61991CJ0231_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved kendelse af 27. maj 1991 indgaaet til Domstolen den 16. september s.aa. har Finanzgericht Hamburg i medfoer af EOEF-traktatens artikel 177 forelagt Domstolen et praejudicielt spoergsmaal vedroerende fortolkningen af bestemmelserne i artikel 11, stk. 2, i Kommissionens forordning (EOEF) nr. 798/80 af 31. marts 1980 om gennemfoerelsesbestemmelser for forudbetaling af eksportrestitutioner og positive monetaere udligningsbeloeb for landbrugsprodukter (EFT L 87, s. 42) og i artikel 6, stk. 2, i Kommissionens forordning (EOEF) nr. 2267/84 af 31. juli 1984 om ydelse af en skoensmaessigt forudfastsat stoette til privat oplagring af hele og halve kroppe og for- og bagfjerdinger i oksekoedsektoren (EFT L 208, s. 31).
2 Dette spoergsmaal er blevet rejst under en sag, som selskabet Annuss (herefter benaevnt "sagsoegeren") har anlagt mod Hauptzollamt Hamburg-Jonas (herefter benaevnt "sagsoegte"), efter at sidstnaevnte havde stillet krav om tilbagebetaling af forudbetalte eksportrestitutioner med den begrundelse, at sagsoegeren havde overskredet en frist i henhold til de gaeldende faellesskabsbestemmelser.
3 Foerst skal indholdet af de relevante faellesskabsbestemmelser omtales.
4 I henhold til artikel 5, stk. 1, i Raadets forordning (EOEF) nr. 565/80 af 4. marts 1980 om forudbetaling af eksportrestitutioner for landbrugsprodukter (EFT L 62, s. 5) kan der efter anmodning fra en beroert erhvervsdrivende ske forudbetaling af et beloeb svarende til eksportrestitutionerne for landbrugsvarer, saa snart produkterne er anbragt paa toldoplag eller i frizone med henblik paa udfoersel inden for en bestemt frist.
5 Ifoelge artikel 2, stk. 1, i naevnte forordning nr. 798/80 er adgangen til at opnaa forudbetaling af eksportrestitutioner betinget af, at der til toldvaesenet indgives en betalingsangivelse, hvori eksportoeren tilkendegiver, at han vil anbringe produkterne eller varerne paa toldoplag eller i frizone, og at han vil udfoere dem efter oplagring samt opfylde betingelserne for udbetaling af restitution. Efter artikel 3, stk. 1, i samme forordning anbringes produkterne eller varerne under toldkontrol, naar betalingsangivelsen antages.
6 Samme forordnings artikel 11, stk. 2, indeholder en bestemmelse om, at den periode, hvori produkterne kan forblive anbragt paa toldoplag eller i frizone, er paa seks maaneder fra datoen for godkendelse af betalingsangivelsen.
7 Endvidere er ydelse af en skoensmaessigt forudfastsat stoette til oplagring af oksekoed betinget af, at der afsluttes oplagringskontrakt mellem oplaeggeren og oplagringsvirksomheden. Efter artikel 5, stk. 1, i naevnte forordning nr. 2267/84 kan oplagringen vaere af 9, 10, 11 eller 12 maaneders varighed efter oplaeggerens valg, som traeffes ved indgivelsen af ansoegningen om stoette.
8 Ifoelge artikel 5, stk. 2, i naevnte forordning nr. 2267/84 erhverves der kun ret til stoetten til privat oplagring, saafremt den samlede maengde koed har vaeret oplagret i hele oplagringsperioden, selv om oplaeggeren efter artikel 7, stk. 1, i samme forordning ved udloebet af en oplagringsperiode paa to maaneder kan udtage hele eller en del af den maengde koed, der er omfattet af kontrakten, men mindst 10 tons. Ved anvendelsen af sidstnaevnte bestemmelse nedsaettes oplagringsstoetten tilsvarende.
9 Ifoelge artikel 8, stk. 2, i Kommissionens forordning (EOEF) nr. 1091/80 af 2. maj 1980 om gennemfoerelsesbestemmelser vedroerende ydelse af stoette til privat oplagring af oksekoed (EFT L 114, s. 18), i udgaven heraf efter aendringen ved forordning (EOEF) nr. 2826/82 af 22. oktober 1982 (EFT L 297, s. 18), er den foerste dag i oplagringsperioden dagen efter afslutningen af indlagringen.
10 Efter artikel 2, stk. 4, i naevnte forordning nr. 1091/80, som aendret ved Kommissionens forordning (EOEF) nr. 2629/80 af 14. oktober 1980 (EFT L 270, s. 9), kan de samme varer principielt ikke vaere omfattet af en kontrakt om privat oplagring og samtidig vaere anbragt paa toldoplag eller i frizone.
11 Senere gennemfoerte Kommissionen imidlertid ved artikel 6, stk. 1, i naevnte forordning nr. 2267/84 i betragtning af de usaedvanlige forhold paa oksekoedsmarkedet og for at tilskynde de erhvervsdrivende til at goere brug af privat oplagring for et begraenset tidsrum en undtagelse fra forbuddet mod samtidig anvendelse af de to naevnte ordninger.
12 Som foelge af de kontraktlige oplagringsperioder fandt Kommissionen det noedvendigt ved artikel 6, stk. 2, i samme forordning at fastsaette en undtagelsesbestemmelse til artikel 11, stk. 2, i naevnte forordning nr. 798/80, saaledes at det tidsrum, hvori produkter, der var omfattet af en kontrakt om privat oplagring, samtidig kunne vaere paa toldoplag eller i frizone, blev sat op fra 6 til 12 maaneder.
13 Senere blev denne frist forlaenget ved artikel 4, stk. 5, foerste led, i Kommissionens forordning (EOEF) nr. 3445/90 af 27. november 1990 om gennemfoerelsesbestemmelser vedroerende stoette til privat oplagring af oksekoed (EFT L 333, s. 30), saaledes at den kom til at daekke den maksimale kontraktlige oplagringsperiode plus 1 maaned.
14 Sagsoegeren indlagrede i henhold til en eksportlicens kasser, der indeholdt oksekoed, paa et eksportoplag i frihavnen i Hamburg med henblik paa senere udfoersel. Selskabet modtog forudbetaling af eksportrestitutioner den 3. januar 1985. Det havde desuden opnaaet stoette til privat oplagring paa grundlag af en kontrakt om oplagring for en periode paa 12 maaneder.
15 Det er i sagen for den nationale ret blevet oplyst, at den periode, i hvilken varerne kunne forblive paa toldoplag, begyndte den 10. og 11. november 1984 og udloeb derfor i medfoer af artikel 6, stk. 2, i naevnte forordning nr. 2267/84 den 11. november 1985, da den 10. november 1985 var en soendag.
16 Da kontrakten om privat oplagring vedroerte koedpartier, hvis anbringelse paa lager foerst afsluttedes den 16. november 1984, begyndte den i kontrakten med henblik paa opnaaelse af stoette fastsatte oplagringsperiode i medfoer af artikel 8, stk. 2, i naevnte forordning nr. 1091/80 foerst den 17. november 1984.
17 En del af varerne blev frafoert toldoplaget og udfoert til tredjelande inden udloebet af den periode, i hvilken varerne kunne forblive paa toldoplaget. Visse kasser blev imidlertid foerst frembudt for frihavnsmyndighederne til deklarering ved udfoerslen den 14. november 1985. Sagsoegte kraevede derfor, at Annuss skulle tilbagebetale de forudbetalte eksportrestitutioner.
18 Sagsoegeren har ved den nationale ret, som sagen er blevet indbragt for, gjort gaeldende, at saafremt de to ordninger finder anvendelse paa samme tid, kan de perioder, i hvilke varerne kan forblive henholdsvis paa toldoplag eller i frizone og under privat oplagring, ikke som anfoert af sagsoegte vaere forskellige eller begynde paa forskellige tidspunkter, idet de erhvervsdrivende i modsat fald fratages muligheden for at udnytte oplagringsperioden i henhold til kontrakten fuldt ud.
19 Det er derfor blevet et spoergsmaal for den nationale ret, om reglerne om de omhandlede perioder ved fortolkning kan berigtiges og udfyldes. Den har derfor udsat sagen og anmodet Domstolen om en praejudiciel afgoerelse af foelgende spoergsmaal:
"Skal artikel 6, stk. 2, i forordning (EOEF) nr. 2267/84 fortolkes saaledes, at oplagringsperioden som undtagelse fra artikel 11, stk. 2, i forordning (EOEF) nr. 798/80 ikke udloeber forud for udloebet af den periode, som eksportoeren skal respektere paa grund af den ham ydede stoette til privat oplagring?"
20 Hvad naermere angaar hovedsagens faktiske omstaendigheder, de relevante faellesskabsbestemmelser, retsforhandlingernes forloeb samt de skriftlige indlaeg for Domstolen henvises i oevrigt til retsmoederapporten. Disse omstaendigheder omtales derfor kun i det foelgende i det omfang, det er noedvendigt for forstaaelsen af Domstolens argumentation.
21 Det fremgaar af ordlyden af artikel 6, stk. 2, i naevnte forordning nr. 2267/84, at den ved denne bestemmelse indfoerte undtagelse fra artikel 11, stk. 2, i naevnte forordning nr. 798/80 udelukkende har forlaenget den periode, i hvilken varer, for hvilke der er indgaaet en kontrakt om privat oplagring, samtidig kan forblive paa toldoplag eller i frizone, fra 6 til 12 maaneder uden at aendre begyndelsestidspunktet.
22 Perioden begynder altsaa fortsat den dag, hvor den erhvervsdrivendes betalingsangivelse er blevet antaget af toldmyndighederne, selv om indlagringen med henblik paa stoetten til privat oplagring endnu ikke er tilendebragt paa den dag. Den erhvervsdrivende forpligter sig nemlig ogsaa i en saadan situation ved at forelaegge betalingsangivelsen for toldmyndighederne til at udfoere varerne inden udloebet af en periode, hvis begyndelsestidspunkt er uaendret.
23 De erhvervsdrivende kan ikke med foeje goere gaeldende, at de under disse omstaendigheder ikke har mulighed for at udnytte den kontraktlige oplagringsperiode fuldt ud.
24 Paa den ene side er hovedformaalet med den ved artikel 6, stk. 1, i naevnte forordning nr. 2267/84 skabte adgang til i et begraenset tidsrum at anbringe varer, paa toldoplag eller i frizone, selv om disse varer samtidig er omfattet af en kontrakt om privat oplagring, at tilskynde de erhvervsdrivende til at goere brug af privat oplagring, men ikke under alle omstaendigheder at give mulighed for at udnytte den kontraktlige oplagringsperiode fuldt ud. Der skal i den forbindelse henvises til artikel 5, stk. 1, i naevnte forordning nr. 2267/84, hvorefter den erhvervsdrivende kan oplagre varerne i 9, 10, 11 eller 12 maaneder efter eget valg.
25 Paa den anden side kan den erhvervsdrivende efter artikel 7, stk. 1, i samme forordning som en undtagelse fritages for forpligtelsen til fuldt ud at respektere den oprindeligt fastsatte varighed af oplagringen i henhold til kontrakt, idet han ved udloebet af en oplagringsperiode paa 2 maaneder kan udtage hele eller en del af den maengde koed, der er omfattet af kontrakten.
26 De naevnte forhold beroeres ikke af, at den periode, i hvilken varer, der er omfattet af en kontrakt om privat oplagring, samtidig kan opbevares paa toldoplag eller i frizone med henblik paa forudbetaling af eksportrestitutionerne, senere er blevet forlaenget ved artikel 4, stk. 5, foerste led, i naevnte forordning nr. 3445/90, saaledes at den daekker den maksimale kontraktlige oplagringsperiode plus 1 maaned.
27 Der skal i den forbindelse henvises til, at selv efter denne nye bestemmelse er begyndelsestidspunktet for den periode, der er fastsat med henblik paa forudbetaling af eksportrestitutioner, fortsat datoen for toldmyndighedernes antagelse af betalingsangivelsen.
28 Det af Finanzgericht Hamburg forelagte spoergsmaal skal derfor besvares med, at artikel 6, stk. 2, i forordning nr. 2267/84 skal fortolkes saaledes, at den periode, i hvilken varer, der er omfattet af en kontrakt om privat oplagring, samtidig kan forblive paa toldoplag eller frizone, udloeber forud for udloebet af den periode, som eksportoeren skal respektere paa grund af den ham ydede stoette til privat oplagring.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
29 De udgifter, der er afholdt af Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke erstattes. Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN (Anden Afdeling)
vedroerende det spoergsmaal, der er forelagt af Finanzgericht Hamburg ved kendelse af 27. maj 1991, for ret:
I et tilfaelde som det i hovedsagen omhandlede skal artikel 6, stk. 2, i Kommissionens forordning (EOEF) nr. 2267/84 af 31. juli 1984 om ydelse af en skoensmaessigt forudfastsat stoette til privat oplagring af hele og halve kroppe af for- og bagfjerdinger i oksekoedsektoren fortolkes saaledes, at den periode, i hvilken varer, der er omfattet af en kontrakt om privat oplagring, samtidig kan forblive paa toldoplag eller i frizone, udloeber forud for den periode, som eksportoeren skal respektere paa grund af den ham ydede stoette til privat oplagring.