62024TJ0573
РЕШЕНИЕ НА ОБЩИЯ СЪД (шести състав)
29 април 2026 година (
*1
)
„Сортове растения — Предоставяне на правна закрила на Общността за сорта картофи „Melrose“ — Неплащане в срок на годишната такса — Отмяна на правната закрила — Молба за restitutio in integrum — Компетентност на отделението по жалбите — Понятие за „особени обстоятелства“ — Условия за връчване на решенията и съобщенията на CPVO“
По дело T‑573/24,
Romagnoli Fratelli SpA, установено в Болоня (Италия), представлявано от E. Truffo и A. Iurato, адвокати,
жалбоподател,
срещу
Служба на Общността за сортовете растения (CPVO), представлявана от M. García-Moncó Fuente, M. Fortin, A. Christ и A. Pontecorvi, в качеството на представители,
ответник,
ОБЩИЯТ СЪД (шести състав),
състоящ се от P. Škvařilová-Pelzl, председател, I. Nõmm (докладчик) и D. Kukovec, съдии,
секретар: V. Di Bucci,
предвид изложеното в писмената фаза на производството, и по-конкретно процесуално-организационното действие от 26 ноември 2025 г. и отговорите на жалбоподателя и на CPVO, депозирани в секретариата на Общия съд съответно на 12 и 11 декември 2025 г.,
като взе предвид, че в триседмичния срок, считано от връчването на съобщението за приключване на писмената фаза на производството, страните не са поискали да се насрочи съдебно заседание, и като реши на основание член 106, параграф 3 от Процедурния правилник на Общия съд да се произнесе, без да провежда устна фаза на производството,
постанови настоящото
Решение
1
С жалбата си на основание член 263 ДФЕС жалбоподателят, Romagnoli Fratelli SpA, иска отмяна на решението на Службата на Общността за сортовете растения (CPVO) от 3 август 2024 г. (преписка № A001/2023) (наричано по-нататък „обжалваното решение“).
Обстоятелства по спора и факти, настъпили след подаването на жалбата
2
На 10 декември 2009 г. Meranini & C. Srl подава заявка за предоставяне на правна закрила на Общността на сорт растение пред CPVO на основание на Регламент (ЕО) № 2100/94 на Съвета от 27 юли 1994 година относно правната закрила на Общността на сортовете растения (ОВ L 227, 1994 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 15, стр. 197). Заявката е регистрирана под номер 2009/2240.
3
Сортът растение, за който е поискана правна закрила на Общността, е сортът картофи „Melrose“, принадлежащ към вида Solanum tuberosum L.
4
С решение на CPVO от 20 февруари 2012 г. е предоставена правна закрила на Общността за съответния сорт растение.
5
Считано от 24 април 2018 г. и вследствие на прехвърляне на правната закрила на Общността на разглеждания сорт растение, жалбоподателят става титуляр на правната закрила на Общността на посочения сорт растение.
6
На 27 октомври 2021 г. е издадено дебитно известие за плащането на годишната такса за правна закрила на Общността на разглеждания сорт растение, което CPVO изпраща на жалбоподателя чрез личното пространство на последния, наречено „MyPVR“.
7
Тъй като дебитното известие не е платено в определения срок, на 10 януари 2022 г. на жалбоподателя е изпратено формално напомнително писмо чрез личното пространство „MyPVR“ в съответствие с член 83, параграф 2 от Регламент № 2100/94. В рамките на това напомнително писмо CPVO приканва жалбоподателя да заплати дължимата годишна такса в едномесечен срок, за да се избегне отмяната на правната закрила на Общността за съответния сорт растение в съответствие с член 21, параграф 2, буква в) от посочения регламент.
8
На 16 февруари 2022 г., тъй като документите относно годишната такса не са изтеглени от жалбоподателя от личното пространство „MyPVR“, CPVO му изпраща друго напомнително писмо по електронната поща, без обаче да удължава срока за плащане.
9
На 21 март 2022 г., тъй като годишната такса не е платена в определения срок, CPVO отменя правната закрила на Общността на разглеждания сорт растение (наричано по-нататък „решението от 21 март 2022 г.“). Жалбоподателят е уведомен за решението за тази отмяна на 22 март 2022 г. и то се презумира връчено на 30 март 2022 г.
10
На 6 май 2022 г. жалбоподателят подава молба за restitutio in integrum на основание член 80 от Регламент № 2100/94 по отношение на срока за плащане на посочената годишна такса.
11
Също на 6 май 2022 г. жалбоподателят плаща неплатената до този момент годишна такса.
12
С решение от 7 ноември 2022 г. CPVO не уважава молбата на жалбоподателя за restitutio in integrum (наричано по-нататък „решението от 7 ноември 2022 г.“).
13
На 5 януари 2023 г. жалбоподателят подава пред Общия съд жалба за отмяна на решението от 7 ноември 2022 г., която е заведена като дело T‑2/23.
14
На 6 януари 2023 г. жалбоподателят подава жалба пред отделението по жалбите на CPVO срещу решението от 21 март 2022 г., с което CPVO е отменила правната закрила на Общността на разглеждания сорт растение.
15
Също на 6 януари 2023 г. жалбоподателят подава молба за restitutio in integrum във връзка със срока, определен за подаване на жалба срещу решението от 21 март 2022 г., тъй като предвиденият в член 69 от Регламент № 2100/94 двумесечен срок за подаване на жалба срещу това решение пред отделението по жалбите на CPVO е изтекъл.
16
С решение от 17 април 2024 г., Romagnoli Fratelli/CPVO (Melrose) (T‑2/23, EU:T:2024:247), Общият съд отхвърля жалбата срещу решението от 7 ноември 2022 г. На 14 юни 2024 г. жалбоподателят подава жалба срещу това съдебно решение.
17
На 3 август 2024 г. отделението по жалбите приема обжалваното решение. Първо, то приема, че жалбата срещу решението от 21 март 2022 г. е просрочена. Всъщност то припомня, че се счита, че жалбоподателят е уведомен за посоченото решение на 30 март 2022 г., че следователно срокът за подаване на жалба е изтекъл на 30 май 2022 г. и че жалбата е подадена повече от седем месеца след неговото изтичане. Второ, отделението по жалбите на CPVO приема, че е компетентно да се произнесе по молбата за restitutio in integrum. Трето, по същество, то отхвърля молбата за restitutio in integrum с мотива, че жалбоподателят не е доказал, че е бил изправен пред особени обстоятелства, нито че е положил своевременно дължимата грижа, която се изисква, за да бъдат изпълнени условията, предвидени в член 80, параграф 1 от Регламент № 2100/94. На четвърто и последно място, като се основава на това отхвърляне, то прави извода, че жалбата срещу решението от 21 март 2022 г. трябва да бъде отхвърлена като недопустима. Жалбоподателят е уведомен за обжалваното решение на 10 септември 2024 г.
18
С решение от 1 август 2025 г., Romagnoli Fratelli/CPVO (C‑426/24 P, непубликувано, EU:C:2025:619), Съдът отхвърля жалбата срещу решение от 17 април 2024 г., Melrose (T‑2/23, EU:T:2024:247).
Искания на страните
19
По същество жалбоподателят моли Общия съд:
–
да отмени обжалваното решение,
–
да обяви за допустима молбата за restitutio in integrum, подадена до отделението по жалбите на CPVO,
–
да възстанови правната закрила на Общността на разглеждания сорт растение;
–
да осъди CPVO да заплати съдебните разноски.
20
CPVO по същество моли Общия съд:
–
да отхвърли жалбата като неоснователна,
–
да осъди жалбоподателя да заплати съдебните разноски.
По допустимостта на доказателствата, представени за първи път пред Общия съд
21
CPVO иска по същество част от приложение 10, както и приложения 11—14 и 16—18 към жалбата да не се приемат, тъй като не били представени от жалбоподателя в хода на административната процедура пред нея.
22
Трябва да се констатира, че приложения 10—14 (с изключение на органиграмата на жалбоподателя за 2022 г., фигурираща на четвърта страница от приложение 10) и приложения 16—18 към жалбата не се съдържат в преписката по процедурата пред CPVO.
23
В това отношение следва да се припомни, че според съдебната практика законосъобразността на акт на Европейския съюз трябва да се преценява с оглед на информацията, с която институцията е могла да разполага към момента, в който е приела съответния акт. Следователно никой не може да се позовава пред съда на Съюза на фактически обстоятелства, които не са били изложени в хода на административното производство (решение от 17 април 2024 г., Melrose, T‑2/23, EU:T:2024:247, т. 32; вж. също по аналогия решение от 8 март 2023 г., Novasol/ECHA, T‑70/22, непубликувано, EU:T:2023:106, т. 22).
24
Затова, доколкото посочените в точка 22 по-горе приложения са представени за първи път пред Общия съд, те не могат да бъдат взети предвид при контрола за законосъобразност на обжалваното решение и при това положение трябва да бъдат изключени от доказателствения материал по делото.
По същество
25
В самото начало следва да се отбележи, че е безспорно, че жалбата до отделението по жалбите на CPVO срещу решението от 21 март 2022 г. е подадена повече от седем месеца след изтичането на срока за обжалване. Така молбата за restitutio in integrum, подадена от жалбоподателя на 6 януари 2023 г., има за цел да му възвърне правото да подаде жалба срещу решението от 21 март 2022 г.
26
В това отношение отделението по жалбите на CPVO изтъква в точки 28 и 29 от обжалваното решение, че срокът, който е изтекъл и който е довел до молбата за restitutio in integrum, е срок, който трябва да бъде спазен по отношение на него, а не по отношение на първата инстанция на CPVO. Поради това то приема, че жалбата срещу решението от 21 март 2022 г. и молбата за restitutio in integrum са неразривно свързани и че следователно то е компетентно да разгледа тази молба.
27
Този извод на отделението по жалбите на CPVO относно неговата компетентност да се произнесе по молбата за restitutio in integrum, с който впрочем страните са съгласни, трябва да бъде потвърден.
28
В това отношение следва да се припомни, че четвърта част, глава VI от Регламент № 2100/94 предвижда поредица от „разпоредби относно производството“.
29
Сред споменатите в точка 28 по-горе разпоредби е член 80, параграф 1 от Регламент № 2100/94. Той предвижда, че „[к]огато, въпреки своевременните действия, извършени при конкретни обстоятелства, заявителят, подал заявка за предоставяне на правна закрила на Общността на сортовете растения или титулярят или всяка друга страна по процедурата, открита пред [с]лужбата, не е в състояние да спази даден срок по отношение на [същата], той, по негова молба възвръща правата си, ако това закъснение е имало за пряка последица, по силата на разпоредбите на настоящия регламент, загуба на право или средство за обжалване“.
30
Следва да се подчертае, че за разлика от други разпоредби относно производството, съдържащи се в четвърта част, глава VI от Регламент № 2100/94, като например член 77 от посочения регламент, които разграничават производството „пред [с]лужбата от това „пред отделението по жалби“, нищо в член 80, параграф 1 от този регламент не сочи, че съдържащото се в него понятие за „служба“ изключва отделението по жалби. Така, подобно на приложното поле на член 75 от Регламент № 2100/94, който предвижда, че „[р]ешенията на [с]лужбата са придружени от мотиви“, приложното поле на член 80, параграф 1 от същия регламент може да се разбира като обхващащо отделението по жалби.
31
Фактът, че нито една разпоредба от Регламент № 2100/94 не предвижда изрично, че когато молба за restitutio in integrum се отнася до срок, който заявителят не е бил в състояние да спази пред отделението по жалбите на CPVO, последното е компетентно да се произнесе по него, не означава, че посоченото отделение не разполага с такава компетентност.
32
Всъщност, първо, следва да се подчертае, че член 35 от Регламент № 2100/94, който урежда вътрешното разпределение на правомощията, що се отнася до решенията, взети от CPVO, предвижда в параграф 1 по принцип компетентност на председателя на CPVO за всички решения, които не трябва да се взимат от отделенията по жалбите, а в параграф 2 — компетентност, предоставена на комитет.
33
Член 81, параграф 1 от Регламент № 2100/94 предвижда, че при липса на процесуални разпоредби в посочения регламент или на разпоредби, определени в изпълнение на същия, CPVO прилага принципите на процесуалното право, общоприети в държавите членки. В областта на restitutio in integrum обаче органът, компетентен да се произнесе по молбата, по принцип и по силата на принципа на успоредност на правомощията, е този, който е бил компетентен да установи неспазването на срока.
34
Така тълкуването на член 35 във връзка с член 81 от Регламент № 2100/94 може да доведе до признаване, че законодателят на Съюза е възнамерявал имплицитно да позволи на отделението по жалбите на CPVO да разглежда молба за restitutio in integrum, отнасяща се до срок, който даден заявител не е бил в състояние да спази пред него.
35
Второ, член 7 от Регламент (ЕО) № 874/2009 на Комисията от 17 септември 2009 година относно установяване на правила за прилагане на Регламент (ЕО) № 2100/94 на Съвета относно производството пред CPVO (ОВ L 251, 2009 г., стр. 3) несъмнено предвижда, че комитетите се занимават с restituo in integrum съгласно член 80 от Регламент № 2100/94. Същевременно член 7 от Регламент № 874/2009 гласи, че разглеждането на тези въпроси се добавя към решенията, които комитетите вземат по силата на предоставената компетентност, която извеждат от член 35, параграф 2 от Регламент № 2100/94. Така, разгледан в светлината на последната разпоредба, член 7 от Регламент № 874/2009 може да се тълкува в смисъл, че възлага компетентност на комитетите да се произнасят по въпроси на restituo in integrum само в областите, в които са получили предоставена компетентност по силата на член 35, параграф 2 от Регламент № 2100/94. Такова тълкуване е в съответствие с принципа, че регламентът за изпълнение трябва, доколкото е възможно, да се тълкува в съответствие с разпоредбите на основния регламент (решения от 24 юни 1993 г., Dr Tretter, C‑90/92, EU:C:1993:264, т. 11, и от 10 септември 1996 г., Комисия/Германия, C‑61/94, EU:C:1996:313, т. 52). Според това тълкуване на член 7 от Регламент № 874/2009 обаче въпросът за restituo in integrum във връзка със срок, който заявителят не е бил в състояние да спази пред отделението по жалбите на CPVO, не е от компетентността на комитетите.
36
Следва да се добави, че основанието за съществуване на член 7 от Регламент № 874/2009 се състои в необходимостта да се определи на равнището на CPVO компетентното лице (а именно председателят или лице под негово ръководство) или комитетът, компетентен да се произнесе по молбата за restituo in integrum, когато неспазването на срока е настъпило пред тази инстанция. За сметка на това няма никаква полза от такова определяне в посочения регламент, когато става въпрос за молба за restituo in integrum, отнасяща се до срок, който не е бил спазен пред отделението по жалбите на CPVO. Всъщност точно последното е единствено компетентно да се произнесе по въпроса и следователно не е необходимо в това отношение то да бъде изрично определяно в Регламент № 2100/94.
37
Трето, видно от двадесет и шесто съображение от Регламент № 2100/94, „задълженията и правомощията на [CPVO], включително нейните отделения по жалбите, свързани с предоставянето, прекратяването или проверката на предоставената закрила на Общността на сортовете растения, и с публикуването, следва да се основават в максимална възможна степен на правилата, разработени за други системи, както и структурата на [с]лужбата и нейния вътрешен правилник, сътрудничеството с Комисията и държавите членки, по-специално чрез административен съвет, участието на службите по сортоизпитване в техническата проверка, и освен това, необходимите бюджетни мерки“.
38
В това отношение на апелативния състав на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) е предоставена компетентност да разглежда молба за restitutio in integrum, когато неизпълненото действие — предмет на посочената молба, се отнася до просрочена жалба пред него. Всъщност Регламент (EC) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета от 14 юни 2017 година относно марката на Европейския съюз (OB L 154, 2017 г., стр. 1) предвижда в член 104, параграф 4, озаглавен „Restitutio in integrum“, че „[о]тделът, компетентен да се произнесе по неизпълненото действие, взема решение по молбата“, в съответствие с принципа на успоредност на правомощията, припомнен в точка 33 по-горе.
39
В този смисъл правомощията на CPVO, включително на нейните отделения по жалбите, следва да се тълкуват, доколкото е възможно, въз основа на горепосочените правила, установени за EUIPO с Регламент 2017/1001, което също води до извода, че отделението по жалбите на CPVO би трябвало да е компетентно да разгледа молба за restitutio in integrum относно срок, който даден заявител не е бил в състояние да спази пред него.
40
От точки 28—39 по-горе следва, че отделението по жалбите на CPVO правилно е приело, че е компетентно да се произнесе по молбата за restitutio in integrum, която се основава на неспазването от страна на жалбоподателя на срока за обжалване пред него.
41
Жалбата се основава на четири основания, изведени, първото, от неправилна преценка за наличието на непреодолима сила поради пандемията от COVID‑19, второто, от неправилна преценка за наличието на извинима грешка, третото, от погрешно или неточно тълкуване на доказателствата, и четвъртото, от нарушение на член 65 от Регламент № 874/2009.
42
Общият съд счита за уместно да разгледа заедно първите три основания и след това да анализира четвъртото основание.
По първото, второто и третото основание, изведени съответно от неправилна преценка за наличието на непреодолима сила поради пандемията от COVID‑19, от неправилна преценка за наличието на извинима грешка и от погрешно или неточно тълкуване на доказателствата
43
С първото, второто и третото си основание жалбоподателят по същество упреква отделението по жалбите на CPVO, че не е взело предвид, че той е бил в положение на непреодолима сила, причинено от пандемията от COVID‑19. Всъщност той счита, че отделението по жалбите не е извършило преценка, основана на фактите, а просто е приело, че представените доказателства не са решаващи. На първо място обаче, жалбоподателят се позовава на многобройните отсъствия по медицински причини на членовете на своя персонал. Той сочи по-конкретно отсъствието на единствената служителка, отговаряща за контактите и кореспонденцията със CPVO. На второ място, той изтъква, че с оглед на положението си на средно по големина земеделско предприятие за него всяка форма на недостиг на персонал представлява непреодолима сила. В този контекст той добавя, че както финансови, така и законови пречки са го възпрепятствали да преодолее недостига на персонал.
44
CPVO оспорва доводите, изтъкнати в подкрепа на тези основания.
45
Съгласно член 80, параграф 1 от Регламент № 2100/94, когато, въпреки своевременните действия, извършени при конкретни обстоятелства, заявителят, подал заявка за предоставяне на правна закрила на Общността на сортовете растения или титулярят или всяка друга страна по процедурата, открита пред CPVO, не е в състояние да спази даден срок по отношение на Службата, той, по негова молба възвръща правата си, ако това закъснение е имало за пряка последица, по силата на разпоредбите на посочения регламент, загуба на право или средство за обжалване.
46
От член 80, параграф 1 от Регламент № 2100/94 следва, че restitutio in integrum е обвързано с две кумулативни условия, първото от които е съответното лице да е действало своевременно с оглед на конкретните обстоятелства, а второто — това закъснение на посоченото лице да е имало за пряка последица загуба на право или средство за обжалване (вж. по аналогия решение от 15 септември 2011 г., Prinz Sobieski zu Schwarzenberg/СХВП — British-American Tobacco Polska (Romuald Prinz Sobieski zu Schwarzenberg), T‑271/09, непубликувано, EU:T:2011:478, т. 53 и цитираната съдебна практика).
47
По-нататък, спазването на сроковете е въпрос на обществен ред и restitutio in integrum може да наруши правната сигурност. Следователно условията за прилагане на restitutio in integrum трябва да се тълкуват стриктно (вж. в този смисъл и по аналогия определение от 9 декември 2022 г., AMO Development/EUIPO (Медицински инструменти), T‑311/22, непубликувано, EU:T:2022:822, т. 20 и цитираната съдебна практика).
48
В настоящия случай в рамките на трите основания, на които едновременно се позовава жалбоподателят, той оспорва преценката на отделението по жалбите на CPVO относно първото условие, споменато в точка 46 по-горе, поради това, че въпросното отделение е направило извода, че той не е доказал, от една страна, че е бил изправен пред [особени] обстоятелства, и от друга страна, че е действал с дължимата грижа при тези обстоятелства.
49
На първо място, трябва да се разгледа доводът за отсъствията на членовете на персонала на жалбоподателя, произтичащи от пандемията от COVID‑19.
50
Първо, отделението по жалбите правилно е преценило, че жалбоподателят не е изтъкнал убедителни доводи, позволяващи да се приеме, че разглежданите отсъствия обясняват причината, поради която срокът за обжалване пред него не е бил спазен.
51
Всъщност жалбоподателят не оспорва, че е получил решението от 21 март 2022 г. на 30 март 2022 г. Така той е трябвало да докаже конкретно причината, поради която не е бил в състояние да спази срока за обжалване, който тече в периода от 30 март до 30 май 2022 г.
52
Жалбоподателят обаче не представя никакво доказателство, че отсъствията по медицински причини на членовете на персонала му са били в периода от 30 март до 30 май 2022 г.
53
Второ, що се отнася до по-специфичния довод, изведен от отсъствието на единствената служителка, на която била възложена кореспонденцията със CPVO, най-напред, изявлението на заинтересованото лице сочи, че периодът на отсъствието му е бил по-скоро през януари 2022 г. Жалбоподателят не представя никакъв документ, от който да е виден периодът, през който тази служителка, на която била възложена кореспонденцията със CPVO, е отсъствала, поради което не е била в състояние да изпълнява възложените ѝ задачи във връзка с посочената кореспонденция.
54
При това положение жалбоподателят не е представил доказателства, позволяващи да се установи, че служителката, на която е била възложена кореспонденцията със CPVO, е отсъствала в периода между март и май 2022 г. и че по този начин той е бил изправен пред особени обстоятелства поради пандемията от COVID‑19, които са му попречили да спази срока за обжалване на решението от 21 март 2022 г. пред отделението по жалбите на CPVO.
55
След това, дори да се предположи, че тази служителка е отсъствала в периода от 30 март до 30 май 2022 г., жалбоподателят не представя никакво доказателство, което позволява да се обоснове, че тази служителка не е могла да бъде заместена.
56
Накрая, следва да се констатира, че жалбоподателят не е обяснил причините, поради които не са били приложени други възможни решения, за да се облекчи положението с отсъствието на неговата служителка, на която е била възложена кореспонденцията със CPVO. Например, дори отсъствието на тази служителка да е било доказано — което не е така в настоящия случай — жалбоподателят изобщо не е обяснил, нито е подкрепил с доказателства какво му е попречило да прехвърли задачите на посочената служителка и идентификаторите, позволяващи ѝ да има достъп до личното пространство „MyPVR“, на друг свой служител през съответния период.
57
В това отношение Общият съд вече е постановил, че дори да се приеме за доказан, фактът, че едно лице в рамките на дадено дружество не е на разположение, макар на лицето да е била възложена кореспонденцията с дадена институция, не може да се счита за несвързан с жалбоподателя (вж. в този смисъл определение от 24 март 2022 г., Cheers Interactive (India)/EUIPO — Furrion Property (Изображение на три хоризонтални черни ленти), T‑544/21, непубликувано, EU:T:2022:202, т. 36).
58
Трето, що се отнася до довода за кибератака срещу дружество партньор, на която жалбоподателят бил косвена жертва, същият не посочва, нито a fortiori доказва как кибератака, извършена в края на декември 2021 г. и за която е подадена жалба до прокурора на Републиката в Италия на 7 януари 2022 г., може да е оправдание за неспазването на срок, който изтича пет месеца по-късно, още повече че не се оспорва, че жалбоподателят е получил решението от 21 март 2022 г. на 30 март 2022 г.
59
Четвърто, следва да се отхвърли доводът на жалбоподателя, че по същество CPVO не го е уведомила надлежно за приложимите правила и за възможностите за обжалване. Най-напред, в решението от 21 март 2022 г. CPVO ясно привлича вниманието на жалбоподателя върху възможността да подаде жалба срещу това решение в срок от два месеца, считано от неговото влизане в сила.
60
По-нататък, както съвсем правилно подчертава CPVO, с електронно писмо от 5 май 2022 г. тя ясно е уведомила жалбоподателя за възможността да подаде жалба и при какви условия. CPVO дори уточнява условията, които трябва да бъдат изпълнени, за да се подаде едновременно жалба за отмяна и молба за restitutio in integrum.
61
Накрая, няма разпоредба, която да задължава CPVO да уведомява дадена страна за процедурите, които са на нейно разположение, нито, на още по-силно основание, да съветва посочената страна да следва какъвто и да било процесуален ред (вж. по аналогия решение от 4 май 2018 г., Skyleader/EUIPO — Sky International (SKYLEADER), T‑34/17, непубликувано, EU:T:2018:256, т. 43).
62
На второ място, жалбоподателят напразно поддържа, че тъй като е средно по големина предприятие, той не разполагал с достатъчно финансови средства, за да наеме допълнителен персонал, който да замества служителите в отпуск поради заболяване. Също така напразно той изтъква законови пречки, които са го възпрепятствали да наема персонал.
63
Всъщност, първо, неясните доводи на жалбоподателя означават да се приеме, че всяка форма на недостиг на персонал за средно по големина земеделско предприятие трябва да се разглежда като случай на непреодолима сила.
64
Подобни съображения не са достатъчни, за да се докаже конкретно, че условията за прилагане на restitutio in integrum са изпълнени и че CPVO е допуснала грешка в преценката в това отношение. Както беше подчертано в точка 47 по-горе, важно е да се припомни, че тези условия трябва да се тълкуват стриктно.
65
Второ, доводът, че жалбоподателят е бил законово възпрепятстван от италианското законодателство да наема персонал, е изтъкнат за първи път пред Общия съд.
66
Законосъобразността на обжалваното решение обаче трябва да се преценява от съда на Съюза в зависимост от елементите, с които CPVO е можела да разполага към момента на приемането на същото (вж. в този смисъл решение от 24 септември 2025 г., AQ/ECHA, T‑1101/23, непубликувано, EU:T:2025:894, т. 33).
67
Освен това законодателният акт, на който жалбоподателят основава съображенията си, не е приложен към молбата. В посочената молба се споменава една разпоредба от този закон твърде общо и без поставяне в контекст, и следователно в нея не се съдържа никакво конкретно обяснение, позволяващо да се определи дали и как въпросното законодателство действително е било приложимо в случая.
68
Ето защо, след като взема предвид елементите, които са ѝ били предоставени към момента на подаване на молбата за restitutio in integrum, CPVO правилно прави извода, че жалбоподателят не е доказал, че е бил изправен пред особени обстоятелства, нито че е действал своевременно с оглед на тези обстоятелства.
69
От това следва, че първите три основания трябва да се отхвърлят по същество.
По четвъртото основание, изведено от нарушение на член 65 от Регламент № 874/2009
70
С четвъртото си основание жалбоподателят поддържа, на първо място, че не е получил изпратеното от CPVO на 10 януари 2022 г. напомнително писмо за неплатената годишна такса. Той упреква последната, че е нарушила член 65 от Регламент № 874/2009, тъй като не е доказала действителното уведомяване за и получаването на това напомнително писмо. На второ място, той оспорва по същество факта, че личното пространство „MyPVR“ се счита за официален способ за уведомление за документи или решения по смисъла на Регламенти № 2100/94 и № 874/2009 и следователно поставя под въпрос приложимостта на общите условия относно използването на електронните комуникационни системи, изпратени от и предназначени за CPVO (наричани по-нататък „общите условия на „MyPVR“), както са определени в решението от 20 декември 2016 г. на председателя на CPVO.
71
CPVO оспорва доводите, изтъкнати в подкрепа на това основание.
72
Важно е да се подчертае в самото начало, че доводите, изтъкнати в подкрепа на четвъртото основание, по същество са идентични с изложените в рамките на второто основание, изтъкнато по делото, по което е постановено решение от 17 април 2024 г., Melrose (T‑2/23, EU:T:2024:247), потвърдено по жалба с решение от 1 август 2025 г., Romagnoli Fratelli/CPVO (C‑426/24 P, непубликувано, EU:C:2025:619). Следва да им се даде същият отговор.
73
На първо място, личното пространство „MyPVR“ е валиден официален способ за уведомяване за дебитното известие от 27 октомври 2021 г. и за напомнителното писмо от 10 януари 2022 г. (решение от 17 април 2024 г., Melrose, T‑2/23, EU:T:2024:247, т. 52—65).
74
Всъщност съгласно член 79 от Регламент № 2100/94 CPVO връчва по собствена инициатива всички решения и призовки, както и уведомленията и съобщенията, за които има определен срок и чието връчване се изисква от други разпоредби на посочения регламент или от разпоредби, приети в изпълнение на същия регламент или по заповед на председателя на CPVO. Връчването може да бъде извършено чрез компетентните служби за сортовете растения на държавите членки.
75
Следва да се отбележи, че в настоящия случай, като се има предвид, че и дебитното известие от 27 октомври 2021 г., и напомнителното писмо от 10 януари 2022 г. определят срок, който жалбоподателят трябва да спази, те следва да се считат за „уведомления[…] [или] съобщения[…], за които има определен срок“ по смисъла на член 79 от Регламент № 2100/94.
76
Съгласно член 64, параграф 4 от Регламент № 874/2009 документи или копия от тях, свързани с действия, за които се предвижда връчване в член 79 от Регламент № 2100/94, се изпращат по електронен път, определен от председателя на CPVO, или по пощата с препоръчано писмо с обратна разписка.
77
От текста на член 64, параграф 4 от Регламент № 874/2009 е видно, че от една страна, съобщенията и уведомленията на CPVO, за които има определен срок, по смисъла на член 79 от Регламент № 2100/94, могат да се изпращат по електронен път, а от друга страна, правилата за това изпращане по електронен път се определят от председателя на CPVO.
78
В съответствие с член 64, параграф 4 от Регламент № 874/2009 на 20 декември 2016 г. председателят на CPVO приема решение относно електронните съобщения, изпратени от и предназначени за същата.
79
Член 3, първа алинея от решението от 20 декември 2016 г. на председателя на CPVO предвижда, че CPVO ще предостави на разположение на своя уебсайт „www.cpvo.europa.eu“ платформа за електронна комуникация, която ще позволи на потребителите да получават, визуализират, отпечатват и записват всички документи и уведомления, достъпни по електронен път, изпращани от CPVO, и отговора на уведомленията и на молбите по преписката и други документи. Това пространство за електронна комуникация („Личното пространство“) е ограничена система и ще бъде наричано „MyPVR“.
80
Член 3, четвърта алинея от решението от 20 декември 2016 г. на председателя на CPVO предвижда, че след приключване на разработването му „MyPVR“ ще предложи възможността за получаване по електронен път на всички съобщения от CPVO. Ако потребителят избере тази опция, CPVO ще му изпраща всички уведомления в електронна форма чрез това лично пространство, освен в случаите, когато това е технически невъзможно.
81
Съгласно член 4, първа алинея от решението от 20 декември 2016 г. на председателя на CPVO веднага щом потребителят активира опцията за осъществяване на комуникация с CPVO по електронен път, всички официални уведомления на CPVO, налични в електронна форма, му се изпращат чрез „MyPVR“. Документите, свързани с действия, за които член 79 от Регламент № 2100/94 предвижда връчване, се връчват чрез „MyPVR“.
82
Съгласно член 6 от решението от 20 декември 2016 г. на председателя на CPVO „общите условия за използване, намиращи се на уебсайта на [CPVO], относно изпращаните от и предназначени за нея електронни съобщения, извършвани чрез „MyPVR“, ще уточнят допълнително електронните действия, свързаните с тях условия и техническите правила, на които трябва да отговарят електронните уведомления и/или съобщения, изпращани от и предназначени за [CPVO], както и задълженията във връзка с използването, които потребителите трябва да приемат“.
83
От член 3, първа и четвърта алинея и от член 4, първа алинея от решението от 20 декември 2016 г. на председателя на CPVO, посочени в точки 79—81 по-горе, следва, че всички съобщения и уведомления, включително попадащите в обхвата на член 79 от Регламент № 2100/94, могат да се извършват чрез личното пространство „MyPVR“, при условие че потребителят е активирал опцията, която позволява на CPVO да комуникира с него по електронен път.
84
По-нататък, член 6 от решението от 20 декември 2016 г. на председателя на CPVO, посочен в точка 82 по-горе, предвижда, че общите условия на „MyPVR“ ще уточнят допълнително електронните действия, свързаните с тях условия и техническите правила, на които трябва да отговарят електронните уведомления и/или съобщения, изпращани от CPVO. Следователно приложимостта на тези общи условия също не може да бъде поставена под въпрос.
85
Освен това в точка 4, буква б) от версия 3.0 на общите условия на „MyPVR“ се потвърждава, че когато потребителят е избрал електронната комуникация, CPVO му връчва валидно решенията, съобщенията и другите документи по електронен път чрез личното пространство, освен ако това се окаже невъзможно по технически причини или когато някои функции на посоченото пространство са в процес на разработване. В тези случаи електронните съобщения по електронна поща или чрез друго валидно средство за комуникация могат да се приемат като одобрено средство за връчване.
86
Ето защо оплакването, свързано с незаконосъобразността на личното пространство „MyPVR“, доколкото то представлява един от официалните способи за връчване, не може да бъде уважено.
87
От член 3, четвърта алинея и от член 4, първа алинея от решението от 20 декември 2016 г. на председателя на CPVO, както и от точка 4, буква б) от версия 3.0 на общите условия на „MyPVR“ обаче следва, че използването на „MyPVR“ като официален способ за връчване е обвързано с условието потребителят да е активирал опцията, която позволява на CPVO да комуникира с него по електронен път.
88
В това отношение следва да се отбележи, че жалбоподателят не оспорва, че е избрал комуникацията по електронен път посредством „MyPVR“ по смисъла на посочените в точка 87 по-горе разпоредби и че е приел версия 3.0 на общите условия на „MyPVR“, потвърждавайки по този начин решението си да избере опцията за комуникация по електронен път.
89
Според точка 2 от версия 3.0 на общите условия на „MyPVR“ потребителите се задължават да използват личното пространство, по-специално за да получават уведомления и документи, изпратени от CPVO. Електронните съобщения по електронната поща могат да се приемат като одобрено средство за комуникация само в случаите, когато платформата не е подходяща. Освен това точка 2, втора алинея от версия 3.0 на общите условия на „MyPVR“ гласи, че при използване на личното пространство потребителят се задължава да спазва задълженията, посочени в точка 2, първа алинея от посочените общи условия.
90
Следователно няма никакво съмнение, че като е използвал личното пространство и като е приел общите условия на „MyPVR“, жалбоподателят е приел да получава съобщения и уведомления от CPVO чрез личното пространство „MyPVR“.
91
С оглед на гореизложеното оплакването относно незаконосъобразността на „MyPVR“ като официален способ за връчване по отношение на жалбоподателя следва да се отхвърли.
92
На второ място, що се отнася до оплакването, изведено от твърдяно нарушение на член 65 от Регламент № 874/2009, доколкото CPVO не е доказала действителното уведомяване за и получаването на изпратеното на 10 януари 2022 г. напомнително писмо, то трябва да се отхвърли по същите съображения като изложените в решение от 17 април 2024 г., Melrose (T‑2/23, EU:T:2024:247, т. 71—77).
93
Всъщност следва да се подчертае, че напомнителното писмо от 10 януари 2022 г. е изпратено чрез „MyPVR“. При това положение член 65 от Регламент № 874/2009, отнасящ се до изпратените по пощата уведомления, не е приложим в настоящия случай. В това отношение следва да се препрати към член 64а от Регламент № 874/2009, който се отнася до връчване на документи по електронен път или чрез други технически средства.
94
Член 64а, параграф 1 от Регламент № 874/2009 предвижда, че връчването на документи по електронен път се извършва чрез предаване на цифрово копие от документа, за който е необходимо да бъде направено уведомление. Връчването на документи се счита за извършено на датата, на която съобщението е получено от получателя. Председателят на CPVO определя подробностите във връзка с връчването на документи по електронен път. Съгласно член 64а, параграф 3 от същия регламент председателят на CPVO определя подробностите във връзка с връчването на документи чрез други технически средства за комуникация.
95
Както вече беше констатирано в точки 88—90 по-горе, жалбоподателят не оспорва, че е приел да получи съобщения и уведомления от CPVO чрез „MyPVR“. В това отношение следва също да се припомни, че съгласно член 4, първа алинея от решението от 20 декември 2016 г. на председателя на CPVO веднага след като потребителят е активирал опцията за комуникация със CPVO по електронен път, всички официални уведомления на CPVO, които са на разположение в електронна форма, включително документите, свързани с действия, за които се предвижда връчване в член 79 от Регламент № 2100/94, му се връчват чрез „MyPVR“. Ето защо „MyPVR“ трябва да се счита за единствения официален способ за съобщаване на официалните уведомления, включително на предвидените в член 79 от Регламент № 2100/94.
96
Вследствие на това по силата на член 4, първа алинея от решението на председателя на CPVO от 20 декември 2016 г. CPVO връчва на жалбоподателя чрез „MyPVR“, на първо място, на 27 октомври 2021 г. дебитно известие относно плащането на годишната такса, последвано от автоматично електронно писмо на 28 октомври 2021 г., и на второ място, на 10 януари 2022 г. въпросното напомнително писмо, с което го приканва да заплати неплатената такса в съответствие с член 83, параграф 2 от Регламент № 2100/94, последвано от автоматично електронно писмо на 11 януари 2022 г.
97
Що се отнася до действителното връчване на напомнителното писмо от 10 януари 2022 г., член 4, четвърта алинея от решението от 20 декември 2016 г. на председателя на CPVO уточнява, че решение или всеки друг документ се считат за връчени с изтичането на седмия ден след този, в който е изпратено електронно писмо на потребителя, за да го уведоми, че цифровото копие на решението или документа е било качено от CPVO в личното пространство. В настоящия случай от това следва, че напомнителното писмо от 10 януари 2022 г. трябва да се счита за връчено на 18 януари 2022 г., а именно на седмия ден след 11 януари 2022 г., датата на изпращане на автоматичното електронно писмо, с което жалбоподателят е уведомен за качването на въпросния документ в личното пространство „MyPVR“.
98
Освен това съгласно член 4, пета алинея от решението от 20 декември 2016 г. на председателя на CPVO, ако даден потребител не може да се запознае с решение или който и да е друг документ, той трябва незабавно да информира CPVO за това. Следва да се констатира, че в настоящия случай жалбоподателят не е информирал CPVO за какъвто и да било проблем с достъпа до разглежданите документи.
99
Следователно CPVO не може да бъде упрекната, че не е уведомила за напомнителното писмо от 10 януари 2022 г. При липсата на доказателства за противното от страна на жалбоподателя разглежданото напомнително писмо се счита за получено от него на 18 януари 2022 г. Ето защо и това оплакване трябва да бъде отхвърлено като неоснователно.
100
С оглед на гореизложеното четвъртото основание, а следователно и жалбата в своята цялост следва да се отхвърлят като неоснователни, без да е необходимо произнасяне по второто искане на жалбоподателя, целящо по същество Общият съд да уважи изцяло разгледаната от отделението по жалбите молба за restitutio in integrum, нито по третото искане на жалбоподателя, целящо Общият съд да възстанови общностната закрила на разглеждания сорт растение.
По съдебните разноски
101
Съгласно член 134, параграф 1 от Процедурния правилник на Общия съд загубилата делото страна се осъжда да заплати съдебните разноски, ако е направено такова искане.
102
Тъй като жалбоподателят е загубил делото, той трябва да бъде осъден да заплати съдебните разноски в съответствие с искането на CPVO.
Поради изложените съображения
ОБЩИЯТ СЪД (шести състав)
реши:
1)
Отхвърля жалбата.
2)
Осъжда Romagnoli Fratelli SpA да заплати съдебните разноски.
Škvařilová-Pelzl
Nõmm
Kukovec
Обявено в открито съдебно заседание в Люксембург на 29 април 2026 година.
Подписи
(
*1
)	Език на производството: английски.