UZNESENIE SÚDNEHO DVORA (ôsma komora)
z 10. marca 2023 (*)
„Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Článok 99 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora – Letecká doprava – Nariadenie (ES) č. 261/2004 – Spoločné pravidlá systému náhrad a pomoci cestujúcim pri odmietnutí nástupu do lietadla, v prípade zrušenia alebo veľkého meškania letov – Článok 2 – Pojem ‚prevádzkujúci letecký dopravca‘ – Let rezervovaný v cestovnej kancelárii – Údajne neexistujúci let“
Vo veci C‑607/22,
ktorej predmetom je návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 267 ZFEÚ, podaný rozhodnutím Landgericht Düsseldorf (Krajinský súd Düsseldorf, Nemecko) z 22. júla 2022 a doručený Súdnemu dvoru 20. septembra 2022, ktorý súvisí s konaním:
Eurowings GmbH
proti
Flightright GmbH,
SÚDNY DVOR (ôsma komora),
v zložení: predseda ôsmej komory M. Safjan (spravodajca), sudcovia N. Piçarra a N. Jääskinen,
generálna advokátka: L. Medina,
tajomník: A. Calot Escobar,
so zreteľom na rozhodnutie prijaté po vypočutí generálnej advokátky, že vo veci sa rozhodne formou odôvodneného uznesenia podľa článku 99 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora,
vydal toto
Uznesenie
1        Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu článku 2 písm. b) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 261/2004 z 11. februára 2004, ktorým sa ustanovujú spoločné pravidlá systému náhrad a pomoci cestujúcim pri odmietnutí nástupu do lietadla, v prípade zrušenia alebo veľkého meškania letov a ktorým sa zrušuje nariadenie (EHS) č. 295/91 (Ú. v. EÚ L 46, 2004, s. 1; Mim. vyd. 07/008, s. 10).
2        Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi spoločnosťou Eurowings GmbH, leteckým dopravcom, a spoločnosťou Flighright GmbH, na ktorú cestujúci v leteckej doprave previedli prípadné práva na náhradu, vo veci náhrady, ktorú žiada Flightright z dôvodu údajného zrušenia letu, ktorý si títo cestujúci rezervovali.
Právny rámec
3        Článok 2 nariadenia č. 261/2004 s názvom „Definície“ stanovuje:
„Na účely tohto nariadenia:
…
b)      ‚prevádzkujúci letecký dopravca‘ znamená leteckého dopravcu, ktorý na základe zmluvy s cestujúcim, alebo v mene inej osoby, právnickej alebo fyzickej majúcej zmluvu s takým cestujúcim, vykoná alebo zamýšľa vykonať let;
…“
4        Článok 5 tohto nariadenia s názvom „Zrušenie“ v odsekoch 1 a 4 stanovuje:
„1.      V prípade zrušenia letu…:
…
c)      príslušní cestujúci majú právo na náhradu od prevádzkujúceho leteckého dopravcu v súlade s článkom 7, pokiaľ:
i)      neboli informovaní o zrušení letu aspoň dva týždne pred plánovaným časom odletu; alebo
ii)      neboli informovaní o zrušení v časovom úseku od dvoch týždňov do siedmich dní pred plánovaným časom odletu a nebolo im ponúknuté presmerovanie, ktoré im umožní odletieť maximálne dve hodiny pred plánovaným časom odletu a dosiahnuť konečné cieľové miesto maximálne štyri hodiny po plánovanom čase príletu [; alebo]
iii)      neboli informovaní o zrušení do siedmich dní pred plánovaným časom odletu a nebolo im ponúknuté presmerovanie, ktoré im umožní odletieť maximálne hodinu pred plánovaným časom odletu a dosiahnuť konečné cieľové miesto maximálne dve hodiny po plánovanom čase príletu.
…
4.      Dôkazné bremeno pokiaľ ide o to, či a kedy bol cestujúci informovaný o zrušení letu, spočíva na prevádzkujúcom leteckom dopravcovi.“
5        Článok 7 tohto nariadenia s názvom „Právo na náhradu“ v odseku 1 stanovuje:
„Keď sa uvádza odkaz na tento článok, cestujúci dostanú náhradu v nasledovnej výške:
…
b)      400 eur v prípade všetkých letov v rámci spoločenstva nad 1 500 km a všetkých ostatných letov od 1 500 km do 3 500 km;
…“
Spor vo veci samej a prejudiciálna otázka
6        Flightright, na ktorú cestujúci previedli ich prípadné práva na náhradu, žiada od spoločnosti Eurowings náhradu v celkovej výške 1 600 eur podľa článku 5 ods. 1 písm. c) a článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 261/2004.
7        Títo cestujúci si v cestovnej kancelárii rezervovali dovolenkovú cestu zahrnutú do balíka služieb, ktorej súčasťou bola letecká preprava na Malorku (Španielsko). Z vnútroštátneho rozhodnutia vyplýva, že podľa cestovných dokladov, ktoré táto cestovná kancelária vystavila, mali byť títo cestujúci prepravení 14. júla 2018 letom s číslom EW6850, ktorý mala prevádzkovať Eurowings s plánovaným odletom o 19.45 hod. z Palma de Mallorca (Španielsko) a plánovaným príletom o 22.15 hod. do Hannoveru (Nemecko). Eurowings však tento let neuskutočnila, a tak títo cestujúci pricestovali do Hannoveru 15. júla 2018 o 02.22 hod. presmerovaným letom číslo DE1529.
8        Eurowings tvrdí, že let s číslom EW6850 z Palma de Mallorca do Hannoveru na 14. júla 2018 nikdy neplánovala. Keďže takýto let nikdy neexistoval, nemôže byť kvalifikovaná ako „prevádzkujúci letecký dopravca“ v zmysle článku 2 písm. b) nariadenia č. 261/2004.
9        Flightright podala žalobu na Amtsgericht Düsseldorf (Okresný súd Düsseldorf, Nemecko), ktorou sa domáhala zaplatenia náhrady vo výške stanovenej týmto nariadením. Tento súd tejto žalobe vyhovel s odôvodnením, že dotknutí cestujúci mali v zmysle tohto nariadenia potvrdenú rezerváciu na let číslo EW6850 z Palmy de Mallorca do Hannoveru. Tento súd bol toho názoru, že všeobecné tvrdenie spoločnosti Eurowings, že let, o ktorý ide v prejednávanej veci, nikdy neexistoval, nespĺňa požiadavku preukázania dôvodu, prečo je v potvrdení rezervácie uvedený let s konkrétnym číslom letu.
10      Z dôvodu, že Eurowings podala proti rozsudku Amtsgericht Düsseldorf (Okresný súd Düsseldorf) odvolanie na vnútroštátny súd Landgericht Düsseldorf (Krajinský súd Düsseldorf, Nemecko), tento súd si položil otázku, či môže byť letecký dopravca kvalifikovaný ako „prevádzkujúci letecký dopravca“ v zmysle článku 2 písm. b) nariadenia č. 261/2004, aj keď let rezervovaný prostredníctvom cestovnej kancelárie nebol podľa tohto leteckého dopravcu nikdy naplánovaný.
11      Za týchto podmienok Landgericht Düsseldorf (Krajinský súd Düsseldorf) rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru nasledujúcu prejudiciálnu otázku:
„Má sa článok 2 písm. b) nariadenia č. 261/2004 vykladať v tom zmysle, že letecký dopravca sa vo vzťahu k cestujúcemu môže kvalifikovať ako ‚prevádzkujúci letecký dopravca‘ v zmysle tohto ustanovenia, ak cestujúci uzatvoril zmluvu s cestovnou kanceláriou na určitý let tohto leteckého dopravcu, bez toho, aby letecký dopravca na tento deň vôbec plánoval let s týmto číslom letu, teda ak takýto let nikdy neexistoval?“
O prejudiciálnej otázke
12      Na základe článku 99 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora platí, že ak je položená prejudiciálna otázka zhodná s otázkou, o ktorej už Súdny dvor rozhodol, ak možno odpoveď na takúto otázku jednoznačne vyvodiť z judikatúry alebo ak odpoveď na položenú prejudiciálnu otázku nevyvoláva žiadne dôvodné pochybnosti, Súdny dvor môže na návrh sudcu spravodajcu po vypočutí generálneho advokáta kedykoľvek rozhodnúť formou odôvodneného uznesenia.
13      Toto ustanovenie je potrebné použiť aj v prípade tohto návrhu na začatie prejudiciálneho konania.
14      Podstatou otázky vnútroštátneho súdu je, či sa má článok 2 písm. b) nariadenia č. 261/2004 vykladať v tom zmysle, že letecký dopravca môže byť kvalifikovaný ako „prevádzkujúci letecký dopravca“ v zmysle tohto ustanovenia, pokiaľ cestujúci, ktorý uzavrel zmluvu s cestovnou kanceláriou na konkrétny let tohto leteckého dopravcu s uvedením čísla a dátumu letu, a to bez toho, že by uvedený letecký dopravca niekedy plánoval let s týmto číslom a na tento dátum.
15      Podľa článku 2 písm. b) tohto nariadenia pojem „prevádzkujúci letecký dopravca“ znamená „leteckého dopravcu, ktorý na základe zmluvy s cestujúcim, alebo v mene inej osoby, právnickej alebo fyzickej majúcej zmluvu s takým cestujúcim, vykoná alebo zamýšľa vykonať let“.
16      Táto definícia teda ukladá dve kumulatívne podmienky na to, aby letecký dopravca mohol byť považovaný za „prevádzkujúceho leteckého dopravcu“, týkajúce sa na jednej strane uskutočnenia dotknutého letu a na druhej strane existencie zmluvy uzavretej s cestujúcim (rozsudok zo 4. júla 2018, Wirth a i., C‑532/17, EU:C:2018:527, bod 18).
17      Pokiaľ ide o prvú podmienku, táto kladie dôraz na „let“, ktorý predstavuje jej ústredný prvok. Súdny dvor pritom už rozhodol, že tento pojem treba chápať ako „operáciu leteckej dopravy, čím určitým spôsobom predstavuje jednu ‚jednotku‘ tejto dopravy uskutočnenú leteckým dopravcom, ktorý určuje svoj letový poriadok“ (rozsudok zo 4. júla 2018, Wirth a i., C‑532/17, EU:C:2018:527, bod 19 ako aj citovaná judikatúra).
18      Z toho vyplýva, že za prevádzkujúceho leteckého dopravcu treba považovať dopravcu, ktorý v rámci svojej činnosti prepravy cestujúcich prijme rozhodnutie uskutočniť konkrétny let, vrátane určenia jeho letového poriadku, a tým vytvoriť ponuku leteckej dopravy pre záujemcov. Prijatie takéhoto rozhodnutia v sebe totiž zahŕňa, že tento dopravca nesie zodpovednosť za uskutočnenie tohto letu najmä vrátane jeho prípadného zrušenia alebo veľkého meškania pri jeho prílete (pozri v tomto zmysle rozsudok zo 4. júla 2018, Wirth a i., C‑532/17, EU:C:2018:527, bod 20).
19      Pokiaľ letecký dopravca neprijme takéto rozhodnutie o uskutočnení konkrétneho letu a nevytvorí ponuku leteckej dopravy, nie je možné usudzovať, že by tento letecký dopravca mal v úmysle uskutočniť takýto let v zmysle článku 2 písm. b) nariadenia č. 261/2004, a tak nemôže byť kvalifikovaný ako „prevádzkujúci letecký dopravca“ v zmysle tohto ustanovenia.
20      Túto situáciu je však potrebné odlíšiť od situácie, keď existuje ponuka vytvorená leteckým dopravcom, ktorú však tento dopravca následne mení, čo má prípadne za následok omeškanie alebo zrušenie letu.
21      V poslednej uvedenej situácii už totiž Súdny dvor rozhodol, že letecký dopravca, ktorý vytvoril ponuku leteckej dopravy, ktorá zodpovedá ponuke uvedenej cestovnou kanceláriou v rámci jej vzťahu s cestujúcim, sa má totiž napriek tomu, že v súvislosti s touto ponukou môže dôjsť k zmenám, považovať za subjekt zamýšľajúci vykonať let v zmysle článku 2 písm. b) nariadenia č. 261/2004, a tak je možné ho kvalifikovať ako „prevádzkujúceho leteckého dopravcu“ v zmysle tohto ustanovenia (v tomto zmysle pozri rozsudok z 21. decembra 2021, Azurair a i., C‑146/20, C‑188/20, C‑196/20 a C‑270/20, EU:C:2021:1038, body 59 a 62).
22      Vnútroštátnemu súdu, ktorý je jediný príslušný na posúdenie skutkových okolností prejednávanej veci, prináleží overiť, či Eurowings s ohľadom na odôvodnenia 18 až 21 tohto uznesenia nevytvorila žiadnu ponuku leteckej dopravy alebo či takúto ponuku vytvorila, a prípadne ju následne zmenila.
23      Je potrebné dodať, že v prípade, že letecký dopravca nie je „prevádzkujúcim leteckým dopravcom“ v zmysle článku 2 písm. b) nariadenia č. 261/2004 a nie je tak povinný zaplatiť náhradu podľa tohto nariadenia, cestujúci tým nestráca právo podať žalobu podľa vnútroštátneho práva proti svojmu zmluvnému partnerovi, ktorým je v tomto prípade cestovná kancelária, a domáhať sa náhrady škody, ktorú utrpel v dôsledku konania tejto kancelárie.
24      Vzhľadom na už vyššie uvedené treba na položenú otázku odpovedať tak, že článok 2 písm. b) nariadenia č. 261/2004 sa má vykladať v tom zmysle, že leteckého dopravcu nemožno považovať za „prevádzkujúceho leteckého dopravcu“ v zmysle tohto ustanovenia, ak cestujúci uzavrel zmluvu s cestovnou kanceláriou na konkrétny let prevádzkovaný týmto leteckým dopravcom s uvedením čísla letu a dátumu, ktorý mal uskutočniť tento dopravca, pričom tento dopravca nikdy neplánoval let s týmto číslom a dátumom, ale možno ho považovať za „prevádzkujúceho leteckého dopravcu“ v zmysle uvedeného ustanovenia, pokiaľ vytvoril ponuku, ktorú prípadne neskôr zmenil.
O trovách
25      Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd.
Z týchto dôvodov Súdny dvor (ôsma komora) rozhodol takto:
Článok 2 písm. b) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 z 11. februára 2004, ktorým sa ustanovujú spoločné pravidlá systému náhrad a pomoci cestujúcim pri odmietnutí nástupu do lietadla, v prípade zrušenia alebo veľkého meškania letov a ktorým sa zrušuje nariadenie (EHS) č. 295/91,
sa má vykladať v tom zmysle, že:
leteckého dopravcu nemožno považovať za „prevádzkujúceho leteckého dopravcu“ v zmysle tohto ustanovenia, ak cestujúci uzavrel zmluvu s cestovnou kanceláriou na konkrétny let prevádzkovaný týmto leteckým dopravcom s uvedením čísla letu a dátumu, ktorý mal uskutočniť tento dopravca, pričom tento dopravca nikdy neplánoval let s týmto číslom a dátumom, ale možno ho považovať za „prevádzkujúceho leteckého dopravcu“ v zmysle uvedeného ustanovenia, pokiaľ vytvoril ponuku, ktorú prípadne neskôr zmenil.
Podpisy
*      Jazyk konania: nemčina.