62004CJ0353_SK
Účastníci konania
Odôvodnenie
Výrok
Účastníci konania
Vo veci C‑353/04,
ktorej predmetom je návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 234 ES, podaný rozhodnutím Bundesfinanzhof (Nemecko) z 22. júla 2004 a doručený Súdnemu dvoru 16. augusta 2004, ktorý súvisí s konaním:
Nowaco Germany GmbH
proti
Hauptzollamt Hamburg-Jonas,
SÚDNY DVOR (prvá komora),
v zložení: predseda prvej komory P. Jann, sudcovia J. N. Cunha Rodrigues, E. Juhász (spravodajca), M. Ilešič a E. Levits,
generálny advokát: P. Léger,
tajomník: B. Fülöp, referent,
so zreteľom na písomnú časť konania a po pojednávaní z 20. októbra 2005,
so zreteľom na pripomienky, ktoré predložili:
– Nowaco Germany GmbH, v zastúpení: C. Bittner a U. Schrömbges, Rechtsanwälte,
– Hauptzollamt Hamburg-Jonas, v zastúpení: S. Plenter, splnomocnená zástupkyňa,
– Komisia Európskych spoločenstiev, v zastúpení: J. Schieferer a F. Erlbacher, splnomocnení zástupcovia,
po vypočutí návrhov generálneho advokáta na pojednávaní 23. februára 2006,
vyhlásil tento
Rozsudok
Odôvodnenie
1. Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu ustanovení nariadenia Rady (EHS) č. 2913/92 z 12. októbra 1992, ktorým sa ustanovuje Colný kódex spoločenstva (Ú. v. ES L 302, s. 1; Mim. vyd. 02/004, s. 307) zmeneného a doplneného nariadením Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 82/97 z 19. decembra 1996 (Ú. v. ES L 17, 1997, s. 1; Mim. vyd. 02/008, s. 179, ďalej len „colný kódex“) a nariadením Komisie (EHS) č. 1538/91 z 5. júna, ktorým sa zavádzajú podrobné pravidlá uplatňovania nariadenia Rady (EHS) č. 1906/90 z 26. júna 1990 o niektorých normách pre uvádzanie hydiny na trh (Ú. v. ES L 143, s. 11; Mim. vyd. 03/010, s. 92) zmeneného a doplneného nariadením Komisie (ES) č. 1000/96 zo 4. júna 1996 (Ú. v. ES L 134, s. 9; Mim. vyd. 03/019, s. 143, ďalej len „nariadenie č. 1538/91“).
2. Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi Nowaco Germany GmbH (ďalej len „Nowaco“) a Hauptzollamt Hamburg-Jonas (hlavný colný úrad Hambourg-Jonas, ďalej len „Hauptzollamt“) týkajúceho sa práv na vývoznú náhradu a výšky týchto náhrad.
Právny rámec Spoločenstva
3. Nariadenie Komisie (EHS) č. 3665/87 z 27. novembra 1987, ktorým sa ustanovujú spoločné podrobné pravidlá pre uplatňovanie vývozných náhrad na poľnohospodárske výrobky [ neoficiálny preklad ] (Ú. v. ES L 351, s. 1) vo svojom deviatom odôvodnení stanovuje:
„… výrobky by mali byť takej kvality, že sa môžu predávať za normálnych podmienok.“ [ neoficiálny preklad ]
4. Článok 3 ods. 4 až 6 toho istého nariadenia stanovuje:
„4. Deň vývozu je rozhodujúci pre stanovenie množstva, povahy a vlastností vyvážaného výrobku.
5. Dokument použitý pri vývoze na preukázanie toho, že sú splnené podmienky pre získanie náhrady, musí obsahovať všetky informácie potrebné pre výpočet náhrady, najmä:
a) opis výrobkov v súlade s nomenklatúrou používanou pre náhrady;
b) čistú hmotnosť týchto výrobkov, alebo kde to prichádza do úvahy, množstvo vyjadrené v jednotkách miery, ktoré sa má použiť pri výpočte náhrady;
c) v prípade potreby pre výpočet náhrady zloženie príslušných výrobkov alebo odkaz na zloženie výrobkov.
Ak je dokumentom uvedeným v tomto odseku vývozné colné vyhlásenie, toto musí obsahovať tieto údaje, ako aj odkaz na ‚číselný znak nomenklatúry pre vývoz‘.
6. V čase takéhoto prijatia alebo uskutočnenia tohto aktu výrobky prechádzajú pod colný dohľad až dovtedy, kým neopustia colné územie Spoločenstva.“ [ neoficiálny preklad ]
5. Podľa článku 13 tohto nariadenia „na výrobky určené na výživu ľudí, ktoré nie sú primeranej a prijateľnej obchodnej kvality, sa neposkytuje žiadna náhrada, ak je ich použitie na tento účel vylúčené alebo podstatne narušené z dôvodu ich vlastností alebo ich stavu“ [ neoficiálny preklad ].
6. Článok 1 colného kódexu znie:
„Colné predpisy pozostávajú z tohto kódexu a z právnych predpisov prijatých na úrovni spoločenstva alebo jednotlivých štátov s cieľom jeho vykonávania. S výnimkou osobitných predpisov platných v iných oblastiach sa kódex vzťahuje na:
– pohyb tovaru medzi spoločenstvom a tretími krajinami,
…“
7. Podľa článku 4 bodu 16 písm. h) colného kódexu je vývoz jedným z colných režimov.
8. Článok 69 tohto kódexu stanovuje:
„1. Deklarant zabezpečí prepravu tovaru na miesto vykonania prehliadky, prípadne na miesto, na ktorom majú byť odobraté vzorky, ako aj všetku manipuláciu nevyhnutnú k prehliadke alebo odberu vzoriek, alebo sa uvedené úkony vykonajú na jeho zodpovednosť. Vynaložené náklady znáša deklarant.
2. Deklarant je oprávnený byť prítomný pri prehliadke tovaru a prípadnom odbere vzoriek. Ak to colné orgány považujú za účelné, môžu požadovať, aby bol deklarant alebo jeho zástupca prítomný pri prehliadke tovaru alebo odbere vzoriek a poskytol colným orgánom potrebnú súčinnosť na uľahčenie prehliadky tovaru alebo odberu vzoriek.
3. Ak sú vzorky odoberané v súlade s platnými predpismi, colným orgánom nevzniká povinnosť platiť akúkoľvek náhradu vyplývajúcu z prehliadky tovaru alebo odberu vzoriek, avšak znášajú náklady na jeho analýzu alebo prehliadku.“
9. Článok 70 colného kódexu stanovuje:
„1. Ak je prehliadaná iba časť tovaru uvedeného v colnom vyhlásení, vzťahuje sa výsledok takejto čiastočnej prehliadky na všetok tovar v ňom uvedený.
Ak sa však deklarant domnieva, že výsledky čiastočnej prehliadky sa nevzťahujú na ostatný tovar uvedený v colnom vyhlásení, môže požiadať o vykonanie dodatočnej prehliadky.
2. Ak colné vyhlásenie obsahuje dve alebo viac položiek, na účely odseku 1, údaje ku každej položke sa považujú za samostatné colné vyhlásenie.“
10. Článok 71 colného kódexu znie takto:
„1. Výsledok overovania colného vyhlásenia je podkladom pre uplatňovanie predpisov upravujúcich colný režim, do ktorého je tovar prepúšťaný.
2. Ak nie je colné vyhlásenie overované, sú predpisy uvedené v odseku 1 uplatňované na základe údajov uvedených v colnom vyhlásení.“
11. Článok 247 nariadenia Komisie (EHS) č. 2454/93 z 2. júla 1993, ktorým sa vykonáva nariadenie č. 2913/92 (Ú. v. ES L 253, s. 1; Mim. vyd. 02/006, s. 3, ďalej len „vykonávacie nariadenie“) stanovuje:
„1. Ak colné orgány overia vyhlásenia a sprievodné dokumenty alebo vykonajú kontrolu tovaru, uvedú aspoň na kópii vyhlásenia, ktorú si ponechávajú uvedené orgány alebo na dokumente priloženému k takémuto vyhláseniu, základ a výsledky takéhoto overovania alebo kontroly. V prípade čiastočnej kontroly tovaru, musia byť taktiež uvedené náležitosti prehliadanej zásielky.
Tam, kde je to primerané, colné orgány vo vyhlásení uvedú aj to, že deklarant alebo jeho zástupca nebol prítomný.
2. Ak výsledok overovania vyhlásenia a sprievodných dokumentov alebo kontroly tovaru nie je v súlade s náležitosťami uvedenými vo vyhlásení, colné orgány uvedú aspoň na jednej kópii vyhlásenia, ktoré si ponechávajú uvedené orgány alebo v dokumente priloženému k tomuto vyhláseniu, náležitosti, ktoré je potrebné brať do úvahy na účely vymerania poplatkov na príslušný tovar a tam, kde je to primerané, výpočet akýchkoľvek súm určených na vrátenie alebo iných súm splatných pri vývoze a pre uplatňovanie iných ustanovení, ktorými sa riadi colný režim, do ktorého je tovar prepustený.
3. Tam, kde je to primerané, musia byť v zisteniach colných orgánov uvedené použité prostriedky identifikácie.
Musí byť v nich uvedený dátum a náležitosti potrebné na identifikáciu úradníka, ktorý ich vydáva.
4. Ak colné orgány neoverujú vyhlásenia ani nevykonávajú kontrolu tovaru, nemusia schváliť vyhlásenie ani priložený dokument uvedený v prílohe 1 [v odseku 1 – neoficiálny preklad ].“
12. Podľa článkov 2 a 3 nariadenia Rady (EHS) č. 386/90 z 12. februára 1990 o monitorovaní vykonávanom v čase vývozu poľnohospodárskych produktov, na ktoré sú poskytované náhrady alebo iné finančné čiastky (Ú. v. ES L 42, s. 6; Mim. vyd. 03/010, s. 26) zmeneného a doplneného nariadením Rady (ES) č. 163/94 z 24. januára 1994 (Ú. v. ES L 24, s. 2; Mim. vyd. 03/016, s. 12, ďalej len „nariadenie č. 386/90“) členské štáty vykonajú fyzické kontroly tovaru v čase ukončenia colných vývozných formalít a predtým, ako sa dá povolenie na vývoz pre príslušné tovary na základe predložených dokladov priložených k vývoznému vyhláseniu, ako aj kontrolou dokladov v spise žiadosti o platbu. Bez toho, aby boli dotknuté akékoľvek špecifické ustanovenia, ktoré vyžadujú rozsiahlejšie kontroly, fyzická kontrola musí mať formu námatkovej kontroly vykonávanej často a bez predchádzajúceho upozornenia. V každom prípade sa musí vzťahovať na reprezentatívny výber minimálne 5 % vývozných vyhlásení, ku ktorým bola predložená žiadosť o vývozné náhrady. Špecifické ustanovenia určia podrobné pravidlá na dosiahnutie tejto miery 5 %.
13. Ôsme odôvodnenie nariadenia Komisie (ES) č. 2221/95 z 20. septembra 1995, ktoré stanovuje podrobné pravidlá na uplatňovanie nariadenia č. 386/90 (Ú. v. ES L 224, s. 13), stanovuje:
„Keďže… colný kódex Spoločenstva… [sa uplatňuje] predovšetkým na vývozy akýchkoľvek priemyselných alebo poľnohospodárskych výrobkov; ukázalo sa ako nevyhnutné prijať osobitné ustanovenia na prípady poľnohospodárskych výrobkov, na ktoré sa poskytujú vývozné náhrady.“ [ neoficiálny preklad ]
14. Článok 5 tohto nariadenia stanovuje:
„1. Pod ‚fyzickou kontrolou‘ sa v zmysle článku 2 písm. a) nariadenia (EHS) č. 386/90 rozumie preverenie súladu medzi vývozným vyhlásením vrátane sprievodných dokumentov priložených k vyhláseniu a tovarom s ohľadom na jeho množstvo, povahu a vlastnosti.
…
Vývozný colný úrad dozerá na dodržiavanie článku 13 nariadenia (EHS) č. 3665/87.
…
4. Pokiaľ výška náhrady závisí od obsahu, odoberie vývozný colný úrad pri fyzickej kontrole reprezentatívne vzorky na analýzu zloženia príslušným laboratóriom.“ [ neoficiálny preklad ]
15. Článok 7 ods. 1 a 2 tohto nariadenia stanovuje:
„1. Každý vývozný colný úrad uskutoční nevyhnutné opatrenia na zabezpečenie toho, že sa kedykoľvek môže overiť, či sa dosiahol pomer 5 % kontrol.
Tieto opatrenia musia za každý sektor vyjadrovať:
– počet vývozných vyhlásení zohľadnených na účely fyzických kontrol
a
– počet uskutočnených fyzických kontrol.
2. Príslušný colník vypracuje podrobnú správu o uskutočnenej fyzickej kontrole.
Na správach o kontrole bude uvedený dátum a meno príslušného colníka. Tieto údaje budú archivované a prístupné na nahliadnutie na vývoznom colnom úrade alebo na inom úrade tri roky od roku vývozu.“ [ neoficiálny preklad ]
16. Článok 1 ods. 3 prvá zarážka nariadenia Rady (EHS) č. 1906/90 z 26. júna 1990 o niektorých normách pre uvádzanie hydiny na trh (Ú. v. ES L 173, s. 1; Mim. vyd. 03/010, s. 92) stanovuje:
„Toto nariadenie sa nevzťahuje:
– na hydinové mäso určené na vývoz zo spoločenstva,
– …“
17. Článok 6 nariadenia č. 1538/91 stanovuje:
„1. Jatočné telá hydiny a diely [porciovaná hydina – neoficiálny preklad ] upravené týmto nariadením spĺňajú nasledujúce minimálne požiadavky pre zaradenie do tried A a B:
…
– bez zlomených kostí a kostí prečnievajúcich cez kožu,
…“
18. Článok 7 ods. 1 tohto nariadenia stanovuje, že rozhodnutia vyplývajúce z nedodržania ustanovení článku 6 je možné prijať len pre celú zásielku, ktorá bola skontrolovaná v súlade s ustanoveniami tohto článku 7. Podľa článku 7 ods. 3 tohto nariadenia sa vzorka náhodne odoberie z každej zásielky. Podľa tabuľky obsiahnutej v tomto odseku pri zásielke od 501 do 3 200 kusov je počet vzoriek 50 a keď je veľkosť zásielky viac ako 3 200 kusov je počet vzoriek 80. Podľa článku 7 ods. 4 pri kontrole hydinového mäsa triedy A je tolerovaný počet nevyhovujúcich kusov v prvom prípade 7 a v druhom prípade 10. Ak ide o nedostatok vzťahujúci sa na prípady vymenované v článku 6 ods. 1 napr. „zlomené kosti a kosti prečnievajúce cez kožu“ znižuje sa tolerancia na 3, respektíve 4. Pre hydinové mäso triedy B je podľa článku 7 ods. 5 tolerancia dvojnásobná.
Skutkové okolnosti vo veci samej a prejudiciálne otázky
19. V decembri 1997 a vo februári 1998 Nowaco deklarovala vývoz dvoch zásielok zmrazených kurčiat pozostávajúcich z 2 647, respektíve 2 750 kartónov (celkovo 43 996 kilogramov). Pri prehliadke tovarov Zollamt (nemecký colný orgán) uskutočnil odber vzorky a náhradnej vzorky.
20. Pri oboch vzorkách odobratých v roku 1997 sa zistilo, že niektoré kurčatá majú zlomené stehenné kosti alebo stehenné kosti prečnievajúce cez kožu. V prípade zásielky deklarovanej vo februári 1998 sa vyskytli zlomené kosti a kosti prečnievajúce cez kožu v ľavom krídle pri jedinej vzorke, zatiaľ čo náhradná vzorka nevykazovala žiadne nedostatky.
21. Hauptzollamt (nemecký hlavný colný úrad) stanovil pri oboch zásielkach vývoznú náhradu vo výške 0 DEM. Pri rozhodovaní o žalobe, ktorú podala Nowaco proti tomuto rozhodnutiu, Finanzgericht zaviazal Hauptzollamt poskytnúť žalobkyni s ohľadom na zásielku z februára 1998 polovicu splatnej vývoznej náhrady. Finanzgericht vo zvyšnej časti žalobu zamietol s odôvodnením, že tovary nemali primeranú a prijateľnú obchodnú kvalitu v rozsahu, v akom nezodpovedali obchodným normám stanoveným v nariadení č. 1538/91, podľa ktorých jatočné telá hydiny a porciovaná hydina, ktorá má byť zaradená do tried A a B, nesmie mať zlomené kosti a kosti prečnievajúce cez kožu.
22. Podľa Finanzgericht nemal Hauptzollamt zamietnuť vývoznú náhradu pre celú zásielku deklarovanú vo februári 1998. Rozsah pôsobnosti domnienky obsiahnutej v článku 70 ods. 1 colného kódexu totiž musí byť upravený do tej miery, do akej táto zásielka deklarovaná žalobkyňou obsahovala 50 % výrobkov primeranej a prijateľnej obchodnej kvality.
23. Obidvaja účastníci konania vo veci samej podali proti rozsudku Finanzgericht opravný prostriedok „Revision“ na Bundesfinanzhof. Nowaco tvrdí, že má právo na celú vývoznú náhradu tak za zásielku z decembra 1997, ako aj za zásielku z februára 1998. Hauptzollamt uvádza, že pokiaľ ide o druhú zásielku, mal Finanzgericht stanoviť prípustné množstvo, za ktoré sa vyplatí náhrada na 48,1 % na základe pomeru medzi hmotnosťou prvej vzorky a hmotnosťou náhradnej vzorky.
24. Za týchto okolností Bundesfinanzhof rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru nasledujúce prejudiciálne otázky:
„1. Môže sa na stanovenie primeranej a prijateľnej obchodnej kvality tovarov, na ktoré sa žiada vývozná náhrada, uplatniť nariadenie Komisie (EHS) č. 1538/91 z 5. júna 1991, ktorým sa zavádzajú podrobné pravidlá uplatňovania nariadenia Rady (EHS) č. 1906/90 o určitých obchodných normách pre hydinové mäso?
2. V prípade, že odpoveď na prvú otázku je kladná:
a) Použije sa článok 70 nariadenia Rady (EHS) č. 2913/92 z 12. októbra 1992, ktorým sa ustanovuje Colný kódex spoločenstva, keď sa má zistiť, či má tovar, na ktorý sa žiada vývozná náhrada, [primeranú] a prijateľnú obchodnú kvalitu?
b) Uplatňuje sa domnienka jednotnej kvality stanovená v článku 70 ods. 1 prvom pododseku nariadenia (EHS) č. 2913/92 aj vtedy, keď bola skontrolovaná jediná vzorka tovaru, avšak príslušné predpisy Spoločenstva do určitej miery tolerujú vady tovaru a tomu primerane požadujú alebo výslovne predpisujú fyzickú kontrolu určitého minimálneho počtu vzoriek na účely zistenia, či boli tieto tolerancie dodržané?
3. Pre prípad, že aj odpovede na [druhú otázku písm. a) a druhú otázku písm. b)] sú kladné:
Aký účinok má vyššie uvedená domnienka o jednotnej kvalite, keď boli odobraté viaceré vzorky pri vývozoch deklarovaných v jednom vyhlásení a pri skúmaní jednej časti vzoriek bola zistená [primeraná] a prijateľná obchodná kvalita, hoci pri inej časti vzoriek [primeraná] a prijateľná obchodná kvalita zistená nebola?“
O prejudiciálnych otázkach
O prvej otázke
25. Vo svojom rozhodnutí sa Bundesfinanzhof pýta na uplatnenie nariadenia č. 1538/91 na účely stanovenia „primeranej a prijateľnej obchodnej kvality“ tovaru, o ktorý ide vo veci samej, z dôvodu vylučujúcej normy uvedenej v článku 1 ods. 3 nariadenia č. 1906/90. V každom prípade sa Bundesfinanzhof domnieva, že v prípade uplatnenia nariadenia č. 1538/91 sa musí zohľadniť nielen jeho článok 6, ale aj jeho článok 7, ktorý stanovuje tolerancie. Okrem toho sa vnútroštátny súd pýta, či toto nariadenie v prípade, že sa uplatní, pripúšťa odchýlky z tolerancie pri iných než balených tovaroch.
26. Pokiaľ ide o uplatnenie nariadenia č. 1538/91, treba pripomenúť, že s cieľom definovať podrobné pravidlá pre uplatnenie nariadenia č. 1906/90 nariadenie vo svojom článku 1 ods. 3 prvej zarážke výslovne stanovuje, že sa neuplatňuje na hydinové mäso určené na vývoz zo Spoločenstva. Nowaco z toho dedukuje, že obchodné normy v ustanoveniach nariadenia č. 1538/91 v spojení s nariadením č. 1906/90 nestanovujú podmienku pre existenciu „primeranej a prijateľnej obchodnej kvality“.
27. V súvislosti s nariadením Komisie č. 1041/67/EHS z 21. decembra 1967, ktorým sa ustanovujú podrobné pravidlá pre uplatňovanie vývozných náhrad v odvetví výrobkov podliehajúcich režimu jednotnej ceny [ neoficiálny preklad ] (Ú. v. ES 314, 1967, s. 9), Súdny dvor rozhodol, že požiadavka „primeranej a prijateľnej obchodnej kvality“ je všeobecnou a objektívnou podmienkou na poskytnutie náhrady a že výrobok, s ktorým nemožno obchodovať na území Spoločenstva, „za normálnych podmienok“ nespĺňa tieto požiadavky na kvalitu (pozri v tomto zmysle rozsudky z 9. októbra 1973, Muras, 12/73, Zb. s. 963, bod 12; z 26. mája 2005, SEPA, C‑409/03, Zb. s. I‑4321, bod 22, a z 1. decembra 2005, Fleisch Winter, C‑309/04, Zb. s. I‑10349, bod 20).
28. Súdny dvor tiež rozhodol, že skutočnosť, že obchodovateľný charakter výrobku „za normálnych podmienok“ je prvok vlastný pojmu „primeraná a prijateľná obchodná kvalita“, vyplýva okrem toho jasne z právnej úpravy týkajúcej sa vývozných náhrad pre poľnohospodárske výrobky v rozsahu, v akom počnúc nariadením č. 1041/67 všetky relevantné nariadenia opäť používali tak pojem „primeraná a prijateľná obchodná kvalita“, ako aj kritérium obchodovateľného charakteru výrobku „za normálnych podmienok“ ako požiadavky na to, aby výrobok bol spôsobilý na poskytnutie vývoznej náhrady. Pokiaľ ide o nariadenie č. 3665/87, tejto požiadavky sa týka jeho deviate odôvodnenie (pozri v tomto zmysle rozsudok SEPA, už citovaný, body 23 a 26, ako aj Fleisch Winter, už citovaný, bod 21).
29. Nariadenie č. 3665/87 bolo nahradené od 1. júla 1999 nariadením Komisie (ES) č. 800/1999 z 15. apríla 1999, ktorým sa ustanovujú spoločné podrobné pravidlá uplatňovania vývozných náhrad za poľnohospodárske výrobky (Ú. v. ES L 102, s. 11; Mim. vyd. 03/025, s. 129), ktoré vo svojom článku 21 ods. 1 prvom a druhom pododseku stanovuje, že na výrobky, ktoré nie sú „primeranej a prijateľnej obchodnej kvality“ ku dňu prijatia vývozného vyhlásenia, sa neposkytuje žiadna náhrada a výrobky spĺňajú túto požiadavku, ak sú predajné na území Spoločenstva za normálnych podmienok. Súd rozhodol, že toto ustanovenie potvrdilo existujúci právny stav (pozri v tomto zmysle rozsudok SEPA, už citovaný, bod 27).
30. Z uvedeného vyplýva, ako správne uviedol generálny advokát v bodoch 32 a 33 svojich návrhov, že článok 13 nariadenia č. 3665/87 treba vykladať v tom zmysle, že výrobok vyvážaný zo Spoločenstva do tretích krajín sa musí predávať na území Spoločenstva za „normálnych podmienok“ a musí sa považovať za výrobok „primeranej a prijateľnej obchodnej kvality“, aby mal nárok aj na vývoznú náhradu a že uvedený výrobok teda musí spĺňať aj kvalitatívne kritériá, ktorými sa riadi jeho uvedenie na trh v Spoločenstve z hľadiska ľudskej spotreby.
31. Podľa článku 6 nariadenia č. 1538/91, aby sa mohli jatočné telá hydiny a porciovaná hydina patriace do kategórie A alebo B predávať na konzumáciu pre ľudí v Spoločenstve, musia spĺňať viaceré kritériá kvality, najmä musia byť bez zlomených kostí a kostí prečnievajúcich cez kožu. V súlade s článkom 7 tohto nariadenia výskyt takýchto zlomených kostí a kostí prečnievajúcich cez kožu sa toleruje, ak počet nevyhovujúcich výrobkov vzhľadom na veľkosť zásielky neprekročí stanovenú hranicu. V takom prípade sa môže dávka hydinového mäsa obsahujúca výrobky so zlomenými kosťami a kosťami prečnievajúcimi cez kožu v počte neprekračujúcom stanovenú hranicu tolerancie bez obmedzení predávať v Spoločenstve.
32. Je nesporné, že tieto ustanovenia stanovujú minimálne požiadavky, za ktorých možno hydinové mäso považovať za mäso obchodovateľné v Spoločenstve „za normálnych podmienok“ a predstavujú kritériá kvality, ktoré dané mäso musí spĺňať, aby sa mohlo kvalifikovať ako výrobok „primeranej a prijateľnej obchodnej kvality“ v zmysle článku 13 nariadenia č. 3665/87.
33. „Primeraná a prijateľná obchodná kvalita“ hydinového mäsa určeného na vývoz sa teda posudzuje na základe požiadaviek právnej úpravy Spoločenstva obsiahnutej v článkoch 6 a 7 nariadenia č. 1538/91. Nowaco okrem toho subsidiárne dospelo k rovnakému záveru, tvrdiac, že ak sú dodržané obchodné normy stanovené pre kategóriu B, má hydinové mäso, na ktoré sa žiada vývozná náhrada, „primeranú a prijateľnú obchodnú kvalitu“ v zmysle článku 13 nariadenia č. 3665/87.
34. Pokiaľ ide o článok 7 nariadenia č. 1538/91, treba konštatovať, že dopĺňa článok 6 toho istého nariadenia a že na základe ustanovení oboch týchto článkov možno posúdiť, či so zásielkou hydinového mäsa, ktorá je predmetom veci samej, možno obchodovať v Spoločenstve „za normálnych podmienok“ vzhľadom na eventuálne zlomené kosti a kosti prečnievajúce cez kožu.
35. Článok 1 ods. 3 prvá zarážka nariadenia č. 1906/90, ktorý stanovuje, že nariadenie sa nevzťahuje na hydinové mäso určené na vývoz zo Spoločenstva, nie je v rozpore so záverom uvedeným v bode 33 prvej vete tohto rozsudku. Toto ustanovenie treba vykladať v spojení s cieľom tohto nariadenia, ktorým je stanovenie noriem pre uvádzanie na trh v rámci Spoločenstva. Ani toto nariadenie, ani nariadenie, ktorým sa zavádzajú podrobné pravidlá uplatňovania nariadenia, nestanovujú kritériá vhodnosti na vývoz ako také. Aj keď však výrobok nespĺňa kritériá kvality stanovené v článkoch 6 a 7 nariadenia č. 1538/91 ako kritériá uvádzania na trh v Spoločenstve, v zásade môže byť vyvezený.
36. Predpisy obsiahnuté v článkoch 6 a 7 nariadenia č. 1538/91 sa neuplatňujú na vývozy vo vlastnom zmysle slova, to znamená na operácie, pri ktorých podnikateľské subjekty Spoločenstva sú vo vzťahu s podnikateľskými subjektmi z tretích krajín. Tieto predpisy slúžia len na stanovenie nároku na finančnú podporu od Spoločenstva. V tomto zmysle ide o internú operáciu Spoločenstva prebiehajúcu medzi podnikateľským subjektom Spoločenstva a vnútroštátnymi orgánmi členského štátu a nevzťahuje sa na fyzické a právnické osoby tretích krajín.
37. Výklad, ktorý umožňuje podporovať vývozy výrobkov, ktoré nespĺňajú podmienky uvádzania na trh v rámci Spoločenstva, dokazuje nesúlad systému vývozných náhrad Spoločenstva, ako už konštatoval Súdny dvor v bode 31 už citovaného rozsudku SEPA.
38. Navyše treba upresniť, ako to urobila Komisia Európskych spoločenstiev v bode 23 svojich písomných pripomienok, že minimálne podmienky stanovené v článku 6 ods. 1 nariadenia č. 1538/91 (napr. okrem iného bez viditeľných cudzích častíc alebo bez cudzieho zápachu a viditeľných krvavých škvŕn) sú požiadavkami, ktoré sa týkajú priamo kvality výrobkov, zatiaľ čo iné ustanovenia tohto nariadenia, ktorých cieľom je informovať spotrebiteľa a podnikateľské subjekty, s uvedenou kvalitou nesúvisia (napríklad ustanovenia o názvoch a etikete výrobkov) a nemožno ich pri uplatňovaní článku 13 nariadenia č. 3665/87 zohľadniť.
39. Vzhľadom na to treba na prvú otázku odpovedať, že pre určenie „primeranej a prijateľnej obchodnej kvality“ výrobku, na ktorý sa žiada vývozná náhrada, sa uplatnia ustanovenia nariadenia č. 1538/91, ktoré stanovujú minimálne požiadavky na kvalitu a hranice tolerancie, najmä jeho články 6 a 7.
40. Treba dodať, že odpoveďou na ďalšiu otázku Bundesfinanzhof, či nariadenie pripúšťa odchýlky pre iné než balené tovary, nie je dotknutá odpoveď uvedená v bode 39 tohto rozsudku.
41. Najprv treba zdôrazniť, že táto neistota vyplýva v podstate z rozdielov medzi rôznymi jazykovými verziami článku 7 nariadenia č. 1538/91. Nemecká verzia tohto ustanovenia totiž obsahuje výraz „Fertigpackung“ (balenie) odporujúci iným jazykovým verziám tohto ustanovenia, najmä verzii španielskej („unidad“), dánskej („emne“), gréckej („μονάδa“), anglickej („unit“), francúzskej („unité“), talianskej („unità“), holandskej („produkt“), portugalskej („unidade“), fínskej („yksiköt“) a švédskej („enhet“). V predmetnom prípade podľa ustálenej judikatúry právo Spoločenstva vylučuje, aby bol text ustanovenia posudzovaný samostatne, ale naopak vyžaduje, aby bol vykladaný s prihliadnutím na verzie vyhotovené v ostatných úradných jazykoch (pozri v tomto zmysle rozsudky z 12. júla 1979, Koschniske, 9/79, Zb. s. 2717, bod 6; z 2. apríla 1998, EMU Tabac a i., C‑296/95, Zb. s. I‑1605, bod 36, a z 9. marca 2006, Zuid‑Hollandse Milieufederatie a Natuur en Milieu, C‑174/05, Zb. s. I‑2443, bod 20).
42. Popri porovnaní znenia rôznych jazykových verzií nariadenia č. 1538/91, aj analýza štruktúry a histórie tohto nariadenia dokazuje, že treba vychádzať z pojmu „jednotka“ v tabuľke uvedenej v článku 7 ods. 3 tohto nariadenia. Treba pripomenúť, že len článok 8 nariadenia č. 1538/91 hovorí o baleniach a že nemecká verzia článku 7 tohto nariadenia pred jeho zmenou a doplnením článkom 1 bodom 4 nariadenia Komisie (EHS) č. 2891/93 z 21. októbra 1993 (Ú. v. ES L 263, s. 12; Mim. vyd. 03/015, s. 160) sa nezmieňovala o baleniach. Nepochybne sa táto zmena týkala len tolerančných opatrení, ale nie samotných výrobkov.
43. Po druhé, ak pripustíme, že v článku 7 nariadenia č. 1538/91 treba čítať pojem „balenie“ namiesto pojmu „jednotka“, t. j. vychádzať zo znenia, podľa ktorého hranice tolerancie sú stanovené pre balenia, treba vychádzať z analýzy vnútroštátneho súdu a z analýzy generálneho advokáta vyjadrenej v bodoch 45 a 46 jeho návrhov, ktoré tvrdia, že tieto hranice tolerancie sa musia uplatňovať analogicky aj na nebalené výrobky. Ak sú stanovené hranice tolerancie pre hydinové mäso určené spotrebiteľom, teda kupujúcim, ktorí potrebujú čo najväčšiu ochranu, zdá sa logické uplatňovať ich aj na také mäso, ktoré sa má predávať sprostredkovateľom.
O druhej otázke
O druhej otázke písm. a)
44. Najskôr treba pripomenúť, že podľa článku 1 prvej zarážky sa colný kódex uplatňuje na pohyb tovaru medzi Spoločenstvom a tretími krajinami bez toho, aby boli dotknuté osobitné predpisy v iných oblastiach. Ustanovenia tohto kódexu tvoria spolu s ustanoveniami vykonávacieho nariadenia k tomuto kódexu všeobecnú právnu úpravu pre určité oblasti a činnosti týkajúce sa pohybu tovaru medzi Spoločenstvom a tretími krajinami.
45. Okrem toho podľa definície v článku 4 bode 16 tohto kódexu treba pod pojmom „colný režim“ rozumieť voľný obeh, tranzit, colné uskladňovanie, aktívny zošľachťovací styk, prepracovanie pod colným dohľadom, dočasné použitie, pasívny zošľachťovací styk a vývoz. Vývoz teda predstavuje colný režim alebo, ako uvádza Komisia, colné konanie.
46. Pokiaľ totiž ide o štruktúru colného kódexu, treba uviesť, že článok 70 patrí do oddielu 1 (Prepustenie tovaru do colného režimu) kapitoly 2 (Colné režimy) hlavy IV (Colne schválené určenie), zatiaľ čo právna úprava každého colného režimu sa nachádza v iných oddieloch tejto kapitoly.
47. Z uvedeného vyplýva, že článok 70 je jedným zo všeobecných colných ustanovení, ktoré sa uplatňujú na všetky vývozné vyhlásenia na tovary, na ktoré sa žiada náhrada bez toho, aby boli dotknuté osobitné ustanovenia.
48. Treba teda preveriť, či osobitná právna úprava uplatňovaná vo veci samej obsahuje takéto ustanovenia.
49. Po prvé, z ustanovení nariadenia č. 3665/87 nevyplýva, že článok 70 colného kódexu sa nesmie uplatňovať pri režime vývozných náhrad na poľnohospodárske výrobky. Naopak z článku 3 ods. 6 uvedeného nariadenia vyplýva, že v okamihu podania vývozného vyhlásenia alebo iného aktu s rovnakými právnymi následkami výrobky prechádzajú pod colný dohľad až dovtedy, kým neopustia colné územie Spoločenstva a uplatňujú sa ustanovenia colného kódexu.
50. Po druhé, pokiaľ ide o kontrolu v čase vývozu poľnohospodárskych výrobkov, na ktoré sa poskytuje náhrada, nariadenie č. 386/90 len dopĺňa všeobecné colné predpisy a v článkoch 2 a 3 predovšetkým stanovuje, že treba vykonať fyzické kontroly tovaru v čase ukončenia colných vývozných formalít a pred tým, ako sa dá povolenie na vývoz pre príslušné tovary a že fyzická kontrola sa musí uskutočniť kontrolou na mieste vykonávanou často a bez predchádzajúceho upozornenia.
51. Ani z nariadenia č. 2221/95, ktoré stanovuje podrobné pravidlá na uplatňovanie nariadenia č. 386/90 nevyplýva, že vylučuje uplatnenie článku 70 colného kódexu. Pravda je, že ôsme odôvodnenie nariadenia č. 2221/95 stanovuje, že sa zdá nevyhnutné prijať osobitné ustanovenia na prípady poľnohospodárskych výrobkov, na ktoré sa poskytujú vývozné náhrady. Žiadne ustanovenie daného nariadenia, hoci ich možno považovať za osobitné ustanovenia, však nevylučuje uplatnenie colného kódexu.
52. Po tretie, ako bolo uvedené v bode 39 tohto rozsudku, niektoré ustanovenia nariadenia č. 1538/91 sa uplatňujú aj na určenie „primeranej a prijateľnej obchodnej kvality“ výrobku, na ktorý sa žiada vývozná náhrada. Tieto predpisy sú zároveň osobitnými predpismi v zmysle článku 1 colného kódexu. Tiež nevylučujú uplatnenie článku 70 tohto kódexu, ale predstavujú vykonávacie predpisy.
53. Vzhľadom na uvedené úvahy treba na druhú otázku písm. a) odpovedať, že za okolností ako vo veci samej sa článok 70 colného kódexu Spoločenstva uplatňuje bez toho, aby bola dotknutá zákonnosť prehliadky, ktorú predpisuje v súvislosti s otázkou určenia, či tovar, na ktorý sa žiada vývozná náhrada, je „primeranej a prijateľnej obchodnej kvality“.
O druhej otázke písm. b)
54. Touto otázkou sa vnútroštátny súd pýta, či domnienka jednotnej kvality stanovená v článku 70 ods. 1 prvom pododseku colného kódexu sa uplatňuje aj vtedy, keď veľkosť odobratej vzorky nie je podľa článku 7 nariadenia č. 1538/91 dostatočná, a teda nie je možné zistiť, či boli prekročen é stanovené hranice tolerancie.
55. Článok 70 ods. 1 prvý pododsek colného kódexu je všeobecným ustanovením, ktoré stanovuje, že ak je prehliadaná iba časť tovaru uvedeného v colnom vyhlásení, vzťahuje sa výsledok takejto čiastočnej prehliadky na všetok v ňom uvedený tovar.
56. Táto domnienka jednotnej kvality sa neuplatňuje iba na prehliadky uskutočňované na základe colných právnych predpisov, ale je relevantná, ako vyplýva aj z odpovede na druhú otázku písm. a), pre kontroly vykonávané podľa právnej úpravy o vývoze poľnohospodárskych výrobkov a právnej úpravy o obchodných normách pre hydinu. Pre uplatnenie tejto domnienky jednotnej kvality je nutné, aby podmienky a priebeh prehliadky spĺňali kritériá stanovené týmito právnymi úpravami.
57. Článok 7 ods. 3 až 5 nariadenia č. 1538/91 definuje počet nevyhovujúcich kusov pomerom medzi veľkosťou dávky a veľkosťou vzorky. Pokiaľ nebol odobratý minimálny počet vzoriek, nie je možné overiť dodržanie týchto hraníc tolerancie.
58. Potom v prípade, že nie je možné overiť dodržanie týchto hraníc tolerancie v dôsledku nedostatočnej veľkosti odobratej vzorky, výsledky skúmania tejto vzorky sa nemôžu vzťahovať na celú dávku, a teda nemôžu byť pre ňu platné.
59. Za týchto okolností treba na druhú otázku písm. b) odpovedať, že domnienka jednotnej kvality stanovená v článku 70 ods. 1 prvom pododseku colného kódexu sa neuplatňuje, ak veľkosť odobratej vzorky nie je podľa článku 7 nariadenia č. 1538/91 dostatočná.
60. Vzhľadom na odpoveď Súdneho dvora na druhú otázku písm. b) netreba odpovedať na tretiu otázku.
61. Treba však pripomenúť, že Súdny dvor má poskytnúť vnútroštátnemu súdu všetky výkladové prostriedky týkajúce sa práva Spoločenstva, ktoré mu môžu pomôcť rozhodnúť vo veci, o ktorej pojednáva, a to bez ohľadu na to, či tento súd na ne osobitne odkázal vo svojich otázkach alebo nie (pozri v tomto zmysle najmä rozsudky z 12. decembra 1990, SARPP, C‑241/89, Zb. s. I‑4695, bod 8; z 2. februára 1994, Verband Sozialer Wettbewerb, nazývaný „Clinique“, C‑315/92, Zb. s. I‑317, bod 7; zo 4. marca 1999, Consorzio per la tutela del formaggio Gorgonzola, C‑87/97, Zb. s. I‑1301, bod 16, a zo 7. septembra 2004, Trojani, C‑456/02, Zb. s. I‑7573, bod 38).
62. Vo veci samej je potrebné podrobnejšie preskúmať práva a povinnosti, ako aj zodpovednosť vývozcu a tých vnútroštátnych colných orgánov, ktoré vykonávali prehliadku tovarov vyvážaných za pomoci Spoločenstva.
63. Právna úprava Spoločenstva stanovuje s cieľom riadneho uskutočnenia kontroly vývozu, na ktorý sa poskytuje náhrada, formu spolupráce medzi vývozcom a vnútroštátnym colným orgánom.
64. Podľa článku 69 ods. 2 colného kódexu deklarant je oprávnený byť prítomný pri prehliadke tovaru a prípadnom odbere vzoriek. Článok 70 ods. 1 druhý pododsek tohto kódexu stanovuje, že ak sa deklarant domnieva, že výsledky čiastočnej prehliadky sa nevzťahujú na ostatný tovar uvedený v colnom vyhlásení, môže požiadať o vykonanie dodatočnej prehliadky.
65. V bode 35 už citovaného rozsudku Fleisch-Winter Súdny dvor rozhodol, že v rozsahu, v akom vývozca tým, že podá žiadosť o náhradu, vždy explicitne alebo implicitne zabezpečuje existenciu „primeranej a prijateľnej predajnej kvality“, je na ňom, aby preukázal podľa vnútroštátnych pravidiel dokazovania, že táto podmienka je zaručene splnená v prípade, keď vývozné colné vyhlásenie spochybnia vnútroštátne colné orgány. V prejednávanej veci výsledky colnej kontroly a rozhodnutia Hauptzollamt preukazujú, že vnútroštátne colné orgány napriek tomu, že veľkosť odobratých vzoriek bola nedostatočná, spochybnili colné vyhlásenie vývozcu.
66. Na druhej strane právna úprava Spoločenstva stanovuje aj osobitné povinnosti pre tieto orgány. Predovšetkým článok 5 ods. 1 tretí pododsek nariadenia č. 2221/95 stanovuje, že vývozný colný úrad dozerá na to, aby sa dodržiavala „primeraná a prijateľná obchodná kvalita“ výrobku, na ktorý sa poskytuje vývozná náhrada. Je nesporné, že vnútroštátne colné orgány musia uplatňovať z úradnej povinnosti relevantnú právnu úpravu, vrátane predpisov o odoberaní vzoriek.
67. Je pravda, že ani nariadenie č. 386/90, ani nariadenie č. 2221/95 nevyžadujú, aby každá dávka bola fyzicky kontrolovaná, ale ak sa uskutoční fyzická kontrola dávky, musí sa vykonať v súlade s právnou úpravou Spoločenstva, vrátane predpisov o odoberaní vzoriek.
68. Je nutné konštatovať, že za takých okolností, aké nastali vo veci samej, je úlohou vnútroštátnych správnych a súdnych orgánov zistiť skutkový stav posúdením všetkých dôkazov. Ako dôkazy môžu slúžiť disponibilné vzorky, ale aj iné skutočnosti, predovšetkým správy o kontrole vypracované podľa právnej úpravy Spoločenstva príslušným colníkom, ktorý vykonal fyzickú kontrolu. V prípade, že skutkový stav potrebný pre určenie práva na náhradu nemožno zistiť, musí vnútroštátny súd posúdiť konanie vývozcu a konanie colného orgánu s cieľom zistiť, do akej miery každý z nich uplatnil alebo neuplatnil svoje práva a splnil alebo nesplnil svoje povinnosti, a vyvodiť z toho príslušné dôsledky v súvislosti s právom na vývoznú náhradu.
O trovách
69. Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.
Výrok
Z týchto dôvodov Súdny dvor (prvá komora) rozhodol takto:
1. Pre určenie „primeranej a prijateľnej obchodnej kvality“ výrobku, na ktorý sa žiada vývozná náhrada, sa uplatnia ustanovenia nariadenia Komisie (EHS) č. 1538/91 z 5. júna 1991, ktorým sa zavádzajú podrobné pravidlá uplatňovania nariadenia č. 1906/90 zmeneného a doplneného nariadením Komisie (ES) č. 1000/96 zo 4. júna 1996, ktoré stanovujú minimálne požiadavky na kvalitu a hranice tolerancie, najmä ich články 6 a 7.
2. a)	Za okolností ako vo veci samej sa článok 70 nariadenia Rady (EHS) č. 2913/92 z 12. októbra 1992, ktorým sa ustanovuje Colný kódex spoločenstva, zmeneného a doplneného nariadením Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 82/97 z 19. decembra 1996 uplatňuje bez toho, aby bola dotknutá zákonnosť prehliadky, ktorú predpisuje v súvislosti s otázkou určenia, či tovar, na ktorý sa žiada vývozná náhrada, je „primeranej a prijateľnej obchodnej kvality“.
b) Domnienka jednotnej kvality stanovená v článku 70 ods. 1 prvom pododseku nariadenia č. 2913/92 zmeneného a doplneného nariadením č. 82/97 sa neuplatňuje, ak veľkosť odobratej vzorky nie je podľa článku 7 nariadenia č. 1538/91 dostatočná.
3. Za takých okolností, aké nastali vo veci samej, je úlohou vnútroštátnych správnych a súdnych orgánov zistiť skutkový stav posúdením všetkých dôkazov. Ako dôkazy môžu slúžiť disponibilné vzorky, ale aj iné skutočnosti, predovšetkým správy o kontrole vypracované podľa právnej úpravy Spoločenstva príslušným colníkom, ktorý vykonal fyzickú kontrolu. V prípade, že skutkový stav potrebný pre určenie práva na náhradu nemožno zistiť, musí vnútroštátny súd posúdiť konanie vývozcu a konanie colného orgánu s cieľom zistiť, do akej miery každý z nich uplatnil alebo neuplatnil svoje práva a splnil alebo nesplnil svoje povinnosti a vyvodiť z toho príslušné dôsledky v súvislosti s právom na vývoznú náhradu.