Predbežné znenie
ROZSUDOK
SÚDNEHO
DVORA
(piata
komora)
z 30. apríla
2026(*)
„ Návrh
na
začatie
prejudiciálneho
konania – Hospodárska
súťaž – Profesionálny
futbal – Dohoda o nepreberaní
hráčov
uzavretá
národným
športovým
zväzom a skupinou
klubov v nadväznosti
na
pozastavenie
športovej
sezóny
2019/2020 z dôvodu
pandémie
COVID‑19 – Článok 101
ods. 1 ZFEÚ – Obmedzenie
hospodárskej
súťaže z hľadiska
cieľa
alebo z hľadiska
následku – Trh
práce – Nábor
hráčov
klubmi – Jednostranné
vypovedanie
pracovnej
zmluvy
hráčmi – Skončenie
pracovnej
zmluvy – Obsah
dohody – Hospodársky a právny
kontext,
do
ktorého
patrí
táto
dohoda – Objektívne
ciele,
ktoré
uvedená
dohoda
sleduje v súvislosti s hospodárskou
súťažou – Odôvodnenie – Podmienky – Sledovanie
legitímnych
cieľov
všeobecného
záujmu – Nevyhnutnosť – Primeranosť “
Vo
veci C‑133/24,
ktorej
predmetom
je
návrh
na
začatie
prejudiciálneho
konania
podľa
článku 267 ZFEÚ,
podaný
rozhodnutím
Tribunal
da
Concorrência,
Regulação e Supervisão (Súd
pre
hospodársku
súťaž,
reguláciu a dohľad,
Portugalsko) z 18. decembra
2023 a doručený
Súdnemu
dvoru
16. februára
2024,
ktorý
súvisí s konaním:
Liga Portuguesa de Futebol Profissional (LPFP),
CD Tondela – Futebol, SAD,
Clube Desportivo Feirense – Futebol, SAD,
Académico de Viseu Futebol Clube – Futebol, SAD,
Os Belenenses – Sociedade Desportiva de Futebol, SAD,
Boavista Futebol Clube – Futebol, SAD,
Sporting Clube de Braga – Futebol, SAD,
Sporting Clube da Covilhã – Futebol, SDUQ, Lda.,
Estoril Praia – Futebol, SAD,
Gil Vicente Futebol Clube – Futebol, SDUQ, Lda.,
Leixões Sport Clube
– Futebol, SAD,
Clube Desportivo de Mafra – Futebol, SDUQ, Lda.,
União Desportiva Oliveirense – Futebol, SAD,
Futebol Clube de Paços de Ferreira, SDUQ, Lda.,
Futebol Clube de Penafiel, SAD,
Portimonense Futebol, SAD,
Rio Ave Futebol Clube – Futebol, SDUQ,
Lda.,
Santa Clara Açores – Futebol, SAD,
Varzim Sport Club – Futebol, SDUQ, Lda.,
União Desportiva Vilafranquense – Futebol, SAD,
Futebol Clube de Famalicão – Futebol, SAD,
Associação Académica de Coimbra – Organismo Autónomo de Futebol, SDUQ, Lda.,
Moreirense Futebol Clube – Futebol, SAD,
Marítimo da Madeira,
Futebol, SAD,
Vitória Sport Clube – Futebol, SAD,
Futebol Clube do Porto – Futebol, SAD,
Sporting Clube de Portugal – Futebol, SAD,
Sport Lisboa e Benfica – Futebol, SAD
proti
Autoridade da Concorrência,
SÚDNY
DVOR
(piata
komora),
v zložení:
predsedníčka
piatej
komory M. L. Arastey Sahún,
sudcovia
J. Passer (spravodajca),
E. Regan,
D. Gratsias a B. Smulders,
generálny
advokát:
N. Emiliou,
tajomník:
L. Carrasco Marco,
referentka,
so
zreteľom
na
písomnú
časť
konania a po
pojednávaní z 13. februára
2025,
so
zreteľom
na
pripomienky,
ktoré
predložili:
–        Liga Portuguesa de Futebol Profissional (LPFP), CD Tondela – Futebol, SAD, Clube Desportivo Feirense – Futebol, SAD, Académico de Viseu Futebol Clube – Futebol, SAD, Os Belenenses – Sociedade Desportiva de Futebol, SAD, Boavista Futebol Clube – Futebol, SAD, Sporting Clube de Braga –
Futebol, SAD, Sporting Clube da Covilhã – Futebol, SDUQ, Lda., Estoril Praia – Futebol, SAD, Gil Vicente Futebol Clube – Futebol, SDUQ, Lda., Leixões Sport Clube – Futebol, SAD, Clube Desportivo de Mafra – Futebol, SDUQ, Lda., União Desportiva Oliveirense – Futebol, SAD, Futebol Clube de Paços de Ferreira, SDUQ, Lda., Futebol Clube de Penafiel, SAD, Portimonense Futebol, SAD, Rio Ave Futebol Clube – Futebol SDUQ, Lda., Santa Clara Açores – Futebol, SAD, Varzim Sport Club – Futebol, SDUQ, Lda., União Desportiva Vilafranquense – Futebol, SAD, Futebol Clube de Famalicão – Futebol, SAD, Associação Académica de Coimbra – Organismo Autónomo de Futebol, SDUQ, Lda., v zastúpení:
A. Cantanhede Gonçalves,
J. Faria a L. M. Soares Romão,
advogados,
–        Moreirense Futebol Clube – Futebol,
SAD, v zastúpení:
G. Ribeiro Dias,
advogado,
–        Marítimo da
Madeira,
Futebol,
SAD, v zastúpení:
J. A. Martins a J. Pinto de
Almeida,
advogados,
–        Vitória Sport Clube – Futebol,
SAD, v zastúpení:
G. Gama
Lobo a J. Pinto de
Almeida,
advogados,
–        Futebol Clube do
Porto,
Futebol,
SAD, v zastúpení:
A. Domingues,
advogado,
–         Sporting Clube de
Portugal – Futebol,
SAD, v zastúpení:
G. Banha Coelho,
C. Homem Ferreira
Morais,
L. D. Silva Morais a L. Tomé Feteira,
advogados,
–        Sport Lisboa e Benfica,
Futebol,
SAD, v zastúpení:
R. Bordalo Junqueiro,
R. Pacheco Bettencourt a M. Stock
da
Cunha,
advogados,
–        Autoridade da
Concorrência, v zastúpení:
D. Cardoso,
A. Cruz
Nogueira, a A. C. Salgueiro,
advogadas,
–        portugalská
vláda, v zastúpení:
C. Alves a P. Barros da
Costa,
splnomocnené
zástupkyne,
–        grécka
vláda, v zastúpení:
K. Boskovits,
splnomocnený
zástupca,
–        poľská
vláda, v zastúpení:
B. Majczyna a D. Lutostańska,
splnomocnení
zástupcovia,
–        Európska
komisia, v zastúpení:
S. Baches Opi,
P. Caro de
Sousa a F. van
Schaik,
splnomocnení
zástupcovia,
po
vypočutí
návrhov
generálneho
advokáta
15. mája
2025,
vyhlásil
tento
Rozsudok
1        Návrh
na
začatie
prejudiciálneho
konania
sa
týka
výkladu
článku 101 ZFEÚ.
2        Tento
návrh
bol
podaný v rámci
sporu
medzi
Liga
Portuguesa de
Futebol Profissional (LPFP)
[Profesionálna
portugalská
futbalová
liga,
ďalej
len
„LPFP“] a skupinou
profesionálnych
futbalových
klubov
so
sídlom v Portugalsku
na
jednej
strane a Autoridade da
Concorrência (Úrad
pre
hospodársku
súťaž,
Portugalsko)
na
druhej
strane,
vo
veci
zákonnosti
rozhodnutia,
ktorým
tento
úrad v podstate
konštatoval,
že
LPFP a tieto
profesionálne
futbalové
kluby,
ktoré
sa
zúčastňujú
na
portugalských
súťažiach
prvej a druhej
národnej
ligy,
porušili
článok 101 ZFEÚ a vnútroštátne
právo v oblasti
hospodárskej
súťaže v dôsledku
dohody o nepreberaní
hráčov,
uzavretej v kontexte
spôsobenom
pandémiou
COVID‑19 a pozastavením
športovej
sezóny
2019/2020
na
neurčito.
Právny rámec
3        Článok 101 ZFEÚ
stanovuje:
„1.      Nasledujúce
sa
zakazuje
ako
nezlučiteľné s vnútorným
trhom:
všetky
dohody
medzi
podnikmi,
rozhodnutia
združení
podnikov a zosúladené
postupy,
ktoré
môžu
ovplyvniť
obchod
medzi
členskými
štátmi a ktoré
majú
za
cieľ
alebo
následok
vylučovanie,
obmedzovanie
alebo
skresľovanie
hospodárskej
súťaže v rámci
vnútorného
trhu,
najmä
tie,
ktoré:
a)      priamo
alebo
nepriamo
určujú
nákupné
alebo
predajné
ceny
alebo
iné
obchodné
podmienky;
b)      obmedzujú
alebo
kontrolujú
výrobu,
odbyt,
technický
rozvoj
alebo
investície;
c)      rozdeľujú
trhy
alebo
zdroje
zásobovania;
d)      uplatňujú
nerovnaké
podmienky
pri
rovnakých
plneniach
voči
ostatným
obchodným
partnerom,
čím
ich v hospodárskej
súťaži
znevýhodňujú;
e)      podmieňovanie
uzatvárania
zmlúv
prijatím
dodatočných
záväzkov,
ktoré
svojou
povahou
alebo
podľa
obchodných
zvyklostí
nesúvisia s predmetom
týchto
zmlúv.
2.      Všetky
dohody
alebo
rozhodnutia
zakázané
podľa
tohto
článku
sú
automaticky
neplatné.
3.      Ustanovenia
odseku
1
sa
však
neuplatnia
na:
–        dohody
alebo
kategórie
dohôd
medzi
podnikateľmi,
–        rozhodnutia
alebo
kategórie
rozhodnutí
združení
podnikateľov,
–        zosúladené
postupy
alebo
kategórie
zosúladených
postupov,
ktoré
prispievajú k zlepšeniu
výroby
alebo
distribúcie
tovaru
alebo k podpore
technického
alebo
hospodárskeho
pokroku,
pričom
umožňujú
spotrebiteľom
primeraný
podiel
na
výhodách z toho
vyplývajúcich, a ktoré:
a)      neukladajú
príslušným
podnikom
obmedzenia,
ktoré
nie
sú
nevyhnutné
pre
dosiahnutie
týchto
cieľov
a
b)      neumožňujú
týmto
podnikom
vylúčiť
hospodársku
súťaž
vo
vzťahu k podstatnej
časti
daných
výrobkov.“
Spor vo veci samej a prejudiciálne otázky
4        LPFP
je
združením
založeným
podľa
portugalského
súkromného
práva,
ktorého
cieľom
je
podľa
jej
stanov
regulovať a organizovať
činnosti
súvisiace s profesionálnym
futbalom v Portugalsku.
Konkrétne
LPFP
na
základe
splnomocnenia,
ktoré
jej
udelila
Federação Portuguesa de
Futebol (Portugalská
futbalová
federácia),
reguluje a organizuje
profesionálne
futbalové
súťaže.
Medzi
tieto
súťaže
patria
Primeira Liga
(národná
súťaž
prvej
ligy) a Segunda Liga
(národná
súťaž
druhej
ligy).
5        Počas
sezóny
2019/2020,
ktorá
pôvodne
trvala v období
od
1. júla
2019
do
30. júna
2020,
sa v národnej
súťaži
prvej
ligy
malo
stretnúť
18
profesionálnych
futbalových
klubov
so
sídlom v Portugalsku. V národnej
súťaži
druhej
ligy
malo
súťažiť
ďalších
13
klubov,
takisto
so
sídlom v Portugalsku.
6        Svetová
zdravotnícka
organizácia
(WHO)
11. marca 2020
vyhlásila
epidémiu
COVID‑19
za
pandémiu.
7        Dňa
12. marca 2020
portugalské
orgány
oznámili
prijatie
súboru
opatrení
určených
na
obmedzenie
rizika
šírenia
pandémie
COVID‑19,
medzi
ktoré
patrilo
obmedzenie
pohybu
obyvateľstva a zatvorenie
zariadení
určených
na
stretávanie
sa
verejnosti. V ten
istý
deň
LPFP
nariadila
pozastavenie
športovej
sezóny
2019/2020
na
neurčito a pozastavenie
všetkých
zápasov
organizovaných v jej
kontexte,
vrátane
okrem
iného
národných
súťaží
prvej a druhej
ligy. K tomuto
dátumu
zostávalo v rámci
každej z týchto
dvoch
súťaží
odohrať
ešte
desať
zápasov.
8        Dňa
18. marca 2020
portugalské
orgány
vyhlásili
výnimočný
stav z dôvodu
rýchleho
zhoršenia
zdravotnej
situácie.
Toto
vyhlásenie
viedlo k čiastočnému
pozastaveniu
súboru
práv,
vrátane
práva
na
pohyb v rámci
krajiny,
práva
opustiť
krajinu a práv
pracovníkov.
Zároveň
bolo
prijatých
niekoľko
mimoriadnych
opatrení,
najmä s cieľom
pomôcť
zamestnávateľom a pracovníkom
postihnutým
sociálnymi,
hospodárskymi a finančnými
dôsledkami
tejto
pandémie.
9        Od
21. marca 2020
LPFP a Sindicato de
Jogadores Profissionais de
Futebol (Únia
profesionálnych
futbalistov,
Portugalsko)
(ďalej
len
„SJPF“)
začali
rokovania,
ktoré
im
umožnili
spoločne
identifikovať
možné
riešenia
športových,
sociálnych,
hospodárskych a finančných
ťažkostí,
ktorým
pandémia
vystavila
odvetvie
portugalského
profesionálneho
futbalu.
Tieto
rokovania
sa
týkali
najmä
podmienok
ukončenia
športovej
sezóny
2019/2020.
10      Dňa 7. apríla 2020 LPFP aj SJPF vydali každá tlačovú správu o stave svojich rokovaní. LPFP vo svojej tlačovej správe najprv uviedla, že dostala súhlas SJPF so súborom právnych opatrení určených na začlenenie do kolektívnej zmluvy uplatniteľnej na profesionálnych futbalových hráčov, medzi ktorými sa nachádzalo predĺženie až do konca športovej sezóny 2019/2020, chápané ako dátum, ku ktorému sa v konečnom dôsledku uskutoční posledný oficiálny zápas súťaží organizovaných počas tejto sezóny, pracovné zmluvy hráčov, ako aj zmluvy o hosťovaní alebo prestupe hráčov platné ku dňu uvedenej tlačovej správy. LPFP ďalej spresnila, že s SJPF nebolo možné uzavrieť žiadnu dohodu o finančných otázkach, o ktorých sa diskutovalo, medzi ktorými sa nachádzala možnosť klubov a hráčov, prípadne sociálnych partnerov dohodnúť sa na opatreniach na zníženie platov. Túto neexistenciu dohody spomína aj SJPF vo svojej tlačovej správe z toho istého dňa. LPFP napokon pripomenula, že vzhľadom na takúto neexistenciu dohody kluby mali naďalej možnosť okrem iného využiť zjednodušenú dočasnú nezamestnanosť alebo začať individuálne rokovania so svojimi hráčmi predtým, a na záver uviedla:
„[LPFP]
vždy
dúfa,
že
bude
môcť
písomne
stanoviť
opatrenia
na
doplnenie
kolektívnej
zmluvy,
ktoré
už
boli
dohodnuté s [SJPF]
spolu s touto
poslednou
uvedenou
[SJPF]…“
11      V ten
istý
deň
sa
LPFP a kluby
zúčastňujúce
sa
na
národných
súťažiach
prvej
ligy,
ktorých
väčšinu
zastupujú
ich
prezidenti,
zúčastnili
na
videokonferencii,
počas
ktorej
uzavreli
dohodu
týkajúcu
sa
zamestnávania
hráčov,
ktorí
by
jednostranne
vypovedali
svoju
pracovnú
zmluvu z dôvodu
pandémie
COVID‑19.
Po
tejto
videokonferencii
LPFP
uverejnila
tlačovú
správu s názvom
„Prezidenti
[prvoligových]
klubov
stanovujú
pravidlo
pre
jednostranné
vypovedanie
zmlúv“,
ktoré
znie
takto:
„Prezidenti
[prvoligových]
klubov,
ktorí
sa
dnes
stretli
prostredníctvom
videokonferencie s predsedom
[LPFP],
analyzovali
súčasnú
situáciu a po
porade
sa
rozhodli
verejne
vyhlásiť,
že
žiadny
klub
nezamestná
hráča,
ktorý
jednostranne
vypovedal
pracovnú
zmluvu s odvolaním
sa
na
problémy
vyplývajúce z pandémie
COVID‑19
alebo
na
mimoriadne
rozhodnutia
prijaté v tejto
súvislosti,
najmä
predĺženie
športovej
sezóny.“
12      Dňa
8. apríla
2020
sa
LPFP a časť
klubov
pôsobiacich v národnej
súťaži
druhej
ligy, z ktorých
väčšinu
zastupovali
ich
príslušní
prezidenti,
zúčastnili
videokonferencie,
na
základe
ktorej
LPFP
vydala
tlačovú
správu s názvom
„Prezidenti
[druholigových]
klubov
súhlasia s pravidlom
pre
jednostranné
vypovedanie
zmlúv“.
Táto
tlačová
správa
obsahuje
prvý
odsek,
ktorý
má
rovnaké
znenie
ako
tlačová
správa
uvedená v predchádzajúcom
bode,
po
ktorom
nasledujú
dva
ďalšie
odseky,
ktoré
znejú
takto:
„Toto
opatrenie
bolo
prijaté a oznámené
včera
prezidentmi
[prvoligových]
klubov,
ku
ktorým
sa
teraz
pripájajú
vedúci
predstavitelia
[druholigových
klubov].
Prezidenti
druholigových
klubov,
ktorí
sú
jednotní v úsilí
prekonať
túto
náročnú
situáciu a vystupujú
jednohlasne,
budú v spolupráci s [LPFP]
schopní
prekonať
toto
pre
celé
odvetvie
ťažké
obdobie.
Vedúci
predstavitelia
sú
viac
než
kedykoľvek
predtým
presvedčení,
že
problémy a výzvy,
ktorým
čelia,
sú
spoločné a že
reakcia
na
ne musí
byť
bezpodmienečne
tiež
spoločná.“
13      Medzinárodná
futbalová
federácia
(FIFA)
uverejnila
7. apríla
2020
svoj
obežník
č. 1714,
ktorý
preberá
dokument s názvom
„COVID‑19:
Regulačné
otázky
týkajúce
sa
futbalu“ a vytvára
pracovnú
skupinu,
ktorá
okrem
svojich
vlastných
zástupcov
zahŕňa
zástupcov
národných
futbalových
zväzov,
ktoré
sú
jej
členmi,
zástupcov
konfederácií,
zástupcov
Association
européenne des
clubs (Asociácia
európskych
klubov),
zástupcov
Fédération internationale des
footballeurs professionnels (Medzinárodná
federácia
profesionálnych
futbalistov)
(FIFPro) a zástupcov
Forum mondial des
ligues de
football professionnel (Svetové
fórum
profesionálnych
futbalových
líg). V tomto
dokumente
FIFA
okrem
iného
uvádza,
že
národné
futbalové
zväzy
sú
oprávnené
meniť
termíny
svojich
športových
sezón,
ako
aj
termíny
období
(tzv.
„okien“)
na
registráciu
hráčov.
FIFA
tiež
navrhuje,
aby
kluby a hráči
boli
nabádaní k tomu,
aby
spolupracovali
na
dosiahnutí
dohôd o zníženiach
platov,
alebo
aby
dohody
uzavreté
medzi
klubmi a hráčmi
boli
počas
obdobia
pozastavenia
športovej
sezóny
„pozastavené“.
14      Dňa
23. apríla
2020
portugalské
orgány
vydali
zákonný
dekrét,
ktorým
sa
zavádza
súbor
mimoriadnych a dočasných
opatrení v oblasti
športu,
medzi
ktoré
patrí
povolenie
udelené
portugalským
športovým
zväzom
zmeniť
svoje
predpisy
počas
športovej
sezóny
2019/2020 a na
obdobie
jej
trvania, a to s cieľom
riešiť
ťažkosti
spôsobené
pandémiou.
15      Dňa
30. apríla
2020
tieto
orgány
prijali
uznesenie,
ktorým
sa
stanovuje
stratégia
na
zrušenie
obmedzujúcich
opatrení
vrátane
možnosti
obnoviť
športovú
sezónu
2019/2020 s cieľom
dokončiť
národnú
súťaž
prvej
ligy.
16      Dňa
4. mája
2020
LPFP,
SJPF a Associação Nacional de
Treinadores de
Futebol (Národná
asociácia
futbalových
trénerov,
Portugalsko)
podpísali
memorandum o porozumení. V dôvodovej
správe,
ktorá
predchádza
tomuto
memorandu o porozumení,
sa
spomína
atypická a mimoriadna
situácia
zdravotnej
núdze a spoločenských
zmien
spôsobená
pandémiou,
potom
sa
uvádza
možnosť
obnovenia
národnej
súťaže
prvej
ligy,
ktorú
stanovuje
uznesenie
uvedené v predchádzajúcom
bode, a následne
sa
odkazuje
na
„zachovanie
[tejto
ligy]
pri
osobitnom
dodržiavaní
zásad
súťažnej
stability… a športových
zásluh“.
Pokiaľ
ide o samotné
memorandum o porozumení,
okrem
iného
sa v ňom
uvádza,
že
„športová
sezóna
2019/2020
sa
končí
dňom
nasledujúcim
po
poslednom
oficiálnom
zápase
tejto
sezóny“ a že
„športové
pracovné
zmluvy
uzavreté
medzi
klubmi… a hráčmi…,
ktorých
platnosť
uplynie
počas
prebiehajúcej
športovej
sezóny…,
sa
považujú
za
automaticky
predĺžené
až
do
konca
sezóny“.
17      Dňa
26. mája
2020
Úrad
pre
hospodársku
súťaž
vydal
príkaz
na
pozastavenie
opatrení
uvedených v tlačových
správach
vydaných
LPFP
7. a 8. apríla
2020,
ako
sú
uvedené v bodoch 10
až
12
tohto
rozsudku,
na
obdobie
90
dní.
Dňa
2. júna
2020
LPFP a dotknuté
kluby
vyhoveli
tomuto
príkazu.
18      Dňa
8. júna
2020
zmluvné
strany
LPFP a SJPF
zmenili
kolektívnu
zmluvu s cieľom
vložiť
do
nej
článok 7bis s názvom
„Účinok
zmien v kalendári
súťaží z dôvodu
ochorenia
COVID‑19
na
pracovný
pomer v oblasti
športu“,
ktorý
znie
takto:
„1.      Zmluvné
strany
kolektívnej
zmluvy
uzatvárajú
túto
dohodu v súlade s protokolom
uzavretým s LPFP…,
ktorý
stanovuje,
že
športová
sezóna
2019/2020
končí
deň
po
poslednom
oficiálnom
zápase
súťaží
tejto
sezóny.
2.      Pokiaľ
sa
strany
nedohodnú
inak,
športové
pracovné
zmluvy…
uzavreté
medzi
klubmi
zúčastňujúcimi
sa
na
[prvej
lige] a hráčmi,
ktorých
platnosť
uplynie
počas
prebiehajúcej
športovej
sezóny
definovanej v nariadení,
sa
považujú
za
automaticky
predĺžené
do
konca
prebiehajúcej
sezóny
definovanej v predchádzajúcom
bode.
…
4.      Predĺženie
zmluvy
uvedené v bode 1
znamená
zachovanie
všetkých
práv a povinností
strán,
vrátane
povinnosti
športového
zamestnávateľa
vyplácať
hráčovi
mesačnú
odmenu
stanovenú
pre
prebiehajúcu
športovú
sezónu,
alebo
sumu
úmernú
tejto
odmene,
ak
sa
športová
sezóna
skončí
skôr,
ako
je
táto
odmena
splatná v plnej
výške_…
…“
19      Dňa
18. júna
2020
Portugalská
futbalová
federácia
stanovila
nový
dátum
ukončenia
športovej
sezóny
2019/2020
na
2. august 2020.
20      Dňa
28. apríla
2022
prijal
Úrad
pre
hospodársku
súťaž
rozhodnutie, v ktorom
dospel k záveru,
že
opatrenia
uvedené v tlačových
správach
vydaných
LPFP
7. a 8. apríla
2020,
ktoré
sú
uvedené v bodoch 10
až
12
tohto
rozsudku,
je
potrebné
kvalifikovať
ako
dohodu,
ktorej
predmetom
bolo
obmedzenie
hospodárskej
súťaže,
ktorú
by
profesionálne
futbalové
kluby
zúčastňujúce
sa
na
nej
mohli
vykonávať v prípade
neexistencie
takejto
dohody
na
trhu s náborom
hráčov
schopných
zúčastniť
sa
na
národných
súťažiach
prvej a druhej
ligy.
21      LPFP a skupina
profesionálnych
futbalových
klubov
zúčastňujúcich
sa
na
národných
súťažiach
prvej a druhej
ligy
podali
proti
tomuto
rozhodnutiu
žalobu
na
Tribunal
da
Concorrência,
Regulação e Supervisão (Súd
pre
hospodársku
súťaž,
reguláciu a dohľad,
Portugalsko),
ktorý
je
vnútroštátnym
súdom
predkladajúcim
návrh
na
začatie
prejudiciálneho
konania.
22      V návrhu
na
začatie
prejudiciálneho
konania
tento
súd
po
tom,
čo
predložil
právny
rámec
uplatniteľný
na
nábor a registráciu
hráčov
spôsobilých
zúčastniť
sa
národných
súťaží
prvej a druhej
ligy,
ako
aj
dôsledky
pandémie
COVID‑19
na
športovú,
hospodársku a finančnú
situáciu
portugalských
profesionálnych
futbalových
klubov, a následne
na
profesionálnu
situáciu
hráčov, v podstate
uvádza,
že
má
pochybnosti o spôsobe,
akým
Úrad
pre
hospodársku
súťaž
vyložil a uplatnil
článok 101
ods. 1 ZFEÚ
vo
svojom
rozhodnutí z 28. apríla
2022.
23      V tejto
súvislosti
uvedený
súd v prvom
rade
konštatuje,
že
vo
všeobecnosti a abstraktne
správanie,
na
základe
ktorého
sa
podniky
medzi
sebou
dohodnú,
že
si
nebudú
navzájom
preberať
ani
zamestnávať
svojich
príslušných
zamestnancov, a tým
obmedzia
alebo
znemožnia
vyhliadky
na
profesijnú
mobilitu
týchto
zamestnancov,
ako
aj
ich
vyjednávaciu
silu
voči
ich
príslušným
zamestnávateľom,
treba
kvalifikovať
podľa
článku 101
ods. 1
TFEU,
za
dohodu,
ktorou
si
hospodárske
subjekty
konajúce v postavení
„kupujúcich“
na
„trhu“ s náborom
rozdeľujú
„zdroj“,
ktorým
je
pracovná
sila.
Okrem
toho
sa
domnieva,
že
takáto
dohoda
je z hľadiska
svojho
obsahu
porovnateľná s dohodou
uvedenou v článku 101
ods. 1 písm. c)
ZFEÚ, a preto
ju
možno
vzhľadom
na
jej
stupeň
škodlivosti
kvalifikovať
ako
dohodu,
ktorá
má
za
„cieľ“
obmedzovanie
hospodárskej
súťaže,
ktorej
by
sa
zúčastnené
podniky
mohli v prípade
neexistencie
tejto
dohody
zúčastniť
na
trhu s náborom,
čo
môže
zohrávať
ústrednú
úlohu v určitých
odvetviach, v ktorých
je
kvalifikácia
pracovníkov
nevyhnutná,
ako
je
odvetvie
profesionálneho
športu.
24      Predkladajúci
vnútroštátny
súd
ďalej
vysvetľuje,
že v prejednávanej veci
má
napriek
tomu
pochybnosti o tom,
či
správny
výklad
článku 101
ods. 1 ZFEÚ
umožňuje
usudzovať,
že
dohoda,
ako
je
dohoda, o ktorú
ide
vo
veci
samej,
má
pre
hospodársku
súťaž
dostatočný
stupeň
škodlivosti
na
to,
aby
ju
bolo
možné
kvalifikovať
ako
obmedzenie
hospodárskej
súťaže z hľadiska
„cieľa“.
25      Konkrétne
sa
tento
súd
na
jednej
strane
domnieva,
že
hospodársky a právny
kontext, v ktorom
bola
dohoda, o ktorú
ide
vo
veci
samej,
uzavretá,
sa v rozsahu, v akom
ho
možno
zohľadniť,
vyznačuje
súborom
prvkov
vlastných
odvetviu
profesionálneho
futbalu,
ku
ktorým
sa
pripája
situácia
spôsobená
pandémiou
COVID‑19,
ako
aj
jej
sociálnymi,
hospodárskymi a finančnými
dôsledkami
pre
toto
odvetvie,
profesionálne
futbalové
kluby a hráčov. V tejto
súvislosti v podstate
poznamenáva,
že
pandémia
COVID‑19 a ňou
spôsobené
otrasy
viedli
príslušný
športový
zväz k nariadeniu
pozastavenia
športovej
sezóny
2019/2020 a že
dohoda, o ktorú
ide
vo
veci
samej,
je
súčasťou
súboru
opatrení, o ktorých
rokovali
alebo
ktoré
prijali v nadväznosti
na
toto
pozastavenie
rôzne
zainteresované
strany,
ako
sú
športové
zväzy,
sociálni
partneri,
kluby a verejné
orgány, s cieľom
umožniť,
pokiaľ
je
to
možné,
obnovenie
tejto
športovej
sezóny,
ako
aj
všeobecnejšie
obnovenie
odvetvia.
26      Na
druhej
strane
uvedený
súd
zastáva
názor,
že v tomto
kontexte
sú
objektívne
ciele,
ktoré
má
dohoda, o ktorú
ide
vo
veci
samej,
dosiahnuť
vo
vzťahu k hospodárskej
súťaži,
nejednoznačné.
Je
pravda,
že
táto
dohoda
obmedzila
hospodársku
súťaž,
ktorej
by
sa
zúčastnené
kluby v prípade
jej
neexistencie
mohli
zúčastniť
na
trhu s náborom
hráčov.
Cieľom
uvedenej
dohody
však
tým,
že
sa
týmto
spôsobom
snaží o zachovanie
stability
hráčskych
kádrov
počas
obdobia
pozastavenia
športovej
sezóny
2019/2020
na
neurčito,
bolo
tiež
umožniť
vo
vhodnom
čase
obnovenie
súťaží
medzi
týmito
klubmi, a teda
obnoviť
hospodársku
súťaž
„na
štadiónoch“
za
podmienok,
ktoré
sú
vhodné
na
zachovanie
integrity
národných
súťaží
prvej a druhej
ligy.
27      Napokon
sa
predkladajúci
vnútroštátny
súd
pýta,
či
bez
ohľadu
na
otázku,
či
dohoda, o ktorú
ide
vo
veci
samej,
má
alebo
nemá
pre
hospodársku
súťaž
dostatočný
stupeň
škodlivosti
na
to,
aby
ju
bolo
možné
kvalifikovať
ako
dohodu,
ktorá
má
za
„cieľ“
obmedzovanie
hospodárskej
súťaže,
takúto
dohodu
možno
prirovnať k správaniu,
ktoré
Súdny
dvor
pripustil
najmä v rozsudkoch z 19. februára
2002,
Wouters a i. (C‑309/99,
EU:C:2002:98), a z 18. júla
2006,
Meca‑Medina a Majcen/Komisia
(C‑519/04 P,
EU:C:2006:492),
na
ktoré
sa
za
určitých
podmienok
nemusí
vzťahovať
zákaz
stanovený v článku 101
ods. 1 ZFEÚ.
28      Za
týchto
podmienok
Tribunal
da
Concorrência,
Regulação e Supervisão (Súd
pre
hospodársku
súťaž,
reguláciu a dohľad)
rozhodol
prerušiť
konanie a položiť
Súdnemu
dvoru
tieto
prejudiciálne
otázky:
„1.      „Vzhľadom
na
okolnosti
uvedené v tomto
návrhu
na
začatie
prejudiciálneho
konania,
predstavuje
dohoda,
ktorú
7. apríla
2020
na
diaľku
uzavreli
(prostredníctvom
platforiem
Zoom
alebo
Microsoft
Teams)
všetky
profesionálne
futbalové
športové
kluby
zúčastňujúce
sa
na
národnej
futbalovej
súťaži
prvej
ligy
členského
štátu
(konajúce v súčinnosti
so
zväzom,
ktorého
cieľom
je
zabezpečiť a regulovať
činnosti
profesionálneho
futbalu v tomto
členskom
štáte),
ktorá
už
na
druhý
deň a rovnakým
spôsobom
získala
súhlas
väčšiny
profesionálnych
futbalových
športových
klubov
zúčastňujúcich
sa
na
národnej
futbalovej
súťaži
druhej
ligy
tohto
členského
štátu
(opäť v súčinnosti s uvedeným
zväzom), a ktorá
stanovuje,
že
tieto
športové
kluby
sa
vzájomne
zaväzujú,
že
nezamestnajú
profesionálnych
futbalových
hráčov
týchto
súťaží,
ktorí
by
jednostranne
vypovedali
svoju
pracovnú
zmluvu,
odvolávajúc
sa
na
dôvody v súvislosti s pandémiou
COVID
19
alebo
na
akékoľvek
mimoriadne
rozhodnutie,
ktoré
bolo v tejto
súvislosti
prijaté, a najmä
na
predĺženie
športovej
sezóny,
športové
pravidlo v zmysle
rozsudku z 18. júla
2006,
Meca‑Medina a Majcen/Komisia
(C‑519/04 P,
EU:C:2006:492)?
2.      Možno
na
účely
judikatúry,
vyplývajúcej z rozsudkov z 19. februára
2002,
Wouters a i. (C‑309/99,
EU:C:2002:98,
bod 97), a z 18. júla
2006,
Meca‑Medina a Majcen/Komisia
(C‑519/04 P,
EU:C:2006:492,
bod 42),
pravidlo,
ktoré
je
výsledkom
dohody,
ktorú
7. apríla
2020,
za
okolností a s charakteristikami a cieľmi
uvedenými v tomto
návrhu
na
začatie
prejudiciálneho
konania,
na
diaľku
uzavreli
(prostredníctvom
platforiem
Zoom
alebo
Microsoft
Teams)
všetky
profesionálne
futbalové
športové
kluby
zúčastňujúce
sa
na
národnej
futbalovej
súťaži
prvej
ligy
členského
štátu
(konajúce v súčinnosti
so
zväzom,
ktorého
cieľom
je
zabezpečiť a regulovať
činnosti
profesionálneho
futbalu v tomto
členskom
štáte),
ktorá
už
na
druhý
deň a rovnakým
spôsobom
získala
súhlas
väčšiny
profesionálnych
futbalových
športových
klubov
zúčastňujúcich
sa
na
národnej
futbalovej
súťaži
druhej
ligy
tohto
členského
štátu
(opäť v súčinnosti s uvedeným
zväzom), a ktorá
stanovuje,
že
tieto
športové
kluby
sa
vzájomne
zaväzujú,
že
nezamestnajú
profesionálnych
futbalových
hráčov
týchto
súťaží,
ktorí
by
jednostranne
vypovedali
svoju
pracovnú
zmluvu
odvolávajúc
sa
na
dôvody v súvislosti s pandémiou
COVID
19
alebo
na
akékoľvek
mimoriadne
rozhodnutie,
ktoré
bolo v tejto
súvislosti
prijaté, a najmä
na
predĺženie
športovej
sezóny,
považovať
za
primerané a vhodné, a teda s ohľadom
na
článok 165 ZFEÚ
za
zlučiteľné s článkom 101
ods. 1 ZFEÚ?
3.      Bráni
článok 101
ods. 1 ZFEÚ
výkladu,
podľa
ktorého
dohodu,
ktorú
7. apríla
2020,
za
okolností a s charakteristikami a cieľmi
uvedenými v tomto
návrhu
na
začatie
prejudiciálneho
konania,
na
diaľku
uzavreli
(prostredníctvom
platforiem
Zoom
alebo
Microsoft
Teams)
všetky
profesionálne
futbalové
športové
kluby
zúčastňujúce
sa
na
národnej
futbalovej
súťaži
prvej
ligy
členského
štátu
(konajúce v súčinnosti
so
zväzom,
ktorého
cieľom
je
zabezpečiť a regulovať
činnosti
profesionálneho
futbalu v tomto
členskom
štáte),
ktorá
už
na
druhý
deň a rovnakým
spôsobom
získala
súhlas
väčšiny
profesionálnych
futbalových
športových
klubov
zúčastňujúcich
sa
na
národnej
futbalovej
súťaži
druhej
ligy
tohto
členského
štátu
(opäť v súčinnosti s uvedeným
zväzom), a ktorá
stanovuje,
že
tieto
športové
kluby
sa
vzájomne
zaväzujú,
že
nezamestnajú
profesionálnych
futbalových
hráčov
týchto
súťaží,
ktorí
by
jednostranne
vypovedali
svoju
pracovnú
zmluvu
odvolávajúc
sa
na
dôvody v súvislosti s pandémiou
COVID
19
alebo
na
akékoľvek
mimoriadne
rozhodnutie,
ktoré
bolo v tejto
súvislosti
prijaté, a najmä
na
predĺženie
športovej
sezóny,
možno
kvalifikovať
ako
obmedzenie
hospodárskej
súťaže z hľadiska
cieľa,
keďže
vykazuje
dostatočný
stupeň
škodlivosti
pre
hospodársku
súťaž?“
O prejudiciálnych otázkach
Úvodné pripomienky
29      Na
úvod
treba
pripomenúť,
že
vzhľadom
na
to,
že
výkon
športu
predstavuje
hospodársku
činnosť,
patrí
do
pôsobnosti
ustanovení
práva
Únie,
ktoré
sa
uplatňujú v prípade
takejto
činnosti
(rozsudky z 21. decembra
2023,
European Superleague Company, C‑333/21,
EU:C:2023:1011,
bod 83 a citovaná
judikatúra,
ako
aj
zo
4. októbra
2024,
FIFA, C‑650/22,
EU:C:2024:824,
bod 75).
30      Iba
niektoré
osobitné
pravidlá,
ktoré
boli
na
jednej
strane
prijaté
výlučne z dôvodov
nehospodárskej
povahy a na
druhej
strane
sa
týkajú
výlučne
športu
ako
takého,
sa
musia
považovať
za
pravidlá,
ktoré
nesúvisia s nijakou
hospodárskou
činnosťou.
Platí
to
najmä
pre
pravidlá,
ktoré
sa
týkajú
vylúčenia
zahraničných
hráčov
zo
zloženia
družstiev
zúčastňujúcich
sa
súťaží
medzi
reprezentačnými
družstvami
ich
krajiny
alebo
stanovenia
kritérií
poradia
používaných
na
výber
športovcov
zúčastňujúcich
sa
individuálnych
súťaží
(rozsudky z 21. decembra
2023,
European Superleague Company, C‑333/21,
EU:C:2023:1011,
bod 84 a citovaná
judikatúra,
ako
aj
zo
4. októbra
2024,
FIFA, C‑650/22,
EU:C:2024:824,
bod 76).
31      S výnimkou
týchto
osobitných
pravidiel
pravidlá
prijaté
športovými
zväzmi a všeobecnejšie
správanie
týchto
zväzov
patria
do
pôsobnosti
ustanovení
Zmluvy o FEÚ
týkajúcich
sa
práva
hospodárskej
súťaže,
pokiaľ
sú
splnené
podmienky
na
uplatnenie
týchto
ustanovení
(rozsudky z 21. decembra
2023,
European Superleague Company, C‑333/21,
EU:C:2023:1011,
bod 87 a citovaná
judikatúra,
ako
aj
zo
4. októbra
2024,
FIFA, C‑650/22,
EU:C:2024:824,
bod 78).
To
isté
platí
pre
pravidlá a správanie
profesionálnych
futbalových
klubov,
ako
je
to
vo
veci
samej,
prípadne
po
dohode s príslušným
národným
športovým
zväzom.
32      V prejednávanej veci
také
opatrenia,
aké
sú
uvedené v tlačových
správach
uverejnených
LPFP
7. a 8. apríla
2020,
ktoré
sú
uvedené v bodoch 10
až
12
tohto
rozsudku,
nepatria
medzi
opatrenia,
na
ktoré
by
sa
mohla
uplatniť
výnimka
uvedená v bode 30
tohto
rozsudku, v súvislosti s ktorou
Súdny
dvor
opakovane
pripomenul,
že
musí
zostať
obmedzená
na
svoj
vlastný
účel a že
sa
na
ňu
nemožno
odvolávať s cieľom
vylúčiť
celú
športovú
činnosť z pôsobnosti
ustanovení
Zmluvy o FEÚ
týkajúcich
sa
hospodárskeho
práva
Únie
(pozri
analogicky
rozsudky z 21. decembra
2023,
European Superleague Company, C‑333/21,
EU:C:2023:1011,
bod 89 a citovanú
judikatúru,
ako
aj
zo
4. októbra
2024,
FIFA, C‑650/22,
EU:C:2024:824,
bod 79).
33      Naopak,
vzhľadom
na
to,
že
zloženie
družstiev
je
jedným
zo
základných
parametrov
súťaží, v ktorých
súťažia
profesionálne
futbalové
kluby, a že
tieto
súťaže
vedú k hospodárskej
činnosti,
také
opatrenia,
ako
sú
opatrenia
vo
veci
samej,
ktoré
sa
týkajú
náboru,
prípadného
prestupu a vyhliadok
na
profesijnú
mobilitu
hráčov,
treba
považovať
za
opatrenia,
ktoré
majú
priamy
vplyv
na
podmienky
výkonu
tejto
hospodárskej
činnosti a na
hospodársku
súťaž
medzi
profesionálnymi
futbalovými
klubmi
vykonávajúcimi
túto
činnosť
(pozri v tomto
zmysle
analogicky
rozsudok
zo
4. októbra
2024,
FIFA, C‑650/22,
EU:C:2024:824,
bod 81).
34      Takéto
opatrenia
preto
môžu
patriť
do
pôsobnosti
článku 101 ZFEÚ.
O tretej otázke
35      Svojou
treťou
otázkou,
ktorou
sa
treba
zaoberať v prvom
rade,
sa
predkladajúci
vnútroštátny
súd v podstate
pýta,
či
sa
má
článok 101
ods. 1 ZFEÚ
vykladať v tom
zmysle,
že
dohoda,
ktorou
sa
kluby
zúčastňujúce
sa
na
profesionálnych
futbalových
súťažiach
členského
štátu
zaviazali
po
dohode s dotknutým
národným
športovým
zväzom
nezamestnať
svojich
hráčov v prípade,
že
títo
hráči
by
jednostranne
vypovedali
svoju
pracovnú
zmluvu s odvolaním
sa
na
ťažkosti
spôsobené
pandémiou
COVID‑19
alebo
akýmkoľvek
mimoriadnym
rozhodnutím,
ktoré s ňou
súvisí, a najmä
predĺžením
športovej
sezóny,
sa
má
kvalifikovať
ako
dohoda,
ktorej
cieľom
je
obmedzenie
hospodárskej
súťaže.
36      V tejto
súvislosti z ustálenej
judikatúry
Súdneho
dvora
vyplýva,
že
na
to,
aby
bolo
možné v danom
prípade
dospieť k záveru,
že
dohoda,
rozhodnutie
združenia
podnikov
alebo
zosúladený
postup
patria
do
pôsobnosti
zákazu
stanoveného v článku 101
ods. 1 ZFEÚ,
je
potrebné v súlade
so
samotným
znením
tohto
ustanovenia
preukázať,
že
toto
správanie
má
buď
za
cieľ,
alebo
za
následok
vylučovanie,
obmedzovanie
alebo
skresľovanie
hospodárskej
súťaže
(rozsudky z 21. decembra
2023,
European Superleague Company, C‑333/21,
EU:C:2023:1011,
bod 158 a citovaná
judikatúra,
ako
aj
zo
4. októbra
2024,
FIFA, C‑650/22,
EU:C:2024:824,
bod 124).
37      Na
tento
účel
treba
najprv
preskúmať
cieľ
predmetného
správania.
Ak
sa
na
konci
tohto
preskúmania
zistí,
že
správanie
má
protisúťažný
cieľ,
nie
je
potrebné
skúmať
jeho
vplyv
na
hospodársku
súťaž.
Tento
vplyv
treba
následne
preskúmať
len
za
predpokladu,
že
toto
správanie
nemožno
považovať
za
správanie s protisúťažným
cieľom
(rozsudky z 21. decembra
2023,
European Superleague Company, C‑333/21,
EU:C:2023:1011,
bod 159 a citovaná
judikatúra,
ako
aj
zo
4. októbra
2024,
FIFA, C‑650/22,
EU:C:2024:824,
bod 125).
38      Hoci
pojem
protisúťažný
„cieľ“
nepredstavuje
výnimku z pojmu
protisúťažný
„následok“,
má
sa
vykladať
reštriktívne
(rozsudky z 21. decembra
2023,
European Superleague Company, C‑333/21,
EU:C:2023:1011,
bod 161 a citovaná
judikatúra,
ako
aj
zo
4. októbra
2024,
FIFA, C‑650/22,
EU:C:2024:824,
bod 126).
39      Tento
pojem
teda
treba
chápať
tak,
že
odkazuje
len
na
určité
zosúladené
postupy
medzi
podnikmi,
ktoré
vykazujú
dostatočný
stupeň
škodlivosti
pre
hospodársku
súťaž
na
to,
aby
bolo
možné
domnievať
sa,
že
preskúmanie
ich
účinkov
nie
je
nevyhnutné.
Niektoré
formy
koordinácie
medzi
podnikmi
totiž
možno
už
na
základe
ich
povahy
považovať
za
škodlivé
pre
dobré
fungovanie
riadnej
hospodárskej
súťaže
(rozsudky z 21. decembra
2023,
European Superleague Company, C‑333/21,
EU:C:2023:1011,
bod 162 a citovaná
judikatúra,
ako
aj
zo
4. októbra
2024,
FIFA, C‑650/22,
EU:C:2024:824,
bod 127).
40      Medzi
druhy
správania,
ktoré
treba
za
také
považovať,
patria
predovšetkým
určité
zosúladené
správania,
ktoré
obzvlášť
poškodzujú
hospodársku
súťaž,
akými
sú
horizontálne
kartely
vedúce k určovaniu
cien,
rozdeleniu
trhov,
obmedzovaniu
výrobnej
kapacity
alebo k rozdeľovaniu
zákazníkov.
Tieto
druhy
správania
totiž
môžu
viesť k zvýšeniu
cien
alebo
zníženiu
výroby, a teda
ponuky,
čo
vedie k zlému
rozdeleniu
zdrojov
na
úkor
užívateľských
podnikov a spotrebiteľov
(pozri v tomto
zmysle
rozsudok z 21. decembra
2023,
European Superleague Company, C‑333/21,
EU:C:2023:1011,
bod 163 a citovanú
judikatúru).
41      V niektorých
prípadoch
sa
môžu
považovať
aj
iné
druhy
správania
za
správanie s protisúťažným
cieľom,
hoci
nemusia
byť
nevyhnutne
rovnako
škodlivé
pre
hospodársku
súťaž.
Platí
to
najmä
pre
určité
typy
horizontálnych
dohôd
iných
ako
kartely,
napríklad
tých,
ktoré
vedú k vylúčeniu
konkurenčných
podnikov z trhu,
alebo
pre
určité
druhy
rozhodnutí
združení
podnikov
(rozsudky z 21. decembra
2023,
European Superleague Company, C‑333/21,
EU:C:2023:1011,
bod 164 a citovaná
judikatúra,
ako
aj
zo
4. októbra
2024,
FIFA, C‑650/22,
EU:C:2024:824,
bod 128). Na
to,
aby
bolo
možné
dospieť k takejto
kvalifikácii,
je
však
potrebné
preukázať,
že
takéto
správania
majú
dostatočný
stupeň
škodlivosti
pre
hospodársku
súťaž v tom
zmysle,
že
ako
uviedol
generálny
advokát v bode 28
svojich
návrhov,
majú
zjavnú
protisúťažnú
logiku.
42      Ako
vyplýva z článku 101
ods. 1 písm. a) a c)
ZFEÚ,
ktorý
odkazuje
najmä
na
určenie
„nákupných
alebo
predajných
cien“ a rozdelenie
„trhov
alebo
zdrojov
zásobovania“,
takéto
kartely,
takéto
horizontálne
dohody a takéto
rozhodnutia
združení
podnikov
sa
môžu
týkať
nielen
výrobkov
alebo
služieb
uvádzaných
na
trh
dotknutými
podnikmi,
teda
ponuky,
ale
aj
akýchkoľvek
zdrojov,
ktoré
tieto
podniky
potrebujú
na
vytváranie
týchto
výrobkov
alebo
služieb,
teda
dopytu.
Zosúladené
správanie
týchto
podnikov
môže
tak
spočívať
napríklad v rozdelení
si
dodávateľov,
vo
využití
kolektívnej
trhovej
sily
na
určenie
ceny,
za
ktorú
budú
nakupovať
svoje
vstupy, v obmedzení
alebo
kontrole
základného
parametra
hospodárskej
súťaže,
ktorým
môže
byť v niektorých
odvetviach
alebo
na
niektorých
trhoch
nábor
vysokokvalifikovaných
pracovníkov,
ako
sú
napríklad
už
vychovaní
hráči,
pokiaľ
ide o odvetvie
profesionálneho
futbalu
(rozsudok
zo
4. októbra
2024,
FIFA, C‑650/22,
EU:C:2024:824,
bod 129 a citovaná
judikatúra).
43      Na
to,
aby
sa v danom
prípade
určilo,
či
dohoda,
rozhodnutie
združenia
podnikov
alebo
zosúladený
postup
patria
do
určitej
formy
koordinácie,
ktorú
už z jej
samotnej
povahy
treba
považovať
za
škodlivú
pre
riadne
fungovanie
hospodárskej
súťaže,
je
potrebné
skúmať
po
prvé
obsah
predmetnej
dohody,
rozhodnutia
alebo
zosúladeného
postupu,
po
druhé
hospodársky a právny
kontext,
do
ktorého
patrí, a po
tretie
ciele,
ktorých
dosiahnutie
sleduje
(pozri v tomto
zmysle
rozsudky z 21. decembra
2023,
European Superleague Company,
C‑333/21,
EU:C:2023:1011,
bod 165 a citovanú
judikatúru,
ako
aj z 29. júla
2024,
Banco BPN/BIC
Português a. i.,
C‑298/22,
EU:C:2024:638,
bod 44).
44      V tejto
súvislosti v prvom
rade
skúmanie
obsahu
dohody,
rozhodnutia
združenia
podnikov
alebo
zosúladeného
postupu, o ktoré
ide v danom
prípade,
predpokladá,
aby
sa
vzhľadom
na
jeho
rôzne
aspekty
určilo,
či
zosúlaďovanie,
ktoré z neho
vyplýva,
má
vlastnosti,
ktoré
umožňujú
spojiť
ho s určitou
formou
koordinácie
medzi
podnikmi,
ktorú
treba
už z jej
samotnej
povahy
považovať
za
škodlivú
pre
riadne
fungovanie
hospodárskej
súťaže,
pričom o takýto
prípad
ide
najmä
vtedy,
ak
je
každá
koordinácia s takýmito
charakteristikami
práve z dôvodu
týchto
vlastností
spôsobilá
dospieť k podmienkam
hospodárskej
súťaže,
ktoré
nezodpovedajú
obvyklým
podmienkam
predmetného
odvetvia
alebo
trhu
(pozri v tomto
zmysle
rozsudok z 29. júla
2024,
Banco BPN/BIC
Português a i., C‑298/22,
EU:C:2024:638,
bod 45,
ako
aj citovanú
judikatúru).
45      Ďalej,
pokiaľ
ide
predovšetkým o hospodársky a právny
kontext,
do
ktorého
patrí
predmetné
správanie,
treba
zohľadniť
povahu
dotknutých
tovarov
alebo
služieb,
ako
aj
skutočné
podmienky,
ktoré
charakterizujú
štruktúru a fungovanie
predmetného
odvetvia,
odvetví
alebo
trhov.
Naopak,
nie
je
vôbec
potrebné
skúmať a už
vôbec
nie
preukazovať
účinky
tohto
správania
na
hospodársku
súťaž,
či
už
skutočné
alebo
potenciálne,
negatívne
alebo
pozitívne
(rozsudky z 21. decembra
2023,
European Superleague Company, C‑333/21,
EU:C:2023:1011,
bod 166 a citovaná
judikatúra; z 27. júna
2024,
Komisia/Servier a i., C‑176/19 P,
EU:C:2024:549,
body 288 a 453,
ako
aj
zo
4. októbra
2024,
FIFA, C‑650/22,
EU:C:2024:824,
bod 131).
46      Vzhľadom
na
vyjadrenia
predkladajúceho
vnútroštátneho
súdu v tejto
súvislosti
treba
spresniť,
že
hoci
preskúmanie
hospodárskeho a právneho
kontextu,
do
ktorého
patrí
dané
správanie,
je v každom
prípade
potrebné,
ako
to
vyplýva z judikatúry
citovanej v bode 43
tohto
rozsudku,
stupeň
zohľadnenia
tohto
kontextu
môže
závisieť
od
druhu
predmetného
správania,
ako v podstate
uviedol
generálny
advokát v bodoch 42,
43 a 66
svojich
návrhov.
47      Súdny
dvor
tak
rozhodol,
že v prípade
zosúladeného
správania,
ktoré
môže
patriť
do
určitej
formy
koordinácie,
ktorá
je
obzvlášť
škodlivá
pre
hospodársku
súťaž,
akými
sú
horizontálne
kartely
vedúce k rozdeleniu
trhov
alebo k vylúčeniu
potenciálne
konkurenčných
podnikov z týchto
trhov,
sa
preskúmanie
hospodárskeho a právneho
kontextu,
do
ktorého
takéto
správanie
patrí,
môže
obmedzovať
na
to,
čo
sa
zdá
ako
nevyhnutné
minimum
na
účely
záveru o existencii
obmedzenia
hospodárskej
súťaže z hľadiska
cieľa
(pozri v tomto
zmysle
rozsudky z 20. januára
2016,
Toshiba
Corporation/Komisia, C‑373/14 P,
EU:C:2016:26,
body 28 a 29,
ako
aj z 26. októbra
2023,
EDP – Energias de
Portugal a i., C‑331/21,
EU:C:2023:812,
body 100
až
102).
48      Naproti
tomu v prípade
iných
druhov
správania,
ktoré,
hoci
nie
sú
nevyhnutne
rovnako
škodlivé
pre
hospodársku
súťaž,
by
napriek
tomu
mohli
mať
dostatočný
stupeň
škodlivosti
na
to,
aby
bolo
možné
dospieť k záveru,
že
majú
protisúťažný
cieľ,
treba
podrobnejšie
preskúmať
všetky
skutočnosti
uvedené v bode 45
tohto
rozsudku,
čo v prípade
potreby
znamená
zohľadniť
relevantný
regulačný a inštitucionálny
rámec.
49      V oboch
prípadoch
musí
preskúmanie
skutočného
hospodárskeho a právneho
kontextu,
do
ktorého
patrí
predmetné
správanie,
umožniť
ubezpečiť
sa,
že
sú
splnené
požadované
podmienky,
aby
sa
mohol
prijať
záver,
že
toto
správanie
má
dostatočný
stupeň
škodlivosti
na
to,
aby
ho
bolo
možné
kvalifikovať
ako
protisúťažné z hľadiska
„cieľa“.
Takúto
kvalifikáciu
totiž
možno
prijať
len
za
určitých
okolností
týkajúcich
sa
najmä
povahy
predmetných
tovarov
alebo
služieb,
skutočných
podmienok
fungovania
trhu
alebo
jeho
štruktúry.
Naopak,
zohľadnenie
tohto
kontextu
môže
viesť
ku
konštatovaniu,
že
osobitné
okolnosti
týkajúce
sa
uvedeného
správania
môžu
preukázať,
že
toto
správanie
nie
je
dostatočne
škodlivé
na
to,
aby
odôvodnilo
takúto
kvalifikáciu
(pozri v tomto
zmysle
rozsudok z 29. júla
2024,
Banco BPN/BIC
Português a i., C‑298/22,
EU:C:2024:638,
bod 48).
50      Napokon,
pokiaľ
ide o ciele
sledované
predmetným
správaním,
treba
určiť
objektívne
ciele,
ktoré
toto
správanie
sleduje
vo
vzťahu k hospodárskej
súťaži.
Naproti
tomu
skutočnosť,
že
zúčastnené
podniky
konali
bez
subjektívneho
úmyslu
vylúčiť,
obmedziť
alebo
skresliť
hospodársku
súťaž a že
sledovali
určité
legitímne
ciele,
nie
je
rozhodujúca
na
účely
uplatnenia
článku 101
ods. 1 ZFEÚ
(rozsudky z 21. decembra
2023,
European Superleague Company, C‑333/21,
EU:C:2023:1011,
bod 167 a citovaná
judikatúra,
ako
aj
zo
4. októbra
2024,
FIFA, C‑650/22,
EU:C:2024:824,
bod 132).
51      Okrem
toho
zo
zohľadnenia
všetkých
požadovaných
skutočností
musia v každom
prípade
vyplývať
presné
dôvody,
pre
ktoré
predmetné
správanie
vykazuje
dostatočný
stupeň
škodlivosti
pre
hospodársku
súťaž a na
základe
ktorých
sa
možno
domnievať,
že
jeho
cieľom
je
vylúčenie,
obmedzenie
alebo
skreslenie
hospodárskej
súťaže
(pozri v tomto
zmysle
rozsudky z 21. decembra
2023,
European Superleague Company, C‑333/21,
EU:C:2023:1011,
bod 168 a citovanú
judikatúru,
ako
aj
zo
4. októbra
2024,
FIFA, C‑650/22,
EU:C:2024:824,
bod 133).
52      V prejednávanej veci,
pokiaľ
ide v prvom
rade o obsah
dohody, o ktorú
ide
vo
veci
samej,
zo
samotného
znenia
tretej
otázky
položenej
predkladajúcim
vnútroštátnym
súdom,
ako
aj z vyjadrení
tohto
súdu,
ktoré
sú
pripomenuté v bodoch 11 a 12
tohto
rozsudku,
vyplýva,
že
ide o dohodu,
ktorou
sa
zaviazala
skupina
klubov
zúčastňujúcich
sa
na
národných
profesionálnych
futbalových
súťažiach
členského
štátu, a to
po
dohode s dotknutým
národným
športovým
zväzom,
nezamestnať
svojich
hráčov v prípade,
že
títo
hráči
by
jednostranne
vypovedali
svoju
pracovnú
zmluvu s odvolaním
sa
na
ťažkosti
spôsobené
pandémiou
COVID‑19
alebo
akýmkoľvek
výnimočným
rozhodnutím,
ktoré s ňou
súvisí, a najmä
predĺžením
športovej
sezóny.
53      Uzavretím
takejto
dohody
profesionálne
futbalové
kluby,
ktoré
sa
na
tejto
dohode
zúčastňujú,
koordinujú v rozsahu a za
podmienok
stanovených
spoločne, v prejednávanej veci v prípade
dvoch
súťaží
na
vysokej
úrovni,
ktoré
sa
konajú
na
úrovni
členského
štátu,
svoje
správanie
na
„vstupnom
trhu“,
ktorý z ekonomického
hľadiska
predstavuje
nábor
hráčov,
ktorí
už
sú
vyškolení
alebo
sú
vo
fáze
výcviku.
Touto
koordináciou
sa
všetky
tieto
kluby
vzdávajú
akejkoľvek
možnosť
nezávisle
sa
rozhodnúť
zamestnať
hráča,
ktorý
by
jednostranne
vypovedal
pracovnú
zmluvu s iným
klubom z dôvodov
súvisiacich s pandémiou
COVID‑19,
alebo
takúto
možnosť
zakazujú.
Takáto
dohoda,
ktorá
zodpovedá
dohode o nepreberaní,
predstavuje
zjavné
obmedzenie
parametra
hospodárskej
súťaže,
ktorý
zohráva
podstatnú
úlohu v oblasti
profesionálneho
športu
na
vysokej
úrovni, a to
možnosť
zamestnať
hráčov,
ktorí
už
boli
zamestnaní
daným
klubom,
pričom
neexistencia
tohto
obmedzenia
môže
práve
umožniť
uvedeným
klubom
konkurovať
si
navzájom
na
tomto
trhu
(pozri v tomto
zmysle
rozsudok
zo
4. októbra
2024,
FIFA, C‑650/22,
EU:C:2024:824,
body 138,
145 a 146).
54      Dohody o nepreberaní
sú
pritom
porovnateľné s horizontálnymi
dohodami o rozdelení
„zdrojov
zásobovania“
uvedenými v článku 101
ods. 1 písm. c)
ZFEÚ,
ktoré,
ako
vyplýva z bodu 42
tohto
rozsudku,
sú
škodlivé
pre
hospodársku
súťaž,
keďže
smerujú k umelému
zmrazeniu
rozdelenia
„zdrojov“,
ktorými
sú
pracovníci,
medzi
zúčastnené
podniky
(pozri v tomto
zmysle
rozsudok
zo
4. októbra
2024,
FIFA, C‑650/22,
EU:C:2024:824,
bod 146),
čo
má
za
následok
potenciálne
neefektívne
prideľovanie
týchto
zdrojov
na
trhu.
55      Okrem
toho
tieto
dohody
obmedzujú
možnosti
týchto
pracovníkov
ponúkať
svoje
služby
iným
podnikom, a tým
obmedzujú
ich
vyjednávaciu
silu
na
trhu, a to
aj
vo
vzťahu k podniku,
ktorý
ich
zamestnáva.
V dôsledku
toho,
hoci
je
ich
obsah
odlišný
od
obsahu
dohôd,
ktorými
sa
takéto
podniky
priamo
dohodli
na
stanovení
platov
svojich
hráčov,
teda
na
„nákupných
cenách“
ich
príslušných
ľudských
zdrojov,
čo
má
za
následok
vylúčenie
alebo
obmedzenie
hospodárskej
súťaže v tejto
súvislosti,
takéto
dohody o nepreberaní
môžu
mať
napriek
tomu
nepriamy a potenciálny
vplyv
na
tieto
ceny.
56      Preskúmanie
obsahu
danej
dohody
však
nemôže
samo
osebe
stačiť
na
konštatovanie
existencie
takejto
kvalifikácie,
aj
keď
táto
dohoda
súvisí s určitým
druhom
správania,
ktoré
možno
vo
všeobecnosti
považovať
za
spôsobilé
obmedziť
hospodársku
súťaž z hľadiska
svojho
samotného
cieľa,
ako
to
vyplýva z ustálenej
judikatúry
pripomenutej v bodoch 43 a 49
tohto
rozsudku.
57      Pokiaľ
ide v druhom
rade o hospodársky a právny
kontext,
do
ktorého
patrí
predmetné
správanie,
treba
po
prvé
pripomenúť,
že
konkrétne
preskúmanie
skutočného
kontextu,
do
ktorého
patria
hospodárske
činnosti
spojené s výkonom
športu,
môže
zahŕňať
zohľadnenie, a to
okrem
iných
skutočností a pokiaľ
sa
tieto
osobitosti
ukážu
ako
relevantné,
povahy,
organizácie
alebo
fungovania
príslušného
športu,
spôsobu,
akým
sa
vykonáva,
spôsobu,
akým
rôzni
aktéri
zapojení
do
športu
na
seba
vzájomne
pôsobia, a úlohy,
ktorú
zohrávajú
štruktúry
alebo
orgány,
ktoré
sú
zaň
zodpovedné
na
všetkých
úrovniach a s ktorými
Únia
podporuje
spoluprácu v súlade s článkom 165
ods. 3 ZFEÚ
(pozri v tomto
zmysle
rozsudok z 21. decembra
2023,
European Superleague Company, C‑333/21,
EU:C:2023:1011,
body 104 a 105,
ako
aj
citovanú
judikatúru).
58      V prejednávanej veci
dohoda, o ktorú
ide
vo
veci
samej,
je,
ako
sa
uvádza v bode 52
tohto
rozsudku,
dohodou o nepreberaní
hráčov,
ktorí
by
jednostranne
vypovedali
svoju
pracovnú
zmluvu z dôvodov
súvisiacich s pandémiou
COVID‑19,
ktorú
uzavrela
skupina
klubov
zúčastňujúcich
sa
na
národných
profesionálnych
futbalových
súťažiach
členského
štátu
po
dohode s dotknutým
národným
športovým
zväzom.
Týka
sa
teda,
ako
bolo
uvedené v bode 53
tohto
rozsudku,
parametra
hospodárskej
súťaže,
ktorý
zohráva
podstatnú
úlohu v oblasti
profesionálneho
futbalu
na
vysokej
úrovni.
59      Hospodárska
súťaž,
ktorá
môže
existovať
medzi
podnikmi,
akými
sú
profesionálne
futbalové
kluby,
sa
vyznačuje
určitými
osobitosťami.
Hoci
totiž
tieto
podniky
môžu
navzájom
konkurovať
na
rôznych
trhoch,
ako
je
predaj
vstupeniek
umožňujúcich
divákom
zúčastniť
sa
na
stretnutiach,
vyhľadávanie a získavanie
sponzorov
alebo
využívanie
určitých
právnych
alebo
hospodárskych
práv
spojených
so
súťažami,
na
ktorých
sa
zúčastňujú,
ako
aj
hráčmi,
ktorých
zamestnávajú,
ich
vzájomné
postavenie
na
týchto
trhoch
závisí
do
určitej
miery
od
ich
primárnej a hlavnej
činnosti,
ktorou
je
ich
účasť
na
športových
súťažiach.
60      Tieto
športové
súťaže
sa
okrem
iného
vyznačujú
tým,
že
hoci
je
účasť
na
nich
vyhradená
družstvám,
ktoré
dosiahli
určité
športové
výsledky, a ich
priebeh
je
založený
na
súboji a postupnom
vyraďovaní
týchto
družstiev,
ktoré
spočíva
na
športových
zásluhách,
ich
riadne
fungovanie,
udržateľnosť a úspech
spočívajú
aj v zachovaní
určitej
športovej a finančnej
rovnováhy,
ako
aj
určitej
rovnosti
príležitostí
medzi
profesionálnymi
futbalovými
klubmi,
ktoré
sa
na
nich
zúčastňujú,
vzhľadom
na
vzťah
vzájomnej
závislosti
medzi
nimi
(pozri v tomto
zmysle
rozsudok z 21. decembra
2023,
European Superleague Company, C‑333/21,
EU:C:2023:1011,
body 143 a 235,
ako
aj
citovanú
judikatúru).
61      V tomto
rozsahu
udržateľnosť
hospodárskej
súťaže,
ktorej
sa
môžu
zúčastňovať
profesionálne
futbalové
kluby,
predpokladá,
že
kedykoľvek
existuje
dostatočný
počet
klubov,
ktoré
sa
zúčastňujú
na
rôznych
súťažiach
organizovaných
na
národnej a medzinárodnej
úrovni,
hoci
tieto
kluby
môžu
byť
na
základe
športových
sezón
postupne
vyraďované z danej
športovej
súťaže a aj
keď
niektoré z nich
môžu
postúpiť
alebo
naopak
klesnúť z jednej
ligy
do
druhej.
62      Po
druhé
Súdny
dvor
opakovane
uviedol,
že
vzhľadom
na
tieto
rôzne
osobitosti
je
legitímne,
aby
národné a medzinárodné
športové
združenia,
ktoré
sú
zodpovedné
za
danú
športovú
disciplínu, v rámci
svojej
právnej
autonómie
prijali,
uplatňovali a presadzovali
spoločné
pravidlá
týkajúce
sa
najmä
organizovania
súťaží v tejto
disciplíne,
ich
hladkého
priebehu a účasti
športovcov
na
týchto
súťažiach
(pozri v tomto
zmysle
rozsudok z 21. decembra
2023,
European Superleague Company, C‑333/21,
EU:C:2023:1011,
body 75 a 142,
ako
aj
citovanú
judikatúru).
63      Takéto
spoločné
pravidlá
určené
na
zabezpečenie
homogénnosti a koordinácie
súťaží v rámci
celkového
kalendára,
ako
aj
všeobecnejšie
na
primeranú a účinnú
podporu
organizovania
súťaží
založených
na
rovnosti
príležitostí a zásluhách,
môžu
mať
za
cieľ
okrem
iného
upraviť
podmienky,
za
akých
môžu
profesionálne
futbalové
kluby
vytvárať
družstvá
zúčastňujúce
sa
na
takýchto
súťažiach a za
akých
sa
samotní
hráči
môžu
do
nich
zapájať
(pozri v tomto
zmysle
rozsudok
zo
4. októbra
2024,
FIFA, C‑650/22,
EU:C:2024:824,
bod 143 a citovanú
judikatúru).
64      Najmä
vzhľadom
na
to,
že
ročný
alebo
sezónny
priebeh
profesionálnych
futbalových
súťaží
medzi
klubmi
je
založený,
ako
je
uvedené v bode 60
tohto
rozsudku,
na
súboji a postupnom
vyraďovaní
zúčastnených
družstiev, a preto
spočíva
najmä
na
športových
zásluhách,
ktoré
možno
zaručiť
len
vtedy,
ak
všetky
tieto
družstvá
súťažia
za
rovnakých
regulačných a technických
podmienok,
ktoré
zabezpečia
určitú
rovnosť
príležitostí,
môže
byť
legitímne,
ak
sa
športové
združenie
usiluje
do
istej
miery
zabezpečiť
stabilitu
zloženia
hráčskych
kádrov,
ktoré
slúžia
ako
základňa
družstvám,
ktoré
kluby
zostavujú
počas
daného
súťažného
ročníka,
napríklad
tak,
že
zakáže
jednostranné
vypovedanie
pracovných
zmlúv
počas
daného
súťažného
ročníka
či
dokonca
roka
(rozsudok
zo
4. októbra
2024,
FIFA, C‑650/22,
EU:C:2024:824,
bod 144 a citovaná
judikatúra).
65      Ak
však
športové
združenie
prijme
takéto
pravidlá,
musia
byť v súlade s právom
Únie.
Konkrétne
prijatie
týchto
pravidiel
nesmie
mať
za
následok,
že
ich
dodržiavanie
členmi
tohto
združenia,
ktorí
sú
podnikmi,
má
za
následok
porušenie
článkov 101 a 102 ZFEÚ.
Okrem
toho
uplatňovanie
uvedených
pravidiel
nemôže
obmedziť
výkon
práv a slobôd,
ktoré
jednotlivcom
priznáva
právo
Únie
(pozri v tomto zmysle rozsudok z 21. decembra 2023, Royal
Antwerp Football Club, C‑680/21, EU:C:2023:1010, bod 103 a citovanú judikatúru).
66      V prejednávanej veci
pritom
dohoda, o ktorú
ide
vo
veci
samej,
ktorú
spoločne
prijali
LPFP a skupina
futbalových
klubov,
čiastočne
obmedzuje
konkurenčné
vzťahy
týchto
klubov
ako
hospodárskych
subjektov.
67      Po
tretie
sa
predkladajúci
vnútroštátny
súd
pýta,
ako
vyplýva z bodov 24 a 25
tohto
rozsudku,
či
niektoré z ďalších
skutočností,
ktoré
charakterizujú
hospodársky a právny
kontext,
do
ktorého
patrí
dohoda, o ktorú
ide
vo
veci
samej,
by
ho
mohli
viesť k záveru,
že
táto
dohoda
nemá
pre
hospodársku
súťaž
dostatočný
stupeň
škodlivosti
na
to,
aby
ju
bolo
možné
považovať
za
dohodu,
ktorej
cieľom
je
obmedziť
hospodársku
súťaž, a teda
či
je
odôvodnené
zdržať
sa
preskúmania
jej
skutočných
alebo
potenciálnych
následkov
na
hospodársku
súťaž.
68      Konkrétne,
ako
vyplýva z bodov 7
až
11,
14
až
16 a 18
tohto
rozsudku,
tento
súd
odkazuje
na
pandémiu
COVID‑19,
na
všeobecné
dôsledky
tejto
pandémie,
ktoré
súvisia
najmä s obmedzením
pohybu
obyvateľstva a zatvorením
zariadení
určených
na
stretávanie
sa
verejnosti,
ako
aj
na
jej
osobitné
dôsledky
na
odvetvie
profesionálneho
futbalu,
ako
je
pozastavenie
športovej
sezóny
2019/2020 a početné
praktické,
športové,
sociálne,
hospodárske a finančné
ťažkosti,
ktorým
čelili
futbalové
kluby z dôvodu
uvedenej
pandémie.
69      V tejto
súvislosti
treba
uviesť,
že
hoci v konečnom
dôsledku
prináleží
predkladajúcemu
vnútroštátnemu
súdu,
aby
kvalifikoval
dohodu, o ktorú
ide
vo
veci
samej, z hľadiska
článku 101
ods. 1 ZFEÚ,
Súdny
dvor,
ktorý
rozhoduje o návrhu
na
začatie
prejudiciálneho
konania,
môže
na
základe
skutočností
uvedených v spise,
ktorý
má k dispozícii,
poskytnúť
objasnenia,
ktoré
majú
viesť
tento
súd
pri
jeho
výklade,
ako
aj
umožniť
mu
rozhodnúť v spore
vo
veci
samej
(pozri v tomto
zmysle
rozsudky z 13. júla
2006,
Manfredi a i., C‑295/04
až C‑298/04,
EU:C:2006:461,
bod 48,
ako
aj z 25. januára
2024,
Em
akaunt BG, C‑438/22,
EU:C:2024:71, bod 2
7).
70      V prejednávanej veci
sa v prvom
rade
správanie, o ktoré
ide
vo
veci
samej,
odlišuje
od
pravidiel,
ktoré
národné
alebo
medzinárodné
športové
združenia,
ktoré
sú
zodpovedné
za
danú
športovú
disciplínu,
stanovujú
na
základe
svojich
stanov a úloh,
ktoré
sú
im
zverené
alebo
uznané
orgánmi
verejnej
moci.
Zdá
sa
totiž,
že z tlačových
správ
LPFP
zo
7. a 8. apríla
2020,
ktoré
sú
uvedené v bodoch 10
až
12
tohto
rozsudku,
vyplýva,
že
toto
správanie
pôvodne
neprijalo
takéto
športové
združenie,
ale
profesionálne
futbalové
kluby,
ktoré
sú
podnikmi.
71      Okrem
toho,
keďže
cieľom
článku 101
ods. 1 ZFEÚ
je
zakázať
akúkoľvek
formu
koordinácie,
ktorá
vedome
nahrádza
riziká
hospodárskej
súťaže
praktickou
spoluprácou
medzi
podnikmi, a všeobecnejšie,
že
ustanovenia
Zmluvy o FEÚ
týkajúce
sa
hospodárskej
súťaže
sú
založené
na
predpoklade,
že
každý
hospodársky
subjekt
musí
sám
určiť
politiku,
ktorú
zamýšľa
uskutočňovať
na
trhu
(pozri v tomto
zmysle
rozsudky
zo
14. júla
1981,
Züchner,
172/80,
EU:C:1981:178,
bod 13, a z 20. novembra
2008,
Beef Industry
Development Society a Barry Brothers, C‑209/07,
EU:C:2008:643,
bod 34),
takéto
správanie
nemožno
prirovnať k takýmto
pravidlám.
72      Z informácií
poskytnutých
predkladajúcim
vnútroštátnym
súdom
však
vyplýva,
že
hoci
správanie, o ktoré
ide
vo
veci
samej,
pôvodne
nepochádzalo
od
príslušného
národného
športového
združenia, k správaniu, o ktoré
ide
vo
veci
samej,
došlo
za
prítomnosti
predsedu
tohto
združenia a možno
ho
považovať
za
podporované,
či
dokonca
schválené
týmto
združením,
čo
však
prináleží
overiť
predkladajúcemu
vnútroštátnemu
súdu.
73      Ďalej,
ako
je
spresnené v návrhu
na
začatie
prejudiciálneho
konania, k tomuto
správaniu
došlo v úplne
špecifickom
kontexte
vyvolanom
pandémiou
COVID‑19,
ktorá
nielenže
ovplyvnila
dotknuté
odvetvie v mnohých
ohľadoch,
ale
predovšetkým
mala
podstatný
vplyv
na
samotné
konkurenčné
fungovanie
tohto
odvetvia.
Konkrétne z dôvodu
tejto
pandémie a v nadväznosti
na
pozastavenie
športovej
sezóny
2019/2020,
ktoré z nej
vyplynulo,
bolo v čase
uzavretia
dohody, o ktorú
ide
vo
veci
samej,
neisté,
či
sa
vôbec
budú
konať
zápasy,
ktoré
sa
ešte
mali
odohrať v rámci
národných
majstrovstiev
prvej a druhej
ligy,
pričom
táto
neistota
sa
týkala
tak
dátumu
ukončenia
tejto
športovej
sezóny v prípade
jej
obnovenia,
ako
aj
skončenia
platnosti
pracovných
zmlúv
niektorých
hráčov. V prípade
neexistencie
vhodných
opatrení
by
totiž
hráči,
ktorí
by
jednostranne
vypovedali
svoju
pracovnú
zmluvu z dôvodu
uvedenej
pandémie
alebo
ktorých
pracovná
zmluva
by
skončila v deň,
kedy
sa
mala
pôvodne
skončiť
uvedená
športová
sezóna,
teda
30. júna
2020,
mohli
byť
následne
slobodne
zamestnaní
klubom,
čo
by
nevyhnutne a výrazne
zmenilo
zloženie
rôznych
prítomných
družstiev, a tým
narušilo
integritu
súťaže.
Okrem
toho,
ako v podstate
uvádza
generálny
advokát v bodoch 57 a 58
svojich
návrhov,
takáto
situácia
by
sa
mohla
ešte
zhoršiť,
ak
by
ekonomické a finančné
ťažkosti, s ktorými
sa
stretli
kluby
postihnuté
takýmito
odchodmi
hráčov,
im
zabránili v zamestnaní
nových
hráčov z dôvodu
nedostatku
dostatočných
finančných
prostriedkov.
74      Je
pravda,
že
vznik
takej
udalosti,
ako
je
pandémia
COVID‑19,
nemôže
ako
taký
odôvodniť
výnimku z kogentného
ustanovenia,
ktoré
predstavuje
článok 101
ods. 1 ZFEÚ
(pozri v tomto
zmysle a analogicky
rozsudky z 26. septembra
2013,
ÖBB‑Personenverkehr, C‑509/11,
EU:C:2013:613,
body 49 a 50,
ako
aj z 8. júna
2023,
UFC – Que choisir a CLCV, C‑407/21,
EU:C:2023:449, bod 57).
75      V rozsahu, v akom
predkladajúci
vnútroštátny
súd
odkazuje
na
článok 165 ZFEÚ,
treba
dodať,
že
to
neplatí v prípade,
keď
dohoda,
rozhodnutie
združenia
podnikov
alebo
zosúladený
postup
zasahujú
do
oblasti
športu.
Toto
ustanovenie
totiž
nepredstavuje
osobitné
pravidlo,
na
základe
ktorého
je
šport
vyňatý
zo
všetkých
alebo
niektorých
iných
ustanovení
primárneho
práva
Únie,
ktoré
sa
naň
môžu
uplatniť,
alebo
ktoré
požaduje,
aby
sa s ním v rámci
tohto
uplatňovania
zaobchádzalo
osobitne
(rozsudok z 21. decembra
2023,
European Superleague Company, C‑333/21,
EU:C:2023:1011,
bod 101).
76      Nič
to
však
nemení
na
tom,
že
také
okolnosti,
aké
sú
uvedené v bode 73
tohto
rozsudku,
musí
predkladajúci
vnútroštátny
súd
zohľadniť
na
účely
určenia,
či
kontext
správania, o ktoré
ide
vo
veci
samej,
posudzovaný v spojení s jeho
obsahom a objektívnymi
cieľmi,
umožňuje
alebo
neumožňuje
konštatovať,
že
toto
správanie
má
za
cieľ
vylučovanie,
obmedzovanie
alebo
skresľovanie
hospodárskej
súťaže.
77      Napokon
zohľadnenie
hospodárskeho a právneho
kontextu,
do
ktorého
patrí
predmetné
správanie v danom
prípade, a konkrétnejšie
skutočných
podmienok,
ktoré
charakterizujú
fungovanie
odvetvia
alebo
trhov,
na
ktorých k tomuto
správaniu
došlo,
musí v každom
prípade
odhaliť
presné
dôvody,
pre
ktoré
uvedené
správanie
vzhľadom
na
osobitosti
vlastné
tomuto
kontextu
nemá
dostatočný
stupeň
škodlivosti
pre
hospodársku
súťaž
na
to,
aby
sa
mohlo
považovať
za
správanie,
ktoré
má
za
cieľ
jej
vylučovanie,
obmedzovanie
alebo
skresľovanie, a to
rovnakým
spôsobom,
ako
to
musí
byť,
ako
vyplýva z bodu 51
tohto
rozsudku,
za
predpokladu,
že
príslušný
orgán
alebo
súd
dospeje k opačnému
záveru.
78      V dôsledku
toho
bez
ohľadu
na
záver,
ku
ktorému
dospeje
predkladajúci
vnútroštátny
súd
po
svojom
preskúmaní
ostatných
prvkov
hospodárskeho a právneho
kontextu,
na
ktoré
odkazuje,
pokiaľ
ide o existenciu
alebo
neexistenciu
obmedzovania
hospodárskej
súťaže z hľadiska
„cieľa“,
takéto
posúdenie
sa
musí
zakladať
na
analýze
hospodárskej
súťaže, z ktorej
vyplývajú
presné
dôvody
na
podporu
tohto
záveru,
vzhľadom
na
všetky
relevantné
skutkové a právne
okolnosti.
79      Pokiaľ
ide v treťom a poslednom
rade o objektívne
ciele,
ktoré
má
dohoda, o ktorú
ide
vo
veci
samej
dosiahnuť
vo
vzťahu k hospodárskej
súťaži,
skutočnosti,
ktoré v tejto
súvislosti
uviedol
predkladajúci
vnútroštátny
súd,
si
vyžadujú
nasledujúce
pripomienky.
80      Na
jednej
strane
tento
súd v podstate
uvádza,
že
dohodu, o ktorú
ide
vo
veci
samej,
treba
vzhľadom
na
jej
jasný a presný
obsah
považovať
za
dohodu,
ktorej
cieľom
je
obmedzovať
hospodársku
súťaž,
ktorú
by
profesionálne
futbalové
kluby,
ktoré
podpísali
túto
dohodu,
mohli v prípade
jej
neexistencie
viesť
na
trhu s náborom
hráčov.
81      Tieto
vyjadrenia,
ktoré
vyvodzujú
predmetný
cieľ
zo
samotného
obsahu
uvedenej
dohody,
potvrdzujú,
že
táto
dohoda
bola
svojou
povahou
spôsobilá
narušiť
jednu z rôznych
foriem
hospodárskej
súťaže, a to
hospodársku
súťaž
pri
nábore
hráčov,
ktorá
mohla
prebiehať
medzi
klubmi
zúčastňujúcimi
sa
na
národnej
súťaži
prvej
ligy,
ktorá
bola v tom
čase
pozastavená
na
neurčito,
ale
mohla
sa
obnoviť,
pokiaľ
by
to
umožnil
vývoj
situácie
spôsobený
pandémiou
COVID‑19.
82      Na
druhej
strane
predkladajúci
vnútroštátny
súd v podstate
uvádza,
že
dohoda, o ktorú
ide
vo
veci
samej,
mala
za
takých
okolností,
ako
sú
okolnosti
uvedené v bode 73
tohto
rozsudku,
za
cieľ
zachovať
stabilitu
hráčskych
kádrov, z ktorých
mohli
byť
zostavované
ich
príslušné
družstvá
počas
celého
obdobia
pozastavenia
športovej
sezóny
2019/2020
na
neurčito, a tým
umožniť,
keď
nastane
vhodný
čas,
obnovenie
súťaží
za
podmienok
zaručujúcich
ich
integritu. V tejto
súvislosti
tento
súd
pripomína
najmä
to,
že
pôvodne
sa
predpokladalo,
že
táto
športová
sezóna
skončí
30. júna
2020,
že
mnohé
pracovné
zmluvy
medzi
klubmi a ich
hráčmi
mali
platnosť
do
tohto
dátumu a že
bez
dohody, o ktorú
ide
vo
veci
samej,
by
kluby
mali
právo
angažovať
hráčov
svojich
konkurentov v priebehu
súťaže, a to
aj v období
medzi
dátumom
ukončenia
uvedenej
športovej
sezóny,
ako
bolo
pôvodne
plánované, a dátumom
obnovenia
tej
istej
športovej
sezóny,
čo
by
umožnilo
klubom,
ktoré
majú
značné
finančné
prostriedky,
posilniť
svoje
družstvá a súčasne
oslabiť
družstvá
svojich
konkurentov,
čím
by
sa
nenapraviteľne
narušila
hospodárska
súťaž, a v konečnom
dôsledku
hospodárska
súťaž
„na
štadiónoch“.
83      Tieto
vyjadrenia,
ktoré
vedú
predkladajúci
vnútroštátny
súd k záveru,
že v tomto
rozsahu
táto
dohoda
sledovala
cieľ
objektívne
priaznivý
pre
hospodársku
súťaž,
sa
pritom
zdajú
byť
relevantné
vzhľadom
na
osobitosti,
ktoré
charakterizujú
bežný
priebeh
hospodárskej
súťaže v odvetví
profesionálneho
futbalu,
ako
sú
pripomenuté v bodoch 60
až
64
tohto
rozsudku,
ako
aj
na
skutočný
kontext, v ktorom
bola
uvedená
dohoda
uzavretá.
84      Ako
totiž
vyplýva z judikatúry
citovanej v týchto
bodoch,
futbalové
súťaže
medzi
klubmi
spočívajú
okrem
iného
na
zásade
športových
zásluh,
ktorá
predpokladá,
že
výsledky
získané
všetkými
klubmi
prítomnými
počas
rôznych
fáz
danej
súťaže
možno
platne
porovnať.
85      Ako v podstate
uviedol
generálny
advokát v bodoch 57
až
59
svojich
návrhov,
táto
forma
hospodárskej
súťaže,
ktorú
môžu
kluby
vykonávať,
nevyhnutne
predpokladá,
že
integrita
súťaže a stabilita
hráčskych
kádrov, z ktorých
kluby
môžu
tvoriť
družstvá,
ktoré
nasadzujú
počas
danej
súťaže
alebo
sezóny,
sú
zachované,
čo v praxi
znamená
predchádzanie
oneskoreným
prestupom
hráčov,
ktoré
by
mohli
citeľne
meniť
športovú
hodnotu
konkrétneho
klubu
počas
súťaže,
ako
aj
zákaz
jednostranných
vypovedaní
pracovných
zmlúv
počas
sezóny
(pozri v tomto
zmysle
rozsudky z 13. apríla
2000,
Lehtonen a Castors Braine, C‑176/96,
EU:C:2000:201,
body 53 a 54,
ako
aj
zo
4. októbra
2024,
FIFA, C‑650/22,
EU:C:2024:824,
body 100 a 144),
okrem
prípadov,
keď
je
to
založené
na
opodstatnených
dôvodoch,
ako
je
nevyplatenie
platu
hráčovi
zo
strany
jeho
klubu
alebo
disciplinárne
previnenie,
ktoré
môže
odôvodniť
takéto
vypovedanie
zmluvy
86      Predkladajúci
vnútroštátny
súd
sa
tak
môže
oprávnene
domnievať,
že
dohoda, o ktorú
ide
vo
veci
samej,
sledovala
súbežne
objektívne
protisúťažný
cieľ,
ktorý
spočíval v obmedzení
hospodárskej
súťaže
na
trhu s náborom
hráčov a objektívne
prosúťažný cieľ,
ktorý
spočíval v zabezpečení
stability
hráčskych
kádrov
zúčastňujúcich
sa
na
národných
súťažiach
prvej a druhej
ligy, a to
obmedzením
preberania
zo
strany
klubov,
ktoré
sa
na
nich
zúčastňujú,
pokiaľ
ide o hráčov,
ktorých
pracovná
zmluva
by
skončila
alebo
by
bola
jednostranne
vypovedaná
dotknutou
osobou z dôvodu
súvisiaceho s pandémiou
COVID‑19, a to
aj v období
medzi
dátumom,
kedy
sa
mala
ukončiť
športová
sezóna
2019/2020,
ak
by
nedošlo k jej
pozastaveniu, a dátumom,
ktorý
bol
nakoniec
stanovený
ako
dátum
jej
ukončenia v prípade
jej
obnovenia.
87      Vzhľadom
na
pripomienky
žalovanej
vo
veci
samej a Komisie v tejto
súvislosti
treba
dodať,
že
takáto
situácia
sa
zásadne
odlišuje
od
situácie,
keď
správanie
sledujúce
objektívne
protisúťažný
cieľ
sleduje
zároveň
iné
ciele,
ktoré
môžu
byť
legitímne,
ale
neutrálne z hľadiska
hospodárskej
súťaže
(pozri v tomto
zmysle
rozsudok z 21. decembra
2023,
European Superleague Company, C‑333/21,
EU:C:2023:1011,
bod 167 a citovanú
judikatúru).
88      V dôsledku
toho z údajov
predkladajúceho
vnútroštátneho
súdu a zo
spisu,
ktorý
má
Súdny
dvor k dispozícii,
vyplýva,
že
hoci z preskúmania
obsahu
dohody, o ktorú
ide
vo
veci
samej,
vyplýva,
že
táto
dohoda
bola
spôsobilá
zjavne
obmedziť
hospodársku
súťaž,
ktorá
by
mohla
existovať
medzi
zúčastnenými
futbalovými
klubmi
na
trhu s náborom
hráčov,
preskúmanie
skutočného
hospodárskeho a právneho
kontextu,
do
ktorého
patrí,
ukazuje,
že
táto
dohoda
bola
uzavretá
jednak v odvetví, v ktorom
má
hospodárska
súťaž
mnoho
osobitostí, a jednak v úplne
osobitnom
kontexte.
Okrem
toho z uvedeného
vyplýva,
že
táto
dohoda
sleduje
nielen
objektívne
protisúťažný
cieľ
spočívajúci v obmedzení
hospodárskej
súťaže
na
trhu s náborom
hráčov,
ale
aj
dosiahnutie
objektívne
prosúťažného cieľa, a to
zaručiť
stabilitu
hráčskych
kádrov
zúčastňujúcich
sa
na
národných
súťažiach
prvej a druhej
ligy.
Prináleží
teda
iba
predkladajúcemu
vnútroštátnemu
súdu,
aby
presne a odôvodneným
spôsobom
určil,
či
vzhľadom
na
všetky
relevantné
skutkové a právne
okolnosti
uvedená
dohoda
má,
resp.
nemá
dostatočný
stupeň
škodlivosti
na
to,
aby
bolo
možné
dospieť k záveru,
že
jej
cieľom
je
obmedziť
hospodársku
súťaž.
89      Vzhľadom
na
všetky
predchádzajúce
úvahy
treba
na
tretiu
otázku
odpovedať
tak,
že
článok 101
ods. 1 ZFEÚ
sa
má
vykladať v tom
zmysle,
že
dohoda,
ktorou
sa
kluby
zúčastňujúce
sa
na
profesionálnych
futbalových
súťažiach
členského
štátu
zaviazali
po
dohode s dotknutým
národným
športovým
zväzom
nezamestnať
svojich
hráčov v prípade,
že
títo
hráči
by
jednostranne
vypovedali
svoju
pracovnú
zmluvu s odvolaním
sa
na
ťažkosti
spôsobené
pandémiou
COVID‑19
alebo
akýmkoľvek
mimoriadnym
rozhodnutím,
ktoré s ňou
súvisí, a najmä
predĺžením
športovej
sezóny,
sa
má
kvalifikovať
ako
dohoda,
ktorej
cieľom
je
obmedzenie
hospodárskej
súťaže,
pokiaľ
konkrétne
preskúmanie
obsahu
tejto
dohody,
jej
objektívnych
cieľov
vo
vzťahu k hospodárskej
súťaži,
ako
aj
osobitného
hospodárskeho a právneho
kontextu,
do
ktorého
táto
dohoda
patrí,
neodhalí
presné
dôvody,
pre
ktoré
sa
príslušný
orgán
alebo
súd
domnieva,
že
takúto
kvalifikáciu
nemožno
prijať.
O prvej a druhej  otázke
90      Svojou
prvou a druhou
otázkou,
ktoré
treba
preskúmať
spoločne,
sa
predkladajúci
vnútroštátny
súd v podstate
pýta,
či
sa
má
článok 101
ods. 1 ZFEÚ
vykladať v tom
zmysle,
že
zákaz,
ktorý
je v ňom
stanovený,
sa
neuplatňuje
na
dohodu,
ktorou
sa
kluby
zúčastňujúce
sa
na
profesionálnych
futbalových
súťažiach
členského
štátu
zaviazali
po
dohode s dotknutým
národným
športovým
zväzom
nezamestnať
svojich
hráčov v prípade,
že
títo
hráči
by
jednostranne
vypovedali
svoju
pracovnú
zmluvu s odvolaním
sa
na
ťažkosti
spôsobené
pandémiou
COVID‑19
alebo
akýmkoľvek
mimoriadnym
rozhodnutím,
ktoré s ňou
súvisí, a najmä
predĺžením
športovej
sezóny.
91      V tejto
súvislosti z ustálenej
judikatúry
Súdneho
dvora
vyplýva,
že
zákaz
stanovený v článku 101
ods. 1 ZFEÚ
sa
nevyhnutne
nevzťahuje
na
dohodu
medzi
podnikmi
alebo
rozhodnutie
združenia
podnikov,
ktoré
obmedzuje
slobodu
konania
podnikov,
ktoré
sú
zmluvnými
stranami
tejto
dohody
alebo
ktoré
musia
dodržiavať
toto
rozhodnutie.
Preskúmanie
hospodárskeho a právneho
kontextu,
do
ktorého
patria
niektoré z týchto
dohôd a niektoré z týchto
rozhodnutí,
totiž
môže
viesť
po
prvé
ku
konštatovaniu,
že
tieto
dohody
sú
odôvodnené
sledovaním
jedného
alebo
viacerých
legitímnych
cieľov
všeobecného
záujmu,
ktoré
samy
osebe
nemajú
protisúťažnú
povahu,
po
druhé,
že
konkrétne
prostriedky,
ktoré
sa
používajú
na
dosiahnutie
týchto
cieľov,
sú
skutočne
nevyhnutné
na
tento
účel, a po
tretie,
že
aj
keď
sa
ukáže,
že
tieto
prostriedky
majú
prinajmenšom
potenciálne
za
následok
obmedzenie
alebo
narušenie
hospodárskej
súťaže,
tento
inherentný
následok
nepresahuje
rámec
toho,
čo
je
nevyhnutné,
najmä
tým,
že
by
vylučoval
hospodársku
súťaž
(rozsudky z 21. decembra
2023,
European Superleague Company, C‑333/21,
EU:C:2023:1011,
bod 183 a citovaná
judikatúra,
ako
aj
zo
4. októbra
2024,
FIFA, C‑650/22,
EU:C:2024:824,
bod 149).
92      Túto
judikatúru
však
nie
je
možné
použiť v prípade
takých
druhov
správania,
ktoré
sa
zďaleka
neobmedzujú
iba
na
to,
že
ich
inherentným
„následkom“
je
aspoň
potenciálne
obmedziť
hospodársku
súťaž
tým,
že
obmedzujú
slobodu
správania
určitých
podnikov, a ktoré
sú
pre
túto
hospodársku
súťaž
natoľko
škodlivé,
že
odôvodňujú
záver,
že
ich
samotným
„cieľom“
je
jej
vylučovanie,
obmedzovanie
alebo
skresľovanie
(rozsudky z 21. decembra
2023,
European Superleague Company, C‑333/21,
EU:C:2023:1011,
bod 186, a zo
4. októbra
2024,
FIFA, C‑650/22,
EU:C:2024:824,
bod 150).
Stupeň
škodlivosti
tohto
správania
pre
hospodársku
súťaž,
teda
priama
alebo
nepriama
ujma,
ktorú
môže
spôsobiť
používateľom,
medzi
spotrebiteľom
alebo
konečným
spotrebiteľom v jednotlivých
odvetviach
alebo
na
dotknutých
trhoch,
je
príliš
veľký
na
to,
aby
ho
bolo
možné
považovať
za
odôvodnené a primerané
(rozsudok
zo
4. októbra
2024,
FIFA, C‑650/22,
EU:C:2024:824,
bod 150).
93      Pokiaľ
teda
ide o správanie,
ktoré
má
za
cieľ
vylučovanie,
obmedzovanie
alebo
skresľovanie
hospodárskej
súťaže,
výnimka
zo
zákazu
stanoveného v článku 101
ods. 1 ZFEÚ
sa
naň
môže
vzťahovať
len
na
základe
článku 101
ods. 3 ZFEÚ a za
predpokladu,
že
sú
splnené
všetky
podmienky
stanovené v tomto
ustanovení
(rozsudky z 21. decembra
2023,
European Superleague Company, C‑333/21,
EU:C:2023:1011,
bod 187, a zo
4. októbra
2024,
FIFA, C‑650/22,
EU:C:2024:824,
bod 151).
94      V prejednávanej veci
predkladajúcemu
vnútroštátnemu
súdu
prináleží
len
vtedy,
ak
po
preskúmaní
dohody, o ktorú
ide
vo
veci
samej,
dospeje k záveru,
že
jej
cieľom
nie
je
obmedzenie
hospodárskej
súťaže, a ak
je
schopný
preukázať,
že
táto
dohoda
má
napriek
tomu
takýto
účinok,
aby
preskúmal,
či
sa
táto
dohoda
môže
považovať
za
dohodu,
na
ktorú
sa
nevzťahuje
článok 101
ods. 1 ZFEÚ
na
základe
judikatúry
uvedenej v bode 91
tohto
rozsudku,
pričom
je
potrebné
poznamenať,
že
je
na
účastníkovi
konania,
ktorý
sa
na
túto
judikatúru
odvoláva,
aby
prostredníctvom
presvedčivých
tvrdení a dôkazov
preukázal,
že
sú
splnené
všetky
podmienky
požadované
na
jej
uplatnenie
(pozri
analogicky
rozsudok z 21. decembra
2023,
European Superleague Company, C‑333/21,
EU:C:2023:1011,
body 130,
191 a
205,
ako
aj
citovanú
judikatúru).
95      Vzhľadom
na
údaje
uvedené v návrhu
na
začatie
prejudiciálneho
konania,
ako
aj
pripomienky
účastníkov
konania
vo
veci
samej a ďalších
dotknutých
osôb,
ktoré
sa
zúčastnili
na
tomto
konaní, v tejto
súvislosti
treba v prvom
rade
poznamenať,
že
aj
keď
správanie, o ktoré
ide
vo
veci
samej,
má
formu
dohody
uzavretej
profesionálnymi
futbalovými
klubmi v súčinnosti s dotknutým
národným
športovým
združením, a teda
podnikmi,
ktoré
konali
po
dohode
so
združením
podnikov
(pozri v tomto
zmysle
rozsudok z 21. decembra
2023,
European Superleague Company, C‑333/21,
EU:C:2023:1011,
bod 90),
môže
spadať
pod
judikatúru
pripomenutú v bode 91
tohto
rozsudku.
Ako
totiž
vyplýva z jej
znenia,
táto
judikatúra
sa
na
rozdiel
od
toho,
čo
tvrdí
žalovaná
vo
veci
samej a Komisia,
uplatňuje
na
každé
správanie,
ktorým
sa
združenie
podnikov a podniky,
ktoré
sú
členmi
tohto
združenia,
navzájom
koordinujú, a to
bez
ohľadu
na
formu
tejto
koordinácie, a nielen
na
správanie,
ktoré
má
formu
pravidiel,
ktoré
možno
kvalifikovať
ako
rozhodnutie
združenia
podnikov.
96      Pokiaľ
ide v druhom
rade o existenciu
legitímneho
cieľa
všeobecného
záujmu,
Súdny
dvor
už
viackrát
uviedol,
že
cieľ
spočívajúci v zabezpečení
regulárnosti
športových
súťaží
predstavuje
legitímny
cieľ
všeobecného
záujmu,
ktorý
má
osobitný
význam v prípade
futbalu a ktorý
môže
najmä v zásade a bez
toho,
aby
bol
dotknutý
ich
konkrétny
obsah
odôvodniť
prijatie
pravidiel
týkajúcich
sa
lehôt
na
prestup
hráčov
počas
súťaže,
ako
aj
pravidiel
určených
na
zabezpečenie
zachovania
určitého
stupňa
stability
hráčskych
kádrov, z ktorých
kluby
môžu
tvoriť
družstvá,
ktoré
pri
danej
súťaži
nasadzujú
(pozri v tomto
zmysle
rozsudok
zo
4. októbra
2024,
FIFA, C‑650/22,
EU:C:2024:824,
body 100
až
102 a citovanú
judikatúru).
97      Za
týchto
podmienok
sledovanie
takéhoto
cieľa
môže v zásade a bez
toho,
aby
bol
dotknutý
ich
konkrétny
obsah,
odôvodniť
pravidlá
zavedené
dohodou, o ktorú
ide
vo
veci
samej.
98      Pokiaľ
ide v treťom a poslednom
rade o nevyhnutnosť a primeranosť
tejto
dohody v užšom
zmysle
slova,
treba
uviesť,
že
jej
preskúmanie
si
vyžaduje,
ako
to
vyplýva z judikatúry
uvedenej v bode 91
tohto
rozsudku,
najprv
určiť,
či
konkrétne
prostriedky,
ktoré
sa v danom
prípade
používajú
na
sledovanie
legitímneho
cieľa
všeobecného
záujmu,
sú
vhodné
na
zabezpečenie
dosiahnutia
tohto
cieľa,
ďalej
posúdiť,
či
je
použitie
týchto
prostriedkov
nevyhnutné
na
dosiahnutie
uvedeného
cieľa,
čo
znamená,
že
neexistujú
iné
opatrenia,
ktoré
by
boli
na
tento
účel
rovnako
účinné a zároveň
by
menej
obmedzovali
hospodársku
súťaž, a napokon
overiť,
či
obmedzujúce
účinky
spôsobené
prijatými
opatreniami
nie
sú
neprimerané
vo
vzťahu k takémuto
cieľu,
najmä
tým,
že
odstraňujú
akúkoľvek
hospodársku
súťaž
na
dotknutom
trhu.
99      Predkladajúcemu
vnútroštátnemu
súdu,
ktorý
vo
svojom
návrhu
na
začatie
prejudiciálneho
konania
poukázal
na
pochybnosti
týkajúce
sa
nevyhnutnosti a primeranosti
dohody, o akú
ide
vo
veci
samej,
teda
prináleží,
aby
podrobne
preskúmal
tieto
tri
podmienky,
ktorými
sú
vhodnosť,
nevyhnutnosť a primeranosť v užšom
zmysle
tejto
dohody
vzhľadom
na
tvrdenia a dôkazy
predložené
účastníkmi
konania,
ako
aj
na
všetky
relevantné
skutkové a právne
okolnosti.
100    Vzhľadom
na
všetky
predchádzajúce
úvahy
treba
na
prvú a druhú
otázku
odpovedať
tak,
že
článok 101
ods. 1 ZFEÚ
sa
má
vykladať v tom
zmysle,
že
zákaz,
ktorý
je v ňom
stanovený,
sa
neuplatňuje
na
dohodu,
ktorou
sa
kluby
zúčastňujúce
sa
na
profesionálnych
futbalových
súťažiach
členského
štátu
zaviazali
po
dohode s dotknutým
národným
športovým
zväzom
nezamestnať
svojich
hráčov v prípade,
že
títo
hráči
by
jednostranne
vypovedali
svoju
pracovnú
zmluvu s odvolaním
sa
na
ťažkosti
spôsobené
pandémiou
COVID‑19
alebo
akýmkoľvek
mimoriadnym
rozhodnutím,
ktoré s ňou
súvisí, a najmä
predĺžením
športovej
sezóny,
ak
na
jednej
strane
túto
dohodu
nemožno
kvalifikovať
ako
dohodu,
ktorej
cieľom
je
obmedziť
hospodársku
súťaž, a na
druhej
strane
je
preukázané,
že
uvedená
dohoda
je
odôvodnená
sledovaním
legitímneho
cieľa
všeobecného
záujmu, s ohľadom
na
ktorý
sa
zdá
byť
vhodná,
nevyhnutná a primeraná v užšom
zmysle
slova.
O trovách
101    Vzhľadom
na
to,
že
konanie
pred
Súdnym
dvorom
má
vo
vzťahu k účastníkom
konania
vo
veci
samej
incidenčný charakter a bolo
začaté v súvislosti s prekážkou
postupu v konaní
pred
predkladajúcim
vnútroštátnym
súdom, o trovách
konania
rozhodne
tento
vnútroštátny
súd.
Iné
trovy
konania,
ktoré
vznikli v súvislosti s predložením
pripomienok
Súdnemu
dvoru a nie
sú
trovami
uvedených
účastníkov
konania,
nemôžu
byť
nahradené.
Z týchto
dôvodov
Súdny
dvor
(piata
komora)
rozhodol
takto:
1.      Článok 101 ods. 1 ZFEÚ sa má vykladať v tom zmysle, že dohoda, ktorou sa kluby zúčastňujúce sa na profesionálnych futbalových súťažiach členského štátu zaviazali po dohode s dotknutým národným športovým zväzom nezamestnať svojich hráčov v prípade, že títo hráči by jednostranne vypovedali svoju pracovnú zmluvu s odvolaním sa na ťažkosti spôsobené pandémiou COVID‑19 alebo akýmkoľvek mimoriadnym rozhodnutím, ktoré s ňou súvisí, a najmä predĺžením športovej sezóny, sa má kvalifikovať ako dohoda, ktorej cieľom je obmedzenie hospodárskej súťaže, pokiaľ konkrétne preskúmanie obsahu tejto dohody, jej objektívnych cieľov vo vzťahu k hospodárskej súťaži, ako aj osobitného hospodárskeho a právneho kontextu, do ktorého táto dohoda patrí, neodhalí presné dôvody, pre ktoré sa príslušný orgán alebo súd domnieva, že takúto kvalifikáciu nemožno prijať.
2.      Článok 101 ods. 1 ZFEÚ sa má vykladať v tom zmysle, že zákaz, ktorý je v ňom stanovený, sa neuplatňuje na dohodu, ktorou sa kluby zúčastňujúce sa na profesionálnych futbalových súťažiach členského štátu zaviazali po dohode s dotknutým národným športovým zväzom nezamestnať svojich hráčov v prípade, že títo hráči by jednostranne vypovedali svoju pracovnú zmluvu s odvolaním sa na ťažkosti spôsobené pandémiou COVID‑19 alebo akýmkoľvek mimoriadnym rozhodnutím, ktoré s ňou súvisí, a najmä predĺžením športovej sezóny, ak na jednej strane túto dohodu nemožno kvalifikovať ako dohodu, ktorej cieľom je obmedziť hospodársku súťaž, a na druhej strane je preukázané, že uvedená dohoda je odôvodnená sledovaním legitímneho cieľa všeobecného záujmu, s ohľadom na ktorý sa zdá byť vhodná, nevyhnutná a primeraná v užšom zmysle slova.
Podpisy
*      Jazyk konania: portugalčina.