Esialgne tõlge
EUROOPA KOHTU OTSUS (kolmas koda)
23. aprill 2026(*)
Eelotsusetaotlus – Ühelt poolt Euroopa Liidu ja Euroopa Aatomienergiaühenduse ning teiselt poolt Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi vaheline kaubandus- ja koostööleping – Isiku Ühendkuningriigile loovutamine kohtu alla andmiseks – Artikli 524 lõige 2 – Artikli 604 punkt c – Reaalne oht põhiõiguste kaitsele – Artikkel 625 – Erikohustuse reegel – Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikkel 47 – Õigus tõhusale õiguskaitsevahendile
Kohtuasjas C‑528/24 [Boothnesse](i),
mille ese on ELTL artikli 267 alusel Supreme Courti (Iirimaa kõrgeim kohus) 31. juuli 2024. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 31. juulil 2024, menetluses, mis puudutab vahistamismäärusi, mis on tehtud järgmiste isikute suhtes:
LQ,
NT,
RM,
menetluses osales:
Minister of Justice and Equality,
EUROOPA KOHUS (kolmas koda),
koosseisus: koja president C. Lycourgos (ettekandja), kohtunikud O. Spineanu-Matei, S. Rodin, N. Piçarra ja N. Fenger,
kohtujurist: L. Medina,
kohtusekretär: ametnik C. Strömholm,
arvestades kirjalikku menetlust ja 11. septembri 2025. aasta kohtuistungil esitatut,
arvestades seisukohti, mille esitasid:
–        LQ, esindajad: M. Lynn, SC, J. Mulrean, BL, ning solicitors N. Eustace ja P. Hannon,
–        NT ja RM, esindajad: M. Lynam, SC, R. Prendergast, BL, ja solicitor J. Boyle,
–        Minister for Justice and Equality ja Iirimaa, esindajad: Chief State Solicitor M. Browne, S. Finnegan, A. Joyce ja A. Shanley, keda abistasid S. Clarke, SC, ja L. Dockery, BL,
–        Euroopa Komisjon, esindajad: S. Grünheid, H. Leupold, F. Ronkes Agerbeek ja J. Vondung,
olles 4. detsembri 2025. aasta kohtuistungil ära kuulanud kohtujuristi ettepaneku,
on teinud järgmise
kohtuotsuse
1        Eelotsusetaotlus käsitleb ühelt poolt Euroopa Liidu ja Euroopa Aatomienergiaühenduse ning teiselt poolt Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi vahelise kaubandus- ja koostöölepingu (ELT 2021, L 149, lk 10; edaspidi „kaubandus- ja koostööleping“) artikli 625 tõlgendamist Euroopa Liidu põhiõiguste harta (edaspidi „harta“) artikleid 47–50 arvestades.
2        Taotlus on esitatud seoses Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi õigusasutuste poolt LQ, NT ja RMi kohtu alla andmiseks tehtud vahistamismääruste täitmisega Iirimaal.
Õiguslik raamistik
Liidu õigus
3        Kaubandus- ja koostöölepingu põhjendus 23 on sõnastatud järgmiselt:
„[arvestades], et Ühendkuningriigi ja liidu vaheline koostöö, mis on seotud kuritegude tõkestamise, uurimise, avastamise ja nende eest vastutusele võtmisega ning kriminaalkaristuste täitmisele pööramisega, sealhulgas avalikku julgeolekut ähvardavate ohtude eest kaitsmisel ja nende ennetamisel, võimaldab tugevdada Ühendkuningriigi ja liidu julgeolekut“.
4        Kaubandus- ja koostöölepingu artiklis 1 on ette nähtud:
„Käesoleva lepinguga luuakse alus pooltevahelistele laiaulatuslikele suhetele heaolu ja heanaaberlikkuse alal, mida iseloomustavad tihedad ja rahumeelsed suhted ja mis põhinevad koostööl poolte sõltumatust ja suveräänsust austades.“
5        Kaubandus- ja koostöölepingu artiklis 524 on sätestatud:
„1.      Käesoleva osaga ettenähtud koostöö põhineb poolte ja liikmesriikide pikaajalisel austusel demokraatia, õigusriigi põhimõtte ning põhiõiguste ja -vabaduste kaitse vastu, sealhulgas nagu on sätestatud inimõiguste ülddeklaratsioonis ja [4. novembril 1950 Roomas alla kirjutatud Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsioonis (edaspidi „EIÕK“)], ning kõnealuse konventsiooni kohaste õiguste ja vabaduste siseriikliku teostamise tähtsaks pidamisel.
2.      Ühegi käesoleva osa sättega ei muudeta kohustust austada põhiõigusi ja õiguspõhimõtteid, mis tulenevad eelkõige [EIÕKst] ning liidu ja selle liikmesriikide puhul [hartast].“
6        Kaubandus- ja koostöölepingu artikkel 596 on sõnastatud järgmiselt:
„Käesoleva jaotise eesmärk on tagada, et ühelt poolt liikmesriikide ja teiselt poolt Ühendkuningriigi vaheline väljaandmissüsteem põhineb vahistamismäärusele tugineval loovutamismehhanismil, mis vastab käesoleva jaotise tingimustele.“
7        Kaubandus- ja koostöölepingu artiklites 600 ja 601 on loetletud vastavalt vahistamismääruse kohustusliku täitmata jätmise alused ja vahistamismääruse täitmata jätmise muud alused.
8        Kaubandus- ja koostöölepingu artikli 604 punktis c on ette nähtud:
„Vahistamismäärust täitva õigusasutuse poolt vahistamismääruse täitmise suhtes võib rakendada järgmisi tagatisi:
[…]
c)      kui on alust arvata, et tagaotsitava põhiõiguste kaitse satub reaalselt ohtu, võib vahistamismäärust täitev õigusasutus vajaduse korral nõuda enne, kui ta teeb vahistamismääruse täitmise kohta otsuse, lisatagatisi tagaotsitava kohtlemise kohta pärast tema loovutamist.“
9        Kaubandus- ja koostöölepingu artikli 606 lõikes 1 on loetletud teave, mida selle lepingu alusel tehtud vahistamismäärus peab sisaldama.
10      Kaubandus- ja koostöölepingu artikli 611 lõikes 1 on sätestatud:
„Kui vahistatu väidab, et ta on loovutamisega nõus, peab see nõusolek ja, kui vaja, tema sõnaselge otsus loobuda õigusest, et tema suhtes kohaldataks artikli 625 lõikes 2 osutatud erikohustuse reeglit [(edaspidi „erikohustuse reegel“)], olema antud vahistamismäärust täitvale õigusasutusele vastavalt vahistamismäärust täitva riigi õigusele.“
11      Kaubandus- ja koostöölepingu artiklis 625 on sätestatud:
„1.      Ühendkuningriik ja liit oma liikmesriigi nimel võivad kumbki teatada õiguskaitse- ja õigusalase koostöö erikomiteele, et suhetes teiste riikidega, kelle kohta kehtib sama teatis, eeldatakse, et on antud nõusolek esitada isikule süüdistus, määrata talle karistus või teda vahistada, et viia täide vabadusekaotuslik karistus või vabadust piirav julgeolekumeede süüteo eest, mis on toime pandud enne isiku loovutamist ja mis on muu süütegu kui see, mille eest ta loovutati, kui vahistamismäärust täitev õigusasutus ei osuta oma loovutamisotsuses konkreetse juhtumi puhul teisiti.
2.      Välja arvatud lõigetes 1 ja 3 osutatud juhtudel, ei tohi loovutatavale isikule süüdistust esitada, määrata talle karistust või muul viisil võtta talt vabadust süüteo eest, mis on toime pandud enne loovutamist ja mis on muu süütegu kui see, mille eest kõnealune isik loovutati.
3.      Käesoleva artikli lõiget 2 ei kohaldata järgmistel juhtudel:
[…]
e)      kui isik on nõustunud loovutamisega ja samal ajal loobunud erikohustuse reegli kasutamisest vastavalt artiklile 611;
[…]
g)      kui isiku loovutanud, vahistamismäärust täitev õigusasutus annab oma nõusoleku vastavalt käesoleva artikli lõikele 4.
4.      Nõustumistaotlus koos artikli 606 lõikes 1 osutatud teabe ning artikli 606 lõikes 2 osutatud tõlkega esitatakse vahistamismäärust täitvale õigusasutusele. Nõusolek antakse, kui nõusoleku taotlemise aluseks oleva süüteo suhtes on kohaldatav loovutamine vastavalt käesoleva jaotise sätetele. Nõusoleku andmisest keeldutakse artiklis 600 osutatud alustel ning muudel juhtudel võib keelduda ainult artiklis 601 või artikli 602 lõikes 2 ja artikli 603 lõikes 2 osutatud alustel. Otsus tehakse hiljemalt
30 päeva jooksul pärast taotluse kättesaamist. Artiklis 604 osutatud olukordades peab vahistamismääruse teinud riik andma nimetatud artiklis sätestatud tagatised.“
Iiri õigus
12      Kaubandus- ja koostöölepingu alusel tehtud vahistamismääruste täitmist Iirimaal reguleerib 2003. aasta seadus Euroopa vahistamismääruse kohta (European Arrest Warrant Act 2003).
13      Selle seaduse artiklis 22 on sätestatud:
„1.      Kui ei ole sätestatud teisiti, tähendab käesolevas paragrahvis kasutatud mõiste „süütegu“ isiku puhul, kelle suhtes on tehtud asjaomane vahistamismäärus, vahistamismääruse teinud riigi õiguse alusel kvalifitseeritud süütegu (muud süütegu kui asjaomases vahistamismääruses nimetatud süütegu, millega seoses tehakse käesoleva seaduse alusel otsus isiku loovutamiseks), mis on toime pandud enne selle isiku loovutamist, kuid mis ei ole süütegu, mis tervikuna seisneb tegevuses või tegevusetuses, milles täielikult või osaliselt seisneb Euroopa vahistamismääruses nimetatud kuritegu.
2.      Kui käesoleva paragrahvi sätetest ei tulene teisiti, keeldub High Court (kõrge kohus, Iirimaa) isikut käesoleva seaduse alusel loovutamast, kui ta veendub, et:
a)      vahistamismääruse teinud riigi õiguses ei ole ette nähtud, et isikut, kes sellele riigile asjaomase vahistamismääruse alusel loovutatakse, ei või seoses süüteoga kohtu alla anda, süüdi mõista või karistuse või vabadust piirava julgeolekumeetme täitmisele pööramiseks kinni pidada, või et tema isikuvabadust ei või muul viisil seoses süüteoga piirata, ning
b)      seoses süüteoga antakse isik kohtu alla, mõistetakse süüdi või peetakse karistuse või vabadust piirava julgeolekumeetme täitmisele pööramiseks kinni või tema isikuvabadust piiratakse muul viisil.“
Põhimenetlus ja eelotsuse küsimused
14      LQ, NT ja RMi suhtes on Ühendkuningriigis käimas kriminaalmenetlus seoses pettustega, mille nad panid väidetavalt toime ühe äriühingu kaasomanike ja juhatuse liikmetena.
15      2021. aasta märtsis määras Reading Crown Court (Readingi kohus, Ühendkuningriik) tõkenditena nii selle äriühingu kui ka LQ, NT ja RMi varadele käsutamiskeelu. See kohus otsustas 5. augustil 2021, et LQ, NT ja RM ei olnud neid tõkendeid järginud, ning mõistis seetõttu igaühele neist kuuekuulise vangistuse lugupidamatuse eest kohtu vastu.
16      Portsmouth Magistrates Court (Portsmouthi magistraadikohus, Ühendkuningriik) kui õigusasutus tegi 6. detsembril 2022 kaubandus- ja koostöölepingu alusel kolm vahistamismäärust, millega taotleti LQ, NT ja RMi loovutamist nende kohtu alla andmiseks
seoses pettusesüütegudega. See õigusasutus täpsustas nendes vahistamismäärustes, et Reading Crown Courti (Readingi kohus) järeldus, et LQ, NT ja RM on rikkunud käsutuskeelumäärust ning et nad on süüdi kohtuvastases lugupidamatuses, ei kujuta endast kriminaalkorras süüdimõistmist, kuna käsutuskeelu rikkumine ei kujuta endast Ühendkuningriigi õiguse kohaselt kuritegu. Järelikult tuleb nimetatud õigusasutuse arvates neid vahistamismääruseid käsitada nii, et need on tehtud üksnes kohtu alla andmise eesmärgil.
17      LQ, NT ja RM peeti kinni ning toodi High Courti (kõrge kohus, Iirimaa) ette. See kohus lükkas 8. aprilli 2024. aasta kohtuotsusega tagasi LQ, NT ja RMi vastuväite loovutamisele –
mille kohaselt on oht, et Ühendkuningriigile loovutamise korral rikutakse erikohustuse reeglit – ning sama päeva kohtumäärustega andis ta korralduse nad Ühendkuningriigile loovutada.
18      5. juunil 2024 anti LQ-le, NT-le ja RMile menetlusluba esitada kassatsioonkaebus Supreme Courtile (Iirimaa kõrgeim kohus), kes on eelotsusetaotluse esitanud kohus.
19      LQ, NT ja RM väidavad selles kohtus, et nende loovutamisest Ühendkuningriigile tuleb keelduda. Nad väidavad sellega seoses, et selline loovutamine tooks kaasa selle, et igaüks neist peab kandma kuuekuulise vangistuse süüteo eest, mis ei ole nende suhtes tehtud vahistamismääruse esemeks, mistõttu tähendaks see loovutamine
Euroopa vahistamismäärust käsitleva 2003. aasta seaduse artikli 22 lõikes 2 ning kaubandus- ja koostöölepingu artiklis 625 sätestatud erikohustuse reegli rikkumist.
20      Nii väidavad LQ, NT ja RM, et artiklis 625 kasutatud mõistet „süütegu“ tuleb tõlgendada autonoomselt, tuginedes eelkõige Euroopa Inimõiguste Kohtu praktikale, mis puudutab mõistet „kriminaalsüüdistus“. Iirimaa ametiasutused leiavad seevastu sarnaselt High Courtile (kõrge kohus), et mõiste „süütegu“ artikli 625 tähenduses viitab üksnes nendele süütegudele, mida vahistamismääruse teinud riigi õiguse kohaselt käsitatakse kriminaalõiguslikku laadi tegudena.
21      Eelotsusetaotluse esitanud kohtul on tekkinud küsimus, kas kaubandus- ja koostöölepingu artikli 625 lõige 2 keelab LQ, NT ja RMi loovutamise Ühendkuningriigile põhjusel, et neilt võidakse võtta vabadus süüteo eest, mis on toime pandud enne loovutamist ja mis on muu süütegu kui see, mis on nende loovutamise põhjenduseks. Sellega seoses soovib ta eelkõige teada, milliseid kriteeriume tuleb kasutada selle sätte tähenduses „süüteo“ määratlemiseks.
22      Eelotsusetaotluse esitanud kohus täpsustab lisaks, et varade käsutuskeeluga seotud menetluses olid LQ-l, NT-l ja RMil kõik EIÕK artiklites 6 ja 13 sätestatud menetlusõigused.
23      Neil asjaoludel otsustas Supreme Court (Iirimaa kõrgeim kohus) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1.      Kas [kaubandus- ja koostöölepingu] VII jaotise „Loovutamine“ sätteid kohaldatakse üksnes kriminaalmenetluste suhtes ja/või kuritegude eest määratud vabadusekaotuslike karistuste /
vabadust piiravate julgeolekumeetmete suhtes?
2.      Kas [kaubandus- ja koostöölepingu] artikli 625 lõikes 2, mis näeb ette, et välja arvatud artikli 625 lõigetes 1 ja 3 osutatud juhtudel „ei tohi loovutatavale isikule süüdistust esitada, määrata talle karistust või muul viisil võtta talt vabadust süüteo eest, mis on toime pandud enne loovutamist ja mis on muu süütegu kui see, mille eest kõnealune isik loovutati“, tähendab „süütegu“ 1) vahistamismääruse teinud riigi õiguse kohaselt kvalifitseeritud kuritegu või 2) vahistamismäärust täitva riigi õiguse kohaselt kvalifitseeritud kuritegu või 3) kas sellel mõistel on liidu õiguses autonoomne tähendus?
3.      Kui [kaubandus- ja koostöölepingu] artikli 625 lõikes 2 kasutatud mõistel „süütegu“ on autonoomne tähendus, siis milliste kriteeriumide alusel tuleb kindlaks teha, mida kujutab endast selline „süütegu“?
4.      Kas selles kontekstis on asjakohased [harta] artiklid 47[–]50
(milles viidatakse „tõhusale õiguskaitsevahendile“ ja „õiglasele kohtulikule arutamisele“ (artikkel 47), „süüdistatavale“ (artikkel 48), „kuriteole“ (artikkel 49) ja „kuriteoga seoses kohtu alla andmisele“ (artikkel 50)) või Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni artiklid 6 ja 13 (milles viidatakse „kriminaalsüüdistusele“ ja „tõhusale õiguskaitsevahendile“)?
5.      Kas loovutamine on [kaubandus- ja koostöölepingu] artikli 625 lõikega 2 vastuolus olukorras, kus isikule on lugupidamatuse eest kohtu vastu määratud kuuekuuline vabadusekaotuslik karistus, kuid loovutamist ei ole taotletud selle karistuse täideviimiseks, sest vahistamismääruse teinud riigi õiguses kvalifitseeritakse lugupidamatus kohtu vastu tsiviilõiguslikuks rikkumiseks ja seda ei käsitata kuriteona või kriminaalkorras menetletava rikkumisena?“
Eelotsuse küsimuste analüüs
24      Oma küsimustega, mida tuleb analüüsida koos, soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas kaubandus- ja koostöölepingu artiklit 625 tuleb tõlgendada nii, et asjaolu, et isikule, kelle suhtes on selle kokkuleppe alusel tehtud kohtu alla andmiseks vahistamismäärus, on vahistamismääruse teinud riigis mõistetud kuuekuuline vangistus teise süüteo eest, mida selle riigi õiguses peetakse tsiviilõiguslikuks ja mida see vahistamismäärus seega ei puuduta, kohustab vahistamismäärust täitvat õigusasutust keelduma vahistamismääruse täitmisest või lubab tal selle täitmisest keelduda.
25      Kõigepealt tuleb rõhutada, et Euroopa Kohtu praktikast tuleneb, et vahistamismäärust täitev õigusasutus on põhimõtteliselt kohustatud Ühendkuningriigi poolt kaubandus- ja koostöölepingu alusel tehtud vahistamismääruse täitma ning ta võib vahistamismääruse täitmisest keelduda üksnes sellest lepingust tulenevatel alustel (vt selle kohta 29. juuli 2024. aasta kohtuotsus Alchaster, C‑202/24, EU:C:2024:649, punktid 46 ja 48).
26      Et teha kindlaks, kas kaubandus- ja koostöölepingu artikkel 625 kehtestab sellise aluse, tuleb vastavalt 23. mai 1969. aasta rahvusvaheliste lepingute õiguse Viini konventsiooni (United Nations Treaty Series, 1155. kd, lk 331) artikli 31 nõuetele, mis kajastavad rahvusvahelise tavaõiguse norme, tõlgendada artiklit 625 heas usus, andes selles kasutatud mõistetele konteksti arvestades tavatähenduse ning lähtudes selle lepingu mõttest ja eesmärgist, võttes arvesse kõiki asjakohaseid rahvusvahelise õiguse norme, mida kohaldatakse kaubandus- ja koostöölepingu osaliste vahelistes suhetes (vt analoogia alusel 25. veebruari 2010. aasta kohtuotsus Brita, C‑386/08, EU:C:2010:91, punktid 42 ja 43, ning 21. jaanuari 2025. aasta kohtuotsus Conti 11. Container Schiffahrt II, C‑188/23, EU:C:2025:26, punkt 47).
27      Mis puudutab esimesena kaubandus- ja koostöölepingu artikli 625 sõnastust, siis tuleb tõdeda, et sellest ei tulene kuidagi, et vahistamismäärust täitval õigusasutusel oleks kohustus või võimalus keelduda vahistamismääruse täitmisest, kui tal on andmeid, mis tõendavad, et loovutamise korral ei järgi vahistamismääruse teinud riigi asutused erikohustuse reeglit.
28      Samuti ei nähtu selle artikli sõnastusest, et vahistamismäärust täitev õigusasutus peaks enne tagaotsitava loovutamise kohta otsuse tegemist kontrollima, kas vahistamismääruse teinud riigi asutused on kohustatud järgima erikohustuse reeglit või kas need asutused tegelikult seda reeglit järgivad.
29      Esiteks piirdub kaubandus- ja koostöölepingu artikli 625 lõige 1 sellega, et näeb selle lepingu osalisele ette võimaluse teatada, et ta on nõustunud erikohustuse reeglist erandi tegemisega. Lisaks puudutab see säte olukorda, kus loovutamine on juba toimunud, kuna selles on sõnaselgelt silmas peetud süütegu, mis on „muu süütegu kui see, mille eest [asjaomane isik] loovutati“.
30      Seega, kuigi artikli 625 lõikes 1 on ette nähtud vahistamismäärust täitva õigusasutuse võimalus võtta „loovutamisotsuses“ erikohustuse reegli kohta seisukoht, ei ole sellise seisukoha võtmise eesmärk mitte keelduda loovutamisest, et vältida selle reegli rikkumist, vaid otsustada, et see reegel on konkreetses kohtuasjas erandkorras kohaldatav, kaldudes kõrvale vahistamismäärust täitva riigi eelnevast otsusest nõustuda üldiselt sellest reeglist erandi tegemisega.
31      Teiseks on kaubandus- ja koostöölepingu artikli 625 lõigetes 2 ja 3 sätestatud normid, mis on adresseeritud mitte vahistamismäärust täitvale õigusasutusele, vaid vahistamismääruse teinud riigi asutustele. Ühelt poolt viitab artikli 625 lõige 2 sõnaselgelt „loovutatud isikule“. Teiselt poolt puudutavad need normid üksnes repressiivseid meetmeid, mida võib tagaotsitava suhtes pärast loovutamist võtta või mitte.
32      Vahistamismäärust täitvat õigusasutust on kaubandus- ja koostöölepingu artikli 625 lõike 3 punktides e ja g nimetatud üksnes täiendavalt, kuna see õigusasutus võib saada tagaotsitavalt vastavalt selle lepingu artikli 611 lõikele 1 nõusoleku loobuda erikohustuse reegli kohaldamisest või see õigusasutus võib pärast selle isiku loovutamist anda ise nõusoleku teha sellest reeglist erand nimetatud lepingu artikli 625 lõike 4 alusel.
33      Kolmandaks, kuigi kaubandus- ja koostöölepingu artikli 625 lõikes 4 on sätestatud normid, mida kohaldatakse peamiselt vahistamismäärust täitva õigusasutuse suhtes, puudutavad need normid üksnes tingimusi, mille korral see asutus peab nõustuma sellega, et varem loovutatud isik võidakse kohtu alla anda, süüdi mõista või temalt võidakse
võtta vabadus süüteo eest, mis on toime pandud enne tema loovutamist ja mis on muu süütegu kui see, millega seoses ta loovutati, nagu see on ette nähtud kaubandus- ja koostöölepingu artikli 625 lõike 3 punktis g.
34      Sellega seoses tuleb kõigepealt rõhutada, et artikli 625 lõike 3 punktis g on sõnaselgelt ette nähtud, et „isiku loovutanud, vahistamismäärust täitev õigusasutus“ annab oma nõusoleku.
35      Seejärel nähtub kaubandus- ja koostöölepingu artikli 625 lõike 4 esimesest lausest, et vahistamismäärust täitvale õigusasutusele esitatud nõustumistaotlus on põhimõtteliselt eraldi vahistamismäärusest, mistõttu ei kuulu see loovutamismenetluse alla. Nimelt on selles lauses täpsustatud, et see taotlus peab tingimata olema esitatud „koos [kaubandus- ja koostöölepingu] artikli 606 lõikes 1 osutatud teabe[ga]“, see tähendab teabega, mida peab sisaldama vahistamismäärus; sellel nõudel puuduks aga mõte, kui see taotlus oleks sõnastatud vahistamismääruse raames.
36      Lõpuks täpsustas Euroopa Kohus nõukogu 13. juuni 2002. aasta raamotsuse 2002/584/JSK Euroopa vahistamismääruse ja liikmesriikidevahelise üleandmiskorra kohta (EÜT 2002, L 190, lk 1; ELT eriväljaanne 19/06, lk 34) kontekstis, et selline nõusolek on vajalik alles siis, kui vahistamismääruse teinud riigis muu kuriteo kui üleandmise aluseks olnud kuriteo asjas toimetatava kriminaalmenetluse tulemusel kohaldatakse vabadust piiravat meedet (vt selle kohta 1. detsembri 2008. aasta kohtuotsus Leymann ja Pustovarov, C‑388/08 PPU, EU:C:2008:669, punktid 73 ja 74).
37      Käesoleva kohtuotsuse punktides 34–36 nimetatud asjaoludest tuleneb, et kaubandus- ja koostöölepingu artikli 625 lõike 3 punktis g ja lõikes 4 nimetatud nõusolekut taotletakse põhimõtteliselt pärast tagaotsitava loovutamist, mis viitab sellele, et erikohustuse reegli järgimist ei pea vahistamismäärust täitev õigusasutus enne loovutamist kontrollima ja seega ei saa see olla loovutamisest keeldumise alus.
38      Mis teisena puudutab kaubandus- ja koostöölepingu artikli 625 konteksti, siis ei ole selle lepingu artiklites 600 ja 601, milles on loetletud juhud, mil selle lepingu alusel tehtud vahistamismääruse täitmisest tuleb või võib keelduda (29. juuli 2024. aasta kohtuotsus Alchaster, C‑202/24, EU:C:2024:649, punkt 44), ette nähtud vahistamismääruse täitmisest keeldumise aluseid, mis tuleneksid sellest, et vahistamismääruse teinud riigi asutused on rikkunud erikohustuse reeglit, ega üldisemalt selle lepingu normide rikkumisest nende asutuste poolt. Lisaks ei sisalda need artiklid 600 ja 601 ühtegi osutust ega viidet kaubandus- ja koostöölepingu artiklile 625.
39      Mis kolmandana puudutab kaubandus- ja koostöölepingu eesmärke, siis selle lepingu artiklis 1 on sätestatud, et lepinguga luuakse alus liidu ja Ühendkuningriigi laiaulatuslikele suhetele heaolu ja heanaaberlikkuse alal, mida iseloomustavad tihedad ja rahumeelsed suhted ning mis põhinevad koostööl poolte sõltumatust ja suveräänsust austades.
40      Nagu nähtub kaubandus- ja koostöölepingu põhjendusest 23, on lepingu eesmärk eelkõige tugevdada liidu ja Ühendkuningriigi julgeolekut, võimaldades koostööd kuritegude tõkestamisel, uurimisel, avastamisel ja nende eest vastutusele võtmisel ning kriminaalkaristuste täitmisele pööramisel, sealhulgas avalikku julgeolekut ähvardavate ohtude eest kaitsmisel ja nende ennetamisel (29. juuli 2024. aasta kohtuotsus Alchaster, C‑202/24, EU:C:2024:649, punkt 40).
41      Selle koostöö raames on kaubandus- ja koostöölepingu kolmanda osa VII jaotise eesmärk selle lepingu artikli 596 sõnastuse kohaselt tagada, et ühelt poolt liikmesriikide ja teiselt poolt Ühendkuningriigi vaheline väljaandmissüsteem põhineb vahistamismäärusele tugineval loovutamismehhanismil, mis vastab selle jaotise tingimustele (29. juuli 2024. aasta kohtuotsus Alchaster, C‑202/24, EU:C:2024:649, punkt 43).
42      Selle väljaandmismehhanismi tõhusust vähendaks aga see, kui vahistamismäärust täitev õigusasutus peaks enne kaubandus- ja koostöölepingu alusel tehtud vahistamismääruse täitmise üle otsustamist üldiselt kontrollima, kas vahistamismääruse teinud riigis järgitakse praktikas täielikult selle lepingu seda mehhanismi käsitlevaid sätteid.
43      Kõigest eeltoodust tuleneb, et kaubandus- ja koostöölepingu artiklit 625 ei saa tõlgendada nii, et see kehtestab selle lepingu alusel tehtud vahistamismääruse täitmisest keeldumise aluse.
44      Samas on kaubandus- ja koostöölepingu artikli 524 lõikes 2 täpsustatud, et ühegi selle lepingu kolmanda osa sättega ei muudeta kohustust austada põhiõigusi ja õiguspõhimõtteid, mis tulenevad eelkõige EIÕKst ning liidu ja selle liikmesriikide puhul hartast.
45      Artikli 524 lõikes 2 meelde tuletatud kohustus järgida hartat kehtib liikmesriikidele isiku Ühendkuningriigile loovutamise üle otsustamisel, kuna otsus sellise loovutamise kohta kujutab endast liidu õiguse kohaldamist harta artikli 51 lõike 1 tähenduses. Liikmesriikide vahistamismäärust täitvad õigusasutused on seega kohustatud selle otsuse tegemisel tagama, et isiku puhul, kelle suhtes on kaubandus- ja koostöölepingu alusel tehtud vahistamismäärus, järgitaks hartas tunnustatud põhiõigusi, ilma et seejuures oleks tähtis asjaolu, et harta ei ole Ühendkuningriigi suhtes kohaldatav (29. juuli 2024. aasta kohtuotsus Alchaster, C‑202/24, EU:C:2024:649, punkt 49).
46      Eelkõige tuleb märkida, et kaubandus- ja koostöölepingu artikli 524 lõike 2 ja artikli 604 punkti c kohaselt ei saa vahistamismäärust täitev õigusasutus, kes peab tegema otsuse selle lepingu alusel tehtud vahistamismääruse kohta, anda korraldust tagaotsitava loovutamiseks, kui ta leiab pärast selle isiku olukorra konkreetset ja täpset hindamist, et on alust arvata, et selle isiku põhiõiguste kaitse oleks Ühendkuningriigile loovutamise korral tegelikult ohus (vt selle kohta 29. juuli 2024. aasta kohtuotsus Alchaster, C‑202/24, EU:C:2024:649, punkt 78).
47      Seega, kui isik, kelle suhtes on kaubandus- ja koostöölepingu alusel tehtud vahistamismäärus, väidab vahistamismäärust täitva õigusasutuse ees, et tema Ühendkuningriigile loovutamise korral on oht, et rikutakse üht või mitut tema põhiõigust, ei saa vahistamismäärust täitev õigusasutus, rikkumata selle lepingu artikli 524 lõikes 2 sätestatud kohustust austada põhiõigusi, anda loovutamise korraldust, ilma et ta oleks asjakohase analüüsi tulemusel konkreetselt kindlaks teinud, kas on alust arvata, et selle isiku puhul esineb niisuguse rikkumise tegelik oht (vt selle kohta 29. juuli 2024. aasta kohtuotsus Alchaster, C‑202/24, EU:C:2024:649, punkt 79).
48      Sellega seoses tuleb märkida, et erikohustuse reeglit ei ole hartas mainitud ja seda ei saa pidada otseselt tulenevaks mõnest hartaga või liidu õiguse üldpõhimõttega tagatud õigusest.
49      Lisaks ei nähtu kaubandus- ja koostöölepingust, et selle koostajad oleks soovinud anda erikohustuse reegli järgimise nõudele samaväärse väärtuse kui põhiõigus, muu hulgas selle lepingu artikli 524 lõike 2 ja artikli 604 punkti c kohaldamise eesmärgil.
50      Nimelt tuleneb nimetatud lepingu artiklist 625, et selle koostajad nägid ette, et vahistamismäärust täitev liikmesriik võib enne loovutamist ja põhimõtteliselt peab pärast loovutamist andma nõusoleku erikohustuse reeglist erandi tegemiseks, ilma et selline erand peaks olema põhjendatud või et oleks nõutav, et tagaotsitav nõustuks selle erandiga.
51      Ühelt poolt on kaubandus- ja koostöölepingu artikli 625 lõikes 1 ette nähtud, nagu on märgitud käesoleva kohtuotsuse punktis 29, et Ühendkuningriik ja liit oma liikmesriigi nimel võivad kumbki teatada õiguskaitse- ja õigusalase koostöö erikomiteele, et suhetes teiste riikidega, kelle kohta kehtib sama teatis, eeldatakse, et on antud nõusolek anda isik kohtu alla, mõista ta süüdi või ta vahistada, et viia täide vabadusekaotuslik karistus või vabadust piirav julgeolekumeede seoses süüteoga, mis on toime pandud enne isiku loovutamist ja mis on muu süütegu kui see, millega seoses ta loovutati, kui vahistamismäärust täitev õigusasutus ei osuta oma loovutamisotsuses konkreetse juhtumi puhul teisiti.
52      Sellise võimaluse kasutamine võimaldab seega praktikas Ühendkuningriigil või igal liikmesriigil jätta erikohustuse reegli kohaldamisalast üldiselt välja isikud, kelle nad kaubandus- ja koostöölepingu alusel loovutavad.
53      Teiselt poolt tuleneb kaubandus- ja koostöölepingu artikli 625 lõikest 4, et vahistamismäärust täitev õigusasutus peab pärast tagaotsitava loovutamist andma nõusoleku erikohustuse reeglist erandi tegemiseks olukordades, kus ta oleks kohustatud isiku loovutama, kui vahistamismäärus oleks tehtud seoses kõnealuse süüteoga.
54      Eeltoodust tuleneb, et erikohustuse reegli järgimise nõue ei ole põhiõigus ning selle reegli rikkumise võimalik oht iseenesest ei ole piisav, et õigustada kaubandus- ja koostöölepingu artikli 524 lõike 2 ja artikli 604 punkti c kohaldamist.
55      Sellegipoolest võib sellise ohu olemasolu lisaks muudele teguritele olla asjakohane selle hindamisel, kas esineb reaalne oht põhiõiguste kaitsele viimati nimetatud sätte tähenduses.
56      Esiteks kohustavad kaubandus- ja koostöölepingu artikli 524 lõige 2 ja artikli 604 punkt c keelduma selle lepingu alusel tehtud vahistamismääruse täitmisest olukorras, kus erikohustuse reegli ettenähtav rikkumine toob kaasa reaalse ohu, et tagaotsitava põhiõigusi hiljem rikutakse, näiteks kui karistus, mida kohaldatakse seda reeglit rikkudes, määratakse sellele isikule tema kaitseõigusi ja õigust tõhusale kohtulikule kaitsele rikkudes.
57      Eelotsusetaotluse esitanud kohus ei ole siiski viidanud ühelegi sellisele ohule ja on vastupidi sõnaselgelt täpsustanud, et menetlused, mille tulemusel tehti tagaotsitavate suhtes lugupidamatuses kohtu vastu süüdi
mõistev kohtuotsus, viidi läbi nende põhiõigusi täielikult järgides, mistõttu ei ole Euroopa Kohtu ülesanne käesoleval juhul analüüsida kaubandus- ja koostöölepingu artikli 524 lõike 2 ja artikli 604 punkti c kohaldamist.
58      Teiseks tuleb rõhutada, et nende põhiõiguste hulgas, mille rikkumise reaalse ohu olemasolul tuleb kaubandus- ja koostöölepingu artikli 524 lõike 2 ja artikli 604 punkti c kohaselt selle lepingu alusel tehtud vahistamismääruse täitmisest keelduda, on see põhiõigus, mis on sätestatud harta artikli 47 lõikes 1, milles on ette nähtud, et igaühel, kelle liidu õigusega tagatud õigusi või vabadusi rikutakse, on õigus tõhusale õiguskaitsevahendile kohtus (vt analoogia alusel 31. jaanuari 2023. aasta kohtuotsus Puig Gordi jt, C‑158/21, EU:C:2023:57, punkt 97).
59      Kuigi erikohustuse reegli järgimise nõue ei ole põhiõigus, kehtestatakse selle reegliga siiski selle kohaldamisala piires tagaotsitavale antud menetluslik tagatis, mida ta peab saama tegelikult kasutada, välja arvatud juhul, kui ta on sellest loobunud kaubandus- ja koostöölepingu artiklis 611 ette nähtud tingimustel või kui vahistamismäärust täitev riik on nõustunud sellest reeglist erandi tegemisega. Selle lepingu artikliga 625 on seega kehtestatud üks „liidu õigusega tagatud õigus[…]“ harta artikli 47 lõike 1 tähenduses.
60      Sellest järeldub, et artikli 47 lõiget 1 rikutaks, kui tagaotsitaval ei oleks vahistamismääruse teinud riigis ühtegi õiguskaitsevahendit, mis võimaldaks tal seda õigust kaitsta, tuginedes pärast loovutamist erikohustuse reegli väidetavale rikkumisele, et takistada tema kohtu alla andmist, süüdimõistmist või temalt vabaduse võtmist olukorras, kus kaubandus- ja koostöölepingu artikkel 625 välistab sellise kohtu alla andmise, süüdimõistmise või vabaduse võtmise.
61      Lisaks on kaubandus- ja koostöölepinguga kehtestatud väljaandmismehhanismile omase loogika järgi asjaolu, et vahistamismäärust täitval õigusasutusel puudub pädevus ise erikohustuse reeglit kohaldada, just kooskõlas sellega, et vahistamismääruse teinud riigi kohtutel on kohustus tagada selle reegli järgimine.
62      Tuleb rõhutada, et käesoleval juhul nähtub Iirimaa poolt kohtuistungil esitatud andmetest, et Ühendkuningriigile loovutataval isikul on selle riigi kohtutes tõhusad õiguskaitsevahendid, mis võimaldavad tal tugineda erikohustuse reegli väidetavale rikkumisele ja saavutada, et kohus kontrolliks selle kohta esitatud väite põhjendatust.
63      Selliste õiguskaitsevahendite olemasolu – seda peab aga vajaduse korral kontrollima eelotsusetaotluse esitanud kohus – on piisav, et välistada harta artikli 47 lõike 1 rikkumise reaalne oht loovutamise korral ning seega kaubandus- ja koostöölepingu artikli 524 lõike 2 ja artikli 604 punkti c kohaldamine.
64      Kahtluse korral võib vahistamismäärust täitev õigusasutus igal juhul keelduda kaubandus- ja koostöölepingu alusel tehtud vahistamismääruse täitmisest alles pärast seda, kui ta on esiteks küsinud vahistamismääruse teinud õigusasutuselt teavet Ühendkuningriigis kättesaadavate õiguskaitsevahendite kohta ja teiseks taotlenud täiendavate tagatiste andmist (vt analoogia alusel 29. juuli 2024. aasta kohtuotsus Alchaster, C‑202/24, EU:C:2024:649, punktid 89–91).
65      Järelikult tuleb esitatud küsimustele vastata, et kaubandus- ja koostöölepingu artiklit 625 tuleb tõlgendada nii, et asjaolu, et isikule, kelle suhtes on selle kokkuleppe alusel tehtud kohtu alla andmiseks vahistamismäärus, on vahistamismääruse teinud riigis mõistetud kuuekuuline vangistus teise süüteo eest, mida selle riigi õiguses peetakse tsiviilõiguslikuks ja mida see vahistamismäärus seega ei puuduta, ei luba vahistamismäärust täitval õigusasutusel iseenesest keelduda nimetatud vahistamismääruse täitmisest.
Kohtukulud
66      Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus pooleli oleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse sama kohus. Euroopa Kohtule seisukohtade esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (kolmas koda) otsustab:
Ühelt poolt Euroopa Liidu ja Euroopa Aatomienergiaühenduse ning teiselt poolt Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi vahelise kaubandus- ja koostöölepingu artiklit 625
tuleb tõlgendada nii, et
asjaolu, et isikule, kelle suhtes on selle kokkuleppe alusel tehtud kohtu alla andmiseks vahistamismäärus, on vahistamismääruse teinud riigis mõistetud kuuekuuline vangistus teise süüteo eest, mida selle riigi õiguses peetakse tsiviilõiguslikuks ja mida see vahistamismäärus seega ei puuduta, ei luba pädeval õigusasutusel iseenesest keelduda nimetatud vahistamismääruse täitmisest.
Allkirjad
*      Kohtumenetluse keel: inglise.
i      Kohtuasjal on väljamõeldud nimi. See ei vasta ühegi menetlusosalise tegelikule nimele.