62003CJ0005_FI
Asianosaiset
Tuomion perustelut
Päätöksen päätösosa
Asianosaiset
Asiassa C‑5/03,
jossa on kyse EY 230 artiklaan perustuvasta kumoamiskanteesta, joka on nostettu 3.1.2003,
Helleenien tasavalta, asiamiehinään S. Charitaki ja E. Svolopoulou, prosessiosoite Luxemburgissa,
kantajana,
vastaan
Euroopan yhteisöjen komissio, asiamiehenään M. Condou-Durande, avustajanaan dikigoros N. Korogiannakis, prosessiosoite Luxemburgissa,
vastaajana,
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN (kolmas jaosto),
toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja A. Rosas (esittelevä tuomari) sekä tuomarit A. Borg Barthet, J.‑P. Puissochet, J. Malenovský ja U. Lõhmus,
julkisasiamies: L. A. Geelhoed,
kirjaaja: johtava hallintovirkamies L. Hewlett,
ottaen huomioon kirjallisessa käsittelyssä ja 15.9.2004 pidetyssä istunnossa esitetyn,
kuultuaan julkisasiamiehen 14.10.2004 pidetyssä istunnossa esittämän ratkaisuehdotuksen,
on antanut seuraavan
tuomion
Tuomion perustelut
1. Kreikka vaatii kanteellaan yhteisöjen tuomioistuinta kumoamaan Euroopan maatalouden ohjaus‑ ja tukirahaston (EMOTR) tukiosastosta maksettavien jäsenvaltioiden tiettyjen menojen jättämisestä yhteisörahoituksen ulkopuolelle 5 päivänä marraskuuta 2002 tehdyn komission päätöksen 2002/881/EY (EYVL L 306, s. 26) siltä osin kuin se koskee varainhoitovuosien 1997–2001 osalta tehtyä 2 438 896,91 euron suuruista rahoituskorjausta hedelmä‑ ja vihannesalalla, varainhoitovuosien 1999–2001 osalta nautaeläinpalkkioihin tehtyä 11 352 868 euron suuruista rahoituskorjausta ja varainhoitovuosien 1998–1999 osalta lampaista ja vuohista maksettaviin eläinpalkkioihin tehtyä 22 969 271 euron suuruista rahoituskorjausta.
2. Nämä rahoituskorjaukset vastaavat hedelmä‑ ja vihannesalalla 3 prosentin yksittäistä korjausta vakuutusmaksujen osalta ja 2 prosentin kiinteämääräistä korjausta riittämättömien tarkastusten osalta. Nautaeläinpalkkioiden alalla tämä rahoituskorjaus vastaa 10 prosentin ja lampaista ja vuohista maksettavien eläinpalkkioiden alalla 5 prosentin suuruista kiinteämääräistä korjausta.
Asiaa koskevat oikeussäännöt
Yhteisen maatalouspolitiikan rahoitukseen liittyvä yleinen yhteisön lainsäädäntö
3. Yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta 21 päivänä huhtikuuta 1970 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 729/70 (EYVL L 94, s. 13), sellaisena kuin se on muutettuna 22.5.1995 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 1287/95 (EYVL L 125, s. 1; jäljempänä asetus N:o 729/70), on alaa koskeva perussäädös ennen 1.1.2000 suoritettujen menojen osalta. Kyseisen päivämäärän jälkeen suoritettuihin menoihin sovelletaan yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta 17 päivänä toukokuuta 1999 annettua neuvoston asetusta (EY) N:o 1258/1999 (EYVL L 160, s. 103).
4. Asetuksen N:o 729/70 1 artiklan 2 kohdan b alakohdan ja 3 artiklan 1 kohdan sekä asetuksen N:o 1258/1999 1 artiklan 2 kohdan b alakohdan ja 2 artiklan 2 kohdan mukaan EMOTR:n tukiosastosta rahoitetaan yhteisön sääntöjen mukaisesti maatalousmarkkinoiden yhteisen markkinajärjestelyn osana näiden maatalousmarkkinoiden tasapainottamiseksi tehtävät interventiot.
5. Asetuksen N:o 729/70 5 artiklan 2 kohdan c alakohdan ja asetuksen N:o 1258/1999 7 artiklan 4 kohdan mukaan komissio päättää menoista, jotka jätetään yhteisörahoituksen ulkopuolelle, jos se toteaa, ettei kyseisiä menoja ole toteutettu yhteisön sääntöjen mukaisesti. Komissio ottaa rahoituksen ulkopuolelle jätettäviä menoja arvioidessaan huomioon rikkomuksen laadun ja vakavuuden sekä yhteisölle aiheutuneen taloudellisen vahingon.
6. Neuvoston asetuksen N:o 729/70 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä EMOTR:n tukiosaston tilien tarkastamisen ja hyväksymisen osalta 7 päivänä heinäkuuta 1995 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1663/95 (EYVL L 158, s. 6) liitteessä mahdollistetaan se, että maksajavirasto suorittaa maksun shekillä.
Hedelmiin ja vihanneksiin liittyvä yhteisön lainsäädäntö: appelsiinit
7. Hedelmä‑ ja vihannesalan yhteistä markkinajärjestelyä koskee 28.10.1996 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 2200/96 (EYVL L 297, s. 1).
8. Tiettyjen sitrushedelmien tuottajien tukijärjestelmästä 28 päivänä lokakuuta 1996 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2202/96 (EYVL L 297, s. 49) mukaan kyseinen järjestelmä perustuu tuottajajärjestöjen ja jalostajien välillä tehtyihin sopimuksiin sekä asianomaisten jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten toteuttamiin laadullisiin ja määrällisiin tarkastuksiin.
9. Asetuksen N:o 2202/96 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 26.6.1997 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1169/97 (EYVL L 169, s. 15) 15 artiklan 2 kohdassa säädetään, että tuottajajärjestöjen on 15 työpäivän kuluessa tuen tai ennakkotuen vastaanottamisesta maksettava vastaanottamansa summat kokonaisuudessaan pankki‑ tai postisiirtona omille jäsenilleen.
Nautaeläinpalkkioihin liittyvä yhteisön lainsäädäntö
10. N audanliha-alan yhteistä markkinajärjestelyä koskee 27.6.1968 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 805/68 (EYVL L 148, s. 24).
11. Eläinten tunnistamisesta ja rekisteröinnistä 27 päivänä marraskuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/102/ETY (EYVL L 355, s. 32) 11 artiklan 1 kohdassa säädetään, että jäsenvaltioiden on saatettava kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan nautoihin liittyvien vaatimusten osalta siten, että ne rekisteröidään 1.2.1993 alkaen noudattaen voimassa olevia kansallisia yksityiskohtaisia sääntöjä ja varustetaan tunnisteella noudattaen mainitussa direktiivissä tarkoitettuja voimassa olevia sääntöjä.
12. Nautaeläinten tunnistus‑ ja rekisteröintijärjestelmän sekä naudanlihan ja naudanlihatuotteiden merkitsemisen käyttöönottamisesta 21 päivänä huhtikuuta 1997 annettua neuvoston asetusta (EY) N:o 820/97 (EYVL L 117, s. 1), joka sen yhdeksännen perustelukappaleen mukaan on annettu direktiivin 92/102 tältä osin epätyydyttävän täytäntöönpanon johdosta, sovelletaan sen 22 artiklan toisen kohdan mukaan 1.7.1997 alkaen.
13. Kyseisen asetuksen 1 artiklan 2 kohdassa täsmennetään, että direktiivin 92/102 erityisesti nautaeläimiä koskevia säännöksiä ei kuitenkaan enää sovelleta siitä päivämäärästä alkaen, jolloin kyseisten eläinten on oltava merkitty saman asetuksen I osaston mukaisella tunnisteella.
14. Tämän asetuksen 3 artiklassa säädetään, että tunnistus‑ ja rekisteröintijärjestelmään kuuluvat korvamerkit, ATK-pohjaiset tietokannat, eläimiä varten annettavat passit ja kullakin tilalla pidettävät omat rekisterit. Asetuksen 4–7 artiklassa määritellään yksityiskohtaisesti kaikki nämä järjestelmän osat.
15. Yksityiskohtaisista säännöistä neuvoston asetuksen (EY) N:o 820/97 täytäntöönpanemiseksi korvamerkkien, tilarekisterien ja passien osalta nautaeläinten tunnistus‑ ja rekisteröintijärjestelmän puitteissa 29 päivänä joulukuuta 1997 annettua komission asetusta (EY) N:o 2629/97 (EYVL L 354, s. 19) sovelletaan sen 10 artiklan mukaan 1.1.1998 alkaen. Tällä asetuksella tehdään joitakin täsmennyksiä asetuksen N:o 820/97 säännöksiin.
16. Yksityiskohtaisista säännöistä neuvoston asetuksen (EY) N:o 820/97 täytäntöönpanemiseksi tarkastusten vähimmäistason osalta tunnistus‑ ja rekisteröintijärjestelmän puitteissa 29 päivänä joulukuuta 1997 annettua komission asetusta (EY) N:o 2630/97 (EYVL L 354, s. 23) sovelletaan sen 6 artiklan mukaan 1.1.1998 alkaen. Asetuksessa vahvistetaan vähimmäisvaatimukset, joita noudattaen nautaeläinten tunnistus‑ ja rekisteröintijärjestelmän yhteydessä säädetyt tarkastukset on suoritettava. Erityisesti on huomattava, että kyseisen asetuksen 2 artiklan 3 kohdan mukaan tarkastettavat tilat valitaan riskianalyysin perusteella, ja siinä huomioon otettavat tekijät luetellaan seuraavassa kohdassa.
17. Tiettyjä yhteisön tukijärjestelmiä koskeva yhdennetty hallinto‑ ja valvontajärjestelmä on otettu käyttöön 27.11.1992 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 3508/92 (EYVL L 355, s. 1). Tiettyjä yhteisön tukijärjestelmiä koskevan yhdennetyn hallinto‑ ja valvontajärjestelmän soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 23 päivänä joulukuuta 1992 annettua komission asetusta (ETY) N:o 3887/92 (EYVL L 391, s. 36), sellaisena kuin se on 1.1.1999 alkaen muutettuna 29.7.1998 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 1678/98 (EYVL L 212, s. 23; jäljempänä asetus N:o 3887/92), sovelletaan sen 1 artiklan mukaan rajoittamatta alakohtaisissa sääntelyissä annettujen erityissäännösten soveltamista.
18. Asetuksen N:o 3887/92 6 artiklan 2 kohdassa säädetään hallinnollisista tarkastuksista, joihin kuuluvat erityisesti ilmoitettujen eläinten ristiintarkastukset sen varmistamiseksi, että tukea ei myönnetä kahteen kertaan. Tämän 6 artiklan 2 kohdan uudessa b alakohdassa säädetään – 1.1.1999 tapahtuneesta muutoksesta alkaen ja sen jälkeen kun ATK-pohjainen tietokanta on asetuksen N:o 820/97 5 artiklan mukaisesti täysin käyttökunnossa – myös ristiintarkastuksista, joiden tarkoituksena on varmistaa, että yhteisön tukea myönnetään ainoastaan nautaeläimille, joiden syntymästä, siirroista ja kuolemasta yhteisön tuen hakija on asianmukaisesti ilmoittanut toimivaltaiselle viranomaiselle. Saman artiklan 4 kohdassa säädetään, että paikalla tehtäviin tarkastuksiin valitaan hakemukset erityisesti riskinarvioinnin, jossa otetaan huomioon kyseisessä kohdassa luetellut tekijät, perusteella.
Lampaista ja vuohista maksettaviin eläinpalkkioihin liittyvä yhteisön lainsäädäntö
19. Lampaan‑ ja vuohenlihan tuottajapalkkiota koskevista yksityiskohtaisista soveltamissäännöistä 30 päivänä syyskuuta 1993 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 2700/93 (EYVL L 245, s. 99), sellaisena kuin se on muutettuna 8.2.1994 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 279/94 (EYVL L 37, s. 1; jäljempänä asetus N:o 2700/93), ensimmäisessä perustelukappaleessa todetaan, että asetuksen (ETY) N:o 3887/92 mukaisesti tukihakemuksia sekä yhdennettyä valvontajärjestelmää sovelletaan uuhi‑ ja vuohipalkkiojärjestelmään markkinointivuodesta 1994.
20. Asetuksen N:o 2700/93 1 artiklan 3 kohdassa säädetään tilallapitoajasta, jonka aikana tuottaja sitoutuu pitämään tilallaan sen määrän uuhia ja/tai vuohia, jolle palkkiota haetaan. Tämän kohdan toisessa alakohdassa säädetään seuraavaa:
”Ennen kuin se uuhien ja/tai vuohien määrä, jolle palkkiota on haettu, on kokonaisuudessaan tai osittain annettu hoitoon eläinten pitämisaikana, eläimet on yksilöitävä – – [ja] – – palkkiohakemukseen on liitettävä maininta paikasta/paikoista, joissa eläimet pidetään – – ”.
21. Saman asetuksen 4 artiklan 1 kohdan mukaan tarkastukset paikalla tehdään asetuksen N:o 3887/92 6 artiklan säännösten mukaisesti ja sovellettavan katraan liikkeiden jatkuvan rekisteröintijärjestelmän on oltava direktiivin 92/102 4 artiklan sääntöjen mukainen.
22. Asetuksen N:o 3887/92, sellaisena kuin se oli alun perin, 10 artiklan 5 kohdassa, josta on 1.1.1999 alkaen tullut 10 artiklan 11 kohta, säädetään, että jos tuottaja ei voi karjaa koskevien luonnollisten olosuhteiden vuoksi noudattaa velvollisuuttaan pitää palkkiota varten ilmoitettuja eläimiä hallussaan pakollisen ajan, tuottaja säilyttää oikeutensa palkkioon niiden palkkioon oikeutettujen eläinten osalta, jotka on pidetty hallussa pakollisen ajan, jos tuottaja ilmoittaa siitä kirjallisesti toimivaltaiselle viranomaiselle 10 työpäivän kuluessa siitä, kun eläinten lukumäärän väheneminen on todettu.
Hedelmiin ja vihanneksiin liittyvä rahoituskorjaus
3 prosentin suuruinen yksittäinen korjaus
Asianosaisten lausumat
23. Kreikan hallitus riitauttaa kolmen prosentin yksittäisen korjauksen, joka vastaa tuottajajärjestöjen asetuksen N:o 1169/97 15 artiklan 2 kohdasta huolimatta vähentämiä vakuutusmaksuja. Kaikki kansalliset säännökset ja yleiskirjeet osoittavat, että Kreikan lainsäädännössä ei sallita mitään poikkeamista yhteisön säännöksistä ja että Kreikan viranomaiset eivät ole koskaan hyväksyneet kyseisten säännösten vastaisia toimia eivätkä ne ole omaksuneet käytäntöä, jossa vakuutusmaksujen määrä pidätetään lainvastaisesti. Pieni määrä mahdollisia rikkomisia, joita nämä viranomaiset eivät ole välittömästi havainneet, on merkitykseltään vähäinen ilmiö, joka kuuluu vaadittujen tarkastusten soveltamisen yhteyteen, eikä voi missään tapauksessa jatkua vuoden 1999 maaliskuun lopun eli komission tarkastusten suorittamisajankohdan jälkeen.
24. Komissio toteaa, että Kreikan hallitus ei riitauta 3 prosentin pidättämistä tuista vakuutusmaksuina eikä sitä, että kyseinen käytäntö on asetuksen N:o 1169/97 15 artiklan 2 kohdan vastainen. Koska rikkominen ei liity tarkastusten toteuttamiseen tai niiden luonteeseen, sitä ei voitu sisällyttää riittämättömien tarkastusten johdosta tehtävään kiinteämääräiseen korjaukseen. Lisäksi sekä komission että tilintarkastustuomioistuimen tarkastukset ovat osoittaneet, että Kreikan viranomaiset ovat sallineet kyseessä olevan käytännön vähintään 31.12.2000 asti.
Yhteisöjen tuomioistuimen arviointi asiasta
25. Asetuksen N:o 1169/97 15 artiklan 2 kohdan mukaan ”tuottajaorganisaation on maksettava – – vastaanottamansa summat kokonaisuudessaan omille jäsenilleen”.
26. On selvää, että tietyt tuottajajärjestöt eivät ole maksaneet vastaanottamiaan tukisummia kokonaisuudessaan, koska 3 prosenttia niistä on pidätetty vakuutusmaksuina.
27. Näin ollen on todettava, että näiden tuottajajärjestöjen tekemät suoritukset eivät ole olleet yhteisön sääntöjen mukaisia. Komissio on siis perustellusti jättänyt vastaavat summat yhteisörahoituksen ulkopuolelle.
28. Kreikan hallitus väittää, ettei yksittäistä korjausta pitäisi missään tapauksessa soveltaa 31.3.1999 jälkeisiin menoihin.
29. Tältä osin on todettava, että komissio, joka viittaa sekä heinäkuuhun 1999 asti toteutettuihin kansallisiin toimenpiteisiin että yhteisön toimielinten vuoden 2000 aikana suorittamiin tarkastuksiin, väittää, että kyseistä pidätystä oli jatkettu vähintään 31.12.2000 asti.
30. Kreikan hallitus ei esitä mitään sellaista seikkaa, joka voisi osoittaa komission kannan vääräksi.
31. Kaikkien edellä esitettyjen seikkojen perusteella Kreikan hallituksen perusteluja, jotka se on esittänyt tuottajajärjestöjen suorittamaa vakuutusmaksujen vähennystä vastaavaa 3 prosentin yksittäistä korjausta vastaan, ei voida hyväksyä.
2 prosentin suuruinen kiinteämääräinen korjaus
Asianosaisten lausumat
32. Kreikan hallitus riitauttaa 2 prosentin kiinteämääräisen korjauksen, koska shekillä maksaminen ei aiheuta EMOTR:lle mitään tappioriskiä, koska tuottajajärjestö, joka ei ollut suorittanut tukisummia m ääräajassa jäsenilleen, oli epäedustava yksittäistapaus, koska laadultaan vaatimuksia täyttämättömän kuorman hylkääminen komission tarkastuksen aikana osoittaa yhteisön sääntöjä sovellettavan asianmukaisesti eikä päinvastoin ja koska komissio ei voi arvostella Kreikkaa punnitustodistusten säilyttämättä jättämisestä, sillä sitä ei vaadita yhteisön säännöksissä.
33. Komissio korostaa Kreikan hallituksen myöntävän, että maksuja on asetuksen N:o 1169/97 15 artiklan 2 kohdan vastaisesti suoritettu shekillä ja että neljän tuottajan osalta tukimääriä ei ole suoritettu säädetyssä määräajassa. Lisäksi tarkastuksista vastaavien virkamiesten väitteitä, joiden mukaan rikkoutuneiden hedelmien osalta sovellettiin 5 prosentin ja pilaantuneiden hedelmien osalta 1 prosentin toleranssia, tukee se, että koko kyseessä olevan markkinointivuoden aikana on hylätty ainoastaan kaksi kuormaa, joista toinen samana päivänä kuin komission tarkastus suoritettiin. Tässä yhteydessä punnitustodistukset olisivat arvokas työkalu tarkastusten laadun parantamiseksi. Koska kaikki nämä seikat yhdessä aiheuttavat kuitenkin ainoastaan vähäisen tappioriskin EMOTR:lle, tehty kiinteämääräinen korjaus on rajattu 2 prosenttiin.
Yhteisöjen tuomioistuimen arviointi asiasta
34. Tuottajajärjestöjä koskevien kahden ensimmäisen väitteen osalta on muistettava, että asetuksen N:o 1169/97 15 artiklan 2 kohdan mukaan ”tuottajaorganisaation on maksettava 15 työpäivän kuluessa tuen tai ennakkotuen vastaanottamisesta pankki‑ tai postisiirtona vastaanottamansa summat kokonaisuudessaan omille jäsenilleen”.
35. On selvää, että maksuja on suoritettu shekillä ja että neljän tuottajan osalta tukimääriä ei ole suoritettu säädetyssä määräajassa.
36. On todettava, että kyseessä olevia menoja ei ole suoritettu yhteisön sääntöjen mukaisesti. Näin ollen komissio on perustellusti jättänyt nämä menot yhteisörahoituksen ulkopuolelle.
37. Shekillä maksamisen osalta Kreikan hallitus kiistää, että EMOTR:lle olisi aiheutunut tappioriski, ja se viittaa asetukseen N:o 1663/95, jossa sallitaan shekillä maksaminen EMOTR:n jäsenvaltioiden maksajavirastoille tekemien suoritusten yhteydessä.
38. Vaikka komission on vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan näytettävä toteen yhteisön sääntöjen rikkominen, sen jälkeen kun tämä rikkominen on osoitettu, jäsenvaltion on tarvittaessa osoitettava, että komissio on tehnyt virheen määrittäessään, mitä rahoituksellisia seuraamuksia rikkomisella on (ks. vastaavasti asia 49/83, Luxemburg v. komissio, tuomio 12.7.1984, Kok. 1984, s. 2931, 30 kohta ja asia C‑153/01, Espanja v. komissio, tuomio 7.10.2004, 67 kohta, ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa).
39. Lisäksi komissio ei ole velvollinen osoittamaan, että vahinkoa on todella aiheutunut, vaan riittävää on, että se esittää vakavasti otettavaa tähän viittaavaa selvitystä (ks. em. asia Espanja v. komissio, tuomion 66 kohta). Näyttövaatimuksen tällainen lieventäminen selittyy toimivallanjaolla yhteisön ja jäsenvaltioiden välillä yhteisen maatalouspolitiikan alalla (ks. vastaavasti asia C‑48/91, Alankomaat v. komissio, tuomio 10.11.1993, Kok. 1993, s. I‑5611, 17 kohta ja asia C‑238/96, Irlanti v. komissio, tuomio 1.10.1998, Kok. 1998, s. I‑5801, 29 kohta).
40. EMOTR:sta myönnettävän rahoituksen hallinnointi perustuu nimittäin pääosin kansallisiin viranomaisiin, joiden tehtävänä on valvoa yhteisön lainsäädännön tarkkaa noudattamista (ks. em. asia Irlanti v. komissio, tuomion 30 kohta).
41. Kuten tämän tuomion 34–36 kohdassa on todettu, shekillä maksaminen on tapahtunut asetuksen N:o 1169/97 15 artiklan 2 kohdan vastaisesti. Komissio väittää yhtäältä, että kyseisellä säännöksellä on tarkoitus varmistaa, että tuensaajat vastaanottavat henkilökohtaisesti heille kuuluvan tukimäärän, ja toisaalta, että sama allekirjoitus on annettu useiden henkilöiden puolesta, mikä osoittaa, että tuensaajat eivät ole henkilökohtaisesti vastaanottaneet kyseessä olevia tukimääriä ja että EMOTR:oon kohdistui tappioriski.
42. Kreikan hallituksen viittaus siihen, että tällainen maksutapa on sallittu muissa yhteyksissä, ei riitä kumoamaan komission päätelmiä EMOTR:oon kohdistuvan tappioriskin todennäköisyydestä.
43. Näin ollen kyseisen hallituksen kahta ensimmäistä väitettä ei voida hyväksyä.
44. Jalostajia koskevien kolmannen ja neljännen väitteen osalta on tuotava esiin, että niiden tarkoituksena on osoittaa, että komissio on virheellisesti todennut, ettei Kreikan hedelmiä ja vihanneksia koskeva valvontajärjestelmä ollut luotettava ja tehokas, ja jättänyt siihen liittyvät menot yhteisörahoituksen ulkopuolelle.
45. Kolmannessa väitteessään Kreikan hallitus arvostelee komissiota siitä, ettei se ole nojautunut sellaisen lastin lainvastaiseen hyväksymiseen, jonka laatu ei ollut alaa koskevan lainsäädännön mukainen, vaan tällaisen lastin hylkäämiseen mainitun lainsäädännön nojalla.
46. Kuten tämän tuomion 38 kohdassa on todettu, komission on näytettävä toteen maatalouden yhteistä markkinajärjestelyä koskevien säännösten rikkominen (ks. vastaavasti myös asia C‑281/89, Italia v. komissio, tuomio 19.2.1991, Kok. 1991, s. I‑347, 19 kohta ja asia C‑253/97, Italia v. komissio, tuomio 28.10.1999, Kok. 1999, s. I‑7529, 6 kohta).
47. Vakiintuneesta oikeuskäytännöstä käy kuitenkin ilmi, että komission ei tarvitse näyttää tyhjentävästi kansallisten viranomaisten suorittamien tarkastusten riittämättömyyttä tai niiden esittämien lukujen sääntöjenvastaisuutta, vaan sen on esitettävä näyttö sellaisesta vakavasta ja perustellusta epäilyksestä, joka sillä on kyseisten tarkastusten tai lukujen suhteen (ks. vastaavasti em. asia Alankomaat v. komissio, tuomion 17 kohta ja asia C‑344/01, Saksa v. komissio, tuomio 4.3.2004, Kok. 2004, s. I‑2081, 58 kohta).
48. Näin ollen on tarkistettava, onko komissio esittänyt joukon samansuuntaisia seikkoja, joista on seurauksena tämä vakava ja perusteltu epäilys. Nyt käsiteltävänä olevassa asiassa komissio on nojautunut ensinnäkin siihen, että kyseessä olevan markkinointivuoden aikana on hylätty ainoastaan kaksi tarjottua hedelmälastia (joista toinen hylättiin juuri silloin, kun kaksi komission tarkastajaa oli paikalla), ja toiseksi Kreikan hallituksen edustajien esittämiin väitteisiin, joiden mukaan rikkoutuneisiin hedelmiin oli sovellettu 5 prosentin ja pilaantuneisiin hedelmiin 1 prosentin toleranssia.
49. Kuten julkisasiamies on perustellusti todennut esittämänsä ratkaisuehdotuksen 30 kohdassa, näistä tosiseikoista, joista mikään ei osoita sääntöjenvastaisuuksia tapahtuneen, ei seuraa, että kyseisen jäsenvaltion suorittamien tarkastusten perusteellisuudesta ja täydellisyydestä olisi epäilyksiä. Näin ollen komissio ei ole täyttänyt velvollisuuttaan esittää näyttö sillä olevasta vakavasta ja perustellusta epäilyksestä kyseisten tarkastusten suhteen.
50. Neljännessä väitteessään Kreikan hallitus riitauttaa sen, että EMOTR:oon kohdistuneen tappioriskin arvioinnissa on otettu huomioon se seikka, että jalostajat eivät ole säilyttäneet markkinointivuoden 1997/1998 punnitustodistuksia, vaikka missään yhteisön säännössä ei velvoitettu tällaiseen säilyttämiseen.
51. Tältä osin on todettava, ettei se, että menettelyä voidaan kehittää, ole itsessään peruste rahoituskorjaukselle. Yhteisön nimenomaisten sääntöjen soveltamisessa on oltava merkittäviä puutteita ja tällaisten puutteiden on aiheutettava EMOTR:lle todellinen tappioiden tai sääntöjenvastaisuuksien riski (ks. vastaavasti asia C‑318/02, Alankomaat v. komissio, tuomio 24.2.2005, 34 kohta, ei julkaistu oikeustapauskokoelmassa).
52. Nyt käsiteltävänä olevassa asiassa komissio ei ole osoittanut, miksi punnitustodistusten säilyttämättä jättäminen muodostaa tällaisen merkittävän puutteen yhteisön sääntöjen soveltamisessa ja miksi niiden säilyttäminen olisi ollut tarpeellista kyseessä olevien tarkastusten kannalta.
53. Edellä esitetyistä seikoista seuraa, ettei Kreikan hallituksen kahta ensimmäistä väitettä voida hyväksyä, kun taas sen kolmas ja neljäs väite ovat perusteltuja.
54. Tältä osin on todettava, että yhteenvetokertomuksen AGRI-62225‑2002 B.2.2.3.2 kohdan mukaan hedelmä‑ ja vihannesalan menoihin on markkinointivuosien 1997/1998 ja 1998/1999 osalta tehty 2 prosentin kiinteämääräinen korjaus sen takia, että useissa valvontatoimissa oli puutteita. Ainoastaan kahdessa neljästä komission esittämästä havaintotyypistä on kuitenkin tullut esiin tällaisia puutteita. Näin ollen kiinteämääräinen korjaus perustuu riittämättömiin perusteluihin.
55. Näin ollen päätös 2002/881 on kumottava siltä osin kuin siinä jätetään yhteisön rahoituksen ulkopuolelle 2 prosenttia hedelmä‑ ja vihannesalalla suoritetuista menoista riittämättömien tarkastusten johdosta.
Nautaeläinpalkkioihin liittyvä rahoituskorjaus
Asianosaisten lausumat
56. Kreikan hallitus riitauttaa komission nautaeläinpalkkioihin tekemän 10 prosentin kiinteämääräisen korjauksen ja esittää tätä varten kolmenlaisia väitteitä.
57. Mitä tulee ensinnäkin komission olennaisessa valvonnassa havaitsemiin vakaviin puutteisiin eli asetuksilla N:o 1678/98 ja N:o 2804/99 yhdennettyä hallinto‑ ja valvontajärjestelmää koskevaan lainsäädäntöön tehtyjen muutosten tiedottamatta jättämiseen, tietokannan keskeneräisyyteen ja ristiintarkastusten puuttumiseen, asetuksen N:o 820/97 kanssa yhteensopimattomien nautakarjarekisterien pitämiseen, puutteisiin nautaeläinten korvamerkeissä erityisesti vastasyntyneiden osalta ja asetuksen N:o 820/97 kanssa yhteensopimattomien eläinpassien antamiseen, Kreikan hallitus katsoo, etteivät nämä puutteet ole riittävän vakavia 10 prosentin kiinteämääräisen korjauksen perustelemiseksi, kun otetaan huomioon siirtymätoimenpiteet ja kansallisissa menettelyissä tapahtuneet parannukset.
58. Seuraavaksi komission havaitsemien tehtäväjaon puuttumista, toimivaltaisten viranomaisten eläinlääkintäyksiköiden riittämätöntä yhteistyötä, maatalousosuuskuntien riittämätöntä valvontaa, hakemusten käsittelyn viivettä, manuaalista riskinarviointia ja tilastotietojen eroja koskevien lisätarkastusten vakavien puutteiden osalta Kreikan hallitus – joka kuitenkin kiistää sen, että komission päätelmät ovat perusteltuja – huomauttaa, että tiettyjen lisätarkastusten mahdollinen suorittamatta jättäminen voi johtaa ainoastaan kiinteämääräiseen korjaukseen, joka ei ylitä 2:ta prosenttia.
59. Lopuksi Kreikan hallitus vetoaa siihen, että komissio on ylittänyt harkintavaltansa rajat, koska EMOTR:oon kohdistuva tappioriski ei ollut sellainen, että sillä voitaisiin perustella 10 prosentin suuruinen rahoituskorjaus.
60. Komissio tyytyy pääasiallisesti huomauttamaan, että Kreikan hallitus on joko nimenomaisesti myöntänyt kiinteämääräisen korjauksen perusteena olevat havainnot tai se ei ole riitauttanut niitä. Harkintavallan rajojen ylittämisen osalta se katsoo, että sen yksiköiden tekemät havainnot tuovat esiin vakavia puutteita olennaisia tarkastuksia koskevan järjestelmän järjestämisessä ja täytäntöönpanossa, ja nämä puutteet aiheuttivat EMOTR:lle merkittävän tappioriskin, koska useita olennaisia tarkastuksia ei ole tehty tai niitä on tehty liian vähän.
Yhteisöjen tuomioistuimen arviointi asiasta
61. Olennaisten tarkastusten osalta on aluksi komission tavoin todettava, että Kreikan hallitus myöntää nimenomaisesti komission havainnot lukuun ottamatta sitä, joka liittyy 1.1.1999 ja 1.1.2000 tapahtuneiden lainsäädännön muutosten tiedottamatta jättämiseen.
62. Tältä osin on muistettava, että kun komissio on esittänyt näytön vakavasta ja perustellusta epäilyksestä, asianomainen jäsenvaltio ei voi kumota komission havaintoja pelkillä väitteillä, joiden tueksi se ei esitä selvitystä luotettavan ja toimivan valvontajärjestelmän olemassaolosta. Jäsenvaltion on nimittäin esitettävä yksityiskohtaisempi ja täydellisempi näyttö näiden tarkastusten tai lukujen todenperäisyydestä ja tarvittaessa komission väitteiden paikkansapitämättömyydestä (ks. vastaavasti asia C‑300/02, Kreikka v. komissio, tuomio 24.2.2005, 34–36 kohta, ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa).
63. Kreikan hallitus väittää kuitenkin yhtäältä, että nämä muutokset on annettu tiedoksi hyvissä ajoin vuosittaisten tiedotusseminaarien ansiosta, ja toisaalta, ettei yksityiskohtaisia ohjeita kyseessä olevien asetusten soveltamista varten sisältävien yleiskirjeiden lähettäminen prefektuureihin kahden ja neljän kuukauden viiveillä ole estänyt näiden asetusten soveltamista vuosina 1999 ja 2000 suoritettuihin tarkastuksiin. Nämä väitteet eivät kuitenkaan riitä kumoamaan komission havaintoa.
64. Seuraavaksi on lisätarkastusten osalta todettava, että Kreikan hallituksen komission väitteiden kumoamiseksi esittämät seikat eivät riitä poistamaan komission ilmaisemia epäilyksiä, jotka koskevat kyseessä olevia tarkastuksia.
65. Mainittu hallitus tyytyy nimittäin kiistämään yleisillä väitteillä tehtäväjaon ja maatalousosuuskuntien valvonnan puuttumisen. Se mainitsee ainoastaan yhden yleiskirjeen osoittaakseen, että toimivaltaisten viranomaisten eläinlääkintäyksiköiden välillä oli riittävästi yhteistyötä. Samalla kun se myöntää viiveen hakemusten käsittelyssä, se tyytyy kuitenkin väittämään riskinarvioinnin osalta, että se on suoritettu manuaalisesti ja hyvissä ajoin. Lisäksi – kuten julkisasiamies on todennut esittämänsä ratkaisuehdotuksen 53 kohdassa – Kreikan hallituksen väitteitä virheellisistä tilastotiedoista on vaikea ymmärtää, eikä niillä selitetä, miten kyseisiä tietoja tarkistetaan ja korjataan. Tarkistuksia koskevien luotettavien lukujen puuttuminen merkitsee suurta EMOTR:oon kohdistuvaa tappioriskiä.
66. Lopuksi komission harkintavallan rajojen ylittämistä koskevien kyseisen hallituksen väitteiden osalta on todettava – kuten julkisasiamies on tehnyt esittämänsä ratkaisuehdotuksen 57–59 kohdassa –, ettei niitä edellä esitettyjen seikkojen perusteella voida hyväksyä.
67. Koska Kreikan hallitus ei nimittäin ole pystynyt osoittamaan komission väitteitä vääriksi esittämällä selvitystä luotettavan ja toimivan valvontajärjestelmän olemassaolosta, komission havaitsemat vakavat puutteet sekä olennaisissa tarkastuksissa että lisätarkastuksissa on katsottava toteennäytetyiksi.
68. Näin ollen komissiota ei voida arvostella siitä, että se on asiakirjaan VI/5330/97 sisältyvien suuntaviivojen mukaisesti soveltanut 10 prosentin suuruista korjausta, sillä silloin kun yksi tai useampi olennainen tarkastus on jäänyt toteuttamatta tai ne on toteutettu niin puutteellisesti tai niin harvoin, että niiden perusteella ei voida määritellä hakemuksen tukikelpoisuutta tai ehkäistä sääntöjenvastaisuuksia, on mahdollista kohtuullisella varmuudella todeta, että EMOTR:oon kohdistuva merkittävien tappioiden riski oli suuri.
69. Edellä esitetyn perusteella väitteet, jotka Kreikan hallitus on esittänyt nautaeläinpalkkioihin tehtyä 10 prosentin kiinteämääräistä korjausta vastaan, on hylättävä perusteettomina.
Lampaista ja vuohista maksettavaan eläinpalkkioon liittyvä rahoituskorjaus
Asianosaisten lausumat
70. Kreikan hallitus riitauttaa 5 prosentin kiinteämääräisen korjauksen, jonka komissio on tehnyt lampaista ja vuohista maksettaviin eläinpalkkioihin. Kyseinen korjaus nimittäin perustuu siihen myös 5 prosentin suuruiseen korjaukseen, joka on tehty näihin samoihin palkkioihin vuosien 1995–1997 osalta. Niiden parannusten johdosta, jotka ovat tapahtuneet tavassa, jolla kyseinen hallitus on soveltanut järjestelmää vuosien 1998 ja 1999 aikana, korjausta pitäisi kuitenkin laskea 2 prosenttiin.
71. Komissio tyytyy pääasiallisesti toteamaan, ettei rahoituskorjauksen perusteena olevia havaintoja eli katraan liikkeitä koskevan rekisterin puuttumista, tarkastustilastojen epäluotettavuutta, tietojen käsittelyn viiveitä, riskinarvioinnin suorittamatta jättämistä, katraan pitopaikan epätäsmällistä ilmoittamista ja menetysten suullista ilmoittamista ole kiistetty. Selvien parannusten puuttuminen verrattuna havaintoihin, jotka ovat johtaneet 5 prosentin kiinteämääräisen korjauksen soveltamiseen vuosien 1995–1997 osalta, on aiheuttanut saman korjausprosentin soveltamisen vuosien 1998 ja 1999 osalta.
Yhteisöjen tuomioistuimen arviointi asiasta
72. Aluksi on huomattava, että yhteisöjen tuomioistuin on asiassa C‑332/01, Kreikka vastaan komissio, 9.9.2004 antamallaan tuomiolla (Kok. 2004, s. I‑7699, 99 kohta ja sitä seuraavat kohdat) hylännyt kanteen, jonka Kreikka oli nostanut Euroopan maatalouden ohjaus‑ ja tukirahaston (EMOTR) tukiosastosta maksettavien jäsenvaltioiden tiettyjen menojen jättämisestä yhteisörahoituksen ulkopuolelle 11 päivänä heinäkuuta 2001 tehtyä komission päätöstä 2001/557/EY (EYVL L 200, s. 28) vastaan siltä osin kuin se koski 5 prosentin rahoituskorjausta, joka oli tehty lampaista ja vuohista maksettaviin palkkioihin vuosien 1995–1997 osalta.
73. Nyt käsiteltävänä olevassa kanteessa kyseessä oleva rahoituskorjaus on tehty sellaisten komission vuosien 1995–1997 osalta toteamien yleisten laiminlyöntien johdosta, joiden osalta komission yksiköt eivät ole havainneet mitään selvää parannusta vuosien 1998 ja 1999 aikana.
74. Näin ollen Kreikan hallituksen komission havaintoja vastaan esittämä näyttö on tutkittava, jotta voidaan havaita mahdolliset erot verrattuna edellisen kiinteämääräisen korjauksen aikana vallinneeseen tilanteeseen.
75. Tältä osin on tämän tuomion 62 kohdassa esitety llä tavalla muistettava, että kun komissio on esittänyt näytön vakavasta ja perustellusta epäilyksestä kyseessä olevan valvontajärjestelmän suhteen, jäsenvaltion on esitettävä yksityiskohtaisempi ja täydellisempi näyttö näiden tarkastusten todenperäisyydestä tai komission väitteiden paikkansapitämättömyydestä.
76. Kreikan hallitus myöntää – samaan tapaan kuin yhteisöjen tuomioistuin on todennut edellä mainitussa asiassa Kreikka vastaan komissio 9.9.2004 antamassaan tuomiossa –, ettei katraan liikkeitä koskevaa rekisteriä ollut asetuksen N:o 2700/93 4 artiklan 1 kohdassa säädetyn vastaisesti saatu vieläkään valmiiksi kyseessä olevien vuosien aikana. Kyseinen hallitus ei kuitenkaan ole esittänyt mitään seikkaa, joka mahdollistaisi niiden parannusten yksilöimisen, joihin se viittaa.
77. Samalla tavoin kyseinen hallitus myöntää sen viranomaisten hyväksyneen menetyksiä koskevat suulliset ilmoitukset, mikä on asetuksen N:o 3887/92 10 artiklan 5 kohdan vastaista.
78. Tarkastustilastojen epäluotettavuuden osalta julkisasiamies on esittämänsä ratkaisuehdotuksen 66 kohdassa perustellusti hylännyt Kreikan hallituksen viittauksen tarkastajiensa hyvään pätevyyteen, koska se ei riitä osoittamaan, että eläimet on laskettu oikein.
79. Tietojen käsittelyn viiveiden ja asetuksen N:o 3887/92 6 artiklan 4 kohdassa säädetyn riskinarvioinnin osalta on asianosaisten tavoin viitattava toteamuksiin, jotka on esitetty nautaeläinpalkkioiden osalta (ks. tämän tuomion 62 ja 65 kohta). Jäsenvaltio ei voi siten kumota komission havaintoja tukematta omia väitteitään selvityksellä luotettavan ja toimivan valvontajärjestelmän olemassaolosta. Pelkkä viittaus siihen, että tämä arviointi suoritetaan manuaalisesti, ei riitä tähän tarkoitukseen (ks. em. asia Kreikka v. komissio, tuomio 9.9.2004, 128 ja 129 kohta).
80. Eläinten pitopaikan ilmoittamisen osalta on todettava – siten kuin yhteisöjen tuomioistuin on jo tehnyt saman tuomion 133–137 kohdassa –, että asetuksen N:o 3887/92 5 artiklan 1 kohdan neljännen luetelmakohdan systematiikan ja tavoitteen perusteella on katsottava, että vaaditun ilmoituksen on oltava riittävän selvä, jotta valvontaviranomaisten on mahdollista tarkastaa eläinten täsmällinen pitopaikka.
81. Näin ollen perusteluja, jotka Kreikan hallitus on esittänyt lampaista ja vuohista maksettaviin eläinpalkkioihin tehtyä 5 prosentin kiinteämääräistä korjausta vastaan, ei voida hyväksyä.
82. Kaiken edellä esitetyn perusteella päätös 2002/881 on kumottava siltä osin kuin siinä jätetään yhteisön rahoituksen ulkopuolelle 2 prosenttia hedelmä‑ ja vihannesalalla suoritetuista menoista. Kreikan kanne on muilta osin hylättävä.
Oikeudenkäyntikulut
83. Yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 69 artiklan 2 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut. Saman työjärjestyksen 69 artiklan 3 kohdassa määrätään kuitenkin, että jos asiassa osa vaatimuksista ratkaistaan toisen asianosaisen ja osa toisen asianosaisen hyväksi, yhteisöjen tuomioistuin voi määrätä oikeudenkäyntikulut jaettaviksi asianosaisten kesken tai määrätä, että kukin vastaa omista kuluistaan. Koska Kreikka on hävinnyt kaksi komission esittämistä kolmesta väitteestä, se on komission vaatimusten mukaisesti velvoitettava korvaamaan kaksi kolmasosaa komission oikeudenkäyntikuluista. Koska Kreikka ei ole vaatinut oikeudenkäyntikulujensa korvaamista, asianosaiset vastaavat muilta osin omista oikeudenkäyntikuluistaan.
Päätöksen päätösosa
Näillä perusteilla yhteisöjen tuomioistuin (kolmas jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:
1) Euroopan maatalouden ohjaus‑ ja tukirahaston (EMOTR) tukiosastosta maksettavien jäsenvaltioiden tiettyjen menojen jättämisestä yhteisörahoituksen ulkopuolelle 5 päivänä marraskuuta 2002 tehty komission päätös 2002/881/EY kumotaan siltä osin kuin siinä jätetään yhteisön rahoituksen ulkopuolelle 2 prosenttia hedelmä‑ ja vihannesalalla suoritetuista menoista.
2) Kanne hylätään muilta osin.
3) Helleenien tasavalta velvoitetaan korvaamaan kaksi kolmasosaa Euroopan yhteisöjen komission oikeudenkäyntikuluista.
4) Asianosaiset vastaavat muilta osin omista oikeudenkäyntikuluistaan.