Privremena verzija
MIŠLJENJE NEZAVISNOG ODVJETNIKA
JEANA RICHARDA DE LA TOURA
od 5. ožujka 2026.(1)
Predmet C-862/24
Satiksmes ministrija
uz sudjelovanje:
A
(zahtjev za prethodnu odluku koji je uputila Augstākā tiesa (Senāts) (Vrhovni sud, Latvija))
„Zahtjev za prethodnu odluku – Zračni prijevoz – Uredba (EZ) br. 216/2008 – Zajednička pravila u području civilnog zrakoplovstva – Uredba (EU) br. 1178/2011 – Posada zrakoplova u civilnom zrakoplovstvu – Dozvola privatnog pilota – Ispit praktične osposobljenosti – Prijevarno postupanje podnositelja zahtjeva – Privremena zabrana ponovnog polaganja ispita praktične osposobljenosti i stjecanja dozvole – Točka ARA.GEN.355 podtočka (e) – Prisilne mjere za osiguranje provođenja propisa potrebne kako bi se spriječio nastavak neusklađenosti – Ispit iz teorijskog znanja – Točka ARA.FCL.300 podtočka (f) – Primjena po analogiji privremene zabrane ponovnog polaganja ispita iz teorijskog znanja – Načelo pravne sigurnosti – Povelja Europske unije o temeljnim pravima – Članak 15. – Sloboda izbora zanimanja”
I.      Uvod
1.        Zahtjev za prethodnu odluku odnosi se na tumačenje točke ARA.GEN.355 podtočke (e) i točke ARA.FCL.300 podtočke (f) koje se nalaze u Prilogu VI. Uredbi (EU) br. 1178/2011(2), kao i članka 52. stavka 1. Povelje Europske unije o temeljnim pravima(3) te načela pravne sigurnosti.
2.        Ovaj zahtjev upućen je u okviru spora između osobe A i Satiksmes ministrija (Ministarstvo prometa, Latvija) u vezi s odlukom Civilās aviācijas aģentūra (Agencije za civilno zrakoplovstvo, Latvija) (u daljnjem tekstu: Agencija), koju je potvrdilo to ministarstvo i kojom je, nakon utvrđenja o prijevari na ispitu praktične osposobljenosti koju je osoba A počinila s ciljem stjecanja dozvole privatnog pilota, ta agencija poništila rezultate tog ispita i zabranila joj ponovno polaganje navedenog ispita i stjecanje takve dozvole tijekom razdoblja od godinu dana.
3.        Pitanje Augstākā tiesa (Senāts) (Vrhovni sud, Latvija), koji je sud koji je uputio zahtjev, odnosi se na zakonitost te odluke o zabrani koja nije predviđena niti Uredbom br. 1178/2011 niti nacionalnom odredbom.
4.        Izložit ću razloge zbog kojih smatram da, u slučaju predočenja krivotvorene knjižice letenja kako bi se ispunili zahtjevi ispita praktične osposobljenosti koji je obavezan za stjecanje dozvole privatnog pilota, točku ARA.GEN.355 podtočku (e) koja se nalazi u Prilogu VI. Uredbi br. 1178/2011 treba tumačiti na način da ne ovlašćuje nadležno tijelo da protiv podnositelja zahtjeva za stjecanje takve dozvole donese preventivnu mjeru zabrane u vezi s ispitom praktične osposobljenosti sličnu onoj predviđenoj točkom ARA.FCL.300 podtočkom (f) koja je umetnuta u taj prilog, a da to nije izričito predviđeno nacionalnom odredbom.
II.    Pravni okvir
A.      Pravo Unije
1.      Uredba (EZ) br. 216/2008
5.        U uvodnim izjavama 3., 11. i 12. Uredbe (EZ) br. 216/2008(4) navedeno je:
„(3) [...] [K]onvencija [o međunarodnom civilnom zrakoplovstvu, potpisana u Chicagu 7. prosinca 1944.(5),] već predviđa minimalne standarde za osiguranje sigurnosti civilnog zrakoplovstva i s tim povezane zaštite okoliša. Bitni zahtjevi [Europske unije] i pravila usvojena za njihovu provedbu trebali bi osigurati da države članice ispunjavaju obveze nastale temeljem Čikaške konvencije, uključujući obveze u pogledu trećih zemalja.
[…]
(11)      Potreb[n]o je osigurati dovoljno fleksibilnosti za suočavanje s posebnim okolnostima, kao što su žurne sigurnosne mjere, nepredviđene ili ograničene operativne potrebe. Također je potrebno predvidjeti odredbe s ciljem postizanja jednakog stupnja sigurnosti drugim sredstvima. Države članice trebale bi biti ovlaštene za odobravanje izuzeća od zahtjeva ove Uredbe i njezinih provedbenih propisa ako je područje primjene tih izuzeća strogo ograničeno i ako su ona podvrgnuta odgovarajućem nadzoru Zajednice.
(12)      [...] [...] [P]otrebno [je] osnovati Europsku agenciju za sigurnost zračnog prometa (dalje u tekstu[: EASA]), koja bi bila neovisna u pogledu tehničkih pitanja te bi imala pravnu, upravnu i financijsku autonomiju. U tu je svrhu potrebno i primjereno da se [EASA] osnuje kao tijelo [Unije] koje ima pravnu osobnost i koje koristi provedbena ovlaštenja koja su joj ovom Uredbom dodijeljena.”
6.        Članak 2. stavak 1. te uredbe određuje:
„Glavni je cilj ove uredbe uspostaviti i održati visoki ujednačeni stupanj sigurnosti civilnog zrakoplovstva u Europi[(6)].”
7.        Člankom 7. stavkom 2. prvim i drugim podstavkom navedene uredbe predviđeno je:
„Osim tijekom obuke, osoba može obavljati funkcije pilota samo ako posjeduje licenciju i zdravstvenu svjedodžbu koje odgovaraju operaciji koja se treba obaviti.
Licencija se izdaje osobi samo ako ona ispunjava pravila donesena u svrhu osiguranja usklađenosti s bitnim zahtjevima u pogledu teorijskog znanja, praktičnih sposobnosti, jezične usavršenosti i iskustva kako je utvrđeno u Prilogu III.”
8.        U skladu s člankom 68. Uredbe br. 216/2008:
„Države članice određuju kazne za povrede odredaba ove Uredbe i njezinih provedbenih propisa. Kazne su učinkovite, proporcionalne i odvraćajuće.”
9.        Prilog III. toj uredbi, naslovljen „Bitni zahtjev[i] za licenciranje pilota iz članka 7.”, određuje u svojoj točki 1.a.1.:
„Osoba koja se obučava za pilota zrakoplova mora biti dovoljno zrela, kako u pogledu izobrazbe, tako i u pogledu fizičkih i psihičkih sposobnosti, kako bi stekla, upamtila i pokazala odgovarajuće teoretsko i praktično znanje.”
2.      Uredba br. 1178/2011
10.      U uvodnoj izjavi 5. Uredbe br. 1178/2011 navedeno je:
„Uredbom [br. 216/2008] zaht[i]jeva se od [Europske k]omisije da usvoji potrebna provedbena pravila kako bi se mogli ustanoviti uvjeti za certificiranje pilota, kao i osoblja uključenog u njihovo osposobljavanje, ispitivanje ili provjeravanje, radi ovjeravanja članova kabinskog osoblja i radi procjene njihove zdravstvene sposobnosti.”
11.      U skladu s člankom 1. točkom 1. te uredbe, njome se utvrđuju detaljna pravila za, među ostalim, „različita ovlaštenja za dozvole pilota, uvjete za izdavanje, održavanje, izmjenu, ograničavanje, suspendiranje ili oduzimanje dozvola”.
12.      Članak 11.b navedene uredbe, naslovljen „Sposobnosti nadzora”, predviđa u svojem stavku 5. točki (f) i u svojem stavku 6.:
„5.      Osoblje autorizirano od nadležnog tijela za provođenje certifikacije i/ili poslova nadzora ima ovlasti da izvodi najmanje sljedeće zadatke:
[…]
(f)       provode ili iniciraju mjere prisile za osiguranje primjene propisa kako je odgovarajuće.
6.      Poslovi pod stavkom 5. provode se u skladu s pravnim odredbama pojedine države članice.”
13.      Prilog I. istoj uredbi odgovara „Dijelu FCL”(7). U poddijelu A tog priloga, naslovljenom „Opći zahtjevi”, točka FCL.030, koja se odnosi na „[i]spit praktične osposobljenosti”, određuje:
„(a)      Prije polaganja ispita praktične osposobljenosti u svrhu stjecanja dozvole, ovlaštenja ili certifikata, podnositelj zahtjeva mora uspješno položiti ispit iz teorijskog znanja, osim u slučaju kada podnositelji zahtjeva pohađaju integrirano letačko osposobljavanje.
U svakom slučaju, osposobljavanje za teorijsko znanje mora biti uvijek završeno prije polaganja ispita praktične osposobljenosti.
(b)       Osim za stjecanje ATPL dozvole, podnositelj zahtjeva za ispit praktične osposobljenosti, nakon završenog osposobljavanja, mora imati preporuku odgovorne organizacije/osobe za osposobljavanje. Zapisi o osposobljavanju moraju biti dostupni ispitivaču.”
14.      U poddijelu C Priloga I. Uredbi br. 1178/2011, koji se odnosi, među ostalim, na dozvolu privatnog pilota (PPL)(8), odjeljak 1. utvrđuje „[z]ajedničke zahtjeve”. Točka FCL.235, koja se nalazi u tom odjeljku i naslovljena je „Ispit praktične osposobljenosti”, predviđa u svojoj podtočki (a):
„Podnositelji zahtjeva [...] PPL moraju dokazati kroz uspješno položen ispit iz praktične osposobljenosti sposobnost da obavljaju, kao PIC[(9)], na odgovarajućoj kategoriji zrakoplova, relevantne procedure i manevre s odgovarajućom kompetencijom koje odgovara privilegijama koje se daju.”
15.      Prilogom VI. toj uredbi utvrđuju se „[z]ahtjevi za nadležno tijelo za članove posade zrakoplova”(10). U odjeljku III., koji se nalazi u poddijelu GEN(11) tog priloga navedenoj uredbi i odnosi se na „[n]adzor, certificiranje i postup[ke] poduzimanja prisilnih mjera u svrhu osiguranja primjene propisa”, točka ARA.GEN.355, naslovljena „Nalazi i prisilne mjere za osiguranje provođenja propisa – osobe”(12), određuje u svojoj podtočki (e):
„Ako se, tijekom nadzora ili na bilo koji drugi način, pronađe dokaz koji dokazuje neusklađenost s primjenjivim zahtjevima za osobu koja je predmet zahtjeva iz Uredbe [br. 216/2008] i njenih Provedbenih pravila, a ne posjeduje dozvolu, certifikat, ovlaštenje ili potvrdu izdani u skladu s tom Uredbom i njenim Provedbenim pravilima, nadležno tijelo koje je identificiralo neusklađenost će poduzeti prisilne mjere za osiguranje provođenja propisa potrebne kako bi se spriječio nastavak neusklađenosti.”
16.      U odjeljku II., koji se odnosi na „[d]ozvole, ovlaštenja i certifikati”, poddijelu FCL Priloga VI. Uredbi br. 1178/2011, naslovljenom „Specifični zahtjevi vezani na licenciranje članova posade zrakoplova”, točka ARA.FCL.250, koja uređuje „[o]graničenje, suspenzij[u] i ukidanje dozvole, ovlaštenja i certifikata”, predviđa u svojoj podtočki (a):
„Nadležno tijelo će ograničiti, suspendirati ili ukinuti kako je primjenjivo dozvolu pilota i pripadajuća ovlaštenja ili certifikate u skladu s ARA.GEN.355 u, ali ne ograničeno, sljedećim okolnostima:
(1)      dozvole pilota, ovlaštenja ili certifikata stečena kroz krivotvorene podnesene dokumentacijske dokaze;
(2)      krivotvorenje zapisa knjižice letenja i dozvole ili certifikata;
[…]”
17.      U odjeljku III. poddijela FCL Priloga VI. toj uredbi, koji se odnosi na „[i]spit[e] iz teorijskog znanja”, točka ARA.FCL.300, naslovljena „Procedure provođenja ispita”(13), određuje u svojoj podtočki (f):
„Nadležno tijelo će zabraniti podnositeljima zahtjeva za koje se dokaže da su varali na ispitu polaganje ispita u razdoblju od najmanje 12 mjeseci od datuma kad ih se ulovilo u varanju.”
B.      Latvijsko pravo
18.      Članak 6. likumsa „Par aviāciju” (Zakon o zrakoplovstvu)(14) od 5. listopada 1994. predviđa u svojem drugom stavku točki 5. i u svojem petom stavku:
„Agencija [...] :
[…]
5.      obavlja zadaće certificiranja i nadzora osoblja u civilnom zrakoplovstvu, uključujući izdavanje, produljenje, privremeno oduzimanje ili ukidanje dozvola članova posade zrakoplova, kontrolorâ zračnog prometa, operatorâ usluga pružanja informacija o zračnom prometu i osoblja za tehničko održavanje zrakoplova civilnog zrakoplovstva.
[…]
Agencija [...] može donositi upravne akte o uvođenju zabrana ili ograničenja djelatnosti povezanih s certificiranjem osoblja u civilnom zrakoplovstvu i ustanova za profesionalni razvoj osoblja u civilnom zrakoplovstvu, upotrebom zračnog prostora Republike Latvije ili korištenjem zrakoplovâ civilnog zrakoplovstva, zračnih luka i drugih objekata i opreme u civilnom zrakoplovstvu, kako bi se osigurala primjena zahtjeva u pogledu sigurnosti civilnog zrakoplovstva i pouzdanosti zrakoplovâ u eksploataciji koji se utvrđuju u propisima [U]unije. Nad upravnim aktima Agencije [...] provodi se sudski nadzor, bez mogućnosti podnošenja pravnog lijeka tijelu višeg stupnja. Podnošenjem pravnog lijeka protiv upravnog akta ne obustavlja se njegova provedba.”
III. Činjenice u glavnom postupku i prethodna pitanja
19.      Osoba A je poduzela radnje kako bi stekla dozvolu privatnog pilota (u daljnjem tekstu: PPL(A))(15). U tu svrhu, ona je nakon ishođenja certifikata o zdravstvenoj sposobnosti odgovarajuće kategorije, koji je preduvjet za korištenje privilegija pilota učenika morala u odobrenoj organizaciji za osposobljavanje izaći na ispit iz teorijskog znanja i zatim ispit praktične osposobljenosti te ih uspješno položiti.
20.      Nakon što se obratila Agenciji 6. listopada 2017. i ishodila certifikat o zdravstvenoj sposobnosti, osoba A podnijela joj je 6. prosinca 2017. obrazac za prijavu na ispit praktične osposobljenosti i imenovanje ispitivača. Osoba A priložila je certifikat bugarske zrakoplovne akademije od 5. prosinca 2017. kojim se potvrđuje da je uspješno dovršila modularni tečaj za letačko osposobljavanje za dozvolu privatnog pilota koji je pohađala od 23. listopada 2017. do 5. prosinca 2017. Agencija je 16. prosinca 2017. od ispitivača u elektroničkom obliku primila obrazac o ispitu tužiteljeve praktične osposobljenosti koji je osoba A položila 12. prosinca 2017. u Španjolskoj, zajedno s preslikom njezine knjižice letenja člana letačke posade.
21.      Prilikom provjera koje je provela od 17. siječnja 2018. Agencija je utvrdila nepravilnosti koje se odnose na letačko osposobljavanje koje je osoba A predočila. S jedne strane, bugarsko nacionalno nadležno tijelo dalo je do znanja da bugarska zrakoplovna akademija nije ovlaštena provoditi letačko osposobljavanje izvan zračnog prostora Bugarske i da nije moguće potvrditi da se osoba A osposobljavala na njoj. S druge strane, Agencija je 23. ožujka 2018. primila od subjekta ovlaštenog za održavanje informacije koje otkrivaju da se letačko osposobljavanje osobe A nije održalo kako je navedeno u njezinoj knjižici letenja. Nakon što je pozvana da Agenciji pruži objašnjenja, osoba A je kasnije samo podnijela zahtjev za povlačenje svojeg zahtjeva za dozvolu privatnog pilota (PPL(A)) te iznijela dvojbe u pogledu nadležnosti Agencije za provjeru osposobljavanja pilota koje je provodila bugarska zrakoplovna akademija.
22.      Agencija je 7. studenoga 2018. donijela odluku kojom je, kao prvo, poništila rezultate ispita praktične osposobljenosti koji je osoba A položila, kao drugo, osobi A zabranila da do 7. studenoga 2019. ponovno polaže ispit praktične osposobljenosti radi stjecanja dozvole privatnog pilota i ishodi takvu dozvolu (u daljnjem tekstu: sporna zabrana) i, kao treće, priopćila donesenu odluku Komisiji, EASA-i i državama članicama (u daljnjem tekstu: sporna odluka). Svoju je odluku Agencija zasnovala osobito na utvrđenju da je osoba A krivotvorila dokumente u vezi sa svojim letačkim osposobljavanjem i da se slijedom toga predočenje knjižice letenja pilota ispitivaču mora smatrati priopćenjem netočnih podataka i krivotvorenjem dokumenata. Ona je svoju odluku obrazložila i time što se pozvala na sprečavanje mogućeg rizika za pouzdanost zrakoplovâ civilnog zrakoplovstva.
23.      Osoba A podnijela je Administratīvā rajona tiesa (Općinski upravni sud, Latvija) tužbu protiv odluke Ministarstva prometa od 17. svibnja 2019. kojom je potvrđena odluka Agencije. Tvrdila je da je privremena zabrana za stjecanje dozvole privatnog pilota zbog svoje prirode i učinaka sankcija za čije je izricanje latvijsko nadležno tijelo trebalo utvrditi počinjenje upravnog prekršaja ili kaznenog djela. Također je istaknula da zaključak da takva zabrana po analogiji proizlazi iz Uredbe br. 1178/2011 nije u skladu sa značenjem i strukturom te uredbe. Taj je sud proglasio nezakonitom tu zabranu ponovnog polaganja ispita praktične osposobljenosti.
24.      Odlučujući o žalbi Ministarstva prometa, Administratīvā apgabaltiesa (Okružni upravni sud, Latvija) potvrdila je presudu Administratīvā rajona tiesa (Općinski upravni sud). Smatrala je da je jednogodišnja zabrana ponovnog polaganja ispita praktične osposobljenosti koju je odredila Agencija kaznena sankcija koja nije izričito predviđena nijednom odredbom jer točka ARA.FCL.300 podtočka (f) nije primjenjiva. Taj je sud također utvrdio da točka ARA.GEN.355 podtočka (e) ne ovlašćuje nadležno tijelo da donese odluke bez osnove u nacionalnom pravu, pri čemu je to tumačenje EASA potvrdila u svojem dokumentu naslovljenom „Prihvatljivi načini usklađivanja. Dio-FCL”.
25.      Ministarstvo prometa podnijelo je protiv te presude žalbu u kasacijskom postupku pred Augstākā tiesa (Senāts) (Vrhovni sud). To ministarstvo smatra da je tumačenje Administratīvā apgabaltiesa (Okružni upravni sud) formalističko i nije u skladu ni sa strukturom ni s ciljem Uredbe br. 1178/2011. Tvrdi da sporna zabrana nije sankcija, nego sredstvo da se zajamči visoka razina sigurnosti u području civilnog zrakoplovstva koja se zahtijeva osobito za samostalne letove(16) koje osoba A želi obavljati. Također tvrdi da to tumačenje dovodi do smanjenja potrebne razine sigurnosti i ugrožava sigurnost letova jer omogućuje osobi da i dalje obavlja djelatnost u civilnom zrakoplovstvu, iako nije pravilno obučena i u skladu sa zahtjevima za izvođenje letova(17).
26.      Augstākā tiesa (Senāts) (Vrhovni sud) podsjeća na to da ni Uredba br. 216/2008 ni Uredba br. 1178/2011 ne određuje koje su posljedice za podnositelja zahtjeva koji je, u okviru ispita praktične osposobljenosti, dostavio ispitivaču lažne informacije o završenoj obuci i svojem letačkom iskustvu u svrhu stjecanja dozvole privatnog pilota. Stoga je na nacionalnom tijelu nadležnom u području civilnog zrakoplovstva da odredi prikladne mjere za osiguranje provođenja propisa u slučaju krivotvorenja dozvole i/ili knjižica letenja.
27.      U tom kontekstu taj sud dvoji glede tumačenja točke ARA.GEN.355 podtočke (e), prema kojem nadležno tijelo poduzima prisilne mjere za osiguranje provođenja propisa potrebne kako bi se spriječio nastavak neusklađenosti, kao i glede točke ARA.FCL.300 podtočke (f) kojom je predviđeno da u slučaju varanja na ispitu iz teorijskog znanja nadležno tijelo zabranjuje podnositelju zahtjeva polaganje ispita u razdoblju od najmanje 12 mjeseci.
28.      Smatra, s obzirom na cilj sigurnosti civilnog zrakoplovstva zadan Uredbom br. 1178/2011, da se s varanjem na ispitu praktične osposobljenosti ne treba postupati blaže od onog što je predviđeno za ispit iz teorijskog znanja.
29.      Oslanjajući se na članak 52. stavak 1. Povelje sud koji je uputio zahtjev ipak iznosi dvojbe u pogledu pitanja, treba li sporna zabrana biti jasno izražena pravnim pravilom. Naime, ovaj predmet odnosi se na slobodu izbora zanimanja koja je zaštićena člankom 15. Povelje i pripada osobi koja se namjerava koristiti tom slobodom tako da stekne dozvolu privatnog pilota kako bi mogla obavljati zračni prijevoz osoba. Taj sud dodaje da na temelju načela pravne sigurnosti ta zabrana treba proizlaziti izravno iz posebne odredbe Uredbe br. 216/2008 ili Uredbe br. 1178/2011. Međutim, odredbe tih uredbi koje se odnose na ispit praktične osposobljenosti, za razliku od onih koje se odnose na ispit iz teorijskog znanja, izričito ne ovlašćuju nadležno tijelo da izrekne takvu zabranu. Nadalje, navedeni sud podsjeća da je, međutim, Sud presudio da činjenica da zakonodavni akt dodjeljuje diskrecijsko pravo tijelima zaduženima za njegovu provedbu ne krši sama po sebi zahtjev predvidljivosti, pod uvjetom da se poštuju određena jamstva protiv proizvoljnosti(18).
30.      Naposljetku, sud koji je uputio zahtjev naglašava da prema objašnjenju točke ARA.GEN.355 podtočke (e), koje je objavila EASA, vrsta mjere za osiguranje provođenja propisa ovisi o primjenjivom nacionalnom zakonodavstvu i može uključivati, na primjer, plaćanje novčane kazne ili zabranu obavljanja dužnosti(19). U tom pogledu primjećuje, s jedne strane, da bi s obzirom da je uredba Unije pravni akt koji se izravno primjenjuje nadležno tijelo trebalo izravno primijeniti točku ARA.GEN.355 podtočku (e). S druge strane, na temelju članka 6. drugog stavka točke 5. i petog stavka Zakona o zrakoplovstvu, to tijelo moglo bi donositi upravne akte o uvođenju zabrana ili ograničenja djelatnosti povezanih s certificiranjem osoblja u civilnom zrakoplovstvu, kako bi se osigurala primjena zahtjeva u pogledu sigurnosti civilnog zrakoplovstva i pouzdanosti zrakoplovâ u eksploataciji koji se utvrđuju u propisima Unije. Međutim, nadležnost dodijeljena navedenom tijelu ne bi predviđala posebnu privremenu zabranu u vezi s varanjem u okviru ispita praktične osposobljenosti.
31.      Osim toga, sud koji je uputio zahtjev dvoji o primjeni u tom kontekstu općeg načela prava Unije prema kojem se pojedinci ne mogu prijevarno ili zlonamjerno pozivati na norme prava Unije.
32.      Taj sud izvodi iz toga sljedeće tumačenje: budući da se u Prilogu VI. Uredbi br. 1178/2011 točkom ARA.GEN.355 podtočkom (e) ovlašćuje nadležno tijelo za poduzimanje potrebnih prisilnih mjera za osiguranje provođenja propisa te da se u okviru ispita iz teorijskog znanja točkom ARA.FCL.300 podtočkom (f) predviđa kao posljedica varanja zabrana na barem godinu dana ponovnog polaganja ispita, tada s gledišta sustavnog tumačenja i s ciljem osiguravanja ciljeva iz te uredbe koji se odnose na osiguravanje visoke ujednačene razine sigurnosti civilnog zrakoplovstva u svim područjima ispitivanja i ispita praktične osposobljenosti te na postizanje korisnog učinka prava Unije, bilo bi neopravdano ne proširiti iste prisilne mjere za osiguranje provođenja propisa na ispit praktične osposobljenosti.
33.      U tim je okolnostima Augstākā tiesa (Senāts) (Vrhovni sud) odlučila prekinuti postupak i uputiti Sudu sljedeća prethodna pitanja:
„1.      Ako se dokaže da se podnositelj zahtjeva prijevarno ponašao kad je ispitivaču tijekom ispita praktične osposobljenosti predočio krivotvorene dokumente o stečenom praktičnom osposobljavanju, je li nacionalno tijelo nadležno u području zrakoplovstva, na temelju točke ARA.GEN.355 podtočke (e) ovlašteno zainteresiranoj osobi privremeno zabraniti da ponovno polaže ispit praktične osposobljenosti radi stjecanja dozvole privatnog pilota i da ishodi tu dozvolu?
2.      Treba li objašnjenje točke ARA.GEN.355 podtočke (e) [...] sadržano u dokumentu koji je objavila [EASA], naslovljenom „Prihvatljivi načini usklađivanja. Dio-FCL” odnosno da vrsta prisilnih mjera za osiguranje provođenja propisa ovisi o primjenjivim nacionalnim propisima i može uključivati, na primjer, zabranu obavljanja funkcija, tumačiti na način da se njime nadležno tijelo ovlašćuje da odabere odgovarajuća ograničenja (koja proizlaze iz točke ARA.FCL.300 podtočke (f)) kojima se postižu ciljevi iz [Uredbe br. 1178/2011], ako se nacionalnim zakonodavstvom ne predviđa konkretna privremena zabrana polaganja ispita praktične osposobljenosti radi stjecanja dozvole privatnog pilota?
3.      Je li u skladu s načelom pravne sigurnosti i člankom 52. stavkom 1. Povelje tumačenje točke ARA.FCL.300 podtočke (f) [...] prema kojem se privremena zabrana polaganja ispita iz teorijskog znanja predviđena u navedenoj točki može proširiti na ponovno polaganje ispita praktične osposobljenosti?”
34.      Osoba A, Ministarstvo prometa, latvijska i mađarska vlada kao i Komisija podnijeli su pisana očitovanja. Osim mađarske vlade, oni su sudjelovali na raspravi održanoj 3. prosinca 2025., na kojoj su usmeno odgovorili na pitanja koja je postavio Sud.
IV.    Analiza
35.      Sud koji je uputio zahtjev mora odlučiti o zakonitosti upravne odluke kojom se podnositelju zahtjeva za stjecanje dozvole privatnog pilota zabranjuje ponovno polaganje ispita praktične osposobljenosti i stjecanje takve dozvole tijekom razdoblja od godinu dana. Budući da ne postoji niti europska niti nacionalna odredba kojom je takva zabrana izričito predviđena, on pita Sud, u biti, o tumačenju dviju odredbi Priloga VI. Uredbi br. 1178/2011, to jest točke ARA.GEN.355 podtočke (e) i točke ARA.FCL.300 podtočke (f).
36.      Moja će se analiza redom usredotočiti na odgovor koji treba dati na prvo od prethodnih pitanja, a zatim na treće. Otklanjam ispitivanje drugog pitanja koje je bespredmetno jer mišljenje EASA-e o točki ARA.GEN.355 podtočki (e) nije pravno obvezujuće.
37.      Stoga ću u prvom dijelu izložiti pravni okvir u koji ulaze točka ARA.GEN.355 podtočka (e) i točka ARA.FCL.300 podtočka (f). Drugi dio bit će posvećen klasifikaciji sporne zabrane. U trećem ću se dijelu izjasniti o stupnju preciznosti potrebnom za primjenu točke ARA.GEN.355 podtočke (e). Naposljetku, moje će se mišljenje odnositi na primjenu članka 52. stavka 1. Povelje.
A.      Pregled zakonskog okvira za točku ARA.GEN.355 podtočku (e) i točku ARA.FCL.300 podtočku (f)
38.      Te se odredbe nalaze u Prilogu VI. Uredbi br. 1178/2011 kojom se utvrđuju tehnički zahtjevi i administrativni postupci vezano za članove posade zrakoplova u civilnom zrakoplovstvu.  Riječ je o uredbi za provedbu Uredbe br. 216/2008 koja definira zajednička pravila Unije u području civilnog zrakoplovstva(20). U tom Prilogu VI. ili dijelu „ARA”, navedeni su zahtjevi koji se primjenjuju na nacionalna tijela nadležna za članove posade zrakoplova. On sadržava poddio GEN u kojem se po osnovi općih zahtjeva nalazi odjeljak III. koji se odnosi na „[n]adzor, certificiranje i postup[ke] poduzimanja prisilnih mjera u svrhu osiguranja primjene propisa”, a osobito točka ARA.GEN.355. Navedeni Prilog VI. obuhvaća potom poddio FCL koji je tako nazvan jer se odnosi na članove letačke posade(21). Odjeljak II. bavi se obvezama nadležnog tijela u vezi s dozvolama, ovlaštenjima i certifikatima. U odjeljku III, naslovljenom „Ispiti iz teorijskog znanja”, nalazi se točka ARA.FCL.300 kojom su uređene procedure provođenja tih ispita.
39.      Točka ARA.FCL.300 podtočka (f) predviđa odluku koju nadležno tijelo mora donijeti u slučaju varanja na ispitu iz teorijskog znanja, to jest zabranu „polaganj[a] ispita u razdoblju od najmanje 12 mjeseci od datuma kad [...] se [podnositelje zahtjeva] ulovilo u varanju”(22). Ne postoji ekvivalent u odjeljku koji bi bio posvećen ispitima praktične osposobljenosti.
40.      Točka FCL.030, koja se nalazi u Prilogu I. Uredbi br. 1178/2011 i naslovljena je „[i]spit praktične osposobljenosti”, predviđa da mu obvezno mora prethoditi uspješno položen ispit iz teorijskog znanja i općenito preporuka odgovorne organizacije/osobe za osposobljavanje. S mojeg gledišta, ona logično ne sadržava nikakvu odredbu o prijevari koja bi bila počinjena tijekom ispita praktične osposobljenosti. Naime, taj ispit, definiran u točki FCL.010 kao ispit praktične osposobljenosti uključujući i usmeno ispitivanje ako ispitivač to smatra potrebnim, ne može se uspješno položiti varanjem. Stoga, tijekom ispita podnositelj zahtjeva ne može prevariti ispitivača o svojoj prikladnoj razini praktične osposobljenosti.
41.      Jedina zamisliva prijevara je stoga falsificiranje isprava. Zakonodavac Unije predvidio je to samo u slučaju njezina otkrivanja nakon stjecanja, među ostalim, dozvole. Naime, u poddijelu FCL Priloga VI. Uredbi br. 1178/2011(23) točka ARA.FCL.250(24) odnosi se upravo na falsificiranje podnesenih dokumentacijskih dokaza u podtočki (a) podpodtočki (1) i krivotvorenje zapisa knjižice letenja ili dozvole ili certifikata u podtočki (a) podpodtočki (2).
42.      Riječ je, dakle, o jedinoj drugoj odredbi u tom poddijelu FCL koja se odnosi na prijevaru. Njome je predviđeno ograničenje, suspenzija ili ukidanje, među ostalim, dozvole. Nije predviđeno nikakvo razdoblje zabrane. Isto tako, nije utvrđeno trajanje odluke o ograničenju ili suspenziji dozvole. Teoretski, takva suspenzija, istovrijedna zabrani letenja, mogla bi stoga biti vremenski neograničena.
43.      Slijedom navedenog, držim da krivotvorenje knjižice letenja otkriveno prije stjecanja dozvole nije predviđeno u Uredbi br. 1178/2011 i da u slučaju kada je dozvola već bila izdana nadležno tijelo donosi svoju odluku „u skladu s [točkom] ARA.GEN.355”(25), kako je to određeno točkom ARA.FCL.250.
44.      Točka ARA.GEN.355, naslovljena „Nalazi i prisilne mjere za osiguranje provođenja propisa – osobe”, ima za cilj odrediti postupak koji mora slijediti nadležno tijelo zaduženo za verifikaciju usklađenosti sa zahtjevima primjenjivim na osobe kako je definirana u točki ARA.GEN.300 podtočki (a) umetnutoj u Prilog VI. Uredbi br. 1178/2011. Točka ARA.GEN.355 podtočka (e) izričito se odnosi na situaciju u kojoj osoba ne posjeduje dozvolu. Predviđa da će „nadležno tijelo koje je identificiralo neusklađenost […] poduzeti prisilne mjere za osiguranje provođenja propisa potrebne kako bi se spriječio nastavak neusklađenosti”. Sličan izraz nalazi se u točki ARA.GEN.355 podtočki (b), podpodtočki 2.(26) kada je dozvola izdana i kada je utvrđena neusklađenost kod osobe koja posjeduje tu dozvolu. Nadležno tijelo je stoga ovlašteno poduzeti mjere povrh donesenih odluka koje privremeno ili trajno ograničavaju ili ukidaju korištenje dozvole.
45.      Je li u tom kontekstu tumačenje točke ARA.GEN.355 podtočke (e), kako ga podupiru Ministarstvo prometa, latvijska i mađarska vlada te Komisija, dostatno da se na njemu zasniva odluka o zabrani ponovnog polaganja ispita praktične osposobljenosti i stjecanja dozvole tijekom razdoblja od godinu dana? Drugim riječima, ako ne postoji nacionalni propis koji izričito predviđa da se ta sporna zabrana može donijeti, tvrdi li osoba A s pravom da je ona nezakonita?
46.      Odgovor na taj upit, iznesen u prvom prethodnom pitanju, zahtijeva da se
utvrdi odnosi li se ispitivanje zakonitosti sporne upravne odluke na kaznu(27)kaznene prirode(28) ili na preventivnu mjeru, s obzirom na sudsku praksu Suda i sudsku praksu Europskog suda za ljudska prava(29) o provedbi „kriterija iz presude Engel”(30) jer iz Objašnjenja koja se odnose na Povelju o temeljnim pravima(31) proizlazi da je u skladu s njezinim člankom 52. stavkom 3. pravo zajamčeno njezinim člankom 49. jednakog značenja i opsega primjene kao pravo zajamčeno Europskom konvencijom za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda(32). Naime, neprecizna odredba može prekršiti načelo zakonitosti kazni navedeno u članku 49. stavku 1. prvoj rečenici Povelje(33) samo ako propisuje sankciju takve prirode (B). S druge strane, ako se članak 49. stavak 1. prva rečenica Povelje ne primjenjuje, držim da odgovor sudu koji je uputio zahtjev treba dati na temelju načela pravne sigurnosti (C).
B.      Kvalifikacija odluke o spornoj zabrani
47.      U spornoj odluci, uloženoj u spis kojim Sud raspolaže, navedeno je da, „[u]zimajući u obzir prethodno navedeno, ako prijevara počinjena tijekom ispita iz teorijskog znanja dovede do zabrane podnositelju zahtjeva da ponovno polaže ispit tijekom najmanje 12 mjeseci, proporcionalno je izreći mu sličnu kaznu u slučaju prijevare i namjernog davanja netočnih informacija ispitivaču prije ispita praktične osposobljenosti, to jest zabranu ponovnog polaganja ispita praktične osposobljenosti i stjecanja dozvole pilota tijekom najmanje 12 mjeseci”(34).
48.      Međutim, budući da je nesporno da je Agencija djelovala u okviru koji je određen točkom ARA.GEN.355, ta je odluka prema mojem mišljenju mjera, a ne kazna. U tom smislu naglašavam izraze „actions correctives” („korektivne aktivnosti”) ili „ mesures nécessaires de mise en application” („potrebne mjere za osiguranje provođenja propisa”) upotrijebljene u francuskoj verziji točke ARA.GEN.355, koji jasno odražavaju nepostojanje veze s postupkom koji dovodi do prisilne odluke. Čak i ako ti izrazi nemaju ekvivalent u brojnim jezičnim verzijama, osim u verziji na talijanskom jeziku te iako se u verziji na engleskom jeziku upotrebljava izraz „enforcement measures”(35), slažem se s mišljenjem Komisije koje je izneseno tijekom rasprave i prema kojem taj izraz upućuje na mjere izvršenja(36).
49.      Ipak, ta kvalifikacija ne oslobađa obveze da se utvrdi je li sporna zabrana kaznene prirode. U tom je pogledu relevantno pozvati se, kako je to Komisija predložila tijekom rasprave, na odluku ESLJP-a od 9. listopada 2018., Seražin protiv Hrvatske(37), koja se odnosila na zabranu prisustvovanja na sportskim natjecanjima koja je dopunjena obvezom obavještavanja policije koju je sud primijenio na pojedinca osuđenog zbog huliganizma. Odlučujući na temelju članka 4. Protokola br. 7 uz EKLJP(38), kojim je utvrđeno načelo ne bis in idem ili načelo dvostruke kažnjivosti, ESLJP je analizirao tu mjeru isključenja na temelju kriterija iz presude Engel kako bi utvrdio je li došlo do „kaznene optužbe” i „kazne”(39).
50.      Stoga predlažem Sudu da uputi na svoju ustaljenu sudsku praksu koja se zasniva na kriterijima iz presude Engel, odnosi se na tumačenje članka 50. Povelje i prenesena je kako na stavak 3. njezina članka 49. tako i na njegov stavak 1. zadnju rečenicu, uzimajući u obzir da bi se ta sudska praksa trebala proširiti na prvu rečenicu te odredbe u kojoj je utvrđeno načelo zakonitosti kaznenih djela i kazni.
51.      Stoga valja podsjetiti na to da prvi od kriterija iz presude Engel jest pravna kvalifikacija kažnjivog djela prema nacionalnom pravu, drugi sama priroda kažnjivog djela, a treći stupanj strogosti sankcije koja može biti izrečena zainteresiranoj osobi(40).
52.      Iako je na sudu koji je uputio zahtjev da u kontekstu tih kriterija ocijeni je li zabrana izrečena osobi A kaznene prirode u smislu članka 49. stavka 1. Povelje, Sud ipak može prilikom odlučivanja o zahtjevu za prethodnu odluku dati pojašnjenja koja će taj sud usmjeriti u njegovu ocjenjivanju(41).
53.      Što se tiče, prije svega, prvog kriterija koji se odnosi na pravnu kvalifikaciju povrede, iz informacija koje je dostavio sud koji je uputio zahtjev proizlazi da je zbog falsificiranja isprava koje je utvrdila Agencija donijela upravni akt pod pretpostavkama predviđenim u članku 6. petom stavku Zakona o zrakoplovstvu. Na temelju latvijskog prava kojim je uređeno djelovanje Agencije, predmetna se povreda stoga smatra upravnim prekršajem(42).
54.      Međutim, potrebno se s obzirom na druga dva kriterija navedena u točki 51. ovog mišljenja uvjeriti u to je li primjena mjere zabrane poput one o kojoj je riječ u glavnom postupku kaznene prirode(43).
55.      Što se potom tiče drugog kriterija vezanog uz samu prirodu povrede, on podrazumijeva provjeru ima li mjera o kojoj je riječ, među ostalim, represivnu svrhu, što je svojstveno sankciji kaznene prirode u smislu članka 49. Povelje, pri čemu joj sama činjenica da usto ima i preventivnu svrhu ne može oduzeti svojstvo kaznene sankcije. Naime, u samoj je prirodi kaznenih sankcija da im je cilj kako represija tako i prevencija(44) nezakonitih postupanja. Naprotiv, mjera kojom se samo popravlja šteta prouzročena pojedinim kažnjivim djelom nije kaznene prirode(45).
56.      S tim u vezi, kao što je to ESLJP istaknuo(46), u praksi je teško uspostaviti jasnu razliku između odvraćanja, kao elementa sankcije, i prevencije.
57.      Međutim, držim da iz odluke Seražin protiv Hrvatske jasno proizlazi da je potrebno uzeti u obzir prevenciju u njezinom aspektu javnog interesa, to jest zaštitu budućih žrtava(47), a ne u njezinom dijelu usmjerenom prema potencijalnim počiniteljima. Usto, činjenica da mjera uzrokuje štetu zainteresiranoj osobi ne može izmijeniti ovu analizu(48). Stoga se zbog zadanog cilja ona može izravno primijeniti u području sigurnosti civilnog zrakoplovstva(49).
58.      Stoga je po više osnova zanimljiva usporedba s presudom Seražin protiv Hrvatske, koja se odnosi na zabranu prisustvovanja na sportskim natjecanjima uz obvezu obavještavanja policije(50) koju je sud primijenio na pojedinca osuđenog zbog huliganizma. S jedne strane, ESLJP nije tu mjeru isključenja okvalificirao kao „kaznenu sankciju” u autonomnom smislu EKLJP-a(51) donesenu u okviru „kaznenog postupka”(52), nego kao mjeru donesenu u preventivne svrhe kako bi se spriječilo nastup rizika od nasilja. Taj sud stavlja naglasak na zaštitu javnosti, a ne na kažnjavanje osobe zbog njezina prethodnog nasilnog ponašanja u okviru sportskih natjecanja(53).
59.      S druge strane, u toj odluci Seražin protiv Hrvatske(54), ESLJP se pozvao na svoju sudsku praksu o upravnom postupku za trenutačno ili privremeno oduzimanje vozačke dozvole(55). Ta mi se analogija također čini relevantnom u ovom slučaju. ESLJP je presudio da svaka od tih mjera predstavlja „preventivnu mjeru sigurnosti na cestama”(56) koja ne pretpostavlja nikakvo ispitivanje ili utvrđivanje krivnje(57), a ne „kaznenu optužbu” u smislu članka 6. EKLJP-a ili članka 4. Protokola br. 7.
60.      Stoga prepoznajem dvije značajke u toj sudskoj praksi ESLJP-a koje su zajedničke značajkama zabrane koja je sporna u glavnom predmetu. Radi se, s jedne strane, o činjenici da se o toj mjeri može odlučiti neovisno o bilo kakvom kaznenom progonu. S druge strane, ona je donesena kako bi se brzo ispunio zahtjev opće sigurnosti i to na ograničeno vrijeme.
61.      Prema istoj toj logici zasnovanoj na općem interesu, čini mi se da je, usporedbe radi, također od određenog interesa sudska praksa Suda o privremenom isključenju gospodarskih subjekata u okviru zajedničke poljoprivredne politike(58).
62.      Osim toga, Sud je općenitije smatrao da činjenica da se predmetna mjera ne odnosi na opću javnost, nego na posebnu kategoriju adresata koji su, zato što obavljaju djelatnost koja je posebno uređena pravom Unije, dužni ispuniti uvjete koji se zahtijevaju tim pravom, može upućivati na to da ta mjera nema represivnu svrhu i tako pridonijeti utvrđenju da navedena mjera nije kaznene prirode, pod uvjetom da se istom mjerom njezinu adresatu samo oduzimaju određene posebne ovlasti koje su mu priznate navedenim pravom jer je nadležno upravno tijelo smatralo da uvjeti za dodjelu navedenih ovlasti više nisu ispunjeni(59).
63.      U ovom slučaju to je predmet kako sporne zabrane ponovnog polaganja ispita praktične osposobljenosti i stjecanja dozvole tijekom razdoblja od godinu dana, tako i odluke kojom se ona dopunjuje, to jest poništenja rezultata ispita praktične osposobljenosti.
64.      Naposljetku, ako bi Sud ipak smatrao nužnim ispitati treći kriterij iz presude Engel(60) trebalo bi istaknuti da jedini učinak sporne zabrane koju je Agencija izrekla u okviru točke ARA.GEN.355 podtočke (e) jest lišavanje osobe A izgleda da stekne svoju dozvolu kroz ograničeno vremensko razdoblje(61). Stoga smatram da ta zabrana nije jako stroga.
65.      Stoga predlažem Sudu da u skladu sa sudskom praksom ESLJP-a(62) zaključi da sporna zabrana nije mjera kaznene prirode u smislu njegove sudske prakse jer ima za cilj borbu protiv nepravilnosti koje su počinjene prilikom stjecanja dozvola koje ozbiljno ugrožavaju zračnu sigurnost u području zrakoplovstva. Njezino jamstvo(63) za podnositelja zahtjeva za stjecanje dozvole i za sve sudionike u tom području opravdava da se poštuje visok standard glede poštenja i pouzdanosti podnositelja zahtjeva(64). Zabrana određena u slučaju kršenja tih standarda čini mi se kao poseban upravni instrument koji je sastavni dio sustava izdavanja i obnove dozvola čija je namjena izbjegavanje velikih rizika u zračnom prostoru.
66.      Iako smatram da određivanje te zabrane ne predstavlja sankciju i nije kaznene prirode, predlažem Sudu da nastavno na analizu koja se temelji na odluci Seražin protiv Hrvatske proširi svoju sudsku praksu prema kojoj se kazna čak i kad nije kaznene prirode može izreći samo ako počiva na jasnoj i nedvosmislenoj zakonskoj osnovi(65). Naime, budući da se spornom zabranom zabranjuje ostvarivanje prava, postavlja se pitanje daje li, s obzirom na opće načelo pravne sigurnosti, točka ARA.GEN.355 podtočka (e) toj zabrani dostatnu pravnu osnovu(66), iako se u članku 11.b stavku 6. Uredbe br. 1178/2011 navodi da osoblje autorizirano od nadležnog tijela provodi u skladu s pravnim odredbama pojedine države članice poslove pod stavkom 5., među kojima je i onaj koji se sastoji od provođenja mjera prisile za osiguranje primjene propisa.
C.      Stupanj preciznosti potreban za primjenu točke ARA.GEN.355 podtočke (e)
67.      Uzimajući u obzir raznolikost situacija neusklađenosti koje se mogu pojaviti(67), čini se na prvi pogled dosljednim da, bez upućivanja na nacionalne odredbe, točka ARA.GEN.355 podtočka (e) daje nadležnom tijelu potpunu slobodu prilikom odabira mjera nužnih da se spriječi nastavak neusklađenosti „s primjenjivim zahtjevima za osobu koja [ne posjeduje dozvolu i] koja je predmet zahtjeva iz Uredbe [br. 216/2008] i njenih Provedbenih pravila”. Kada osoba posjeduje dozvolu, neusklađenost je jednostavnije za riješiti zbog čega je točka ARA.FCL.250 vrlo precizna.
68.      Stoga se slažem s izraženim mišljenjima prema kojima treba istaknuti osobitosti područja sigurnosti civilnog zrakoplovstva i raznolikost situacija koje se moraju obuhvatiti Uredbom br. 1178/2011. Tehnička priroda pitanja koja treba riješiti i uloga nacionalnih vlasti također se trebaju istaknuti, kao što to čini ESLJP(68).
69.      Međutim, kada je riječ o ulozi nacionalnih tijela u sličnom području, to jest području sigurnosti na cestama, ESLJP se pozvao, u svojoj sudskoj praksi navedenoj u točki 59. ovog mišljenja, na mjere predviđene nacionalnim pravom(69).
Iz toga proizlazi da se ne radi o općim odredbama.
70.      Stoga treba ispitati sljedeće pitanje koje se odnosi na stupanj preciznosti točke ARA.GEN.355 podtočke (e): kada je određena upravna mjera koja privremeno zabranjuje osobi korištenje pravom ili je isključuje iz njega, ispunjava li točka ARA.GEN.355 podtočka (e), u dijelu u kojem predviđa da će „nadležno tijelo koje je identificiralo neusklađenost [...] poduzeti prisilne mjere za osiguranje provođenja propisa potrebne kako bi se spriječio nastavak neusklađenosti”, zahtjeve predvidljivosti i pravne sigurnosti u pravnoj državi?
71.      Činjenica da je, konkretno, sporna zabrana slična onoj predviđenoj u slučaju ispita iz teorijskog znanja ne jamči, u nedostatku izričite odredbe, da će se donijeti istovjetna odluka. Stoga, s obzirom na ograničeno područje primjene točke ARA.FCL.300 podtočke (f) i odnos između relevantnih odredbi Uredbe br. 1178/2011(70) čini mi se da primjena po analogiji nije moguća.
72.      Na kontekstualnoj razini primjećujem da od stupanja na snagu Uredbe 2018/1139(71) točka ARA.GEN.355 podtočka (e) nije mijenjana. Osim toga, koliko mi je poznato, nije unesena nijedna nova odredba o varanju ili prijevari.
73.      No, prema ustaljenoj sudskoj praksi Suda, načelo pravne sigurnosti zahtijeva, s jedne strane, da su pravna pravila jasna i precizna i, s druge strane, da je njihova primjena za osobe predvidljiva, osobito kada mogu imati nepovoljne posljedice. To načelo osobito zahtijeva da propis omogućava zainteresiranim osobama da znaju točan opseg obveza koje im taj propis nameće i da potonje osobe mogu nedvojbeno znati svoja prava i obveze te da se posljedično mogu ponašati u skladu s njima(72).
74.      Međutim, valja naglasiti primjenu načela pravne sigurnosti pod određenim uvjetima koje je Sud prihvatio kada zakonodavac Unije donese apstraktnu normu(73). U ovom je slučaju nesporno da zakonodavac Unije ne može unaprijed odrediti sve konkretne slučajeve neusklađenosti. Međutim, opseg i načini za izvršavanje diskrecijske ovlasti koja je točkom ARA.GEN.355 podtočkom (e) dodijeljena tijelima zaduženim za njezinu provedbu trebali bi biti dovoljno jasno definirani, osobito u slučaju falsificiranja isprava radi stjecanja dozvole uzimajući u obzir legitiman cilj koji se nastoji postići, kako bi se omogućila odgovarajuća zaštita protiv proizvoljnosti(74). Međutim, članak 6. peti stavak Zakona o zrakoplovstvu nije precizan u tom pogledu.
75.      Stoga, kada je osoba A predočila krivotvorenu knjižicu letenja, zbog ovlasti koje namjerava koristiti i činjenice da ju je obavijestio ispitivač za kojeg
vrijedi taj zahtjev prema točki FCL.1030(75) ona je bila potpuno svjesna da krši propise koji uređuju osposobljenost prometnog privatnog pilota(76). Međutim, prema sadašnjem stanju primjenjivih europskih i nacionalnih odredbi ona ne može točno znati kakva bi mogla biti odluka Agencije, kao što je to slučaj kada pravosudna tijela mogu provoditi kazneni progon(77).
76.      Stoga, kako bi se odgovorilo na prvo pitanje suda koji je uputio zahtjev, predlažem Sudu da presudi da treba donijeti precizne nacionalne odredbe kako bi se razjasnila priroda i trajanje mjere koju uprava donosi protiv podnositelja zahtjeva za stjecanje dozvole u slučaju neusklađenosti iz točke ARA.GEN.355 podtočke (e), kao što je predočenje krivotvorene knjižice letenja. U tom pogledu primjećujem da su neke države članice(78) provele preporuku EASA-e iz njezina dokumenta naslovljenog „Prihvatljivi načini usklađivanja. Dio FCL”, koji navodi sud koji je uputio zahtjev(79).
D.      Tumačenje članka 52. stavka 1. Povelje
77.      Ta je odredba obuhvaćena trećim prethodnim pitanjem u posebnom kontekstu. Podsjećam da po osnovi štete koju je navodno pretrpjela zbog sporne zabrane koju trpi u Latviji(80), osoba A tvrdi da je ta zabrana ograničenje slobode izbora zanimanja utvrđene u članku 15. Povelje jer nije mogla obavljati djelatnost privatnog pilota ili instruktora/ispitivača. No, s jedne strane, kao što su na to podsjetili Komisija, latvijska vlada i Ministarstvo prometa, prema točki FCL.010, „[p]rivatni pilot znači pilot koji posjeduje dozvolu koja zabranjuje upravljanje zrakoplovom kojim se izvode operacije za koje se daje naknada, osim u slučajevima uloge instruktora ili ispitivača kako je uspostavljeno u ovom dijelu”. Nepostojanje naknade za privatne pilote potkrijepljeno je točkom FCL.205.A(81). S druge strane, kako je to tijekom rasprave naglasilo Ministarstvo prometa, aktivnost osposobljavanja za letenje radi izdavanja dozvole privatnog pilota podliježe posebnom certifikatu(82), predviđenom u točki FCL.915.FI koja se nalazi u odjeljku 2. poddijelu J Priloga I. Uredbi br. 1178/2011. On se razlikuje od dozvole privatnog pilota, što prema mom mišljenju opravdava izraz „osim” upotrijebljen u točki FCL.010. Slijedom toga, mislim da nije potrebno odgovoriti na treće prethodno pitanje.
78.      Osim toga, što se ovdje tiče prijevare koju je osoba A priznala, iako Uredba br. 1178/2011 ne sadržava odredbe kojima je uređeno sankcioniranje zlouporabe od strane podnositelja zahtjeva za stjecanje dozvole privatnog pilota, čini mi se svrsishodnim podsjetiti na to da iz općeg pravnog načela prema kojem se osobe ne mogu pozivati na norme prava Unije u svrhu prijevare ili zlouporabe(83) proizlazi da država članica mora uskratiti, čak i ako u nacionalnom pravu ne postoje odredbe kojima se takvo uskraćivanje predviđa, korištenje odredbama prava Unije kada se na njih osoba ne poziva kako bi ostvarila ciljeve tih odredaba, nego kako bi ostvarila neku pogodnost koja joj je dodijeljena pravom Unije iako su objektivni uvjeti koji se zahtijevaju za ostvarivanje tražene pogodnosti i koji su predviđeni pravom Unije samo formalno ispunjeni(84).
79.      Slijedom navedenog, iako u vezi s izdavanjem dozvole privatnog pilota nadležno tijelo države članice ne mora priznati učinke predočenja krivotvorene knjižice letenja u svrhu polaganja ispita praktične osposobljenosti, ono ne može, ako ne postoji precizan nacionalni propis sličan onom u točki ARA.FCL.300 podtočki (f), opravdati po osnovi zlouporabe prava da se to uskraćivanje dopuni zabranom ponovnog polaganja takvog ispita i stjecanja dozvole privatnog pilota prije isteka razdoblja od godinu dana.
V.      Zaključak
80.      S obzirom na sva prethodna razmatranja, predlažem Sudu da na prethodna pitanja koja je uputila Augstākā tiesa (Senāts) (Vrhovni sud, Latvija) odgovori kako slijedi:
U slučaju krivotvorenja knjižice letenja otkrivenog prije izdavanja dozvole privatnog pilota, točku ARA.GEN.355 podtočku (e), koja se nalazi u Prilogu VI. Uredbi Komisije (EU) br. 1178/2011 od 3. studenoga 2011. o utvrđivanju tehničkih zahtjeva i administrativnih postupaka vezano za članove posade zrakoplova u civilnom zrakoplovstvu u skladu s Uredbom (EZ) br. 216/2008 Europskog parlamenta i Vijeća, kako je izmijenjena Uredbom Komisije (EU) 2016/539 od 6. travnja 2016.,
treba tumačiti na način da:
ne ovlašćuje nadležno tijelo da protiv podnositelja zahtjeva za stjecanje dozvole privatnog pilota izrekne zabranu sličnu onoj predviđenoj u točki ARA.FCL.300 podtočki (f) koja se nalazi u Prilogu VI. Uredbi br. 1178/2011, kako je izmijenjena, a da ta zabrana nije izričito predviđena nacionalnim propisima. Na svakoj je državi članici da dovoljno precizno odredi prikladne mjere.
1      Izvorni jezik: francuski
2      Uredba Komisije od 3. studenoga 2011. o utvrđivanju tehničkih zahtjeva i administrativnih postupaka vezano za članove posade zrakoplova u civilnom zrakoplovstvu u skladu s Uredbom (EZ) br. 216/2008 Europskog parlamenta i Vijeća (SL 2011., L 311, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 15., str. 102.), kako je izmijenjena Uredbom Komisije (EU) 2016/539 od 6. travnja 2016. (SL 2016., L 91, str. 1.), u daljnjem tekstu: Uredba br. 1178/2011.
3      U daljnjem tekstu: Povelja
4      Uredba Europskog parlamenta i Vijeća od 20. veljače 2008. o zajedničkim pravilima u području civilnog zrakoplovstva i osnivanju Europske agencije za sigurnost zračnog prometa i stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 91/670/EEZ, Uredbe (EZ) br. 1592/2002 i Direktive 2004/36/EZ (SL 2008., L 79, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 16., str. 39.), kako je izmijenjena Uredbom Komisije (EU) 2016/4 od 5. siječnja 2016. (SL 2016., L 3, str. 1), u daljnjem tekstu: Uredba br. 216/2008. Od 11. rujna 2018. Uredba br. 216/2008 zamijenjena je Uredbom (EU) 2018/1139 Europskog parlamenta i Vijeća od 4. srpnja 2018. o zajedničkim pravilima u području civilnog zrakoplovstva i osnivanju Agencije Europske unije za sigurnost zračnog prometa i izmjeni uredbi (EZ) br. 2111/2005, (EZ) br. 1008/2008, (EU) br. 996/2010, (EU) br. 376/2014 i direktiva 2014/30/EU i 2014/53/EU Europskog parlamenta i Vijeća te stavljanju izvan snage uredbi (EZ) br. 552/2004 i (EZ) br. 216/2008 Europskog parlamenta i Vijeća i Uredbe Vijeća (EEZ) br. 3922/91 (SL 2018., L 212, str. 1.) (vidjeti članak 139.).
5      Zbirka međunarodnih ugovora Ujedinjenih naroda, sv. 15., str. 295., br. 102, u daljnjem tekstu: Čikaška konvencija.
6      U vezi s Čikaškom konvencijom vidjeti uvodnu izjavu 3. Uredbe br. 216/2008.
7      „FCL” za „Flight Crew License” na engleskom jeziku znači „dozvola člana letačke posade”. Vidjeti članak 2. točku 1. Uredbe br. 1178/2011.
8      „PPL” za „private pilot licence” na engleskom jeziku
9      Vidjeti definiciju danu u točki FCL.010 koja se nalazi u poddijelu A Priloga I. Uredbi br. 1178/2011 i naslovljena je „[d]efinicije” (u daljnjem tekstu: točka FCL.010): „Zapovjednik zrakoplova (PIC) znači pilot koji je određen za zapovjednika i odgovoran za sigurno izvođenje leta.”
10      Taj prilog odgovara dijelu „ARA” za „Authority Requirements for Aircrew”.
11      „GEN”, za „General” na engleskom jeziku znači „opće”.
12      U daljnjem tekstu: točka ARA.GEN.355
13      U daljnjem tekstu: točka ARA.FCL.300
14      Latvijas Vēstnesis, 1994., br. 123.
15      PPL(A) za „private pilot licence aeroplanes” na engleskom jeziku znači „dozvola privatnog pilota za zrakoplove” (vidjeti točku FCL.205.A i sljedeće koje se nalaze u odjeljku 2. poddijelu C Priloga I. Uredbi br. 1178/2011.) U daljnjem tekstu: dozvola privatnog pilota.
16      U skladu s točkom FCL.010 „[s]amostalan nalet znači nalet tijekom kojeg je učenik pilot jedina osoba u zrakoplovu”.
17      Ministarstvo prometa dodatno ističe ponašanje osobe A koja je krivotvorila dokumente i svjesno dala lažne informacije, a pritom nije surađivala s nadzornim tijelom, izbjegavala je istrage i ne poštuje upute tog tijela.
18      Sud koji je uputio zahtjev poziva se na presudu od 16. veljače 2022., Poljska/Parlament i Vijeće (C-157/21, EU:C:2022:98, t. 321. i navedena sudska praksa).
19      Sud koji je uputio zahtjev poziva se na dokument naslovljen „Prihvatljivi načini usklađivanja. Dio-FCL”. Može ga se pregledati na engleskom jeziku na sljedećoj internetskoj adresi: https://www.easa.europa.eu/en/document-library/easy-access-rules/online-publications/easy-access-rules-aircrew-regulation-eu-no?page=24&kw=LAPL#_Toc256000674.
20      Vidjeti članak 7. stavak 2. Uredbe br. 216/2008 i Prilog III. toj uredbi kojima su određeni bitni zahtjevi za licenciranje pilota iz tog članka. Vidjeti također uvodnu izjavu 7. te uredbe u pogledu usklađenosti zahtjeva koje je Unija propisala sa standardima i preporučenim praksama u Čikaškoj konvenciji.
21      Vidjeti bilješku 7. ovog mišljenja.
22      Istovjetan rok predviđen je u američkim propisima. Vidjeti članak 61.37 Code of Federal Regulations (Zakonik saveznih propisa) koji se nalazi u glavi 14. u vezi s Federal Aviation Administration (Savezna uprava za zrakoplovstvo), koji je dostupan na sljedećoj internetskoj adresi: https://www.ecfr.gov/current/title-14/chapter-I/subchapter-D/part-61/subpart-A/section-61.37. Vidjeti također u australskim propisima članak 298.A stavak 5. točke (a) i (b) Civil Aviation Regulations 1988 (Uredba iz 1988. o civilnom zrakoplovstvu), koji je dostupan na sljedećoj internetskoj adresi: https://www.legislation.gov.au/F1997B00935/latest/text.
23      Vidjeti točku 38. ovog mišljenja.
24      U daljnjem tekstu: točka ARA.FCL.300
25      Vidjeti točku ARA.GEN.355 podtočke (a) i (b) u vezi s neusklađenosti s primjenjivim zahtjevima za osobu koja posjeduje dozvolu.
26      U točki ARA.GEN.355 podtočki (b) podpodtočki (2) navedeno je da „[k]ad se takav nalaz podigne, nadležno tijelo će provesti istragu. Ako se nalaz potvrdi, nadležno tijelo će [...] poduzeti daljnje prisilne mjere za osiguranje provođenja propisa potrebne da bi se spriječilo nastavljanje neusklađenosti”.
27      Taj je pojam upotrijebljen u članku 68. Uredbe br. 216/2008. U verziji te uredbe na engleskom jeziku upotrijebljen je izraz „penalties for infringement”. Pojam „infrigement” također je upotrijebljen u članku 10. stavku 4. Uredbe br. 216/2008 koja predviđa razmjenu informacija između Komisije, EASA-e i država članica. Od 11. rujna 2018. taj je članak zamijenjen člankom 62. stavkom 9. Uredbe 2018/1139. Valja dodati da u drugim kontekstima pojam „kazna” može također obuhvatiti upravnu odluku.
28      Sud koji je uputio zahtjev pojasnio je da je kvalifikacija kaznene sankcije prihvaćena u žalbenom postupku u presudi koju Ministarstvo prometa osporava žalbom. Vidjeti točku 24. ovog mišljenja.
29      U daljnjem tekstu: ESLJP
30      Vidjeti presudu ESLJP-a od 8. lipnja 1976., Engel i drugi protiv Nizozemske (CE:ECHR:1976:0608JUD000510071, t. 82.).
31      SL 2007., C 303, str. 17., SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 7., str. 120. i ispravak SL 2020., C 235, str. 11.
32      Potpisanom u Rimu 4.
studenoga 1950. (u daljnjem tekstu: EKLJP) Vidjeti presudu od 5. prosinca 2017., M.A.S. i M.B. (C-42/17, EU:C:2017:936, t. 53. i 54.).
33      Za prikaz primjenjivih načela vidjeti osobito presudu od 29. srpnja 2024., Belgian Association of Tax Lawyers i dr. (C-623/22, EU:C:2024:639, t. 38. do 45. i navedenu sudsku praksu) kao i za njihovu primjenu na uredbu presudu od 20. prosinca 2017., Vaditrans (C-102/16, EU:C:2017:1012, t. 55. do 58.). Za opća razmatranja o načelu zakonitosti koje se nalazi u članku 7. stavku 1. EKLJP-a i članku 49. stavku 1. Povelje vidjeti mišljenje nezavisnog odvjetnika D. Spielmanna u predmetu Alchaster II (C-743/24, EU:C:2025:88, t. 47., 48., osobito o zabrani analogije, kao i t. 52. i 53.).
34      Moje isticanje
35      On potpuno odgovara onome u verzijama, primjerice, na španjolskom, njemačkom, litavskom ili poljskom jeziku koje sam mogao provjeriti. Latvijska vlada i Ministarstvo prometa iznijeli su očitovanja u istom smislu.
36      Vidjeti u tom pogledu članak 11.b stavak 5. točku (f) Uredbe br. 1178/2011 kojom je predviđeno da osoblje autorizirano od nadležnog tijela za provođenje certifikacije i/ili poslova nadzora ima ovlasti da provodi ili iniciraju mjere „prisile za osiguranje primjene propisa” kako je odgovarajuće. Radi usporedbe s američkim propisima vidjeti također Order 2150.3C (Naredba 2150.3C) Savezne uprave za zrakoplovstvo, poglavlje 9. točku 6. podtočku 6. (verzija iz rujna 2018. dostupna na sljedećoj internetskoj adresi: https://www.faa.gov/documentLibrary/media/Order/FAA_Order_2150.3C_with_CHG_1.pdf), u kojoj se nalazi izraz „corrective action” čija definicija odgovara korektivnim mjerama (vidjeti poglavlje 5. točku 1. i točku 4. podtočku (d)), a ne kaznama kako su predviđene također u točki 4. tog poglavlja 9. jer se radi o mjerama koje se donose brzo kako bi se spriječile druge povrede propisa.
37      CE:ECHR:2018:1009DEC001912015, u daljnjem tekstu: odluka Seražin protiv Hrvatske
38      Potpisanog u Strasbourgu 22. studenoga 1984., u daljnjem tekstu: Protokol br. 7
39      Vidjeti odluku Seražin protiv Hrvatske (t. 62. do 65.).
40      Vidjeti presude od 20. ožujka 2018., Menci (C-524/15, EU:C:2018:197, t. 26. i navedenu sudsku praksu) i od 1. kolovoza 2025., BAJI Trans (C-544/23, u daljnjem tekstu: presuda BAJI Trans, EU:C:2025:614, t. 63. i navedenu sudsku praksu). Vidjeti i odluku Seražin protiv Hrvatske (t. 65.) u kojoj je ESLJP ispitao „povredu ili mjeru o kojoj je riječ”.
41      Vidjeti presudu BAJI Trans (t. 64.).
42      Njega se mora razlikovati od povrede koja je okvalificirana kao „kaznena” i koja je opravdala usporedni kazneni progon. Naime, iz sporne odluke (točka 6.), dostavljene Sudu, proizlazi da je kazneni postupak pokrenut 22. veljače 2018. na temelju članka 275., stavka 2., Krimināllikumsa (Kazneni zakonik). Kao što je Ministarstvo prometa navelo u svojim pisanim očitovanjima ponovno iznesenim tijekom rasprave, državni odvjetnik u Rigi (Latvija) je odlukom od 8. listopada 2020. utvrdio da je koristeći krivotvorenu knjižicu letenja (logbook) koja daje pravo na stjecanje dozvole privatnog pilota, osoba A počinila kazneno djelo predviđeno u članku 275. stavku 1. Kaznenog zakonika. Osoba A potvrdila je izricanje kaznene presude.
43      Vidjeti osobito presudu BAJI Trans (t. 66.). Vidjeti, usto, odluku Seražin protiv Hrvatske (t. 65.) u kojoj se podsjeća na to da su drugi i treći kriterij alternativni i nisu nužno kumulativni te da to, međutim, ne isključuje kumulativni pristup kada se na temelju zasebne analize svakog kriterija ne može doći do jasnog zaključka glede postojanja kaznene optužbe.
44      Čini mi se da bi taj izraz trebao biti shvaćen kao da se odnosi na odvraćajući učinak za druge osobe koje su sklone počinjenju prijestupa. Vidjeti točku 113. mišljenja nezavisnog odvjetnika M. Camposa Sánchez-Bordone u predmetu Menci (C‑524/15, EU:C:2017:667) na koju se upućuje u presudi od 20. ožujka 2018., Menci (C-524/15, EU:C:2018:197, t. 31.).
45      Vidjeti presudu BAJI Trans (t. 67. i navedenu sudsku praksu).
46      Vidjeti odluku Seražin protiv Hrvatske (t. 82.).
47      Vidjeti točku 82. odluke Seražin protiv Hrvatske: „mjera koja je zatražena i primijenjena prema podnositelju zahtjeva bila je prvenstveno preventivne prirode u tom smislu da je u interesu javne sigurnosti imala za cilj otkloniti mogućnost nasilnog ponašanja” (neslužbeni prijevod). Vidjeti također izvješće s 54. sastanka Europskog odbora za pravnu suradnju Vijeća Europe koji je prethodio usvajanju preporuke br. (91)1 o administrativnim sankcijama od strane Odbora ministara (str. 57.).
48      Vidjeti u tom smislu mišljenje britanskog suca u potvrđenoj presudi navedenoj u odluci Seražin protiv Hrvatske (t. 52. i 53.).
49      Vidjeti točku 65. ovog mišljenja. U tom bi se pogledu također mogla napraviti usporedba, glede zabrane obavljanja zanimanja, s presudom ESLJP-a od 4. lipnja 2019., Rola protiv Slovenije (CE:ECHR:2019:0604JUD001209614, t. 60. do 66.), koja se odnosi na oduzimanje dozvole za rad stečajnog upravitelja u stečajnim postupcima, jer ima za cilj osigurati povjerenje javnosti u zanimanje koja uživa poseban status. Za tu se mjeru, koja je predviđena Zakonom o financijskom poslovanju i nametnuta je na način potpuno različit od redovnog postupka određivanja kazne, smatralo da nije sankcija u autonomnom smislu članka 7. EKLJP-a.
50      Riječ je o obvezi dotične osobe da se javi u policijsku postaju kada se održava sportsko natjecanje o kojemu je riječ kako bi obavijestila policiju o mjestu gdje se nalazi tijekom događaja i unutar dva sata nakon njegova završetka. Vidjeti odluku Seražin protiv Hrvatske (t. 62. do 76.).
51      Vidjeti članak 4. Protokola br. 7.
52      Vidjeti odluku Seražin protiv Hrvatske (t. 62., 64., 88. i 91.).
53      Vidjeti odluku Seražin protiv Hrvatske (t. 70., 79. i 82.).
54      Vidjeti odluku Seražin protiv Hrvatske (osobito t. 82.).
55      Vidjeti presudu od 28. listopada 1999., Escoubet protiv Belgije (CE:ECHR:1999:1028JUD002678095), u daljnjem tekstu: presuda Escoubet protiv Belgije, i odluku od 14. prosinca 1999., Mulot protiv Francuske (CE:ECHR:1999:1214DEC003721197), u daljnjem tekstu: odluka Mulot protiv Francuske, u vezi s mjerama koje je poduzeo državni odvjetnik u prvom predmetu, odnosno prefekt u drugom predmetu, na temelju utvrđenja policijskih službi o povredi odredaba Zakonika o cestovnom prometu.
56      U presudi Escoubet protiv Belgije (t. 37.), na koju se upućuje u odluci Seražin protiv Hrvatske (t. 82.), ESLJP zaključuje glede prirode mjere da nacionalni propis o kojemu je riječ „ne pretpostavlja nikakvo ispitivanje ili utvrđivanje krivnje i da je njegova primjena potpuno neovisna o kaznenom progonu koji bi se mogao kasnije pokrenuti. Trenutačno oduzimanje pojavljuje se kao preventivna mjera sigurnosti na cestama koja ima za cilj privremeno ukloniti s javnog puta vozača za kojeg se čini da predstavlja potencijalnu opasnost za druge sudionike u prometu. Mora se usporediti s postupkom izdavanja dozvole, čija je upravna priroda nedvojbena i ima za cilj osigurati da osoba posjeduje sposobnosti i kvalifikacije nužne za prometovanje na javnim cestama. Trenutačno oduzimanje smatra se mjerom opreza čija hitnost opravdava njezinu trenutačnu primjenu i u kojoj se ne nazire svrha kažnjavanja. Mjera oduzimanja razlikuje se od ukidanja vozačke dozvole koje izriču kazneni sudovi po okončanju postupka u vezi s kaznenom optužbom. U tom slučaju kazneni sud ocjenjuje činjenice koje čine prekršaj koji može dovesti do ukidanja dozvole, kvalificira ih i izriče ukidanje na razdoblje koje smatra prikladnim, i to kao glavnu ili dopunsku sankciju (presuda Malige protiv Francuske od 23. rujna 1998., (CE:ECHR:1998:0923JUD002781295), t. 38.).
57      Vidjeti bilješku 56. ovog mišljenja i odluku Mulot protiv Francuske (t. 2.). Što se tiče odluke Seražin protiv Hrvatske, vidjeti t. 78. i 81.
58      Vidjeti presudu od 5. lipnja 2012., Bonda (C-489/10, EU:C:2012:319, t. 40.).
59      Vidjeti presudu BAJI Trans (t. 69. i navedenu sudsku praksu).
60      Vidjeti bilješku 43. ovog mišljenja.
61      Vidjeti po analogiji presudu od 5. lipnja 2012., Bonda (C-489/10, EU:C:2012:319, t. 43.). U pogledu sudske prakse ESLJP-a vidjeti točku 60. ovog mišljenja i presudu ESLJP-a od 4. lipnja 2019., Rola protiv Slovenije (CE:ECHR:2019:0604JUD001209614, t. 66. koja se odnosi na mjeru trajne prirode koja ne šteti obavljanju drugih djelatnosti).
62      Vidjeti točke 58. i 59. ovog mišljenja.
63      Glede tog cilja vidjeti članak 2. stavak 1. Uredbe br. 216/2008. Usto, točka 1.d.1. Priloga III. toj uredbi određuje da „[p]ilot mora steći i zadržati praktične vještine potrebne za obnašanje njegovih dužnosti u zrakoplovu. Takve vještine moraju biti razmjerne rizicima povezanima s vrstom djelatnosti”. Za samostalne nalete vidjeti točku 25. ovog mišljenja.
64      Prema točki FCL.010 izraz „[v]ođenje zrakoplova znači dosljedna primjena dobre procjene i znanja, vještina i stavova za postizanje ciljeva leta”. Usporediti stočkom 1.a1. Priloga III. Uredbi br. 216/2008.
65      Vidjeti u tom smislu presudu od 28. listopada 2010., SGS Belgium i dr. (C-367/09, EU:C:2010:648, t. 61. i navedenu sudsku praksu).
66      Ističem da je preventivna mjera o kojoj je riječ u presudi Escoubet protiv Belgije kao i u odlukama Mulot protiv Francuske i Seražin protiv Hrvatske bila izričito predviđena zakonom.
67      U tom pogledu, vidjeti uvodnu izjavu 11. Uredbe br. 216/2008 i određene okolnosti iz glavnog predmeta koje se mogu istaknuti u praksi (vidi točke 21. i 25. ovog mišljenja): nepostojanje odobrenja tijela za obuku, krivotvorenja knjižice letenja različite naravi, odvijanje obuke u više država članica (primjerice, aktivnosti obuke u državi članici različitoj od one u kojoj je provedeno certificiranje, osobe ili organizacije iz više država članica uključene u obuku ili provjeru). Vidjeti također okolnosti koje su nastale nakon zahtjeva za izdavanje dozvole i navedene su u točki 6.1. odluke kojom se upućuje zahtjev za prethodnu odluku.
68      Vidjeti u tom smislu presudu od 16. travnja 2024., Huci protiv Rumunjske (CE:ECHR:2024:0416JUD005500920, t. 54.). Nakon svojih istraživanja o određenim propisima država članica (Savezne Republike Njemačke, Irske, Francuske Republike, Mađarske, Kraljevine Nizozemske, Republike Poljske i Republike Slovenije) ili međunarodnim propisima (Ujedinjene Kraljevine, Australije i Sjedinjene Američkih Država), ističem također da, uz iznimku kaznenih odredbi, donesene odredbe nisu preciznije osim u slučaju prijevare na ispitu iz teorijskog znanja i nakon stjecanja dozvole.
69      Vidjeti i bilješku 66. ovog mišljenja.
70      Vidjeti točke 38. do 43. ovog mišljenja.
71      Vidjeti bilješku 4. ovog mišljenja.
72      Vidjeti presude od 16. veljače 2022., Poljska/Parlament i Vijeće (C-157/21, EU:C:2022:98, t. 319. i navedenu sudsku praksu) i od 4. listopada 2024., Litva i dr./Parlament i Vijeće (Paket za mobilnost) (C-541/20 do C-555/20, EU:C:2024:818, t. 158. i navedenu sudsku praksu). U pogledu sudske prakse ESLJP-a o temeljnoj funkciji načela pravne sigurnosti za tumačenje EKLJP-a vidjeti mišljenje nezavisnog odvjetnika D. Spielmanna u predmetu Associació Catalana de Víctimes d’Organitzacions Terroristes (ACVOT) (C-666/24, EU:C:2025:891, bilješka 65.).
73      Vidjeti presude od 16. veljače 2022., Poljska/Parlament i Vijeće (C-157/21, EU:C:2022:98, t. 320. i 321. i navedenu sudsku praksu) i od 4. listopada 2024., Litva i dr./Parlament i Vijeće (Paket za mobilnost) (C-541/20 do C-555/20, EU:C:2024:818, t. 159. do 161. i navedenu sudsku praksu).
74      Za nedavni prikaz tog cilja u tim izrazima vidjeti presudu od 4. listopada 2024., Litva i dr./Parlament i Vijeće (Paket mobilnosti) (C-541/20 do C-555/20, EU:C:2024:818, t. 161. i navedenu sudsku praksu).
75      Točka FCL.1030 nalazi se u odjeljku 1. koji utvrđuje „[z]ajedničke zahtjeve”, poddijelu K Priloga I. Uredbi br. 1178/2011, koji se odnosi na „[i]spitivače”.
76      Naime, valja uzeti u obzir područje koje dotični zakon treba pokriti, kao i broj i status osoba kojima je upućen.
77      Vidjeti, primjera radi, australski obrazac zahtjeva za izdavanje dozvole pilota dostupan na sljedećoj internetskoj adresi: https://www.casa.gov.au/application-pilot-licence-australian-civil-trained (točka 12. zadnja podtočka). Vidi također informacije koje pružaju organizacije za osposobljavanje, među ostalim u Kanadi (osobito priručnik za prijem Sea Land Air Flight Centra, dostupan na sljedećoj internetskoj adresi: https://www.sealandair.ca/pdf/Admission_Handbook.pdf (točka 7., str. 7., kao i točke 3., 4. i 6., str. 14.).
78      Vidjeti, primjera radi, članak 22. poglavlja 4. luftfartslagena (Zakona o zrakoplovstvu od 3. lipnja 2010. (SFS 2010., br. 500)), na koji je osoba A aludirala na raspravi. Vidjeti također španjolske i talijanske propise kojima sam mogao pristupiti.
79      Vidjeti točku 30. ovog mišljenja.
80      To nije slučaj u Litvi. Sud koji je uputio zahtjev pojašnjava da je Ministarstvo prometa naglasilo da je osoba A također prekršila privremenu zabranu koju je Agencija odredila te je nastavila letjeti izvan državnog područja Latvije kako bi dobila dozvolu privatnog pilota u Litvi.
81      U točki FCL.205.A, umetnutoj u odjeljak 2. koji se odnosi na „[s]pecifičn[e] zahtjev[e] za PPL avione - PPL(A)” poddijela C Priloga I. Uredbi br. 1178/2011, navedeno je u njezinoj podtočki (a) da „[p]rivilegij[i] imatelja PPL(A) omogućuju imatelju dozvole da djeluje kao PIC ili kao [...] kopilot na avionima [...] u nekomercijalnim operacijama (vidjeti bilješku 9. ovog mišljenja).
82      Vidjeti točke 1. i 2. Priloga III. Uredbi br. 216/2008.
83      Vidjeti presudu od 28. listopada 2020., Kreis Heinsberg (C-112/19, EU:C:2020:864, t. 45. i 46. navedenu sudsku praksu).
84      Vidjeti po analogiji presudu od 30. listopada 2025., Mercedes-Benz Bank i Volkswagen Bank (C-143/23, EU:C:2025:837, t. 80.).