62020CJ0700_RES
Vec C‑700/20
London Steam-Ship Owners’ Mutual Insurance Association Limited
proti
Španielskemu kráľovstvu
<Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal High Court of Justice (England Wales), Queen’s Bench Division (Commercial Court) [Vrchný súd (Anglicko a Wales), oddelenie Queen’s Bench (Obchodný súd), Spojené kráľovstvo]>
Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 20. júna 2022
„Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Súdna spolupráca v občianskych a obchodných veciach – Nariadenie (ES) č. 44/2001 – Uznanie rozsudku vydaného v inom členskom štáte – Dôvody neuznania – Článok 34 bod 3 – Rozsudok nezlučiteľný s rozsudkom vydaným v konaní medzi rovnakými účastníkmi v členskom štáte, v ktorom sa žiada o uznanie – Podmienky – Súlad skoršieho rozsudku vydaného v zmysle rozhodcovského rozhodnutia s ustanoveniami a základnými cieľmi nariadenia (ES) č. 44/2001 – Článok 34 bod 1 – Uznanie v zjavnom rozpore s verejným poriadkom členského štátu, v ktorom sa žiada o uznanie – Podmienky“
Súdna spolupráca v občianskych veciach – Právomoc a výkon rozsudkov v občianskych a obchodných veciach – Nariadenie č. 44/2001 – Pôsobnosť – Vylúčené veci – Rozhodcovské konanie – Uznanie a výkon rozhodcovského rozhodnutia vnútroštátnym rozsudkom – Rozsudok vydaný v zmysle rozhodcovského rozhodnutia – Otázka, na ktorú sa vzťahuje uplatniteľné vnútroštátne a medzinárodné právo – Vylúčenie z pôsobnosti
[Dohovor z 27. septembra 1968, článok 1 ods. 4; nariadenie Rady č. 44/2001, článok 1 ods. 2 písm. d)]
(pozri body 43 – 45, 47)
Súdna spolupráca v občianskych veciach – Právomoc a výkon rozsudkov v občianskych a obchodných veciach – Nariadenie č. 44/2001 – Uznávanie a výkon rozsudkov – Pojem „rozsudok“ – Rozsudok vydaný v zmysle rozhodcovského rozhodnutia – Zahrnutie – Podmienky – Neoverenie súladu s ustanoveniami a základnými cieľmi nariadenia č. 44/2001 – Rozsudok, ktorý nemôže brániť uznaniu rozsudku z iného členského štátu
(Nariadenie Rady č. 44/2001, odôvodnenie 16 a články 27, 32 a článok 34 bod 3)
(pozri body 48 – 50, 53 – 57, 71 – 73, bod 1 výroku)
Súdna spolupráca v občianskych veciach – Právomoc a výkon rozsudkov v občianskych a obchodných veciach – Nariadenie č. 44/2001 – Právomoc vo veciach poistenia – Ciele – Ochrana slabšieho účastníka
(Nariadenie Rady č. 44/2001, článok 34 bod 3)
(pozri body 59 – 62)
Súdna spolupráca v občianskych veciach – Právomoc a výkon rozsudkov v občianskych a obchodných veciach – Nariadenie č. 44/2001 – Prekážka začatej veci – Konanie medzi rovnakými účastníkmi, ktoré má rovnaký dôvod a rovnaký predmet – Povinnosť každého súdu, ktorý nezačal konať ako prvý, odmietnuť vykonávať svoju právomoc – Podmienky
(Nariadenie Rady č. 44/2001, článok 27)
(pozri body 64, 68, 69)
Súdna spolupráca v občianskych veciach – Právomoc a výkon rozsudkov v občianskych a obchodných veciach – Nariadenie č. 44/2001 – Uznávanie a výkon rozsudkov – Dôvody odmietnutia výkonu – Porušenie verejného poriadku členského štátu, v ktorom sa žiada o uznanie – Pojem – Právna sila rozhodnutej veci, ktorú nadobudol skôr vydaný rozsudok – Rozsudok vydaný v zmysle rozhodcovského rozhodnutia – Neuplatniteľnosť článku 34 bodu 3 nariadenia č. 44/2001 na tento rozsudok – Vylúčenie
(Nariadenie Rady č. 44/2001, článok 34 body 1 a 3)
(pozri body 77 – 80 a bod 2 výroku)
Zhrnutie
V nadväznosti na potopenie ropného tankera Prestige pri pobreží Španielska v roku 2002, ktoré spôsobilo značné škody na životnom prostredí, bolo v Španielsku začaté vyšetrovanie v trestnej veci vedené okrem iného proti kapitánovi tejto lode.
Viacero právnických osôb vrátane Španielska podalo v rámci tohto konania občianskoprávne žaloby proti kapitánovi a vlastníkom lode Prestige a proti London P&I Club ako poisťovateľovi lode a jej vlastníkov. Španielske súdy vyhlásili všetkých týchto žalovaných za zodpovedných za škodu. Exekučným príkazom z 1. marca 2019 Audiencia Provincial de A Coruña (Provinčný súd La Coruña, Španielsko) stanovil čiastky, ktoré boli jednotliví žalobcovia vrátane Španielska oprávnení požadovať od príslušných žalovaných.
Po podaní uvedených občianskoprávnych žalôb na španielskych súdoch London P&I Club začal rozhodcovské konanie v Spojenom kráľovstve, ktorým sa domáhal určenia, že na základe rozhodcovskej doložky obsiahnutej v poistnej zmluve uzatvorenej s vlastníkmi lode Prestige je Španielske kráľovstvo povinné uplatniť svoje nároky v tomto rozhodcovskom konaní a nie v Španielsku a že v každom prípade London P&I Club ako poisťovateľ nemôže mať voči Španielskemu kráľovstvu zodpovednosť za tieto nároky. Poistná zmluva stanovovala, že v súlade s doložkou „pay to be paid“ (zaplať, aby bolo zaplatené) predtým, ako môže poistený získať náhradu od poisťovateľa, musí najprv zaplatiť dlžnú náhradu škody poškodenému. Rozhodcovský súd vyhovel tomuto návrhu, pričom sa domnieval, že na zmluvu sa má uplatniť anglické právo. Dňa 22. októbra 2013 High Court of Justice (
1
), na ktorý London P&I Club podal žiadosť v súlade s vnútroštátnym zákonom o rozhodcovskom konaní (
2
), udelil súhlas na výkon rozhodcovského rozhodnutia v Spojenom kráľovstve a v ten istý deň vydal rozsudok v zmysle uvedeného rozhodcovského rozhodnutia. Odvolanie Španielskeho kráľovstva proti tomuto rozhodnutiu bolo zamietnuté.
Španielske kráľovstvo následne na základe článku 33 nariadenia č. 44/2001 (
3
) podalo návrh na uznanie exekučného príkazu Audiencia Provincial de A Coruña (Provinčný súd La Coruña) z 1. marca 2019 a jeho návrhu bolo vyhovené. London P&I Club však podal proti tomuto uznaniu odvolanie na High Court of Justice.
Súdny dvor, na ktorý High Court of Justice podal návrh na začatie prejudiciálneho konania, spresnil okrem iného podmienky, za akých rozsudok vydaný súdom členského štátu v zmysle rozhodcovského rozhodnutia môže predstavovať rozsudok v zmysle článku 34 bodu 3 nariadenia č. 44/2001 (
4
), ktorý môže v tomto členskom štáte brániť uznaniu rozsudku vydaného súdom v inom členskom štáte.
Posúdenie Súdnym dvorom
Súdny dvor sa domnieval, že na rozsudok vydaný v zmysle rozhodcovského rozhodnutia sa vzťahuje vylúčenie rozhodcovského konania stanovené v nariadení č. 44/2001 (
5
) a nemôže byť predmetom vzájomného uznávania medzi členskými štátmi a pohybovať sa v súdnom priestore Únie v súlade s ustanoveniami tohto nariadenia.
Takýto rozsudok však možno kvalifikovať ako rozsudok v zmysle článku 34 bodu 3 tohto nariadenia, ktorý môže v členskom štáte, v ktorom bol vydaný, brániť uznaniu rozsudku vydaného v inom členskom štáte, ak sú tieto dva rozsudky nezlučiteľné. Pojem „rozsudok“ je v nariadení č. 44/2001 definovaný široko. Okrem toho článok 34 bod 3 tohto nariadenia sleduje osobitný cieľ, ktorým je chrániť integritu vnútroštátneho právneho poriadku členského štátu a zabezpečiť, aby v ňom nebola narušená zásada právneho štátu povinnosťou uznať rozsudok vydaný v inom členskom štáte, ktorý je nezlučiteľný s rozhodnutím vydaným v spore medzi rovnakými účastníkmi konania jeho vlastnými súdmi.
Inak je to však v prípade, ak by rozhodcovské rozhodnutie, v zmysle ktorého bol tento rozsudok vydaný, bolo prijaté za okolností, ktoré by neumožnili prijať súdne rozhodnutie patriace do pôsobnosti nariadenia č. 44/2001 v súlade s ustanoveniami a základnými cieľmi tohto nariadenia.
Všetky ciele sledované týmto nariadením sa odrážajú v zásadách, na ktorých je založená súdna spolupráca v občianskych veciach v rámci Európskej únie, medzi ktoré patria najmä zásady právnej istoty pre osoby podliehajúce súdnej právomoci, riadneho výkonu spravodlivosti, minimalizácie rizika súbežných konaní a vzájomnej dôvery vo výkon súdnictva. Okrem toho vzájomná dôvera vo výkon súdnictva v Únii, na ktorej sú založené pravidlá uznávania rozsudkov stanovené v tomto nariadení, sa nevzťahuje na rozhodnutia vydané rozhodcovskými súdmi alebo na súdne rozhodnutia vydané v ich zmysle.
Súdny dvor konštatoval, že obsah rozhodcovského rozhodnutia dotknutého vo veci samej by nemohol byť predmetom súdneho rozhodnutia patriaceho do pôsobnosti nariadenia č. 44/2001 bez toho, aby boli porušené dve základné pravidlá tohto nariadenia, ktoré sa týkajú relatívneho účinku rozhodcovskej doložky obsiahnutej v poistnej zmluve a prekážky začatej veci.
Pokiaľ ide o relatívny účinok rozhodcovskej doložky obsiahnutej v poistnej zmluve, doložku o voľbe právomoci dojednanú medzi poistiteľom a poistníkom nemožno uplatniť voči poškodenému, ktorému vznikla škoda krytá poistením a ktorý, ak mu to umožňuje vnútroštátne právo, chce podať priamu žalobu z titulu mimozmluvnej zodpovednosti proti poistiteľovi na súde miesta, kde došlo ku škode, alebo na súde miesta, kde má bydlisko. V dôsledku toho súd iný ako ten, ktorý už rozhoduje o tejto priamej žalobe, by nemal vyhlásiť, že má právomoc na základe takejto rozhodcovskej doložky, aby sa zaručil cieľ sledovaný nariadením č. 44/2001, ktorý spočíva v ochrane poškodených voči dotknutému poistiteľovi. Tento cieľ by bol pritom ohrozený, keby sa rozsudok vydaný v zmysle rozhodcovského rozhodnutia, ktorým rozhodcovský súd vyhlásil, že má právomoc na základe takejto rozhodcovskej doložky obsiahnutej v dotknutej poistnej zmluve, mohol považovať za „rozsudok vydaný v spore medzi rovnakými účastníkmi v členskom štáte, v ktorom sa žiada o uznanie“, v zmysle článku 34 bodu 3 nariadenia č. 44/2001.
Pokiaľ ide o prekážku začatej veci, okolnosti charakterizujúce obe predmetné konania v Španielsku a v Spojenom kráľovstve predstavujú práve tú situáciu, v ktorej každý iný súd než súd, ktorý začal konať ako prvý, musí aj bez návrhu prerušiť konanie, až kým sa nepotvrdí právomoc súdu, ktorý začal konať ako prvý, a potom, keď sa potvrdí právomoc súdu, ktorý začal konať ako prvý, odmietnuť vykonávať svoju právomoc v prospech tohto súdu (
6
). Ku dňu začatia rozhodcovského konania už prebiehalo konanie na španielskych súdoch. Tieto konania mali rovnakých účastníkov, najmä Španielsko a London P&I Club, a občianskoprávne žaloby podané na španielskych súdoch už boli oznámené London P&I Club. Okrem toho tieto konania mali rovnaký dôvod a rovnaký predmet, a to prípadnú zodpovednosť London P&I Club voči Španielsku. Súdny dvor teda konštatuje, že súdu, ktorému bola vec predložená s cieľom vydať rozsudok v zmysle rozhodcovského rozhodnutia, prináležalo overiť súlad s ustanoveniami a základnými cieľmi nariadenia č. 44/2001, aby sa zabránilo obchádzaniu týchto ustanovení a cieľov. Dokončenie rozhodcovského konania v rozpore tak s relatívnym účinkom rozhodcovskej doložky obsiahnutej v poistnej zmluve, ako aj s pravidlami prekážky začatej veci predstavuje takéto obchádzanie. Keďže dotknuté súdy Spojeného kráľovstva nevykonali takéto overenie, rozsudok vydaný v zmysle rozhodcovského rozhodnutia nemôže v spore vo veci samej brániť uznaniu rozsudku vydaného v inom členskom štáte.
Súdnemu dvoru bola tiež položená otázka, či za okolností, o aké ide vo veci samej, môže prípadne prekážka uznania exekučného príkazu z 1. marca 2019 v Spojenom kráľovstve vyplývať z článku 34 bodu 1 nariadenia č. 44/2001 (
7
). Súdny dvor rozhodol, že toto ustanovenie neumožňuje odmietnuť uznanie alebo výkon rozsudku z iného členského štátu z dôvodu jeho rozporu s verejným poriadkom na základe toho, že je v rozpore so zásadou právnej sily rozhodnutej veci, ktorú nadobudol rozsudok vydaný v zmysle rozhodcovského rozhodnutia. Normotvorca Únie upravil otázku právnej sily rozhodnutej veci, ktorú nadobudol skorší rozsudok, prostredníctvom článku 34 bodov 3 a 4 tohto nariadenia taxatívnym spôsobom.
(
1
)	High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Commercial Court) [Vrchný súd (Anglicko a Wales), oddelenie Queen’s Bench (Obchodný súd), Spojené kráľovstvo] (ďalej len „High Court of Justice“).
(
2
)	Arbitration Act 1996 (zákon z roku 1996 o rozhodcovskom konaní).
(
3
)	Nariadenie (ES) č. 44/2001 z 22. decembra 2000 o právomoci a o uznávaní a výkone rozsudkov v občianskych a obchodných veciach (Ú. v. ES L 12, 2001, s. 1; Mim. vyd. 19/004, s. 42).
(
4
)	Podľa článku 34 bodu 3 nariadenia č. 44/2001 sa rozsudok neuzná, ak je nezlučiteľný s rozsudkom vydaným v spore medzi rovnakými účastníkmi v členskom štáte, v ktorom sa žiada o uznanie.
(
5
)	Článok 1 ods. 2 písm. d) nariadenia č. 44/2001.
(
6
)	V súlade s článkom 27 nariadenia č. 44/2001.
(
7
)	V súlade s týmto ustanovením sa rozsudok neuzná, ak je uznanie v zjavnom rozpore s verejným poriadkom členského štátu, v ktorom sa žiada o uznanie.