Ideiglenes változat
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (első tanács)
2026. május 21.(*)
„ Előzetes döntéshozatal – Közös kül‑ és biztonságpolitika – Az Ukrajna elleni katonai agresszióra tekintettel hozott korlátozó intézkedések – 269/2014/EU rendelet – A 2. cikk (1) bekezdése – Pénzeszközök és gazdasági erőforrások befagyasztása – Bizalmi vagyonkezelési konstrukció létrehozása – Bizalmi vagyonkezelési konstrukciónak a 269/2014 rendelet I. mellékletében foglalt jegyzékbe felvett kedvezményezettje – A bizalmi vagyonkezelési konstrukcióba bevitt pénzeszközök és gazdasági erőforrások befagyasztása – A »tartozás« és az »ellenőrzés« fogalma ”
A C‑428/24. és C‑476/24. sz. egyesített ügyekben,
az EUMSZ 267. cikk alapján benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelmek tárgyában, amelyeket a Tribunale amministrativo regionale per il Lazio (Lazio tartomány közigazgatási bírósága, Olaszország) a Bírósághoz 2024. június 13‑án, illetve 2024. július 5‑én érkezett, 2024. május 7‑i, illetve 2024. május 8‑i határozatával terjesztett elő
az FZ AR SpA
és
a Ministero dell’Economia e delle Finanze, Dipartimento del Tesoro, Comitato di Sicurezza Finanziaria,
a Comando Generale della Guardia di Finanza, Nucleo Speciale di Polizia Valutaria,
az Agenzia del Demanio
között,
a PN SpA,
az FZ GO AG (C‑428/24)
részvételével folyamatban lévő eljárásban,
valamint
az SX Ltd
és
a Ministero dell’Economia e delle Finanze,
a Comando Generale della Guardia di Finanza,
az Agenzia del Demanio
között,
az SY Ltd (C‑476/24)
részvételével folyamatban lévő eljárásban,
A BÍRÓSÁG (első tanács),
tagjai: F. Biltgen tanácselnök, T. von Danwitz, a Bíróság elnökhelyettese, az első tanács bírájaként eljárva, I. Ziemele (előadó), A. Kumin és S. Gervasoni bírák,
főtanácsnok: M. Campos Sánchez‑Bordona,
hivatalvezető: C. Di Bella tanácsos,
tekintettel az írásbeli szakaszra és a 2025. szeptember 10‑i tárgyalásra,
figyelembe véve a következők által előterjesztett észrevételeket:
–        az FZ AR SpA képviseletében G. Cambareri avvocato, valamint D. Bogaert, T. Bontinck, M. Brésart, S. Napolitano és F. Patuelli avocats,
–        az FZ GO AG képviseletében N. Montag avocată és A. O’Neill barrister,
–        az SX Ltd képviseletében F. Centonze és A. Saccucci avvocati,
–        az SY Ltd képviseletében P. Busco avvocato,
–        az olasz kormány képviseletében S. Fiorentino, meghatalmazotti minőségben, segítői: G. Palatiello és L. Paolucci avvocati dello Stato, valamint P. Cardinale procuratore dello Stato,
–        a belga kormány képviseletében L. Jans, C. Pochet és M. Van Regemorter, meghatalmazotti minőségben,
–        a finn kormány képviseletében M. Pere, meghatalmazotti minőségben,
–        az Európai Unió Tanácsa képviseletében M. Di Gaetano, B. Driessen és P. Mahnič, meghatalmazotti minőségben,
–        az Európai Bizottság képviseletében M. Carpus‑Carcea és L. Puccio, meghatalmazotti minőségben,
tekintettel a főtanácsnok meghallgatását követően hozott határozatra, miszerint az ügy elbírálására a főtanácsnok indítványa nélkül kerül sor,
meghozta a következő
Ítéletet
1        Az előzetes döntéshozatal iránti kérelmek a 2022. február 25‑i (EU) 2022/330 tanácsi rendelettel (HL 2022. L 51., 1. o.) módosított, az Ukrajna területi integritását, szuverenitását és függetlenségét aláásó vagy fenyegető intézkedések miatti korlátozó intézkedésekről szóló, 2014. március 17‑i 269/2014/EU tanácsi rendelet (HL 2014. L 78., 6. o.; helyesbítések: HL 2014. L 121., 60. o.; HL 2014. L 294., 50. o.) (a továbbiakban: 269/2014 rendelet) 2. cikke (1) bekezdésének az értelmezésére vonatkoznak.
2        E kérelmeket a C‑428/24. sz. ügyben az egyrészről az FZ AR SpA, és másrészről a Ministero dell’Economia e delle Finanze, Dipartimento del Tesoro, Comitato di Sicurezza Finanziaria (gazdasági és pénzügyminisztérium, államkincstárügyi részleg, pénzügyi biztonságért felelős bizottság, Olaszország), a Commando Generale della Guardia di Finanza, Nucleo Speciale di Polizia Valutaria (a vám‑ és pénzügyőrség főparancsnoksága, gazdasági bűncselekményekkel foglalkozó különleges egység, Olaszország) és az Agenzia del Demanio (állami vagyonkezelő hivatal, Olaszország) között folyamatban lévő, valamint a C‑476/24. sz. ügyben az egyrészről az SX Ltd, és másrészről a Ministero dell’Economia e delle Finanze (gazdasági és pénzügyminisztérium), a Commando Generale della Guardia di Finanza (a vám‑ és pénzügyőrség főparancsnoksága) és az Agenzia del Demanio (állami vagyonkezelő hivatal) között folyamatban lévő jogvita keretében terjesztették elő, amelyek tárgya az FZ AR pénzeszközeinek és gazdasági erőforrásainak, illetve az SX gazdasági erőforrásának – egy hajónak – a befagyasztása.
Jogi háttér
A nemzetközi jog
3        A bizalmi vagyonkezelési konstrukciókra alkalmazandó jogról és azok elismeréséről szóló, 1985. július 1‑jén Hágában elfogadott egyezmény (a továbbiakban: Hágai Egyezmény), amelyet az Olasz Köztársaság aláírt és megerősített, a 2. cikkében a következőket írja elő:
„Ezen Egyezmény alkalmazásában a »bizalmi vagyonkezelési konstrukció« olyan jogviszonyok együttese, amelyeket valamely személy, a vagyonrendelő – élők közötti vagy halál esetére szóló jogügylettel – hoz létre olyan esetben, amikor egy kedvezményezett érdekében vagy meghatározott célra vagyont helyeztek egy vagyonkezelő ellenőrzése alá.
A bizalmi vagyonkezelési konstrukció a következő jellemzőkkel rendelkezik:
a)      a bizalmi vagyonkezelési konstrukcióba tartozó vagyon elkülönült vagyontömeg, és nem része a vagyonkezelő vagyonának;
b) a bizalmi vagyonkezelési konstrukcióba bevitt vagyon feletti tulajdonjogot a vagyonkezelő nevén vagy az e vagyonkezelő érdekében eljáró más személy nevén veszik nyilvántartásba;
c)      a vagyonkezelő a bizalmi vagyonkezelési konstrukció feltételei és az ilyen vagyonkezelésre vonatkozó konkrét jogszabályi rendelkezések szerint jogosult és köteles a vagyont igazgatni, kezelni vagy azzal rendelkezni, és e tekintetben elszámolással tartozik.
Az, hogy a vagyonrendelő bizonyos jogokat fenntart, vagy hogy a vagyonkezelő kedvezményezettként bizonyos jogokkal rendelkezik, nem feltétlenül összeegyeztethetetlen a bizalmi vagyonkezelési konstrukcióval.”
4        Ezen egyezmény 6. cikkének első bekezdése értelmében:
„A bizalmi vagyonkezelési konstrukcióra a vagyonrendelő által választott jog az irányadó. A választásnak kifejezettnek kell lennie, vagy a bizalmi vagyonkezelési konstrukciót létrehozó vagy annak létét igazoló okirat rendelkezéseiből kell következnie, amelyeket szükség szerint az eset körülményei alapján kell értelmezni.”
5        Az említett egyezmény 11. cikke a következőképpen rendelkezik:
„Az előző fejezetben említett jog szerint létrehozott minden bizalmi vagyonkezelési konstrukciót el kell ismerni.
Ennek az elismerésnek legalább a következőket kell magában foglalnia: a bizalmi vagyonkezelési konstrukció vagyona elkülönül a vagyonkezelő személyes vagyonától, ezen utóbbi felléphet felperesként vagy alperesként, és közjegyző vagy bármely közfeladatot ellátó személy előtt vagyonkezelőként járhat el.
Amennyiben a bizalmi vagyonkezelési konstrukcióra alkalmazandó jog ezt előírja vagy ekként rendelkezik, ez az elismerés különösen a következőket foglalja magában:
a)      a vagyonkezelő személyes hitelezői nem vehetnek igénybe biztosítási intézkedéseket a bizalmi vagyonkezelési konstrukcióba tartozó vagyonnal szemben;
b)      a bizalmi vagyonkezelési konstrukcióba tartozó vagyon a vagyonkezelő fizetésképtelensége vagy csődje esetén nem képezi e vagyonkezelő vagyonát;
c)      a bizalmi vagyonkezelési konstrukcióba tartozó vagyon nem képezi részét a vagyonkezelő házassági vagyonának vagy hagyatékának;
d)      a bizalmi vagyonkezelési konstrukcióba tartozó vagyont abban az esetben lehet követelni, ha a vagyonkezelő a bizalmi vagyonkezelési konstrukcióba tartozó vagyonhoz kapcsolódó kötelezettségeit megszegve összekeverte a bizalmi vagyonkezelési konstrukcióba tartozó vagyont a személyes vagyonával, vagy azzal rendelkezett.
A bizalmi vagyonkezelési konstrukcióba tartozó vagyont birtokló harmadik személy jogaira és kötelezettségeire azonban továbbra is az eljáró bíróság államának kollíziós szabályai által meghatározott jog az irányadó.”
Az uniós jog
A 2014/145/KKBP határozat
6        Az Ukrajna területi integritását, szuverenitását és függetlenségét aláásó vagy fenyegető intézkedések miatti korlátozó intézkedésekről szóló, 2014. március 17‑i 2014/145/KKBP tanácsi határozat (HL 2014. L 78., 16. o.; helyesbítés: HL 2014. L 263., 35. o.) (1), (4) és (5) preambulumbekezdése a következőképpen rendelkezik:
„(1)      2014. március 6‑án az [Európai] Unió tagállamainak állam‑, illetve kormányfői határozottan elítélték, hogy az Oroszországi Föderáció indokolatlanul megsértette Ukrajna szuverenitását és területi integritását, és felszólították az Oroszországi Föderációt, hogy a vonatkozó megállapodásokkal összhangban haladéktalanul irányítsa vissza fegyveres erőit azok állandó állomáshelyére. […] Az állam, illetve kormányfők úgy ítélték meg, hogy a Krími Autonóm Köztársaság Legfelsőbb Tanácsának azon döntése, amely a terület jövőbeli jogállásáról szóló népszavazás tartására irányul, ellentétes az ukrán alkotmánnyal, és ennek megfelelően jogellenes.
[…]
(4)      A jelen körülmények között az Ukrajna területi integritását, szuverenitását és függetlenségét aláásó vagy fenyegető intézkedésekért – ideértve az ukrán alkotmánnyal ellentétes, a terület bármely részének jövőbeli státusát érintő tevékenységeket is – felelős személyekkel, valamint a velük kapcsolatban álló személyekkel, szervezetekkel és szervekkel szemben utazási korlátozásokat és a vagyoni eszközeik befagyasztását kell elrendelni.
(5)      Egyes intézkedések végrehajtásához az Unió további fellépése szükséges.”
A (KKBP) 2022/397 határozat és a (KKBP) 2022/883 határozat
7        Az Európai Unió Tanácsa az Oroszországi Föderáció által 2022. február 24‑én Ukrajnával szemben indított agresszióra válaszul, a helyzet súlyosságára tekintettel – többek között a 2022. március 9‑i (KKBP) 2022/397 határozattal (HL 2022. L 80., 31. o.) és a 2022. június 3‑i (KKBP) 2022/883 határozattal (HL 2022. L 153., 92. o.) – módosította a 2014/145 határozatnak az e határozat 1. és 2. cikkében említett személyek, szervezetek és szervek jegyzékét tartalmazó mellékletét.
A 269/2014 rendelet
8        A 269/2014 rendelet (4)–(6) preambulumbekezdése szerint:
„(4)      2014. március 17‑én a Tanács elfogadta a 2014/145/KKBP határozatot, amely rendelkezik az Ukrajna területi integritását, szuverenitását és függetlenségét aláásó vagy fenyegető intézkedésekért – köztük az ország bármely területének jövőbeli jogállásával kapcsolatos, az ukrán alkotmánnyal ellentétes intézkedésekért – felelős egyes személyek és a velük összefüggésbe hozható természetes személyek, jogi személyek vagy szervezetek pénzeszközeinek és gazdasági erőforrásainak befagyasztásáról és a rájuk vonatkozó utazási korlátozásokról. Az említett természetes vagy jogi személyeket, szervezeteket és szerveket az említett határozat melléklete tartalmazza.
(5)      Egyes ilyen intézkedések a[z EUSZ‑]Szerződés hatálya alá tartoznak, ezért a végrehajtásukhoz uniós szintű jogszabály szükséges, különösen a valamennyi tagállamban történő egységes alkalmazásuk biztosítása céljából.
(6)      Ez a rendelet tiszteletben tartja az alapvető jogokat és betartja különösen az Európai Unió Alapjogi Chartájában elismert elveket, különösen a hatékony jogorvoslathoz és a tisztességes eljáráshoz való jogot, valamint a személyes adatok védelméhez való jogot. E rendeletet az említett jogokkal és elvekkel összhangban kell alkalmazni.”
9        E rendelet 1. cikke a következőket írja elő:
„E rendelet alkalmazásában:
[…]
d)      »gazdasági erőforrások«: bármilyen materiális vagy immateriális, ingó vagy ingatlan eszköz, amely nem minősül pénzeszköznek, de felhasználható pénzeszközök, áruk vagy szolgáltatások megszerzéséhez;
e)      »gazdasági erőforrások befagyasztása«: annak megakadályozása, hogy a gazdasági erőforrásokat pénzeszközök, áruk vagy szolgáltatások megszerzésére használják fel, beleértve – de nem kizárólag – azok eladását, bérbeadását vagy jelzáloggal való megterhelését;
f)      »pénzeszközök befagyasztása« a pénzeszközök bármilyen mozgásának, átutalásának, módosításának, felhasználásának, az azokhoz való hozzáférésnek, illetve bármiféle olyan kezelésének a megakadályozása, amely bármilyen változást eredményezne a pénzeszközök mennyisége, összege, elhelyezkedése, tulajdonlása, birtoklása, jellege, rendeltetése tekintetében, vagy más olyan változást okozna, amely lehetővé tenné a pénzeszközök felhasználását, ideértve a portfóliókezelést is;
g)      »pénzeszközök«: bármilyen pénzügyi eszköz és gazdasági előny, beleértve, de nem kizárólag az alábbiakat:
i.      készpénz, csekk, pénzkövetelés, váltó, fizetési megbízás és egyéb fizetési eszközök;
ii.      pénzügyi intézményeknél vagy egyéb szervezeteknél elhelyezett betétek, számlaegyenlegek, követelések és adóskötelezvények;
iii.      nyilvánosan és zárt körben forgalmazott értékpapírok és adósságlevelek, beleértve a részvényeket, az értékpapírokat megtestesítő igazolásokat, a kötvényeket, a váltókat, az opciós utalványokat, a zálogleveleket és a származtatott ügyleteket;
iv.      kamatok, osztalékok, vagy vagyoni eszközökből származó vagy azok által képzett jövedelem vagy értéktöbblet;
v.      hitelek, beszámítási jogok, garanciák, teljesítési kötelezvények és egyéb pénzügyi kötelezettségvállalások;
vi.      hitellevelek, hajóraklevelek, adásvételi szerződések; valamint
vii.      pénzeszközökben vagy pénzügyi forrásokban fennálló érdekeltséget bizonyító okiratok;
[…]”
10      Az említett rendelet 2. cikke a következőképpen rendelkezik:
„(1)      Az I. mellékletben felsorolt természetes vagy jogi személyekhez, szervezetekhez vagy szervekhez vagy a velük összefüggésbe hozható természetes vagy jogi személyekhez, szervezetekhez vagy szervekhez tartozó, az ezek birtokában [helyesen: tulajdonában vagy birtokában] lévő vagy ellenőrzése alatt álló minden pénzeszközt és gazdasági erőforrást be kell fagyasztani.
(2)      Nem bocsátható rendelkezésre – sem közvetlenül, sem közvetve – semmilyen pénzeszköz vagy gazdasági erőforrás az I. mellékletben felsorolt természetes vagy jogi személyek, szervezetek vagy szervek, illetve a velük összefüggésbe hozható természetes vagy jogi személyek, szervezetek vagy szervek részére, illetve javára.”
11      Ugyanezen rendelet 3. cikkének (1) bekezdése a következőképpen rendelkezik:
„Az I. melléklet tartalmazza:
a)      az Ukrajna területi integritását, szuverenitását és függetlenségét vagy Ukrajna stabilitását vagy biztonságát aláásó vagy fenyegető, vagy a nemzetközi szervezetek Ukrajnában végzett munkáját akadályozó intézkedésekért vagy politikákért felelős, azokat támogató vagy végrehajtó természetes személyeket;
[…]
d)      azon természetes vagy jogi személyeket, szervezeteket vagy szerveket, akik vagy amelyek a Krím annektálásáért vagy Ukrajna destabilizálásáért felelős orosz döntéshozók részére anyagi vagy pénzügyi támogatást nyújtanak, illetve általuk előnyökhöz jutnak;
e)      azon természetes vagy jogi személyeket, szervezeteket vagy szerveket, akik vagy amelyek ügyleteket folytatnak az ukrajnai Donbasz (Donyec‑medence) területén működő szakadár csoportokkal;
f)      azon természetes vagy jogi személyeket, szervezeteket vagy szerveket, akik vagy amelyek a Krím annektálásáért és Ukrajna destabilizálásáért felelős Oroszországi Föderáció kormánya részére anyagi vagy pénzügyi támogatást nyújtanak, illetve általa előnyökhöz jutnak; vagy
g)      azon vezető üzletembereket, illetve jogi személyeket, szervezeteket vagy szerveket, akik vagy amelyek a Krím annektálásáért és Ukrajna destabilizálásáért felelős Oroszországi Föderáció kormányának jelentős bevételi forrást biztosító gazdasági ágazatokban tevékenykednek,
valamint a velük kapcsolatban álló természetes vagy jogi személyeket, szervezeteket vagy szerveket.”
12      A 269/2014 rendelet 9. cikke értelmében:
„Tilos tudatosan és szándékosan részt venni olyan tevékenységben, amelynek célja vagy hatása a 2. cikkben említett intézkedések kijátszása.”
Az (EU) 2022/396 végrehajtási rendelet
13      2022. március 9‑én a Tanács elfogadta az Ukrajna területi integritását, szuverenitását és függetlenségét aláásó vagy fenyegető intézkedések miatti korlátozó intézkedésekről szóló 269/2014/EU rendelet végrehajtásáról szóló (EU) 2022/396 végrehajtási rendeletet (HL 2022. L 80., 1. o.; helyesbítés: HL 2022. L 117., 117. o.; HL 2022. L 154., 76. o.), amellyel az Oroszországi Föderáció Tanácsának száznegyvenhat olyan tagját, aki megerősítette „az Oroszországi Föderáció és a Donyecki Népköztársaság közötti, valamint az Oroszországi Föderáció és a Luganszki Népköztársaság közötti barátsági, együttműködési és kölcsönös segítségnyújtási szerződésről” szóló kormányhatározatokat, felvették a korlátozó intézkedések hatálya alá tartozó természetes és jogi személyeknek, szervezeteknek és szerveknek a 269/2014/EU rendelet I. mellékletében foglalt jegyzékébe, valamint tizennégy olyan személyt, aki vagy amely az Oroszországi Föderáció kormányát támogatja vagy általa előnyökhöz jut, vagy jelentős bevételi forrást biztosít a számára, illetve aki jegyzékbe vett személyekkel vagy szervezetekkel kapcsolatban áll, szintén felvettek az említett jegyzékbe.
14      E végrehajtási rendelet (3) és (4) preambulumbekezdése szerint:
„(3)      Az Oroszországi Föderáció elnöke 2022. február 24‑én Ukrajnában végrehajtandó katonai műveletet jelentett be, és orosz fegyveres erők megtámadták Ukrajnát. Az említett támadás Ukrajna területi integritásának, szuverenitásának és függetlenségének a nyilvánvaló megsértését jelenti.
(4)      Az Európai Tanács a 2022. február 24‑i következtetéseiben a lehető leghatározottabban elítélte az Oroszországi Föderáció által Ukrajnával szemben provokáció nélkül indított, indokolatlan katonai agressziót. Jogellenes katonai lépéseivel Oroszország súlyosan megsérti a nemzetközi jogot és az ENSZ Alapokmányában foglalt elveket, valamint aláássa az európai és globális biztonságot és stabilitást. Az Európai Tanács további korlátozó intézkedésekről állapodott meg, amelyekkel mélyreható erejű, komoly következményekkel sújtják Oroszországot a lépéseiért, szoros koordinációban a partnereinkkel és szövetségeseinkkel.”
A 2022/878/EU végrehajtási rendelet
15      Figyelembe véve – az Oroszországi Föderáció fegyveres erői által több ukrán városban elkövetett atrocitásokra tekintettel – a helyzet súlyosságát, a Tanács elfogadta az Ukrajna területi integritását, szuverenitását és függetlenségét aláásó vagy fenyegető intézkedések miatti korlátozó intézkedésekről szóló 269/2014/EU rendelet végrehajtásáról szóló, 2022. június 3‑i (EU) 2022/878 tanácsi végrehajtási rendeletet (HL 2022. L 153., 15. o.), amellyel hatvanöt személyt és tizennyolc szervezetet vett fel a korlátozó intézkedések hatálya alá tartozó természetes és jogi személyeknek, szervezeteknek és szerveknek a 269/2014 rendelet I. mellékletében foglalt jegyzékébe.
16      E végrehajtási rendelet (2) és (3) preambulumbekezdése szerint:
„(2)      Az Unió továbbra is rendületlenül támogatja Ukrajna szuverenitását és területi integritását, és változatlanul elítéli az Ukrajna területi integritását aláásó intézkedéseket és politikákat.
(3)      Az Unió a lehető leghatározottabban elítéli az Oroszországi Föderáció fegyveres erői által a beszámolók szerint Bucsában és más ukrán településeken elkövetett atrocitásokat. Az Unió támogat minden olyan intézkedést, amellyel biztosítható az elszámoltathatóság azon emberi jogi jogsértésekért és a nemzetközi humanitárius jog azon megsértéseiért, amelyeket az Oroszországi Föderáció fegyveres erői Ukrajnában követtek el.”
A 2015/849 irányelv
17      A 2018. május 30‑i (EU) 2018/843 európai parlamenti és tanácsi irányelvvel (HL 2018. L 156., 43. o.) módosított, a pénzügyi rendszerek pénzmosás vagy terrorizmusfinanszírozás céljára való felhasználásának megelőzéséről, a 648/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet módosításáról, valamint a 2005/60/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv és a 2006/70/EK bizottsági irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2015. május 20‑i (EU) 2015/849 európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2015. L 141., 73. o.) (a továbbiakban: 2015/849 irányelv) (14) preambulumbekezdése szerint:
„A tényleges tulajdonosra vonatkozó pontos és naprakész információ szükségessége alapvető tényező azon bűnözők felderítése során, akik kilétüket egyébként valamely társasági struktúra mögé rejthetik. […]”
18      Ezen irányelv 3. cikke a következőképpen rendelkezik:
„Ezen irányelv alkalmazásában:
[…]
6.      »tényleges tulajdonos«: minden olyan természetes személy, aki az ügyfél végső tulajdonosa, vagy végső irányítást gyakorol fölötte, és/vagy azon természetes személy(ek), aki(k)nek nevében valamely ügyletet végrehajtanak, vagy valamely tevékenységet folytatnak, beleértve legalább a következőket:
[…]
b)      bizalmi vagyonkezelés esetében az összes következő személy:
i.      a vagyonrendelő(k),
ii.      a vagyonkezelő(k),
iii.      adott esetben a vagyonkezelést ellenőrző személy(ek);
iv.      a kedvezményezettek vagy abban az esetben, ha a társulás jellegű jogi megállapodás vagy jogi entitás hasznát élvező egyének kiléte még nincs meghatározva, azon személyek csoportja, akiknek legfőbb érdeke a társulás jellegű jogi megállapodás vagy jogi személyt létrehozása, illetve működése;
v.      bármely más természetes személy, aki a kezelt vagyon felett közvetlen vagy közvetett tulajdonlás révén vagy más módon végső irányítást gyakorol;
[…]”
A javasolt gyakorlat
19      A Tanács a különböző tagállamok között a korlátozó intézkedések végrehajtása tekintetében kialakítandó javasolt gyakorlatot dokumentumba foglalta, amelyet többek között 2018. május 4‑én (8519/18. sz. dokumentum), 2022. június 27‑én (10572/22. sz. dokumentum) és 2024. július 3‑án (11623/24. sz. dokumentum) naprakésszé tettek.
20      „A korlátozó intézkedések hatékony végrehajtására vonatkozó javasolt [európai uniós] gyakorlat” című, 11623/24. sz. tanácsi dokumentum 2024. július 3‑i változatának (a továbbiakban: javasolt gyakorlat) a 3. pontjában előírja, hogy a javasolt gyakorlatot a korlátozó intézkedéseknek a hatályos uniós joggal és az alkalmazandó nemzeti jogszabályokkal összhangban történő hatékony végrehajtására irányuló, nem kimerítő jellegű, általános ajánlásnak kell tekinteni. A javasolt gyakorlat jogilag nem rendelkezik kötelező erővel, és nem értelmezhető olyan cselekményre vonatkozó ajánlásként, amely ellentétes a hatályos uniós joggal vagy az alkalmazandó nemzeti jogszabályokkal, többek között az adatvédelemmel kapcsolatban.
21      A javasolt gyakorlat B. szakasza tartalmazza „A pénzügyi korlátozó intézkedések hatálya” című III. részt, amely magában foglalja a 34. és 35. pontot, a következő szöveggel:
„34.      A befagyasztás a jegyzékbe vett személyekhez és szervezetekhez tartozó vagy e személyek vagy szervezetek tulajdonában álló, valamint az ilyen személyek és szervezetek birtokában lévő vagy ellenőrzése alatt álló valamennyi pénzeszközre és gazdasági erőforrásra vonatkozik. A »birtokában lévő vagy ellenőrzése alatt álló« kifejezést úgy kell érteni, hogy abba beletartozik minden olyan helyzet, amelyben a jegyzékbe vett személy vagy szervezet tulajdonosi jogcím nélkül jogszerűen rendelkezhet a tulajdonában nem álló pénzeszközökkel vagy gazdasági erőforrásokkal, vagy azokat a jog szerinti tulajdonos előzetes jóváhagyása nélkül jogszerűen átruházhatja. […]”
35.      A befagyasztás főszabály szerint nem érintheti azokat a pénzeszközöket és gazdasági erőforrásokat, amelyek nem tartoznak a jegyzékbe vett személyekhez és szervezetekhez, nem állnak e személyek vagy szervezetek tulajdonában, valamint nincsenek a birtokukban, és nem is állnak az ellenőrzésük alatt. […] Ugyanígy nem érintettek a jegyzékbe vett személytől vagy szervezettől elkülönülő jogi személyiséggel rendelkező, jegyzékbe nem vett szervezet pénzeszközei vagy gazdasági erőforrásai, kivéve, ha azok a jegyzékbe vett személy vagy szervezet ellenőrzése alatt állnak, vagy az ilyen személy vagy szervezet birtokában vannak. Az olyan pénzeszközök és gazdasági erőforrások azonban, amelyek egy jegyzékbe vett személy vagy szervezet és egy jegyzékbe nem vett személy vagy szervezet közös tulajdonát képezik, a gyakorlatban teljes mértékben érintettek.”
22      Az említett B. szakasz tartalmaz egy VIII. részt is, amely többek között magában foglalja a javasolt gyakorlat 62–67. pontját, amelyek értelmében:
„Igazolás
62.      A jegyzékbe vett természetes és jogi személyekhez tartozó pénzeszközöket és gazdasági erőforrásokat be kell fagyasztani, valamint a tulajdonukban vagy a birtokukban lévő, vagy az ellenőrzésük alatt álló pénzeszközöket és gazdasági erőforrásokat is. Ez a 35. pontban leírt feltételek mellett a jegyzékbe nem vett szervezetek tulajdonában álló olyan eszközökre is kiterjed, amelyek valamely jegyzékbe vett személy vagy szervezet tulajdonában vagy ellenőrzése alatt állnak.
Tulajdon
63.      Annak meghatározásakor, hogy egy jogi személy vagy egy szervezet egy másik személy vagy szervezet tulajdonában áll‑e, azt a kritériumot kell figyelembe venni, hogy az utóbbi rendelkezik‑e a szervezet tulajdonosi jogainak legalább 50%‑ával, vagy e szervezetben többségi részesedéssel rendelkezik‑e […]. Amennyiben e kritérium teljesül, úgy kell tekinteni, hogy az érintett jogi személy vagy szervezet egy másik személy vagy szervezet tulajdonában van.
A tulajdonlás meghatározásakor figyelembe kell venni a szervezet összesített tulajdonlását is. Ha például a szervezet 30%‑a egy jegyzékbe vett személy tulajdonában van, a szervezet 25%‑a pedig egy másik jegyzékbe vett személy tulajdonában, a szervezetet főszabály szerint jegyzékbe vett személyek tulajdonában állónak kell tekinteni.
Ellenőrzés
64.      Annak meghatározásakor, hogy egy jogi személy vagy egy szervezet egy másik személy vagy szervezet kizárólagos, vagy egy más részvényessel vagy egyéb harmadik féllel kötött megállapodáson alapuló ellenőrzése alatt áll‑e, többek között a következők vehetők figyelembe:
a)      az érintett jogi személy vagy szervezet igazgatási, ügyvezetési vagy felügyeleti szervét alkotó tagok többségének kinevezéséhez vagy elmozdításához való jog, vagy e jogkör gyakorlása;
b)      az, hogy e másik személy vagy szervezet pusztán a saját szavazati jogának gyakorlásával kinevezte az érintett jogi személy vagy szervezet igazgatási, ügyvezetési vagy felügyeleti szervét alkotó, a folyó és a megelőző pénzügyi évben hivatalban lévő tagok többségét;
c)      egy jogi személy vagy szervezet többi részvényesével vagy tagjával megállapodva az adott jogi személyben vagy az adott szervezetben a részvényesek vagy tagok szavazati jogának többsége feletti kizárólagos rendelkezés;
d)      egy jogi személy, szervezet vagy szerv feletti meghatározó befolyás gyakorlásához való jog, amely az adott jogi személlyel vagy szervezettel kötött megállapodáson, vagy az adott jogi személy vagy szervezet alapító okiratának vagy alapszabályának rendelkezésén alapul, amennyiben az adott jogi személyre vagy szervezetre irányadó jog lehetővé tesz ilyen megállapodást vagy rendelkezést;
e)      a d) pontban említett meghatározó befolyás gyakorlására vonatkozó de facto hatáskör, az erre vonatkozó jogkör nélkül (pl. egy fedőcégen keresztül);
f)      jog egy jogi személy vagy egy szervezet vagyoni eszközei összességének vagy egy részének felhasználásához;
g)      egy jogi személy vagy egy szervezet üzleti tevékenységének irányítása egységes jogalapon, összevont pénzügyi beszámolók közzétételével;
h)      egy jogi személy vagy egy szervezet pénzügyi kötelezettségeiben való egyetemleges osztozás, vagy azokért vállalt kezesség.
65.      E kritériumok bármelyikének teljesülése esetén úgy kell tekinteni, hogy a jogi személy vagy a szervezet egy másik személy vagy szervezet ellenőrzése alatt áll, kivéve, ha az adott esetben ennek ellenkezője megállapítható.
66.      A tulajdonlásra, illetve az ellenőrzésre vonatkozó fenti kritériumok teljesülése eseti alapon cáfolható.
67.      Az alábbi példák olyan körülményeket mutatnak be, amelyek arra utalnak, hogy egy jegyzékbe vett személy vagy szervezet ellenőrzést gyakorol egy jegyzékbe nem vett szervezet felett. E példák felsorolása nem kimerítő jellegű, azok csupán iránymutatásként szolgálnak:
[…]
e)      Bizalmi vagyonkezelési konstrukciók, fedőcégek és korlátolt felelősségű társaságok alkalmazása
–        A szervezet egy olyan, feleslegesen bonyolult vállalati struktúra részét képezi, amely potenciálisan olyan szervezeteket foglalhat magában, mint például fedőcégek, korlátolt felelősségű társaságok és/vagy bizalmi vagyonkezelési konstrukciók, amelyek egy jegyzékbe vett személyhez kapcsolódnak. E szervezetek közül néhányat röviddel a szankciórendszer elfogadása vagy a személy jegyzékbe vétele előtt vagy (amennyiben a vonatkozó tanácsi rendeletek ezt lehetővé teszik) e rendszer vagy jegyzékbe vétel után hoztak létre, vagy e szervezeteket ekkor módosították az identitásuk tekintetében, és/vagy azok nem folytatnak hiteles üzleti tevékenységet.
–        A jegyzékbe vett személy tulajdonában lévő vagy ellenőrzése alatt álló szervezet vagyoni eszközeinek egy vagy több bizalmi vagyonkezelési konstrukció az átvevője. A bizalmi vagyonkezelési konstrukciók irányításában részt vesznek annak a joghatóságnak a szakemberei, ahol a bizalmi vagyonkezelési konstrukciókat létrehozták.”
Az olasz jog
23      Az olasz jogrendben a bizalmi vagyonkezelési konstrukció eszköze igénybevételének lehetőségét az 1989. október 16‑i legge n. 364 – Ratifica ed esecuzione della convenzione sulla legge applicabile ai trusts e sul loro riconoscimento, adottata a L’Aja il 1o luglio 1985 (a bizalmi vagyonkezelési konstrukciókra alkalmazandó jogról és azok elismeréséről szóló, 1985. július 1‑jén Hágában elfogadott egyezmény megerősítéséről és végrehajtásáról szóló, 1989. október 16‑i 364. sz. törvény) (a GURI 1989. november 8‑i 261. száma, 84. sz. rendes melléklet) írja elő.
24      A 2017. május 25‑i decreto legislativo n. 90 – Attuazione della direttiva (UE) 2015/849 relativa alla prevenzione dell'uso del sistema finanziario a scopo di riciclaggio dei proventi di attività criminose e di finanziamento del terrorismo e recante modifica delle direttive 2005/60/CE e 2006/70/CE e attuazione del regolamento (UE) n. 2015/847 riguardante i dati informativi che accompagnano i trasferimenti di fondi e che abroga il regolamento (CE) n. 1781/2006‑tal (a pénzügyi rendszerek pénzmosás vagy terrorizmusfinanszírozás céljára való felhasználásának megelőzéséről, a 648/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet módosításáról, valamint a 2005/60/EK és a 2006/70/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló (EU) 2015/849 irányelv átültetéséről, továbbá a pénzátutalásokat kísérő adatokról és a 1781/2006/EK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló (EU) 2015/847 rendelet végrehajtásáról szóló 90. sz., felhatalmazáson alapuló törvényerejű rendelet; a GURI 2017. június 19‑i 140. száma, 28. sz. rendes melléklet) módosított, 2007. június 22‑i decreto legislativo n. 109 – Misure per prevenire, contrastare e reprimere il finanziamento del terrorismo e l’attività dei Paesi che minacciano la pace e la sicurezza internazionale, in attuazione della direttiva 2005/60/CE (a terrorizmusnak és nemzetközi békét és biztonságot veszélyeztető országok tevékenységének megelőzésére, leküzdésére és azok finanszírozásának megakadályozására irányuló, a 2005/60/EK irányelvet átültető intézkedésekről szóló 109. sz., felhatalmazáson alapuló törvényerejű rendelet; a GURI 2007. július 26‑i 172. száma) (a továbbiakban: 109/2007 felhatalmazáson alapuló törvényerejű rendelet) 3. cikkének (6) bekezdése értelmében a pénzügyi biztonsági bizottságnak kell elfogadnia az Egyesült Nemzetek Szervezete (ENSZ), az Unió és a hatályos szabályozás alapján a miniszter által elrendelt, pénzeszközök és gazdasági eszközök befagyasztására vonatkozó intézkedéseket.
25      A 109/2007. sz. törvényerejű rendelet 5. cikke előírja, hogy a befagyasztott pénzeszközök nem ruházhatók át, azokkal nem lehet rendelkezni és azok nem használhatók fel semmilyen módon, valamint tilos a jegyzékbe vett személyek vagy szervezetek számára pénzeszközöket vagy gazdasági erőforrásokat közvetlenül vagy közvetve rendelkezésére bocsátani, vagy a javukra használni.
Az alapeljárások, az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések és a Bíróság előtti eljárás
A C‑428/24. sz. ügy alapeljárása
26      Az FZ AR olasz társaság, amely az FZ multinacionális csoporthoz tartozik, növények gondozását és növekedését szolgáló termékek, valamint az e termékek előállítására és kereskedelmére szolgáló berendezések gyártásával, behozatalával, kivitelével és kereskedelmével foglalkozik.
27      Az FZ AR 100%‑ban az FZ GO AG – egy svájci társaság – tulajdonában áll, amelyben egy ciprusi társaság, az NC Ltd 90%‑os részesedéssel rendelkezik, az NC Ltd.‑nek pedig 99,38%‑ban egy másik, TR elnevezésű ciprusi társaság a tulajdonosa, amely utóbbi 75,10%‑ban a ciprusi WX Ltd társaság tulajdonában áll. Ezen utóbbi társaságnak 100%‑ban a PX Limited társaság a tulajdonosa, amely a ciprusi törvény értelmében üzletszerű bizalmi vagyonkezelési szolgáltatásokat nyújt.
28      A 2015. szeptember 24‑én létrehozott, „XT” elnevezésű, visszavonhatatlan és diszkrecionális bizalmi vagyonkezelési konstrukcióra (a továbbiakban: XT bizalmi vagyonkezelési konstrukció) a bermudai jog irányadó. Az XT bizalmi vagyonkezelési konstrukció vagyonkezelője a WX, amelynek feladata az e bizalmi vagyonkezelési konstrukcióba bevitt vagyon és gazdasági erőforrások kezelése, valamint az FZ GO – és következésképpen az FZ AR – pénzügyi felügyelete.
29      Az előzetes döntéshozatalra utaló határozatból kitűnik, hogy a WX az FZ GO‑t és az FZ AR‑t magában foglaló „társaságláncban” fennálló, irányítást megalapozó részesedéséhez kapcsolódó szavazati jogokat nem a saját nevében, hanem az XT bizalmi vagyonkezelési konstrukció nevében és javára kezeli és ellenőrzi. Következésképpen az e bizalmi vagyonkezelési konstrukcióba bevitt források az FZ GO és az FZ AR irányítását biztosító részesedést is magában foglalják.
30      Szintén az előzetes döntéshozatalra utaló határozat szerint az XT bizalmi vagyonkezelési konstrukció eredeti kedvezményezettjét – ZU‑t – 2022. március 8‑án TU – ZU házastársa – váltotta fel.
31      A Tanács 2022. március 9‑én a 2022/397 határozattal és a 2022/396 végrehajtási rendelettel ZU‑t felvette a korlátozó intézkedések hatálya alá tartozó személyeknek, szervezeteknek és szerveknek a 2014/145 határozat mellékletében és a 269/2014 rendelet I. mellékletében foglalt jegyzékébe.
32      2022. június 3‑án a Tanács a 2022/883 határozattal és a 2022/878 végrehajtási rendelettel TU‑t felvette a korlátozó intézkedések hatálya alá tartozó személyeknek, szervezeteknek és szerveknek a 269/2014 rendelet I. mellékletében foglalt jegyzékébe.
33      A pénzügyi biztonsági bizottság a 2022. szeptember 28‑án közölt határozatával a 269/2014 rendelet 2. cikke és a 109/2007. sz. felhatalmazáson alapuló törvényerejű rendelet alapján rendelte az FZ AR pénzeszközeinek és gazdasági erőforrásainak befagyasztását azzal az indokkal, hogy az FZ AR svájci és ciprusi vállalati struktúrákon keresztül a bermudai jog alapján létrehozott XT bizalmi vagyonkezelési konstrukció irányítása alatt áll, és 2022. március 9. óta az XT bizalmi vagyonkezelési konstrukció tényleges kedvezményezettje TU, aki a kedvezményezetti jogállását 2022. március 8‑án megszüntető ZU‑t váltotta fel. Az FZ AR vagyona és jogviszonyai ezért a valóságban közvetetten TU‑nak tulajdoníthatók.
34      2022. október 28‑án az FZ AR keresetet indított a Tribunale amministrativo regionale per il Lazio (Lazio tartomány közigazgatási bírósága, Olaszország) – azaz, a kérdést előterjesztő bíróság – előtt e határozat megsemmisítése iránt, arra hivatkozva, hogy bár az XT bizalmi vagyonkezelési konstrukciónak – amely a pénzeszközök és gazdasági erőforrások befagyasztása által érintett FZ AR tőkéjében 100%‑ban részesedő FZ GO‑t irányító láncolat csúcsán áll – TU a kedvezményezettje, ezen utóbbinak e pénzeszközök és gazdasági erőforrások még közvetetten sem állnak az ellenőrzése alatt.
35      Az FZ AR rámutat egyrészt arra, hogy a bermudai jog értelmében vett diszkrecionális bizalmi vagyonkezelési konstrukció (non‑exhaustive discretionary trust) keretében e konstrukció kedvezményezettje nem rendelkezik sem az abba bevitt vagyon tulajdonjogával, sem pedig az ahhoz való joggal, hogy a konstrukció vagyonát megszerezze, hanem csupán reménye van arra, hogy a vagyonkezelő az ő javára gyakorolja a diszkrecionális jogkörét.
36      Másrészt a bizalmi vagyonkezelési konstrukciót létrehozó, 2022. május 30‑i okiratban foglalt védzáradék (compliance clause) (a továbbiakban: védzáradék) értelmében a vagyonkezelő soha nem juttathat semmilyen személy vagy szervezet részére – a kedvezményezett részére sem – olyan gazdasági előnyt, amely a bizalmi vagyonkezelési konstrukciónak – az FZ AR vagyonát is magában foglaló – vagyonából származik, amennyiben ez sérti a pénzeszközök és a gazdasági erőforrások befagyasztására vonatkozó, az uniós jog alapján elfogadott intézkedéseket. A vagyonkezelő igazgatói, valamint az XT bizalmi vagyonkezelési konstrukció protektora kötelezettséget vállaltak arra, hogy tiszteletben tartják az európai vagy nemzeti hatóságok, illetve az Egyesült Nemzetek hatóságai által kiszabott szankciókat, és nem járnak el TU utasítására, TU pedig nem szüntetheti meg az XT bizalmi vagyonkezelési konstrukciót annak 2106‑ra tervezett lejárata előtt, továbbá nem szerezheti meg annak pénzeszközeit sem.
37      Az alapeljárás alperes közigazgatási szervei hangsúlyozták, hogy az, hogy a bermudai jog és az XT bizalmi vagyonkezelési konstrukciót létrehozó okirat 13. cikke tiltja az előnyöknek a kedvezményezett részére történő bármilyen juttatását, nem zárja ki teljes mértékben annak lehetőségét, hogy a 269/2014 rendelet I. mellékletében foglalt jegyzékbe felvett személy a jelen ítélet 33. pontjában említett, pénzeszközök és gazdasági erőforrások befagyasztását elrendelő határozatban meghatározott erőforrásokat használja, mivel a bizalmi vagyonkezelési konstrukció a felek akaratán alapuló jogi aktus, és a felek a bizalmi vagyonkezelési konstrukciót létrehozó okiratban szereplő szerződéses kikötéseket módosíthatják vagy törölhetik, e konstrukciót megszüntethetik, és azt egy másik országban rekonstruálhatják oly módon, hogy arra más jog lesz irányadó.
38      A kérdést előterjesztő bíróság megjegyzi egyrészt, hogy TU, aki az XT bizalmi vagyonkezelési konstrukció kedvezményezettje, és aki lényegében az FZ AR tulajdonosa, az e bizalmi vagyonkezelési konstrukcióba bevitt pénzeszközök és gazdasági források kezelésére vagy ellenőrzésére semmilyen jogkörrel nem rendelkezik.
39      Másrészt az XT bizalmi vagyonkezelési konstrukció létrehozásakor az ilyen konstrukció szokásos modelljét követték, amelyet az jellemez, hogy a vagyonkezelő, akinek vagy amelynek a nevén a vagyonrendelő által a bizalmi vagyonkezelési konstrukcióba bevitt vagyon feletti tulajdonjogot nyilvántartásba veszik, e vagyont a bizalmi vagyonkezelési konstrukciót létrehozó okiratban foglaltak alapján, a bizalmi vagyonkezelési konstrukcióra vonatkozó jognak megfelelően igazgatja és kezeli, és a védzáradék értelmében a vagyonkezelő a bizalmi vagyonkezelési konstrukció kedvezményezettjére – a jelen ügyben TU‑ra – nem ruházhatja át az abba bevitt gazdasági erőforrásokat mindaddig, amíg e személy szerepel a 269/2014 rendelet I. mellékletében foglalt jegyzékben.
A C‑476/24. sz. ügy alapeljárása
40      Az előzetes döntéshozatalra utaló határozatból, valamint a kérdést előterjesztő bíróságnak a Bíróság által hozzá intézett felvilágosításkérésre adott, a Bíróság Hivatalához 2025. július 2‑án benyújtott válaszából kitűnik, hogy az „N Trust” elnevezésű visszavonhatatlan és diszkrecionális bizalmi vagyonkezelési konstrukciót 2022. február 28‑án hozták létre, és az az „S Trust” elnevezésű bizalmi vagyonkezelési konstrukció jogutódja, amelynek kedvezményezettje ZU volt. Az N Trust kizárólagos kedvezményezettje TU. Az S Trust által az N Trust részére átruházott gazdasági erőforrások között szerepel az SX összes részvénye, valamint az SX kizárólagos tulajdonában álló „Sailing […] A” hajó (a továbbiakban: hajó).
41      Az N Trust vagyonkezelője az SY Ltd, amely e minőségében az SX teljes tőkéjével rendelkezik.
42      Amint az a jelen ítélet 31. pontjában említésre került, a Tanács 2022. március 9‑én a 2022/397 határozattal és a 2022/396 végrehajtási rendelettel ZU‑t felvette a korlátozó intézkedések hatálya alá tartozó személyeknek, szervezeteknek és szerveknek a 2014/145 határozat mellékletében és a 269/2014 rendelet I. mellékletében foglalt jegyzékébe.
43      A pénzügyi biztonsági bizottság, miután többek között a 2022 januárjából származó okirati bizonyítékok alapján megállapította, hogy a hozzávetőleg 530 millió euróra becsült értékű hajó az SX tulajdonában áll, a 2022. március 11‑i határozatával elrendelte a hajó által megtestesített gazdasági erőforrás befagyasztását, mivel az valójában közvetetten ZU‑hoz köthető, és ZU‑nak tulajdonítható, ZU‑t pedig felvették a 269/2014 rendelet I. mellékletében szereplő jegyzékre, és ő az SX társaság tényleges tulajdonosa.
44      2022. május 9‑én az SX keresetet indított a kérdést előterjesztő bíróság előtt többek között e határozat megsemmisítése iránt, arra hivatkozva, hogy egy hajó nem fagyasztható be, mivel nem minősül jövedelem‑ és/vagy nyereségforrásnak, így nem gazdasági erőforrás, hanem kizárólag személyes használatra vagy fogyasztásra szánt vagyontárgy. Ezenkívül az említett határozat sérti az SX‑nek a tulajdonhoz való, az emberi jogok és alapvető szabadságok védelméről szóló, 1950. november 4‑én Rómában aláírt európai egyezmény (kihirdette: az 1993. évi XXXI. törvény) 17. cikkében védett jogát, mivel az említett társaság nem szerepel a 269/2014 rendelet I. mellékletében foglalt jegyzékben.
45      Amint az a jelen ítélet 32. pontjában említésre került, a Tanács a 2022/883 határozattal és a 2022/878 végrehajtási rendelettel felvette TU‑t – ZU házastársát – a korlátozó intézkedések hatálya alá tartozó személyeknek, szervezeteknek és szerveknek a 269/2014 rendelet I. mellékletében foglalt jegyzékébe.
46      E tekintetben az SX a kérdést előterjesztő bíróság előtt azt állítja – elismerve, hogy TU a hajó tulajdonosának minősülő ezen társaságot ellenőrző N Trust kedvezményezettje –, hogy sem TU, sem a 269/2014 rendelet I. mellékletében foglalt jegyzékben szereplő más személy nem gyakorol befolyást az SY‑re vagy az SX‑re, azok felett nem gyakorol közvetlen vagy közvetett ellenőrzést, illetve sem TU‑nak, sem az említett jegyzékben szereplő más személynek nincsenek a birtokában vagy a tulajdonában – sem közvetlenül, sem közvetve – az N Trustra átruházott eszközök – köztük a hajó –, továbbá sem TU‑t, sem az említett jegyzékben szereplő más személyt nem illeti meg az ezen eszközök feletti rendelkezés joga.
47      Az N Trustra irányadó jog és az azt létrehozó okirat szerint a vagyonkezelő e bizalmi vagyonkezelési konstrukció kedvezményezettje számára nem juttathat az e konstrukcióból származó semmilyen gazdasági előnyt. E kedvezményezett ugyanis a legcsekélyebb kezelési vagy ellenőrzési jogkörrel sem rendelkezik a bizalmi vagyonkezelési konstrukció tekintetében, és nem jogosult arra, hogy a vagyonkezelőtől gazdasági előnyöket vagy kifizetéseket követeljen vagy szerezzen, utasításokat adjon a számára a vagyonkezeléssel kapcsolatban, illetve korlátozza vagy feltételekhez kösse e kezelés diszkrecionális jellegét, továbbá nem jogosult arra sem, hogy a bizalmi vagyonkezelési konstrukciót annak 2106‑ra tervezett lejárata előtt megszüntesse, vagy ezen időpont előtt megszerezze a bizalmi vagyonkezelési konstrukció vagyonát.
48      Ezenkívül az SX és a vagyonkezelő valamennyi igazgatási szerve kötelezettséget vállalt arra, hogy intézkedéseket hoz lényegében annak biztosítása érdekében, hogy olyan személy, aki szerepel a 269/2014 rendelet I. mellékletében foglalt jegyzékben, ne gyakorolhasson semmilyen befolyást vagy ellenőrzést a bizalmi vagyonkezelési konstrukcióba bevitt vagyonra, ne rendelkezhessen sem közvetlenül, sem közvetve a bizalmi vagyonkezelési konstrukció pénzeszközeivel vagy gazdasági erőforrásaival, illetve ne részesülhessen azokban, valamint hogy ZU és TU számára tilos legyen a hajóhoz való hozzáférés és annak használata mindaddig, amíg az ezen I. mellékletben foglalt jegyzékben szerepelnek.
49      Az alapeljárás alperes közigazgatási szervei többek között azzal érveltek, hogy annak ellenére, hogy a bizalmi vagyonkezelési konstrukcióra alkalmazandó jog szerint az azt létrehozó okiratba foglalt védzáradék értelmében tilos, illetve lehetetlen a kedvezményezett számára bármely előnyt juttatni, ez nem zárja ki, hogy a befagyasztott gazdasági erőforrást a pénzeszközök és gazdasági erőforrások befagyasztására vonatkozó intézkedés hatálya alá tartozó személy használja, mivel a bizalmi vagyonkezelési konstrukció a felek akaratán alapuló jogi aktus.
50      A kérdést előterjesztő bíróság rámutat arra, hogy a jelen ügyben a 269/2014 rendelet I. mellékletében foglalt jegyzékben szereplő személy az N Trust kedvezményezettje, az N Trust pedig lényegében az SX társaság tulajdonosa, amely társaság a bizalmi vagyonkezelési konstrukcióra irányadó jog és az e konstrukciót létrehozó okirat értelmében semmilyen jogkörrel nem rendelkezik az említett konstrukcióba bevitt gazdasági erőforrások felhasználására, kiosztására, kezelésére és/vagy ellenőrzésére.
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
51      A C‑428/24. és C‑476/24. sz. egyesített ügyekben a kérdést előterjesztő bíróság a jelen ítélet 26–50. pontjában kifejtett megfontolásokra tekintettel arra keresi a választ, hogy a bizalmi vagyonkezelési konstrukcióba bevitt vagyon, gazdasági erőforrások és jogviszonyok tekinthetők‑e a bizalmi vagyonkezelési konstrukciónak a 269/2014 rendelet I. mellékletében foglalt jegyzékbe felvett kedvezményezettjéhez „tartozónak” annak ellenére, hogy e kedvezményezett azokat nem használja, és nem is kezeli, vagy tekinthetők‑e legalábbis e kedvezményezett „ellenőrzése alatt állónak” az említett rendelet 2. cikkének (1) bekezdésében előírt, a pénzeszközök és gazdasági erőforrások befagyasztására vonatkozó intézkedések alkalmazása keretében.
52      E tekintetben e bíróság véleménye szerint úgy tekinthető, hogy a vagyonnak a bizalmi vagyonkezelési konstrukcióba való bevitele nem jelenti az e vagyon feletti tulajdonjog valódi átruházását, hanem az pusztán formális, ingyenes ügylet, amelynek célja a vagyonrendelő – és a vagyonkezelő – vagyonától elkülönülő vagyon létrehozása. Következésképpen az ilyen vagyon nem kerül ki tartósan a vagyonrendelő vagyonából, és a 269/2014 rendelet 2. cikkének (1) bekezdése értelmében – legalábbis a kedvezményezetteknek történő végleges átruházásáig – továbbra is a vagyonrendelőhöz tartozik, ami kizárja az alapügyek tárgyát képező befagyasztási intézkedések alkalmazását.
53      Mindazonáltal a kérdést előterjesztő bíróságban az a kérdés merült fel, hogy a bizalmi vagyonkezelési konstrukció fennállásának tartama alatt – az ilyen konstrukció sajátosságai miatt – úgy tekinthető‑e, hogy a konstrukcióba bevitt vagyon bizonyos mértékig – legalábbis a vagyonkezelővel és a vagyonrendelővel együttesen, vagy adott esetben kizárólag – a kedvezményezetthez „tartozik”, ami lehetővé tenné a kedvezményezett tekintetében a pénzeszközök és a gazdasági erőforrások befagyasztására vonatkozó, olyan intézkedések elfogadását, mint amelyeket a 269/2014 rendelet 2. cikkének (1) bekezdése előír, még abban az esetben is, ha a bizalmi vagyonkezelési konstrukciót létrehozó okirat olyan védzáradékot foglal magában, amely megtiltja a vagyonnak a kedvezményezett részére történő bármely átruházását mindaddig, amíg az utóbbi szerepel az e rendelet I. mellékletében foglalt jegyzékben.
54      E tekintetben a kérdést előterjesztő bíróság úgy véli, hogy a 269/2014 rendelet 2. cikkének (1) bekezdése értelmében vett „tartozás” fogalma nemcsak a vagyon feletti teljes és kizárólagos tulajdonjogra vonatkozhat, hanem az „atipikus” vagy „hibrid” helyzetekre is, azaz, azokra, amelyekben egy személy az érintett vagyonnal rendelkezhet, vagy azt bármilyen módon ellenőrizheti. Ez a helyzet áll fenn a bizalmi vagyonkezelési konstrukció olyan kedvezményezettje esetében, aki nem birtokolja az abba bevitt vagyont, azzal nem rendelkezik, és annak nem is formális tulajdonosa – a bizalmi vagyonkezelési konstrukciót létrehozó okirat erre vonatkozó kifejezett tilalmával összhangban –, de objektíve képes arra, hogy e vagyonra jelentős mértékű befolyást gyakoroljon, mivel az végül rá fog átszállni, és az ő érdekeinek védelme irányítja a vagyonkezelőt a bizalmi vagyonkezelési konstrukció kezelése során.
55      A 269/2014 rendelet 2. cikkének (1) bekezdése értelmében vett „tartozás” fogalmának ilyen értelmezése megfelel az e 2. cikk által követett célkitűzésnek, és figyelembe veszi azt, hogy a bizalmi vagyonkezelési konstrukció – legalábbis addig, amíg az abba bevitt vagyont véglegesen át nem ruházzák harmadik személyekre – olyan, könnyen használható mechanizmusnak minősül, amellyel kikerülhetők a pénzeszközök és gazdasági erőforrások befagyasztására vonatkozó, az uniós jog által előírt intézkedések. Ezt az értelmezést megerősíti a 2015/849 irányelv 3. cikke 6. pontja b) alpontjának vi. alpontja.
56      Végül a vagyonkezelő arra vonatkozó kötelezettségéből, hogy a bizalmi vagyonkezelési konstrukcióba bevitt vagyont és gazdasági erőforrásokat kizárólag a kedvezményezett érdekében kell kezelnie, arra lehet következtetni, hogy ezen utóbbi meghatározó befolyást gyakorol (lásd e tekintetben: 2020. március 4‑i Marine Harvest kontra Bizottság ítélet, C‑10/18 P, EU:C:2020:149, 49. pont) e vagyon és erőforrások felett, és azok az „ellenőrzése” alatt állnak, függetlenül attól, hogy léteznek‑e az ilyen befolyás gyakorlását alátámasztó konkrét bizonyítékok.
57      E körülmények között a Tribunale amministrativo regionale per il Lazio (Lazio tartomány közigazgatási bírósága, Olaszország) úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő, a C‑428/24. és a C‑476/24. sz. ügyben azonos módon megfogalmazott kérdéseket terjeszti a Bíróság elé:
„1)            Ellentétes‑e a [269/2014 rendelet] 2. cikkének (1) bekezdésével az olyan értelmezés, amely szerint egy diszkrecionális bizalmi vagyonkezelési konstrukcióba (amelynek kedvezményezettjét a fent említett uniós rendelet I. melléklete sorolja fel) adott vagyont vagy forrásokat a bizalmi vagyonkezelési konstrukció kedvezményezettjéhez »tartozónak« kell tekinteni, még akkor is, ha a bizalmi vagyonkezelési konstrukcióra alkalmazandó nemzeti jog (vagy akár a bizalmi vagyonkezelési konstrukciót létrehozó okiratba foglalt szerződéses védzáradék) értelmében a kedvezményezett a bizalmi vagyonkezelési konstrukcióba bevitt vagyont/forrásokat semmilyen módon nem használhatja és azokkal semmilyen módon nem rendelkezhet mindaddig, amíg szerepel a 269/2014 rendelet I. mellékletében vagy egyébként mindaddig, amíg e vagyon/források használata/az azokkal való rendelkezés sérti az uniós jogot?
2)      Amennyiben az első kérdésre igenlő választ kell adni: ellentétes‑e a [269/2014] rendelet 2. cikkének (1) bekezdésével az olyan értelmezés, amely szerint a diszkrecionális bizalmi vagyonkezelési konstrukcióba (amelynek kedvezményezettjét felvették az említett uniós rendelet I. mellékletében foglalt jegyzékbe) adott vagyont vagy forrásokat a bizalmi vagyonkezelési konstrukció kedvezményezettjének „ellenőrzése” alatt állónak kell tekinteni, még akkor is, ha a bizalmi vagyonkezelési konstrukcióra alkalmazandó nemzeti jog (vagy akár a bizalmi vagyonkezelési konstrukció létrehozó okiratba foglalt szerződéses védzáradék) értelmében a kedvezményezett a bizalmi vagyonkezelési konstrukció tárgyát képező vagyont/forrásokat semmilyen módon nem használhatja és azokkal semmilyen módon nem rendelkezhet mindaddig, amíg szerepel a 269/2014 rendelet I. mellékletében vagy egyébként mindaddig, amíg e vagyon/források használata/az azokkal való rendelkezés sérti az uniós jogot?”
A Bíróság előtti eljárás
58      A Bíróság elnöke a 2024. augusztus 29‑i határozatával az eljárás írásbeli és a szóbeli szakaszának lefolytatása, valamint az ítélet meghozatala céljából egyesítette a C‑428/24. és C‑476/24. sz. ügyeket.
59      Írásbeli észrevételeiben az olasz kormány arra hivatkozott, hogy az EUMSZ 275. cikk első bekezdése értelmében a Bíróság nem rendelkezik hatáskörrel az Unió kül‑ és biztonságpolitikájára vonatkozó rendelkezések – konkrétan az EUMSZ 215. cikk és az EU‑Szerződés V. címének 2. fejezetében előírt rendelkezések – alapján elfogadott 269/2014 rendelet értelmezésére.
60      E kormány a Bíróság azon kérdésére, hogy többek között a 2024. szeptember 10‑i Neves 77 Solutions ítéletre (C‑351/22, EU:C:2024:723, 39. és 40. pont) tekintettel fenntartja‑e a hatáskör hiányára alapított kifogását, a Bíróság előtti tárgyaláson kifejezetten visszavonta az említett kifogást.
Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem elfogadhatóságáról a C‑476/24. sz. ügyben
61      Az SX – anélkül, hogy formálisan elfogadhatatlansági kifogást emelt volna az előzetes döntéshozatal iránti kérelemmel szemben – arra hivatkozik, hogy az alapügy tárgyát képező, a pénzeszközök és gazdasági erőforrások befagyasztására vonatkozó határozat meghozatalának időpontjában, azaz, 2022. március 11‑én TU még nem szerepelt a 269/2014 rendelet I. mellékletében foglalt jegyzékben. Márpedig a kérdést előterjesztő bíróság által a C‑476/24. sz. ügyben feltett kérdések a bizalmi vagyonkezelési konstrukció kedvezményezettjének helyzetére vonatkoznak, amely a jelen esetben éppen TU.
62      E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy az EUMSZ 267. cikkben bevezetett eljárás keretében kizárólag az alapügyben eljáró és határozathozatalra hivatott nemzeti bíróság hatáskörébe tartozik annak megítélése, hogy – tekintettel az egyes ügyek különleges jellemzőire – ítélete meghozatalához szükségesnek tartja‑e az előzetes döntéshozatalt, és a Bíróságnak feltett kérdései relevánsak‑e. Következésképpen, amennyiben a feltett kérdések az uniós jog értelmezésére vonatkoznak, a Bíróság – főszabály szerint – köteles határozatot hozni. Így az uniós jogra vonatkozóan előterjesztett kérdések releváns voltát vélelmezni kell. A Bíróság így csak akkor utasíthatja el a nemzeti bíróság által előterjesztett kérelmet, ha az uniós jog kért értelmezése nyilvánvalóan semmilyen összefüggésben nincs az alapügy tényállásával vagy tárgyával, ha a probléma hipotetikus jellegű, vagy ha nem állnak a Bíróság rendelkezésére azok a ténybeli vagy jogi elemek, amelyek szükségesek ahhoz, hogy az elé terjesztett kérdésekre hasznos választ adhasson (2025. június 24‑i GR REAL ítélet, C‑351/23, EU:C:2025:474, 45. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
63      A jelen ügyben az előzetes döntéshozatal iránti kérelemből, valamint a kérdést előterjesztő bíróságnak a Bíróság által hozzá intézett felvilágosításkérésre adott, a Bíróság Hivatalához 2025. július 2‑án benyújtott válaszából kitűnik, hogy az S Trust, amelynek kedvezményezettje ZU volt, 2022. február 28‑án N Trust lett, amelynek kedvezményezettje TU. Az S Trust által az N Trust részére átruházott források magukban foglalták az SX társaság összes részvényét, valamint ebből következően a hajót, amelynek az SX a kizárólagos tulajdonosa.
64      A kérdést előterjesztő bíróság az említett felvilágosításkérésre adott válaszában közli, hogy az, hogy az alapügy tárgyát képező, a pénzeszközök és gazdasági erőforrások befagyasztására vonatkozó határozatot, amely ZU‑t, az S Trust kedvezményezettjét érintette, 2022. március 11‑én, 2022 januárjából származó okirati bizonyítékok alapján fogadták el, nem minősül a vizsgálat hiányának, és az SX ezt nem vitatta. Ezenkívül arra, hogy az S Trust ezt követően N Trust lett, ami a kedvezményezett megváltozásával is járt, a kérdést előterjesztő bíróság előtti eljárás során került sor, anélkül hogy az SX ezen az alapon vitatta volna az említett határozat jogszerűségét.
65      A kérdést előterjesztő bíróságnak kell értékelnie, hogy a jelen ítélet 63. és 64. pontjában kifejtett körülmények hatással lehetnek‑e az alapügy tárgyát képező, pénzeszközök és gazdasági erőforrások befagyasztására vonatkozó határozatnak vagy a fenntartásának a jogszerűségére. Mindemellett a kérdést előterjesztő bíróság által nyújtott magyarázatokra tekintettel nem tűnik nyilvánvalónak, hogy az uniós jog kért értelmezése semmilyen összefüggésben nincs az alapügy tényállásával vagy tárgyával, vagy hogy a probléma hipotetikus jellegű. Másrészt a Bíróságnak a rendelkezésére állnak azok a ténybeli vagy jogi elemek, amelyek szükségesek ahhoz, hogy az elé terjesztett kérdésekre hasznos választ adhasson.
66      Ebből az következik, hogy a C‑476/24. sz. ügyben előterjesztett előzetes döntéshozatal iránti kérelem elfogadható.
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekről
Előzetes észrevételek
67      A kérdést előterjesztő bíróság a kérdéseivel lényegében arra vár választ, hogy a 269/2014 rendelet 2. cikkének (1) bekezdését úgy kell‑e értelmezni, hogy el lehet fogadni befagyasztási intézkedést olyan bizalmi vagyonkezelési konstrukcióba bevitt pénzeszközök vagy gazdasági erőforrások tekintetében, amelynek a kedvezményezettjét felvették a 269/2014 rendelet I. mellékletében foglalt jegyzékbe.
68      E tekintetben először is a C‑428/24. sz. ügyben előterjesztett, előzetes döntéshozatalra utaló határozatból kitűnik, hogy az XT bizalmi vagyonkezelési konstrukcióba bevitt források magukban foglalják az FZ AR‑ban való, irányítást megalapozó részesedést, amely társaság pénzeszközeit és gazdasági forrásait befagyasztották.
69      Ami a C‑476/24. sz. ügyet illeti, az előzetes döntéshozatalra utaló határozatból az következik, hogy az S Trust által az N Trust részére átruházott források között szerepelnek az SX társaságban fennálló részesedések, amely társaság a tulajdonosa annak a hajónak, amely az alapügyben pénzeszközök és gazdasági erőforrások befagyasztásának tárgyát képezte.
70      Az e két ügyben előterjesztett, előzetes döntéshozatal iránti kérelmekből, és konkrétan az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdéseknek az azokat előterjesztő bíróság általi megfogalmazásából kitűnik, hogy e bíróság azon előfeltevést veszi alapul, hogy egyrészt az FZ AR társaság gazdasági erőforrásai, és másrészt a hajó, amelyek olyan társaságokhoz tartoznak, amelyek esetében az azokban fennálló részesedéseket közvetlenül vagy közvetve bevitték az alapügyek tárgyát képező bizalmi vagyonkezelési konstrukciókba, szintén az e konstrukciókba bevitt gazdasági erőforrásoknak minősülnek.
71      Másodszor emlékeztetni kell arra, hogy az Olasz Köztársaság megerősítette a Hágai Egyezményt.
72      Ezen Egyezmény 2. cikke értelmében a „bizalmi vagyonkezelési konstrukció” olyan jogviszony, amelyet valamely személy, a vagyonrendelő – élők közötti vagy halál esetére szóló jogügylettel – hoz létre olyan esetben, amikor egy kedvezményezett érdekében vagy meghatározott célra vagyon került egy vagyonkezelő ellenőrzése alá.
73      Ezenkívül az említett egyezmény e 2. cikkéből kitűnik, hogy a bizalmi vagyonkezelési konstrukciót az jellemzi, hogy az abba tartozó vagyon elkülönült vagyontömeg, és nem része a vagyonkezelő vagyonának, továbbá a bizalmi vagyonkezelési konstrukcióba bevitt vagyon feletti tulajdonjogot a vagyonkezelő nevén vagy az e vagyonkezelő érdekében eljáró más személy nevén veszik nyilvántartásba, és a vagyonkezelő a bizalmi vagyonkezelési konstrukció feltételei és az ilyen vagyonkezelésre vonatkozó konkrét jogszabályi rendelkezések szerint jogosult és köteles a vagyont igazgatni, kezelni vagy azzal rendelkezni, valamint e tekintetben elszámolással tartozik. Az említett 2. cikk azt is előírja, hogy az, hogy a vagyonrendelő bizonyos jogokat fenntart, vagy hogy a vagyonkezelő kedvezményezettként bizonyos jogokkal rendelkezik, nem feltétlenül összeegyeztethetetlen a bizalmi vagyonkezelési konstrukcióval.
74      A kérdést előterjesztő bíróság e tekintetben megjegyzi, hogy az alapügyek tárgyát képező diszkrecionális bizalmi vagyonkezelési konstrukciók létrehozásakor a szokásos modellt követték, amelyet az jellemez, hogy a vagyonrendelő által a bizalmi vagyonkezelési konstrukcióba bevitt vagyon feletti tulajdonjogot a vagyonkezelő nevén veszik nyilvántartásba, az utóbbi e vagyont a bizalmi vagyonkezelési konstrukciót létrehozó okiratban foglaltaknak megfelelően igazgatja és kezeli, továbbá köteles tiszteletben tartani a bizalmi vagyonkezelési konstrukcióra vonatkozó jogot.
75      E bíróság kifejti, hogy a vagyonkezelő a bizalmi vagyonkezelési konstrukcióba bevitt vagyont kizárólag a kedvezményezett érdekében kezeli, és az utóbbi akarata meghatározó a konstrukcióba bevitt vagyonra alkalmazandó szabályozás tekintetében, anélkül azonban, hogy e kedvezményezett rendelkezne a bizalmi vagyonkezelési konstrukcióba bevitt gazdasági erőforrások felhasználására, kiosztására, kezelésére vagy ellenőrzésére vonatkozó jogkörrel. Ezenkívül a bizalmi vagyonkezelési konstrukcióra alkalmazandó jog és a konstrukciót létrehozó okirat tiltja a kedvezményezett számára a bizalmi vagyonkezelési konstrukcióba bevitt vagyon vagy erőforrások mindenfajta használatát vagy az azokkal való rendelkezést mindaddig, amíg e kedvezményezett szerepel a 269/2014 rendelet I. mellékletében foglalt jegyzékben, vagy mindenesetre mindaddig, amíg e vagyon vagy erőforrások használata vagy az azokkal való rendelkezés az uniós jog megsértésének minősülne.
76      E ténymegállapítások figyelembevételével – amelyek helytállóságát a Bíróság nem vizsgálhatja az EUMSZ 267. cikk szerinti eljárás keretében (lásd ebben az értelemben: 1978. március 16‑i Oehlschläger ítélet, 104/77, EU:C:1978:69, 4. pont; 2025. június 19‑i Bulgarian posts ítélet, C‑785/23, EU:C:2025:462, 40. pont) – kell a kérdést előterjesztő bíróság által feltett kérdésekre válaszolni.
77      Harmadszor, amint az a jelen ítélet 31., 40. és 43. pontjában megállapításra került, az olasz hatóságok úgy ítélték meg, hogy a 269/2014 rendelet I. mellékletében foglalt jegyzékben szereplő személy a „tényleges tulajdonosa” a C‑428/24. sz. ügyben az azon FZ AR‑t ellenőrző XT bizalmi vagyonkezelési konstrukciónak, amelynek a pénzeszközei és gazdasági erőforrásai befagyasztási intézkedések tárgyát képezték, illetve a C‑476/24. sz. ügyben az SX‑nek, amelyet eredetileg az S Trustba vittek be, majd az N Trustba, amely a hajó tulajdonosa.
78      E tekintetben meg kell állapítani, hogy bár a „tényleges tulajdonos” fogalma nem szerepel a 269/2014 rendelet rendelkezéseiben, azt meghatározza többek között a 2015/849 irányelv.
79      Ezen irányelv a 3. cikke 6. pontjának b) alpontjában előírja, hogy ezen irányelv alkalmazásában „tényleges tulajdonos” minden olyan természetes személy, aki az ügyfél végső tulajdonosa, vagy az ügyfél felett végső irányítást gyakorol, és/vagy azon természetes személyek, akiknek nevében valamely ügyletet végrehajtanak, vagy valamely tevékenységet folytatnak, beleértve legalább a következőket: bizalmi vagyonkezelés esetében a vagyonrendelők, a vagyonkezelők, a vagyonkezelést ellenőrző személyek, a kedvezményezettek, vagy – abban az esetben, ha a konstrukció vagy jogi entitás hasznát élvező egyének kiléte még nincs meghatározva – azon személyek csoportja, akiknek legfőbb érdeke a konstrukció vagy jogi személyt létrehozása, illetve működése, illetve bármely más természetes személy, aki a kezelt vagyon felett közvetlen vagy közvetett tulajdonlás révén vagy más módon végső irányítást gyakorol.
80      Kétségtelen, hogy e meghatározás – amely elismeri, hogy a bizalmi vagyonkezelési konstrukcióban részt vevő, a vagyonkezelőtől eltérő más személyek, mint például a vagyonrendelő, a kedvezményezettek vagy a protektor, tulajdonosai lehetnek a bizalmi vagyonkezelési konstrukcióba bevitt vagyonnak, vagy afelett ellenőrzést gyakorolhatnak – a 2015/849 irányelv alkalmazásában került rögzítésre, mindazonáltal tükrözi, hogy az uniós jogalkotó elismerte a bizalmi vagyonkezelési konstrukció alapvető jellemzőjét, nevezetesen a bizalmi vagyonkezelési konstrukcióba bevitt eszközök feletti jogi és tényleges tulajdonjog elkülönülését.
81      Márpedig az ilyen elkülönülés olyan hatásokkal jár, amelyeket nemcsak a pénzügyi rendszer pénzmosás vagy terrorizmusfinanszírozás céljára való felhasználásának a megelőzése, hanem a 269/2014 rendelet alapján hozott korlátozó intézkedések területén is figyelembe kell venni.
Az ügy érdeméről
82      A kérdést előterjesztő bíróság a kérdéseivel, amelyeket célszerű együttesen vizsgálni, lényegében arra vár választ, hogy a 269/2014 rendelet 2. cikkének (1) bekezdését úgy kell‑e értelmezni, hogy az olyan bizalmi vagyonkezelési konstrukcióba bevitt pénzeszközöket és gazdasági erőforrásokat, amelynek a kedvezményezettje szerepel az e rendelet I. mellékletében foglalt jegyzékben, e rendelkezés értelmében e kedvezményezetthez „tartozónak” vagy e kedvezményezett „ellenőrzése alatt állónak” kell tekinteni, még akkor is, ha a bizalmi vagyonkezelési konstrukcióra alkalmazandó jog és a bizalmi vagyonkezelési konstrukciót létrehozó okirat kikötései tiltják e kedvezményezett számára e pénzeszközök vagy gazdasági erőforrások mindenfajta használatát vagy az azokkal való rendelkezést mindaddig, amíg e kedvezményezett szerepel e jegyzékben, vagy mindenesetre mindaddig, amíg azok használata vagy az azokkal való rendelkezés az uniós jog megsértésének minősülne.
83      E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy a 269/2014 rendelet 2. cikkének (1) bekezdése azt írja elő, hogy az I. mellékletben felsorolt természetes vagy jogi személyekhez, szervezetekhez vagy szervekhez vagy a velük összefüggésbe hozható természetes vagy jogi személyekhez, szervezetekhez vagy szervekhez tartozó, az ezek tulajdonában vagy birtokában lévő vagy ellenőrzése alatt álló minden pénzeszközt és gazdasági erőforrást be kell fagyasztani.
84      Bár a „gazdasági erőforrások”, a „gazdasági erőforrások befagyasztása”, a „pénzeszközök befagyasztása”, illetve a „pénzeszközök” fogalmát a 269/2014 rendelet a 1. cikkének d)–g) pontja meghatározza, e rendelet nem tartalmazza a 2. cikkének (1) bekezdésében használt fogalmak meghatározását, amely utóbbiak az említett rendelet I. mellékletében szereplő jegyzékbe felvett személy és a befagyasztandó pénzeszközök és gazdasági erőforrások közötti kapcsolatra vonatkoznak, és nem utal a nemzeti jogra sem azok terjedelmének meghatározása érdekében.
85      Az állandó ítélkezési gyakorlat szerint az uniós jog egységes alkalmazásának követelményéből és az egyenlőség elvéből az következik, hogy a jelentésének és hatályának meghatározása érdekében a tagállami jogokra kifejezett utalást nem tartalmazó uniós jogi rendelkezést főszabály szerint az egész Unióban önállóan és egységesen kell értelmezni, figyelembe véve nemcsak annak kifejezéseit, hanem a kontextusát, és annak a szabályozásnak a célkitűzéseit is, amelynek az részét képezi (1984. január 18‑i Ekro ítélet, 327/82, EU:C:1984:11, 11. pont; 2025. szeptember 11‑i Banco Santander [Banco Popular bankszanálás III] ítélet, C‑687/23, EU:C:2025:687, 46. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
86      Ami a 269/2014 rendelet 2. cikke (1) bekezdésének szövegét illeti, meg kell állapítani, hogy e rendelkezés megfogalmazása a különböző nyelvi változatokban eltérő. Az említett rendelkezés különböző nyelvi változatai közül egyesek – mint például a német, az angol, a francia, az olasz, a lett és a román („Eigentum”, „Besitz”, „gehalten”, „kontrolliert”; „belonging to, owned, held or controlled”; „appartenenti a, posseduti, detenuti o controllati”; „īpašumā, valdījumā, turējumā vai pārziņā” és „aparțin, se află în proprietatea ori posesia sau sunt controlate”) – az e rendelet I. mellékletében szereplő jegyzékbe felvett személy, szervezet vagy szerv és az érintett pénzeszközök és gazdasági erőforrások közötti kapcsolat négyféle típusát említik, míg ugyanezen rendelkezés spanyol nyelvi változata csupán e kapcsolatok háromféle típusára utal („propiedad, tenencia o control”).
87      A négy típusú kapcsolatot említő nyelvi változatok összehasonlításából ezenkívül az következik, hogy az egyes fogalmak, amelyeket e változatok egyike használ, nem feltétlenül egyeznek meg az e változatok közül mások által használt egyenértékű fogalmakkal. Például, bár a német, az angol, a francia, az olasz és a lett nyelvi változat a „tulajdon”, a „birtoklás”, a „magánál tartás” és az „ellenőrzés” fogalmakra („Eigentum, Besitz, gehalten oder kontrolliert werden”, „belonging to, owned, held or controlled”, „appartenenti a, posseduti, detenuti o controllati” és „īpašumā, valdījumā, turējumā vai pārziņā”) utal, a román nyelvi változat az „aparțin, se află în proprietatea ori posesia sau sunt controlate” megfogalmazást használja, amely úgy tűnik, hogy kizárja a „magánál tartás” fogalmát.
88      A Bíróság állandó ítélkezési gyakorlatából következik, hogy az uniós jogi rendelkezések egységes értelmezésének szükségessége kizárja, hogy valamely rendelkezés szövegét kétség esetén elszigetelten vizsgálják, és éppen azt követeli meg, hogy azt a más hivatalos nyelveken elfogadott változatok fényében értelmezzék és alkalmazzák (1967. december 5‑i van der Vecht ítélet, C‑19/67, EU:C:1967:49, 456. o.; 2025. október 9‑i On Air Media Professionals és Different Media ítélet, C‑416/24 és C‑417/24, EU:C:2025:765, 37. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
89      Mindazonáltal szintén az állandó ítélkezési gyakorlatból következik, hogy főszabály szerint valamely uniós jogi aktus valamennyi nyelvi változatának azonos értéket kell tulajdonítani (1998. április 2‑i EMU Tabac és társai ítélet, C‑296/95, EU:C:1998:152, 36. pont; 2025. október 9‑i On Air Media Professionals és Different Media ítélet, C‑416/24 és C‑417/24, EU:C:2025:765, 38. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
90      Valamely uniós jogi szöveg egyes nyelvi változatai közötti eltérés esetén a szóban forgó rendelkezést azon szabályozás általános rendszerére és céljára tekintettel kell értelmezni, amelynek az a részét képezi (1977. október 27‑i Bouchereau ítélet, 30/77, EU:C:1977:172, 14. pont; 2025. október 9‑i On Air Media Professionals és Different Media ítélet, C‑416/24 és C‑417/24, EU:C:2025:765, 39. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
91      Mindemellett a 269/2014 rendelet 2. cikke (1) bekezdésének a különböző nyelvi változataiban szereplő szövegéből kikövetkeztethető, hogy e rendelkezés az e rendelet I. mellékletében foglalt jegyzékbe felvett személy vagy szervezet és a szóban forgó pénzeszközök és gazdasági erőforrások közötti többféle jogviszonyra vonatkozik, amelyek a legteljesebb jogon – azaz a tulajdonjogon – alapuló jogviszonytól azon helyzetekig terjednek, amelyekben a személy vagy szervezet tényleges hatalmat gyakorolhat az említett pénzeszközök és források felett, akár közvetlenül, akár közvetve (lásd ebben az értelemben: 2019. szeptember 10‑i HTTS kontra Tanács ítélet, C‑123/18 P, EU:C:2019:694, 69. pont), vagy azokból hasznot húzhat.
92      Az említett rendelkezés tehát minden olyan jogi és ténybeli helyzetre vonatkozik, amelyben valamely személy olyan hatalommal rendelkezik, amely lehetővé teszi számára, hogy az érintett pénzeszközöket és gazdasági erőforrásokat felhasználja, azokból hasznot húzzon, azokkal rendelkezzen, vagy azokra befolyást gyakoroljon.
93      Márpedig e rendelkezés hatékony érvényesülésének biztosítása érdekében a „tartozás” fogalmát úgy kell értelmezni, hogy az nemcsak azokra a helyzetekre terjed ki, amelyekben az érintett pénzeszközökre és gazdasági erőforrásokra vonatkozó ilyen hatalom jogilag tanúsítható, hanem azokra a helyzetekre is, amelyekben valamely személy vagy szervezet ténylegesen rendelkezik e hatalommal, annak ellenére, hogy jogilag az említett hatalom jogosultja más személy vagy szervezet.
94      Az „ellenőrzés” fogalma hasonlóképpen magában foglal minden olyan helyzetet, amelyben valamely természetes vagy jogi személy képes befolyásolni egy másik személy választását, még akkor is, ha e személyek között nem áll fenn semmilyen jogi kapcsolat, tulajdoni viszony vagy a tőkében való részesedés (lásd ebben az értelemben: 2019. szeptember 10‑i HTTS kontra Tanács ítélet, C‑123/18 P, EU:C:2019:694, 71. és 75. pont).
95      Következésképpen az olyan bizalmi vagyonkezelési konstrukciót érintő helyzetben, amelynek kedvezményezettje szerepel a 269/2014 rendelet I. mellékletében foglalt jegyzékben, az a körülmény, hogy az e bizalmi vagyonkezelési konstrukcióba bevitt pénzeszközökre és gazdasági erőforrásokra vonatkozó tulajdonjogot a vagyonkezelő nevében vagy egy hozzá tartozó, vagy általa közvetlenül vagy közvetve ellenőrzött személy vagy szervezet nevén veszik nyilvántartásba, és a kedvezményezett az említett bizalmi vagyonkezelési konstrukcióra irányadó jog értelmében nem követelheti a vagyonkezelőtől, hogy diszkrecionális jogkörét a javára gyakorolja, nem zárja ki, hogy az említett pénzeszközök és erőforrások e kedvezményezetthez tartozónak vagy az ellenőrzése alatt állónak minősüljenek, amennyiben e kedvezményezett olyan hatalommal rendelkezik, amely lehetővé teszi a számára, hogy e pénzeszközöket és erőforrásokat használja, azokból hasznot húzzon, azokkal rendelkezzen, vagy azokra, vagy az e konstrukcióba bevitt pénzeszközök és gazdasági erőforrások tekintetében a vagyonkezelő által hozott döntésekre befolyást gyakoroljon.
96      A 269/2014 rendelet 2. cikke (1) bekezdésének ilyen értelmezését megerősíti az a kontextus, amelybe e rendelkezés illeszkedik, valamint azt alátámasztják az e rendelet által követett célok is.
97      A kontextust illetően először is meg kell állapítani, hogy a 269/2014 rendelet 1. cikkének e) és f) pontja tágan határozza meg a „gazdasági erőforrások befagyasztása”, illetve a „pénzeszközök befagyasztása” fogalmát (lásd analógia útján: 2021. november 11‑i Bank Sepah ítélet, C‑340/20, EU:C:2021:903, 45. pont).
98      A 269/2014 rendelet 1. cikkének f) pontjában szereplő fogalommeghatározás értelmében ugyanis a „pénzeszközök befagyasztása” „a pénzeszközök bármilyen mozgásának, átutalásának, módosításának, felhasználásának, az azokhoz való hozzáférésnek, illetve bármiféle olyan kezelésének a megakadályozása, amely bármilyen változást eredményezne a pénzeszközök mennyisége, összege, elhelyezkedése, tulajdonlása, birtoklása, jellege, rendeltetése tekintetében, vagy más olyan változást okozna, amely lehetővé tenné a pénzeszközök felhasználását, ideértve a portfóliókezelést is”.
99      E fogalommeghatározásból kitűnik, hogy a pénzeszközök befagyasztásának az a célja, hogy a lehető legnagyobb mértékben korlátozza a befagyasztott pénzeszközök tekintetében végezhető műveleteket, amit a felsorolt lehetséges esetek nagy száma és a „bármilyen” kifejezés alkalmazása is alátámaszt. Ami az e műveletek korlátozására szolgáló eszközöket illeti, azokat az uniós jogalkotó szintén kiterjesztően határozta meg (lásd analógia útján: 2021. november 11‑i Bank Sepah ítélet, C‑340/20, EU:C:2021:903, 43. pont).
100    A fenti megfontolások a „gazdasági források befagyasztásának” fogalmára is érvényesek. E fogalmat a 269/2014 rendelet 1. cikkének e) pontja ugyanis úgy határozza meg, hogy az „annak megakadályozása, hogy a gazdasági erőforrásokat pénzeszközök, áruk vagy szolgáltatások megszerzésére használják fel, beleértve – de nem kizárólag – azok eladását, bérbeadását vagy jelzáloggal való megterhelését” (lásd analógia útján: 2021. november 11‑i Bank Sepah ítélet, C‑340/20, EU:C:2021:903, 44. pont).
101    A „gazdasági erőforrások befagyasztása” és a „pénzeszközök befagyasztása” fogalmának ilyen meghatározása nem érvényesülne hatékonyan az egyrészről a személyek és a szervezetek, valamint másrészről a befagyasztás hatálya alá tartozó pénzeszközök és gazdasági erőforrások közötti kapcsolatok olyan értelmezése esetén, amellyel kizárnák azokat a helyzeteket, amelyekben ténylegesen fennáll az érintetthez tartozás vagy az érintett ellenőrzése, de amelyek formálisan nem minősíthetők ilyen helyzeteknek.
102    Másodszor, a 269/2014 rendelet 2. cikkének (2) bekezdése előírja, hogy nem bocsátható rendelkezésre – sem közvetlenül, sem közvetve – semmilyen pénzeszköz vagy gazdasági erőforrás az I. mellékletben felsorolt természetes vagy jogi személyek, szervezetek vagy szervek, illetve a velük összefüggésbe hozható természetes vagy jogi személyek, szervezetek vagy szervek részére, illetve javára.
103    A Bíróságnak már volt alkalma megállapítani, hogy a rendelkezésre bocsátás e tilalmának megfogalmazása szintén különlegesen tág, amit a „sem közvetlenül, sem közvetve” fordulat használata is tanúsít, valamint már alkalma nyílt annak tisztázására, hogy következésképpen e tilalom kiterjed minden olyan cselekményre, amelynek megvalósulása az alkalmazandó nemzeti jog szerint szükséges ahhoz, hogy a 269/2014 rendelet I. mellékletében szereplő jegyzékbe vett személy ténylegesen teljes rendelkezési jogot szerezhessen az érintett pénzeszközök vagy gazdasági erőforrások fölött (lásd ebben az értelemben: 2019. január 17‑i SH ítélet, C‑168/17, EU:C:2019:36, 51. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
104    Harmadszor, a 269/2014 rendelet 9. cikke értelmében tilos tudatosan és szándékosan részt venni olyan tevékenységben, amelynek közvetlen vagy közvetett célja vagy hatása az e rendelet 2. cikkében említett intézkedések megkerülése.
105    A 269/2014 rendelet 9. cikke azokra a tevékenységekre vonatkozik, amelyek célja vagy eredménye az, hogy az azokat végzők kikerülhessék az e rendelet 2. cikkének (1) bekezdésében előírt intézkedések alkalmazását, és amelyek nem tekinthetők az említett rendelet 2. cikkének (2) bekezdése által tiltott rendelkezésre bocsátási cselekményeknek (lásd analógia útján: 2011. december 21‑i Afrasiabi és társai ítélet, C‑72/11, EU:C:2011:874, 60. és 61. pont).
106    A 269/2014 rendelet 2. cikkének (2) bekezdése és 9. cikke e rendelet 2. cikkének (1) bekezdésével együtt olyan rendelkezések koherens rendszerét képezi, amelyek hozzájárulnak az e rendeletben meghatározott célkitűzések eléréséhez.
107    Így az említett rendelet 2. cikkének (1) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy az ne veszélyeztesse ugyanezen rendelet 2. cikke (2) bekezdésének és 9. cikkének hatékony érvényesülését.
108    E tekintetben, amint arra a jelen ítélet 80. pontja emlékeztetett, a bizalmi vagyonkezelési konstrukció létrehozása lehetővé teszi az abba bevitt vagyon jogi és tényleges tulajdonjogának különválasztását.
109    E különválasztás, valamint a bizalmi vagyonkezelési konstrukció egyéb jellemzői miatt – nevezetesen e mechanizmus magánjellege, továbbá létrehozásának és módosításának egyszerűsége és rugalmassága, amely tényezők az ilyen mechanizmus átláthatatlanságát és strukturális bonyolultságát eredményezhetik – az nem csupán jogszerű célokra alkalmazható, hanem azon kapcsolat leplezésére is, amelyet a vagyonrendelő a bizalmi vagyonkezelési konstrukcióba bevitt pénzeszközök és gazdasági erőforrások viszonylatában fenntart.
110    A 269/2014 rendelet 2. cikke (1) bekezdésének olyan értelmezésével, amely szerint az érintett pénzeszközöket és gazdasági erőforrásokat a bizalmi vagyonkezelési konstrukció kedvezményezettjéhez tartozónak vagy általa ellenőrzöttnek kell tekinteni abban az esetben, ha e kedvezményezett olyan hatalommal rendelkezik, amely lehetővé teszi a számára, hogy e pénzeszközöket és gazdasági forrásokat használja, azokból hasznot húzzon, azokkal rendelkezzen, vagy azokra, vagy a vagyonkezelő által e pénzeszközök és gazdasági erőforrások tekintetében hozott döntésekre befolyást gyakoroljon, elkerülhető, hogy a bizalmi vagyonkezelési konstrukciót az e cikkben meghatározott intézkedések kijátszására használják fel, így ezen értelmezést a 269/2014 rendelet 9. cikkével összhangban állónak kell tekinteni.
111    Ami e rendelet célkitűzéseit illeti, egyrészt emlékeztetni kell arra, hogy e rendeletet azt követően fogadták el, hogy az Oroszországi Föderáció 2014‑ben megsértette Ukrajna szuverenitását és területi integritását, és azt azóta az Oroszországi Föderáció Ukrajna elleni, 2022. február 24‑i katonai agressziójára válaszul több alkalommal módosították.
112    Másrészt a többek között ZU‑nak és TU‑nak a 269/2014 rendelet I. mellékletében foglalt jegyzékbe való felvételére vonatkozó 2022/396 és 2022/878 végrehajtási rendeletet e katonai agressziót követően fogadták el. Amint arra a 2022/396 végrehajtási rendelet (4) preambulumbekezdése emlékeztet, az Oroszországi Föderáció a jogellenes katonai cselekményeivel súlyosan megsérti a nemzetközi jogot és az Egyesült Nemzetek Alapokmányában foglalt elveket, valamint aláássa az európai és globális biztonságot és stabilitást. Ezenkívül, amint arra a 2022/878 végrehajtási rendelet (3) preambulumbekezdése emlékeztet, a TU‑t a 269/2014 rendelet I. mellékletében foglalt jegyzékbe felvevő ezen rendelet elfogadására az Oroszországi Föderáció fegyveres erői által a beszámolók szerint Bucsában és más ukrán településeken elkövetett, az emberi jogokat és a nemzetközi humanitárius jogot sértő atrocitások miatt került sor.
113    Azon célok fontossága, amelyeket a 269/2014 rendelet követ – nevezetesen Ukrajna területi integritásának, szuverenitásának és függetlenségének védelme, valamint a nemzetközi jognak és az Egyesült Nemzetek Alapokmányában foglalt elveknek az Oroszországi Föderáció általi megsértésének megszüntetése –, amely célok az Unió külső tevékenységének az EUSZ 21. cikkben meghatározott céljaival összhangban a nemzetközi béke és biztonság fenntartásának tágabb célkitűzésébe illeszkednek, nem csupán igazolhatja a bizonyos gazdasági szereplőket érő, akár jelentős negatív következményeket (lásd ebben az értelemben: 2017. március 28‑i Rosneft ítélet, C‑72/15, EU:C:2017:236, 150. pont), hanem meg is követeli, hogy e rendelet oly módon kerüljön értelmezésre, amely biztosítja az abban bevezetett korlátozó intézkedések hatékonyságát, és megakadályozza ezen intézkedések hatásának semlegesítését vagy az intézkedések kijátszását.
114    A fentiekből következik, hogy a 269/2014 rendelet 2. cikkének (1) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy a valamely bizalmi vagyonkezelési konstrukcióba bevitt pénzeszközök és gazdasági erőforrások az e konstrukció kedvezményezettjéhez tartozónak, vagy az e kedvezményezett ellenőrzése alatt állónak tekinthetők, ami következésképpen igazolja, hogy abban az esetben, ha e bizalmi vagyonkezelési konstrukció kedvezményezettje szerepel az e rendelet I. mellékletében foglalt jegyzékben, e pénzeszközök és gazdasági erőforrások tekintetében adott esetben befagyasztási intézkedés fogadható el.
115    A jelen ügyekben a kérdést előterjesztő bíróság közli, hogy a kedvezményezett nem jogosult az alapügyek tárgyát képező bizalmi vagyonkezelési konstrukciókba bevitt pénzeszközök és gazdasági erőforrások használatára, kiosztására, kezelésére vagy ellenőrzésére.
116    Bár a Bíróság az EUMSZ 267. cikken alapuló eljárás keretében nem vonhatja kétségbe a kérdést előterjesztő bíróság ilyen értékelését, annak érdekében, hogy ezen utóbbi számára hasznos választ lehessen adni, rá kell mutatni arra, hogy annak meghatározásához, hogy az alapügyek tárgyát képező bizalmi vagyonkezelési konstrukciók kedvezményezettje az alapügyekben felmerült helyzetben rendelkezik‑e olyan hatalommal, amely lehetővé teszi a számára, hogy az e bizalmi vagyonkezelési konstrukciókba bevitt pénzeszközöket és gazdasági erőforrásokat használja, azokból hasznot húzzon, azokkal rendelkezzen, vagy azokra, vagy a vagyonkezelő által e pénzeszközök és gazdasági erőforrások tekintetében hozott döntésekre befolyást gyakoroljon, a kérdést előterjesztő bíróság nem hivatkozhat kizárólag a bizalmi vagyonkezelési konstrukcióra alkalmazandó jogra, hanem figyelembe kell vennie a releváns ténykörülményeket is.
117    E tekintetben az előzetes döntéshozatalra utaló határozatokból kitűnik, hogy az alapügyek tárgyát képező bizalmi vagyonkezelési konstrukciók a bermudai jog szerint létrehozott és szabályozott diszkrecionális bizalmi vagyonkezelési konstrukciók. A Bíróság előtt azzal érveltek, hogy az ilyen bizalmi vagyonkezelési konstrukciók keretében a kedvezményezettek mindaddig nem rendelkeznek tulajdonjoggal a konstrukcióba bevitt vagyon felett, amíg a vagyonkezelő nem dönt úgy, hogy az ő javukra gyakorolja diszkrecionális jogkörét, továbbá nem befolyásolhatják a vagyonkezelőt, és nem tarthatnak igényt a bizalmi vagyonkezelési konstrukcióba bevitt vagyonra, sem a konstrukcióba bevitt pénzeszközökből származó kifizetésekre. A vagyonkezelő önállóan és a jelenlegi vagy jövőbeli kedvezményezettek mindenek felett álló érdekét szem előtt tartva kezeli a bizalmi vagyonkezelési konstrukciót, továbbá mérlegelési jogkörében dönt arról, hogy a kedvezményezett számára mely forrásból, mikor és milyen összegben oszt ki előnyöket.
118    Márpedig, még ha e kiosztást megelőzően a kedvezményezett formálisan nem is rendelkezik jogokkal a bizalmi vagyonkezelési konstrukcióba bevitt pénzeszközök és gazdasági erőforrások felett, az a körülmény, hogy azokat kizárólag e kedvezményezett érdekében kezelik, arra utaló valószínűsítő körülménynek minősül, hogy azok a kedvezményezetthez tartozhatnak vagy az ellenőrzése alatt állhatnak.
119    A kedvezményezett ugyanis a bizalmi vagyonkezelési konstrukcióba bevitt pénzeszközökre és gazdasági erőforrásokra, vagy a vagyonkezelő által az e pénzeszközökkel és gazdasági erőforrásokkal kapcsolatban hozott döntésekre befolyást gyakorolhat oly módon, valamint e pénzeszközöket és gazdasági erőforrásokat használhatja, azokból hasznot húzhat, vagy azokkal rendelkezhet oly módon, hogy e befolyás vagy lehetőség jogi aktusokban formálisan nem jelenik meg, amit a kérdést előterjesztő bíróságnak szintén tekintetbe kell vennie.
120    Ezt illetően a kérdést előterjesztő bíróságnak többek között figyelembe kell vennie az egyrészről a kedvezményezett, és másrészről a bizalmi vagyonkezelési konstrukcióban részt vevő más személyek – mint például a vagyonkezelő, a vagyonrendelő vagy a protektor – közötti kapcsolatot. Az a körülmény ugyanis, hogy a vagyonkezelő vagy a protektor szerepére a kedvezményezett bizalmát élvező, olyan személyeket jelöltek ki, akik szakmai vagy személyes kapcsolatban állnak a kedvezményezettel, és akik követhetik a kedvezményezett által a bizalmi vagyonkezelési konstrukciónak és az abba bevitt vagyonnak igazgatására vonatkozóan adott utasításokat vagy javaslatokat, arra utalhat, hogy a kedvezményezettnek befolyása van a bizalmi vagyonkezelési konstrukcióba bevitt pénzeszközökre és gazdasági erőforrásokra, vagy a vagyonkezelő ezek tekintetében hozott döntéseire, és hatalommal rendelkezik arra vonatkozóan, hogy bizalmi vagyonkezelési konstrukcióba bevitt pénzeszközöket és gazdasági erőforrásokat használja, azokból hasznot húzzon, vagy azokkal rendelkezzen.
121    Ezenkívül a bizalmi vagyonkezelési konstrukcióba bevitt pénzeszközök és gazdasági források olyan tevékenységekhez való hozzárendelése, amelyeknek a kedvezményezett, illetve hozzá tartozó, általa ellenőrzött vagy hozzá kapcsolódó személyek vagy szervezetek a kizárólagos vagy fő címzettjei vagy kedvezményezettjei, arra vonatkozó valószínűsítő körülménynek minősülhet, hogy a kedvezményezettnek befolyása van a bizalmi vagyonkezelési konstrukcióra és az abba bevitt pénzeszközökre és erőforrásokra, valamint hatalommal rendelkezik arra vonatkozóan, hogy azokból hasznot húzzon, vagy azokkal rendelkezzen.
122    E tekintetben, ha a kérdést előterjesztő bíróság azt állapítaná meg, hogy a kedvezményezett a bizalmi vagyonkezelési konstrukcióba bevitt vagyonnak és jogviszonyoknak nem használója, azt is meg kell vizsgálni, hogy a bizalmi vagyonkezelési konstrukcióba bevitt társaságok nem értékesítenek‑e termékeket vagy szolgáltatásokat a kedvezményezett kizárólagos vagy többségi tulajdonában álló vagy általa ellenőrzött szervezetek számára.
123    Ezzel szemben nem lehet meghatározó a kérdést előterjesztő bíróság által megállapított azon körülmény, hogy a bizalmi vagyonkezelési konstrukcióra alkalmazandó jog rendelkezései és a bizalmi vagyonkezelési konstrukciót létrehozó okirat kikötései tiltják e kedvezményezett számára a konstrukcióba bevitt pénzeszközök vagy gazdasági erőforrások mindenfajta használatát vagy az azokkal való rendelkezést mindaddig, amíg e kedvezményezett szerepel a 269/2014 rendelet I. mellékletében foglalt jegyzékben, vagy mindenesetre mindaddig, amíg azok használata vagy az azokkal való rendelkezés az uniós jog megsértésének minősülne.
124    Egyrészt ugyanis a pénzeszközöknek és a gazdasági erőforrásoknak az e jegyzékben szereplő személyek részére történő közvetlen vagy közvetett rendelkezésre bocsátásának tilalmát a 269/2014 rendelet 2. cikkének (2) bekezdése írja elő.
125    Márpedig, noha – amint az a jelen ítélet 106. és 107. pontjából következik – a 269/2014 rendelet 2. cikkének (2) bekezdése és 9. cikke e rendelet 2. cikkének (1) bekezdése olyan rendelkezések összefüggő rendszerét képezik, amelyek hozzájárulnak az e rendeletben meghatározott célok megvalósításához – amely célokat oly módon kell értelmezni, hogy e rendelkezések hatékony érvényesülése ne kerüljön veszélybe –, az említett rendelkezések mindegyikének saját hatálya van. Az említett jegyzékbe felvett személy és az olyan bizalmi vagyonkezelési konstrukcióba bevitt pénzeszközök és gazdasági erőforrások közötti kapcsolatok meghatározása, amelynek e személy a kedvezményezettje, az e rendelet 2. cikkének (2) bekezdésében előírt, rendelkezésre bocsátásra vonatkozó tilalomtól elkülönülő kérdésnek minősül (lásd analógia útján: 2026. március 12‑i EM System ítélet, C‑84/24, EU:C:2026:181, 98. pont).
126    Másrészt, mivel a bizalmi vagyonkezelési konstrukciót létrehozó okiratra és annak módosításaira nem vonatkozik közzétételi kötelezettség, lehetséges, hogy ezen létrehozó okiratnak és módosításainak a hatályos változata nem hozzáférhető, és azok mindenesetre módosíthatók. Az ezen létrehozó okirat keretében tett egyoldalú kötelezettségvállalások vissza is vonhatók.
127    Végezetül meg kell állapítani, hogy a szükségtelenül bonyolult struktúrák, valamint a 269/2014 rendelet I. mellékletében szereplő jegyzékbe felvett személyhez kapcsolódó bizalmi vagyonkezelési konstrukciók alkalmazása önmagában arra utaló valószínűsítő körülménynek minősülhet, hogy ilyen személy ellenőrzést gyakorol egy e jegyzékben nem szereplő szervezet felett. E megállapítás ezenkívül tükröződik a javasolt gyakorlatban, többek között annak 63., 64. és 67. pontjában.
128    Pontosítani kell ugyanis, hogy a kérdést előterjesztő bíróság megállapíthatja a kedvezményezettnek a bizalmi vagyonkezelési konstrukcióba bevitt pénzeszközök és gazdasági erőforrások feletti befolyását, ha a kedvezményezett közvetlenül vagy közvetve rendelkezik a vagyonkezelő tőkéjének vagy szavazati jogainak többségével, vagy a vagyonkezelő igazgatási, ügyvezetési vagy felügyeleti szerve tagjai többségének kinevezéséhez vagy kizárásához való joggal, vagy azzal a joggal, hogy meghatározó befolyást gyakoroljon a vagyonkezelő felett többek között egy közöttük – akár fedőcégen keresztül – a múltban létrejött megállapodás alapján.
129    Így a 269/2014 rendelet I. mellékletében foglalt jegyzékbe felvett személyeknek az e jegyzékben nem szereplő szervezetek feletti ellenőrzésére utaló valószínűsítő körülménynek minősül az, hogy e szervezetek közül néhányat röviddel a szankciórendszer elfogadása vagy a személy kijelölése előtt hoztak létre vagy változtattak meg az identitásuk tekintetében, és/vagy azok nem folytatnak hiteles kereskedelmi tevékenységet, továbbá az, hogy egy vagy több bizalmi vagyonkezelési konstrukciót jegyzékbe vett személy tulajdonában vagy ellenőrzése alatt álló szervezet eszközeinek átvevőjeként használnak, valamint az, hogy a bizalmi vagyonkezelési konstrukciók irányításában részt vesznek annak a joghatóságnak a szakemberei, ahol a bizalmi vagyonkezelési konstrukciókat létrehozták.
130    Ezenkívül azokban a helyzetekben, amelyekben – az alapügyek tárgyát képező helyzethez hasonlóan – társaságokat visznek be a bizalmi vagyonkezelési konstrukcióba, e konstrukció kedvezményezettjének a konstrukció feletti befolyása megállapítható többek között akkor, ha a vagyonkezelő nem e társaságok vezető tisztségviselője, hanem csak a tőkéjük tulajdonosa. Ilyen esetben a kérdést előterjesztő bíróságnak kell megvizsgálnia e társaságok vezető tisztviselőinek a jogköreit, valamint az említett vezető tisztségviselők és a bizalmi vagyonkezelési konstrukció kedvezményezettje közötti kapcsolatokat.
131    A fentiek összességére tekintettel az előterjesztett kérdésekre azt a választ kell adni, hogy a 269/2014 rendelet 2. cikkének (1) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy az olyan bizalmi vagyonkezelési konstrukcióba bevitt pénzeszközöket és gazdasági erőforrásokat, amelynek a kedvezményezettje szerepel az e rendelet I. mellékletében foglalt jegyzékben, e rendelkezés értelmében e kedvezményezetthez „tartozónak” vagy e kedvezményezett „ellenőrzése alatt állónak” kell tekinteni – még akkor is, ha a bizalmi vagyonkezelési konstrukcióra alkalmazandó jog és a bizalmi vagyonkezelési konstrukciót létrehozó okirat kikötései tiltják az említett kedvezményezett számára e pénzeszközök vagy gazdasági erőforrások mindenfajta használatát vagy az azokkal való rendelkezést mindaddig, amíg e kedvezményezett szerepel e jegyzékben, vagy mindenesetre mindaddig, amíg azok használata vagy az azokkal való rendelkezés az uniós jog megsértésének minősülne –, feltéve, hogy ugyanezen kedvezményezett használhatja a bizalmi vagyonkezelési konstrukcióba bevitt pénzeszközöket és gazdasági erőforrásokat, azokból hasznot húzhat, azokkal rendelkezhet vagy azokra, vagy a vagyonkezelő által e pénzeszközök és gazdasági erőforrások tekintetében hozott döntésekre befolyást gyakorolhat.
A költségekről
132    Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.
A fenti indokok alapján a Bíróság (első tanács) a következőképpen határozott:
A 2022. február 25‑i (EU) 2022/330 tanácsi rendelettel módosított, az Ukrajna területi integritását, szuverenitását és függetlenségét aláásó vagy fenyegető intézkedések miatti korlátozó intézkedésekről szóló, 2014. március 17‑i 269/2014/EU tanácsi rendelet 2. cikkének (1) bekezdését
a következőképpen kell értelmezni:
az olyan bizalmi vagyonkezelési konstrukcióba bevitt pénzeszközöket és gazdasági erőforrásokat, amelynek a kedvezményezettje szerepel a módosított 269/2014 rendelet I. mellékletében foglalt jegyzékben, e rendelkezés értelmében e kedvezményezetthez „tartozónak” vagy e kedvezményezett „ellenőrzése alatt állónak” kell tekinteni – még akkor is, ha a bizalmi vagyonkezelési konstrukcióra alkalmazandó jog és a bizalmi vagyonkezelési konstrukciót létrehozó okirat kikötései tiltják az említett kedvezményezett számára e pénzeszközök vagy gazdasági erőforrások mindenfajta használatát vagy az azokkal való rendelkezést mindaddig, amíg e kedvezményezett szerepel e jegyzékben, vagy mindenesetre mindaddig, amíg azok használata vagy az azokkal való rendelkezés az uniós jog megsértésének minősülne –, feltéve hogy ugyanezen kedvezményezett használhatja a bizalmi vagyonkezelési konstrukcióba bevitt pénzeszközöket és gazdasági erőforrásokat, azokból hasznot húzhat, azokkal rendelkezhet, illetve azokra, vagy a vagyonkezelő által e pénzeszközök és gazdasági erőforrások tekintetében hozott döntésekre befolyást gyakorolhat.
Aláírások
*      Az eljárás nyelve: olasz.