62004TO0201_LV
Puses
Sprieduma pamatojums
Rezolutīvā daļa
Puses
Lieta T‑201/04 R
Microsoft Corp ., Redmonda [ Redmond ], Vašingtona (Amerikas Savienotās Valstis), ko pārstāv Ž. F. Bellī [ J.-F. Bellis ], advokāts, un I. Foresters [ I. S. Forrester ], QC,
prasītāja,
pret
Eiropas Kopienu Komisiju, ko pārstāv R. Veinraits [ R. Wainwright ], V. Mūls [ W. Mölls ], F. Kastiljo de la Tore [ F. Castillo de la Torre ] un P. Helstrēms [ P. Hellström ], pārstāvji, kas norādīja adresi Luksemburgā,
atbildētāja,
par pieteikumu, lai apturētu Komisijas 2004. gada 24. marta lēmuma Nr. C(2004)900 final
4. panta, 5. panta no a) līdz c) apakšpunktam, 6. panta a) apakšpunkta piemērošanu saistībā ar EKL 82. panta procedūras piemērošanu (Lieta COMP/C‑3/37.792 – Microsoft ),
EIROPAS KOPIENU PIRMĀS INSTANCES TIESAS PRIEKŠSĒDĒTĀJS
izdod šo rīkojumu.
Rīkojums
Sprieduma pamatojums
Apstrīdētais lēmums
1. Microsoft Corp . (turpmāk tekstā – “ Microsoft ”) izstrādā un tirgo dažādas programmatūras, tostarp operētājsistēmas mikrodatoriem un serveriem.
2. 2004. gada 24. martā Komisija pieņēma lēmumu saistībā ar EKL 82. panta procedūras piemērošanu lietā COMP/C‑3/37.792 – Microsoft (turpmāk tekstā – “Lēmums”). Saskaņā ar Lēmumu Microsoft
pārkāpa EKL 82. pantu un Eiropas Ekonomikas kopienas (EEK) 54. pantu, veicot divus dominējošā stāvokļa pārkāpumus.
3. Pirmais Lēmumā konstatētais pārkāpums ir Microsoft
atteikums piegādāt tā konkurentiem no 1998. gada oktobra līdz Lēmuma pieņemšanas dienai “informāciju saistībā uz savstarpēju izmantojamību” Lēmuma 1. panta nozīmē un atļaut to izmantot konkurējošu produktu izstrādāšanai un izplatīšanai, darba grupu serveru operētājsistēmu tirgū (Lēmuma 2. panta 1. punkts).
4. Otrais Lēmumā konstatētais pārkāpums ir tas, ka Microsoft
laika periodā no 1999. gada maija līdz Lēmuma pieņemšanas datumam piegādāja Windows
klientu mikrodatoru operētājsistēmas ar nosacījumu, ka tie vienlaicīgi iegādājas arī Windows Media Player
programmatūru (Lēmuma 2. panta 2. punkts).
5. Par šiem diviem pārkāpumiem Komisija piesprieda naudas sodu, kas sasniedza EUR 497 196 304 (Lēmuma 3. pants).
6. Saskaņā ar Lēmuma 4. pantu Microsoft tiek noteikts izbeigt 2. pantā minētos pārkāpumus, ievērojot Lēmuma 5. un 6. pantā paredzētos noteikumus. Microsoft ir noteikts arī atturēties no tādām darbībām, kas aprakstītas 2. pantā, kā arī jebkuras darbības ar tādu pašu vai līdzīgu mērķi vai iedarbību.
7. Kā pirmā pārkāpuma labojošu pasākumu Lēmuma 5. pants nosaka Microsoft
rīkoties šādi:
“a) Microsoft
120 dienu laikā sākot no Lēmuma paziņošanas dienas jāsniedz visiem uzņēmumiem, kuri vēlas izstrādāt un izplatīt produktus, kas konkurē ar Microsoft
izstrādājumiem darba grupu serveru operētājsistēmu tirgū, “informāciju saistībā ar savstarpēju izmantojamību” un, pamatojoties uz saprātīgiem un nediskriminējošiem nosacījumiem, jāļauj šiem uzņēmumiem izmantot šo informāciju ar Microsoft
konkurējošu izstrādājumu darba grupu serveru operētājsistēmu tirgū izstrādāšanai un izplatīšanai.
b) Microsoft
jānodrošina, ka tā sniegtā informācija saistībā ar savstarpēju izmantojamību tiek pastāvīgi un atbilstošā termiņā atjaunota.
c) Microsoft 120 dienu laikā, sākot no Lēmuma paziņošanas dienas, jāizveido izvērtēšanas sistēmu, kas ļautu ieinteresētajiem uzņēmumiem efektīvi iegūt “informāciju saistībā ar savstarpēju izmantojamību” izmantošanas apjomu un nosacījumus. Microsoft var noteikt saprātīgus un nediskriminējošus nosacījumus, lai nodrošinātu, ka šajos ietvaros dotā iespēja tiek izmantota tikai izvērtēšanas mērķiem.” (Neoficiāls tulkojums)
8. Lēmuma 5. pantā paredzētais 120 dienu termiņš ir 2004. gada 27. jūlijs.
9. Kā otrā pārkāpuma korektīvo pasākumu Lēmuma 6. pants nosaka:
“a) Microsoft 90 dienu laikā, sākot no Lēmuma paziņošanas dienas, piedāvās Windows
operētājsistēmas versiju mikrodatoriem, kas neietver Windows Media Player
programmatūru. Microsoft
saglabā tiesības piedāvāt Windows
operētājsistēmas versiju mikrodatoriem kopā ar Windows Media Player
programmatūru.
[..]” (Neoficiāls tulkojums)
10. Lēmuma 6. pantā paredzētais 90 dienu termiņš ir 2004. gada 28. jūnijs.
Process un lietas dalībnieku argumenti
11. Ar prasības pieteikumu, kas iesniegts Pirmās instances tiesas kancelejā 2004. gada 7. jūnijā, Microsoft
cēla prasību atbilstoši EKL 230. panta ceturtajam ievilkumam, lai atceltu Lēmumu vai pakārtoti atceltu noteikto naudas sodu vai būtiski to samazinātu.
12. Ar atsevišķu dokumentu, kas iesniegts Pirmās instances tiesas kancelejā 2004. gada 25. jūnijā, Microsoft iesniedza arī pieteikumu atbilstoši EKL 242. pantam, lai apturētu Lēmuma 4. panta, 5. panta no a) līdz c) apakšpunktam un 6. panta a) apakšpunkta piemērošanu. Tajā pašā dokumentā Microsoft
arī lūdza, pamatojoties uz Pirmās instances tiesas procesa Reglamenta 105. panta 2. punktu, apturēt šo noteikumu piemērošanu līdz lēmumam par pagaidu noregulējumu.
13. Tajā pašā dienā tiesnesis pagaidu noregulējuma tiesvedībā aicināja Komisiju precizēt, vai tai ir nodoms uzsākt Lēmuma piespiedu izpildi līdz lēmuma pieņemšanai pagaidu noregulējuma tiesvedībā.
14. Ar vēstuli, kas saņemta Pirmās instances tiesas kancelejā tajā pašā dienā, Komisija informēja tiesnesi pagaidu noregulējuma tiesvedībā, ka tā ir nolēmusi neuzsākt Lēmuma 4. panta, 5. panta no a) līdz c) apakšpunktam un 6. panta a) apakšpunkta piespiedu izpildi, kamēr tiek skatīta pagaidu noregulējuma lieta.
15. Ar prasības pieteikumu, kas iesniegts Pirmās instances tiesas kancelejā 2004. gada 25. jūnijā, Novell Inc . (turpmāk tekstā – “ Novell ”), Valthama [ Waltham ], Masačūsetsa (Amerikas Savienotās Valstis), kuru pārstāv K. Tomass [ C. Thomas ], M. Levits [ M. Levitt ], V. Haris [ V. Harris ], solicitors, un A. Millere‑Raparda [ A. Müller-Rappard ], advokāte, lūdza iestāties lietā Komisijas prasījumu atbalstam pagaidu noregulējuma tiesvedībā.
16. Ar prasības pieteikumu, kas iesniegts Pirmās instances tiesas kancelejā 2004. gada 30. jūnijā, RealNetworks Inc. (turpmāk tekstā – “ RealNetworks ”), Sietla, Vašingtona (Amerikas Savienotās Valstis), kuru pārstāv A. Vinklers [ A. Winckler ], M. Dolmans [ M. Dolmans ] un T. Grafs [ T. Graf ], advokāti, lūdza iestāties lietā Komisijas prasījumu atbalstam pagaidu noregulējuma tiesvedībā.
17. Ar prasības pieteikumu, kas iesniegts Pirmās instances tiesas kancelejā 2004. gada 30. jūnijā, Computer & Communications Industry Association
(turpmāk tekstā – “ CCIA ”), Vašingtona, Kolumbijas Apgabals [ DC ] (Amerikas Savienotās Valstis), kuru pārstāv Dž. Flinns [ J. Flynn ], QC, un D. Paemens [ D. Paemen ] un N. Dodū [ N. Dodoo ], advokāti, lūdza iestāties lietā Komisijas prasījumu atbalstam pagaidu noregulējuma tiesvedībā.
18. Ar prasības pieteikumu, kas iesniegts Pirmās instances tiesas kancelejā 2004. gada 1. jūlijā, Software & Information Industry Association
(turpmāk tekstā – “ SIIA ”), Vašingtona, Kolumbijas Apgabals [ DC ] (Amerikas Savienotās Valstis), kuru pārstāv K. A. Simpsons [ C. A. Simpson ], solicitor, lūdza iestāties lietā Komisijas prasījumu atbalstam pagaidu noregulējuma tiesvedībā.
19. Ar prasības pieteikumu, kas iesniegts Pirmās instances tiesas kancelejā 2004. gada 1. jūlijā, The Computing Technology Industry Association Inc. (turpmāk tekstā – “ CompTIA ”), Okbrūkas Terase [ Oakbrook Terrace ], Ilionoisa [ Illinois ] (Amerikas Savienotās Valstis), kuru pārstāv G. van Gervens [ G. Van Gerven ] un T. Frančo [ T. Franchoo ], advokāti, un B. Kilpatriks [ B. Kilpatrick ], solicitor, lūdza iestāties lietā Microsoft
prasījumu atbalstam pagaidu noregulējuma tiesvedībā.
20. Ar prasības pieteikumu, kas iesniegts Pirmās instances tiesas kancelejā 2004. gada 2. jūlijā, The Association for Competitive Technology
(turpmāk tekstā – “ ACT ”), Vašingtona, Kolumbijas Apgabals [ DC ] (Amerikas Savienotās Valstis), kuru pārstāv L. Rusmans [ L. Ruessmann ], advokāts, lūdza iestāties lietā Microsoft
prasījumu atbalstam pagaidu noregulējuma tiesvedībā.
21. Ar prasības pieteikumu, kas iesniegts Pirmās instances tiesas kancelejā 2004. gada 5. jūlijā, Digimpro Ltd, Londona (Apvienotā Karaliste), TeamSystem SpA, Pesaro [ Pesaro ] (Itālija), Mamut ASA, Oslo (Norvēģija), un CODA Group Holdings Ltd, Čipenhema [ Chippenham ], Viltšīra [ Wiltshire ] (Apvienotā Karaliste) (kopā turpmāk tekstā “ Digimpro
u.c.”), kuru pārstāv G. Berišs [ G. Berrisch ], advokāts, lūdza iestāties lietā Microsoft
prasījumu atbalstam pagaidu noregulējuma tiesvedībā.
22. Ar prasības pieteikumu, kas iesniegts Pirmās instances tiesas kancelejā 2004. gada 5. jūlijā, DMDsecure . com BV, Amsterdama (Nīderlande), MPS Broadband AB, Stokholma (Zviedrija), Pace Micro Technology plc, Šiplija [ Shipley ], Rietumu Jorkšīra [ West Yorkshire ] (Apvienotā Karaliste), Quantel Ltd, Ņūbarija [ Newbury ], Berkšīra [ Berkshire ] (Apvienotā Karaliste), un Tandberg Television Ltd, Sauthemptona [ Southampton ], Hempšīra [ Hampshire ] (Apvienotā Karaliste) (kopā turpmāk tekstā “ DMDsecure . com
u.c.”), kuru pārstāv Ž. Buržuā [ J. Bourgeois ], avocat, lūdza iestāties lietā Microsoft
prasījumu atbalstam pagaidu noregulējuma tiesvedībā.
23. Ar prasības pieteikumu, kas iesniegts Pirmās instances tiesas kancelejā 2004. gada 8. jūlijā, IDE Nätverkskonsulterna AB, Stokholma, Exor AB, Upsala [ Uppsala ] (Zviedrija), T. Rodžersons [ T. Rogerson ], dzīvojošs Hārpendenā [ Harpenden ], Hertfordšīrā [ Hertfordshire ] (Apvienotā Karaliste), P. Setka [ P. Setka ], dzīvojošs Sobeslavā [ Sobeslav ] (Čehijas Republika), D. Tomičičs [ D. Tomicic ], dzīvojošs Nirnbergā [ Nuremberg ] (Vācija), M. Valašeks [ M. Valasek ], dzīvojošs Karlovi Vari [ Karlovy Vary ] (Čehijas Republika), R. Rialdi [ R. Rialdi ], dzīvojošs Dženovā (Itālija), un B. Nati [ B. Nati ], dzīvojošs Parīzē (Francija) (kopā turpmāk tekstā “ IDE Nätverkskonsulterna
u.c.”), kuru pārstāv S. Martiness Lažē [ S. Martínez Lage ] un H. Brokelmans [ H. Brokelmann ], advokāti, lūdza iestāties lietā Microsoft prasījumu atbalstam pagaidu noregulējuma tiesvedībā.
24. Šie pieteikumi par iestāšanos lietā tika nosūtīti prasītājai un atbildētājai atbilstoši Reglamenta 116. panta 1. punktam.
25. Ar 2004. gada 6. jūlija vēstuli, kas saņemta tajā pašā dienā Pirmās instances tiesas kancelejā, Microsoft informēja Pirmās instances tiesu, ka tai nav iebildumu par RealNetworks
iesniegto pieteikumu par iestāšanos lietā. Ar 2004. gada 7. jūlija vēstuli, kas saņemta tajā pašā dienā Pirmās instances tiesas kancelejā, Microsoft
sniedza savus apsvērumus par Novell
pieteikumu par iestāšanos lietā. Microsoft
neiesniedza noteiktajā termiņā apsvērumus attiecībā uz citiem pieteikumiem par iestāšanos lietā.
26. Attiecībā uz visiem lietas dalībniekiem, kuriem ir atļauts iestāties lietā, Microsoft
lūdza ar 2004. gada 6. un 8. jūlija vēstulēm noteikt konfidencialitāti visiem datiem, kas ietverti Lēmumā,
kurus Komisija ir piekritusi nepubliskot versijā, kas pieejama tās interneta lapā.
27. Ar 2004. gada 6. jūlija vēstulēm, kas saņemtas Pirmās instances tiesas kancelejā nākamajā dienā, Komisija informēja Pirmās instances tiesu, pirmkārt, ka tai nav iebildumu par, attiecīgi, Novell, RealNetworks, CCIA
un SIIA, iesniegtajiem pieteikumiem par iestāšanos lietā, un, otrkārt, ka tā nelūdz noteikt konfidencialitāti. Tomēr Komisija uzskatīja, ka CompTIA
pieteikums par iestāšanos lietā ir jānoraida.
28. Ar 2004. gada 13. jūlija vēstuli, kas saņemta Pirmās instances tiesas kancelejā tajā pašā dienā, Komisija informēja, ka tai nav iebildumu attiecībā uz ACT
iesniegto pieteikumu par iestāšanos lietā un ka tā nelūdz noteikt konfidencialitāti.
29. Savukārt ar 13. jūlija vēstuli, pēc tam ar 2004. gada 14. jūlija vēstulēm, Komisija iesniedza savus apsvērumus par, attiecīgi, Digimpro
u.c., DMDsecure . com u.c ., kā arī IDE Nätverkskonsulterna u.c. pieteikumiem par iestāšanos lietā.
30. Komisija iesniedza savus rakstveida apsvērumus par pieteikumu par pagaidu noregulējumu 2004. gada 21. jūlijā. Tie tika nosūtīti Microsoft
tajā pašā dienā.
Par pieteikumiem par iestāšanos lietā
31. Atbilstoši Eiropas Kopienu Tiesas Statūtu 40. panta otrajam ievilkumam, kas piemērojams Pirmās instances tiesai atbilstoši šo statūtu 53. panta pirmajam ievilkumam, tiesības iestāties lietā ir pakļautas nosacījumam, ka lietas dalībnieki var pamatot ieinteresētību lietas iznākumā.
32. Ar interesi lietas iznākumā saprot tiešu un pastāvošu interesi lietas dalībnieka prasījumu, kurus lietā iestājusies persona atbalsta, apmierināšanā (Tiesas priekšsēdētāja 2003. gada 6. marta rīkojums lietā C‑186/02 P Ramondín
un Ramondín Cápsulas /Komisija, Recueil, I‑2415. lpp., 7. punkts). Lai atļautu iestāties lietā, ir jānoskaidro, vai personu, kas iestājas lietā, tieši skar apstrīdētais akts, un vai viņas interese lietas iznākumā ir noteikta (Tiesas priekšsēdētāja 1997. gada 17. jūnija rīkojums apvienotajās lietās C‑151/97 P(I) un C‑157/97 P(I) National Power
un PowerGen / British Coal
un Komisija, Recueil, I‑3491. lpp., 53. punkts).
33. Kad pieteikums par iestāšanos lietā ir iesniegts pagaidu noregulējuma tiesvedībā, ar interesi lietas iznākumā ir jāsaprot interese pagaidu noregulējuma tiesvedības iznākumā (šajā ziņā skat. Pirmās instances tiesas priekšsēdētāja 1998. gada 7. jūlija rīkojumu lietā T‑65/98 R Van den Bergh Foods /Komisija, Recueil, I‑2641. lpp., 26. un 27. punktu). Faktiski, tāpat kā pamata lietas iznākums, pagaidu noregulējuma tiesvedības iznākums var negatīvi skart trešo personu intereses vai arī būt tām labvēlīgs. No tā izriet, ka pagaidu noregulējuma tiesvedības ietvaros pieteikuma iestāties lietā iesniedzēju interese ir jāizvērtē saistībā ar prasītā pagaidu pasākuma noteikšanas vai viņu pieteikuma noraidīšanas sekām attiecībā uz to ekonomisko vai juridisko stāvokli.
34. Jāprecizē, ka tieša un pastāvoša interese pagaidu noregulējuma tiesvedības iznākumā ir jāizvērtē, ņemot vērā pagaidu noregulējuma tiesvedības īpašo raksturu. Faktiski pagaidu noregulējuma tiesvedības ietvaros personas, kas iestājas lietā, interese vajadzības gadījumā tiek ņemta vērā, izsverot intereses (šajā sakarā skat. Tiesas priekšsēdētāja 1999. gada 18. novembra rīkojumu lietā C‑329/99 P(R) Pfizer Animal Health /Padome, Recueil, I‑8343. lpp.). Ir arī iespējams, ka iesaistīto interešu izsvēršana izrādās noteicošā, kad tiesnesis pagaidu noregulējuma tiesvedībā iesniegtā pieteikuma analīzes ietvaros ir izvērtējis, ka nosacījumi saistībā ar fumus boni juris un steidzamību ir izpildīti. Tiesnesim pagaidu noregulējuma tiesvedībā intereses lietas iznākumā jēdziens ir jāinterpretē plaši, lai nodrošinātu to, ka netiek iepriekš vērtētas dažādās pastāvošās intereses.
35. Katrā ziņā tiesneša pagaidu noregulējuma tiesvedībā veiktās ieinteresētības viņam nodotās lietas iznākumā izvērtēšana nevar ietekmēt Pirmās instances tiesas izvērtēšanu, lemjot par pieteikumu par iestāšanos pamata lietas tiesvedībā.
36. Pieteikumi par uzņēmumu apvienību iestāšanos lietā un individuālie, jo īpaši sabiedrību pieteikumi, tiks izvērtēti pēc kārtas.
Par uzņēmumu apvienību iesniegtajiem pieteikumiem
37. Saskaņā ar pastāvīgo judikatūru pārstāvošām apvienībām, kuru mērķis ir tās biedru aizstāvēšana lietās, kas izvirza principiālus jautājumus, kas var tos ietekmēt, var atļaut iestāties lietās (rīkojums National Power un PowerGen / British Coal
un Komisija, 32. punkts iepriekš, 66. punkts, un Tiesas priekšsēdētāja 1998. gada 28. septembra rīkojums lietā C‑151/98 P Pharos /Komisija, Recueil, I‑5441. lpp., 6. punkts; Pirmās instances tiesas priekšsēdētāja 1999. gada 30. jūnija rīkojums lietā T‑13/99 R Pfizer Animal Health /Padome, Recueil, I‑1961. lpp., 15. punkts, un 2001. gada 28. maija rīkojums lietā T‑53/01 R Poste Italiane /Komisija, Recueil, II‑1479. lpp., 51. punkts). It īpaši, apvienībai var atļaut iestāties lietā, ja tā pārstāv būtisku skaitu uzņēmumu, kas darbojas attiecīgajā nozarē, ja tās mērķis ietver to biedru interešu aizstāvību, ja lieta var izvirzīt principiālus jautājumus, kas ietekmē attiecīgās nozares darbību, un tādējādi, tās biedru intereses var būtiski ietekmēt ar spriedumu vai rīkojumu par iestāšanos lietā (šajā sakarā skatīt Pirmās instances tiesas priekšsēdētāja 1993. gada 8. decembra rīkojumu lietā T‑87/92 Kruidvat /Komisija, Recueil, II‑1375. lpp., 14. punkts).
38. Turklāt jāatceras, ka plašas tiesību iestāties lietā interpretācijas pieņemšana attiecībā uz apvienībām ir vērsta uz to, lai labāk izvērtētu šīs lietas, izvairoties no daudziem individuāliem pieteikumiem par iestāšanos lietā, kas mazinātu procesa efektivitāti un labu norisi (rīkojums National Power
un PowerGen / British Coal un Komisija, 32. punkts iepriekš, 66. punkts).
39. Ņemot vērā izteiktos nosacījumus un apsvērumus, ir jāanalizē, vai CCIA, SIIA, CompTIA un ACT iestāšanās lietā ir jāatļauj.
Par CCIA
iesniegto pieteikumu
40. CCIA
ir apvienība, kas apvieno uzņēmumus, kas pārstāv informāciju tehnoloģiju un telekomunikāciju nozari. CCIA lūdz iestāties lietā Komisijas prasījumu atbalstam, tādējādi norādot, ka tā ir juridiska persona, kuras mērķis un darbība ietver tās biedru pārstāvēšanu un viņu interešu aizstāvēšanu, ka tā pārstāv būtisku skaitu uzņēmumu, kas darbojas attiecīgajās nozarēs, un ka šī lieta izvirza principiālus jautājumus, kas var ietekmēt tās biedrus.
41. CCIA
precizē, ka tās biedrus daudzējādā veidā ietekmē prasība pamata lietā un šī pagaidu noregulējuma tiesvedība. Tā it īpaši norāda, no vienas puses, ka vairāki tās biedri ražo darba grupu serveru operētājsistēmas un ka, no otras puses, vairāki citi tās biedri ražo programmatūras, kas konkurē ar Windows Media Player programmatūru. Vispārīgi, vairāki CCIA
biedri darbojas tirgos, kur Microsoft
realizē savas pārdošanas ar piesaisti un atteikšanās pārdot stratēģijas, kuras līdzinās Lēmumā minētajām. Visbeidzot, gandrīz visi CCIA
biedri ir būtiski darba grupu serveru izmantošanas sistēmu lietotāji un tādējādi tos ietekmē Microsoft
darbības. CCIA
arī uzskata, ka tās biedrus ietekmē ne tikai pamata lietas iznākums, bet arī laika periods, kurā lieta tiks atrisināta, ciktāl Lēmumā konstatētie pārkāpumi jau būtiski ietekmējuši tirgu.
42. CCIA
noslēgumā papildina, ka tā aktīvi piedalījās administratīvajā procesā, kura rezultātā tika pieņemts Lēmums.
43. Komisija paziņoja, ka tai nav iebildumu par CCIA iesniegto pieteikumu. Microsoft
no savas puses apsvērumus neiesniedza.
44. Tiesnesis pagaidu noregulējuma tiesvedībā uzskata, ka ir jāapmierina CCIA
pieteikums par iestāšanos lietā.
45. Pirmkārt, CCIA
norādīja, ko neapstrīd ne prasītāja, ne atbildētāja institūcija, ka tā pārstāv informācijas tehnoloģiju nozares uzņēmumu intereses, kuru vidū ir arī lieli uzņēmumi, kas tieši konkurē ar Microsoft
noteiktos ar Lēmumu skartajos tirgos. Tādējādi CCIA
ir jāuzskata, ka tā pietiekamā mērā pārstāv uzņēmumus, kas darbojas skartajā nozarē.
46. Otrkārt, saskaņā ar CCIA
Statūtu 2. panta A. punktu tās mērķis jo īpaši ir veicināt, no vienas puses, informācijas tehnoloģiju un komunikāciju nozares intereses un, no otras puses, tās biedru intereses. CCIA Statūtu 1. panta 2. daļa turklāt norāda, ka CCIA
mērķis tostarp ir izglītot valsts iestādes un vispārīgi plašu sabiedrību par “pilnīgas, taisnīgas un atklātas konkurences” nozīmīgumu šajās nozarēs. CCIA Statūtu 1. panta 2. daļa arī norāda, ka CCIA
var veikt “visus [..] atbilstošus juridiska rakstura [..] pasākumus savu mērķu sasniegšanai”. Tādējādi jāuzskata, ka viens no CCIA mērķiem jo īpaši ir tās biedru interešu aizsardzība.
47. Treškārt, šī lieta izvirza tostarp jautājumu par to, kādos apstākļos programmatūras ražotājiem, kas atrodas dominējošā stāvoklī, var noteikt sniegt trešām personām informāciju, kas ir intelektuālā īpašuma tiesību priekšmets, lai ļautu savietot minēto trešo personu izstrādājumus ar ražotāja izstrādājumiem. Šī lieta izvirza arī jautājumu par to, kādos apstākļos programmatūras vai datora aparatūras ražotājam, kas atrodas dominējošā stāvoklī, jaunu izstrādājumu vai jaunu funkciju ieviešana jau esošā izstrādājumā var būt pretrunā EKL 82. pantam. Nostāja, kuru tiesnesis pagaidu noregulējuma tiesvedībā varētu pieņemt par šiem principiālajiem jautājumiem, varētu ietekmēt nosacījumus, saskaņā ar kuriem šie uzņēmumi darbojas informāciju tehnoloģiju nozarē.
48. Ceturtkārt, tā kā CCIA
biedri darbojas minētajā nozarē, tiesneša pagaidu noregulējuma tiesvedībā pieņemtā nostāja var skart tās intereses.
49. Papildus CCIA
ir piedalījusies administratīvajā procesā, kura rezultātā tika pieņemts Lēmums.
50. Tādējādi CCIA
ir jāļauj iestāties šajā pagaidu noregulējuma tiesvedībā.
Par SIIA
iesniegto pieteikumu
51. SIIA
ir programmatūru ražotāju apvienība, kas apvieno vairāk nekā 600 biedrus. Tā lūdz iestāties lietā Komisijas prasījumu atbalstam.
52. SIIA
uzskata, ka tai savā vārdā ļāva iestāties administratīvajā procesā gluži tāpat kā Time Warner Inc ., Novell
un RealNetworks, kas ir trīs no tās biedriem. SIIA
turklāt norāda, ka Pirmās instances tiesas lēmums pamata lietā ietekmēs tās biedru iespējas konkurēt ar Microsoft
un turklāt vairāku tās biedru komerciālās darbības spēja būtu apdraudēta, ja Lēmumā paredzētie korektīvie pasākumi netiktu realizēti. SIIA
noslēgumā uzsver, ka Lēmuma saglabāšana ļaus tās biedriem novirzīt papildu līdzekļus izpētei un attīstībai.
53. Komisija paziņoja, ka tai nav iebildumu par SIIA
iesniegto pieteikumu. Microsoft
savus apsvērumus neiesniedza.
54. Tiesnesis pagaidu noregulējuma tiesvedībā uzskata, ka ir jāapmierina SIIA
pieteikums par iestāšanos lietā.
55. Pirmkārt, SIIA
norāda, ko neapstrīd ne Microsoft, ne arī Komisija, ka tā ir galvenā programmatūru izstrādātāju apvienība un apvieno vairāk nekā 600 aktīvos biedrus visā pasaulē. Tādējādi SIIA
var uzskatīt par tādu, kas pārstāv būtisku skaitu uzņēmumu informāciju tehnoloģiju jomā.
56. Otrkārt, SIIA
Statūtu II pants norāda, ka tā ir “profesionāla apvienība, kas izveidota, lai pārstāvētu programmatūras, kā arī digitālās nozares kopējās intereses komerciālajā un sabiedriskā politikas jomā”. Šis pants arī norāda, ka SIIA
ir tiesībspēja iesaistīties “visās nepieciešamajās tiesiskajās darbībās”, lai sekmētu tās mērķu sasniegšanu. SIIA
tādējādi var uzskatīt šajā stadijā par tādu, kas ir jo īpaši izveidota ar mērķi aizsargāt tās biedru intereses.
57. Treškārt, iepriekš 47. punktā minēto iemeslu dēļ nostāja, kuru var pieņemt tiesnesis pagaidu noregulējuma tiesvedībā par principiālajiem jautājumiem, kas izvirzīti šajā lietā, var ietekmēt apstākļus kādos darbojas informāciju tehnoloģiju uzņēmumi.
58. Ceturtkārt, SIIA
uzskata, ko neapstrīd ne Microsoft, ne Komisija, ka tā pārstāv Microsoft
konkurējošus uzņēmumus Lēmumā minētajā tirgū un it īpaši programmatūru izstrādātājus. Šādos apstākļos SIIA
biedru intereses var skart tiesneša pagaidu noregulējumā pieņemtā nostāja.
59. Papildus SIIA
piedalījās administratīvajā procesā, kura rezultātā tika pieņemts Lēmums.
60. Tādējādi SIIA
ir jāļauj iestāties pagaidu noregulējuma tiesvedībā.
Par CompTIA
iesniegto pieteikumu
61. CompTIA
ir uzņēmumu apvienība, kas darbojas informāciju tehnoloģiju un komunikāciju jomā. CompTIA
lūdz iestāties lietā Microsoft
prasījumu atbalstam.
62. CompTIA
uzskata, ka tā izpilda judikatūrā noteiktos iestāšanās lietā nosacījumus (rīkojums Kruidvat /Komisija, 37. punkts iepriekš; Pirmās instances tiesas priekšsēdētāja 2003. gada 30. oktobra rīkojums apvienotajās lietās T‑125/03 R un T‑253/03 R Akzo Nobel Chemicals un Akcros Chemicals /Komisija, Recueil, II‑4771. lpp., 4. punkts).
63. Pirmkārt, CompTIA
ir vislielākā profesionālā apvienība pasaulē informāciju tehnoloģiju un telekomunikāciju jomā ar vairāk kā 16 000 biedriem 89 valstīs.
64. Otrkārt, CompTIA
saskaņā ar tās Statūtiem ir uzticēta biedru interešu aizsardzība un tā ir pilnvarota iestāties šajā procesā, ciktāl lietā izvirzītie jautājumi skar jautājumus, kas tieši ietekmē tās biedrus.
65. Treškārt, Lēmums izvirza fundamentālus jautājumus, kas skar visu informāciju tehnoloģiju nozari.
66. Komisija uzskata, ka CompTIA
nav pietiekama interese lietas iznākumā. Komisija šajā ziņā atzīmē, ka CompTIA
Statūti neietver biedru interešu aizsardzību vai arī tās biedru pārstāvību. Turklāt CompTIA
tās pieteikumam pievienotā konkurences tiesību politikas deklarācija ir tikai kopējās nostājas projekts, kas ne iesaka, ne arī jebkādā veidā atļauj CompTIA
pieņemt pasākumus šīs nostājas aizstāvēšanai. Turklāt CompTIA
atzīšana par amicus curiae
atsevišķās Amerikas tiesās nav būtiska šīs lietas ietvaros. Noslēgumā, CompTIA
atzīšana par ieinteresēto pusi administratīvajā procesā kā tāda nav noteicoša, jo nosacījumi, kas piemērojami, lai lietas dalībnieks varētu sniegt apsvērumus administratīvā procesa ietvaros, katrā ziņā neatbilst tiem, kas noteikti Tiesas Statūtu 40. panta 2. daļā.
67. Microsoft
nav iesniedzis apsvērumus par CompTIA
pieteikumu.
68. 2004. gada 13. jūlijā tiesnesis pagaidu noregulējuma tiesvedībā lūdza CompTIA
precizēt jo īpaši tās Statūtu noteikumus, uz kuriem tā balstījās, lai pamatotu, ka tās mērķis ir savu biedru interešu aizstāvība.
69. Ar 2004. gada 16. jūlija vēstuli CompTIA
norādīja, ka šajā nolūkā tā balstījās uz tās Statūtu II un XI pantu, uz konkurences tiesību politikas deklarāciju, kuru pieņēma tās valde, kā arī uz reģistrācijas apliecības 2. nodaļu. Co mpTIA
arī uzsvēra savas iepriekšējās iestāšanās lietās Amerikas tiesās. 2004. gada 21. jūlijā Komisija iesniedza savus apsvērumus, kuros tā izteica viedokli, ka CompTIA
var, labākajā gadījumā, tikt uzskatīta par tādu, kuras mērķis ir veicināt tās biedru intereses, nevis viņus pārstāvēt vai aizstāvēt. Kopienu tiesnesis jau ir noraidījis pieteikumus par iestāšanos lietā apvienībām, kurām bija tikai uzticēta tās biedru kolektīvo interešu veicināšana (Pirmās instances tiesas Trešās palātas priekšsēdētāja 1999. gada 25. jūnija rīkojums lietā T‑13/99 Pfizer Animal Health /Padome, Recueil, II‑1961. lpp., 28. punkts).
70. Tiesnesis pagaidu noregulējuma tiesvedībā uzskata, ka CompTIA
pieteikums par iestāšanos lietā ir jāapmierina.
71. Pirmkārt, CompTIA
norādīja, ko neapstrīd ne Microsoft, ne Komisija, ka tā pārstāv vairāk kā 16 000 biedrus, kuri atrodas vairāk nekā 80 valstīs, no kuriem turklāt 200 biedru ir dibināti Eiropā. Šie biedri ir iesaistīti visos informāciju tehnoloģiju rūpniecības līmeņos un jo īpaši ietver programmatūru izstrādātājus, datoru aparatūras ražotājus, uzņēmumus, kas sniedz lietojumpakalpojumus, izplatītājus, mazumtirgotājus un pārpircējus. CompTIA
var tādējādi uzskatīt par tādu, kas pārstāv būtisku skaitu uzņēmumu, kas darbojas informāciju tehnoloģiju nozarē.
72. Otrkārt, attiecībā uz CompTIA
mērķi, reģistrācijas apliecības 2. nodaļa norāda, ka tā ir izveidota “ar mērķi veikt visas tiesiskās darbības [..] kurām apvienības var izveidot saskaņā ar Konektikutas štata Apvienību bez akcijām likumu ar grozījumiem”. Šī pati nodaļa norāda, ka “neskarot iepriekš minēto” CompTIA
ir izveidota, “lai veicinātu un atbalstītu visaugstākos kompetences un profesionālās un komerciālās deontoloģijas standartus savu biedru vidū un vispārīgi informācijas tehnoloģiju jomā”. CompTIA
Statūtu II pantā ir pārņemti šie dažādie uzdevumi un tie turklāt precizē, ka, lai sasniegtu šos mērķus, CompTIA
“cenšas [..] izveidot programmu, lai pārstāvētu biedru kolektīvo viedokli informāciju tehnoloģiju rūpniecības nozarē, valdības iestādēs un vispārīgi sabiedrībā”. CompTIA
arī norāda, ka tā ir iestājusies lietās Amerikas tiesās, kā arī administratīvajā procesā Komisijā, lai izpildītu valdes apstiprināto konkurences tiesību politikas deklarāciju. Ņemot vērā šos faktus, CompTIA
var uzskatīt par izveidotu ar mērķi tostarp aizstāvēt tās biedru intereses.
73. Treškārt, ievērojot iepriekš 47. punktā izklāstītos iemeslus nostāja, kuru var pieņemt tiesnesis pagaidu noregulējuma tiesvedībā par lietā izvirzītajiem principiālajiem jautājumiem, var ietekmēt apstākļus, kuros darbojas informāciju tehnoloģiju uzņēmumi.
74. Ceturtkārt, CompTIA
pārstāv lielu skaitu uzņēmumu, kas darbojas minētajā tirgū un ietver tostarp programmatūru izstrādātājus, kuru intereses var ietekmēt tiesneša pagaidu noregulējumā pieņemtā nostāja.
75. Papildus tam CompTIA
piedalījās administratīvajā procesā, kura rezultātā tika pieņemts Lēmums.
76. Tādējādi CompTIA
ir jāatļauj iestāties pagaidu noregulējuma tiesvedībā.
Par ACT
iesniegto pieteikumu
77. ACT
ir profesionāla apvienība, kas apvieno gandrīz 3 000 uzņēmumus, kas nodarbojas ar programmatūru izstrādi, sistēmu integrāciju, informācijas tehnoloģiju konsultācijām un apmācību, kā arī elektronisko komerciju. ACT
lūdz iestāties lietā Microsoft
prasījumu atbalstam.
78. ACT
uzskata, ka tā izpilda nosacījumus, kas noteikti judikatūrā attiecībā uz apvienību iesniegto pieteikumu par iestāšanos lietā apmierināšanu (rīkojums Kruidvat /Komisija, 37. punkts iepriekš). ACT
vispirms norāda, ka tai atļāva iestāties administratīvajā procesā, kura rezultātā tika pieņemts Lēmums. Tā turklāt uzskata, ka Microsoft
celtā prasība izvirza principiālus jautājumus, kas var ietekmēt visas informātikas nozares un it īpaši tās biedru darbību. ACT
ir īpaša ieinteresētība Amerikas Savienoto Valstu un Eiropas Savienības platformu programmatūru tiesiskā regulējuma konverģences un stabilitātes iedibināšanā.
79. ACT
biedri turklāt veic būtiskas savas darbības EEK un tos negatīvi ietekmētu pamata lietas prasības noraidīšana vai Lēmuma tūlītēja izpilde. No tā izriet, ka minētā izpilde samazinātu to intelektuālā īpašuma tiesību portfeli un radītu ieguldījumu samazināšanos sabiedrībās, kas darbojas informācijas tehnoloģiju jomā. Windows
sistēmas sakaru protokolu izpaušana turklāt radītu precedentu, kas var, pirmkārt, izraisīt palielinātu serveru operētājsistēmu nestabilitāti un, otrkārt, atsevišķus disfunkcijas riskus. Korektīvais pasākums, kas nosaka Windows
sistēmas tirdzniecību bez Windows Media Player
programmatūras, no vienas puses, liegtu ACT
biedriem iespējas izmantot atsevišķas lietojumprogrammu saskarnes (API) un, no otras puses, samazinātu drošas platformas ražošanu un saglabāšanu.
80. Komisija paziņoja, ka tai nav iebildumu saistībā ar ACT
iesniegto pieteikumu par iestāšanos lietā. Microsoft
neiesniedza savus apsvērumus noteiktajā termiņā.
81. Tiesnesis pagaidu noregulējuma tiesvedībā uzskata, ka ir jāapmierina ACT
pieteikums par iestāšanos lietā.
82. Pirmkārt, ACT
norāda, ko neapstrīd ne Microsoft, ne Komisija, ka tā ir profesionāla asociācija, kura pārstāv gandrīz 3 000 uzņēmumus, kas nodarbojas ar programmatūru izstrādi, sistēmu integrāciju, informācijas tehnoloģiju konsultācijām un apmācību, kā arī elektronisko komerciju. ACT
arī precizē, pirmkārt, ka tās biedri ir visā pasaulē, jo īpaši EEK, un, otrkārt, ka tās biedri ir dažāda lieluma uzņēmumi. ACT
tādējādi var uzskatīt par tādu, kas pārstāv būtisku skaitu uzņēmumu informāciju tehnoloģiju jomā.
83. Otrkārt, saskaņā ar ACT
Statūtiem II panta d) apakšpunktu ACT
mērķis tostarp ir tās biedru “tiesību un priekšrocību aizsardzība”. Turklāt ACT
Statūtu II panta f) apakšpunkts precizē, ka tās mērķis ir “veicināt konkurenci tehnoloģiju rūpniecības ietvaros un aizsargāt tehnoloģiju izstrādājumus, uzņēmumus un rūpniecību no nepamatota regulējuma vai iejaukšanās, kas negatīvi ietekmē brīvu un atvērtu konkurenci izstrādājumu, uzņēmumu un rūpniecības vidū”. ACT
mērķi tādējādi jo īpaši ietver tās biedru interešu aizsardzību.
84. Treškārt, iepriekš 47. punktā minēto iemeslu dēļ nostāja, kuru var pieņemt tiesnesis pagaidu noregulējuma tiesvedībā attiecībā uz principiālajiem jautājumiem, kas izvirzīti šajā lietā, var ietekmēt apstākļus, kuros darbojas informāciju tehnoloģiju nozares uzņēmumi.
85. Ceturtkārt, ACT
ietver jo īpaši uzņēmumus, kas specializējas programmatūru izstrādē, kuru intereses var skart tiesneša pagaidu noregulējumā pieņemtā nostāja.
86. Papildus tam ACT
piedalījās administratīvajā procesā, kura rezultātā tika pieņemts Lēmums.
87. ACT
tādējādi ir jāļauj iestāties pagaidu noregulējuma tiesvedībā.
Par individuāli iesniegtajiem pieteikumiem
Par Novell
iesniegto pieteikumu
88. Novell
un tās filiāles darbojas dažādos programmatūru tirgos. Novell
darbojas datoru tīklu tirgū kopš programmatūras NetWare
izstrādāšanas un tirdzniecības uzsākšanas 1983. gadā. Lai pamatotu pieteikuma par iestāšanos lietā Komisijas prasījumu atbalstam, Novell
uzsver, ka tās interese pagaidu noregulējuma lietas iznākumā balstās uz vairākiem faktoriem. Pirmkārt, tās dalība administratīvajā procesā, kura rezultātā tika pieņemts Lēmums, bija ļoti aktīva jau no paša sākuma un ļāva tai ietekmēt Komisijas veikto faktisko un tiesisko analīzi. Otrkārt, Novell
kā galveno Microsoft
konkurentu darba grupu serveru operētājsistēmu tirgū ietekmēja Microsoft
atteikums sniegt informāciju saistībā ar savstarpēju izmantojamību. Novell
konkurējošā pozīcija strauji pavājinājās, kā to konstatēja Komisija Lēmumā (Lēmuma 590., 593. un 594. punktā). Treškārt, lai secinātu, ka Microsoft
atteikums sniegt informāciju saistībā ar savstarpēju izmantojamību veidoja Microsoft
vispārējo uzvedības modeli, Komisija balstījās jo īpaši uz iebildumiem, kas celti par Novell
šajā ziņā iesniegtajiem lūgumiem (Lēmuma 573. punkts). Ceturtkārt, Novell
sagaida gūt labumu no Lēmuma 5. punktā noteiktajiem korektīvajiem pasākumiem, ciktāl tas ir “uzņēmums, kuram ir interese izstrādāt un izplatīt ar Microsoft
izstrādājumiem konkurējošus izstrādājumus darba grupu serveru operētājsistēmu tirgū” šī panta izpratnē.
89. Lai gan Komisija nav izvirzījusi iebildumus saistībā ar Novell
pieteikumu par iestāšanos lietā, Microsoft
iesniedza vairākus apsvērumus. Vispirms tā uzsver, ka saskaņā ar Lēmuma 573. punktu Novell
nav lūgusi Microsoft
tai iesniegt sakaru protokolus, bet lūdza tai tikai atļauju nomainīt direktoriju Windows
operētājsistēmā ar NetWare
sistēmas direktoriju. Turpinājumā Microsoft
uzskata, ka Novell
nelūdza izsniegt licenci saistībā ar klienta – servera sakaru protokoliem saskaņā ar izlīgumu, kas noslēgts starp Amerikas iestādēm un Microsoft . Tas izvirza jautājumu par to, vai var uzskatīt, ka Novell – kā tā to apgalvo – ir “tiešs labuma guvējs” no Komisijas noteiktā korektīvā pasākuma. Steidzamība iegūt pieeju Microsoft
tehnoloģijām nav attaisnojama, jo NetWare
serveru operētājsistēmas ir savstarpēji izmantojamas ar Windows
operētājsistēmām un arī pieteikums licencei saistībā ar Microsoft
sakaru protokoliem netika iesniegts.
90. Tiesnesis pagaidu noregulējuma tiesvedībā uzskata, ka Novell
ir jāļauj iestāties lietā Komisijas prasījumu atbalstam.
91. Tā rezultātā, ciktāl Lēmums konstatē, ka Microsoft
ir ļaunprātīgi izmantojis dominējošo stāvokli, atsakoties sniegt informāciju saistībā ar savstarpēju izmantojamību un pilnvarot to izmantot ar Microsoft
konkurējošo izstrādājumu attīstībai un izplatīšanai darba grupu serveru operētājsistēmu tirgū, ir pamats uzskatīt, ka Novell
kā ar Microsoft
konkurējošam uzņēmumam ir interese nekavējoties izbeigt ar Lēmumu konstatēto pārkāpumu. Šajā ziņā ir jāuzsver, ka Lēmums norāda, ka Microsoft
darba grupu serveru operētājsistēmu tirgus daļa “ir palielinājusies kopš tā ienākšanas tirgū un turpina augt tādā mērā, ka tā galvenais konkurents šajā tirgū, Novell, dažu gadu laikā no vadošās pozīcijas ir atkāpusies uz otro pozīciju” (590. punkts) un ka “Komisijas apkopotie dati pierāda, ka pastāv risks iznīcināt konkurenci darba grupu serveru operētājsistēmu tirgū” (781. punkts).
92. Turklāt Novell
bija aktīva dalībniece Komisijas virzītajā administratīvajā procesā. Kā tas izriet no Lēmuma, Komisija ņēma vērā apsvērumus, kurus sniedza Novell
kā ieinteresētā trešā persona Padomes 1962. gada 6. februāra Regulas Nr. 17: Pirmā regula par Līguma 85. [81.] un 86. [82.] panta īstenošanu (OV 1962, 13, 204. lpp.), 19. panta 2. punkta nozīmē.
93. Visbeidzot, Novell
ir tieša interese attiecībā uz pieteikuma par Lēmuma 5. panta piemērošanas apturēšanas noraidīšanu kā uzņēmumam, kas ietilpst šī noteikuma piemērošanas jomā.
Par RealNetworks
iesniegto pieteikumu
94. RealNetworks
savā pieteikumā par iestāšanos lietā Komisijas prasījumu atbalstam uzskata, pirmkārt, ka tā darbojas tirgū, kuru ietekmē Microsoft
darbība, sasaistot Windows Media Player
programmatūras pārdošanu ar Windows
operētājsistēmas mikrodatoriem pārdošanu, un, otrkārt, ka tā kā ieinteresētā trešā persona aktīvi piedalījās Komisijas virzītajā administratīvajā procesā.
95. Microsoft
un Komisija neizvirzīja iebildumus par RealNetworks
iesniegto pieteikumu par iestāšanos lietā.
96. RealNetworks
ir programmatūru redaktors, kas specializējas tīklā sniegto digitālās multivides pakalpojumu sniegšanā un tehnoloģijās, kas ļauj radīt, izplatīt un lietot digitālās multivides saturu. Ņemot vērā pamatojumu, uz kura RealNetworks
balsta pieteikumu par iestāšanos lietā, kura raksturs izriet no Lēmuma (jo īpaši 112.–118. punkts, 125.–134. punkts, 812. punkts, un 855.–856. punkts), tiesnesis pagaidu noregulējumā uzskata, ka RealNetworks
ir pietiekami pamatojis interesi pieteikuma par pagaidu noregulējuma noraidīšanā.
Par Digimpro
u.c. iesniegto pieteikumu
97. Digimpro
u.c. ir lūguši iestāties lietā Microsoft
prasījumu atbalstam, lai apturētu Lēmuma noteikumu piemērošanu, kas uzliek pienākumu Microsoft
piedāvāt Windows
operētājsistēmas izmantošanas versiju mikrodatoriem, kas neietver ne Windows Media Player programmatūru, ne kodu, kas nodrošina tā funkcionēšanu. Katrs pieteikuma iesniedzējs uzskata, ka tam ir tieša un pastāvoša interese apturēt Lēmuma 2. panta, 4. panta pirmā ievilkuma un 6. panta piemērošanu, ciktāl tūlītēja noteikumu izpilde tiem nodara nopietnus un nenovēršamus zaudējumus.
98. Pieteikuma iestāties lietā iesniedzēji ražo vai izstrādā programmatūras un lietojumus, kas funkcionē Windows
operētājsistēmā, un kā tādi tie atzīst, ka tie ir tieši vai netieši atkarīgi no Windows Media Player
programmatūras funkcionēšanas, kas saistīta ar tās operētājsistēmu.
99. Pirmkārt, atsevišķi pieteikuma iesniedzēji ir izstrādājuši un tirgojuši, vai šobrīd sagatavo, izstrādājumus, kas funkcionē kopā ar Windows
operētājsistēmas Windows Media Player
programmatūru mikrodatoriem. Lēmums tādējādi spiestu tos izmainīt savus izstrādājumus, iekļaujot tajos funkciju, lai noteiktu, vai viņu klientu datoros uzstādītajā operētājsistēmā ir ietverta Windows Media Player
programmatūra, un negatīvas atbildes gadījumā norādīt nepieciešamās darbības, lai uzstādītu Windows Media Player
programmatūru. Pakārtoti, tie varētu mainīt savus izstrādājumus, ierakstot tajos Windows Media Player
programmatūras kodu. Tomēr šādas iejaukšanās prasītu gan daudz laika, gan naudas.
100. Otrkārt, pieteikuma iesniedzēji uzskata, ka vairākiem no tiem būtu jāpiegādā atjaunota programmatūra klientiem, kas izmanto esošas vai iepriekšējās viņu izstrādājumu versijas, ciktāl šie klienti izmantotu to izstrādājumus uz datora, kas aprīkots ar Windows
operētājsistēmu, kurā trūkst Windows Media Player
programmatūra. Šāda korektīvā pasākuma realizēšana radītu lielus izdevumus un daudzas praktiskas grūtības.
101. Treškārt, Windows Media Player
programmatūras nodalīšana no Windows
operētājsistēmas mikrodatoros varētu traucēt pieteikuma iesniedzēju izstrādājumu funkcionēšanu, pat ja klients pats būtu uzstādījis Windows Media Player
programmatūru uz sava mikrodatora. Šādu disfunkcionēšanas risinājumu meklējumi izraisītu papildu izdevumus pieteikuma iesniedzējiem.
102. Ceturtkārt, pieteikuma iesniedzējus uztrauc tas, ka Lēmums ir pirmais Windows
operētājsistēmas fragmentēšanas posms mikrodatoriem, un tādējādi rada lielu komerciālo nedrošību.
103. Piektkārt, pieteikuma iesniedzēji uzsver, ka Microsoft
ieviestie uzlabojumi tās Windows
operētājsistēmā mudina tos uzlabot savus izstrādājumus un piedāvāt jaunus izstrādājumus. Tomēr šie atvasinātie uzlabojumi vairāk nebūs iespējami, ja Microsoft
būs liegts attīstīt savu operētājsistēmu.
104. Microsoft
atturējās iesniegt savus apsvērumus noteiktajā termiņā.
105. Komisija no savas puses pauda nopietnas šaubas par Digimpro
u.c. ieinteresētību iestāties lietā. Komisija uzskata, ka pieteikuma iesniedzēji, kas pārstāv neatkarīgos programmatūru pārdevējus, ieinteresētība nav ne tieša, ne pastāvoša, ne konkrēta.
106. Tā uzskata, vispirms, ka argumentus par strīdiem nākotnē vai Windows
operētājsistēmas attīstību nākotnē nevar uzskatīt par šādu interesi lietas iznākumā.
107. Komisija arī uzskata, ka pieteikumā par iestāšanos lietā paustie argumenti norāda lielākais uz to, ka neatkarīgie tirgotāji tiek mudināti attīstīt lietojumus, kas ietver Windows Media Player
programmatūru tāpēc, ka tie zina, ka šī programmatūra ir iekļauta Windows
operētājsistēmā un ka tādējādi šīs sistēmas pircējiem jau ir automātiski. Tomēr Komisija uzstāj, ka Lēmums nenosaka pienākumu pieteikuma iesniedzējiem mainīt to izstrādājumus. Lēmums ļauj patērētājiem izvēlēties iegādāties operētājsistēmas versiju, kas ietver vai kas neietver Windows Media Player
programmatūru, izvēle – kas ir saistīta ar piedāvātā izstrādājuma labajām īpašībām un ne tikai vienkārši tāpēc, ka tas ir saistīts ar Windows
operētājsistēmu. Programmatūru tirgotājiem tādējādi ir jāpielāgojas patērētāju izvēlei un attiecīgi jāorganizē sava darbība. Joprojām būs iespējams izstrādāt izstrādājumus tikai Windows Media Player
programmatūrai un pēc tam pārliecināt patērētājus, pamatojoties uz viņu izstrādājumu un pakalpojumu labajām īpašībām, izvēlēties Windows
operētājsistēmas versiju ar Windows Media Player
programmatūru. Tādējādi nav pamata uzskatīt, ka pieteikuma iesniedzējiem būs papildu izmaksas vai tie cietīs zaudējumus tieši saistībā ar Lēmumu. Tā kā visi izdevumi, kas ir jāatlīdzina, ir atkarīgi no nākotnē pieņemtiem lēmumiem, pieteikuma iesniedzēju interese lietas iznākumā nevar tikt uzskatīta par pietiekamu (Pirmās instances tiesas 1998. gada 23. marta rīkojums lietā T‑18/97 Atlantic Container Line
u.c./Komisija, Recueil, II‑589. lpp., 14. punkts). Attiecībā uz pieteikuma iesniedzēju apgalvojumu, ka to izstrādājumi var turpmāk nefunkcionēt pareizi, tā uzskata, ka tas atklāj šajā ziņā intereses lietas iznākumā hipotētisko raksturu.
108. Konkrētāk, par katra pieteikuma iesniedzēja apgalvoto interesi, Komisija uzskata, ka Digimpro Ltd šobrīd nedarbojas jebkurā tirgū; ka TeamSystem SpA
apgalvotie zaudējumi iestāsies tiktāl, ciktāl patērētāji izvēlēsies izmantot Windows
operētājsistēmu, kurā nav ietverta Windows Media Player
programmatūra – situācija, kas jau iespējams šobrīd ir aktuāla – un ka Mamut ASA
atsaucas uz savu izstrādājumu un Microsoft
izstrādājumu savietojamības problēmām, kas ir maz ticamas, ievērojot ciešās attiecības, kas pastāv starp šīm divām sabiedrībām. Attiecībā uz CODA Group Holdings Ltd interesi lietas iznākumā tā nav ne konkrēta, ne tieša, jo tās izstrādājumi nav tieši balstīti uz Windows
operētājsistēmas Windows Media Player
programmatūru.
109. Komisija papildina, ka pieņemt pieteikuma iesniedzēju argumentāciju nozīmētu ļaut iestāties faktiski visiem programmatūru izstrādātājiem pasaulē.
110. Tiesnesis pagaidu noregulējuma tiesvedībā uzskata, ka Lēmuma izpilde uzliek pienākumu Microsoft
piedāvāt divas savas operētājsistēmas versijas mikrodatoriem pārdošanai; pirmā, kas neietver Windows Media Player
programmatūru un otro, kas to ietver. Tādējādi šādā jaunā situācijā vairāk nebūs iespējams programmatūru izstrādātājiem paļauties uz to, ka visos ar Windows
operētājsistēmu aprīkotajos datoros būs arī multivides lietojumprogrammu saskarnes ( API ). Turpmākā to izstrādājumu pielāgošana un atbildības uzņemšanās par papildu tehnoloģijām, kas var būt iesaistītas, var radīt būtiskus papildu izdevumus minētajiem izstrādātājiem; pretējā gadījumā to izstrādājumu nepielāgošana jaunajai situācijai tirgū, kas izriet no Lēmuma, var kavēt cerēto klientu iegūšanu.
111. Ievērojot šos faktorus, ir jāuzskata, ka Windows
operētājsistēmas tirdzniecība mikrodatoriem, kas neietver Windows Media Player
programmatūru, var būtiski ietekmēt minēto programmatūru izstrādātāju darbību, un tādējādi to interese Lēmuma izpildes apturēšanā ir noteikta. Faktori, kas izklāstīti to pieteikumos par iestāšanos lietā, ļauj secināt, ka TeamSystem SpA
un Mamut ASA
ir jāļauj iestāties lietā pagaidu noregulējuma tiesvedībā Microsoft
prasījumu atbalstam.
112. Tomēr, ņemot vērā pieteikumā par iestāšanos lietā izvērsto argumentāciju, nav uzskatāms, ka Digimpro Ltd
ir pierādījis, ka tai ir pastāvoša interese pagaidu noregulējuma tiesvedības iznākumā. Kā tas arī izriet no tās pieteikuma, šīs sabiedrības galvenais izstrādājums nav vēl laists tirdzniecībā, un sabiedrība norāda, nenosakot precīzu grafiku tā laišanai tirgū, ka šis izstrādājums “būs” programmatūra, kas ļaus lietotājiem savstarpēji iedarboties uz saglabāto audio informāciju un ka tas “funkcionēs” kā Windows Media Player
programmatūras aksesuārs.
113. Ievērojot pieteikumā par iestāšanos lietā sniegto informāciju jāsecina arī tas, ka pieteikums, ciktāl to ir iesniegusi CODA Group Holdings Ltd, ir noraidāms. Tā rezultātā, Windows Media Player
programmatūras un Windows
operētājsistēmas sadalīšanas risks, kas var ietekmēt atsevišķu lietojumu labu funkcionēšanu, nav uzskatāms par pietiekamu, lai pierādītu, ka šai sabiedrībai ir interese iestāties lietā, jo, kā tas izriet no pieteikuma par iestāšanos lietā, minētie lietojumi jau ir piegādāti to klientiem uz vairākām platformām, izņemot Windows
platformu, tādas kā IBM AS/400
un Unix, un šie izstrādājumi, kurus tā izstrādā, nav tieši balstīti uz Windows
operētājsistēmas Windows Media Player
programmatūras kodu.
114. Tādējādi ir jāapmierina pieteikums par iestāšanos lietā, ciktāl to iesniedza TeamSystem SpA
un Mamut ASA, bet tas ir jānoraida, ciktāl to iesniedza Digimpro Ltd un CODA Group Holdings Ltd .
Par DMDsecure . com
u.c. iesniegto pieteikumu
115. DMDsecure . com
u.c. – sabiedrības, kas darbojas mediju, atpūtas un izklaides, kā arī telekomunikāciju nozarē, lūdz iestāties lietā Microsoft
prasījumu atbalstam. DMDsecure . com BV tirgo satura aizsardzības un digitālo tiesību menedžmenta serveru palīgsistēmas, sastāvdaļas un risinājumus. MPS Broadband AB izplata uz Interneta Protokola balstītu starptautiskus TV produktus. Pace Micro Technology plc pamatā darbojas digitālās televīzijas ierīču jomā, Quantel Ltd piegādā datoru aparatūru televīzijas un kino nozarēs. Noslēgumā Tandberg Television Ltd pārdod video izstrādājumus un sistēmas tieši un pēc pieprasījuma dažādos tīklos.
116. Tās apgalvo, ka tām ir tieša un īpaša interese apturēt Lēmuma izpildi, ciktāl to darbības var tieši un būtiski skart pagaidu noregulējuma tiesvedības iznākums un pamata lietas iznākums (rīkojums Kruidvat /Komisija, 37. punkts iepriekš, 10. punkts). Tā rezultātā, Microsoft
noteiktais pienākums izstrādāt un piedāvāt savas operētājsistēmas versiju bez Windows Media Player
programmatūras skar pieteikuma iesniedzējus tādā mērā, cik to izstrādājumi funkcionē ar šo programmatūru. Tādējādi tiem būs jāmaina savi izstrādājumi, lai tie varētu funkcionēt ar citām programmatūrām. Tādas izmaiņas ir dārgas, tehniski sarežģītas un atsauksies uz sniegtajiem pakalpojumiem saistībā ar minētajiem izstrādājumiem.
117. Lai gan Microsoft
nav iesniedzis apsvērumus par pieteikumu par iestāšanos lietā noteiktajā termiņā, Komisija pauž nopietnas šaubas par pieteikuma iesniedzēju interesi iestāties lietā.
118. Komisija uzskata, ka pieteikuma iesniedzēji nav pierādījuši tiešu, pastāvošu un konkrētu interesi pagaidu noregulējuma tiesvedības iznākumā. Pieteikuma iesniedzēju argumenti norāda uz to dabisko noslieci uz vienas tehnoloģijas izvēli un ka to lēmums balstīties uz Windows Media Player
programmatūru izriet no tā, ka tie zina, ka šī programmatūra ir saistīta ar Windows
operētājsistēmu un ka tādējādi patērētāji to iegādājas automātiski.
119. Pretēji tam, kā to uzskata pieteikuma iesniedzēji, Lēmums neparedz pienākumu nevienā gadījumā mainīt to izstrādājumus. Lēmums tikai ļauj patērētājiem izvēlēties versiju, kas ietver vai neietver Windows Media Player
– izvēli, kas saistīta ar piedāvātā izstrādājuma labajām īpašībām un nevis ar to, ka tas ir sasaistīts ar Windows
operētājsistēmu. Sabiedrībām, it īpaši tām, kuras balstās uz Windows Media Player
programmatūras visuresamību, tādējādi jāpielāgojas patērētāju izvēlei un attiecīgi jāorganizē sava darbība. Šīm sabiedrībām joprojām ir iespēja balstīties tikai uz Windows Media Player
programmatūru un tādējādi pārliecināt patērētājus, pamatojoties uz to izstrādājumu un pakalpojumu labajām īpašībām, izvēlēties Windows
operētājsistēmas versiju ar Windows Media Player
programmatūru. Tādējādi nav pamata uzskatīt, ka pieteikuma iesniedzējiem būs papildu izmaksas vai tie cietīs zaudējumus tieši saistībā ar Lēmumu. Tā kā jebkuri izdevumi, kas ir jāatlīdzina, ir atkarīgi no to, citu sabiedrību vai to klientu nākotnē pieņemtiem lēmumiem, pieteikuma iesniedzēju interese lietas iznākumā nevar tikt uzskatīta par pietiekamu (rīkojums lietā Atlantic Container Line
u.c./Komisija, 107. punkts iepriekš, 14. punkts).
120. Komisija papildina, ka atļaušana pieteikuma iesniedzējiem iestāties lietā, ievērojot to, ka tie pieder pie neviendabīgas sabiedrību grupas, radīs pienākumu atļaut iestāties faktiski visiem programmatūru izstrādātājiem pasaulē.
121. Tiesnesis pagaidu noregulējuma tiesvedībā uzskata, ņemot vērā to pieteikumā par iestāšanos lietā izklāstītos faktorus, ka DMDsecure . com
u.c. ir tieša un pastāvoša interese apturēt Lēmuma izpildi, ciktāl to šobrīd izmantotās tehnoloģijas lielā mērā ir izstrādātas darbībai uz Windows
operētājsistēmas ar Windows Media Player programmatūras platformas. Lēmuma izpilde tādējādi riskē ietekmēt to darbību būtiskā ziņā ne tikai, liekot pielāgoties šādiem izmainītiem apstākļiem, izmainot lietotās tehnoloģijas, bet arī liekot tiem uzņemties šādu izmaiņu izdevumus.
122. DMDsecure . com u.c. tādējādi ir jāļauj iestāties lietā Microsoft
prasījumu atbalstam.
Par IDE Nätverkskonsulterna u.c. iesniegto pieteikumu
123. IDE Nätverkskonsulterna u.c lūdz iestāties lietā Microsoft
prasījumu atbalstam. Tie ir pakalpojumu sniedzēji informāciju tehnoloģiju jomā, tādu kā datu un sistēmu uzstādīšana, saskaņošana un migrācija, uzturēšana un ātrpakalpojumi, interneta lapu izveide un programmatūru izstrāde. To pakalpojumi ir atkarīgi no Microsoft
izstrādātās tehnoloģijas. Pieteikuma iesniedzēju visaptverošās zināšanas par Microsoft
izstrādātajiem produktiem ir atzinis Microsoft, piešķirot tiem titulu “Microsoft Most Valuable Professionals”. Tikai IDE Nätverkskonsulterna AB un Exor AB nav saņēmis šādu titulu.
124. Pamatojoties uz Tiesas judikatūru (Tiesas 1962. gada 24. oktobra rīkojums apvienotajās lietās 16/62 un 17/62 Confédération nationale des producteurs de fruits et légumes u.c./Padome, Recueil, 937. lpp.), IDE Nätverkskonsulterna u.c. uzskata, ka, tā kā Lēmuma izpilde būtiski ietekmēs to tiesisko un ekonomisko situāciju, tiem ir tieša un pastāvoša interese apturēt minētā Lēmuma 4. panta un 6. panta a) apakšpunkta piemērošanu, ko lūdz Microsoft .
125. Korektīvā pasākuma, kas ietver Windows Media Player
programmatūras atdalīšanu no Windows
operētājsistēmas, negatīvās sekas atšķirsies atkarībā no pieteikuma iesniedzēja darbības.
126. Pirmkārt, atsevišķi pieteikuma iesniedzēji nodrošina operētājsistēmu un lietojumu programmatūru uzstādīšanu uz mikrodatoriem, saskaņošanas pakalpojumiem, tostarp dažādo lietojumu un uzturēšanu kā periodisku programmatūru atjaunošanu. Ciktāl tas tos skar, divu Windows operētājsistēmu versiju esamība rada papildu izdevumus, kas saistīti ar nepieciešamību pielāgot pakalpojumus atkarībā no klienta Windows
operētājsistēmas versijas un nodrošināt labu versijas bez Windows Media Player
programmatūras funkcionēšanu.
127. Otrkārt, pieteikuma iesniedzēji, kas sniedz interneta lapu izveides pakalpojumus izmanto Microsoft
izstrādāto tehnoloģiju. Tomēr, lai būtu pieejams to uzstādītās audiovizuālais interneta lapas saturs lietotājiem, kas izmanto datoru bez Windows Media Player programmatūras, pieteikuma iesniedzējiem būs jācieš papildu izstrādes un uzturēšanas izdevumi.
128. Treškārt, pieteikuma iesniedzējiem, kas sniedz apmācības pakalpojumus saistībā ar Microsoft
izstrādājumiem, būs jāpielāgo to apmācības programmas atkarībā no lietotāja profila.
129. Visbeidzot, atsevišķi pieteikuma iesniedzēji nodrošina programmatūru izstrādes pakalpojumus, izmantojot Windows Media Player programmatūras mediju funkciju. Saistībā ar Lēmumu to darbības būs ierobežotas ar tiem klientiem, kuri ir izvēlējušies Windows
operētājsistēmu ar Windows Media Player
programmatūru, vai attiecībā uz tiem klientiem, kuri vēl nav izdarījuši šādu izvēli, šīs darbības liks tiem izmainīt viņu izstrādājumu saturu.
130. Microsoft
nav iesniedzis apsvērumus par pieteikumu par iestāšanos lietā noteiktajā termiņā.
131. Komisija no savas puses pauda nopietnas šaubas par pieteikuma iesniedzēju interesi iestāties lietā. Komisijas argumentācija ir analoga tai, kas aprakstīta, atbildot uz DMDsecure . com u.c. pieteikumu iestāties lietā, atsaucoties uz iepriekš izklāstīto 118.–120. punktu.
132. Tiesnesis pagaidu noregulējuma tiesvedībā uzskata, ka IDE Nätverkskonsulterna AB iesniegtais pieteikums par iestāšanos lietā nevar tikt pieņemts.
133. Attiecībā uz šo sabiedrību Lēmuma tūlītēja izpilde var patiesi piespiest to pielāgot klientiem piedāvātos pakalpojumus, proti, konsultācijas un ātrpakalpojumus. Windows Media Player
programmatūras un Windows
operētājsistēmas sadalīšana var likt tai ņemt vērā šo izveidi un attiecīgi pielāgot savus pakalpojumus. Tomēr minēto pakalpojumu pielāgošana nav jāanalizē kā Lēmuma izpildes tiešās sekas, bet jāuzskata par atkarīgu pamatā no klientu izdarītās izvēles, izvēloties Windows
operētājsistēmu bez Windows Media Player programmatūras un lūdzot attiecīgus pakalpojumus. Šīs sabiedrības interesi arī, pamatojoties uz informāciju, kas sniegta pieteikumā par iestāšanos lietā, nevar uzskatīt par tiešu un pastāvošu iepriekš minētās judikatūras izpratnē.
134. Tomēr sabiedrībai Exor ir jāļauj iestāties lietā Microsoft
prasījumu atbalstam. No pieteikuma par iestāšanos lietā izriet, ka sabiedrība Exor
veido interneta mājas lapas un izstrādā lietojumus būtiskā līmenī tāpēc, ka tās klientu vidū ir lielākā Zviedrijas darbā iekārtošanas aģentūra un šādu interneta lapu izstrādei izmantotās tehnoloģijas ir izstrādātas funkcionēšanai uz Windows
operētājsistēmas ar Windows Media Player programmatūras platformu. Lēmuma izpilde tādējādi varētu būtiski ietekmēt tās darbību ne tikai, liekot pielāgoties apstākļiem, mainot izmantotās tehnoloģijas, bet arī sabiedrībai liekot atlīdzināt šādu izmaiņu izdevumus. Tās tiešā un pastāvošā interese ir tādējādi uzskatāma par pietiekami pierādītu šajā stadijā.
135. Attiecībā uz citiem pieteikuma iesniedzējiem to interese pagaidu noregulējuma tiesvedības iznākumā, pamatojoties uz pieteikumā par iestāšanos lietā sniegto informāciju, nav uzskatāma par pietiekami noteiktu.
136. Tā kā pieteikumā par iestāšanos lietā paustie apgalvojumi nav pierādīti, nav iespējams secināt, ka šo pieteikuma iesniedzēju darbību pietiekami būtiski ietekmēs pieteikuma par pagaidu noregulējuma noraidīšana. Attiecībā jo īpaši uz Rodžersonu, Tomičiču, Valašeku un Nati, viņu darbību apjoms, kas veltīts programmatūru izstrādei, nav nekādi precizēts pieteikumā par iestāšanos lietā.
137. Turklāt jāpapildina, ka datoru uzturēšanas pakalpojumu (Rodžersons, Setka un Tomičičs), datoru apmācības (Setka) un konsultāciju (Tomičičs) pielāgošanu nevar tikt analizēta kā Lēmuma izpildes tiešās sekas, bet jāuzskata par atkarīgu pamatā no klientu izdarītās izvēles, izvēloties Windows
operētājsistēmu bez Windows Media Player programmatūras un lūdzot attiecīgus pakalpojumus (skatīt iepriekš 133. punktu).
138. Attiecībā uz Rialdi apgalvoto interesi, to nevar uzskatīt par tiešu, jo pagaidu noregulējuma pieteikuma noraidīšana viņu ietekmēs tikai, ciktāl viņš piedalās sabiedrības mērķu sasniegšanā, kurā viņš ir Va ldes priekšsēdētājs un viceprezidents, kas atbild par jaunajām tehnoloģijām.
139. Ņemot vērā iepriekš minēto, jāsecina, ka IDE Nätverkskonsulterna u.c. iesniegtais pieteikums par iestāšanos lietā ir jāapmierina tiktāl, ciktāl to iesniedz Exor AB, bet tas ir jānoraida tiktāl, ciktāl to iesniedz pārējie pieteikuma iesniedzēji.
Par konfidencialitātes lūgumu
140. Microsoft
prasīja, lai Lēmuma konfidenciālā versija netiek izpausta pieteikuma iesniedzējiem par iestāšanos lietā.
141. Iestāšanās lietā ir atļaujama ar nosacījumiem, kas paredzēti Pirmās instances tiesas procesa Reglamenta 116. panta 2. punktā, lietas dalībniekiem nosūtīto procesuālo dokumentu izsniegšanu ierobežojot ar Microsoft
sagatavotās nekonfidenciālās versijas izsniegšanu. Lēmums par konfidencialitātes noteikšanas pamatotību nepieciešamības gadījumā tiks pieņemts vēlāk, ņemot vērā iebildumus, kurus varētu iesniegt par šo jautājumu.
Rezolutīvā daļa
Ar šādu pamatojumu
Pirmās instances tiesas priekšsēdētājs
izdod rīkojumu:
1) Computer & Communications Industry Association
atļaut iestāties lietā T‑201/04 R atbildētājas prasījumu atbalstam;
2) Software & Information Industry Association
atļaut iestāties lietā T‑201/04 R atbildētājas prasījumu atbalstam;
3) The Computing Technology Industry Association Inc . atļaut iestāties lietā T‑201/04 R prasītājas prasījumu atbalstam;
4) The Association for Competitive Technology
atļaut iestāties lietā T‑201/04 R prasītājas prasījumu atbalstam;
5) Novell Inc . atļaut iestāties lietā T‑201/04 R atbildētājas prasījumu atbalstam;
6) RealNetworks Inc . atļaut iestāties lietā T‑201/04 R atbildētājas prasījumu atbalstam;
7) TeamSystem SpA
un Mamut ASA
atļaut iestāties lietā T‑201/04 R prasītājas prasījumu atbalstam;
8) Digimpro Ltd
un CODA Group Holdings Ltd
iesniegto pieteikumu lietā T‑201/04 R prasītājas prasījumu atbalstam noraidīt;
9) DMDsecure.com BV, MPS Broadband AB, Pace Micro Technology plc, Quantel Ltd
un Tandberg Television Ltd
atļaut iestāties lietā T‑201/04 R prasītājas prasījumu atbalstam;
10) IDE Nätverkskonsulterna AB, T. Rodžersona, P. Setkas, D. Tomičiča, M. Valašeka, R. Rialdi un B. Nati iesniegto pieteikumu lietā T‑201/04 R prasītājas prasījumu atbalstam noraidīt;
11) Exor AB
iesniegto pieteikumu lietā T‑201/04 R prasītājas prasījumu atbalstam apmierināt;
12) sekretāram jānosūta personām, kas iestājas lietā, tiesvedības dokumentu nekonfidenciālā versija;
13) noteikt termiņu personām, kas iestājas lietā iespējamo apsvērumu par konfidencialitātes ievērošanu iesniegšanai. Lēmums par pieteikuma pamatotību tiek atlikts;
14) noteikt termiņu personām, kas iestājas lietā, iestāšanās raksta iesniegšanai, neierobežojot to ar iespēju nepieciešamības gadījumā papildināt pēc lēmuma par pieteikuma par konfidencialitāti pamatotību.
Luksemburgā 2004. gada 26. jūlijā.