
pri
neexistencii
akejkoľvek
právnej
alebo
majetkovej
väzby
alebo
väzby z dôvodu
podielu
na
základnom
imaní
medzi
týmito
osobami
(pozri v tomto
zmysle
rozsudok z 10. septembra
2019,
HTTS/Rada, C‑123/18 P,
EU:C:2019:694,
body 71 a 75).
73      Z uvedeného
vyplýva,
že v situácii
týkajúcej
sa
finančných
prostriedkov a hospodárskych
zdrojov,
ktoré
do
trustu
vložil
zriaďovateľ
zaradený
na
zoznam
uvedený v prílohe I k nariadeniu
č. 269/2014,
okolnosť,
že
nositeľom
vlastníckeho
práva k týmto
finančným
prostriedkom a týmto
hospodárskym
zdrojom
je
správca,
nebráni
tomu,
aby
sa
uvedené
finančné
prostriedky a uvedené
zdroje
považovali
za
patriace
uvedenému
zriaďovateľovi
alebo
za
ním
kontrolované,
ak
má
tento
zriaďovateľ
právomoc,
ktorá
mu
umožňuje
používať
tieto
prostriedky a zdroje,
mať z nich
prospech,
nakladať s nimi
alebo
mať
na
ne vplyv
alebo
na
rozhodnutia
vykonané
správcom
vo
vzťahu k týmto
finančným
prostriedkom a týmto
hospodárskym
zdrojom,
ktoré
do
tohto
trustu
vložil
ten
istý
zriaďovateľ.
74      Takýto
výklad
článku 2
ods. 1
nariadenia
č. 269/2014
je
podporený
tak
kontextom,
do
ktorého
toto
ustanovenie
patrí,
ako
aj
cieľmi
sledovanými
týmto
nariadením.
75      Pokiaľ
ide o kontext,
treba
po
prvé
uviesť,
že
článok 1 písm. e) a f)
nariadenia č. 269/2014
vymedzuje
pojmy
„zmrazenie
hospodárskych
zdrojov“ a „zmrazenie
finančných
prostriedkov“
široko
(pozri
analogicky
rozsudok z 11. novembra
2021,
Bank
Sepah, C‑340/20,
EU:C:2021:903,
bod 45).
76      V článku 1 písm. f)
nariadenia
č. 269/2014
je
totiž
pojem
„zmrazenie
finančných
prostriedkov“
vymedzený
ako
„zabránenie
akémukoľvek
pohybu,
prevodu,
úprave,
použitiu
finančných
prostriedkov,
prístupu k nim
alebo
manipulácii s nimi
akýmkoľvek
spôsobom,
ktoré
by
mali
za
následok
akúkoľvek
zmenu
ich
objemu,
výšky,
umiestnenia,
vlastníctva,
držby,
charakteru,
miesta
určenia
alebo
akúkoľvek
inú
zmenu,
ktorá
by
umožnila
použitie
finančných
prostriedkov,
vrátane
spravovania
portfólií“.
77      Z tejto
definície
vyplýva,
že
zmrazenie
finančných
prostriedkov
má
za
cieľ
čo
najviac
obmedziť
operácie,
ktoré
možno
uskutočniť
vo
vzťahu k zmrazeným
finančným
prostriedkom,
čo
potvrdzuje
vysoký
počet
uvedených
prípadov a použitie
pojmu
„každý“.
Pokiaľ
ide o prostriedky
určené
na
obmedzenie
týchto
činností,
normotvorca
Únie
ich
tiež
definuje
extenzívne
(pozri
analogicky
rozsudok z 11. novembra
2021,
Bank
Sepah, C‑340/20,
EU:C:2021:903,
bod 43).
78      Predchádzajúce
úvahy
platia,
aj
pokiaľ
ide o pojem
„zmrazenie
hospodárskych
zdrojov“.
Tento
pojem
je
totiž
definovaný v článku 1 písm. j)
nariadenia č. 269/2014
ako
„zabránenie
využívaniu
hospodárskych
zdrojov
na
účely
získania
finančných
prostriedkov,
tovaru
alebo
služieb
akýmkoľvek
spôsobom,
ktorý
zahŕňa
okrem
iného
ich
predaj,
prenájom
alebo
[zriadenie
záložného
práva k nehnuteľnosti]“
(pozri
analogicky
rozsudok z 11. novembra 2021,
Bank
Sepah, C‑340/20,
EU:C:2021:903,
bod 44).
79      Takáto
definícia
pojmov
„zmrazenie
hospodárskych
zdrojov“ a „zmrazenie
finančných
prostriedkov“
by
bola
zbavená
potrebného
účinku,
ak
by
sa
väzby
medzi
osobami a subjektmi
na
jednej
strane a finančnými
prostriedkami a hospodárskymi
zdrojmi,
na
ktoré
sa
vzťahuje
zmrazenie,
na
strane
druhej
vykladali
tak,
že
vylučujú
situácie,
ktoré v skutočnosti
zodpovedajú
situáciám
prináležania
alebo
kontroly,
ale
ktoré z formálneho
hľadiska
nemôžu
byť
takto
kvalifikované.
80      Po
druhé
článok 2
ods. 2
nariadenia
č. 269/2014
stanovuje,
že
žiadne
finančné
prostriedky
ani
hospodárske
zdroje
sa
priamo
ani
nepriamo
nesprístupnia
fyzickým
alebo
právnickým
osobám,
subjektom
alebo
orgánom,
alebo
fyzickým
alebo
právnickým
osobám,
subjektom
alebo
orgánom,
ktoré
sú s nimi
spojené a ktoré
sú
uvedené v zozname v prílohe I k tomuto
nariadeniu,
ani
sa
neposkytnú v ich
prospech.
81      Súdny
dvor
už
mal
príležitosť
konštatovať,
že
aj
tento
zákaz
sprístupnenia
je
tiež
formulovaný
obzvlášť
široko,
čo
potvrdzuje
použitie
slov
„priamo
alebo
nepriamo“, a rozhodnúť,
že v dôsledku
toho
zahŕňa
akýkoľvek
úkon,
ktorého
vykonanie
je
nevyhnutné
na
to,
aby
podľa
uplatniteľného
vnútroštátneho
práva
mohla
osoba
zaradená
na
zoznam
uvedený v prílohe I k nariadeniu
č. 269/2014
skutočne
získať
oprávnenie
plne
nakladať s dotknutými
finančnými
prostriedkami
alebo
hospodárskymi
zdrojmi (pozri v tomto
zmysle
rozsudok
zo
17. januára 2019,
SH, C‑168/17,
EU:C:2019:36,
bod 51
citovanú
judikatúru).
82      Po
tretie
podľa
článku 9
nariadenia
č. 269/2014
sa
zakazuje
vedome a úmyselne
sa
zúčastňovať
na
činnostiach,
ktorých
cieľom
alebo
dôsledkom
je
obchádzanie
opatrení
uvedených v článku 2
tohto
nariadenia.
83      Článok 9
nariadenia
č. 269/2014
sa
týka
činností,
ktorých
cieľom
alebo
dôsledkom
je
vyňatie
ich
pôvodcu z uplatňovania
opatrení
stanovených v článku 2
ods. 1
tohto
nariadenia a ktoré
nemožno
považovať
za
úkony
sprístupnenia
zakázané
článkom 2
ods. 2
uvedeného
nariadenia
(pozri
analogicky
rozsudok z 21. decembra
2011,
Afrasiabi a i., C‑72/11,
EU:C:2011:874,
body 60 a 61).
84      Článok 2
ods. 2 a článok 9
nariadenia
č. 269/2014
spolu s článkom 2
ods. 1
tohto
nariadenia
predstavujú
koherentný
systém
ustanovení,
ktoré
prispievajú k dosiahnutiu
cieľov
stanovených
týmto
nariadením.
85      Článok 2
ods. 1
uvedeného
nariadenia
sa
preto
má
vykladať
tak,
aby
nebol
spochybnený
potrebný
účinok
článku 2
ods. 2 a článku 9
toho
istého
nariadenia.
86      V tejto
súvislosti,
ako
bolo
pripomenuté v bode 57
tohto
rozsudku,
ako
aj
generálnym
advokátom v bodoch 39
až
45 a 73
svojich
návrhov,
zriadenie
trustu
umožňuje
oddeliť
právne a skutočné
držanie
majetku
trustu.
87      Toto
oddelenie,
ako
aj
ďalšie
znaky
trustu, a to
súkromná
povaha
tohto
mechanizmu,
jednoduchosť a pružnosť
jeho
zriadenia a jeho
zmeny,
ktoré
môžu
viesť k nepriehľadnosti a štrukturálnej
zložitosti
takéhoto
mechanizmu,
umožňujú
jeho
použitie
nielen
na
legitímne
účely,
ale
aj
na
zakrytie
vzťahu
medzi
beneficientom a finančnými
prostriedkami a hospodárskymi
zdrojmi
vloženými
do
trustu.
88      Výklad
článku 2
ods. 1
nariadenia
č. 269/2014 v tom
zmysle,
že
dotknuté
finančné
prostriedky a hospodárske
zdroje
sa
považujú
za
patriace
zriaďovateľovi
trustu
alebo
za
ním
kontrolované,
ak
má
tento
zriaďovateľ
naďalej
moc,
ktorá
mu
umožňuje
použiť
finančné
prostriedky a hospodárske
zdroje,
mať z nich
prospech,
nakladať s nimi
alebo
mať
na
ne vplyv
alebo
na
rozhodnutia
vykonané
správcom
vo
vzťahu k týmto
finančným
prostriedkom a hospodárskym
zdrojom,
umožňuje
zabrániť
tomu,
aby
sa
trust
využíval s cieľom
obísť
opatrenia
uvedené v tomto
ustanovení, a musí
sa
teda
považovať
za
zlučiteľný s článkom 9
nariadenia č. 269/2014.
89      Pokiaľ
ide o ciele
tohto
nariadenia,
treba
na
jednej
strane
pripomenúť,
že
toto
nariadenie
bolo
prijaté
po
tom,
čo
Ruská
federácia v roku
2014
porušila
zvrchovanosť a územnú
celistvosť
Ukrajiny, a že
bolo
odvtedy
viackrát
zmenené v reakcii
na
vojenskú
agresiu
Ruskej
federácie
voči
Ukrajine
24. februára
2022.
90      Na
druhej
strane v nadväznosti
na
túto
vojenskú
agresiu
sa
prijalo
vykonávacie
nariadenia
2022/336,
ktorými
bol
okrem
iného
zriaďovateľ
trustu, o ktorý
ide v tejto
veci,
zaradený
na
zoznam
uvedený v prílohe I k nariadeniu
č. 269/2014.
Ako
pripomína
odôvodnenie 11
vykonávacieho
nariadenia
2022/336,
Ruská
federácia
svojimi
protiprávnymi
vojenskými
akciami
hrubo
porušuje
medzinárodné
právo a zásady
Charty
OSN a oslabuje
európsku a celosvetovú
bezpečnosť a stabilitu.
91      Význam
cieľov
sledovaných
nariadením
č. 269/2014, a to
ochrany
územnej
celistvosti,
zvrchovanosti a nezávislosti
Ukrajiny,
ako
aj
ukončenia
porušovania
medzinárodného
práva a zásad
Charty
Organizácie
Spojených
národov
Ruskou
federáciou,
ktoré
sú
súčasťou
širšieho
cieľa
zachovania
mieru a medzinárodnej
bezpečnosti v súlade s cieľmi
vonkajšej
činnosti
Únie
uvedenými v článku 21 ZEÚ,
môže
nielen
odôvodniť
negatívne
dôsledky,
hoci
aj
značné,
pre
určité
hospodárske
subjekty
(pozri v tomto
zmysle
rozsudok z 28. marca 2017,
Rosneft, C‑72/15,
EU:C:2017:236,
bod 150),
ale
tiež
vyžaduje,
aby
sa
toto
nariadenie
vykladalo
spôsobom,
ktorý
zaručí
účinnosť
reštriktívnych
opatrení
zavedených
týmto
nariadením a zabráni
tomu,
aby
bol
účinok
týchto
opatrení
neutralizovaný
alebo
aby
sa
uvedené
opatrenia
obchádzali.
92      Z vyššie
uvedeného
vyplýva,
že
článok 2
ods. 1
nariadenia
č. 269/2014
sa
má
vykladať v tom
zmysle,
že
finančné
prostriedky a hospodárske
zdroje
vložené
do
trustu
jeho
zriaďovateľom,
ktorý
je
zaradený
na
zoznam
uvedený v prílohe I k tomuto
nariadeniu,
možno
považovať
za
patriace
tomuto
zriaďovateľovi
alebo
za
ním
kontrolované,
čo v dôsledku
toho
odôvodňuje
prípadné
prijatie
opatrení
na
zmrazenie
týchto
finančných
prostriedkov a hospodárskych
zdrojov.
93      V prejednávanej veci
predkladajúci
vnútroštátny
súd
uvádza,
že
zriaďovateľ
nemá
právomoc
spravovať
finančné
prostriedky a hospodárske
zdroje
vložené
do
trustov a nie
je
ich
užívateľom.
94      Súdnemu
dvoru
síce
neprináleží,
aby v rámci
konania
podľa
článku 267 ZFEÚ
takéto
posúdenie
predkladajúceho
vnútroštátneho
súdu
spochybnil,
je
však
potrebné v záujme
poskytnutia
užitočnej
odpovede
tomuto
súdu
konštatovať,
že
na
účely
určenia,
či v situáciách, o ktoré
ide
vo
veci
samej,
si
zriaďovateľ
zachoval
právomoc,
ktorá
mu
umožňuje
použiť
finančné
prostriedky a hospodárske
zdroje
vložené
do
trustu,
mať z nich
prospech,
nakladať s nimi
alebo
mať
na
ne vplyv
alebo
na
rozhodnutia
vykonané
správcom
vo
vzťahu k týmto
finančným
prostriedkom a týmto
hospodárskym
zdrojom,
avšak
predkladajúci
vnútroštátny
súd
sa
môže
odvolávať
na
právo
uplatniteľné
na
trust,
avšak
bez
toho,
aby
sa
obmedzil
výlučne
na
toto
právo.
95      Z rozhodnutia
predkladajúceho
vnútroštátneho
súdu
vyplýva,
že
trust, o ktorý
ide
vo
veci
samej,
je
zriadený
podľa
bermudského
práva a riadi
sa
ním.
V tejto
súvislosti,
ako
uviedol
generálny
advokát v bodoch 89
až
91
svojich
návrhov,
tento
súd
môže
zohľadniť
výsady,
ktoré
toto
právo
priznáva
zriaďovateľovi,
ako
je
možnosť
úplne
alebo
sčasti
zrušiť
trust,
právomoc
dávať
správcovi
záväzné
pokyny,
pokiaľ
ide o nákup,
držbu,
predaj
alebo
iné
obchodné
alebo
investičné
transakcie
týkajúce
sa
majetku
trustu,
alebo v súvislosti s akoukoľvek
investíciou
alebo
reinvestíciou
tohto
majetku,
ako
aj
na
účely
výkonu
akýchkoľvek
právomocí
alebo
práv
vyplývajúcich z uvedeného
majetku,
možnosť
určiť,
pridať,
odvolať
alebo
nahradiť
akéhokoľvek
správcu
alebo
protektora,
možnosť
doplniť,
odstrániť
alebo
vylúčiť
beneficienta
alebo
kategóriu
beneficientov,
ako
aj
možnosť
stanoviť,
že
samotný
zriaďovateľ
bude
spolubeneficientom trustu.
96      Tieto
výsady
by
mohli
naznačovať,
že
zriaďovateľ
má
vplyv
na
finančné
prostriedky a hospodárske
zdroje
vložené
do
trustu
alebo
na
rozhodnutia
vykonané
správcom
vo
vzťahu k týmto
finančným
prostriedkom a hospodárskym
zdrojom, a to
bez
ohľadu
na
to,
či
sú
tieto
výsady
výslovne
uvedené v listine o zriadení
trustu
alebo v jej
dodatkoch.
97      Vzhľadom
na
to,
že
listina o zriadení
trustu
ani
jej
dodatky
nepodliehajú
povinnosti
zverejnenia,
môže
byť
na
základe
tejto
listiny
ťažké
určiť
skutočnú
povahu
právneho
vzťahu,
na
ktorý
sa
tento
mechanizmus
vzťahuje,
keďže
platné
znenia
tejto
zriaďovacej
listiny a jej
dodatkov
nemusia
byť
sprístupnené a v každom
prípade
môžu
byť
zmenené.
98      Zriaďovateľ
môže
vykonávať
vplyv
na
finančné
prostriedky a hospodárske
zdroje
vložené
do
trustu
alebo
na
rozhodnutia,
ktoré
správca
vykonal
vo
vzťahu k nim,
ako
aj
tieto
finančné
prostriedky a tieto
hospodárske
zdroje
použiť,
mať z nich
prospech
alebo s nimi
nakladať,
bez
toho,
aby
tento
vplyv
alebo
táto
možnosť
boli
formalizované v právnych
aktoch,
čo
musí
predkladajúci
vnútroštátny
súd
tiež
zohľadniť.
99      V tejto
súvislosti
musí
predkladajúci
vnútroštátny
súd
zohľadniť
najmä
vzťahy
medzi
zriaďovateľom
na
jednej
strane a inými
osobami
zapojenými
do
trustu,
ako
je
správca
alebo
protektor,
na
strane
druhej, a najmä
určiť,
či
zriaďovateľ
poveril
funkciou
správcu
alebo
funkciou
protektora
pre
neho
dôveryhodné
osoby,
ktoré
sú s ním
spojené
profesijnými
alebo
osobnými
väzbami a ktoré
sa
môžu
riadiť
pokynmi
alebo
návrhmi
zriaďovateľa,
pokiaľ
ide o správu
trustu a jeho
majetku.
100    Okrem
toho,
ako v podstate
uviedol
generálny
advokát v bode 116
svojich
návrhov,
určenie
finančných
prostriedkov a hospodárskych
zdrojov
vložených
do
trustu
na
činnosti,
ktorých
jedinými
alebo
hlavnými
príjemcami
alebo
beneficientami
sú
zriaďovateľ
alebo
osoby
či
subjekty,
ktoré
mu
patria,
ktoré
kontroluje
alebo
ktoré
sú s ním
spojené,
môže
predstavovať
indíciu o vplyve
zriaďovateľa
na
trust a na
majetok a zdroje,
ktoré
doň
boli
vložené,
ako
aj o možnosti
zriaďovateľa
mať z nich
prospech
alebo s nimi
nakladať.
101    V tejto
súvislosti,
ak
by
predkladajúci
vnútroštátny
súd
konštatoval,
že
zriaďovateľ
nie
je
užívateľom
majetku a právnych
vzťahov
vložených
do
trustu,
bolo
by
ešte
potrebné
overiť,
či
spoločnosti
prevedené
do
trustu
neposkytujú
majetok
alebo
služby
subjektom,
ktoré
sú
vo
výlučnom
alebo
väčšinovom
vlastníctve
zriaďovateľa
alebo
ním
kontrolované.
102    Napokon
treba
uviesť,
že
použitie
zbytočne
zložitých
štruktúr,
ako
aj
trustov
spojených s osobou
zaradenou
na
zoznam
uvedený v prílohe I k nariadeniu č. 269/2014
môže
samo
osebe
predstavovať
indíciu o kontrole
takejto
osoby
nad
subjektom,
ktorý
nie
je
zaradený
na
tento
zoznam.
Takéto
konštatovanie
sa
okrem
toho
odráža v najlepších
postupoch,
najmä v bodoch 63,
64 a 67
týchto
postupoch.
103    Je
totiž
potrebné
spresniť,
že
predkladajúci
vnútroštátny
súd
by
mohol
konštatovať
vplyv
zriaďovateľa
na
finančné
prostriedky a hospodárske
zdroje
vložené
do
trustu,
ak
by
zriaďovateľ
priamo
alebo
nepriamo
vlastnil
väčšinu
základného
imania
alebo
hlasovacích
práv
správcu
alebo
mal
právo
vymenovať
alebo
vylúčiť
väčšinu
členov
správneho,
riadiaceho
alebo
dozorného
orgánu
správcu,
alebo
aj
právo
vykonávať
rozhodujúci
vplyv
na
správcu
najmä
na
základe
dohody
uzatvorenej
medzi
nimi, a to
aj
prostredníctvom
schránkových
spoločností.
104    Indíciou o kontrole
osôb
zaradených
na
zoznam
uvedený v prílohe I k nariadeniu č. 269/2014
nad
subjektmi,
ktoré
nie
sú
uvedené
na
tomto
zozname,
je
teda
skutočnosť,
že
niektoré z týchto
subjektov
boli
zriadené
alebo
zmenili
identitu
krátko
pred
prijatím
sankčného
režimu
alebo
označením
osoby
a/alebo
nevykonávajú
žiadnu
dôveryhodnú
obchodnú
činnosť,
skutočnosť,
že
jeden
alebo
viacero
trustov
sa
využívajú
ako
príjemcovia
aktív
subjektu,
ktorý
vlastní
alebo
kontroluje
označená
osoba,
ako
aj
skutočnosť,
že
do
správy
trustov
sú
zapojení
odborníci z jurisdikcie, v ktorej
boli
trusty
zriadené.
105    Okrem
toho v situáciách,
keď
sa
podobne
ako v situácii, o ktorú
ide
vo
veci
samej,
do
trustu
prevádzajú
spoločnosti,
možno
konštatovať
vplyv
zriaďovateľa
trustu
na
tieto
spoločnosti
najmä
vtedy,
keď
správca
nie
je
členom
štatutárneho
orgánu
týchto
spoločností,
ale
len
vlastníkom
ich
základného
imania. V takom
prípade
prináleží
predkladajúcemu
vnútroštátnemu
súdu,
aby
overil
právomoci
členov
štatutárnych
orgánov
uvedených
spoločností,
ako
aj
vzťahy
medzi
týmito
členmi a zriaďovateľom.
106    Vzhľadom
na
vyššie
uvedené
úvahy
treba
na
prvú a tretiu
otázku
odpovedať
tak,
že
článok 2
ods. 1
nariadenia
č. 269/2014
sa
má
vykladať v tom
zmysle,
že
finančné
prostriedky a hospodárske
zdroje,
ktoré
do
trustu
vložil
jeho
zriaďovateľ,
ktorý
je
zaradený
na
zoznam
uvedený v prílohe I k tomuto
nariadeniu,
sa
majú
považovať
za
„patriace“
tomuto
zriaďovateľovi
alebo
za
ním
„kontrolované“ v zmysle
tohto
ustanovenia,
za
predpokladu,
že
tento
zriaďovateľ
má
naďalej
právomoc
umožňujúcu
mu
použiť
tieto
finančné
prostriedky a tieto
hospodárske
zdroje,
mať z nich
prospech,
nakladať s nimi
alebo
mať
na
ne vplyv
alebo
na
rozhodnutia
vykonané
správcom
vo
vzťahu k uvedeným
finančným
prostriedkom a uvedeným
hospodárskym
zdrojom.
O druhej otázke
107    Vzhľadom
na
odpoveď
poskytnutú
na
prvú a tretiu
otázku
nie
je
potrebné
odpovedať
na
druhú
otázku.
O trovách
108    Vzhľadom
na
to,
že
konanie
pred
Súdnym
dvorom
má
vo
vzťahu k účastníkom
konania
vo
veci
samej
incidenčný charakter a bolo
začaté v súvislosti s prekážkou
postupu v konaní
pred
predkladajúcim
vnútroštátnym
súdom, o trovách
konania
rozhodne
tento
vnútroštátny
súd.
Iné
trovy
konania,
ktoré
vznikli v súvislosti s predložením
pripomienok
Súdnemu
dvoru a nie
sú
trovami
uvedených
účastníkov
konania,
nemôžu
byť
nahradené.
Z týchto
dôvodov
Súdny
dvor
(prvá
komora)
rozhodol
takto:
Článok 2 ods. 1 nariadenia Rady (EÚ) č. 269/2014 zo 17. marca 2014 o reštriktívnych opatreniach vzhľadom na konanie narúšajúce alebo ohrozujúce územnú celistvosť, zvrchovanosť a nezávislosť Ukrajiny, zmeneného nariadením Rady (EÚ) 2022/330 z 25. februára 2022,
sa má vykladať v tom zmysle, že
finančné prostriedky a hospodárske zdroje, ktoré do trustu vložil jeho zriaďovateľ, ktorý je zaradený na zoznam uvedený v prílohe I k tomuto nariadeniu, sa majú považovať za „patriace“ tomuto zriaďovateľovi alebo za ním „kontrolované“ v zmysle tohto ustanovenia, za predpokladu, že tento zriaďovateľ má naďalej právomoc umožňujúcu mu použiť tieto finančné prostriedky a tieto hospodárske zdroje, mať z nich prospech, nakladať s nimi alebo mať na ne vplyv alebo na rozhodnutia vykonané správcom vo vzťahu k uvedeným finančným prostriedkom a uvedeným hospodárskym zdrojom.
Podpisy
*      Jazyk
konania:
taliančina.