62018CJ0066_RES
Lieta C‑66/18
Eiropas Komisija
pret
Ungāriju
Tiesas (virspalāta) 2020. gada 6. oktobra spriedums
Valsts pienākumu neizpilde – Pieņemamība – Tiesas kompetence – Vispārējā vienošanās par pakalpojumu tirdzniecību – XVI pants – Piekļuve tirgiem – Specifisko saistību grafiks – Nosacījums par licences pastāvēšanu – XX panta 2. punkts – XVII pants – Nacionālais režīms – Pakalpojumu sniedzējs, kura mītnesvieta ir trešajā valstī – Dalībvalsts tiesiskais regulējums, ar kuru ir paredzēti nosacījumi augstākās izglītības pakalpojumu sniegšanai tās teritorijā – Prasība par starptautiska līguma noslēgšanu ar pakalpojumu sniedzēja mītnesvietas valsti – Prasība par izglītības sniegšanu pakalpojumu sniedzēja mītnesvietas valstī – Konkurences nosacījumu maiņa par labu iekšzemes pakalpojumu sniedzējiem – Pamatojums – Sabiedriskā kārtība – Maldinošas prakses novēršana – LESD 49. pants – Brīvība veikt uzņēmējdarbību – Direktīva 2006/123/EK – Pakalpojumi iekšējā tirgū – 16.°pants – LESD 56. pants – Pakalpojumu sniegšanas brīvība – Ierobežojuma pastāvēšana – Pamatojums – Primārs vispārējo interešu apsvērums – Sabiedriskā kārtība – Maldinošas prakses novēršana – Augsts izglītības kvalitātes līmenis – Eiropas Savienības Pamattiesību harta – 13.°pants – Akadēmiskā brīvība – 14. panta 3. punkts – Brīvība dibināt mācību iestādes – 16.°pants – Uzņēmējdarbības brīvība – 52. panta 1. punkts
Prasība sakarā ar pienākumu neizpildi – Pirmstiesas procedūra – Priekšmets – Dalībvalstij noteiktie termiņi – Prasība par saprātīgiem termiņiem – Vērtēšanas kritēriji – Īsu termiņu īsuma ietekme uz prasības pieņemamību – Nosacījumi – Pierādījumi par dalībvalsts tiesību uz aizstāvību pārkāpumu
(LESD 258. pants)
(skat. 45.–47. un 52. punktu)
Prasība sakarā ar pienākumu neizpildi – Tiesas kompetence – Prasība, ar kuru lūdz atzīt, ka nav ievērots starptautisks nolīgums – Savienības nolīgumi – Specifiskās saistības, kuras uzņemas Nolīgumam par Pasaules Tirdzniecības organizācijas izveidošanu pievienotās Vispārējās vienošanās par pakalpojumu tirdzniecību (GATS) ietvaros – Savienības ekskluzīvā kompetence – Iekļaušana
(LESD 3. panta 1. punkta e) apakšpunkts, 216. panta 2. punkts un 258. pants)
(skat. 68.–71., 73. un 74. punktu)
Prasība sakarā ar pienākumu neizpildi – Tiesas kompetence – Prasība, ar kuru lūdz atzīt, ka dalībvalsts nav ievērojusi specifiskās saistības, kuras tā uzņēmusies Nolīgumam par Pasaules Tirdzniecības organizācijas (PTO) izveidošanu pievienotās Vispārējās vienošanās par pakalpojumu tirdzniecību (GATS) ietvaros – Iekļaušana – Pamatojums – Starptautiskā atbildība, kas Savienībai iestājas, ja dalībvalsts pārkāpj savas starptautiskās saistības – PTO strīdu noregulēšanas sistēmas pastāvēšanas ietekme – Neesamība – Savienības pienākums ievērot vispārējo un paražu starptautisko tiesību normas un principus – Starptautiski prettiesiska fakta un pienākumu neizpildes konstatēšanas attiecīgās sekas
(LESD 258. pants; Nolīgumam par PTO izveidošanu pievienotā Vienošanās par noteikumiem un procedūrām, kas reglamentē strīdu izšķiršanu)
(skat. 81. un 84. –91. punktu)
Kopējā tirdzniecības politika – Starptautiski nolīgumi – Nolīgumam par Pasaules Tirdzniecības organizācijas izveidošanu pievienotā Vispārējā vienošanās par pakalpojumu tirdzniecību (GATS) – Noteikums par nacionālo režīmu – Ierobežojumi – Piemērojamība – Specifiskās saistības attiecībā uz privāti finansētas augstākās izglītības pakalpojumiem – Pieejas tirgum ierobežojums, kas paredz iepriekšējas atļaujas sistēmu – Attiecināšana uz noteikumu par nacionālo režīmu – Nosacījums – Pienākumiem saistībā ar pieeju tirgum un nacionālo režīmu pretējs pasākums
(Vispārējās vienošanās par pakalpojumu tirdzniecību (GATS) XVI, XVII un XX pants)
(skat. 107., 108., 112. un 113. punktu)
Kopējā tirdzniecības politika – Starptautiski nolīgumi – Nolīgumam par Pasaules Tirdzniecības organizācijas izveidošanu pievienotā Vispārējā vienošanās par pakalpojumu tirdzniecību (GATS) – Noteikums par nacionālo režīmu – Specifiskās saistības attiecībā uz privāti finansētas augstākās izglītības pakalpojumiem – Valsts tiesiskais regulējums, ar kuru šādu pakalpojumu sniegšana ir pakārtota iepriekšēja starptautiska līguma pastāvēšanai – Konkurences nosacījumu maiņa par labu līdzīgiem iekšzemes pakalpojumu sniedzējiem – Nepieļaujamība – Pamatojums – Sabiedriskās kārtības uzturēšana – Izslēgšana, nepastāvot pierādījumiem par patiesiem un pietiekami nopietniem draudiem – Maldinošas prakses novēršana – Patvaļīgs un nesamērīgs pasākums – Izslēgšana
(Vispārējās vienošanās par pakalpojumu tirdzniecību (GATS) XIV panta a) punkts un c) punkta i) apakšpunkts un XVII pants)
(skat. 118., 120., 121., 128., 130. un 135.–137. punktu)
Kopējā tirdzniecības politika – Starptautiski nolīgumi – Nolīgumam par Pasaules Tirdzniecības organizācijas izveidošanu pievienotā Vispārējā vienošanās par pakalpojumu tirdzniecību (GATS) – Noteikums par nacionālo režīmu – Specifiskās saistības attiecībā uz privāti finansētas augstākās izglītības pakalpojumiem – Valsts tiesiskais regulējums, ar kuru šādu pakalpojumu sniegšana ir pakārtota izglītības sniegšanai izcelsmes valstī – Konkurences nosacījumu maiņa par labu līdzīgiem iekšzemes pakalpojumu sniedzējiem – Nepieļaujamība – Pamatojums – Sabiedriskās kārtības uzturēšana – Izslēgšana, nepastāvot pierādījumiem par patiesiem un pietiekami nopietniem draudiem – Maldinošas prakses novēršana – Izslēgšana
(Vispārējās vienošanās par pakalpojumu tirdzniecību (GATS) XIV panta a) punkts un c) punkta i) apakšpunkts un XVII pants)
(skat. 147.–149., 154. un 155. punktu)
Brīvība veikt uzņēmējdarbību – Līguma normas – Piemērošanas joma – Valsts tiesiskais regulējums, kas ir piemērojams visām augstākās izglītības iestādēm – Iekļaušana
(LESD 49. pants)
(skat. 159.–163. punktu)
Brīvība veikt uzņēmējdarbību – Ierobežojumi – Valsts tiesiskais regulējums, ar kuru ārvalstu iestāžu veikta augstākās izglītības pakalpojumu sniegšana ir pakārtota izglītības sniegšanai izcelsmes valstī – Nepieļaujamība – Pamatojums – Sabiedriskās kārtības uzturēšana – Izslēgšana, nepastāvot pierādījumiem par patiesiem un pietiekami nopietniem draudiem – Maldinošas prakses novēršana – Izslēgšana, nepastāvot specifiskiem un detalizētiem pierādījumiem – Nepieciešamība nodrošināt augstu augstākās izglītības kvalitātes līmeni – Izslēgšana, pastāvot pasākumam, kas nav piemērots šī mērķa sasniegšanai
(LESD 49. pants)
(skat. 167.–170., 178., 179., 181., 182., 185., 187. un 188. punktu)
Brīvība veikt uzņēmējdarbību – Pakalpojumu sniegšanas brīvība – Pakalpojumi iekšējā tirgū – Direktīva 2006/123 – Piemērošanas joma – Augstākās izglītības pakalpojumu sniegšana pret atlīdzību – Iekļaušana
(LESD 57. pants; Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2006/123 2. pants un 4. panta 1. punkts)
(skat. 193.–195. punktu)
Brīvība veikt uzņēmējdarbību – Pakalpojumu sniegšanas brīvība – Pakalpojumi iekšējā tirgū – Direktīva 2006/123 – Valsts tiesiskais regulējums, ar kuru ārvalstu iestāžu veikta augstākās izglītības pakalpojumu sniegšana ir pakārtota izglītības sniegšanai izcelsmes valstī – Nepieļaujamība – Pamatojums – Sabiedriskās kārtības un valsts drošības iemesli – Izslēgšana, nepastāvot pierādījumiem par pašreizējiem un pietiekami nopietniem draudiem
(Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2006/123 16. panta 1. punkta otrā daļa un 3. punkts)
(skat. 198.–200. un 203.–206. punktu)
Pamattiesības – Eiropas Savienības Pamattiesību harta – Piemērošanas joma – Savienības tiesību īstenošana – Valsts tiesiskais regulējums, ar kuru piedalās Savienības noslēgto starptautisko nolīgumu pienākumu izpildē – Valsts tiesiskais regulējums, kas var radīt šķēršļus vienai vai vairākām ar LESD garantētām pamatbrīvībām – Dalībvalsts, kas attaisnojumam atsaucas uz Savienības tiesībās atzītiem primāriem vispārējo interešu apsvērumiem – Iekļaušana
(Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 51. panta 1. punkts)
(skat. 212.–215. punktu)
Prasība sakarā ar pienākumu neizpildi – Valsts pasākumu saderība ar Savienības tiesībām – Iebildums par Savienības Pamattiesību hartā garantēto tiesību pārkāpumu – Akadēmiskā brīvība, brīvība dibināt mācību iestādes un darījumdarbības brīvība – Neatkarīga pārbaude – Nosacījumi – Hartas piemērojamība
(Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 13. pants, 14. panta 3. punkts, 16. pants un 51. panta 1. punkts)
(skat. 212.–215. punktu)
Pamattiesības – Eiropas Savienības Pamattiesību harta – Akadēmiskā brīvība – Piemērojamība – Tās nostiprināšanas Eiropas Cilvēktiesību konvencijā neesamība – Eiropas Padomes iestāžu un Apvienoto Nāciju Organizācijas Izglītības, zinātnes un kultūras organizācijas (UNESCO) rekomendāciju ņemšana vērā – Augstākās izglītības iestāžu autonomija – Iekļaušana
(Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 13. pants un 52. panta 3. punkts)
(skat. 222.–227. punktu)
Pamattiesības – Eiropas Savienības Pamattiesību harta – Akadēmiskā brīvība – Brīvība dibināt mācību iestādes un darījumdarbības brīvība – Valsts tiesiskais regulējums, ar kuru augstākās izglītības pakalpojumu sniegšana ir pakārtota izglītības sniegšanai izcelsmes valstī un iepriekšēja starptautiska līguma pastāvēšanai – Nepieļaujamība
(Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 13. pants, 14. panta 3. punkts un 16. pants)
(skat. 228., 233., 234., un 239.–242. punktu)
Rezumējums
Nosacījumi, kurus Ungārija ir paredzējusi, lai ārvalstu augstākās izglītības iestādēm ļautu veikt to darbību savā teritorijā, nav saderīgi ar Savienības tiesību aktiem
2020. gada 6. oktobrī pasludinātajā spriedumā lietā C‑66/18 Komisija/Ungārija (Augstākā izglītība) Tiesa virspalātas sastāvā apmierināja prasību sakarā ar pienākumu neizpildi, ko Eiropas Komisija bija cēlusi pret šo dalībvalsti. Tiesa konstatēja, pirmkārt, ka pakļaujot ārpus Eiropas Ekonomikas zonas esošo ārvalstu izglītības iestāžu iespēju sniegt izglītību Ungārijā, noslēgumā izsniedzot diplomu, nosacījumam par to, ka jāpastāv starptautiskam līgumam, kas saista Ungāriju ar trešo valsti, kurā ir attiecīgās iestādes mītnesvieta, Ungārija nav izpildījusi saistības, kuras tā attiecībā uz nacionālo režīmu uzņēmusies saskaņā ar Vispārējo vienošanos par pakalpojumu tirdzniecību (GATS), kas noslēgta Pasaules Tirdzniecības organizācijas (PTO) ietvaros (
1
). Turklāt šī prasība ir pretrunā Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (turpmāk tekstā – “Harta”) tiesību normām par akadēmisko brīvību, brīvību dibināt mācību iestādes un darījumdarbības brīvību (
2
).
Otrkārt, Tiesa konstatēja, ka pakļaujot ārvalstu izglītības iestāžu, tostarp tādu iestāžu, kuru mītnesvieta ir citā EEE dalībvalstī, darbības veikšanu Ungārijā nosacījumam par to, ka tās sniedz augstāko izglītību savā mītnesvietas valstī, Ungārija nav izpildījusi saistības, kuras tā attiecībā uz nacionālo režīmu uzņēmusies saskaņā ar GATS, kā arī tās saistības attiecībā uz uzņēmējdarbības brīvību (
3
) un pakalpojumu brīvu apriti (
4
), kā arī saskaņā ar iepriekšminētajām Hartas tiesību normām.
2017. gada 4. aprīlī Ungārija steidzamības kārtā pieņēma likumu par Likuma par augstāko izglītību (
5
) grozījumiem, to raksturojot kā tādu, kas ir paredzēts, lai nodrošinātu augstākās izglītības piedāvāšanas darbību kvalitāti, un kura galvenais mērķis ir ārvalstu augstākās izglītības iestādēm piemērojamās licenču sistēmas pārskatīšana. Neatkarīgi no tā, vai tām bija agrāka akreditācija, uz šīm iestādēm tagad tiek attiecinātas jaunās prasības, tostarp Tiesas pārbaudītās.
Komisija Tiesā pret Ungāriju cēla prasību sakarā ar pienākumu neizpildi, apgalvojot, ka 2017. gada Likums par augstāko izglītību nav saderīgs ne ar saistībām, kuras Ungārija uzņēmusies GATS ietvaros, ne ar brīvību veikt uzņēmējdarbību, pakalpojumu brīvu apriti un Hartas tiesību normām par akadēmisko brīvību, brīvību dibināt augstākās mācību iestādes un darījumdarbības brīvību.
Visupirms Tiesa noraidīja Ungārijas izvirzītos nepieņemamības pamatus. Pirmkārt, attiecībā uz to, ka Komisija pirmstiesas procedūrā bija izmantojusi īsus termiņus, Tiesa, apstiprinādama savu judikatūru šajā jautājumā (
6
), veica konkrētu šīs procedūras norises pārbaudi un secināja, ka Ungārija nav pierādījusi apgalvoto tiesību uz aizstāvību pārkāpumu. Tiesa turklāt norādīja, ka apstrīdētie termiņi bija noteikti, ņemot vērā attiecīgo tiesību normu drīzo spēkā stāšanās termiņu, kas sākotnēji bija noteikts 2018. gada 1. janvārī. Otrkārt, Tiesa uzskatīja, ka Ungārijas valdība nevar lietderīgi atsaukties uz to, ka politiskie nolūki, ko tā piedēvē Komisijai, – proti, Central European University īpašo interešu aizsardzība – ir neleģitīmi, jo procedūras sakarā ar pienākumu neizpildi sākšana ietilpst Komisijas rīcības brīvībā, kas tai šajā ziņā ir, un kā tāda tā nav pakļauta Tiesas pārbaudei.
Tad Tiesa sevi atzina par kompetentu izskatīt iebildumus par PTO tiesību pārkāpumiem. Šajā ziņā, atgādinājusi, ka ikviens starptautisks līgums, kuru noslēgusi Savienība, no tā stāšanās spēkā brīža ir tās tiesību neatņemama sastāvdaļa, tā konstatēja, ka tā tas ir attiecībā uz Līgumu par PTO izveidošanu, kura sastāvdaļa ir GATS. Turpinājumā attiecībā uz saistību starp Savienības ekskluzīvo kompetenci kopējās tirdzniecības politikas jomā un plašo dalībvalstu kompetenci izglītības jomā Tiesa precizēja, ka saistības GATS ietvaros – tostarp saistības attiecībā uz privātās izglītības pakalpojumu liberalizāciju – ietilpst kopējās tirdzniecības politikas jomā. Turklāt, atbildot uz Ungārijas valdības argumentāciju par tas interpretācijas kompetences ekskluzivitāti, kas ir piešķirta it īpaši PTO institūcijām, kuras veido tās strīdu noregulēšanas sistēmu, Tiesa uzsvēra, ka PTO strīdu noregulēšanas sistēmas pastāvēšana ne vien neliedz Tiesai procedūras sakarā ar pienākumu neizpildi ietvaros atzīt savu kompetenci izskatīt iebildumus par PTO tiesību – šajā gadījumā GATS – pārkāpumiem, bet šīs kompetences īstenošana pilnībā atbilst katras PTO dalībnieces – tostarp Savienības – pienākumam nodrošināt no šīs organizācijas tiesībām izrietošo saistību ievērošanu. Šajā ziņā Tiesa uzsvēra, ka var iestāties Savienības starptautiskā atbildība, ja kāda dalībvalsts neievēro saistības, ko tā ir uzņēmusies ar GATS.
No šī paša skatupunkta Tiesa precizēja konkrēto ietekmi, kāda uz tās kompetences īstenošanu ir tai saistošajiem starptautiskajiem līgumiem, kā arī vispārējo starptautisko paražu tiesību normām un principiem, kas, kā tā atgādina, Savienībai ir saistoši. Tādējādi, ņemot vērā kodificētās starptautiskās paražu tiesības par valstu atbildību par starptautiski prettiesisku rīcību, Tiesa atzīmēja, ka dalībvalsts rīcības novērtējums, kas procedūras sakarā ar pienākumu neizpildi ietvaros ir jāveic Tiesai, pat ja tas attiecas uz PTO tiesībām, nesaista pārējās PTO dalībnieces un arī neietekmē novērtējumu, kas varētu būt jāsniedz PTO Strīdu noregulēšanas institūcijai (STI). Tā, Tiesas ieskatā, ne Savienība, ne attiecīgā dalībvalsts nevarētu atsaukties uz Tiesas spriedumu tiesvedībā sakarā ar pienākumu neizpildi, lai atteiktos izpildīt juridiskās sekas, kuras PTO tiesībās ir paredzētas SNI lēmumiem.
Šādi atzinusi savu kompetenci, Tiesa uzsāka Komisijas iebildumu pārbaudi. Pirmkārt, attiecībā uz prasības par iepriekšēja starptautiska līguma pastāvēšanu, ņemot vērā GATS XVII pantu par nacionālo režīmu, Tiesa vispirms konstatēja, ka augstākās izglītības pakalpojumu jomā Ungārija ir pilnībā apņēmusies piemērot šajā pantā paredzēto nacionālo režīmu, neraugoties uz atrunu, kuru tā formulējusi attiecībā uz saistībām attiecībā uz tirgus pieejamību (XVI pants) un saskaņā ar kuru augstākās izglītības iestāžu dibināšanai Ungārijā paliek piemērojama iepriekšējas licences prasība. Saskaņā ar PTO tiesībām šāda atruna par iepriekšējas licences prasību, kas paredzēta, lai ierobežotu saistības attiecībā uz tirgus pieejamību, var attiekties uz nacionālo režīmu tikai, ciktāl ar to paredzēts pasākums, kas ir pretrunā gan saistībām attiecībā uz tirgus pieejamību, gan saistībām attiecībā uz nacionālo režīmu. Taču šajā lietā atrunas par iepriekšēju licenci – ar kuru Ungārija centās ierobežot savas saistības attiecībā uz tirgus pieejamību – vispārīgajam raksturam nepiemīt diskriminējošs raksturs, un tādējādi Ungārija uz to nevar atsaukties attiecībā uz saistībām attiecībā uz nacionālo režīmu.
Tad Tiesa precizēja, ka starptautiska līguma noslēgšana, kas prasīta 2017. gada Likumā par augstāko izglītību, attiecīgajiem ārvalstu pakalpojumu sniedzējiem pakalpojumu sniegšanai Ungārijā uzliek papildu nosacījumu, kura izpilde ir atkarīga no Ungārijas iestāžu rīcības, un ar to ir pietiekami, lai konkurences nosacījumi būtu izmainīti par sliktu attiecīgajiem pakalpojumu sniedzējiem un par labu ungāru pakalpojumu sniedzējiem. Visbeidzot, Tiesa uzskatīja, ka paskaidrojumi, kurus Ungārijas valdība ir sniegusi par attiecīgās prasības mērķiem, nav pietiekami, lai to attaisnotu, ņemot vērā GATS XIV pantu. Attiecībā uz Ungārijas minēto sabiedriskās kārtības aizsardzību – šī dalībvalsts nav konkrēti un detalizēti pierādījusi, ka pastāvētu patiesi un pietiekami nopietni draudi, kas ietekmē kādas no Ungārijas sabiedrības pamatinteresēm. Turklāt, ciktāl attiecīgās prasības mērķis ir novērst maldinošu praksi, Tiesa nosprieda, ka tā ir patvarīgas diskriminācijas līdzeklis, ņemot vērā, ka tās izpildei noteicošā ir Ungārijas iestāžu politiskā griba. Tādējādi šis Ungārijas izvirzītais attaisnojums netika akceptēts.
Bez tam Tiesa nosprieda, ka attiecīgā prasība ir nesamērīga, norādot, ka tā tiek piemērota bez izšķirībām, tostarp iestādēm, kuras jau darbojas Ungārijas tirgū.
Otrkārt, Tiesa izvērtēja prasību par izglītības sniegšanu mītnesvietas valstī. Attiecībā visupirms uz saistībām, ko Ungārija uzņēmusies ar GATS XVII pantu, Tiesa, norādījusi uz neizdevīgiem konkurences apstākļiem, ko attiecīgajām iestādēm rada attiecīgā prasība, atzina, tāpat kā iepriekš, ka Ungārijas valdības sniegtie paskaidrojumi par mērķiem, kas varētu pamatot tās nepieciešamību, nav pietiekami. Tādējādi pirmā pamata analīzē izmantotajiem analoģisku iemeslu dēļ tā secināja, ka šī prasība, ciktāl tā ir piemērojama augstākās izglītības iestādēm, kuras ir dibinātas trešā valstī, kas ir PTO dalībvalsts, pārkāpj šo tiesību normu. Turklāt, ciktāl šī prasība ir piemērojama izglītības iestādēm, kuru mītnesvieta ir citā Savienības dalībvalstī, Tiesa atzina, ka pastāv gan LESD 49. pantā garantētās brīvības veikt uzņēmējdarbību, gan Pakalpojumu direktīvas 16. pantā paredzētās pakalpojumu brīvas aprites nepamatots ierobežojums. Visbeidzot, ciktāl attiecīgā prasība tiek pasniegta kā tāda, kuras mērķis ir nodrošināt augstu augstākās izglītības kvalitātes līmeni, Tiesa piebilda, ka prasītā darbība, kuras kvalitāte ir jāpierāda, nekādā veidā iepriekš nenosaka Ungārijā sniedzamās izglītības kvalitāti, un tādējādi šis mērķis nav pietiekams šīs prasības pamatošanai.
Treškārt, Tiesa pārbaudīja, vai attiecīgās ar 2017. gada Likumu par augstāko izglītību ieviestās prasības atbilst Hartas 13. pantam, 14. panta 3. punktam un 16. pantam. Šajā ziņā Tiesa vispirms precizēja, ka Harta Ungārijai ir saistoša attiecībā uz strīdīgajām tiesību normām, ciktāl, pirmkārt, tādu pienākumu īstenošana, kas tai ir atbilstoši tādam starptautiskam līgumam kā GATS, kurš ir Savienības tiesību neatņemama sastāvdaļa, un, otrkārt, ierobežojumi, kuri ar šīm pašām tiesību normām ir noteikti pamatbrīvībām un kuru pamatotību tā velti ir mēģinājusi apgalvot, ietilpst Savienības tiesību aktu īstenošanas jomā Hartas 51. panta 1. punkta nozīmē.
Secīgi izskatot ar attiecīgajām Hartas tiesību normām sniegto garantiju tvērumu, Tiesa attiecībā uz augstākās izglītības iestāžu darbību uzsvēra, ka akadēmiskā brīvība ietver ne vien individuālo dimensiju, ciktāl tā ir saistīta ar vārda brīvību un konkrētāk –pētniecības jomā – ar brīvību nodot informāciju, izpētes brīvību un brīvību izplatīt šādi iegūtos rezultātus, bet arī institucionālo un organizatorisko dimensiju, kuru izpausme ir iestāžu autonomija. Tiesa konstatēja, ka ar strīdīgajiem pasākumiem var tikt apdraudēta ārvalstu augstākās izglītības iestāžu akadēmiskā darbība Ungārijā un tādējādi attiecīgajām universitātēm var tikt laupīta autonoma infrastruktūra, kas ir nepieciešama to zinātniskās pētniecības un pedagoģisko darbību veikšanai, un tādējādi ar šiem pasākumiem tiek ierobežota Hartas 13. panta aizsargātā akadēmiskā brīvība. Turklāt uz iestāžu dibināšanu attiecas attiecīgi Hartas 14. panta 3. punkts un 16. pants, un jau minētajiem analoģisku iemeslu dēļ strīdīgie pasākumi ir iejaukšanās ar šīm tiesību normām garantētajās tiesībās. Tā kā netika atzīts šo dažādo iejaukšanos pamatojums no Hartas 52.panta 1. punkta viedokļa, Tiesa konstatēja, ka Ungārija nav izpildījusi pienākumus kas tai uzlikti ar iepriekšminētajām Hartas tiesību normām.
(
1
)	GATS XVII pants.
(
2
)	Hartas 13. pants, 14. panta 3. punkts un 16. pants.
(
3
)	LESD 49. pants.
(
4
)	Eiropas Parlamenta un Padome Direktīvas 2006/123/EK (2006. gada 12. decembris) par pakalpojumiem iekšējā tirgū (OV 2006, L 376, 36. lpp., turpmāk tekstā – “Pakalpojumu direktīva”) 16. pants.
(
5
)	Nemzeti felsőoktatásról szóló 2011. évi CCIV. törvény módosításáról szóló 2017. évi XXV. törvény (2017. gada Likums Nr. XXV, ar kuru groza 2011. gada Likumu Nr. CCIV par valsts augstāko izglītību) (turpmāk tekstā – 2017. gada Likums par augstāko izglītību”).
(
6
)	Skat. it īpaši spriedumu, 2020. gada 18. jūnijs, Komisija/Ungārija (Biedrošanās pārskatāmība), C‑78/18, EU:C:2020:476, 30. punkts un tajā minētā judikatūra) (skat. arī paziņojumu presei Nr. 73/20).