62023CJ0119_RES
Predmet C-119/23
Virgilijus Valančius
protiv
Lietuvos Republikos Vyriausybè
(zahtjev za prethodnu odlukukoji je uputio Vilniaus apygardos administracinis teismas)
Presuda Suda (veliko vijeće) od 29. srpnja 2024.
„Zahtjev za prethodnu odluku – Članak 19. stavak 2. treći podstavak UEU-a – Članak 254. drugi stavak UFEU-a – Imenovanje sudaca Općeg suda Europske unije – Jamstva neovisnosti – Sposobnost potrebna za obavljanje visoke sudačke dužnosti – Nacionalni postupak predlaganja kandidata za dužnost suca Općeg suda Europske unije – Skupina neovisnih stručnjaka zadužena za ocjenjivanje kandidata – Rang-lista kandidata koji ispunjavaju zahtjeve iz članka 19. stavka 2. trećeg podstavka UEU-a i članka 254. drugog stavka UFEU-a – Predlaganje kandidata s rang-liste koji nije najviše rangiran – Mišljenje odbora iz članka 255. UFEU-a o prikladnosti kandidatâ”
Prethodna pitanja – Nadležnost Suda – Doseg – Postupak imenovanja sudaca Unije – Nacionalni postupak predlaganja kandidata za dužnost suca Općeg suda Europske unije – Zahtjev za tumačenje zahtjeva predviđenih Ugovorima za imenovanje sudaca Općeg suda – Uključenost
(čl. 19. st. 2. treći podst. UEU-a; čl. 254. drugi st. UFEU-a)
(t. 28.-34.)
Pravo Europske unije – Načela – Pravo na djelotvornu sudsku zaštitu – Načelo neovisnosti sudaca – Doseg – Odnos s pravom na zakonom prethodno ustanovljeni neovisni i nepristrani sud
(čl. 2. i čl. 19. st. 2. treći podst. UEU-a)
(t. 46.-50.)
Sud Europske unije – Imenovanje sudaca Općeg suda Europske unije – Zahtjevi neovisnosti i profesionalne sposobnosti predviđeni pravom Unije – Utjecaj na nacionalni postupak predlaganja kandidata za dužnost suca Općeg suda – Nacionalni propis kojim se predviđa uključivanje u postupak odabira skupine neovisnih stručnjaka zadužene za ocjenjivanje kandidata i izradu rang-liste – Prijedlog nacionalne vlade da se odobri kandidat s te rang-liste koji nije najviše rangiran – Dopuštenost – Jamstva poštovanja navedenih zahtjeva
(čl. 19. st. 2. treći podst. UEU-a; čl. 254. drugi st. UFEU-a)
(t. 53., 54., 56.-60., 62., 63., 65., 66. i izreka)
Kratak prikaz
Nakon što mu je Vilniaus apygardos administracinis teismas (Okružni upravni sud u Vilniusu, Litva) uputio zahtjev za prethodnu odluku, veliko vijeće Suda odlučuje o utjecaju odredbi Ugovorâ kojima se uređuje imenovanje sudaca Općeg suda Europske unije (
1
) na nacionalni postupak predlaganja kandidata za obavljanje tih dužnosti.
V. Valančius imenovan je 2016. sucem Općeg suda. Nakon isteka svojeg mandata u kolovozu 2019., nastavio je obnašati svoje dužnosti (
2
). Godine 2021. usvojen je postupak za odabir kandidata za dužnost suca Općeg suda (
3
). U skladu s tim postupkom radna skupina koja se većinom sastojala od neovisnih stručnjaka sastavila je rang-listu kandidata koji su rangirani silaznim redoslijedom prema ostvarenim bodovima. V. Valančius bio je najbolje rangiran kandidat na toj listi.
Litavska je vlada 2022. odlučila predložiti kao kandidata za dužnost suca Općeg suda osobu uvrštenu na drugo mjesto na navedenoj rang-listi. Nakon negativnog mišljenja odbora iz članka 255. UFEU-a o tom kandidatu, litavska je vlada odlučila predložiti kandidaturu osobe uvrštene na treće mjesto na toj rang-listi. Taj je kandidat 2023. imenovan sucem Općeg suda.
V. Valančius osporavao je pred sudom koji je uputio zahtjev zakonitost odluka litavske vlade o predlaganju kandidata, zahtijevajući, među ostalim, da se toj vladi naloži ponovno pokretanje postupka predlaganja kandidata i upućivanje najbolje rangiranog kandidata na rang-listi.
U tom je kontekstu sud koji je uputio zahtjev zatražio od Suda da odluči o tumačenju odredbi Ugovorâ kojima se uređuje imenovanje sudaca Općeg suda.
Ocjena Suda
Sud u pogledu svoje nadležnosti za odlučivanje o zahtjevu za prethodnu odluku napominje da se na temelju prava Unije (
4
) postupak imenovanja suca Općeg suda sastoji od tri faze. U prvoj fazi vlada države članice predlaže kandidata za dužnost suca Općeg suda slanjem tog prijedloga glavnom tajništvu Vijeća. U drugoj fazi odbor iz članka 255. UFEU-a daje mišljenje o prikladnosti tog kandidata za obnašanje dužnosti suca Općeg suda, s obzirom na zahtjeve predviđene u članku 254. drugom stavku UFEU-a. U trećoj fazi, koja se odvija nakon savjetovanja s tim odborom, vlade država članica posredstvom svojih predstavnika imenuju navedenog kandidata za suca Općeg suda odlukom donesenom zajedničkom suglasnošću na prijedlog vlade dotične države članice. Stoga je odluka o prijedlogu kandidata za dužnost suca Općeg suda, koju donosi vlada države članice, prva faza postupka imenovanja koji je uređen člankom 19. stavkom 2. trećim podstavkom UEU-a i člankom 254. drugim stavkom UFEU-a te je, dakle, ona na toj osnovi obuhvaćena područjem primjene tih odredbi. U tim je okolnostima tumačenje tih odredbi očito u nadležnosti Suda u prethodnom postupku.
Što se tiče merituma postavljenih prethodnih pitanja, Sud naglašava da se zahtjevom neovisnosti sudova konkretizira jedna od temeljnih vrijednosti Unije i njezinih država članica utvrđenih u članku 2. UEU-a, kojima se definira sâm identitet Unije kao zajedničkog pravnog poretka čije se poštovanje nalaže i Uniji i državama članicama. Budući da je taj zahtjev, koji sadržava dva aspekta, odnosno neovisnost u užem smislu i nepristranost, svojstven zadaći suđenja i da se člankom 19. UEU-a povjerava zajedno Sudu Europske unije i nacionalnim sudovima zadaća osiguranja sudskog nadzora u pravnom poretku Unije, taj se zahtjev jednako nalaže na razini Unije, među ostalim za suce Općeg suda, kao i na razini država članica za nacionalne sudove.
Osim toga, Sud podsjeća na to da je zahtjev koji se odnosi na zakonom prethodno ustanovljen sud usko povezan, među ostalim, sa zahtjevom neovisnosti u smislu da se obama nastoje poštovati temeljna načela, odnosno nadređenost prava i dioba vlasti, koja su bitna za vladavinu prava čija je vrijednost potvrđena člankom 2. UEU-a. Doista, zahtjev koji se odnosi na zakonom prethodno ustanovljen sud po samoj svojoj naravi obuhvaća postupak imenovanja sudaca, pri čemu valja pojasniti da se neovisnost suda mjeri, među ostalim, prema načinu na koji su njegovi članovi imenovani.
U tom pogledu, materijalne pretpostavke i postupovna pravila koji se odnose na imenovanje sudaca Općeg suda moraju omogućiti isključenje svake legitimne sumnje kod osoba u pogledu činjenice da ti suci ispunjavaju zahtjeve predviđene člankom 19. stavkom 2. trećim podstavkom UEU-a i člankom 254. drugim stavkom UFEU-a, koji se istodobno odnose na „[neupitnu neovisnost]” i „sposobnost potrebnu za obavljanje visoke sudačke dužnosti”. U tu je svrhu osobito nužno zajamčiti integritet cjelokupnog postupka imenovanja sudaca Općeg suda i, posljedično, njegova ishoda u svakoj fazi od koje se sastoji taj postupak.
Stoga, kad je riječ, kao prvo, o nacionalnoj fazi predlaganja kandidata za dužnost suca Općeg suda, Sud ističe, s jedne strane, da je, s obzirom na to da u pravu Unije ne postoje posebne odredbe u tu svrhu, na unutarnjem pravnom poretku svake države članice da uredi postupovna pravila za predlaganje takvog kandidata, pod uvjetom da ta pravila ne mogu kod osoba stvoriti legitimne sumnje u pogledu toga poštuje li predloženi kandidat zahtjeve predviđene u članku 19. stavku 2. trećem podstavku UEU-a i članku 254. drugom stavku UFEU-a. U tom pogledu, okolnost da predstavnici zakonodavne ili izvršne vlasti sudjeluju u postupku imenovanja sudaca nije sama po sebi takva da uzrokuje takve legitimne sumnje kod osoba. Uzimajući navedeno u obzir, sudjelovanje neovisnih savjetodavnih tijela kao i postojanje obveze obrazlaganja u nacionalnom pravu mogu doprinijeti većoj objektivnosti postupka imenovanja, ograničavajući diskrecijsku ovlast kojom institucija za imenovanje može raspolagati.
S druge strane, kad je riječ o materijalnim pretpostavkama predviđenima za odabir i predlaganje kandidata za dužnost suca Općeg suda, Sud naglašava da iako države članice raspolažu širokom marginom prosudbe za utvrđivanje tih pretpostavki, one ipak moraju zajamčiti, neovisno o postupovnim pravilima koja su u tu svrhu usvojena, da predloženi kandidati ispunjavaju zahtjeve neovisnosti i profesionalne sposobnosti iz članka 19. stavka 2. trećeg podstavka UEU-a i članka 254. drugog stavka UFEU-a.
Nadalje, Sud naglašava da je provjeravanje prikladnosti kandidata koje predlažu države članice za obnašanje dužnosti suca Općeg suda s obzirom na te zahtjeve u nadležnosti i odbora iz članka 255. UFEU-a. Naime, radi donošenja mišljenja o toj prikladnosti taj odbor mora provjeriti ispunjava li predloženi kandidat zahtjeve neovisnosti i profesionalne sposobnosti koji se Ugovorima zahtijevaju za obavljanje dužnosti suca Općeg suda.
U tom kontekstu Sud pojašnjava da iako je postojanje otvorenog, transparentnog i detaljno uređenog postupka odabira relevantan element u okviru provjere ispunjava li predloženi kandidat te zahtjeve, nepostojanje takvog postupka nije, nasuprot tomu, samo po sebi razlog koji omogućuje dovođenje u sumnju takvog ispunjavanja zahtjeva. U svrhu takve provjere odbor iz članka 255. UFEU-a može zatražiti od vlade, koja je dala prijedlog, da mu pošalje dodatne informacije ili druge materijale koje odbor smatra potrebnim za raspravu.
Naposljetku, Sud navodi da je zadaća osiguravanja poštovanja zahtjeva predviđenih člankom 19. stavkom 2. trećim podstavkom UEU-a i člankom 254. drugim stavkom UFEU-a također na vladama država članica kada posredstvom svojih predstavnika odlučuju, s obzirom na mišljenje odbora iz članka 255. UFEU-a, imenovati sucem Općeg suda kandidata kojeg je predložila jedna od tih vlada. Naime, nakon što je imenovan, taj kandidat postaje sudac Unije i ne zastupa državu članicu koja ga je predložila.
S obzirom na ta razmatranja, Sud zaključuje da – kada je država članica uspostavila postupak odabira kandidatâ za dužnost suca Općeg suda u okviru kojeg je skupina koja se većinom sastoji od neovisnih stručnjaka zadužena za njihovo ocjenjivanje i sastavljanje rang-liste onih koji ispunjavaju zahtjeve iz članka 19. stavka 2. trećeg podstavka UEU-a i članka 254. drugog stavka UFEU-a kao i za isticanje najviše rangiranog kandidata na toj rang-listi kao preporuke – sama činjenica da je vlada te države članice odlučila predložiti kandidata s te rang-liste koji nije najviše rangiran nije sama po sebi dovoljna za zaključak da taj prijedlog pobuđuje legitimne sumnje u pogledu toga ispunjava li predloženi kandidat te zahtjeve. Osim toga, činjenica da je odbor iz članka 255. UFEU-a izrazio pozitivno mišljenje o kandidatu kojeg je predložila nacionalna vlada, a koji je bio uvršten na treće mjesto na toj rang-listi, potvrđuje da je odluka vlada država članica o imenovanju tog kandidata u skladu s prethodno navedenim zahtjevima.
(
1
)	Članak 19. stavak 2. treći podstavak UEU-a i članak 254. drugi podstavak UFEU-a
(
2
)	Na temelju članka 5. trećeg stavka Statuta Suda Europske unije
(
3
)	Pretendento į Europos Sąjungos Bendrojo Teismo teisėjus atrankos tvarkos aprašasa (Opis postupka odabira kandidata za dužnost suca Općeg suda Europske unije), u verziji primjenjivoj na spor iz glavnog postupka, usvojen Uredbom ministra pravosuđa Republike Litve br. 1R-65 od 9. ožujka 2021.
(
4
)	Osobito u skladu s člankom 19. stavkom 2. trećim podstavkom UEU-a te člankom 254. drugim stavkom i člankom 255. UFEU-a