Ideiglenes változat
JULIANE KOKOTT
FŐTANÁCSNOK INDÍTVÁNYA
Az ismertetés napja: 2026. április 16.(1)
C‑154/25. sz. ügy
Európai Bizottság
kontra
Francia Köztársaság
„ Tagállami kötelezettségszegés – (EU) 2020/2184 irányelv – Az emberi fogyasztásra szánt víz minősége – A nitrátra vonatkozó parametrikus érték túllépése – A jogsértés megszüntetésére irányuló korrekciós intézkedések – Egyéb korrekciós intézkedések – Rendelkezések módosulása a pert megelőző eljárás ideje alatt ”
I.      Bevezetés
1.        A jelen keresettel a Bizottság annak megállapítását kéri, hogy Franciaország összesen 107 ivóvíz‑szolgáltató egységben megsértette a harmadik ivóvíz‑irányelvet(2) az ivóvíz túl magas nitráttartalma miatt.
2.        Az ivóvíz nitráttartalmára már az első ivóvíz‑irányelv,(3) tehát 1985 óta 50 mg/l parametrikus érték vonatkozik. Ez megfelel az Egészségügyi Világszervezet (WHO, World Health Organisation) 1993 óta érvényes irányértékének.(4)
3.        A WHO szerint a vízben található nitrát leggyakoribb forrásai a mezőgazdasági tevékenységek (szervetlen trágya és hígtrágya), a szennyvízkezelés, a nitrogéntartalmú hulladékok, valamint az ipari folyamatokból és gépjárművekből származó szennyvíz.(5) A WHO szerint mindenekelőtt az jelent kockázatot az emberi egészségre nézve, hogy a nitrát (NO3) nitritté (NO2) alakul át, ami methemoglobinémiához, a vörösvértestek oxidációjához vezethet, amelyek ezután már nem képesek oxigént szállítani. E kockázat elsősorban a hat hónaposnál nem idősebb, cumisüvegből táplált csecsemőket érinti. Ezenkívül a várandós nők és csecsemők esetében fennáll a pajzsmirigy károsodásának kockázata is. Lehetséges továbbá, hogy összefüggés áll fenn a daganatos betegségek kockázata és a nitrát és nitrozálható vegyületek nagy mértékű bevitele miatt lezajló endogén nitrozálás között.(6)
4.        A parametrikus érték túllépése megállapítást nyert, a felek között azonban vita tárgyát képezi, hogy Franciaország bizonyította‑e bizonyos esetekben a jogsértés időben történő megszűnését, és hogy megfelelően reagált‑e a jogsértésekre.
5.        Ezenkívül a Bizottság ezt az eljárást akkor indította meg, amikor még a második ivóvíz‑irányelvet(7) kellett alkalmazni, és ezért e korábbi szabályozásra alapozta az EUMSZ 258. cikk első bekezdése szerinti felszólító levelet. Kérdéses tehát, hogy elfogadható‑e a harmadik ivóvíz‑irányelvre alapozott kereset.
II.    Jogi háttér
6.        A harmadik ivóvíz‑irányelv 24. cikkének (1) bekezdése szerint ezen irányelvet 2023. január 12‑ig kellett átültetni.
7.        A Bizottság azonban a második ivóvíz‑irányelv alapján indította meg a pert megelőző eljárást, amely viszont az első ivóvíz‑irányelvet váltotta fel.
8.        Az ivóvíznek az első jogalap tárgyát képező nitráttartalma 1985. július 17‑től a három irányelv egyike szerint sem haladhatja meg az 50 mg/l parametrikus értéket.(8) Más rendelkezések tekintetében azonban eltér egymástól a második és a harmadik irányelv.
A.      A harmadik ivóvíz‑irányelv
9.        A Bizottság a második és harmadik jogalapot a harmadik ivóvíz‑irányelv 14. cikkének (2) és (3) bekezdésére alapozza. A 14. cikk meghatározza, hogy a tagállamoknak milyen intézkedéseket kell hozniuk a parametrikus értékek túllépése esetén:
„(2)      Amennyiben a 4. cikk (1) bekezdésében előírt kötelezettségek teljesítését célzó intézkedések ellenére az emberi fogyasztásra szánt víz nem felel meg az 5. cikkel összhangban meghatározott parametrikus értékeknek – továbbá a 6. cikk (2) bekezdésének sérelme nélkül –, az érintett tagállam köteles gondoskodni arról, hogy a lehető legrövidebb időn belül sor kerüljön a víz minőségének helyreállítására irányuló szükséges korrekciós intézkedésekre, és prioritást kell biztosítania e korrekciós intézkedések végrehajtásának, figyelembe véve többek között azt, hogy milyen mértékű a vonatkozó parametrikus érték meghaladása, illetve hogy ehhez kapcsolódóan mekkora potenciális veszély jelentkezik az emberi egészségre nézve.
[…]
(3)      A tagállamok – a parametrikus értékeknek való megfelelés teljesülésétől függetlenül – egyrészt gondoskodnak arról, hogy az emberi fogyasztásra szánt víz szolgáltatását minden olyan esetben megtiltsák, vagy annak használatát korlátozzák, amikor az potenciális veszélyt jelent az emberi egészségre nézve, másrészt arról, hogy sor kerüljön az emberi egészség védelmében szükséges minden egyéb korrekciós intézkedés megtételére.
A tagállamok az I. melléklet A. és B. részében a parametrikus értékekre vonatkozóan előírt minimumkövetelmények betartásának elmulasztását az emberi egészséget fenyegető potenciális veszélynek tekintik, kivéve, ha az illetékes hatóság a parametrikus értékeknek való meg nem felelést jelentéktelennek minősíti.
(4)      A (2) és a (3) bekezdésben leírt esetekben, amennyiben a parametrikus értékeknek való meg nem felelés az emberi egészséget fenyegető potenciális veszélynek minősül, a tagállamok a lehető legrövidebb időn belül meghozzák az összes alábbi intézkedést:
a)      értesítik valamennyi érintett fogyasztót az emberi egészséget fenyegető potenciális veszélyről és annak okáról, a parametrikus érték túllépéséről és a megtett korrekciós intézkedésekről, ideértve a használat tilalmát vagy korlátozását, illetve az egyéb intézkedéseket is;
b)      megfelelő és naprakész tanácsokkal látják el a fogyasztókat a víz fogyasztásának és használatának feltételeiről, különös figyelmet fordítva a vízzel kapcsolatos egészségkockázatoknak fokozottan kitett lakossági csoportokra; és
c)      tájékoztatják a fogyasztókat, amint megállapítást nyer, hogy a víz már nem jelent potenciális veszélyt az emberi egészségre, és tájékoztatják őket arról, hogy a rendes vízszolgáltatás helyreállt.
(5)      Az illetékes hatóságok vagy egyéb megfelelő szervek döntik el, hogy a (3) bekezdés értelmében milyen intézkedést kell hozni, szem előtt tartva azt, hogy milyen kockázatot jelenthet az emberi egészségre nézve az emberi fogyasztásra szánt víz szolgáltatásának megszakítása vagy használatának korlátozása.”
10.      A második ivóvíz‑irányelv 9. cikke szerinti eltérési szabályozás nem került át a harmadik irányelvbe, ezen irányelv 26. cikke azonban szabályozta a már engedélyezett eltérések további alkalmazását:
„A tagállamok által a [második ivóvíz‑irányelv] 9. cikkének (1) bekezdésével összhangban engedélyezett és 2023. január 12‑án még alkalmazható eltérések érvényességük végéig alkalmazhatók maradnak. Az említett eltérések ezen irányelv 15. cikkének megfelelő megújítására pedig csak akkor kerülhet sor, ha még nem került engedélyezésre második eltérés. A tagállamok azon joga, hogy a Bizottságtól a [második ivóvíz‑irányelv] 9. cikkének (2) bekezdésével összhangban harmadik eltérést kérjenek, azon második eltérések esetében marad alkalmazható, amelyek 2021. január 12‑én még alkalmazhatók.”
B.      A második ivóvíz‑irányelv
11.      A harmadik ivóvíz‑irányelv 14. cikkének ismertetett rendelkezéseit részben már a második ivóvíz‑irányelv 8. cikke is tartalmazta:
„(2)      [Jelentős mértékben megegyezik a harmadik ivóvíz‑irányelv 14. cikkének (2) bekezdésével.]
(3)      [Az első mondat jelentős mértékben megegyezik a harmadik ivóvíz‑irányelv 14. cikke (3) bekezdésének első albekezdésével.] Ezekben az esetekben a fogyasztókat erről haladéktalanul tájékoztatni kell és megfelelő tanácsadásban kell részesíteni.
(4)      [Jelentős mértékben megegyezik a harmadik ivóvíz‑irányelv 14. cikkének (5) bekezdésével.]”
12.      A második ivóvíz‑irányelv 9. cikke szabályozta a paraméterektől való átmeneti eltérések engedélyezését:
„(1)      A tagállamok átmeneti eltérést engedélyezhetnek az I. melléklet B. részében foglalt, vagy az 5. cikk (3) bekezdésének megfelelően meghatározott paraméterek teljesítése alól, az általuk meghatározandó maximális mértékig, feltéve, hogy az átmeneti eltérés nem jelent potenciális veszélyt az emberi egészségére, és feltéve hogy az adott térségben az emberi fogyasztásra szánt víz szolgáltatását más, észszerű módon nem lehet fenntartani. Az átmeneti eltérést a lehető legrövidebb időre kell korlátozni, ami nem haladhatja meg a három évet, s amely időszak végén meg kell vizsgálni, hogy történt‑e elegendő fejlődés. Amennyiben valamely tagállam még egyszer átmeneti eltérést szándékozik engedélyezni, köteles tájékoztatni a Bizottságot vizsgálatáról a második átmeneti eltérésre vonatkozó döntést megalapozó indokokkal együtt. A második átmeneti eltérés időtartama nem haladhatja meg a három évet.
(2)      Rendkívüli körülmények esetén az adott tagállam kérhet a Bizottságtól egy harmadik, három évet meg nem haladó időtartamra szóló átmeneti eltérést. A Bizottság három hónapon belül döntést hoz minden ilyen kérelemről.”
III. A pert megelőző eljárás és a kérelmek
13.      2020. október 30‑án a Bizottság levelet intézett Franciaországhoz az EUMSZ 258. cikk első bekezdése alapján, amelyben felszólította, hogy tegyen észrevételeket azon kifogással kapcsolatban, hogy az ivóvíz hat régió különböző településein tapasztalható nitrátszennyezettsége miatt megsértette a második ivóvíz‑irányelv 4. cikkének az I. melléklettel összefüggésben értelmezett (1) bekezdését, valamint 8. cikkének (2), (3) és (7) bekezdését.
14.      A 2023. február 15‑i indokolással ellátott véleményt a Bizottság ezzel szemben a harmadik ivóvíz‑irányelv 4. cikkének az I. melléklettel összefüggésben értelmezett (1) bekezdésére, valamint 14. cikkének (2) és (3) bekezdésére alapozta. E véleményben a Bizottság 2023. április 15‑ig adott határidőt Franciaországnak a kifogásolt jogsértések megszüntetésére.
15.      2025. február 21‑én a Bizottság benyújtotta a jelen keresetet, amelyben azt kéri, hogy a Bíróság:
1)      állapítsa meg, hogy a Francia Köztársaság:
–      mivel nem tette meg a szükséges intézkedéseket annak biztosítása érdekében, hogy az emberi fogyasztásra szánt víz megfeleljen a nitrát parametrikus értékére vonatkozó minimumkövetelményeknek a keresetlevélben meghatározott 107 ivóvíz‑szolgáltató egység tekintetében,
–      mivel nem hozott a lehető legrövidebb időn belül korrekciós intézkedéseket az emberi fogyasztásra szánt víz minőségének helyreállítására e 107 ivóvíz‑szolgáltató egység tekintetében, és nem biztosított prioritást azok végrehajtásának, figyelembe véve többek között azt, hogy milyen mértékű a vonatkozó parametrikus érték túllépése, illetve azt, hogy ehhez kapcsolódóan potenciális veszély jelentkezik az emberi egészségre nézve, és
–      mivel nem korlátozta azon emberi fogyasztásra szánt vizek használatát, amelyek krónikus mértékben meghaladták a nitrátra vonatkozó parametrikus értéket, illetve nem tett meg az emberi egészség védelmében szükséges minden egyéb korrekciós intézkedést, és nem tájékoztatta megfelelően a fogyasztókat,
nem teljesítette a harmadik ivóvíz‑irányelv 4. cikkének az I. melléklet B. részével összefüggésben értelmezett (1) bekezdéséből, valamint 14. cikkének (2) és (3) bekezdéséből eredő kötelezettségeit;
2)      a Francia Köztársaságot kötelezze a költségek viselésére.
16.      A Francia Köztársaság azt kéri, hogy a Bíróság utasítsa el a keresetet, és az Európai Bizottságot kötelezze a költségek viselésére.
17.      A felek írásban és a 2026. február 4‑i tárgyaláson szóban nyilatkoztak.
IV.    Jogi értékelés
18.      A Bizottság három jogalapra hivatkozik. Először is, Franciaország 107 ivóvíz‑szolgáltató egységben megsértette a harmadik ivóvíz‑irányelv 4. cikkének az I. melléklet B. részével összefüggésben értelmezett (1) bekezdését, mivel nem tette meg a szükséges intézkedéseket annak biztosítása érdekében, hogy az emberi fogyasztásra szánt víz megfeleljen a nitrát 50 mg/l parametrikus értékére vonatkozó minimumkövetelményeknek. Másodszor, e tagállam az említett ivóvíz‑szolgáltató egységekben nem hozott a lehető legrövidebb időn belül korrekciós intézkedéseket az emberi fogyasztásra szánt víz minőségének helyreállítására, és nem biztosított prioritást azok végrehajtásának, ami megalapozza a 14. cikk (2) bekezdésének megsértését. Harmadszor pedig, Franciaország a 14. cikk (3) bekezdését megsértve nem korlátozta azon emberi fogyasztásra szánt vizek használatát, amelyek krónikus mértékben meghaladták a nitrátra vonatkozó parametrikus értéket, illetve nem tett meg az emberi egészség védelmében szükséges minden egyéb korrekciós intézkedést, és nem tájékoztatta megfelelően a fogyasztókat.
A.      A kereset egészének elfogadhatóságáról
19.      A Bizottság az észrevételek megtételére vonatkozó, az EUMSZ 258. cikk első bekezdése szerinti felszólítást a második ivóvíz‑irányelvre, az indokolással ellátott véleményt viszont a harmadik ivóvíz‑irányelvre alapozta, amelynek átültetési határideje időközben lejárt. Ezért először hivatalból meg kell vizsgálni a kereset elfogadhatóságát.(9)
20.      A kereseti kérelmek főszabály szerint nem terjeszkedhetnek túl a felszólító levélben foglalt állítólagos kötelezettségszegéseken. A pert megelőző eljárás szabályszerűsége ugyanis az érintett tagállam jogai védelmének, valamint annak a lényeges – a Szerződésben előírt – biztosítéka, hogy az esetleges bírósági eljárás tárgya egy világosan körülírható jogvita legyen.(10) Mindazonáltal a Bizottságnak a későbbiekben módosításra vagy hatályon kívül helyezésre került uniós jogi aktus eredeti szövegén alapuló, de az új rendelkezések által is fenntartott kötelezettségek megszegésének megállapítására irányuló keresete elfogadható.(11)
21.      Az első két jogalap elfogadhatósága ez alapján nem kétséges, mivel a Bizottság a harmadik ivóvíz‑irányelv olyan rendelkezéseire alapozza azokat, amelyek azonos tartalommal már a második ivóvíz‑irányelvben is szerepeltek.
22.      Ezzel szemben a jogvita tárgya nem terjeszthető ki az olyan új rendelkezésből eredő kötelezettségre, amelynek az érintett jogi aktus eredeti változatának szövegében nem található megfelelője. Ez a kötelezettségszegés megállapítása iránti eljárás szabályszerűsége lényeges alaki szabályainak megsértését jelentené.(12)
23.      A harmadik jogalap alapjai azonban eltérnek a második ivóvíz‑irányelv megfelelő rendelkezéseitől.
24.      Az első két jogalap ezért elfogadható. A harmadik jogalap elfogadhatóságát viszont lentebb (a D. pontban) annak megalapozottságával összefüggésben vizsgálom meg közelebbről.
B.      A nitrátra vonatkozó parametrikus értéknek való megfelelés (első jogalap)
25.      Első jogalapjával a Bizottság azt kifogásolja, hogy a kereset A.8. mellékletében felsorolt 107 ivóvíz‑szolgáltató egységben a nitrátra vonatkozó, a harmadik ivóvíz‑irányelv 4. cikkének (1) bekezdése és I. mellékletének B. része szerinti 50 mg/l parametrikus érték túllépésére kerül sor.
26.      A harmadik ivóvíz‑irányelv 4. cikkének az I. melléklet B. részével összefüggésben értelmezett (1) bekezdése szerint a tagállamok kötelesek betartani az ivóvízben jelen lévő nitrát maximális megengedett koncentrációjára vonatkozó 50 mg/l parametrikus értéket. A felek egyetértenek abban, hogy ez egy eredménykötelem.(13)
27.      Ezen ivóvíz‑szolgáltató egységek közül 65 egység tekintetében Franciaország teljes mértékben elismeri a jogsértést.
28.      34 további ivóvíz‑szolgáltató egység esetében Franciaország arról tájékoztatja a Bíróságot, hogy ezen egységekben időközben biztosítottá vált a parametrikus értéknek való megfelelés. A tagállam nem vitatja azonban, hogy a kereset értékelése szempontjából a Bizottság indokolással ellátott véleményében meghatározott határidő lejártakor fennálló helyzet,(14) tehát 2023. április 15. a releváns, és hogy ezen ivóvíz‑szolgáltató egységekben ezen időpontban még nem teljesült a parametrikus értéknek való megfelelés.
29.      Ezért már csak nyolc ivóvíz‑szolgáltató egység tekintetében vitatott, hogy teljesült‑e a nitrátra vonatkozó parametrikus értéknek való megfelelés. Ezt a következőkben vizsgálom meg.
1.      A Chevregny (002000143), Aisne, Hauts‑de‑France ivóvíz‑szolgáltató egység
30.      A Hauts‑de‑France régióban, Aisne megyében található Chevregny (002000143) ivóvíz‑szolgáltató egység hálózatára 185 fogyasztó van rákötve. Franciaország nem vitatott állítása szerint a parametrikus érték utolsó megállapított túllépésére 2022. október 19‑én került sor. Ezzel szemben a 2022. november 3. és 2023. április 6. között mért hat érték és minden azóta mért érték a parametrikus érték alatt volt. Franciaország ezért úgy véli, hogy 2023. április 15‑én ez az ivóvíz‑szolgáltató egység megfelelt a parametrikus értéknek.
31.      Válaszában a Bizottság ezzel szemben arra hivatkozott, hogy a határidő lejártakor rendelkezésre álló mérési értékek még nem bizonyítják a parametrikus értéknek való tartós megfelelést. Ennek alátámasztása érdekében egy ítéletre hivatkozik, amely szerint a parametrikus értékeknek való esetleges időnkénti megfelelés nem kérdőjelezi meg a kifogásolt jogsértés egészének tartós jellegét, ha későbbi mérések azt mutatják, hogy az indokolással ellátott véleményben meghatározott határidő lejártát követően továbbra is ezen értékek túllépésére került sor.(15) Amint azt mindazonáltal Franciaország helyesen állítja, ez az érv hatástalan a Chevregny ivóvíz‑szolgáltató egység tekintetében, mivel a rendelkezésre álló adatok szerint ezen egységben már nem került sor a parametrikus érték túllépésére az említett határidő lejárta után.
32.      A tárgyaláson a Bizottság ezzel szemben azzal érvelt, hogy a nitrátra vonatkozó parametrikus érték túllépésének tartós megszűnése csak egy egész év mérési értékei alapján ismerhető el. Az ivóvíz nitrátszennyezettsége ugyanis különösen a mezőgazdaságtól és az időjárási viszonyoktól függ.
33.      Ez az érvelés alapvetően meggyőző, és Franciaország nem vitatja azt. Mind az időjárást, mind a mezőgazdaságot éves ciklusok jellemzik, ami ahhoz vezethet, hogy az ivóvízforrások bizonyos időszakokban nagyobb mennyiségű nitrátot tartalmaznak. Más bizonyíték előterjesztésének hiányában az ivóvíz minőségét legalább egy évig figyelemmel kell kísérni annak megállapítása érdekében, hogy ténylegesen sor került‑e a túl magas nitrátértékek okának megszüntetésére.
34.      Ez az érvelés azonban nem a jogsértés mint olyan megszüntetésére, hanem kizárólag a megszüntetés bizonyítására vonatkozik.
35.      Az ivóvíz‑irányelv eredménykötelezettséget keletkeztet ugyan a parametrikus értékeknek való megfelelés tekintetében, e kötelezettség azonban nem úgy van megfogalmazva, hogy a tagállamoknak mindenkor bizonyítaniuk kellene, hogy e megfelelés teljesült az előző évben.
36.      A jogsértés azonban megszűnik, ha a tagállam megszüntette a túllépés okát. Így sor kerülhet más, kevésbé szennyezett forrásból származó ivóvíz használatára vagy a nitrát eltávolítására szolgáló műszaki intézkedések megtételére. Ha ezen intézkedések kellően hatásosak, a jövőben biztosított lesz a parametrikus értékeknek való megfelelés, és a tagállam teljes mértékben teljesítette kötelezettségeit.
37.      E kötelezettségteljesítésen mit sem változtat, ha a tagállam még nem tudja teljesen bizonyítani azt az indokolással ellátott véleményben meghatározott határidő lejártakor. Jóllehet új forrás használata esetén e bizonyításhoz nem szükséges a paraméternek való megfelelés teljes következő éves ciklusát bemutatni. Sokkal inkább elegendőnek kell lennie az új forrás használata és múltbeli minősége bizonyításának.
38.      Ha azonban más bizonyítékok hiányában szükséges egy teljes következő év mérési értékeit bemutatni, a Bizottság kifogásának vitatása érdekében lehetségesnek kell lennie e bizonyítékok bírósági eljárásban történő előterjesztésének.
39.      A Bíróság a parametrikus érték túllépése tekintetében már elfogadta a Bizottságnak az indokolással ellátott véleményben meghatározott határidő lejártát követő időszakból származó bizonyítékait. E későbbi túllépések egyrészt bizonyították, hogy a határidő lejártakor még került sor a jogsértés megszüntetéséhez szükséges minden intézkedés megtételére. E bizonyítékok másrészt megmutatták, hogy a tagállam folyamatosan elmulasztotta („défaut persistant”) megtenni a jogsértés megszüntetéséhez szükséges intézkedéseket.(16) Az ilyen szisztematikus és folyamatos jogsértések bizonyítása érdekében a Bizottság a határidő lejártát követő időszakra vonatkozó bizonyítékokat terjeszthet elő.(17)
40.      Ha azonban a Bizottság ilyen bizonyítékok segítségével bizonyítani tud jogsértéseket, akkor az érintett tagállamnak is képesnek kell lennie ilyen bizonyítékok előterjesztésére, hogy kimentse magát. Ezt követeli meg a fegyveregyenlőség elve, amely magának a – többek között az Európai Unió Alapjogi Chartájának 47. cikkében biztosított – tisztességes eljárásnak a szükséges feltétele,(18) és amelynek célja az eljárásban részt vevő felek közötti egyensúly biztosítása.(19) Ezen elv szerint valamennyi félnek, a tagállamoknak és szerveknek is(20), észszerű lehetőséget kell biztosítani arra, hogy olyan körülmények között ismertesse álláspontját, ideértve a bizonyítékait is, amelyek alapján nem kerül teljesen előnytelen helyzetbe ellenfelével szemben.(21)
41.      Az indokolással ellátott véleményben meghatározott határidő lejártát követő időszakból származó bizonyítékok elfogadhatósága azonban az EUMSZ 258. cikk szerinti eljárásban mit sem változtat a kötelezettségszegés megállapítása szempontjából releváns időponton, mivel a későbbi időszakokból származó információk felhasználására csak az ezen időpontban fennálló helyzetre vonatkozó következtetések levonása érdekében kerül sor.
42.      A Chevregny ivóvíz‑szolgáltató egység tekintetében a parametrikus értéknek 2022. november 3. óta való megfelelésből mindenesetre az következik, hogy ezen egységben az indokolással ellátott véleményben meghatározott határidő lejártakor megszűnt a nitrátra vonatkozó parametrikus érték túllépésének oka.
2.      A Wanquetin (062000861), Pas‑de‑Calais, Hauts‑de‑France ivóvíz‑szolgáltató egység
43.      A Hauts‑de‑France régióban, Pas‑de‑Calais megyében található Wanquetin (062000861) ivóvíz‑szolgáltató egység hálózatára 727 fogyasztó van rákötve. 2023. április 14. előtt három, egymást követően mért érték a parametrikus érték alatt volt, ezen év június 5‑én, október 5‑én és december 18‑án azonban újból a parametrikus érték túllépésére került sor.
44.      Ez az ivóvíz‑szolgáltató egység ezért példa a parametrikus értéknek csupán átmenetileg való megfelelésre, amely nem bizonyíthatja, hogy az indokolással ellátott véleményben meghatározott határidő lejártakor Franciaország tartósan megszüntette a túllépések okát.
45.      Ezért meg kell állapítani, hogy a Wanquetin ivóvíz‑szolgáltató egység tekintetében az első jogalapnak helyt kell adni.
3.      Az Arconcey (021000666), Côte‑d’Or, Bourgogne‑Franche‑Comté ivóvíz‑szolgáltató egység
46.      A Bourgogne‑Franche‑Comté régióban, Côte‑d’Or megyében található Arconcey (021000666) ivóvíz‑szolgáltató egység hálózatára 223 fogyasztó van rákötve. Franciaország állítása szerint a parametrikus érték utolsó megállapított túllépésére 2023. február 9‑én került sor. A legmagasabb mért nitrátértékek korábban több éven át 60 és 70 mg/l között voltak. 2023. április 12. óta viszont a mért értékek jóval a parametrikus érték alatt, többnyire 30 és 40 mg/l között vannak. Ez talán annak tudható be, hogy ezt az ivóvíz‑szolgáltató egységet 2023 márciusában egy másik ivóvízhálózatra kötötték rá.
47.      A mért értékek megerősítik tehát, hogy az Arconcey ivóvíz‑szolgáltató egységben az indokolással ellátott véleményben meghatározott határidő lejártakor tartósan megszűnt a nitrátra vonatkozó parametrikus érték túllépésének oka.
4.      A Charencey (021000834), Côte‑d’Or, Bourgogne‑Franche‑Comté ivóvíz‑szolgáltató egység
48.      A Bourgogne‑Franche‑Comté régióban, Côte‑d’Or megyében található Charencey (021000834) ivóvíz‑szolgáltató egység hálózatára 36 fogyasztó van rákötve. Franciaország állítása szerint a mért értékek 2022. december 8. óta jóval a parametrikus érték, többnyire 20 mg/l alatt vannak. Ennek valószínűleg az az oka, hogy ezen egységet 2023 januárjában egy másik ivóvízhálózatra kötötték rá. Korábban alkalmanként jelentős túllépésekre került sor.
49.      Az újabb mérési értékek ebben az esetben is megerősítik tehát, hogy a Charencey ivóvíz‑szolgáltató egységben az indokolással ellátott véleményben meghatározott határidő lejártakor tartósan megszűnt a nitrátra vonatkozó parametrikus érték túllépésének oka.
5.      A Saint‑Seine‑l’Abbaye (021001229), Côte‑d’Or, Bourgogne‑Franche‑Comté ivóvíz‑szolgáltató egység
50.      A Bourgogne‑Franche‑Comté régióban, Côte‑d’Or megyében található Saint‑Seine‑l’Abbaye (021001229) ivóvíz‑szolgáltató egység hálózatára 307 fogyasztó van rákötve. Franciaország állítása szerint a mért értékek 2023. március 6. óta csökkenő tendenciát mutatva a parametrikus érték alatt vannak.
51.      Az újabb mérési értékek azt mutatják tehát, hogy a Saint‑Seine‑l’Abbaye ivóvíz‑szolgáltató egységben az indokolással ellátott véleményben meghatározott határidő lejártakor szintén tartósan megszűnt a nitrátra vonatkozó parametrikus érték túllépésének oka.
6.      A Turcey (021001767), Côte‑d’Or, Bourgogne‑Franche‑Comté ivóvíz‑szolgáltató egység
52.      A Bourgogne‑Franche‑Comté régióban, Côte‑d’Or megyében található Turcey (021001767) ivóvíz‑szolgáltató egység hálózatára 177 fogyasztó van rákötve. Franciaország állítása szerint a mért értékek 2023. január 2. és szeptember 25. között a parametrikus érték alatt voltak, 2023. november 29‑én azonban jelentős túllépésre, 2024. január 24‑én pedig szintén a parametrikus érték újbóli túllépésére került sor. A mért értékek azóta a parametrikus érték alatt maradtak.
53.      Az említett túllépések azt mutatják, hogy a Turcey ivóvíz‑szolgáltató egységben az indokolással ellátott véleményben meghatározott határidő lejártakor még nem szűnt meg tartósan a nitrátra vonatkozó parametrikus érték túllépésének oka.
7.      A Charmes (052001856), Haute‑Marne, Grand Est ivóvíz‑szolgáltató egység
54.      A Grand Est régióban, Haute‑Marne megyében található Charmes (052001856) ivóvíz‑szolgáltató egység hálózatára 148 fogyasztó van rákötve. A parametrikus érték utolsó túllépésére 2022. október 28‑án került sor. A mért értékek azóta a parametrikus érték alatt vannak, legutóbb csökkenő tendenciát mutatva.
55.      E mérési értékek arra engednek következtetni, hogy a Charmes ivóvíz‑szolgáltató egységben az indokolással ellátott véleményben meghatározott határidő lejártakor megszűnt a nitrátra vonatkozó parametrikus érték túllépésének oka.
8.      A Fays (052000917), Haute‑Marne, Grand Est ivóvíz‑szolgáltató egység
56.      A Grand Est régióban, Haute‑Marne megyében található Fays (052000917) ivóvíz‑szolgáltató egység hálózatára 65 fogyasztó van rákötve. 2023. február 10. óta a mért értékek – a 2023. augusztus 28‑án mért érték kivételével – a parametrikus érték alatt vannak, igaz, nem sokkal.
57.      Az említett túllépés, valamint a mért értékeknek a parametrikus értékhez való közelsége azt mutatja, hogy a Fays ivóvíz‑szolgáltató egységben az indokolással ellátott véleményben meghatározott határidő lejártakor még nem szűnt meg a nitrátra vonatkozó parametrikus érték túllépésének oka.
9.      Közbenső következtetés
58.      Franciaország nem teljesítette tehát a harmadik ivóvíz‑irányelv 4. cikkének az I. melléklet B. részével összefüggésben értelmezett (1) bekezdéséből eredő kötelezettségeit, mivel nem tette meg a szükséges intézkedéseket annak biztosítása érdekében, hogy az emberi fogyasztásra szánt víz megfeleljen a nitrát 50 mg/l parametrikus értékére vonatkozó minimumkövetelményeknek – a Chevregny, Arconcey, Charencey, Saint‑Seine‑l’Abbaye és Charmes ivóvíz‑szolgáltató egységek kivételével – a keresetlevél A.8. mellékletében felsorolt 107 ivóvíz‑szolgáltató egység tekintetében.
C.      Az ivóvíz minőségének helyreállítására irányuló korrekciós intézkedések (második jogalap)
59.      Második jogalapjával a Bizottság arra hivatkozik, hogy Franciaország a kereset A.8. mellékletében felsorolt 107 ivóvíz‑szolgáltató egység tekintetében megsértette a harmadik ivóvíz‑irányelv 14. cikkének (2) bekezdését.
60.      A harmadik ivóvíz‑irányelv 14. cikke (2) bekezdésének első albekezdése szerint a lehető legrövidebb időn belül sor kerül az emberi fogyasztásra szánt víz minőségének helyreállítására irányuló szükséges korrekciós intézkedésekre, ha ez a víz nem felel meg az I. melléklet B. része szerinti parametrikus értékeknek. Ezenkívül prioritást kell biztosítani ezen intézkedések végrehajtásának, figyelembe véve többek között azt, hogy milyen mértékű a vonatkozó parametrikus érték túllépése, illetve hogy ehhez kapcsolódóan mekkora potenciális veszély jelentkezik az emberi egészségre nézve.
61.      E kötelezettség – a harmadik ivóvíz‑irányelv 4. cikkének az I. melléklet B. részével összefüggésben értelmezett (1) bekezdéséhez hasonlóan – a parametrikus értékeknek való megfelelés biztosítására vonatkozó eredménykötelezettséget ró a tagállamokra.(22) E kötelezettség a sürgős eljárás kötelezettségével van összekötve, mert a 14. cikk (2) bekezdése szerint az intézkedéseket „a lehető legrövidebb időn belül” és „prioritás[sal]” kell megtenni.(23)
62.      A Bizottság szerint e kötelezettség megszegését már az megalapozza, hogy az ivóvíz‑szolgáltató egységekben a túllépések időtartama hat és 36 év között volt.
1.      A jogalap elfogadhatóságáról azon öt ivóvíz‑szolgáltató egység tekintetében, amelyek esetében megszűnt a parametrikus érték túllépése
63.      Franciaország úgy véli ugyan, hogy azon nyolc ivóvíz‑szolgáltató egység tekintetében, amelyek esetében véleménye szerint nem állapítható meg a nitrátra vonatkozó parametrikus érték túllépése a releváns időpontban, a harmadik ivóvíz‑irányelv 14. cikke (2) bekezdésének megsértése sem valósul meg.
64.      Ezt az érvet azonban az első jogalap vizsgálatának eredményétől függetlenül el kell utasítani. Igaz ugyan, hogy Franciaország az indokolással ellátott véleményben meghatározott határidő lejártakor már nem volt köteles további korrekciós intézkedéseket tenni azon öt ivóvíz‑szolgáltató egység tekintetében, amelyben megszűnt a jogsértés. Ez azonban nem akadályozza meg a Bíróságot annak megállapításában, hogy Franciaország nem a lehető leggyorsabban és nem prioritással tette meg az ezen eredményhez szükséges intézkedéseket.
65.      Ezt különösen jól mutatja a Chevregny ivóvíz‑szolgáltató egység esete, ahol a túllépés a Bizottság Franciaország által nem vitatott állítása szerint 1997‑től 2022‑ig, tehát 25 évig tartott. E jogsértés megszüntetésére nyilvánvalóan nem a lehető leggyorsabban és nem prioritással került sor.
66.      Igaz, hogy a Bíróság a közbeszerzések területén elfogadhatatlannak tekintette a Bizottság kereseteit, ha az indokolással ellátott véleményben megszabott határidő lejártakor a szerződés odaítéléséről szóló tájékoztató vagy a vitatott szerződések már nem bírtak joghatással.(24) Erre lehet gondolni azon ivóvíz‑szolgáltató egységek tekintetében, amelyekben a jogsértés a releváns időpontban már megszűnt.(25)
67.      Az említett ítélkezési gyakorlatot mindazonáltal az azon elv alóli kivételként értelmezem, hogy a kötelezettségszegési eljárásban a Bizottságnak nem kell bizonyítania, hogy a keresetindításhoz különös érdeke fűződik.(26) Ez az elv nem azt jelenti, hogy nincs szükség a keresetindításhoz fűződő érdekre, hanem csak azt, hogy ezt az érdeket a kötelezettségszegési eljárásban vélelmezni kell. Egy vélelem azonban kivételesen megdönthető, ami az említett, közbeszerzéssel kapcsolatos esetekben megtörtént.
68.      A jelen esetben azonban továbbra is megfelelő érdek fűződik annak megállapításához, hogy Franciaország mind a 107 egységben nem a lehető leggyorsabban és nem prioritással tette meg a korrekciós intézkedéseket.
69.      Először is, Franciaország mind a 107 ivóvíz‑szolgáltató egység tekintetében vitatja a jogsértést. A Bizottságnak már csak ezért is jogos érdeke fűződik ahhoz, hogy a Bíróság azon öt egység tekintetében is tisztázza ezt a nézeteltérést, amelyekben a jogsértés már megszűnt.(27)
70.      Másodszor, a jelen esetben azért is fennáll a jogsértés megállapításához fűződő érdek, mert a kereset számos olyan hasonló esetet érint, amelyekben továbbra is fennáll ilyen jogsértés. Ez azt mutatja, hogy fennáll az ismétlődés bizonyos kockázata, ami a keresetindításhoz fűződő érdeket alapozhat meg.(28)
71.      Harmadszor, a Franciaország általi kötelezettségszegésnek az öt ivóvíz‑szolgáltató egység tekintetében a jelen ügyben történő megállapítása jelentőséggel bírhat, ha a jövőben az EUMSZ 260. cikk (2) bekezdésének második mondata szerinti kényszerítő bírság és/vagy átalányösszeg kiszabása válik szükségessé a ítélet nem megfelelő végrehajtása miatt. E megállapítás arra utaló támpontul szolgálna, hogy az uniós jog megfelelő megsértése jövőbeni megismétlődésének hatékony megelőzése visszatartó erejű intézkedés elfogadását teszi szükségessé,(29) mert kiemelné a jelen jogsértés súlyát.
72.      A második jogalap a keresetlevél A.8. mellékletében felsorolt mind a 107 ivóvíz‑szolgáltató egység tekintetében elfogadható tehát.
2.      A jogalap megalapozottságáról
73.      Franciaország a jogalap érdemében azt az álláspontot képviseli, hogy nem késlekedett a korrekciós intézkedésekkel, mivel a túllépések időtartama 52 ivóvíz‑szolgáltató egység esetében kevesebb mint tíz év volt.
74.      E tekintetben nem kell tisztázni, hogy Franciaország ezzel hallgatólagosan elismeri‑e a jogsértést a többi ivóvíz‑szolgáltató egység tekintetében, mivel ez az érv figyelmen kívül hagyja a különösen a második ivóvíz‑irányelv 9. cikke által a korrekciós intézkedések tekintetében meghatározott időbeli és eljárásjogi keret következményeit.
75.      A második ivóvíz‑irányelv 9. cikkének (1) bekezdése lehetővé tette a tagállamok számára, hogy legfeljebb három évre átmeneti eltérést engedélyezzenek az I. melléklet B. részében foglalt paraméterek teljesítése alól, feltéve, hogy az átmeneti eltérés nem jelent potenciális veszélyt az emberi egészségre, és feltéve, hogy az adott térségben az emberi fogyasztásra szánt víz szolgáltatását más, észszerű módon nem lehet fenntartani. E rendelkezés lehetővé tett egy második, legfeljebb hároméves átmeneti eltérést is, ha a tagállam tájékoztatta a Bizottságot. A 9. cikk (2) bekezdésének első mondata szerint pedig rendkívüli körülmények esetén az adott tagállam kérhetett a Bizottságtól egy harmadik, három évet meg nem haladó időtartamra szóló átmeneti eltérést, a Bizottságnak pedig döntést kellett hoznia erről a kérelemről. A 9. cikk (3) bekezdése szerint a tagállamnak az átmeneti eltérés engedélyezésekor meg kellett adnia bizonyos információkat. A 30 napnál rövidebb átmeneti eltérések esetében viszont a 9. cikk (4) bekezdése egyszerűsített engedélyezést tett lehetővé.
76.      E rendelkezések a jelen esetben főszabály szerint alkalmazandók voltak, mert a harmadik ivóvíz‑irányelv átültetési határideje csak 2023. január 12‑én, tehát röviddel a 2023. február 15‑i indokolással ellátott vélemény előtt járt le, és ezen irányelv 26. cikkének (2) bekezdése értelmében a második irányelv alapján ezen időpontban engedélyezett eltérések alkalmazhatók maradtak.
77.      Először is, a türelmi idők ez alapján csak akkor lettek volna alkalmazhatók, ha Franciaország igénybe is vette volna azokat. Franciaország azonban a jelen eljárásban nem hivatkozik eltérésekre. Az eltérési szabályozás alkalmazása nélkül azonban kizárt többéves késlekedések esetén, már végrehajtott intézkedésekre való hivatkozás nélkül annak elfogadása, hogy a korrekciós intézkedéseket a lehető leggyorsabban és prioritással hajtották végre.
78.      Másodszor, az eltérési szabályok azt mutatják, hogy a jogalkotó álláspontja szerint a túllépés okait főszabály szerint három éven belül kell megszüntetni. A további hároméves határidő a Bizottság tájékoztatását feltételezte, és így lehetővé tette számára az eltérés feltételei fennállásának ellenőrzését. A Bizottság kötelezettségszegési eljárás útján kényszeríthette volna ki a feltételek tiszteletben tartását. A további hároméves határidőhöz rendkívüli körülmények voltak szükségesek, amelyeket a Bizottságnak el kellett ismernie.
79.      Harmadszor, kétséges, hogy fennállhatnak‑e az eltérési szabályozás feltételei a nitrátra vonatkozó parametrikus érték túllépése esetén. Franciaország elismeri ugyanis, hogy a nitrátra vonatkozó parametrikus érték túllépése veszélyt jelent a hat hónaposnál fiatalabb csecsemők és a várandós nők egészségére nézve. A túllépés következésképpen potenciális veszélyt jelentett az emberi egészségre nézve. Ez azt jelentheti, hogy az ilyen túllépéseket az engedélyezett eltérés hároméves időtartamánál jóval rövidebb időn belül kell megszüntetni.
80.      Ezzel főszabály szerint Franciaországnak a szerinte abból eredő mérlegelési mozgástérrel kapcsolatos érve is megdől, hogy a harmadik ivóvíz‑irányelv 14. cikkének (2) bekezdése szerint a korrekciós intézkedéseknek biztosítandó prioritás esetén figyelembe kell venni többek között azt, hogy milyen mértékű a vonatkozó parametrikus érték túllépése, illetve hogy ehhez kapcsolódóan mekkora potenciális veszély jelentkezik az emberi egészségre nézve. Ez a mozgástér ugyanis nem hosszabbíthatja meg jelentős mértékben a korrekció időtartamát, és nem teheti lehetővé a második ivóvíz‑irányelv 9. cikke szerinti eltérési szabályok megkerülését.
81.      Kiegészítésképpen meg kell jegyezni, hogy a túllépések időtartama sok esetben azt tükrözi, hogy nem vették figyelembe azok mértékét vagy az érintett ivóvíz‑szolgáltató egységek kapacitását. Igaz, hogy gyakran nagyon kis, néhány száz vagy akár száznál levesebb fogyasztót ellátó egységekről van szó. Ilyen kis egységek esetében a túllépés megszüntetése jelentős gazdasági terhet jelenthet, különösen, ha a költségeket a kevés fogyasztóra hárítják át. Azonban éppen azon nagyobb egységek közül sokban, amelyek esetében több mint ezer vagy akár több ezer ember is érintett, a túllépések már különösen hosszú ideje tartanak. Így a 20 611 fogyasztót ellátó legnagyobb egységben, a Hauts de France régióban, Pas‑de‑Calais megyében található Berck‑sur‑Mer (062000460) egységben már 26 éve tart a parametrikus érték túllépése. A kereset A.8. mellékletében pedig további nyolc, több mint ezer fogyasztót ellátó olyan egység szerepel, amelynek esetében a túllépések időtartam meghaladja a húsz évet.(30) Ezek tekintetében nem fedezhető fel priorizálás vagy átfogó érdekmérlegelés.
82.      Franciaország következésképpen megsértette a harmadik ivóvíz‑irányelv 14. cikke (2) bekezdésének első mondatát, mivel nem hozott a lehető legrövidebb időn belül korrekciós intézkedéseket az emberi fogyasztásra szánt víz minőségének helyreállítására a kereset A.8. mellékletében felsorolt 107 ivóvíz‑szolgáltató egység tekintetében, és nem biztosított prioritást azok végrehajtásának, figyelembe véve többek között azt, hogy milyen mértékű a vonatkozó parametrikus érték túllépése, illetve azt, hogy ehhez kapcsolódóan potenciális veszély jelentkezik az emberi egészségre nézve.
D.      Az emberi egészség védelmében szükséges egyéb korrekciós intézkedések (harmadik jogalap)
83.      Harmadik jogalapjával a Bizottság azt kifogásolja, hogy Franciaország nem korlátozta azon emberi fogyasztásra szánt vizek használatát, amelyek krónikus mértékben meghaladták a nitrátra vonatkozó parametrikus értéket, illetve nem tett meg az emberi egészség védelmében szükséges minden egyéb intézkedést, és nem tájékoztatta megfelelően a fogyasztókat sem.
84.      Igaz ugyan, hogy e jogalap a másik kettőtől eltérően nem hivatkozik kifejezetten a jelen ügy tárgyát képező mind a 107 ivóvíz‑szolgáltató egységre. A jogalap indokolásából azonban kitűnik, hogy a Bizottság azt valamennyi egységre vonatkoztatja.
85.      Franciaország e jogalap tekintetében is azt az álláspontot képviseli, hogy a jogsértés már nem áll fenn azon egységek tekintetében, amelyek esetében már nem állapítható meg túllépés az indokolással ellátott véleményben meghatározott határidő lejártakor. Ezt az érvet azonban a harmadik jogalap tekintetében is el kell utasítani a már kifejtett okokból.(31)
86.      Először is tisztázni kell, hogy mennyiben elfogadható a Bizottság e jogalappal kapcsolatos érvelése, majd meg kell vizsgálni e jogalap megalapozottságát.
1.      Az elfogadhatóságról
87.      Az elfogadhatóságot illetően kétségek merülnek fel a második és a harmadik ivóvíz‑irányelv közötti különbségek miatt, mivel a Bizottság a pert megelőző eljárás megindításakor a 2020. október 30‑i felszólító levelében még a második irányelvre hivatkozott, az indokolással ellátott véleménytől kezdve és különösen a keresetben azonban a harmadik irányelvre hivatkozik.
88.      A Bizottság által egy későbbiekben módosításra vagy hatályon kívül helyezésre került uniós jogi aktus eredeti szövege alapján megindított és az új uniós jogi aktusra hivatkozva folytatott kötelezettségszegési eljárásban ugyanis a Bizottság – amint azt már kifejtettem(32) – csak az új jogi aktus által is fenntartott rendelkezésekre támaszkodhat.
89.      A Bizottság érvelésének elfogadhatósága szempontjából jelentőséggel bír, hogy a második irányelv nem tartalmazta a harmadik ivóvíz‑irányelv 14. cikke (3) bekezdésének második albekezdését (erről lásd az a) pontot) és 14. cikkének (4) bekezdését (erről lásd a c) pontot). Ezenkívül a 14. cikk (3) bekezdése első albekezdésének árnyalatnyi módosításával is foglalkozni kell (erről lásd a b) pontot).
a)      A harmadik ivóvíz‑irányelv 14. cikke (3) bekezdésének második albekezdése
90.      A Bizottság kifejezetten a harmadik ivóvíz‑irányelv 14. cikke (3) bekezdésének két albekezdésére alapozza a harmadik jogalapot. E rendelkezés első albekezdése szerint a tagállamok – a parametrikus értékeknek való megfelelés teljesülésétől függetlenül – egyrészt gondoskodnak arról, hogy az emberi fogyasztásra szánt víz szolgáltatását minden olyan esetben megtiltsák, vagy annak használatát korlátozzák, amikor az potenciális veszélyt jelent az emberi egészségre nézve, másrészt arról, hogy sor kerüljön az emberi egészség védelmében szükséges minden egyéb korrekciós intézkedés megtételére. A második albekezdés szerint a tagállamok az I. melléklet A. és B. részében a parametrikus értékekre vonatkozóan előírt minimumkövetelmények betartásának elmulasztását az emberi egészséget fenyegető potenciális veszélynek tekintik, kivéve, ha az illetékes hatóság a parametrikus értékeknek való meg nem felelést jelentéktelennek minősíti.
91.      A második ivóvíz‑irányelv mindazonáltal csak az első albekezdést tartalmazta (jelentős mértékben(33)) a 8. cikk (3) bekezdéseként, amelyre a Bizottság hivatkozott a felszólító levélben a pert megelőző eljárás megindításakor.
92.      A harmadik ivóvíz‑irányelv 14. cikke (3) bekezdésének második albekezdésében szereplő azon vélelem, hogy a parametrikus értékekre vonatkozóan előírt minimumkövetelmények betartásának elmulasztását az emberi egészséget fenyegető potenciális veszélynek kell tekinteni, nem található meg viszont a második ivóvíz‑irányelv megfelelő rendelkezésében. Ellenkezőleg, a második irányelv (27) preambulumbekezdése kimondta, hogy abban az esetben, ha a meg nem felelés valamelyik indikátorjellegű paraméterrel kapcsolatos, az érintett tagállamnak meg kell vizsgálnia, hogy a hiányosság jelent‑e valamilyen kockázatot az emberi egészségre nézve.
93.      A Bizottság tehát nem támaszkodhat a jelen eljárásban arra a vélelemre, hogy a nitrátra vonatkozó parametrikus érték túllépése az emberi egészséget fenyegető potenciális veszélyt jelent. Az ezzel kapcsolatos érv elfogadhatatlan.
94.      Ezzel szemben Franciaország főszabály szerint hivatkozhat arra, hogy a harmadik ivóvíz‑irányelv 14. cikke (3) bekezdésének második albekezdése alapján kizárható az emberi egészséget fenyegető potenciális veszély, ha az illetékes hatóság a parametrikus értékeknek való meg nem felelést jelentéktelennek minősíti. Franciaország ugyanis nem fosztható meg ettől a most már rendelkezésre álló védekezési lehetőségtől pusztán azért, mert a Bizottság elhamarkodottan küldte meg a felszólító levelet. Az ezzel biztosított mozgástér azonban nem terjedhet túl a tagállamoknak a második irányelv (27) preambulumbekezdése szerint eredetileg fennálló vizsgálati jogkörén.
b)      A harmadik ivóvíz‑irányelv 14. cikke (3) bekezdésének első albekezdése szerinti cselekvési lehetőségek
95.      Jóllehet a harmadik ivóvíz‑irányelv 14. cikke (3) bekezdésének első albekezdését – felületesen szemlélve – a 8. cikk (3) bekezdéseként már tartalmazta a második irányelv, annak a jelen esetben történő alkalmazása szintén elfogadhatósági problémát vet fel. A két rendelkezésnek ugyanis csak a német és a görög nyelvű változata egyezik meg egymással jelentős mértékben, miközben a harmadik ivóvíz‑irányelv 14. cikke (3) bekezdése első albekezdésének összes többi nyelvi változata árnyalatnyi módosuláson ment keresztül a második irányelv 8. cikke (3) bekezdésének első mondatához képest. A Bizottság legalább hallgatólagosan hivatkozik erre a módosult változatra.
96.      A második irányelv 8. cikke (3) bekezdésének első mondata három cselekvési lehetőséget irányzott elő az emberi egészséget fenyegető potenciális veszélyek esetén: egyrészt a víz szolgáltatásának betiltását, másrészt a használat korlátozását, harmadrészt pedig az ember egészségének védelmében szükséges egyéb intézkedéseket. A harmadik irányelv 14. cikke (3) bekezdése első albekezdésének német és görög nyelvű változatában foglaltakhoz hasonlóan mindhárom lehetőség a „vagy” kötőszóval volt elválasztva egymástól. Az illetékes hatóságok így egyet választhattak a három lehetőség közül.
97.      A harmadik ivóvíz‑irányelv 14. cikke (3) bekezdése első albekezdésének összes többi nyelvi változatában az szerepel viszont, hogy (vagy) megtiltják a szolgáltatást, vagy korlátozzák a használatot, és hogy (kiegészítő jelleggel) sor kerül minden szükséges egyéb intézkedés megtételére. A cselekvési mozgástér következésképpen háromról kettő lehetőségre csökken, nevezetesen a megtiltásra vagy a korlátozásra, és kiegészítő jelleggel szükség lehet további intézkedések megtételére.
98.      Ez a „vagy”‑ról „és”‑re való módosulás már a Bizottság javaslatában is szerepel, és azt a Bizottság jelezte is, de nem magyarázta meg.(34) A javaslat német és görög fordítása mindazonáltal nem vette át a módosítást.
99.      Igaz ugyan, hogy ezektől a nyelvi változatokban tetten érhető különbségektől függetlenül különösen a harmadik ivóvíz‑irányelv 14. cikkének (5) bekezdése amellett szól, hogy az uniós jogalkotó továbbra is lehetővé kívánta tenni a tagállamok számára, hogy mindhárom cselekvési lehetőség közül választhassanak. Végső soron azonban a jelen ügyben nem szükséges választ adni erre a kérdésre, mivel e tekintetben is az a helyzet, hogy a Bizottság csak annyiban alapozhatja kifogásait az új szabályozásra, amennyiben az fenntartja a régi szabályozást.
100. A jelen ügyben ezért elfogadhatatlan a Bizottság azon érve, hogy Franciaországnak az emberi egészséget fenyegető potenciális veszély esetén a szolgáltatás megtiltása és a használat korlátozása között kellett volna választania. Ellenkezőleg, Franciaország hivatkozhat arra, hogy az illetékes hatóságok főszabály szerint mindhárom lehetőség közül választhattak.
c)      A harmadik ivóvíz‑irányelv 14. cikkének (4) bekezdése
101. A Bizottság azon érvének elfogadhatósága is kétséges továbbá, amely a nitrátra vonatkozó parametrikus érték túllépése esetén fennálló tájékoztatási kötelezettségeknek a harmadik ivóvíz‑irányelv 14. cikkének (4) bekezdése általi kifejtésére vonatkozik, amely rendelkezés viszonylag részletesen szabályozza e kötelezettségeket. A második irányelv 8. cikke (3) bekezdésének második mondata ezzel szemben csak azt írta elő, hogy a jelenleg a harmadik ivóvíz‑irányelv 14. cikke (3) bekezdésének első albekezdése által szabályozott esetekben a fogyasztókat haladéktalanul tájékoztatni kell, és megfelelő tanácsadásban kell részesíteni. A 8. cikk (7) bekezdése úgy rendelkezett továbbá, hogy amennyiben javító intézkedések történnek, a fogyasztókat erről értesíteni kell, kivéve, ha az illetékes hatóságok véleménye szerint a paraméterek teljesülésének hiánya jelentéktelen.
102. A harmadik ivóvíz‑irányelv 14. cikkének (4) bekezdése fenntartja a második irányelv 8. cikke (3) bekezdésének második mondatában és (7) bekezdésében foglalt azon kötelezettséget, hogy a parametrikus értékeknek az emberi egészségre nézve potenciális veszélyt jelentő túllépése esetén a fogyasztókat erről tájékoztatni kell, és megfelelő tanácsadásban kell részesíteni, és amennyiben korrekciós intézkedések történnek, a fogyasztókat erről értesíteni kell.
103. A tájékoztatás és tanácsadás terjedelmének meghatározásában mindazonáltal a tagállamok nagyobb mozgástérrel rendelkeztek a második irányelv 8. cikke (3) bekezdésének második mondata alapján, mint a harmadik ivóvíz‑irányelv 14. cikkének (4) bekezdése alapján. Ezt a nagyobb mozgásteret a jelen ügyben figyelembe kell venni annak értékelése során, hogy Franciaország eleget tett‑e tájékoztatási kötelezettségeinek.
104. A Bizottság ezenkívül nem követelheti meg Franciaországtól, hogy a harmadik irányelv 14. cikkének (4) bekezdése szerint szükségesnél nagyobb terjedelemben nyújtson tájékoztatást vagy tanácsadást, még ha az eset körülményei miatt további tájékoztatás vagy tanácsadás tűnik is szükségesnek a második irányelv 8. cikke (3) bekezdésének második mondata alapján. Franciaországra ugyanis a releváns időpontban már csak a 14. cikk (4) bekezdése szerinti követelmények vonatkoztak, és vonatkoznak jelenleg is.(35)
d)      Közbenső következtetés
105. Következésképpen elfogadhatatlan a Bizottság harmadik jogalappal kapcsolatos érvelése, amennyiben a Bizottság a harmadik ivóvíz‑irányelv 14. cikke (3) és (4) bekezdésének a második irányelv 8. cikkének (3) bekezdéséhez képest történt módulásaira hivatkozik. Ez a harmadik irányelv 14. cikke (3) bekezdésének második albekezdése szerinti, a nitrátra vonatkozó parametrikus érték túllépését az emberi egészséget fenyegető potenciális veszélynek minősítő vélelemre, a 14. cikk (3) bekezdése első albekezdésének a különböző cselekvési lehetőségek tekintetében történt módosulására, valamint a tájékoztatási kötelezettségeknek a 14. cikk (4) bekezdése általi konkretizálására vonatkozik.
2.      Megalapozottság – a harmadik ivóvíz‑irányelv 14. cikke (3) bekezdése első albekezdésének tiszteletben tartása
106. A harmadik jogalap megalapozottságának, tehát a harmadik ivóvíz‑irányelv 14. cikke (3) bekezdése első albekezdése megsértésének bizonyítása érdekében tehát a Bizottságnak először is bizonyítania kell, hogy a nitrátra vonatkozó parametrikus érték túllépése potenciális veszélyt jelent az emberi egészségre nézve. Csak ez alapján ítélhető meg, hogy Franciaország megtette‑e a szükséges korrekciós intézkedéseket.
a)      Az emberi egészséget fenyegető potenciális veszély
107. Bár a Bizottság nem támaszkodhat a potenciális veszélynek a harmadik ivóvíz‑irányelv 14. cikke (3) bekezdésének második albekezdése szerinti vélelmére, e kérdés a jelen ügyben viszonylag problémamentes.
108. Franciaország elismeri ugyanis, hogy a nitrátra vonatkozó parametrikus érték túllépése veszélyt jelenthet a várandós nők és a hat hónaposnál fiatalabb csecsemők egészségére nézve. Ez az emberi egészséget fenyegető potenciális veszélynek minősül.
109. A felek között vitatott azonban, hogy az emberi egészséget fenyegető további potenciális veszélyek is fennállnak‑e. A Bizottság e tekintetben az elővigyázatosság elvére hivatkozik, további konkretizálás nélkül azonban ez az elv még nem teszi lehetővé potenciális veszélyek feltételezését.
110. A Bizottság ilyen konkretizálással szolgál a daganatos betegségek kockázata tekintetében. E kockázatot a WHO egy olyan dokumentumban említi, amelyre mindkét fél hivatkozik.(36) Egy Franciaország által az eljárásban benyújtott jelentésben a francia Anses(37) is pozitív összefüggést állapít meg az ivóvíz nitrátszennyezettsége és a vastagbélrák kockázata között, és gyanítja, hogy a petefészek‑ és veserákkal is összefüggés állhat fenn.(38) Ezért ellentmondásos, és így nem fogadható el, hogy Franciaország szerint a daganatos betegségek kockázata nem jelent potenciális veszélyt az emberi egészségre nézve. A daganatos betegségek e kockázata sokkal inkább az emberi egészséget fenyegető további potenciális veszélynek minősül.
b)      Korrekciós intézkedések
111. Felmerül tehát a kérdés, hogy megtette‑e Franciaország a harmadik ivóvíz‑irányelv 14. cikke (3) bekezdésének első albekezdése alapján a várandós nők és csecsemők egészséget fenyegető potenciális veszélyek és daganatos betegségek kockázata miatt szükséges korrekciós intézkedéseket.
112. Amint azt már kifejtettem, Franciaországnak a jelen ügyben főszabály szerint nem róható fel, hogy az illetékes hatóságok a második ivóvíz‑irányelv 8. cikkének (3) bekezdésében meghatározott háromféle korrekciós intézkedés közül választottak. Ezek egyrészt a bármilyen víz emberi fogyasztásra történő szolgáltatásának betiltása, másrészt annak használatának korlátozása, harmadrészt pedig az egyéb szükséges intézkedések.
113. A Bizottság véleménye szerint az emberi egészséget fenyegető potenciális veszély miatt a túllépéssel érintett összes ivóvíz‑szolgáltató egység esetében korlátozásokat vagy akár tilalmakat kellett volna elrendelni.
114. Kizártnak tűnik azonban, hogy a csapvíz nitrátszennyezettsége a jelen esetekben igazolhatná a csapvíz szolgáltatásának megtiltását. Ahogyan azt Franciaország helyesen kifejti, a szolgáltatás már csak azért is szükséges, mert a vízszolgáltatás a nitrátszennyezettség ellenére a táplálkozástól eltérő más célokra, például személyes higiéniai célokra, háztartási célokra vagy kertöntözés céljára is szükséges és veszélytelenül lehetséges.
115. Elképzelhető lenne azonban a csapvíz táplálkozási célokra történő használatának korlátozása. Egy ilyen korlátozás hatásossága kétséges lehet, mivel annak érvényesítése gyakorlatilag elképzelhetetlen a háztartásokban. Az éttermekben és étkezdékben történő ellenőrzés azonban nem tűnik kizártnak. Ezen túlmenően egy ilyen hatósági intézkedés jobban rávilágítana az emberi egészséget fenyegető potenciális veszély jelentőségére, mint az arra való puszta figyelemfelhívás. A használat korlátozását következésképpen legalább lehetőségként fontolóra kell venni.
116. A használat korlátozásának legfontosabb alternatívája a fogyasztók puszta tájékoztatása lenne. Bár a tájékoztatásnak nem feltétlenül kellene megfelelnie a harmadik ivóvíz‑irányelv 14. cikkének (4) bekezdése szerinti követelményeknek, bizonyos információk azonban nélkülözhetetlennek tűnnek, és azokat a használat korlátozásával kapcsolatban is közölni kellene.
117. Ez a helyzet különösen a parametrikus érték túllépése mint olyan és az abból eredő, az emberi egészséget fenyegető potenciális veszélyek esetében. Mindkét információ elengedhetetlen ahhoz, hogy a fogyasztók megfelelően tudjanak reagálni.
118. Ezen túlmenően a tagállamok már a második ivóvíz‑irányelv 8. cikke (3) bekezdésének második mondata alapján kötelesek voltak „tanácsadást” nyújtani. Legalább ajánlásokat kellett tenniük tehát a fogyasztók számára arra nézve, hogy a potenciális veszélyekre tekintettel hogyan bánjanak a szennyezett csapvízzel.
119. A második irányelv 8. cikkének (7) bekezdése megkövetelte továbbá, hogy amennyiben javító intézkedések történnek, a fogyasztókat erről értesítsék, kivéve, ha az illetékes hatóságok véleménye szerint a paraméterek teljesülésének hiánya jelentéktelen. Mivel Franciaország legalábbis elismeri, hogy a nitrátra vonatkozó parametrikus érték túllépése potenciális veszélyt jelent a várandós nők és csecsemők egészségére nézve, ellentmondásos lenne, ha az illetékes hatóságok jelentéktelennek tekintették volna a túllépést. Következésképpen a korrekciós intézkedésekről is tájékoztatást kellett volna adni.
120. Egy legalább megfontolandó további intézkedés lenne tiszta víz alternatív szolgáltatása. E tekintetben elsősorban palackozott víz rendelkezésre bocsátása tűnik a gyakorlatban megvalósíthatónak. Az ilyen vízszolgáltatás hasznos lenne ugyan az érintettek számára, és a használat korlátozása esetén hozzájárulhatna ahhoz, hogy az érintettek be is tartsák a korlátozást, a fogyasztók azonban általában önállóan is el tudják látni magukat táplálkozási célokra palackozott vízzel rendszeres bevásárlás útján. Fennáll ugyanakkor a veszélye annak, hogy az ilyen vízszolgáltatás költségei éppen a kisebb ivóvíz‑szolgáltató egységekben nem állnának arányban az előnyökkel. Ezért úgy tűnik, hogy az uniós jog főszabály szerint nem feltétlenül követeli meg tiszta víz alternatív szolgáltatását a nitrátra vonatkozó parametrikus érték túllépése esetén. Egyes esetekben nem feltétlenül ez a helyzet például különleges gazdasági rászorultság vagy csökkent mozgásképesség miatt, ezt azonban megfelelően bizonyítani kell kötelezettség megalapozásához.
121. A harmadik ivóvíz‑irányelv 14. cikkének (5) bekezdése (a második ivóvíz‑irányelv 8. cikkének (4) bekezdése) szerint az illetékes hatóságok vagy egyéb megfelelő szervek döntik el, hogy milyen intézkedéseket kell hozni. Választaniuk kellett tehát a szennyezett csapvíz használatának korlátozása és a fogyasztók puszta tájékoztatása között. Ennek során szem előtt kellett tartaniuk azt, hogy milyen kockázatot jelenthet az emberi egészségre nézve az emberi fogyasztásra szánt víz használatának korlátozása.
122. A Bizottságnak ezért meg kellett volna állapítania, hogy az illetékes hatóságok vagy egyéb megfelelő szervek miért nem rendeltek el korlátozásokat, vagy miért nem közöltek bizonyos információkat, és be kellett volna mutatnia, hogy ez az értékelés miért nem helytálló.
123. A Bizottság hivatkozik az összes ivóvíz‑szolgáltató egység tekintetében megtett intézkedéseknek a felszólító levélre adott válasz mellékletében(39) foglalt táblázatokban szereplő, Franciaország által szolgáltatott részletes felsorolására. A Bizottság általánosságban azt állítja, hogy az információk nem veszik figyelembe a nitrátra vonatkozó parametrikus érték túllépésének potenciális veszélyeit. A lakosság számára nyújtott tájékoztatásnak ugyanis magyarázatokat kell tartalmaznia e túllépés emberi egészségre gyakorolt potenciális hatásait illetően.
124. A felszólító levélre adott válasz mellékletében foglalt táblázatokból azonban kitűnik, hogy szinte az összes érintett ivóvíz‑szolgáltató egységben megtiltották a víz várandós nők és csecsemők táplálkozására történő használatát, vagy e személyeknek legalábbis a víz használatának mellőzését tanácsolták.
125. Az e táblázatokban szereplő információk szerint e személyeket csak – a kereset A.8. mellékletében is megnevezett – három egységben nem figyelmeztették. E tekintetben a Cohons (052001829), a Charmes (052001856) és a Fays (052000917 [a kereset A.8. melléklete szerint 5200106]) egységről van szó, amelyek mindegyike Grand Est régióban, Haute‑Marne megyében található.
126. Az, hogy a korlátozások, valamint a várandós nőkre és csecsemőkre jelentett kockázatokról való tájékoztatás a többi esetben elegendő volt‑e, eseti alapon történő értékelést tesz szükségessé, amelyet azonban a Bizottság nem végzett el.
127. Nem állnak viszont rendelkezésre arra vonatkozó információk, hogy a francia hatóságok megemlítették volna egyáltalán a fogyasztóknak a daganatos betegségek kockázatát, vagy akár csak foglalkoztak volna ezzel. Franciaország a jelen ügyben sem nyilatkozik konkrétan erről. Abból kell tehát kiindulni, hogy az illetékes hatóságok ezen emberi egészséget fenyegető potenciális veszély tekintetében nem tették meg a szükséges intézkedéseket.
128. Franciaország nem teljesítette tehát a harmadik ivóvíz‑irányelv 14. cikke (3) bekezdésének első albekezdéséből eredő kötelezettségeit, mivel a Cohons, Charmes és Fays ivóvíz‑szolgáltató egységekben a várandós nők és csecsemők egészségét fenyegető potenciális veszélyre és a kereset A.8. mellékletében felsorolt valamennyi ivóvíz‑szolgáltató egységben a daganatos betegségeknek az összes fogyasztót érintő kockázatára tekintettel nem tette közzé a szükséges figyelmeztetéseket és tanácsokat.
129. E jogalapot ezen túlmenően el kell utasítani.
V.      A költségekről
130. Az eljárási szabályzat 138. cikkének (3) bekezdése értelmében – a jelen ügybelihez hasonló – részleges pernyertesség esetén mindegyik fél maga viseli saját költségeit.
VI.    Végkövetkeztetés
131. Azt javasolom tehát, hogy a Bíróság a következőképpen határozzon:
1)      A Francia Köztársaság nem teljesítette
a)      az emberi fogyasztásra szánt víz minőségéről szóló (EU) 2020/2184 irányelv 4. cikkének (1) bekezdéséből és I. mellékletének B. részéből eredő kötelezettségeit, mivel nem tette meg a szükséges intézkedéseket annak biztosítása érdekében, hogy az emberi fogyasztásra szánt víz megfeleljen a nitrát 50 mg/l parametrikus értékére vonatkozó minimumkövetelményeknek – a Chevregny, Arconcey, Charencey, Saint‑Seine‑l’Abbaye és Charmes ivóvíz‑szolgáltató egységek kivételével – a Bizottság keresetének A.8. mellékletében felsorolt 107 ivóvíz‑szolgáltató egységben,
b)      a 2020/2184 irányelv 14. cikkének (2) bekezdéséből eredő kötelezettségeit, mivel nem hozott a lehető legrövidebb időn belül korrekciós intézkedéseket az emberi fogyasztásra szánt víz minőségének helyreállítására a kereset A.8. mellékletében felsorolt 107 ivóvíz‑szolgáltató egység tekintetében, és nem biztosított prioritást azok végrehajtásának, figyelembe véve többek között azt, hogy milyen mértékű a vonatkozó parametrikus érték túllépése, illetve azt, hogy ehhez kapcsolódóan potenciális veszély jelentkezik az emberi egészségre nézve, valamint
c)      a 2020/2184 irányelv 14. cikke (3) bekezdésének első albekezdéséből eredő kötelezettségeit, mivel a Cohons, Charmes és Fays ivóvíz‑szolgáltató egységekben a várandós nők és csecsemők egészségét fenyegető potenciális veszélyre és a kereset A.8. mellékletében felsorolt valamennyi ivóvíz‑szolgáltató egységben a daganatos betegségeknek az összes fogyasztót érintő kockázatára tekintettel nem tette közzé a szükséges figyelmeztetéseket és tanácsokat.
2)      A Bíróság a keresetet az ezt meghaladó részében elutasítja.
3)      Az Európai Bizottság és a Francia Köztársaság maga viseli saját költségeit.
1      Eredeti nyelv: német.
2      Az emberi fogyasztásra szánt víz minőségéről szóló, 2020. december 16‑i (EU) 2020/2184 európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2020. L 435., 1. o.).
3      Az emberi fogyasztásra szánt víz minőségéről szóló, 1980. július 15‑i 80/778/EGK tanácsi irányelv (HL 1980. L 229., 11. o.).
4      WHO, History of Guideline Development, Nitrate and nitrite.
5      WHO, Nitrate and Nitrite in Drinking‑water, 2016 (WHO/FWC/WSH/16.52, 1. o.).
6      WHO, Nitrate and Nitrite in Drinking‑water, 2016 (WHO/FWC/WSH/16.52, 11. és azt követő oldalak).
7      Az emberi fogyasztásra szánt víz minőségéről szóló, 1998. november 3‑i 98/83/EK tanácsi irányelv (HL 1998. L 330., 32. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 4. kötet, 90. o.).
8      Az első ivóvíz‑irányelv 4. cikke (1) bekezdésének b) pontja, 7. cikkének (1) bekezdése és I. melléklete C. részének 20. sora, a második ivóvíz‑irányelv 4. cikke (1) bekezdésének b) pontja, 5. cikkének (1) bekezdése és I. mellékletének B. része, valamint a harmadik ivóvíz‑irányelv 4. cikke (1) bekezdésének b) pontja, 5. cikkének (1) bekezdése és I. mellékletének B. része.
9      Lásd: 2011. május 24‑i Bizottság kontra Portugália ítélet (C‑52/08, EU:C:2011:337, 39. pont).
10      1999. november 9‑i Bizottság kontra Olaszország ítélet (C‑365/97, EU:C:1999:544, 35. és 36. pont).
11      1999. november 9‑i Bizottság kontra Olaszország ítélet (C‑365/97, EU:C:1999:544, 36. pont); 2011. május 24‑i Bizottság kontra Portugália ítélet (C‑52/08, EU:C:2011:337, 42. pont).
12      2009. szeptember 10‑i Bizottság kontra Görögország ítélet (C‑416/07, EU:C:2009:528, 28. pont); 2011. május 24‑i Bizottság kontra Portugália ítélet (C‑52/08, EU:C:2011:337, 42. pont); 2020. május 14‑i Bizottság kontra Egyesült Királyság (Héa – Határidős piacokra alkalmazandó szabályok) ítélet (C‑276/19, nem tették közzé, EU:C:2020:368, 39. pont).
13      Így a korábban hatályos ivóvíz‑irányelvekkel kapcsolatban: 2002. november 14‑i Bizottság kontra Írország ítélet (C‑316/00, EU:C:2002:657, 37. pont); 2024. január 25‑i Bizottság kontra Írország (Az ivóvízben lévő trihalometánok) ítélet (C‑481/22, EU:C:2024:85, 65. pont).
14      2023. szeptember 7‑i Bizottság kontra Olaszország (Határértékek – Arzén és fluoridok) ítélet (C‑197/22, EU:C:2023:642, 51. pont); 2024. január 25‑i Bizottság kontra Írország (Az ivóvízben lévő trihalometánok) ítélet (C‑481/22, EU:C:2024:85, 43. pont).
15      2023. szeptember 7‑i Bizottság kontra Olaszország (Határértékek – Arzén és fluoridok) ítélet (C‑197/22, EU:C:2023:642, 65. pont).
16      2022. június 22‑i Bizottság kontra Szlovákia (A siketfajd védelme) ítélet (C‑661/20, EU:C:2022:496, 94–97. pont); 2023. szeptember 7‑i Bizottság kontra Olaszország (Határértékek – Arzén és fluoridok) ítélet (C‑197/22, EU:C:2023:642, 55. pont); 2024. január 25‑i Bizottság kontra Írország (Az ivóvízben lévő trihalometánok) ítélet (C‑481/22, EU:C:2024:85, 81. pont).
17      2005. április 26‑i Bizottság kontra Írország ítélet (C‑494/01, EU:C:2005:250, 37. pont); 2017. április 5‑i Bizottság kontra Bulgária ítélet (C‑488/15, EU:C:2017:267, 42. pont).
18      2022. július 12‑i Nord Stream 2 kontra Parlament és Tanács ítélet (C‑348/20 P, EU:C:2022:548, 128. pont).
19      Lásd: 2007. június 26‑i Ordre des barreaux francophones et germanophone és társai ítélet (C‑305/05, EU:C:2007:383, 31. pont); 2016. július 28‑i Conseil des ministres ítélet (C‑543/14, EU:C:2016:605, 40. pont).
20      Ebben az értelemben: 2009. december 2‑i Bizottság kontra Írország és társai ítélet (C‑89/08 P, EU:C:2009:742, 53. pont); 2010. szeptember 21‑i Svédország és társai kontra API és Bizottság ítélet (C‑514/07 P, C‑528/07 P és C‑532/07 P, EU:C:2010:541, 89. pont); 2020. szeptember 10‑i Románia kontra Bizottság ítélet (C‑498/19 P, EU:C:2020:686, 75. pont).
21      Lásd: 2016. július 28‑i Conseil des ministres ítélet (C‑543/14, EU:C:2016:605, 40. pont); 2017. május 16‑i Berlioz Investment Fund ítélet (C‑682/15, EU:C:2017:373, 96. pont); 2022. július 12‑i Nord Stream 2 kontra Parlament és Tanács ítélet (C‑348/20 P, EU:C:2022:548, 128. pont).
22      2023. szeptember 7‑i Bizottság kontra Olaszország (Határértékek – Arzén és fluoridok) ítélet (C‑197/22, EU:C:2023:642, 95. pont).
23      2023. szeptember 7‑i Bizottság kontra Olaszország (Határértékek – Arzén és fluoridok) ítélet (C‑197/22, EU:C:2023:642, 96. pont); 2024. január 25‑i Bizottság kontra Írország (Az ivóvízben lévő trihalometánok) ítélet (C‑481/22, EU:C:2024:85, 108. pont).
24      1992. március 31‑i Bizottság kontra Olaszország ítélet (C‑362/90, EU:C:1992:158, 11. és 13. pont); 2007. október 11‑i Bizottság kontra Görögország ítélet (C‑237/05, EU:C:2007:592, 29. pont).
25      Lásd a fenti 58. pontot.
26      1974. április 4‑i Bizottság kontra Franciaország ítélet (167/73, EU:C:1974:35, 15. pont); 2003. április 10‑i Bizottság kontra Németország ítélet (C‑20/01 és C‑28/01, EU:C:2003:220, 29. pont); 2020. november 18‑i Bizottság kontra Németország (Héa‑visszatérítés – Számlák) ítélet (C‑371/19, nem tették közzé, EU:C:2020:936, 45. pont).
27      Lásd: 1987. március 10‑i Bizottság kontra Olaszország ítélet (199/85, EU:C:1987:115, 8. és 9. pont).
28      1979. március 6‑i Simmenthal kontra Bizottság ítélet (92/78, EU:C:1979:53, 32. pont); 2007. június 7‑i Wunenburger kontra Bizottság ítélet (C‑362/05 P, EU:C:2007:322, 50. pont); 2018. szeptember 6‑i Bank Mellat kontra Tanács ítélet (C‑430/16 P, EU:C:2018:668, 64. pont).
29      Lásd: 2008. december 9‑i Bizottság kontra Franciaország ítélet (C‑121/07, EU:C:2008:695, 69. pont); 2011. november 17‑i Bizottság kontra Olaszország ítélet (C‑496/09, EU:C:2011:740, 89. pont); 2025. március 27‑i Bizottság kontra Olaszország (Települési szennyvizek kezelése) ítélet (C‑515/23, EU:C:2025:209, 93. pont).
30      Verton (062000461), Pas‑de‑Calais, Hauts‑de‑France: 1947 fogyasztó, 26 év; Wavignies (060001115), Oise, Hauts‑de‑France: 1200 fogyasztó, 25 év; CCSSOM Secteur Villiers Conflans (051001447), Marne, Grand Est: 1861 fogyasztó, 36 év; Pars‑lès‑Romilly‑Gélannes Reseau (010000235), Aube, Grand Est: 3122 fogyasztó, 15 év; Marigny‑Saint‑Flavy Reseau (010000239), Aube, Grand Est: 4032 fogyasztó, 25 év; Villiers‑Saint‑Georges (077001446), Seine‑et‑Marne, Île‑de‑France: 1214 fogyasztó, 28 év; Méréville (091000168), Essonne, Île‑de‑France: 3271 fogyasztó, 21 év; Argent‑sur‑Sauldre (018000133), Cher, Centre‑Val de Loire: 2285 fogyasztó, 25 év; valamint Dammarie (028000808), Eure‑et‑Loir, Centre‑Val de Loire: 1551 fogyasztó, 24 év.
31      Lásd a fenti 63–70. pontot.
32      Lásd a fenti 20. pontot.
33      Lásd ezzel kapcsolatban a lenti 95. és azt követő pontokat.
34      Az emberi fogyasztásra szánt víz minőségéről szóló európai parlamenti és tanácsi irányelvre (átdolgozás) vonatkozó javaslat (COM(2017) 753 final) 12. cikke.
35      Lásd a fenti 94. pontot.
36      Lásd a fenti 3. pontot.
37      Agence nationale de sécurité sanitaire de l’alimentation, de l’environnement et du travail (nemzeti élelmiszer‑biztonsági, környezet‑ és munkavédelmi ügynökség, Franciaország).
38      Évaluation des risques liés à la consommation de nitrates et nitrites (2022. július), 194. o.
39      A keresetlevél A.2. melléklete a felszólító levélre adott válasz több mellékletét is tartalmazza. A második melléklet (138–152. o.) részletesen felsorolja az egészségügyi hatóságok intézkedéseit, a harmadik melléklet (153–169. o.) pedig információkat és tanácsokat tartalmaz.