62020CV0001(01)
AVIZUL 1/20 AL CURȚII (Camera a patra)
16 iunie 2022
„Aviz dat în temeiul articolului 218 alineatul (11) TFUE – Cerere de aviz – Proiect de tratat modernizat privind Carta energiei – Articolul 26 – Mecanismul de soluționare a litigiilor – Admisibilitate”
În procedura de aviz 1/20,
având ca obiect o cerere de aviz formulată în temeiul articolului 218 alineatul (11) TFUE de Regatul Belgiei la 2 decembrie 2020,
CURTEA (Camera a patra)
compusă din domnul C. Lycourgos, președinte de cameră, domnii S. Rodin și J.‑C. Bonichot și doamnele L. S. Rossi (raportoare) și O. Spineanu‑Matei, judecători,
avocat general: domnul M. Szpunar,
grefier: domnul A. Calot Escobar,
având în vedere procedura scrisă,
luând în considerare observațiile prezentate:
–
pentru guvernul belgian, de S. Baeyens, J.‑C. Halleux, C. Pochet și M. Van Regemorter, în calitate de agenți;
–
pentru guvernul ceh, de K. Najmanová, H. Pešková, M. Smolek și J. Vláčil, în calitate de agenți;
–
pentru guvernul german, de J. Möller și D. Klebs, în calitate de agenți;
–
pentru guvernul elen, de K. Boskovits și G. Karipsiadis, în calitate de agenți;
–
pentru guvernul spaniol, de S. Centeno Huerta, A. Gavela Llopis și J. Ruiz Sánchez, în calitate de agenți;
–
pentru guvernul francez, de A. Daniel și W. Zemamta, în calitate de agenți;
–
pentru guvernul croat, de G. Vidović Mesarek, în calitate de agent;
–
pentru guvernul italian, de G. Palmieri, în calitate de agent, asistată de P. Garofoli, avvocato dello Stato;
–
pentru guvernul lituanian, de K. Dieninis și R. Dzikovič, în calitate de agenți;
–
pentru guvernul maghiar, de M. Z. Fehér și K. Szíjjártó, în calitate de agenți;
–
pentru guvernul neerlandez, de M. K. Bulterman și J. M. Hoogveld, în calitate de agenți;
–
pentru guvernul polonez, de B. Majczyna, în calitate de agent;
–
pentru guvernul sloven, de N. Pintar Gosenca, în calitate de agent;
–
pentru guvernul slovac, de B. Ricziová, în calitate de agent;
–
pentru Consiliul Uniunii Europene, de B. Driessen și A. Lo Monaco, în calitate de agenți;
–
pentru Comisia Europeană, de L. Armati, O. Beynet, F. Erlbacher, M. Kellerbauer, T. Maxian Rusche și R. Vidal Puig, în calitate de agenți,
după ascultarea avocatului general,
dă prezentul
Aviz
1
Cererea de aviz prezentată Curții de Regatul Belgiei este formulată după cum urmează:
„Proiectul de Tratat modernizat privind Carta energiei este compatibil cu tratatele, în special cu articolul 19 TUE și cu articolul 344 TFUE:
–
în ceea ce privește articolul 26 din acordul menționat, dacă acest articol poate fi interpretat în sensul că permite aplicarea în interiorul Uniunii Europene a mecanismului de soluționare a litigiilor?
–
în condițiile în care, dacă articolul 26 din acordul menționat ar fi interpretat în sensul că permite aplicarea în interiorul Uniunii Europene a mecanismului de soluționare a litigiilor, acest acord nu prevede o normă specifică expresă sau o clauză de deconectare explicită, în special în cadrul definițiilor investiției și investitorului de la articolul 1 din acordul preconizat, care să prevadă inaplicabilitatea mecanismului general al acestui articol 26 între statele membre?”
Cadrul juridic
2
Tratatul privind Carta energiei, semnat la Lisabona la 17 decembrie 1994 (JO 1994, L 380, p. 24, Ediție specială, 12/vol. 1, p. 126, denumit în continuare „TCE”), a fost aprobat în numele Comunităților Europene prin Decizia 98/181/CE, CECO, Euratom a Consiliului și a Comisiei din 23 septembrie 1997 privind încheierea de către Comunitățile Europene a Tratatului privind Carta energiei și a Protocolului la Carta energiei privind eficiența energetică și aspectele conexe referitoare la mediu (JO 1998, L 69, p. 1, Ediție specială, 12/vol. 1, p. 253). El este compus dintr‑un preambul și opt părți, printre care figurează partea I, intitulată „Definiții și obiect”, care cuprinde articolele 1 și 2 din acest tratat, și partea V, intitulată „Soluționarea litigiilor”, care cuprinde articolele 26-28 din tratatul menționat.
3
Articolul 1 din TCE, intitulat „Definiții”, definește, în sensul acestui tratat, un ansamblu de termeni printre care figurează, la punctele 6 și 7 ale acestui articol, cei de „investiție” și „investitor”.
4
Articolul 26 din TCE, intitulat „Soluționarea litigiilor între un investitor și o parte contractantă”, prevede:
„(1)   Litigiile între o parte contractantă și un investitor al unei alte părți contractante privind o investiție a acestuia în regiunea primei părți contractante și care se referă la o pretinsă neîndeplinire a unei obligații a primei părți în conformitate cu partea III sunt soluționate, pe cât posibil, pe cale amiabilă.
(2)   În cazul în care astfel de litigii nu pot fi soluționate în conformitate cu dispozițiile alineatului (1) în termen de trei luni de la data la care una dintre părțile la litigiu a solicitat o soluționare pe cale amiabilă, investitorul, parte a litigiului, poate alege să îl prezinte în vederea soluționării:
(a)
curții sau tribunalului administrativ al părții contractante, parte a litigiului
sau
(b)
în conformitate cu orice procedură de soluționare a litigiilor aplicabilă, convenită anterior;
sau
(c)
în conformitate cu următoarele alineate ale prezentului articol.
(3)
(a)
Sub rezerva literelor (b) și (c), fiecare parte contractantă își dă consimțământul necondiționat pentru supunerea litigiului unei proceduri de arbitraj sau de conciliere internațională în conformitate cu dispozițiile prezentului articol.
[…]
(4)   În cazul în care un investitor alege să prezinte litigiul în vederea soluționării în conformitate cu alineatul (2) litera (c), acesta își dă consimțământul în scris pentru ca litigiul să fie prezentat:
(a)
(i)
Centrului internațional pentru soluționarea litigiilor legate de investiții, înființat în aplicarea Convenției pentru soluționarea litigiilor legate de investiții între state și resortisanți ai altor state, deschisă pentru semnare la Washington, la 18 martie 1965 (denumită în continuare «Convenția CIRDI»), în cazul în care partea contractantă a investitorului și partea contractantă parte la litigiu sunt ambele părți la Convenția CIRDI
sau
(ii)
Centrului internațional pentru soluționarea litigiilor legate de investiții, înființat în aplicarea convenției prevăzute la litera (a) punctul (i), pe baza normelor care reglementează mecanismul suplimentar de administrare a procedurilor de către Secretariatul Centrului (denumit în continuare «regulamentul mecanismului suplimentar»), în cazul în care partea contractantă a investitorului sau partea contractantă parte la litigiu, dar nu ambele, este parte la Convenția CIRDI;
(b)
unui arbitru unic sau unui tribunal de arbitraj constituit ad‑hoc pe baza regulamentului de arbitraj al Comisiei pentru dreptul comercial internațional a Organizației Națiunilor Unite (denumită în continuare «CNUDCI»)
sau
(c)
unei proceduri de arbitraj sub egida Institutului de arbitraj al Camerei de comerț din Stockholm.
[…]”
5
Articolul 34 din TCE, intitulat „Conferința Cartei Energiei”, prevede la alineatul (1):
„Părțile contractante se reunesc periodic în cadrul Conferinței privind Carta energiei (denumită în continuare «Conferința Cartei»), la care fiecare parte contractantă este abilitată să aibă un reprezentant. Reuniunile ordinare au loc periodic, la intervale stabilite de Conferința Cartei.”
Acordul preconizat
6
Întrucât TCE nu a făcut obiectul unei revizuiri majore de la 16 aprilie 1998, data intrării sale în vigoare, Secretariatul Cartei Energiei a propus modernizarea lui. În urma unor dezbateri cu privire la acest aspect, Conferința Cartei a adoptat, la 27 noiembrie 2018, o listă cu diferite domenii deschise discuției pentru inițierea negocierilor privind modernizarea (denumită în continuare „lista domeniilor deschise negocierii”).
7
Această listă cuprinde următoarele domenii:
–
preinvestițiile;
–
definiția „cartei”;
–
definiția „activității economice din sectorul energetic”;
–
definiția „investitorului”;
–
definiția „investiției”;
–
dreptul de a reglementa;
–
definiția tratamentului corect și echitabil;
–
clauza națiunii celei mai favorizate;
–
clarificarea noțiunii de „cea mai constantă protecție și securitate”;
–
definiția exproprierii indirecte;
–
compensarea pierderilor;
–
clauza de tip „umbrelă”;
–
refuzul acordării de avantaje;
–
transferurile aferente investițiilor;
–
reclamațiile frivole;
–
transparența;
–
garanția pentru cheltuielile de judecată;
–
evaluarea prejudiciului;
–
finanțarea de către terți;
–
dezvoltarea durabilă și responsabilitatea socială a întreprinderilor;
–
definiția tranzitului;
–
accesul la infrastructură (inclusiv refuzul accesului și capacitățile disponibile);
–
definiția și principiile stabilirii tarifului;
–
organizația de integrare economică regională (REIO);
–
dispozițiile caduce.
8
La 6 noiembrie 2019, Conferința Cartei a creat grupul privind modernizarea și l‑a însărcinat să inițieze negocieri referitoare la modernizarea TCE în vederea încheierii rapide a acestui proces. Această conferință a precizat că negocierile vor ține seama de lista domeniilor deschise negocierii, precum și de opțiunile politice sugerate de părțile contractante.
9
Prima rundă completă de negocieri a avut loc între 6 și 9 iulie 2020, a doua rundă a avut loc între 8 și 11 septembrie 2020, iar a treia rundă a avut loc între 3 și 6 noiembrie 2020.
10
La 15 iulie 2019, Consiliul Uniunii Europene a mandatat Comisia Europeană să înceapă negocierile privind modernizarea TCE și a adoptat directivele de negociere corespunzătoare. În luna octombrie 2019, Uniunea Europeană a sugerat opțiuni politice pentru modernizare, iar ulterior, în luna mai 2020, a prezentat propuneri de modificare a TCE.
11
Printre opțiunile politice și modificările propuse de Uniune figurează o propunere de modificare a articolului 26 din TCE prin care se urmărește reafirmarea angajamentului Uniunii pentru o reformă structurală a mecanismelor de soluționare a litigiilor între investitori și state la nivel internațional.
12
Secretariatul Cartei Energiei și mai multe părți contractante au amintit însă că acordul intervenit între părțile contractante pentru modernizarea TCE nu privește decât lista de domenii deschise negocierii. S‑a convenit astfel că orice domeniu suplimentar față de cele cuprinse în această listă trebuia să facă obiectul unui consens între părțile contractante.
13
Cu ocazia celei de a doua runde de negocieri, Uniunea a prezentat propuneri de reformă a mecanismului de soluționare a litigiilor între investitori și state referitoare la domenii care nu sunt cuprinse în lista menționată. Nu s‑a ajuns însă la niciun consens pentru discutarea acestor propuneri.
14
Negocierile privind REIO, care fac parte din domeniile incluse în aceeași listă, erau pe ordinea de zi a celei de a treia runde de negocieri. În cadrul acestei runde, Republica Kazahstan a propus extinderea neaplicării anumitor dispoziții din TCE între membrii unei REIO și, în acest scop, modificarea articolului 26 din TCE în sensul prevederii exprese că dispozițiile privind soluționarea litigiilor în materie de investiții nu se aplică între membrii unei REIO.
15
Comisia nu dispunea însă de un mandat care să îi fi permis susținerea acestei propunerii menționate. Astfel, Uniunea nu a solicitat includerea REIO în lista domeniilor deschise negocierii, iar directivele de negociere ale Consiliului indică faptul că „Uniunea Europeană nu susține modificarea dispoziției privind REIO în procesul de modernizare a TCE.”
Procedura în fața Curții
16
La 2 decembrie 2020, Regatul Belgiei a introdus prezenta cerere de aviz.
17
La 8 octombrie 2021, în temeiul articolului 62 alineatul (1) din Regulamentul de procedură al Curții, judecătoarea raportoare și avocatul general au întrebat Regatul Belgiei dacă, ținând seama de Hotărârea din 2 septembrie 2021, Republica Moldova (C‑741/19, EU:C:2021:655), în special de punctele 40-66 din aceasta, dorea să își mențină cererea de aviz.
18
Prin scrisoarea din 10 noiembrie 2021, Regatul Belgiei a informat Curtea cu privire la intenția sa de a‑și menține cererea.
Cu privire la admisibilitatea cererii de aviz
Aprecieri formulate de Regatul Belgiei
19
Regatul Belgiei arată că cererea sa de aviz privește compatibilitatea cu tratatele a articolului 26 din TCE, astfel cum a fost preluat în proiectul de TCE modernizat (denumit în continuare „articolul 26 din TCE modernizat”), și a mecanismului de soluționare a litigiilor pe care îl prevede, în cazul în care acesta din urmă ar trebui considerat ca fiind aplicabil litigiilor între un investitor dintr‑un stat membru și un alt stat membru (denumite în continuare „litigiile din interiorul Uniunii”), precum și a noțiunilor de „investiții” și „investitor” care figurează în propunerea de modificare a articolului 1 din TCE.
20
În această privință, Regatul Belgiei precizează că, din moment ce în prezent nu există niciun consens cu privire la o eventuală modificare a articolului 26 din TCE, presupune că acest articol 26 rămâne neschimbat.
21
Potrivit Regatului Belgiei, prezenta cerere de aviz este totuși admisibilă, în măsura în care ea privește un „acord”, acesta este unul „preconizat”, iar cererea nu este prematură.
22
Mai întâi, arată că, întrucât este un angajament cu forță obligatorie asumat de subiecte de drept internațional, proiectul de TCE modernizat constituie un „acord” în sensul articolului 218 alineatul (11) TFUE. Mai precis, faptul că acest proiect nu este în mod formal un nou tratat, ci constituie o modificare a unui tratat anterior, nu l‑ar priva de natura sa de „acord”. Astfel, ar rezulta din jurisprudență, în special din Avizul 1/03 (Noua Convenție de la Lugano) din 7 februarie 2006 (EU:C:2006:81), că Curtea s‑a confruntat deja cu revizuirea unui tratat existent fără ca aceasta să conducă la examinarea admisibilității cererii de aviz referitoare la noul tratat a cărui încheiere era avută în vedere.
23
În continuare, Regatul Belgiei susține că proiectul de TCE modernizat este un acord „preconizat”, în sensul jurisprudenței Curții. În această privință arată că, pe de o parte, acest proiect nu a fost încă încheiat, așa încât obiectivul preventiv al procedurii de aviz este respectat. Pe de altă parte, împrejurarea că decizia Consiliului de autorizare a inițierii negocierilor și directivele de negociere nu au abordat aplicabilitatea în privința litigiilor din interiorul Uniunii a TCE în general și a mecanismului de soluționare a litigiilor prevăzut la articolul 26 din acesta în special nu ar afecta admisibilitatea prezentei cereri de aviz. Astfel, din jurisprudența rezultată în special din Hotărârea din 5 noiembrie 2002, Comisia/Danemarca (C‑467/98, EU:C:2002:625, punctul 39), ar reieși că, cu ocazia renegocierii unui acord în ansamblul său, părțile confirmă angajamentele care decurg din tratatul inițial care nu fac parte din renegociere sau nu sunt modificate decât în mod marginal. Așadar, renegocierile actuale privind TCE ar viza acest tratat în ansamblul său și ar implica confirmarea articolului 26 din acesta. În orice caz, prezenta cerere de aviz ar privi și definițiile termenilor „investitor” și „investiție”, care figurează la articolul 1 din TCE, care ar fi supuse în mod explicit modificării, în conformitate cu lista domeniilor deschise negocierii.
24
În sfârșit, prezenta cerere de aviz nu ar fi prematură. Mai precis, atât conținutul dispozițiilor în cauză ale acordului preconizat, cât și contextul negocierilor acestui acord ar fi suficient de cunoscute pentru a permite Curții să răspundă în mod util la această cerere. Astfel, în primul rând, propunerea de modificare făcută de Uniune și de statele sale membre ar fi atins un stadiu suficient de avansare, care ar permite să se constate că nu conține clarificări privind aplicabilitatea articolului 26 din TCE modernizat în privința litigiilor din interiorul Uniunii. În al doilea rând, având în vedere derularea celei de a doua runde de negocieri, nu ar fi rezultat niciun consens în ceea ce privește introducerea în TCE modernizat a tuturor propunerilor făcute de Uniune. În al treilea rând, chiar dacă Republica Kazahstan a prezentat în cadrul celei de a treia runde de negocieri o propunere prin care se urmărea clarificarea relațiilor juridice existente între REIO părți la TCE și membrii lor în raport cu acest tratat, mandatul de negociere al Comisiei nu i‑ar permite să discute despre această propunere. În aceste condiții, potrivit Regatului Belgiei, TCE modernizat nu va conține clarificări privind aplicabilitatea articolului 26 din acesta în cazul litigiilor din interiorul Uniunii, ceea ce s‑ar putea interpreta ca o confirmare a situației actuale.
Rezumatul principalelor observații prezentate Curții
25
Toate statele membre care au participat la procedura scrisă, cu excepția Ungariei, precum și Comisia consideră că prezenta cerere de aviz este admisibilă. Unele dintre aceste state, printre care Republica Cehă și Republica Slovenia, subliniază că o luare de poziție din partea Curții este necesară pentru a se elimina orice ambiguitate în interpretarea articolului 26 din TCE. Astfel, mai întâi, statele membre nu ar fi toate de acord cu interpretarea acestui articol în sensul că nu se aplică litigiilor din interiorul Uniunii. În continuare, majoritatea procedurilor de arbitraj inițiate în temeiul acestui articol ar privi tocmai litigii din interiorul Uniunii. În sfârșit, în aceste proceduri, arbitrii ar refuza sistematic să se declare necompetenți, chiar și după pronunțarea Hotărârii din 6 martie 2018, Achmea (C‑284/16, EU:C:2018:158).
26
Potrivit Republicii Federale Germania, dacă pentru a concluziona în sensul inadmisibilității unei cereri de aviz ar fi suficient ca aceasta să se raporteze la o dispoziție al cărei conținut nu a fost afectat de acordul de modificare, acest lucru ar genera încă din stadiul examinării admisibilității unei asemenea cereri probleme dificile privind delimitarea între „vechile” și „noile” dispoziții ale acordului în cauză.
27
Republica Franceză susține că cererea de aviz nu poate fi declarată inadmisibilă pentru motivul că privește un acord deja încheiat. Astfel, pe de o parte, acest stat membru consideră că Curții i se solicită să se pronunțe cu privire la faptul că acordul preconizat nu ar prevedea o clauză prin care să se excludă în mod expres litigiile din interiorul Uniunii din mecanismul prevăzut la articolul 26 din TCE modernizat. Or, lipsa unei asemenea clauze în acest acord s‑ar putea afla la originea unei încălcări a dreptului Uniunii prin alte prevederi ale acordului menționat care nu ar fi contrare dreptului Uniunii în prezența acestei clauze particulare. Pe de altă parte, prezenta cerere de aviz ar privi renegocierea unui acord considerat în ansamblul său, din moment ce sfera renegocierii include toate părțile substanțiale ale TCE. De altfel, ar fi posibil ca proiectul de TCE modernizat să ia in fine forma unui nou acord integral, care să înlocuiască TCE în vigoare în prezent. Uniunea ar fi, așadar, chemată să își confirme angajamentele privind întregul TCE, proiectul de TCE modernizat constituind deci, în special în ceea ce privește mecanismul său de soluționare a litigiilor, un acord preconizat, iar nu un acord încheiat.
28
Comisia arată că nu se poate exclude ca problema aplicabilității mecanismului de soluționare a litigiilor în litigiile din interiorul Uniunii să fie ridicată în contextul domeniilor pentru care au fost deschise negocierile și care sunt strâns legate de chestiunile ridicate în prezenta cerere de aviz. Pe de altă parte, încheierea TCE modernizat fără modificarea articolului 26 din TCE sau fără a determina interpretarea acestuia printr‑un instrument de drept internațional public care să permită să oblige tribunalele arbitrale ar putea fi interpretată de tribunalele arbitrale în sensul că Uniunea și statele membre confirmă într‑un nou acord internațional aplicabilitatea articolului 26 din TCE modernizat litigiilor din interiorul Uniunii.
29
În acest context, Comisia amintește că o cerere de aviz al cărei domeniu de aplicare este relativ larg poate fi ghidată de obiectivul legitim al unei instituții sau al unui stat membru de a cunoaște întinderea competențelor Uniunii și, respectiv, ale statelor membre înainte de a se decide să semneze și să încheie acordul preconizat. Or, faptul de a nu modifica articolul 26 din TCE ar putea fi interpretat ca o acceptare că răspunderea internațională a statelor membre poate fi angajată în mod direct într‑o materie care ține de competența exclusivă a Uniunii. Aceasta ar însemna să se încalce obligația care revine statelor membre de a asigura pe teritoriile lor respective aplicarea și respectarea dreptului Uniunii, permițând exercitarea unei competențe naționale care prevalează față de competențele Uniunii și față de prerogativele Curții, care decurg din articolul 19 TUE și din articolul 344 TFUE.
30
Comisia arată că avizul Curții va avea drept efect să oblige instituțiile și statele membre să continue negocierile privind TCE modernizat, aflate în curs. În funcție de conținutul acestui aviz, fie interpretarea Curții va trebui să fie transpusă într‑un acord între statele membre și Uniune privind interpretarea articolului 26 din TCE modernizat sau într‑un tratat între statele membre și Uniune de modificare a articolului 26 din TCE modernizat inter se, fie Consiliul va trebui, la recomandarea modificată a Comisiei, să extindă domeniul de aplicare al mandatului de negociere.
31
În schimb, Ungaria apreciază că prezenta cerere de aviz este inadmisibilă. Ea arată că, pentru a se putea pronunța cu privire la compatibilitatea dispozițiilor unui acord preconizat cu tratatele, Curtea trebuie să dispună de elemente suficiente cu privire la însuși conținutul acordului respectiv. Or, în speță, pe baza documentelor și a informațiilor disponibile în prezent și a stadiului de avansare a negocierilor, nici textul integral, nici textul parțial al proiectului de TCE modernizat nu ar fi disponibile și nu ar fi posibil să se deducă rezultatul negocierilor în curs. Astfel, în primul rând, negocierile nu ar fi decât în stadiul inițial, statul membru autor al prezentei cereri de aviz neanexând de altfel la aceasta decât textul TCE în vigoare în prezent. În al doilea rând, lista domeniilor deschise negocierii nu ar fi exhaustivă și ar putea fi completată. În al treilea rând, observațiile cu privire la opțiunile politice ale părților contractante ar fi cele formulate înainte de prima rundă oficială de negocieri.
32
Consiliul are de asemenea îndoieli cu privire la admisibilitatea prezentei cereri de aviz din cauza, printre altele, a incertitudinii privind conținutul acordului preconizat și eventuala modificare a articolului 26 din TCE, a lipsei consecințelor unui eventual aviz negativ al Curții și a faptului că jurisprudența rezultată din Hotărârea din 5 noiembrie 2002, Comisia/Danemarca (C‑467/98, EU:C:2002:625), nu ar fi relevantă în speță întrucât această jurisprudență a fost elaborată în cadrul unei acțiuni în constatarea neîndeplinirii obligațiilor în temeiul articolului 258 TFUE.
33
Consiliul nu contestă însă pertinența motivelor prezentate de Regatul Belgiei în susținerea admisibilității prezentei cereri de aviz și apreciază că nu se poate exclude ca negocierile să se extindă în final la articolul 26 din TCE. Într‑un asemenea caz, directivele de negociere ale Consiliului ar prevedea că Comisia se asigură că rezultatul este conform cu dreptul Uniunii.
Poziția Curții
34
Conform articolului 218 alineatul (11) TFUE, un stat membru, Parlamentul European, Consiliul sau Comisia poate obține avizul Curții cu privire la compatibilitatea unui acord preconizat cu dispozițiile tratatelor.
35
Potrivit unei jurisprudențe constante a Curții, această dispoziție urmărește să prevină complicațiile care ar rezulta din contestarea în justiție a compatibilității cu tratatele a unor acorduri internaționale care angajează Uniunea. Astfel, o decizie judiciară care constată eventual, după încheierea unui acord internațional care angajează Uniunea, că acesta este incompatibil cu dispozițiile tratatelor, având în vedere fie conținutul său, fie procedura adoptată pentru încheierea sa, ar crea, cu siguranță, nu numai pe planul intern al Uniunii, ci și pe cel al relațiilor internaționale, dificultăți serioase și ar risca să prejudicieze toate părțile interesate, inclusiv statele terțe [Avizul 1/19 (Convenția de la Istanbul) din 6 octombrie 2021, EU:C:2021:832, punctul 193 și jurisprudența citată].
36
Desigur, posibilitatea de a introduce o cerere de aviz în temeiul articolului 218 alineatul (11) TFUE nu presupune, ca o condiție prealabilă, un acord definitiv între instituțiile în cauză [Avizul 1/19 (Convenția de la Istanbul) din 6 octombrie 2021, EU:C:2021:832, punctul 204 și jurisprudența citată].
37
În consecință, Curtea poate fi sesizată cu o cerere de aviz atunci când obiectul acordului preconizat este cunoscut, chiar dacă subzistă un anumit număr de alternative încă deschise și de divergențe referitoare la redactarea textelor în discuție [Avizul 1/09 (Acordul privind crearea unui sistem unic de soluționare a litigiilor în materie de brevete) din 8 martie 2011, EU:C:2011:123, punctul 53].
38
Acesta este în special cazul atunci când cererea de aviz se referă doar la întrebarea dacă Uniunea are competența de a încheia un acord preconizat [a se vedea în acest sens Avizul 2/94 (Aderarea Comunității la CEDO) din 28 martie 1996 (EU:C:1996:140, punctele 13-18).
39
Dat fiind însă că cererea de aviz privește problema compatibilității acestui acord cu tratatele, este necesar ca Curtea să dispună de elemente suficiente cu privire la însuși conținutul acordului menționat [Avizul 2/94 (Aderarea Comunității la CEDO) din 28 martie 1996, EU:C:1996:140, punctul 19, și Avizul 2/13 (Aderarea Uniunii la CEDO) din 18 decembrie 2014, EU:C:2014:2454, punctul 147].
40
Or, pe de o parte, prezenta cerere de aviz nu privește competența Uniunii de a încheia TCE modernizat, ci compatibilitatea acestuia, în special a articolului 26, cu tratatele.
41
Pe de altă parte, însuși Regatul Belgiei recunoaște că nu exista la momentul introducerii prezentei cereri de aviz niciun document care să cuprindă textul TCE în versiunea sa modernizată sau cel al articolului 26 din acesta.
42
Potrivit Regatului Belgiei, împrejurarea menționată nu ar trebui să afecteze admisibilitatea acestei cereri de aviz din moment ce ar fi de notorietate că în acest stadiu al negocierilor nicio modificare a articolului 26 nu ar fi avută în vedere în versiunea modernizată a TCE. Într‑adevăr, negocierile privind modernizarea TCE nu ar fi fost inițiate decât în raport cu lista de domenii deschise negocierii, listă care nu ar cuprinde mecanismul de soluționare a litigiilor prevăzut la acest articol.
43
Or, elementele prezentate Curții nu permit să se considere că articolul 26 din TCE nu va face obiectul unor modificări la finalul acestor negocieri.
44
Astfel, în primul rând, deși este adevărat că Conferința Cartei a identificat o listă de domenii deschise negocierii și că această listă nu include mecanismul de soluționare a litigiilor prevăzut la articolul 26 din TCE, nu este mai puțin adevărat că la data introducerii prezentei cereri de aviz negocierile se aflau într‑un stadiu foarte precoce și că Hotărârea din 2 septembrie 2021, Republica Moldova (C‑741/19, EU:C:2021:655), nu fusese încă pronunțată. Rezultă că s‑ar fi putut și s‑ar putea încă să se ajungă între părțile contractante la un consens în favoarea introducerii în lista menționată a domeniului din care face parte acest articol. În consecință, rezultatul eventualelor negocieri privind acest domeniu nu este suficient de previzibil și nu poate fi exclus ca articolul 26 din TCE să fie modificat.
45
În al doilea rând, așa cum a arătat însuși Regatul Belgiei, au fost deschise negocieri în ceea ce privește definiția noțiunilor de „investiție” și „investitor”, în sensul articolului 1 din TCE, asemenea noțiuni condiționând domeniul de aplicare al mecanismului de soluționare a litigiilor prevăzut la articolul 26 din TCE. Or, nu numai că niciun text de modificare a articolului 1 nu a fost adoptat în această etapă, dar de altfel nici incidența pe care modificările eventuale aduse acestor noțiuni ar putea să o aibă asupra acestui mecanism de soluționare a litigiilor nu poate fi apreciată în lipsa oricărui element care să permită cunoașterea cu o anumită precizie a normelor care guvernează mecanismul menționat.
46
Având în vedere aceste incertitudini, Curtea nu dispune de elemente suficiente cu privire la conținutul și, mai exact, la domeniul de aplicare al articolului 26 care va figura în TCE modernizat, în condițiile în care acest domeniu de aplicare face obiectul prezentei cereri de aviz. Aceasta din urmă este, prin urmare, prematură.
47
În sfârșit, trebuie adăugat că, în ceea ce privește considerațiile de oportunitate amintite la punctul 25 din prezentul aviz, care ar justifica o luare de poziție din partea Curții cu privire la problema compatibilității articolului 26 din TCE cu tratatele, este suficient să se constate, pe de o parte, că asemenea considerații sunt străine finalității procedurii de aviz amintite la punctul 35 din prezentul aviz, această dispoziție fiind deja în vigoare. Pe de altă parte și în orice caz, Curtea s‑a pronunțat deja cu privire la acest aspect. Astfel, rezultă în mod clar din Hotărârea din 2 septembrie 2021, Republica Moldova (C‑741/19, EU:C:2021:655), în special din cuprinsul punctelor 40-66 din aceasta, că respectarea principiului de autonomie a dreptului Uniunii, consacrat la articolul 344 TFUE, impune interpretarea articolului 26 alineatul (2) litera (c) din TCE în sensul că nu este aplicabil litigiilor între un stat membru și un investitor din alt stat membru cu privire la o investiție realizată de acesta din urmă în primul stat membru.
48
Din ansamblul considerațiilor care precedă rezultă că Curtea nu dispune de elemente suficiente cu privire la însuși conținutul acordului preconizat și că, în consecință, prezenta cerere de aviz trebuie considerată inadmisibilă din cauza caracterului său prematur.
În consecință, Curtea (Camera a patra) emite următorul aviz:
Cererea de aviz introdusă de Regatul Belgiei la 2 decembrie 2020 este inadmisibilă.
Lycourgos Rodin Bonichot
Rossi Spineanu‑Matei
Luxemburg, 16 iunie 2022.
Grefier Președintele Camerei a patra
A. Calot Escobar C. Lycourgos