62023CJ0646_RES
Съединени дела C‑646/23 [Lita] и C‑661/23 [Jeszek] (
i
),
Наказателни производства
срещу
P.B. и др.
(Преюдициални запитвания, отправени от Wojskowy Sąd Okręgowy w Warszawie)
Решение на Съда (четвърти състав) от 3 юли 2025 година
„Преюдициално запитване — Правова държава — Независимост на правосъдието — Член 19, параграф 1, втора алинея ДЕС — Ефективна правна защита в областите, обхванати от правото на Съюза — Принцип на несменяемост на съдиите — Военен съдия, признат за негоден за професионална военна служба — Национална правна уредба, която изисква ранното пенсиониране на този съдия“
Държави членки — Задължения — Установяване на правните средства, необходими за осигуряването на ефективна съдебна защита — Спазване на принципите на несменяемост и независимост на съдиите — Право на независим и безпристрастен съд, предварително създаден със закон — Военни съдилища — Военен съдия, определен за негоден за професионална военна служба — Национална правна уредба, която изисква ранното пенсиониране на този съдия — Национална правна уредба, която не се прилага по отношение на военните прокурори, които също са освободени от професионална военна служба, но могат да запазят длъжността си — Мярка, която по естеството си е санкция спрямо определен съдия — Липса на средства за съдебна защита — Недопустимост
(член 19, параграф 1, втора алинея ДЕС; Харта на основните права на Европейския съюз, член 47, втора алинея)
(вж. т. 57—80; т. 1 от диспозитива)
Държави членки — Задължения — Установяване на правните средства, необходими за осигуряването на ефективна съдебна защита — Спазване на принципите на несменяемост и независимост на съдиите — Предимство и директен ефект на правото на Съюза — Задължения на националните съдилища и другите органи на съответната държава членка — Задължение да се оставя без приложение националната правна уредба, която е в противоречие с разпоредба от правото на Съюза с директен ефект — Военни съдилища — Национална правна уредба, която изисква ранно пенсиониране на съдия — Задължение на запитващата юрисдикция да остави тази правна уредба без приложение — Задължение за компетентните съдебни органи да възстановят съответния съдия на длъжността му
(член 19, параграф 1, втора алинея ДЕС; член 267 ДФЕС; Харта на основните права на Европейския съюз, член 47)
(вж. т. 82—89; т. 2 от диспозитива)
Държави членки — Задължения — Установяване на правните средства, необходими за осигуряването на ефективна съдебна защита — Национална правна уредба, която изисква ранно пенсиониране на съдия — Правомощие на запитващата юрисдикция да спре временно прилагането на тази правна уредба — Допустимост
(член 19, параграф 1, втора алинея ДЕС; член 267 ДФЕС)
(вж. т. 91—94; т. 3 от диспозитива)
Резюме
Сезиран с преюдициално запитване от Wojskowy Sąd Okręgowy w Warszawie (Окръжен военен съд Варшава, Полша), Съдът се произнася по тълкуването на член 19, параграф 1, втора алинея ДЕС (
1
) и принципа на предимство на правото на Съюза по повод на национална правна уредба, която предвижда от момента на влизането си в сила автоматично ранно пенсиониране на определените за негодни за професионална военна служба военни съдии, без да има средства за съдебна защита срещу тази мярка.
Wojskowy Sąd Garnizonowy w Warszawie (Гарнизонен военен съд Варшава, Полша) признава двама професионални военнослужещи, P. B. и R. S., за виновни в извършването на престъпления. Те обжалват пред запитващата юрисдикция. Двете дела са разпределени на едноличен съдебен състав на посочения съд, а именно съдия P. R. Съдебните заседания по делата са проведени съответно през октомври и ноември 2023 г.
През юли 2017 г. съдия P. R. е определен за негоден за професионална военна служба, но годен да продължи да изпълнява съдийски функции. След това решение той подава искане (
2
) за преместването си на съдийска длъжност в някое от общите съдилища. На 27 декември 2021 г., въпреки направеното в този смисъл предложение от Krajowa Rada Sądownictwa (Национален съдебен съвет, Полша), президентът на Република Полша отказва да уважи искането му.
На 24 април 2022 г. влиза в сила член 233 от Закона за отбраната на Отечеството (
3
), който разрешава на всеки военен магистрат, който е освободен от професионална военна служба, да продължи да изпълнява длъжността си. Затова от март 2023 г. P. R. възобновява участието си в гледането на дела в Окръжен военен съд Варшава.
Въпросното правило за запазване на длъжността обаче е премахнато за военните съдии с изменителен закон от 29 юли 2023 г. (
4
), като от този момент нататък тази възможност остава приложима само за военните прокурори (
5
). Съгласно посочения закон (
6
) освободеният от професионална военна служба съдия, който продължава да изпълнява длъжността си към 15 ноември 2023 г., се пенсионира автоматично, считано от посочената дата.
Запитващата юрисдикция отбелязва, че разпоредбата на изменителния закон, която премахва възможността за военните съдии да остават на длъжността си след освобождаването си от професионална военна служба, но същевременно запазва тази възможност за военните прокурори, макар че те се намират в сходно положение, е приета без никакви мотиви (
7
). Разпоредбата от същия закон, която пък изисква ранно пенсиониране, практически се отнася само до един конкретен съдия и е част от поредица от санкционни по естеството си мерки спрямо този съдия. Не са предвидени никакви средства за съдебна защита срещу въпросната мярка за автоматично ранно пенсиониране.
Запитващата юрисдикция иска да установи дали правото на Съюза допуска национална правна уредба, която предвижда автоматично ранно пенсиониране при описаните обстоятелства. Ако не я допуска, запитващата юрисдикция иска да установи дали посочената правна уредба трябва да се остави без приложение, със съответно задължение за възстановяване на длъжност на пенсионирания въз основа на нея съдия, и дали може да спре временно прилагането на тази уредба.
Съображения на Съда
По въпроса за компетентността си Съдът припомня, че член 19, параграф 1, втора алинея ДЕС следва да се прилага за всеки национален съд, който може да се произнася по въпроси, които се отнасят до тълкуването или прилагането на правото на Съюза. Щом запитващата юрисдикция, като военен съд, може да има повод да се произнася по въпроси, свързани с прилагането или тълкуването на правото на Съюза, член 19, параграф 1, втора алинея ДЕС е приложим. При тълкуването на тази разпоредба трябва надлежно да се взема предвид член 47 от Хартата.
По съществото на делото Съдът подчертава, на първо място, че изискването за независимост на съдилищата налага да има правила — по-конкретно за състава на органа, за назначаването, срока на упражняване на функциите, както и основанията за самоотвод, отвод и освобождаване от длъжност на членовете му — които да позволяват да се отстрани всяко оправдано съмнение у правните субекти в неподатливостта на този орган на влиянието на външни фактори и в неутралността му по отношение на противопоставящите се интереси.
В това отношение Съдът отбелязва, че принципът на несменяемост изисква по-специално съдиите да могат да останат на служба, докато не достигнат задължителната пенсионна възраст или до края на своя мандат, когато той е за определен срок. Изключения от този принцип са възможни само по легитимни и императивни съображения и при спазване на принципа на пропорционалност. В този смисъл е признато, че съдиите могат да бъдат освобождавани от длъжност — при спазване на подходящ ред за това — ако са негодни да продължат да изпълняват функциите си поради фактическа невъзможност или грубо служебно нарушение.
Освен това гаранцията несменяемост на членовете на съда изисква случаите на освобождаване от длъжност на тези членове да са определени в специална правна уредба посредством изрични законови разпоредби, които предоставят гаранции, надхвърлящи предвидените в общите правила на административното и трудовото право, приложими в случай на незаконно освобождаване от длъжност.
Съдът уточнява, че тъй като член 267 ДФЕС не го овластява да прилага правото на Съюза към конкретните случаи, ще е задача на запитващата юрисдикция да прецени дали посочената национална правна уредба, която при описаните обстоятелства въвежда мярка за ранното пенсиониране на освободените от професионална военна служба военни съдии, е в разрез с изискванията, произтичащи от принципа на независимост на съдиите, така както той следва от член 19, параграф 1, втора алинея ДЕС, но същевременно посочва, че въз основа на материалите по делото, с които разполага, може да предостави на националната юрисдикция насоките за тълкуването на правото на Съюза, които могат да ѝ бъдат полезни.
В конкретния случай не може да се открие никакво съображение, което да обосновава изменителния закон, който предвижда автоматично ранно пенсиониране на военните съдии, които са запазили длъжността си на военен съдия, макар да са били освободени от професионална военна служба. Освен това този закон явно се прилага само спрямо военните съдии, но не и спрямо военните прокурори, въпреки че за тези две категории магистрати преди това са се прилагали едни и същи правила за продължаване на работа след освобождаването им от професионална военна служба. Тази разлика в третирането обаче не е обоснована с обективна разлика в положението на тези две категории магистрати. При тези условия, освен ако не покажат друго проверките, които трябва да направи запитващата юрисдикция, национална правна уредба като обсъжданата не е съобразена с изискването изключенията от принципа на несменяемост на съдиите да са обосновани от легитимни и императивни съображения.
Освен това Съдът отбелязва, че мярката за ранно пенсиониране на съдия P. R. е приета не защото той е негоден да продължи да изпълнява длъжността си, а защото публично е изразявал критики към реформата на правосъдието в Полша. Следователно тази мярка изглежда част от поредица от санкционни по естеството си мерки спрямо този съдия. Съдът подчертава, че изменителният закон не предвижда никакви средства за защита за магистрата, спрямо когото е приложена мярка за ранно пенсиониране поради негодност за професионална военна служба.
Ето защо националната правна уредба, която при подобни обстоятелства предвижда от момента на влизането си в сила автоматично ранно пенсиониране на определените за негодни за професионална военна служба военни съдии, е в противоречие с член 19, параграф 1, втора алинея ДЕС.
На второ място, Съдът посочва, че принципът на предимство на правото на Съюза изисква от националния съд и от всеки друг орган на съответната държава членка да оставят без приложение подобна национална правна уредба, когато тя е приета в нарушение на член 19, параграф 1, втора алинея ДЕС, а това означава, че пенсионираният въз основа на тази правна уредба съдия трябва да бъде възстановен на длъжността си (
8
).
На последно място, що се отнася до възможността за спиране на прилагането на подобна национална правна уредба, Съдът подчертава, че пълната ефективност на правото на Съюза изисква сезираният съд да може да разпореди привременните мерки, които ще позволят да се гарантира пълната ефективност на бъдещия съдебен акт. Освен това националният съд трябва да оставя без приложение нормите на вътрешното право, които биха били пречка пред това правомощие за разпореждане на привременни мерки.
От това в частност следва, че запитващата юрисдикция трябва да може да спре прилагането на разпоредбите на изменителния закон, като последица от които е автоматично пенсиониран съдията от състава ѝ, до произнасянето си по разглежданите в главните производства наказателни дела след отговора на Съда.
(
i
)	Имената на настоящите дела са измислени. Те не съвпадат с истинското име на никоя от страните в производствата.
(
1
)	Тази разпоредба задължава всички държави членки да предвидят правните средства, необходими за осигуряването на ефективна правна защита в областите, обхванати от правото на Съюза.
(
2
)	В съответствие с действалото към онзи момент национално право.
(
3
)	Ustawa o obronie Ojczyzny (Закон за отбраната на Отечеството) от 11 март 2022 г. (Dz. U., позиция 655).
(
4
)	Ustawa o zmianie ustawy — Kodeks cywilny oraz niektórych innych ustaw (Закон за изменение на Гражданския кодекс и някои други закони) от 28 юли 2023 г. (Dz. U., позиция 1615, наричан по-нататък „изменителният закон“). Този закон влиза в сила на 15 ноември 2023 г.
(
5
)	Член 10 от изменителния закон.
(
6
)	Член 13 от изменителния закон.
(
7
)	Както и в нарушение на член 180, параграф 3 от Konstytucja Rzeczypospolitej Polskiej (Конституция на Република Полша), който не предвижда ранно пенсиониране на съдия в случай на болест или немощ, която го поставя във фактическа невъзможност да изпълнява длъжността си.
(
8
)	Съдебните органи, компетентни да определят и променят съдебните състави, са длъжни да осигурят възстановяването му на длъжност.