62023CJ0431
ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA (tretia komora)
z 3. apríla 2025 (
*1
)
„Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Sociálna politika – Prevody podnikov – Zachovanie práv zamestnancov – Smernica 2001/23/ES – Článok 5 ods. 1 – Pojem ‚konkurzné konanie‘ – Prevod podniku v nadväznosti na vyhlásenie konkurzu po príprave tohto prevodu v rámci konania o reorganizácii“
Vo veci C‑431/23,
ktorej predmetom je návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 267 ZFEÚ, podaný rozhodnutím Tribunal de travail de Liège (Pracovný súd Liège, Belgicko) z 26. mája 2023 a doručený Súdnemu dvoru 11. júla 2023, ktorý súvisí s konaním:
AE,
CO,
DU a i.
proti
BA, konajúci ako správca konkurznej podstaty spoločnosti WIBRA BELGIË SA,
EP, konajúci ako správca konkurznej podstaty spoločnosti WIBRA BELGIË SA,
RI, konajúci ako správca konkurznej podstaty spoločnosti WIBRA BELGIË SA,
WIBRA BELGIË SRL,
za účasti:
VT,
HL,
MO a i.,
SÚDNY DVOR (tretia komora),
v zložení: predseda tretej komory C. Lycourgos, sudcovia S. Rodin (spravodajca), N. Piçarra, O. Spineanu‑Matei a N. Fenger,
generálny advokát: A. Rantos,
tajomník: A. Calot Escobar,
so zreteľom na písomnú časť konania,
so zreteľom na pripomienky, ktoré predložili:
–
AE, CO, DU a i., v zastúpení: H. Deckers, avocat,
–
WIBRA BELGIË SRL, v zastúpení: M. Duchesne a O. Moureau, avocats,
–
belgická vláda, v zastúpení: A. De Brouwer, C. Pochet a L. Van den Broeck, splnomocnení zástupcovia,
–
Európska komisia, v zastúpení: S. Delaude a B.‑R. Killmann, splnomocnení zástupcovia,
po vypočutí návrhov generálneho advokáta na pojednávaní 24. októbra 2024,
vyhlásil tento
Rozsudok
1
Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu článku 5 ods. 1 smernice Rady 2001/23/ES z 12. marca 2001 o aproximácii zákonov členských štátov týkajúcich sa zachovania práv zamestnancov pri prevodoch podnikov, závodov alebo častí podnikov alebo závodov (Ú. v. ES L 82, 2001, s. 16; Mim. vyd. 05/004, s. 98).
2
Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi AE, CO, DU a 19 ďalšími bývalými zamestnancami prepustenými zo zamestnania spoločnosťou WIBRA BELGIË SA na jednej strane a BA, EP a RI, konajúcimi ako správcovia konkurznej podstaty spoločnosti WIBRA BELGIË SA, ako aj spoločnosti WIBRA BELGIË SRL, na strane druhej, ktorý sa týka toho, že tieto spoločnosti údajne porušili povinnosti informovania a uskutočnenia porád so zástupcami zamestnancov v súvislosti s ich hromadným prepúšťaním.
Právny rámec
Právo Únie
3
Odôvodnenie 3 smernice 2001/23 uvádza:
„Je potrebné zabezpečiť ochranu zamestnancov pre prípad zmeny zamestnávateľa, najmä postarať sa o to, aby ich práva boli zachované.“
4
Článok 1 ods. 1 tejto smernice stanovuje:
„a)
Táto smernica sa vzťahuje na každý prevod podnikov, závodov alebo čas[ti] podniku alebo závodu na iného zamestnávateľa v dôsledku právneho prevodu [na základe zmluvného prevodu – neoficiálny preklad] alebo zlúčenia.
b)
Podľa [s výhradou – neoficiálny preklad] písmena a) a nasledujúcich ustanovení tohto článku prevod v zmysle tejto smernice je, keď ide o prevod hospodárskeho subjektu, ktorý si ponecháva svoju identitu v zmysle organizovaného zoskupenia zdrojov, ktorého cieľom je vykonávať hospodársku činnosť bez ohľadu na to, či je táto činnosť hlavná, alebo doplnková.
…“
5
Podľa článku 3 ods. 1 uvedenej smernice:
„Práva a povinnosti prevádzateľa vyplývajúce z pracovnej zmluvy alebo z pracovnoprávneho vzťahu, ktorý existoval ku dňu prevodu, sa z dôvodu tohto prevodu prevedú na nadobúdateľa.
Členské štáty môžu ustanoviť, že po dni prevodu bude popri nadobúdateľovi aj prevádzajúci spoločne a každý zvlášť [spoločne a nerozdielne – neoficiálny preklad] zodpovedný za záväzky, ktoré vznikli pred dňom prevodu na základe pracovnej zmluvy alebo pracovnoprávneho vzťahu existujúcich v deň prevodu.“
6
Článok 4 ods. 1 prvý pododsek tej istej smernice stanovuje:
„Prevod podniku, závodu alebo časti podniku alebo závodu nemôže byť automaticky dôvodom na prepúšťanie z práce zo strany prevádzateľa alebo nadobúdateľa. Toto ustanovenie však nebráni prepúšťaniu, ku ktorému môže dôjsť z hospodárskych, technických alebo organizačných dôvodov zahŕňajúcich zmeny týkajúce sa pracovníkov.“
7
Článok 5 smernice 2001/23 stanovuje:
„1.   Pokiaľ členské štáty nezabezpečia [nestanovia – neoficiálny preklad] inak, články 3 a 4 neplatia pre prevody podnikov, závodov alebo častí podnikov alebo závodov, pri ktorých je prevádzateľ subjektom [predmetom – neoficiálny preklad] konkurzného konania alebo iného podobného konania riešiaceho platobnú neschopnosť, ktoré bolo ustanovené v súvislosti s likvidáciou [alebo podobného insolvenčného konania, ktoré bolo začaté na účely likvidácie – neoficiálny preklad] majetku prevádzateľa a ktoré je pod dozorom [pod dohľadom – neoficiálny preklad] príslušného verejného orgánu (ktorým môže byť profesionálny odborník vo veciach platobnej neschopnosti [môže byť správca – neoficiálny preklad] splnomocnený príslušným verejným orgánom).
…
4.   Členské štáty prijmú potrebné opatrenia na zabránenie zneužívania postupov pre prípad platobnej neschopnosti [insolvenčných konaní – neoficiálny preklad], ktoré by viedli k odňatiu práv zamestnancov stanovených touto smernicou.“
Belgické právo
8
Smernica 2001/23 bola do belgického práva prebratá prostredníctvom convention collective de travail no 32 bis du 7 juin 1985 concernant le maintien des droits des travailleurs en cas de changement d’employeur du fait d’un transfert conventionnel d’entreprise et réglant les droits des travailleurs repris en cas de reprise de l’actif après faillite (kolektívna zmluva č. 32bis zo 7. júna 1985 o zachovaní práv zamestnancov v prípade zmeny zamestnávateľa v dôsledku zmluvného prevodu podniku a o úprave práv prevzatých zamestnancov v prípade prevzatia majetku po vyhlásení konkurzu).
9
Článok 1 tejto kolektívnej zmluvy, v znení uplatniteľnom na spor vo veci samej, (ďalej len „KZ č. 32bis“), stanovuje:
„Cieľom tejto kolektívnej zmluvy je… zaručiť:
1°
na jednej strane zachovanie práv zamestnancov vo všetkých prípadoch zmeny zamestnávateľa v dôsledku zmluvného prevodu podniku alebo časti podniku;
2°
na druhej strane určité práva prevzatých zamestnancov v prípade prevzatia majetku po vyhlásení konkurzu.“
10
Kapitola II KZ č. 32bis obsahuje články jej 6 až 10.
11
Článok 6 prvý odsek KZ č. 32bis spresňuje, že kapitola II tejto zmluvy, ktorá sa zaoberá právami zamestnancov v prípade zmeny zamestnávateľa v dôsledku zmluvného prevodu podniku, sa „vzťahuje na každú zmenu zamestnávateľa v dôsledku zmluvného prevodu podniku alebo časti podniku, s výnimkou prípadov uvedených v kapitole III tejto kolektívnej zmluvy“.
12
Článok 7 KZ č. 32bis stanovuje:
„Práva a povinnosti prevádzateľa vyplývajúce z pracovných zmlúv, ktoré existovali ku dňu prevodu v zmysle článku 1 bodu 1°, sa z dôvodu tohto prevodu prevedú na nadobúdateľa.“
13
Podľa článku 8 KZ č. 32bis:
„Prevádzkovateľ a nadobúdateľ sú spoločne a nerozdielne povinní zaplatiť dlhy existujúce ku dňu prevodu v zmysle článku 1 bodu 1° a vyplývajúce z pracovných zmlúv existujúcich k tomuto dátumu…“
14
Článok 9 KZ č. 32bis stanovuje:
„Zmena zamestnávateľa sama osebe nie je dôvodom na prepúšťanie z práce zo strany prevádzateľa alebo nadobúdateľov.
Zamestnanci, ktorí zmenia zamestnávateľa, však môžu byť prepustení zo závažných alebo hospodárskych, technických alebo organizačných dôvodov, ktoré vedú k zmenám v oblasti zamestnanosti.“
15
V súlade s kapitolou III KZ č. 32bis nedochádza k prechodu dlhov spoločnosti z prevádzateľa na nadobúdateľa, ani nevzniká solidárna zodpovednosť nadobúdateľa s prevádzateľom, ak sa prevod podniku uskutoční po konkurze.
Spor vo veci samej a prejudiciálna otázka
16
Dňa 30. júla 2020 začal Tribunal de l’entreprise de Gand (Obchodný súd Gent, Belgicko) na návrh spoločnosti WIBRA BELGIË SA konanie o jej reorganizácii a v súlade s ustanoveniami Hospodárskeho zákonníka (ďalej len „HZ“), ktoré upravujú toto konanie, v znení uplatniteľnom na skutkové okolnosti vo veci samej, jej priznal dočasnú ochranu do 30. októbra 2020. V ten istý deň tento súd ustanovil BA, EP a RI za súdnych správcov a poveril ich zorganizovať a previesť všetky činnosti tejto spoločnosti alebo ich časť.
17
Dňa 21. septembra 2020 títo traja súdni správcovia prijali ponuku na prevzatie spoločnosti WIBRA BELGIË SA predloženú jej materskou spoločnosťou WIBRA NEDERLAND BV, ktorá sa týkala 36 obchodných priestorov a 183 z celkového počtu 439 zamestnancov spoločnosti WIBRA BELGIË SA.
18
Dňa 30. septembra 2020 bola založená spoločnosť WIBRA BELGIË SRL s cieľom prevziať časť činností, ktoré predtým vykonávala WIBRA BELGIË SA, a pokračovať v nich.
19
Dňa 8. októbra 2020 Tribunal de l’entreprise de Gand (Obchodný súd Gent) zamietol návrh uvedených súdnych správcov na schválenie ponuky na prevzatie uvedenej v bode 17 tohto rozsudku. Tento súd totiž rozhodol, že ponuka je v rozpore s convention collective de travail no 102, du 5 octobre 2011, concernant le maintien des droits des travailleurs en cas de changement d’employeur du fait d’une réorganisation judiciaire par transfert sous autorité de justice (kolektívna zmluva č. 102 z 5. októbra 2011 o zachovaní práv zamestnancov v prípade zmeny zamestnávateľa z dôvodu reorganizácie prostredníctvom prevodu pod dohľadom súdu), a so smernicou 2001/23, keďže táto ponuka stanovovala, že povinnosti týkajúce sa vyplácania „príspevku na dovolenku“ a „koncoročných prémii“ zamestnancom spoločnosti WIBRA BELGIË SA, ktorí budú prevzatí, súvisiace s ich pracovnými výkonmi a existujúce až do dňa schválenia uvedenej ponuky, znáša pro rata temporis WIBRA BELGIË SA.
20
Ďalším rozsudkom z toho istého dňa Tribunal de l’entreprise de Gand (Obchodný súd Gent) vyhlásil konkurz na majetok spoločnosti WIBRA BELGIË SA a ustanovil BA, EP a RI za správcov konkurznej podstaty. Z návrhu na začatie prejudiciálneho konania vyplýva, že zamestnanci tejto spoločnosti boli okamžite informovaní o tomto rozsudku a o rozhodnutí o skončení ich pracovnej zmluvy, a to prostredníctvom vyplatenia odstupného.
21
Dňa 9. októbra 2020 títo správcovia konkurznej podstaty previedli časť hmotného a nehmotného hnuteľného majetku spoločnosti WIBRA BELGIË SA na spoločnosť WIBRA BELGIË SRL. WIBRA BELGIË SRL znovu zamestnala 183 z celkového počtu 439 prepustených zamestnancov. V liste zaslanom v priebehu roka 2021 právnemu zástupcovi niektorých bývalých zamestnancov spoločnosti WIBRA BELGIË SA uvedení správcovia konkurznej podstaty spresnili, že počas konania o reorganizácii nedošlo k prevodu žiadnych zamestnancov ani činností.
22
Dňa 21. júna 2021 podalo 22 žalobcov vo veci samej, ktorí sú bývalými zamestnancami spoločnosti WIBRA BELGIË SA a neboli znovu zamestnaní spoločnosťou WIBRA BELGIË SRL, proti týmto dvom spoločnostiam žalobu na Tribunal du travail de Liège (Pracovný súd Liège, Belgicko), ktorý je vnútroštátnym súdom, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania. Dňa 30. júna 2021 podalo ďalších 38 zamestnancov nachádzajúcich sa v rovnakej situácii návrh na vstup do konania vo veci samej ako vedľajší účastníci.
23
Týchto 60 zamestnancov tvrdí, že počas konania o reorganizácii spoločnosti WIBRA BELGIË SA neboli dodržané povinnosti informovania a uskutočnenia porád so zástupcami zamestnancov v prípade hromadného prepúšťania, čo predstavuje porušenie zmluvy, ktoré zakladá ich právo na náhradu škody. Okrem toho sa títo zamestnanci domnievajú, že WIBRA BELGIË SRL musí byť vyhlásená za spoločne a nerozdielne zodpovednú za túto náhradu škody.
24
Vnútroštátny súd uvádza, že hoci belgické právo osobitne vylučuje dodržiavanie povinností informovania a uskutočnenia porád so zástupcami zamestnancov v prípade hromadného prepúšťania, pokiaľ dôjde ku konkurzu dotknutej spoločnosti, takéto vylúčenie však nie je stanovené v rámci konania o reorganizácii. Vnútroštátny súd teda zastáva názor, že WIBRA BELGIË SA mala pred vyhlásením rozsudku o konkurze a bez ohľadu na konanie o reorganizácii voči zástupcom zamestnancov povinnosť ich informovať a uskutočniť s nimi porady pred hromadným prepúšťaním, o ktoré ide vo veci samej, čo neurobila. WIBRA BELGIË SA je teda povinná zaplatiť dotknutým 60 zamestnancom náhradu škody za porušenie povinností informovania a uskutočnenia porád pred hromadným prepúšťaním.
25
V tejto súvislosti si vnútroštátny súd kladie otázku, či za túto povinnosť nahradiť škodu zodpovedá tiež WIBRA BELGIË SRL.
26
V tejto súvislosti v prvom rade uvádza, že táto spoločnosť nemala žiadnu zodpovednosť za prevádzku činnosti spoločnosti WIBRA BELGIË SA. WIBRA BELGIË SRL tak môže niesť zodpovednosť za pochybenie, ktorého sa dopustila WIBRA BELGIË SA, len vtedy, ak je považovaná za nadobúdateľa práv a povinností spoločnosti WIBRA BELGIË SA v rámci zmluvného prevodu podnikov v zmysle článkov 7 a 8 KZ č. 32bis.
27
V druhom rade tento súd zdôrazňuje, že bez ohľadu na súdne odmietnutie schválenia ponuky na prevzatie predloženej v rámci konania o reorganizácii bol plán na čiastočný prevod spoločnosti WIBRA BELGIË SA vypracovaný v priebehu tohto konania napokon uskutočnený nasledujúci deň po vyhlásení rozsudku o konkurze tými istými súdnymi správcami, ktorí predtým požiadali o schválenie ponuky na prevzatie zodpovedajúcej tomuto plánu, a ktorí teraz konajú ako správcovia konkurznej podstaty.
28
V treťom rade uvedený súd zastáva názor, že takúto operáciu treba kvalifikovať ako „prevod pre‑pack“, čo má nadobúdateľovi umožniť dovolávať sa výnimky stanovenej v článku 5 smernice 2001/23, pokiaľ je táto operácia upravená zákonmi alebo inými právnymi predpismi. Podľa vnútroštátneho súdu však takéto ustanovenia v belgickom v čase skutkových okolností vo veci samej neexistovali.
29
Prípravná fáza prevodu spoločnosti WIBRA BELGIË SA síce prebehla pod dohľadom súdnych správcov ustanovených príslušným súdom v rámci konania o reorganizácii, a možno ju teda považovať za upravenú zákonnými ustanoveniami, avšak druhá fáza tejto operácie, teda prevod majetku a zamestnancov, nasledovala bezprostredne po tom, čo tento súd odmietol schváliť ponuku na prevzatie vypracovanú v rámci tohto konania o reorganizácii.
30
Z návrhu na začatie prejudiciálneho konania však ešte vyplýva, že ku dňu, keď došlo k prevodu, o ktorý ide vo veci samej, nebola v platnosti žiadna právna úprava, keďže do tohto zákonníka bola vložená až zákonom z 21. marca 2021.
31
Za týchto podmienok Tribunal du travail de Liège (Pracovný súd Liège) rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru túto prejudiciálnu otázku:
„Má sa článok 5 ods. 1 smernice [2001/23] vykladať v tom zmysle, že podmienka, ktorú stanovuje a podľa ktorej sa články 3 a 4 tejto smernice neuplatňujú na prevod podniku, pokiaľ je prevádzateľ predmetom konkurzného konania alebo podobného insolvenčného konania, ktoré bolo začaté na účely likvidácie majetku prevádzateľa, nie je splnená, keď je prevod celého podniku alebo jeho časti, pripravený pred začatím konkurzného konania, ktorého cieľom je likvidácia majetku prevádzateľa, v prejednávanej veci v rámci konania o reorganizácii ukončeného dohodou o prevode, ktorú príslušný súd odmietol schváliť, ktorá je napokon naplnená bezprostredne po vyhlásení konkurzu, a to mimo rámca uplatňovania akýchkoľvek vnútroštátnych zákonov alebo iných právnych predpisov?“
O prejudiciálnej otázke
32
Svojou jedinou otázkou sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či sa má článok 5 ods. 1 smernice 2001/23 vykladať v tom zmysle, že sa uplatňuje v situácii, keď konkurzné konanie nasleduje po konaní o reorganizácii, v priebehu ktorého bola vypracovaná dohoda o čiastočnom prevode dotknutého podniku, ktorá však nebola schválená príslušným súdom a bola naplnená až po vyhlásení konkurzu.
33
Na úvod treba uviesť, že ako vyplýva z odôvodnenia 3 smernice 2001/23, jej cieľom je ochrana zamestnancov, osobitne zabezpečením zachovania ich práv v prípade zmeny zamestnávateľa (rozsudok z 22. júna 2017, Federatie Nederlandse Vakvereniging a i., C‑126/16, EU:C:2017:489, bod 38).
34
Na tento účel článok 3 ods. 1 prvý pododsek tejto smernice stanovuje, že práva a povinnosti prevádzateľa vyplývajúce z pracovnej zmluvy alebo z pracovnoprávneho vzťahu, ktorý existoval ku dňu prevodu podniku, prechádzajú z dôvodu tohto prevodu na nadobúdateľa. Pokiaľ ide o článok 4 ods. 1 uvedenej smernice, tento článok chráni pracovníkov proti akémukoľvek prepusteniu uskutočnenému nadobúdateľom alebo prevádzateľom výlučne na základe tohto prevodu (rozsudok z 22. júna 2017, Federatie Nederlandse Vakvereniging a i., C‑126/16, EU:C:2017:489, bod 39).
35
V článku 5 ods. 1 smernice 2001/23 sa odchylne od uvedených ustanovení spresňuje, že režim ochrany uvedený v článkoch 3 a 4 sa neuplatňuje na prevody podnikov uskutočnené za podmienok uvedených v tomto ustanovení, na ktoré sa odkazuje v bode 28 vyššie, pokiaľ členské štáty nestanovia inak (rozsudok z 22. júna 2017, Federatie Nederlandse Vakvereniging a i., C‑126/16, EU:C:2017:489, bod 40).
36
Uvedený článok 5 ods. 1 sa však tým, že v zásade spôsobuje neuplatniteľnosť režimu ochrany zamestnancov v prípade niektorých prevodov podnikov, a teda sa odkláňa od hlavného cieľa smernice 2001/23, nevyhnutne musí vykladať reštriktívne (pozri v tomto zmysle rozsudok z 22. júna 2017, Federatie Nederlandse Vakvereniging a i., C‑126/16, EU:C:2017:489, bod 41, ako aj citovanú judikatúru).
37
Podľa tohto ustanovenia platí, že pokiaľ členské štáty neustanovia inak, súčasný prevod práv a povinností vyplývajúcich z pracovných zmlúv uzavretých s prevádzateľom, uvedený v článku 3 smernice 2001/23, a zásadný zákaz prepúšťania, uvedený v článku 4 tejto smernice, sa nevzťahujú na prevod podniku, ak je prevádzateľ predmetom konkurzného konania alebo podobného insolvenčného konania, ktoré bolo začaté na účely likvidácie majetku prevádzateľa a ktoré prebieha pod dohľadom príslušného verejného orgánu.
38
Hoci zo samotného znenia prvej časti vety článku 5 ods. 1 smernice 2001/23 vyplýva, že členské štáty majú za okolností, ktoré odôvodňujú uplatnenie tohto ustanovenia, možnosť uplatniť režim ochrany zamestnancov stanovený v článkoch 3 a 4 tejto smernice, treba konštatovať, že vo veci samej Belgické kráľovstvo nevyužilo takúto možnosť.
39
Z toho vyplýva, že článok 5 ods. 1 smernice 2001/23 v rozsahu, v akom umožňuje odkloniť sa od režimu ochrany pracovníkov, sa uplatňuje v takom konaní ako vo veci samej, avšak pod podmienkou, že dotknuté konanie spĺňa podmienky uvedené v tomto ustanovení.
40
V tejto súvislosti článok 5 ods. 1 smernice 2001/23 stanovuje tri kumulatívne podmienky, a to po prvé, že prevádzateľ musí byť predmetom konkurzného konania alebo podobného insolvenčného konania, po druhé, že toto konanie musí byť začaté na účely likvidácie majetku prevádzateľa, a po tretie, že uvedené konanie musí prebiehať pod dohľadom príslušného verejného orgánu (pozri v tomto zmysle rozsudok z 22. júna 2017, Federatie Nederlandse Vakvereniging a i., C‑126/16, EU:C:2017:489, bod 44).
41
Pokiaľ ide v prvom rade o podmienku, že prevádzateľ musí byť predmetom konkurzného konania alebo podobného insolvenčného konania, táto podmienka sa vzhľadom na požiadavku reštriktívneho výkladu pripomenutú v bode 36 tohto rozsudku nemôže vzťahovať na operáciu pripravujúcu konkurz, ktorá však k nemu napokon nevedie. Naopak prevod, ktorý je síce pripravený pred vyhlásením konkurzu, ale je uskutočnený až po tomto vyhlásení, predpokladá skutočný konkurz, a preto by mohol patriť pod pojem „konkurzné konanie“ v zmysle článku 5 ods. 1 smernice 2001/23 (pozri v tomto zmysle rozsudok z 22. júna 2017, Federatie Nederlandse Vakvereniging a i., C‑126/16, EU:C:2017:489, body 45 a 46).
42
V tejto súvislosti sa zdá, že zo spisu predloženého Súdnemu dvoru na jednej strane vyplýva, že konanie o reorganizácii v zmysle belgického práva nemožno považovať za konkurzné konanie, a na druhej strane, že hoci toto prvé konanie môže viesť ku konkurzu dotknutého podniku, takýto dôsledok sa nejaví automatickým ani istým. Za takýchto podmienok sa nezdá, že toto konanie ako také nespĺňa prvú z podmienok stanovených v článku 5 ods. 1 smernice 2001/23 (pozri v tomto zmysle rozsudok zo 16. mája 2019, Plessers, C‑509/17, EU:C:2019:424, body 42, 43 a 48).
43
Zo spisu, ktorý má Súdny dvor k dispozícii, však tiež vyplýva, že v prejednávanej veci boli podmienky prevodu podniku opísané v pláne, ktorý bol predložený v rámci konania o reorganizácii spoločnosti WIBRA BELGIË SA, ktoré predchádzalo vyhláseniu konkurzu na majetok tejto spoločnosti, a že prevod, ku ktorému došlo po tomto vyhlásení konkurzu, sa uskutočnil v súlade s týmito podmienkami.
44
Vnútroštátnemu súdu preto prináleží určiť, či najmä vzhľadom na belgické právo uplatniteľné na dotknuté obdobie sa musí jednak vypracovanie plánu prevzatia v rámci konania o reorganizácii spoločnosti WIBRA BELGIË SA a jednak vykonanie tohto plánu v priebehu konkurzného konania týkajúceho sa tejto spoločnosti považovať za jednu a tú istú operáciu, ktorá od začiatku znamená, že predtým, ako dôjde k prevodu podniku, bude vyhlásený konkurz na majetok uvedenej spoločnosti z dôvodu jej preukázanej platobnej neschopnosti. V takom prípade by sa celá táto operácia mohla považovať za konkurzné konanie alebo podobné insolvenčné konanie v zmysle článku 5 ods. 1 smernice 2001/23. V opačnom prípade by sa toto ustanovenie mohlo vzťahovať len na konkurzné konanie týkajúce sa spoločnosti WIBRA BELGIË SA.
45
V druhom rade článok 5 ods. 1 smernice 2001/23 vyžaduje, aby konkurzné konanie alebo podobné insolvenčné konanie začalo na účely likvidácie majetku prevádzateľa.
46
V tejto súvislosti treba po prvé uviesť, že konanie, ktorého cieľom je pokračovanie v činnosti dotknutého podniku, nespĺňa túto požiadavku (rozsudok z 22. júna 2017, Federatie Nederlandse Vakvereniging a i., C‑126/16, EU:C:2017:489, bod 47, ako aj citovaná judikatúra).
47
Súdny dvor už mal príležitosť spresniť, pokiaľ ide o rozdiely medzi konaním, ktorého cieľom je pokračovanie v činnosti podniku, a konaním smerujúcim k likvidácii jeho majetku z dôvodu jeho preukázanej platobnej neschopnosti, že prvé konanie smeruje k zachovaniu prevádzkyschopnosti podniku alebo jeho životaschopných jednotiek, zatiaľ čo cieľom druhého konania je maximalizovať kolektívne uspokojenie veriteľov. Hoci pritom nie je vylúčené, že môže dochádzať k určitému prekrývaniu sa týchto dvoch cieľov, ktoré sleduje dotknuté konanie, hlavný cieľ konania, ktorého účelom je pokračovanie v činnosti podniku spočíva v každom prípade v zachovaní dotknutého podniku (pozri v tomto zmysle rozsudok z 22. júna 2017, Federatie Nederlandse Vakvereniging a i., C‑126/16, EU:C:2017:489, bod 48).
48
Predmetom konkurzného konania alebo podobného insolvenčného konania tak môže byť maximalizácia kolektívneho uspokojenia veriteľov, a to aj vtedy, keď jeho doplnkovým cieľom je prevod fungujúceho podniku a v čo najväčšej miere zachovať zamestnanosť [pozri v tomto zmysle rozsudok z 28. apríla 2022, Federatie Nederlandse Vakbeweging (Postup pre‑pack), C‑237/20, EU:C:2022:321, bod 55].
49
Z judikatúry Súdneho dvora ďalej vyplýva, že treba preukázať nielen to, že hlavným cieľom konkurzného alebo podobného insolvenčného konania je čo najlepšie uspokojiť záujmy všetkých veriteľov, ale tiež to, či uskutočnenie takéhoto prevodu skutočne umožňuje dosiahnuť tento hlavný cieľ [pozri v tomto zmysle rozsudok z 28. apríla 2022, Federatie Nederlandse Vakbeweging (Postup pre‑pack), C‑237/20, EU:C:2022:321, bod 53].
50
Vnútroštátnemu súdu teda prináleží, aby s prihliadnutím na všetky relevantné skutočnosti overil, či cieľom po sebe nasledujúcich konaní, o ktoré ide vo veci samej, posudzovaných jednotlivo alebo ako celok, bolo maximalizovať kolektívne uspokojenie veriteľov a umožnili dosiahnuť tento cieľ v zmysle judikatúry citovanej v predchádzajúcom bode, alebo či bolo naopak ich hlavným cieľom zachovanie prevádzkyschopnosti podniku alebo jeho životaschopných jednotiek.
51
V tejto súvislosti sa na jednej strane zdá, že zo spisu predloženého Súdnemu dvoru vyplýva, že v belgickom práve nie je konanie o reorganizácii na rozdiel od konkurzného konania v prvom rade určené na zabezpečenie maximálneho uspokojenia veriteľov. Okrem toho z rozhodnutia vnútroštátneho súdu vyplýva, že v prejednávanej veci boli rozsudkom, ktorým boli vymenovaní súdni správcovia v nadväznosti na návrh na reorganizáciu, ktorý podala WIBRA BELGIË SA, títo správcovia poverení úlohou zorganizovať a previesť všetky činnosti tejto spoločnosti alebo ich časť.
52
Na druhej strane, ak by vnútroštátny súd dospel k záveru, ako bolo uvedené v bode 44 tohto rozsudku, že konanie o reorganizácii a konkurzné konanie spoločnosti WIBRA BELGIË SA predstavovali spoločne konkurzné konanie alebo podobné insolvenčné konanie v zmysle článku 5 ods. 1 smernice 2001/23, prináležalo by mu preskúmať, či takéto konanie spĺňa ako také podmienku uvedenú v bode 45 tohto rozsudku, čo znamená, že hlavný cieľ tohto konania, posudzovaným ako celok, spočíval v dosiahnutí čo najväčšieho uspokojenia všetkých veriteľov prevádzateľa [pozri v tomto zmysle rozsudok z 28. apríla 2022, Federatie Nederlandse Vakbeweging (Postup pre‑pack), C‑237/20, EU:C:2022:321, body 52 a 53].
53
Na účely preskúmania, či je podmienka pripomenutá v bode 45 tohto rozsudku v prejednávanej veci splnená, by vnútroštátny súd mohol zohľadniť najmä skutočnosť, že WIBRA BELGIË SRL bola založená s cieľom prevziať WIBRA BELGIË SA a pokračovať v niektorých činnostiach, ktoré predtým vykonávala, a že v tlačovej správe zo dňa nasledujúceho po vyhlásení konkurzu na majetok tejto spoločnosti, ktorú vydala „WIBRA“, bolo oznámené, že správcovia konkurznej podstaty, ktorí boli vymenovaní po tomto vyhlásení konkurzu „schválili… po porade plán prevzatia spoločnosti WIBRA“ týkajúci sa premiestnenia belgického sídla spoločnosti WIBRA BELGIË SA a 36 predajní, ako aj opätovného prijatia do zamestnania 183 zamestnancov, pričom sa uvádzalo, že „týmto opätovným začatím činnosti sa ukončí neistota v súvislosti s pokračovaním činností spoločnosti WIBRA v Belgicku“.
54
Po druhé sa treba ešte ubezpečiť, aby konkurzné konanie alebo podobné insolvenčné konanie, o ktoré ide vo veci samej, sa riadilo zákonmi alebo inými právnymi predpismi umožňujúcimi zabezpečiť, že jeho uskutočňovanie nebude zdrojom právnej neistoty [pozri v tomto zmysle rozsudok z 28. apríla 2022, Federatie Nederlandse Vakbeweging (Postup pre‑pack), C‑237/20, EU:C:2022:321, body 54 a 55].
55
S výhradou overenia vnútroštátnym súdom v tejto súvislosti zo spisu predloženého Súdnemu dvoru nevyplýva, že by konanie o reorganizácii alebo konkurzné konanie, ako sú upravené v belgickom práve, nemali dostatočný právny alebo regulačný rámec na splnenie podmienky uvedenej v predchádzajúcom bode.
56
Naopak, ak by vnútroštátny súd dospel k záveru, že vo veci samej konanie o reorganizácii a konkurzné konanie spoločnosti WIBRA BELGIË SA môžu spoločne predstavovať konkurzné konanie alebo podobné insolvenčné konanie v zmysle článku 5 ods. 1 smernice 2001/23, musel by určiť, či je po sebe idúca kombinácia týchto dvoch konaní dostatočne upravená zákonmi alebo inými právnymi predpismi.
57
V treťom rade a nakoniec, pokiaľ ide o podmienku, podľa ktorej konanie uvedené v článku 5 ods. 1 smernice 2001/23 musí prebiehať pod dohľadom príslušného verejného orgánu, treba na jednej strane zdôrazniť, že z judikatúry Súdneho dvora vyplýva, že to tak nie je v prípade, keď je súdom ustanovený správca poverený organizáciou a uskutočnením prevodu podniku v mene a na účet dlžníka a ak si musí vyžiadať ponuky a prednostne pri tom dbať na zachovanie celej činnosti podniku alebo jej časti s prihliadnutím na práva veriteľov, ako je to zrejme v prípade konania o reorganizácii v zmysle belgického práva (pozri v tomto zmysle rozsudok zo 16. mája 2019, Plessers, C‑509/17, EU:C:2019:424, body 46 až 47).
58
Na druhej strane, ak by vnútroštátny súd dospel k záveru, že konkurzné konanie alebo podobné insolvenčné konanie v zmysle článku 5 ods. 1 smernice 2001/23 spočíva v prejednávanej veci v kombinácii konania o reorganizácii a konkurzného konania týkajúceho sa spoločnosti WIBRA BELGIË SA, prináležalo by mu určiť, či takáto kombinácia ako celok podlieha dohľadu príslušného verejného orgánu. Podľa judikatúry Súdneho dvora by o takomto dohľade svedčila predovšetkým skutočnosť, že súd vymedzuje úlohy správcov v predbežnej fáze tohto kombinovaného konania o reorganizácii a konkurzného konania, a dohliada nad výkonom týchto úloh pri začatí vlastného konkurzného konania, ďalej okolnosť, že prevod podniku sa uskutoční až po začatí konkurzného konania, čo umožňuje správcovi konkurznej podstaty vzniesť námietky, a napokon skutočnosť, že súdni správcovia konajúci v rámci prípravnej fázy sú zodpovední za svoje konanie za rovnakých podmienok ako správcovia konkurznej podstaty. Naopak na určenie, či takéto konanie podlieha dohľadu príslušného orgánu verejnej moci, netreba priznať rozhodujúci význam okolnosti, že k podpísaniu dohody o prevode dochádza krátko po začatí konkurzného konania, ani skutočnosti, že súdni správcovia konajúci počas prípravnej fázy tohto konania nemajú žiadnu zákonnú právomoc [pozri v tomto zmysle rozsudok z 28. apríla 2022, Federatie Nederlandse Vakbeweging (Postup pre‑pack), C‑237/20, EU:C:2022:321, body 59 a 62 až 64].
59
Napokon, aby vnútroštátny súd získal všetky užitočné usmernenia na vyriešenie sporu vo veci samej, treba pripomenúť, že podľa článku 5 ods. 4 smernice 2001/23 členské štáty prijmú potrebné opatrenia na zabránenie zneužívania insolvenčného konania, ktorého cieľom je zbaviť zamestnancov práv vyplývajúcich z tejto smernice.
60
V prejednávanej veci WIBRA BELGIË SA požiadala na účely prípravy prevodu všetkých činností tejto spoločnosti alebo ich časti o začatie konania o reorganizácii, ktoré sa riadi belgickým právom a ktoré poskytuje zamestnancom záruky. Z rozhodnutia vnútroštátneho súdu vyplýva, že uvedená spoločnosť podala na Tribunal de l’entreprise de Gand (Obchodný súd Gent) po tom, čo odmietol schváliť ponuku na prevzatie, s ktorou súhlasili súdni správcovia vymenovaní v rámci tohto konania, návrh na vyhlásenie konkurzu, čím začalo konanie, ktoré podľa belgického práva poskytuje zamestnancom odlišné záruky, než sú záruky stanovené v rámci konania o reorganizácii.
61
Z rozhodnutia vnútroštátneho súdu však tiež vyplýva, že na jednej strane táto ponuka na prevzatie bola podaná spoločnosťou prepojenou so spoločnosťou WIBRA BELGIË SA, bez toho, aby bolo uvedené, že sa hľadajú ďalší potenciálni nadobúdatelia, a že odmietnutie schválenia ponuky bolo odôvodnené skutočnosťou, že uvedená ponuka bola v rozpore s viacerými kogentnými ustanoveniami týkajúcimi sa ochrany zamestnancov, ktorí by mohli byť dotknutí zamýšľaným prevodom podniku.
62
Za týchto podmienok prináleží vnútroštátnemu súdu, aby vzhľadom na všetky relevantné skutočnosti overil, či v prejednávanej veci prípadne nedošlo k zneužitiu insolvenčného konania s cieľom zbaviť zamestnancov dotknutých vo veci samej práv vyplývajúcich zo smernice 2001/23.
63
Vzhľadom na všetky predchádzajúce úvahy treba na položenú otázku odpovedať tak, že článok 5 ods. 1 smernice 2001/23 sa má vykladať v tom zmysle, že sa uplatňuje v situácii, keď konkurzné konanie nasleduje po konaní o reorganizácii, v priebehu ktorého bola vypracovaná dohoda o čiastočnom prevode dotknutého podniku, ktorá však nebola schválená príslušným súdom, a bola naplnená až po vyhlásení konkurzného konania, za predpokladu, že konkurzné konanie alebo podobné insolvenčné konanie, ktoré sa uskutočnilo, bolo skutočne začaté na účely likvidácie majetku prevádzateľa, že uvedené konanie prebieha pod dohľadom príslušného verejného orgánu a že využitie tohto konania nemožno kvalifikovať ako zneužívajúce.
O trovách
64
Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.
Z týchto dôvodov Súdny dvor (tretia komora) rozhodol takto:
Článok 5 ods. 1 smernice Rady 2001/23/ES z 12. marca 2001 o aproximácii zákonov členských štátov týkajúcich sa zachovania práv zamestnancov pri prevodoch podnikov, závodov alebo častí podnikov alebo závodov
sa má vykladať v tom zmysle, že:
sa uplatňuje v situácii, keď konkurzné konanie nasleduje po konaní o reorganizácii, v priebehu ktorého bola vypracovaná dohoda o čiastočnom prevode dotknutého podniku, ktorá však nebola schválená príslušným súdom, a bola naplnená až po vyhlásení konkurzného konania, za predpokladu, že konkurzné konanie alebo podobné insolvenčné konanie, ktoré sa uskutočnilo, bolo skutočne začaté na účely likvidácie majetku prevádzateľa, že uvedené konanie prebieha pod dohľadom príslušného verejného orgánu a že využitie tohto konania nemožno kvalifikovať ako zneužívajúce.
Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: francúzština.