61997CC0175_DA
Generaladvokatens forslag til afgørelse
Generaladvokatens forslag til afgørelse
1 I naervaerende sag har Kommissionen nedlagt paastand om, at det fastslaas, at Den Franske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til EF-traktaten og Raadets direktiv 93/89/EOEF af 25. oktober 1993 om opkraevning i medlemsstaterne af afgifter paa visse koeretoejer, der anvendes til vejgodstransport, samt af vejafgifter og brugsafgifter for benyttelse af visse infrastrukturer (1), idet Den Franske Republik ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de love og administrative bestemmelser, som er noedvendige for at efterkomme direktivet.
2 Direktivet, som skal gennemfoeres, tilsigter at realisere en tiltagende tilnaermelse af de nationale lovgivninger om afgiftssystemer for vejtransport for at fjerne fordrejningen af konkurrencen mellem transportoererne i Faellesskabet. I henhold til direktivets artikel 13, stk. 1, er fristen for gennemfoerelsen fastsat til den 1. januar 1995.
3 Ved dom af 5. juli 1995 (2) annullerede Domstolen det paagaeldende direktiv, men besluttede samtidig, at der var grund til at opretholde dets retsvirkninger, indtil Raadet har vedtaget et nyt direktiv.
4 Den franske regering har ikke bestridt traktatbruddet. Den begraenser sig til at oplyse, at forsinkelsen med gennemfoerelsen skyldes de alvorlige oekonomiske og sociale vanskeligheder, der findes i sektoren for vejtransport. Saerligt vil gennemfoerelsen af direktivet medfoere en forhoejelse af omkostningerne for transportoererne, hvilket kan indebaere fare for forvaerring af en situation med staerk social spaending samt true et hverv, som er afgoerende for nationens oekonomi. I oevrigt er der for saa vidt angaar det franske marked ikke sket nogen fordrejning af konkurrencen. Den franske regering har ikke desto mindre bekraeftet sin vilje til at gennemfoere direktivet saa hurtigt som muligt.
5 Det er min opfattelse, at de anbringender, der er gjort gaeldende af den franske regering, ikke kan tilbagevise Kommissionens paastande, men snarere kan begrunde, hvorfor gennemfoerelsen ikke er sket. Under alle omstaendigheder kan de vanskeligheder, som den sagsoegte medlemsstat har oplyst om, i henhold til fast retspraksis ikke retfaerdiggoere det paagaeldende traktatbrud (3).
6 Som foelge heraf foreslaar jeg Domstolen at afsige dom paa grundlag af staevningen og at doemme Den Franske Republik til at betale sagens omkostninger.
(1) - EFT L 279, s. 32.
(2) - Sag C-21/94, Parlamentet mod Raadet, Sml. I, s. 1827.
(3) - Se bl.a. dom af 7.12.1995, sag C-52/95, Kommissionen mod Frankrig, Sml. I, s. 4443.