62018TJ0123_RES
Kohtuasi T‑123/18
Bayer Intellectual Property GmbH
versus
Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Amet
Üldkohtu (üheksas koda) 14. veebruari 2019. aasta otsus
Euroopa Liidu kaubamärk – Südame kujutisest koosneva Euroopa Liidu kujutismärgi taotlus – Absoluutne keeldumispõhjus – Eristusvõime puudumine – Määruse (EL) 2017/1001 artikli 7 lõike 1 punkt b
Euroopa Liidu kaubamärk – Euroopa Liidu kaubamärgi mõiste ja Euroopa Liidu kaubamärgi omanikuks saamine – Absoluutsed keeldumispõhjused – Kaubamärk, millel puudub eristusvõime – Mõiste – Hindamiskriteeriumid
(Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus 2017/1001, artikli 7 lõike 1 punkt b)
(vt punktid 13 ja 14)
Euroopa Liidu kaubamärk – Euroopa Liidu kaubamärgi mõiste ja Euroopa Liidu kaubamärgi omanikuks saamine – Absoluutsed keeldumispõhjused – Kaubamärk, millel puudub eristusvõime – Eristusvõime hindamine – Kriteeriumid – See, kuidas asjaomane avalikkus kaubamärki tajub – Avalikkuse tähelepanu aste
(Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus 2017/1001, artikli 7 lõike 1 punkt b)
(vt punkt 17)
Euroopa Liidu kaubamärk – Euroopa Liidu kaubamärgi mõiste ja Euroopa Liidu kaubamärgi omanikuks saamine – Absoluutsed keeldumispõhjused – Kaubamärk, millel puudub eristusvõime – Südant kujutav kujutismärk
(Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus 2017/1001, artikli 7 lõike 1 punkt b)
(vt punktid 23–32)
Euroopa Liidu kaubamärk – EUIPO otsused – Võrdse kohtlemise põhimõte – Hea halduse põhimõte – EUIPO varasem otsustuspraktika – Seaduslikkuse põhimõte – Nõue viia igal konkreetsel juhul läbi range ja täielik kontroll
(Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus 2017/1001)
(vt punktid 34 ja 35)
Euroopa Liidu kaubamärk – EUIPO otsused – Õiguspärasus – EUIPO varasem otsustuspraktika – Diskrimineerimiskeelu põhimõte – Mõju puudumine
(Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus 2017/1001)
(vt punkt 36)
Kokkuvõte
Kohtuasjas, milles 14. veebruaril 2019 tehti kohtuotsus Bayer Intellectual Property vs. EUIPO (T‑123/18), esitati Üldkohtule hagi Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Ameti (EUIPO) esimese apellatsioonikoja otsuse peale, millega jäeti rahuldamata kaebus kontrollija otsuse peale keelduda südame kujutisest koosneva kujutismärgi registreerimisest. Apellatsioonikoda leidis, et asjaomane avalikkus tajub taotletavat kaubamärki südame kujutisena ja seega viitena asjaolule, et kõnealused teenused puudutavad kardioloogia valdkonda.
Esimesena tõi Üldkohtus välja, et kaubamärk peab võimaldama asjaomasel avalikkusel ilma erilist tähelepanu pööramata eristada sellega tähistatud kaupu muude ettevõtjate omadest, nii et kaubamärgi registreerimiseks vajalik eristatavuse lävi ei tohi sõltuda asjaomase avalikkuse tähelepanelikkusest.
Teisena tõi Üldkohus välja, et väljakujunenud kohtupraktika kohaselt on EUIPO kohustatud teostama oma pädevust kooskõlas liidu õiguse üldpõhimõtetega. Kuigi võrdse kohtlemise ja hea halduse põhimõtteid arvestades peab EUIPO võtma arvesse sarnaste taotluste kohta varem tehtud otsuseid ning uurima eriti tähelepanelikult, kas tuleb teha sarnane otsus või mitte, peab nende põhimõtete kohaldamisel siiski arvestama seaduslikkuse põhimõttega. Ühtlasi peab õiguskindluse ja just hea halduse tagamiseks iga registreerimistaotluse kontrollimine olema range ja täielik, et vältida kaubamärkide alusetut registreerimist või tühistamist. Seetõttu tuleb selline kontrollimine läbi viia igal konkreetsel juhul. Tähise registreerimine kaubamärgina sõltub nimelt erikriteeriumidest, mis on kohaldatavad juhtumi faktilistele asjaoludele ning mis on mõeldud selle kontrollimiseks, et ega asjaomane tähis ei kuulu mõne keeldumispõhjuse kohaldamisalasse.
Üldkohus asus seisukohale, et neist põhimõtetest tuleneb esiteks, et apellatsioonikojad peavad varem neile esitatud sarnaste taotluste suhtes tehtud otsustest erineva hinnangu kasuks otsustamisel nendest otsustest kõrvalekaldumist sõnaselgelt põhjendama. Selline põhjendamiskohustus on aga varasematest otsustest kõrvalekaldumisel vähem range kontrolli osas, mis sõltub üksnes taotletavast kaubamärgist, kui faktiliste asjaolude tuvastamise osas, mis ei sõltu sellest kaubamärgist. Teiseks nähtub tema sõnul osutatud kohtupraktikast samuti, et määruse 2017/1001 alusel tehtavate apellatsioonikodade otsuste puhul, mis käsitlevad tähise ELi kaubamärgina registreerimist, on tegemist piiratud pädevuse, mitte kaalutlusõiguse teostamisega, nii et apellatsioonikodade nende otsuste õiguspärasust tuleb hinnata üksnes nimetatud määruse alusel, nagu liidu kohus on seda tõlgendanud. Seetõttu ei ole EUIPO varasemad otsused apellatsioonikodadele siduvad.
Käesoleval juhul nentis Üldkohus esiteks, et taotletava kaubamärgi eristusvõime kontrollimisel lähtutakse üksnes sellest kaubamärgist, mitte faktilistest asjaoludest, millele hageja tugines. Seega võis apellatsioonikoda piirduda selgitusega, et hageja ei saa põhjendatult tugineda EUIPO varasematele otsustele selleks, et lükata ümber järeldust, mille kohaselt on taotletavale kaubamärgile kohaldatav määruse 2017/1001 artikli 7 lõike 1 punktis b sätestatud registreerimisest keeldumise alus. Lisaks osutas ta, et apellatsioonikoda on igal juhul selgelt põhjendanud, miks ta kaldus kõrvale hageja osutatud varasemas otsuses võetud lähenemisviisist. Nimelt märkis ta sisuliselt, et varasemas otsuses käsitletud kaubad ei olnud konkreetselt seotud kardioloogiaga, mistõttu need kaubad ei olnud vastandina käesolevas menetluses kõne all olevatele teenustele „otsesel ja vahetult äratuntaval viisil seotud inimsüdamega“. Teiseks asus Üldkohus seisukohale, et hageja ei saa nimetatud seisukoha põhjendatusele vastu vaielda, seadmata kahtluse alla taotletava kaubamärgi registreerimisest keeldumise põhjendatust. Ta märkis siiski, et apellatsioonikoda leidis õigesti, et taotletavale kaubamärgile tuleb kohaldada määruse 2017/1001 artikli 7 lõike 1 punktist b tulenevat registreerimisest keeldumise põhjust.