62023CJ0326
РЕШЕНИЕ НА СЪДА (пети състав)
7 ноември 2024 година (
*1
)
„Преюдициално запитване — Член 267 ДФЕС — Понятие „юрисдикция“ — Съдия в гражданската колегия на Sąd Najwyższy (Върховен съд, Полша) — Съдия, назначен от президента на Република Полша въз основа на решение на Krajowa Rada Sądownictwa (Национален съдебен съвет, Полша) в новия му състав — Преюдициално запитване от съдебен състав, който няма качеството на независим и безпристрастен съд, предварително създаден със закон — Недопустимост“
По дело C‑326/23
с предмет преюдициално запитване, отправено на основание член 267 ДФЕС от Sąd Najwyższy (Върховен съд, Полша) с акт от 15 март 2023 г., постъпил в Съда на 25 май 2023 г., в рамките на производство по дело
C.W. S.A.,
C.O. S.A.,
D. sp. z o.o.,
G. S.A.,
C. sp. z o.o.,
C.1 S.A.
срещу
Prezes Urzędu Ochrony Konkurencji i Konsumentów
при участието на:
L. S.A.,
СЪДЪТ (пети състав),
състоящ се от: I. Jarukaitis (докладчик), председател на четвърти състав, изпълняващ функцията на председател на пети състав, D. Gratsias и E. Regan, съдии,
генерален адвокат: N. Emiliou,
секретар: A. Calot Escobar,
предвид изложеното в писмената фаза на производството,
като има предвид становищата, представени:
–
за C. sp. z o.o., от P. K. Rosiak, M. Sendrowicz и K. Szczepanowska-Kozłowska, radcowie prawni,
–
за полското правителство, от B. Majczyna и S. Żyrek, в качеството на представители,
–
за Европейската комисия, от K. Herrmann и P. J. O. Van Nuffel, в качеството на представители,
предвид решението, взето след изслушване на генералния адвокат, делото да бъде разгледано без представяне на заключение,
постанови настоящото
Решение
1
Преюдициалното запитване се отнася до тълкуването на член 19, параграф 1, втора алинея ДЕС във връзка с член 47, параграф 1 от Хартата на основните права на Европейския съюз (наричана по-нататък „Хартата“).
2
Запитването е отправено в рамките на спор на C.W. S.A., C.O. S.A., D. sp. z o.o., G. S.A., C. sp. z o.o. (наричано по-нататък „дружеството C“) и C.1 S.A с Prezes Urzędu Ochrony Konkurencji i Konsumentów (председател на Службата за защита на конкуренцията и потребителите, Полша) относно решение за налагане на тези дружества на глоби за нарушаване на норми от правото в областта на конкуренцията.
Полското право
Конституцията на Република Полша
3
Член 179 от Konstytucja Rzeczypospolitej Polskiej (Конституция на Република Полша) предвижда:
„Съдиите се назначават за неопределен срок от президента на Републиката по предложение на Krajowa Rada Sądownictwa [(Национален съдебен съвет, Полша) (наричан по-нататък „KRS“)]“.
4
Член 180 от Конституцията на Република Полша гласи:
„1.   Съдиите са несменяеми.
2.   Съдия не може да бъде освободен, временно отстранен от длъжност, преместен в друга юрисдикция или на друга длъжност против волята си, освен по силата на съдебно решение и само в случаите, предвидени в закона.
[…]“.
Закон за Върховния съд
5
Член 29 от Ustawa o Sądzie Najwyższym (Закон за Върховния съд) от 8 декември 2017 г. (Dz. U. от 2018 г., позиция 5), изменен с Ustawa o zmianie ustawy o Sądzie Najwyższym oraz niektórych innych ustaw (Закон за изменение на Закона за Върховния съд и на някои други закони) от 9 юни 2022 г. (Dz. U. от 2022 г., позиция 1259) (наричан по-нататък „Законът за Върховния съд“), предвижда:
„[…]
2.   При осъществяването на дейността на [Sąd Najwyższy (Върховен съд)] или на неговите органи не може да се оспорва легитимността на [съдилищата], на конституционните органи на държавата или на контролните и правозащитни органи.
3.   [Sąd Najwyższy (Върховен съд)] или друг орган на власт не може да установява, нито да преценява законосъобразността на назначаването на съдия или на произтичащото от това назначаване правомощие да упражнява правораздавателни функции.
4.   Обстоятелствата във връзка с назначаването на съдия в [Sąd Najwyższy (Върховен съд)] не могат да представляват единствен мотив за оспорване на решение, взето с участието на този съдия, или за поставяне под съмнение на неговата независимост и безпристрастност.
5.   Спазването на изискванията за независимост и безпристрастност от страна на съдия от [Sąd Najwyższy (Върховен съд)] или на съдия, командирован в [този] съд, може да бъде разгледано, като се вземат предвид обстоятелствата, свързани с неговото назначаване, и поведението му след назначаването, по искане на страна по делото по параграф 7, ако при обстоятелствата по конкретното дело това може да доведе до нарушаване на принципа на независимост или безпристрастност и да повлияе на изхода на делото, като се имат предвид отнасящите се до съответната страна по делото обстоятелства и естеството на делото.
6.   Искане за установяване на спазването на изискванията, посочени в параграф 5, може да бъде подадена срещу съдия от [Sąd Najwyższy (Върховен съд)] или срещу командирован в този съд съдия, назначен в съдебен състав, който разглежда:
1.
иск или жалба;
[…]
7.   Право да предявява такова искане в случаите по параграф 6 има всяка страна по дело пред [Sąd Najwyższy (Върховен съд)].
[…]
15.   [Sąd Najwyższy (Върховен съд)] разглежда искането при закрити врата в състав от петима съдии, избрани чрез жребий измежду всички членове на [Sąd Najwyższy (Върховен съд)], след като изслуша съдията, за когото се отнася искането, освен ако изслушването е невъзможно или много трудно. Съдията може да представи писмено становище. Съответният съдия се изключва от тегленето на жребий.
[…]
21.   Определението, постановено след разглеждане на искането, може да се обжалва пред [Sąd Najwyższy (Върховен съд)] в състав от седем съдии, избрани чрез жребий измежду всички членове на [Sąd Najwyższy (Върховен съд)]. Съдията по делото и съдията, който е участвал в обжалваното определение, се изключват от тегленето на жребий“.
Граждански процесуален кодекс
6
Член 49, параграф 1 от Ustawa — Kodeks postępowania cywilnego (Граждански процесуален кодекс) от 17 ноември 1964 г. (Dz. U., бр. 43, позиция 296), в редакцията му, приложима към спора в главното производство, гласи:
„[…] по почин на съдията или по искане на страна по делото съдът се произнася по въпроса дали е налице обстоятелство, което може да породи основателно съмнение в безпристрастността на съдията по съответното дело“.
Спорът в главното производство и преюдициалните въпроси
7
С решение от 8 декември 2009 г. председателят на Службата за защита на конкуренцията и потребителите установява, че споразумението на определени предприятия представлява практика, ограничаваща конкуренцията на полския пазар за производство и продажба на сив цимент. С оглед на това той налага на тези предприятия глоби за нарушение на норми от националното право и от правото на Съюза в областта на конкуренцията.
8
С решение от 13 декември 2013 г. Sąd Okręgowy w Warszawie (Окръжен съд Варшава, Полша) изменя частично решението за налагане на глобите, като ги намалява.
9
След обжалване Sąd Apelacyjny w Warszawie (Апелативен съд Варшава, Полша) постановява решение от 27 март 2018 г., с което намалява размера на посочените в точка 7 от настоящото решение глоби.
10
Срещу последното решение са подадени касационни жалби. С решение от 29 юли 2020 г. Izba Kontroli Nadzwyczajnej i Spraw Publicznych (Колегия за извънреден контрол и публични въпроси) на Sąd Najwyższy (Върховен съд) (наричана по-нататък „колегията за извънреден контрол и публични въпроси“) отменя частично решението от 27 март 2018 г. и връща делото на Sąd Apelacyjny w Warszawie (Апелативен съд Варшава), който отново се произнася с решение от 21 май 2021 г.
11
Дружеството C обжалва последното решение пред Sąd Najwyższy (Върховен съд), като оспорва по-специално редовността на постановилия последното решение съдебен състав на Sąd Apelacyjny w Warszawie (Апелативен съд Варшава), както и редовността на постановилия решението от 29 юли 2020 г. съдебен състав на Sąd Najwyższy (Върховен съд).
12
След като е уведомено за състава на компетентната да се произнесе по жалбата колегия за извънреден контрол и публични въпроси, дружеството С подава молба по член 29, параграф 5 от Закона за Върховния съд, с която иска да се установи, че един от съдиите от тази колегия не отговаря на изискванията за независимост и безпристрастност, като се имат предвид обстоятелствата, свързани с назначаването му по предложение на KRS. Поради това то иска отвод на този съдия.
13
В преюдициалното запитване запитващият състав от един съдия — T. S., член на гражданската колегия на Sąd Najwyższy (Върховен съд) (наричана по-нататък „гражданската колегия“), посочва, че делото е разгледано „в съдебното заседание, проведено при закрити врата пред Колегията за извънреден контрол и публични въпроси“ на 15 март 2023 г. От материалите, с които разполага Съдът, обаче е видно, че запитващият съдия е член на състав от петима избрани чрез жребий измежду всички членове на Sąd Najwyższy (Върховен съд) съдии, определен на основание член 29, параграф 15 от Закона за Върховния съд да разгледа предявеното в хода на производството искане от дружеството С за проверка дали са спазени изискванията за независимост и безпристрастност (наричана по-нататък „проверката за независимост и безпристрастност“).
14
Запитващата юрисдикция изразява съмнения относно съвместимостта с правото на Съюза на проверката за независимост и безпристрастност, както и на предвидената в полското право процедура за отвод.
15
Запитващата юрисдикция счита, че следва да се прибегне към „диалог между съдиите“, за да се избегне непримиримо противоречие между правото на Съюза и полското конституционно право, и че нито първото, нито второто допуска да се поставя под въпрос назначаването на съдия или да се оспорва способността на този съдия да правораздава, ако не съществува връзка между обстоятелствата, свързани с назначаването на този съдия, и обстоятелствата по съответното разглеждано от него дело, нито пък основание за оспорване на неговата независимост и безпристрастност, различно от това, свързано с редовността на процедурата по назначаване.
16
При тези условия Sąd Najwyższy (Върховен съд) решава да спре производството и да постави на Съда следните преюдициални въпроси:
„1)
Трябва ли член 19, параграф 1, втора алинея [ДЕС], във връзка с член 47 [първа алинея] от [Хартата] да се тълкува в смисъл, че сезираният съд е длъжен да остави без разглеждане действие (искане) на страна, с което се цели да се оспори — по недопустим съгласно правото на Европейския съюз и конституцията на държава членка начин — назначаването на съдия, което съгласно националното право и правото на Европейския съюз не подлежи на съдебен контрол, като се поставя под съмнение способността на този съдия да правораздава, предвид липсата на каквато и да било връзка между обстоятелствата по процедурата по назначаване на този съдия и обстоятелствата по разглежданото дело, и липсата на реални основания за съмнение в безпристрастността и независимостта на този съдия въз основа на различни от поставената под съмнение от страната редовност на процедурата по назначаване на съдията обстоятелства, включително поведението на този съдия след назначаването му и податливостта му на влияние от законодателната или изпълнителната власт, като подобно действие съгласно националното право е равнозначно на недопустим actio popularis и представлява груба и явна злоупотреба с националното процесуално право?
2)
Трябва ли член 19, параграф 1, втора алинея [ДЕС], във връзка с член 47, [първа алинея] от [Хартата], да се тълкува в смисъл, че е налице ефективен и достатъчен механизъм за изпълнение на критериите за съд, създаден в съответствие със закона по смисъла на правото на Съюза, когато в националното право на страните се предостави право да искат проверка относно влиянието на всички обстоятелства, свързани с процедурата по назначаване и поведението на съдията след назначаването, върху неговата безпристрастност и независимост по разглежданото дело в контекста на т.нар. [проверка за независимост и безпристрастност] или искане за отвод на съдията?“.
По допустимостта на преюдициалното запитване
17
Дружеството C изразява съмнения относно качеството на независим и безпристрастен съд, предварително създаден със закон, по смисъла на член 19, параграф 1, втора алинея ДЕС, разглеждан в светлината на член 47 от Хартата, на запитващия орган, състоящ се само от съдия T. S., предвид обстоятелствата, при които този съдия е назначен в гражданската колегия. Дружеството C подчертава по-специално, че този съдия е един от съдиите, по отношение на които Европейският съд по правата на човека е постановил решение от 3 февруари 2022 г., Advance Pharma sp. z o.o. с/у Полша (CE:ECHR:2022:0203JUD00146920, наричано по-нататък „решение Advance Pharma с/у Полша“).
18
Европейската комисия споделя изразените от дружеството C съмнения. Тя отбелязва, че преюдициалното запитване е отправено от състав от един съдия, назначен в гражданската колегия при същите обстоятелства като тези, при които са назначени съдиите, сезирали Съда с преюдициални запитвания по делата, по които са постановени решение от 21 декември 2023 г., Krajowa Rada Sądownictwa (Оставане на съдийска длъжност) (C‑718/21, наричано по-нататък „решение Krajowa Rada Sądownictwa, EU:C:2023:1015), и определения от 15 май 2024 г., Rzecznik Finansowy (C‑390/23, EU:C:2024:419), от 29 май 2024 г., Rzecznik Praw Obywatelskich (Извънредно обжалване в полското право) (C‑720/21, EU:C:2024:489), и от 29 май 2024 г., Prokurator Generalny (Извънредно обжалване в полското право II) (C‑43/22, EU:C:2024:459), и че поради това според нея този запитващ орган не може да се счита за съд, предварително създаден със закон, по смисъла на член 19, параграф 1, втора алинея ДЕС във връзка с член 47, втора алинея от Хартата.
19
В отговор на процесуално-организационно действие, предприето на основание член 62, параграф 1 от Процедурния правилник на Съда, полското правителство потвърждава, че отправилият преюдициалното запитване съдия е назначен в гражданската колегия на 10 октомври 2018 г. от президента на Република Полша въз основа на предложение на новосъздадения KRS, съдържащо се в негово решение № 330/2018 от 28 август 2018 г. Полското правителство потвърждава и че посоченото назначение е извършено, въпреки че с определение от 27 септември 2018 г. на Naczelny Sąd Administracyjny (Върховен административен съд, Полша) изпълнението на решение № 330/2018 е спряно, а впоследствие с решение от 6 май 2021 г. на същия съд е отменено.
20
В това отношение в постоянната си практика Съдът приема, че за да прецени дали съответният запитващ орган притежава качеството на „юрисдикция“ по смисъла на член 267 ДФЕС — въпрос, уреден единствено от правото на Съюза — и съответно за да прецени дали преюдициалното запитване е допустимо, Съдът взема предвид съвкупност от обстоятелства, отнасящи се по-специално до това дали органът е законоустановен, дали е постоянно действащ, дали юрисдикцията му е задължителна, дали производството е състезателно, дали органът прилага правни норми и дали е независим (вж. в този смисъл решения от 30 юни 1966 г., Vaassen-Göbbels, 61/65, EU:C:1966:39, т. 395, Krajowa Rada Sądownictwa, т. 40 и цитираната съдебна практика, и от 7 май 2024 г., NADA и др., C‑115/22, EU:C:2024:384, т. 35).
21
Съдът вече е приел, че Sąd Najwyższy (Върховен съд) сам по себе си отговаря на тези изисквания, и е уточнил, че ако преюдициалното запитване е отправено от национална юрисдикция, трябва да се презумира, че тя отговаря на тези изисквания независимо от конкретния си състав (решения от 29 март 2022 г., Getin Noble Bank, C‑132/20, EU:C:2022:235, т. 68 и 69, и Krajowa Rada Sądownictwa, т. 41).
22
Съдът освен това приема в постоянната си практика, че в преюдициално производство по член 267 ДФЕС, предвид разпределението на функциите между Съда и националната юрисдикция, Съдът не е компетентен да проверява дали актът за преюдициално запитване е постановен в съответствие с националните съдоустройствени и съдопроизводствени правила. Следователно Съдът трябва да се придържа към акта за преюдициално запитване, изхождащ от юрисдикция на държава членка, докато същият не бъде отменен съгласно евентуално предвидените в националното право способи за съдебен контрол (решение Krajowa Rada Sądownictwa, т. 42 и цитираната съдебна практика).
23
Също така в случая, макар от акта за преюдициално запитване и от преписката, с която разполага Съдът, да не следва ясно, че запитващият орган, състоящ се от един съдия, е компетентен сам да се произнесе по исканията на дружеството C за проверка за независимост и безпристрастност и за отвод, преюдициалното запитване не може да се счита за недопустимо поради липса на компетентност на този орган.
24
Съдът обаче е уточнил също и че споменатата в точка 21 от настоящото решение презумпция може да бъде оборена, когато с окончателно съдебно решение, постановено от национален или международен съд, е прието, че съдията, който формира състава на запитващата юрисдикция, няма качеството независим, безпристрастен и предварително създаден със закон съд по смисъла на член 19, параграф 1, втора алинея ДЕС, разглеждан във връзка с член 47, втора алинея от Хартата (решения от 29 март 2022 г., Getin Noble Bank, C‑132/20, EU:C:2022:235, т. 72, и Krajowa Rada Sądownictwa, т. 44).
25
Съдът вече е бил сезиран от съдебни състави, в които влизат съдии от колегията за извънреден контрол и публични въпроси, и е постановил, че с оглед на практиката си по тълкуване на член 19, параграф 1, втора алинея ДЕС, разглеждан във връзка с член 47, втора алинея от Хартата, констатациите и съображенията, от една страна, на Европейския съд по правата на човека в решението му от 8 ноември 2021 г., Dolińska-Ficek и Ozimek с/у Полша (CE:ECHR:2021:1108JUD004986819, наричано по-нататък „решение Dolińska-Ficek и Ozimek с/у Полша“), и от друга страна, на Naczelny Sąd Administracyjny (Върховен административен съд) в решението му от 21 септември 2021 г. водят до извода, че такъв състав на колегията за извънреден контрол и публични въпроси няма качеството на независим и безпристрастен съд, предварително създаден със закон, по смисъла на посочените разпоредби от правото на Съюза (вж. в този смисъл решение Krajowa Rada Sądownictwa, т. 46—58, и определения от 29 май 2024 г., Rzecznik Praw Obywatelskich (Извънредно обжалване в полското право), C‑720/21, EU:C:2024:489, т. 24, и от 21 юни 2024 г., Kancelaria B., C‑810/23, EU:C:2024:543, т. 23 и цитираната съдебна практика).
26
В точка 77 от решение Krajowa Rada Sądownictwa Съдът приема, че разгледани заедно, както системните, така и фактическите обстоятелства, посочени в точки 47—57 от това решение, от една страна, и в точки 62—76 от същото решение, от друга страна, които характеризират назначаването в колегията за извънреден контрол и публични въпроси на тримата съдии, от които се състои запитващият орган в главното производство, водят до това, че този орган няма такова качество. Всъщност съчетанието на всички тези фактори би могло да породи у правните субекти оправдани съмнения в неподатливостта на тези съдии и на съдебния състав, в който те заседават, на външни фактори, и по-конкретно на пряко или непряко влияние от полската законодателна и изпълнителна власт, както и в неутралността им по отношение на противопоставящите се интереси, с които са сезирани. Така, посочените обстоятелства биха могли да станат причина тези съдии да не създават впечатление за независимост или за безпристрастност и с това да се накърни доверието, което правосъдието трябва да вдъхва на правните субекти в едно демократично общество и в една правова държава (решение Krajowa Rada Sądownictwa, т. 77, и определения от 29 май 2024 г., Rzecznik Praw Obywatelskich (Извънредно обжалване в полското право), C‑720/21, EU:C:2024:489, т. 25, и от 21 юни 2024 г., Kancelaria B., C‑810/23, EU:C:2024:543, т. 24 и цитираната съдебна практика).
27
С оглед на това в точка 78 от решение Krajowa Rada Sądownictwa Съдът приема, че презумпцията, припомнена в точка 21 от настоящото решение, трябва да се приеме за оборена, поради което отправилият преюдициалното запитване съдебен състав на колегията за извънреден контрол и публични въпроси не представлява „юрисдикция“ по смисъла на член 267 ДФЕС и запитването трябва следователно да се обяви за недопустимо.
28
Остава да се установи дали съображенията, изложени от Съда в точки 47—57 и 62—76 от решение Krajowa Rada Sądownictwa във връзка с обстоятелствата, въз основа на които в колегията за извънреден контрол и публични въпроси са назначени съдиите от запитващия орган, който го е сезирал с преюдициално запитване по делото, по което е постановено това решение, са приложими към положението на състав от един съдия, представляващ запитващата юрисдикция в главното производство, въпреки че този съдия е назначен не в колегията за извънреден контрол и публични въпроси, а в гражданската колегия.
29
В това отношение следва да се констатира, на първо място, че решение Dolińska-Ficek и Ozimek с/у Полша и решението на Naczelny Sąd Administracyjny (Върховен административен съд) от 21 септември 2021 г., свързани с обстоятелствата, при които съдиите от колегията за извънреден контрол и публични въпроси са назначени въз основа на решение № 331/2018, са аналогични — що се отнася до седемте съдии от гражданската колегия, назначени въз основа на решение № 330/2018 — съответно на решение Advance Pharma с/у Полша и на отменящото го решение от 6 май 2021 г. на Naczelny Sąd Administracyjny (Върховен административен съд).
30
Всъщност, тъй като тези седем съдии от гражданската колегия, сред които е съдията T. S., са назначени след производство, идентично на следваното при назначаването на съдиите от колегията за извънреден контрол и публични въпроси, в точки 321 и 334 от решение Advance Pharma с/у Полша Европейският съд по правата на човека стига до същите изводи като изложените в точки 320 и 338 от решение Dolińska-Ficek и Ozimek с/у Полша. С оглед на това Съдът констатира, че тъй като, от една страна, са основани на предложения, направени от KRS в нов състав, който не предоставя достатъчно гаранции за независимост по отношение на законодателната и изпълнителната власт, и от друга страна, са направени, въпреки че изпълнението на решенията на KRS е било спряно от Naczelny Sąd Administracyjny (Върховен административен съд), тези назначения явно нарушават основните национални правни норми, уреждащи процедурата по назначаване на съдии.
31
По отношение, на второ място, на решението на Naczelny Sąd Administracyjny (Върховен административен съд) от 6 май 2021 г., следва да се отбележи, че то отменя решение № 330/2018 и в частта, с която се предлага назначаването на съдиите, като се основава по-специално на констатации и преценки, които посоченото в точка 54 от решение Krajowa Rada Sądownictwa решение от 21 септември 2021 г. само възпроизвежда дословно.
32
Това се отнася в частност до констатациите, направени в точки 7.1—7.6 от посочените две решения на Naczelny Sąd Administracyjny (Върховен административен съд), че преценени в своя фактически и правен контекст, измененията на националните разпоредби относно обжалването по съдебен ред на решенията на KRS очевидно са имали за цел да попречат на съда да провери доколко съчетанието на различни фактори би могло да доведе до това, че наскоро назначените в Sąd Najwyższy (Върховен съд) съдии по предложение на новия състав на KRS не отговарят на изискванията, произтичащи от член 19, параграф 1, втора алинея ДЕС, и да попречат на Съда да се произнесе по този въпрос.
33
Несъмнено при цялостната преценка на правния и фактически контекст, в който са направени измененията в полското законодателство, в точки 52 и 66 от решение Krajowa Rada Sądownictwa Съдът е посочил и обстоятелства, които са специфични за колегията за извънреден контрол и публични въпроси. Така в тази точка 52 Съдът се позовава на точки 331—333 от решение Dolińska-Ficek и Ozimek с/у Полша, в които Европейският съд по правата на човека подчертава, че тежестта на нарушението на член 6, параграф 1 от Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи, подписана в Рим на 4 ноември 1950 г., е още по-изразена с оглед на основополагащото значение и чувствителния характер на правомощията, възложени на колегията за извънреден контрол и публични въпроси. Що се отнася до точка 66 от решение Krajowa Rada Sądownictwa, в нея се посочва, че колегията за извънреден контрол и публични въпроси е създадена ex nihilo, че тази колегия се състои само от съдии, назначени по предложение на KRS в новия му състав, и че на тази колегия е предоставена компетентност в особено чувствителни области.
34
Макар в преюдициалното запитване да се посочва, че делото е разгледано от колегията за извънреден контрол и публични въпроси, все пак е безспорно, че явяващият се запитващ орган съдия, определен чрез жребий за член на специалния състав, който е натоварен да се произнесе по проверката за независимост и безпристрастност, е бил назначен в гражданската колегия.
35
Това не променя факта, че припомнените в точки 30 и 31 от настоящото решение пороци в процедурата по назначаване на съдия T. S. са идентични с тези в процедурата по назначаване на съдиите от колегията за извънреден контрол и публични въпроси и сами по себе си са достатъчни, за да породят у правните субекти оправдани и сериозни съмнения в независимостта и безпристрастността на този съдия, независимо че същият е бил назначен в състав, който няма същите характеристики като колегията за извънреден контрол и публични въпроси.
36
В това отношение следва да се подчертае, че обстоятелствата, които могат да породят такива системни съмнения, са свързани по принцип с индивидуалното положение на съдията или съдиите, отправили запитване по член 267 ДФЕС, и по-специално с нередностите, допуснати при назначаването им в рамките на съответната съдебна система, а не с назначаването на тези съдии в конкретен съдебен състав (вж. в този смисъл решение от 29 март 2022 г., Getin Noble Bank, C‑132/20, EU:C:2022:235, т. 72, 73 и 75).
37
При тези обстоятелства трябва да се приеме, че припомнената в точка 21 от настоящото решение презумпция е оборена и че следователно съдията от гражданската колегия, от когото се състои съдебният състав, сезирал Съда с настоящото преюдициално запитване, не представлява „юрисдикция“ по смисъла на член 267 ДФЕС, поради което това запитване трябва да се обяви за недопустимо.
По съдебните разноски
38
С оглед на обстоятелството, че за страните по главното производство настоящото дело представлява отклонение от обичайния ход на производството пред запитващата юрисдикция, последната следва да се произнесе по съдебните разноски. Разходите, направени за представяне на становища пред Съда, различни от тези на посочените страни, не подлежат на възстановяване.
По изложените съображения Съдът (пети състав) реши:
Обявява за недопустимо преюдициалното запитване, отправено от Sąd Najwyższy (Върховен съд, Полша) с акт от 15 март 2023 г.
Подписи
(
*1
)	Език на производството: полски.