62023TJ0556_RES
Predmet T-556/23
Swissgrid AG
protiv
Agencije Europske unije za suradnju energetskih regulatora
Presuda Općeg suda (treće prošireno vijeće) od 8. listopada 2025.
„Energija – Unutarnje tržište električne energije – Smjernica za električnu energiju uravnoteženja – Članak 1. Uredbe (EU) 2017/2195 – Europska platforma za proces razmjene odstupanja – Nesudjelovanje švicarskog operatora prijenosnog sustava – ACER-ova odluka o izmjeni provedbenog okvira platforme – Žalba podnesena ACER-ovu Odboru za žalbe – Posebni uvjeti i aranžmani za pravno sredstvo – Članak 28. Uredbe (EU) 2019/942 – Nedopuštenost zbog nepostojanja aktivne procesne legitimacije pred Odborom za žalbe – Izravni i osobni utjecaj”
Energija – Električna energija uravnoteženja – Uredba 2017/2195 – Europska platforma za proces razmjene odstupanja – Područje primjene – Švicarski operatori prijenosnih sustava – Isključenost – Iznimke
(Uredba Komisije 2017/2195, čl. 1. st. 2., 6. i 7.)
(t. 24.-39.)
Agencije Europske unije – Agencija Europske unije za suradnju energetskih regulatora (ACER) – Žalbeni postupak – Žalba pred Odborom za žalbe ACER-a – Pretpostavke dopuštenosti – Fizičke ili pravne osobe – Akti koji se na njih izravno i osobno odnose – ACER-ova odluka o izmjeni provedbenog okvira Europske platforme za proces razmjene odstupanja – Izmjena kojom se švicarskim operatorima prijenosnih sustava uskraćuje pravo sudjelovanja na toj platformi na temelju sporazuma sklopljenih prije donošenja te odluke – Odluka koja proizvodi učinke na pravnu situaciju predmetnih operatora – Dopuštenost
(čl. 263. četvrti st. UFEU-a; Uredba Europskog parlamenta i Vijeća 2019/942, čl. 28.)
(t. 55.-73.)
Kratak prikaz
Svojom presudom Opći sud poništava odluku Odbora za žalbe Agencije Europske unije za suradnju energetskih regulatora (ACER) kojom je kao nedopuštena odbačena žalba koju je švicarski operator prijenosnog sustava za električnu energiju (u daljnjem tekstu: OPS) podnio protiv ACER-ove odluke kojom se isključuje njegovo sudjelovanje u Europskoj platformi za proces razmjene odstupanja (u daljnjem tekstu: platforma IN) na temelju Uredbe 2017/2195 (
1
). Time se Opći sud očituje o području primjene te uredbe kao i o aktivnoj procesnoj legitimaciji takvog operatora protiv ACER-ove odluke koja mu nije upućena.
Tužitelj, društvo Swissgrid AG, u svojstvu jedinog OPS-a u Švicarskoj, od 2012. sudjelovao je u International Grid Control Cooperationu (IGCC), pri čemu je struktura suradnje između OPS-ova imala za cilj optimizirati automatizirano upravljanje rezervama za ponovnu uspostavu frekvencije putem postupka kompenzacije neravnoteža.
Europska komisija donijela je 2. kolovoza 2017. Uredbu 2017/2195 kojom se u njezinu članku 22. predviđa uspostava europske platforme za proces razmjene odstupanja.
U skladu s tom odredbom ACER je donio Odluku 13/2020 o uspostavi platforme IN koja u prilogu sadržava provedbeni okvir za tu platformu (u daljnjem tekstu: provedbeni okvir).
ACER je 30. rujna 2022. donio Odluku 16/2022 kojom je izmijenjeno određivanje subjekata koji će obavljati funkcije utvrđene u provedbenom okviru. U tom je pogledu definicija „OPS‑ov član” koja se prethodno odnosila na „sve OPS-ove koji se pridružuju platformi IN, uključujući OPS-ove u područjima [kontrole opterećenja i frekvencije] kojima upravlja više OPS-ova iz različitih država članica ili trećih zemalja” izmijenjena kako bi se sada obuhvatila sve „OPS-ove na koje se primjenjuje Uredba 2017/2195 i koji su se pridružili platformi IN, uključujući OPS-ove iz područja [kontrole opterećenja i frekvencije] s više OPS-ova”.
Smatrajući da bi ta izmjena dovela do isključenja njegova sudjelovanja na platformi IN, tužitelj je podnio žalbu protiv te odluke ACER-ovu Odboru za žalbe, koji ju je odbacio kao nedopuštenu na temelju članka 28. stavka 1. Uredbe 2019/942 (
2
). Prema mišljenju tog odbora, sudjelovanje na platformi IN rezervirano je za OPS-ove Unije, tako da izmjena provedbenog okvira te platforme nije utjecala na tužiteljev pravni položaj kao švicarskog OPS-a.
U tom je kontekstu tužitelj pokrenuo postupak pred Općim sudom radi poništenja odluke Odbora za žalbe.
Ocjena Općeg suda
Opći sud započinje ispitivanjem zaključka Odbora za žalbe prema kojem Uredba 2017/2195 u načelu ograničava sudjelovanje na platformama koje su njome uređene samo na OPS-ove iz Unije i slijedom toga isključuje švicarske OPS-ove iz platforme IN.
Doslovnim i kontekstualnim tumačenjem Uredbe 2017/2195 Opći sud ističe da, iako članak 1. stavak 2. te uredbe ne upućuje izričito samo na OPS-ove iz Unije radi utvrđivanja njezina područja primjene, mogućnost koja je Komisiji priznata na temelju stavaka 6. i 7. istog članka da prihvati sudjelovanje samo švicarskih OPS-ova na određenim platformama i samo pod određenim uvjetima treba tumačiti kao iznimku koja upućuje na nepostojanje načelnog pravila koje uključuje sudjelovanje OPS-ova izvan Unije na platformama predviđenima Uredbom 2017/2195, među kojima je i platforma IN.
Taj je zaključak potkrijepljen teleološkim tumačenjem Uredbe 2017/2195 u dijelu u kojem se odnosi na stvaranje potpuno funkcionalnog i međusobno povezanog unutarnjeg energetskog tržišta koje se temelji na zajedničkim poštenim pravilima. U ovom slučaju, uzimajući u obzir činjenicu da Švicarska Konfederacija nije pristupila unutarnjem tržištu Unije i da švicarski OPS-ovi stoga ne podliježu istim pravilima kao što su ona koja se primjenjuju na OPS-ove država članica Unije, njihovo isključenje iz sudjelovanja na platformama predviđenima u Uredbi 2017/2195, podložno, među ostalim, alternativnom bilateralnom dogovoru koji je i dalje moguć, potpuno je opravdano s obzirom na cilj koji se nastoji postići navedenom uredbom.
Iz toga proizlazi da Odbor za žalbe nije počinio pogrešku koja se tiče prava time što je smatrao da je isključeno sudjelovanje švicarskih OPS-ova, osim u slučajevima predviđenim u članku 1. stavcima 6. i 7. Uredbe 2017/2195.
Suprotno tomu, taj je odbor povrijedio članak 28. stavak 1. Uredbe 2019/942 time što je utvrdio da se Odlukom 16/2022 ne mijenja na bitan način tužiteljeva pravna situacija i, slijedom toga, odbacio njegovu tužbu kao nedopuštenu.
Na temelju te odredbe svaka fizička ili pravna osoba može uložiti žalbu protiv ACER-ove odluke koja joj je upućena ili protiv odluke koja se na nju izravno i osobno odnosi. Tumačeći tu odredbu s obzirom na sudsku praksu koja se odnosi na članak 263. četvrti stavak UFEU-a na kojoj se temelji, Opći sud podsjeća na to da fizička ili pravna osoba koja nije adresat akta može tvrditi da se na nju osobno odnosi samo ako predmetni akt negativno utječe na nju zbog određenih karakteristika koje su joj svojstvene ili zbog činjenične situacije koja je razlikuje od ostalih osoba i time je individualizira na istovrstan način poput adresata odluke.
S obzirom na ta pojašnjenja, Opći sud najprije pojašnjava da se razlogom iz odluke Odbora za žalbe, koji se temelji na tome da je tužiteljev pravni položaj izravno uređen Uredbom 2017/2195, a ne odlukama 13/2020 i 16/2022, ne može opravdati zaključak o nedopuštenosti tužbe koja mu je podnesena. Naime, budući da se Odluka 16/2022 temeljila na članku 22. stavku 1. Uredbe 2017/2195, tužitelj je imao pravo osporavati njezinu zakonitost, neovisno o dosegu navedene uredbe. Stoga okolnost da se Uredbom 2017/2195 ne predviđa mogućnost tužiteljeva sudjelovanja na platformi IN predstavlja razmatranje relevantno za ispitivanje merituma tužbe, ali ne i za ocjenu njezine dopuštenosti.
Kad je riječ o izravnom i osobnom utjecaju Odluke 16/2022 na tužitelja, Opći sud napominje, kao prvo, da je potonji stranka (Glavnog) sporazuma koji se odnosi na platforme za uravnoteženje sklopljenog s drugim OPS-ovima, ali je od ožujka 2012. i „član sudionik” Sporazuma o suradnji u pogledu IGCC-a, da je IGCC projekt provedbe koji se razvija prema platformi IN i da donošenje provedbenog okvira platforme IN nije lišilo relevantnosti ugovore u kojima je tužitelj stranka, s obzirom na to da se njima i dalje uređuje funkcioniranje navedene platforme u skladu s navedenim provedbenim okvirom.
Kao drugo, iz provedbenog okvira, kako je priložen Odluci 13/2020, nije jasno proizlazilo da tužitelj nije mogao zadržati svoje sudjelovanje na platformi IN na temelju svojih ugovornih prava. Taj je provedbeni okvir tada definirao pojam „OPS član” time što se pridružio platformi IN, uključujući izričito „OPS-ove u područjima [kontrole opterećenja i frekvencije] kojima upravlja više OPS-ova iz različitih država članica ili trećih zemalja”.
Čak se ne može smatrati da je tumačenje relevantnih odredbi navedenog provedbenog okvira u skladu s Uredbom 2017/2195 moglo otkloniti svaku sumnju u pogledu mogućnosti tužitelja da nastavi sudjelovati na platformi IN na temelju svojih ugovornih prava. Naime, s jedne strane, sud Unije tada nije tumačio članak 1. Uredbe 2017/2195. S druge strane, na temelju načina na koji je ta uredba sastavljena moglo bi se smatrati da je tužitelj imao mogućnost zadržati svoje sudjelovanje na platformi IN osobito s obzirom na to da se u definiciji njezina područja primjene u članku 1. stavku 2. te uredbe ne upućuje samo na OPS-ove iz Unije.
S obzirom na ta pojašnjenja, Opći sud utvrđuje da je ACER donio formalno stajalište kojim se izričito isključuje mogućnost tužiteljeva sudjelovanja na platformi IN tek donošenjem Odluke 16/2022 o izmjeni definicije pojma „OPS član” iz provedbenog okvira kako bi se sada obuhvatili samo OPS-ovi na koje se primjenjuje Uredba 2017/2195.
Slijedom izmjene uvedene Odlukom 16/2022, tužitelj stoga više ne može nastaviti sudjelovati na platformi IN na temelju sporazuma kojih je bio stranka, tako da treba smatrati da mu se tom odlukom uskraćuje ostvarivanje njegovih ugovornih prava i da stoga izravno proizvodi učinke na njegov pravni položaj. Isto tako, treba smatrati da je Odlukom 16/2022 tužitelj povrijeđen zbog određenih obilježja koja su mu svojstvena i zbog činjenične situacije koja ga razlikuje od bilo koje druge osobe.
Naime, s obzirom na to da je IGCC, u skladu sa samim provedbenim okvirom, projekt koji se razvija na platformu IN, tužitelj se, kao sudionik te platforme od 2012., nalazi u različitoj situaciji u odnosu na druge OPS-ove iz trećih zemalja koji nisu imali koristi od takvog sudjelovanja. Usto, kao jedini švicarski OPS, on se, uzimajući u obzir predmet Uredbe 2017/2195, nalazi u situaciji različitoj od one OPS-ova drugih trećih zemalja, s obzirom na to da Švicarska ima specifičnu zemljopisnu situaciju jer je de facto okružena zemljama članicama Unije.
S obzirom na prethodno navedeno, Opći sud poništava odluku Odbora za žalbe.
(
1
)	Uredba Komisije (EU) 2017/2195 od 23. studenoga 2017. o uspostavljanju smjernica za električnu energiju uravnoteženja (SL 2017., L 312, str. 6.)
(
2
)	Uredba (EU) 2019/942 Europskog parlamenta i Vijeća od 5. lipnja 2019. o osnivanju Agencije Europske unije za suradnju energetskih regulatora (SL 2019., L 158, str. 22.)