62023CJ0580
UNIONIN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (ensimmäinen jaosto)
4 päivänä joulukuuta 2025 (
*1
)
Ennakkoratkaisupyyntö – Tekijänoikeuden ja lähioikeuksien tiettyjen piirteiden yhdenmukaistaminen tietoyhteiskunnassa – Direktiivi 2001/29/EY – 2–4 artikla – Kappaleen valmistamista koskeva oikeus – Teoksen käsite – Käyttötaiteen teosten tekijänoikeussuoja – Käyttötaiteen kohteen omaperäisyyden tutkiminen – Käsite ”vapaat ja luovat ratkaisut” – Näiden ratkaisujen arviointiperusteet – Yksinoikeuksien loukkauksen arviointi
Yhdistetyissä asioissa C‑580/23 ja C‑795/23,
joissa on kyse kahdesta SEUT 267 artiklaan perustuvasta ennakkoratkaisupyynnöstä, jotka Svea hovrätt, Patent- och marknadsöverdomstolen (Svean hovioikeus, patentti- ja markkinaylioikeus, Ruotsi) (C‑580/23) ja Bundesgerichtshof (ylin yleinen tuomioistuin, Saksa) (C‑795/23) ovat esittäneet 20.9.2023 ja 21.12.2023 tekemillään päätöksillä, jotka ovat saapuneet unionin tuomioistuimeen 21.9.2023 ja 21.12.2023, saadakseen ennakkoratkaisun asioissa
Mio AB,
Mio e-handel AB ja
Mio Försäljning AB
vastaan
Galleri Mikael & Thomas Asplund Aktiebolag (C‑580/23),
ja
USM U. Schärer Söhne AG
vastaan
konektra GmbH ja
LN (C‑795/23),
UNIONIN TUOMIOISTUIN (ensimmäinen jaosto),
toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja F. Biltgen, varapresidentti T. von Danwitz, joka hoitaa ensimmäisen jaoston tuomarin tehtäviä, sekä tuomarit I. Ziemele (esittelevä tuomari), A. Kumin ja S. Gervasoni,
julkisasiamies: M. Szpunar,
kirjaaja: hallintovirkamies C. Strömholm,
ottaen huomioon kirjallisessa käsittelyssä ja 30.1.2025 pidetyssä istunnossa esitetyn,
ottaen huomioon huomautukset, jotka sille ovat esittäneet
–
Mio AB, Mio e-handel AB ja Mio Försäljning AB, edustajinaan Å. Hellstadius, M. Johansson ja R. Wessman, advokater,
–
konektra GmbH ja LN, edustajinaan R. Hirsch ja N. Tretter, Rechtsanwälte,
–
Galleri Mikael & Thomas Asplund Aktiebolag, edustajinaan M. Bruder ja H. Wistam, advokater,
–
USM U. Schärer Söhne AG, edustajinaan E. Keller ja V. Zipperich, Rechtsanwälte,
–
Ranskan hallitus, asiamiehinään R. Bénard ja E. Timmermans,
–
Alankomaiden hallitus, asiamiehinään M. K. Bulterman ja J. M. Hoogveld,
–
Euroopan komissio, asiamiehinään C. Faroghi, J. Samnadda ja G. von Rintelen,
kuultuaan julkisasiamiehen 8.5.2025 pidetyssä istunnossa esittämän ratkaisuehdotuksen,
on antanut seuraavan
tuomion
1
Käsiteltävät kaksi ennakkoratkaisupyyntöä koskevat tekijänoikeuden ja lähioikeuksien tiettyjen piirteiden yhdenmukaistamisesta tietoyhteiskunnassa 22.5.2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/29/EY (EYVL 2001, L 167, s. 10) 2–4 artiklan tulkintaa.
2
Nämä pyynnöt on esitetty asioissa, joista ensimmäisessä vastakkain ovat yhtäältä Ruotsin oikeuden mukaan perustetut yhtiöt Mio AB, Mio e-handel AB ja Mio Försäljning AB (jäljempänä Mio) ja toisaalta Ruotsin oikeuden mukaan perustettu yhtiö Galleri Mikael & Thomas Asplund Aktiebolag (jäljempänä Asplund) (C‑580/23) ja toisessa yhtäältä Sveitsin oikeuden mukaan perustettu yhtiö USM U. Schärer Söhne AG (jäljempänä USM) ja toisaalta Saksan oikeuden mukaan perustettu yhtiö konektra GmbH ja sen johtaja LN (jäljempänä Konektra) (C‑795/23) ja jotka koskevat väitettyjä tekijänoikeuden loukkauksia.
Asiaa koskevat oikeussäännöt
Unionin oikeus
Direktiivi 2001/29
3
Direktiivin 2001/29 johdanto-osan 4, 9, 10 ja 60 perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
”(4)
Tekijänoikeuden ja lähioikeuksien oikeudellisten puitteiden yhdenmukaistaminen lisää oikeusvarmuutta ja täyttää henkisen omaisuuden korkeatasoisen suojan vaatimukset sekä edistää siten merkittäviä investointeja luovuuteen ja innovaatioon, mukaan lukien verkostoinfrastruktuuriin, mikä puolestaan johtaa Euroopan teollisuuden kasvuun ja sen kilpailukyvyn parantumiseen sekä sisällöllisen tarjonnan että tietotekniikan osalta ja yleisemmin monilla teollisuuden ja kulttuurin aloilla. Tämä ylläpitää työllisyyttä ja edistää uusien työpaikkojen luomista.
– –
(9)
Tekijänoikeuden ja lähioikeuksien yhdenmukaistamisen on perustuttava suojan korkeaan tasoon, koska nämä oikeudet ovat ratkaisevan tärkeitä henkisen luomistyön kannalta. Niiden suojaaminen auttaa varmistamaan luovuuden ylläpitämisen ja kehittymisen niin tekijöiden, esittäjien, tuottajien, kuluttajien, kulttuurin, teollisuuden kuin suuren yleisön etujen mukaisesti. Tämän vuoksi henkisen omaisuuden tunnustetaan olevan erottamaton osa omaisuuden käsitettä.
(10)
Voidakseen jatkaa luovaa ja taiteellista työtään tekijöiden tai esittäjien on saatava asianmukainen korvaus työnsä käyttämisestä, kuten myös tuottajien voidakseen rahoittaa tällaista työtä. Tuotteiden kuten äänitteiden, elokuvien tai multimediatuotteiden sekä esimerkiksi tilauspalvelujen kaltaisten palvelujen tuottamiseen vaadittavat investoinnit ovat merkittäviä. Henkistä omaisuutta koskevien oikeuksien riittävä oikeudellinen suoja on tarpeen, jotta tämän korvauksen saatavuus voidaan taata ja mahdollistaa näille investoinneille riittävä tuotto.
– –
(60)
Tässä direktiivissä säädetty suoja ei saisi vaikuttaa muiden alojen kansalliseen tai yhteisön lainsäädäntöön, joka koskee esimerkiksi teollisoikeuksia, tietosuojaa, ehdollista pääsyä, julkisten asiakirjojen saatavuutta sekä tiedotusvälineiden käytön kronologiaa, ja jolla saattaa olla vaikutusta tekijänoikeuden ja lähioikeuksien oikeudelliseen suojaan.”
4
Direktiivin 2 artiklassa, jonka otsikko on ”Kappaleen valmistamista koskeva oikeus”, säädetään seuraavaa:
”Jäsenvaltioiden on säädettävä, että yksinoikeus sallia tai kieltää suoraan tai välillisesti, tilapäisesti tai pysyvästi, millä keinolla ja missä muodossa tahansa kokonaan tai osittain tapahtuva kappaleen valmistaminen on:
a)
tekijöillä teostensa osalta;
b)
esittäjillä esitystensä tallenteiden osalta;
c)
äänitetuottajilla äänitteidensä osalta;
d)
elokuvien ensimmäisten tallenteiden tuottajilla elokuviensa alkuperäiskappaleiden ja niiden kopioiden osalta; ja
e)
yleisradio-organisaatioilla lähetystensä tallenteiden osalta riippumatta siitä, onko kyseessä lähetysten langallinen vai langaton siirto, tai siirto kaapelin tai satelliitin välityksellä.”
5
Direktiivin 3 artiklassa, jonka otsikko on ”Oikeus välittää yleisölle teoksia ja oikeus saattaa muu aineisto yleisön saataviin”, säädetään seuraavaa:
”1.   Jäsenvaltioiden on säädettävä, että tekijöillä on yksinoikeus sallia tai kieltää teostensa langallinen tai langaton välittäminen yleisölle, mukaan lukien teosten saattaminen yleisön saataviin siten, että yleisöön kuuluvilla henkilöillä on mahdollisuus saada teokset saataviinsa itse valitsemastaan paikasta ja itse valitsemanaan aikana.
2.   Jäsenvaltioiden on säädettävä, että yksinoikeus sallia tai kieltää langallinen tai langaton yleisön saataviin saattaminen siten, että yleisöön kuuluvilla henkilöillä on mahdollisuus saada suojattu aineisto saataviinsa itse valitsemastaan paikasta ja itse valitsemanaan aikana, on:
a)
esittäjillä esitystensä tallenteiden osalta;
b)
äänitetuottajilla äänitteidensä osalta;
c)
elokuvien ensimmäisten tallenteiden tuottajilla elokuviensa alkuperäiskappaleiden ja niiden kopioiden osalta; ja
d)
yleisradio-organisaatioilla lähetystensä tallenteiden osalta riippumatta siitä, onko kyseessä lähetysten langallinen vai langaton siirto, tai siirto kaapelin tai satelliitin välityksellä.
3.   Edellä 1 ja 2 kohdassa mainitut oikeudet eivät sammu tässä artiklassa säädetyllä tavalla tapahtuvan yleisölle välittämisen tai yleisön saataviin saattamisen yhteydessä.”
6
Direktiivin 4 artiklassa, jonka otsikko on ”Levitysoikeus”, säädetään seuraavaa:
”1.   Jäsenvaltioiden on säädettävä, että tekijöillä on yksinoikeus sallia tai kieltää teostensa alkuperäiskappaleiden ja niiden kopioiden levitys yleisölle missä muodossa tahansa myymällä tai muutoin.
2.   Levitysoikeus ei sammu [Euroopan] yhteisössä teoksen alkuperäiskappaleen tai sen kopioiden osalta, paitsi kun on kyseessä yhteisössä tapahtuva kohteen ensimmäinen myynti tai muu omistusoikeuden siirto, jonka oikeudenhaltija suorittaa itse tai joka suoritetaan hänen suostumuksellaan.”
7
Direktiivin 5 artiklassa, jonka otsikko on ”Poikkeukset ja rajoitukset”, säädetään seuraavaa:
”1.   Edellä 2 artiklassa säädetty kappaleen valmistamista koskeva oikeus ei koske sellaista 2 artiklassa tarkoitettua tilapäistä kappaleen valmistamista, joka on väliaikaista tai satunnaista sekä erottamaton ja välttämätön osa teknistä prosessia ja jonka ainoa tarkoitus on mahdollistaa
a)
välittäjän toimesta tapahtuva teoksen tai muun aineiston siirto verkossa kolmansien osapuolien välillä, tai
b)
sen laillinen käyttö,
ja jolla ei ole itsenäistä taloudellista merkitystä.
– –
5.   Tämän artiklan 1, 2, 3 ja 4 kohdan mukaisia poikkeuksia ja rajoituksia sovelletaan vain tietyissä erityistapauksissa, jotka eivät ole ristiriidassa teoksen tai muun aineiston tavanomaisen hyödyntämisen kanssa eivätkä kohtuuttomasti haittaa oikeudenhaltijan oikeutettuja etuja.”
8
Direktiivin 9 artiklassa, jonka otsikko on ”Muiden säännösten edelleen soveltaminen”, säädetään, että direktiivi ei vaikuta muita aihealueita koskeviin säännöksiin.
Direktiivi 98/71/EY
9
Mallien oikeudellisesta suojasta 13.10.1998 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/71/EY (EYVL 1998, L 289, s. 28) johdanto-osan kahdeksannessa perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
”Koska tekijänoikeuslainsäädäntöä ei ole yhdenmukaistettu, on tärkeää vahvistaa rekisteröityjen mallien suojaamista koskevan erityislainsäädännön ja tekijänoikeuslainsäädännön antaman kaksinkertaisen suojan periaate, samalla kun jäsenvaltioille jätetään oikeus päättää tekijänoikeudellisen suojan laajuudesta ja siitä, millä edellytyksillä tätä suojaa annetaan.”
10
Direktiivin 17 artiklassa, jonka otsikko on ”Suhde tekijänoikeuteen”, säädetään seuraavaa:
”Tämän direktiivin mukaisesti jäsenvaltiossa tai jäsenvaltion osalta rekisteröityä mallia koskevalla oikeudella suojattu malli voidaan suojata myös kyseisen valtion tekijänoikeuslain nojalla siitä päivästä lähtien, jona malli on luotu tai saatettu johonkin muotoon. Kukin jäsenvaltio määrää näin myönnettävän suojan laajuuden ja edellytykset sekä vaadittavan omaperäisyyden.”
Asetus (EY) N:o 6/2002
11
Yhteisömallista 12.12.2001 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 6/2002 (EYVL 2002, L 3, s. 1) johdanto-osan 32 perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
”Koska tekijänoikeutta koskevaa lainsäädäntöä ei ole täysin yhdenmukaistettu, on tärkeää vahvistaa yhteisömallin ja tekijänoikeuden antaman suojan samanaikaisen soveltamisen periaate, samalla kun jäsenvaltioille jätetään oikeus päättää tekijänoikeudellisen suojan laajuudesta ja siitä, millä edellytyksillä tätä suojaa annetaan.”
12
Asetuksen 3 artiklan a alakohdassa määritellään käsite ”malli” samoin sanamuodoin kuin direktiivin 98/71 1 artiklan a alakohdassa.
13
Asetuksen 96 artiklan, jonka otsikko on ”Suhde muihin kansallisiin suojamuotoihin”, 2 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Yhteisömallilla suojattu malli voi saada suojan myös jäsenvaltioiden tekijänoikeuslainsäädännön nojalla siitä päivästä lähtien, jona malli on luotu tai saatettu johonkin muotoon. Kukin jäsenvaltio määrää näin myönnettävän suojan laajuuden ja edellytykset sekä vaadittavan omaperäisyyden.”
Ruotsin oikeus
14
Tekijänoikeudesta kirjallisiin ja taiteellisiin teoksiin annetun lain (1960:729) (lagen om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk (1960:729)) (SFS 1960, nro 729), sellaisena kuin sitä sovelletaan pääasiaan asiassa C‑580/23 (jäljempänä tekijänoikeudesta kirjallisiin ja taiteellisiin teoksiin annettu laki), 1 §:ssä säädetään seuraavaa:
”Sillä, joka on luonut kirjallisen tai taiteellisen teoksen, on tekijänoikeus teokseen, olkoonpa se
1.
kaunokirjallinen tai selittävä kirjallinen tai suullinen esitys,
2.
tietokoneohjelma,
3.
sävellys- tai näyttämöteos,
4.
elokuvateos,
5.
valokuvateos tai muu kuvataiteen teos,
6.
rakennustaiteen tai käyttötaiteen tuote tai
7.
muulla tavalla ilmenevä teos.”
15
Tekijänoikeudesta kirjallisiin ja taiteellisiin teoksiin annetun lain 2 §:n mukaan tekijänoikeus tuottaa tietyin rajoituksin yksinomaisen oikeuden määrätä teoksesta valmistamalla siitä kappaleita ja saattamalla se yleisön saataviin, muuttamattomana tai muutettuna, käännöksenä tai muunnelmana, toisessa kirjallisuus- tai taidelajissa taikka toista tekotapaa käyttäen. ’Kappaleen valmistamisena’ pidetään kokonaan tai osittain tapahtuvaa kappaleen valmistamista suoraan tai välillisesti, tilapäisesti tai pysyvästi sekä millä keinolla ja missä muodossa tahansa. Teos saatetaan yleisön saataviin muun muassa, kun se esitetään julkisesti tai kun sen kappale tarjotaan myytäväksi, vuokrattavaksi tai lainattavaksi taikka sitä muutoin levitetään yleisön keskuuteen.
16
Tekijänoikeudesta kirjallisiin ja taiteellisiin teoksiin annetun lain 53 b §:ssä säädetään, että tuomioistuin voi uhkasakon uhalla kieltää henkilöä, joka loukkaa tekijänoikeutta tai osallistuu loukkaukseen, jatkamasta tätä tekoa.
Saksan oikeus
17
Tekijänoikeudesta ja lähioikeuksista 9.9.1965 annetun lain (tekijänoikeuslaki) (Gesetz über Urheberrecht und verwandte Schutzrechte (Urheberrechtsgesetz)) (BGBl. 1965 I, s. 1273), sellaisena kuin sitä sovelletaan pääasiaan asiassa C‑795/23, 2 §:n, jonka otsikko on ”Suojatut teokset”, 1 momentin 4 kohdassa säädetään, että suojattuihin kirjallisiin, tieteellisiin ja taiteellisiin teoksiin kuuluvat muun muassa taideteokset, mukaan lukien arkkitehtoniset ja käyttötaiteen teokset, sekä tällaisten teosten luonnokset. Kyseisen 2 §:n 2 momentin nojalla yksinomaan yksilölliset henkiset luomukset ovat tässä laissa tarkoitettuja teoksia.
Pääasiat ja ennakkoratkaisukysymykset
Asia C‑580/23
18
Asplund suunnittelee ja valmistaa sisutustuotteita ja huonekaluja. Asplundin tuotevalikoimaan kuuluvat muun muassa ”Palais Royal” ‑sarjan ruokapöydät.
19
Mio harjoittaa huonekalu- ja sisustusalan vähittäiskauppaa. Mion tuotevalikoimaan kuuluvat muun muassa ”Cord”‑huonekalusarjan ruokapöydät.
20
Asplund nosti vuoden 2001 lokakuussa Patent- och marknadsdomstolenissa (patentti- ja markkinatuomioistuin, Ruotsi) kanteen Mioa vastaan tekijänoikeuden loukkauksen vuoksi. Kyseisessä kanteessa Asplund muun muassa vaati mainittua tuomioistuinta kieltämään uhkasakon uhalla Mioa valmistamasta, pitämästä kaupan tai myymästä Cord-huonekalusarjan ruokapöytiä ja väitti, että käyttötaiteen kohteina Palais Royal ‑sarjan pöytiä suojattiin tekijänoikeudella, minkä vuoksi Cord-huonekalusarjan ruokapöydät merkitsivät tekijänoikeuden loukkausta, koska ne olivat hyvin samankaltaisia kuin Palais Royal ‑sarjan pöydät.
21
Mion mukaan Palais Royal ‑sarja pöytiä ei suojata tekijänoikeudella, koska kyseiset pöydät eivät ole riittävän omaperäisiä, jotta ne voisivat saada suojaa. Mion mukaan kyseisten pöytien suunnittelu perustuu aiemmin tunnettujen ja Euroopan unionissa rekisteröityjen mallien pelkkiin variaatioihin. Vaikka Palais Royal ‑sarjan pöytiä suojattaisiin tekijänoikeudella, suoja olisi Mion mukaan joka tapauksessa suppeaa ja rajoittunutta ja asianomaisten kahden pöytämallin väliset erot riittäisivät osoittamaan, että Mion pöydillä ei loukata tekijänoikeutta.
22
Patent- och marknadsdomstolen hyväksyi Asplundin vaatimuksen, joka koski sitä, että käyttötaiteen kohteina Palais Royal ‑sarjan pöytiä suojattiin tekijänoikeudella ja että Cord-huonekalusarjan ruokapöydät merkitsivät tekijänoikeuden loukkausta.
23
Mio valitti Patent- och marknadsdomstolenin ratkaisusta Svea hovrätt, Patent- och marknadsöverdomstoleniin (Svean hovioikeus, patentti- ja markkinaylioikeus, Ruotsi), joka on ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin.
24
Ennakkoratkaisua pyytäneellä tuomioistuimella on lähinnä epäilyjä siitä, suojataanko Palais Royal ‑sarjan pöytiä ”teoksina” tekijänoikeudella. Se pohtii kriteerejä, joiden perusteella kohteen omaperäisyys voidaan määrittää, jotta sitä voitaisiin pitää direktiivin 2001/29 2 artiklan a alakohdassa tarkoitettuna teoksena 12.9.2019 annettuun tuomioon Cofemel (C‑683/17, EU:C:2019:721) perustuvan oikeuskäytännön mukaisesti.
25
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin täsmentää, että jotta kohdetta voidaan pitää omaperäisenä, on samanaikaisesti välttämätöntä ja riittävää, että se heijastaa tekijänsä yksilöllisyyttä ilmentämällä tämän vapaita ja luovia ratkaisuja. Kun kohteen valmistamisen ovat sanelleet sellaiset tekniset seikat, säännöt tai rajoitteet, jotka eivät ole jättäneet tilaa luomisen vapaudelle, kyseistä kohdetta ei voida pitää sillä tavalla omaperäisenä, että se voisi olla teos. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin huomauttaa kuitenkin, että kohde voi täyttää tällaisen omaperäisyyden vaatimuksen, vaikka sen valmistamisen ovat sanelleet tekniset seikat, kunhan tällainen saneleminen ei ole estänyt sen tekijää heijastamasta yksilöllisyyttään kohteessa ilmentämällä vapaita ja luovia ratkaisuja.
26
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin muistuttaa tämän osalta, että sen arvioimiseksi, onko kohde omaperäinen luomus, sen on otettava huomioon kaikki merkitykselliset seikat sellaisina kuin ne olivat kyseistä kohdetta suunniteltaessa, riippumatta kohteen luomisen jälkeisistä ulkoisista tekijöistä.
27
Epävarmuutta on kuitenkin siitä, miten kohteen omaperäisyyden konkreettinen arviointi on suoritettava ja mitkä tekijät on otettava huomioon sen määrittämiseksi, heijastaako käyttötaiteen kohde tekijänsä yksilöllisyyttä ilmentämällä tämän vapaita ja luovia ratkaisuja.
28
Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen mukaan riittää, että kohteen tekijällä on ollut liikkumavaraa ja tämä on todella tehnyt luonteeltaan erilaisia ratkaisuja kohteen luomisen yhteydessä, että tekniset seikat, säännöt tai rajoitteet eivät ole ohjanneet näitä ratkaisuja ja että kyseiset ratkaisut ovat tietyllä tapaa heijastuneet ja ilmenneet kyseisessä kohteessa. Näin laaja tulkinta merkitsisi käytännössä sitä, että kohteen omaperäisyyden arvioinnin pitäisi perustua luomisprosessiin itseensä ja tekijän sen kuluessa tekemiin ratkaisuihin. Tämä tulkinta merkitsisi myös sitä, että lähtökohtaisesti kaikkia kyseisen tekijän kohteen luomishetkellä tekemiä ratkaisuja, joita tekniset seikat, säännöt tai rajoitteet eivät ole ohjanneet, olisi pidettävä vapaina ja luovina.
29
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin katsoo tämän osalta, että edellä mainitun tulkinnan mukaan on niin, että toimivaltaisen tuomioistuimen suorittamassa kohteen omaperäisyyden arvioinnissa keskitytään pikemminkin luomisprosessiin ja tekijän prosessin aikana tekemiin ratkaisuihin kuin siihen, onko kohde itse tai luomisprosessin lopputulos todella taiteellinen esitys. Kysymys siitä, onko kohde riittävän omaperäinen, olisi siis ”pikemminkin näyttökysymys kuin oikeudellinen kysymys”.
30
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin huomauttaa myös, että kohteen omaperäisyyden vaatimuksen tällainen tulkinta merkitsisi sitä, että tekijältä edellytettyjä luovia ja vapaita ratkaisuja, joita kohteen tulisi ilmentää, koskevat vaatimukset olisivat sangen vähäiset. Tällöin vaarana olisi se, että kohteet, jotka eivät ansaitse tulla luokitelluiksi ”teoksiksi”, saisivat tekijänoikeuden suojaa. Tämän seurauksena voisi lisäksi olla se, että tavanomaisia kohteita, joita ei ole luotu taiteellisessa tarkoituksessa tai joilla ei ainakaan ole ”taiteellista omaleimaisuutta”, suojattaisiin teoksina.
31
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin katsoo, että käyttötaiteen kohteiden vähäisen omaperäisyyden vaatimus aiheuttaisi myös vaaran mallien suppeamman suojan tekemisestä sisällöttömäksi. Tässä asiayhteydessä kyseisellä tuomioistuimella on epäilyjä tavasta, jolla käyttötaiteen kohteiden vähäistä omaperäisyyttä koskeva vaatimus niveltyisi mallisuojan saamisen edellyttämän yksilöllisyyden vaatimukseen. Vaikka tekijänoikeudella ja mallioikeudella on erilaiset tavoitteet, ei vaikuta järkevältä, että mallia teoksena voitaisiin suojata tekijänoikeudella, vaikka se ei olisi riittävän yksilöllinen mallisuojan saamiseksi. Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen mukaan on niin – kuten unionin tuomioistuin katsoi 12.9.2019 antamassaan tuomiossa Cofemel (C‑683/17, EU:C:2019:721) –, että vaikka mallisuoja ja tekijänoikeussuoja voidaan myöntää samanaikaisesti samalle käyttötaiteen kohteelle, tämä samanaikaisuus on mahdollista vain tietyissä tilanteissa. Hyvin vähäisen omaperäisyyden vaatimus aiheuttaisi vaaran tilanteesta, jossa käyttötaiteen kohteita voitaisiin useimmissa tapauksissa suojata kummallakin oikeudella.
32
Sen sijaan voitaisiin ajatella toista tulkintaa eli sitä, että sen arvioimisen, heijastaako käyttötaiteen kohde tekijänsä yksilöllisyyttä ilmaisemalla tämän vapaita ja luovia ratkaisuja, lähtökohtana on oltava itse asianomainen kohde. Tämän kohteen itsensä olisi heijastettava tekijänsä yksilöllisyyttä ja ilmaistava tiettyä taiteellisuutta tai sillä pitäisi olla jotain, jota on ainakin aiemmin Ruotsissa ja muun muassa Saksassa kutsuttu teoskynnykseksi (”verkshöjd”). Tämän jälkimmäisen tulkinnan mukaan tehty arviointi voisi merkitä sitä, että kyseisellä kohteella on oltava tietty yksilöllinen luonne ja sen on oltava jollain tavoin ainutlaatuinen. Toisin sanoen kyseisen kohteen olisi oltava kohde, josta on tullut tietyssä määrin itsenäinen ja omaperäinen ja joka ilmentää tekijänsä yksilöllisyyttä.
33
Tässä tilanteessa Svea Hovrätt, Patent- och marknadsöverdomstolen on päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”1)
Arvioitaessa sitä, voidaanko käyttötaiteen kohteelle myöntää direktiivin 2001/29 2–4 artiklassa tarkoitettua teoksen laajaa tekijänoikeussuojaa, miten tarkastelu on suoritettava – ja mitkä tekijät on otettava tai tulisi ottaa huomioon – sen määrittämiseksi, heijastaako kohde tekijänsä yksilöllisyyttä ilmentämällä tämän vapaita ja luovia valintoja? Tältä osin on kysymys erityisesti sitä, onko kohteen omaperäisyyden tarkastelun kohdistuttava luomisprosessiin liittyviin tekijöihin ja tekijän selostukseen niistä tosiasiallisista valinnoista, jotka tämä on tehnyt kohteen luomisen yhteydessä, vai itse kohteeseen liittyviin tekijöihin ja luomisprosessin lopputulokseen sekä siihen, ilmentääkö itse kohde taiteellista vaikutusta.
2)
Siltä osin kuin on kyse vastauksesta ensimmäiseen kysymykseen ja kysymykseen siitä, heijastaako käyttötaiteen kohde tekijänsä yksilöllisyyttä ilmentämällä tämän vapaita ja luovia valintoja, mikä merkitys on sillä, että
a)
kohde muodostuu elementeistä, jotka kuuluvat yleisesti saatavilla oleviin muotoihin?
b)
kohde on luotu aiemmin tunnettujen mallien tai nykyisen mallisuuntauksen pohjalta ja että se on niiden variaatio?
c)
riippumatta ja tietämättä siitä käyttötaiteen kohteesta, jota on tarkoitus suojata teoksena, identtisiä tai samankaltaisia kohteita on luotu sitä ennen tai sen jälkeen, kun kyseessä oleva kohde luotiin?
3)
Miten samankaltaisuutta koskeva arviointi on suoritettava – ja minkä asteista samankaltaisuutta vaaditaan – tarkasteltaessa sitä, ulottuuko teossuoja väitetysti loukkaavaan käyttötaiteen kohteeseen ja loukkaako kohde direktiivin 2001/29 2–4 artiklan nojalla myönnettyä teoksen tekijän yksinoikeutta? Tältä osin on määritettävä erityisesti, onko tarkastelun kohdistuttava siihen, onko teos tunnistettavissa väitetysti loukkaavassa kohteessa, vai siihen, saako väitetysti loukkaavasta kohteesta saman yleisvaikutelman kuin kyseisestä teoksesta, vai mihin tarkastelun on muussa tapauksessa kohdistuttava.
4)
Siltä osin kuin on kyse vastauksesta kolmanteen kysymykseen ja kysymykseen siitä, ulottuuko teossuoja väitetysti loukkaavaan käyttötaiteen kohteeseen ja loukkaako kohde teosta koskevaa yksinoikeutta, mikä merkitys on
a)
teokselta vaadittavalla omaperäisyydellä teossuojan laajuuden kannalta?
b)
sillä, että teos ja väitetysti loukkaava käyttötaiteen kohde muodostuvat elementeistä, jotka kuuluvat yleisesti saatavilla oleviin muotoihin tai että ne on luotu aiemmin tunnettujen mallien tai nykyisen mallisuuntauksen pohjalta ja että ne ovat niiden variaatioita?
c)
sillä, että riippumatta ja tietämättä teoksesta muita identtisiä tai samankaltaisia kohteita on luotu sitä ennen tai sen jälkeen, kun teos luotiin?”
Asia C‑795/23
34
USM on vuosikymmenten ajan valmistanut ja pitänyt kaupan USM Haller ‑nimistä modulaarista huonekalujärjestelmää. Tälle huonekalujärjestelmälle on ominaista se, että kiiltäviä kromattuja pyöröputkia liitetään toisiinsa kuulan muotoisilla liittimillä sellaisen rakenteen muodostamiseksi, johon kiinnitetään värillisiä metallilevyjä. Näin muodostettuja rakenteita voidaan yhdistellä vapaasti ja niitä voidaan asettaa toistensa päälle tai rinnakkain.
35
Konektra tarjoaa verkkokauppansa välityksellä USM Haller ‑modulaarisen huonekalujärjestelmän vara- ja laajennusosia, joiden muoto ja suurimmaksi osaksi myös väri vastaavat USM:n omia osia. Tyydyttyään aluksi myymään pelkkiä varaosia, mitä USM ei vastustanut, Konektra uudisti verkkokauppansa vuonna 2017. Vuodesta 2018 lähtien Konektran verkkosivuilla on ollut luetteloituna kaikki USM Haller ‑huonekalujen täydelliseen kokoamiseen tarvittavat komponentit, ja se myös mainostaa kyseisiä huonekaluja esittämällä kuvia kootuista huonekaluista. Konektra tarjoaa lisäksi asiakkailleen kokoamispalvelua toimitettujen irto-osien kokoamiseksi kokonaiseksi huonekaluksi, ja sen toimitusten yhteydessä annetaan kokonaisten huonekalujen kokoamisohjeita.
36
USM:n mukaan Konektra ei enää tarjoa pelkästään erillisiä osia USM Haller ‑järjestelmää varten, vaan se valmistaa, tarjoaa ja pitää kaupan omaa huonekalujärjestelmäänsä, joka on identtinen USM:n järjestelmän kanssa. USM:n mukaan Konektran tarjonta loukkaa sen USM Haller ‑järjestelmään käyttötaiteen teoksena liittyvää tekijänoikeutta tai kyseessä on ainakin kilpailuoikeuden kannalta lainvastainen jäljittely.
37
Näin ollen USM nosti kanteen Konektraa vastaan, jotta tätä ”kiellettäisiin jatkamasta kyseistä toimintaa sekä velvoitettaisiin toimittamaan tietoja ja esittämään tilinpäätöksensä” ja jotta tämä ”korvaisi kehotusmenettelystä aiheutuneet kulut ja todettaisiin vahingonkorvausvelvolliseksi”. Landgericht Düsseldorf (Düsseldorfin alueellinen alioikeus, Saksa) hyväksyi vaatimukset ensisijaisesti tekijänoikeuden perusteella.
38
Oberlandesgericht Düsseldorf (osavaltion ylioikeus, Düsseldorf, Saksa) sen sijaan hylkäsi toisessa oikeusasteessa kyseiset vaatimukset tekijänoikeuden perusteella. Kyseinen tuomioistuin katsoi, että USM Haller ‑modulaarinen huonekalujärjestelmä ei ollut tekijänoikeudella suojattu käyttötaiteen teos, koska se ei täyttänyt edellytyksiä, jotka on asetettu muun muassa 12.9.2019 annettuun tuomioon Cofemel (C‑683/17, EU:C:2019:721) ja 11.6.2020 annettuun tuomioon Brompton Bicycle (C‑833/18, EU:C:2020:461) perustuvassa unionin tuomioistuimen oikeuskäytännössä ja joita direktiivin 2001/29 2–4 artiklassa tarkoitetuksi käyttötaiteen teokseksi katsominen edellyttää.
39
Sekä USM että Konektra tekivät Oberlandesgericht Düsseldorfin ratkaisusta Revision-valituksen Bundesgerichtshofille (ylin yleinen tuomioistuin, Saksa), joka on ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin,
40
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin katsoo, että pääasian ratkaisu riippuu direktiivin 2001/29 2 artiklan a alakohdassa, 3 artiklan 1 kohdassa ja 4 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun käsitteen ”teos” tulkinnasta, jonka mukaan kohteella on oltava kaksi ominaisuutta, jotta se voidaan luokitella teokseksi, eli yhtäältä sen on oltava omaperäinen siinä mielessä, että se on tekijänsä luovan henkisen työn tulos, joka ilmentää tämän vapaita ja luovia ratkaisuja, ja toisaalta sen valmistamista eivät ole voineet sanella sellaiset tekniset seikat, säännöt tai rajoitteet, jotka eivät ole jättäneet tilaa luomisen vapaudelle.
41
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin myöntää tämän osalta, että USM Haller ‑modulaarinen huonekalujärjestelmä on 12.9.2019 annettuun tuomioon Cofemel (C‑683/17, EU:C:2019:721) perustuvassa oikeuskäytännössä vahvistetussa jälkimmäisessä ominaisuudessa tarkoitettu ”riittävä ilmentymä”, koska kyseinen ominaisuus edellyttää sellaisen kohteen olemassaoloa, joka voidaan yksilöidä riittävän tarkasti ja objektiivisesti, vaikka tämä ilmenemismuoto ei välttämättä ole pysyvä. Sen mukaan USM Haller ‑modulaarinen huonekalujärjestelmä mahdollistaa ”objektiivisen tunnistettavuuden”, koska se muodostuu muutamista yksittäisistä elementeistä, jotka yhdistetään toisiinsa järjestelmäksi ja jotka välittävät toistuvan ja tyypillisen kokonaisvaikutelman.
42
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin ei tämän osalta sulje pois mahdollisuutta siitä, että kun on kyse käyttötaiteen kohteista, mallioikeussuojan ja tekijänoikeussuojan välillä on sellainen säännön ja sitä koskevan poikkeuksen välinen suhde, että kun kyseisten kohteiden omaperäisyyttä tutkitaan tekijänoikeuden nojalla, tekijän vapaiden ja luovien ratkaisujen osalta on asetettava suuremmat vaatimukset kuin muun tyyppisten kohteiden osalta.
43
Se toteaa myös, että esiin nousee kysymys siitä, riippuuko kohteen omaperäisyyden tutkiminen sen tekijän subjektiivisesta näkökulmasta vai onko sovellettava objektiivista kriteeriä. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin katsoo tämän osalta, että unionin tuomioistuimen oikeuskäytännössä ei ole tähän mennessä vahvistettu selkeästi sitä, voidaanko kohteen omaperäisyyden arvioinnissa ottaa huomioon sen luomisen jälkeisiä ulkoisia olosuhteita, joihin kuuluvat esimerkiksi sen esitteleminen taidenäyttelyissä tai museoissa tai sen tunnustaminen ammattipiireissä.
44
Tässä tilanteessa Bundesgerichtshof on päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”1)
Onko käyttötaiteen teosten tapauksessa mallilainsäädännön antaman suojan ja tekijänoikeuslainsäädännön antaman suojan välillä sellainen säännön ja sitä koskevan poikkeuksen välinen suhde, että tutkittaessa näiden teosten omaperäisyyttä tekijänoikeuslainsäädännön perusteella tekijän vapaille ja luoville ratkaisuille on asetettava tiukemmat vaatimukset kuin muiden teostyyppien tapauksessa?
2)
Onko kyseisten teosten omaperäisyyttä tekijänoikeuslainsäädännön perusteella tutkittaessa lähtökohdaksi otettava (myös) tekijän subjektiivinen näkemys luomisprosessista ja onko tekijän erityisesti tehtävä vapaat ja luovat ratkaisut tietoisesti, jotta niitä on pidettävä unionin tuomioistuimen oikeuskäytännössä tarkoitettuina vapaina ja luovina ratkaisuina?
3)
Jos kyseisten teosten omaperäisyyden tutkinnan yhteydessä ratkaisevana on pidettävä sitä, ilmentääkö teos objektiivisesti taiteellista luomistyötä, ja jos, niin missä määrin: voidaanko tässä tutkinnassa tarkastella myös olosuhteita, jotka ovat ilmenneet omaperäisyyden arvioinnin kannalta merkityksellisen ajankohdan eli muotoilun toteuttamisen jälkeen, kuten esimerkiksi muotoilun esitteleminen taidenäyttelyissä tai museoissa tai sen tunnustaminen ammattipiireissä?”
Asian käsittelyn vaiheet unionin tuomioistuimessa
45
Asiat C‑580/23 ja C‑795/23 yhdistettiin unionin tuomioistuimen presidentin 13.5.2024 antamalla päätöksellä asian käsittelyn suullista vaihetta ja tuomion antamista varten.
Ennakkoratkaisukysymysten tarkastelu
Ensimmäinen kysymys asiassa C‑795/23
46
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee asiassa C‑795/23 esittämällään ensimmäisellä kysymyksellä lähinnä, onko direktiiviä 2001/29 tulkittava siten, että mallilainsäädännön antaman suojan ja tekijänoikeuslainsäädännön antaman suojan välillä on sellainen säännön ja sitä koskevan poikkeuksen välinen suhde, että tutkittaessa käyttötaiteen kohteiden omaperäisyyttä on sovellettava tiukempia vaatimuksia kuin muiden teostyyppien tapauksessa.
47
Käsiteltävässä asiassa ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen pohdinnat koskevat erityisesti käyttöesineen luokittelua direktiivissä 2001/29 tarkoitetuksi teokseksi. Kyseinen tuomioistuin pyrkii erityisesti selventämään 12.9.2019 annetun tuomion Cofemel (C‑683/17, EU:C:2019:721) 52 kohdan ulottuvuutta. Kyseisessä kohdassa unionin tuomioistuin katsoi, että vaikka mallisuoja ja siihen liittyvä tekijänoikeussuoja voidaan unionin oikeuden nojalla myöntää samanaikaisesti samalle kohteelle, tällainen samanaikaisuus on mahdollinen vain tietyissä tilanteissa.
48
Tämän osalta on muistutettava, että direktiivin 2001/29 2 artiklan a alakohdassa tarkoitettu teoksen käsite on unionin oikeuden itsenäinen käsite, jota on tulkittava ja sovellettava yhtenäisesti ja joka edellyttää kahden kumulatiivisen osatekijän täyttymistä, kuten vakiintuneesta oikeuskäytännöstä ilmenee. Yhtäältä kyseinen käsite merkitsee sitä, että on olemassa suojan kohde, joka on omaperäinen siinä mielessä, että se on tekijänsä luovan henkisen työn tulos. Toisaalta teokseksi voidaan luokitella vain elementtejä, joita voidaan pitää ilmauksena tällaisesta luovasta henkisestä työstä (tuomio 12.9.2019, Cofemel, C‑683/17, EU:C:2019:721, 29 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
49
Ensimmäisen osatekijän osalta on todettava unionin tuomioistuimen vakiintuneesta oikeuskäytännöstä ilmenevän, että jotta kohdetta voidaan pitää omaperäisenä, on samalla välttämätöntä ja riittävää, että se heijastaa tekijänsä yksilöllisyyttä ilmentämällä tämän vapaita ja luovia ratkaisuja. Sitä vastoin silloin, kun kohteen valmistamisen sanelevat sellaiset tekniset seikat, säännöt tai rajoitteet, jotka eivät ole jättäneet tilaa luomisen vapaudelle, kyseistä kohdetta ei voida pitää niin omaperäisenä, että se voisi muodostaa teoksen (tuomio 12.9.2019, Cofemel, C‑683/17, EU:C:2019:721, 30 ja 31 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
50
Tekijän yksilöllisyyden heijastuminen kohteessa, jonka suojaa vaaditaan, sillä tavoin, että se ilmentää kyseisen tekijän vapaita ja luovia ratkaisuja, on siis omaperäisyyden käsitteen ja näin ollen unionin oikeuden tekijänoikeussuojan ratkaiseva edellytys.
51
Kun on sen sijaan kyse mallisuojasta, joka kuuluu joko direktiivin 98/71, jota sovelletaan jäsenvaltiossa tai jäsenvaltion osalta rekisteröityihin malleihin, tai asetuksen N:o 6/2002, jota sovelletaan unionin tasolla suojattuihin malleihin, soveltamisalaan, sovelletaan toista suojaa koskevaa objektiivista kriteeriä eli uutuutta ja yksilöllistä luonnetta. Tätä kriteeriä arvioidaan suhteessa aiempiin malleihin, ja tässä yhteydessä kyseistä suojaa voi saada malli, joka erottuu niistä riittävällä tavalla siten, että se antaa erilaisen visuaalisen yleisvaikutelman.
52
Tämä erottelu suojaa koskevien kriteerien välillä selittyy sillä, että yhtäältä mallisuojalla ja toisaalta tekijänoikeussuojalla on erilaiset tavoitteet ja niihin sovelletaan erillisiä järjestelmiä. Mallisuojan tarkoituksena on nimittäin suojata kohteita, jotka ovat uusia ja yksilöitävissä mutta joilla on myös käytännöllinen käyttötarkoitus ja jotka soveltuvat massatuotantoon. Lisäksi on mainittava, että tällaisen suojan soveltamisajan on oltava rajallinen mutta samalla riittävän pitkä kyseisten kohteiden suunnittelun ja valmistuksen edellyttämien investointien kannattavuuden mahdollistamiseksi eikä se saa rajoittaa kohtuuttomasti kilpailua. Tekijänoikeuteen liitetty suoja, jonka kesto on huomattavasti pidempi, on puolestaan varattu kohteille, jotka on aiheellista luokitella teoksiksi (tuomio 12.9.2019, Cofemel, C‑683/17, EU:C:2019:721, 50 kohta).
53
Näistä syistä tekijänoikeussuojan myöntäminen mallina suojatulle kohteelle ei voi johtaa siihen, että näiden kahden suojan tavoitteet ja tehokkuus vaarantuvat (tuomio 12.9.2019, Cofemel, C‑683/17, EU:C:2019:721, 51 kohta).
54
Tästä seuraa ensiksi, että mallina suojattuja kohteita ei lähtökohtaisesti voida samaistaa direktiivillä 2001/29 suojattavina teoksina pidettäviin suojan kohteisiin (tuomio 12.9.2019, Cofemel, C‑683/17, EU:C:2019:721, 40 kohta). Toiseksi mallilainsäädännön ja tekijänoikeuslainsäädännön nojalla myönnettävän suojan välillä ei ole mitään automaattista yhteyttä. Kolmanneksi kyseisen suojan edellytyksiä eli yhtäältä uutuutta ja yksilöllisyyttä ja toisaalta omaperäisyyttä ei pidä sekoittaa toisiinsa.
55
Vaikka malleille tarkoitettu suoja ja tekijänoikeussuoja eivät sulje pois toisiaan (ks. vastaavasti tuomio 12.9.2019, Cofemel, C‑683/17, EU:C:2019:721, 43 kohta) ja ne voidaan myöntää samanaikaisesti samalle kohteelle, tällainen samanaikaisuus on mahdollinen vain tietyissä tilanteissa (tuomio 12.9.2019, Cofemel, C–683/17, EU:C:2019:721, 52 kohta), koska tekijän katsotaan luoneen ainutlaatuisen teoksen, jossa heijastaa hänen yksilöllisyyttään, jota sellaisenaan suojataan direktiivin 2001/29 mukaisesti.
56
Malleille annetun suojan ja tekijänoikeuslainsäädännön antaman suojan välillä ei kuitenkaan ole säännön ja sitä koskevan poikkeuksen välistä suhdetta.
57
On näin ollen katsottava, että malli voidaan luokitella direktiivissä 2001/29 tarkoitetuksi teokseksi, jos se täyttää tämän tuomion 48 kohdassa mainitut kaksi vaatimusta (ks. vastaavasti tuomio 12.9.2019, Cofemel, C‑683/17, EU:C:2019:721, 48 kohta), ja että käyttötaiteen kohteiden omaperäisyyttä on arvioitava samojen vaatimusten mukaan, joita käytetään muun tyyppisten kohteiden osalta.
58
Kaiken edellä esitetyn perusteella ensimmäiseen kysymykseen asiassa C‑795/23 on vastattava, että direktiiviä 2001/29 on tulkittava siten, että mallilainsäädännön antaman suojan ja tekijänoikeuslainsäädännön antaman suojan välillä ei ole sellaista säännön ja sitä koskevan poikkeuksen välistä suhdetta, että tutkittaessa käyttötaiteen kohteiden omaperäisyyttä olisi sovellettava tiukempia vaatimuksia kuin muiden teostyyppien tapauksessa.
Ensimmäinen ja toinen kysymys asiassa C‑580/23 sekä toinen ja kolmas kysymys asiassa C‑795/23
59
Asiassa C‑580/23 esitetyillä ensimmäisellä ja toisella kysymyksellä sekä asiassa C‑795/23 esitetyillä toisella ja kolmannella kysymyksellä, joita on tarkasteltava yhdessä, ennakkoratkaisua pyytäneet tuomioistuimet tiedustelevat lähinnä, onko direktiivin 2001/29 2 artiklan a alakohtaa, 3 artiklan 1 kohtaa ja 4 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että arvioitaessa käyttötaiteen kohteiden omaperäisyyttä on otettava huomioon tekijät, jotka liittyvät tekijän luomisprosessiin ja aikomuksiin, vai onko huomioon otettava vain kohteesta itsestään ilmenevät tekijät. Tämän osalta ennakkoratkaisua pyytäneet tuomioistuimet pohtivat, millainen asema tässä arvioinnissa on muilla tekijöillä, kuten sillä, että asianomaista kohdetta luotaessa on käytetty jo olemassa olevia muotoja, että tekijä on saanut inspiraatiota olemassa olevista kohteista, että on mahdollisesti olemassa itsenäinen samankaltainen luomus tai että luomus on tunnustettu ammattipiireissä.
Käyttötaiteen kohteiden omaperäisyyden arvioiminen
60
Omaperäisyyttä koskevan kriteerin arvioimisen osalta on muistutettava, että käsiteltävässä asiassa ennakkoratkaisua pyytäneet kaksi tuomioistuinta pohtivat sitä, miten on arvioitava luovia ratkaisuja, jotka on tehty huonekalujen kaltaisia käyttöesineitä luotaessa.
61
Tämän tuomion 48 ja 49 kohdassa mainitusta oikeuskäytännöstä ilmenee, että teoksen omaperäisyyden osoittamiseksi tekijänoikeuslainsäädännön alalla tuomioistuimen, jonka käsiteltäväksi asia on saatettu, on arvioitava, muodostaako kohde, jonka suojaa vaaditaan, vapaan ja luovan ratkaisun ilmaisun, joka heijastaa tekijänsä yksilöllisyyttä.
62
Kuten julkisasiamies korosti ratkaisuehdotuksensa 41 kohdassa, tämä arviointi on tehtävä ottaen huomioon asianomaisen teostyypin erityinen luonne. Käyttötaiteen teokset nimittäin erottuvat muista teostyypeistä siten, että ne ovat ensinnäkin käyttöesineitä. Tällaiset esineet syntyvät tekijöidensä tietotaidon ja tekijöiden valitsemien ratkaisujen tuloksena, ja tekniset, ergonomiset tai turvallisuuteen liittyvät rajoitteet voivat sanella nämä ratkaisut, tai ne voivat perustua asianomaisella alalla hyväksyttyihin standardeihin tai käytänteisiin.
63
Unionin tuomioistuin on täsmentänyt tämän osalta, että kohde, joka täyttää omaperäisyysedellytyksen, voi saada tekijänoikeussuojaa, vaikka kohteen valmistamisen sanelevat osittain tekniset seikat, kunhan tällainen saneleminen ei ole estänyt tekijää heijastamasta yksilöllisyyttään suojan kohteessa ilmentämällä vapaita ja luovia ratkaisuja (ks. vastaavasti tuomio 11.6.2020, Brompton Bicycle, C‑833/18, EU:C:2020:461, 26 kohta).
64
Oikeuskäytännöstä nimittäin ilmenee, etteivät sellaiset kohteen osat voi täyttää omaperäisyyskriteeriä, joita luonnehtii ainoastaan niiden tekninen käyttötarkoitus, koska tekijänoikeussuoja ei ulotu ideoihin. Kun näiden osien ilmaisun ratkaisee niiden tekninen käyttötarkoitus, idean toteuttamiseen käytettäviä tapoja on nimittäin niin rajallinen määrä, että idea ja sen ilmaisu sekoittuvat keskenään (ks. vastaavasti tuomio 11.6.2020, Brompton Bicycle, C‑833/18, EU:C:2020:461, 27 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
65
Tästä seuraa, että tekijänoikeudessa kohteen tekijän ratkaisujen luovuutta ei voida olettaa. Näin ollen tuomioistuimen, jonka käsiteltäväksi on saatettu kysymys käyttöesineen omaperäisyydestä, on tutkittava ja yksilöitävä sen muodossa olevat luovat ratkaisut, jotta se voi todeta, että sitä suojataan tekijänoikeudella, koska vaikka sen tekijä olisi tehnyt ratkaisuja, joita tekniset tai muut rajoitteet eivät sanele, tekijänoikeudessa tarkoitettua näiden ratkaisujen luovuutta ei voida olettaa (ks. vastaavasti tuomio 11.6.2020, Brompton Bicycle, C‑833/18, EU:C:2020:461, 32 kohta).
66
Käyttöesineen osiin sovelletaan samaa järjestelmää kuin koko kohteeseen. Teoksen eri osia siis suojataan direktiivin 2001/29 2 artiklan a alakohdan nojalla sillä edellytyksellä, että ne sisältävät tiettyjä sellaisia elementtejä, jotka ovat kyseisen teoksen tekijän omaperäinen ilmaisu, ja ne sellaisenaan jakavat koko teoksen omaperäisyyden (ks. vastaavasti tuomio 16.7.2009, Infopaq International, C‑5/08, EU:C:2009:465, 38 ja 39 kohta).
67
On lisättävä, että vaikka on totta, että taiteelliset tai esteettiset näkökohdat ovat osa luovaa toimintaa, sen perusteella, että malli antaa tällaisen vaikutelman, ei kuitenkaan voida ratkaista, onko kyseinen malli tekijänsä valinnanvapautta ja yksilöllisyyttä heijastava luovan henkisen työn tulos ja täyttääkö se näin ollen omaperäisyyden vaatimuksen (tuomio 12.9.2019, Cofemel, C‑683/17, EU:C:2019:721, 54 kohta).
68
Näin ollen sillä, että malli antaa käytännöllisestä käyttötarkoituksestaan riippumatta esteettiseltä tai taiteelliselta kannalta katsottuna erityisen ja omaleimaisen visuaalisen vaikutelman, ei sellaisenaan voida perustella sitä, että sitä olisi pidettävä direktiivissä 2001/29 tarkoitettuna teoksena (ks. vastaavasti tuomio 12.9.2019, Cofemel, C‑683/17, EU:C:2019:721, 55 kohta).
Luomisprosessin ja tekijän tarkoituksen huomioon ottaminen
69
Ennakkoratkaisua pyytäneet tuomioistuimet pohtivat, onko niiden huonekalujen kaltaisten käyttöesineiden, joiden suojaa tekijänoikeuden nojalla käsiteltävässä asiassa vaaditaan, omaperäisyyttä arvioitava ottaen huomioon muun muassa niiden tekijän aikomukset luomisprosessin aikana.
70
Tämän tuomion 48 ja 49 kohdassa mieleen palautetusta oikeuskäytännöstä ilmenee, että jotta kohdetta voidaan pitää omaperäisenä luomuksena, on samanaikaisesti välttämätöntä ja riittävää, että se heijastaa tekijänsä yksilöllisyyttä ilmentämällä tämän vapaita ja luovia ratkaisuja.
71
Kuten julkisasiamies korosti ratkaisuehdotuksensa 45 kohdassa, ilmaisujen ”heijastaa” ja ”ilmentämällä” käyttäminen osoittaa selvästi, että tällaisten ratkaisujen ja tekijän yksilöllisyyden tulee näkyä kohteesta, jolle suojaa vaaditaan.
72
Unionin tuomioistuin on täsmentänyt tämän tuomion 48 kohdassa mainitun toisen osatekijän osalta, että direktiivissä 2001/29 tarkoitettu teoksen käsite edellyttää sellaisen yksilöitävissä olevan suojan kohteen olemassaoloa, joka voidaan tunnistaa riittävän tarkasti ja objektiivisesti. Yhtäältä tekijänoikeuteen luonnostaan kuuluvien yksinoikeuksien suojasta vastaavien viranomaisten on näet voitava tietää selvästi ja täsmällisesti tällaisen suojan kohde. Sama koskee kolmansia, joita vastaan kyseisen kohteen tekijän vaatimaan suojaan voidaan vedota. Toisaalta, koska on tarpeen, että suojan kohteen tunnistamisprosessista suljetaan pois kaikki oikeusvarmuudelle vahingolliset subjektiiviset seikat, suojan kohde on ilmaistava objektiivisesti (ks. vastaavasti tuomio 12.9.2019, Cofemel, C‑683/17, EU:C:2019:721, 32 ja 33 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
73
Kuten tämän tuomion 65 kohdassa palautettiin mieleen, tuomioistuimen, jota on pyydetty tutkimaan kysymystä kohteen omaperäisyydestä, on tutkittava ja yksilöitävä sen ”muodossa” olevat luovat ratkaisut, jotta se voidaan todeta tekijänoikeudella suojatuksi teokseksi.
74
Tämä vaatimus tunnistettavan suojan kohteen olemassaolosta perustuu tekijänoikeuden perusperiaatteeseen, jonka mukaan suojan piiriin eivät kuulu ideat vaan yksinomaan niiden ilmaisut (ks. vastaavasti tuomio 11.6.2020, Brompton Bicycle, C‑833/18, EU:C:2020:461, 27 kohta). Tekijän aikomukset sijoittuvat kuitenkin ideoiden alaan. Niitä voidaan näin ollen suojata vain siltä osin kuin tekijä on ne asianomaisessa teoksessa ilmaissut.
75
Näin ollen tuomioistuin, jonka käsiteltäväksi on saatettu kysymys kyseisen kohteen omaperäisyydestä, voi ottaa huomioon tekijän luomisprosessin ja aikomukset edellyttäen, että nämä elementit ilmaistaan kyseisessä kohteessa itsessään, mutta se ei kuitenkaan voi perustaa ratkaisevasti arviointiaan näihin elementteihin.
Muiden seikkojen huomioiminen
76
Ennakkoratkaisua pyytäneet tuomioistuimet tiedustelevat, miten tärkeänä käyttötaiteen kohteen omaperäisyyden arvioinnissa on pidettävä yhtäältä senkaltaisia seikkoja kuin että sen tekijä käyttää jo saatavilla olevia muotoja, tekijä on saanut inspiraatiota olemassa olevista kohteista tai olemassa on tai voi olla itsenäinen samankaltainen luomus, taikka toisaalta kyseisen kohteen luomisen jälkeisiä tekijöitä, kuten sen esitteleminen näyttelyissä tai museoissa tai yleisemmin sen tunnustaminen ammattipiireissä.
77
On muistutettava, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan arvioitaessa sitä, onko kohde omaperäinen luomus, joka saa siten tekijänoikeussuojaa, ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on otettava huomioon kaikki käsiteltävässä asiassa merkitykselliset seikat, sellaisina kuin ne olivat kyseistä kohdetta suunniteltaessa, riippumatta kohteen luomisen jälkeisistä ulkoisista tekijöistä (ks. vastaavasti tuomio 11.6.2020, Brompton Bicycle, C‑833/18, EU:C:2020:461, 37 kohta).
78
Tämän osalta on ensinnäkin niin, kuten julkisasiamies muistutti ratkaisuehdotuksensa 54 kohdassa, että se, että kohteen tekijä käyttää jo saatavilla olevia muotoja, ei sellaisenaan sulje pois sen omaperäisyyttä. Pelkästään saatavilla olevista muodoista muodostuva kohde voi nimittäin olla omaperäinen, jos sen tekijä on ilmaissut luovia ratkaisujaan kyseisten muotojen sijoittelussa.
79
Toiseksi on todettava tilanteesta, jossa olemassa olevat kohteet ovat inspiroineet kohteen tekijää, että tekijänoikeuden perusteella saatu suoja rajoittuu kyseisen tekijän omien luovien elementtien yksilöimiseen. Kun kyseessä oleva kohde on olemassa olevan teoksen variantti, joka on peräisin samalta tekijältä ja määritelmällisesti omaperäinen, se voi saada tekijänoikeuden suojaa sikäli kuin toistetut luovat elementit säilyvät siinä ja muodostavat jäljen saman tekijän yksilöllisyydestä. Sen sijaan kun tekijät eivät ole samat, kyseistä kohdetta on siis pidettävä alkuperäiseen teokseen pohjautuvana teoksena eli teoksena, jossa ei toisteta toisen teoksen luovien elementtien kaltaisia elementtejä vaan joka saa siitä inspiraatiota muulla tavoin. Tämä uusi teos voi kuitenkin saada sellaisenaan tätä suojaa, jos tämän tuomion 48 kohdassa mainitussa oikeuskäytännössä vahvistetut edellytykset täyttyvät.
80
Kolmanneksi on todettava, että vaikka tekijänoikeuteen ei liity uutuusedellytystä, se, että toinen tekijä on jo luonut samankaltaisia tai identtisiä kohteita kuin toinen kohde ennen tämän jälkimmäisen kohteen luomista, voi olla merkityksellinen osoitus siitä, että tämän jälkimmäisen kohteen omaperäisyyden aste on vähäinen tai jopa olematon. On kuitenkin niin, että kun on kyse käyttötaiteen kohteista, joissa erilaiset rajoitteet, joita luonnehtii niiden tekninen tehtävä, supistavat tekijöiden vapautta, ei voida täysin sulkea pois sitä mahdollisuutta, että kaksi tekijää ovat tehneet itsenäisesti samankaltaisia tai jopa identtisiä luovia ratkaisuja.
81
Viimeiseksi ja neljänneksi on todettava sellaisten seikkojen osalta kuin kohteen esitteleminen taidenäyttelyissä tai museoissa ja sen tunnustaminen ammattipiireissä, että nämä sen luomisen jälkeiset ulkoiset olosuhteet eivät tämän tuomion 77 kohdassa mainitun oikeuskäytännön mukaisesti ole sellaisinaan välttämättömiä eivätkä ratkaisevia.
82
Kaiken edellä esitetyn perusteella asiassa C‑580/23 esitettyihin ensimmäiseen ja toiseen kysymykseen sekä asiassa C‑795/23 esitettyihin toiseen ja kolmanteen kysymykseen on vastattava, että direktiivin 2001/29 2 artiklan a alakohtaa, 3 artiklan 1 kohtaa ja 4 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että kohde, joka heijastaa tekijänsä yksilöllisyyttä ilmentämällä tämän vapaita ja luovia ratkaisuja, on kyseisissä säännöksissä tarkoitettu teos. Vapaita ja luovia eivät ole ratkaisut, jotka ovat tekijää kyseisen kohteen luomisen aikana sitoneiden erilaisten ja erityisesti teknisten rajoitteiden sanelemia, eivätkä myöskään ne, jotka on kyllä tehty vapaasti mutta joista ei ilmene tekijän yksilöllistä kädenjälkeä, joka tekisi kyseisestä kohteesta ainutlaatuisen. Sellaiset seikat kuin tekijän aikomukset luomisprosessin aikana, tekijän inspiraationlähteet ja jo olemassa olevien muotojen käyttäminen, mahdollinen itsenäisen samankaltaisen luomuksen olemassaolo tai kyseisen kohteen tunnustaminen ammattipiireissä voidaan tarvittaessa ottaa huomioon, mutta ne eivät missään tapauksessa ole välttämättömiä eivätkä ratkaisevia suojattavaksi vaaditun kohteen omaperäisyyden osoittamiseksi.
Kolmas ja neljäs kysymys asiassa C‑580/23
83
Asiassa C‑580/23 esittämällään kolmannella ja neljännellä kysymyksellä, joita on tarkasteltava yhdessä, ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee lähinnä, onko direktiivin 2001/29 2 artiklan a alakohtaa, 3 artiklan 1 kohtaa ja 4 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että tekijänoikeuden loukkauksen toteamiseksi on yhtäältä määritettävä, onko luovat elementit jäljennetty kohteessa tunnistettavissa olevalla tavalla vai riittääkö tämän osalta sama visuaalinen yleisvaikutelma, ja toisaalta otettava huomioon asianomaisen teoksen omaperäisyys ja samankaltaisen luomuksen olemassaolo.
84
Tämän osalta on ensinnäkin muistutettava, että tekijänoikeudessa loukkaus on seuraus siitä, että teosta on käytetty ilman sen tekijän lupaa (ks. vastaavasti tuomio 11.6.2020, Brompton Bicycle, C‑833/18, EU:C:2020:461, 21 kohta).
85
Unionin tuomioistuin on katsonut, että teoksen luvaton käyttö voi olla tällainen loukkaus, vaikka se koskisi vain kyseisen teoksen suhteellisen vähäistä elementtiä, kunhan kyseinen elementti ilmaisee sellaisenaan tekijänsä luovan henkisen työn tuloksen (ks. vastaavasti tuomio 16.7.2009, Infopaq International, C‑5/08, EU:C:2009:465, 47 kohta).
86
Tekijänoikeuden loukkauksen toteamiseksi ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on siis ensiksi todettava, että ainakin suojatun teoksen luovia omaperäisiä elementtejä on käytetty luvatta, ja toiseksi määritettävä, onko kyseiset elementit eli ne, jotka ilmentävät kyseisen teoksen tekijän yksilöllisyyttä heijastavia ratkaisuja, jäljennetty tunnistettavissa olevalla tavalla väitetysti loukkaavassa kohteessa (ks. vastaavasti ja analogisesti tuomio 29.7.2019, Pelham ym., C‑476/17, EU:C:2019:624, 39 kohta).
87
Sen sijaan tekijänoikeuden loukkauksen arvioimiseksi direktiivin 2001/29 2 artiklan a alakohdan, 3 artiklan 1 kohdan ja 4 artiklan 1 kohdan mukaisesti kunkin kyseessä olevan kohteen tuottaman yleisvaikutelman vertailu ei voi olla ratkaisevaa, koska kyseinen kriteeri koskee mallien suojaa.
88
Toiseksi suojatulta teokselta vaadittavan omaperäisyyden huomioon ottamisesta on muistutettava, että jos kohteella on tämän tuomion 48 kohdassa mainitut ominaisuudet ja se siis on teos, sen on tässä ominaisuudessa saatava tekijänoikeussuojaa direktiivin 2001/29 mukaisesti, ja on huomattava, ettei kyseisen suojan laajuus riipu suojan kohteen tekijällä olleesta luomisvapaudesta eikä se näin ollen voi olla vähäisempi kuin minkä tahansa kyseisen direktiivin soveltamisalaan kuuluvan teoksen saama suoja (ks. vastaavasti tuomio 12.9.2019, Cofemel, C‑683/17, EU:C:2019:721, 35 kohta).
89
Tämän osalta on korostettava, että unionin tuomioistuin on katsonut muun muassa käyttöesineistä, että se, että on olemassa erilaisia muotoja, joilla voidaan saavuttaa sama tekninen tulos, ei ole ratkaisevaa arvioitaessa niitä tekijöitä, jotka ovat ohjanneet tekijän omaksumaa ratkaisua, vaikka kyseisen seikan perusteella voidaankin todeta, että on olemassa mahdollisuus omaksua eri ratkaisuja. Myöskään tekijänoikeuden väitetyn loukkaajan tahdolla ei ole merkitystä tällaisessa arvioinnissa (ks. vastaavasti tuomio 11.6.2020, Brompton Bicycle, C‑833/18, EU:C:2020:461, 35 kohta).
90
Kolmanneksi kummallekin kyseessä olevalle kohteelle yhteisen inspiraationlähteen olemassaolosta on – kuten julkisasiamies lähinnä totesi ratkaisuehdotuksensa 71 kohdassa – yhtäältä todettava, että kun sama teos tai aiempi malli innoittaa kyseessä olevaa kahta kohdetta, yksinomaan ”uudet” luovat elementit ovat omaperäisiä jälkiperäisteoksessa ja yksinomaan näiden uusien elementtien jäljentäminen muodostaa mahdollisen tekijänoikeuden loukkauksen. Toisaalta pelkästään se seikka, että noudatetaan samaa taiteellista suuntausta tai tyylilajia kuin aikaisemman teoksen tekijä, ei merkitse tällaista loukkausta, jos kyseisen aiemman teoksen konkreettisesti yksilöitävissä olevia luovia elementtejä ei ole jäljennetty.
91
Lopuksi itsenäisen samankaltaisen luomuksen olemassaolosta on todettava, että vaikka tekniset syyt rajoittavat luovuutta koskevia mahdollisuuksia käyttötaiteen kohteissa, tällainen tilanne ei ole kokonaan poissuljettu eikä se muodosta tekijänoikeuden loukkausta, jos se näytetään toteen. Mahdollisen tekijänoikeuden loukkauksen toteamiseksi tuomioistuimen, jonka käsiteltäväksi asia on saatettu, on arvioitava sitä, onko itsenäinen samankaltainen luomus olemassa, ottamalla huomioon kaikki käsiteltävän asian kannalta merkitykselliset seikat sellaisina kuin ne olivat olemassa asianomaisia kohteita luotaessa riippumatta tämän jälkeisistä ulkoisista tekijöistä. Pelkästään sen perusteella, että tällainen tilanne on mahdollinen, ei voida oikeuttaa tekijänoikeuteen perustuvan suojan epäämistä.
92
Kaiken edellä esitetyn perusteella asiassa C‑580/23 esitettyihin kolmanteen ja neljänteen kysymykseen on vastattava, että direktiivin 2001/29 2 artiklan a alakohtaa, 3 artiklan 1 kohtaa ja 4 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että tekijänoikeuden loukkauksen toteamiseksi on määritettävä, onko suojatun teoksen luovia elementtejä jäljennetty tunnistettavissa olevalla tavalla väitetysti loukkaavassa kohteessa. Kyseisen kahden kohteen synnyttämällä samalla visuaalisella yleisvaikutelmalla ja asianomaisen teoksen omaperäisyyden asteella ei ole merkitystä. Mahdollisella samankaltaisen luomuksen olemassaololla ei voida oikeuttaa suojan epäämistä.
Oikeudenkäyntikulut
93
Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely unionin tuomioistuimessa on välivaihe kansallisissa tuomioistuimissa vireillä olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta. Oikeudenkäyntikuluja, jotka ovat aiheutuneet muille kuin näille asianosaisille huomautusten esittämisestä unionin tuomioistuimelle, ei voida määrätä korvattaviksi.
Näillä perusteilla unionin tuomioistuin (ensimmäinen jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:
1)
Tekijänoikeuden ja lähioikeuksien tiettyjen piirteiden yhdenmukaistamisesta tietoyhteiskunnassa 22.5.2001 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2001/29/EY
on tulkittava siten, että
mallilainsäädännön antaman suojan ja tekijänoikeuslainsäädännön antaman suojan välillä ei ole sellaista säännön ja sitä koskevan poikkeuksen välistä suhdetta, että tutkittaessa käyttötaiteen kohteiden omaperäisyyttä olisi sovellettava tiukempia vaatimuksia kuin muiden teostyyppien tapauksessa.
2)
Direktiivin 2001/29 2 artiklan a alakohtaa, 3 artiklan 1 kohtaa ja 4 artiklan 1 kohtaa
on tulkittava siten, että
kohde, joka heijastaa tekijänsä yksilöllisyyttä ilmentämällä tämän vapaita ja luovia ratkaisuja, on kyseisissä säännöksissä tarkoitettu teos. Vapaita ja luovia eivät ole ratkaisut, jotka ovat tekijää kyseisen kohteen luomisen aikana sitoneiden erilaisten ja erityisesti teknisten rajoitteiden sanelemia, eivätkä myöskään ne, jotka on kyllä tehty vapaasti mutta joista ei ilmene tekijän yksilöllistä kädenjälkeä, joka tekisi kyseisestä kohteesta ainutlaatuisen. Sellaiset seikat kuin tekijän aikomukset luomisprosessin aikana, tekijän inspiraationlähteet ja jo olemassa olevien muotojen käyttäminen, mahdollinen itsenäisen samankaltaisen luomuksen olemassaolo tai kyseisen kohteen tunnustaminen ammattipiireissä voidaan tarvittaessa ottaa huomioon, mutta ne eivät missään tapauksessa ole välttämättömiä eivätkä ratkaisevia suojattavaksi vaaditun kohteen omaperäisyyden osoittamiseksi.
3)
Direktiivin 2001/29 2 artiklan a alakohtaa, 3 artiklan 1 kohtaa ja 4 artiklan 1 kohtaa
on tulkittava siten, että
tekijänoikeuden loukkauksen toteamiseksi on määritettävä, onko suojatun teoksen luovia elementtejä jäljennetty tunnistettavissa olevalla tavalla väitetysti loukkaavassa kohteessa. Kyseisen kahden kohteen synnyttämällä samalla visuaalisella yleisvaikutelmalla ja asianomaisen teoksen omaperäisyyden asteella ei ole merkitystä. Mahdollisella samankaltaisen luomuksen olemassaololla ei voida oikeuttaa suojan epäämistä.
Allekirjoitukset
(
*1
)	Oikeudenkäyntikielet: saksa ja ruotsi.