61993CO0076(01)_DA
Dommens præmisser
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved appelskrift indleveret til Domstolens Justitskontor den 17. marts 1993 har Piera Scaramuzza i medfoer af artikel 49 i EOEF-statutten for Domstolen og de tilsvarende bestemmelser i EKSF- og Euratom-statutterne ivaerksat appel af en af Retten i Foerste Instans afsagt dom af 15. december 1992 (sag T-75/91, Sml. II, s. 2557) i det omfang, Retten frifandt Kommissionen for appellantens paastand om annullation af Kommissionens afgoerelse om afvisning af appellantens krav om at faa hele sit vederlag udbetalt i tjenestestedets valuta og med den herfor gaeldende justeringskoefficient.
2 Ved dokument indgivet til Domstolens Justitskontor den 15. juli 1993 har Michael James Lake og Angel Viñas ved advokaterne Thierry Demaseure og Gérard Collin, Bruxelles, og med valgt adresse i Luxembourg hos Fiduciaire Myson SARL, 1, rue Glesener, fremsat begaering om at intervenere i sag C-76/93 P til stoette for appellantens paastande.
3 Begaeringen om intervention er indgivet i overensstemmelse med bestemmelserne i procesreglementets artikel 93 og 123 og i medfoer af artikel 37, stk. 2, i EOEF-statutten for Domstolen.
4 Det fremgaar af begaeringen om intervention, at de parter, som oensker at intervenere, alle er tjenestemaend placeret i et tredjeland. Foelgelig er de undergivet bestemmelserne i tjenestemandsvedtaegten og de interne direktiver om anvendelse af disse bestemmelser, der blandt andet fastsaetter regler for udbetaling af vederlag, og som appellanten i hovedsagen haevder er ulovlige.
5 Ifoelge artikel 37, stk. 2, i EOEF-statutten for Domstolen har enhver, der godtgoer at have en berettiget interesse i afgoerelsen af en for Domstolen indbragt retstvist ret til at intervenere i tvisten.
6 Det bemaerkes, at den omhandlede interesse skal vedroere de paastande, der er nedlagt af den part i hovedsagen, som intervenienten oensker at stoette. Desuden skal intervenienten godtgoere at have en direkte og aktuel interesse i, at disse paastande tages til foelge.
7 De parter, som begaerer intervention i den foreliggende sag, goer gaeldende, at de har en ubestridelig interesse i appelsagens udfald, fordi de anbringender, som appellanten har fremfoert til stoette for appellen, rejser en raekke principielle spoergsmaal vedroerende forvaltningen af EF' s ansatte, og naermere bestemt situationen for de tjenestemaend, som er placeret i et tredjeland.
8 Selv om det under hensyn til den foreliggende sags omstaendigheder antages, at fortolkningen af de bestemmelser, som har relevans for tvistens afgoerelse, kan beroere situationen for de parter, som begaerer intervention ° idet den dom, som skal afsiges i sagen, vil kunne paavirke den maade, hvorpaa EF-administrationen anvender de omtvistede bestemmelser paa alle tjenestemaendene ° opstaar der det spoergsmaal, om individuelle tjenestemaend saasom de parter, der begaerer intervention i en sag anlagt i henhold til traktatens artikel 179, godtgoer, at de har en berettiget interesse i afgoerelsen af retstvisten i den forstand, udtrykket er anvendt i artikel 37, stk. 2, i EOEF-statutten for Domstolen.
9 Begrebet berettiget interesse i afgoerelsen af retstvisten i sidstnaevnte artikels forstand maa derfor forstaas som interessen i Domstolens stillingtagen specielt til paastandene om den retsakt, som paastaas annulleret.
10 En anden fortolkning ville medfoere, at enhver tjenestemand, som godtgoer, at hans situation kunne blive beroert ° uden at dette defineres naermere ° af afgoerelsen om den ulovlighedsindsigelse, som er fremfoert af appellanten i hovedsagen, ville have en berettiget interesse i tvistens afgoerelse. Dette resultat er ikke i overensstemmelse med den bestaaende klageadgang efter tjenestemandsvedtaegtens artikel 90 og 91 og navnlig ikke med de heri fastsatte frister.
11 Der skal derfor sondres mellem de parter, der begaerer intervention, og som godtgoer at have en direkte interesse i afgoerelsen vedroerende selve den retsakt, som paastaas annulleret, og dem, som kun godtgoer at have en indirekte interesse i tvistens afgoerelse paa grund af ligheder mellem deres egen situation og en af parternes.
12 I oevrigt bemaerkes, at hvis en part, der begaerer intervention, har eller har haft mulighed for selv at anlaegge sag, udgoer den omstaendighed, at den paagaeldende ikke gives tilladelse til at intervenere i en anden sag, der vedroerer en lignende situation som hans, eller hvori der er gjort lignende argumenter gaeldende, ikke noget indgreb i hans muligheder for at udnytte sin klageadgang.
13 Det fremgaar af det anfoerte, at de parter, som har begaeret intervention i denne sag, ikke har godtgjort at have en direkte og aktuel interesse i tvistens afgoerelse. Begaeringen om intervention boer derfor ikke tages til foelge.
14 Da begaeringen om intervention ikke tages til foelge, boer de parter, som har indgivet begaeringen, i overensstemmelse med procesreglementets artikel 69, stk. 4, baere deres egne omkostninger.
Afgørelse
Af disse grunde
bestemmer
DOMSTOLEN
1) Begaeringen om intervention tages ikke til foelge.
2) De parter, der har begaeret intervention i sagen, baerer deres egne omkostninger.
Saaledes bestemt i Luxembourg den 15. november 1993.