62022CO0795_INF
Euroopa Kohtu (kuues koda) 10. oktoobri 2023. aasta määrus –Direccion000 jt
(kohtuasi C‑795/22)
Eelotsusetaotlus – Euroopa Kohtu kodukorra artiklid 53 ja 99 – Sotsiaalpoliitika – Töötajate ohutuse ja tervise kaitse – Tööaja korraldus – Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikli 31 lõige 2 – Direktiiv 2003/88/EÜ – Artikkel 7 – Õigus tasustatud põhipuhkusele – Rahaline hüvitis kasutamata puhkuse eest pärast töösuhte lõppemist – Üheaastane aegumistähtaeg – Töötaja piisav teavitamine
Sotsiaalpoliitika – Töötajate ohutuse ja tervise kaitse – Tööaja korraldus – Õigus tasustatud põhipuhkusele – Riigisisesed õigusnormid, milles on ette nähtud üheaastane aegumistähtaeg alates aluseks võetava aasta lõppemisest – Eelneva kontrolli puudumine selle üle, kas töötajal on võimalus seda õigust tegelikult kasutada – Lubamatus – Asjaolu, et töötaja on jätnud esitamata avalduse algatada menetlus, mille toimel aegumistähtaeg katkeb – Mõju puudumine
(Euroopa Liidu põhiõiguste harta, artikli 31 lõige 2; Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2003/88, artikkel 7)
(vt punktid 45 ja 47 ning resolutsioon)
Resolutsioon
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 4. novembri 2003. aasta direktiivi 2003/88/EÜ tööaja korralduse teatavate aspektide kohta artiklit 7 ja Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikli 31 lõiget 2
tuleb tõlgendada nii, et
nendega on vastuolus riigisisesed õigusnormid, mille kohaselt töötaja õigus kasutada iga-aastast tasustatud põhipuhkust aegub ühe aasta möödudes puhkuse arvestamise aluseks oleva tööaasta lõppemisest, kui tööandja ei ole tegelikult võimaldanud töötajal seda õigust kasutada, sh juhul, kui töötaja on enne töösuhte lõppemist jätnud esitamata avalduse algatada menetlus, mille toimel aegumistähtaeg katkeb.