62007CO0023
EUROOPA KOHTU MÄÄRUS (teine koda)
12. juuni 2008 (
*1
)
Liidetud kohtuasjades C-23/07 ja C-24/07,
mille ese on EÜ artikli 234 alusel Tribunale amministrativo regionale del Lazio (Itaalia) 4. detsembri 2006. aasta otsustega esitatud eelotsusetaotlused, mis saabusid Euroopa Kohtusse 25. jaanuaril 2007, menetlustes
Confcooperative Friuli Venezia Giulia (C-23/07),
Luigi Soini (C-23/07 ja C-24/07),
Azienda Agricola Vivai Pinat Mario & Figlio (C-23/07),
Cantina Produttori Cormòns Soc. cons. arl (C-24/07)
versus
Ministero delle Politiche agricole, alimentari e forestali,
Regione Friuli-Venezia Giulia,
EUROOPA KOHUS (teine koda),
koosseisus: koja esimees C. W. A. Timmermans (ettekandja), kohtunikud K. Schiemann, J. Makarczyk, J.-C. Bonichot ja C. Toader,
kohtujurist: E. Sharpston,
kohtusekretär: R. Grass,
olles teavitanud eelotsusetaotluse esitanud kohut, et Euroopa Kohus kavatseb vastavalt Euroopa Kohtu kodukorra artikli 104 lõike 3 teisele lõigule teha esimese, teise, kolmanda, neljanda ja viienda küsimuse kohta otsuse põhistatud määrusega,
olles palunud Euroopa Kohtu põhikirja artiklis 23 nimetatud huvitatud isikutel esitada vajaduse korral oma seisukohad,
soovides vastavalt kodukorra artikli 104 lõike 3 esimesele lõigule teha kuuenda ja seitsmenda küsimuse kohta otsuse põhistatud määrusega,
olles ära kuulanud kohtujuristi ettepaneku,
on andnud järgmise
määruse
1
Eelotsusetaotlused puudutavad esiteks akti Tšehhi Vabariigi, Eesti Vabariigi, Küprose Vabariigi, Läti Vabariigi, Leedu Vabariigi, Ungari Vabariigi, Malta Vabariigi, Poola Vabariigi, Sloveenia Vabariigi ja Slovaki Vabariigi ühinemistingimuste ja Euroopa Liidu aluslepingutesse tehtavate muudatuste kohta (ELT 2003, L 236, lk 33, edaspidi „ühinemisakt”) ning nõukogu 17. mai 1999. aasta määruse (EÜ) nr 1493/1999 veinituru ühise korralduse kohta (EÜT L 179, lk 1; ELT eriväljaanne 03/26, lk 25) tõlgendamist ja teiseks komisjoni 29. aprilli 2002. aasta määruse (EÜ) nr 753/2002, milles sätestatakse teatavad nõukogu määruse nr 1493/1999 rakenduseeskirjad veinisektori toodete kirjeldamise, nimetamise, esitlemise ja kaitse osas (EÜT L 118, lk 1; ELT eriväljaanne 03/35, lk 455), ning komisjoni 9. augusti 2004. aasta määruse (EÜ) nr 1429/2004, millega muudetakse määrust nr 753/2002 (EÜT L 263, lk 11; ELT eriväljaanne 03/35, lk 455), kehtivust ja tõlgendamist.
2
Käesolevad taotlused on esitatud kohtuvaidlustes, mille üheks pooleks olid Confcooperative Friuli Venezia Giulia, L. Soini ja Azienda Agricola Vivai Pinat Mario & Figlio (kohtuasi C-23/07) ning Cantina Produttori Cormòns Soc. cons. arl ja L. Soini (kohtuasi C-24/07) (edaspidi koos „Confcooperative jt”) ja teiseks pooleks Ministero delle Politiche agricole, alimentari e forestali (Itaalia põllumajandus-, toidu- ja metsanduspoliitika ministeerium) ja Regione Friuli-Venezia Giulia (edaspidi „Regione”), selle üle, kas ministri 28. juuli 2006. aasta dekreet, millega muudetakse viinamarjasortide riiklikku registrit (Gazzetta ufficiale della Repubblica italiana, edaspidi „GURI”, nr 193, 21.8.2006, lk 16, edaspidi „28. juuli 2006. aasta dekreet”), on kehtiv osas, milles sellega lisatakse viinamarjasordile „Tocai friulano B” sünonüüm „Friulano”.
Õiguslik raamistik
Rahvusvaheline õigus
Rahvusvaheliste lepingute õiguse Viini konventsioon
3
23. mai 1969. aasta rahvusvaheliste lepingute õiguse Viini konventsiooni (edaspidi „Viini konventsioon”) artikli 59 lõike 1 kohaselt:
„Leping loetakse lõppenuks, kui tema kõik osalised sõlmivad samas küsimuses järgneva lepingu ja:
a)
järgnevast lepingust tuleneb või on muul viisil kindlaks määratud osaliste kavatsus, et antud küsimust reguleeritaks selle lepinguga; või
b)
järgneva lepingu sätted on niivõrd kokkusobimatud eelneva lepingu sätetega, et neid kahte lepingut ei ole võimalik üheaegselt kohaldada.”
Maailma Kaubandusorganisatsiooni asutamislepingust tulenev õigus
4
Intellektuaalomandi õiguste kaubandusaspektide leping (edaspidi „TRIPS-leping”), mis moodustab 15. aprillil 1994 Marrakechis alla kirjutatud ja nõukogu 22. detsembri 1994. aasta otsusega 94/800/EÜ, mis käsitleb Euroopa Ühenduse nimel sõlmitavaid tema pädevusse kuuluvaid küsimusi puudutavaid kokkuleppeid, mis saavutati mitmepoolsete kaubandusläbirääkimiste Uruguay voorus (1986–1994) (EÜT L 336, lk 1; ELT eriväljaanne 11/21, lk 80), heaks kiidetud Maailma Kaubandusorganisatsiooni (WTO) asutamislepingu (edaspidi „WTO leping”) lisa 1 C.
5
TRIPS-lepingu artiklid 22–24 on toodud lepingu II jao „Intellektuaalomandi õiguste kättesaadavust, ulatust ja kasutamist käsitlevad standardid” 3. osas pealkirjaga „Geograafilised tähised”.
6
Selle lepingu artikli 22 „Geograafiliste tähiste kaitse” lõikes 1 on sätestatud:
„Geograafiliste tähistena käsitletakse käesolevas lepingus tähiseid, mis näitavad, et kaup on pärit teatud liikme territooriumilt või selle territooriumi teatud piirkonnast või paikkonnast, kui kauba teatud omadus, maine või mõni muu iseloomustav tunnus on olulisel määral seostatav kauba geograafilise päritoluga.”
7
Nimetatud lepingu artikkel 23 „Veinide ja kangete alkohoolsete jookide geograafiliste tähiste lisakaitse” sätestab:
„1.   Iga liige näeb ette õiguslikud abinõud, mis võimaldavad huvitatud pooltel takistada geograafilise tähise kasutamist, mis näitab veine veinidena, mis ei pärine antud geograafilise tähisega osutatud kohast, või näitab kangeid alkohoolseid jooke alkohoolsete jookidena, mis ei pärine antud geograafilise tähisega osutatud kohast […]
[…]
3.   Kui veinide geograafilised tähised on homonüümsed, siis tuleb tagada kaitse igale tähisele […]. Iga liige peab piiritlema otstarbekohased tingimused, mille järgi kõnesolevaid homonüümseid tähiseid saab üksteisest eristada, arvestades vajadust tagada asjassepuutuvate tootjate jaoks õiglane režiim ja pidades silmas, et tarbijaid ei viidaks eksitusse.
[…]”
8
Sama lepingu artiklis 24 „Rahvusvahelised läbirääkimised; erandid” on ette nähtud:
„1.   Liikmed lepivad kokku alustada läbirääkimisi, et laiendada artiklis 23 toodud teatavate geograafiliste tähiste kaitset. […]
[…]
3.   Käesoleva osa rakendamisel ei või liige nõrgendada geograafilistele tähistele selle liikme territooriumil vahetult enne WTO lepingu jõustumise kuupäeva antud kaitset.
4.   Miski selles osas ei kohusta liiget takistama mõne teise liikme teatud geograafilise tähise jätkuvat ja samalaadset kasutamist, mis seostab veine ja kangeid alkohoolseid jooke tema kodaniku või residendi kaupade või teenustega, kes on kasutanud seda geograafilist tähist pidevalt samade või samaliigiliste kaupade või teenuste puhul selle liikme territooriumil kas a) vähemalt kümme aastat enne 15. aprilli 1994 või b) heauskselt enne nimetatud kuupäeva.
[…]
6.   […] Miski käesolevas osas ei kohusta liiget rakendama selle sätteid mõne teise liikme geograafilise tähise suhtes seoses viinamarjatoodetega, mille puhul mainitud tähis on identne sellise viinamarjasordi tavapärase nimega, mis esineb selle liikme territooriumil WTO lepingu jõustumise kuupäeval.
[…]”
EÜ-Ungari veinikokkulepe
9
29. novembril 1993 Brüsselis alla kirjutatud Euroopa Ühenduse ja Ungari Vabariigi vaheline veininimetuste vastastikuse kaitse ja kontrolli kokkuleppe sõlmiti ja kiideti ühenduse nimel heaks nõukogu 23. novembri 1993. aasta otsusega 93/724/EÜ (EÜT L 337, lk 93; edaspidi „EÜ-Ungari veinikokkulepe”). Kokkulepe jõustus 1. aprillil 1994.
10
EÜ-Ungari veinikokkuleppe artikli 2 lõikes 2 on ette nähtud:
„Käesolevas lepingus, välja arvatud juhul, kui otsustatakse teisiti, kasutatakse järgmisi mõisteid:
[…]
—
geograafiline tähis – tähised, sealhulgas päritolunimetus, mida tunnustatakse lepingupoole õigusnormidega selle lepingupoole territooriumilt või territooriumi teatud piirkonnast või paikkonnast pärit veini kirjeldamiseks ja esitlemiseks, kui kauba teatud omadus, maine või mõni muu iseloomustav tunnus on olulisel määral seostatav kauba geograafilise päritoluga,
[…]” [Siin ja edaspidi on osundatud kokkulepet tsiteeritud mitteametlikus tõlkes.]
11
Nimetatud kokkuleppe artikli 4 sätete kohaselt:
„1.   Kaitstakse järgmisi nimetusi:
a)
ühendusest pärit veinid:
[…]
—
lisas nimetatud geograafilised tähised ja traditsioonilised erimärked;
b)
Ungarist pärit veinid:
[…]
—
Ungari veinialastes õigusnormides kasutatavad […] ja lisas nimetatud geograafilised tähised ja traditsioonilised erimärked.
[…]
3.   Ühenduses kaitstud Ungari nimetused:
—
on reserveeritud eranditult Ungarist pärit veinidele, mille suhtes neid kohaldatakse,
ja
—
neid ei või kasutada muul viisil, kui Ungari õigusnormidega ette nähtud tingimustel.
[…]”
12
Nimetus „Tokaj” on toodud EÜ-Ungari veinikokkuleppe lisa „Artiklis 4 osutatud kaitstud veininimetuste nimekiri” B osa („Ungari Vabariigist pärit veinid”) I jao („Geograafilised tähised”) punktis 3.4 („Tokaj-Hegyalja veinipiirkond”). Selle lisa A osa („Euroopa Ühendusest pärit veinid”) ei sisalda nimetusi „Tocai friulano” ega „Tocai italico”.
13
Euroopa Ühenduse ja Ungari Vabariigi vahelise veininimetuste vastastikuse kaitse ja kontrolli kokkuleppe artikliga 4 seotud kirjade vahetus (EÜT 1993, L 337, lk 169), mis kujutab endast ühte otsuse 93/724 artikli 1 esimeses lõigus nimetatud õigusaktidest, jõustus samuti 1. aprillil 1994.
14
Olles viidanud eelkõige EÜ-Ungari veinikokkuleppe artikli 4 lõikele 3, kinnitavad nimetatud kirjadele alla kirjutanud pooled järgmist:
„1.
Nimetatud kokkuleppe kohaldamine ei saa järgmistel tingimustel takistada mõiste „Tocai” õiguspärast kasutamist teatud Itaalia [määratletud piirkonnas valmistatud kvaliteetveinide (mpv-kvaliteetveinide)] kirjeldamiseks ja esitlemiseks 13-aastase üleminekuaja jooksul alates selle kokkuleppe jõustumisest:
ilma et see piiraks teatud rangemate ühenduse ning vajaduse korral siseriiklike õigusnormide kohaldamist, peab see vein olema:
—
valmistatud viinamarjasordist „Tocai friulano”,
—
toodetud täielikult Itaalia Veneto või Friuli piirkonnas korjatud viinamarjadest,
—
kirjeldatud ja esitletud ainult sordinimega „Tocai friulano” või selle sünonüümiga „Tocai italico” selliselt, et need kaks mõistet esinevad koos, nende vahel ei paikne ühtegi teist sõna ja need esinevad ühesuguses kirjastiilis sama suurusega tähemärkidega, ühel real ning eraldatult geograafilise üksuse nimest, kus vein on valmistatud. Peale selle ei või nende mõistete jaoks kasutatud tähemärkide mõõtmed olla suuremad nimetatud geograafilise üksuse nime tähistamiseks kasutatud tähemärkidest,
—
turustatud väljaspool Ungari territooriumi.
[…]
4.
Kooskõlas punktis 1 toodud tingimustega lõpeb mõiste „Tocai” kasutamise võimalus samas punktis toodud üleminekuaja lõppedes.
[…]”
Ühinemisakt
15
Ühinemisakti artikkel 2 sätestab:
„Alates ühinemiskuupäevast on asutamislepingute sätted ning institutsioonide ja Euroopa Keskpanga poolt enne ühinemist vastuvõetud aktid uutele liikmesriikidele siduvad ja neid kohaldatakse nendes riikides vastavalt kõnealustes lepingutes ja käesolevas aktis sätestatud tingimustele.”
16
Ühinemisakti artikli 20 kohaselt:
„Käesoleva akti II lisas loetletud akte kohandatakse vastavalt kõnealuse lisa sätetele.”
17
Ühinemisakti artikkel 24 näeb ette:
„Käesoleva akti V, VI, VII, VIII, IX, X, XI, XII, XIII ja XIV lisas loetletud meetmeid kohaldatakse uute liikmesriikide suhtes vastavalt neis lisades sätestatud tingimustele.”
18
Ühinemisakti X lisa „Ühinemisakti artiklis 24 osutatud nimekiri: Ungari” 5. peatüki A osa punkt 3 sätestab:
„32002 R 0753: […] määrus (EÜ) nr 753/2002 […]
Erandina määruse (EÜ) nr 753/2002 II lisast võib kuni 31. detsembrini 2008 kasutada Ungaris toodetud ja ainult Ungaris turustatavate veinide puhul nime „Rizlingszilváni” sordi „Müller Thurgau” sünonüümina.”
Ühenduse õigus
19
Määruse nr 1493/1999 artikli 19 lõige 1 sätestab:
„Liikmesriigid peavad veini valmistamiseks kasutatavad viinamarjasordid liigitama. […]”
20
Teatavate veinitoodete kirjeldamise, nimetamise ja esitusviisi eeskirjad, samuti teatavate üksikasjade, terminite ja mõistete kaitse on toodud nimetatud määruse artiklites 47–53 ning selle VII ja VIII lisas.
21
Määruse nr 1493/1999 artikkel 50 sätestab:
„1.   Liikmesriigid võtavad kõik vajalikud meetmed vältimaks [TRIPS-lepingu] artiklites 23 ja 24 sätestatud tingimustel artikli 1 lõike 2 punktis b osutatud toodetele lisatava geograafilise tähise kasutamist ühenduses nende toodete puhul, mis ei ole pärit kõnealuse geograafilise tähisega tähistatavast kohast […]
2.   Käesolevas artiklis tähendab termin „geograafilised tähised” tunnuseid, millega identifitseeritakse toote päritolu Maailma Kaubandusorganisatsiooni liikmeks oleva kolmanda riigi territooriumilt või selle territooriumi piirkonnast või alalt, juhul kui teatav toote kvaliteet, maine või muud omadused on omistatavad eelkõige just sellele geograafilisele päritolukohale.
[…]”
22
Selle määruse artikli 52 lõike 1 kohaselt:
„[…]
Liikmesriigid võivad teatavate nende poolt kindlaksmääratavate tootmistingimuste puhul lubada lisada määratletud piirkonna nimele valmistusmeetodit või tüüpi käsitlevaid üksikasju või viinamarjasordi või selle sünonüümi nime, ilma et see piiraks teatavat tüüpi mpv-kvaliteetveini käsitlevate ühenduse sätete kohaldamist.
[…]”
23
Määruse nr 1493/1999 lisa VII B osa punktid 1 ja 4 näevad ette:
„1.
Ühenduses valmistatud toodete märgistusele võib edaspidi määratletavatel tingimustel lisada järgmisi märkeid:
[…]
b)
geograafilise tähistusega lauaveinide ja mpv-kvaliteetveinide puhul:
[…]
—
ühe või mitme viinamarjasordi nimi,
[…]
4.
Tootjaliikmesriigid võivad oma territooriumil valmistatud veinide suhtes teatavad punktides 1 ja 2 esitatud märked kohustuslikuks muuta, need keelata või piirata nende kasutamist.”
24
Selle määruse artikkel 53 sätestab:
„1.   Käesoleva peatüki ning VII ja VIII lisa üksikasjalikud rakenduseeskirjad võetakse vastu artiklis 75 sätestatud korras. Need eeskirjad käsitlevad eelkõige nimetatud lisades sätestatud erandeid, tingimusi ja lube.
2.   Artiklis 75 sätestatud korras võetakse vastu:
[…]
e)
VII lisa punkti[s] B.1 […] nimetatud üksikasjade kasutamise tingimused;
[…]”
25
Nimetatud määruse artikli 54 lõige 4 sätestab:
„Liikmesriigid edastavad komisjonile mpv-kvaliteetveinide nimekirja, mida nad tunnustanud on, nimetades iga mpv-kvaliteetveini toodangut ja valmistamist reguleerivate siseriiklike sätete üksikasjad.”
26
Määruse nr 1493/1999 artikkel 53 ning VII ja VIII lisa rakendati määrusega nr 753/2002.
27
Määruse nr 753/2002 artikkel 19 „Viinamarjasordi märkimine” sätestab:
„1.   Geograafilise tähisega lauaveinide või mpv-kvaliteetveinide valmistamisel kasutatud viinamarjasortide nimed või nende sünonüümid võib märkida asjaomase veini etiketile, tingimusel et:
[…]
c)
sordinimi või mõni selle sünonüüm ei sisalda geograafilist tähist, mida kasutatakse mpv-kvaliteetveini, lauaveini või ühenduse ja kolmandate riikide vahel sõlmitud kokkulepetes loetletud imporditud veinide kirjeldamisel, ja juhul, kui sellele on lisatud mõni muu geograafiline nimetus, on sordinimi või selle sünonüüm etiketile märgitud ilma selle geograafilise nimetuseta;
[…]
2.   Erandina lõike 1 punktist c:
a)
võivad sordinimi või selle sünonüümid, mis sisaldavad geograafilist tähist, esineda geograafilise tähisega veini etiketil;
b)
võib II lisas loetletud sordinimesid ja nende sünonüüme kasutada käesoleva määruse jõustumise kuupäeval kehtivate siseriiklike ja ühenduse eeskirjade alusel.
3.   Asjaomased liikmesriigid teatavad komisjonile 1. oktoobriks 2002 lõike 2 punktis b osutatud meetmed. Komisjon võtab meetmete avaldamiseks kõik vajalikud sammud.”
28
Määruse nr 753/2002 II lisas „Loetelu veinisortidest ja nende sünonüümidest, mis sisaldavad geograafilist tähist ja mis võivad vastavalt artikli 19 lõikele 2 esineda veinide etikettidel”, on Itaalia juures toodud nimetus „Tocai friulano, Tocai italico”. Selle nimetusega seotud joonealuses märkuses on sätestatud: „[n]ime „Tocai friulano” ja selle sünonüümi „Tocai italico” võib kasutada üleminekuajal kuni 31. märtsini 2007.”
29
Nimetatud lisa vastavat punkti ei ole muudetud määrusega nr 1429/2004, millega kohandati Euroopa Liidu laienemisega ja eelkõige Ungari Vabariigi ühinemisega seoses määrust nr 753/2002.
30
Komisjon tühistas 4. aprilli 2007. aasta määrusega (EÜ) nr 382/2007, millega muudetakse määrust nr 753/2002 (ELT L 95, lk 12), alates 1. aprillist 2007 kõnealuses lisas toodud nimetused „Tocai friulano” ja „Tocai italico” ning asendas selles lisas nimetuse „Tocai friulano” uue nimetusega „Friulano”.
Siseriiklik õigus
31
Põllumajandus- ja metsanduspoliitika ministri 26. septembri 2002. aasta dekreedi, mis sätestab erandina määruse (EÜ) nr 753/2002 artikli 19 lõike 1 punktist c mitmete nimetatud määruse II lisas loetletud, [mpv-kvaliteetveinide] etikettidel esineda võivate ja [tüüpilisi] itaalia [geograafilisi tähiseid] sisaldavate veinisortide nimetuste ja nende sünonüümide kasutamise siseriiklikud tingimused (GURI nr 247, 21.10.2002, lk 3, edaspidi „26. septembri 2002. aasta dekreet”), artikli 1 lõige 1 sätestab:
„Geograafilist tähist sisaldavate viinamarjasortide ja nende sünonüümide, mis võivad esineda [mpv-kvaliteetveinide] ja tüüpilise geograafilise tähisega Itaalia veinide märgistusel, määruse (EÜ) nr 753/2002 artikli 19 lõike 1 punktist c erinevad siseriiklikud kasutamistingimused on kehtestatud I lisas, mis kujutab endast käesoleva dekreedi lahutamatut osa ja milles on loetletud nimetatud määruse II lisas toodud geograafilist tähist sisaldavate viinamarjasortide nimed ja nende sünonüümid […].”
32
Nimetus „Tocai friulano” või „Tocai italico” on toodud 26. septembri 2002. aasta dekreedi I lisas „Viinamarjasortide nimetused või nende sünonüümid” ja vastab pealkirja „Erandi ulatus (haldusterritoorium ja/või eriline [mpv-kvaliteetvein] ja/või [tüüpilise geograafiline tähisega veinid])” all järgmisele kirjeldusele:
„Teatud Friuli-Venezia Giulia ja Venezia piirkondade [mpv-kvaliteetveinide kohta] üleminekuajal, mis lõpeb [Euroopa Liidu] ja Ungari Vabariigi vahelise kokkuleppe kohaselt 31. märtsil 2007.”
33
28. juuli 2006. aasta dekreedi ainsas artiklis on sätestatud:
„Viinamarjasortide riiklikku registrit, mida on viimati muudetud ministri 30. märtsi 2006. aasta dekreediga, millele on viidatud preambulis, täiendatakse järgmiselt: 1. lisa I jaotisele – koodi 235 alla kuuluvad veiniviinamarjasordid, sort Tocai friulano B – lisatakse vastavas veerus sünonüüm „Friulano” koos järgmise lisamärkusega: „ainult Friuli-Venezia Giulia piirkonnas korjatud viinamarjadest valmistatud mpv-kvaliteetveinide kirjeldamiseks”.”
Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimused
34
Eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib oma otsustes, et Confcooperative jt esitasid 28. juuli 2006. aasta dekreedi tühistamisnõude toetuseks järgmised väited:
—
EÜ-Ungari veinikokkuleppe tingimusi on vääralt kohaldatud, kuivõrd Euroopa Kohus kinnitas 12. mai 2005. aasta otsuses kohtuasjas C-347/03: Regione autonoma Friuli-Venezia Giulia ja ERSA (EKL 2005, lk I-3785) nimetatud kokkuleppe kehtivust, kuid ei võtnud arvesse Ungari Vabariigi ühinemist Euroopa Liiduga. Viini konventsiooni artikli 59 lõike 1 punktide a ja b kohaselt kaotas EÜ-Ungari veinikokkulepe ühinemisakti jõustumisel kehtivuse, kuivõrd veinikokkulepe tuleb tühistada kui eelnev leping, mis on järgnevaks lepinguks oleva ühinemisaktiga vastuolus;
—
komisjonil puudus pädevus välistada määruse nr 753/2002 artikliga 19 veininimetuste kasutamise õigus;
—
rikutud on EÜ artikli 34 lõike 2 teises lõigus sätestatud mittediskrimineerimise põhimõtet, kuna Itaalia tootjate diskrimineerimine Ungari tootjate suhtes on õigusvastane, sest nimetused, mida mõlemad pooled kasutavad, ei ole segiaetavad;
—
rikutud on proportsionaalsuse põhimõtet, kuivõrd pärast 31. märtsil 2007 lõppevat üleminekuaega nimetuse „Tocai” kasutamise keelust tulenevate tagajärgede raskus Itaalia tootjate jaoks ei ole selle keeluga taotletava eesmärgi olulisuse suhtes proportsionaalne;
—
rikutud on 4. novembril 1950 Roomas alla kirjutatud Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni lisaprotokolli artiklis 1 sätestatud omandiõiguse kaitse põhimõtet osas, milles keelatakse omandi võtmine muidu, kui üldistes huvides ning seaduses ja rahvusvahelises õiguses ette nähtud tingimustel;
—
rikutud on TRIPS-lepingus ette nähtud rahvusvahelise õiguse ülimuslikkuse põhimõtet, eelkõige sätteid, mis selles lepingus käsitlevad homonüümiat ja mis on toodud nimetatud lepingu artikli 24 lõikes 6; ning
—
rikutud on ühtsuse põhimõtet, kuna TRIPS-lepingu kohaldamine kõigile selle lepingu osalisriikidele peale Itaalia viib ebamõistliku tagajärjeni, mille kohaselt ühendus lubab Austraalia veinide puhul nime „Tokay” kasutamist ja nende veinide müüki ühenduses, samas kui nime „Tocai friulano” kasutamine on Itaalia asjaomaste veinide puhul välistatud.
35
Eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib, et 28. juuli 2006. aasta dekreedi preambulis on sätestatud, et määruse nr 753/2002 artikli 19 lõikes 2 ette nähtud erandist tulenevalt on viinamarjasordi „Tocai friulano” kasutamine lubatud üksnes teatavate mpv-kvaliteetveinide kirjeldamiseks ja esitlemiseks üleminekuajal, mis EÜ-Ungari veinikokkuleppe sätete kohaselt lõpeb 31. märtsil 2007.
36
Eelotsusetaotluse esitanud kohus lisab, et samas preambulis on öeldud, et pärast selle üleminekuaja lõppemist on niisugune kasutamine keelatud, kuna nimetus „Tocai” on segiaetav Ungari päritolunimetusega „Tokaji”, mida võivad veinide geograafiliste nimetuste kaitset reguleeriva ühenduse õiguse kohaselt kasutada ainult Ungari tootjad.
37
Kõnesoleva kohtu arvates arvestati selle meetme võtmisel ka Regione taotlust kanda riiklikku registrisse viinamarjasordi „Tocai friulano B” sünonüüm „Friulano B”, mida asjaomaste mpv-kvaliteetveinide tootjad pidasid nime „Tocai friulano B” ainsaks vastuvõetavaks alternatiiviks, mida nende veinide etikettidel on võimalik kasutada, kuna selle abil saab näidata, et tegemist on selle piirkonna traditsioonilise viinamarjasordiga.
38
Eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib, et nendest kaalutlustest lähtuvalt tunnustati 28. juuli 2006. aasta dekreediga viinamarjasordi „Tocai friulano B” puhul sünonüümi „Friulano B” kasutamist täiesti erandkorras ja seda ainult asjaomaste mpv-kvaliteetveinide kirjeldamiseks ja esitlemiseks määruse nr 753/2002 artikli 19 lõikes 2 sätestatud erandile tuginedes.
39
Selle kohtu arvates on seega ilmselge, et põhikohtuasjades osutatud kahju, mis tuleneb nimetuse „Tocai friulano” või „Tocai italico” kasutamise keelust pärast 31. märtsi 2007, tugineb otseselt kahel ühenduse õiguse allikal, s.o otsuses 93/724 viidatud EÜ-Ungari veinikokkuleppel ja määrusel nr 753/2002.
40
Eelotsusetaotluse esitanud kohus leiab, et nende ühenduse sätete tõlgendamise osas esinevad tõsised kahtlused, kuivõrd varasemates Euroopa Kohtu lahendites ei ole küllaldaselt arvesse võetud asjaolusid, et:
—
jõustus ühinemisakt, mis võis vastavalt Viini konventsiooni artikli 59 lõike 1 punktidele a ja b EÜ-Ungari veinikokkuleppe kehtivuse lõpetada, kuna ühinemisaktis ei ole kõnealuseid ühenduse sätteid otseselt mainitud;
—
kuna kõnealuseid ühenduse sätteid ei ole ühinemisaktis mainitud, on põhjust kahelda, kas komisjon on pädev määruse nr 753/2002 artikli 19 alusel nimetuse „Tocai friulano” kasutamisele ajalist piirangut kehtestama;
—
kuna komisjon võttis määruse nr 1429/2004 vastu pärast Ungari Vabariigi ühinemist Euroopa Liiduga, võib eelmainitud ajaline piirang olla EÜ artikli 34 lõike 2 teises lõigus sätestatud mittediskrimineerimise põhimõttega vastuolus;
—
niisugune ajaline piirang võib rikkuda Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni lisaprotokolli artiklit 1 ning
—
TRIPS-lepingu kohaldamise teatavaid aspekte ei ole eelnevalt analüüsitud.
41
Leides neil kaalutlustel, et mõlema menetluses oleva kohtuasja lahendamiseks on vaja vastata teatavatele ühenduse õigust puudutavatele küsimustele, otsustas Tribunale amministrativo regionale del Lazio kohtumenetlused peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgnevad eelotsuse küsimused, mis on mõlemas kohtasjas sarnaselt sõnastatud:
„1.
Kas [ühinemisakti] tuleb tõlgendada nii, et Ungaris ja […] [ü]henduses toodetud veinide nimetuse osas kohaldatakse alates 1. maist 2004 üksnes ühenduse õiguses sisalduvaid õigusnorme, mis on sätestatud määruses nr 1493/99 ja määruses nr 753/2002, muudetud määrusega nr 1429/2004?
2.
Kas määruse nr 1493/99 artikkel 52 kujutab endast piisavat õiguslikku alust selleks, et komisjon võiks välja jätta veini nimetuse (käesolevas kohtuasjas „Tocai friulano”), mis on valmistatud Itaalia riigi vastavas registris õiguspäraselt registreeritud viinamarjasordist ja mida nimetatakse vastavates ühenduse määrustes?
3.
Kas EÜ artikli 34 lõike 2 teine lõik, mis keelab igasuguse põllumajandustoodete tootjate või tarbijate diskrimineerimise ühenduses, keelab määruse nr 753/2002, muudetud määrusega nr 1429/2004, [II] lisas loetletud 122 veini nimetusest üksnes ühe, nimelt „Tocai friulano” nimetusega veini tootjate ja kasutajate diskrimineerimise nii, et see takistab selle nimetuse kasutamise jätkamist pärast 31. märtsi 2007?
4.
Kas määruse nr 753/2002 artikli 19 lõiget 2, millega loetakse õiguspäraseks selle määruse, muudetud määrusega nr 1429/2004, [II] lisas loetletud viinamarjasordi nimetuste kasutamine, tuleb tõlgendada nii, et viinamarjasordi nime ja ühenduses toodetud veinide geograafilise tähise homonüümia on võimalik ja õiguspärane?
5.
Juhul kui vastus eelmisele küsimusele on jaatav, siis kas EÜ artikli 34 lõike 2 teine lõige, mis keelab igasuguse põllumajandustoodete tootjate või tarbijate diskrimineerimise […] [ü]henduses, keelab komisjonil määruses nr 753/2002 kohaldada homonüümia kriteeriumit selle määruse [II] lisast tuleneval viisil nii, et sellega loetakse õiguspäraseks mitme sellise viinamarjasordi nime kasutamine, mis sisaldavad sama arvu geograafiliste tähiste osaliselt või täielikult homonüümseid nimetusi, kuid välistatakse üksnes ühe, Euroopa turul sajandeid õiguspäraselt kasutatud viinamarjasordi nimetuse („Tocai friulano”) kasutamise õiguspärasus?
6.
Kas määruse nr 1493/99 artiklit 50 tuleb tõlgendada nii, et TRIPS-lepingu artiklite 23 ja 24 sätete ning eelkõige selle lepingu artikli 24 lõike 6 kohaldamisel homonüümsete veininimetuste valdkonnas ei saa ministrite nõukogu ega liikmesriigid ja veelgi vähem komisjon võtta vastu või lubada võtta selliseid meetmeid nagu komisjoni määrus nr 753/2002, mis põhjustavad homonüümsete nimetuste valdkonnas erineva kohtlemise selliste veininimetuste suhtes, mis on homonüümia seisukohast sarnaste tunnustega?
7.
Kas määruse nr 1493/99 põhjenduses 56 ja artiklis 50 sisalduvast sõnaselgest viitest TRIPS-lepingu artiklitele 23 ja 24 tulenevalt on Euroopa Kohtu praktikat arvestades [selle lepingu] artikli 24 lõige 6, mille kohaselt nimetatud lepingu osalisriigil on õigus kaitsta homonüümseid nimetusi, ühenduse õiguskorras vahetult kohaldatav?”
42
Euroopa Kohtu presidendi 26. märtsi 2007. aasta määrusega liideti kohtuasjad C-23/07 ja C-24/07 kirjalikuks ja suuliseks menetlemiseks ning kohtuotsuse tegemiseks.
Eelotsuse küsimused
Vastuvõetavus
43
Komisjon leiab, et eelotsusetaotlused on vastuvõetamatud, kuna need on põhikohtuasja lahendamise seisukohalt ilmselgelt asjassepuutumatud.
44
Komisjon väidab, et Confcooperative jt taotlevad 28. juuli 2006. aasta dekreedi tühistamist, kuigi sellega lisatakse vaid uus viinamarjasordi nimi „Friulano”.
45
Isegi kui kõnealune dekreet tuleks tühistada, ei saaks Itaalia tootjad ikkagi kasutada nimetusi „Tocai friulano” või „Tocai italico”, kuna nende kasutamise keelamine alates 1. aprillist 2007 on ette nähtud teise dekreediga, s.o 26. septembri 2002. aasta dekreediga.
46
Eelotsusetaotlused on vastuvõetamatud ka seetõttu, et eelotsusetaotluse esitanud kohus ei ole selgitanud, miks on Euroopa Kohtult taotletud tõlgendus põhikohtuasja lahendamiseks vajalik.
47
Selle argumentatsiooniga ei saa nõustuda.
48
Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt eeldatakse, et ühenduse õiguse tõlgendamist puudutavad küsimused, mis siseriiklik kohus on esitanud õiguslikus ja faktilises raamistikus, mille ta on määratlenud omal vastutusel ja mille täpsust Euroopa Kohus ei pea kontrollima, on asjakohased. Siseriikliku kohtu esitatud eelotsusetaotluse lahendamisest saab Euroopa Kohus keelduda vaid siis, kui on ilmne, et taotletud ühenduse õiguse tõlgendamine ei ole mingil viisil seotud põhikohtuasja faktiliste asjaolude või esemega, või ka juhul, kui probleem on hüpoteetiline või kui Euroopa Kohtule ei ole teada vajalikke faktilisi või õiguslikke asjaolusid, et anda tarvilik vastus talle esitatud küsimustele (vt selle kohta 7. juuni 2007. aasta otsus liidetud kohtuasjades C-222/05-225/05: Van der Weerd jt, EKL 2007, lk I-4233, punkt 22 ja viidatud kohtupraktika).
49
Selleks et käesoleval juhul vastata küsimusele, kas Itaalia tootjad saaksid komisjoni väite kohaselt 28. juuli 2006. aasta dekreedi tühistamise korral ikkagi kasutada nimetusi „Tocai friulano” või „Tocai italico”, kuna ka sellisel juhul jääb nende nimetuste kasutamine 26. septembri 2002. aasta dekreedis sätestatu kohaselt keelatuks, on vaja analüüsida Itaalia õigust eelkõige asjaomaste dekreetide omavahelise suhte aspektist ning sellist analüüsi saab teostada vaid eelotsusetaotluse esitanud kohus, mitte Euroopa Kohus oma pädevuse hindamiseks eelotsusemenetluses.
50
Nagu tuleneb eelotsusetaotluse esitanud kohtu märgitu kohaselt 28. juuli 2006. aasta dekreedi preambulist (käesoleva määruse punktid 35-38), on kõnealuse dekreediga uue sordinime lisamine tingitud pealegi asjaolust, et nimetuste „Tocai friulano” ja „Tocai italico” kasutamine on alates 1. aprillist 2007 keelatud. Seega näib, et tegemist on omavahel lahutamatult seotud meetmetega.
51
Niisiis ei ole ilmselge, et taotletud ühenduse õiguse tõlgendamine ei ole põhikohtuasjade faktiliste asjaolude või esemega mingil viisil seotud.
52
Seega komisjoni esitatud väited eelotsusetaotluste eeldatavat asjakohasust ei kummuta (vt eelkõige eespool viidatud kohtuotsus Van der Weerd jt, punktid 22 ja 23).
53
Järelikult peab Euroopa Kohus eelotsuse küsimustele vastama.
Põhiküsimus
54
Vastavalt kodukorra artikli 104 lõikele 3, st eelkõige juhul, kui vastuse kõnealusele küsimusele võib selgelt tuletada olemasolevast kohtupraktikast või kui niisugusele küsimusele antava vastuse suhtes ei ole põhjendatud kahtlust, võib Euroopa Kohus lahendada asja põhistatud määrusega.
Esimene, teine, kolmas, neljas ja viies küsimus
55
Leides, et ei ole põhjendatud kahtlust, kuidas esimesele, teisele, kolmandale, neljandale ja viiendale küsimusele vastata, teavitas Euroopa Kohus kodukorra artikli 104 lõike 3 teise lõigu kohaselt eelotsusetaotluse esitanud kohut sellest, et ta teeb otsuse põhistatud määrusega, ja kutsus Euroopa Kohtu põhikirja artiklis 23 nimetatud huvitatud isikuid esitama vajaduse korral oma sellekohaseid märkusi.
56
Confcooperative jt, Regione, Itaalia ja Ungari valitsus ning komisjon vastasid Euroopa Kohtu kutsele. Ungari valitsus ja komisjon märkisid oma vastustes, et neil ei ole vastuväiteid, et Euroopa Kohus lahendab asja põhistatud määrusega. Confcooperative jt, Regione ja Itaalia valitsus sisuliselt kordasid oma kirjalikes märkustes varem esitatud argumente. Regione palus Euroopa Kohtul määrata kohtuistungi toimumise kuupäev. Euroopa Kohus ei otsustanud siiski neist asjaoludest tulenevalt kavatsetud menetlusest loobuda.
– Esimene küsimus
57
Eelotsusetaotlustest nähtub, et esimene küsimus lähtub Confcooperative jt, Regione ja Itaalia valitsuse esitatud teesist, mille kohaselt ühinemisakt lõpetas EÜ-Ungari veinikokkuleppe kehtivuse osas, milles asjassepuutuvatel Itaalia tootjatel on keelatud kasutada nimetust „Tocai” pärast 31. märtsil 2007 lõppevat üleminekuaega.
58
See on tingitud tõsiasjast, et ühinemisakt, mis on hilisem leping, sellist keeldu otsesõnu ei sätesta. Viini konventsiooni artikli 59 kohaselt on seega asjas kohaldatav vaid ühinemisakt, kuna see on käsitatav järgneva lepinguna, mille sätted on eelneva lepinguga vastuolus. Ühinemisakt sellist keeldu aga ei sisalda. Järelikult saab Itaalia ja Ungari nimetusi samaaegselt kasutada.
59
Selle väitega ei saa nõustuda.
60
Kuigi on tõsi, et keeld kasutada nimetust „Tocai” teatavate Itaalia mpv-kvaliteetveinide kirjeldamiseks ja esitlemiseks pärast 31. märtsil 2007 lõppevat üleminekuaega sätestati algselt EÜ-Ungari veinikokkuleppes, korrati seda enne ühinemisakti jõustumist määruses nr 753/2002.
61
Nimetatud määrus koos selles sätestatud keeluga on ühinemisakti artikli 2 kohaselt ühenduse õigustiku lahutamatu osa.
62
Pealegi nimetatakse kõnealust määrust sõnaselgelt ühinemisakti X lisa 5. peatüki A osa punktis 3.
63
Mainitud punktis 3 on muu hulgas sätestatud, et erandina määruse nr 753/2002 II lisast võib kuni 31. detsembrini 2008 kasutada Ungaris toodetud ja ainult Ungaris turustatavate veinide puhul nime „Rizlingszilváni” sordi „Müller-Thurgau” sünonüümina.
64
See erand kinnitab, et ühinemisakti eesmärk ei olnud mingil viisil mõjutada eelnimetud II lisas ette nähtud eeskirjade kehtivust nimetuste „Tocai friulano” ja „Tocai italico” kasutamise osas.
65
Pärast Ungari Vabariigi ühinemist Euroopa Liiduga muutis ühinemisakt ühenduse õigustiku lahutamatuks osaks määruses nr 753/2002 sätestatud keelu kasutada nimetust „Tocai” teatavate Itaalia mpv-kvaliteetveinide kirjeldamiseks ja esitlemiseks pärast 31. märtsil 2007 lõppevat üleminekuaega.
66
Selle keelu kehtivust kinnitati hiljem ka määrustes nr 1429/2004 ja nr 382/2007.
67
Kõnealust keeldu on vajalikul määral kirjeldatud määruse nr 382/2007 põhjenduses 5, mis on sõnastatud järgmiselt:
„Nimetus „Tokaj” tähistab „määratletud piirkonnas valmistatud kvaliteetveini”, mis on pärit Ungari ja Slovakkia piirialalt ning moodustab ka osa Itaalia ja Prantsusmaa viinamarjasortide „Tocai italico”, „Tocai friulano” ja „Tokay Pinot gris” tähistusest. Kolme kõnealuse viinamarjasordi nime ning geograafilise tähise samaaegne kasutamine on ajaliselt piiratud ja lõpeb 31. märtsil 2007. Kõnealune piirang põhineb [EÜ-Ungari veinikokkuleppel], millest 1. mail 2004 sai ühenduse õigustiku osa. 1. aprillist 2007 jäetakse kolm kõnealust viinamarjasordi nime komisjoni määruse (EÜ) nr 753/2002 II lisast välja ning viinamarjasordi nimi „Tocai friulano” on nüüdseks asendatud uue viinamarjasordi nimega „Friulano”.”
68
Seega tuleb esimesele küsimusele vastata, et ühinemisakti tuleb tõlgendada nii, et ühinemisakti artikli 2 kohaselt on määruse nr 753/2002 sätted osas, milles need keelavad kasutada nimetust „Tocai” teatavate Itaalia mpv-kvaliteetveinide kirjeldamiseks ja esitlemiseks pärast 31. märtsil 2007 lõppevat üleminekuaega, 1. mail 2004 kehtiva ühenduse õigustiku lahutamatu osa ning pärast määruses nr 1429/2004 kordamist kohaldatakse neid ka pärast 1. maid 2004.
– Teine küsimus
69
Teise küsimusega küsib eelotsusetaotluse esitanud kohus Euroopa Kohtult, kas komisjonil oli õiguslikku alust tugineda määruse nr 1493/1999 artiklile 52, et viinamarjasordi nimetus „Tocai friulano” välja jätta.
70
Eelotsusetaotluse esitanud kohtu arvates on alust kahelda, kas komisjon oli pädev väljajätmist otsustama, kuna ühinemisakt seda ette ei näe.
71
Nagu käesoleva määruse punktis 66 juba märgitud, tuleb antud juhul ühinemisakti tõlgendada nii, et ühinemisakti artikli 2 kohaselt on määruse nr 753/2002 sätted osas, milles need keelavad kasutada nimetust „Tocai” teatavate Itaalia mpv-kvaliteetveinide kirjeldamiseks ja esitlemiseks pärast 31. märtsil 2007 lõppevat üleminekuaega, 1. mail 2004 kehtiva ühenduse õigustiku lahutamatu osa ning pärast määruses nr 1429/2004 uuesti sätestamist kohaldatakse neid ka pärast 1. maid 2004.
72
Sellest tulenevalt ei saa ühinemisakt tekitada kahtlusi komisjoni pädevuse suhtes määruse nr 753/2002 vastavad sätted vastu võtta.
73
Vastupidi, komisjoni pädevuses on käesoleval juhul veelgi vähem põhjust kahelda, kuna määruste nr 753/2002 ja nr 1429/2004 sätted, mis käsitlevad keeldu kasutada nimetust „Tocai” teatavate Itaalia mpv-kvaliteetveinide kirjeldamiseks ja esitlemiseks pärast 31. märtsil 2007 lõppevat üleminekuaega, on komisjon vastu võtnud üksnes korrates meetmeid, mis olid ette nähtud juba kahepoolses lepingus, s.o EÜ-Ungari veinikokkuleppes, mis sätestati seejärel ühenduse õigustiku osana ühinemisaktis.
74
Eelnevat kinnitab määruse nr 753/2002 artikli 19 lõike 2 punkti b sõnastus, mille kohaselt võib sordinimesid, mis on loetletud määruse II lisas, milles kõnealune keeld on sätestatud, kasutada „käesoleva määruse jõustumise kuupäeval kehtivate siseriiklike ja ühenduse eeskirjade alusel”.
75
Peale selle tuleb märkida, et määruste nr 753/2002 ja nr 1429/2004 preambulist tulenevalt on need õigusaktid vastu võetud mitte määruse nr 1493/1999 artikli 52, vaid artikli 53 alusel.
76
Artikli 53 lõike 1 kohaselt võetakse seda artiklit sisaldava peatüki „Teatavate toodete kirjeldamine, nimetamine, esitusviis ja kaitse” üksikasjalikud rakenduseeskirjad vastu määruse nr 1493/1999 artiklis 75 sätestatud korras nn korralduslikku komitoloogia menetlust kasutades ning need eeskirjad käsitlevad VII ja VIII lisas sätestatud erandeid, tingimusi ja lube.
77
Vastavalt määruse nr 1493/1999 artikli 53 lõike 2 punktile e võetakse vastava komitoloogia menetluse kohaselt vastu määruse VII lisa B osa punktis 1 nimetatud tähiste kasutamise tingimusi käsitlevad sätted.
78
Määruse nr 1493/1999 VII lisa B osa punkti 1 alapunktis b on konkreetselt öeldud, et ühenduses valmistatud toodete märgistusele võib määratletud tingimusel lisada geograafilise tähistusega lauaveinide ja mpv-kvaliteetveinide puhul teatavaid märkeid, iseäranis ühe või mitme viinamarjasordi nime.
79
Eeltoodust lähtuvalt tuleb teisele küsimusele vastata, et määruse nr 1493/1999 artikkel 53 kujutab endast piisavat õiguslikku alust, millele tuginedes võis komisjon võtta vastu määruse nr 753/2002 sätted, mida on korratud määruses nr 1429/2004 ning mis keelavad kasutada nimetust „Tocai” teatavate Itaalia mpv-kvaliteetveinide kirjeldamiseks ja esitlemiseks pärast 31. märtsil 2007 lõppevat üleminekuaega.
– Kolmas küsimus
80
EÜ artikli 34 lõike 2 teise lõigu väidetava rikkumise kohta määruste nr 753/2002 ja nr 1429/2004 sätetes, mis keelavad kasutada nimetust „Tocai” teatavate Itaalia mpv-kvaliteetveinide kirjeldamiseks ja esitlemiseks pärast 31. märtsil 2007 lõppevat üleminekuaega, küsib eelotsusetaotluse esitanud kohus Euroopa Kohtult, kas neid sätteid tuleks pidada diskrimineerivaks, kuna nendes mainitakse määruse nr 753/2002 II lisas loetletud 122 nimetusest vaid ühte Itaalia viinamarjasordi nime „Tocai friulano”.
81
Kõigepealt tuleb märkida, et need meetmed, mis on sätestatud ka EÜ-Ungari veinikokkuleppes ja millega keelatakse sordinime kasutamine pärast 31. märtsil 2007 lõppevat 13-aastast üleminekuaega, on kohaldatavad ka Prantsuse viinamarjasordi nimetusele „Tokay Pinot gris”.
82
Seega on Ungari geograafilisele tähisele „Tokaji” või „Tokaj” sarnanevate viinamarjasordi nimetuste osas selge, et võrreldavaid olukordi käsitletakse rangelt ühtemoodi.
83
Ühendusevälises kontekstis võib veel märkida, et ka nõukogu 20. detsembri 2005. aasta otsusega 2006/232/EÜ ühenduse nimel sõlmitud Euroopa Ühenduse ja Ameerika Ühendriikide vaheline veinikaubandusleping (ELT 2006, L 87, lk 1) ei luba Ameerika Ühendriikidest pärit ja ühendusse imporditud veinide etiketile selliste viinamarjasordi nimetuste lisamist ega näe ka sellega seoses ette üleminekuaega.
84
Põhikohtuasjades kõne all olevad määruste nr 753/2002 ja nr 1429/2004 sätted tulenevad kahepoolsest lepingust. Nagu komisjon on tähelepanu juhtinud, on sellised meetmed mitmetes ühenduse ja kolmandate riikide vahel sõlmitud veinikaubandusalastes kahepoolsetes lepingutes tavalised. Tegemist on järk-järgult rakendatavate meetmetega, et lahendada veininimetustega seonduvaid probleeme, mis kõnealuste toodete kaubandusega seoses esinevad.
85
Confcooperative jt, Regione ja Itaalia valitsus väidavad oma kirjalikes märkustes, et põhikohtuasjades kõne all olevad määruste nr 753/2002 ja nr 1429/2004 sätted annavad Ungari nimetusele „Tokaj” Itaalia nimetuste „Tocai friulano” ja „Tocai italico” ees põhjendamatu eelise, mis on viimaste suhtes diskrimineeriv.
86
Siinjuures tuleb meenutada, nagu Euroopa Kohus eespool viidatud kohtuotsuse Regione autonoma Friuli-Venezia Giulia ja ERSA punktides 88-97 ja punktis 108 rõhutas, et asjaomased nimetused ei ole võrreldavas olukorras.
87
On selge, et Itaalia nimetused „Tocai friulano” ja „Tocai italico” vastavad viinamarjasordi nimele, samas kui Ungari nimetus „Tokaj” on geograafiline tähis.
88
See on asjaolu, mis eristab oluliselt käesoleva kohtuasja 18. mai 1994. aasta otsuse aluseks olnud kohtuasjast C-309/89: Codorniu vs. nõukogu (EKL 1994, lk I-1853, punktid 28, 33 ja 34), millele Itaalia valitsus viitab.
89
Geograafilisele tähisele antud eelis sellega sarnase viinamarjasordi nime ees vastab ka kõikidele määruse nr 753/2002 artikli 19 sätetele kui ka selle artikli üldisele ülesehitusele.
90
Artikli 19 lõike 1 punkti c kohaselt ei või viinamarjasordi nime veini etiketile märkida, kui see sisaldab geograafilist tähist, mida kasutatakse mpv-kvaliteetveini kirjeldamiseks. Seega on sellise nime kasutamise keeld üldreegel.
91
Artikli 19 lõike 2 punkti b kohaselt on sellise nime kasutamine lubatud vaid „erandina” eelnimetatud üldreeglist ja seda ainult siseriiklike ja ühenduse eeskirjade alusel, mis kehtisid määruse nr 753/2002 jõustumise kuupäeval.
92
Eeltoodust lähtuvalt tuleb kolmandale küsimusele vastata, et EÜ artikli 34 lõike 2 teise lõiguga ei ole vastuolus määruse nr 753/2002 sätted, mida on korratud määruses nr 1429/2004 ning mis keelavad kasutada nimetust „Tocai” teatavate Itaalia mpv-kvaliteetveinide kirjeldamiseks ja esitlemiseks pärast 31. märtsil 2007 lõppevat üleminekuaega.
– Neljas küsimus
93
Neljanda küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, kas määruse nr 753/2002 artikli 19 lõiget 2, millega loetakse õiguspäraseks selle määruse II lisas loetletud viinamarjasordi nimetuste kasutamine, tuleb tõlgendada nii, et viinamarjasordi nime ja ühenduses toodetud veinide geograafilise tähise homonüümia on võimalik ja õiguspärane.
94
Sellega seoses ilmneb juba käesoleva määruse punktidest 87-89, et määruse nr 753/2002 artikli 19 lõike 1 punktist c tulenevalt ei või viinamarjasordi nime üldreeglina veini etiketile märkida, kui see sisaldab geograafilist tähist, mida kasutatakse mpv-kvaliteetveini kirjeldamiseks, ning sellise nime kasutamine on lubatud vaid erandina artikli 19 lõike 2 punkti b kohasest üldreeglist ja seda ainult siseriiklike ja ühenduse eeskirjade alusel, mis kehtisid kõnealuse määruse jõustumise kuupäeval.
95
Niisiis tuleb neljandale küsimusele vastata, et määruse nr 753/2002 artikli 19 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et nimetatud säte ei ole vastuolus määruse nr 753/2002 sätetega, mida on korratud määruses nr 1429/2004 ning mis keelavad kasutada nimetust „Tocai” teatavate Itaalia mpv-kvaliteetveinide kirjeldamiseks ja esitlemiseks pärast 31. märtsil 2007 lõppevat üleminekuaega.
96
Kuna viies küsimus on esitatud vaid juhuks, kui vastus neljandale küsimusele on jaatav, ei ole viiendale küsimusele vaja vastata.
Kuues ja seitsmes küsimus
– Kuues küsimus
97
Kuuenda küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas määruse nr 1493/99 artiklit 50 tuleb tõlgendada nii, et TRIPS-lepingu artiklite 23 ja 24 sätete ning eelkõige selle lepingu artikli 24 lõike 6 kohaldamisel homonüümsete veininimetuste valdkonnas ei saa vastu võtta selliseid meetmeid, nagu on ette nähtud määruses nr 753/2002, kuna need põhjustavad homonüümsete nimetuste valdkonnas erineva kohtlemine selliste veininimetuste suhtes, mis on homonüümia seisukohast sarnaste tunnustega.
98
Vastuse sellele küsimusele saab selgelt tuletada Euroopa Kohtu praktikale tuginedes.
99
Nagu Euroopa Kohus on eespool viidatud kohtuotsuse Regione autonoma Friuli-Venezia Giulia ja ERSA punktides 88-97 ja punktis 108 rõhutanud, vastavad Itaalia nimetused „Tocai friulano” ja „Tocai italico” viinamarjasordi nimele ning vastupidi Ungari nimetustele „Tokaj” või „Tokaji” ei ole need Itaalia nimetused geograafilised tähised.
100
Euroopa Kohus leidis eespool viidatud kohtuotsuse Regione autonoma Friuli-Venezia Giulia ja ERSA punktis 115, et sellises asjas nagu põhikohtuasi, milles esineb homonüümia kolmanda riigi geograafilise tähise ja teatud ühenduse veinide kirjeldamiseks ja esitlemiseks kasutatava, nende valmistamiseks kasutatud viinamarjasordi nime sisaldava nimetuse vahel, tuleb TRIPS-lepingu artikleid 22-24 tõlgendada selliselt, et neis sätetes ei ole nõutud, et seda nimetust saaks tulevikus edasi kasutada, olenemata kahest tingimusest: vastavad tootjad on neid minevikus kasutanud kas heauskselt või vähemalt 10 aastat järjest enne 15. aprilli 1994 ja iga nimetus märgib selgelt riiki, piirkonda või kaitstud veini päritolupiirkonda, et tarbijat mitte eksitada.
101
Konkreetselt TRIPS-lepingu artikli 24 lõikega 6 seonduvalt leidis Euroopa Kohus eespool viidatud kohtuotsuse Regione autonoma Friuli-Venezia Giulia ja ERSA punktis 113 veel, et see säte lubab ühendusel kui WTO liikmel kohaldada nimetatud lepingu sätteid kõikide teiste WTO liikmete nende viinamarjatoodete geograafiliste tähiste suhtes, mille asjakohane tähis on identne ühe liikmesriigi territooriumil WTO asutamislepingu jõustumise ajal kasvanud viinamarjasordi tavalise nimetusega.
102
Euroopa Kohus jõudis sellest tulenevalt sama kohtuotsuse punktis 114 järeldusele, et nii nagu TRIPS-lepingu artikli 24 lõikes 4, on ka selles sättes ette nähtud ühenduse võimalus ja mitte kohustus leppida kokku viinamarjasordi või ühenduse veini kaitses, eelkõige siis, kui see on kolmandast riigist pärit veiniga seotud geograafilise tähisega homonüümne.
103
Sellest lähtuvalt tuleb kuuendale küsimusele vastata, et määruse nr 1493/1999 artiklit 50 tuleb tõlgendada nii, et TRIPS-lepingu artiklite 23 ja 24 sätete ning eelkõige selle lepingu artikli 24 lõike 6 kohaldamisel on selle artikli sätete alusel lubatud vastu võtta sellised meetmed, nagu on ette nähtud määruses nr 753/2002, mida on korratud määruses nr 1429/2004 ning mis keelavad kasutada nimetust „Tocai” teatavate Itaalia mpv-kvaliteetveinide kirjeldamiseks ja esitlemiseks pärast 31. märtsil 2007 lõppevat üleminekuaega.
104
Seda vastust arvestades ei ole seitsmendale küsimusele vaja vastata, kuivõrd antud küsimus TRIPS-lepingu artiklite 22-24 võimaliku vahetu õigusmõju kohta on asjakohane vaid juhul, kui määrus nr 753/2002, millega keelatakse kasutada nimetust „Tocai” teatavate Itaalia mpv-kvaliteetveinide kirjeldamiseks ja esitlemiseks pärast 31. märtsil 2007 lõppevat üleminekuaega, oleks TRIPS-lepingu nimetatud artiklitega kokkusobimatu, kui nendes sätetes oleks nõutud, et homonüümia korral saab neid nimetusi tulevikus edasi kasutada.
105
Kuuendale küsimusele antud vastusest ja eelkõige käesoleva määruse punktist 102 tuleneb tegelikult, et selline oletus ei ole põhikohtuasjades igal juhul kinnitust leidnud, mis puudutab EÜ-Ungari veinikokkuleppes kehtestatud ja määruses nr 753/2002 korratud meetmeid, millega reguleeritakse olukorda, kus Ungari geograafiline tähis ja teatavate ühenduse veinide kirjeldamiseks ja esitlemiseks kasutatud viinamarjasordi nime sisaldav Itaalia nimetus on homonüümsed.
Kohtukulud
106
Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus poolelioleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse siseriiklik kohus. Euroopa Kohtule märkuste esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (teine koda) otsustab:
1.
Akti Tšehhi Vabariigi, Eesti Vabariigi, Küprose Vabariigi, Läti Vabariigi, Leedu Vabariigi, Ungari Vabariigi, Malta Vabariigi, Poola Vabariigi, Sloveenia Vabariigi ja Slovaki Vabariigi ühinemistingimuste ja Euroopa Liidu aluslepingutesse tehtavate muudatuste kohta tuleb tõlgendada nii, et selle akti artikli 2 kohaselt on komisjoni 29. aprilli 2002. aasta määruse (EÜ) nr 753/2002, milles sätestatakse teatavad nõukogu määruse (EÜ) nr 1493/1999 rakenduseeskirjad veinisektori toodete kirjeldamise, nimetamise, esitlemise ja kaitse osas, sätted osas, milles need keelavad kasutada nimetust „Tocai” teatavate Itaalia määratletud piirkonnas valmistatud kvaliteetveinide kirjeldamiseks ja esitlemiseks pärast 31. märtsil 2007 lõppevat üleminekuaega, 1. mail 2004 kehtiva ühenduse õigustiku lahutamatu osa ning pärast seda, kui neid on korratud komisjoni 9. augusti 2004. aasta määruses (EÜ) nr 1429/2004, millega muudetakse määrust nr 753/2002, kohaldatakse neid ka pärast 1. maid 2004.
2.
Nõukogu 17. mai 1999. aasta määruse (EÜ) nr 1493/1999 veinituru ühise korralduse kohta artikkel 53 kujutab endast piisavat õiguslikku alust, millele tuginedes võis Euroopa Ühenduste Komisjon võtta vastu määruse nr 753/2002 sätted, mida on korratud määruses nr 1429/2004 ning mis keelavad kasutada nimetust „Tocai” teatavate Itaalia määratletud piirkonnas valmistatud kvaliteetveinide kirjeldamiseks ja esitlemiseks pärast 31. märtsil 2007 lõppevat üleminekuaega.
3.
EÜ artikli 34 lõike 2 teise lõiguga ei ole vastuolus määruse nr 753/2002 sätted, mida on korratud määruses nr 1429/2004 ning mis keelavad kasutada nimetust „Tocai” teatavate Itaalia määratletud piirkonnas valmistatud kvaliteetveinide kirjeldamiseks ja esitlemiseks pärast 31. märtsil 2007 lõppevat üleminekuaega.
4.
Määruse nr 753/2002 artikli 19 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et nimetatud säte ei ole vastuolus määruse nr 753/2002 sätetega, mida on korratud määruses nr 1429/2004 ning mis keelavad kasutada nimetust „Tocai” teatavate Itaalia määratletud piirkonnas valmistatud kvaliteetveinide kirjeldamiseks ja esitlemiseks pärast 31. märtsil 2007 lõppevat üleminekuaega.
5.
Määruse nr 1493/1999 artiklit 50 tuleb tõlgendada nii, et intellektuaalomandi õiguste kaubandusaspektide lepingu, mis asub 15. aprillil 1994 Marrakechis alla kirjutatud ja nõukogu 22. detsembri 1994. aasta otsusega 94/800/EÜ, mis käsitleb Euroopa Ühenduse nimel sõlmitavaid tema pädevusse kuuluvaid küsimusi puudutavaid kokkuleppeid, mis saavutati mitmepoolsete kaubandusläbirääkimiste Uruguay voorus (1986-1994), heaks kiidetud Maailma Kaubandusorganisatsiooni (WTO) asutamislepingu lisas 1 C, artiklite 23 ja 24 sätete ning eelkõige selle lepingu artikli 24 lõike 6 kohaldamisel on artikli 50 sätete alusel lubatud vastu võtta sellised meetmed, nagu on ette nähtud määruses nr 753/2002, mida on korratud määruses nr 1429/2004 ning mis keelavad kasutada nimetust „Tocai” teatavate Itaalia määratletud piirkonnas valmistatud kvaliteetveinide kirjeldamiseks ja esitlemiseks pärast 31. märtsil 2007 lõppevat üleminekuaega.
Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: itaalia.