62016TJ0903_RES
Věc T‑903/16
RE
v.
Evropská komise
Rozsudek Tribunálu (devátého rozšířeného senátu) ze dne 14. února 2019
„Osobní údaje – Ochrana fyzických osob v souvislosti se zpracováním těchto údajů – Právo na přístup k těmto údajům – Nařízení (ES) č. 45/2001 – Odepření přístupu – Žaloba na neplatnost – E-mail odkazující na předchozí částečné odepření přístupu bez provedení nového přezkumu – Pojem ‚napadnutelný akt‘ ve smyslu článku 263 SFEU – Pojem čistě potvrzující akt – Použitelnost v oblasti přístupu k osobním údajům – Nové a podstatné skutečnosti – Právní zájem na podání žaloby – Přípustnost – Povinnost uvést odůvodnění“
Orgány Evropské unie – Ochrana fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů – Nařízení č. 45/2001 – Právo na přístup subjektu k údajům, které se jej týkají – Nová žádost o přístup podaná po odepření přístupu ke stejným údajům – Povinnost orgánu přezkoumat odůvodnění předchozího odepření přístupu k údajům – Akt přijatý v důsledku tohoto nového přezkumu, který může být předmětem žaloby na neplatnost – Absence čistě potvrzující povahy
[Článek 263 SFEU; Listina základních práv Evropské unie, článek 7, čl. 8 odst. 1; nařízení Evropského parlamentu a Rady č. 45/2001, čl. 13 písm. c) a čl. 20 odst. 1]
(viz body 45–52)
Orgány Evropské unie – Ochrana fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů – Nařízení č. 45/2001 – Právo na přístup subjektu k údajům, které se jej týkají – Nová žádost o přístup podaná po odepření přístupu ke stejným údajům – Povinnost orgánu přezkoumat odůvodnění předchozího odepření přístupu k údajům – Existence nových a podstatných skutečností, které odůvodňují nový přezkum – Neuvedení nových skutečností v nové žádosti o přístup – Neexistence vlivu
[Nařízení Evropského parlamentu a Rady č. 45/2001, článek 13 a čl. 20 odst. 1 písm. a) a písm. c)]
(viz body 56–62)
Žaloba na neplatnost – Fyzické a/nebo právnické osoby – Podmínky přípustnosti – Právní zájem na podání žaloby – Žaloba, která musí být způsobilá přinést žalobci prospěch
(Článek 263 SFEU)
(viz bod 66)
Orgány Evropské unie – Ochrana fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů – Nařízení č. 45/2001 – Právo na přístup subjektu k údajům, které se jej týkají – Žaloba na neplatnost podaná proti odepření přístupu subjektu údajů k údajům, které se jej týkají – Právní zájem na podání žaloby – Subjekt údajů, který již měl přístup ke všem nebo části uvedených údajů – Neexistence vlivu
(Článek 263 SFEU; nařízení Evropského parlamentu a Rady č. 45/2001, článek 13)
(viz body 69–71)
Orgány Evropské unie – Ochrana fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů – Nařízení č. 45/2001 – Právo na přístup subjektu k údajům, které se jej týkají – Odepření přístupu – Povinnost uvést odůvodnění – Rozsah – Odkaz na předchozí odepření přístupu bez provedení nového přezkumu – Nedostatečné odůvodnění
[Článek 263 SFEU; nařízení Evropského parlamentu a Rady č. 45/2001, článek 13 a čl. 20 odst. 1 písm. a) a písm. c) a odst. 3]
(viz body 75–82)
Shrnutí
V rozsudku RE v. Komise (T‑903/16), vydaném dne 14. února 2019, se Tribunál vyjádřil k návrhu zaměstnance Komise znějícímu na zrušení sdělení, kterým se zamítá žádost o přístup k osobním údajům. V projednávaném případě byl žalobce předmětem vyšetřování v rámci administrativy vedeného ředitelstvím Komise pro bezpečnost (
1
). Toto ředitelství napadeným sdělením zamítlo žádost žalobce o přístup k jeho osobním údajům na základě nařízení č. 45/2001. (
2
) Komise zejména zaprvé tvrdila, že toto sdělení představuje akt čistě potvrzující předchozí odepření přístupu, které žalobce nenapadl ve lhůtě pro podání žaloby, a zadruhé, že žalobce neměl právní zájem na podání žaloby proti uvedenému sdělení v rozsahu, v němž se týkalo osobních údajů, ke kterým již měl přístup.
Pokud jde o přípustnost návrhových žádání znějících na zrušení, Tribunál zaprvé rozhodl, že v rámci nařízení č. 45/2001 může osoba v každém okamžiku podat novou žádost o přístup k osobním údajům, ke kterým jí byl předtím odepřen přístup. Taková žádost zavazuje dotčený orgán, aby přezkoumal, zda dřívější odepření přístupu zůstává odůvodněné. Nové zkoumání, jehož cílem je ověřit, zda je dřívější odepření přístupu k osobním údajům nadále odůvodněno, vede k přijetí aktu, který nemá vůči dřívějšímu aktu čistě potvrzující charakter, ale představuje napadnutelný akt, který může být předmětem žaloby na neplatnost. Z článku 13 písm. c) nařízení č. 45/2001, který umožňuje subjektu údajů získat „kdykoli“ přístup k jeho osobním údajům, totiž vyplývá, že tato osoba disponuje trvalým a nepřetržitým právem na přístup k těmto údajům. Výjimky a omezení tohoto práva na přístup uvedené v čl. 20 odst. 1 nařízení č. 45/2001 se dále mohou použít jen po dobu, po kterou jsou nadále nezbytné. V oblasti zpracování osobních údajů není faktická a právní situace subjektu údajů ostatně z povahy věci konečná, pouhé uplynutí času může vést k tomu, že zpracování údajů se může stát neužitečným, nebo dokonce protiprávním, i když dříve takové nebylo.
Zadruhé Tribunál uvedl, že žádné ustanovení nařízení č. 45/2001 neukládá dotčené osobě povinnost odůvodnit nebo podložit svou žádost o přístup k osobním údajům. Z toho vyplývá, že v oblasti přístupu k osobním údajům se žalobce může dovolávat existence nových a podstatných skutečností, které odůvodňují nový přezkum, ačkoliv je opomněl uvést ve svém návrhu. V projednávaném případě měl Tribunál v rozsahu, v němž se odůvodnění předchozího odepření přístupu k údajům vztahovalo k vyšetřování žalobce v rámci administrativy, za to, že ukončení tohoto vyšetřování v rámci administrativy představovalo novou a podstatnou skutečnost, která odůvodňovala nový přezkum práva žalobce na přístup k osobním údajům. Tento přezkum byl o to odůvodněnější, že žalobce nechal uplynout rozumnou lhůtu (více než šest měsíců) předtím, než podal novou žádost o přístup ke svým osobním údajům.
Zatřetí se Tribunál domníval, že v rámci nařízení č. 45/2001 disponuje subjekt údajů právem na trvalý a nepřetržitý přístup ke svým osobním údajům; toto právo mu zejména umožňuje podat žádost o přístup k údajům, včetně případu, kdy již mohl mít přístup ke všem těmto údajům nebo k části z nich. Za těchto podmínek může zrušení napadeného sdělení, včetně části, která se týká osobních údajů, ke kterým měl žalobce již přístup, vyvolat pro žalobce právní následky a přinést mu prospěch.
S ohledem na tyto úvahy Tribunál rozhodl, že návrhová žádání znějící na zrušení jsou přípustná.
V rámci přezkumu opodstatněnosti návrhových žádání znějících na zrušení Tribunál vyhověl žalobnímu důvodu vycházejícímu z porušení povinnosti uvést odůvodnění. Pokud jde totiž o nové odepření přístupu, které má být přijato po novém přezkumu, odkaz na dřívější rozhodnutí nemůže představovat dostatečné odůvodnění. Tribunál tedy zrušil napadené sdělení v rozsahu, v němž jím byla zamítnuta žádost žalobce o přístup k určitým osobním údajům.
(
1
) – Ředitelství pro bezpečnost Generálního ředitelství Komise pro lidské zdroje a bezpečnost.
(
2
) – Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů (Úř. věst. 2001, L 8, s. 1).