Laikina versija
GENERALINIO ADVOKATO
MANUEL CAMPOS SÁNCHEZ-BORDONA IŠVADA,
pateikta 2026 m. kovo 19 d.(1)
Byla C‑339/25
Iulicris Recycling SRL
prieš
Ibanfirst SA
(Tribunal de l’entreprise francophone de Bruxelles (Briuselio komercinis teismas, bylas nagrinėjantis prancūzų kalba, Belgija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą)
„ Procesas dėl prejudicinio sprendimo priėmimo – Mokėjimo paslaugos vidaus rinkoje – Direktyva (ES) 2015/2366 – Mokėjimo įstaigų teisė teikti glaudžiai susijusias papildomas paslaugas – Valiutų keitimo paslauga – Lankstūs valiutos ateities sandoriai – Direktyva 2014/65/ES – Deleguotasis reglamentas (ES) 2017/565 – Investicinės paslaugos – Finansinės priemonės – Išimtis, taikoma kitų specialistų pavieniais atvejais teikiamoms investicinėms paslaugoms – Išimtis, taikoma mokėjimo paslaugų teikėjų papildomoms investicinėms paslaugoms (exemption payment) “
1.        Bylos, kurioje pateiktas šis prašymas priimti prejudicinį sprendimą, šalys yra dvi bendrovės: a) viena, turinti buveinę Belgijoje, veikia kaip mokėjimo paslaugų teikėja (toliau – MPT), kaip tai suprantama pagal Direktyvą (ES) 2015/2366(2), ir turi Belgijos institucijų išduotą leidimą; b) kita, turinti buveinę Rumunijoje (toliau – klientė), naudojasi pirmosios bendrovės paslaugomis savo komercinei veiklai vykdyti.
2.        Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nori išsiaiškinti, ar MPT gali teisėtai su kliente sudaryti lanksčius valiutos ateities sandorius, kuriems gali būti taikomos Direktyvos 2014/65/ES(3) ir Deleguotojo reglamento (ES) 2017/565(4) nuostatos, kai MPT neturi leidimo veikti kaip investicinė įmonė, kaip ji suprantama pagal šiuos du teisės aktus.
I.      Teisinis pagrindas
A.      Sąjungos teisė
1.      MPD2
3.        18 straipsnyje („Veikla“) nustatyta:
„1.      Be mokėjimo paslaugų teikimo, mokėjimo įstaigos turi teisę vykdyti šią veiklą:
a)      teikti operacijų ir glaudžiai susijusias papildomas paslaugas, pavyzdžiui, užtikrinti mokėjimo operacijų vykdymą, teikti užsienio valiutų keitimo paslaugas, vykdyti saugojimo veiklą ir saugoti ir tvarkyti duomenis;
<…>
2.      Kai mokėjimo įstaigos teikia vieną ar daugiau mokėjimo paslaugų, jos gali turėti tik mokėjimo sąskaitas, naudojamas išimtinai mokėjimo operacijoms.
3.      Visos lėšos, kurias mokėjimo įstaigos gauna iš mokėjimo paslaugų vartotojų mokėjimo paslaugoms teikti, nelaikomos indėliu arba kitomis grąžintinomis lėšomis, kaip apibrėžta Direktyvos 2013/36/ES 9 straipsnyje, arba elektroniniais pinigais, kaip apibrėžta Direktyvos 2009/110/EB 2 straipsnio 2 punkte.
<…>
5.      Mokėjimo įstaigos nevykdo indėlių ar kitokių grąžintinų lėšų priėmimo veiklos, kaip apibrėžta Direktyvos 2013/36/ES 9 straipsnyje.
<...>“
2.      FPRD II
4.        2 straipsnyje („Išimtys“) nurodyta:
„1.      Ši direktyva netaikoma:
<…>
c)      asmenims, teikiantiems investicines paslaugas, kai tokios paslaugos vykdant profesinę veiklą teikiamos pavieniais atvejais, o tų įmonių veiklą reguliuoja įstatymų ar norminių aktų nuostatos, arba šios profesijos veiklą reglamentuoja etikos kodeksas, nedraudžiantys teikti tokių paslaugų;
<...>“
5.        I priede numatyta:
„PASLAUGŲ IR VEIKLOS BEI FINANSINIŲ PRIEMONIŲ SĄRAŠAS
<…>
C SKIRSNIS
Finansinės priemonės
<…>
4)      Pasirinkimo, ateities, apsikeitimo, išankstiniai palūkanų normų susitarimai ir kitos išvestinių finansinių priemonių sutartys, susiję su vertybiniais popieriais, valiutomis, palūkanų normomis ar pajamingumu, apyvartiniais taršos leidimais arba kitomis išvestinėmis finansinėmis priemonėmis, finansiniais indeksais ar finansinėmis priemonėmis, kai galima atsiskaityti fiziškai arba grynaisiais pinigais.
<...>“
3.      FPRD II deleguotasis reglamentas
6.        4 straipsnyje, susijusiame su investicinių paslaugų teikimu pavieniais atvejais, nurodyta:
„Taikant Direktyvos 2014/65/ES 2 straipsnio 1 dalies c punkte nustatytą išimtį, laikoma, kad investicinės paslaugos vykdant profesinę veiklą teikiamos pavieniais atvejais, jeigu įvykdomos šios sąlygos:
a)      tarp profesinės veiklos vykdymo ir investicinės paslaugos teikimo tam pačiam klientui egzistuoja toks glaudus faktinis ryšys, kad investicinę paslaugą galima laikyti papildančia pagrindinę profesinę veiklą;
b)      teikiant investicines paslaugas pagrindinės profesinės veiklos klientams, nesiekiama suteikti sistemingo pajamų šaltinio profesinę veiklą vykdančiam asmeniui ir
c)      profesinę veiklą vykdantis asmuo nereklamuoja ar kitaip nepopuliarina savo gebėjimo teikti investicines paslaugas, išskyrus atvejus, kai klientams atskleidžiama, kad šios paslaugos papildo pagrindinę profesinę veiklą.“
7.        10 straipsnyje („Kitų išvestinių finansinių priemonių sutarčių, susijusių su valiutomis, ypatybės“) nustatyta:
„1.      Taikant Direktyvos 2014/65/ES I priedo C skirsnio 4 punktą, kitos išvestinių finansinių priemonių sutartys, susijusios su valiutomis, nėra finansinė priemonė, jeigu sutartis yra viena iš šių sutarčių:
a)      neatidėliotina sutartis, kaip apibrėžta šio straipsnio 2 dalyje,
b)      mokėjimo priemonė, kai:
i)      už ją privaloma fiziškai atsiskaityti kitu nei įsipareigojimų neįvykdymo arba kitokiu ankstyvo sutarties nutraukimo atveju;
ii)      ją sudaro bent vienas asmuo, kuris nėra finansų sandorio šalis, kaip apibrėžta [2012 m. liepos 4 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 648/2012 dėl ne biržos išvestinių finansinių priemonių, pagrindinių sandorio šalių ir sandorių duomenų saugyklų (OL L 201, 2012, p. 1)] 2 straipsnio 8 dalyje;
iii)      ji sudaryta siekiant palengvinti mokėjimą už identifikuojamas prekes, paslaugas ar tiesiogines investicijas ir
iv)      ja nėra prekiaujama prekybos vietoje.
2.      Taikant 1 dalį, neatidėliotina sutartis – sutartis dėl valiutos pakeitimo į kitą valiutą, pagal kurios sąlygas pateikimą numatyta atlikti per ilgesnįjį iš šių laikotarpių:
<…>
Sutartis nelaikoma neatidėliotina sutartimi, jeigu, neatsižvelgiant į jos aiškias sąlygas, sutarties šalys yra susitarusios, kad valiutos pateikimas turi būti atidėtas ir neatliekamas per pirmoje pastraipoje nurodytą laikotarpį.
<...>“
B.      Nacionalinė teisė
1.      Loi financière(5)
8.        2 straipsnio 1 punkto d papunktyje yra pateiktas finansinių priemonių sąrašas, panašus į FPRD II I priedo C skirsnio 4 punkto sąrašą.
2.      Loi investissement(6)
9.        4 straipsnio 1 dalyje numatyta, kad atitinkama šio įstatymo antraštinė dalis netaikoma asmenims, kurie investicines paslaugas teikia sąlygomis, panašiomis į nustatytąsias FPRD II 2 straipsnio 1 dalies c punkte.
3.      Loi paiement(7)
10.      43 straipsnio 1 dalyje nurodyta, kad, nepažeidžiant 13 straipsnio nuostatų, mokėjimo įstaigoms leidžiama teikti operacijų ir glaudžiai su mokėjimo paslaugomis susijusias papildomas paslaugas, kaip nustatyta MPD2 18 straipsnio 1 dalies a punkte.
II.    Faktinės aplinkybės, byla ir prejudicinis klausimas
11.      Iulicris Recycling SRL (toliau – Iulicris) yra Rumunijoje įsteigta perdirbimo įmonė, kuri sąskaitas faktūras už metalo laužą išrašo JAV doleriais (USD), o mokėjimo įsipareigojimus vykdo Rumunijos lėjomis (RON).
12.      Ibanfirst SA yra mokėjimo internetu paslaugų teikėja, kuriai Belgijos nacionalinis bankas 2013 m. gegužės 22 d. išdavė leidimą teikti paslaugas tarptautinių sandorių srityje.
13.      2021 m. liepos 1 d.
Iulicris atsidarė banko sąskaitą Ibanfirst. Pasirašydama šią sutartį, Iulicris užsisakė tam tikras paslaugas, pavyzdžiui, susijusias su daugiavaliutės mokėjimo sąskaitos atidarymu, SEPA(8) kredito pervedimų gavimu ir siuntimu bei prieiga prie Ibanfirst platformos.
14.      Siekdama sumažinti USD/RON valiutų kurso riziką, 2021 m. rugsėjo 17, 28 ir 30 d.
Iulicris taip pat sudarė tris lanksčius ateities sandorius(9), kuriuose buvo nustatyti USD/RON valiutų kursai: atitinkamai 4,20 3 milijonams USD, 4,22 3 milijonams USD ir 4,25 4 milijonams USD.
15.      Nuo 2022 m. kovo mėn.
Ibanfirst kelis kartus prašė įgyvendinti įkaito vertės išlaikymo prievoles (margin calls(10)), taip pat paprašė Iulicris šiuo pagrindu sumokėti įvairias sumas. 2022 m. kovo 9 d.–spalio 7 d.
Iulicris iš viso sumokėjo Ibanfirst 894 724 USD ir 1 498 000 RON garantinių įmokų(11).
16.      2022 m. spalio 26 d.
Iulicris paprašė pratęsti lanksčių ateities sandorių taikymo laikotarpį dar vieniems metams.
17.      Ibanfirst nurodė, kad yra pasirengusi pratęsti šių sandorių galiojimą tik dar vienam mėnesiui, jeigu bus sumokėtos naujos garantinės įmokos ir suteikta finansinė garantija.
18.      Iulicris atmetė šias sąlygas, priminė Ibanfirst jau sumokėtų įkaito vertės sumą ir pakartojo savo prašymą pratęsti sandorių galiojimą vieniems metams.
19.      2022 m. lapkričio 21 d.
Ibanfirst pranešė Iulicris, kad lankstūs ateities sandoriai baigė galioti, ir paragino Iulicris perduoti jai sutartas valiutos sumas.
20.      2023 m. vasario 28 d.
Iulicris informavo Ibanfirst, kad lankstūs ateities sandoriai yra niekiniai, nes buvo sudaryti pažeidžiant viešąją tvarką. Ji pareikalavo, kad Ibanfirst grąžintų jai sumokėtas garantinių įmokų sumas.
21.      Kadangi visi bandymai išspręsti ginčą neteismine tvarka buvo nesėkmingi, 2023 m. gegužės 25 d.
Iulicris iškėlė bylą Ibanfirst; ji prašo:
–        pripažinti niekinėmis pradines finansines priemones, grindžiamas trimis 2021 m. rugsėjo mėn. sudarytais lanksčiais ateities sandoriais, ir visas finansines priemones, kuriomis jos buvo pakeistos vėliau,
–        įpareigoti Ibanfirst grąžinti 894 724 USD ir 1 498 000 RON sumas, kurios buvo sumokėtos kaip garantinės įmokos.
22.      Šiomis aplinkybėmis Tribunal de l’entreprise francophone de Bruxelles (Briuselio komercinis teismas, bylas nagrinėjantis prancūzų kalba, Belgija) pateikė Teisingumo Teismui tokį prejudicinį klausimą:
„Ar [MPD2] 18 straipsnio 1 dalies a punktas turi būti aiškinamas taip: tam, kad valiutos ateities sandoriai būtų laikomi glaudžiai susijusiomis papildomomis paslaugomis, kurias mokėjimo įstaigos yra įgaliotos teisėtai teikti, jie turi:
a)      atitikti [FPRD II deleguotojo reglamento] 10 straipsnio 1 dalies b punkte numatytos išimties (mokėjimo priemonės išimtis) sąlygas?
b)      būti sudaromi pavieniais atvejais, kaip tai suprantama pagal [FPRD II] 2 straipsnio 1 dalies c punktą, taigi atitikti [FPRD II deleguotojo reglamento] 4 straipsnyje nustatytas sąlygas?“
III. Procesas Teisingumo Teisme
23.      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą Teisingumo Teismas gavo 2025 m. gegužės 17 d.
24.      Rašytines pastabas pateikė Iulicris, Ibanfirst, Belgijos ir Čekijos vyriausybės, taip pat Europos Komisija.
25.      Teisingumo Teismas nusprendė, kad teismo posėdžio rengti nebūtina.
IV.    Vertinimas
A.      Priimtinumas
26.      Ibanfirst teigia, kad prejudicinio klausimo a dalis nepriimtina, nes nėra būtina sprendimui pagrindinėje byloje priimti. Ji mano, kad:
–        ši klausimo dalis būtų svarbi tik tuo atveju, jeigu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš anksto nuspręstų, kad nagrinėjami sandoriai yra išvestinių finansinių priemonių sandoriai, susiję su valiutomis, kaip tai suprantama pagal FPRD II ir FPRD II deleguotojo reglamento 10 straipsnio 1 dalies b punktą,
–        vis dėlto byloje nagrinėjami sandoriai nepatenka į FPRD II teisės aktų taikymo sritį.
27.      Belgijos vyriausybė mano, kad atsižvelgiant į tai, jog FPRD II deleguotojo reglamento 10 straipsnio 1 dalies b punkte išvestinių finansinių priemonių sutartys, susijusios su valiutomis, tam tikromis sąlygomis nėra priskiriamos prie finansinių priemonių, nereikia svarstyti, ar FPRD II nustatyta kontrolės sistema yra taikytina. Dėl to ji tiesiogiai nesvarsto prejudicinio klausimo a dalies priimtinumo ir savo pastabose atsako tik į šio klausimo b dalį.
28.      Mano nuomone, visas prejudicinis klausimas gali būti pripažintas priimtinu. Viena vertus, jis atitinka svarbos prezumpciją, kurią Teisingumo Teismas taiko nacionalinių teismų pateiktiems prejudiciniams klausimams(12). Kita vertus, Ibanfirst nurodytas nepriimtinumas neišvengiamai turi būti analizuojamas nagrinėjant klausimą iš esmės.
29.      Nors prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas aiškiai nenurodė, kaip kvalifikuojami nagrinėjami sandoriai, jo suformuluotas klausimas (pirmojo prejudicinio klausimo a punkte) yra susijęs su FPRD II deleguotojo reglamento nuostatos, reglamentuojančios „[k]itų išvestinių finansinių priemonių sutarčių, susijusių su valiutomis, ypatyb[es]“, išaiškinimu.
30.      Iš šio klausimo matyti, kad prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas laiko bent jau tikėtina, jog nagrinėjami sandoriai gali būti priskiriami prie ateities sandorių, kuriems gali būti taikomos tam tikros FPRD II normose numatytos išimtys.
31.      Be to, šis teismas ginčą apibendrina taip: „[v]adinasi, šio ginčo sprendimas priklauso nuo to, ar mokėjimo įstaigos, pageidaujančios reguliariai ir profesionaliai siūlyti su valiutomis susijusias išvestines finansines priemones, teikdamos papildomas valiutos keitimo paslaugas, privalo įsitikinti, kad minėtoms priemonėms gali būti taikomos [FPRD II deleguotojo reglamento 10 straipsnio 1 dalyje numatytos] išimtys ir dėl to jos nėra finansinės priemonės, kaip tai suprantama pagal FPRD II“(13).
32.      Tokiomis aplinkybėmis manau, kad visas prejudicinis klausimas yra priimtinas.
B.      Dėl esmės
1.      Pirminės pastabos: nagrinėjamų sandorių pobūdis
33.      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas turi nustatyti, ar turėdama leidimą veikti Belgijoje kaip MPT Ibanfirst galėjo sudaryti su Iulicris lanksčius valiutos ateities sandorius.
34.      Ibanfirst teigia, kad MPD2 18 straipsnis taikomas tik jos teisiniams santykiams su Iulicris, įskaitant lanksčius valiutos ateities sandorius. Šiai pozicijai pritaria Čekijos vyriausybė(14) ir Komisija(15). Belgijos vyriausybė savo ruožtu laikosi kompromisinės nuomonės: ji pripažįsta, kad MPD2 nustatyta tvarka yra savarankiška, tačiau mano, kad taip pat gali būti atsižvelgta į FPRD II teisės aktuose numatytas išimties taisykles.
35.      Priešingai, Iulicris teigia, kad šie sandoriai yra finansinės priemonės, kurioms taikomi FPRD II teisės aktai(16). Norėdama juos sudaryti, Ibanfirst turėtų turėti investicinių paslaugų teikėjui išduodamą leidimą.
36.      Prašymu priimti prejudicinį sprendimą siekiama, kad būtų išnagrinėtas MPD2 ir FPRD II teisės aktų santykis, atsižvelgiant į klausimą, kurio Sąjungos teisės aktų leidėjas iki šiol nebuvo aiškiai reglamentavęs. Dabartiniuose teisės aktuose nėra aiškios taisyklės dėl MPT galimybės teikti investicines paslaugas neturint FPRD II numatyto leidimo.
37.      Priešingai, tokia taisyklė nustatyta kredito įstaigoms, kurioms veiklos leidimas suteikiamas pagal Direktyvą 2013/36/ES(17) ir kurios vykdo vienos ar kelių rūšių investicinę veiklą, kaip nurodyta FPRD II 1 straipsnio 3 ir 4 dalyse.
38.      Taigi reikės nuspręsti, ar MPT, kaip investicinė įmonė, turi gauti papildomą administracinį leidimą, kad galėtų teikti bet kokias paslaugas, kurioms gali būti taikoma FPRD II nustatyta tvarka, net jei tas paslaugas ji teikia kaip pagrindinę MPT veiklą papildančias paslaugas.
39.      MPD2, priimtoje remiantis SESV 114 straipsniu, yra nustatyta, kad „mokėjimo paslaugų sąlyg[os] ir informavimo apie šias paslaugas reikalavim[ai] [turi būti] skaidr[ūs]“, taip pat nustatytos „atitinkamų mokėjimo paslaugų vartotojų ir [MPT] teis[ės] ir pareig[os], susijusi[os] su mokėjimo paslaugų teikimu kaip reguliariu užsiėmimu arba verslo veikla“ (1 straipsnio 2 dalies a ir b punktai). Vadinasi, ši direktyva taikoma mokėjimo paslaugoms.
40.      FPRD II, priimtoje remiantis SESV 53 straipsnio 1 dalimi, yra numatyti reikalavimai, taikomi „investicinių įmonių veiklos leidim[ui] ir veiklos sąlygo[ms]“ ir „trečiųjų šalių įmonių teikiam[oms] investicin[ėms] paslaugo[ms] ar vykdom[ai] investicin[ei] veikl[ai] įsteigus filialą“ (1 straipsnio 2 dalies a ir b punktai).
41.      FPRD II taikymo sritis priklauso nuo „finansinės priemonės“ sąvokos, nes „investicinės paslaugos ir veikla“, kurioms ji taikoma, turi būti susijusios su I priedo C skirsnyje išvardytomis priemonėmis, įskaitant, be kita ko, ateities sandorius.
42.      Nors mokėjimo paslaugas ir investicines paslaugas reglamentuojantys teisės aktai skiriasi, praktikoje dažnai pasitaiko jų sąveikos atvejų: mokėjimo paslaugas teikiančios įmonės savo klientams siūlo parduoti tam tikras su pagrindine veikla susijusias finansines priemones (tai iš esmės yra pagrindinę veiklą papildanti veikla).
43.      Taip yra ir nagrinėjamu atveju. Ibanfirst – MPT – klientei (Iulicris) pasiūlė papildomą finansinę priemonę (lanksčius valiutos ateities sandorius), kuri galbūt gali patekti į FPRD II taikymo sritį.
44.      Mano nuomone, Ibanfirst ir Iulicris sudaryti lankstūs valiutos ateities sandoriai yra priskirtini prie finansinių priemonių, t. y. priemonių, kurioms iš esmės taikoma FPRD II.
45.      FPRD II nėra sąvokos „finansinė priemonė“ bendros apibrėžties, bet jos I priede pateiktas finansinių priemonių, kurioms taikoma ši direktyva, sąrašas. To priedo C skirsnio 4 punkte prie finansinių priemonių priskiriami pasirinkimo ir ateities sandoriai, taip pat kitos išvestinių finansinių priemonių sutartys.
46.      Be to, Sąjungos teisės aktuose sąvoka „ateities sandoriai“ neapibrėžta, tačiau Teisingumo Teismas pripažino, kad tokie sandoriai yra sandoriai pagal jų „<...> įprastą reikšmę finansų teisėje“(18).
47.      Remdamasis tuo Teisingumo Teismas nurodė, kad „būsimasis [ateities] sandoris yra toks išvestinis sandoris, pagal kurį dvi šalys įsipareigoja vėlesnę datą viena pirkti, o kita parduoti turtą, vadinamą „pagrindiniu“, už kainą, nustatytą sudarant sandorį“(19).
48.      Nors ši apibrėžtis buvo susijusi su Direktyva 2004/39/EB(20) – FPRD II pirmtake, atsižvelgiant į tai, kad abiejose direktyvose pateikti finansinių priemonių sąrašai yra panašūs, ją galima taikyti siekiant išaiškinti FPRD II.
49.      Pagrindinėje byloje nagrinėjami Ibanfirst ir Iulicris sandoriai vadinami lanksčiais ateities sandoriais (tai savaime yra gana reikšminga) ir, kartoju, mano nuomone, patenka į sąvokos „ateities sandoriai“ apibrėžtį, kuria remiasi Teisingumo Teismas, nes:
–        pagal tuos sandorius (atrodo, kad jie atitinka modelį FX (išvestinės finansinės priemonės valiutų rinkoje Forex arba Foreign Exchange)) šalys siekia sumažinti su valiutos kurso svyravimais susijusią riziką, ypač tą, kurią patiria Iulicris – įmonė, naudojanti Rumunijos lėjas (RON), bet daugelį savo pardavimų ir sandorių vykdanti JAV doleriais (USD),
–        sutartinių santykių pagal nagrinėjamus sandorius laikotarpiu Ibanfirst du kartus paprašė Iulicris įgyvendinti dvi įkaito vertės išlaikymo prievoles (margin calls) ir pareikalavo įnešti papildomų lėšų, nes dėl patirtų nuostolių, susijusių su USD ir RON valiutų kurso svyravimu, sąskaitoje esantis kapitalas tapo mažesnis už palaikymo maržą.
50.      Atsižvelgiant į tai atrodo, kad pagrindinėje byloje nagrinėjami lankstūs valiutos ateities sandoriai yra finansinės priemonės, kaip jos suprantamos pagal FPRD II.
51.      Remiantis šia prielaida reikės išanalizuoti, ar pagal tuos sandorius Ibanfirst teikė Iulicris investicinei veiklai būdingą paslaugą, net jei tai būtų jos pagrindinę veiklą papildanti paslauga (pagrindinė Ibanfirst veikla – mokėjimo internetu paslaugos, susijusios su valiutos keitimu).
52.      Atliekant šią analizę reikės išaiškinti patį MPD2 18 straipsnio 1 dalies a punktą, prireikus jį siejant su FPRD II 2 straipsniu ir FPRD II deleguotojo reglamento 4 bei 10 straipsniais.
2.      MPD2 18 straipsnio 1 dalies a punkto aiškinimas
53.      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės prašo Teisingumo Teismo išaiškinti MPD2 18 straipsnio 1 dalies a punktą.
54.      Visų pirma jis nori išsiaiškinti, ar „tam, kad valiutos ateities sandoriai būtų laikomi glaudžiai susijusiomis papildomomis paslaugomis, kurias mokėjimo įstaigos yra įgaliotos teisėtai teikti“, jie turi:
–        atitikti FPRD II deleguotojo reglamento 10 straipsnio 1 dalies b punkte numatytas išimties sąlygas,
–        būti papildomi, kaip tai suprantama pagal FPRD II 2 straipsnio 1 dalies c punktą, kad atitiktų FPRD II deleguotojo reglamento 4 straipsnyje numatytas sąlygas.
55.      Pagal MPD2 18 straipsnio 1 dalies a punktą „[b]e mokėjimo paslaugų teikimo, mokėjimo įstaigos turi teisę <...> teikti <...> glaudžiai susijusias papildomas paslaugas, pavyzdžiui, <...> užsienio valiutų keitimo paslaugas <...>“.
56.      Su mokėjimo paslaugų teikimu „glaudžiai susijusių papildomų paslaugų“ sąvokoje nėra jokios nuorodos į valstybių narių nacionalines teises. Iš vienodo Sąjungos teisės taikymo ir lygybės principo reikalavimų matyti, kad, kai Sąjungos teisės nuostatoje aiškiai nedaroma nuorodos į valstybių narių teisę, norint nustatyti šios nuostatos prasmę ir apimtį, jos reikšmė visoje Sąjungoje paprastai turi būti aiškinama savarankiškai ir vienodai(21).
57.      Kadangi MPD2 neapibrėžta sąvoka „su mokėjimo paslaugų teikimu „glaudžiai susijusios papildomos paslaugos“, ši sąvoka turi būti aiškinama remiantis įprasta jos reikšme bendrinėje kalboje, kartu atsižvelgiant į kontekstą, kuriam esant ji vartojama, ir teisės aktų, kuriuose ji įtvirtinta, tikslus(22).
a)      Pažodinis aiškinimas
58.      MPD2 18 straipsnio 1 dalies a punkte kaip viena iš papildomų paslaugų, glaudžiai susijusių su mokėjimo paslaugų teikimu, aiškiai nurodyta valiutų keitimo paslauga(23).
59.      Pagrindinėje byloje nagrinėjamas tokios papildomos paslaugos pavyzdys. Mokėjimo paslaugas teikiantis subjektas (Ibanfirst) savo klientei (Iulicris) taip pat teikia papildomą ir glaudžiai susijusią valiutų keitimo paslaugą, nes klientė mokėjimus gauna JAV doleriais, o sandorius vykdo Rumunijos lėjomis.
60.      Taigi valiutų keitimo paslaugą nesunku priskirti prie papildomų paslaugų, glaudžiai susijusių su mokėjimo paslaugų teikimu.
61.      Vis dėlto remiantis nagrinėjama nuostata negalima nustatyti, ar toks priskyrimas taip pat pagrįstas tuo atveju, kai valiutų keitimo paslauga teikiama sudarant ateities sandorį, dėl kurio susitarė šalys, siekdamos valdyti su valiutų keitimo kursų pokyčiais susijusią riziką.
62.      Dėl to MPD2 18 straipsnio 1 dalies a punktas, atsižvelgiant į jo tekstą, nėra labai naudingas siekiant nuspręsti, kada ateities sandoris, kuris pats savaime yra finansinė priemonė, gali būti laikomas glaudžiai su pagrindine MPT veikla susijusia papildoma paslauga.
63.      Iš tiesų MPD2 18 straipsnio 1 dalies a punkte:
–        nėra jokios nuorodos ar nuorodos į FPRD II deleguotojo reglamento 10 straipsnyje nustatytas išimties taikymo sąlygas,
–         taip pat nenurodytos nuostatos dėl tam tikrų finansinių priemonių pardavimo, kaip papildomos paslaugos, kurios įtvirtintos FPRD II 2 straipsnio 1 dalies c punkte ir FPRD II deleguotojo reglamento 4 straipsnyje. Atvirkščiai, šiose dviejose investicines paslaugas reglamentuojančiose teisės normose nėra jokios aiškios nuorodos į MPD2 18 straipsnio 1 dalies a punktą.
64.      Iš esmės, aiškinant pažodžiui, nagrinėjamu atveju nėra pagrindo teigti, kad MPD2 18 straipsnio 1 dalies a punktas turi būti aiškinamas siejant jį su FPRD II ir FPRD II deleguotuoju reglamentu. Be to, pasiūlytame MPD2 pakeitime(24) yra išlaikyta 18 straipsniui identiška nuostata, nepateikiant nuorodos į FPRD II.
b)      Sisteminis aiškinimas
65.      Vertinant sisteminiu požiūriu, MPD2 18 straipsnio 1 dalies a punktas galėtų būti aiškinamas atsižvelgiant į reikšmingas FPRD II ir FPRD II deleguotojo reglamento nuostatas.
66.      Vis dėlto bandant šias nuostatas aiškinti kartu kyla nemažai kliūčių. FPRD II taisyklės buvo priimtos dėl investicinių paslaugų teikimo, todėl jos grindžiamos kitokia logika ir taikomos kitokiems atvejams.
67.      FPRD II deleguotojo reglamento 10 straipsnio 1 dalies b punkte numatyta, kad taikant FPRD II I priedo C skirsnio 4 punktą „<…> kitos išvestinių finansinių priemonių sutartys, susijusios su valiutomis, nėra finansinė priemonė, jeigu sutartis <...>“ yra mokėjimo priemonė, atitinkanti tam tikrus reikalavimus(25).
68.      Sutarčių, kurioms taikoma ši išimtis, pagrindinis tikslas yra nustatyti mokėjimo priemonę, pagal kurią suteikiama dviejų skirtingų valiutų kurso garantija. Jų pagrindinis tikslas yra ne investuoti, o veikiau papildyti mokėjimo operaciją, kurioje naudojamos skirtingos valiutos.
69.      Kartoju, tokios rūšies išvestinių finansinių priemonių sutartys, susijusios su valiutomis, nelaikomos finansinėmis priemonėmis pagal FPRD II, nors iš esmės jos yra finansinės priemonės. Taigi jas platinantys subjektai neturi gauti administracinio leidimo kaip investicinės bendrovės pagal FPRD II.
70.      Vis dėlto mano pakomentuota išimtis skiriasi nuo MPD2 18 straipsnyje nustatytos išimties: FPRD II deleguotojo reglamento 10 straipsnio 1 dalies b punkte yra nurodyta konkreti valiutų sutarties rūšis, o MPD2 18 straipsnis susijęs su visomis be išimties valiutų keitimo paslaugomis. Taigi kartu taikant abi teisės normas būtų nepagrįstai apribota MPD2 18 straipsnio taikymo sritis(26).
71.      FPRD II 2 straipsnio 1 dalies c punkte(27) įtvirtinta išimtis taip pat negali būti taikoma siekiant išaiškinti MPD2 18 straipsnį. Ši FPRD II numatyta išimtis į MPD2 18 straipsnio nuostatą nėra panaši dėl dviejų priežasčių:
–        pirma, nors terminija panaši, pagal MPD2 18 straipsnį MPD2 taikoma tam tikroms papildomoms paslaugoms, glaudžiai susijusioms su mokėjimo paslaugomis. Priešingai, FPRD II 2 straipsnio 1 dalies c punkte nurodyta, kad direktyva netaikoma investicinėms paslaugoms, kai tokias paslaugas pavieniais atvejais teikia įmonės, kurių pagrindinė įprasta veikla nėra investicinių paslaugų teikimas,
–        antra, jeigu MPD2 18 straipsnio taikymas priklausytų nuo to, ar laikomasi FPRD II 2 straipsnio 1 dalies c punkto, tai reikštų, kad apribojama MPD2 taikymo sritis: su mokėjimo paslaugų teikimu glaudžiai susijusiomis papildomomis paslaugomis galėtų būti laikomos tik investicinės paslaugos. Kaip minėjau, MPD2 18 straipsnyje kaip papildomos ir glaudžiai su mokėjimo paslaugų teikimu susijusios paslaugos konkrečiai yra nurodytos paslaugos, kurios gali neapimti finansinių priemonių, pavyzdžiui, saugojimo paslaugos, taip pat duomenų tvarkymo ir saugojimo paslaugos.
c)      Teleologinis aiškinimas
72.      MPD2 18 straipsnio 1 dalies a punkte, nurodant papildomas paslaugas, glaudžiai susijusias su MPT savo klientams teikiamomis mokėjimo paslaugomis, siekiama užtikrinti, kad šių paslaugų teikimas būtų numatytas administraciniuose leidimuose, pagal kuriuos veikia MPT, ir tokiam teikimui būtų taikomas reikalavimas turėti tuos leidimus.
73.      MPD2 18 straipsnio 4 dalyje, reglamentuojančioje sąlygas, kuriomis MPT gali suteikti kreditą, taip pat nurodyta, kad toks kreditas turi būti susijęs su klientui teikiamomis mokėjimo paslaugomis, be to, jis turi būti „papildoma priemonė ir suteiktas tik mokėjimo operacijai įvykdyti“(28).
74.      Šių MPD2 nuostatų tikslas – palengvinti MPT veiklą, o ne jai trukdyti. Jų tikslo aprašymas, pateiktas Direktyvoje 2007/64/EB(29), yra taikomas ir MPD2, kuria ši direktyva pakeista pritaikant jos turinį prie pokyčių, mokėjimo paslaugų srityje įvykusių dėl technologinės plėtros ir finansinių inovacijų(30).
75.      Kartoju, MPD2 18 straipsnio 1 dalies a punkto tikslas yra užtikrinti, kad tuo atveju, kai teikiant mokėjimo paslaugas turi būti sudaryti komerciniai sandoriai naudojant valiutas, pakaktų leidimo veikti kaip MPT ir nereikėtų gauti atskiro leidimo.
76.      Atsižvelgiant į šį tikslą, logiška MPD2 18 straipsnio 1 dalies a punktą aiškinti taip, kad „valiutos keitimo paslaugos“ apima ne tik sandorius, susijusius vien su pinigų sumos konvertavimu iš vienos valiutos į kitą, bet ir papildomus sandorius, kuriais apsidraudžiama nuo būsimos valiutos kurso svyravimo rizikos.
77.      Jeigu valiutos keitimo paslaugos bus aiškinamos taip (kaip papildomos paslaugos, glaudžiai susijusios su mokėjimo paslaugų teikėjų veikla), MPT savo klientams galės pasiūlyti geresnes mokėjimo paslaugas: keičiant valiutą bus suteikta daugiau garantijų – papildomai apdrausta nuo valiutos kurso svyravimų rizikos.
78.      Taigi manau, kad teleologinis kriterijus yra lemiamas siekiant MPD2 18 straipsnio 1 dalies a punktą taikyti tiek valiutos keitimo sandoriams, vertinamiems atskirai, tiek ateities sandoriams, kuriais valiutos keitimo sandoriai apdraudžiami nuo valiutos kurso svyravimo rizikos.
79.      Be to, leidimas veikti kaip MPT suteikia jo turėtojui teisę teikti valiutos keitimo paslaugas, prireikus papildytas ateities sandoriais, kuriais apsidraudžiama nuo valiutos keitimui būdingos valiutos kurso svyravimo rizikos, ir neturi būti reikalaujama gauti atskiro leidimo tokioms paslaugoms teikti.
80.      Tokiu atveju nereikia nagrinėti FPRD tikslų(31), kurie skiriasi nuo MPD2 tikslų, nes yra susiję su investicinėmis įmonėmis. Abiejų direktyvų nuostatos, atsižvelgiant į jų tikslą, turi būti aiškinamos atskirai.
d)      Tarpinė išvada
81.      Atsižvelgdamas į tai, kas išdėstyta, manau, kad MPD2 18 straipsnio 1 dalies a punktas turi būti aiškinamas taip: siekiant ateities sandorius apimančias valiutos keitimo paslaugas laikyti papildomomis paslaugomis, glaudžiai susijusiomis su mokėjimo paslaugų teikimu, jos turi atitikti toje nuostatoje numatytas sąlygas. Šiuo tikslu nebūtina, kad jos atitiktų FPRD II teisės aktuose nustatytus reikalavimus.
3.      FPRD II teisės aktų reikšmė MPT vykdomam lanksčių valiutos ateities sandorių platinimui
82.      Siekiant atsakyti į prejudicinį klausimą iš esmės pakanka to, kas išdėstyta: pagal MPD2 18 straipsnio 1 dalies a punktą MPT gali siūlyti tokius ateities sandorius, kaip nagrinėjamieji, ir neturi gauti (naujo) administracinio leidimo veikti kaip investicinių paslaugių, kurioms taikomi FPRD II teisės aktai, teikėjas.
83.      Vis dėlto atsižvelgiant į prašymo priimti prejudicinį sprendimą turinį toks atsakymas tikriausiai būtų neišsamus, jeigu nebūtų išnagrinėtas galimas FPRD II ir FPRD II deleguotojo reglamento, nurodytų nutartyje dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą, nuostatų poveikis šioje byloje.
84.      Taigi reikia įvertinti, ar nagrinėjamoje byloje įvykdytos sąlygos, siekiant FPRD II ir FPRD II deleguotojo reglamento netaikyti paslaugai, kurią bendrovė Ibanfirst suteikė Iulicris.
85.      Jos būtų įvykdytos tuo atveju, jeigu ši paslauga, kvalifikavus ją kaip „investicinę paslaugą“ (nes ji apima finansinę priemonę, kaip antai ateities sandorį):
–        buvo teikiama pavieniais atvejais, vykdant profesinę veiklą, o šią veiklą reguliuoja įstatymų ar norminių aktų nuostatos, nedraudžiančios teikti tokių paslaugų (FPRD II direktyvos 2 straipsnio 1 dalies c punktas), arba
–        apima išvestinių finansinių priemonių sutartis, kurios susijusios su valiuta ir kurioms būdingos FPRD II deleguotojo reglamento 10 straipsnio 1 dalyje nurodytos ypatybės.
86.      Laikydamasis prašyme priimti prejudicinį sprendimą pateiktos tvarkos, visų pirma nagrinėsiu galimą FPRD II deleguotojo reglamento 10 straipsnio 1 dalies poveikį.
a)      Su valiuta susijusios išvestinių finansinių priemonių sutartys, kurios pagal FPRD II deleguotojo reglamento 10 straipsnio 1 dalį nelaikomos finansinėmis priemonėmis
87.      Šioje teisės normoje numatyta, kad tuo atveju, kai sudaroma su valiuta susijusi išvestinių finansinių priemonių sutartis ir jos turinys atitinka FPRD II deleguotojo reglamento 10 straipsnio 1 dalies b punkte nustatytas sąlygas, tokia sutartis nelaikoma finansine priemone.
88.      Pagal šio punkto taikymo sąlygas su valiuta susijusi išvestinių finansinių priemonių sutartis „yra“ mokėjimo priemonė, kai: i) už ją privaloma fiziškai atsiskaityti; ii) ją sudaro bent vienas asmuo, kuris nėra finansų sandorio šalis; iii) ja siekiama palengvinti mokėjimą už identifikuojamas prekes, paslaugas ar tiesiogines investicijas; ir iv) ja nėra prekiaujama sutarties sudarymo vietoje.
89.      Jau paaiškinau, kodėl manau, kad pagal MPD2 18 straipsnio 1 dalies a punktą MPT turi teisę savo klientams savarankiškai teikti valiutos keitimo paslaugas (taip pat ir tuo atveju, kai jos apima ateities sandorius). Taigi šiuo tikslu nereikia įvykdyti FPRD II deleguotajame reglamente nustatytų reikalavimų.
90.      Jeigu būtų nuspręsta kitaip, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, kuris turi visas šioje byloje nagrinėjamų sutarčių sąlygas, turėtų įvertinti, ar įvykdyti keturi konkretūs FPRD II deleguotojo reglamento 10 straipsnio 1 dalies b punkte numatyti reikalavimai, kad būtų galima paneigti finansinės priemonės buvimą. Nutartyje dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą šiuo klausimu nėra pakankamai informacijos.
b)      FPRD II netaikymas investicinėms paslaugoms, kurios pavieniais atvejais teikiamos vykdant profesinę veiklą
91.      Direktyvoje 2004/39 – FPRD II pirmtakėje – buvo nuostata, panaši į FPRD II 2 straipsnio 1 dalies c punktą, kurį išaiškino Teisingumo Teismas.
92.      Jis priėmė Sprendimą Länsförsäkringar Sak Försäkringsaktiebolag ir kt.(32) dėl finansinių konsultacijų, susijusių su kapitalo įdėjimu, suteiktų teikiant draudimo tarpininkavimo paslaugas dėl kaupiamojo gyvybės draudimo sutarties sudarymo. Teisingumo Teismas nusprendė, kad ši veikla patenka į Direktyvos 2002/92/EB(33), o ne į Direktyvos 2004/39 taikymo sritį.
93.      Remiantis tuo sprendimu galima padaryti nagrinėjamai bylai naudingas išvadas, t. y.:
–        finansinė konsultacija iš principo gali patekti į Direktyvos 2004/39 materialinę taikymo sritį, nes ji yra „investicinė paslauga“. Draudimo tarpininkas gali būti laikomas „investicine įmone“, nes teikia šias konsultacijas atlikdamas savo nuolatinį darbą ar veiklą,
–        vis dėlto pagal Direktyvos 2004/39 2 straipsnio c punktą į jos taikymo sritį nepatenka asmenys, teikiantys „investicines paslaugas, kai tokios paslaugos vykdant profesinę veiklą teikiamos atsitiktinai, o tų įmonių veiklą reguliuoja įstatymų ar norminių aktų nuostatos, arba šios profesijos veiklą reglamentuoja etikos kodeksas, nedraudžiantys teikti tokių paslaugų“,
–        remiantis Direktyvos 2002/92 2 straipsnio 5 punktu, draudimo tarpininko profesinė veikla yra draudimo tarpininkavimas. Jeigu toks tarpininkas kaip vieną iš galimų draudimo produktų siūlo produktą, kaip antai kaupiamąjį gyvybės draudimą, turi būti laikoma, kad konsultacijos, susijusios su tam produktui skirto kapitalo įdėjimu, teikiamos papildomai, nes jos suteikiamos vykdant draudimo tarpininkavimo veiklą dėl draudimo sutarties sudarymo – veiklą, kuriai taikomos Sąjungos teisės aktų, t. y. Direktyvos 2002/92, nuostatos(34).
94.      Vadovaujantis ta pačia logika kaip Sprendime Länsförsäkringar Sak Försäkringsaktiebolag
ir kt., galima daryti tokias išvadas:
–        pagrindinė MPT (pavyzdžiui, Ibanfirst) veikla yra mokėjimo paslaugų teikimas pagal MPD2 1 straipsnį, kurio nuostatos taikomos šios veiklos vykdymui. MPD2 18 straipsnyje mokėjimo įstaigoms leidžiama teikti papildomas paslaugas, glaudžiai susijusias su mokėjimo paslaugomis, pavyzdžiui, valiutų keitimo paslaugas, kaip nurodžiau pirma,
–        nors iš esmės ateities sandoriai, papildantys mokėjimo paslaugų teikimą, galėtų būti laikomi investicine veikla, FPRD II 2 straipsnio 1 dalies c punkte nurodyta, kad ši direktyva netaikoma investicinėms paslaugoms, kurios pavieniais atvejais teikiamos vykdant reguliuojamą profesinę veiklą,
–        papildomų investicinių paslaugų sąvoka buvo įtvirtinta FPRD II deleguotojo reglamento 4 straipsnyje, kuriame nustatytos trys sąlygos, kad būtų galima taikyti FPRD II 2 straipsnio 1 dalies c punkte numatytą išimtį.
95.      Pagal FPRD II deleguotojo reglamento 4 straipsnį „<...> laikoma, kad investicinės paslaugos vykdant profesinę veiklą teikiamos pavieniais atvejais, jeigu įvykdomos šios sąlygos:
a)      tarp profesinės veiklos vykdymo ir investicinės paslaugos teikimo tam pačiam klientui egzistuoja toks glaudus faktinis ryšys, kad investicinę paslaugą galima laikyti papildančia pagrindinę profesinę veiklą;
b)      teikiant investicines paslaugas pagrindinės profesinės veiklos klientams, nesiekiama suteikti sistemingo pajamų šaltinio profesinę veiklą vykdančiam asmeniui ir
c)      profesinę veiklą vykdantis asmuo nereklamuoja ar kitaip nepopuliarina savo gebėjimo teikti investicines paslaugas, išskyrus atvejus, kai klientams atskleidžiama, kad šios paslaugos papildo pagrindinę profesinę veiklą.“
96.      Vėlgi turiu pakartoti pirma išdėstytus argumentus dėl MPD2 18 straipsnio 1 dalies a punkto savarankiškumo: norint taikyti šią nuostatą nereikia įvykdyti FPRD II taisyklių.
97.      Jeigu tokiai prielaidai nebūtų pritarta, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, kuris turi visą reikiamą informaciją, turėtų nustatyti, ar nagrinėjamoje byloje yra įvykdytos trys FPRD II deleguotojo reglamento 4 straipsnyje numatytos sąlygos. Savo ruožtu tik atkreipsiu dėmesį į tai, kad:
–        tarp Ibanfirst, kaip MPT, profesinės veiklos vykdymo ir investicinės paslaugos, kurią teikiant mokėjimo paslaugos (pagrindinė profesinė veikla) papildomos valiutos keitimu sudarant ateities sandorį, egzistuoja glaudus faktinis ryšys. Šiuo požiūriu lankstūs valiutos ateities sandoriai yra paslauga, glaudžiai susijusi su mokėjimo paslaugų teikimu,
–        daugiau abejonių kelia tai, kad nagrinėjamu atveju investicinė paslauga, teikiama pagrindinės profesinės veiklos klientams, nėra MPT, kaip antai Ibanfirst, sistemingas pajamų šaltinis,
–        abejonių taip pat gali kilti dėl to, ar Ibanfirst siūlo rinkai arba reklamuoja savo galimybes teikti investicines paslaugas, o jeigu taip, ar informuoja klientus, kad šios paslaugos papildo jos, kaip MPT, pagrindinę veiklą.
98.      Bet kuriuo atveju, net jei tos trys sąlygos (ar bet kuri iš jų) nebūtų įvykdytos ir nagrinėjama paslauga negalėtų būti laikoma FPRD II deleguotojo reglamento 4 straipsnyje apibrėžta investicine paslauga, teikiama pavieniais atvejais, kaip tai suprantama pagal FPRD II 2 straipsnio 1 dalies c punktą, pabrėžiu, kad tai nėra priežastis nagrinėjamoje byloje netaikyti MPD2 18 straipsnio.
V.      Išvada
99.      Atsižvelgdamas į tai, kas išdėstyta, siūlau taip atsakyti Tribunal de l’entreprise francophone de Bruxelles (Briuselio komercinis teismas, bylas nagrinėjantis prancūzų kalba, Belgija):
2015 m. lapkričio 25 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos (ES) 2015/2366 dėl mokėjimo paslaugų vidaus rinkoje, kuria iš dalies keičiamos direktyvos 2002/65/EB, 2009/110/EB ir 2013/36/ES bei Reglamentas (ES) Nr. 1093/2010 ir panaikinama Direktyva 2007/64/EB, 18 straipsnio 1 dalies a punktas
turi būti aiškinamas taip:
subjektai, turintys reikiamą leidimą veikti kaip mokėjimo paslaugų teikėjai, turi teisę teikti papildomas paslaugas, glaudžiai susijusias su mokėjimo paslaugų teikimu, kaip antai valiutų keitimo paslaugas, apimančias lanksčius valiutų ateities sandorius.
Šiais tikslais netaikomas:
–        2014 m. gegužės 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2014/65/ES dėl finansinių priemonių rinkų, kuria iš dalies keičiamos Direktyva 2002/92/EB ir Direktyva 2011/61/ES, 2 straipsnio 1 dalies c punktas,
–        2016 m. balandžio 25 d. Komisijos deleguotojo reglamento (ES) 2017/565, kuriuo Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2014/65/ES papildoma nuostatomis dėl investicinių įmonių organizacinių reikalavimų bei veiklos sąlygų ir toje direktyvoje apibrėžtų terminų, 4 straipsnis ir 10 straipsnio 1 dalies b punktas.
1      Originalo kalba: ispanų.
2      2015 m. lapkričio 25 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva dėl mokėjimo paslaugų vidaus rinkoje, kuria iš dalies keičiamos direktyvos 2002/65/EB, 2009/110/EB ir 2013/36/ES bei Reglamentas (ES) Nr. 1093/2010 ir panaikinama Direktyva 2007/64/EB (OL L 337, 2015, p. 35). Toliau – MPD2.
3      2014 m. gegužės 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva dėl finansinių priemonių rinkų, kuria iš dalies keičiamos Direktyva 2002/92/EB ir Direktyva 2011/61/ES (OL L 173, 2014, p. 349). Toliau – FPRD II.
4      2016 m. balandžio 25 d. Komisijos deleguotasis reglamentas, kuriuo Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2014/65/ES papildoma nuostatomis dėl investicinių įmonių organizacinių reikalavimų bei veiklos sąlygų ir toje direktyvoje apibrėžtų terminų (OL L 87, 2017, p. 1). Toliau – FPRD II deleguotasis reglamentas.
5      Loi relative à la surveillance du secteur financier et aux services financiers du 2 août 2002 (2002 m. rugpjūčio 2 d. Finansų sektoriaus priežiūros ir finansinių paslaugų įstatymas (Moniteur belge, 2022 m. rugsėjo 4 d., p. 39121).
6      Loi à l’accès à l’activité de prestation de services d’investissement et au statut et au contrôle des sociétés de gestion de portefeuille et de conseil en investissement du 25 octobre 2016 (2016 m. spalio 25 d. Įstatymas dėl teisės teikti investicines paslaugas ir portfelius valdančių bei investicijų klausimais konsultuojančių bendrovių statuso ir priežiūros) (Moniteur belge, 2016 m. lapkričio 18 d., p. 76915).
7      Loi relative au statut et au contrôle des établissements de paiement et des établissements de monnaie électronique, à l’accès à l’activité de prestataire de services de paiement, et à l’activité d’émission de monnaie électronique, et à l’accès aux systèmes de paiement du 11 mars 2018 (2018 m. kovo 11 d. Įstatymas dėl mokėjimo įstaigų ir elektroninių pinigų įstaigų statuso ir kontrolės, teisės vykdyti mokėjimo paslaugų teikėjo veiklą, elektroninių pinigų leidimo veiklos ir teisės naudotis mokėjimo sistemomis) (Moniteur belge, 2018 m. kovo 26 d., p. 29444).
8      SEPA yra sąvokos anglų kalba Single Euro Payment Area (bendra mokėjimų eurais erdvė) akronimas. SEPA – tai erdvė, kurioje piliečiai, įmonės ir kiti ekonominės veiklos vykdytojai, nesvarbu, kur būtų, gali tomis pačiomis sąlygomis ir turėdami tas pačias teises bei pareigas atlikti ir gauti mokėjimus eurais Europoje, savo šalyje ir už jos ribų. Ji yra esminis vidaus mokėjimų rinkos elementas.
9      Nutartyje dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą, parengtoje prancūzų kalba, šie sandoriai vadinami „contrats à terme flexible“. Viena iš FPRD II I priedo C skirsnio 4 punkte nurodytų finansinių priemonių yra „contrats à terme“.
10      Dėl sąvokos margin call žr. 11 išnašą.
11      Ateities sandoriuose pradinė įmoka arba garantinė įmoka yra mažiausia suma, kurią reikia įnešti norint atidaryti poziciją. Ši įmoka – tai garantija, kuria apsidraudžiama nuo nuostolių, o ne užtikrinama, kad būtų sumokėta visa suma. Palaikymo marža yra mažiausias likutis, kuris turi likti sąskaitoje, kol pozicija yra atidaryta. Jeigu šis likutis tampa mažesnis už nustatytą palaikymo maržą, pradedama taikyti įkaito vertės išlaikymo prievolė (margin call), siekiant paprašyti papildomų lėšų, kol bus atkurta pradinė įmoka. Įgyvendinant įkaito vertės išlaikymo prievolę šalis įspėjama, kad turi papildyti likutį ir kad, jeigu lėšos nebus papildytos (arba pozicijos nebus uždarytos), sandoris bus automatiškai nutrauktas, siekiant apsidrausti nuo rizikos. Įkaito vertės išlaikymo prievolė taikoma kaip kritinis įspėjimas apie riziką ir yra priemonė, skirta rinkos likvidumui ir stabilumui užtikrinti suteikiant galimybę naudoti finansinį svertą.
12      2025 m. lapkričio 13 d. Sprendimo Inteligo Media (C‑654/23, EUC:2025:871) 71 punktas ir 2021 m. birželio 15 d. Sprendimo Facebook Ireland ir kt. (C‑645/19, EU:C:2021:483) 115 punktas.
13      Nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą III dalies („Ginčo nagrinėjimas“) pabaiga. Kursyvu originale neišskirta.
14      Savo rašytinėse pastabose (5 ir 12 punktai) Čekijos vyriausybė teigia, kad valiutos ateities sandoriai neturi atitikti jokių kitų sąlygų, išskyrus nustatytąsias MPD2 18 straipsnio 1 dalyje. Tik tuo atveju, jeigu šios sąlygos nėra įvykdytos, gali būti taikomos FPRD II teisės aktuose įtvirtintos išimtys.
15      Savo rašytinėse pastabose (82 punktas) Komisija pažymi, kad norint nustatyti, ar pagal MPD2 mokėjimo įstaigai suteiktą leidimą galima sudaryti lanksčius ateities sandorius, reikia atsižvelgti į MPD2 18 straipsnyje numatytas sąlygas, o ne į FPRD II teisės aktus.
16      Iulicris rašytinių pastabų 33 punktas.
17      2013 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva dėl galimybės verstis kredito įstaigų veikla ir dėl riziką ribojančios kredito įstaigų ir investicinių įmonių priežiūros, kuria iš dalies keičiama Direktyva 2002/87/EB ir panaikinamos direktyvos 2006/48/EB bei 2006/49/EB (OL L 176, 2013, p. 338).
18      2015 m. gruodžio 3 d. Sprendimo Banif Plus Bank (C‑312/14, EU:C:2015:794) 69 punktas.
19      2015 m. gruodžio 3 d. Sprendimo Banif Plus Bank (C‑312/14, EU:C:2015:794) 69 punktas.
20      2004 m. balandžio 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva dėl finansinių priemonių rinkų, iš dalies keičianti Tarybos direktyvas 85/611/EEB, 93/6/EEB ir Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2000/12/EB bei panaikinanti Tarybos direktyvą 93/22/EEB (OL L 145, 2004, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 6 sk., 7 t., p. 263).
21      2023 m. kovo 30 d. Sprendimo Hauptpersonalrat der Lehrerinnen und Lehrer (C‑34/21, EU:C:2023:270) 40 punktas ir 2022 m. birželio 2 d. Sprendimo HK / Danmark ir HK / Privat (C‑587/20, EU:C:2022:419) 25 punktas.
22      2023 m. kovo 30 d. Sprendimo Hauptpersonalrat der Lehrerinnen und Lehrer (C‑34/21, EU:C:2023:270) 41 punktas ir 2022 m. birželio 2 d. Sprendimo HK / Danmark ir HK / Privat (C‑587/20, EU:C:2022:419) 26 punktas.
23      Be valiutų keitimo paslaugos, MPD2 18 straipsnio 1 dalies a punkte kaip papildomos paslaugos, glaudžiai susijusios su mokėjimo paslaugų teikimu, aiškiai nurodytas „<…> mokėjimo operacijų vykdym[o] [užtikrinimas], <…> saugojimo veikl[os] [vykdymas] ir <...> duomen[ų] [saugojimas ir tvarkymas]“.
24      Pasiūlymo dėl Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos dėl mokėjimo paslaugų ir elektroninių pinigų paslaugų vidaus rinkoje, kuria iš dalies keičiama Direktyva 98/26/EB ir panaikinamos direktyvos (ES) 2015/2366 ir 2009/110/EB (dokumentas COM(2023) 366 final, 2023 m. birželio 28 d.), 10 straipsnio 1 dalis.
25      Mokėjimo priemonė turi atitikti šiuos reikalavimus: i) už ją privaloma fiziškai atsiskaityti kitu nei įsipareigojimų neįvykdymo arba kitokiu ankstyvo sutarties nutraukimo atveju; ii) ją sudaro bent vienas asmuo, kuris nėra finansų sandorio šalis, kaip apibrėžta Reglamento Nr. 648/2012 2 straipsnio 8 dalyje; iii) ji sudaryta siekiant palengvinti mokėjimą už identifikuojamas prekes, paslaugas ar tiesiogines investicijas; ir iv) ja nėra prekiaujama prekybos vietoje.
26      Kaip Komisija pažymi savo rašytinėse pastabose (63 ir 64 punktai), FPRD II deleguotojo reglamento 10 straipsnio 1 dalies b punkte išimtis nustatyta tik su valiutomis susijusioms išvestinių finansinių priemonių sutartims, sudarytoms bent vieno asmens, kuris nėra finansų sandorio šalis, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 648/2012 2 straipsnio 8 punktą. Tai reiškia, kad MPD2 18 straipsnis būtų netaikomas dviejų finansų įstaigų sudarytiems valiutos keitimo sandoriams, nors tokia išimtis šioje teisės normoje visiškai nenurodyta.
27      Pagal šį punktą FPRD II netaikoma „asmenims, teikiantiems investicines paslaugas, kai tokios paslaugos vykdant profesinę veiklą teikiamos pavieniais atvejais, o tų įmonių veiklą reguliuoja įstatymų ar norminių aktų nuostatos, arba šios profesijos veiklą reglamentuoja etikos kodeksas, nedraudžiantys teikti tokių paslaugų“.
28      MPD2 40 konstatuojamojoje dalyje teigiama, kad „<...> mokėjimo įstaigų teikiamas kreditas, būtent kredito linijų suteikimas ir kredito kortelių išdavimas, pagal šią direktyvą <...> reglamentuojamas tik tuo atveju, jeigu tai yra glaudžiai susiję su mokėjimo paslaugomis“. Toje konstatuojamojoje dalyje taip pat nurodyta, kad „<...> [t]ik jeigu kreditas teikiamas siekiant sudaryti palankesnes sąlygas mokėjimo paslaugoms teikti ir toks kreditas yra trumpalaikio pobūdžio ir suteiktas ne ilgesniam nei 12 mėnesių laikotarpiui, įskaitant atsinaujinančius kreditus, tikslinga leisti mokėjimo įstaigoms tokį kreditą teikti vykdant tarpvalstybinę veiklą, jei laikomasi sąlygos, kad jis refinansuojamas daugiausia naudojant mokėjimo įstaigos nuosavas lėšas bei kitas lėšas, įgytas iš kapitalo rinkų, o ne lėšas, turimas klientų vardu ir skirtas mokėjimo paslaugoms teikti <...>“.
29      2007 m. lapkričio 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva dėl mokėjimo paslaugų vidaus rinkoje, iš dalies keičianti direktyvas 97/7/EB, 2002/65/EB, 2005/60/EB ir 2006/48/EB ir panaikinanti Direktyvą 97/5/EB (OL L 319, 2007, p. 1).
30      Direktyvos 2007/64 4 konstatuojamojoje dalyje nurodyta, kad buvo siekiama „<…> Bendrijos lygiu sukurti šiuolaikišką ir nuoseklią mokėjimo paslaugų teisinę struktūrą, <...> kuri būtų neutrali ir užtikrintų lygiavertes sąlygas visoms mokėjimo sistemoms, kad būtų išsaugota pasirinkimo galimybė vartotojams, kuri, lyginant su esamomis nacionalinėmis sistemomis, būtų didelis žingsnis pirmyn vartotojo patiriamų išlaidų, saugumo ir veiksmingumo srityje“.
31      FPRD II 3 konstatuojamojoje dalyje nurodyta, kad jos tikslas – užtikrinti „<…> tokio masto derinimą, kokio reikia norint pasiūlyti investuotojams aukšto lygio apsaugą ir leisti investicinėms įmonėms, jų buveinės valstybėms vykdant priežiūrą, teikti paslaugas visoje Sąjungoje, sudarančioje vidaus rinką. <…>“
32      2018 m. gegužės 31 d. Sprendimas Länsförsäkringar Sak Försäkringsaktiebolag ir kt. (C‑542/16, EU:C:2028:369).
33      2002 m. gruodžio 9 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva dėl draudimo tarpininkavimo (OL L 9, 2003, p. 3; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 6 sk., 4 t., p. 330), panaikinta 2016 m. sausio 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva (ES) 2016/97 dėl draudimo produktų platinimo (OL L 26, 2016, p. 19).
34      Kaip nurodžiau savo 2017 m. lapkričio 21 d. išvados byloje Länsförsäkringar Sak Försäkringsaktiebolag ir kt.
(C‑542/16, EU:C:2017:879) 96, 104 ir 105 punktuose, su investicinėmis paslaugomis susijusios rizikos lygis yra aukštesnis už tą, kuris kyla draudimo paslaugų atveju, todėl institucijos investicinėms bendrovėms taiko griežtesnę kontrolę nei draudimo įmonėms.