ROZSUDEK SOUDU PRO VEŘEJNOU SLUŽBU EVROPSKÉ UNIE
(prvního senátu)
9. června 2015
Věc F‑65/14
EF
v.
Evropská služba pro vnější činnost (ESVČ)
„Veřejná služba – Zaměstnanci ESVČ – Úředníci – Povyšování za rok 2013 – Rozhodnutí o nepovýšení žalobce do platové třídy AD 13 – Námitky žalobce proti seznamu úředníků navržených na povýšení – Článek 45 služebního řádu – Minimální doba dvou let setrvání v platové třídě – Výpočet doby dvou let – Datum rozhodnutí o povýšení“
Předmět:      Žaloba podaná na základě článku 270 SFEU, jenž je použitelný na Smlouvu o ESAE na základě jejího článku 106a, kterou se EF domáhá zrušení rozhodnutí orgánu Evropské služby pro vnější činnost (ESVČ) oprávněného ke jmenování ze dne 9. a 14. října 2013 o jeho nepovýšení do platové třídy AD 13 v rámci povyšování za rok 2013 (dále jen „povyšování za rok 2013“).
Rozhodnutí:      Žaloba se zamítá. EF ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou službou pro vnější činnost.
Shrnutí
1.      Úředníci – Povýšení – Podmínky – Minimální doba setrvání v platové třídě – Požadavek shody s obdobím, jehož se týkají hodnotící zprávy – Neexistence – Rozhodné datum
(Služební řád úředníků, článek 45)
2.      Úředníci – Povýšení – Srovnávací přezkum zásluh – Kritéria – Osobní zásluhy uchazečů – Posuzovací pravomoc orgánu oprávněného ke jmenování
(Služební řád úředníků, článek 45)
3.      Úředníci – Povýšení – Stížnost nepovýšeného uchazeče – Zamítavé rozhodnutí – Odůvodnění – Dosah
(Služební řád úředníků, článek 45 a čl. 90 odst. 2)
1.      Z článku 45 služebního řádu jasně plyne, že pouze úředníci, kteří se mohou prokázat minimální dobou dvou let setrvání ve své platové třídě, mohou být povýšeni. Toto ustanovení nestanoví jako další podmínku to, aby se tyto dva roky musely přesně shodovat s dvouletým obdobím, jehož se týkají dvě roční hodnotící zprávy, jejichž předmětem je v zásadě každý úředník za každý kalendářní rok.
Den rozhodnutí o povýšení je přitom datem relevantním pro posouzení, zda úředník splňuje minimální dobu setrvání v platové třídě požadovanou k tomu, aby mohl být povýšen.
Kromě toho článek 45 služebního řádu nevyžaduje, aby se den, k němuž má být splněna podmínka doby setrvání v platové třídě, nutně shodoval s koncem hodnoceného období, jehož se týká roční hodnotící zpráva.
(viz body 26, 27 a 29)
Odkazy:
Soud prvního stupně: rozsudek Casini v. Komise, T‑132/03, EU:T:2005:324, bod 84
Soud pro veřejnou službu: rozsudek Balabanis a Le Dour v. Komise, F‑77/05, EU:F:2006:127, bod 35
2.      Skutečnost, že úředník má zjevné a uznané zásluhy, nevylučuje, aby v rámci srovnání zásluh uchazečů o povýšení měli jiní úředníci zásluhy větší.
V tomto ohledu se správa, která vychází z hodnotících zpráv povýšených úředníků a má přitom za to, že zásluhy těchto úředníků byly větší než zásluhy dotyčné osoby, nedopouští zjevně nesprávného posouzení, tzn. snadno postřehnutelného pochybení, které může být očividně odhaleno.
Tentýž závěr platí i pro úvahu týkající se kritéria používání jazyků, podle něhož je osvojení si anglického a francouzského jazyka zpravidla dostačující pro provozní potřeby unijního orgánu, a užitečnost osvojení si dalších jazyků je tudíž podružná.
Co se týče odpovědnosti dotyčného v jeho jednotlivých funkcích, tento neprokázal, že úvaha správy, podle níž tyto odpovědnosti odpovídají úrovni obvykle zastávané úředníkem téže platové třídy, a že tudíž nemohou představovat zvláštní zásluhy pro povýšení, je stižena zjevně nesprávným posouzením.
(viz body 43 až 46)
Odkazy:
Soudní dvůr: rozsudek Cubero Vermurie v. Komise, C‑446/00, P EU:C:2001:703, bod 21
Soud prvního stupně: rozsudek Morello v. Komise, T‑164/00, EU:T:2002:312, bod 100
Soud pro veřejnou službu: rozsudek Trentea v. FRA, F‑112/10, EU:F:2012:179, bod 104
3.      Orgán oprávněný ke jmenování není povinen nepovýšeným uchazečům odůvodňovat rozhodnutí o povýšení. Musí však odůvodnit své rozhodnutí o zamítnutí stížnosti podané nepovýšeným uchazečem na základě čl. 90 odst. 2 služebního řádu, přičemž se má za to, že odůvodnění tohoto zamítavého rozhodnutí by se mělo shodovat s odůvodněním rozhodnutí, proti kterému stížnost směřovala.
Jelikož k povýšení dochází podle článku 45 služebního řádu „výběrem“, může se odůvodnění týkat pouze existence předepsaných podmínek, jejichž splněním služební řád podmiňuje řádnost povýšení. Orgán oprávněný ke jmenování není zejména povinen sdělit neúspěšnému uchazeči, jak jej posoudil ve srovnání s uchazeči vybranými pro povýšení.
(viz body 50 a 51)
Odkazy:
Soud prvního stupně: rozsudek Contargyris v. Rada, T‑6/96, EU:T:1997:76, body 147 a 148
Soud pro veřejnou službu: rozsudek Merhzaoui v. Rada, F‑18/09, EU:F:2011:180, bod 71 a citovaná judikatura