62021CC0068
MIŠLJENJE NEZAVISNOG ODVJETNIKA
MANUELA CAMPOSA SÁNCHEZ‑BORDONE
od 5. svibnja 2022. (
1
)
Spojeni predmeti C‑68/21 i C‑84/21
Iveco Orecchia SpA
protiv
APAM Esercizio SpA (C‑68/21),
Brescia Trasporti SpA (C‑84/21),
uz sudjelovanje:
Veneta Servizi International Srl unipersonale,
Var Srl,
Di Pinto & Dalessandro SpA,
Bellizzi Srl
(zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Consiglio di Stato (Državno vijeće, Italija))
„Zahtjev za prethodnu odluku – Javna nabava – Direktiva 2014/25/EU – Članci 60. i 62. – Tehničke specifikacije – Sastavni dijelovi za autobus marke Iveco ili jednakovrijedni sastavni dijelovi – Dokaz o jednakovrijednosti – Direktiva 2007/46/EZ – Članak 10. stavak 2., članak 19. stavak 1., članak 28. stavak 1. i Prilog IV. – EZ homologacija vozila – Sastavni dijelovi – Potreba da sastavni dijelovi koje obuhvaća neki od regulatornih akata iz Priloga IV. imaju EZ homologaciju”
1.
U Italiji su dva javna poduzeća zadužena za pružanje usluge gradskog i međugradskog prijevoza putnika u svojim općinama (Mantova i Brescia) raspisala natječaj za nabavu zamjenskih dijelova za autobuse. Zamjenski dijelovi mogli su biti originalni dijelovi marke Iveco, odnosno marke vozila, ili jednakovrijedni zamjenski dijelovi.
2.
Nakon što su ugovori o nabavi robe dodijeljeni, društvo ponuditelj koje nije odabrano podnijelo je dvije tužbe u kojima se dovodi u pitanje trebaju li „jednakovrijedni zamjenski dijelovi” imati EZ homologaciju u skladu s Direktivom 2007/46/EZ (
2
).
3.
Consiglio di Stato (Državno vijeće, Italija) prije svega želi znati je li homologacija nužna za nabavu jednakovrijednih zamjenskih dijelova ili je dovoljno da se ponudi priloži izjava o jednakovrijednosti s originalnim homologiranim dijelom.
I. Pravni okvir Pravo Unije
A.
Direktiva 2007/46
4.
U članku 1. („Predmet”) ističe se:
„Ova Direktiva predstavlja usklađen okvir koji sadrži administrativne odredbe i opće tehničke zahtjeve za homologaciju svih novih vozila unutar njenog područja primjene, te sustava, sastavnih dijelova i zasebnih tehničkih jedinica namijenjenih takvim vozilima, u pogledu olakšavanja njihove registracije, prodaje i stavljanja u upotrebu unutar Zajednice.
Ova Direktiva također utvrđuje odredbe za prodaju i stavljanje u upotrebu dijelova ili opreme namijenjene vozilima homologiranim u skladu s ovom Direktivom.
Za primjenu ove Direktive su u regulatornim aktima s opširnog popisa iz Priloga IV. navedeni posebni tehnički zahtjevi koji se odnose na konstrukciju i rad vozila.”
5.
U skladu s člankom 2. („Područje primjene”):
„1.   Ova se Direktiva odnosi na homologaciju [tipa] vozila koja su konstruirana i proizvedena u jednoj ili više faza za uporabu u cestovnom prometu, te na sustave, sastavne dijelove i zasebne tehničke jedinice konstruirane i proizvedene za takva vozila.
[…].”
6.
U skladu s člankom 3. („Definicije”):
„Za potrebe ove Direktive i regulatornih akata iz Priloga IV., osim ako nije drukčije određeno:
1.
‚regulatorni akt’ znači zasebna direktiva ili uredba ili Pravilnik UNECE‑a priložen revidiranom Sporazumu iz 1958. godine;
2.
‚zasebna direktiva ili uredba’ znači direktiva ili uredba koja se nalazi na popisu u dijelu I. Priloga IV. Ovaj izraz također uključuje i njihove provedbene akte;
3.
‚homologacija’ znači postupak kojim država članica potvrđuje da tip vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice udovoljava odgovarajućim zakonskim odredbama i tehničkim zahtjevima;
4.
‚nacionalna homologacija’ znači homologacijski postupak kojeg određuje nacionalno zakonodavstvo države članice, tako da je valjanost takve homologacije ograničena na teritorij navedene države članice;
5.
‚EZ homologacija znači’ postupak kojim država članica potvrđuje da tip vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice udovoljava odgovarajućim zakonskim odredbama i tehničkim zahtjevima ove Direktive i regulatornih akata navedenih u popisu iz priloga IV. ili XI.;
[…]
24.
‚sastavni dio’ znači naprava na koju se primjenjuju zahtjevi regulatornih akata i dio je vozila, te može biti homologirana neovisno o vozilu, ako regulatorni akt to svojim odredbama predviđa;
[…].”
7.
Članak 7. („Postupci za EZ homologaciju sustava, sastavnih dijelova ili zasebnih tehničkih jedinica”) glasi kako slijedi:
„1.   Proizvođač predaje zahtjev homologacijskom tijelu. Za određen tip sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice može se predati jedan zahtjev u samo jednoj državi članici. Za svaki tip koji je potrebno homologirati predaje se odvojen zahtjev.
2.   Zahtjevu se prilaže opisna mapa čiji je sadržaj određen u posebnim direktivama ili uredbama.
[…]”
8.
Člankom 10. („Posebne odredbe o sustavima, sastavnim dijelovima ili zasebnim tehničkim jedinicama”) određuje se:
„[…]
2.   Države članice dodjeljuju EZ homologaciju za sastavni dio ili zasebnu tehničku jedinicu koje su u skladu s pojedinostima u opisnoj mapi i ispunjavaju tehničke zahtjeve određene u odgovarajućoj zasebnoj direktivi ili uredbi kako je propisano u Prilogu IV.
[…]”
9.
U članku 19. („Oznaka EZ homologacije”) navodi se:
„1.   Proizvođač sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice, neovisno o tome jesu li dijelom sustava ili ne, na svaki sastavni dio ili jedinicu proizvedenu u skladu s homologiranim tipom stavlja oznaku EZ homologacije, u skladu sa zahtjevom zasebne odgovarajuće direktive ili uredbe.
2.   U slučaju kad oznaka EZ homologacije nije potrebna, proizvođač treba dodati svoje trgovačko ime ili trgovačku marku, ili broj tipa i/ili identifikacijski broj.
3.   Oznaka EZ homologacije treba biti u skladu s Dodatkom Prilogu VII.”
10.
Člankom 28. („Prodaja i početak uporabe sastavnih dijelova i zasebnih tehničkih jedinica”) propisuje se:
„1.   Država članica dopušta prodaju ili početak uporabe sastavnih dijelova i zasebnih tehničkih jedinica jedino ako ispunjavaju zahtjeve odgovarajućih regulatornih akata i ako su propisno označene u skladu s člankom 19.
[…]”
11.
Članak 46. („Sankcije”) glasi:
Države članice utvrđuju sankcije koje se primjenjuju u slučaju kršenja odredbi iz ove Direktive i posebno zabrana koje sadrži članak 31. ili koje iz njega proizlaze, te regulatornih akata iz dijela I. Priloga IV. i poduzimaju potrebne mjere za njihovu primjenu. […]”
12.
Prilog IV. („Popis zahtjeva za EZ homologaciju vozila”) sastavljen je od dvaju dijelova: u prvom se navodi popis „regulatornih akata” (zasebnih direktiva i uredbi), a u drugom se najprije definiraju pravilnici UNECE‑a („kojima je Zajednica pristupila u svojstvu ugovorne strane revidiranog Ženevskog sporazuma Gospodarske komisije Ujedinjenih naroda za Europu iz 1958. godine na temelju Odluke Vijeća 97/836/EZ [od 27. studenoga 1997. (SL 1997., L 346, str. 78.)] ili naknadnih odluka Vijeća u skladu s člankom 3. stavkom 3. ove Odluke”) pa ih se povezuje.
B.
Direktiva 2014/25/EU (
3
)
13.
U članku 60. („Tehničke specifikacije”) navodi se:
„1.   Tehničke specifikacije kako su definirane u točki 1. Priloga VIII. navode se u dokumentaciji o nabavi. Tehničkim specifikacijama utvrđuju se značajke koje se traže za radove, usluge ili robu.
[…]
2.   Tehničke specifikacije moraju omogućiti jednak pristup postupku nabave gospodarskim subjektima i ne smiju imati učinak stvaranja neopravdanih prepreka tržišnom natjecanju pri javnoj nabavi.
3.   Ne dovodeći u pitanje obvezna nacionalna tehnička pravila, u mjeri u kojoj su usklađena s pravom Unije, tehničke se specifikacije formuliraju na sljedeće načine:
(a)
u smislu izvedbenih ili funkcionalnih zahtjeva, uključujući okolišne značajke, pod uvjetom da su ti parametri dovoljno precizni kako bi ponuditelji mogli odrediti predmet ugovora, a naručiteljima omogućiti dodjelu ugovora;
(b)
upućivanjem na tehničke specifikacije i prema redoslijedu prioriteta, na nacionalne norme kojima su prihvaćene europske norme, europske tehničke ocjene, zajedničke tehničke specifikacije, međunarodne norme, druge tehničke referentne sustave koje su utvrdila europska normizacijska tijela ili, ako oni ne postoje, nacionalne norme, nacionalna tehnička odobrenja ili nacionalne tehničke specifikacije koje se odnose na projektiranje, izračun i izvođenje radova te uporabu proizvoda; uz svako upućivanje treba navesti riječi ‚ili jednakovrijedan’;
(c)
u smislu izvedbenih ili funkcionalnih zahtjeva iz točke (a), s upućivanjem na tehničke specifikacije spomenute u točki (b) kao sredstvom pretpostavke sukladnosti s takvim izvedbenim ili funkcionalnim zahtjevima;
(d)
upućivanjem na tehničke specifikacije navedene u točki (b) za određene značajke te upućivanjem na izvedbene ili funkcionalne zahtjeve iz točke (a) za druge značajke.
4.   Osim ako je to opravdano predmetom ugovora, tehničke specifikacije ne smiju upućivati na određenu marku ili izvor, ili određeni proces s obilježjima proizvoda ili usluga koje pruža određeni gospodarski subjekt, ili na zaštitne znakove, patente, vrstu ili određeno podrijetlo ili proizvodnju ako bi to imalo učinak pogodovanja ili isključivanja određenih poduzeća ili određenih proizvoda. Takvo je upućivanje dopušteno samo u iznimnim slučajevima kada nije moguć dovoljno precizan i razumljiv opis predmeta ugovora sukladno stavku 3. Uz takvu uputu treba navesti riječi ‚ili jednakovrijedan’.
5.   Ako naručitelj koristi opciju upućivanja na tehničke specifikacije spomenute u stavku 3. točki (b), ne smije odbiti ponudu zbog toga što ponuđeni radovi, roba ili usluge nisu u skladu s tehničkim specifikacijama na koje je uputio, ako ponuditelj u svojoj ponudi na zadovoljavajući način naručitelju dokaže, bilo kojim prikladnim sredstvom, uključujući sredstva dokazivanja iz članka 62., da rješenja koja predlaže na jednakovrijedan način zadovoljavaju zahtjeve definirane tehničkim specifikacijama.
6.   […]
U svojoj ponudi ponuditelj mora na zadovoljavajući način naručitelju na bilo koji prikladan način, uključujući i one iz članka 62, dokazati da radovi, roba ili usluge koji odgovaraju normi udovoljavaju izvedbenim ili funkcionalnim zahtjevima naručitelja.”
14.
Člankom 62. („Izvješća o testiranju, certifikaciji i drugi načini dokazivanja”) utvrđuje se:
„1.   Naručitelji mogu zahtijevati da gospodarski subjekti podnesu izvješće o ispitivanju od strane tijela za procjenu usklađenosti ili potvrdu koju izdaje takvo tijelo kao način dokazivanja usklađenosti sa zahtjevima ili kriterijima utvrđenima u tehničkim specifikacijama, kriterijima za dodjelu ili uvjetima za izvršenje ugovora.
Ako naručitelji zahtijevaju podnošenje potvrda koje sastavlja posebno tijelo za procjenu usklađenosti, oni prihvaćaju potvrde i drugih jednakovrijednih tijela za procjenu usklađenosti.
[…]
2.   Naručitelji prihvaćaju druge prikladne načine za dokazivanje osim onih iz stavka 1., poput tehničke dokumentacije proizvođača ako dotični gospodarski subjekt nije imao pristup potvrdama ili izvješćima o testiranju iz stavka 1., ili nije u mogućnosti da ih dobije u zadanom vremenskom roku, pod uvjetom da za nedostatak pristupa nije odgovoran dotični gospodarski subjekt i pod uvjetom da gospodarski subjekt time dokaže da radovi, roba ili usluge udovoljavaju zahtjevima ili kriterijima navedenim u tehničkim specifikacijama, kriterijima dodjele ili uvjetima za izvršenje ugovora.
[…]”
II. Činjenice, postupci i prethodna pitanja
A.
Sporne dodjele
1. Predmet C‑68/21
15.
APAM Esercizio SpA, poduzeće koje posluje u sektoru javnog gradskog i međugradskog prijevoza u Mantovi (Italiji) objavilo je poziv (
4
) za otvoreni postupak javne nabave za dvogodišnju nabavu „originalnih zamjenskih dijelova proizvođača Iveco ili jednakovrijednih zamjenskih dijelova za autobus” (CIG 7602877C91), čija je procijenjena vrijednost iznosila 710000 eura.
16.
U članku 5.1. („Tipologija zamjenskih dijelova”) iz dokumentacije o nabavi razlikuju se:
–
„Zamjenski dijelovi namijenjeni sigurnosti vozila i zaštiti okoliša” Kad je riječ o tim „sastavnim dijelovima koji podliježu ispitivanjima homologacije s vozilom ili kao zasebne tehničke jedinice, [trebaju se] isporučiti samo originalni zamjenski dijelovi ili jednakovrijedni zamjenski dijelovi homologirani u skladu s nacionalnim zakonodavstvom (zakonik o cestovnom prometu) i zakonodavstvom Unije (Direktiva 98/14/EEZ, Direktiva 2007/46 i njezin Prilog IV.).
–
„Originalni zamjenski dijelovi (ili dijelovi za prvu ugradnju)”
–
„Jednakovrijedni zamjenski dijelovi”, definirani kao „zamjenski dijelovi (sastavni dijelovi, uređaji) koji su jednakovrijedne kvalitete u odnosu na original, odnosno dijelovi koji su barem jednake kvalitete kao i sastavni dijelovi upotrijebljeni za sastavljanje vozila i koji su proizvedeni u skladu s tehničkim specifikacijama i standardima proizvodnje samog proizvođača originalnog zamjenskog dijela”.
17.
U tom se članku dodaje da „navedene zamjenske dijelove [jednakovrijedne zamjenske dijelove] u skladu s propisima Unije i važećim zakonskim odredbama može proizvoditi bilo koje poduzeće koja u svakom trenutku može potvrditi, u skladu s važećim propisom (UNI‑CEI‑ENISO/IEC 17050), da kvaliteta proizvedenih zamjenskih dijelova odgovara kvaliteti originalnih dijelova upotrijebljenih za sastavljanje konkretnog automobila”.
18.
U članku 5.2. („Certifikati i izjave”) dokumentacije o nabavi traži se od ponuditelja „koji u okviru nadmetanja nudi jednakovrijedan zamjenski dio da priloži certifikat o sukladnosti ili posebnoj homologaciji zamjenskog dijela koji izdaje proizvođač, homologacijsko tijelo ili laboratorij za certificirana ispitivanja u skladu s normom ISO 45000”.
19.
U točki (d) članka 15. („Administrativna dokumentacija”) dokumentacije o nabavi zahtijeva se prikladna tehnička dokumentacija za svaki ponuđeni zamjenski dio, uz: […] Certifikat o homologaciji proizvoda, ako je obvezan, koji je izdao proizvođač ponuđenog jednakovrijednog zamjenskog dijela; certifikat o jednakovrijednosti ponuđenog proizvoda u odnosu na odgovarajući originalni proizvod (ili dio za prvu ugradnju), u smislu potpune zamjenjivosti, bez ikakve prilagodbe zamjenskog dijela, sklopa ili sustava u koji se dio treba ugraditi te izvedbenih obilježja koja jamče redovitu funkcionalnost i sigurnost proizvoda u sustavu, kao i istovjetan radni vijek, koji izdaje proizvođač ponuđenog jednakovrijednog zamjenskog dijela.”
20.
U postupku je sudjelovalo troje poduzetnika, među kojima Iveco Orecchia i Veneta Servizi International Srl unipersonale kojem je ugovor dodijeljen.
2. Predmet C‑84/21
21.
Brescia Trasporti SpA, poduzeće koje posluje u sektoru javnog gradskog i međugradskog prijevoza u Bresciji (Italiji) objavilo je poziv (
5
) na nadmetanje, s procijenjenim osnovnim iznosom ugovora od 2100000 eura, za „nabavu zamjenskih dijelova za autobuse marke Iveco opremljene motorom Iveco – CIG 7680570EDB”.
22.
U članku 1. („Tehničke definicije”) tehničkih specifikacija dokumentacije o nabavi razlikuju se tri vrste zamjenskih dijelova: „originalni zamjenski dijelovi”, „originalni zamjenski dijelovi za prvu ugradnju” i „jednakovrijedni zamjenski dijelovi”.
23.
U skladu sa stavkom 3. tog članka 1., „zamjenski dijelovi koji su jednakovrijedne kvalitete u odnosu na original dijelovi su koji su barem jednake kvalitete kao i sastavni dijelovi upotrijebljeni za sastavljanje vozila i koji su proizvedeni u skladu s tehničkim specifikacijama i standardima proizvodnje samog proizvođača originalnog zamjenskog dijela”.
24.
U članku 2. („Obilježja zamjenskih dijelova koji se nabavljaju […]”) tog dokumenta određuje se da ponuditelj za svaki zamjenski dio treba navesti želi li ponuditi originalni zamjenski dio, dio za prvu ugradnju ili jednakovrijedan zamjenski dio.
25.
U članku 3. („Dokumentacija koja se prilaže ponudi”), kad je riječ o „jednakovrijednim zamjenskim dijelovima”, zahtijeva se da se uz ponudu, pod prijetnjom njezina isključenja, priloži „certifikat proizvođača zamjenskog dijela kojim se za svaki zamjenski dio potvrđuje:
–
da je kvaliteta zamjenskog dijela dovoljno visoka da njegova upotreba ne našteti ugledu ovlaštene mreže;
–
njegovu potpunu zamjenjivost s originalnim zamjenskim dijelovima, […] bez ikakve prilagodbe zamjenskog dijela, sklopa ili sustava u koji dio treba ugraditi […]”.
26.
U članku 3. dodaje se da „dobavljač usto mora priložiti certifikat o homologaciji proizvoda ako je to obvezno. Za kočne obloge, kočne diskove i bubnjeve dobavljač mora, osim prethodno navedenih dokumenata, priložiti i certifikat kojim se potvrđuje EZ homologacija ECE R90”.
27.
U javnoj nabavi sudjelovali su Iveco Orecchia i VAR Srl kojem je ugovor dodijeljen.
B.
Nacionalni postupci i prethodno pitanje
28.
Društvo Iveco Orecchia pobijalo je pred Tribunaleom amministrativo regionale per la Lombardia – sezione staccata di Brescia (Okružni upravni sud u Lombardiji, Odjel u Bresciji, Italija) dvije odluke o dodjeli ugovora, pri čemu je, u bitnom, tvrdilo:
–
da uspješni ponuditelji nisu certifikatom ili na drugi način dokazali da su sastavni dijelovi homologirani, kao što se to zahtijeva ugovornim dokumentima i zakonodavstvom u tom području;
–
podredno, da su uvjeti postupka javne nabave bili nezakoniti ako se tumače na način da se nije, kad je bilo potrebno, zahtijevalo podnošenje certifikata o homologaciji koji je izdalo nadležno tijelo ili, u svakom slučaju, dokaza o postojanju te homologacije.
29.
Prvostupanjski sud odbio je dvije tužbe društva Iveco Orecchia presudama od 25. lipnja i 26. kolovoza 2019. pa je to društvo podnijelo žalbu Consigliu di Stato (Državno vijeće) (
6
).
30.
Kao što to navodi Consiglio di Stato (Državno vijeće) (
7
):
–
Originalni zamjenski dijelovi marke Iveco, koji čine predmet ugovora o nabavi robe, homologiraju se zajedno s vozilom.
–
Prodaja zamjenskih dijelova koji podliježu homologaciji, osobito ako oni mogu ugroziti sigurnost vozila ili okoliš, moguća je jedino ako su navedeni dijelovi homologirani i ako ih je odobrilo homologacijsko tijelo.
–
Prilog IV. Direktivi 2007/46 sadržava poseban i detaljan popis kategorija sastavnih dijelova za čiju homologaciju postoje odgovarajući, i ujedno posebni, propisi.
–
U tehničkim specifikacijama zahtijevalo se, ako je potrebno, podnošenje certifikata o homologaciji (
8
).
–
S obzirom na te čimbenike, treba razjasniti je li potrebna homologacija sastavnih neoriginalnih dijelova koje je proizveo proizvođač takvih dijelova.
–
Čini se da se primjenjivim zakonodavstvom, odnosno Direktivom 2007/46 i nacionalnim provedbenim pravilima, uvode iste obveze u pogledu homologacije proizvođačima vozila (koji homologiraju vozilo kao cjelinu i tako automatski homologiraju svaki od njegovih sastavnih dijelova) i proizvođačima sastavnih dijelova.
–
Stoga se dio ili sastavni dio koji podliježe odredbama iz regulatornog akta (iz Priloga IV. Direktivi 2007/46) može staviti na tržište samo ako je prethodno homologiran.
–
Međutim, jednako tako može se tvrditi, kao što to čine poduzetnici koji su druge stranke u žalbenom postupku, da se za ponude zamjenskih dijelova s popisa iz navedenog priloga IV., koje su podnijeli subjekti koji nisu konstruktori vozila, ne treba zahtijevati ista tehnička dokumentacija u svrhu dokazivanja koja bi se zahtijevala da te ponude podliježu dokazima za originalne homologirane sastavne dijelove. Polazeći s tog stajališta, kao zamjena navedenoj dokumentaciji dostajao bi opći certifikat o jednakovrijednosti, kojim se izjavljuje da zamjenski dio ispunjava tehničke specifikacije iz dokumentacije o nabavi i da predložena rješenja odgovaraju navedenim pravilima.
31.
U tom je kontekstu Consiglio di Stato (Državno vijeće) uputio dva prethodna pitanja, a u skladu s uputom Suda razmotrit ću samo prvo, koje glasi:
„Je li u skladu s pravom Unije i, konkretno, s odredbama Direktive 2007/46/EZ (članaka 10., 19. i 28. navedene Direktive Zajednice), kao i s načelima jednakog postupanja i nepristranosti, slobodnog tržišnog natjecanja i dobre uprave, da se, uz posebno upućivanje na javnu nabavu zamjenskih sastavnih dijelova za autobuse koji su namijenjeni obavljanju javne usluge javnom naručitelju dopušta da prihvati zamjenske sastavne dijelove namijenjene određenom vozilu, koje je proizveo proizvođač različit od konstruktora vozila i koji stoga nisu homologirani zajedno s vozilom, koji su obuhvaćeni jednom od vrsta sastavnih dijelova navedenih u tehničkim propisima iz Priloga IV. navedenoj Direktivi (popis zahtjeva za EZ homologaciju vozila) i koji su ponuđeni u postupku javne nabave a da nije priložen certifikat o homologaciji i da ne postoji nikakva obavijest o stvarnoj homologaciji, nego su ponuđeni, štoviše, na temelju pretpostavke da homologacija nije potrebna i da je dovoljna samo izjava o jednakovrijednosti s originalnim homologiranim dijelom koju je dao ponuditelj?”
III. Postupak pred Sudom
32.
Tajništvo Suda zaprimilo je zahtjeve za prethodnu odluku 3. i 11. veljače 2021.
33.
Pisana očitovanja podnijeli su Iveco Orecchia, Brescia Trasporti SpA, Var Srl, Veneta Servizi International Srl unipersonale, Di Pinto & Dalessandro SpA, APAM Esercizio SpA, talijanska vlada i Europska komisija. Svi osim društva Di Pinto & Dalessandro SpA sudjelovali su na raspravi održanoj 10. ožujka 2022.
IV. Ocjena
A.
Uvodne napomene
34.
Iako sud koji je uputio zahtjev zanima jedino tumačenje članaka 10., 19. i 28. Direktive 2007/46, ne može se zanemariti da je u sporovima riječ o ugovorima o nabavi robe koji su dodijeljeni u okviru postupka koji podliježe odredbama Direktive 2014/25.
35.
Naime, kao što to ističe Komisija i kao što je to naglašeno na raspravi, sporne dodjele provela su dva subjekta koja posluju u sektoru gradskog i međugradskog prijevoza, čiji se sustav uspostavlja Direktivom 2014/25.
36.
Direktiva 2014/24/EU (
9
) navodi se u odlukama o upućivanju zahtjeva za prethodnu odluku i u nekim od pisanih očitovanja. Međutim, smatram da upućivanje na nju kao na referentno pravilo nije primjereno.
37.
Ponavljam da je predmet ugovora ponuđenih u postupku javne nabave nabava zamjenskih dijelova za autobus u okviru pružanja javne usluge prijevoza. Takvi ugovori podliježu Direktivi 2014/25 jer je riječ o instrumentima „djelatnosti koje se odnose na pružanje mreža ili upravljanje mrežama koje pružaju uslugu javnosti u području prijevoza […] autobusom”, na koje se upućuje u članku 11.
38.
Usluge prijevoza izričito su obuhvaćene područjem primjene Direktive 2014/25, u skladu s njezinim člankom 1. stavkom 2.
39.
U svakom slučaju, članci Direktive 2014/25 koji su ovdje relevantni (članci 60. i 62.) jednaki su preuzetim člancima iz Direktive 2014/24 (člancima 42. i 44.).
B.
Prvo prethodno pitanje
40.
Dvojba Consiglia di Stato (Državno vijeće) vrlo je određena: želi znati može li javni naručitelj prihvatiti zamjenske dijelove za autobuse ako, kumulativno:
–
Ti sastavni dijelovi odgovaraju jednoj od kategorija iz Priloga IV. Direktivi 2007/46.
–
Proizvođač tih sastavnih dijelova nije konstruktor autobusa, odnosno ako oni nisu homologirani zajedno s njim.
–
Nemaju certifikat o homologaciji ni ikakvu drugu obavijest o stvarnoj homologaciji, nego su ponuđeni na temelju pretpostavke da homologacija nije potrebna i da je dovoljna samo izjava o jednakovrijednosti (s originalnim dijelom) koju je izdao sam ponuditelj.
41.
Kako bih odgovorio na to pitanje, prvo ću analizirati pravila Unije o homologaciji motornih vozila, kao i sustava, sastavnih dijelova i zasebnih tehničkih jedinica namijenjenih za takva vozila. Potom ću se osvrnuti na razlike između homologacije i jednakovrijednosti kako bih, naposljetku, iznio utjecaj Direktive 2014/25 na te predmete.
1. Homologacija vozila i njihovih sastavnih dijelova
42.
Direktivom 2007/46 nastoji se „zamijeniti sustave homologacije u državama članicama postupcima homologacije Zajednice koji se temelje na načelu potpune usklađenosti” (
10
).
43.
U članku 1. Direktive 2007/46 prilikom utvrđivanja njezina predmet upućuje se na uspostavljanje „usklađen[og] okvir[a] koji sadrži administrativne odredbe i opće tehničke zahtjeve za homologaciju” ne samo svih novih vozila unutar njezina područja primjene, nego i sustava, sastavnih dijelova i zasebnih tehničkih jedinica namijenjenih takvim vozilima.
44.
U tom se istom okviru utvrđuju „[…] odredbe za prodaju i stavljanje u upotrebu dijelova ili opreme namijenjene vozilima homologiranim u skladu s ovom Direktivom”.
45.
Direktivom 2007/46 utvrđuje se pojam „homologacija” (
11
), koja se razlikuje od pojedinačnog odobrenja. Homologacija može biti „nacionalna” i vrijedi samo na području države članice, i „EZ homologacija”. Potonjom homologacijom ispunjavaju se „odgovarajuć[e] zakonsk[e] odredb[e] i tehnički zahtjevi […] Direktive i regulatornih akata navedenih u popisu iz priloga IV. ili XI. (
12
)”.
46.
Kao što sam to već istaknuo, prethodno pitanje odnosi se samo na kategorije sastavnih dijelova (
13
) koje se navode u regulatornim aktima (
14
) iz Priloga IV. Direktivi 2007/46.
47.
EZ homologacija sastavnih dijelova može se obaviti zajedno s novim vozilom ili neovisno o njemu (
15
). U skladu s člankom 3. točkom 24. Direktive 2007/46, sastavni dio koji je dio vozila može biti homologiran neovisno o vozilu.
48.
Za EZ homologaciju zasebnih sastavnih dijelova treba slijediti postupak koji je uređen člankom 7. Direktive 2007/46, a čije se posebne odredbe navode u članku 10. U skladu sa stavkom 2. potonjeg članka, „[d]ržave članice dodjeljuju EZ homologaciju za sastavni dio […] koj[i] […] ispunjavaju tehničke zahtjeve određene u odgovarajućoj zasebnoj direktivi ili uredbi kako je propisano u Prilogu IV.”.
49.
Iz članka 10. stavka 2., članka 19. i članka 28. stavka 1. Direktive 2007/46 proizlazi, iako ne toliko jasno koliko bi bilo poželjno, da sastavni dijelovi vozila navedeni u njezinu Prilogu IV. načelno podliježu homologaciji.
50.
Naime, bitno je da u skladu s člankom 28. stavkom 1. Direktive 2007/46 države članice mogu dopustiti prodaju ili početak uporabe samo homologiranih sastavnih dijelova. Takvim se smatraju dijelovi koji „ispunjavaju zahtjeve odgovarajućih regulatornih akata [navedenih u Prilogu IV.] i ako su propisno označen[i] u skladu s člankom 19.”.
51.
U Direktivi 2007/46 se kao instrument za utvrđivanje toga da sastavni dijelovi vozila (originalni ili neoriginalni) ispunjavaju tehničke zahtjeve propisane regulatornim aktima iz Priloga IV. odabire upravo homologacija, a ne neki drugi instrument. Prema mojem mišljenju, to je najprikladnije tumačenje članka 10. stavka 2. navedene direktive s obzirom na regulatorne akte na koje se upućuje u njezinu Prilogu IV.
52.
Međutim, moguće je (kao što je to istaknulo društvo VAR u svojem pisanom očitovanju, a kao što su to potvrdile Komisija i talijanska vlada na raspravi) da se u skladu s tim istim regulatornim aktima neki konkretan sastavni dio izuzme iz odredbe o homologaciji. U skladu s tom hipotezom, nije obvezno prilaganje certifikata o homologaciji, koji je neophodan za ostale sastavne dijelove s popisa iz Priloga IV.
53.
Ta je mogućnost predviđena člankom 19. stavkom 2. Direktive 2007/46: „[u] slučaju kad oznaka EZ homologacije nije potrebna, proizvođač [sastavnog dijela] treba dodati svoje trgovačko ime ili trgovačku marku, ili broj tipa i/ili identifikacijski broj.”
54.
Dakle, osim u tom slučaju, sastavni dijelovi navedeni u nekom od regulatornih akata iz Priloga IV. Direktivi 2007/46 ne mogu se staviti na tržište a da se prethodno nije ishodila EZ homologacija. Bez nje, ponavljam, nije dopuštena njihova prodaja ni stavljanje u upotrebu.
55.
Taj je zahtjev povezan sa zahtjevima sigurnosti u prometu vozila pa se za potrebe sigurnosti traži homologacija (ne svih) zamjenskih dijelova (
16
). EZ homologacija tako postaje preduvjet njihove prikladnosti koji ne utječe samo na način prodaje u okviru javne nabave, nego na bilo kakav način stavljanja na tržište.
56.
Nije važno je li sastavne dijelove proizveo nositelj žiga ili proizvođač zamjenskih dijelova, kao što nije važno ni hoće li se oni ugraditi u novo ili rabljeno vozilo. Ne može se stoga govoriti o diskriminaciji na štetu proizvođača jednakovrijednih zamjenskih dijelova jer, kad je riječ o sastavnim dijelovima koji podliježu EU homologaciji, i jednakovrijedni i originalni dijelovi podliježu istim pravilima (
17
).
57.
Na temelju te pretpostavke, u odgovoru na prvi dio prvog prethodnog pitanja treba utvrditi:
–
Javni naručitelj načelno ne može bez certifikata o homologaciji prihvatiti zamjenske dijelove obuhvaćene regulatornim aktima koji su navedeni u Prilogu IV. Direktivi 2007/46 ako se tim aktima za navedene dijelove zahtijeva homologacija.
–
Na sudu koji je uputio zahtjev jest da, s obzirom na konkretne sastavne dijelove koji su bili predmet javne nabave, razjasni podliježu li oni obveznoj homologaciji u skladu s navedenim regulatornim aktima.
2. Homologacija i jednakovrijednost
58.
U drugom dijelu prvog prethodnog pitanja sud koji je uputio zahtjev želi znati bi li, u hipotetskom slučaju koji je naveo, bila dovoljna izjava o jednakovrijednosti s originalnim homologiranim dijelom koju je dao ponuditelj.
59.
Značenje pojma homologacije ne podudara se sa značenjem pojma jednakovrijednosti, svaki od njih ima svoje značenje:
–
Homologacija je postupak provjere koji provodi tijelo ili subjekt pod njegovim okriljem, a njom se potvrđuje da vozilo (ili, u ovom slučaju, njegovi sastavni dijelovi) poštuje određene regulatorne odredbe i ispunjava određene tehničke zahtjeve.
–
Jednakovrijednost (izjava o jednakovrijednosti) odnosi se samo na objektivnu usporedbu određenih proizvoda, neovisno o tome jesu li prethodno homologirani.
60.
Homologacija je, kao što sam to već istaknuo, uvjet za stavljanje na tržište sastavnih dijelova vozila koji moraju ispunjavati određene, vrlo detaljne tehničke specifikacije. Temelji se na važnim zahtjevima sigurnosti, koji su neophodni kad je riječ o cestovnom prometu vozila.
61.
Jednakovrijednost (u ovom slučaju, zamjenskih dijelova različitih proizvođača, koji imaju istu funkciju) odnosi se više na sličnost ili različitost obilježja uspoređenih proizvoda.
62.
Dokazi o homologaciji i jednakovrijednosti nisu međusobno zamjenjivi. Homologiran sastavni dio može ne biti jednakovrijedan sastavnom dijelu koji javni naručitelj zahtijeva i, obrnuto, nehomologiran sastavni dio može biti materijalno jednakovrijedan originalnim dijelovima navedenim u tehničkim specifikacijama javne nabave.
63.
Moglo bi se smatrati da su dva zamjenska dijela, jedan homologiran a drugi nehomologiran, jednakovrijedne kvalitete i međusobno zamjenjivi zato što oba ispunjavaju tehničke zahtjeve za prolazak na homologacijskoj provjeri. Međutim, ne čini mi se da se Direktivom 2007/46 ta pretpostavka dopušta. Kad je riječ o sigurnosti na cestama i zaštiti okoliša, nužna je provjera treće strane (tijela ili subjekta koji provodi homologaciju u skladu s posebnim postupcima i ispitivanjima) za svaki prototip, osim ako to u skladu s određenim regulatornog aktom nije potrebno.
64.
Smatram da zamjenski dijelovi nisu oslobođeni homologacijske provjere (i da isključivo podliježu podnošenju izjave o jednakovrijednosti) samo zato što će se ugraditi u već rabljeno vozilo. Time što su namijenjeni ugradnji u vozilo (prema definiciji, a posteriori) ne postaju automatski sigurniji, kao što to, čini se, smatra jedna od stranaka u sporu.
65.
Odredbe u skladu s kojima su dodijeljena oba ugovora pobijana u tim sporovima sastavljene su u skladu s tim kriterijem: ponuditelj je za jednakovrijedne zamjenske dijelove koji podliježu homologaciji, pod prijetnjom isključenja ponude, morao podnijeti certifikat o homologaciji.
66.
U pogledu te posebne vrste zamjenskih dijelova ne može se stoga, kao zamjena za podnošenje certifikata o homologaciji, prihvatiti tek jednostrana izjava ponuditelja kojom on jamči da su zamjenski dijelovi jednakovrijedni originalnim sastavnim dijelovima.
67.
Stoga za zamjenske dijelove koji podliježu obveznoj homologaciji nije dovoljna izjava o jednakovrijednosti s originalnim homologiranim dijelom koju je dao ponuditelj.
68.
Treba još analizirati je li to tumačenje Direktive 2007/46 u skladu s načelima i odredbama iz Direktive 2014/25.
3. Utjecaj Direktive 2014/25
69.
Naručitelji u dokumentaciji za nadmetanje koju objavljuju moraju definirati obilježja radova, usluga ili robe koju žele pribaviti u okviru javne nabave. Među tim obilježjima mogu biti obilježja koja odgovaraju „tehničkim specifikacijama” određenih proizvoda ili usluga.
70.
Kao što sam to svojedobno istaknuo, „[p]ristran opis tih tehničkih specifikacija može značiti važnu ‚prepreku ulasku’ određenih ponuditelja i, u krajnjem slučaju, unaprijed odrediti (pa čak i prijevarno) konačan odabir uspješnog ponuditelja ako se utvrde obilježja proizvoda ili usluga koje samo on može ponuditi” (
18
).
71.
Nastojanje da se izbjegnu takve nepravilne prakse i cilj da se „omoguć[i] otvorenost javne nabave za tržišno natjecanje” navele su zakonodavca Unije da u tom području donese zakonske odredbe na temelju kojim se mogu „predati ponude koje uzimaju u obzir raznolikost mjerila tehničkih rješenja i tehničkih specifikacija na tržištu, uključujući one koje su sastavljene na temelju kriterija uspješnosti povezanih s životnim vijekom i održivosti postupka proizvodnje radova, roba i usluga” (
19
).
72.
Ta želja očituje se u članku 60. stavku 2. Direktive 2014/25: „Tehničke specifikacije moraju omogućiti jednak pristup postupku nabave gospodarskim subjektima i ne smiju imati učinak stvaranja neopravdanih prepreka tržišnom natjecanju pri javnoj nabavi.”
73.
U pravilu bi „tehničke specifikacije trebale biti sastavljene na način kojim se izbjegava prijetvorno sužavanje nadmetanja uvođenjem zahtjeva kojima se prednost daje određenom gospodarskom subjektu na način da ti zahtjevi odražavaju ključne značajke robe, usluga ili radova koje obično nudi taj gospodarski subjekt. Taj se cilj općenito najbolje postiže sastavljanjem tehničkih specifikacija s obzirom na funkcionalne i izvedbene zahtjeve (
20
).”
74.
Međutim, iznimno se člankom 60. stavkom 4. Direktive 2014/25 dopušta „upućiva[nje] na […] zaštitne znakove, patente, tipove ili neko određeno podrijetlo ili proizvodnju”. No ta se mogućnost, koja određene proizvođače stavlja u povoljniji položaj, ublažava obvezom da se uz svako upućivanje navede izraz „ili jednakovrijedan” (
21
).
75.
U skladu je s načelima iz članka 60. stavka 2. Direktive 2014/25 da se stavkom 5. tog istog članka i člankom 62. stavkom 2. mogućnost dokazivanja ispunjenosti tehničkih specifikacija, kad je riječ o dokazivanju jednakovrijednosti zamjenskih dijelova, uredi na otvoren i fleksibilan način, „što znači da je dopušteno koristiti se svim prikladnim sredstvima” (
22
).
76.
U ovom se predmetu ugovor odnosio na nabavu zamjenskih dijelova, koji su mogli biti originalni dijelovi marke Iveco ili jednakovrijedni zamjenski dijelovi. Međutim, kad je riječ o zamjenskim dijelovima koji podliježu zahtjevu homologacije, certifikat kojim se ona dokazuje neophodan je jer bez njega ponuditelj te zamjenske (originalne ili jednakovrijedne) dijelove ne bi mogao ponuditi, s obzirom na to da nije ispunio nužan preduvjet za njihovo stavljanje na tržište.
77.
Direktivom 2014/25 uređuje se dokazivanje tehničkih specifikacija a da se ne upućuje na homologaciju robe koja je predmet nabave. To je logično jer zahtjev homologacije ovisi o vrsti robe koja se nabavlja (
23
), a sektori na koje se navedena direktiva odnosi vrlo su različiti.
78.
Međutim, koliko god se Direktiva 2014/25 vodila ciljem veće otvorenosti javne nabave tržišnom natjecanju, ne smiju se zanemariti važni zahtjevi utvrđeni drugim pravilima prava Unije.
79.
To se priznaje uvodnom izjavom 56. Direktive 2014/25: „[n]išta u […] Direktivi ne bi trebalo spriječiti nametanje ili provedbu mjera nužnih za zaštitu […] javne sigurnosti, zdravlja, ljudskog života i životinjskog svijeta, očuvanje biljnog svijeta ili drugih okolišnih mjera”.
80.
Dakle, Direktivom 2014/25 „ne bi trebalo spr[ječavati]” primjenu Direktive 2007/46 jer se potonjom direktivom nastoji „[…] osigurati visok stupanj cestovne sigurnosti, zaštitu zdravlja, zaštitu okoliša, učinkovito korištenje energije i zaštitu od neovlaštene uporabe” (
24
). Budući da se Direktivom 2007/46, upravo radi ostvarivanja navedenih ciljeva, uvodi obveza homologacije određenih zamjenskih dijelova za vozila, taj zahtjev postaje obvezan i ne može da se izbjeći pozivanjem na Direktivu 2014/25.
81.
Kao što to tvrdi Komisija (
25
), tim se kriterijem vode druga pravila o funkcioniranju unutarnjeg tržišta, kojima je zakonodavac Unije potvrdio da lex specialis (kao što je to, na primjer, zakon o prometovanju motornih vozila) ima jaču pravnu snagu od općih odredbi o slobodnom kretanju robe.
82.
U svakom slučaju, obveza homologacije zamjenskih dijelova nije nespojiva s otvaranjem javne nabave tržišnom natjecanju. Kako bi se tržišno natjecanje zaštitilo, člankom 38. stavkom 1. Direktive 2007/46 konkurentima proizvođača vozila olakšava se pristup proizvodnji zasebnih sastavnih dijelova. Proizvođač vozila dužan je svojim konkurentima staviti na uvid relevantne podatke, „uključujući, ovisno o slučaju, crteže koji su posebno navedeni na popisu u prilogu ili dodatku regulatornog akta, a potrebni su za EZ homologaciju zasebnih […] sastavnih dijelova”.
V. Zaključak
83.
S obzirom na prethodno navedeno, predlažem Sudu da na prvo prethodno pitanje Consiglia di Stato (Državno vijeće, Italija) odgovori na sljedeći način:
„Članak 10. stavak 2., članak 19. stavak 1. i članak 28. stavak 1. Direktive 2007/46/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 5. rujna 2007. o uspostavi okvira za homologaciju motornih vozila i njihovih prikolica te sustava, sastavnih dijelova i zasebnih tehničkih jedinica namijenjenih za takva vozila treba tumačiti na način da, ako se u postupku javne nabave zamjenskih sastavnih dijelova za autobuse koji su namijenjeni obavljanju javne usluge prijevoza mogu ponuditi jednakovrijedni zamjenski dijelovi čija je homologacija obvezna u skladu s nekim od regulatornih akata iz Priloga IV. navedenoj direktivi, ponuditelji moraju priložiti certifikat o EZ homologaciji, a ne izjavu o jednakovrijednosti jer ona ne služi dovoljno svrsi.”
(
1
)	Izvorni jezik: španjolski
(
2
)	Direktiva Europskog parlamenta i Vijeća od 5. rujna 2007. o uspostavi okvira za homologaciju motornih vozila i njihovih prikolica te sustava, sastavnih dijelova i zasebnih tehničkih jedinica namijenjenih za takva vozila (Okvirna direktiva) (SL 2007., L 263, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 35., str. 103.). Ta je direktiva zamijenjena Uredbom (EU) 2018/858 Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 2018. o homologaciji i nadzoru tržišta motornih vozila i njihovih prikolica te sustavâ, sastavnih dijelova i zasebnih tehničkih jedinica namijenjenih za takva vozila, o izmjeni uredaba (EZ) br. 715/2007 i (EZ) br. 595/2009 te o stavljanju izvan snage Direktive 2007/46/EZ (SL 2018., L 151, str. 1.). Uredba br. 2018/858 nije primjenjiva na ove sporove ratione temporis.
(
3
)	Direktiva Europskog parlamenta i Vijeća od 26. veljače 2014. o nabavi subjekata koji djeluju u sektoru vodnog gospodarstva, energetskom i prometnom sektoru te sektoru poštanskih usluga i stavljanju izvan snage Direktive 2004/17/EZ (SL 2014., L 94, str. 243.)
(
4
)	Poziv objavljen u dodatku SL‑a koji se odnosi na europsku javnu nabavu od 21. kolovoza 2018. (referentni broj 2018/S 159‑365946).
(
5
)	Poziv objavljen u dodatku SL‑a koji se odnosi na europsku javnu nabavu od 13. studenoga 2018. (referentni broj 2018/S 218‑500319).
(
6
)	Prvostupanjski sud u presudi od 26. kolovoza 2019. odbio je prvi tužbeni razlog društva Iveco Orecchia, među ostalim, zato što je to društvo propustilo izričito navesti koji su zamjenski dijelovi koje je ponudilo društvo Brescia Trasporti SpA trebali imati certifikat o homologaciji.
(
7
)	Točke VIII.1., VIII.2. i VIII.4. dviju odluka kojima se upućuju zahtjevi za prethodnu odluku
(
8
)	U skladu s odlukom kojom se upućuje zahtjev za prethodnu odluku u predmetu C‑84/21, „u spornom postupku javne nabave u tehničkim se specifikacijama, po potrebi, zahtijevao certifikat o homologaciji, a u pogledu jednakovrijednih kočnih diskova i bubnjeva izričito se upućivalo na članak 34. Direktive 2007/46 (u kojem se pak upućuje na Pravilnike UNECE‑a donesene za potrebe EZ homologacije)”.
(
9
)	Direktiva Europskog parlamenta i Vijeća od 26. veljače 2014. o javnoj nabavi i o stavljanju izvan snage Direktive 2004/18/EZ (SL 2014., L 94, str. 65. i ispravci SL 2015., L 275, str. 68., SL 2016., L 311, str. 26. i SL 2020., L 406, str. 67.)
(
10
)	Uvodna izjava 2.
(
11
)
(
12
)	Članak 3. točka 5. Direktive 2007/46
(
13
)	Ne obuhvaća dakle sustave ni zasebne tehničke jedinice.
(
14
)	Člankom 3. točkom 1. Direktive 2007/46 „regulatorni akt” definira se kao „zasebna direktiva ili uredba ili Pravilnik UNECE‑a [Gospodarske komisije Ujedinjenih naroda za Europu] priložen revidiranom Sporazumu iz 1958. godine” („kojima je Zajednica pristupila u svojstvu ugovorne strane revidiranog Ženevskog sporazuma Gospodarske komisije Ujedinjenih naroda za Europu iz 1958. godine na temelju Odluke Vijeća 97/836/EZ” (dio II. Priloga IV. Okvirnoj direktivi)). U skladu s člankom 34. stavkom 1. Direktive 2007/46, „Pravilnici UNECE‑a kojima je pristupila Zajednica i koji su na popisu u dijelu I. Priloga IV. […] dio su EZ homologacije vozila pod jednakim uvjetima kao i zasebne direktive i uredbe”.
(
15
)	Zamjenski dijelovi za autobus iz predmetnih sporova nisu homologirani zajedno sa samim vozilom, nego zasebno.
(
16
)	Zbog toga se člankom 46. Direktive 2007/46 obvezuje države članice da utvrde „sankcije koje se primjenjuju u slučaju kršenja odredbi iz ove Direktive […] te regulatornih akata iz dijela I. Priloga IV. i [poduzmu] potrebne mjere za njihovu primjenu”.
(
17
)	U svojem pisanom očitovanju (str. 15. talijanskog izvornika) društvo VAR navodi da „nikad nije tvrdilo da […] homologacija zamjenskog dijela jednakovrijednog sastavnom dijelu koji podliježe obveznoj homologaciji nije potrebna” ni da, u takvom slučaju, homologaciju može zamijeniti „izjava o jednakovrijednosti s originalnim homologiranim dijelom koju je priložio ponuditelj”.
(
18
)	Mišljenje u predmetu VAR i ATM (C‑14/17, EU:C:2018:135, t. 2.)
(
19
)	Uvodna izjava 83. Direktive 2014/25
(
20
)	Ibidem
(
21
)	U točki 33. i sljedećima mišljenja u predmetu VAR i ATM (C‑14/17, EU:C:2018:135) opširnije sam analizirao sudski praksu Suda u pogledu „uključivanj[a] tehničkih specifikacija koje se odnose na određeni zaštitni znak u pozivima na nadmetanje ili u dokumentaciji za nadmetanje”.
(
22
)	Presuda od 12. srpnja 2018., VAR i ATM (C‑14/17, EU:C:2018:568, t. 33.)
(
23
)	Mnogi ugovori o nabavi robe nisu obuhvaćeni pravilima Unije kojima se uređuje homologacija proizvoda. Budući da je riječ o javnoj nabavi zamjenskih dijelova za vozila iz usklađenog okvira, u ovim se predmetima primjenjuje strogo pravilo kojim se propisuje homologacija, osim ako odgovarajućim regulatornim aktom iz Priloga IV. Direktivi 2007/46 nije drukčije određeno za neke od njih.
(
24
)	Uvodna izjava 3. Direktive 2007/46
(
25
)	Točka 42. i bilješka 37. njezina pisanog očitovanja, u kojima navodi uvodnu izjavu 5. Uredbe (EZ) br. 765/2008 Europskog parlamenta i Vijeća od 9. srpnja 2008. o utvrđivanju zahtjeva za akreditaciju i za nadzor tržišta u odnosu na stavljanje proizvoda na tržište i o stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 339/93 (SL 2008., L 218, str. 30.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 51., str. 154.). U skladu s tom uvodnom izjavom, „[o]kvir za nadzor tržišta, uspostavljen ovom Uredbom, treba dopuniti i ojačati postojeće odredbe u usklađenom zakonodavstvu Zajednice u pogledu nadzora tržišta i provedbe takvih odredaba. Međutim, u skladu s načelom lex specialis ova se Uredba treba primjenjivati samo ako u drugim postojećim ili budućim pravilima usklađenog zakonodavstva Zajednice ne postoje posebne odredbe s istim ciljem, prirodom ili učinkom. Primjeri se mogu naći u sljedećim sektorima: prekursorima droga, medicinskim proizvodima, lijekovima za ljudsku i veterinarsku uporabu, motornim vozilima i zrakoplovstvu. Odgovarajuće odredbe ove Uredbe se stoga ne primjenjuju u područjima koja su obuhvaćena takvim posebnim odredbama” (moje isticanje).