61987CC0033_DA
Generaladvokatens forslag til afgørelse
Generaladvokatens forslag til afgørelse
++++
Hoeje Domstol .
1 . Den 21 . marts 1986 meddelte Domstolens personaleafdeling Vassil Christianos, der er ansat som tjenestemand ved Domstolen i en stilling som juridisk sprogrevisor i den graeske afdeling i Domstolens oversaettelsesdirektorat, at de ham tilkommende familietillaeg i medfoer af aendringerne af vedtaegtens artikler 67 og 68 og artiklerne 1, 2 og 3 i bilag VII til vedtaegten ville blive direkte udbetalt til hans tidligere hustru, der bor i Graekenland med deres soen, som er i hustruens varetaegt .
2 . Af meddelelsen til Christianos fremgik endvidere, at de omhandlede ydelsers beloeb ( det drejer sig om husstandstillaeg, boernetilskud og uddannelsestillaeg ) herefter ville blive fastsat under anvendelse af justeringskoefficienten for det land, hvor den person, der har barnet i sin varetaegt, har sin bopael .
3 . Efter anvisning fra chefen for Domstolens personaleafdeling blev der derfor fra maj 1986 i sagsoegerens vederlag fradraget et beloeb paa 15 822 LFR, svarende til de omhandlede familietillaegs totale beloeb . Modvaerdien af dette beloeb var efter den gaeldende officielle vekselkurs 48 680 DR, men sagsoegerens hustrus konto blev kun krediteret et beloeb paa 32 520 DR, idet den for Graekenland fastsatte justeringskoefficent var blevet anvendt .
4 . Sagsoegeren indgav herefter klage med anmodning om annullation af Domstolens administrations afgoerelse for saa vidt angaar anvendelse af justeringskoefficienten . Han anmodede endvidere om, at det blev paalagt administrationen at udbetale familietillaeggene til hans tidligere hustru uden anvendelse af justeringskoefficienten eller til klageren ( ham selv ), der ville paatage sig at overfoere dem til den berettigede efter omveksling paa grundlag af den almindelige vekselkurs .
5 . Denne klage blev udtrykkeligt afslaaet af Domstolens klageudvalg . Naervaerende sag er anlagt mod dette afslag .
6 . Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber har faaet tilladelse til at intervenere til stoette for sagsoegtes paastande .
7 . Sagsoegeren har foerst og fremmest nedlagt foelgende paastande :
a ) afslaget af sagsoegerens klage annulleres;
b ) det statueres, at de familietillaeg, der skal udbetales til den person, der har sagsoegerens barn i sin varetaegt, vil vaere at betale til denne under anvendelse af den faktiske vekselkurs mellem den luxembourgske franc og drachmen uden anvendelse af justeringskoefficienterne;
c ) sagsoegte tilpligtes at berigtige sagsoegerens konto;
d ) sagsoegte tilpligtes at betale forskellen mellem paa den ene side de beloeb, der er tilbageholdt i sagsoegerens loen, og paa den anden side de beloeb, der er betalt til modtageren af familietillaeggene fra den 15 . maj 1986;
e ) sagsoegte tilpligtes at betale morarenter samt til at afholde sagens omkostninger .
1 . Formaliteten
8 . Sagen drejer sig i foerste raekke om paastanden om annullation af afslaget paa sagsoegerens klage .
9 . Der er tale om en akt af rent bekraeftende karakter, der i og for sig ikke udgoer en anfaegtelig retsakt .
10 . Domstolen har imidlertid vedroerende en lignende problemstilling ( 1 ) fastslaaet, at soegsmaalet ogsaa kommer til at omfatte en akt, der har vaeret genstand for klage, og hvis gennemfoerelse kommer sagsoegeren til skade .
11 . Der foreligger altsaa ikke en afvisningsgrund, og det har sagsoegte da ogsaa naevnt i svarskriftet .
12 . Sagsoegte har derimod nedlagt paastand om afvisning af sagsoegerens anden, tredje og fjerde paastand .
13 . Sagsoegte goer gaeldende, at Domstolen ikke kan traeffe afgoerelser, der foelger sagsoegerens oensker . Sagsoegeren goer nemlig ikke gaeldende, at vedtaegten er anvendt forkert, men derimod at der er anvendt en bestemmelse, hvis gyldighed bestrides i sagsoegerens soegsmaalsgrunde .
14 . Det paahviler imidlertid alene faellesskabslovgiver at traeffe de foranstaltninger, der er egnede til at bringe de forskellige former for forskelsbehandling, den omtvistede bestemmelse giver anledning til, til ophoer ( jfr . naevnte Razzouk og Beydoun-dom, Sml . 1984, s . 1509, 1530, praemis 19 ), mens institutionernes administration i afventning heraf skal anvende de gaeldende vedtaegtsbestemmelser .
15 . En gennemgang af problemstillingen kan efter min mening opdeles i to afsnit :
1 ) Er der i den foreliggende sag tale om, at sagsoegeren har fremsat en ulovlighedsindsigelse?
2 ) Har Domstolen kompetence til at traeffe de foranstaltninger, sagsoegeren har kraevet i sine paastande?
16 . For saa vidt angaar det foerste spoergsmaal, fremgaar det om end ikke helt klart af de af sagsoegeren baade i klagen og i staevningen anvendte ord, at sagsoegeren ikke har haft til hensigt direkte at bestride de gaeldende vedtaegtsbestemmelsers lovlighed, idet han har bestraebt sig paa at anfaegte lovligheden af administrationens afgoerelse paa baggrund af den fortolkning og anvendelse, denne dermed har givet disse bestemmelser .
17 . Hele sagsoegerens argumentation er saaledes klart nok lagt an paa at anfaegte en anvendelse "noeje efter bogstaven" af disse bestemmelser i strid, ikke med ordene, men med "aanden" bag aendringen af vedtaegten, der bestemt ikke har skullet komme boern omfattet af forsoegerpligten til skade, men tvaertimod skaffe dem effektiv beskyttelse . Ifoelge sagsoegeren foerer netop denne anvendelse efter bogstaven til "uforudsete resultater, der er i modstrid med interesserne hos den personkreds, som reglen tilsigter at beskytte", og dette foerer til en oproerende, uretfaerdig situation, der konkret har givet anledning til tilsidesaettelser af generelle retsprincipper og navnlig af lighedsgrundsaetningen .
18 . Man maa kunne have sine tvivl med hensyn til, om en "indsigelse om ugyldighed", der blot forekommer forudsaetningsvis i sagsoegerens argumentation, kan admitteres ( 2 ).
19 . Det maa imidlertid vaere klart, at det egentlige stridsspoergsmaal i denne sag faktisk er, om det kan antages at bestemmelserne i artikel 67, stk . 4, i det omfang, det er tilsigtet hermed at anvende en geografisk justeringskoefficient paa familietillaeg, der udbetales til en anden end tjenestemanden, er uanvendelige paa sagsoegerens forhold, fordi de giver anledning til en overtraedelse af en hoejere retsregel . Det er nemlig ikke muligt at anfaegte lovligheden af administrationens afgoerelse om sagsoegerens familietillaeg uden at bestride lovligheden af den klare vedtaegtsbestemmelse, der er hjemmelen herfor .
20 . Sagsoegerens advokat har i oevrigt paa Domstolens opfordring i retsmoedet sluttelig erkendt, at det i soegsmaalet forudsaetningsvis bestrides, at den anvendte vedtaegtsbestemmelse er lovlig . Der boer altsaa ikke lades nogen tvivl tilbage med hensyn til spoergsmaalet herom ( 3 ), der vil blive behandlet i dette forslag til afgoerelses anden del .
21 . Forinden maa der tages stilling til det andet formalitetsspoergsmaal . Sagsoegeren har i den forbindelse villet drage en parallel til Newth-dommen ( 4 ), der drejede sig om anvendelsen af vedtaegtens artikel 50, stk . 5, om de geografiske justeringskoefficienter, der anvendes ved en tjenestemands fritagelse fra stillingen af tjenstlige grunde . De krav, der forelaa til paadoemmelse i naevnte sag svarede i det hele til de krav, der er til paadoemmelse i naervaerende sag .
22 . Domstolen fastslog i denne dom, hvor den ikke tog stilling til formaliteten, og hvor sagsoegte, Kommissionen, i oevrigt heller ikke havde fremsat formalitetsindsigelser - at anvendelsen af vedtaegtens artikel 50, stk . 5, paa en situation som sagsoegerens klart maatte betegnes som stoedende, idet princippet om ligebehandling blev tilsidesat . Administrationen burde derfor fortolke den omtvistede bestemmelse paa en saadan maade, at denne virkning blev undgaaet og derfor anvende andre justeringskoefficienter end dem, der var fastsat i den omtvistede bestemmelse .
23 . Domstolen paalagde derfor i medfoer af vedtaegtens artikel 91 om Domstolens fulde proevelsesret i tvister, der angaar pengebeloeb, Kommissionen at fastsaette sagsoegerens rettigheder med den fornoedne noejagtighed .
24 . Dette spoergsmaal kan dog efter min mening ikke laegges til grund ved afgoerelsen af naervaerende tvist .
25 . Det er haevet over enhver tvivl, at Domstolen ikke i tilfaelde, hvor administrationen raader over et skoen med hensyn til en given afgoerelses hensigtsmaessighed og indhold, ikke kan saette sig i administrationens sted og traeffe en afgoerelse paa dens vegne eller paalaegge den at vaelge en af flere foreliggende muligheder ( 5 ).
26 . Af denne grund har Domstolen ogsaa altid omhyggeligt undgaaet at tage stilling i spoergsmaal, der i snaevrere forstand omfattes af administrationens skoensbefoejelser, ved at fremsaette eventuelle paabud eller paalaeg til administrationen .
27 . Ethvert krav, der maatte gaa ud paa noget saadant, maa derfor klart antages at skulle afvises .
28 . Ogsaa naar administrationen er forpligtet til at udoeve sine befoejelser paa en bestemt maade vil resultatet alligevel ikke noedvendigvis blive meget forskelligt herfra .
29 . For udoevelsen af en saadan befoejelse bliver i saa fald et resultat af forpligtelsen til at opfylde en dom, hvorefter ethvert paalaeg fra Domstolen til den sagsoegte institution gaaende ud paa vedtagelsen af en bestemt foranstaltning eller af en bestemt afgoerelse, bliver overfloedigt .
30 . Domstolen har i generelle vendinger i De Compte-dommen ( 6 ) udtalt, at "i henhold til Traktatens artikel 176 har den institution, fra hvilken en annulleret retsakt hidroerer, pligt til at gennemfoere de foranstaltninger, der er noedvendige til at gennemfoere Domstolens annullationsdom . Domstolen kan ikke uden at overskride sine befoejelser give Faellesskabets institutioner paalaeg om, hvorledes disse skal opfylde domme, som den har afsagt . (( En paastand som naevnt )) ( 7 ) vil derfor ikke kunne realitetsbehandles" ( 8 ).
31 . Saa klart ligger landet imidlertid ikke, saafremt en annullation af administrationens akt giver sig af, at denne akt er hjemlet i vedtaegtsbestemmelser, der strider mod en hoejere retsregel, og derfor ikke kan finde anvendelse .
32 . Som foelge af denne annullation paahviler det paa den ene side faellesskabslovgiver at drage konsekvenserne af dommen og traeffe passende foranstaltninger med henblik paa iagttagelse af denne hoejere retsregel ( 9 ), paa den anden side paahviler det dog ogsaa administrationen straks at tage sagsoegerens forhold op til fornyet overvejelse og indtil videre traeffe de foranstaltninger, der kan bringe den skadeforvoldelse eller forskelsbehandling, denne har vaeret udsat for, til ophoer ( 10 ).
33 . Naar den anfaegtede bestemmelse er kendt ugyldig vil det kunne vaere absolut noedvendigt af hensyn til administrationens mulighed for "at fastsaette sagsoegers rettigheder med den fornoedne noejagtighed" ( 11 ) at Domstolen angiver de kriterier, der skal foelges ved afgoerelsen i saa henseende .
34 . Det var tilfaeldet i Razzouk og Beydoun-dommen, hvor Domstolen paaboed, at vedtaegtsbestemmelserne om enkepension blev anvendt for den ene sagsoegers vedkommende . Det var ogsaa tilfaeldet i Newth-sagen, hvor Domstolen paaboed anvendelse af den for Belgien gaeldende justeringskoefficient paa den i belgiske francs beregnede godtgoerelse, som sagsoegeren havde krav paa ifoelge vedtaegtens artikel 50, stk . 5, og bestemte, at sagsoegerens skulle have sin konto berigtiget og have udbetalt de forfaldne, men ikke udbetalte beloeb, han havde krav paa .
35 . Dette problem har imidlertid ingen praktisk betydning i det her foreliggende tilfaelde .
36 . For sagsoegeren har ganske vist nedlagt flere forskellige paastande, men uden at fremfoere saerlige anbringender til stoette for hver enkelt paastand . Tvaertimod er hans anbringender fremfoert til stoette for alle paastande under ét .
37 . Saafremt - og det vender jeg tilbage til i det efterfoelgende - soegsmaalsgrundene antages at vaere helt grundloese, vil dette straks medfoere ikke blot frifindelse for den principale paastand ( om annullation af den anfaegtede afgoerelse ), men ogsaa af de underordnede proceskrav og de krav, der kan tages som paalaeg til administrationen om opfyldelse af dommen .
38 . Da det under alle omstaendigheder er noedvendigt at tage stilling til soegsmaalsgrundene, eftersom visse paastande ikke kan afvises, vil det ikke, saafremt soegsmaalsgrundene i det hele forkastes, vaere noedvendigt specielt at tage stilling til formaliteten eller realiteten for saa vidt angaar de krav, som sagsoegte har paastaaet afvist .
39 . Jeg kan imidlertid allerede paa indevaerende tidspunkt fastslaa, at de krav, sagsoegeren har rejst, ikke paa noget punkt kan stoettes paa de fremfoerte soegsmaalsgrunde .
2 . Gennemgang af sagens realitetsspoergsmaal
40 . Sagsoegeren har gjort gaeldende, at en raekke almindelige retsgrundsaetninger er blevet overtraadt :
a ) billighedsprincippet : Anvendelsen noeje efter bogstaven af artikel 67, stk . 4, har for sagsoegerens vedkommende medfoert en urimelig situation, med uforudsete virkninger, der staar i skarp modstrid til interesserne hos den personkreds, som det er meningen at beskytte, for saa vidt som denne herved hindres i at modtage samtlige familietillaeg;
b ) princippet om beskyttelse af den berettigede forventning, bistandspligten og princippet om god forvaltningsskik : Domstolens administration har anvendt abstrakte regler uden at tage hensyn til tjenestemandens og hans mindreaarige barns interesser og uden at have underrettet tjenestemanden om foelgerne for ham af anvendelsen af disse regler;
c ) princippet om ligebehandling : Den kritiserede ordning har, selv om formaalet er at ligestille personer, der bor i forskellige lande, i sidste instans til foelge, at tjenestemaend, hvis familie bor i Graekenland, diskrimineres i sammenligning med tjenestemaend, hvis familie bor i en anden medlemsstat, idet de foerstnaevnte fratages en del af de familietillaeg, de har krav paa;
d ) forbudet mod "ugrundet berigelse ": Sagsoegeren har, idet han i replikken har anerkendt, at der i snaever forstand ikke kan tales om en egentlig "ugrundet berigelse" for administrationen anfoert, at dennes mellemkomst ved overfoersel af familietillaeg foerer til, at modtageren i sidste instans modtager et mindre beloeb, end han ville have modtaget, hvis det som tilfaeldet var ifoelge den tidligere gaeldende ordning, var tjenestemanden, som selv foretog overfoerslen til den gaeldende vekselkurs eller hvis aegtefaellen, i hvis varetaegt barnet er, boede i Luxembourg, og ikke i Graekenland .
41 . Sagsoegerens argumentation holder ikke for en naermere efterproevelse .
42 . For saa vidt angaar princippet om billighed og ligebehandlingsprincippet drejer det spoergsmaal, sagsoegeren har rejst, sig naar alt kommer til alt, om anvendelsen af de geografiske justeringskoefficienter paa familietillaeg, der udbetales til en anden end tjenestemanden i henhold til bestemmelserne i vedtaegtens artikel 67, stk . 4 .
43 . Domstolen har imidlertid gentagne gange vedroerende vedtaegtens artikel 64 og 65 fremhaevet, at formaalet med de geografiske justeringskoefficienter "er ..., at der sikres opretholdelse af en ensartet koebekraft for alle tjenestemaend uanset tjenestested, ganske i overensstemmelse med ligebehandlingsprincippet" ( 12 ).
44 . Det tilgrundliggende princip i vedtaegten er princippet om koebekraftaekvivalens for tjenestemaendenes vederlag uafhaengigt af det sted, hvor de goer tjeneste .
45 . Vederlaget omfatter ifoelge vedtaegtens artikel 62 "en grundloen, familietillaeg og godtgoerelser", og disse ydelser tilpasses alle efter de geografiske justeringskoefficienter, der er naevnt i vedtaegtens artikler 64 og 65 . Denne ordning fremhaeves i Jacquemart-dommen af 13 . juli 1978 ( 13 ), hvori det i praemis 14 udtales, at "justeringskoefficienterne ... ikke (( er )) et supplement til vederlaget, men ... udtryk for en metode til beregning af de forskellige elementer, som dette vederlag er sammensat af ". Anvendelsen af koefficienterne indebaerer alt efter forholdene en forhoejelse eller en formindskelse af vederlagene udtrykt i belgiske francs .
46 . I vedtaegtens artikel 67, stk . 4, praeciseres det blot, at justeringskoefficienten for familietillaeg, der udbetales til den person, der har et eller flere boern i varetaegt, naar denne person ikke er tjenestemanden, er den for denne anden persons bopaelsland fastsatte justeringskoefficient .
47 . Og det vil jo faktisk ikke vaere rimeligt at udbetale tillaeggene i valutaen i det land, hvor tjenestemanden goer tjeneste efter justering med den for dette land fastsatte justeringskoefficient, naar tjenestemanden ikke har barnet i sin varetaegt, og dette bor i et andet land med den person, som har det i sin varetaegt .
48 . Af den vedtagne ordning foelger altsaa, at personer, der har forsoergerpligt over for tjenestemaendenes boern, modtager det samme beloeb beregnet efter leveomkostningerne, hvor de end bor . Ved anvendelse af denne regel sikres billighed fuldt ud .
49 . I sagsoegerens tilfaelde er den almindelige bestemmelse blevet overholdt, uden at dette har haft uforudsete eller uoenskede foelger overhovedet .
50 . Det er faktisk ikke blevet godtgjort, at sagsoegerens forhold paa den ene eller den anden maade er ekstraordinaere, og han derfor har krav paa, at anvendelsen af den omtvistede bestemmelse for hans vedkommende skal udelukkes eller ske paa saerlig maade .
51 . Bestemmelsen finder tvaertimod anvendelse paa en generel kreds af personer, der er abstrakt defineret efter deres situation, og sagsoegeren tilhoerer blot denne kreds . Det er under sagen blevet oplyst, at ordningen alene ved Domstolen anvendes i mellem 15 og 20 tilfaelde . Kommissionen har desuden givet forskellige eksempler paa reglens anvendelse paa familietillaeg, der tilkommer tjenestemaend ved Kommissionen, hvor der i visse tilfaelde bliver tale om en nedsaettelse og i andre om en forhoejelse af de nominelle beloeb udtrykt i belgiske francs, afhaengigt af hvor de personer, der har boern i deres varetaegt, bor .
52 . Det er endvidere umuligt at tale om en tilsidesaettelse af ligebehandlingsprincippet, eftersom der er tale om anvendelse af en bestemmelse, der netop har til formaal at sikre, at personer, der befinder sig i forskellige situationer behandles differentieret, saaledes at forskellene udlignes og disse personer stilles lige i kraft af den saerlige differentiering ifoelge den omtvistede bestemmelse .
53 . Det er utvivlsomt, at anvendelsen af den for Graekenland gaeldende justeringskoefficient har foert til en nedsaettelse af det beloeb administrationen har overfoert i sammenligning med det beloeb, som sagsoegeren tidligere selv overfoerte . Saadan forholder det sig, fordi leveomkostningerne i Athen er lavere end i Bruxelles og Luxembourg . I andre tilfaelde vil situationen vaere den omvendte og justeringskoefficienten vil saa af de samme paa forholdsmaessig retfaerdighed baserede grunde vaere hoejere .
54 . Sagsoegerens barn modtager altsaa den samme koebekraft som den, et barn af enhver anden tjenestemand som denne eller en tredjemand med bopael i en hvilken som helst medlemsstat har i sin varetaegt, modtager, hvilket ikke ville vaere tilfaeldet, hvis justeringskoefficienterne ikke blev anvendt .
55 . Endvidere er det ikke blevet bestridt, at sagsoegerens barn som familietillaeg modtog det samme beloeb i graesk valuta, dvs . den samme koebekraft, som enhver anden tjenestemands barn, som aegtefaellen havde i sin varetaegt og som boede sammen med sidstnaevnte i Graekenland .
56 . Sagsoegerens paaberaabelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning er heller ikke udtryk for et heldigt valg . En forventning hos tjenestemanden om, at vedtaegten vil blive anvendt forkert eller aabenlyst tilsidesat er ikke en berettiget forventning, men det er en saadan forventning der ville vaere tale om, hvis familietillaeggene i overensstemmelse med sagsoegerens paastande blev tilstillet hans tidligere hustru uden anvendelse af justeringskoefficienterne eller blev udbetalt direkte til sagsoegeren i en anden valuta end valutaen i det land, hvor den person, der har barnet i sin varetaegt, bor .
57 . Bestemmelsen i artikel 67, stk . 4, der blev indsat i vedtaegten ved artikel 5 i Raadets forordning ( EOEF, Euratom, EKSF ) nr . 2074/83 ( 14 ) af 21 . juli 1983 hidroerer fra den kompetente myndighed, den har samme gyldighed som den bestemmelse, den aendrer, er ikke behaeftet med formelle mangler af nogen art og var sagsoegeren velbekendt ( og det saa meget mere som administrationen i det notat, der blev tilstillet sagsoegeren den 21 . marts 1986 gjorde opmaerksom paa aendringerne af vedtaegten ). Sagsoegeren kan derfor ikke paaberaabe sig nogen som helst overraskelse, personlig forhaabning eller velerhvervet rettighed paa grundlag af den tidligere gaeldende regel til stoette for, at aendringen, der i oevrigt ikke var tillagt tilbagevirkende kraft, ikke skulle anvendes i hans tilfaelde .
58 . Som fastslaaet af Domstolen ( 15 ) beror den retlige forbindelse mellem en tjenestemand og administrationen paa vedtaegten, og intet arrangement med administrationen ville i det foreliggende tilfaelde kunne paaberaabes med henblik paa at ophaeve virkningerne af den forskriftsmaessigt vedtagne vedtaegtsaendring .
59 I denne sammenhaeng ses det ikke paa hvilken maade Faellesskabets bistandspligt i forholdet til tjenestemaendene eller princippet om god forvaltningsskik kan komme i betragtning, eftersom der blot har vaeret tale om anvendelse af en vedtaegtsbestemmelse, der var begrundet i oensket om at sikre, at familietillaeggene faktisk og hurtigt blev udbetalt til de personer, der havde boernene i varetaegt, og goer det muligt for boernene at opnaa den samme behandling uanset bopaelsstedet ( institutionerne havde foer aendringen modtaget flere klager, hvori dette oenske kom til udtryk ).
60 . Som bekendt havde administrationen desuden i god tid i forvejen meddelt sagsoegeren, at den paa grundlag af de af ham afgivne oplysninger ville gaa frem i overensstemmelse med de gaeldende vedtaegtsbestemmelser og herudover opfordret ham til at tage de skridt, der var noedvendige for at sikre, at bestemmelserne blev rigtigt anvendt og ethvert uberettiget tab undgaaet .
61 . Heraf foelger, at sagsoegeren ikke blot ikke kan goere gaeldende, at han har vaeret offer for en vedtaegtsbestemmelse, der for hans vedkommende har foert til forskelsbehandling, men han kan desuden heller ikke beklage sig over, at administrationen med anvendelsen af disse bestemmelser har baaret sig forkert, illoyalt eller letfaerdigt ad . Der har ganske vist vaeret tale om en forsinkelse ved anvendelsen af aendringerne, tilsyneladende som foelge af administrative vanskeligheder . Dette har imidlertid ikke paafoert sagsoegeren tab .
62 . Sagsoegeren har sluttelig efter at vaere blevet bekendt med sagsoegtes svarskrift i replikken frafaldet anbringendet om en paastaaet ugrundet berigelse for institutionen, men har ikke desto mindre fastholdt, at han selv og hans barn som foelge af anvendelsen af de omtvistede bestemmelser har vaeret udsat for en "ugrundet forarmelse ".
63 . Sagsoegte har i tilstraekkeligt omfang godtgjort, at det af sagsoegeren i staevningen paaberaabte anbringende beroede paa en stor misforstaaelse . Faktisk korrigeres jo ifoelge bestemmelserne i vedtaegtens artikel 62 ff . tjenestemaendenes vederlag ( herunder familietillaeggene ) - der altid er udtrykt i belgiske francs - med en justeringskoefficient, der er over, under eller lig med 100%, afhaengig af de forskellige tjenestesteders levevilkaar . Vederlagene og tillaeggene udbetales imidlertid i det lands valuta, hvor tjenestemanden goer tjeneste, eller saafremt artikel 67, stk . 4, finder anvendelse, i valutaen i det land, hvor den person, der har tjenestemaendenes boern i varetaegt, bor, idet den vekselkurs, der anvendes ved gennemfoerelsen af De Europaeiske Faellesskabers almindelige budget, saa eventuelt finder anvendelse, jfr . artikel 63, stk . 2 .
64 . Saaledes forholder det sig for samtlige vederlagenes bestanddele, og saaledes forholder det sig for familietillaeg uden hensyn til, om boernene er i tjenestemandens eller tredjemands varetaegt, bor paa det sted, hvor tjenestemanden goer tjeneste eller i en anden medlemsstat, eller om tjenestemanden er tjenstgoerende i Bruxelles/Luxembourg eller i en anden medlemsstat .
65 . I de konkrete tilfaelde anvendes den fastlagte justeringskoefficient, der er beregnet med henblik paa at sikre koebekraftaekvivalens for vederlagene .
66 . Da anvendelsen af justeringskoefficienterne kun er en metode til udregning af vederlagene, bliver der ikke paa nogen maade tale om, at institutionerne beriger sig paa deres tjenestemaends bekostning, og der foreligger saa meget mindre en ugrundet berigelse, som det er sikkert, at den omtvistede ordning er en gennemfoerelse af vedtaegtsbestemmelser .
67 . Da sagsoegeren alligevel har fastholdt, at der bliver tale om en "ugrundet forarmelse" maa der traeffes et valg : Enten er der tale om et nyt anbringende, der er fremsat i replikken, og som ikke kan paadoemmes, jfr . procesreglementets artikel 42, stk . 2, eller ogsaa er der blot tale om en anden anskuelse af det samme anbringende og saa kan der tales stilling hertil paa samme maade .
3 . Forslag til afgoerelse
68 . Sagsoegeren har i det hele tabt sagen, hvorfor sagsoegte skal frifindes; afgoerelsen vedroerende sagens omkostninger boer traeffes i henhold til procesreglementets artikel 69, stk . 2, sammenholdt med procesreglementets artikel 70 .
(*) Oversat fra portugisisk .
( 1 ) Dom af 20 . marts 1984 i de forenede sager 75 og 117/82 Razzouk og Beydoun, Sml . s . 1509, 1527, praemis 7 .
( 2 ) Jfr . dom af 17 . december 1959, 14/59, Fonderies-de-Pont à Mousson, Sml . 1954-1964, s . 153 .
( 3 ) Jfr . sidstnaevnte dom . Loc . cit .
( 4 ) Dom af 31 . maj 1979 i sag 156/78, Newth mod Kommissionen, Sml . s . 1941, 1952, praemis 13 .
( 5 ) Dom af 16 . december 1960 i sag 44/59, Fiddelaar mod Kommissionen, Sml . 1954-1964, s . 203; dom af 19 . marts 1975 i sag 189/73, Van Reenen mod Kommissionen, Sml . s . 445, 454 .
( 6 ) Dom af 20 . juni 1985 i sag 141/84, De Compte mod Parlamentet, Sml . s . 1951, 1967, praemis 22 .
( 7 ) Sagsoegeren havde her paastaaet sig genindsat med tilbagevirkende kraft i alle sine rettigheder .
( 8 ) Jfr . desuden dom af 23 . februar 1961 i 30/59, De Gezamenlijke Steenkolenmijnen, Sml . 1954-1964, s . 211 og dommene af 1 . juli 1964, 26/63, Pistoj mod Kommissionen, Sml . 1954-1964 ., s . 499, og 78/63, Huber mod Kommissionen, Sml . 1954-1964, s . 503 . Denne udvikling i praksis har fortraengt praksis ifoelge aeldre domme, f.eks . dom af 19 . marts 1964, 18/63 ( Schmitz - Wollast mod Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab, Sml . 1954-1964, s . 463 ), og af 7 . juli 1964, 70/63 ( Collotti mod Dom tolen, Sml . 1954-1964, s . 515 ).
( 9 ) Razzouk og Beydoun-dommen, op . cit ., praemis 19 .
( 10 ) Samme dom .
( 11 ) Newth-dommen, op . cit ., praemis 14 .
( 12 ) Dom af 6 . oktober 1982 i sag 59/81, Kommissionen mod Raadet, Sml . s . 3329, 3358, praemis 33; dom af 15 . december 1982 i sag 158/79, Roumengous Carpentier mod Kommissionen, Sml . s . 4379, 4402_praemis 28 .
( 13 ) Sag 114/77, Jacquemart mod Kommissionen, Sml . s . 1697, 1706 .
( 14 ) EFT L 203 af 27.7.1983, s . 1 .
( 15 ) Dom af 19 . marts 1975 i sag 28/74, Gillet mod Kommissionen, Sml . s . 463, 472, praemis 4 .