Определение на Съда (осми състав) от 10 юли 2019 г. (преюдициално запитване от Tribunalul Ilfov – Румъния) — EP/FO
(Дело C-530/18)1
(Преюдициално запитване — Член 99 от Процедурния правилник на Съда — Съдебно сътрудничество по гражданскоправни въпроси — Компетентност във връзка с родителската отговорност — Регламент (ЕО) № 2201/2003 — Член 15 — Прехвърляне на делото на съд на друга държава членка, който е по-подходящ за разглеждането на делото — Изключение от общото правило за компетентност на съда по обичайното местопребиваване на детето — Особена връзка с друга държава членка — Критерии за определяне на съда, който е по-подходящ — Съществуване на различни правни норми — Висш интерес на детето)
Език на производството: румънски
Запитваща юрисдикция
Tribunalul Ilfov
Страни в главното производство
Жалбоподател: EP
Ответник: FO
Диспозитив
Член 15 от Регламент (ЕО) № 2201/2003 на Съвета от 27 ноември 2003 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по брачни дела и делата, свързани с родителската отговорност, с който се отменя Регламент (ЕО) № 1347/2000, трябва да се тълкува в смисъл, че урежда изключение от общото правило за компетентност, предвидено в член 8 от този Регламент № 2201/2003, съгласно което компетентността на съдилищата на държавите членки се определя от обичайното местопребиваване на детето по времето, когато съдът е сезиран.
Член 15 от Регламент № 2201/2003 трябва да се тълкува в смисъл, че ако един или повече от изчерпателно изброените в него пет алтернативни критерия за преценка относно наличието на особена връзка на детето с държава членка, различна от държавата по неговото обичайно местопребиваване, са изпълнени, съдът, който е компетентен съгласно член 8 от този регламент, може да прехвърли делото на съд, който според него е по-подходящ да реши спора, но не е длъжен да го прави. Ако компетентният съд е стигнал до извода, че връзките между засегнатото дете и държавата членка на обичайното му местопребиваване са по-силни от тези, които го свързват с друга държава членка, този извод е достатъчен, за да се изключи прилагането на член 15 от посочения регламент.
Член 15 от Регламент № 2201/2003 трябва да се тълкува в смисъл, че наличието на различия между правото, и по-специално процесуалните правила, на държава членка, чийто съд е компетентен да разгледа дело по същество, и тези на друга държава членка, с която засегнатото дете има особена връзка, като например разглеждането на делото при закрити врата и от специализирани съдии, не може да представлява по общ и абстрактен начин значим критерий, с оглед на висшия интерес на детето, за преценката дали съдилищата на тази друга държава членка са по-подходящи за разглеждането на делото. Компетентният съд може да вземе предвид тези различия само ако те могат да придадат реална и конкретна добавена стойност за приемането на решение по отношение на това дете в сравнение със случая, че той остане сезиран по посоченото дело.
____________
1 ОВ C 399, 5.11.2018 г.