62022CO0254_INF
Ordonanța Curții (Camera a noua) din 28 februarie 2023 –Caixabank
(Cauza C‑254/22)
„Trimitere preliminară – Articolele 53 și 99 din Regulamentul de procedură al Curții – Protecția consumatorilor – Directiva 93/13/CEE – Clauze abuzive în contractele încheiate cu consumatorii – Directiva 2014/17/UE – Împrumut ipotecar – Rată variabilă a dobânzii – Clauză care prevede aplicarea unei rate a dobânzii calculate pe baza unui indice de referință pentru împrumuturile ipotecare (IRPH) majorat cu 0,50 % – Criterii de apreciere a caracterului abuziv al unei asemenea clauze – Cerințe de bună‑credință, de echilibru și de transparență – Consecințele constatării caracterului abuziv al clauzei”
1.
Întrebări preliminare – Admisibilitate – Întrebări adresate fără suficiente precizări cu privire la motivele care justifică necesitatea unui răspuns la întrebările preliminare – Lipsa unei legături între litigiul principal și dispoziția de drept al Uniunii vizată de întrebările preliminare – Inadmisibilitate vădită
(art. 267 TFUE; Regulamentul de procedură al Curții, art. 94)
(a se vedea punctele 30-35 și dispozitiv 1)
2.
Întrebări preliminare – Competența Curții – Limite – Interpretarea dreptului național – Excludere
(art. 267 TFUE)
(a se vedea punctele 37-40 și 46)
3.
Protecția consumatorilor – Clauze abuzive în contractele încheiate cu consumatorii – Directiva 93/13 – Clauză care stabilește o rată variabilă a dobânzii – Cerință de transparență – Domeniu de aplicare – Criterii de apreciere – Profesionist exceptat de la obligația de a furniza consumatorului informația referitoare la evoluția din trecut a indicelui de referință al creditului, în temeiul legislației și al jurisprudenței naționale – Includere – Condiție – Informații care au permis consumatorului mediu să înțeleagă funcționarea concretă a modului de calcul al indicelui de referință și să evalueze consecințele economice – Verificare ce revine instanței naționale
(Directiva 93/13 a Consiliului art. 3, 5 și 7)
(a se vedea punctele 44, 45 și 47-49 și dispozitiv 2)
4.
Protecția consumatorilor – Clauze abuzive în contractele încheiate cu consumatorii – Directiva 93/13 – Clauză abuzivă în sensul articolului 3 – Aprecierea caracterului abuziv de către instanța națională – Clauză care stabilește o rată variabilă a dobânzii – Legislație și jurisprudență naționale care instituie lipsa bunei‑credințe a profesionistului ca fiind condiție necesară prealabilă oricărui control al conținutului unei clauze netransparente – Inadmisibilitate – Profesionist care este considerat că a acționat cu bună‑credință atunci când stabilește rata dobânzii pentru un împrumut ipotecar prin raportare la un indice prevăzut de lege – Dezechilibru semnificativ, în detrimentul consumatorului, între drepturile și obligațiile părților care decurg din contract – Verificare care incumbă instanței naționale
(Directiva 93/13 a Consiliului art. 3, 5 și 7)
(a se vedea punctele 57-61 și dispozitiv 3)
5.
Protecția consumatorilor – Clauze abuzive în contractele încheiate cu consumatorii – Directiva 93/13 – Constatarea caracterului abuziv al unei clauze – Domeniu de aplicare – Modificarea de către instanța națională a conținutului unei clauze abuzive – Inadmisibilitate – Înlocuirea unei clauze abuzive de către instanța națională cu o dispoziție de drept național cu caracter supletiv – Admisibilitate
[Directiva 93/13 a Consiliului, art. 6 alin. (1) și art. 7 alin. (1)]
(a se vedea punctele 63-77 și dispozitiv 4)
Dispozitivul
1)
A doua parte a primei întrebări preliminare, a doua parte a celei de a unsprezecea întrebări preliminare și a cincisprezecea întrebare preliminară a Juzgado de Primera Instancia no 17 de Palma de Mallorca (Tribunalul de Primă Instanță nr. 17 din Palma de Mallorca, Spania) sunt vădit inadmisibile.
2)
Articolele 3, 5 și 7 din Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii
trebuie interpretate în sensul că
nu se opun unei legislații și unei jurisprudențe naționale care scutesc profesionistul de obligația de a furniza consumatorului, la încheierea unui contract de împrumut ipotecar, informația cu privire la evoluția trecută a indicelui de referință, cel puțin în cursul ultimilor doi ani, prin efectuarea comparației în raport cu cel puțin un indice diferit, precum indicele Euribor, cu condiția ca această legislație și această jurisprudență naționale să permită instanței să se asigure că, având în vedere elementele de informare disponibile în mod public și accesibile, precum și informațiile furnizate, după caz, de profesionist, un consumator mediu, normal informat și suficient de atent și de avizat, a fost în măsură să înțeleagă funcționarea concretă a modului de calcul al ratei dobânzii și să evalueze astfel, pe baza unor criterii precise și inteligibile, consecințele economice, potențial semnificative, ale unei clauze care stabilește o rată variabilă a dobânzii asupra obligațiilor sale financiare.
3)
Articolele 3, 5 și 7 din Directiva 93/13
trebuie interpretate în sensul că
se opun unei legislații și unei jurisprudențe naționale potrivit cărora lipsa bunei‑credințe a profesionistului este o condiție prealabilă necesară pentru orice control al conținutului unei clauze netransparente a unui contract încheiat cu un consumator. Revine instanței de trimitere sarcina de a determina dacă, având în vedere ansamblul circumstanțelor relevante ale litigiului principal, trebuie să se considere că profesionistul a acționat cu bună‑credință atunci când a stabilit rata dobânzii pentru un împrumut ipotecar prin raportare la un indice prevăzut de lege și dacă clauza care încorporează un asemenea indice este de natură să creeze un dezechilibru semnificativ în detrimentul consumatorului între drepturile și obligațiile părților care decurg din contract.
4)
Articolul 6 alineatul (1) și articolul 7 alineatul (1) din Directiva 93/13
trebuie interpretate în sensul că
nu se opun ca, în cazul nulității unei clauze abuzive prin care se stabilește rata variabilă a dobânzii unui împrumut ipotecar prin recurgerea la un indice de referință, instanța națională să substituie acest indice cu un indice legal, aplicabil în lipsa unui acord contrar al părților la contract, în măsura în care contractul de împrumut ipotecar în cauză nu poate continua să existe în cazul eliminării clauzei abuzive menționate, iar anularea în ansamblu a acestui contract ar expune consumatorul la consecințe deosebit de prejudiciabile.