VIRKAMIESTUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS(ensimmäinen jaosto)
1 päivänä helmikuuta 2008
Asia F-77/07
Kay Labate
vastaan
Euroopan yhteisöjen komissio
Henkilöstö – Virkamiehet – Sosiaaliturva – Tapaturma- ja ammattitautivakuutus – Ammattitauti – Keuhkosyöpä – Passiivinen tupakointi – Lausunnon antamisen raukeaminen
Aihe: EY 236 ja EA 152 artiklan nojalla nostettu kanne, jossa Kay Labate vaatii, että virkamiestuomioistuin kumoaa ne 6.10.2006
ja 18.10.2004 tehdyt komission päätökset, joilla hylättiin kantajan vaatimus saada tunnustetuksi ammattitaudiksi keuhkosyöpä,
jota hänen puolisonsa sairasti ja johon tämä myös menehtyi, sekä velvoittaa komission suorittamaan kantajalle täysimääräisenä
korvauksen, johon hänet on henkilöstösääntöjen 73 artiklan nojalla oikeutettu, ja korvaamaan virkamiesten tapaturma- ja ammattitautivakuutuksesta
annettujen yhteisten määräysten 9 artiklan mukaisesti matkakulut, joita hänen puolisolleen aiheutui lukuisista käynneistä
lääkärin vastaanotolla Brysselissä, sekä määrää muista oikeudenmukaisiksi katsomistaan toimenpiteistä ja velvoittaa komission
korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Ratkaisu: Lausunnon antaminen kantajan kanteessaan esittämistä vaatimuksista raukeaa. Vahingonkorvausvaatimukset, jotka esitettiin kantajan
25.10.2007 päivätyssä kirjeessä, hylätään selvästi perusteettomina. Komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut
Tiivistelmä
1.      Kumoamiskanne – Päätöksestä nostettu kanne – Riidanalaisen päätöksen peruuttaminen oikeudenkäynnin aikana – Kohdetta vaille
jäänyt kanne – Lausunnon antamisen raukeaminen
(Virkamiestuomioistuimen työjärjestyksen 75 artikla)
2.      Henkilöstö – Kanne – Täysi toimivalta – Vastaajana olevan toimielimen tuomitseminen viran puolesta maksamaan vahingonkorvausta
(Henkilöstösääntöjen 91 artiklan 1 kohta)
1.      Koska riidanalaisen päätöksen tehnyt toimielin on oikeudenkäynnin aikana muodollisesti peruuttanut kyseisen päätöksen tekemättä
samalla uutta päätöstä, jolla on sama kohde, lausunnon antaminen asiassa raukeaa. Tällaisella päätöksen peruuttamisella, jolla
poistetaan taannehtivasti riidanalainen päätös, on nimittäin sama vaikutus kuin riidanalaisen päätöksen kumoamisella olisi
voinut olla.
Tältä osin argumentilla, jonka mukaan toimielin peruutti riidanalaisen päätöksen tuomioistuinvalvonnan välttääkseen, ei voida
osoittaa, että riidalla olisi edelleen kohde. Toimielintä ei näet voida moittia siitä, että se on kannekirjelmän ja kaikki
asiaan liittyvät tiedot analysoituaan katsonut aiheelliseksi korjata tiettyjä kyseistä päätöstä rasittavia puutteita tai sääntöjenvastaisuuksia
aloittamalla päätöksentekomenettelyn uudelleen. Niin valitettavaa kuin päätöksen peruuttamisen viivästyminen onkin, se ei
vaikuta siihen seikkaan, että riidanalaisen päätöksen voidaan todeta poistuneen oikeudellisesta ympäristöstä.
(ks. 7, 11 ja 13 kohta)
Viittaukset:
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: asia T‑22/96, Langdon v. komissio, 18.9.1996 (Kok., s. II‑1009, 12–14 kohta).
2.      Vaikka yhteisöjen tuomioistuimilla on henkilöstösääntöjen 91 artiklan 1 kohdan mukaan taloudellisluonteisissa riidoissa täysi
harkintavalta ja vaikka ne voivat velvoittaa myös viran puolesta toimielimen maksamaan korvausta kantajalle aiheutuneesta
aineettomasta vahingosta, ne voivat kuitenkin määrätä tällä tavalla ainoastaan tutkittuaan käsiteltäväkseen saatetun toimen
laillisuuden. Sikäli kuin yhteisön tuomioistuimet eivät voi tutkia riidanalaisen toimen laillisuutta eivätkä arvioida sitä,
onko väitetty vahinko todellinen ja paikkansapitävä, toimielimen vastuuta ei voida kuitenkaan katsoa syntyneeksi.
Näin ollen kun kyse on korvausvaatimuksesta, jolla vaaditaan korvauksen maksamista vahingosta, joka on aiheutunut siitä, että
menettely, jossa sairaus tunnustetaan ammattitaudiksi, on kestänyt kohtuuttoman pitkään sen vuoksi, että alkuperäinen päätös
peruutettiin ja sen jälkeen menettely lääketieteellisessä lautakunnassa aloitettiin uudelleen, yhteisöjen tuomioistuimet eivät
voi tutkia peruutetun päätöksen laillisuutta eivätkä sitä, onko edelleen kesken oleva menettely, jonka kaikki vaiheet ja kulkua
koskevat edellytykset eivät ole niiden tiedossa ja jonka kokonaiskestoa ne eivät voi arvioida etukäteen, kestänyt kohtuuttoman
pitkään. Myöskään asian osapuolet eivätkä yhteisöjen tuomioistuimet luonnollisestikaan tunne lopuksi tehtävän päätöksen sisältöä
ja kantajan korvausvaatimukset riippuvat välttämättä menettelyn päätteeksi tehtävästä päätöksestä.
(ks. 16–22 kohta)
Viittaukset:
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: asia T‑99/95, Stott v. komissio, 12.12.1996 (Kok., s. II‑2227, 72 kohta); asia T‑394/03,
Angeletti v. komissio, 11.11.2006 (Kok. H., s. I‑A‑2‑95 ja II‑A‑2‑441, 163–167 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen) ja asia
T‑402/03, Katalagarianakis v. komissio, 15.3.2007 (104 kohta, ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa).