62024CJ0021
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (negyedik tanács)
2025. szeptember 4. (
*1
)
„Előzetes döntéshozatal – EUMSZ 101. cikk – A tényleges érvényesülés elve – A tagállamok és az Európai Unió versenyjogi rendelkezéseinek megsértésén alapuló kártérítési keresetek – Elévülési idő – A kezdő időpont meghatározása – A kártérítési kereset benyújtásához elengedhetetlen információk ismerete – A nemzeti versenyhatóság versenyszabályok megsértését megállapító határozatának az internetes honlapján történő közzététele – A nemzeti versenyhatóság még nem jogerős határozatának kötőereje – Az elévülési idő nyugvása vagy megszakadása – A kártérítési keresetet elbíráló bíróság előtti eljárás felfüggesztése – 2014/104/EU irányelv – 10. cikk – Időbeli hatály”
A C‑21/24. sz. ügyben,
az EUMSZ 267. cikk alapján benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem tárgyában, amelyet a Juzgado de lo Mercantil no 1 de Zaragoza (zaragozai 1. sz. kereskedelmi bíróság, Spanyolország) a Bírósághoz 2024. január 12‑én érkezett, 2024. január 10‑i határozatával terjesztett elő a
CP
és
a Nissan Iberia SA
között folyamatban lévő eljárásban,
A BÍRÓSÁG (negyedik tanács),
tagjai: I. Jarukaitis tanácselnök, K. Lenaerts, a Bíróság elnöke, a negyedik tanács bírájaként eljárva, M. Gavalec, A. Arabadjiev (előadó) és R. Frendo bírák,
főtanácsnok: L. Medina,
hivatalvezető: L. Carrasco Marco tanácsos,
tekintettel az írásbeli szakaszra és a 2025. január 16‑i tárgyalásra,
figyelembe véve a következők által előterjesztett észrevételeket:
–
CP képviseletében M. Porto Corredoira és J. Suderow Rodríguez abogados,
–
a Nissan Iberia SA képviseletében J. Alonso Menjón, O. Guardiola Bas, I. Torras Balcell és J. Zuloaga González abogados,
–
a spanyol kormány képviseletében P. Pérez Zapico és A. Pérez‑Zurita Gutiérrez, meghatalmazotti minőségben,
–
az Európai Bizottság képviseletében S. Baches Opi és C. Zois, meghatalmazotti minőségben,
a főtanácsnok indítványának a 2025. április 3‑i tárgyaláson történt meghallgatását követően,
meghozta a következő
Ítéletet
1
Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem az EUMSZ 101. cikknek a tényleges érvényesülés elvére tekintettel történő értelmezésére vonatkozik.
2
E kérelmet CP és a Nissan Iberia SA (a továbbiakban: Nissan) között több vállalkozás, köztük a Nissan által elkövetett és a Comisión Nacional de los Mercados y la Competencia (nemzeti piac‑ és versenyfelügyeleti bizottság, Spanyolország; a továbbiakban: CNMC) határozatában megállapított versenyjogi jogsértés miatt állítólagosan elszenvedett kár megtérítése tárgyában folyamatban lévő jogvita keretében terjesztették elő.
Jogi háttér
Az uniós jog
Az 1/2003/EK rendelet
3
Az [EUMSZ 101. cikkben] és [az EUMSZ 102. cikkben] meghatározott versenyszabályok végrehajtásáról szóló, 2002. december 16‑i 1/2003/EK tanácsi rendelet (HL 2003. L 1., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 8. fejezet, 2. kötet, 205. o.) „A közösségi versenyjog egységes alkalmazása” című 16. cikke az (1) bekezdésében a következőképpen rendelkezik:
„Amennyiben a nemzeti bíróságok hoznak határozatot [az EUMSZ 101.] vagy [EUMSZ 102. cikk] hatálya alá tartozó olyan megállapodásokról, döntésekről vagy magatartásokról, amelyek már [európai] bizottsági határozat tárgyát képezik, nem hozhatnak a Bizottság által elfogadott határozattal ellentétes határozatot. Kerülniük kell továbbá az olyan határozat kibocsátását, amely ellentétben állna a Bizottság által kezdeményezett eljárásban a Bizottság által tervezett határozattal. E célból a nemzeti bíróság felmérheti, hogy szükséges‑e az előtte folyó eljárást felfüggeszteni. Ez a kötelezettség nem érinti [EUMSZ 267. cikk] szerinti jogokat és kötelezettségeket.”
A 2014/104/EK irányelv
4
A tagállamok és az Európai Unió versenyjogi rendelkezéseinek megsértésén alapuló, nemzeti jog szerinti kártérítési keresetekre irányadó egyes szabályokról szóló, 2014. november 26‑i 2014/104/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2014. L 349., 1. o.) „Elévülési idő” című 10. cikke a következőképpen szól:
„(1)   A tagállamok e cikkel összhangban meghatározzák a kártérítési keresetek indításával kapcsolatos elévülési időre vonatkozó szabályokat. E szabályoknak meg kell határozniuk az elévülési idő kezdő időpontját, időtartamát és azokat a körülményeket, amelyek fennállása esetén az elévülés idő megszakad vagy nyugszik.
(2)   Az elévülési idő nem kezdődhet meg azelőtt, hogy a versenyjogi jogsértés megszűnt volna és a felperesnek tudomása lenne vagy észszerűen elvárható módon tudnia kellene a következőkről:
a)
a szóban forgó magatartásról, és annak tényéről, hogy az versenyjogi jogsértésnek minősül;
b)
arról a tényről, hogy a versenyjogi jogsértés számára kárt okozott; valamint
c)
a jogsértő kilétéről.
(3)   A tagállamok biztosítják, hogy a kártérítési kereset megindítására vonatkozó elévülési idő legalább öt év legyen.
(4)   A tagállamok biztosítják, hogy az elévülési idő nyugodjon, illetve a nemzeti jogtól függően megszakadjon, ha valamely versenyhatóság intézkedést fogad el a kártérítési kereset alapjául szolgáló versenyjogi jogsértéssel kapcsolatos vizsgálat vagy eljárás tekintetében. A nyugvás legkorábban a jogsértést megállapító határozat jogerőre emelkedése vagy az eljárás egyéb módon történő befejezése után egy évvel érhet véget.”
5
Ezen irányelv „Átültetés a nemzeti jogba” című 21. cikke az (1) bekezdésében a következőképpen rendelkezik:
„A tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek legkésőbb 2016. december 27‑ig megfeleljenek. E rendelkezések szövegét haladéktalanul megküldik a Bizottság számára.
[…]”
6
Az említett irányelv „Időbeli hatály” című 22. cikke az (1) bekezdésében a következőket írja elő:
„A tagállamok biztosítják, hogy a 21. cikk értelmében az ezen irányelv anyagi jogi rendelkezéseinek való megfelelés céljából elfogadott nemzeti intézkedések ne legyenek visszamenőleges hatállyal alkalmazhatók.”
A spanyol jog
7
A Código Civil (polgári törvénykönyv) 1902. cikke a következőképpen szól:
„Aki cselekménye vagy mulasztása folytán másnak vétkesen vagy gondatlanul kárt okoz, köteles az okozott kárt megtéríteni.”
8
E törvénykönyv 1968. cikke a következőket írja elő:
„Egyéves elévülési idő vonatkozik:
[…]
2.
A becsületsértés vagy rágalmazás miatti, vagy az 1902. cikkben foglalt vétkes vagy gondatlanságból eredő kötelmeken alapuló polgári jogi felelősség megállapítása iránti keresetre, attól az időponttól kezdve, amikor a károsult azokról tudomást szerzett.”
9
Az említett törvénykönyv 1973. cikke a következőképpen rendelkezik:
„A keresetek elévülési idejét megszakítja a bíróság előtti eljárás megindítása, a hitelező peren kívüli kérelme, valamint az adós által a tartozás elismerésére irányuló bármely cselekmény.”
10
A Real Decreto‑ley 9/2017, por el que se transponen directivas de la Unión Europea en los ámbitos financiero, mercantil y sanitario, y sobre el desplazamiento de trabajadores‑szel (a pénzügyi, kereskedelmi és egészségügyi, valamint a munkavállalók mozgására vonatkozó európai uniós irányelvek átültetéséről szóló 9/2017. sz. királyi törvényerejű rendelet) (a BOE 2017. május 27‑i 126. száma, 42820. o.) által módosított, 2007. július 3‑i Ley 15/2007 de Defensa de la Competencia (a verseny védelméről szóló 15/2007. sz. törvény) (a BOE 2007. július 4‑i 159. száma, 28848. o.) 74. cikke értelmében:
„(1)   A versenyjog megsértéséből eredő kár miatti felelősség megállapítása iránti kereset elévülési ideje öt év.
(2)   Az elévülési idő akkor kezdődik, ha a versenyjogi jogsértés megszűnt és a felperesnek tudomása van vagy észszerűen elvárható módon tudnia kell a következőkről:
a)
a szóban forgó magatartásról, és annak tényéről, hogy az versenyjogi jogsértésnek minősül;
b)
az említett jogsértés által okozott kárról; valamint
c)
a jogsértő kilétéről.
(3)   Az elévülési idő megszakad, ha a versenyhatóság vizsgálatot vagy szankcionálásra vonatkozó eljárást indít a kártérítési kereset alapjául szolgáló versenyjogi jogsértéssel kapcsolatban. E megszakadás a versenyhatóság határozatának jogerőre emelkedése vagy az eljárás egyéb módon történő befejezése után egy évvel érhet véget.
(4)   Az elévülési határidőt az okozott kár megtérítése iránti kérelemmel kapcsolatos jogviták önkéntes rendezésére irányuló bármely eljárás megindítása is megszakítja. E megszakadás csak azon felek esetében érvényesül, amelyek részt vesznek, részt vettek, vagy amelyeket képviseltek az említett eljárásban.”
11
A 9/2017. sz. királyi törvényerejű rendelettel módosított 15/2007. sz. törvény 75. cikkének (1) bekezdése a következőket írja elő:
„A versenyjog olyan megsértése, amelyet valamely spanyol versenyhatóság vagy valamely spanyol felülvizsgálati bíróság jogerős határozatban megállapított, a valamely spanyol bíróság előtt indított kártérítési perben nem vitatható.”
12
A 2014/104 irányelvet a spanyol jogba átültető 9/2017. sz. királyi törvényerejű rendeletnek „A tagállamok és az Európai Unió versenyjogának megsértéséből eredő kártérítési keresetekre vonatkozó átmeneti szabályok” című első átmeneti rendelkezése a következőképpen rendelkezik:
„(1) A jelen királyi törvényerejű rendelet 3. cikkének rendelkezései nem alkalmazhatók visszamenőleges hatállyal.
(2) A jelen királyi törvényerejű rendelet 4. cikkének rendelkezéseit csak a hatálybalépését követően indított eljárásokra kell alkalmazni.”
13
A versenyjogban a 15/2007. sz. törvény 45. cikke értelmében alkalmazandó 2015. október 1‑jei Ley 39/2015 del Procedimiento Administrativo Común de las Administraciones Públicas (a közigazgatási szervek általános közigazgatási eljárásáról szóló 39/2015. sz. törvény) (a BOE 2015. október 2‑i 236. száma, 89343. o.) 90. cikkének (3) bekezdése értelmében:
„Az eljárást befejező határozat végrehajtható, ha nem képezheti tárgyát rendes közigazgatási jogorvoslatnak, és a végrehajthatóságáig előírhatja az érvényesülésének biztosításához szükséges ideiglenes intézkedéseket, amelyek magukban foglalhatják az adott esetben elfogadott biztosítási intézkedések fenntartását.
Ha a határozat végrehajtható, a határozat ideiglenesen felfüggeszthető, ha az érintett személy arról a szándékáról tájékoztatja a közigazgatási szervet, hogy közigazgatási pert kíván indítani e jogerős közigazgatási határozattal szemben. Ezen ideiglenes felfüggesztés megszűnik, ha:
a)
a törvényes határidő lejártáig az érintett nem indított közigazgatási pert;
b)
annak ellenére, hogy az érintett közigazgatási pert indított:
1.   e keresetben nem kérte a megtámadott határozat ideiglenes felfüggesztését;
2.   a bíróság az ideiglenes felfüggesztés iránti kérelemről az abban meghatározott feltételek szerint határozatot hoz.”
Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
14
2015. július 23‑án a CNMC határozatot hozott, amelyben megállapította, hogy több vállalkozás, köztük a Nissan megsértette az EUMSZ 101. cikket és a 15/2007. sz. törvény 1. cikkét. Az érzékeny kereskedelmi információk e vállalkozások közötti cseréjében megnyilvánuló felrótt versenyellenes magatartás 2013‑ban fejeződött be.
15
2015. július 28‑án a CNMC az internetes honlapján sajtóközleményt tett közzé e határozatról.
16
2015. szeptember 15‑én az említett határozatot teljes egészében közzétették ezen az internetes honlapon.
17
Az állítólagos jogsértés elkövetői, köztük a Nissan, több keresetet indítottak ugyanezen határozat megsemmisítése iránt, de azt a Nissan tekintetében a Tribunal Supremo (legfelsőbb bíróság, Spanyolország) 2021‑ben helybenhagyta.
18
2023 márciusában CP kártérítési keresetet indított a kérdést előterjesztő bíróság előtt a CNMC határozata nyomán (follow‑on damages action) a Nissan arra való kötelezése iránt, hogy térítse meg az általa egy olyan gépjármű vásárlása miatt állítólagosan elszenvedett kárt, amelynek árát befolyásolta az e határozatban megállapított jogsértés.
19
Ellenkérelmében a Nissan lényegében azt állította, hogy e kártérítési kereset elévült. E társaság szerint a polgári törvénykönyvben előírt elévülési szabályokból az következik, hogy az ilyen keresetre alkalmazandó egyéves elévülési idő abban az időpontban kezdődik, amikor a károsult tudomást szerzett a szóban forgó versenyjogi jogsértésről. A jelen ügyben, tekintettel először is arra, hogy a CNMC határozatát 2015. szeptember 15‑én teljes egészében közzétették e hatóság honlapján, másodszor, hogy a CNMC e tekintetben sajtóközleményt tett közzé, harmadszor pedig arra, hogy az e határozat alapjául szolgáló ügy országosan széles körű médiafigyelmet élvezett, CP nem hivatkozhat arra, hogy az említett határozatnak a CNMC internetes honlapján való közzétételének időpontjában nem volt tudomása az említett kártérítési kereset benyújtásához elengedhetetlen információkról. Így a Nissan szerint, mivel ugyanezen határozatnak nem kell jogerőre emelkednie az elévülési idő megkezdődéséhez, úgy tekinthető, hogy e határidő 2015. szeptember 15‑én kezdődött meg.
20
A kérdést előterjesztő bíróság szerint a versenyszabályok megsértése miatti kártérítési keresetekre alkalmazandó elévülési idő nem kezdődhet meg az előtt, hogy az érintett jogsértés megszűnt volna, és a károsultnak tudomása lett volna vagy észszerűen elvárható módon tudnia kellett volna a kártérítési keresete megindításához elengedhetetlen információkról.
21
Azokban az esetekben, ha e jogsértést a nemzeti versenyhatóság határozata állapította meg, e bíróság úgy véli, hogy úgy tekinthető, hogy a károsultak e határozat – e hatóság internetes honlapján történő – közzétételének időpontjában tudomást szereztek ezekről az információkról. E közzététellel többek között ismert a szóban forgó jogsértés fennállása, e jogsértés elkövetőit pontosan megjelölik, a jogellenes magatartás időtartamát feltüntetik, és a kár bekövetkezése megállapítható. Az említett bíróság szerint, mivel az érintett jogsértéssel okozott kár megtérítéséhez való jog keletkezéséhez semmilyen jogszabály nem követeli meg, hogy az ilyen határozat jogerős legyen, az, hogy e határozat bírósági jogorvoslat tárgyát képezte, nem befolyásolhatja a szóban forgó jogsértésből eredő kár megtérítése iránti kártérítési keresetre alkalmazandó elévülési idő számítását.
22
A kérdést előterjesztő bíróság szerint kétségtelen, hogy a versenyhatóság megsemmisítés iránti kereset tárgyát képező határozatát követő kártérítési keresetet elbíráló bíróságot csak akkor kötheti a jogsértés fennállásának az e határozatban szereplő megállapítása, ha az említett határozat jogerőre emelkedett. Az alkalmazandó eljárásjog értelmében azonban e bíróság az előtte folyamatban lévő eljárást az említett határozat jogerőre emelkedéséig felfüggesztheti. Egyébiránt abban az esetben, ha kártérítési keresetet indítanak a versenyszabályok olyan megsértése miatt, amely egyidejűleg a versenyhatóság által folytatott vizsgálat tárgyát képezi, az említett bíróság felfüggesztheti ezt az eljárást mindaddig, amíg e hatóság határozatot hoz, és az jogerőre emelkedik.
23
A jelen ügyben e bíróság szerint CP‑nek lehetősége volt arra, hogy a kártérítési keresetének benyújtásához elengedhetetlen összes információt megismerje a CNMC internetes honlapján e hatóság határozatának teljes egészében történő közzététele, az erre vonatkozó – a károsultakat az érintett jogsértésből eredő károk miatti kártérítési kereset megindítására kifejezetten felhívó – sajtóközlemény közzététele, valamint az e határozat tárgyát képező ügy széles körű, országos médiafigyelem nyomán.
24
Az említett bíróság e tekintetben hozzáteszi, hogy a CNMC‑nek az e hatóság internetes honlapján közzétett határozataitól, valamint az ezen az internetes honlapon szintén közzétett sajtóközleménytől eltérően a spanyol bíróságok azon ítéleteit, amelyek folytán, adott esetben, az említett hatóság határozata jogerőre emelkedik, sem sajtóközleményként, sem pedig a Boletín Oficial del Estadóban (állami hivatalos lap) nem teszik közzé. A széles nyilvánosság számára továbbá nehezen hozzáférhető az az internetes honlap, amelyen a spanyol bíróságok ítéleteit közzéteszik.
25
Ebben az összefüggésben a kérdést előterjesztő bíróság ugyanakkor megjegyzi, hogy a versenyszabályok megsértése miatti kártérítési keresetekre alkalmazandó elévülési idő kezdő időpontjára vonatkozó szabályoknak az ő értelmezésével szemben létezik a nemzeti ítélkezési gyakorlatnak egy olyan irányvonala, amely szerint a CNMC‑nek a hatáskörrel rendelkező bíróságok előtt megsemmisítés iránti kereset tárgyát képező határozatát követő ilyen kártérítési keresetekre alkalmazandó elévülési idő csak attól az időponttól kezdődik, amikor e határozat a bírósági felülvizsgálatot követően jogerőre emelkedett. Az ítélkezési gyakorlat ezen irányvonala szerint a károsult számára nem lehetséges a kártérítési keresete benyújtásához elengedhetetlen információk megismerése kizárólag a CNMC határozata teljes változatának az internetes honlapján való közzététele, a sajtóközlemény és az érintett ügy országos médiafigyelme alapján. Így azt kellene megállapítani, hogy az elévülési idő csak akkor kezdődik meg, ha a végső fokon eljáró jogorvoslati fórum ítélete jogerőre emelkedett. Mindenesetre szükségtelen lenne a CNMC határozata alapján kártérítési keresetet indítani, hogy azután ennek felfüggesztését kérjék annak meghatározása érdekében, hogy e kártérítési kereset megalapozása érdekében van‑e helye e határozatra támaszkodni, vagy sem.
26
E bíróság szerint úgy tűnik, hogy az ítélkezési gyakorlat említett irányvonala tévesen tesz különbséget a keresetindítás lehetősége és kötelezettsége között. Márpedig az említett bíróság szerint, ha az érintett felperesnek tudomása van a kártérítési keresete megindításához elengedhetetlen információkról, ezt az e célból előírt határidőn belül meg kell tennie.
27
E körülmények között a Juzgado de lo Mercantil no 1 de Zaragoza (zaragozai 1. sz. kereskedelmi bíróság), a kérdést előterjesztő bíróság, úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjeszti a Bíróság elé:
„1)
Van‑e az uniós jogban jogalapja a versenyjog megsértésén alapuló kártérítési kereset benyújtásának lehetősége és kötelezettsége közötti különbségtételnek, vagy éppen ellenkezőleg, ha a károsultnak tudomása van arról, vagy észszerűen elvárható módon tudnia kell arról, hogy az említett jogsértés következtében kárt szenvedett, és hogy ki a jogsértés elkövetője, akkor köteles ilyen keresetet benyújtani, megkezdve ezzel az elévülési idő számítását?
2)
Meg kell‑e várni a kártérítési kereset bírósághoz való benyújtásához a szankció jogerőre emelkedését, vagy éppen ellenkezőleg, ha a [CNMC] teljes egészében közzétett határozata tartalmazza a szóban forgó jogsértés elkövetőinek személyét, a jogsértés pontos időtartamát és a jogsértéssel érintett termékeket, akkor ezt úgy kell értelmezni, hogy a kártérítési kereset előterjeszthető a bíróság előtt, és az elévülési idő megkezdődik?
3)
Az elévülés kezdő időpontja szempontjából a teljes szankciónak a CNMC hivatalos és nyilvános honlapján történő közzétételét egyenértékűnek kell‑e tekinteni az európai bizottsági határozat összefoglalójának az Európai Unió Hivatalos Lapjában történő közzétételével, tekintettel arra, hogy a CNMC határozatainak közzétételére csak a hivatalos honlapon kerül sor?”
Az eljárás szóbeli szakaszának újbóli megnyitása és a kérdést előterjesztő bíróság részéről felvilágosítás kérése iránti kérelmekről
28
A Bíróság Hivatalához 2025. április 17‑én benyújtott beadványában a Nissan elsődlegesen azt kérte, hogy a Bíróság eljárási szabályzatának 83. cikke alapján rendeljék el az eljárás szóbeli szakaszának újbóli megnyitását. Másodlagosan azt kérte a Bíróságtól, hogy ezen eljárási szabályzat 101. cikke alapján kérjen felvilágosítást a kérdést előterjesztő bíróságtól.
29
E kérelmek indokaként a Nissan lényegében egyrészt arra hivatkozott, hogy a főtanácsnok az indítványában a CP által a tárgyaláson előadott olyan ténybeli és jogi elemekre támaszkodott, amelyeket e tárgyaláson nem vitattak meg kontradiktórius eljárásban, másrészt pedig arra, hogy az ügy körülményei – ténybeli és nemzeti jogi kérdésekről – nincsenek kellően feltárva. Tisztázni kell először is – többek között – a kártérítési keresetekre alkalmazandó elévülési idő megszakadásának módjait, és különösen a peren kívüli kérelmeknek az ezen elévülési idő megszakadására gyakorolt hatásait. A jelen ügyben fel kell hívni a kérdést előterjesztő bíróságot, hogy pontosítsa, hogy CP előterjesztett‑e peren kívüli kérelmet, valamint adott esetben ennek a tartalmát, valamint az ennek előterjesztésével felmerült költségeket. Másodszor, célszerű tisztázni a CNMC azon szankcionálásra vonatkozó határozatainak számát, amelyeket e határozatok bírósági felülvizsgálata nyomán megsemmisítettek. Harmadszor, fel kell kérni a kérdést előterjesztő bíróságot, hogy pontosítsa a spanyol jog bizonyos – többek között a CNMC határozatainak végrehajthatóságára, a CNMC határozatainak és a spanyol bíróságok ítéleteinek közzétételére vonatkozó nemzeti szabályok közötti különbségekre, valamint az elévülési idő megszakadásával kapcsolatos költségekre vonatkozó – aspektusait.
30
E tekintetben – először is az eljárás szóbeli szakaszának újbóli megnyitására irányuló kérelmet illetően – emlékeztetni kell arra, hogy az EUMSZ 252. cikk második bekezdése értelmében a főtanácsnok feladata, hogy teljesen pártatlanul és függetlenül eljárva, nyilvános tárgyaláson indokolással ellátott indítványt terjesszen elő azokban az ügyekben, amelyek esetében az Európai Unió Bíróságának alapokmánya szerint a főtanácsnok részvételére van szükség. A Bíróságot nem köti sem ezen indítvány, sem pedig a főtanácsnok ezen indítvány alapjául szolgáló indokolása (2020. március 19‑iSánchez Ruiz és társai ítélet, C‑103/18 és C‑429/18, EU:C:2020:219, 42. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
31
Ebben az összefüggésben szintén meg kell jegyezni, hogy az Európai Unió Bíróságának alapokmánya és az eljárási szabályzat nem teszi lehetővé, hogy a felek vagy ezen alapokmány 23. cikke szerinti érintett érdekeltek a főtanácsnoki indítványra válaszként észrevételeket tegyenek. Következésképpen az, ha a fél vagy az ilyen érdekelt nem ért egyet a főtanácsnok indítványával, bármilyen kérdéseket is vizsgáljon a főtanácsnok az indítványban, önmagában nem indokolhatja a szóbeli szakasz újbóli megnyitását (2020. március 19‑iSánchez Ruiz és társai ítélet, C‑103/18 és C‑429/18, EU:C:2020:219, 43. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
32
Ebből következően, mivel a Nissan által az eljárás szóbeli szakaszának újbóli megnyitása iránt benyújtott kérelem arra irányul, hogy válaszolhasson a főtanácsnok által az indítványában tett állásfoglalásra, annak nem lehet helyt adni.
33
Mindemellett a Bíróság az eljárási szabályzatának 83. cikke alapján a főtanácsnok meghallgatását követően az eljárás során bármikor elrendelheti az eljárás szóbeli szakaszának újbóli megnyitását, különösen, ha úgy ítéli meg, hogy az ügy körülményei nincsenek kellően feltárva, vagy ha a fél e szakasz befejezését követően a Bíróság határozatára nézve döntő jelentőségű új tényt hoz fel, illetve ha az ügyet olyan érv alapján kellene eldönteni, amelyet a felek, illetve az alapokmány 23. cikke szerinti érdekeltek nem vitattak meg.
34
A jelen ügyben a Bíróság – a főtanácsnok meghallgatását követően – megállapítja, hogy a kérdést előterjesztő bíróság által benyújtott kérdések megválaszolásához szükséges valamennyi információval rendelkezik, és hogy a jelen ügyet nem olyan érv alapján kell eldönteni, amelyet az érdekeltek nem vitattak meg. Az eljárás szóbeli szakaszának újbóli megnyitására irányuló kérelem továbbá nem hoz fel a Bíróság ezen ügyben hozandó határozatára nézve döntő jelentőségű új tényt.
35
Ebből következik, hogy nem kell elrendelni az eljárás szóbeli szakaszának újbóli megnyitását.
36
Másodszor, ami a másodlagosan előterjesztett azon kérelmet illeti, amellyel a Nissan azt kéri a Bíróságtól, hogy kérjen felvilágosítást a kérdést előterjesztő bíróságtól, elegendő emlékeztetni arra, hogy a Bíróság rendelkezésére álló azon lehetőség, hogy eljárási szabályzatának 101. cikke értelmében felvilágosítást kérjen a kérdést előterjesztő bíróságoktól, csupán jogosultságnak tekinthető, és a Bíróság diszkrecionális jelleggel mérlegeli minden egyes esetben, hogy élni kíván‑e vele (2015. december 3‑iBanif Plus Bank ítélet, C‑312/14, EU:C:2015:794, 32. pont). Márpedig, amint az a jelen ítélet 34. pontjában megállapításra került, a Bíróság a jelen előzetes döntéshozatal iránti kérelem elbírálásához szükséges valamennyi információval rendelkezik. Ebből következik, hogy ezt a kérelmet is el kell utasítani.
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekről
37
A Bíróság állandó ítélkezési gyakorlata szerint a nemzeti bíróságok és a Bíróság között az EUMSZ 267. cikkel bevezetett együttműködési eljárás keretében a Bíróság feladata, hogy a nemzeti bíróságnak az előtte folyamatban lévő ügy eldöntéséhez hasznos választ adjon. Ennek érdekében a Bíróságnak adott esetben át kell fogalmaznia a feltett kérdéseket. Ezenfelül a Bíróság figyelembe vehet olyan uniós jogszabályokat, amelyekre a nemzeti bíróság kérdéseiben nem hivatkozott (2023. január 12‑iRegioJet ítélet, C‑57/21, EU:C:2023:6, 92. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat). E tekintetben a Bíróságnak kell a nemzeti bíróság által szolgáltatott információk összessége, és különösen az előzetes döntéshozatalra utaló határozat indokolása alapján meghatározni az uniós jog azon rendelkezéseit, amelyeknek az értelmezése a jogvita tárgyára figyelemmel szükséges (2022. június 22‑iVolvo és DAF Trucks ítélet, C‑267/20, EU:C:2022:494, 28. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
38
A jelen ügyben a kérdést előterjesztő bíróság által szolgáltatott információk összességére tekintettel – annak érdekében, hogy e bíróságnak az előtte folyamatban lévő ügy eldöntéséhez hasznos választ lehessen adni – át kell fogalmazni az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdéseket.
39
Ezen információkból ugyanis az következik, hogy e bíróság többek között azt kívánja meghatározni, hogy CP, aki úgy véli, hogy a CNMC‑nek az e hatóság internetes honlapján 2015. szeptember 15‑én közzétett és a Tribunal Supremo (legfelsőbb bíróság) 2021‑ben hozott ítéletét követően jogerőre emelkedett határozata által megállapított versenyjogi jogsértés miatt kárt szenvedett, kérheti‑e a neki okozott kár megtérítését, vagy a 2023 márciusában benyújtott kártérítési keresete elévült‑e.
40
E tekintetben a Bíróság rendelkezésére álló iratokból kitűnik, hogy a 2014/104 irányelvet átültető 9/2017. sz. királyi törvényerejű rendelet 2017. május 27‑én, vagyis körülbelül öt hónappal az ezen irányelv 21. cikkében előírt átültetési határidő lejártát követően lépett hatályba. A kérdést előterjesztő bíróság kifejti, hogy az említett irányelvet a spanyol jogba átültető e törvényerejű rendelet hatálybalépésének időpontjáig a versenyjogi jogsértések miatti kártérítési keresetekre alkalmazandó elévülési időt a szerződésen kívüli polgári jogi felelősség általános rendszere szabályozta, és hogy a polgári törvénykönyv 1968. cikkének (2) bekezdése értelmében ez az egyéves elévülési idő csak akkor kezdődött meg, amikor az a személy, aki úgy véli, hogy kárt szenvedett, tudomást szerzett a felelősséget keletkeztető tényállásról. E bíróság pontosítja, hogy a 2007‑ben bekövetkezett jogszabály‑módosítást követően a nemzeti szabályozás már nem követeli meg, hogy a nemzeti versenyhatóság határozata jogerőre emelkedjen az érintett jogsértéssel okozott kár megtérítéséhez való jog keletkezéséhez. Így a kérdést előterjesztő bíróság úgy véli, hogy a CP kártérítési keresetére alkalmazandó elévülési idő kiindulópontja a CNMC határozata – internetes honlapján történő – közzétételének időpontjával, azaz 2015. szeptember 15‑ével esik egybe, nem pedig a Tribunal Supremo (legfelsőbb bíróság) azon ítélete közzétételének időpontjával, amellyel e határozat 2021‑ben jogerőre emelkedett.
41
Ebben az összefüggésben, és figyelembe véve többek között azt, hogy a polgári törvénykönyv elévülési szabályai hozzávetőleg öt hónappal a 2014/104 irányelv átültetési határidejének lejártát követően is alkalmazandók voltak, a kérdést előterjesztő bíróság által szolgáltatott információkból egyértelműen kitűnik, hogy e bíróság arra keresi a választ, hogy összeegyeztethetők‑e a tényleges érvényesülés elvével összefüggésben értelmezett EUMSZ 101. cikkel, és adott esetben, az említett irányelv 10. cikkével azok az elévülési szabályok, amelyek az ugyanezen irányelv átültetését megelőzően hatályban voltak, különösen az elévülési idő kezdő időpontjának meghatározását illetően.
42
E körülmények között meg kell állapítani, hogy kérdéseivel, amelyeket együttesen célszerű vizsgálni, a kérdést előterjesztő bíróság lényegében arra vár választ, hogy az EUMSZ 101. cikket a tényleges érvényesülés elvével összefüggésben, valamint adott esetben a 2014/104 irányelv 10. cikkének (2) bekezdését úgy kell‑e értelmezni, hogy azokkal ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amely szerint, amint azt a hatáskörrel rendelkező nemzeti bíróságok értelmezik, azon időpont meghatározása során, amelytől kezdve a nemzeti versenyhatóságnak a versenyszabályok megsértését megállapító határozatát követő, e szabályok megsértése miatti kártérítési keresetekre alkalmazandó elévülési idő megkezdődik, úgy tekinthető, hogy az a személy, aki úgy véli, hogy kárt szenvedett, azelőtt szerzett tudomást a kártérítési keresetének benyújtását lehetővé tévő elengedhetetlen információkról, hogy e határozat jogerőre emelkedett volna.
43
E tekintetben az előterjesztett kérdések megválaszolása érdekében először is meg kell vizsgálni a 2014/104 irányelv 10. cikkének időbeli hatályát, amely a versenyjogi jogsértések miatti kártérítési keresetekre alkalmazandó elévülési idő vonatkozásában bizonyos követelményeket állapít meg, meghatározva különösen ezen elévülési idő minimális időtartamát, és azt a legkorábbi időpontot, amikor az megkezdődhet, valamint azokat a körülményeket, amelyek között az elévülési időnek nyugodnia kell vagy meg kell szakadnia.
44
Emlékeztetni kell tehát arra, hogy a 2014/104 irányelv 10. cikke az ezen irányelv 22. cikkének (1) bekezdése értelmében vett anyagi jogi rendelkezés. Márpedig ez utóbbi rendelkezés értelmében a tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy az említett irányelv 21. cikke alapján az ezen irányelv anyagi jogi rendelkezéseinek való megfelelés céljából elfogadott nemzeti rendelkezések ne legyenek visszamenőleges hatállyal alkalmazhatók (2024. április 18‑iHeureka Group [Online árösszehasonlító szolgáltatások] ítélet, C‑605/21, EU:C:2024:324, 47. pont).
45
Mindemellett valamely irányelv átültetésére előírt határidő lejártát követően a nemzeti jogot az irányelv valamennyi rendelkezésével összhangban kell értelmezni (2024. április 18‑iHeureka Group [Online árösszehasonlító szolgáltatások] ítélet, C‑605/21, EU:C:2024:324, 48. pont).
46
Ennélfogva a 2014/104 irányelv 10. cikke időbeli hatályának meghatározásához meg kell vizsgálni, hogy az alapügyben szóban forgó helyzet megvalósult‑e az ezen irányelv átültetési határidejének lejárta előtt, vagy e határidő lejártát követően is kifejtette hatásait (2024. április 18‑iHeureka Group [Online árösszehasonlító szolgáltatások] ítélet, C‑605/21, EU:C:2024:324, 49. pont).
47
Ennek érdekében, tekintettel az elévülési szabályok sajátosságaira, jellegére és működési mechanizmusára, különösen a versenyjogi jogsértés miatti kártérítési keresettel összefüggésben, meg kell vizsgálni, hogy a 2014/104 irányelv átültetési határidejének lejártakor, vagyis 2016. december 27‑én letelt‑e az alapügyben szereplő helyzetre ezen időpontig alkalmazandó, a nemzeti jog által meghatározott elévülési idő, ami magában foglalja ezen elévülési idő nemzeti jog szerinti kezdő időpontjának meghatározását (2024. április 18‑iHeureka Group [Online árösszehasonlító szolgáltatások] ítélet, C‑605/21, EU:C:2024:324, 50. pont).
48
Mivel a 2014/104 irányelv átültetési határidejének lejártáig ugyanis az adott területre vonatkozóan egyetlen uniós szabályozás sem volt alkalmazható, az egyes tagállamok jogrendjének feladata volt meghatározni az EUMSZ 101. és EUMSZ 102. cikk megsértéséből eredő kár megtérítéséhez való jog érvényesítésének szabályait, ideértve az elévülési időre vonatkozó szabályokat is, tiszteletben tartva azonban az egyenértékűség és a tényleges érvényesülés elvét, amely utóbbi megköveteli, hogy a jogalanyok által az uniós jog közvetlen hatályára alapított jogok védelmét biztosítani hivatott keresetekre vonatkozó szabályok ne tegyék gyakorlatilag lehetetlenné vagy rendkívül nehézzé az uniós jogrend által biztosított jogok gyakorlását (2024. április 18‑iHeureka Group [Online árösszehasonlító szolgáltatások] ítélet, C‑605/21, EU:C:2024:324, 51. pont).
49
E tekintetben ez utóbbi elvből az következik, hogy az elévülési idő kezdő időpontját, az elévülés nyugvásának vagy megszakadásának időtartamát és feltételeit meghatározó nemzeti szabályozást már a 2014/104 irányelv átültetési határidejének lejárta előtt is hozzá kell igazítani a versenyjog sajátosságaihoz, valamint a versenyjogi szabályoknak az érintett személyek általi alkalmazásával elérni kívánt célokhoz, annak érdekében, hogy ne hiúsítsák meg az EUMSZ 101. és EUMSZ 102. cikk teljes körű érvényesülését (2024. április 18‑iHeureka Group [Online árösszehasonlító szolgáltatások] ítélet, C‑605/21, EU:C:2024:324, 52. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
50
Ebben az összefüggésben emlékeztetni kell arra, hogy az EUMSZ 101. cikk (1) bekezdése és az EUMSZ 102. cikk közvetlen hatállyal bír a magánszemélyek közötti jogviszonyokban, és jogokat keletkeztet az érintett személyekre vonatkozóan, amelyeket a nemzeti bíróságnak biztosítania kell (2014. június 5‑iKone és társai ítélet, C‑557/12, EU:C:2014:1317, 20. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
51
Az EUMSZ 101. cikk teljes érvényesülését, különösen pedig az (1) bekezdésében foglalt tilalom hatékony érvényesülését veszélyeztetné, ha nem lenne bármely személynek lehetősége kártérítést követelni azon kárért, amelyet a versenyjog megsértése okozott neki (2014. június 5‑iKone és társai ítélet, C‑557/12, EU:C:2014:1317, 21. pont; 2025. január 28‑iASG 2 ítélet, C‑253/23, EU:C:2025:40, 61. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
52
Ily módon bármely személy kártérítést igényelhet az őt ért kárért, amennyiben okozati összefüggés áll fenn az említett kár és valamely kartell vagy az EUMSZ 101. cikk által tiltott magatartás között (2014. június 5‑iKone és társai ítélet, C‑557/12, EU:C:2014:1317, 22. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
53
A bármely személyt megillető azon jog, hogy az ilyen kárért kártérítést követeljen, megerősíti az uniós versenyszabályok hatékonyságát, és visszatarthat a verseny korlátozására vagy torzítására alkalmas magatartásoktól, ily módon hozzájárulva az Unión belüli hatékony verseny fenntartásához (2025. január 28‑iASG 2 ítélet, C‑253/23, EU:C:2025:40, 63. pont).
54
A Bíróság állandó ítélkezési gyakorlata szerint ez a jog minden károsultnak lehetőséget biztosít arra, hogy kártérítést követeljen az olyan magatartással okozott kárért, amely megakadályozhatja, korlátozhatja vagy torzíthatja a versenyt (lásd ebben az értelemben: 2001. szeptember 20‑iCourage és Crehan ítélet, C‑453/99, EU:C:2001:465, 25. pont; 2006. július 13‑iManfredi és társai ítélet, C‑295/04–C‑298/04, EU:C:2006:461, 60. pont; 2023. december 21‑iInternational Skating Union kontra Bizottság ítélet, C‑124/21 P, EU:C:2023:1012, 201. pont).
55
E tekintetben az említett jogra alkalmazandó elévülési időnek többek között az a rendeltetése, hogy egyrészt biztosítsa a károsult jogainak védelmét, mivel az esetleges keresetindításhoz szükséges információk összegyűjtéséhez elegendő idővel kell rendelkeznie, másrészt pedig hogy megakadályozza azt, hogy a károsult határozatlan ideig késlekedhessen kártérítéshez fűződő jogának gyakorlásával a kárért felelős személy hátrányára. Következésképpen az elévülési idő végső soron a károsultat és a kárért felelős személyt védi (lásd ebben az értelemben: 2022. június 22‑iVolvo és DAF Trucks ítélet, C‑267/20, EU:C:2022:494, 45. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
56
Emlékeztetni kell arra is, hogy a versenyjog megsértése miatt elszenvedett kár megtérítéséhez való jog gyakorlása gyakorlatilag lehetetlenné vagy rendkívül nehézzé válna, ha a versenyjogi rendelkezések megsértése miatti kártérítési keresetekre alkalmazandó elévülési idők azelőtt kezdődnének, hogy a jogsértés befejeződött volna, és a károsult fél tudomást szerzett volna, vagy észszerűen úgy volna tekinthető, hogy tudomást szerzett a kártérítési keresete megindításához elengedhetetlen információkról (2024. április 18‑iHeureka Group [Online árösszehasonlító szolgáltatások] ítélet, C‑605/21, EU:C:2024:324, 55. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
57
A jelen ügyben a jelen ítélet előző pontjában említett, a jogsértés megszűnésére vonatkozó első feltételt illetően nem vitatott, hogy a jogsértés 2013‑ban fejeződött be.
58
Ami az ugyanezen pontban foglalt második feltételt illeti, vagyis azt hogy a károsult tudomást szerezzen a versenyjogi szabályok megsértése miatti kártérítési kereset benyújtásához elengedhetetlen információkról, az állandó ítélkezési gyakorlatból kitűnik, hogy ezen információk közé tartozik a versenyjogi jogsértés fennállása, a kár fennállása, az e kár és e jogsértés közötti okozati összefüggés, valamint a jogsértés elkövetőjének kiléte (lásd ebben az értelemben: 2024. április 18‑iHeureka Group [Online árösszehasonlító szolgáltatások] ítélet, C‑605/21, EU:C:2024:324, 64. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
59
Az említett információk hiányában ugyanis rendkívül nehéz, sőt lehetetlen a károsult számára, hogy a jogsértés által neki okozott kár megtérítését követelje (2024. április 18‑iHeureka Group [Online árösszehasonlító szolgáltatások] ítélet, C‑605/21, EU:C:2024:324, 65. pont).
60
E tekintetben a kártérítési keresetet elbíráló nemzeti bíróság feladata azon időpont meghatározása, amelytől kezdve észszerűen úgy tekinthető, hogy a károsult személy tudomást szerzett az említett információkról. Kizárólag a nemzeti bíróság rendelkezik hatáskörrel ugyanis az alapügy tényállásának megállapítására és megítélésére. Mindemellett a Bíróságnak lehetősége van arra, hogy az előzetes döntéshozatal iránti kérelem elbírálása során olyan pontosításokat adjon, amelyek célja, hogy iránymutatást adjanak a nemzeti bíróságnak az értékelés során (2024. április 18‑iHeureka Group [Online árösszehasonlító szolgáltatások] ítélet, C‑605/21, EU:C:2024:324, 66. pont).
61
Az előzetes döntéshozatalra utaló határozatból kitűnik, hogy a nemzeti szabályozás szerint a versenyszabályok megsértése elkövetőjének felelőssége főszabály szerint megállapítható vagy a károsult fél által a hatáskörrel rendelkező nemzeti bíróság előtt kártérítési kereset benyújtásával, ha ilyen jogsértés megállapítására a nemzeti versenyhatóság valamely határozatában nem került sor, vagy pedig e hatóság ilyen határozatának meghozatalát követően ilyen kereset benyújtásával.
62
Márpedig a kérdést előterjesztő bíróság hangsúlyozza, hogy semmilyen jogszabály nem követeli meg, hogy az érintett jogsértéssel okozott kár megtérítéséhez való jog keletkezéséhez az ilyen határozat jogerőre emelkedjen.
63
Ugyanakkor e bíróság pontosítja, hogy a nemzeti szabályozás szerint a nemzeti versenyhatóság jogsértést megállapító, megsemmisítés iránti kereset tárgyát képező határozatát követő kártérítési keresetet elbíráló bíróságot csak akkor kötheti e jogsértés fennállásának megállapítása, ha e határozat jogerőre emelkedett.
64
Úgy tűnik tehát, hogy az EUMSZ 101. cikk vagy az EUMSZ 102. cikk hatálya alá tartozó megállapodásokra, döntésekre vagy magatartásokra vonatkozó bizottsági határozatoktól eltérően, amelyek az 1/2003 rendelet 16. cikkének (1) bekezdése értelmében kötelező jellegűek a nemzeti bíróságokra nézve, így e bíróságok nem hozhatnak az ilyen határozatokkal ellentétes határozatokat, a jelen esetben a nemzeti versenyhatóságnak a versenyszabályok megsértését megállapító olyan határozata, amelynek érvényességét bírósági úton vitatták, nem rendelkezik ilyen jelleggel. Ebből következik, hogy az ilyen határozatot követő kártérítési keresetet elbíráló bíróság az e határozattal szemben benyújtott kereset esetén nem jogerős információkkal rendelkezik.
65
Így azokban az esetekben, amikor a nemzeti versenyhatóság valamely határozatában megállapított uniós versenyjogi jogsértés esetleges elkövetője megsemmisítés iránti keresettel támadja meg e hatóság e jogsértés jellegére, tárgyi, személyi, időbeli és területi hatókörére vonatkozó megállapításait, aminek következtében az említett jogsértésre vonatkozó kártérítési keresetet elbíráló bíróságot nem kötik az említett megállapítások, nem állapítható meg, hogy a károsult e bíróság előtt ténylegesen támaszkodhatna az említett határozatra a jogsértés esetleges elkövetőjével szembeni keresetének alátámasztása érdekében.
66
Ilyen esetben sérülne a károsult azon lehetősége, hogy a nemzeti versenyhatóság határozatát követően kártérítési keresetet nyújtson be (follow‑on damages action), és e személy számára rendkívül nehéz volna a kártérítéshez való jogának gyakorlása.
67
E körülmények között meg kell állapítani, hogy mivel a kártérítési keresetet elbíráló bíróságot csak akkor köti az érintett jogsértés fennállásának megállapítása, ha a nemzeti versenyhatóság határozata jogerőre emelkedett, a károsult észszerűen nem tekinthető úgy, hogy tudomást szerzett a kártérítési keresetének e határozat alapján történő benyújtásához elengedhetetlen információkról, következésképpen az elévülési idő nem kezdődhet meg azelőtt, hogy az említett határozat jogerőre emelkedne.
68
Rá kell mutatni, hogy ezt az értelmezést a jelen ügyben sem az elévülési idő nyugvására és/vagy megszakadására vonatkozó szabályok, sem pedig a Bíróság rendelkezésére álló iratokból kitűnő, a kártérítési keresetet elbíráló bíróság előtti eljárás felfüggesztésére vonatkozó szabályok nem cáfolják.
69
Először is, ami az elévülési idő esetleges nyugvását illeti, ezen iratokból nem tűnik ki, hogy ilyen nyugvás megállapítható lenne a CNMC szóban forgó határozatára vonatkozó megsemmisítésiránti keresetnek a hatáskörrel rendelkező bíróságokhoz történő benyújtása miatt, sem pedig az, hogy az ilyen nyugvás szükségszerűen folyna azon ítélet közzétételének időpontjáig, amellyel e határozat jogerőre emelkedik.
70
Másodszor, ami az elévülési idő megszakadását illeti, az említett iratokból kitűnik, hogy ezt az elévülési időt megszakíthatja a károsultnak a feltételezett jogsértést elkövetőhöz intézett, a kárainak megtérítésére felhívó peren kívüli kérelme, a vitarendezési eljárás megindítása, vagy a kártérítési kereset benyújtásának előkészítéséhez szükséges információk és/vagy iratok összegyűjtésére irányuló előzetes intézkedések iránti kérelem.
71
Ugyanakkor meg kell állapítani, hogy ezen megszakadási okok függetlenek a CNMC szóban forgó határozatának megsemmisítése iránti kereset megindításától a hatáskörrel rendelkező bíróságok előtt. Következésképpen meg kell állapítani, hogy az említett megszakadási okok egyike sem teszi lehetővé annak kellően hatékony biztosítását, hogy a nemzeti szabályozás által előírt egyéves elévülési idő ne teljen el azon bírósági eljárások befejezése előtt, amelyek végén az érintett határozat jogerőre emelkedik.
72
Harmadszor, ami a kártérítési keresetet elbíráló bíróság azon lehetőségét illeti, hogy az előtte folyamatban lévő eljárást felfüggessze, ha az említett keresetet a versenyhatóság megsemmisítés iránti kereset tárgyát képező határozatát követően indítják, az említett határozat jogerőre emelkedéséig, az előzetes döntéshozatalra utaló határozatból kitűnik, hogy e felfüggesztés nem automatikus, mivel az eljáró bíróság e tekintetben mérlegelési jogkörrel rendelkezik.
73
Mindenesetre, amint arra a főtanácsnok az indítványának 83. pontjában lényegében rámutatott, az eljárás felfüggesztése iránti kérelmet csak a kártérítési kereset benyújtását követően lehet benyújtani, ami azt jelenti, hogy e keresetet az elévülési idő lejárta előtt be kell nyújtani. E körülmények között nem állapítható meg, hogy az eljárás felfüggesztése iránti kérelem lehetősége megfelelhet az EUMSZ 101. cikk és a tényleges érvényesülés elve követelményeinek.
74
Ennek pontosítását követően meg kell állapítani, hogy a nemzeti versenyhatóság határozatát követően a kártérítési kereset benyújtásához elengedhetetlen információk ismeretére vonatkozó feltétel nemcsak azt követeli meg, hogy e határozat jogerőre emelkedjen, hanem azt is, hogy a jogerős határozatból eredő ezen információkat megfelelő módon közzétették.
75
E tekintetben ahhoz, hogy észszerűen úgy lehessen tekinteni, hogy a károsult rendelkezik a kártérítési keresetének benyújtásához elengedhetetlen információkkal azon ítélet közzétételének időpontjától kezdve, amellyel a nemzeti versenyhatóság szóban forgó határozatát jogerősen helybenhagyták, az szükséges, hogy ezen ítéletet hivatalosan tegyék közzé, a széles nyilvánosság számára legyen szabadon hozzáférhető, és a közzétételének időpontja egyértelműen kitűnjön belőle.
76
A jelen ügyben CP 2023 márciusában nyújtotta be a kártérítési keresetét a CNMC 2015. július 23‑án elfogadott, e hatóság internetes honlapján 2015. szeptember 15‑én közzétett, és a Nissan tekintetében a Tribunal Supremo (legfelsőbb bíróság) 2021‑ben kihirdetett ítélete nyomán jogerőre emelkedett határozatát követően.
77
Az előzetes döntéshozatalra utaló határozatból továbbá kitűnik, hogy az az internetes honlap, amelyen a spanyol bíróságok ítéleteit közzéteszik, a Consejo General del Poder Judicial (általános igazságügyi tanács, Spanyolország) által működtetett Centro de Documentación Judicial (Cendoj) (bírói dokumentációs központ) honlapja, amely lényegében az ítélkezési gyakorlat széles nyilvánosság számára szabadon hozzáférhető adatbázisának minősül.
78
Következésképpen – a kérdést előterjesztő bíróság által elvégzendő vizsgálat függvényében – észszerűen megállapítható, hogy a Tribunal Supremo (legfelsőbb bíróság) azon ítélete közzétételének időpontjában, amellyel a CNMC határozata 2021‑ben jogerőre emelkedett, CP tudomást szerzett a kártérítési keresete benyújtását számára lehetővé tévő minden szükséges információról.
79
Ebből az következik, amint az a jelen ítélet 76–78. pontjából kitűnik, hogy a 2014/104 irányelv átültetési határidejének lejártakor, azaz 2016. december 27‑én az elévülési idő nemcsak hogy nem járt le, hanem még meg sem kezdődött.
80
Ennélfogva az alapügyben szóban forgó helyzet nem következett be ezen irányelv átültetési határidejének lejárta előtt, így ezen irányelv 10. cikke időbeli hatályánál fogva alkalmazandó a jelen ügyben, és úgy tűnik, hogy CP kártérítési keresete nem évült el.
81
E tekintetben, mivel a 2014/104 irányelv 10. cikke (2) bekezdésének tartalma az elévülési idő kezdő időpontjának meghatározását illetően lényegében a Bíróságnak az EUMSZ 101. cikkre és az EUMSZ 102. cikkre, valamint a tényleges érvényesülés elvére vonatkozó ítélkezési gyakorlatát tükrözi, a jelen ítéletnek a nemzeti versenyhatóság jogsértést megállapító határozatát követő, a versenyszabályok megsértése miatti kártérítési keresetekre alkalmazandó elévülési idő kezdő időpontjára vonatkozó megfontolásai a 2014/104 irányelv 10. cikke (2) bekezdésének értelmezésére is alkalmazandók.
82
A fenti megfontolásokra tekintettel az előterjesztett kérdésekre azt a választ kell adni, hogy az EUMSZ 101. cikket a tényleges érvényesülés elvével összefüggésben, valamint a 2014/104 irányelv 10. cikkének (2) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy azokkal ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amely szerint, amint azt a hatáskörrel rendelkező nemzeti bíróságok értelmezik, azon időpont meghatározása során, amelytől kezdve a nemzeti versenyhatóságnak a versenyszabályok megsértését megállapító határozatát követő, e szabályok megsértése miatti kártérítési keresetekre alkalmazandó elévülési idő megkezdődik, úgy tekinthető, hogy az a személy, aki úgy véli, hogy kárt szenvedett, azelőtt szerzett tudomást a kártérítési keresetének benyújtását lehetővé tévő elengedhetetlen információkról, hogy e határozat jogerőre emelkedett volna.
A költségekről
83
Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.
A fenti indokok alapján a Bíróság (negyedik tanács) a következőképpen határozott:
Az EUMSZ 101. cikket a tényleges érvényesülés elvével összefüggésben, valamint a tagállamok és az Európai Unió versenyjogi rendelkezéseinek megsértésén alapuló, nemzeti jog szerinti kártérítési keresetekre irányadó egyes szabályokról szóló, 2014. november 26‑i 2014/104/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv 10. cikkének (2) bekezdését
a következőképpen kell értelmezni:
azokkal ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amely szerint, amint azt a hatáskörrel rendelkező nemzeti bíróságok értelmezik, azon időpont meghatározása céljából, amelytől kezdve a nemzeti versenyhatóságnak a versenyszabályok megsértését megállapító határozatát követő, e szabályok megsértése miatti kártérítési keresetekre alkalmazandó elévülési idő megkezdődik, úgy tekinthető, hogy az a személy, aki úgy véli, hogy kárt szenvedett, azelőtt szerzett tudomást a kártérítési keresetének benyújtását lehetővé tévő elengedhetetlen információkról, hogy e határozat jogerőre emelkedett volna.
Aláírások
(
*1
)	Az eljárás nyelve: spanyol.