62023CO0025
A BÍRÓSÁG VÉGZÉSE (kilencedik tanács)
2023. október 5. (
*1
)
„Előzetes döntéshozatal – A Bíróság eljárási szabályzata 53. cikkének (2) bekezdése, 94. cikkének b) és c) pontja, valamint 99. cikke – Fogyasztóvédelem – A fogyasztókkal kötött szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételek – Váltó – Az alapeljárás szabályozási környezetének bemutatására vonatkozó követelmény – Azon okok megjelölésének követelménye, amelyek igazolják annak szükségességét, hogy a Bíróság választ adjon – Nyilvánvaló részleges elfogadhatatlanság – A kifogás tárgyában eljáró végrehajtási bíróság hatáskörének hiánya arra, hogy hivatalból vagy az érintett fogyasztó kérelmére értékelje az e fogyasztó által az eladóval vagy szolgáltatóval kötött, azon váltók kibocsátásának alapját képező szerződés feltételeinek tisztességtelen jellegét, amelyek végrehajtható okirat jellege vitatott”
A C‑25/23. sz. ügyben,
az EUMSZ 267. cikk alapján benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem tárgyában, amelyet a Qorti tal‑Maġistrati (Malta) fil‑qasam ċivili (máltai alsóbb szintű polgári bíróság) a Bírósághoz 2023. január 16‑án érkezett, 2022. december 14‑i határozatával terjesztett elő az
AL
és
a Princess Holdings Ltd
között folyamatban lévő eljárásban,
A BÍRÓSÁG (kilencedik tanács),
tagjai: L. S. Rossi tanácselnök, S. Rodin (előadó) és O. Spineanu‑Matei bírák,
főtanácsnok: J. Kokott,
hivatalvezető: A. Calot Escobar,
tekintettel a főtanácsnok meghallgatását követően hozott határozatra, miszerint a Bíróság az eljárási szabályzata 53. cikkének (2) bekezdése és 99. cikke alapján, indokolt végzéssel határoz,
meghozta a következő
Végzést
1
Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem a fogyasztókkal kötött szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételekről szóló, 1993. április 5‑i 93/13/EGK tanácsi irányelv (HL 1993. L 95., 29. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 2. kötet, 288. o.) 6. cikke (1) bekezdésének és 7. cikke (1) bekezdésének, a fogyasztói hitelmegállapodásokról és a 87/102/EGK tanácsi irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2008. április 23‑i 2008/48/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2008. L 133., 66. o.; helyesbítések: HL 2009. L 207., 14. o.; HL 2010. L 199., 40. o.; HL 2011. L 234., 46. o.) 5. és 10. cikkének, valamint az áruk adásvételére irányuló szerződések egyes vonatkozásairól, az (EU) 2017/2394 rendelet és a 2009/22/EK irányelv módosításáról, valamint az 1999/44/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2019. május 20‑i (EU) 2019/771 irányelv (HL 2019. L 136., 28. o.) 6–8. cikkének értelmezésére vonatkozik.
2
E kérelmet az AL és a Princess Holdings Ltd között az AL által az esedékessé vált váltók végrehajthatóvá válásával szemben benyújtott kereset tárgyában folyamatban lévő jogvita keretében terjesztették elő.
Jogi háttér
Az uniós jog
A 93/13 irányelv
3
A 93/13 irányelv 6. cikkének (1) bekezdése a következőképpen rendelkezik:
„A tagállamok előírják, hogy fogyasztókkal kötött szerződésekben az eladó vagy szolgáltató által alkalmazott tisztességtelen feltételek a saját nemzeti jogszabályok rendelkezései szerint nem jelentenek kötelezettséget a fogyasztóra nézve, és ha a szerződés a tisztességtelen feltételek kihagyásával is teljesíthető, a szerződés változatlan feltételekkel továbbra is köti a feleket.”
4
Ezen irányelv 7. cikkének (1) bekezdése a következőket írja elő:
„A tagállamok a fogyasztók és a szakmai versenytársak érdekében gondoskodnak arról, hogy megfelelő és hatékony eszközök álljanak rendelkezésre ahhoz, hogy megszüntessék az eladók vagy szolgáltatók fogyasztókkal kötött szerződéseiben a tisztességtelen feltételek alkalmazását.”
A 2008/48 irányelv
5
A 2008/48 irányelv 5. cikkének tárgya a „[s]zerződéskötést megelőző tájékoztatás”.
6
Ezen irányelv 10. cikke „[a] hitelmegállapodásokban feltüntetendő információk”‑ra vonatkozik.
A 2019/771 irányelv
7
A 2019/771 irányelv 6. cikkének tárgya „[a] szerződésszerűség szubjektív követelményei” az adásvételi szerződés tárgyát képező árukra vonatkozóan.
8
Ezen irányelv 7. cikke ezen áruk „[s]zerződésszerűség[ének] objektív követelményei”‑re vonatkozik.
9
Az említett irányelv 8. cikkének tárgya „[a]z [említett] áru helytelen üzembe helyezése”.
10
Ugyanezen irányelv 24. cikkének (2) bekezdése előírja, hogy az irányelv rendelkezéseit nem kell alkalmazni a 2022. január 1. előtt kötött szerződésekre.
A Bíróság eljárási szabályzata
11
A Bíróság eljárási szabályzata 94. cikkének b) és c) pontja a következőképpen rendelkezik:
„A Bírósághoz előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések szövegén kívül az előzetes döntéshozatal iránti kérelem tartalmazza a következőket:
[…]
b)
az ügyben esetlegesen alkalmazandó nemzeti rendelkezések tartalma, és – adott esetben – a vonatkozó nemzeti ítélkezési gyakorlat;
c)
azon okok ismertetése, amelyek miatt a kérdést előterjesztő bíróságban kérdés merült fel egyes uniós jogi rendelkezések értelmezésére vagy érvényességére vonatkozóan, valamint azt a kapcsolatot, amelyet e bíróság e rendelkezések és az alapeljárásban alkalmazandó nemzeti jog között felállít.”
A máltai jog
A polgári eljárásjogi és szervezeti törvénykönyv
12
A Kodiċi ta’ Organizzazzjoni u Proċedura Ċivili (polgári eljárásjogi és szervezeti törvénykönyv) alapeljárásra alkalmazandó változata (a továbbiakban: polgári eljárásjogi és szervezeti törvénykönyv) 253. cikkének e) pontja lényegében úgy rendelkezik, hogy a Kodiċi tal‑Kummerċnek (kereskedelmi törvénykönyv) az alapeljárásra alkalmazandó változata (a továbbiakban: kereskedelmi törvénykönyv) alapján kibocsátott és lejárt váltó végrehajtható okirattá válik, ha az érintett hitelező fizetési meghagyás kibocsátása iránti kérelmet nyújt be, amely végrehajthatóvá teszi e váltót, és ha annak adósa e fizetési meghagyás kézhezvételétől számított 20 napon belül nem nyújt be kifogást. A kifogás alapulhat azon a tényen, hogy az említett váltón szereplő aláírás nem azonos az adós aláírásával, vagy más „súlyos és nyomós okon”. Ha az illetékes bíróság helyt ad az említett kifogásnak, e váltó birtokosának külön keresetet kell indítania a kereskedelmi törvénykönyvnek megfelelően.
A kereskedelmi törvénykönyv
13
A kereskedelmi törvénykönyv 198. cikke lényegében azt mondja ki, hogy a váltó jogosultjával szemben benyújtott kifogások nem késleltethetik a váltó kifizetését, kivéve ha azok „könnyen és azonnal” megvizsgálhatók. Amennyiben e kifogások „hosszan tartó vizsgálatot” igényelnek, a megfelelő vizsgálatot külön eljárás keretében kell lefolytatni, és e vizsgálat eredményéig a fizetési meghagyás végrehajtása, amelyhez adott esetben biztosíték nyújtása is társulhat, nem függeszthető fel.
Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
14
2019 októberében AL egy használt gépjárműre vonatkozó lízingszerződést kötött a No Deposit Cars Malta Ltd‑vel, e szerződésben 12000 euró vételárat kötöttek ki, amelyet öt éven keresztül, 60 havi részletben, havi 200 euró összegben kellett megfizetni. E célból AL 60 darab, egyenként 200 euró összegű váltót írt alá.
15
2021. június 1‑jén a Princess Holdings társaság, amely szintén a No Deposit Cars Malta összes részvényét birtokló részvényes tulajdonában áll, és amelyre e váltókat átruházták, a Qorti tal‑Maġistrati (Malta) fil‑qasam ċivilihez (máltai alsóbb szintű polgári bíróság) fizetési meghagyás iránti kérelmet nyújtott be, amely az említett váltókból nyolc, végrehajtást elrendelő határozat kiállításával történő végrehajtására irányult.
16
2021. június 28‑án AL keresetet nyújtott be e nyolc váltó végrehajthatóvá nyilvánításával szemben, többek között arra hivatkozással, hogy noha visszaszolgáltatta az érintett gépjárművet a No Deposit Cars Maltának, ez utóbbi megőrizte ugyanezen váltókat.
17
E körülmények között a Qorti tal‑Maġistrati (Malta) fil‑qasam ċivili (máltai alsóbb szintű polgári bíróság) úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjeszti a Bíróság elé:
„1)
Ellentétes‑e a [93/13] irányelv rendelkezéseivel, különösen annak 6. cikke (1) bekezdésével és 7. cikke (1) bekezdésével az, hogy a [nemzeti] bíróság a váltó érvényesíthetővé tételére irányuló eljárás keretében […] nem vizsgálhatja a váltó kibocsátását megelőző szerződést?
2)
Ellentétes‑e a [2008/48] irányelv rendelkezéseivel, különösen annak 5. és 10. cikkével az, hogy a [nemzeti] bíróság a váltó érvényesíthetővé tételére irányuló eljárás keretében […] nem vizsgálhatja a váltó kibocsátását megelőző szerződést?
3)
Ellentétes‑e a [2019/771] irányelvvel, különösen a fogyasztó azon jogával, hogy az eladótól olyan árut kapjon, amely megfelel az említett irányelv 6–8. cikkében foglalt követelményeknek, valamint azon jogával, hogy jogorvoslattal éljen, ha e követelmények nem teljesülnek az, hogy a [nemzeti] bíróság a váltó érvényesíthetővé tételére irányuló eljárás keretében […] nem vizsgálhatja a váltó kibocsátását megelőzően fennálló, alapul szolgáló kötelezettségeket?”
Az elfogadhatóságról
18
A Bíróság eljárási szabályzata 53. cikkének (2) bekezdése értelmében, ha a kérelem, illetve a kereset nyilvánvalóan elfogadhatatlan, a Bíróság a főtanácsnok meghallgatását követően – az eljárás folytatása nélkül – az eljárás során bármikor indokolt végzéssel határozhat az ügyben.
19
A jelen ügyben a második és a harmadik kérdést illetően ezt a rendelkezést kell alkalmazni.
20
Második és harmadik kérdésével az előterjesztő bíróság lényegében arra vár választ, hogy a 2008/48 irányelv 5. és 10. cikkét, valamint a 2019/771 irányelv 6–8. cikkét úgy kell‑e értelmezni, hogy azokkal ellentétes azon nemzeti jogi rendelkezés és annak a nemzeti bíróságok általi értelmezése, amely a váltó végrehajtására irányuló olyan eljárást ír elő, amelynek keretében a nemzeti bíróság nem rendelkezik hatáskörrel az e váltó – amelynek végrehajtható okirat jellegét vitatják – alapjául szolgáló szerződés feltételei tisztességtelen jellegének vizsgálatára.
21
A Bíróság állandó ítélkezési gyakorlata szerint az EUMSZ 267. cikkel bevezetett eljárás a Bíróság és a nemzeti bíróságok közötti együttműködés eszköze, amelynek révén a Bíróság megadja számukra az uniós jog értelmezéséhez azokat a támpontokat, amelyek az általuk eldöntendő jogvita megoldásához szükségesek (2020. március 26‑iMiasto Łowicz és Prokurator Generalny ítélet, C‑558/18 és C‑563/18, EU:C:2020:234, 44. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
22
Mivel az előzetes döntéshozatalra utaló határozat ezen eljárás alapjául szolgál, a nemzeti bíróság köteles magában e határozatban kifejteni az alapeljárás ténybeli és jogszabályi hátterét, továbbá a szükséges magyarázatot megadni az értelmezni kért uniós rendelkezések kiválasztásának okaira, valamint az e rendelkezések és az elé terjesztett jogvitában alkalmazandó nemzeti szabályozás közötti kapcsolatra (lásd ebben az értelemben többek között: 2020. június 4‑iC. F. [Adóellenőrzés] ítélet, C‑430/19, EU:C:2020:429, 23. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
23
E tekintetben azt is hangsúlyozni kell, hogy az előzetes döntéshozatalra utaló határozatokban szereplő információknak lehetővé kell tenniük egyrészt a Bíróság számára, hogy a nemzeti bíróság által feltett kérdésekre hasznos választ adhasson, másrészt pedig a tagállamok kormányai és az egyéb érdekeltek számára, hogy gyakorolják az Európai Unió Bírósága alapokmányának 23. cikkében számukra biztosított, az észrevételek előterjesztésére vonatkozó jogukat. A Bíróságnak gondoskodnia kell arról, hogy e jog biztosított legyen, figyelembe véve, hogy a fent hivatkozott rendelkezés értelmében csak az előzetes döntéshozatalra utaló határozatot kézbesítik az érdekelt feleknek (lásd ebben az értelemben: 2021. szeptember 2‑iIrish Ferries ítélet, C‑570/19, EU:C:2021:664, 134. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
24
Az előzetes döntéshozatalra utaló határozat tartalmára vonatkozó e konjunktív követelmények kifejezetten szerepelnek a Bíróság eljárási szabályzatának 94. cikkében, amelynek ismerete a kérdést előterjesztő bíróságtól az EUMSZ 267. cikkben létrehozott együttműködés keretében elvárható, és amelyeket szigorúan tiszteletben kell tartania (2014. július 3‑iTalasca végzés, C‑19/14, EU:C:2014:2049, 21. pont; 2021. szeptember 9‑iToplofikatsia Sofia és társai ítélet, C‑208/20 és C‑256/20, EU:C:2021:719, 20. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat). E követelmények ezenkívül említésre kerülnek az Európai Unió Bíróságának a nemzeti bíróságok figyelmébe ajánlott, az előzetes döntéshozatal iránti kérelmek előterjesztésére vonatkozó ajánlásainak 13., 15. és 16. pontjában (HL 2019. C 380., 1. o.).
25
A jelen ügyben az előzetes döntéshozatalra utaló határozat a második és a harmadik kérdést illetően nyilvánvalóan nem felel meg az eljárási szabályzat 94. cikkének b) és c) pontjában foglalt követelményeknek.
26
Az előzetes döntéshozatalra utaló határozat egyrészt nem tartalmazza azon nemzeti jogi háttér kellően pontos leírását, amelybe a nemzeti bíróság előtt folyamatban lévő jogvita illeszkedik. Ugyanis, noha úgy tűnik, hogy a polgári eljárásjogi és szervezeti törvénykönyv 166A. és 166B. cikke kulcsfontosságú tényező az alapeljárás megértése szempontjából, a kérdést előterjesztő bíróság nem ismerteti azokat az előzetes döntéshozatal iránti kérelemben, és nem magyarázza meg az e cikkek, valamint a 2008/48 irányelv és a 2019/771 irányelv közötti kapcsolatot. Következésképpen e bíróság nem teszi lehetővé a Bíróság számára, hogy e kérdésekre hasznos választ adjon.
27
Az előzetes döntéshozatalra utaló határozat másrészt nem fejti ki, hogy milyen kapcsolat áll fenn az említett kérdések keretében értelmezni kért uniós jogi rendelkezések és az alapeljárásra alkalmazandó nemzeti jogszabályok között. Az előzetes döntéshozatal iránti kérelemből ugyanis egyáltalán nem tűnik ki, hogy a 2008/48 irányelv 5. és 10. cikkének, valamint a 2019/771 irányelv 6–8. cikkének értelmezése mennyiben szükséges az alapeljárásban történő határozathozatalhoz. A kérdést előterjesztő bíróság nem fejti ki azt a kapcsolatot sem, amelyet ezen uniós jogi rendelkezések és az alapeljárás tárgyát képező nemzeti rendelkezések között kíván felállítani. Következésképpen a Bíróság nem tudja értékelni, hogy mennyiben szükséges az ugyanezen kérdésekre adandó válasz a kérdést előterjesztő bíróság határozatának meghozatalához.
28
Végül a harmadik kérdést illetően meg kell állapítani, hogy a 2019/771 irányelv 24. cikkének (2) bekezdéséből kitűnik, hogy ezen irányelv csak a 2022. január 1‑jét követően kötött szerződésekre alkalmazandó. Tekintettel arra, hogy az alapeljárás tárgyát képező szerződést ezen időpont előtt kötötték, az említett irányelv a jelen ügyben nem alkalmazható.
29
A fenti megfontolások összességére tekintettel az előzetes döntéshozatal iránti kérelem a második és a harmadik kérdésre vonatkozó részében az eljárási szabályzat 53. cikkének (2) bekezdése alapján nyilvánvalóan elfogadhatatlan.
Az első kérdésről
30
A Bíróság eljárási szabályzatának 99. cikke értelmében, ha az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésre a válasz egyértelműen levezethető az ítélkezési gyakorlatból, a Bíróság az előadó bíró javaslatára és a főtanácsnok meghallgatását követően az eljárás során bármikor indokolt végzéssel határozhat.
31
A jelen ügyben az első kérdést illetően ezt a rendelkezést kell alkalmazni.
32
E kérdéssel az előterjesztő bíróság lényegében arra vár választ, hogy a 93/13 irányelv 6. cikkének (1) bekezdésével és 7. cikkének (1) bekezdésével ellentétes‑e az a nemzeti jogi rendelkezés, a nemzeti bíróságok szerinti értelmezésben, amely előírja, hogy a váltó végrehajtására irányuló eljárás keretében a kifogás tárgyában eljáró bíróság nem rendelkezik hatáskörrel arra, hogy hivatalból vagy az érintett fogyasztó kérelmére értékelje az e fogyasztó által az eladóval vagy szolgáltatóval kötött, a váltók – amelyek végrehajtható okirat jellegét vitatják – kibocsátásának alapját képező szerződés feltételeinek esetlegesen tisztességtelen jellegét, noha ilyen vizsgálatra nem került sor, és a végrehajtás tárgyában eljáró bíróság nem függesztheti fel a végrehajtást az érdemi eljárás befejezéséig.
33
Jóllehet a Bíróság már több vonatkozásban, továbbá a 93/13 irányelv 6. cikkének (1) bekezdése és 7. cikkének (1) bekezdése szerinti követelményeket figyelembe véve meghatározta, hogy a nemzeti bíróságnak milyen módon kell biztosítania az ezen irányelv alapján a fogyasztókat megillető jogok védelmét, ez nem változtat azon, hogy az uniós jog főszabály szerint nem harmonizálja a valamely szerződési feltétel állítólagosan tisztességtelen jellegének vizsgálatára irányuló eljárásokat, ezért az ilyen eljárások az egyes tagállamok belső jogrendjébe tartoznak, azzal a feltétellel azonban, hogy ezek az eljárások nem lehetnek kedvezőtlenebbek, mint a hasonló jellegű belső jogi esetekre vonatkozók (az egyenértékűség elve), és nem tehetik gyakorlatilag lehetetlenné vagy rendkívül nehézzé az uniós jog által biztosított jogok gyakorlását (a tényleges érvényesülés elve) (lásd ebben az értelemben: 2023. május 4‑iBRD Groupe Societé Générale és Next Capital Solutions ítélet, C‑200/21, EU:C:2023:380, 28. pont; 2019. június 26‑iAddiko Bank ítélet, C‑407/18, EU:C:2019:537, 45. és 46. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
34
Ezenkívül a Bíróság kifejtette, hogy a tagállamok azon kötelezettsége, hogy biztosítsák a jogalanyok uniós jogból eredő jogainak tényleges érvényesülését, különösen a 93/13 irányelvből eredő jogok kapcsán magában foglalja a hatékony bírói jogvédelem követelményét, amelyet az említett irányelv 7. cikkének (1) bekezdése megerősít, és amelyet az Európai Unió Alapjogi Chartájának 47. cikke is tartalmaz, amely többek között az ilyen jogokra alapított keresetekre vonatkozó eljárási szabályok meghatározására is alkalmazandó (lásd ebben az értelemben: 2023. május 4‑iBRD Groupe Societé Générale és Next Capital Solutions ítélet, C‑200/21, EU:C:2023:380, 29. pont; 2021. június 10‑iBNP Paribas Personal Finance ítélet, C‑776/19–C‑782/19, EU:C:2021:470, 29. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
35
E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy a 93/13 irányelvből eredő jogok hatékony védelme csak akkor biztosítható, ha a nemzeti eljárási rendszer a fizetési meghagyásos eljárás vagy a fizetési meghagyás végrehajtása iránti eljárás keretében lehetővé teszi az érintett szerződésben foglalt feltételek esetlegesen tisztességtelen jellegének bíróság általi, hivatalból történő értékelését (2018. szeptember 20‑iEOS KSI Slovensko ítélet, C‑448/17, EU:C:2018:745, 45. pont).
36
Ezért ha a nemzeti szabályozás nem írja elő e fizetési meghagyás végrehajtása iránti eljárás keretében az érintett szerződésben foglalt feltételek esetlegesen tisztességtelen jellegének bíróság általi, hivatalból történő értékelését, akkor e szabályozást úgy kell tekinteni, hogy az gátolja a 93/13 irányelv által megvalósítani kívánt védelem tényleges érvényesülését, feltéve hogy nem rendelkezik ilyen vizsgálatról az említett meghagyás kibocsátásának szakaszában, vagy – amennyiben e vizsgálatról kizárólag a kibocsátott meghagyással szemben emelt ellentmondás szakaszában rendelkezik – feltéve hogy nem elhanyagolható annak a kockázata, hogy az érintett fogyasztók nem terjesztik elő a megkövetelt ellentmondást akár az erre vonatkozóan előírt különösen rövid határidő miatt, akár a jogi lépésnek a vitatott összeghez viszonyított költsége miatt, vagy akár azért, mert e nemzeti jogszabályok nem írják elő a jogaik terjedelmének meghatározásához szükséges információk e fogyasztókkal való közlését (2018. szeptember 20‑iEOS KSI Slovensko ítélet, C‑448/17, EU:C:2018:745, 46. pont).
37
A váltót illetően a Bíróság megállapította, hogy a 93/13 irányelv 7. cikkének (1) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy azzal ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amely a fogyasztói hitelmegállapodásból eredő követelés biztosítását szolgáló jogszerű váltó alapján fizetési meghagyás kibocsátását teszi lehetővé, amikor a fizetési meghagyás kibocsátása iránti kérelem tárgyában eljáró bíróság nem rendelkezik jogosultsággal arra, hogy az e hitelmegállapodás feltételeinek esetlegesen tisztességtelen jellegét vizsgálja, amennyiben az e meghagyással szembeni ellentmondás benyújtásához való jog gyakorlásának szabályai nem teszik lehetővé annak biztosítását, hogy az érintett fogyasztót ezen irányelv alapján megillető jogokat tiszteletben tartsák (2018. szeptember 13‑iProfi Credit Polska ítélet, C‑176/17, EU:C:2018:711, 71. pont).
38
A közelmúltban a Bíróság kimondta, hogy a 93/13 irányelvet úgy kell értelmezni, hogy azzal ellentétes az olyan nemzeti jogi szabály, amelynek értelmében az a fogyasztó, aki hitelszerződést kötött egy hitelintézettel, és akivel szemben e szolgáltató végrehajtási eljárást indított, az ezen eljárás keretében megtett első intézkedések közlésétől számított tizenöt napon túl akkor sem jogosult az említett eljárással szemben a tisztességtelen feltételek fennállására hivatkozni, ha e fogyasztó a nemzeti jog alapján keresetet indíthat a tisztességtelen feltételek fennállásának megállapítása iránt, amelynek megindítására ugyan semmilyen határidő nem vonatkozik, de amelynek kimenetele nincs hatással a végrehajtási eljárás kimenetelére, és a végrehajtás így kötelező lehet a fogyasztóra nézve a tisztességtelen feltételek fennállásának megállapítására irányuló eljárás befejezése előtt (2023. május 4‑iBRD Groupe Societé Générale és Next Capital Solutions ítélet, C‑200/21, EU:C:2023:380, 31. pont).
39
A Bíróság azt is kimondta, hogy ezt az irányelvet úgy kell értelmezni, hogy azzal ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amely nem teszi lehetővé sem azt, hogy a végrehajtás elrendelésére hatáskörrel rendelkező bíróság a jelzálogjog érvényesítése iránti végrehajtási eljárás keretében akár hivatalból, akár az érintett fogyasztó kérelmére értékelje az azon szerződésben szereplő szerződési feltétel tisztességtelen jellegét, amelyből a követelt tartozás származik, és amely a végrehajtás jogcímének alapját képezi, sem pedig azt, hogy olyan ideiglenes intézkedéseket hozzon, mint többek között a végrehajtás felfüggesztése, ha ezen intézkedések elrendelése szükséges az említett szerződési feltétel tisztességtelen jellegének ezzel összefüggő érdemi vizsgálatára hatáskörrel rendelkező bíróság végleges határozata teljes érvényesülésének biztosításához (2022. május 17‑iImpuls Leasing România ítélet, C‑725/19, EU:C:2022:396, 51. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
40
A jelen ügyben igaz, hogy az érintett adós jogosult a váltó kedvezményezettjével szemben kifogást benyújtani, de a polgári eljárásjogi és szervezeti törvénykönyv értelmében kizárólag azon az alapon nyújthatja be e kifogást, hogy az e váltón szereplő aláírás nem a sajátja, vagy az érintett nemzeti szabályozásnak megfelelően „súlyos és nyomós indokok” alapján. A többi esetben ezen adós köteles érdemben vitatni az említett váltót, a kereskedelmi törvénykönyv értelmében külön eljárás keretében. Azonban, mivel az ilyen vitatás nem eredményezheti ugyanezen váltó végrehajtásának felfüggesztését, az említett adós főszabály szerint nem vitathatja a váltót azt megelőzően, hogy azt valamely nemzeti bíróság végrehajthatóvá nyilvánította volna. Márpedig úgy tűnik, hogy az alapeljárás tárgyát képező nemzeti jogszabály ebben a konkrét esetben nem írja elő a végrehajtás tárgyában eljáró bíróság azon lehetőségét, hogy a végrehajtási eljárásnak az érdemi eljárás befejezéséig történő felfüggesztéséhez hasonló ideiglenes intézkedést fogadjon el.
41
Az előzetes döntéshozatal iránti kérelemből kitűnik, hogy a polgári eljárásjogi és szervezeti törvénykönyv nem teszi lehetővé a kifogás alapján eljáró végrehajtás tárgyában eljáró bíróság számára, hogy akár hivatalból, akár az érintett fogyasztó kérelmére felülvizsgálja az érintett végrehajtható okirat alapját képező szerződési feltételek tisztességtelen jellegét, amennyiben e felülvizsgálatot az ügy érdemében eljáró bíróság a rendes jogorvoslat vizsgálata keretében elvégezheti, mivel az ügy érdemében eljáró e bíróság a maga részéről nem rendelkezik hatáskörrel a végrehajtási eljárás felfüggesztésének elrendelésére.
42
E tekintetben a Bíróság megállapította, hogy az a tény, miszerint a nemzeti jog értelmében azt, hogy az eladó vagy szolgáltató és fogyasztó között létrejött jelzáloghitel‑szerződésben szereplő feltételek esetlegesen tisztességtelenek‑e, nem az e szerződés végrehajtására irányuló kérelemről határozó bíróság vizsgálhatja, hanem azt kizárólag utólagosan és adott esetben az ügy érdemében eljáró azon bíróság teheti meg, amelyhez e fogyasztó az ilyen tisztességtelen feltételek semmisségének megállapítása iránti keresetet nyújtott be, nyilvánvalóan nem elegendő ahhoz, hogy biztosítsa a fogyasztóknak a 93/13 irányelv által megkívánt védelmének teljes érvényesülését (2019. június 26‑iAddiko Bank ítélet, C‑407/18, EU:C:2019:537, 61. pont).
43
A Bíróság ugyanis kimondta, hogy abban az esetben, ha a végrehajtási eljárás az ügy érdemében eljáró bíróság azon határozatának kihirdetését megelőzően befejeződik, amely megállapítja az e végrehajtás alapjául szolgáló szerződési feltétel tisztességtelen jellegét, és ebből következően ezen eljárás semmisségét, e határozat az említett fogyasztó számára csak kártérítésből álló utólagos védelmet nyújthatna, amely tökéletlennek és elégtelennek bizonyulna, illetve a 93/13 irányelv 7. cikkének (1) bekezdésében foglaltakkal szemben nem lenne sem megfelelő, sem hatékony eszköz ahhoz, hogy az érintett feltétel alkalmazását megszüntessék (2019. november 6‑iBNP Paribas Personal Finance SA Paris Sucursala Bucureşti és Secapital végzés, C‑75/19, nem tették közzé, EU:C:2019:950, 32. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
44
A fenti megfontolások összességére tekintettel az első kérdésre azt a választ kell adni, hogy a 93/13 irányelv 6. cikkének (1) bekezdését és 7. cikkének (1) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy azokkal ellentétes az a nemzeti jogi rendelkezés, a nemzeti bíróságok szerinti értelmezésben, amely előírja, hogy a váltó végrehajtására irányuló eljárás keretében a kifogás tárgyában eljáró bíróság nem rendelkezik hatáskörrel arra, hogy hivatalból vagy az érintett fogyasztó kérelmére értékelje az e fogyasztó által az eladóval vagy szolgáltatóval kötött, a váltók – amelyek végrehajtható okirat jellegét vitatják – kibocsátásának alapját képező szerződés feltételeinek esetlegesen tisztességtelen jellegét.
A költségekről
45
Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.
A fenti indokok alapján a Bíróság (kilencedik tanács) a következőképpen határozott:
1)
A Qorti tal‑Maġistrati (Malta) fil‑qasam ċivili (máltai alsóbb szintű polgári bíróság) által 2022. december 14‑én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem a második és harmadik kérdésre vonatkozó részében nyilvánvalóan elfogadhatatlan.
2)
A fogyasztókkal kötött szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételekről szóló, 1993. április 5‑i 93/13/EGK tanácsi irányelv 6. cikkének (1) bekezdését és 7. cikkének (1) bekezdését
a következőképpen kell értelmezni:
azokkal ellentétes az a nemzeti jogi rendelkezés, a nemzeti bíróságok szerinti értelmezésben, amely előírja, hogy a váltó végrehajtására irányuló eljárás keretében a kifogás tárgyában eljáró bíróság nem rendelkezik hatáskörrel arra, hogy hivatalból vagy az érintett fogyasztó kérelmére értékelje az e fogyasztó által az eladóval vagy szolgáltatóval kötött, a váltók – amelyek végrehajtható okirat jellegét vitatják – kibocsátásának alapját képező szerződés feltételeinek esetlegesen tisztességtelen jellegét.
Aláírások
(
*1
)	Az eljárás nyelve: máltai.