62023CJ0759
TIESAS SPRIEDUMS (otrā palāta)
2025. gada 26. jūnijā (
*1
)
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Sabiedrības veselība – Direktīva 2014/40/ES – 7. panta 12. punkts – 11. panta 6. punkts – Deleģētā direktīva (ES) 2022/2100 – Spēkā esamība – Tabakas izstrādājumu ražošana, noformēšana un pārdošana – Pilnvaru deleģēšana Eiropas Komisijai – Jaunieviesti tabakas izstrādājumi – Karsējamie tabakas izstrādājumi – Pilnvaras atsaukt atbrīvojumus no aromātu aizliegumiem un marķēšanas pienākumiem – Būtiska apstākļu maiņa
Lietā C‑759/23
par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši LESD 267. pantam, ko High Court (Augstā tiesa, Īrija) iesniegusi ar 2023. gada 29. novembra lēmumu un kas Tiesā reģistrēts 2023. gada 7. decembrī, tiesvedībā
PJ Carroll & Company Ltd,
Nicoventures Trading Ltd
pret
The Minister for Health,
Ireland,
The Attorney General,
piedaloties:
Philip Morris Ltd,
Philip Morris Products SA,
Philip Morris Manufacturing & Technology Bologna SpA,
TIESA (otrā palāta)
šādā sastāvā: palātas priekšsēdētāja K. Jirimēe [K. Jürimäe] (referente), Tiesas priekšsēdētājs K. Lēnartss [K. Lenaerts], kas pilda otrās palātas tiesneša uzdevumus, tiesneši M. Gavalecs [M. Gavalec], Z. Čehi [Z. Csehi] un F. Šalīns [F. Schalin],
ģenerāladvokāts: N. Emiliu [N. Emiliou],
sekretāre: R. Stefanova‑Kamiševa [R. Stefanova‑Kamisheva], administratore,
ņemot vērā rakstveida procesu un 2024. gada 28. novembra tiesas sēdi,
ņemot vērā apsvērumus, ko snieguši:
–
PJ Carroll & Company Ltd un Nicoventures Trading Ltd vārdā – C. Barrett, K. O’Connor, N. Skelton, solicitors, M. Schonberg un L. Van den Hende, advocaten,
–
The Minister for Health, Ireland un The Attorney General vārdā – M. Browne, Chief State Solicitor, A. Burke, M. A. Joyce, S. Sheehy, pārstāves, kurām palīdz E. Barrington, SC, un M. L. Mooney, BL,
–
Philip Morris Ltd, Philip Morris Products SA un Philip Morris Manufacturing & Technology Bologna SpA vārdā – N. Buckley, BL, M. Byrne, H. Kelly, R. McKittrick, R. Walsh, solicitors, E. McCullough, SC, un H. Saugmandsgaard Øe, advokat,
–
Francijas valdības vārdā – B. Fodda, M. de Lisi un B. Travard, pārstāvji,
–
Itālijas valdības vārdā – S. Fiorentino un F. Meloncelli, pārstāvji,
–
Eiropas Komisijas vārdā – E. Schmidt un F. van Schaik, pārstāves,
noklausījusies ģenerāladvokāta secinājumus 2025. gada 30. janvāra tiesas sēdē,
pasludina šo spriedumu.
Spriedums
1
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir par Komisijas Deleģētās direktīvas (ES) 2022/2100 (2022. gada 29. jūnijs), ar ko attiecībā uz atsevišķu karsējamajiem tabakas izstrādājumiem piešķirtu atbrīvojumu atsaukšanu groza Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2014/40/ES (OV 2022, L 283, 4. lpp.), spēkā esamību.
2
Šis lūgums ir iesniegts tiesvedībā starp PJ Carroll & Company Ltd un Nicoventures Trading Ltd, no vienas puses, un The Minister of Health (veselības ministrs, Īrija), Ireland (Īrija) un The Attorney General (ģenerālprokurors, Īrija), no otras puses, par European Union (Manufacture, Presentation and Sale of Tobacco and Related Products) (Amendment) Regulations 2023 (Eiropas Savienības (tabakas un saistīto izstrādājumu izgatavošana, noformēšana un pārdošana) 2023. gada noteikumi (grozījumi)) (turpmāk tekstā – “2023. gada noteikumi”), ar ko Īrijas tiesību aktos transponē Deleģēto direktīvu 2022/2100.
Atbilstošās tiesību normas
Savienības tiesības
Direktīva 2014/40/ES
3
Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2014/40/ES (2014. gada 3. aprīlis) par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz tabakas un saistīto izstrādājumu ražošanu, noformēšanu un pārdošanu un ar ko atceļ Direktīvu 2001/37/EK (OV 2014, L 127, 1. lpp.) 19., 26. un 34. apsvērumā ir noteikts:
“(19)
Tā kā šajā direktīvā galvenā uzmanība ir vērsta uz jauniešiem, tabakas izstrādājumiem, kas nav cigaretes un tinamās tabakas izstrādājumi, būtu jāpiešķir atbrīvojums no atsevišķām prasībām sastāvdaļām, kamēr nav notikusi būtiska apstākļu maiņa pārdošanas apjoma ziņā jauniešiem vai viņu patēriņa modeļos.
[..]
(26)
Tabakas izstrādājumiem smēķēšanai, kas nav cigaretes un tinamās tabakas izstrādājumi, t. i., tabakas izstrādājumiem, kurus lielākoties lieto gados vecāki patērētāji un mazas iedzīvotāju grupas, būtu jāvar turpināt piešķirt atbrīvojumu no atsevišķām marķēšanas prasībām, kamēr nav notikusi būtiska apstākļu maiņa pārdošanas apjomos vai jauniešu patēriņa modeļos. Attiecībā uz šo citu tabakas izstrādājumu marķēšanu būtu jāievēro īpaši noteikumi. Jānodrošina, lai brīdinājumi par bezdūmu tabakas izstrādājumu ietekmi uz veselību būtu uzskatāmi. Tāpēc brīdinājumi par veselības apdraudējumu būtu jāizvieto uz bezdūmu tabakas izstrādājumu iepakojuma abām lielākajām virsmām. Ūdenspīpju tabakai, kuru bieži neuzskata par tik kaitīgu kā tradicionālos tabakas izstrādājumus smēķēšanai, marķēšanas noteikumi būtu jāpiemēro pilnībā, lai novērstu patērētāju maldināšanu.
[..]
(34)
Visi tabakas izstrādājumi var izraisīt nāvi, saslimstību un invaliditāti, un to ražošana, izplatīšana un patēriņš būtu jāreglamentē. Un to ražošana, izplatīšana un patēriņš būtu jāreglamentē. Tādēļ ir svarīgi pārraudzīt jaunieviestu tabakas izstrādājumu attīstības tendences. Ražotājiem un importētājiem būtu jānosaka pienākums iesniegt paziņojumu par jaunieviestiem tabakas izstrādājumiem, neskarot dalībvalstu pilnvaras aizliegt vai atļaut šādus jaunieviestus izstrādājumus.”
4
Šīs direktīvas 2. pantā “Definīcijas” ir noteikts:
“Šajā direktīvā piemēro šādas definīcijas:
[..]
4)
“tabakas izstrādājumi” ir izstrādājumi, ko var lietot un kas kaut vai daļēji sastāv no tabakas, kura ir vai nav ģenētiski modificēta;
[..]
14)
“jaunieviests tabakas izstrādājums” ir tabakas izstrādājums, kas:
a)
neietilpst nevienā no šādām kategorijām – cigaretes, tinamā tabaka, pīpju tabaka, ūdenspīpju tabaka, cigāri, cigarilli, košļājamā tabaka, šņaucamtabaka vai orālai lietošanai paredzēta tabaka – un
b)
ir laists tirgū pēc 2014. gada 19. maija;
[..].
28)
“būtiska apstākļu maiņa” ir pārdošanas apjoma pieaugums kādā izstrādājumu kategorijā vismaz par 10 % vismaz piecās dalībvalstīs, pamatojoties uz pārdošanas datiem, kas iesniegti saskaņā ar 5. panta 6. punktu, vai attiecīgās izstrādājumu kategorijas izplatības līmeņa palielināšanās patērētāju grupā vecumā līdz 25 gadiem vismaz par pieciem procentpunktiem vismaz piecās dalībvalstīs, pamatojoties uz Eirobarometra īpašo 2012. gada maija 385. ziņojumu vai līdzvērtīgu izplatības pētījumu; katrā ziņā uzskata, ka nav notikusi būtiska apstākļu maiņa, ja kādas izstrādājumu kategorijas pārdošanas apjoms mazumtirdzniecības līmenī nepārsniedz 2,5 % no kopējās tabakas izstrādājumu pārdošanas Savienības līmenī;
[..].”
5
Minētās direktīvas 5. panta “Ziņošana par sastāvdaļām un emisijām” 5. un 6. punktā ir noteikts:
“5.   [Eiropas] Komisija, izmantojot īstenošanas aktus, nosaka un vajadzības gadījumā atjaunina formātu, kādā iesniedzama un publicējama šā panta 1. un 6. punktā un 6. pantā norādītā informācija. Minētos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 25. panta 2. punktā minēto pārbaudes procedūru.
6.   [..] Dalībvalstis arī prasa, lai ražotāji un importētāji ik gadu, sākot ar 2015. gada 1. janvāri, paziņotu katra izstrādājuma pārdošanas apjomu katram zīmolam un veidam (gabalos vai kilogramos) katrā dalībvalstī. Dalībvalstis sniedz jebkādus citus tām pieejamos pārdošanas apjoma datus.”
6
Pirms grozījumu izdarīšanas ar Deleģēto direktīvu 2022/2100 šīs pašas direktīvas 7. pants “Sastāvdaļu reglamentēšana” bija formulēts šādi:
“1.   Dalībvalstis aizliedz laist tirgū tabakas izstrādājumus ar raksturīgu aromātu.
[..]
7.   Dalībvalstis aizliedz laist tirgū tabakas izstrādājumus, kuru jebkuras sastāvdaļas, piemēram, filtri, papīri, iepakojums, kapsulas, satur aromatizētājus vai jebkādus tehniskus elementus, kas varētu mainīt attiecīgo tabakas izstrādājumu smaržu vai garšu vai to dūmu intensitāti. Filtri, papīri un kapsulas nesatur tabaku vai nikotīnu.
[..]
12.   Tabakas izstrādājumus, kas nav cigaretes un tinamā tabaka, atbrīvo no 1. un 7. punktā noteiktajiem aizliegumiem. Ja Komisijas ziņojumā tiek konstatēta būtiska apstākļu maiņa, Komisija pieņem deleģētos aktus saskaņā ar 27. pantu, lai atsauktu minēto atbrīvojumu konkrētai izstrādājumu kategorijai.
[..]”
7
Direktīvas 2014/40 9. pants attiecas uz vispārīgo brīdinājumu un informatīvo uzrakstu, kam jābūt uz smēķēšanai paredzētu tabakas izstrādājumu iepakojuma vienībām un ārējā iepakojuma. Savukārt šīs direktīvas 10. pantā ir precizēti pienākumi attiecībā uz brīdinājumiem par ietekmi uz veselību, kas jānorāda uz katras šo izstrādājumu iepakojuma vienības vai jebkāda ārējā iepakojuma.
8
Pirms grozījumu izdarīšanas ar Deleģēto direktīvu 2022/2100 Direktīvas 2014/40 11. pantā “Tādu smēķēšanai paredzētu tabakas izstrādājumu marķēšana, kas nav cigaretes, tinamā tabaka un ūdenspīpju tabaka”, bija noteikts:
“1.   Dalībvalstis var smēķēšanai paredzētos tabakas izstrādājumus, kas nav cigaretes, tinamā tabaka un ūdenspīpju tabaka, atbrīvot no pienākuma uz iepakojuma izvietot 9. panta 2. punktā paredzēto informatīvo uzrakstu un 10. pantā paredzētos kombinētos brīdinājumus par ietekmi uz veselību. [..]
[..]
6.   Komisija pieņem deleģētos aktus saskaņā ar 27. pantu, lai izbeigtu iespēju piešķirt atbrīvojumus jebkurai no konkrētajām izstrādājumu kategorijām, kas minētas 1. punktā, ja Komisijas ziņojumā tiek konstatēta būtiska apstākļu maiņa attiecībā uz minēto izstrādājumu kategoriju.”
9
Saskaņā ar Direktīvas 2014/40 19. pantu “Ziņošana par jaunieviestiem tabakas izstrādājumiem”:
“1.   Dalībvalstis pieprasa, lai jaunieviestu tabakas izstrādājumu ražotāji un importētāji iesniegtu paziņojumu dalībvalstu kompetentajām iestādēm par visiem šādiem tabakas izstrādājumiem, ko tie plāno laist attiecīgās valsts tirgū. Paziņojumu iesniedz elektroniskā formā sešus mēnešus pirms paredzētās laišanas tirgū. Kopā ar to iesniedz arī attiecīgā jaunieviestā tabakas izstrādājuma sīku aprakstu, kā arī lietošanas pamācību un informāciju par sastāvdaļām un emisijām saskaņā ar 5. pantu. Ražotāji un importētāji, kas iesniedz paziņojumu par jaunieviestu tabakas izstrādājumu, kompetentajām iestādēm sniedz arī:
[..]
2.   Dalībvalstis pieprasa, lai jaunieviestu tabakas izstrādājumu ražotāji un importētāji iesniegtu savai kompetentajai iestādei jebkādu jaunu vai atjauninātu informāciju par izpēti, pētījumiem un citu informāciju, kas minēta 1. punkta a) līdz c) apakšpunktā. Dalībvalstis var prasīt, lai jaunieviestu tabakas izstrādājumu ražotāji vai importētāji veiktu papildu testus vai iesniegtu papildu informāciju. Dalībvalstis dara Komisijai pieejamu visu informāciju, kas saņemta saskaņā ar šo pantu.
3.   Dalībvalstis drīkst ieviest sistēmu jaunieviestu tabakas izstrādājumu atļaušanai. Dalībvalstis par minēto atļauju var iekasēt samērīgu samaksu no ražotājiem un importētājiem.
4.   Jaunieviesti tabakas izstrādājumi, ko laiž tirgū, atbilst šajā direktīvā izklāstītajām prasībām. Kuri no šīs direktīvas noteikumiem ir piemērojami jaunieviestiem tabakas izstrādājumiem, ir atkarīgs no tā, vai uz minētajiem izstrādājumiem attiecas bezdūmu tabakas definīcija vai smēķēšanai paredzēta tabakas izstrādājuma definīcija.”
10
Minētās direktīvas 28. pants “Ziņojums” ir formulēts šādi:
“1.   Ne vēlāk kā piecus gadus pēc 2016. gada 20. maija un pēc tam, kad vien nepieciešams, Komisija iesniedz Eiropas Parlamentam, [Eiropas Savienības] Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai ziņojumu par šīs direktīvas piemērošanu.
[..]
2.   Ziņojumā Komisija norāda konkrētus direktīvas aspektus, kas būtu jāpārskata vai ar ko jāstrādā, ņemot vērā zinātnes un tehnikas atklājumus, tostarp starptautiski atzītu noteikumu un tabakas un ar to saistītu izstrādājumu standartu attīstību. Komisija pievērš īpašu uzmanību:
[..]
b)
jaunieviesto tabakas izstrādājumu tirgus attīstībai, cita starpā ņemot vērā saskaņā ar 19. pantu saņemtos paziņojumus;
c)
tirgus attīstībai, kas rada būtisku apstākļu maiņu;
[..].
Dalībvalstis palīdz Komisijai un sniedz visu to rīcībā esošo informāciju, lai tā varētu veikt novērtējumu un sagatavot ziņojumu.
3.   Minēto ziņojumu papildina ar visiem priekšlikumiem par šīs direktīvas grozījumiem, kurus Komisija uzskata par vajadzīgiem, lai to pielāgotu attīstībai tabakas un saistīto izstrādājumu jomā, ciktāl tas vajadzīgs iekšējā tirgus darbībai, kā arī lai ņemtu vērā visus jaunos atklājumus, kuru pamatā ir zinātnes fakti un starptautiski atzītu ražojumu standartu izstrāde.”
Deleģētā direktīva 2022/2100
11
Saskaņā ar Deleģētās direktīvas 2022/2100 1. pantu:
“Direktīvu [2014/40] groza šādi:
1)
direktīvas 7. panta 12. punktu aizstāj ar šādu:
“12. Tabakas izstrādājumus, kas nav cigaretes, tinamā tabaka un karsējamie tabakas izstrādājumi, atbrīvo no 1. un 7. punktā noteiktajiem aizliegumiem. Ja Komisijas ziņojumā tiek konstatēta būtiska apstākļu maiņa, Komisija pieņem deleģētos aktus saskaņā ar 27. pantu, lai atsauktu minēto atbrīvojumu konkrētai izstrādājumu kategorijai.
Šā punkta pirmajā daļā minētais “karsējamais tabakas izstrādājums” ir jauns tabakas izstrādājums, kas tiek karsēts, lai radītu emisijas, kuras satur nikotīnu un citas ķimikālijas, ko pēc tam ieelpo lietotājs(‑i), un kas atkarībā no tā īpašībām ir bezdūmu tabakas izstrādājums vai tabakas izstrādājums smēķēšanai.”
2)
direktīvas 11. pantu groza šādi:
a)
virsrakstu aizstāj ar šādu:
“11. pants
“Tādu smēķēšanai paredzētu tabakas izstrādājumu marķēšana, kas nav cigaretes, tinamā tabaka, ūdenspīpju tabaka un karsējamie tabakas izstrādājumi””;
b)
panta 1. punkta pirmo daļu aizstāj ar šādu:
“Dalībvalstis var smēķēšanai paredzētos tabakas izstrādājumus, kas nav cigaretes, tinamā tabaka, ūdenspīpju tabaka un karsējamie tabakas izstrādājumi, kas definēti 7. panta 12. punkta otrajā daļā, atbrīvot no pienākuma uz iepakojuma izvietot 9. panta 2. punktā paredzēto informatīvo uzrakstu un 10. pantā noteiktos kombinētos brīdinājumus par ietekmi uz veselību. Tādā gadījumā un papildus vispārīgajiem brīdinājumiem, kas paredzēti 9. panta 1. punktā, uz katras šādu izstrādājumu iepakojuma vienības un jebkāda ārējā iepakojuma ir izvietots viens no rakstiskajiem brīdinājumiem, kas norādīti I pielikuma sarakstā. 9. panta 1. punktā minētais vispārīgais brīdinājums ietver atsauci uz 10. panta 1. punkta b) apakšpunktā minētajiem smēķēšanas atmešanas pakalpojumiem.””
Īstenošanas lēmums (ES) 2015/2186
12
Komisijas Īstenošanas lēmuma (ES) 2015/2186 (2015. gada 25. novembris), ar ko nosaka formātu, kādā iesniedzama un publiskojama informācija par tabakas izstrādājumiem (OV 2015, L 312, 5. lpp.), 2. panta 1. punktā ir noteikts:
“Dalībvalstis nodrošina, ka informāciju par sastāvdaļām, emisijām un pārdošanas apjomu, kā minēts Direktīvas [2014/40] 5. pantā, tostarp par izmaiņām un izņemšanu no tirgus, tabakas izstrādājumu ražotāji un importētāji iesniedz pielikumā noteiktajā formātā.”
Īrijas tiesības
13
Ar 2023. gada noteikumiem Deleģēto direktīvu 2022/2100 transponē Īrijas tiesību aktos. Paziņojums par šo noteikumu pieņemšanu tika publicēts Iris Oifigiúil (Īrijas oficiālais laikraksts) 2023. gada 30. jūnija izdevumā. Minētie noteikumi stājās spēkā 2023. gada 23. oktobrī.
Pamatlieta un prejudiciālie jautājumi
14
PJ Carroll & Company un Nicoventures Trading (turpmāk tekstā kopā – “PJ Carroll”), kā arī Philip Morris, Philip Morris Products un Philip Morris Manufacturing & Technology Bologna (turpmāk tekstā kopā – “Philip Morris”) tirgo vai plāno visā Eiropas Savienībā tirgot karsējamos tabakas izstrādājumus ar “raksturīgiem aromātiem” vai aromatizētājiem to sastāvdaļās.
15
PJ Carroll uzskata, ka Komisija nebija pilnvarota pieņemt Deleģēto direktīvu 2022/2100. Tāpēc tā uzskata, ka šī direktīva nav spēkā un ka līdz ar to 2023. gada noteikumi, ar kuriem tā ir transponēta Īrijas tiesībās, ir prettiesiski.
16
2023. gada 11. janvārī iesniedzējtiesa, High Court (Augstā tiesa), atļāva PJ Carroll uzsākt pārskatīšanas tiesā procedūru (judicial review), lai citastarp panāktu, ka 2023. gada noteikumi nav spēkā. Šī tiesa norāda, ka tās kompetencē nav konstatēt Savienības tiesību akta spēkā neesamību un ka līdz ar to vispirms ir jāuzdod jautājums Tiesai. Proti, minētā tiesa uzskata, ka PJ Carroll ir izvirzījusi argumentus, lai pierādītu, ka, pieņemot Deleģēto direktīvu 2022/2100, Komisija ir prettiesiski īstenojusi Savienības likumdevēja pilnvaras, pārkāpjot LESD 290. pantu. Turklāt šī iestāde neesot pamatoti novērtējusi, vai ir notikusi “būtiska apstākļu maiņa” Direktīvas 2014/40 2. panta 28. punkta izpratnē.
17
Attiecībā uz Deleģētās direktīvas 2022/2100 spēkā esamību iesniedzējtiesa būtībā norāda, ka, šajā deleģētajā direktīvā definējot jaunieviestu tabakas izstrādājumu kategoriju, proti, karsējamos tabakas izstrādājumus, un nolemjot, ka attiecībā uz šo jaunieviesto izstrādājumu kategoriju ir jāatceļ Direktīvas 2014/40 7. panta 12. punktā un 11. panta 6. punktā paredzētie atbrīvojumi, Komisija ir prettiesiski izdarījusi politisku izvēli. Šī tiesa uzskata, ka, pamatojoties uz pārdošanas apjomu, aizliegt tādu tabakas izstrādājumu kategoriju, kas nepastāvēja šīs direktīvas pieņemšanas brīdī un attiecībā uz kuru Savienības likumdevējs nav veicis konkrētus politiskus un veselības novērtējumus, ir vienīgi šī likumdevēja, nevis Komisijas kompetencē.
18
No Direktīvas 2014/40 sistēmas izrietot, ka Savienības likumdevējs jaunieviestu tabakas izstrādājumu laišanu tirgū reglamentējot, ņemot vērā panākto zinātnes un tehnikas attīstību. Uz šādu izstrādājumu pilnīgu aizliegumu attiecoties pamata tiesību akti atbilstoši šī likumdevēja izdarītajai politiskajai izvēlei par to, kā vislabāk regulēt šos jaunos izstrādājumus. Tas tā esot it īpaši tad, ja minētos jaunieviestos izstrādājumus nevar viegli klasificēt kā bezdūmu tabakas izstrādājumus vai smēķēšanai paredzētus tabakas izstrādājumus un tiem var būt no esošajiem izstrādājumiem atšķirīgs tabakas saturs.
19
Tātad esot iespējams apgalvot, ka tādu jaunieviestu izstrādājumu kategorijas definīcija, kuri ietilpst gan bezdūmu tabakas izstrādājumu, gan smēķēšanai paredzētu tabakas izstrādājumu kategorijā, lai nekavējoties aizliegtu šo jaunieviesto izstrādājumu aromatizēto versiju, ir pretrunā LESD 290. panta 1. punkta otrajai daļai. Izstrādājot šādu definīciju, Komisija esot pieņēmusi tiesību aktus par Direktīvas 2014/40 “būtisku elementu”, jo šādas definīcijas tvērums, saturs un mērķis šajā direktīvā neesot skaidri definēti. Lai Deleģētā direktīva 2022/2100 būtu spēkā, Komisijai esot bijis jābūt deleģētajām pilnvarām, kas tai ļauj atsaukt Direktīvas 2014/40 7. panta 12. punktā un 11. panta 6. punktā paredzētos atbrīvojumus attiecībā uz visiem jaunieviestajiem aromatizētajiem tabakas izstrādājumiem, kuri atbilst šīs direktīvas 2. panta 28. punktā paredzētajiem pārdošanas apjoma nosacījumiem, neatkarīgi no tabakas satura vai ietekmes uz veselību salīdzinājumā ar esošajiem izstrādājumiem.
20
Attiecībā uz “būtiskas apstākļu maiņas” konstatāciju Direktīvas 2014/40 2. panta 28. punkta izpratnē iesniedzējtiesa uzskata, ka Komisija, veicot pārdošanas apjoma kvantitatīvo analīzi, ir salīdzinājusi nesalīdzināmus elementus, kad tā pārbaudīja, vai karsējamo tabakas izstrādājumu izplatība tirgū var pamatot šādu aromatizētu izstrādājumu aizliegumu.
21
Šī tiesa uzskata, ka viens no Direktīvas 2014/40 galvenajiem mērķiem esot veselības aizsardzība, ņemot vērā tabakas kaitīgo ietekmi. Līdz ar to tabakas saturs tabakas izstrādājumos esot galvenās bažas, kas esot šajā direktīvā paredzēto reglamentējošo pasākumu pamatā. Pieeja, kas būtu bijusi vērsta uz tabakas kopējo saturu izstrādājumos un kas ietvertu pārdošanas apjoma novērtēšanu uz šī pamata, vairāk atbilstu šim mērķim. Tomēr Komisija, izstrādājot savu metodoloģiju, neesot mēģinājusi saskaņot tabakas satura noteikšanas kritērijus karsējamajos tabakas izstrādājumos un cigaretēs, kā arī citos tabakas izstrādājumos. Taču šāda saskaņošana esot bijusi nepieciešama, lai nodrošinātu, ka salīdzināti tiek salīdzināmi elementi.
22
Šādos apstākļos High Court (Augstā tiesa) nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādus prejudiciālus jautājumus:
“1)
Vai Deleģētā direktīva 2022/2100 ir spēkā neesoša, pamatojoties uz to, ka tā pārsniedz Direktīvas 2014/40 7. panta 12. punktā un 11. panta 6. punktā paredzētās pilnvaras, ņemot vērā LESD 290. pantu un [šīs direktīvas] 2. panta 14. punktu, 19. un 28. pantu?
2)
Vai Deleģētā direktīva 2022/2100 ir spēkā neesoša, pamatojoties uz to, ka Komisijai nebija tiesību secināt, ka ir notikusi būtiska apstākļu maiņa Direktīvas [2014/40] 7. panta 12. punkta un/vai 11. panta 6. punkta, un/vai 2. panta 28. punkta izpratnē?”
Par prejudiciālajiem jautājumiem
Par pirmo jautājumu
23
Ar pirmo jautājumu iesniedzējtiesa vaicā, vai Deleģētā direktīva 2022/2100 nav spēkā, jo Komisija esot pārsniegusi tai Direktīvas 2014/40 7. panta 12. punktā un 11. panta 6. punktā, lasot tos kopsakarā ar LESD 290. pantu, kā arī šīs direktīvas 2. panta 14. punktu un 19. un 28. pantu, piešķirtās pilnvaras.
24
Ar Direktīvas 2014/40 7. panta 12. punktu un 11. panta 6. punktu Komisija ir pilnvarota pieņemt deleģētos aktus, ja apstākļi būtiski mainās, lai atceltu atbrīvojumus, kas piešķirti atsevišķiem šajās tiesību normās minētajiem tabakas izstrādājumiem. Šie izņēmumi attiecas, pirmkārt, uz aizliegumu izmantot raksturīgus aromātus šajos produktos un uz aromatizētāju aizliegumu to sastāvdaļās, kā arī, otrkārt, uz pienākumu uz iepakojuma vienībām vai ārējā iepakojuma piestiprināt informatīvu uzrakstu un kombinētus brīdinājumus par ietekmi uz veselību.
25
PJ Carroll un Philip Morris būtībā apgalvo, ka šī pilnvaru deleģēšana attiecas tikai uz šajā direktīvā precizētajām “konkrētajām izstrādājumu kategorijām”. Tādējādi minētā pilnvaru deleģēšana neattiecoties uz “jaunieviestiem tabakas izstrādājumiem” minētās direktīvas 2. panta 14. punkta izpratnē. No tā izrietot, ka, izveidojot un definējot jaunu izstrādājumu kategoriju, pieņemot Deleģēto direktīvu 2022/2100, Komisija esot pārsniegusi pilnvaras, kas tai ir deleģētas Direktīvas 2014/40 7. panta 12. punktā un 11. panta 6. punktā.
26
Šajā ziņā jāatgādina, ka no LESD 290. panta 1. punkta izriet, ka ar leģislatīvu aktu Komisijai var dot pilnvaras pieņemt vispārēji piemērojamus neleģislatīvus aktus, lai papildinātu vai grozītu dažus nebūtiskus leģislatīvu aktu elementus. Saskaņā ar šīs tiesību normas otro daļu leģislatīvajā aktā, ar kuru piešķir šādas pilnvaras, konkrēti ir jānosaka pilnvaru deleģēšanas mērķi, saturs, apjoms un ilgums. Atbilstoši pastāvīgajai judikatūrai šī prasība nozīmē, ka deleģēto pilnvaru piešķiršana attiecas uz tādu noteikumu pieņemšanu, kuri iekļaujas ar pamata leģislatīvo aktu paredzētajā tiesiskajā regulējumā (šajā nozīmē skat. spriedumus, 2014. gada 18. marts, Komisija/Parlaments un Padome, C‑427/12, EU:C:2014:170, 38. punkts; 2016. gada 17. marts, Parlaments/Komisija, C‑286/14, EU:C:2016:183, 30. punkts, kā arī 2017. gada 26. jūlijs, Čehijas Republika/Komisija, C‑696/15 P, EU:C:2017:595, 49. punkts).
27
Turklāt no pastāvīgās judikatūras arī izriet, ka pamata leģislatīvā akta būtiskie elementi ir tie, kuru pieņemšanai ir jāizdara politiska izvēle, kas ietilpst paša Savienības likumdevēja pienākumos, jo tā paredz dažādu attiecīgo interešu izsvēršanu, pamatojoties uz vairākiem vērtējumiem, vai arī tā ļauj iejaukties attiecīgo personu pamattiesībās tik lielā mērā, ka ir nepieciešama Savienības likumdevēja iesaistīšanās (šajā nozīmē skat. spriedumus, 2012. gada 5. septembris, Parlaments/Padome, C‑355/10, EU:C:2012:516, 65., 76. un 77. punkts, kā arī 2017. gada 26. jūlijs, Čehijas Republika/Komisija, C‑696/15 P, EU:C:2017:595, 78. punkts).
28
Runājot par Direktīvu 2014/40, tiesiskais regulējums, kurā Direktīvas 2014/40 7. panta 12. punktā un 11. panta 6. punktā ir jāiekļaujas Komisijai deleģētajām pilnvarām, ir balstīts uz politisku izvēli, ko Savienības likumdevējs ir paudis šīs direktīvas 7. panta 1. un 7. punktā, 9. un 10. pantā, kā arī tās 19. panta 4. punktā.
29
Ar šīm tiesību normām Savienības likumdevējs, pirmkārt, izvēlējās izveidot vispārēju režīmu aromātu izmantošanai un marķēšanas pienākumiem, aizliedzot raksturīgu aromātu izmantošanu tabakas izstrādājumos, kā arī aromatizētāju izmantošanu to sastāvdaļās un pieprasot uz smēķēšanai paredzētu tabakas izstrādājumu iepakojuma vienībām vai ārējā iepakojuma izvietot informatīvu ziņojumu un kombinētus brīdinājumus par ietekmi uz veselību.
30
Otrkārt, šis likumdevējs uzskatīja, ka daži tabakas izstrādājumi, kurus galvenokārt lieto gados vecāki patērētāji un šaurāka iedzīvotāju grupa, ir atbrīvoti no šī vispārējā režīma. Tomēr minētais likumdevējs ir nolēmis, ka Komisijai šie atbrīvojumi ir jāatsauc gadījumā, ja attiecīgā tabakas izstrādājuma pārdošanas apjoma vai jauniešu patēriņa paradumu līmenī attiecībā uz šo izstrādājumu notikusi “būtiska apstākļu maiņa”, kas definēta Direktīvas 2014/40 2. panta 28. punktā, lasot to kopsakarā ar tās 19. un 26. apsvērumu.
31
Treškārt, Savienības likumdevējs ir izvēlējies uz “jaunieviestiem tabakas izstrādājumiem” attiecināt Direktīvas 2014/40 prasības, jo nosacījumi “jaunieviesta tabakas izstrādājuma” atzīšanai ir izklāstīti šīs direktīvas 2. panta 14. punktā.
32
Jākonstatē, ka, pieņemot Deleģēto direktīvu 2022/2100, lai attiecībā uz jaunieviestiem tabakas izstrādājumiem, kas ir karsējamie tabakas izstrādājumi, atsauktu Direktīvas 2014/40 7. panta 12. punktā un 11. panta 6. punktā paredzētos atbrīvojumus, Komisija ir rīkojusies, ievērojot šī sprieduma 28.–31. punktā apkopoto tiesisko regulējumu, un nav izdarījusi nekādu politisku izvēli, kas ietilptu paša Savienības likumdevēja pienākumos.
33
Proti, pirmām kārtām, šo izstrādājumu esamības un to patēriņa izmaiņu konstatējums ir balstīts uz Direktīvas 2014/40 2. panta 14. un 28. punktā minētajiem objektīvajiem kritērijiem.
34
Otrām kārtām, pamatojoties uz šiem konstatējumiem, Komisija minētajiem izstrādājumiem ir piemērojusi šīs direktīvas normas, kurās juridiski ir konkretizēta Savienības likumdevēja izdarītā politiskā izvēle, proti, pirmkārt, aizliegt raksturīgu aromātu izmantošanu tabakas izstrādājumos un aromatizētājus to sastāvdaļās un, otrkārt, likt uz iepakojuma vienībām vai ārējā iepakojuma izvietot informatīvu ziņojumu un kombinētus brīdinājumus par ietekmi uz veselību.
35
Neviens Tiesā izvirzītais arguments nevar likt apšaubīt Deleģētās direktīvas 2022/2100 spēkā esamību.
36
Protams, Komisija ir iekļāvusi karsējamo tabakas izstrādājumu definīciju ārpus Direktīvas 2014/40 2. pantā ietvertā definīciju saraksta. Tomēr šīs direktīvas 7. panta 12. punktā un 11. panta 6. punktā nav atsauces uz minētās direktīvas 2. panta 14. punktā minētajām izstrādājumu kategorijām saistībā ar šo atbrīvojumu atsaukšanu. Turklāt Komisijai nebija citas izvēles kā vien definēt “jaunieviesto tabakas izstrādājumu”, uz kuru attiecas Deleģētā direktīva 2022/2100, jo kategorija “jaunieviestie tabakas izstrādājumi” noteikti ir atvērta un jāprecizē atkarībā no šo jaunieviesto tabakas izstrādājumu parādīšanās un attīstības tirgū.
37
Turklāt, kā ģenerāladvokāts ir paskaidrojis secinājumu 87. un 91. punktā, Komisijas deleģēto pilnvaru īstenošana attiecībā uz “jaunieviestajiem tabakas izstrādājumiem” ļauj izpildīt Direktīvas 2014/40 divkāršo mērķi, proti, veicināt netraucētu tabakas un ar to saistītu izstrādājumu iekšējā tirgus darbību, vienlaikus nodrošinot cilvēku, it īpaši jauniešu, veselības aizsardzības augstu līmeni (šajā nozīmē skat. spriedumus, 2016. gada 4. maijs, Philip Morris Brands u.c., C‑547/14, EU:C:2016:325, 143. un 220. punkts, kā arī 2018. gada 22. novembris, Swedish Match, C‑151/17, EU:C:2018:938, 67. punkts).
38
Šajā ziņā nevar piekrist PJ Carroll argumentācijai, kad tā, pamatojot Deleģētās direktīvas 2022/2100 spēkā neesamību, atsaucas uz LESD 168. panta 5. punktu, atbilstoši kuram Savienības likumdevējam esot liegts saskaņot veselības politiku tabakas jomā un no kura izrietot, ka pilnvaras atļaut pārdot noteiktus jaunieviestos tabakas izstrādājumus, it īpaši tos, kuri rada mazāku risku veselībai salīdzinājumā ar citiem tabakas izstrādājumiem, esot rezervētas dalībvalstīm.
39
Lai gan saskaņā ar šo tiesību normu Savienības likumdevējs tik tiešām var noteikt pasākumus, kuru tiešais mērķis ir sabiedrības veselības aizsardzība attiecībā uz tabaku, tomēr tas izslēdz jebkādu dalībvalstu normatīvo aktu saskaņošanu.
40
Ņemot to vērā, ir jānorāda, ka Direktīva 2014/40 ir balstīta nevis uz minēto tiesību normu, bet gan uz LESD 114. pantu, kurā ir atļauts tuvināt tiesību normas, kuru priekšmets ir iekšējā tirgus izveide un darbība. No pastāvīgās judikatūras izriet, ka, ja ir izpildīti priekšnoteikumi šī panta kā juridiskā pamata izmantošanai, Savienības likumdevējam nevar tikt liegts atsaukties uz šo tiesību normu tāpēc, ka galvenais faktors, izdarot izvēli, ir sabiedrības veselības aizsardzība (spriedumi, 2002. gada 10. decembris, British American Tobacco (Investments) un Imperial Tobacco, C‑491/01, EU:C:2002:741, 62. punkts; 2006. gada 12. decembris, Vācija/Parlaments un Padome, C‑380/03, EU:C:2006:772, 39. punkts, kā arī 2016. gada 4. maijs, Philip Morris Brands u.c., C‑547/14, EU:C:2016:325, 60. punkts).
41
Turklāt ir jāuzsver – LESD 168. panta 1. punkta pirmajā daļā ir paredzēts, ka, nosakot un īstenojot visu Savienības politiku un darbības, ir jānodrošina augsts cilvēku veselības aizsardzības līmenis, bet LESD 114. panta 3. punktā ir prasīts, lai, īstenojot dalībvalstu normatīvo vai administratīvo aktu tuvināšanu, tiktu nodrošināts cilvēku veselības aizsardzības augsts līmenis (spriedumi, 2002. gada 10. decembris, British American Tobacco (Investments) un Imperial Tobacco, C‑491/01, EU:C:2002:741, 62. punkts; 2006. gada 12. decembris, Vācija/Parlaments un Padome, C‑380/03, EU:C:2006:772, 40. punkts, kā arī 2016. gada 4. maijs, Philip Morris Brands u.c., C‑547/14, EU:C:2016:325, 61. punkts).
42
Citādi nevar būt attiecībā uz Deleģēto direktīvu 2022/2100, jo šo deleģēto direktīvu Komisija ir pieņēmusi, pamatojoties uz Direktīvas 2014/40 7. panta 12. punktā un 11. panta 6. punktā paredzēto Savienības likumdevēja pilnvaru deleģēšanu saskaņā ar LESD 290. pantu.
43
Tātad no abu Direktīvā 2014/40 izvirzīto mērķu savstarpējās atkarības izriet, ka Komisija varēja likumīgi īstenot savas deleģētās pilnvaras, lai uz “karsējamajiem tabakas izstrādājumiem” attiektos Direktīvā 2014/40 noteiktais vispārējais aromātu izmantošanas regulējums, kā arī marķēšanas pienākumi (pēc analoģijas skat. spriedumu, 2016. gada 4. maijs, Philip Morris Brands u.c., C‑547/14, EU:C:2016:325, 222. punkts).
44
Turklāt, Deleģētajā direktīvā 2022/2100 uz karsējamajiem tabakas izstrādājumiem attiecinādama aromātu aizliegumu un Direktīvā 2014/40 noteiktos marķēšanas pienākumus, Komisija nekādā gadījumā nerada šķērsli Direktīvas 2014/40 19. panta 1.–3. punktā definētajai dalībvalstu kompetencei attiecībā uz “jaunieviestajiem tabakas izstrādājumiem”. Šīs valstis it īpaši var brīvi piemērot šiem izstrādājumiem iepriekšējas atļaujas sistēmu.
45
Visbeidzot, attiecībā uz Direktīvas 2014/40 28. pantā noteikto pienākumu iesniegt novērtējuma ziņojumu ir taisnība, ka Komisijai saskaņā ar šīs direktīvas 28. panta 2. punkta pirmās daļas b) un c) apakšpunktu īpaša uzmanība it īpaši ir jāpievērš jaunieviesto tabakas izstrādājumu tirgus attīstībai un tirgus attīstībai, kas rada būtisku apstākļu maiņu.
46
Tomēr šī tiesību norma nav pretrunā minētās direktīvas 19. panta 4. punktam, kurā ir noteikts, ka jaunieviestiem tabakas izstrādājumiem, kas laisti tirgū, jau tagad un tātad neatkarīgi no visiem Komisijas priekšlikumiem, kas iesniegti pēc novērtējuma ziņojuma, ir jāatbilst šajā pašā direktīvā noteiktajām prasībām. Šādos apstākļos Direktīvas 2014/40 28. pants nevar tikt interpretēts kā norma, ar kuru Komisijai deleģēto pilnvaru īstenošana ir ierobežota ar šīs direktīvas 7. panta 12. punktu un 11. panta 6. punktu.
47
No visiem iepriekš izklāstītajiem iemesliem izriet, ka, izskatot pirmo jautājumu, nav konstatēts neviens apstāklis, kas varētu ietekmēt Deleģētās direktīvas 2022/2100 spēkā esamību.
Par otro jautājumu
48
Ar otro jautājumu iesniedzējtiesa būtībā vaicā, vai Deleģētā direktīva 2022/2100 nav spēkā, jo Komisijai esot bijis jābalstās nevis uz pārdoto vienību skaitu, bet gan uz tabakas kopējo saturu karsējamajos tabakas izstrādājumos, lai secinātu, ka pastāv “būtiska apstākļu maiņa” Direktīvas 2014/40 7. panta 12. punkta un 11. panta 6. punkta, lasot tos kopsakarā ar šīs direktīvas 2. panta 28. punktu, izpratnē.
49
“Būtiskas apstākļu maiņas” esamība ir prasība, lai sāktu darboties Komisijas deleģētās pilnvaras, kas ir noteiktas gan Direktīvas 2014/40 7. panta 12. punktā, gan 11. panta 6. punktā.
50
Šis jēdziens ir definēts minētās direktīvas 2. panta 28. punktā, atsaucoties uz attiecīgās tabakas izstrādājumu kategorijas pārdošanas apjomiem. Šajā tiesību normā nav norādes uz tabakas svaru vai, vispārīgāk, uz tabakas daudzumu, kas ir attiecīgās kategorijas izstrādājumos. Savukārt minētajā tiesību normā ir atsauce uz datiem par pārdošanu, kas paziņoti saskaņā ar šīs direktīvas 5. panta 6. punktu. No šīs pēdējās minētās tiesību normas formulējuma izriet, ka dalībvalstīm ir jānosaka ražotājiem un importētājiem pienākums katru gadu paziņot pārdošanas apjomu datus par katru zīmolu un veidu, tos izsakot cigarešu, cigāru, cigarillu skaitā vai kilogramos.
51
Šajā ziņā, kā ģenerāladvokāts ir paskaidrojis secinājumu 111. punktā, Īstenošanas lēmumā 2015/2186, kurā ir precizētas informācijas, kas dalībvalstīm ir jānosūta, iezīmes, ir arī atsauce uz tabakas izstrādājumu pārdošanas apjomiem vienību vai svara izteiksmē obligātajā formātā, uz kuru norādīts šī īstenošanas lēmumā 2. pantā.
52
Šādos apstākļos nekas neliedz Komisijai novērtēt “būtiskas apstākļu maiņas” esamību konkrētā tabakas izstrādājumu kategorijā, šīs kategorijas pārdošanas apjoma aprēķinā balstoties vai nu uz pārdoto attiecīgā izstrādājuma vienību skaitu, vai tajā esošo tabakas daudzumu svara izteiksmē.
53
Katrā ziņā “būtiskas apstākļu maiņas” mērīšana, balstoties uz pārdošanas apjomu, kas aprēķināts izstrādājuma vienībās, atbilst konkrētajam mērķim, kas ir Direktīvas 2014/40 7. panta 12. punktā un 11. panta 6. punktā paredzēto atbrīvojumu pamatā, vienlaikus nodrošinot cilvēku veselības augstu aizsardzības līmeni.
54
Pirmkārt, no šīs direktīvas 19. un 26. apsvēruma izriet, ka, tā kā tajā uzsvars ir likts uz jauniešiem, šie atbrīvojumi vairs nebūtu jāpiemēro, ja no šīs iedzīvotāju kategorijas pārdošanas vai patēriņa ieradumiem būtu jākonstatē būtiska apstākļu maiņa. Otrkārt, no minētās direktīvas 34. apsvēruma, lasot to kopsakarā ar šīs pašas direktīvas 2. panta 4. punktā sniegto “tabakas izstrādājumu” definīciju, izriet, ka, pēc Savienības likumdevēja domām, jebkurš izstrādājums, kas kaut vai daļēji sastāv no tabakas, ir potenciāls mirstības, saslimstības un darbnespējas avots.
55
Šādā perspektīvā nevar uzskatīt, ka atsauce uz izstrādājuma sastāvā esošās tabakas svaru, lai novērtētu jauniešu patēriņa paradumu izmaiņas, ir vienīgā pieļaujamā metodoloģija. No tā izriet, ka Komisijai nebija obligāti jābalstās uz tabakas kopējo saturu karsējamajos tabakas izstrādājumos, lai secinātu, ka pastāv “būtiska apstākļu maiņa” Direktīvas 2014/40 7. panta 12. punkta un 11. panta 6. punkta izpratnē.
56
No visiem iepriekš izklāstītajiem iemesliem izriet, ka, izskatot otro jautājumu, nav konstatēts neviens apstāklis, kas varētu ietekmēt Deleģētās direktīvas 2022/2100 spēkā esamību.
Par tiesāšanās izdevumiem
57
Attiecībā uz pamatlietas pusēm šī tiesvedība izriet no tiesvedības, kas notiek iesniedzējtiesā, tāpēc tā lemj par tiesāšanās izdevumiem. Izdevumi, kas radušies, iesniedzot apsvērumus Tiesai, un kas nav minēto pušu izdevumi, nav atlīdzināmi.
Ar šādu pamatojumu Tiesa (otrā palāta) nospriež:
Izskatot High Court (Augstā tiesa, Īrija) uzdotos prejudiciālos jautājumus, nav atklājies neviens apstāklis, kas varētu ietekmēt Komisijas Deleģētās direktīvas (ES) 2022/2100 (2022. gada 29. jūnijs), ar ko attiecībā uz atsevišķu karsējamajiem tabakas izstrādājumiem piešķirtu atbrīvojumu atsaukšanu groza Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2014/40/ES, spēkā esamību.
[Paraksti]
(
*1
)	Tiesvedības valoda – angļu.