62022CJ0305_RES
(C‑305/22. sz. ügy)
C. J.
(a Curtea de Apel București [Románia] által benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem)
A Bíróság ítélete (nagytanács), 2025. szeptember 4.
„Előzetes döntéshozatal – A szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térség – Büntetőügyekben folytatott igazságügyi együttműködés – 2002/584/IB kerethatározat – Szabadságvesztés‑büntetés végrehajtása céljából kibocsátott európai elfogatóparancs – A 4. cikk 6. pontja – Az európai elfogatóparancs végrehajtása megtagadásának mérlegelhető oka – E büntetés végrehajtása végrehajtó állam általi átvételének feltételei – A 3. cikk 2. pontja – Az »ugyanazon cselekményért hozott jogerős ítélet« fogalma – 2008/909/IB kerethatározat – Büntetőügyekben a bírósági határozatok kölcsönös elismerése egy másik tagállamban történő végrehajtásuk céljából – 25. cikk – Az e kerethatározatban előírt feltételek és eljárás tiszteletben tartása azokban az esetekben, amelyekben valamely tagállam vállalja a kibocsátó állam bírósága által hozott büntetőítélet végrehajtását – A kibocsátó állam hozzájárulásának követelménye az ilyen büntetőítélet végrehajtásának egy másik tagállam általi átvételéhez – 4. cikk – A kibocsátó állam azon lehetősége, hogy az e cikkben említett ítéletet és tanúsítványt a végrehajtó államnak továbbítsa – Az ilyen továbbítás elmaradásának következményei – A lojális együttműködés elve – 22. cikk – A kibocsátó állam azon joga, hogy végrehajtsa e büntetőítéletet – Az európai elfogatóparancs fenntartása – A végrehajtó igazságügyi hatóság azon kötelezettsége, hogy végrehajtsa az európai elfogatóparancsot”
Büntetőügyekben folytatott igazságügyi együttműködés – Az európai elfogatóparancsról és a tagállamok közötti átadási eljárásokról szóló kerethatározat – Az európai elfogatóparancs végrehajtása megtagadásának mérlegelhető okai – Szabadságvesztés‑büntetés vagy szabadságelvonással járó intézkedés végrehajtása céljából kibocsátott elfogatóparancs – A 2002/584 kerethatározat értelmében a végrehajtó tagállamban tartózkodó vagy lakóhellyel rendelkező keresett személy – Az elfogatóparancs végrehajtása megtagadásának feltételei – A végrehajtó államnak a büntetés végrehajtására vonatkozó kötelezettségvállalása – A 2008/909 kerethatározatban előírt feltételek és eljárás tiszteletben tartása – Terjedelem – A kibocsátó állam hozzájárulásának követelménye – Ezen állam mérlegelési mozgástere
(2002/584 tanácsi kerethatározat, 1. cikk, (2) bekezdés, 4. cikk, 6. pont és 5. cikk, 3. pont; 2008/909 tanácsi kerethatározat, (8) és (12) preambulumbekezdés, 4., 13. és 25. cikk, valamint I. melléklet)
(lásd: 47., 49–52., 57., 59., 61–67., 72., 87. pont és a rendelkező rész 1. pontja)
Büntetőügyekben folytatott igazságügyi együttműködés – Az európai elfogatóparancsról és a tagállamok közötti átadási eljárásokról szóló kerethatározat – Az európai elfogatóparancs végrehajtása megtagadásának mérlegelhető okai – Szabadságvesztés‑büntetés vagy szabadságelvonással járó intézkedés végrehajtása céljából kibocsátott elfogatóparancs – A 2002/584 kerethatározat 4. cikkének 6. pontja értelmében a végrehajtó tagállamban tartózkodó vagy lakóhellyel rendelkező keresett személy – Az elfogatóparancs végrehajtásának a 2008/909 kerethatározatban előírt feltételek és eljárás megsértésével történő megtagadása – A megtagadó határozat joghatása – A kibocsátó állam azon joga, hogy fenntartsa az elfogatóparancsot és végrehajtsa a büntetést – Feltételek
(2002/584 tanácsi kerethatározat, 4. cikk, 6. pont, 26. cikk, (1) bekezdés és 2008/909 tanácsi kerethatározat, 4., 22. és 25. cikk)
(lásd: 75–82., 85–87. pont és a rendelkező rész 1. pontja)
Büntetőügyekben folytatott igazságügyi együttműködés – Az európai elfogatóparancsról és a tagállamok közötti átadási eljárásokról szóló kerethatározat – Az európai elfogatóparancs végrehajtása kötelező megtagadásának okai – Olyan keresett személy, akivel szemben ugyanazon cselekményért jogerős ítéletet hoztak – Ugyanazon cselekményért hozott jogerős ítélet – Fogalom – A szabadságvesztés‑büntetés végrehajtása céljából kibocsátott európai elfogatóparancs hatálya alatt álló személy átadásának megtagadásáról szóló határozat, amely elismeri az e büntetést kiszabó ítéletet, és elrendeli az említett büntetésnek a végrehajtó államban történő végrehajtását – Kizártság
(2002/584 tanácsi kerethatározat, 3. cikk, 2. pont, és 4. cikk, 6. pont)
(lásd: 92–98. pont és a rendelkező rész 2. pontja)
Összefoglalás
A Curtea de Apel București (bukaresti ítélőtábla, Románia) által előterjesztett előzetes döntéshozatal iránti kérelem alapján a nagytanácsban eljáró Bíróság a 2002/584 kerethatározat (
1
) és a 2008/909 kerethatározat (
2
) közötti kapcsolatról határoz abban az esetben, ha az európai elfogatóparancsot követően a szabadságvesztés‑büntetésnek a végrehajtó államban történő végrehajtásáról ez az állam egyoldalúan határozott, a kibocsátó állam kifejezett egyet nem értése ellenére.
2020. november 25‑én a bukaresti fellebbviteli bíróság szabadságvesztés‑büntetés végrehajtása céljából európai elfogatóparancsot bocsátott ki C. J.‑vel szemben. C. J.‑t 2020 decemberében Olaszországban letartóztatták. Az olasz hatóságok kérésére a kibocsátó igazságügyi hatóság továbbította ez utóbbiaknak a büntetőítéletet, ugyanakkor ellenezte ezen ítélet elismerését és a büntetés végrehajtásának Olaszországban történő átvételét.
2021. május 6‑i ítéletével a Corte d’appello di Roma (római fellebbviteli bíróság, Olaszország) a 2002/584 kerethatározat 4. cikkének 6. pontjában előírt, a végrehajtás megtagadásának mérlegelhető okára hivatkozva megtagadta C. J. átadását, elismerte a büntetőítéletet, és elrendelte a büntetés Olaszországban történő végrehajtását. E bíróság úgy ítélte meg, hogy a büntetés Olaszországban történő végrehajtása elősegítené az ezen államban jogszerűen és állandó jelleggel tartózkodó C. J. társadalomba való visszailleszkedését.
A román igazságügyi hatóságok, miután megkapták a büntetés olaszországi végrehajtásának formáját pontosító végrehajtási parancsot, az olasz igazságügyi hatóságoknak címzett levelükben kijelentették, hogy amíg nem tájékoztatják őket a büntetés olaszországi végrehajtásának megkezdéséről, megőrzik a büntetés Romániában történő végrehajtásához való jogukat. Azt is jelezték, hogy a C. J.‑vel szemben kibocsátott európai elfogatóparancsot nem semmisítették meg, és az továbbra is hatályban van.
2021. október 15‑én a bukaresti fellebbviteli bíróság második büntetőtanácsának végrehajtó irodája kifogást nyújtott be a kérdést előterjesztő bírósághoz a büntetőítélet végrehajtásával szemben.
Ebben az összefüggésben a kérdést előterjesztő bíróság, amelynek többek között az európai elfogatóparancs érvényességéről kell határoznia, úgy határozott, hogy előzetes döntéshozatal céljából kérdéseket terjeszt a Bíróság elé, amelyek lényegében egyrészt a keresett személy átadásának a 2002/584 kerethatározat 4. cikkének 6. pontja alapján történő megtagadásának jogkövetkezményeire vonatkoznak abban az esetben, ha a végrehajtó állam nem tartja tiszteletben a 2008/909 kerethatározatban előírt feltételeket és eljárást, másrészt pedig az ilyen megtagadó határozat jogi minősítésére vonatkoznak.
A Bíróság álláspontja
A Bíróság először a 2002/584 kerethatározat és a 2008/909 kerethatározat közötti kapcsolatot vizsgálja. E tekintetben e két kerethatározat a büntetőjog területén pontosítja a kölcsönös bizalom és a kölcsönös elismerés elvét. Márpedig semmi nem enged arra következtetni, hogy az uniós jogalkotó két különböző jogi rendszert kívánt volna létrehozni a büntetőügyekben hozott ítéletek elismerése és végrehajtása tekintetében, attól függően, hogy van‑e európai elfogatóparancs, vagy nincs. Ami közelebbről a 2008/909 kerethatározatnak a 2002/584 kerethatározat 4. cikkének 6. pontjában előírt, a végrehajtás megtagadása mérlegelhető okának végrehajtására gyakorolt hatását illeti, figyelembe véve egyrészt ezen ok, másrészt pedig a 2008/909 kerethatározatban előírt szabályok által követett cél azonosságát, nevezetesen az elítélt személyek társadalomba való beilleszkedésének elősegítését egy másik tagállamban, amennyiben a végrehajtó állam igazságügyi hatósága alkalmazni kívánja ezt az okot, figyelembe kell vennie ezeket a szabályokat.
Így a Bíróság megállapítja, hogy a 2002/584 kerethatározat által létrehozott, tagállamok közötti átadási rendszer hatékonyságának tiszteletben tartása érdekében a büntetőítélet elismerését és a büntetés végrehajtásának átvételét a 2008/909 kerethatározatban előírt feltételek és eljárás tiszteletben tartásával kell végrehajtani. E tekintetben a kibocsátó államnak többek között hozzá kell járulnia a büntetés végrehajtásának végrehajtó állam általi átvételéhez. E hozzájárulás abban nyilvánul meg, hogy az e kerethatározat 4. cikkében megállapított eljárásnak megfelelően továbbítják a végrehajtó államnak a büntetőítéletet, amelyhez csatolják az említett kerethatározat I. mellékletében szereplő minta szerinti tanúsítványt. Következésképpen, a kibocsátó állam megtagadhatja a büntetőítélet és az azt kísérő tanúsítvány továbbítását, ha objektív körülmények alapján úgy ítéli meg, hogy a büntetést nem hajtják végre ténylegesen a végrehajtó államban, vagy hogy e büntetésnek az ezen államban történő végrehajtása nem járul hozzá a keresett személy társadalomba való visszailleszkedésének célkitűzéséhez a vele szemben kiszabott szabadságvesztés‑büntetés letöltését követően. Ugyanez vonatkozik arra az esetre is, ha a kibocsátó állam büntetőpolitikai megfontolások alapján úgy véli, hogy a saját területén kiszabott büntetés végrehajtása indokolt. A kibocsátó államnak azonban biztosítania kell, hogy a 2008/909 kerethatározat által számára biztosított, az ilyen átadás megtagadására vonatkozó előjogot oly módon gyakorolják, amely lehetővé teszi a tagállamok büntetőügyekben hatáskörrel rendelkező hatóságai közötti hatékony együttműködést, és biztosítja, hogy az európai elfogatóparancs működése és az ítéleteknek egy másik tagállamban történő végrehajtása céljából történő kölcsönös elismerése ne bénuljon meg. Ezenkívül a kibocsátó és a végrehajtó igazságügyi hatóságoknak teljes mértékben ki kell használniuk a 2002/584 kerethatározatban és a 2008/909 kerethatározatban előírt eszközöket annak érdekében, hogy elősegítsék az ezen együttműködés alapjául szolgáló kölcsönös bizalmat.
E körülmények között, amennyiben a büntetés végrehajtásának a végrehajtó állam általi tényleges átvétele – ideértve a 2008/909 kerethatározatban előírt feltételek és eljárás be nem tartását is – nem lehetséges, az európai elfogatóparancsot a keresett személy büntetlenségének elkerülése érdekében végre kell hajtani. Az európai elfogatóparancs végrehajtása ugyanis a főszabály, a végrehajtás megtagadása kivételnek minősül, amelyet tehát szigorúan kell értelmezni.
Ennek következtében, ha a végrehajtó igazságügyi hatóság a 2002/584 kerethatározat 4. cikke 6. pontja alapján – a 2008/909 kerethatározatban a szabadságvesztés‑büntetést kiszabó ítélet elismerésére és e büntetés végrehajtásának átvételére vonatkozóan előírt feltételek és eljárás megsértésével – tagadta meg az európai elfogatóparancs végrehajtását, a kibocsátó állam megőrzi az ugyanazon büntetés végrehajtásához, és így az európai elfogatóparancs fenntartásához való jogot. (
3
) Az ellenkező értelmezés lehetővé tenné a 2008/909 kerethatározatban megállapított szabályok megkerülését, és sértené a 2002/584 kerethatározattal létrehozott, a keresett személyek átadására vonatkozó egyszerűsített és hatékony rendszer működését. Mindazonáltal a kibocsátó igazságügyi hatóság feladata annak vizsgálata, hogy az ügy sajátosságaira tekintettel e fenntartás, amely sértheti a keresett személy egyéni szabadságát, arányos‑e. Az ilyen vizsgálatnak tehát figyelembe kell vennie az európai elfogatóparancs fenntartásának e személyre gyakorolt következményeit, valamint az európai elfogatóparancs végrehajtásával kapcsolatos kilátásokat.
Másodszor, a Bíróság kimondta, hogy az a határozat, amellyel a végrehajtó igazságügyi hatóság a 2002/584 kerethatározat 4. cikkének 6. pontja alapján megtagadta a szabadságvesztés‑büntetés végrehajtása céljából kibocsátott európai elfogatóparancs végrehajtását, elismerte az e büntetést kiszabó ítéletet, és elrendelte az említett büntetésnek a végrehajtó államban történő végrehajtását, nem minősül az e kerethatározat 3. cikkének 2. pontja értelmében vett „ugyanazon cselekményért hozott jogerős ítéletnek”. Az ilyen határozat keretében végzett vizsgálat ugyanis nem vonja maga után az elítélt személy elleni büntetőeljárás megindítását, és nem foglalja magában az ügy érdemi értékelését, mivel az ilyen határozat kizárólag annak lehetővé tételére irányul, hogy a kibocsátó államban hozott büntetőítéletet a végrehajtó államban végrehajthassák.
(
1
)	Az európai elfogatóparancsról és a tagállamok közötti átadási eljárásokról szóló, 2002. június 13‑i 2002/584/IB tanácsi kerethatározat (HL 2002. L 190., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 19. fejezet, 6. kötet, 34. o.).
(
2
)	A kölcsönös elismerés elvének büntetőügyekben hozott, szabadságvesztés büntetéseket kiszabó vagy szabadságelvonással járó intézkedéseket alkalmazó ítéleteknek az Európai Unióban való végrehajtása céljából történő alkalmazásáról szóló, 2008. november 27‑i 2008/909/IB tanácsi kerethatározat (HL 2008. L 327., 27. o.).
(
3
)	A 2008/909 kerethatározat 22. cikkének (1) bekezdése ugyanis, amely előírja, hogy a kibocsátó állam már nem hajthatja végre a kiszabott büntetést, ha annak végrehajtása a végrehajtó állam területén megkezdődött, nem alkalmazható, ha – mint a jelen ügyben is – az átadás végrehajtó állam általi, a 2002/584 kerethatározat 4. cikkének 6. pontja alapján történő megtagadására nem a 2008/909 kerethatározatban foglalt szabályoknak megfelelően került sor.