62004CJ0141_SL
Stranke
Razlogi za odločitev
Izrek
Stranke
V zadevi C-141/04,
katere predmet je predlog za sprejetje predhodne odločbe na podlagi člena 234 ES, ki ga je vložilo Symvoulio tis Epikrateias (Grčija) z odločbo z dne 30. decembra 2003, ki je na Sodišče prispela 17. marca 2004, v postopku
Michail Peros
proti
Techniko Epimelitirio Ellados,
SODIŠČE (četrti senat),
v sestavi K. Lenaerts, predsednik senata,
N. Colneric, sodnica, in K. Schiemann (poročevalec), sodnik,
generalni pravobranilec: L. A. Geelhoed,
sodni tajnik: R. Grass,
na podlagi pisnega postopka,
ob upoštevanju pisnih stališč, ki so jih predložili:
– za M. Perosa V. G. Chatzopoulos, odvetnik,
– za
Techniko Epimelitirio Ellados
A. Krystallidis, odvetnik,
– za
grško vlado
E. Skandalou, zastopnica,
– za Komisijo Evropskih skupnosti
M. Patakia in H. Støvlbæk, zastopnika,
na podlagi sklepa, sprejetega po opredelitvi generalnega pravobranilca, da bo v zadevi razsojeno brez sklepnih predlogov,
izreka naslednjo
Sodbo
Razlogi za odločitev
1. Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na pogoje, v katerih se imetnik diplome, za katero velja direktiva, lahko v primeru neprenosa direktive po izteku roka za njen prenos sklicuje na določene določbe Direktive Sveta 89/48/EGS z dne 21. decembra 1988 o splošnem sistemu priznavanaja visokošolskih diplom, pridobljenih s poklicnim izobraževanjem in usposabljanjem, ki traja najmanj tri leta (UL 1989, L 19, str. 16). Podredno se predlog nanaša na razlago členov 48 in 52 Pogodbe ES (po spremembi postala člena 39 ES in 43 ES).
2. Navedeni predlog je bil vložen v okviru spora med M. Perosom in Techniko Epimelitirio Ellados (Tehnična zbornica Grčije, v nadaljevanju: TEE), grško organizacijo, ki vodi register inženirjev, v zvezi z zavrnitvijo prošnje M. Perosa, da se ga vpiše v register
strojnih inženirjev. M. Peros je svojo prošnjo utemeljeval s tem, da ima dovoljenje za opravljanje tega poklica v Nemčiji.
Pravni okvir
Skupnostna ureditev
3. Iz tretje in četrte uvodne izjave Direktive 89/48 izhaja, da ima za cilj vzpostavitev splošnega sistema za priznavanje diplom, ki bo evropskim državljanom omogočil opravljanje vseh poklicnih aktivnosti, ki so v neki državi članici gostiteljici podvržene zahtevi po posrednejšolski izobrazbi, če imajo diplome, ki jih pripravljajo na opravljanje takih aktivnosti na podlagi najmanj tri leta trajajočega študija in so bile izdane v drugi državi članici.
4. Člen 3, prvi odstavek, Direktive 89/48 določa:
„Če je v državi članici gostiteljici za opravljanje reguliranega poklica zahtevana diploma, pristojni organi ne morejo iz naslova nezadostnih kvalifikacij zavrniti odobritve državljanu druge države članice, da opravlja poklic pod enakimi pogoji kot njeni državljani:
a) če ima prosilec diplomo, ki jo druga država članica predpisuje za dostop do tega poklica in njegovo opravljanje na njenem ozemlju, in je bila ta diploma pridobljena v drugi državi članici, […]
[...]“
5. Ne glede na člen 3 te direktive, njen člen 4 državi članici gostiteljici dovoljuje, da od prosilca zahteva, pod določenimi pogoji, ki so v njej opredeljeni, da dokaže, da ima določene poklicne izkušnje, da opravi prilagoditveno obdobje v največ 3 letih ali da opravi preizkus usposobljenosti (v nadaljevanju: izravnalni ukrepi). Ta isti člen določa pravila in pogoje v zvezi z izravnalnimi ukrepi, ki jih je mogoče zahtevati.
6. Člen 6 Direktive 89/48 našteva dokazila v zvezi s častno in moralno neoporečnostjo ter dokazilo, da oseba ni v prezadolžena, kot tudi potrdilo o telesnem ali psihičnem zdravju, ki ga pristojni organ v državi članici gostiteljici lahko zahteva kot dokaz in vsebuje nekatere določbe glede vrste zapriseg ali svečanih izjav, ki jih je mogoče zahtevati od državljanov drugih držav članic.
7. Po določbah člena 9(1) Direktive 89/48 države članice imenujejo v roku, predvidenem v členu 12 le-te, tj. pred 4. januarjem  1991, pristojne organe, pooblaščene za sprejetje prošenj in sprejemanje odločitev, predvidenih v tej direktivi, ter o tem obvestijo druge države članice in Komisijo Evropskih skupnosti.
Nacionalna ureditev
8. V Grčiji je poklic inženirja reguliran poklic, katerega lahko opravljajo le člani TEE. Le-ta je bila ustanovljena s predsedniškim dekretom z dne 27. novembra/14. decembra 1926 o kodifikaciji določb in besedil o sestavi TEE (FEK A’ 430), kot je bil spremenjen z zakonom št. 1486/1984(FEK A’ 161) in s predsedniškim dekretom št. 512/1991 z dne 30. novembra/12. decembra 1991 (FEK A’ 190, v nadaljevanju: dekret TEE).
9. V skladu s členom 2(1) dekreta TEE se v register članov TEE obvezno vpisuje državljane držav članic, „ki so diplomirali na Državni tehnični šoli v Atenah (‚Državna politehnika Metsovian‘), politehničnih šolah v državi ali enakovrednih tujih šolah, po pridobitvi dovoljenja za opravljanje poklica“. Strokovnjaki so razvrščeni v devet specializiranih področij, naštetih v členu 2(5) tega dekreta, med katerimi se pod točko c) nahaja specializacija strojni inženir.
10. Člen 4(3) tega istega dekreta določa, da TEE med drugim organizira izpite, izdaja dovoljenja za opravljanje poklica inženirja v skladu z veljavnim določbami in vodi register inženirjev.
11. TEE je imela na podlagi člena 1(1) zakona št. 1225/1981 z dne 30./31. decembra 1981 (FEK A’ 340) „pristojnost za izdajanje dovoljenj za opravljanje poklica v Grčiji inženirjem, ki so diplomirali na enakovrednih tujih visokošolskih ustanovah“.
12. Na podlagi zakona št. 1225/1981 je medministrski odlok ED 5/4/339 z dne 14. septembra 1984 (FEK B’ 713), ki sta ga sprejela minister za javna dela in minister za nacionalno šolstvo in verske zadeve, opredelil postopek, po katerem TEE izdaja dovoljenja za opravljanje poklica inženirja.
13. Ta medministrski odlok je v členu 1 določal, da „TEE izda dovoljenje za opravljanje poklica po opravljenih ustnih preizkusih inženirjem, ki so diplomirali na visokih državnih šolah ali enakovrednih tujih šolah “.
14. Člen 2(d) tega istega odloka določa, da morajo osebe, ki imajo tujo diplomo, za sodelovanje na navedenih preizkusih med drugim predložiti TEE „potrdilo o enakovrednosti priložene diplome“, ki ga izda Meduniverzitetni center za priznavanje tujih diplom (Diapanepistimiako Kentro Anagnoriseos Titlon Spoudon tis Allodapis, v nadaljevanju: Dikatsa), ustanovljen z zakonom št. 741/1977 z dne 12./14. oktobra 1977 (FEK A’ 314), kot je bil spremenjen z zakonom št. 1566/1985 z dne 30. septembra 1985 (FEK A’ 167, v nadaljevanju: zakon Dikatsa “).
15. Dikatsa je na podlagi člena 2 zakona Dikatsa pristojen za priznavanje enakovrednosti stopnje študija na tujih visokih šolah s študijem na visokih državnih šolah in priznavanja enakovrednosti med diplomami iz prvih in tistih, ki jih podeljujejo grške ustanove za visokošolsko izobraževanje. Prav tako je pristojen za priznavanje enakovrednosti dokazil o študiju, ki jih izdajajo tuje ustanove enake stopnje, z dokazili o študiju na grških ustanovah za visokošolsko izobraževanje, če v Grčiji enakovredna specializacija ne obstaja.
16. Poleg tega je v členu 4(8) zakona Dikatsa določeno, da morajo na podlagi akta predsednika upravnega odbora Dikatsa „diplomiranci tujih ustanov za visokošolsko izobraževanje, katerih diplome nimajo enake vsebine, kar zadeva znanje, kot diplome, ki jih v Grčiji podeljujeta šola ali oddelek, katerega izobraževalni program je najbližji, opraviti dodaten izpit iz določenih predmetov zadevne šole ali oddelka“. Na podlagi te iste določbe se, „če ni mogoče priznati enakovrednosti diplome, zadevno osebo vpiše v ustrezno šolo ali oddelek, kar natančno določi predsednik upravnega odbora“, zato da tam dopolni svoje usposabljanje.
17. V skladu z ustaljeno sodno prakso Symvoulio tis Epikrateias (državni svet) iz teh določb izhaja, da mora Dikatsa pri preverjanju enakovrednosti med tujo diplomo in ustrezno diplomo grške ustanove za visokošolsko izobraževanje oceniti značilnosti tuje izobraževalne ustanove, ki je izdala zadevno dokazilo, vrsto opravljenega študija in vsebino tega študija. Ta preizkus Dikatsa se ne nanaša na vprašanje, ali zadevno dokazilo pomeni uradno kvalifikacijo, ki je potrebna za opravljanje nekega poklica. Z drugimi besedami, Dikatsa je v skladu s to sodno prakso pristojen izključno za oceno akademske enakovrednosti, ne pa tudi poklicne enakovrednosti tujega dokazila o študiju, ki mu je predloženo.
18. Direktiva 89/48 ob izteku roka za njen prenos ni bila prenesena v grški pravni red (glej v tem pogledu sodbo z dne 23. marca 1995 v zadevi Komisija proti Grčiji, C‑365/93, Recueil, str. I‑499). Po nastopu dejstev iz spora o glavni stvari je bil sprejet predsedniški dekret št. 165/2000 z dne 28. junija 2000 (FEK A’ 149) o prenosu te direktive v grški pravni red, kasneje spremenjen s predsedniškim dekretom št. 373/2001 z dne 22. oktobra 2001 (FEK A’ 251).
19. Ta dekret v členu 10 Svetu za priznavanje enakovrednosti diplom visokošolskega izobraževanja (Symvoulio Anagnoriseos Epangelmatikis Isotimias Titlon Tritovathmias Ekpaidefsis, v nadaljevanju: Saeitte), državnemu organu ad hoc, daje izključno pristojnost za odločanje o prošnjah za priznanje diplom visokošolskega izobraževanja, ki spadajo na področje uporabe Direktive 89/48. Ta organ je posledično edini pristojen za priznanje prosilcu pravice do opravljanja ustreznega reguliranega poklica v Grčiji in je bil določen na podlagi člena 9(1) Direktive 89/48 kot pristojni organ, pooblaščen za sprejetje prošenj in sprejemanje odločitev, predvidenih v tej direktivi.
20. Člen 11(6) tega istega dekreta poleg tega določa, da je, kadar nacionalna zakonska določba predvideva vodenje registra oseb, pooblaščenih za opravljanje nekega poklica, poklicna organizacija ali upravni organ, ki nadzira register, na podlagi odločitve Saeitte dolžen prosilca vpisati v ta register.
Spor o glavni stvari in vprašanji za predhodno odločanje
21. M. Peros, grški državljan, je imetnik diplome, ki jo je leta 1980 izdala Fachhochschule Wiesbaden (Nemčija). Ta diploma mu omogoča dostop do poklica strojnega inženirja v Nemčiji („Diplom‑Ingenieur im Fachbereich Maschinenbau“).
22. Ker je M. Peros želel opravljati ta poklic v Grčiji, je vložil prošnjo za potrditev enakovrednosti diplome na Dikatsa. To prošnjo je Dikatsa 28. maja 1993 zavrnil z odločbo št. 296, zato ker izobraževalna ustanova, ki je izdala obravnavano tuje dokazilo, ne izobražuje na stopnji, ki bi bila enakovredna stopnji v grških ustanovah za visokošolsko izobraževanje.
23. M. Peros je 21. februarja 1995 vložil na TEE prošnjo za vpis v njen register, da bi lahko opravljal poklic strojnega inženirja v Grčiji in bil upravičen do drugih ugodnosti, povezanih s tem vpisom. Ta prošnja, ki je bila dopolnjena z dodatno povezano prošnjo, vloženo 21. marca 1995, je bila zavrnjena z odločbo TEE št. 6372 z dne 4. maja 1995 iz naslednjih razlogov:
„Vpis v TEE se opravi v skladu s pogoji, ki jih določa [dekret TEE]. Za osebe, ki so končale študij v tujini, je bistveni pogoj, da so opravile študij politehnične smeri in da je njihovo dokazilo enakovredno tistimi, ki jih podeljujejo Državna tehnična šola in politehnične šole za visokošolsko izobraževanje v Grčiji. Enakovrednost tujih dokazil o študiju izdaja [Dikatsa]. V skladu z zgoraj navedenim ne morete postati član TEE in vam dokazilo, ki ga imate (Fachhochschule), ne daje pravice do vpisa v TEE“.
24. M. Peros je zoper to odločbo o zavrnitvi vložil tožbo na Dioikitiko Protodikeio Rodou (provstopenjsko upravno sodišče za Rhodos). Z odločbo št. 249/1998 je to sodišče ocenilo, da je tožba tožeče stranke tožba na razveljavitev, ki posledično spada v pristojnost Symvoulio tis Epikrateias (državni svet), kateremu je zadevo odstopilo.
25. V vmesnem času, po prenosu Direktive 89/48 v grški pravni red, je Saeitte z odločbo št. 4 z dne 5. decembra 2000 ugodila prošnji M. Perosa za priznanje njegove diplome. Dala mu je pravico, da v Grčiji opravlja poklic strojnega inženirja, in od njega ni zahtevala, da opravi prilagoditveno obdobje ali predhodni preizkus usposobljenosti. M. Peros je nato dosegel svoj vpis v register TEE.
26. V sporu o glavni stvari večina v Symvoulio tis Epikrateias ocenjuje, da odločba o zavrnitvi TEE z dne 4. maja 1995 ni bila pravno utemeljena. Po stališču te večine bi TEE morala preučiti prošnjo M. Perosa in raziskati, ali so bili pogoji, določeni z nepogojnimi in dovolj natančnimi določbami členov 3, 4(1)(a) in (b) in 4(2) kot tudi 6 od (1) do (4) Direktive 89/48 izpolnjeni. Če so bili izpolnjeni, bi TEE morala tožeči stranki v postopku v glavni stvari priznati pravico do opravljanja poklica strojnega inženirja v Grčiji z izdajo ustreznega dovoljenja in ga vpisati v svoj register. Če ti pogoji niso bili izpolnjeni, bi morala prošnjo zavrniti z obrazloženo odločbo. V vsakem primeru pa glede na določbe Direktive 89/48 TEE ni mogla zahtevati potrdila o enakovrednosti diplome tožeče stranke od Dikatsa.
27. Vendar je bila po mnenju manjšine v Symvoulio tis Epikrateias zavrnitev prošnje za vpis utemeljena, ker se po eni strani posameznik v trenutku vložitve sporne prošnje pred TEE ni mogel sklicevati na upoštevne določbe Direktive 89/48 in ker po drugi strani pristojna institucija za obravnavanje prošenj na podlagi člena 9(1) te direktive še ni bila določena.
28. Symvoulio tis Epikrateias se poleg tega sprašuje, če se na določbe Direktive 89/48 pred TEE ni bilo mogoče sklicevati, ali je bila slednja vseeno dolžna na podlagi členov 48 in 52 Pogodbe raziskati, ali je dokazilo, ki ga je tožeča stranka pridobila v Nemčiji, enakovredno grškim diplomam.
29. V navedenih okoliščinah je Symvoulio tis Epikrateias prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo ti vprašanji:
„1, Ali so določbe členov 3, 4(1)(a) in (b) in 4(2) kot tudi člena 6 od (1) do (4) Direktive 89/48 v prvotni različici […], nepogojne in dovolj natančne, tako da se je v času od datuma izteka roka za prenos direktive do njenega prepoznega prenosa v notranji pravni red (države članice gostiteljice) posameznik lahko – na podlagi diplome, ki jo je pridobil v drugi državi članici in za katero veljajo zgoraj navedene določbe – skliceval na te določbe pred upravnim organom, pristojnim na podlagi nacionalne zakonodaje, zato da bi od tega organa dobil dovoljenje za dostop do reguliranega poklica in za opravljanje tega poklica v državi članici gostiteljici?
2. Če se v času od datuma izteka roka za prenos do datuma prepoznega prenosa v nacionalni pravni red posameznik ni mogel sklicevati na določbe direktive pred upravnim organom države gostiteljice, ki ga nacionalna zakonodaja pooblašča za izdajanje dovoljenje za opravljanje poklica po preizkusih, ki so odprti za kandidate, ki so diplomirali na ustanovi za visokošolsko izobraževanje v državi gostiteljici, ali imetnike tuje diplome, ki je priznana kot enakovredna (v okviru splošnega postopka nostrifikacije, [ki ima podobne značilnosti, kot so tiste, opisane v obrazložitvi tega predloga za predhodno odločanje], ali je lahko zgoraj navedeni upravni organ – glede na člene [48 in 52 Pogodbe ] [...] – v času zgoraj navedenega obdobja zahteval od imetnika diplome, pridobljene v drugi državi članici, da je za dovoljenje za dostop do zadevnega poklica in opravljanje tega poklica pridobil predhodno priznanje akademske enakovrednosti te diplome po zgoraj navedenem splošnem postopku kot tudi uspešno opravljenih preizkusih, predvidenih z nacionalno zakonodajo, ali bi ta organ moral sam s primerjalnega vidika preučiti kvalifikacije, ki jih dokazuje zadevna diploma po eni strani in znanje in kvalifikacije, ki jih zahteva nacionalna zakonodaja po drugi strani, odvisno od rezultatov te preučitve, zadevno osebo delno ali v celoti oprostiti obveznosti sodelovanja na teh preizkusih?“
Prvo vprašanje za predhodno odločanje
30. Člen 3, prvi pododstavek, (a) Direktive 89/48 določa, da pristojni organ države članice gostiteljice iz naslova kvalifikacij državljanu druge države članice ne more preprečiti dostopa do reguliranega poklica ali opravljanja tega poklica pod enakimi pogoji, kakor jih imajo njeni državljani, če ima prosilec diplomo, ki jo druga država članica predpisuje za dostop do poklica ali njegovo opravljanje na njenem ozemlju in je bila ta diploma pridobljena v drugi državi članici.
31. M. Peros je imetnik diplome, izdane v državi članici, v tem primeru Zvezni republiki Nemčiji. Ta diploma mu omogoča, da v tej državi članici opravlja regulirani poklic strojnega inženirja in njegov položaj torej spada na področje uporabe člena 3, prvi odstavek, (a) Direktive 89/48. Posledično se Sodišču ni treba izreči o razlagi člena 3, prvi odstavek, (b), te iste direktive, ki se uporablja le, če zadevni poklic ni reguliran v državi članici izvora.
32. V zvezi s členom 3, prvi odstavek, (a) Direktive 89/48 je Sodišče že razsodilo, da gre za določbo, katere vsebina je nepogojna in dovolj natančna, da se posamezniki lahko nanjo sklicujejo pred nacionalnim sodiščem zoper državo, če ta v roku ni prenesla direktive v nacionalno pravo (sodba z dne 29. aprila 2004
v zadevi
Beutenmüller, C-102/02, Recueil, str. I-5405, točka 55).
33. Glede možnosti, da se za dostop do reguliranega poklica določi pogoj, da prosilec predhodno zadosti izravnalnim ukrepom, določenim v členu Direktive 89/48, ni sporno, da v zadevi v glavni stvari M. Perosu Saeitte pri preučitvi njegove situacije leta 2000 ni naložil nobenega izravnalnega ukrepa. Poleg tega iz nobenega elementa v spisu ni mogoče sklepati, da so bile kvalifikacije, ki jih je imel M. Peros med vložitvijo prvotne prošnje, različne od tistih, ki so bile obravnavane leta 2000, tako da bi to lahko vplivalo na odločitev o tem, da se mu dovoli opravljanje njegovega poklica v Grčiji, ne da bi se mu naložilo izravnalne ukrepe.
34. V vsakem primeru pa iz sodne prakse izhaja, da lahko država članica v primeru neprenosa v nacionalni pravni red naloži izravnalne ukrepe, kot so ti, določeni v členu 4(1) Direktive 89/48, le, če so ti predvideni v veljavni nacionalni zakonodaji v času obravnavanja zadevne prošnje (glej v tem smislu sodbo z dne 19. novembra 1991 v zadevi Francovich in drugi, C‑6/90 in C‑9/90, Recueil, str. I-5357, točka 21, in sodbo v zadevi Aslanidou, C‑142/04, ZOdl., str. I-7181, točke 35 do 37).
35. Sodišče je prav tako že razsodilo, da je državni subjekt države članice, kadar je mogoče uporabiti ali Direktivo 89/48 ali Direktivo Sveta 92/51/EGS z dne 18. junija 1992 o drugem splošnem sistemu priznavanja strokovne izobrazbe in usposabljanja, ki dopolnjuje Direktivo 89/48/EGS (UL L 209, str. 25), dolžan spoštovati pravila, določena v zadevni direktivi, in ne more več zahtevati, da dokazila zadevne osebe nostrificirajo pristojni državni organi (sodba z dne 8. julija 1999 v zadevi Fernández de Bobadilla, C‑234/97, Recueil, str. I-4773, točka 27).
36. Člen 6 Direktive 89/48 zgolj našteva dokazila v zvezi s častno in moralno neoporečnostjo ter dokazilo, da oseba ni prezadolžena, kot tudi potrdilo o telesnem in psihičnem zdravju, ki ga pristojni organ lahko zahteva kot dokaz in vsebuje nekatere določbe glede vrst zapriseg ali svečanih izjav, ki jih je mogoče zahtevati od državljanov drugih držav članic. Glede na to, da v zadevi v glavni stvari pristojni organ države gostiteljice ni zahteval nobenih dokazil ali izjav, se Sodišču ni treba izreči o razlagi te določbe, saj ta v nobenem primeru ne bi mogla vplivati na možnost sklicevanja na člen 3, prvi odstavek, (a) te direktive.
37. Prav tako dolžnost, ki jo imajo države članice na podlagi člena 9(1) Direktive 89/48, da imenujejo pristojne institucije, pooblaščene za sprejetje prošenj in sprejemanje odločitev, predvidenih v tej direktivi, ne ovira možnosti sklicevanja na člen 3, prvi odstavek, (a) te iste direktive. Dejansko iz besedila navedenega člena 3(1) glede na druge odstavke tega istega člena izhaja, da je cilj, ki ga ta določba zasleduje, olajšati izvajanje ureditve priznavanja diplom, vzpostavljene z Direktivo 89/48 tako, da je postopek sprejemanja odločitev, ki se uporablja v državi članici, bolj pregleden. Nasprotno pa določitev na podlagi člena 9(1) ni nujna, da bi bilo mogoče identificirati pristojne organe iz člena 3, organe, ki nadzorujejo dostop do reguliranih poklicev.
38. Iz sodne prakse izhaja, da se država članica zoper posameznika ne more sklicevati na nesprejetje določb, ki so namenjene ravno temu, da olajšajo izvajanje ureditve, sprejete z zadevno direktivo (glej v tem smislu zlasti sodbi z dne 10. septembra 2002 v zadevi Kügler, C‑141/00, Recueil, str. I–6833, točka 52, in z dne 6. novembra 2003 v zadevi Dornier, C-45/01, Recueil, str. I‑12911, točka 79). Dejstvo, da pristojna institucija na podlagi člena 9(1) Direktive 89/48 ni bila določena, torej ne ovira sklicevanja na člen 3, prvi odstavek, (a) te direktive pred organom, ki je dejansko pristojen za reguliranje dostopa do določenega poklica na podlagi veljavne nacionalne zakonodaje.
39. V sporu v glavni stvari je bil dostop do poklica inženirja pridržan za člane TEE, izkazalo pa se je, da je slednja pristojni organ v smislu člena 3, prvi odstavek, (a) Direktive 89/48. Posledično TEE osebi, ki se nahaja v položaju M. Perosa ne more zavrniti dostopa do poklica inženirja iz naslova neobstoja kvalifikacij.
40. Na prvo vprašanje je torej treba odgovoriti, da se v primeru nesprejetja ukrepov za prenos v roku, predpisanem v členu 12 Direktive 89/48, državljan države članice lahko sklicuje na člen 3, prvi odstavek, (a) te direktive, zato da v državi članici gostiteljici pridobi dovoljenje za opravljanje reguliranega poklica, kot je poklic strojnega inženirja. Te možnosti pa ni mogoče podrediti pogoju, da pristojni nacionalni organi nostrificirajo dokazila zadevne osebe.
41. Z ozirom na odgovor dan na prvo vprašanje, na drugo vprašanje ni treba odgovoriti.
Stroški
42. Ker je ta postopek za stranki v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred predložitvenim sodiščem, to odloči o stroških. Stroški, priglašeni za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, se ne povrnejo.
Izrek
Iz teh razlogov je Sodišče (četrti senat) razsodilo:
V primeru nesprejetja ukrepov za prenos v roku, predpisanem v členu 12 Direktive Sveta 89/48/EGS z dne 21. decembra 1988 o splošnem sistemu priznavanja visokošolskih diplom, pridobljenih s poklicnim izobraževanjem in usposabljanjem, ki traja najmanj tri leta, v različici, ki je veljala do 31. julija 2001, se državljan države članice lahko sklicuje na člen 3, prvi odstavek, (a) te direktive, zato da v državi članici gostiteljici pridobi dovoljenje za opravljanje reguliranega poklica, kot je poklic strojnega inženirja.
Te možnosti pa ni mogoče podrediti pogoju, da pristojni nacionalni organi nostrificirajo dokazila zadevne osebe.