VIRKAMIESTUOMIOISTUIMEN TUOMIO (kolmas jaosto)
11 päivänä joulukuuta 2008
Asia F-66/07
Charles Dubus ja Jean Leveque
vastaan
Euroopan yhteisöjen komissio
Henkilöstö – Virkamiehet – Ylennys – Vuoden 2006 ylennyskierros – Kyky työskennellä kolmannella kielellä
Aihe: EY 236 ja EA 152 artiklan nojalla nostettu kanne, jossa Dubus ja Leveque vaativat, että virkamiestuomioistuin kumoaa päätöksen
olla kirjaamatta Dubus’ta vuoden 2006 ylennyskierroksella palkkaluokkaan C*3 ylennettyjen virkamiesten luetteloon ja päätöksen
olla kirjaamatta Levequeta vuoden 2006 ylennyskierroksella palkkaluokkaan B*8 ylennettyjen virkamiesten luetteloon, sellaisina
kuin päätökset julkaistiin 17.11.2006 Hallinnollisissa tiedotteissa nro 55‑2006, ja velvoittaa komission korvaamaan heille
näistä päätöksistä aiheutuneet vahingot.
Ratkaisu: Komission päätös olla kirjaamatta Dubus’ta vuoden 2006 ylennyskierroksella palkkaluokkaan C*3 ylennettyjen virkamiesten luetteloon
ja komission päätös olla kirjaamatta Levequeta samalla ylennyskierroksella palkkaluokkaan B*8 ylennettyjen virkamiesten luetteloon
kumotaan. Kanne hylätään muilta osin. Komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan kantajien
oikeudenkäyntikulut. Euroopan unionin neuvosto komission vaatimuksia tukevana väliintulijana vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.
Tiivistelmä
1.      Virkamiehet – Ylennys – Edellytykset – Sen osoittaminen, että virkamies kykenee työskentelemään kolmannella kielellä
(Henkilöstösääntöjen 45 artiklan 2 kohta; liitteessä III oleva 7 artikla ja liitteessä XIII oleva 11 artikla)
2.      Virkamiehet – Kanne – Täysi harkintavalta
(EY 233 artikla; henkilöstösääntöjen 45 artiklan 2 kohta ja 91 artiklan 1 kohta)
1.      Henkilöstösääntöjen, sellaisina kuin ne ovat muutettuina virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen ja muuta henkilöstöä
koskevien palvelussuhteen ehtojen muuttamisesta annetulla asetuksella N:o 723/2004, 45 artiklan 2 kohtaa, jonka mukaan virkamiehen
on ennen ensimmäistä ylennystä osoitettava kykynsä työskennellä kolmannella kielellä, sovelletaan vasta siitä lähtien, kun
toimielinten keskinäisellä sopimuksella antamat yhteiset täytäntöönpanosäännöt tulevat voimaan.
On nimittäin todettava, että koska lainsäätäjä on henkilöstösääntöjen liitteessä XIII olevan 11 artiklan mukaan joka tapauksessa
sulkenut pois 45 artiklan 2 kohdan soveltamisen ylennyksiin, jotka tulevat voimaan ennen 1 päivää toukokuuta 2006, tätä säännöstä
ei voida ennen edellä mainittujen yhteisten täytäntöönpanosääntöjen voimaantuloa soveltaa lainsäätäjän vaatimin edellytyksin,
joita ovat yhdenmukaisen soveltamisen takaaminen eri toimielimissä ja tämän uuden henkilöstösääntöihin perustuvan velvollisuuden
yhteys virkamiesten mahdollisuuteen päästä kolmannen kielen koulutukseen. Toimielin ei siten voi soveltaa tätä henkilöstösääntöjen
artiklaa vain sen itsensä asettamien yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti.
(ks. 29–33 kohta)
2.      Pitää paikkansa, että yhteisöjen virkamiestuomioistuimella voi tietyissä tilanteissa olla henkilöstösääntöjen 91 artiklan
1 kohdan nojalla täysi harkintavalta, jonka perusteella se voi antaa käsiteltävinään olevissa raha-asioita koskevissa riidoissa
kokonaisvaltaisen ratkaisun lausumalla virkamiehen oikeuksista ja velvollisuuksista. Koska päätös, jossa kantajalta on evätty
ylennys, on kuitenkin hänen vaatimuksensa mukaisesti kumottu sen vuoksi, ettei ylentämisen edellytykseksi asetettua lisävaatimusta,
joka koski kolmannen kielen hallintaa, voitu lainmukaisesti kohdistaa häneen, hän ei voi saada tuomioistuimessa vahingonkorvausta
tästä väitetysti aiheutuneesta urakehityksen viivästymisestä, vaikka hän osoittaa, että hänellä on vaadittu virkaikä ja enemmän
pisteitä kuin mitä ylentäminen edellyttää. Ei nimittäin voida sulkea pois, että muut näkökohdat voivat olla esteenä kantajan
taannehtivalle ylentämiselle, esimerkiksi se seikka, että ylentämiskelpoisten ja ylentämiskynnyksen saavuttaneiden virkamiesten
määrä ylitti talousarvion perusteella mahdollisten ylennysten määrän. Kantajan oikeudet on näin ollen palautettava täytäntöönpanotoimenpiteillä,
jotka hallintoviranomaisen on EY 233 artiklan mukaan toteutettava noudattaakseen oikeusvoimaista ratkaisua, ja tarvittaessa
kantajan ura on määritettävä uudelleen taannehtivin vaikutuksin.
(ks. 46–49 kohta)
Viittaukset:
Yhteisöjen tuomioistuin: asia C‑135/06 P, Weißenfels v. parlamentti, 18.12.2007 (Kok., s. I‑12041, 64–68 kohta)
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: asia T‑402/03, Katalagarianakis v. komissio, 15.3.2007 (105 ja 106 kohta, ei vielä
julkaistu oikeustapauskokoelmassa)