62018TJ0310_RES
Sag T-310/18
European Federation of Public Service Unions (EPSU)ogJan Goudriaan
mod
Europa-Kommissionen
Rettens dom (Niende Udvidede Afdeling) af 24. oktober 2019
»Social- og arbejdsmarkedspolitik – dialog mellem arbejdsmarkedets parter på EU-plan – aftale med titlen »Generel ramme for information og høring af tjenestemænd og andre ansatte i centraladministrationer« – fælles anmodning fra de underskrivende parter om iværksættelse af denne aftale på EU-plan – Kommissionens afslag på at forelægge Rådet et forslag til afgørelse – annullationssøgsmål – retsakt, der kan gøres til genstand for søgsmål – antagelse til realitetsbehandling – Kommissionens skønsmargen – arbejdsmarkedsparternes uafhængighed – nærhedsprincippet – proportionalitet«
Annullationssøgsmål – retsakt, der kan gøres til genstand for søgsmål – begreb – retsakter, der har bindende retsvirkninger – Kommissionens afgørelse om afslag på at forelægge Rådet et forslag til afgørelse med henblik på iværksættelse på EU-plan af en aftale indgået af arbejdsmarkedets parter – omfattet
(Art. 155, stk. 2, TEUF og art. 263 TEUF)
(jf. præmis 20 og 22-36)
Social- og arbejdsmarkedspolitik – aftale om social- og arbejdsmarkedspolitikken – aftaler mellem arbejdsmarkedets parter – iværksættelse ved en afgørelse vedtaget af Rådet på forslag af Kommissionen – Kommissionens initiativret – rækkevidde – fælles anmodning fra de underskrivende parter – forpligtelse for Kommissionen til at forelægge Rådet et forslag til afgørelse – foreligger ikke
(Art. 17, stk. 2, TEU; art. 155, stk. 2, TEUF)
(jf. præmis 51, 66, 67, 73, 74, 78, 79, 81, 82, 90, 93 og 103)
Institutionernes retsakter – retlig karakter – lovgivningsmæssig retsakt – begreb – foranstaltninger, som vedtages i forbindelse med en procedure for iværksættelse på EU-plan af aftaler indgået af arbejdsmarkedets parter – ikke omfattet
(Art. 155, stk. 2, TEUF og art. 289 TEUF)
(jf. præmis 69)
Social- og arbejdsmarkedspolitik – aftale om social- og arbejdsmarkedspolitikken – aftaler mellem arbejdsmarkedets parter – iværksættelse ved en afgørelse vedtaget af Rådet på forslag af Kommissionen – Kommissionens initiativret – betingelse – overholdelse af det demokratiske princip – repræsentativitet hos de parter, som har underskrevet aftalen – overholdelse af nærhedsprincippet og proportionalitetsprincippet
(Art. 17, stk. 1, TEU; art. 155 TEUF)
(jf. præmis 75, 95, 96, 98 og 137)
Social- og arbejdsmarkedspolitik – aftale om social- og arbejdsmarkedspolitikken – aftaler mellem arbejdsmarkedets parter – iværksættelse ved en afgørelse vedtaget af Rådet på forslag af Kommissionen – Kommissionens initiativret – Kommissionens skønsmargen – domstolsprøvelse – grænser
(Art. 17, stk. 1, TEU; art. 155 TEUF)
(jf. præmis 108-112)
Resumé
I dommen i sagen EPSU og Goudriaan mod Kommissionen (sag T-310/18), der blev afsagt den 24. oktober 2019, frifandt Retten Kommissionen i et annullationssøgsmål anlagt til prøvelse af en afgørelse truffet af Kommissionen om afslag på at forelægge Rådet et forslag til afgørelse om iværksættelse på EU-plan af en aftale undertegnet af de europæiske arbejdsmarkedsparter.
I december 2015 havde arbejdsmarkedets parter undertegnet en aftale med titlen »Generel ramme for information og høring af tjenestemænd og andre ansatte i centraladministrationer« (herefter »aftalen«) på grundlag af artikel 155, stk. 1, TEUF. Herefter havde de i fællesskab anmodet Kommissionen om at fremsætte et forslag med henblik på iværksættelse af aftalen på EU-plan ved en afgørelse truffet af Rådet på grundlag af artikel 155, stk. 2, TEUF. I marts 2018 meddelte Kommissionen imidlertid arbejdsmarkedets parter, at den ikke ville fremsætte et sådant forslag til afgørelse for Rådet. Afgørelsen herom var baseret på grunde, som vedrørte for det første den særlige karakter af centraladministrationerne, idet disse udøver offentlige myndighedsbeføjelser, for det andet det forhold, at der i mange medlemsstaters lovgivninger findes bestemmelser om information og høring af tjenestemænd og andre ansatte i disse administrationer, og for det tredje den omstændighed, at der er betydelige forskelle mellem medlemsstaterne med hensyn til, hvordan disse administrationer defineres og afgrænses, således at en eventuel afgørelse fra Rådet om iværksættelse af aftalen ville have et større eller mindre anvendelsesområde alt efter, hvilken medlemsstat der var tale om.
Retten fastslog først, at Kommissionens afgørelse om afslag udgjorde en anfægtelig retsakt. For det første kunne den nemlig ikke kvalificeres som en forberedende akt, og for det andet var det forhold, at der eventuelt forelå en vid skønsbeføjelse, ikke til hinder for, at sagen kunne antages til realitetsbehandling.
Herefter fremhævede Retten, at når arbejdsmarkedets parter har forhandlet om og indgået en aftale på grundlag af artikel 155, stk. 1, TEUF, og de underskrivende parter indgiver en fælles anmodning om iværksættelse af denne aftale på EU-plan ved en afgørelse vedtaget af Rådet på grundlag af artikel 155, stk. 2, TEUF, er Kommissionen ikke forpligtet til at imødekomme denne anmodning, og det tilkommer Kommissionen at vurdere, om der er anledning for den til at fremsætte et forslag herom i Rådet.
Retten tilføjede i denne forbindelse, at Kommissionen ikke alene skal undersøge, om en sådan aftales bestemmelser er strengt lovmæssige, men også tage hensyn til Unionens almene interesser og derfor vurdere, om det, også i lyset af hensyn af politisk, økonomisk og social art, vil være hensigtsmæssigt at iværksætte denne aftale på EU-plan.
Endelig præciserede Retten, at Kommissionen råder over en vid skønsmargen, og at Kommissionens afgørelse, i tilfælde af afslag, skal undergives en begrænset prøvelse ved Retten.