62008CC0008
NÁVRHY GENERÁLNEJ ADVOKÁTKY
JULIANE KOKOTT
prednesené 19. februára 2009 (
1
)
Vec C-8/08
T-Mobile Netherlands BV a i.
proti
Raad van bestuur van de Nederlandse Mededingingsautoriteit
„Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Článok 81 ods. 1 ES — Pojem ‚zosúladený postup‘ — Príčinná súvislosť medzi zosúladeným postupom a konaním podnikov na trhu — Posúdenie podľa predpisov vnútroštátneho práva — Dostatočnosť jedného stretnutia alebo nevyhnutnosť dlhodobého a pravidelného zosúlaďovania“
I — Úvod
1.
Tento návrh na začatie prejudiciálneho konania ponúka Súdnemu dvoru príležitosť spresniť kritériá, ktoré musia byť splnené na konštatovanie existencie zosúladeného postupu majúceho protisúťažný cieľ v zmysle článku 81 ods. 1 ES.
2.
V zásade ide o určenie toho, či a v akom rozsahu treba, na konštatovanie existencie protisúťažného cieľa, posudzovať konkrétnu situáciu na trhu, konanie podnikov pôsobiacich na tomto trhu a účinky tohto konania na hospodársku súťaž. Okrem toho bude potrebné spresniť pravidlá práva Spoločenstva vzťahujúce sa na úroveň dôkazu vyžadovanú na konštatovanie porušenia článku 81 ES vo vnútroštátnom konaní.
3.
Tieto otázky majú nezanedbateľný význam pre účinné uplatňovanie práva Spoločenstva v oblasti hospodárskej súťaže v novom decentralizovanom systéme vychádzajúcom z modernizácie antimonopolného práva nariadením (ES) č. 1/2003 (
2
). Odpovede by mali vziať do úvahy riziká, ktoré by prinieslo uvoľnenie pravidiel Zmluvy ES vo veci hospodárskej súťaže pre európsky vnútorný trh (
3
), ale aj pre európskeho spotrebiteľa.
II — Právny rámec
A — Právo Spoločenstva
4.
Pokiaľ ide o právo Spoločenstva, právny rámec tejto veci je určovaný článkom 81 ods. 1 ES, ktorý uvádza:
„Nasledujúce sa zakazuje ako nezlučiteľné so spoločným trhom: všetky dohody medzi podnikateľmi, rozhodnutia združení podnikateľov a zosúladené postupy, ktoré môžu ovplyvniť obchod medzi členskými štátmi a ktoré majú za cieľ alebo následok vylučovanie, obmedzovanie alebo skresľovanie hospodárskej súťaže v rámci spoločného trhu, najmä tie, ktoré:
a)
priamo alebo nepriamo určujú nákupné alebo predajné ceny alebo iné obchodné podmienky;
b)
obmedzujú alebo kontrolujú výrobu, odbyt, technický rozvoj alebo investície;
c)
rozdeľujú trhy alebo zdroje zásobovania;
d)
uplatňujú nerovnaké podmienky pri rovnakých plneniach voči ostatným obchodným partnerom, čím ich v hospodárskej súťaži znevýhodňujú;
e)
podmieňujú uzatváranie zmlúv s ostatnými zmluvnými stranami prijatím dodatočných záväzkov, ktoré svojou povahou alebo podľa obchodných zvyklostí nesúvisia s predmetom týchto zmlúv.“
5.
Okrem toho treba citovať nariadenie č. 1/2003, ktorého článok 2 obsahuje konkrétne toto pravidlo o dôkaznom bremene:
„Vo všetkých vnútroštátnych konaniach alebo konaniach spoločenstva, ktoré sa týkajú uplatňovania článkov 81 a 82 Zmluvy, bremeno dokazovania porušenia článku 81 ods. 1 alebo článku 82 Zmluvy znáša strana alebo orgán, ktorý túto námietku vzniesol…“
6.
Tiež je potrebné uviesť poslednú vetu odôvodnenia č. 5 nariadenia č. 1/2003:
„Toto nariadenie nemá vplyv ani na vnútroštátne predpisy o miere dokazovania, ani na povinnosti orgánov hospodárskej súťaže a súdov členských štátov súvisiacich so zisťovaním príslušných faktov týkajúcich sa prípadu za predpokladu, že také predpisy a povinnosti sú kompatibilné so základnými zásadami práva spoločenstva.“
7.
Článok 3 nariadenia č. 1/2003 upravuje vzťah medzi článkom 81 ES a vnútroštátnymi právnymi predpismi v oblasti hospodárskej súťaže:
„1.   Ak orgány hospodárskej súťaže členských štátov alebo vnútroštátne súdy uplatňujú vnútroštátne súťažné právo na dohody, rozhodnutia združení podnikov alebo zosúladené postupy v zmysle článku 81 ods. 1 Zmluvy, ktoré môžu ovplyvniť obchod medzi členskými štátmi v zmysle uvedeného ustanovenia, uplatnia aj článok 81 Zmluvy na také dohody, rozhodnutia alebo zosúladené postupy. …
2.   Uplatňovanie vnútroštátneho súťažného práva nemôže viesť k zákazu dohôd, rozhodnutí združení podnikov alebo zosúladených postupov, ktoré môžu ovplyvniť obchod medzi členskými štátmi, ale ktoré neobmedzujú hospodársku súťaž v zmysle článku 81 ods. 1…“
B — Vnútroštátne právo
8.
Pokiaľ ide o holandské právo, právny rámec tejto veci je vymedzený zákonom o hospodárskej súťaži (Mededingingswet (
4
), ďalej len „Mw“) zmenenom a doplnenom zákonom z 9. decembra 2004 (
5
), ktorý nadobudol účinnosť .
9.
Článok 1 Mw obsahuje nasledujúcu definíciu:
„Na účely tohto zákona a právnych predpisov vydaných na jeho základe:
…
h)
‚zosúladené postupy‘ znamenajú zosúladené postupy v zmysle článku 81 ods. 1 Zmluvy.
…“
10.
Článok 6 ods. 1 Mw uvádza:
„Dohody medzi podnikmi, rozhodnutia združení podnikateľov a zosúladené postupy, ktoré majú za cieľ alebo následok vylučovanie, obmedzovanie alebo skresľovanie hospodárskej súťaže v rámci holandského trhu alebo jeho časti, sú zakázané.“
11.
Uplatňujúc článok 56 ods. 1 písm. a) Mw, správna rada (
6
) holandského úradu pre hospodársku súťaž (ďalej len „NMa“) (
7
) môže uložiť pokutu každej fyzickej alebo právnickej osobe, ktorá poruší článok 6 ods. 1 Mw.
III — Skutkový stav a spor vo veci samej
Holandský trh s mobilnými telekomunikačnými službami
12.
V čase skutkových okolností sporu vo veci samej v roku 2001 disponovalo v Holandsku vlastnou mobilnou telefónnou sieťou päť operátorov, konkrétne Ben Nederland BV (
8
) (10,6% trhu), KPN (42,1%), Dutchtone NV, (
9
) (9,7%), Libertel-Vodafone NV (26,1%) a Telfort Mobiel BV (
10
) (11,4%). Výstavba šiestej mobilnej telefónnej siete nebola možná, pretože sa už neudeľovali žiadne povolenia. Prístup na trh mobilných telekomunikačných služieb bol možný len uzatvorením dohody s jedným alebo s viacerými z piatich existujúcich operátorov.
Balíčky „prepaid“ a zmluvy o službách „postpaid“ v Holandsku
13.
V Holandsku pozostáva ponuka mobilných telekomunikačných služieb z tzv. balíčkov prepaid a zmlúv postpaid. Pre balíčky prepaid je charakteristické, že zákazník platí vopred; zakúpením predplatenej karty alebo jej dobitím zákazník nadobúda kredit na čas hovorov, v rozsahu ktorého môže telefonovať. Naopak, charakteristickou črtou zmlúv o službách postpaid je to, že minúty hovorov v určenom období sa fakturujú dodatočne zákazníkovi, ktorý platí okrem iného pevný základný poplatok, ktorý sám môže zahŕňať kredit na určitý počet minút hovorov.
14.
Pri uzatvorení zmluvy o službách postpaid alebo pri predlžení jej platnosti prostredníctvom predajcu poskytne predajca mobilný telefón a operátor SIM kartu. (
11
) Operátor poskytne okrem iného predajcovi províziu za každú uzatvorenú postpaid zmluvu o mobilnej telefónii. K tejto štandardnej provízii môžu byť prirátané doplatky, v závislosti od predajcu a uzatvorenej postpaid zmluvy.
Stretnutie 13. júna 2001
15.
Dňa 13. júna 2001 sa konala schôdzka zástupcov operátorov ponúkajúcich mobilné telekomunikačné služby na holandskom trhu. Toto stretnutie sa týkalo najmä krátenia štandardných provízií zmluvným predajcom za zmluvy o službách postpaid od alebo približne od tohto dňa. Ako vyplýva z uznesenia o návrhu na začatie prejudiciálneho konania, účastníci tohto stretnutia na ňom zmienili aj určité množstvo dôverných informácií. (
12
)
Spor vo veci samej
16.
Rozhodnutím z 30. decembra 2002 (ďalej len „pôvodné rozhodnutie“) NMa konštatovala, že spoločnosti Ben, Dutchtone, KPN, O2 (Telfort) a Vodafone (bývalý Libertel-Vodafone) medzi sebou uzatvorili dohodu alebo zosúladili svoje postupy. NMa dospela k záveru, že predmetné postupy značne obmedzili hospodársku súťaž, a došlo tak k porušeniu zákazu stanoveného článkom 6 ods. 1 Mw. V dôsledku toho uložila dotknutým podnikom pokuty.
17.
Podniky proti tomuto rozhodnutiu podali sťažnosť.
18.
Rozhodnutím z 27. septembra 2004 NMa uznala sťažnosti podané T-Mobile (bývalý Ben), KPN, Orange (bývalý Dutchtone), Vodafone a O2 (Telfort) čiastočne za odôvodnené a čiastočne za neodôvodnené. Zatiaľ čo sa úplne vzdala výhrady vzťahujúcej sa na dohodu v rozpore s právom hospodárskej súťaže, konštatovala, že vskutku došlo k zosúladenému postupu vyvolávajúcemu porušenie nielen článku 6 Mw, ale rovnako článku 81 ods. 1 ES. (
13
) NMa všetky pokuty znížila.
19.
T-Mobile, KPN, Orange, Vodafone a Telfort podali na Rechtbank te Rotterdam (oblastný súd Rotterdam) žalobu proti rozhodnutiu o sťažnosti.
20.
Tento súd rozsudkom z 13. júla 2006 zrušil rozhodnutie vydané vo veci sťažnosti a vrátil vec NMa na nové rozhodnutie. (
14
)
21.
NMa, ako aj tri z dotknutých podnikov, konkrétne T-Mobile, KPN a Orange, podali proti rozhodnutiu súdu odvolanie na College van Beroep voor het bedrijfsleven, ktorý je vnútroštátnym súdom kladúcim prejudiciálnu otázku. (
15
) Vodafone je takisto účastníkom sporu vo veci samej, zatiaľ čo podľa vnútroštátneho súdu spoločnosť Orange ním už nie je.
IV — Návrh na začatie prejudiciálneho konania a konanie pred Súdnym dvorom
22.
Uznesením z 31. decembra 2007 doručeným Súdnemu dvoru sa College van Beroep voor het bedrijfsleven rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru nasledovné prejudiciálne otázky:
1.
Aké kritériá pri uplatnení článku 81 ods. 1 ES sa majú použiť na posúdenie, či cieľom zosúladeného postupu je vylučovanie, obmedzovanie alebo skresľovanie hospodárskej súťaže v rámci spoločného trhu?
2.
Má sa článok 81 ES vykladať v tom zmysle, že pri uplatnení tohto ustanovenia vnútroštátnym súdom sa dôkaz príčinnej súvislosti medzi zosúladeným postupom a konaním na trhu má poskytnúť a vyhodnotiť podľa ustanovení vnútroštátneho práva, pokiaľ tieto ustanovenia nie sú menej výhodné ako ustanovenia vzťahujúce sa na obdobné žaloby vnútroštátnej povahy a nevedú k praktickej nemožnosti alebo nadmernému sťaženiu výkonu práv priznaných právom Spoločenstva?
3.
Platí pri uplatnení pojmu zosúladené postupy podľa článku 81 ES domnienka príčinnej súvislosti medzi zosúladeným postupom a konaním na trhu aj v prípade, že k zosúladenému postupu došlo len raz a podnik, ktorý sa na zosúladení podieľa, je naďalej činný na trhu, alebo iba v prípadoch, keď sa zosúlaďovanie uskutočňovalo v priebehu dlhého obdobia a s určitou pravidelnosťou?
23.
V priebehu konania pred Súdnym dvorom predniesli ústne a písomné pripomienky spoločnosti T-Mobile, KPN, Vodafone, holandská vláda a Komisia Európskych spoločenstiev. NMa sa pripojila k písomným pripomienkam holandskej vlády.
V — Posúdenie
A — Prípustnosť návrhu na začatie prejudiciálneho konania
24.
Pokiaľ ide o prípustnosť návrhu na začatie prejudiciálneho konania, treba krátko analyzovať dva body.
25.
Po prvé, vnútroštátny súd požaduje výklad článku 81 ods. 1 ES, zatiaľ čo sporné rozhodnutie prijaté NMa v spore vo veci samej je založené predovšetkým na vnútroštátnom práve hospodárskej súťaže (článok 6 ods. 1 Mw).
26.
Napriek tomu je pravda, že článok 6 ods. 1 Mw veľmi verne odráža článok 81 ods. 1 ES. V takomto prípade z ustálenej judikatúry vyplýva, že existuje nepochybný záujem Spoločenstva na tom, aby ustanovenia alebo pojmy prevzaté z práva Spoločenstva boli vykladané jednotným spôsobom. (
16
)
27.
Okrem toho článok 3 ods. 1 nariadenia č. 1/2003 ukladá NMa povinnosť uplatňovať na zosúladené postupy, ktoré môžu ovplyvniť obchod medzi členskými štátmi, popri vnútroštátnom ustanovení článku 6 Mw aj článok 81 ES. To je dôvod, pre ktorý je rozhodnutie o sťažnosti prijaté NMa odôvodnené nielen článkom 6 ods. 1 Mw, ale aj článkom 81 ods. 1 ES. Preto článok 81 ods. 1 ES okrem toho, že v danej veci slúži ako nepriamy zdroj pre výklad článku 6 ods. 1 Mw, je priamo uplatniteľný na spor vo veci samej.
28.
V dôsledku toho nič neumožňuje pochybovať o význame prejudiciálnych otázok vzťahujúcich sa na výklad článku 81 ES a na vzťah medzi právom Spoločenstva a vnútroštátnym právom hospodárskej súťaže pre vyriešenie sporu vo veci samej.
29.
Po druhé, Vodafone tvrdí, že by bolo nadbytočné odpovedať na prvú prejudiciálnu otázku, pretože právna situácia už bola objasnená v usmerneniach uverejnených Komisiou. (
17
) K tomuto treba poznamenať, na jednej strane, že oznámenia Komisie nie sú právne záväzné a nemali by teda prejudikovať výklad, ktorý uskutoční Súdny dvor v konaní podľa článku 234 ES. Na druhej strane, návrh na začatie prejudiciálneho konania by zostal prípustným dokonca aj vtedy, ak by bola právna situácia jasná; v najhoršom prípade by sa naň teda dalo odpovedať prostredníctvom uznesenia prijatého na základe článku 104 ods. 3 rokovacieho poriadku.
30.
Napokon, podľa spoločnosti Vodafone by malo byť zjavné, že cieľ sporného zosúladeného postupu nebol v rozpore s hospodárskou súťažou. Toto zhodnotenie je prinajmenšom extravagantné, ak vezmeme do úvahy intenzitu diskusie, ktorú účastníci o tejto záležitosti viedli tak v spore vo veci samej, ako aj pred Súdnym dvorom.
31.
Zhrnuté, treba dospieť k záveru, že návrh na začatie prejudiciálneho konania je v celom rozsahu prípustný.
B — Meritórne posúdenie prejudiciálnych otázok
32.
Tri prejudiciálne otázky smerujú k určeniu kritérií, ktoré musia byť splnené na to, aby sa mohla konštatovať existencia zosúladeného protisúťažného postupu v zmysle článku 81 ods. 1 ES.
33.
V konečnom dôsledku nejde ani tak o definíciu zosúladeného postupu vo vlastnom zmysle tohto slova. Existuje už totiž ustálená judikatúra, podľa ktorej pojem „zosúladený postup“ predstavuje formu koordinácie medzi podnikmi, ktoré bez toho, aby dospeli k uskutočneniu dohody v pravom slova zmysle, vedome nahrádzajú riziká hospodárskej súťaže praktickou spoluprácou medzi sebou. (
18
)
34.
V centre tejto veci je vskutku skôr posúdenie protisúťažnej povahy zosúladených postupov a vzájomné vymedzenie medzi tými zosúladenými postupmi, ktoré môžu byť protisúťažné len z dôvodu ich následku, a tými, ktoré nimi sú hneď z dôvodu ich cieľa. Čo sa týka tejto neskôr uvedenej skupiny, vnútroštátny súd sa v skutočnosti pýta, či a v akom rozsahu treba, aby sa mohla konštatovať existencia cieľa v rozpore s hospodárskou súťažou, preskúmavať najskôr konkrétne údaje o trhu, konaní podnikov na trhu a následky tohto konania na hospodársku súťaž.
1. O prvej prejudiciálnej otázke: kritériá pre konštatovanie existencie zosúladeného postupu majúceho za cieľ obmedzovanie hospodárskej súťaže
35.
Prvá otázka smeruje v zásade k zisteniu kritérií umožňujúcich určiť, či je cieľom zosúladeného postupu vylučovanie, obmedzovanie alebo skresľovanie hospodárskej súťaže v rámci spoločného trhu.
36.
Vieme, že NMa vytýka skupine holandských podnikov ponúkajúcich mobilné telekomunikačné služby to, že si pri stretnutí v júni 2001 vymenili dôverné informácie a o týchto informáciách diskutovali, čo malo viesť ku koordinovanému zníženiu určitých provízií určených ich zmluvným predajcom.
37.
Výmena informácií medzi konkurentmi nemá nevyhnutne za cieľ vylučovanie, obmedzovanie alebo skresľovanie hospodárskej súťaže v rámci spoločného trhu v zmysle článku 81 ods. 1 ES. (
19
)
38.
Preukazovanie existencie protisúťažného cieľa musí teda zohľadňovať okolnosti danej veci. Kritériá sú také isté ako pre dohody medzi podnikmi a rozhodnutia združení podnikateľov v zmysle článku 81 ods. 1 ES. (
20
) Preto môže byť judikatúra vzťahujúca sa na dohody a rozhodnutia prenesená na zosúladené postupy.
39.
Na účely zistenia, či má zosúladený postup protisúťažný cieľ, sa teda treba venovať jeho obsahu (
21
) a cieľom, ktoré sleduje (
22
); subjektívne úmysly účastníkov môžu byť doplňujúce, ale nemali by byť rozhodujúce (
23
). Treba tiež zohľadniť právny a hospodársky kontext, do ktorého zosúladený postup patrí. (
24
)
40.
Sú to najmä obsah a hospodársky kontext zosúladeného postupu holandských mobilných operátorov, ktoré vedú v tejto veci k sporu. Jednoduchšie povedané, tak vnútroštátny súd, ako aj T-Mobile, KPN a Vodafone vyjadrili pochybnosti pokiaľ ide otázku, či vzhľadom na cieľ zosúladeného postupu a jeho hospodárske okolnosti možno naozaj hovoriť o cieli, ktorý je v rozpore s hospodárskou súťažou v zmysle článku 81 ods. 1 ES.
41.
Na pozadí týchto pochybností rozviniem svoju analýzu kritérií umožňujúcu posúdiť protisúťažnú povahu cieľa takého zosúladeného postupu ako je ten, ktorý je predmetom sporu v konaní vo veci samej.
a) Všeobecné pripomienky k pojmu protisúťažný cieľ
42.
Najskôr treba pripomenúť, že protisúťažný cieľ a protisúťažný následok nie sú kumulatívnymi ale alternatívnymi podmienkami pre uplatnenie zákazu vysloveného v článku 81 ods. 1 ES. (
25
) Inak povedané, zosúladené postupy sú zakázané, nezávisle od ich následkov, pokiaľ je ich cieľ v rozpore s hospodárskou súťažou. (
26
) Zohľadňovanie konkrétnych účinkov zosúladeného postupu je nadbytočné, pokiaľ je jeho cieľom vylučovanie, obmedzovanie alebo skresľovanie hospodárskej súťaže v rámci spoločného trhu. (
27
) Taký postup je totiž zakázaný dokonca aj pri neexistencii protisúťažných následkov na trhu. (
28
)
43.
Zákaz určitých postupov iba z dôvodu ich protisúťažného cieľa je založený na okolnosti, že určité podoby zosúladeného konania medzi podnikmi možno považovať za škodlivé pre normálne fungovanie hospodárskej súťaže už z dôvodu ich povahy. (
29
) Podrobenie takých postupov, zjavne škodlivých pre spoločnosť, úplnému zákazu („zákazu per se“) prináša právnu istotu a umožňuje všetkým hospodárskym subjektom na trhu prispôsobiť v dôsledku toho svoje konanie. Toto prispieva okrem iného k racionálnemu využitiu zdrojov správnych orgánov poverených kontrolou hospodárskej súťaže a súdov a tieto zdroje šetrí.
44.
Určite sa treba vyhnúť príliš rozširujúcemu výkladu pojmu zosúladeného postupu majúceho protisúťažný cieľ (
30
), a to z dôvodu radikálnych následkov, ktorým v prípade porušenia článku 81 ods. 1 ES môžu byť vystavené podniky. (
31
) Tomuto pojmu však nemožno dávať ani príliš zužujúci výklad, ktorý by v praxi potlačil zákaz „porušení na základe cieľa“ zakotvený v primárnom práve a zbavil by tak článok 81 ods. 1 ES časti jeho praktickej efektívnosti. Formulácia tohto ustanovenia hneď ukazuje, že zakazuje tak zosúladené postupy majúce cieľ odporujúci hospodárskej súťaži, ako aj zosúladené postupy majúce následok odporujúci hospodárskej súťaži. (
32
)
45.
Na rozdiel od toho, čo, ako sa zdá, si myslí vnútroštátny súd, zákaz „porušení na základe cieľa“ by teda nemal byť vykladaný v tom zmysle, že existencia protisúťažného cieľa zakladá iba určitú domnienku protiprávnosti, ktorá môže byť vyvrátená neexistenciou negatívnych následkov na fungovanie trhu v konkrétnom prípade. (
33
) Taký výklad by totiž viedol k nedovolenému zlúčeniu dvoch eventualít, ktoré článok 81 ods. 1 ES chcel oddeliť: zákazu akéhokoľvek zosúladeného postupu majúceho protisúťažný cieľ na jednej strane a zákazu každého zosúladeného postupu majúceho protisúťažný následok na druhej strane.
46.
Zašlo by sa teda priďaleko, ak by sa konštatovanie o existencii protisúťažného cieľa podriadilo konštatovaniu o existencii alebo neexistencii konkrétnych protisúťažných následkov, či už ide o následky pre konkurenta, spotrebiteľa alebo verejnosť vo všeobecnosti. Pre zákaz upravený článkom 81 ods. 1 ES naopak stačí, aby bol zosúladený postup vzhľadom na pravidlá o všeobecne známych skutočnostiach spôsobilý vyvolať negatívne následky na hospodársku súťaž. (
34
) Inak povedané, musí byť jednoducho konkrétne — to znamená berúc do úvahy jeho právny a hospodársky kontext — spôsobilý (
35
) vylučovať, obmedzovať alebo skresľovať hospodársku súťaž na spoločnom trhu. Otázka, či a v akom rozsahu k takému následku skutočne dochádza, môže mať význam iba pre výpočet výšky pokút a posúdenie práv na náhradu škody.
47.
Zákaz „porušení na základe cieľa“ zakotvený v článku 81 ods. 1 ES sa tiež podobá na Gefährdungsdelikte (ohrozovacie trestné činy) trestného práva. Ktokoľvek, kto sa posadí za volant vozidla po tom, čo skonzumoval značné množstvo alkoholu alebo drog, sa vystavuje vo väčšine právnych poriadkov trestným alebo administratívnym sankciám a málo záleží na tom, či niekoho v cestnej premávke ohrozil, alebo či dokonca spôsobil nehodu. Rovnako podnik uchyľujúci sa k zosúladeným postupom, ktoré majú protisúťažný cieľ, porušuje európske právo hospodárskej súťaže a vystavuje sa peňažným sankciám, pričom len málo záleží na tom, či sú účastníci trhu alebo verejnosť vo všeobecnosti poškodení alebo nie.
48.
Tomu neodporuje rozsudok Súdu prvého stupňa vo veci GlaxoSmithKline Services/Komisia, (
36
) ktorého sa dovolával KPN. Je pravdou, že bod 147 tohto rozsudku — ktorého formulácia vyvoláva značné nejasnosti — vyslovuje, že protisúťažná povaha dohody nemôže byť vyvodzovaná iba zo samotného čítania jej ustanovení vykonaného v ich kontexte, ale je „potrebné“ tiež predvídať jej následky. Podľa mňa táto citovaná pasáž jednoducho znamená, že predmet dohody (alebo postupu) musí byť posúdený nie abstraktne, ale konkrétne, zohľadniac jeho právny a hospodársky rámec, ako aj osobitnosti predmetného trhu; vo veci GlaxoSmithKline Súd prvého stupňa zastával názor, že osobitosti spočívali v skutočnosti, že vnútroštátna právna úprava v značnom rozsahu vyňala ceny spod voľného pôsobenia ponuky a dopytu a podrobila ich určovaniu alebo kontrolovaniu orgánmi štátu. V tomto výklade neexistuje žiaden rozpor medzi bodom 147 rozsudku GlaxoSmithKline a bodom 46 týchto návrhov. Ak by však mal byť uvedený bod 147 vykladaný v tom zmysle, že pre konštatovanie existencie protisúťažného cieľa je v každom prípade „potrebné“ konštatovať konkrétne následky na hospodársku súťaž, potom sa Súd prvého stupňa dopustil nesprávneho právneho posúdenia.
49.
Ako sme totiž videli, na to, aby existoval protisúťažný cieľ, nie je nevyhnutné venovať sa konkrétnym následkom zosúladeného postupu; stačí, aby bol zosúladený postup konkrétne spôsobilý vyvolať protisúťažné následky.
b) Protisúťažný cieľ vo veci, akou je prejednávaná vec
50.
NMa vysvetľuje zosúladený postup konštatovaný v tejto veci skutočnosťou, že niekoľko holandských operátorov mobilných telekomunikačných služieb si vymenilo informácie o svojich zámeroch znížiť úroveň určitých provízií určených ich zmluvným predajcom.
51.
Taká výmena dôverných informácií medzi konkurentmi týkajúcich sa očakávaného konania v zásade môže mať protisúťažné následky vtedy, keď obmedzuje hospodársku súťaž zmierňovaním alebo odstraňovaním miery neistoty o fungovaní predmetného trhu. (
37
) V tomto kontexte nie je dôležité, či taká výmena informácií predstavovala hlavný cieľ nadviazania kontaktu, alebo k nej došlo iba pri príležitosti (alebo pod zámienkou) nadviazania kontaktu, ktorý bol sám osebe zbavený akéhokoľvek protisúťažného cieľa. (
38
)
— Problematika výmeny informácií medzi konkurentmi v kontexte požiadavky autonómie uplatniteľnej v práve hospodárskej súťaže
52.
Treba mať na zreteli, že autonómia hospodárskych subjektov je základnou podmienkou účinnej hospodárskej súťaže. Okrem iného práve kvôli tomu sú samotné pravidlá hospodárskej súťaže v Zmluve ES tiež založené na predpoklade, že každý hospodársky subjekt si musí autonómne určiť politiku, ktorú na spoločnom trhu mieni sledovať. Táto požiadavka autonómie bráni akémukoľvek nadväzovaniu priameho alebo nepriameho kontaktu medzi hospodárskymi subjektmi, ktorý by mohol ovplyvniť konanie skutočného alebo potenciálneho konkurenta na trhu alebo odhaliť takému konkurentovi konanie, ktorého sa podnik sám rozhodol pridŕžať na trhu alebo konanie, ktoré plánuje podniknúť, pretože tieto kontakty môžu viesť k podmienkam hospodárskej súťaže nezodpovedajúcim obvyklým podmienkam predmetného trhu. (
39
)
53.
To platí ešte viac, pokiaľ sa výmena informácií týka silne koncentrovaného oligopolistického trhu. (
40
) Pritom sa zdá, že presne toto bol prípad holandského trhu mobilných telekomunikačných služieb v roku 2001. Ako to vyplýva z uznesenia vnútroštátneho súdu o návrhu na začatie prejudiciálneho konania, iba päť podnikov tam v tom čase malo svoju vlastnú mobilnú sieť, z ktorých jeden — KPN — mal 40% podiel na trhu a zriaďovanie nových nezávislých sietí bolo vylúčené neexistenciou dostupných licencií. (
41
)
54.
V tomto ohľade je bezvýznamné, či jediná spoločnosť jednostranne informuje svojich konkurentov o konaní, ktoré má v úmysle podniknúť na trhu, alebo či sa všetky dotknuté spoločnosti vzájomne informujú o svojich úvahách a zámeroch. Na to, aby sa ihneď zmiernil stupeň neistoty o fungovaní predmetného trhu pre všetky dotknuté subjekty, s rizikom obmedzenia hospodárskej súťaže a výskytu zosúladených konaní totiž stačí, aby sa odhalil jediný podnik a poskytol svojim konkurentom dôverné informácie o svojej budúcej obchodnej politike.
— Nie je nevyhnutná priama spojitosť so spotrebiteľskou cenou
55.
Vnútroštátny súd, KPN a Vodafone tvrdia, že výmena informácií a zosúladený postup sa týkali iba provízií zmluvných predajcov a nemali priamy dopad na spotrebiteľské ceny. Tieto ceny boli určované výlučne v rámci vzťahov medzi poskytovateľom mobilných telekomunikačných služieb a jeho zákazníkmi bez toho, aby mohli zmluvní predajcovia v tomto ohľade vykonávať čo i len najmenší vplyv.
56.
Toto tvrdenie pri preskúmaní neobstojí. Zosúladené postupy totiž môžu mať protisúťažný cieľ dokonca aj vtedy, ak nemajú priamy dopad na spotrebiteľov a na ceny platené spotrebiteľmi.
57.
Z formulácie článku 81 ods. 1 ES hneď vyplýva, že bráni všetkým formám prekážok, obmedzení alebo narušení hospodárskej súťaže v rámci vnútorného trhu. Ani rozličné príklady citované v písm. a) až e) článku 81 ods. 1 ES nenaznačujú, že by boli zakázané iba protisúťažné postupy majúce priamy dopad na konečných spotrebiteľov.
58.
Práve naopak, článok 81 ES je súčasťou režimu zabezpečujúceho, aby nebola hospodárska súťaž na vnútornom trhu skresľovaná [článok 3 ods. 1 písm. g) ES]. V dôsledku toho, podobne ako ostatné pravidlá hospodárskej súťaže v Zmluve ES, smeruje k ochrane nielen, a ani nie v prvom rade, priamych záujmov jednotlivých účastníkov hospodárskej súťaže alebo spotrebiteľov, ale aj k ochrane štruktúry trhu, a tým hospodárskej súťaže ako takej (ako inštitútu). Je pravda, že týmto spôsobom je spotrebiteľ tiež nepriamo chránený. Ak je totiž hospodárska súťaž vo vlastnom zmysle tohto slova skreslená, treba sa tiež obávať dôsledkov pre spotrebiteľov. (
42
)
59.
Zosúladený postup má teda protisúťažný cieľ nielen vtedy, keď môže mať priame dopady na spotrebiteľov alebo na ceny nimi platené alebo — ako to uviedol T-Mobile — na „consumer welfare“ (blaho spotrebiteľa). Protisúťažný cieľ môže byť naopak považovaný za preukázaný vtedy, keď je zosúladený postup spôsobilý vylúčiť, obmedziť alebo skresliť hospodársku súťaž v rámci spoločného trhu. Toto totiž naznačuje, že zosúladený postup môže mať prinajmenšom nepriamo tiež negatívne dopady na spotrebiteľov.
60.
Obmedziť dosah zákazu vysloveného v článku 81 ods. 1 ES na postupy majúce priamy vplyv na spotrebiteľské ceny by zbavilo toto ustanovenie, ktoré je kľúčové pre vnútorný trh, veľkej časti jeho praktickej efektívnosti.
— Stačí výmena informácií o izolovaných parametroch hospodárskej súťaže
61.
Na rozdiel od názoru nepriamo obhajovaného vnútroštátnym súdom nie je nevyhnutné, aby sa zosúladený postup vzťahoval na všetky parametre hospodárskej súťaže. Môže mať cieľ odporujúci hospodárskej súťaži dokonca aj vtedy, keď sa týka iba izolovaných parametrov, ako sú napríklad štandardné provízie zmluvných predajcov.
62.
Ak totiž podnik jednostranne zníži sumu provízií priznaných svojim zmluvným predajcom, títo budú obvykle menej naklonení rokovať o zmluvách medzi konečnými spotrebiteľmi a týmto podnikom, takže tým môže byť ohrozená časť trhu, pričom teda bude môcť byť zaujímavejšie pre nezávislých zmluvných predajcov (
43
) podporovať distribúciu výrobkov iných podnikov. (
44
) Tomuto hospodárskemu riziku — neodvrátiteľnému v prípade, ak sú podmienky hospodárskej súťaže normálne — sa možno vyhnúť alebo ho zmierniť v prípade, ak podniky znížia svoje provízie nie jednostranne ale, ako je to v tomto prípade, viac menej súčasne, v rámci zosúladeného postupu, ktorý zmenší neistotu pokiaľ ide o konanie ich konkurentov na trhu. Tento mechanizmus môže vylúčiť alebo prinajmenšom obmedziť alebo skresliť hospodársku súťaž v rámci spoločného trhu. Preto má zosúladený postup takéhoto druhu protisúťažný cieľ.
63.
K tomuto pristupuje skutočnosť, že provízie zmluvných predajcov sú, z hľadiska operátorov mobilných telefónnych sietí, cenou služieb, ktoré im títo zmluvní predajcovia poskytujú keď rokujú o zmluvách o službách postpaid. Ako Komisia správne zdôraznila, z príkladu objavujúceho sa v článku 81 ods. 1 písm. a) ES vyplýva, že zosúladený postup u nákupných cien sleduje cieľ, ktorý je v rozpore s hospodárskou súťažou a je zakázaný právom Spoločenstva.
— Dopad podmienok na trhu na konanie konkurentov
64.
Vodafone ďalej tvrdí, že štandardné odmeny zmluvných predajcov by v každom prípade museli byť znížené z dôvodu situácie panujúcej v danej dobe na trhu. Súbežnému konaniu určitých podnikov nemožno pripisovať protisúťažný cieľ vtedy, ak toto konanie možno vysvetliť štruktúrou trhu a hospodárskou situáciou, ktorá na ňom vládne.
65.
Toto tvrdenie nepovažujem za presvedčivé a nepresvedčilo by ma ani v prípade, ak by posúdenie situácie na trhu v rozhodujúcom období vykonané spoločnosťou Vodafone bolo správne.
66.
Určite že zhodné konanie konkurenčných podnikov nemožno vždy vysvetliť zosúladeným postupom odporujúcim hospodárskej súťaži. (
45
) Všeobecná situácia na trhu môže tiež viesť dotknuté podniky k prispôsobeniu sa podobným spôsobom. (
46
)
67.
Môže však existovať značná neistota pokiaľ ide o presný deň, rozsah a spôsoby prispôsobenia, ktoré musí podnik zaviesť. Výmena informácií spôsobilých vylúčiť neistotu v mysli dotknutých subjektov má protisúťažný cieľ. To je však podľa údajov, ktoré nám boli poskytnuté presne taká výmena informácií, ku ktorej došlo v tomto prípade a ktorá predstavuje zásadný rozdiel medzi touto vecou a vecou „pâte de bois“, na ktorú sa odvoláva Vodafone. (
47
)
68.
Predmetom informácií vymenených v priebehu stretnutia v júni 2001 totiž nebola ani tak skutočnosť, že došlo k úprave určitých provízií — čo je vec, ktorá bola pravdepodobne už prezradená prinajmenšom pokiaľ ide o jedného z konkurentov — ako skôr spôsob, akým túto úpravu uskutočnia rôzne podniky, teda deň, rozsah a spôsoby zníženia štandardnej provízie zmluvných predajcov.
69.
Nič nenaznačuje, že by hospodársky kontext v roku 2001 vylučoval akúkoľvek možnosť efektívnej hospodárskej súťaže pokiaľ ide o deň, rozsah a spôsoby možného zníženia štandardných odplát zmluvných predajcov. (
48
)
70.
Článok 81 ES nezakazuje hospodárskym subjektom orientovať svoje konanie podľa informácií o danom trhu a rozumne sa prispôsobovať tak možným zmenám hospodárskeho a právneho rámca ako aj vývoju konania ostatných podnikov. (
49
) Zakazuje však akékoľvek prispôsobenie sa vyúsťujúce do obchádzania pravidiel fungovania slobodnej hospodárskej súťaže, napríklad prostredníctvom zosúlaďovania budúceho konania konkurentov na trhu, ktoré by umožnilo čo i len v tom najmenšom rozsahu uniknúť tlaku vyplývajúcemu z hospodárskej súťaže a rizikám trhu.
71.
Upustiť od uplatňovania článku 81 ES na také postupy by vyústilo do ochrany konkurentov proti hospodárskej súťaži a uprednostnenia záujmov dotknutých podnikov na ujmu verejného záujmu na neskreslenej hospodárskej súťaži [článok 3 ods. 1 písm. g) Zmluvy ES]. Cieľom práva Spoločenstva v oblasti hospodárskej súťaže však musí byť ochrana nie konkurentov, ale hospodárskej súťaže, keďže z nej budú mať nepriamo prospech rovnako spotrebitelia ako aj verejnosť vo všeobecnosti.
c) Predbežný záver
72.
V tomto štádiu svojej analýzy môžem teda uviesť, že:
Zosúladený postup má cieľ odporujúci hospodárskej súťaži v zmysle článku 81 ods. 1 ES vtedy, keď je svojim obsahom a cieľom a vzhľadom na svoj právny a hospodársky rámec konkrétne spôsobilý vylúčiť, obmedziť alebo skresliť hospodársku súťaž v rámci spoločného trhu. Nie je nevyhnutné, aby bola hospodárska súťaž skutočne vylúčená, obmedzená alebo skreslená, ani aby existovala priama spojitosť medzi zosúladeným postupom a spotrebiteľskými cenami.
Výmena dôverných obchodných informácií medzi konkurentmi sleduje cieľ odporujúci hospodárskej súťaži vtedy, keď môže obísť pravidlá fungovania hospodárskej súťaže vylúčením neistoty, pokiaľ ide o obchodné konanie zamýšľané dotknutými podnikmi.
2. O druhej prejudiciálnej otázke: domnienka príčinnej súvislosti medzi zosúladeným postupom a konaním na trhu
73.
Druhá prejudiciálna otázka smeruje v zásade k zisteniu toho, či podmienky, ktoré treba splniť na preukázanie príčinnej súvislosti medzi zosúladeným postupom a konaním na trhu, vyplývajú výlučne z práva Spoločenstva, alebo — pri rešpektovaní určitých obmedzení práva Spoločenstva — z vnútroštátneho práva.
74.
Aby existoval zosúladený postup v zmysle článku 81 ods. 1 ES, musia byť splnené tri podmienky: po prvé, zosúladenie postupu medzi predmetnými podnikmi, po druhé, konanie na trhu nadväzujúce na toto zosúladenie postupu a po tretie, účinná príčinná súvislosť medzi týmito dvoma prvkami; (
50
) nie je však nevyhnutné, aby predmetné konanie vyvolalo konkrétne obmedzenie hospodárskej súťaže. (
51
)
75.
Judikatúra Súdneho dvora zavádza vyvrátiteľnú domnienku, podľa ktorej, s výhradou dôkazu opaku zaťažujúceho hospodárske subjekty majúce záujem ho využiť, podniky podieľajúce sa na zosúladenom postupe a aktívne na trhu zohľadňujú informácie vymenené so svojimi konkurentmi na účely určenia ich konania na tomto trhu. (
52
)
76.
Otázka College van Beroep voor het bedrijfsleven smeruje k objasneniu toho, či je táto domnienka príčinnej súvislosti uplatňovaná na úrovni Spoločenstva rovnako potrebná pre vnútroštátne súdy a orgány vtedy, keď uplatňujú článok 81 ES.
77.
Otázka, či a za akých podmienok možno predpokladať príčinnú súvislosť medzi zosúladením postupu a konaním na trhu, patrí pod pravidlá dokazovania. Je pravdou, že otázky dokazovania sú často považované za otázky týkajúce sa hmotného práva. (
53
) V tejto veci však pojem zosúladeného postupu jednoducho naznačuje, že konanie dotknutých podnikov musí byť spôsobené zosúladením postupu. Naopak, pojem zosúladeného postupu v zmysle článku 81 ods. 1 ES neprináša žiadnu informáciu — čokoľvek si o tom myslí holandská vláda a Komisia — pokiaľ ide o okolnosti, za ktorých musí byť považovaná príčinná súvislosť medzi zosúladením postupu a konaním na trhu za preukázanú.
78.
V konaniach, v ktorých boli napadnuté rozhodnutia prijaté Komisiou vo veci antimonopolného práva, súd Spoločenstva vo všeobecnosti pri neexistencii výslovnej úpravy riešil otázky vzťahujúce sa na dôkaz a poukázal na všeobecne uznávané zásady. Koniec koncov Komisii na základe zásady necessitas probandi incumbit ei qui agit prináleží, aby v prípade sporu o existencii porušenia pravidiel preukázala porušenia, ktoré konštatuje, a zaobstarala dôkazy, ktorými môže z právneho hľadiska dostatočne preukázať existenciu skutočností zakladajúcich porušenie. (
54
) V tomto kontexte Súdny dvor prijal dokonca aj nepriame dôkazy. (
55
)
79.
Naopak, Súdny dvor uviedol, že uplatnenie článku 86 Zmluvy ES (teraz článok 82 ES) vnútroštátnymi orgánmi je v zásade upravené pravidlami vnútroštátneho práva, (
56
) vrátane dokazovania porušenia článku 86. (
57
) Nič neodôvodňuje, že by to malo byť inak, pokiaľ ide o článok 81 ES (predtým článok 85 Zmluvy ES) (
58
), a to nezávisle od toho, či otázky dokazovania majú byť nadviazané na hmotné alebo procesné právo.
80.
Je pravda, že dnes existuje článok 2 nariadenia č. 1/2003, ktorý podrobuje dôkazné bremeno výslovnej právnej úprave platiacej rovnako pre vnútroštátne postupy uplatňovania článkov 81 ES a 82 ES. Domnienka príčinnej súvislosti, o ktorú tu ide, sa však napriek tomu, čo si o tom myslí Komisia, netýka dôkazného bremena alebo presunu tohto bremena (
59
), ale úrovne požadovaného dôkazu. (
60
)
81.
Úroveň dôkazu požadovaného vo vnútroštátnom konaní nie je vždy upravená právom Spoločenstva. Toto sa osobitne jasne ukáže vtedy, keď preskúmame článok 2 vo svetle preambuly nariadenia č. 1/2003. Podľa jeho odôvodnenia č. 5 totiž toto nariadenie neovplyvňuje vnútroštátne ustanovenia o úrovni požadovaného dôkazu. Právo Spoločenstva teda nebráni vnútroštátnym súdom, aby sa odvolávali na vnútroštátne právo na určenie úrovne dôkazu požadovaného v rámci uplatňovania článkov 81 ES a 82 ES, a to bez zohľadnenia toho, či otázky vzťahujúce sa na úroveň dôkazu tvoria súčasť hmotného alebo procesného práva.
82.
Predsa však v rámci uplatnenia vnútroštátnych ustanovení a zásad vo veci úrovne dôkazu musí vnútroštátny súd rešpektovať určité minimálne požiadavky práva Spoločenstva vychádzajúce po prvé, zo zásady ekvivalencie, po druhé, zo zásady efektivity a po tretie, zo všeobecných zásad práva Spoločenstva. (
61
)
83.
Pokiaľ ide o zásadu ekvivalencie, vnútroštátne pravidlá o úrovni dôkazu nesmú byť menej priaznivé ako pravidlá uplatňované v ekvivalentných konaniach upravených vnútroštátnym právom hospodárskej súťaže. V takej veci, ako je táto, to znamená, že na dokázanie porušenia článku 81 ES nesmie byť vnútroštátny orgán ochrany hospodárskej súťaže podrobený prísnejším požiadavkám ako v prípade dokazovania porušenia článku 6 Mw. V tejto veci zásada ekvivalencie zjavne nespôsobuje žiadne osobitné ťažkosti.
84.
Čo sa týka zásady efektivity, vnútroštátne pravidlá o úrovni dôkazu nesmú znemožniť alebo príliš sťažiť využitie pravidiel hospodárskej súťaže uvedených v Zmluve ES. Okrem toho v prípade porušenia práva Spoločenstva musí vnútroštátne právo bdieť nad uplatňovaním efektívnych, primeraných a odradzujúcich sankcií. (
62
)
85.
V tomto kontexte treba najmä vziať do úvahy skutočnosť, že pravidlá hospodárskej súťaže článkov 81 ES a 82 ES sa uplatňujú od 1. mája 2004 (
63
) v decentralizovanom systéme silne závislom od spolupráce vnútroštátnych správnych a súdnych orgánov. (
64
) Rozhodujúci význam treba v tomto ohľade pripísať ochrane jednotnosti uplatňovania pravidiel hospodárskej súťaže v Spoločenstve. Bolo by totiž v rozpore tak so základným cieľom zabezpečiť rovnaké podmienky hospodárskej súťaže pre podniky na európskom vnútornom trhu ako aj v rozpore s ambíciou zabezpečiť jednotnú ochranu záujmov spotrebiteľov v celom Spoločenstve, keby uplatňovanie pravidiel hospodárskej súťaže vyjadrených v článkoch 81 ES a 82 ES odhaľovalo príliš veľké odchýlky medzi správnymi a súdnymi orgánmi členských štátov. To je okrem iného dôvod, pre ktorý sa myšlienka, že články 81 ES a 82 ES musia byť uplatňované jednotným spôsobom ťahá ako červená niť celým nariadením č. 1/2003. (
65
)
86.
Určite nič z toho neukladá členským štátom povinnosť vo svojom vnútroštátnom práve vo všetkých ohľadoch prispôsobiť úroveň dôkazu požadovanú na účely konštatovania porušenia článku 81 ES úrovni dôkazu požadovanej súdmi Spoločenstva pri preskúmavaní platnosti rozhodnutí prijatých Komisiou na základe článku 81 ES. Ako to ukazuje odôvodnenie č. 5 nariadenia č. 1/2003, zákonodarca Spoločenstva úmyselne prijal skutočnosť, že existujú určité odchýlky v praxi členských štátov. (
66
) Ako správne zdôraznila spoločnosť KPN, také odchýlky vyplývajú z vnútornej podstaty decentralizovaného systému uplatňovania práva.
87.
Bolo by však nezlučiteľné so zásadou efektivity, aby vnútroštátne súdy podriadili hodnotenie dôkazu porušenia článkov 81 ES alebo 82 ES vnútroštátnymi orgánmi na ochranu hospodárskej súťaže alebo súkromnými žalobcami (
67
) takým prísnym požiadavkám, aby sa tento dôkaz stal nadmerne sťaženým alebo prakticky nemožným. Vnútroštátne súdy najmä nemajú právo zanedbávať osobitosti vlastné hodnoteniu dôkazu v rámci konštatovania porušenia pravidiel hospodárskej súťaže.
88.
Tieto osobitosti zahŕňajú skutočnosť, že vo väčšine prípadov sa existencia protisúťažného postupu alebo dohody musí vydedukovať z určitého množstva zhôd okolností a znakov, ktoré posudzované ako celok môžu v prípade neexistencie iného koherentného vysvetlenia predstavovať dôkaz porušenia pravidiel hospodárskej súťaže. (
68
) Je totiž bežné, že činnosti a stretnutia v rámci protisúťažných postupov a dohôd sa uskutočňujú tajne a dokumentácia, ktorá sa na ne vzťahuje, je obmedzená na minimum. (
69
)
89.
Je to najmä z dôvodu týchto osobitostí režimu dokazovania porušení pravidiel hospodárskej súťaže, že správny orgán alebo osoba, na ktorej spočíva dôkazné bremeno, musí mať možnosť vyvodiť závery založené na pravidlách hodnotenia všeobecne známych skutočností vychádzajúce z obvyklého priebehu vecí. Prináleží teda protistrane — obvykle podniku obvinenému z narušenia hospodárskej súťaže — namietať proti týmto záverom prima facie založeným na pravidlách hodnotenia všeobecne známych skutočností a na obvyklom priebehu udalostí a to predložením presvedčivých dôkazov opaku, kedy pri nepredložení takých dôkazov budú uvedené závery považované za závery uspokojujúce požiadavky vo veci dôkazného bremena. (
70
) Inak povedané, dokonca bližšie k otázke rozdelenia dôkazného bremena, účastníci sú jeden po druhom vyzývaní splniť svoju povinnosť vysvetliť svoje tvrdenia. (
71
)
90.
Okrem toho domnienka príčinnej súvislosti medzi zosúladením postupu a konaním na trhu, tak ako ju Súdny dvor uznáva pre zosúladené postupy, nie je ničím iným ako oprávneným záverom vyvodzovaným z pravidiel hodnotenia všeobecne známych skutočností. Ak je preukázané zosúladenie postupu medzi dvoma alebo viacerými podnikmi a ak tieto podniky následne konajú v súlade s týmto zosúladeným postupom, zdá sa byť normálne dospieť k názoru, že existuje príčinná súvislosť medzi zosúladením postupu a konaním na trhu, ibaže podniky s podporou dôkazov opaku môžu poskytnúť pre svoje konanie iné presvedčivé vysvetlenie. (
72
)
91.
Keď si však, tak ako v tomto prípade, konkurenti vymieňajú názory na možné zníženie provízií ponúkaných ich zmluvným predajcom predtým, ako v skutočnosti pristúpia k zníženiam viac alebo menej paralelným, bolo by v rozpore so zdravým rozumom veriť — pri neexistencii iných pravdepodobných vysvetlení — že výmena informácií nevstupuje aspoň sčasti do dôvodov ich konania na trhu. (
73
) Predpokladá sa totiž, že podniky zúčastňujúce sa na zosúlaďovaní postupu a naďalej pôsobiace na trhu pri určovaní svojho konania na tomto trhu obvykle zohľadňujú informácie, ktoré si vymenili so svojimi konkurentmi. (
74
)
92.
Napokon treba pripomenúť, že v rámci stíhania a sankcionovania porušení článkov 81 ES a 82 ES sú vnútroštátne orgány a súdy povinné rešpektovať zásady práva Spoločenstva, a najmä základné práva uznané na úrovni Spoločenstiev. (
75
) Tieto základné práva, ktoré sú uplatniteľné v konaniach sankcionujúcich porušenia pravidiel hospodárskej súťaže, zahŕňajú prezumpciu neviny, (
76
) ktorá tvorí súčasť ústavných tradícií členských štátov a ktorú možno rovnako vyvodiť z článku 6 ods. 2 Európskeho dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd; (
77
) nedávno bola okrem iného zakotvená do článku 48 ods. 1 Charty základných práv Európskej únie. (
78
)
93.
K porušeniu prezumpcie neviny však nedochádza vtedy, ak sú v konaniach vo veci hospodárskej súťaže určité závery vyvodzované z pravidiel hodnotenia všeobecne známych skutočností za predpokladu, že dotknutým podnikom je ponechaná možnosť tieto závery vyvrátiť. (
79
) Dokonca aj klasické trestné právo totiž pripúšťa nepriamy dôkaz a použitie pravidiel hodnotenia všeobecne známych skutočností.
94.
Na účely zhrnutia treba konštatovať, že:
V konaniach pred vnútroštátnymi súdmi je úroveň dôkazu vyžadovaného na preukázanie existencie porušenia článku 81 ES určovaná vnútroštátnym právom so zohľadnením zásady ekvivalencie, zásady efektivity a všeobecných zásad práva Spoločenstva.
Zásada efektivity vylučuje podrobenie dôkazu porušenia článku 81 ES takým prísnym požiadavkám, aby sa tento dôkaz stal nadmerne sťaženým alebo prakticky nemožným. Vnútroštátne súdy najmä nemajú právo zanedbávať osobitosti vlastné hodnoteniu dôkazu v rámci konštatovania porušenia pravidiel hospodárskej súťaže a musia umožniť využitie pravidiel hodnotenia všeobecne známych skutočností pre zhodnotenie udalostí prebiehajúcich obvyklým spôsobom.
S výhradou dôkazu opaku, ktorý zaťažuje dotknuté podniky, vnútroštátne súdy musia takisto vychádzať z predpokladu, že podniky zúčastňujúce sa na zosúlaďovaní postupu a naďalej pôsobiace na trhu pri určovaní svojho konania na tomto trhu zohľadňujú informácie, ktoré si vymenili so svojimi konkurentmi.
3. O tretej prejudiciálnej otázke: domnienka príčinnej súvislosti vtedy, keď zosúladený postup zostáva izolovaný
95.
Dopĺňajúc druhú otázku, tretia otázka v zásade smeruje k zisteniu toho, či sa domnienka príčinnej súvislosti medzi zosúladením postupu a konaním na trhu môže uplatňovať iba na zosúladenie postupu uskutočňované v priebehu dlhého obdobia alebo či sa uplatňuje tiež na zosúlaďovanie postupu, ku ktorému došlo len raz, za predpokladu, že podniky, ktoré sa na zosúlaďovaní zúčastňovali, sú naďalej činné na trhu.
96.
V pozadí tejto otázky je skutočnosť, že zástupcovia holandských mobilných operátorov sa zišli iba raz, v júni 2001.
97.
T-Mobile, KPN a Vodafone vidia v domnienke príčinnej súvislosti výnimku, ktorú treba vykladať zužujúco a ktorú treba uplatňovať iba na pravidelné zosúlaďovanie postupov medzi podnikmi bez toho, aby ju bolo možné rozšíriť na izolovaný akt.
98.
S týmto názorom nesúhlasím.
99.
Rozsudky, v ktorých Súdny dvor uznal domnienku príčinnej súvislosti, neumožňujú povedať ani to, že táto domnienka by bola výnimkou z pravidla, ani to, že by sa uplatňovala iba na pravidelné alebo opakované zosúlaďovania postupov podnikmi. Naopak, podľa formulácie používanej Súdnym dvorom môže byť domnienka príčinnej súvislosti považovaná za normálny prípad. „Platí“ veľmi všeobecným spôsobom a je podriadená iba jedinému obmedzeniu: dôkazu opaku, ktorý zaťažuje dotknutý podnik. (
80
)
100.
Poukázanie Súdnym dvorom na myšlienku pravidelného zosúlaďovania v priebehu dlhého obdobia nepredstavuje dodatočné obmedzenie domnienky príčinnej súvislosti. Naopak, treba ho vykladať v tom zmysle, že táto domnienka je ešte posilnená vtedy, keď podniky svoje postupy zosúlaďovali na pravidelnom základe v priebehu dlhého obdobia. Potvrdzujú to okrem iného aj slová „Tak by to bolo ešte viac, keby…“. (
81
)
101.
Nepozorujem ani, že by bolo možné vyvodiť všeobecné obmedzenie domnienky príčinnej súvislosti z judikatúry Súdu prvého stupňa uvádzanej spoločnosťou T-Mobile (
82
), v ktorej išlo o účasť na niekoľkých stretnutiach s cieľom odporujúcim hospodárskej súťaži.
102.
Ak predpokladáme, že rozlišovaním medzi účasťou na jedinom stretnutí a účasťou na viacerých stretnutiach (
83
) vo veci Anic generálny advokát Cosmas pomýšľal na slabšiu podobu domnienky príčinnej súvislosti, treba konštatovať, že Súdny dvor ho v tomto ohľade nenasledoval.
103.
Obmedzenie dosahu domnienky príčinnej súvislosti na pravidelné zosúlaďovania postupov v priebehu dlhého obdobia nie je dôvodné ani z vecného hľadiska. Podľa môjho názoru totiž neexistuje pravidlo hodnotenia všeobecne známych skutočností, podľa ktorého by jediná výmena informácií medzi konkurentmi nemohla viesť k zosúladeniu postupu odporujúcemu hospodárskej súťaži a podľa ktorého by zosúladenie bolo možné iba v rámci pravidelných kontaktov v priebehu dlhého časového obdobia. (
84
) Rovnako prezumpcia neviny, ktorej sa niektorí účastníci dovolávajú, neukladá povinnosť nakladať z hľadiska príčinnej súvislosti s izolovaným prípadom zosúladenia postupu inak, ako s pravidelným zosúlaďovaním postupov v priebehu dlhého časového obdobia.
104.
Ako správne poznamenáva holandská vláda, je to predmet zosúlaďovania a okolnosti vlastné trhu, ktoré určujú, s akou frekvenciou, v akých intervaloch a akým spôsobom musia konkurenti nadviazať vzájomný kontakt na to, aby dospeli k zosúladeniu svojho konania na trhu.
105.
Ak dotknuté podniky vytvárajú dohodu so zložitým, prepracovaným systémom ustáleným v čase o zosúladení postupov vo veľkom množstve aspektov ich konania na trhu, môžu mať potrebu pravidelných kontaktov v priebehu dlhého obdobia. Naopak, ak, ako je to v tomto prípade, je zosúladenie jednorazové a týka sa jedinečnej harmonizácie konania na trhu pri izolovanom parametri hospodárskej súťaže, môže stačiť jediný kontakt na to, aby sa uskutočnil protisúťažný cieľ zamýšľaný dotknutými podnikmi a v dôsledku toho, aby sa vytvoril dôvod ich neskoršieho konania na trhu.
106.
Samotná skutočnosť, že došlo iba k jedinému kontaktu teda nevyhnutne neznamená, že by dôkazy boli nedostatočné. Jediným určujúcim hľadiskom je totiž to, či nadviazanie kontaktu — hoci by išlo len o izolovanú výmenu informácií, pri príležitosti jediného stretnutia — umožnilo podnikom zosúladiť ich konanie na trhu a dospieť tak k nahradeniu rizík hospodárskej súťaže praktickou spoluprácou. V tejto veci všetky dostupné informácie naznačujú, že to bol práve taký prípad, pretože prvý kontakt bol ihneď nasledovaný znížením štandardných odplát zmluvných predajcov.
107.
Množstvo a pravidelnosť kontaktov medzi konkurentmi však zostáva indikátorom trvania a závažnosti porušenia. Musia byť zohľadnené pri výpočte prípadnej pokuty (
85
) a môžu zasiahnuť do určenia možnej náhrady škody v prospech tretích osôb, najmä v prípade, ak uplatniteľný vnútroštátny právny poriadok umožňuje uložiť sankčnú náhradu škody. (
86
)
108.
Na záver konštatujem, že:
Hoci došlo iba k jedinému zosúladeniu postupu medzi konkurentmi naďalej pôsobiacimi na trhu, je možné uplatniť vyvrátiteľnú domnienku, podľa ktorej toto zosúladenie postupu malo dopad na ich konanie na trhu. Táto domnienka sa uplatňuje konkrétne v prípade jednorazového zosúladenia týkajúceho sa jedinej harmonizácie konania na trhu pri izolovanom parametri hospodárskej súťaže.
VI — Návrh
109.
Vychádzajúc z hore uvedených úvah navrhujem, aby Súdny dvor na otázky položené College van Beroep voor het bedrijfsleven odpovedal takto:
1.
a)
Zosúladený postup má cieľ odporujúci hospodárskej súťaži v zmysle článku 81 ods. 1 ES vtedy, keď je svojím obsahom a cieľom a vzhľadom na svoj právny a hospodársky rámec konkrétne spôsobilý vylúčiť, obmedziť alebo skresliť hospodársku súťaž v rámci spoločného trhu. Nie je nevyhnutné, aby bola hospodárska súťaž skutočne vylúčená, obmedzená alebo skreslená, alebo aby existovala priama spojitosť medzi zosúladeným postupom a spotrebiteľskými cenami.
b)
Výmena dôverných obchodných informácií medzi konkurentmi sleduje cieľ odporujúci hospodárskej súťaži vtedy, keď môže obísť pravidlá fungovania hospodárskej súťaže vylúčením neistoty, pokiaľ ide o obchodné konanie zamýšľané dotknutými podnikmi.
2.
a)
V konaniach pred vnútroštátnymi súdmi je úroveň dôkazu vyžadovaného na preukázanie existencie porušenia článku 81 ES určovaná vnútroštátnym právom so zohľadnením zásady ekvivalencie, zásady efektivity a všeobecných zásad práva Spoločenstva.
b)
Zásada efektivity vylučuje podrobenie dôkazu porušenia článku 81 ES takým prísnym požiadavkám, aby sa tento dôkaz stal nadmerne sťaženým alebo prakticky nemožným. Vnútroštátne súdy najmä nemajú právo zanedbávať osobitosti vlastné hodnoteniu dôkazu v rámci konštatovania porušenia pravidiel hospodárskej súťaže a musia umožniť využitie pravidiel hodnotenia všeobecne známych skutočností pre zhodnotenie udalostí prebiehajúcich obvyklým spôsobom.
c)
S výhradou dôkazu opaku, ktorý zaťažuje dotknuté podniky, vnútroštátne súdy musia takisto vychádzať z predpokladu, že podniky zúčastňujúce sa na zosúlaďovaní postupu a naďalej pôsobiace na trhu pri určovaní svojho konania na tomto trhu zohľadňujú informácie, ktoré si vymenili so svojimi konkurentmi.
3.
Hoci došlo iba k jedinému zosúladeniu postupu medzi konkurentmi naďalej pôsobiacimi na trhu, je možné uplatniť vyvrátiteľnú domnienku, podľa ktorej toto zosúladenie postupu malo dopad na ich konanie na trhu. Táto domnienka sa uplatňuje konkrétne v prípade jednorazového zosúladenia týkajúceho sa jedinej harmonizácie konania na trhu pri izolovanom parametri hospodárskej súťaže.
(
1
)	Jazyk prednesu: nemčina.
(
2
)	Nariadenie Rady (ES) č. 1/2003 zo 16. decembra 2002 o vykonávaní pravidiel hospodárskej súťaže stanovených v článkoch 81 a 82 Zmluvy (Ú. v. ES L 1, 2003, s. 1; Mim. vyd. 08/002, s. 205).
(
3
)	Tieto riziká spomenul naposledy generálny advokát Geelhoed v bodoch 136 a 137 návrhov, ktoré predniesol 12. septembra 2006 vo veci Dalmine/Komisia (C-407/04 P, Zb. s. I-829), na ktoré odkazuje rozsudok vyhlásený Súdnym dvorom v tej istej veci (bod 84).
(
4
)	Wet van 22 mei 1997, houdende nieuwe regels omtrent de economische mededinging –Mededingingswet (Stb. 1997, 242).
(
5
)	Wet van 9 december 2004, houdende wijziging van de Mededingingswet in verband met het omvormen van het bestuursorgaan van de Nederlandse mededingingsautoriteit tot zelfstandig bestuursorgaan (Stb. 2005, 172).
(
6
)	Raad van Bestuur.
(
7
)	Nederlandse Mededingingsautoriteit.
(
8
)	Ďalej len „Ben“.
(
9
)	Ďalej len „Dutchtone“.
(
10
)	Ďalej len „Telfort“.
(
11
)	Karta SIM (Subscriber Identity Module) je karta s čipom, ktorá sa vkladá do mobilného telefónu a umožňuje identifikovať používateľa v sieti. Karta takpovediac stelesňuje mobilné spojenie užívateľa.
(
12
)	Holandská vláda uvádza, že išlo rozsah, deň a spôsob zníženia štandardných odplát zmluvných predajcov.
(
13
)	Podľa holandskej vlády je toto konštatovanie odôvodnené nadobudnutím účinnosti nariadenia č. 1/2003, najmä jeho článku 3 ods. 1.
(
14
)	Ako vyplýva zo spisu, Rechtbank te Rotterdam zastával názor, že účasť spoločností Orange a Telfort na zosúladenom postupe nebola preukázaná.
(
15
)	Predmetom odvolania, ktoré podala NMa, bola účasť spoločnosti Orange na zosúladenom postupe. V uznesení o návrhu na začatie prejudiciálneho konania vnútroštátny súd v tomto ohľade potvrdzuje názor nižšej inštancie, podľa ktorého sa účasť Orange nepreukázala.
(
16
)	Pozri naposledy rozsudky zo 14. decembra 2006, Confederación Española de Empresarios de Estaciones de Servicio, C-217/05, Zb. s. I-11987, body 19 a 20, a z, ETI a i., C-280/06, Zb. s. I-10893, body 21 a 26 a tam citovanú judikatúru.
(
17
)	Vodafone sa odvoláva na body 21 a 22 oznámenia Komisie nazvaného „Usmernenia týkajúce sa uplatňovania článku 81 ods. 3 Zmluvy“ [neoficiálny preklad] (Ú. v. EÚ C 101, 2004, s. 97).
(
18
)	Rozsudky zo 14. júla 1972, Imperial Chemical Industries/Komisia („ICI/Komisia“), 48/69, Zb. s. 619, bod 64, a Geigy/Komisia, 52/69, Zb. s. 787, bod 26; zo, Suiker Unie a i./Komisia, 40/73 až 48/73, 50/73, 54/73 až 56/73, 111/73, 113/73 a 114/73, Zb. s. 1663, bod 26, a zo, Züchner, 172/80, Zb. 1981, s. 2021, bod 12; pozri tiež rozsudky z, Komisia/Anic Partecipazioni, C-49/92 P, Zb. s. I-4125, bod 115, a Hüls/Komisia, C-199/92 P, Zb. s. I-4287, bod 158.
(
19
)	Existencia takého cieľa bola popretá napríklad v rozsudku z 23. novembra 2006, Asnef-Equifax, (C-238/05, Zb. s. I-11125, body 46 až 48), vzťahujúceho sa na španielsky systém výmeny informácií o úveroch.
(
20
)	Rozsudky ICI/Komisia, už citovaný v poznámke pod čiarou 18, body 60 a 65; Komisia/Anic Partecipazioni, už citovaný v poznámke pod čiarou 18, body 112 a 123, a Hüls/Komisia, už citovaný v poznámke pod čiarou 18, bod 164.
(
21
)	Rozsudky z 30. júna 1966, LTM, 56/65, Zb. s. 337, 359; z, IAZ International Belgium a i./Komisia, 96/82 až 102/82, 104/82, 105/82, 108/82 a 110/82, Zb. s. 3369, bod 25, a z, Beef Industry Development Society a Barry Brothers („BIDS“), C-209/07, Zb. s. I-8637, bod 16.
(
22
)	Rozsudky LTM, už citovaný v poznámke pod čiarou 21, s. 359; z 1. februára 1978, Miller/Komisia, 19/77, Zb. s. 131, bod 7; z, CRAM a Rheinzink/Komisia, 29/83 a 30/83, Zb. s. 1679, bod 26; zo, General Motors/Komisia, C-551/03 P, Zb. s. I-3173, bod 66, a BIDS, už citovaný v poznámke pod čiarou 21, bod 21.
(
23
)	Rozsudky IAZ International Belgium a i./Komisia, už citovaný v poznámke pod čiarou 21, bod 25, a General Motors/Komisia, už citovaný v poznámke pod čiarou 22, body 77 a 78; v tom istom zmysle pozri rozsudok BIDS, už citovaný v poznámke pod čiarou 21, bod 21.
(
24
)	Rozsudky LTM, už citovaný v poznámke pod čiarou 21, s. 359; IAZ International Belgium a i./Komisia, už citovaný v poznámke pod čiarou 21, bod 25; CRAM a Rheinzink/Komisia, už citovaný v poznámke pod čiarou 22, bod 26; General Motors/Komisia, už citovaný v poznámke pod čiarou 22, bod 66, a BIDS, už citovaný v poznámke pod čiarou 21, bod 16; pozri tiež rozsudok z 13. júla 1966, Consten a Grundig/Komisia, 56/64 a 58/64, Zb. s. 429, 496.
(
25
)	Rozsudok LTM, už citovaný v poznámke pod čiarou 21, s. 359 a nasl., a BIDS, už citovaný v poznámke pod čiarou 21, bod 15; pozri tiež rozsudok zo 17. júla 1997, Ferriere Nord/Komisia, C-219/95 P, Zb. 1997, s. I-4411, body 13 až 15.
(
26
)	Rozsudky Komisia/Anic Partecipazioni, už citovaný v poznámke pod čiarou 18, bod 123; Hüls/Komisia, už citovaný v poznámke pod čiarou 18, bod 164, a z 8. júla 1999, Montecatini/Komisia, C-235/92 P, Zb. s. I-4539, bod 124.
(
27
)	Ustálená judikatúra počnúc rozsudkom Consten a Grundig/Komisia, už citovaný v poznámke pod čiarou 24, s. 496; pozri napríklad rozsudok z 30. januára 1985, Clair, 123/83, Zb. s. 391, bod 22, a nedávno vyhlásené rozsudky z, Limburgse Vinyl Maatschappij a i./Komisia, C-238/99 P, C-244/99 P, C-245/99 P, C-247/99 P, C-250/99 P až C-252/99 P a C-254/99 P, Zb. s. I-8375, bod 491; zo, Aalborg Portland a i./Komisia, C-204/00 P, C-205/00 P, C-211/00 P, C-213/00 P, C-217/00 P a C-219/00 P, Zb. s. I-123, bod 261; z, Nederlandse Federatieve Vereniging voor de Groothandel op Elektrotechnisch Gebied/Komisia, C-105/04 P, Zb. s. I-8725, bod 125; BIDS, už citovaný v poznámke pod čiarou 21, bod 15, a z, Coop de France Bétail et Viande/Komisia, C-101/07 P a C-110/07 P, Zb. s. I-10193, bod 87.
(
28
)	Rozsudky Komisia/Anic Partecipazioni, už citovaný v poznámke pod čiarou 18, bod 122; Hüls/Komisia, už citovaný v poznámke pod čiarou 18, bod 163, a Montecatini/Komisia, už citovaný v poznámke pod čiarou 26, bod 123.
(
29
)	Rozsudok BIDS, už citovaný v poznámke pod čiarou 21, bod 17.
(
30
)	Pokiaľ ide o zreteľne „reštriktívnu povahu“ článku 81 ods. 1 ES (predtým článok 85 ods. 1 Zmluvy ES), pozri rozsudok z 29. februára 1968, Parke, 24/67, Zb. s. 81, bod 109.
(
31
)	V súlade s článkom 23 ods. 2 písm. a) nariadenia č. 1/2003 možno každému podniku, ktorý sa zúčastňuje úmyselne alebo z nedbanlivosti porušovania ustanovení článku 81 ES, uložiť pokutu siahajúcu až do výšky 10% jeho celkového obratu v predchádzajúcom obchodnom roku (pozri článok 5 ods. 1 štvrtú zarážku k sankciám ukladaným vnútroštátnymi orgánmi). Okrem toho na základe článku 7 ods. 1 (článok 5 ods. 1 prvá zarážka) nariadenia č. 1/2003 možno podniku rozhodnutím uložiť povinnosť ukončiť zistené porušovanie. K tomuto všetkému sa môže prípadne pridať ešte nárok tretích osôb na náhradu škody.
(
32
)	Pozri v tomto zmysle rozsudky Komisia/Anic Partecipazioni, už citovaný v poznámke pod čiarou 18, bod 125; Hüls/Komisia, už citovaný v poznámke pod čiarou 18, bod 166, a Montecatini/Komisia, už citovaný v poznámke pod čiarou 26, bod 126.
(
33
)	Hoci nehovorí výslovne o domnienke, vnútroštátny súd napriek tomu zmieňuje potrebu vyhnúť sa „mylným pozitívnym záverom“.
(
34
)	Pozri bod 21 usmernení Komisie, už citovaných v poznámke pod čiarou 17.
(
35
)	V tom istom zmysle, ale v kontexte článku 82 ES, pozri moje návrhy z 23. februára 2006, British Airways/Komisia (C-95/04 P, Zb. 2007, s. I-2331), body 68 až 74.
(
36
)	Rozsudok Súdu prvého stupňa z 27. septembra 2006, GlaxoSmithKline Services/Komisia, T-168/01, Zb. s. II-2969.
(
37
)	Rozsudky z 28. mája 1998, Deere/Komisia, C-7/95 P, Zb. s. I-3111, bod 88 v spojení s bodom 90; z ; Thyssen Stahl/Komisia, C-194/99 P, Zb. s. I-10821, bod 81, a Asnef-Equifax, už citovaný v poznámke pod čiarou 19, body 51 a 62; v obdobnom zmysle pozri rozsudok ICI/Komisia, už citovaný v poznámke pod čiarou 18, body 101, 112 a 119.
(
38
)	Pozri v tomto zmysle rozsudky General Motors/Komisia, už citovaný v poznámke pod čiarou 22, bod 64, a BIDS, už citovaný v poznámke pod čiarou 21, bod 21.
(
39
)	Rozsudky Suiker Unie a i./Komisia, už citovaný v poznámke pod čiarou 18, body 173 a 174; Züchner, už citovaný v poznámke pod čiarou 18, body 13 a 14; Deere/Komisia, už citovaný v poznámke pod čiarou 37, body 86 a 87; Komisia/Anic Partecipazioni, už citovaný v poznámke pod čiarou 18, body 116 a 117; Hüls/Komisia, už citovaný v poznámke pod čiarou 18, body 159 a 160, a Asnef-Equifax, už citovaný v poznámke pod čiarou 19, body 52 a 53; analogicky pozri rozsudok BIDS, už citovaný v poznámke pod čiarou 21, bod 34.
(
40
)	Rozsudky Deere/Komisia, už citovaný v poznámke pod čiarou 37, bod 88 v spojení s bodom 90, a Asnef-Equifax, už citovaný v poznámke pod čiarou 19, bod 58; v rozsudku Thyssen Stahl/Komisia (už citovaný v poznámke pod čiarou 37, body 86 a 87) Súdny dvor uviedol, že systém výmeny informácií môže porušiť pravidlá hospodárskej súťaže dokonca i vtedy, keď predmetný trh nie je silne koncentrovaným oligopolistickým trhom.
(
41
)	Pozri bod 12 týchto návrhov.
(
42
)	Pozri bod 68 mojich návrhov vo veci British Airways/Komisia, už citované v poznámke pod čiarou 35.
(
43
)	Podľa informácií poskytnutých holandskou vládou bola väčšina zmlúv o službách postpaid platných v Holandsku v roku 2001 uzatvorených prostredníctvom nezávislých zmluvných predajcov.
(
44
)	Z uznesenia vnútroštátneho súdu o návrhu na začatie prejudiciálneho konania vyplýva, že aj v tomto prípade je to zmluvný predajca, ktorý určuje spôsob a úsilie, s ktorým sa snaží uzatvoriť zmluvu o službách postpaid so spotrebiteľom.
(
45
)	Rozsudok z 31. marca 1993, Ahlström Osakeyhtiö a i./Komisia („pâte de bois II“), 89/85, 104/85, 114/85, 116/85, 117/85 a 125/86 až 129/85, Zb. s. I-1307, bod 126; v tom istom zmysle pozri rozsudok CRAM a Rheinzink/Komisia, už citovaný v poznámke pod čiarou 22, bod 20 v spojení s bodom 18.
(
46
)	Pozri v tomto zmysle tiež návrhy, ktoré predniesol generálny advokát Mayras 2. mája 1972 vo veci ICI/Komisia (už citované v poznámke pod čiarou 18), na ktoré poukazuje Vodafone. Aby bolo konanie kvalifikované ako zosúladený postup v zmysle článku 85 ods. 1 Zmluvy EHS (teraz článok 81 ods. 1 Zmluvy ES), je podľa generálneho advokáta potrebné, aby toto konanie „nebolo dôsledkom alebo aspoň hlavným dôsledkom štruktúry a hospodárskych podmienok trhu“ (pozri hlavu I oddiel I bod D uvedených návrhov; kurzívou je text zvýraznený aj v origináli).
(
47
)	Rozsudok „pâte de bois II“, už citovaný v poznámke pod čiarou 45; Vodafone sa opiera o body 85 až 88, 123 a 124 tohto rozsudku, hoci neobsahujú žiadne právne úvahy Súdneho dvora.
(
48
)	Pozri v tomto zmysle rozsudok z 29. októbra 1980, van Landewyck a i./Komisia, 209/78 až 215/78 a 218/78, Zb. s. 3125, bod 153; z, Stichting Sigarettenindustrie a i./Komisia, 240/82 až 242/82, 261/82, 262/82, 268/82 a 269/82, Zb. s. 3831, body 24 až 29, a Montecatini/Komisia, už citovaný v poznámke pod čiarou 26, bod 127.
(
49
)	Rozsudky Suiker Unie a i./Komisia, už citovaný v poznámke pod čiarou 18, bod 174; Züchner, už citovaný v poznámke pod čiarou 18, bod 14; Deere/Komisia, už citovaný v poznámke pod čiarou 37, bod 87; Komisia/Anic Partecipazioni, už citovaný v poznámke pod čiarou 18, bod 117; Hüls/Komisia, už citovaný v poznámke pod čiarou 18, bod 160, a Asnef-Equifax, už citovaný v poznámke pod čiarou 19, bod 53.
(
50
)	Rozsudky Komisia/Anic Partecipazioni, už citovaný v poznámke pod čiarou 18, bod 118, a Hüls/Komisia, už citovaný v poznámke pod čiarou 18, bod 161.
(
51
)	Rozsudky Komisia/Anic Partecipazioni, už citovaný v poznámke pod čiarou 18, bod 124; Hüls/Komisia, už citovaný v poznámke pod čiarou 18, bod 165; Montecatini/Komisia, už citovaný v poznámke pod čiarou 26, bod 125, a Nederlandse Federatieve Vereniging voor de Groothandel op Elektrotechnisch Gebied/Komisia, už citovaný v poznámke pod čiarou 27, bod 139.
(
52
)	Rozsudky Komisia/Anic Partecipazioni, už citovaný v poznámke pod čiarou 18, body 121 a 126, a Hüls/Komisia, už citovaný v poznámke pod čiarou 18, body 162 a 167.
(
53
)	Pozri v zjavne odlišnom zmysle rozsudok zo 17. júla 1997, GT-Link, C-242/95, Zb. s. I-4449, bod 23 v spojení s bodom 26.
(
54
)	Ustálená judikatúra; pozri napríklad rozsudky zo 17. decembra 1998, Baustahlgewebe/Komisia, C-185/95 P, Zb. s. I-8417, bod 58, Komisia/Anic Partecipazioni, už citovaný v poznámke pod čiarou 18, bod 135; Hüls/Komisia, už citovaný v poznámke pod čiarou 18, bod 154; Montecatini/Komisia, už citovaný v poznámke pod čiarou 26, bod 179, a zo, BAI a Komisia/Bayer, C-2/01 P a C-3/01 P, Zb. s. I-23, bod 62.
(
55
)	Pozri za mnohé ďalšie rozsudok Aalborg Portland a i./Komisia, už citovaný v poznámke pod čiarou 27, bod 81, rovnako ako nedávne rozsudky z 25. januára 2007, Sumitomo Metal Industries a Nippon Steel/Komisia, C-403/04 P a C-405/04 P, Zb. s. I-729, bod 47, a Coop de France Bétail et Viande/Komisia, už citovaný v poznámke pod čiarou 27, bod 88.
(
56
)	Rozsudok GT-Link, už citovaný v poznámke pod čiarou 53, bod 23.
(
57
)	Tamže, bod 26.
(
58
)	Pozri v tomto zmysle rozsudok z 10. novembra 1993, Otto, C-60/92, Zb. s. I-5683, bod 14.
(
59
)	Rozsudky Hüls/Komisia, už citovaný v poznámke pod čiarou 18, bod 155, a Montecatini/Komisia, už citovaný v poznámke pod čiarou 26, bod 181.
(
60
)	Úroveň dôkazu umožňuje určiť, za akých podmienok možno skutočnosť považovať za preukázanú. Líši sa od dôkazného bremena, ktoré v tejto veci nie je predmetom sporu. Účastník, ktorý má dôkazné bremeno, musí objasniť skutkové okolnosti a prípadne predložiť zodpovedajúce dôkazy (subjektívne alebo formálne dôkazné bremeno, tiež nazývané bremeno hodnotenia dôkazu); na druhej strane rozdelenie dôkazného bremena umožňuje uviesť, kto nesie riziko prípadnej nemožnosti objasniť skutkový stav alebo preukázať tvrdenie (objektívne alebo materiálne dôkazné bremeno). Pozri tiež KOKOTT, J.: Beweislastverteilung und Prognoseentscheidungen bei der Inanspruchnahme von Grund- und Menschenrechten. Berlin: Heidelberg 1993, s. 12 a nasl.
(
61
)	Pozri na jednej strane záver odôvodnenia č. 5 nariadenia č. 1/2003, kde sa uvádza, že vnútroštátne predpisy a povinnosti musia byť zlučiteľné so všeobecnými zásadami práva Spoločenstva; pozri na druhej strane judikatúru — ustálenú od rozsudku zo 16. decembra 1976, Rewe-Zentralfinanz a Rewe-Zentral, 33/76, Zb. s. 1989, bod 5 — k uplatniteľnosti zásady ekvivalencie a zásady efektivity v konaniach vo veciach hospodárskej súťaže najmä rozsudky GT-Link, už citovaný v poznámke pod čiarou 53, bod 26; z, Courage a Crehan, C-453/99, Zb. s. I-6297, bod 29; z, Manfredi a i., C-295/04 až C-298/04, Zb. s. I-6619, body 62 a 71, a z, City Motors Groep, C-421/05, Zb. s. I-653, bod 34.
(
62
)	Ustálená judikatúra od rozsudku z 21. septembra 1989, Komisia/Grécko, 68/88, Zb. s. 2965, body 23 a 24; pozri napríklad rozsudky z, Berlusconi a i., C-387/02, C-391/02 a C-403/02, Zb. s. I-3565, bod 65, a zo, Adeneler a i., C-212/04, Zb. s. I-6057, bod 94.
(
63
)	Tento deň označuje prechod k novému antimonopolnému právu v súlade s nariadením č. 1/2003 (pozri jeho článok 45 ods. 2).
(
64
)	Pozri najmä odôvodnenia č. 4, 6, 7, 8, 21 a 22 nariadenia č. 1/2003. Dokonca aj pre obdobie predchádzajúce 1. máju 2004 Súdny dvor už zdôraznil povinnosť lojality spočívajúcu na vnútroštátnych súdoch v oblasti práva hospodárskej súťaže (rozsudok zo, Masterfoods a HB, C-344/98, Zb. s. I-11369, bod 49).
(
65
)	Pozri najmä článok 3 ods. 1 a 2 nariadenia č. 1/2003. Pozri tiež články 11 a 16 tohto nariadenia, ako aj jeho odôvodnenia č. 1, 14, 17, 19, 21 a 22.
(
66
)	Judikatúra sa už okrem toho uberala rovnakým smerom; pozri rozsudky Otto, už citovaný v poznámke pod čiarou 58, bod 14, posledná veta, a GT-Link, už citovaný v poznámke pod čiarou 53, body 23 až 26.
(
67
)	Pokiaľ ide o „private enforcement“ (súkromné vymáhanie) práva hospodárskej súťaže, pozri najmä rozsudky Courage a Manfredi, už citované v poznámke pod čiarou 61. Všeobecnejšie, pokiaľ ide o uplatniteľnosť zásady efektivity na úkony začaté na účely uplatnenia občianskoprávnych nárokov, pozri tiež rozsudok z 15. januára 2004, Penycoed (C-230/01, Zb. s. I-937, body 36 a 37).
(
68
)	K článku 81 ES pozri napríklad rozsudky Aalborg Portland a i./Komisia, už citovaný v poznámke pod čiarou 27, bod 57; Nederlandse Federatieve Vereniging voor de Groothandel op Elektrotechnisch Gebied/Komisia, už citovaný v poznámke pod čiarou 27, body 94 a 135; z 21. septembra 2006, Technische Unie/Komisia, C-113/04 P, Zb. s. I-8831, bod 165, a Sumitomo Metal Industries a Nippon Steel/Komisia, už citovaný v poznámke pod čiarou 55, bod 51; k článku 82 ES pozri napríklad rozsudky z, Lucazeau a i., 110/88, 241/88 a 242/88, Zb. s. 2811, bod 25, a GT-Link, už citovaný v poznámke pod čiarou 53, bod 42.
(
69
)	Rozsudky Aalborg Portland a i./Komisia, už citovaný v poznámke pod čiarou 27, bod 55, a Sumitomo Metal Industries a Nippon Steel/Komisia, už citovaný v poznámke pod čiarou 55, bod 51.
(
70
)	V tomto zmysle, rozsudok Aalborg Portland a i./Komisia, už citovaný v poznámke pod čiarou 27, bod 79; v už analogickom zmysle pozri rozsudok Lucazeau a i., už citovaný v poznámke pod čiarou 68, bod 25.
(
71
)	Pozri tiež moje návrhy z 8. decembra 2005 vo veci Nederlandse Federatieve Vereniging voor de Groothandel op Elektrotechnisch Gebied/Komisia, už citované v poznámke pod čiarou 27, bod 73.
(
72
)	Pozri v tomto zmysle rozsudky Komisia/Anic Partecipazioni, už citovaný v poznámke pod čiarou 18, body 121 a 126, a Hüls/Komisia, už citovaný v poznámke pod čiarou 18, body 162 a 167; pozri tiež bod 66 týchto návrhov, ako aj judikatúru citovanú v poznámke pod čiarou 45.
(
73
)	Pozri v tomto ohľade ešte raz body 64 až 71 týchto návrhov.
(
74
)	Rozsudky Komisia/Anic Partecipazioni, už citovaný v poznámke pod čiarou 18, bod 121, a Hüls/Komisia, už citovaný v poznámke pod čiarou 18, bod 162.
(
75
)	Rozsudky z 13. apríla 2000, Karlsson a i., C-292/97, Zb. s. I-2737, bod 37, a z, Advocaten voor de Wereld, C-303/05, Zb. s. I-3633, bod 45; pozri tiež článok 51 ods. 1 Charty základných práv Európskej únie.
(
76
)	Rozsudky Hüls/Komisia, už citovaný v poznámke pod čiarou 18, body 149 a 150, a Montecatini/Komisia, už citovaný v poznámke pod čiarou 26, body 175 a 176.
(
77
)	Podpísaná v Ríme 4. novembra 1950.
(
78
)	Charta základných práv Európskej únie bola slávnostne vyhlásená prvýkrát 7. decembra 2000 v Nice (Ú. v. ES C 364, 2000, s. 1) a druhýkrát v Štrasburgu (Ú. v. EÚ C 303, 2007, s. 1). Hoci ešte ako taká nevyvoláva záväzné účinky porovnateľné s primárnym právom, poskytuje napriek tomu ako prameň práva informácie o základných právach zaručených právnym poriadkom Spoločenstva; pozri rozsudok z, Parlament/Rada, nazývaný „Zlúčenie rodiny“, C-540/03, Zb. s. I-5769, bod 38, a bod 108 mojich návrhov z v uvedenej veci; pozri tiež rozsudok z, Unibet, C-432/05, Zb. s. I-2271, bod 37.
(
79
)	Pozri v tomto zmysle tiež rozsudky Hüls/Komisia, už citovaný v poznámke pod čiarou 18, bod 155, a Montecatini/Komisia, už citovaný v poznámke pod čiarou 26, bod 181, podľa ktorých tento spôsob postupu nepredstavuje nenáležitý presun dôkazného bremena.
(
80
)	Rozsudky Komisia/Anic Partecipazioni, už citovaný v poznámke pod čiarou 18, bod 121, prvá veta, a Hüls/Komisia, už citovaný v poznámke pod čiarou 18, bod 162, prvá veta.
(
81
)	Rozsudky Komisia/Anic Partecipazioni, už citovaný v poznámke pod čiarou 18, bod 121, druhá veta, a Hüls/Komisia, už citovaný v poznámke pod čiarou 18, bod 162, druhá veta.
(
82
)	Rozsudok z 12. júla 2001, Tate & Lyle a i./Komisia, T-202/98, T-204/98 a T-207/98, Zb. s. II-2035, bod 66.
(
83
)	Návrhy, ktoré 15. júla 1997 predniesol generálny advokát Cosmas vo veci Komisia/Anic Partecipazioni (už citovaná v poznámke pod čiarou 18, bod 56).
(
84
)	Judikatúra okrem toho uznáva, že porušenie článku 81 ES môže byť výsledkom izolovaného aktu, série aktov alebo pokračujúceho konania; pozri rozsudky Komisia/Anic Partecipazioni, už citovaný v poznámke pod čiarou 18, bod 81, a Aalborg Portland a i./Komisia, už citovaný v poznámke pod čiarou 27, bod 258.
(
85
)	Na úrovni Spoločenstva toto vyplýva výslovne z článku 23 ods. 3 nariadenia č. 1/2003.
(
86
)	Pozri rozsudok Manfredi a i., už citovaný v poznámke pod čiarou 61, bod 92.