61996CC0325_DA
Generaladvokatens forslag til afgørelse
Generaladvokatens forslag til afgørelse
1 Ved dom af 10. juli 1996 har Supremo Tribunal Administrativo (Pleno da Secção de Contencioso Tributário) i henhold til EF-traktatens artikel 177 forelagt Domstolen to praejudicielle spoergsmaal vedroerende muligheden for at forlaenge den af toldmyndighederne meddelte frist for gennemfoerelse af aktiv foraedling af indfoerte varer, inden disse udfoeres indarbejdet i foraedlingsprodukter.
2 Disse spoergsmaal er blevet rejst under en tvist mellem det portugisiske toldvaesen og virksomheden Fábrica de Queijo Eru Portuguesa Ld.° (herefter »Eru Portuguesa«) vedroerende udfoersel af en del af et parti smoer indfoert fra New Zealand under proceduren for aktiv foraedling.
3 I marts 1988 indfoerte Eru Portuguesa i henhold til bevilling nr. 128/88 fra toldmyndighederne i Lissabon 108 tons smoer fra New Zealand under proceduren for aktiv foraedling i henhold til de administrative dokumenter nr. 5801 og 6236, henholdsvis udstedt den 18. marts 1988 og den 23. marts 1988 af Delegación Aduanera de Jardim do Tabaco.
I henhold til bevillingen fra toldmyndighederne skulle det new zealandske smoer sammen med andre raastoffer anvendes til fremstilling af smelteost, der var det foraedlingsprodukt, som Eru Portuguesa skulle udfoere.
4 Fristen for genudfoersel var i den naevnte bevilling til aktiv foraedling fastsat til seks maaneder. Denne frist blev imidlertid forlaenget to gange af de portugisiske toldmyndigheder efter ansoegning fra Eru Portuguesa, som havde anfoert, at der forelaa force majeure. Den foerste forlaengelse paa seks maaneder forlaengede fristen til marts 1989, og den anden forlaengelse, som var paa to maaneder, forlaengede fristen indtil den 23. maj 1989.
5 Ved skrivelse af 21. juni 1989 anmodede Eru Portuguesa Director-Geral das Alfândegas om i henhold til artikel 27 i forordning (EOEF) nr. 3677/86 (1) at meddele endnu en forlaengelse af fristen for udfoersel, saaledes at den resterende del af det new zealandske smoer, som virksomheden ansatte til ca. 30 tons, kunne indarbejdes i faerdigvarer til udfoersel, eller om, at virksomheden i det mindste i henhold til artikel 18, stk. 4, i forordning (EOEF) nr. 1999/85 (2) blev meddelt tilladelse til at genudfoere varen i uforarbejdet stand.
6 Subdirector-Geral das Alfândegas afslog denne anmodning ved afgoerelse af 12. juli 1989 bl.a. under hensyn til en udtalelse fra Direcção de Serviços de Cooperação Adouaneira Internacional under Direcção-Geral das Alfândegas.
7 Eru Portuguesa har derefter anlagt sag ved Tribunal Tributário de Segunda Instância med paastand om annullation af afvisningen under anbringende af, at den ikke var tilstraekkeligt begrundet, og at den tilsidesatte bestemmelserne i de gaeldende faellesskabsforordninger paa omraadet; denne ret frifandt sagsoegte ved dom af 5. februar 1991. Eru Portuguesa ivaerksatte appel af denne afgoerelse for Supremo Tribunal Administrativo, der ved dom af 1. juli 1992 forkastede appellen og stadfaestede underinstansens afgoerelse i det hele. Eru Portuguesa har derefter ivaerksat appel af sidstnaevnte dom for Pleno da Secção de Contencioso Tributário do Supremo Tribunal Administrativo, der fandt, at det var noedvendigt at forelaegge Domstolen foelgende praejudicielle spoergsmaal:
»1) Skal artikel 28 i Raadets forordning (EOEF) nr. 3677/86 af 24. november 1986 fortolkes saaledes, at den heri fastsatte frist paa seks maaneder ikke kan forlaenges?
2) Eller skal artiklen derimod fortolkes saaledes, at der paa den naevnte frist skal anvendes den almindelige ordning for forlaengelse, der er foreskrevet ved naevnte forordnings artikel 27 og ved artikel 14, stk. 2, sidste afsnit, i Raadets forordning (EOEF) nr. 1999/85 af 16. juli 1985?«
8 Foer jeg foreslaar en besvarelse af disse praejudicielle spoergsmaal, skal jeg redegoere for de mest relevante elementer i den faellesskabsordning, der gjaldt for proceduren for aktiv foraedling paa det paagaeldende tidspunkt.
Faellesskabets regulering af proceduren for aktiv foraedling
9 Paa det tidspunkt, hvor de i hovedsagen omhandlede begivenheder fandt sted, var proceduren for aktiv foraedling reguleret af en grundforordning, nemlig forordning nr. 1999/85, hvortil gennemfoerelsesbestemmelserne fandtes i forordning nr. 3677/86. Disse to forordninger traadte i kraft den 1. januar 1987.
10 Efter disse bestemmelser er den aktive foraedling en oekonomisk toldordning, som tjener til at lette Faellesskabets virksomheders brug af varer fra tredjelande til fremstilling og forarbejdning af varer, der er bestemt til udfoersel. Proceduren for aktiv foraedling giver mulighed for »at toldfritage varer, som importeres fra tredjelande, saafremt de gennemgaar visse be- og forarbejdningsprocesser i Faellesskabet og derefter genudfoeres fra Faellesskabet som foraedlingsprodukter« (3). Artikel 1, stk. 2, i forordning nr. 1999/85 omhandler to former for aktiv foraedling, nemlig suspensionsordningen og drawback-ordningen.
Den aktive foraedling, der foregaar efter suspensionsordningen, muliggoer indfoersel til Faellesskabets toldomraade af en tredjelandsvare uden iagttagelse af formaliteterne med henblik paa overgang til fri omsaetning og uden betaling af importafgifterne, saaledes at varen underkastes aktiv foraedling og genudfoeres fra Faellesskabet i form af et foraedlingsprodukt, der er fremstillet paa denne maade (4). Da den udenlandske vare ikke kommer til at indgaa i Faellesskabets oekonomi, er den logisk nok fritaget for importafgift med henblik paa, at dens foraedling fremmes i en faellesskabsvirksomhed under bedre konkurrencevilkaar med henblik paa senere genudfoersel til tredjelande (5).
11 Den aktive foraedling er en undtagelse fra den almindelige regel om underkastelse af varer hidroerende fra tredjelande, der indfoeres til Faellesskabets toldomraade, af forpligtelserne vedroerende adgangen til fri omsaetning og betaling af importafgifterne. Som foelge heraf er brugen af denne toldordning, der er bestemt til at styrke Faellesskabets virksomheders evne til at eksportere, betinget af en bevilling fra toldmyndigheden i den medlemsstat, hvor foraedlingen gennemfoeres. Denne bevilling skal ifoelge artikel 5 og 6 i forordning nr. 1999/85 meddeles, saafremt de fornoedne oekonomiske forudsaetninger er til stede, dvs. dersom den aktive foraedling kan bidrage til at tilvejebringe de mest gunstige vilkaar for udfoerslen af foraedlingsprodukter, uden at man herved beroerer faellesskabsproducenternes vaesentlige interesser.
12 Naar medlemsstatens toldmyndighed meddeler bevilling, fastsaetter den desuden den frist, inden for hvilken foraedlingsprodukterne skal vaere ekspederet paa en af de i artikel 18 anfoerte maader (den normale ekspedition er udfoersel under toldkontrol af foraedlingsprodukter fra Faellesskabets toldomraade), hvilket udgoer afslutningen af den aktive foraedling. Artikel 14 i forordning nr. 1999/85 bestemmer:
»1. Toldmyndigheden fastsaetter den frist, inden for hvilken foraedlingsprodukterne skal vaere ekspederet paa en af de i artikel 18 anfoerte maader. Fristen fastsaettes under hensyn til det tidsrum, der er noedvendigt til gennemfoerelsen af den aktive foraedling samt til afsaetning af foraedlingsprodukterne.
2. Fristerne loeber fra den dato, paa hvilken ikke-faellesskabsvarerne henfoeres under proceduren for aktiv foraedling. Toldmyndigheden kan forlaenge dem, saafremt bevillingshaveren fremsaetter behoerigt begrundet anmodning herom.
...
4. Der kan efter den i artikel 31, stk. 2 og 3, omhandlede fremgangsmaade fastsaettes saerlige frister for visse foraedlingsprocesser eller for visse indfoerselsvarer.«
13 Gennemfoerelsesbestemmelserne til denne artikel i grundforordningen er indeholdt i artikel 27 og 28 i forordning nr. 3677/86. Artikel 27 er affattet saaledes: »Naar omstaendighederne taler derfor, kan fristen for antagelse til en af de i artikel 18 eller 27 i grundforordningen omhandlede bestemmelser forlaenges selv efter udloebet af den oprindeligt fastsatte frist.«
Artikel 28 er affattet saaledes: »For saadanne landbrugsprodukter af samme art som de i artikel 1 i forordning (EOEF) nr. 565/80 omhandlede, som skal udfoeres i form af forarbejdningsprodukter eller i form af de i artikel 2, litra b) eller c), i naevnte forordning omhandlede varer, kan den frist, inden for hvilken indfoerselsvarerne skal vaere antaget til en af de i grundforordningens artikel 18 omhandlede bestemmelser, ikke overstige seks maaneder.«
14 Forordning (EOEF) nr. 2281/88 (6) indsatte foelgende afsnit i artikel 28 i forordning nr. 3677/86: »For de i artikel 1 i forordning (EOEF) nr. 804/68 omhandlede produkter, der er bestemt til fremstilling af produkter, der er omhandlet i samme artikel, eller af varer, der er opfoert i bilaget til naevnte forordning, kan fristen for genudfoersel dog ikke overstige fire maaneder.«
De praejudicielle spoergsmaal
15 De to praejudicielle spoergsmaal fra den nationale ret gaar naermere bestemt ud paa, om fristen paa seks maaneder i artikel 28 i forordning nr. 3677/86 ikke kan forlaenges, eller om den tvaertimod kan forlaenges i medfoer af den almindelige bestemmelse om forlaengelse i samme forordnings artikel 27.
16 Eru Portuguesa har i sine indlaeg anfoert, at artikel 14, stk. 1, i forordning nr. 1999/85 som almindelig regel tillader, at fristen for udfoersel af foraedlingsvarer fastsaettes af de nationale toldmyndigheder. Artikel 28 i forordning nr. 3677/86 fastsaetter imidlertid i medfoer af grundforordningens artikel 14, stk. 4, en maksimumsfrist for udfoersel paa seks maaneder for landbrugsprodukter, for hvilke der er blevet meddelt en bevilling til aktiv foraedling. Forordning nr. 2281/88 nedsaetter denne undtagelsesfrist til fire maaneder for maelk og mejeriprodukter.
Eru Portuguesa er af den opfattelse, at muligheden for forlaengelse baade gaelder for de almindelige og de saerlige frister for udfoersel, som er fastsat for landbrugsprodukter og for maelk og mejeriprodukter i henhold til behoerigt begrundet anmodning som omhandlet i grundforordningens artikel 14, stk. 2, og i artikel 27 i forordning nr. 3677/86. Den er endvidere af den opfattelse, at de saerlige frister for udfoersel af landbrugsprodukter og for maelk og mejeriprodukter, ogsaa selv om de ikke skulle kunne forlaenges i medfoer af artikel 27 i forordning nr. 3677/86, boer kunne forlaenges, naar der foreligger force majeure eller uforudseelige omstaendigheder, saaledes som det er tilfaeldet i denne sag. Force majeure og uforudseelige omstaendigheder udgoer forhold, der begrunder udfoersel af varer i den stand, hvori de er blevet indfoert, uden at det er noedvendigt, at de er blevet underkastet aktiv foraedling, som goer det muligt at udfoere dem indarbejdet i foraedlingsprodukter.
Eru Portuguesa har endvidere anfoert, at de portugisiske toldmyndigheder - efter at have meddelt virksomheden to forlaengelser af udfoerselsfristen - har tilsidesat princippet om beskyttelse af den berettigede forventning og retssikkerhedsprincippet, idet de uretmaessigt har afvist den tredje ansoegning om forlaengelse. Ifoelge Eru Portuguesa er de portugisiske myndigheders afslag udtryk for magtfordrejning.
17 Den franske regering, den portugisiske regering og Kommissionen er derimod af den opfattelse, at den maksimumsfrist for udfoersel paa seks maaneder, som er fastsat ved forordning nr. 3677/86 for landbrugsprodukter, ikke kan forlaenges, eftersom det drejer sig om en saerregel, der fraviger den almindelige regel, som tillader toldmyndighederne at fastsaette udfoerselsfristen og forlaenge den i behoerigt begrundede tilfaelde.
18 Efter min opfattelse er det klart, at faellesskabslovgiver har taget hensyn til de saerlige forhold ved forhandlingen af landbrugsprodukter, da den fastsatte reglerne om aktiv foraedling og, konkret, de frister inden for hvilken foraedlingen skulle afsluttes.
19 Den almindelige regel, som finder anvendelse paa alle varer bortset fra landbrugsprodukter, er indeholdt i grundforordningens artikel 14, stk. 1, som overlader ansvaret med at fastsaette fristen for afslutningen af aktiv foraedling til toldmyndighederne. Desuden foreskrives det i samme artikels stk. 2 og i artikel 27 i forordning nr. 3677/86, at toldmyndighederne kan forlaenge den oprindeligt fastsatte frist til at gennemfoere en aktiv foraedling efter behoerigt begrundet anmodning fra bevillingshaveren, saafremt omstaendighederne tilsiger det. I princippet indroemmes der forlaengelse af fristen, hvis de oekonomiske betingelser fortsat er opfyldt, dvs. hvis udfoerslen af foraedlingsvarer begunstiges herved, og faellesskabsproducenternes interesser ikke beroeres.
20 I den foreliggende sag er det produkt, som er undergivet aktiv foraedling, new zealandsk smoer, som skal indarbejdes i smelteost, hvilket er det foraedlingsprodukt, der skal udfoeres. Det drejer sig derfor om landbrugsprodukter, hvorpaa der skal anvendes, ikke den ovennaevnte almindelige regel, men den saerregel om udfoerselsfrist, som er fastsat i artikel 28 i forordning nr. 3677/86, i henhold til den i grundforordningens artikel 14, stk. 4, omhandlede bemyndigelse. Denne saerregel finder anvendelse paa de landbrugsprodukter, der er omfattet af artikel 1 i forordning (EOEF) nr. 565/80 (7), hvori bl.a. er anfoert maelk og mejeriprodukter bestemt til udfoersel i form af varer eller forarbejdede varer, for hvilke der udbetales eksportrestitutioner.
21 Artikel 28 i forordning nr. 3677/86 fastsaetter en maksimumsfrist paa seks maaneder for ivaerksaettelse af aktiv foraedling og dermed for udfoersel af det foraedlingsprodukt, der saedvanligvis fremkommer ved afslutningen af en saadan foraedling. Under hensyn til den overskudssituation, der praeger Faellesskabets maelkeproduktion, har forordning nr. 2281/88 begraenset fristen for afslutning af foraedlingen til fire maaneder for produkter henhoerende under den faelles markedsordning for maelk og mejeriprodukter, der omfatter smoer og ost (8).
Lovgivers fastsaettelse af strenge frister for afslutning af aktiv foraedling af landbrugsprodukter svarer, saaledes som den franske regering og Kommissionen har anfoert i deres indlaeg, til noedvendigheden af at tilvejebringe en ligevaegt mellem denne ordning og ordningen med eksportrestitutioner, der begge udgoer mekanismer til fremme af udfoersler fra Faellesskabet. Fristerne for gennemfoerelse af aktiv foraedling er blevet nedsat, fordi det er den eneste maade at opretholde faellesskabsproducenternes vaesentligste interesser, eftersom de oekonomiske vilkaar, som paa et givet tidspunkt taler til fordel for, at der gives tilladelse til aktiv foraedling af landbrugsprodukter fra tredjelande, hurtigt kan forsvinde som foelge af en foroegelse af produktionen inden for Faellesskabet.
22 Under hensyn til det formaal, som faellesskabslovgiver forfoelger ved hjaelp af disse saerlige bestemmelser for landbrugsprodukter med hensyn til fristerne for afslutningen af aktiv foraedling, er jeg af den opfattelse, at artikel 27 i forordning nr. 3677/86 ikke finder anvendelse i saadanne tilfaelde. Efter min opfattelse kan de maksimale frister paa seks og fire maaneder, som henholdsvis finder anvendelse paa landbrugsprodukter og paa maelk og mejeriprodukter, ikke forlaenges, og den almindelige regel om forlaengelse, som er indeholdt i ovennaevnte artikel 27, finder heller ikke anvendelse paa dem, eftersom den alene gaelder med hensyn til de frister for gennemfoerelse af aktiv foraedling, der er fastsat af de nationale toldmyndigheder. Det formaal, som faellesskabslovgiver forfulgte ved fastsaettelsen af de maksimale frister for afslutning af aktiv foraedling, kan heller ikke naas, saafremt de nationale myndigheder har mulighed for at forlaenge dem efter behoerigt begrundet anmodning fra bevillingshaveren.
23 Selve udtrykkene i artikel 28 i forordning nr. 3677/86 foerer endvidere ligeledes til den antagelse, at fristerne paa seks og fire maaneder paa ingen maade kan forlaenges. Det bestemmes i denne artikel, at den frist inden for hvilken indfoerselsvarerne skal vaere antaget til en af de bestemmelser, der bringer den aktive foraedling til ophoer, »ikke (kan) overstige seks maaneder«. En meget lignende ordlyd fremgaar ogsaa af stk. 2 om maelk og mejeriprodukter, der er blevet indsat i denne artikel ved forordning nr. 2281/88, og hvorefter fristen for genudfoersel »ikke (kan) overstige fire maaneder«. De tvingende udtryk, der er anvendt i denne artikel, er uforenelige med muligheden for forlaengelse i overensstemmelse med artikel 27 i forordning nr. 3677/86 af saadanne saerlige frister for afslutning af den aktive foraedling. Det ville have vaeret noedvendigt, at faellesskabslovgiver udtrykkeligt havde angivet muligheden for forlaengelse med hensyn til disse saerlige frister, men det ville have vaeret noget ulogisk at fastsaette en nedsat maksimumsfrist og give de nationale toldmyndigheder mulighed for at forlaenge den efter behoerigt begrundet anmodning herom fra bevillingshaveren.
24 Saafremt man anlaegger en systematisk fortolkning af artikel 28 i forordning nr. 3677/86, kommer man ogsaa til den konklusion, at de maksimumsfrister, som den fastsaetter, ikke kan forlaenges. Denne artikel fremstaar som en saerbestemmelse, der skal anvendes frem for den almindelige bestemmelse i artikel 27, der tillader forlaengelse af frister for afslutning af aktiv foraedling. Desuden anfoeres det i tredje betragtning til forordning nr. 2281/88, som indsatte et stk. 2 i artikel 28 i forordning nr. 3677/86, for at begraense fristen for genudfoersel af maelk og mejeriprodukter til fire maaneder, at der »endvidere (boer) fastsaettes en frist, der ikke kan forlaenges, inden for hvilken foraedlingsprodukterne skal vaere anvendt paa en af de godkendte maader«. Uanset om den aendring, der blev indfoert ved forordning nr. 2281/88, finder anvendelse eller ej paa de faktiske omstaendigheder i den foreliggende sag, hvilket spoergsmaal det tilkommer den nationale ret at afgoere, og som ikke har indflydelse paa den fortolkning, som Domstolen er blevet anmodet om at foretage, udgoer denne henvisning til den maksimale gennemfoerelsesfrists uforlaengelige karakter et fortolkningselement, som har gyldighed for hele artikel 28 i forordning nr. 3677/86. Den faellesskabsordning, som derefter gjaldt for proceduren for aktiv foraedling, opretholdt med samme udtryk denne dualitet mellem paa den ene side en generel frist, som fastsaettes af toldmyndighederne, som kan forlaenges, og som finder anvendelse paa alle de varer, der er omfattet af proceduren for aktiv foraedling, og paa den anden side saerlige frister for gennemfoerelsen, som ikke kan forlaenges, og som finder anvendelse paa de landbrugsprodukter, for hvilke der kan ydes eksportrestitutioner (9).
25 Endelig udgoer det forhold, at en medlemsstats toldmyndigheder har foretaget en urigtig anvendelse af artikel 28 i forordning nr. 3677/86 og - som i den foreliggende sag - har indroemmet forlaengelse af den frist, der oprindelig var fastsat for gennemfoerelse af den aktive foraedling af et landbrugsprodukt, ikke en omstaendighed, som goer det muligt for bevillingshaveren at ansoege om en ny forlaengelse af denne frist og i tilfaelde af afslag at paaberaabe sig tilsidesaettelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning og retssikkerhedsprincippet, magtfordrejning, eller at der foreligger force majeure.
26 Retssikkerhedsprincippet er et grundlaeggende faellesskabsretligt princip, som kraever, at en ordning, der paalaegger en afgiftspligtig byrder, er klar og utvetydig, for at han ikke skal vaere i tvivl om sine rettigheder og pligter, saaledes at han kan handle derefter (10). Efter min opfattelse opfylder artikel 28 i forordning nr. 3677/86 fuldt ud kravene i forbindelse med retssikkerhedsprincippet, eftersom den med tilstraekkelig klarhed fastsaetter regler om den frist for gennemfoerelse af aktiv foraedling, som finder anvendelse paa landbrugsprodukter, for hvilke der kan udbetales eksportrestitutioner.
27 Med hensyn til princippet om beskyttelse af den berettigede forventning, som ligeledes er et af faellesskabsrettens grundlaeggende principper (11), forekommer det mig klart, at man ikke kan paaberaabe det i et tilfaelde, hvor der foreligger administrative afgoerelser truffet paa grundlag af en urigtig anvendelse af en faellesskabsregel. Anbringendet om magtfordrejning skal forkastes uden videre, fordi toldmyndighedernes afslag paa at meddele en ny forlaengelse af fristen for aktiv foraedling i den foreliggende sag fuldt ud opfylder det formaal, som forfoelges med artikel 28 i forordning nr. 3677/86: toldmyndighederne har saaledes ikke anvendt deres befoejelser til at forfoelge et andet formaal end det, med henblik paa hvilket de er blevet tillagt disse befoejelser (12).
28 I den foreliggende sag kan princippet om force majeure (13) ikke paaberaabes med henblik paa at kraeve forlaengelse af en frist for ivaerksaettelse af aktiv foraedling eller udfoersel af smoer i den stand, hvori det er blevet indfoert, eftersom der ikke er foretaget nogen henvisning til usaedvanlige og forudseelige omstaendigheder, som ikke var undergivet den erhvervsdrivendes vilje, og som forhindrede, at den indfoerte vare blev indarbejdet i foraedlingsproduktet ved passende foraedlingsforanstaltninger. Desuden er aktiv foraedling en oekonomisk toldordning, som indebaerer fordele for bevillingshaverne, og den omstaendighed, at forpligtelserne i henhold til ordningen ikke opfyldes, kraever, at varer med oprindelse i tredjelande bringes i fri omsaetning, og at der betales importafgifter, hvilket udgoer operationer, som indfoerte varer normalt skal underkastes.
Forslag til afgoerelse
29 Under hensyn til det ovenfor anfoerte foreslaar jeg Domstolen at besvare de praejudicielle spoergsmaal saaledes:
»Artikel 28 i Raadets forordning (EOEF) nr. 3677/86 af 24. november 1986 om visse gennemfoerelsesbestemmelser til forordning (EOEF) nr. 1999/85 om aktiv foraedling skal fortolkes saaledes, at den maksimale frist paa seks maaneder for at afslutte den aktive foraedling, naar det drejer sig om landbrugsprodukter, som er omfattet af ordningen med eksportrestitutioner, ikke kan udsaettes og ikke kan forlaenges i medfoer af den almindelige bestemmelse om forlaengelse i forordningens artikel 27.«
(1) - Raadets forordning af 24.11.1986 om visse gennemfoerelsesbestemmelser til forordning (EOEF) nr. 1999/85 om aktiv foraedling (EFT L 351, s. 1).
(2) - Raadets forordning af 16.7.1985 om aktiv foraedling (EFT L 188, s. 1).
(3) - Dom af 29.6.1995, sag C-437/93, Temic Telefunken, Sml. I, s. 1687, praemis 19.
(4) - Jf. mit forslag til afgoerelse i den sag, hvori der blev afsagt dom den 13.3.1997, sag C-103/96, Eridania Beghin-Say, Sml. I, s. 1453, punkt 8-11.
(5) - Vedroerende en detaljeret gennemgang af proceduren for aktiv foraedling henviser jeg bl.a. til: U. Baumann: »Le régime douanier du perfectionennement actif«, Revue du marché commun, 1984, nr. 280, s. 406; C.-J. Berr og H. Tremeau: Le droit douanier, Economica, Paris, 1992; J.-F. Durand: »Régimes douaniers économiques. Régimes de transformation à l'importation«, Juris-classeur Europe, haefte 542, 1995.
(6) - Kommissionens forordning af 25.7.1988 om aendring af forordning nr. 3677/86 (EFT L 200, s. 20).
(7) - Raadets forordning af 4.3.1980 om forudbetaling af eksportrestitutioner for landbrugsprodukter (EFT L 62, s. 5).
(8) - Raadets forordning (EOEF) nr. 804/68 af 27.6.1968 om den faelles markedsordning for maelk og mejeriprodukter (EFT 1968 I, s. 169).
(9) - Jf. artikel 26 og 28 i Kommissionens forordning (EOEF) nr. 2228/91 af 26.6.1991 om visse gennemfoerelsesbestemmelser til forordning nr. 1999/85 (EFT L 210, s. 1), der fandt anvendelse fra den 1.10.1994. Siden den 1.1.1994 har de gaeldende regler vaeret indeholdt i artikel 118 i Raadets forordning (EOEF) nr. 2913/92 af 12.10.1992 om indfoerelse af en EF-toldkodeks (EFT L 302, s. 1), og i artikel 599 og 560 i Kommissionens forordning (EOEF) nr. 2454/93 af 2.7.1993 om visse gennemfoerelsesbestemmelser til forordning nr. 2913/92 (EFT L 253, s. 1).
(10) - Jf. navnlig dom af 13.2.1996, sag C-143/93, Van Es Douane Agenten, Sml. I, s. 431, praemis 27, og af 17.7.1997, sag C-354/95, National Farmers' Union m.fl., Sml. I, s. 4559, praemis 57.
(11) - Jf. bl.a. dom af 14.2.1990, sag C-350/88, Delacre m.fl. mod Kommissionen, Sml. I, s. 395, praemis 33 og 34, og af 5.10.1994, forenede sager C-133/93, C-300/93 og C-362/93, Crispoltoni m.fl., Sml. I, s. 4863, praemis 57, 58 og 59.
(12) - Jf. bl.a. dom af 13.7.1995, sag C-156/93, Parlamentet mod Kommissionen, Sml. I, s. 2019, praemis 31, 32 og 33.
(13) - Jf. bl.a. dom af 12.7.1979, sag 149/78, Rumi mod Kommissionen, Sml. s. 2523, af 9.2.1984, sag 284/82, Busseni mod Kommissionen, Sml. s. 557, og af 10.7.1990, sag C-334/87, Graekenland mod Kommissionen, Sml. I, s. 2849, summarisk offentliggoerelse.