62003CJ0283_SL
Stranke
Razlogi za odločitev
Izrek
Stranke
V zadevi C-283/03,
katere predmet je predlog za sprejetje predhodne odločbe na podlagi člena 234 ES, naslovljen na Sodišče z odločbo College van Beroep voor het bedrijfsleven (Nizozemska) z dne 27. junija 2003, ki je prispela na Sodišče 30. junija 2003, v postopku
A. H. Kuipers
proti
Productschap Zuivel,
SODIŠČE (prvi senat),
v sestavi P. Jann, predsednik senata, K. Lenaerts, J. N. Cunha Rodrigues, K. Schiemann (poročevalec) in M. Ilešič, sodniki,
generalna pravobranilka: J. Kokott,
sodna tajnica: M.-F. Contet, glavna administratorka,
na podlagi pisnega postopka in obravnave z dne 28. oktobra 2004,
ob upoštevanju stališč, ki so jih predložili:
– za A. H. Kuipersa A. Noordhuis, odvetnik,
– za Productschap Zuivel in nizozemsko vlado H. G. Sevenster in J. van Bakel, zastopnici,
– za Komisijo Evropskih skupnosti T. van Rijn, A. Stobiecka-Kuik in H. van Vliet, zastopniki, skupaj z M. van der Woudom, odvetnik,
po predstavitvi sklepnih predlogov generalne pravobranilke na obravnavi 16. decembra 2004
izreka naslednjo
Sodbo
Razlogi za odločitev
1. Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago Uredbe Sveta (EGS) št. 804/68 z dne 27. junija 1968 o skupni tržni ureditvi za mleko in mlečne izdelke (UL L 148, str. 13), kot je bila spremenjena z Uredbo Sveta (ES) št. 1538/95 z dne 29. junija 1995 (UL L 148, str. 17, v nadaljevanju: Uredba št. 804/68), kot tudi členov 92 Pogodbe ES (postal člen 87 ES) in 93 Pogodbe ES (postal člen 88 ES).
2. Ta predlog je bil vložen v okviru spora med A. H. Kuipersom in Productschap Zuivel (urad za mlečne izdelke) v zvezi z odbitki, ki jih je julija in avgusta leta 1995 ta izvedel na ceno, ki se je A. H. Kuipersu plačala za dobavljeno surovo mleko.
Pravni okvir
Skupnostna ureditev
3. Člen 3 Uredbe št. 804/68 določa:
„1. Vsako leto pred 1. avgustom se za Skupnost določi ciljna cena za mleko za mlečno leto, ki se začne naslednje leto.
[...]
2. Ciljna cena je cena mleka, ki se jo prizadeva doseči za skupno prodajo mleka proizvajalcev v mlečnem letu na trgu Skupnosti in na zunanjih trgih.
3. Ciljna cena se določi za mleko, dobavljeno v mlekarne, ki vsebuje 3,7 % maščobe.
4. Ciljna cena se določi v skladu s postopkom, predpisanim v členu 43(2) Pogodbe.“
4. Člen 5 Uredbe št. 804/68 določa:
„Vsako leto se sočasno kot ciljna cena za mleko in v skladu z istim postopkom določi intervencijska cena za maslo in za posneto mleko v prahu.“
5. Člen 23 Uredbe št. 804/68 določa:
„1. Razen če ta uredba ne določa drugače, se členi od 92 do 94 Pogodbe uporabljajo za proizvodnjo in trgovino z izdelki, navedenimi v členu 1.“
6. Člen 24 te uredbe določa:
„1. Ob upoštevanju določb člena 92(2) Pogodbe so pomoči, katerih znesek je določen na osnovi cene ali količine izdelkov, navedenih v členu 1, prepovedane.
2. Državni ukrepi, ki dovoljujejo izenačevanje med cenami izdelkov, navedenih v členu 1, so prav tako prepovedani.“
7. Člen 5 Uredbe Sveta (EGS) št. 1411/71 z dne 29. junija 1971 o določitvi dodatnih pravil o skupni ureditvi trga z mlekom in mlečnimi izdelki za izdelke tarifne številke 04.01 skupne carinske tarife (UL L 148, str. 4) določa:
„1. Brez poseganja v zahteve o varstvu javnega zdravja v zvezi z mlekom, primernim za prehrano ljudi, smejo konzumno mleko, z izjemo surovega mleka, proizvajati le podjetja za obdelavo mleka.
Za mleko, ki se uporablja za izdelavo tega konzumnega mleka, mora veljati sistem plačila, ki se spreminja glede na kakovost. Ta sistem mora zagotavljati, da mleko, ki se uporablja kot surovina za izdelavo konzumnega mleka, ustreza določenim pogojem glede kakovosti, vključno s sestavo.
[…]
3. Svet na predlog Komisije v skladu s postopkom glasovanja iz člena 43(2) Pogodbe sprejme splošna pravila za uporabo odstavka 1.
4. Podrobna pravila za uporabo odstavka 1 se sprejmejo v skladu s postopkom iz člena 30 Uredbe (EGS) št. 804/68.“
Nizozemski predpisi v zvezi s plačilom surovega mleka, ki se oblikuje glede na kakovost
8. Člen 2 zakona o kakovosti kmetijstva (Landbouwkwaliteitswet, Staatsblad
1971, str. 371), kot je bil spremenjen z zakonom z dne 23. decembra 1993 ( Staatsblad
1993, str. 690), dovoljuje sprejetje pravil o kakovosti kmetijskih proizvodov, vključno z mlekom in mlečnimi izdelki, pravil, namenjenih pospeševanju njihove prodaje. Ta pravila se med drugim lahko nanašajo na „plačilo, prilagojeno kakovosti izdelkov“.
9. Člen 3(1) odloka o kakovosti kmetijskih proizvodov: surovo mleko in proizvodnja mleka (Landbouwkwaliteitsbesluit rauwe melk en zuivelbereiding, Staatsblad
1994, str. 63), kot je bil spremenjen z uredbo z dne 26. junija 1995 ( Nederlandse Staatscourant
1995, str. 122, v nadaljevanju: odlok o kakovosti kmetijskih proizvodov), določa:
„Za surovo mleko, toplotno obdelano konzumno mleko in izdelke na osnovi mleka lahko minister določi pravila, ki se nanašajo na:
(a) […] plačilo, ki se oblikuje glede na kakovost, v zvezi s surovim mlekom;
[…]
(c) obveznost določenih včlanjenih obratov, da izvedene odbitke in druge zneske, vezane na kakovost surovega mleka, plačajo COKZ (Centraal Orgaan voor Kwaliteitsaangelegenheden in de Zuivel (centralni organ za kakovost mlečnih izdelkov)), in obveznosti COKZ, da določenim obratom, ki so njegovi člani, izplača premije, ki so vezane na kakovost surovega mleka.“
10. V skladu s členom 4 odloka o kakovosti kmetijskih proizvodov sme minister odločiti, da pravila iz člena 3(1) tega odloka sprejme uprava Productschap, organ, ki ga predvideva zakon o organizaciji podjetij (Wet op de Bedrijfsorganisatie), ki podjetja razvršča po izdelkih.
11. Uredbo o kakovosti kmetijskih proizvodov: plačilo mleka iz kmetij glede na kakovost (Landbouwkwaliteitsregeling uitbetaling van boerderijmelk naar kwaliteit, Nederlandse Staatscourant
1994, str. 25) je sprejel Staatssecretaris van Landbouw, Natuurbeheer en Visserij (minister za kmetijstvo, ohranitev narave in ribištvo). Člen 2 te uredbe pooblašča Productschap voor Zuivel (urad mlečnih izdelkov, v nadaljevanju: Productschap), da s predpisom določi pravila o plačilu, ki se oblikuje glede na kakovost mleka iz kmetij, predvsem v zvezi z „zadržanjem odbitka in izplačilom premije za kakovost“.
12. Uprava Productschap je sprejela Predpis iz leta 1994 o kakovosti kmetijskih proizvodov: plačilo mleka iz kmetij glede na kakovost (Landbouwkwaliteitsverordening 1994, Uitbetaling van boerderijmelk naar kwaliteit, PBO blad
1994, afl. št. 9, v nadaljevanju: predpis iz leta 1994). Člen 2(1) tega predpisa določa:
„Zbiralec mleka iz kmetij mora zadevnim rejcem krav molznic to mleko glede na kakovost plačati v skladu z določbami, sprejetimi s to uredbo ali na njeni podlagi.“
13. Člen 10(1) predpisa iz leta 1994 določa:
„Nadzorna postaja mleka oceni rezultate pregleda kakovosti v skladu s pravili o standardih, točkah odbitka in drugih odbitkih, ki se naložijo, ki jih predsednik sprejme po izjavi COKZ.“
14. Člen 11 predpisa iz leta 1994 določa:
„1. Zbiralci mleka s kmetij izplačajo premijo za kakovost za obdobje dvanajstih tednov rejcem krav molznic, ki v tem obdobju skupno niso prejeli več kot ene točke odbitka in v njihovem mleku ni bila izkazana prisotnost antibiotikov. […]
2. Znesek premije za kakovost se določi na 100 kilogramov mleka za območje, ki ga predsednik določi po izjavi COKZ, tako da je skupen znesek premije za kakovost na obdobje enak ali skoraj enak skupnemu znesku zadržanih odbitkov.“
15. Predsednik Productschap je z odločbo z dne 14. februarja 1995 celotno ozemlje Nizozemske določil kot območje v smislu člena 11(2) Predpisa iz leta 1994.
16. Člen 12 istega predpisa predvideva:
„Zbiralec mleka s kmetij mora za vsako obdobje vzorčenja na podlagi skupnega števila dodeljenih točk odbitka zadržati odbitek, ki ga po izjasnitvi COKZ predsednik določi glede na skupno količino mleka iz kmetij, ki ga je v tem obdobju dobavil zadevni rejec krav molznic, in morebitni oziroma morebitne odbitke na dobavo zaradi prisotnosti antibiotikov.“
17. Odlok o določitvi pogostnosti in ocenjevanja rezultatov nadzora kakovosti (Besluit vaststelling frequentie en beoordeling resultaten kwaliteitsonderzoek), kot je bil spremenjen z odlokoma z dne 19. julija 1994 in z dne 15. februarja 1995 ter ga je sprejel predsednik Productschap, med drugim določa odbitke, ki jih je treba naložiti.
18. V svojih pisnih stališčih sta nizozemska vlada in Productschap v tem oziru izpostavila, da so točke znižanja uporabljene glede na stopnjo odstopa dobavljenega mleka od standarda, sam odbitek je določen na 0,02 NLG na kilogram mleka in na točko. Z odstopanjem od tega merila se na kilogram dobavljenega mleka, v katerem je bila izkazana prisotnost antibiotikov, uporablja odbitek 0,50 NLG.
19. Ta vlada in Productschap sta enako navedla, da mlekarne na koncu obdobja vzorčenja posredujejo COKZ, da bi mu omogočile izračun zneska premije za kakovost na 100 kilogramov dobavljenega mleka, podatke proizvajalcev mleka o količini dobavljenega mleka, o točkah odbitka in o zneskih odbitka, zadržanih v tem obdobju. Po takem izračunu COKZ obvesti vsako mlekarno o skupnem znesku premij za kakovost, ki jih mora izplačati. V primeru, ko zneski od mlekarne zadržanih odbitkov presegajo znesek premij, ki jih mora izplačati, ta prenese razliko na COKZ, medtem ko se slednji zaveže, da bo tako zbrane zneske prenesel mlekarnam, ki morajo plačati znesek premij, ki presegajo znesek odbitkov, ki so jih zadržale.
Spor o glavni stvari in vprašanja za predhodno odločanje
20. A. H. Kuipers je nizozemski rejec krav molznic. Po večkratnih dobavah mlekarni De Kievit ga je ta z dopisi z dne 24. in 28. julija 1995 ter z dne 8. in 15. avgusta 1995 obvestila, da je glede na prisotnost antibiotikov v dobavljenem mleku na podlagi člena 12 Predpisa iz leta 1994 zadržala odbitek na ceno, ki se plača za te dobave, v višini 0,50 NLG na kilogram.
21. Ker so pristojni organi COKZ ugovor A. H. Kuipersa zoper to odločbo zavrnili, je ta to stališče izpodbijal pred Arrondissementsrechtbank te Groningen. To sodišče se je z odločbo z dne 20. aprila 1999 izreklo za nepristojno za odločanje o sporu.
22.
Raad van State je zadnjo odločbo v pritožbenem postopku razveljavil in s sodbo z dne 16. maja 2000 razveljavil tudi odločbe organov COKZ in odredil, da se prvotni ugovor A. H. Kuipersa posreduje Productschapu, ki je edini pristojni organ za odločanje o njem.
23. V navedeni sodbi je Raad van State med drugim ugotovil, da „ [v predpisu iz leta 1994] […] člen 12 nalaga mlekarni, da zadrži odbitek na skupno količino mleka s kmetij, ki ga v določenem obdobju dobavi rejec molznic, […] in člen 11 ji prav tako nalaga, da mora izplačati premijo za kakovost, vendar je po ureditvi tega predpisa odločitve v zvezi s tem izplačilom in tem zadržanjem treba pripisati [Productschapu]. Predpis je sprejela uprava [Productschapa] in ta uprava je mlekarni naložila obveznosti iz predpisa. Iz člena 12 izhaja, da predsednik Productschapa določi odbitek, ki se naloži. Predsednik prav tako določi sistem standardov in odbitkov, ki se naložijo. Mlekarna kot pogodbena stranka na trgu mlečnih izdelkov le zagotovi svoji finančno in upravno pomoč. Nima javnopravne pristojnosti za določitev pravnega položaja (pravic in/ali obveznosti) drugih pravnih subjektov“.
24. Z odločbo z dne 20. decembra 2000 je Productschap ugovor A. H. Kuipersa razglasil za neutemeljenega. Ta se je zoper to odločbo pritožil pred College van Beroep voor het bedrijfsleven.
25. To sodišče najprej meni, da je zadržanje odbitkov mlekarne De Kievit na zneske, dolgovane A. H. Kuipersu, treba pripisati Productschapu.
26. Dalje meni, da nizozemski predpisi v zvezi s plačilom surovega mleka, ki je prilagojeno njegovi kakovosti, ne kršijo Uredbe Sveta (EGS) št. 2377/90 z dne 26. junija 1990 o določitvi postopka Skupnosti za določanje najvišjih mejnih vrednosti ostankov zdravil za uporabo v veterinarski medicini v živilih živalskega izvora (UL L 224, str. 1), niti Direktive Sveta 92/46/EGS z dne 16. junija 1992 o zdravstvenih predpisih za proizvodnjo in dajanje na trg surovega mleka, toplotno obdelanega mleka in izdelkov na osnovi mleka (UL L 268, str. 1), niti Direktive Sveta 92/47/EGS z dne 16. junija 1992 o pogojih za odobritev začasnih in omejenih odstopanj od posebnih zdravstvenih pravil Skupnosti za proizvodnjo in dajanje na trg mleka in izdelkov na osnovi mleka (UL L 268, str. 33). Po njenem mnenju ti akti Skupnosti dejansko ne izključujejo, da se surovo mleko, ki ustreza tako določenim standardom, vendarle razlikuje po kakovosti, da bi se določila cena, ki se plača proizvajalcu.
27. Končno predložitveno sodišče meni, da predmetni nacionalni predpisi ne kršijo Uredbe št. 1411/71. Po njegovem mnenju njen člen 5 določa, da države članice vzpostavijo sistem plačila, ki se razlikuje glede na kakovost mleka, ki se uporablja pri izdelavi konzumnega mleka, in tako besedilo kot namen te določbe ne dopuščata sklepa, da se njen cilj, namreč ponuditi potrošniške izdelke visoke kakovosti, ne bi mogel doseči tudi z nacionalnimi sistemi plačila, ki se razlikuje glede na kakovost, ki velja za mleko, namenjeno izdelavi drugih izdelkov na osnovi mleka.
28. Nasprotno College van Beroep voor het bedrijfsleven dvomi o združljivosti teh nacionalnih predpisov z Uredbo št. 804/68, po eni strani glede učinka, ki bi ga ta lahko imela na skupni sistem cen, določen s to uredbo, in po drugi strani glede dejstva, da bi ti nacionalni predpisi lahko omogočili izenačevanje med cenami mlečnih izdelkov, ki je prepovedano s členom 24(2) te uredbe, ali uvedli pomoč, določeno na podlagi cene ali količine dobavljenega mleka, ki jo prepoveduje odstavek 1 tega člena.
29. Enako se predložitveno sodišče sprašuje, ali premije, uvedene z navedenimi nacionalnimi predpisi, pomenijo pomoči v smislu člena 92 Pogodbe in ali bi bilo treba zato te predpise priglasiti Komisiji, kot to predvideva člen 93(3) te pogodbe.
30. V teh okoliščinah je College van Beroep voor het bedrijfsleven prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo ta vprašanja:
„1. Ali je državni sistem odbitkov in premij, vezanih na kakovost surovega mleka, dobavljenega mlekarni, kot je sporen v tej zadevi, združljiv z Uredbo (EGS) št. 804/68 o skupni tržni ureditvi mleka in mlečnih izdelkov, in zlasti s prepovedjo ‚izenačevanja med cenami‘ iz člena 24(2) le-te […]?
2. Ali je državni sistem premij, vezanih na kakovost mleka, dobavljenega mlekarni, kot je sporen v tej zadevi, združljiv s prepovedjo izplačila pomoči iz člena 24(1) Uredbe (EGS) št. 804/68?
3. Če je odgovor na drugo vprašanje pritrdilen, ali je tak sistem treba šteti za pomoč, katerih dodelitev je predhodno treba priglasiti Komisiji na podlagi člena 93(3) Pogodbe ES […]?“
Vrstni red obravnavanja vprašanj
31. Kot izhaja iz postavljenih vprašanj predložitvenega sodišča, to zaproša, da se preučijo nacionalni predpisi, ki so sporni v postopku v glavni stvari, glede na različne določbe prava Skupnosti.
32. V tej zvezi je treba opozoriti, da je v primeru spora, ki zadeva kmetijski sektor, ki ga ureja skupna tržna ureditev, treba prednostno preučiti problem, ki se zastavlja s tega stališča, ob upoštevanju prednosti posebnih določb, sprejetih v okviru skupne kmetijske politike, ki jo zagotavlja člen 38(2) Pogodbe ES (po spremembi postal člen 32(2) ES), pred splošnimi določbami Pogodbe glede vzpostavitve skupnega trga (sodba z dne 26. junija 1979 v zadevi Mc Carren, 177/78, Recueil, str. 2161, točka 9).
33. Uporaba tega načela v tej zadevi pomeni, da je dejansko treba najprej preučiti prvo in drugo vprašanje, ki se nanašata na skupni sistem cen, vzpostavljen z Uredbo št. 804/68, in na njen člen 24(1) in (2), vse določbe, ki so sestavni del skupne tržne ureditve, uvedene s to uredbo (glej po analogiji zgoraj navedeno sodbo Mc Carren, točka 10).
34. Tak način obravnavanja vprašanj je potreben še iz drugega razloga. Na podlagi člena 42 Pogodbe ES (postal člen 36 ES) se določbe naslova VI le-te, poglavje 1, glede pravil konkurence, uporabljajo za proizvodnjo in trgovino kmetijskih proizvodov le v obsegu, ki ga določi Svet v okviru določb, sprejetih za organizacijo kmetijskih trgov. V tem pogledu člen 23 Uredbe št. 804/68 določa, da se členi od 92 do 94 Pogodbe ES (postal člen 89 ES), razen če ta uredba ne določa drugače, uporabljajo za proizvodnjo in trgovino z izdelki iz iste uredbe. Iz tega člena 23 izhaja, da v primeru, da se členi od 92 do 94 Pogodbe v celoti uporabljajo v sektorju mleka in mlečnih izdelkov, ta uporaba vendarle ostaja podrejena določbam o skupni tržni ureditvi, ki jo vzpostavlja ta uredba. Z drugimi besedami, sklicevanje države članice na določbe teh členov od 92 do 94 o pomočeh ne more imeti prednosti pred določbami uredbe o ureditvi tega tržnega sektorja (glej po analogiji zgoraj navedeno sodbo Mc Carren, točka 11).
35. Iz tega sledi, da je od odgovora, ki bo podan na prvi vprašanji predložitvenega sodišča, odvisno, ali bo treba z vidika členov od 92 do 94 Pogodbe preučiti tretje vprašanje v zvezi s presojo nacionalnih predpisov, ki so sporni v postopku v glavni stvari.
Prvo vprašanje
36. Kot izhaja iz obrazložitve predložitvene odločbe, je namen prvega vprašanja po eni strani ugotoviti, ali skupni sistem cen, uveden z Uredbo št. 804/68, nasprotuje nacionalnim predpisom, kot so opisani v točkah od 8 do 19 te sodbe (v nadaljevanju: nacionalni predpisi, ki so sporni v postopku v glavni stvari), ki določajo, da mlekarne zadržijo odbitke na ceno mleka, ki se plača rejcem krav molznic, ali jim izplačajo premije glede na kakovost dobavljenega surovega mleka, in po drugi strani, ali je člen 24(2) navedene uredbe treba razlagati tako, da ti nacionalni predpisi dopuščajo „izenačevanje med cenami izdelkov, navedenih v členu 1“ iste uredbe, ki ga ta določba prepoveduje.
Prvi del prvega vprašanja
37. Glede prvega dela prvega vprašanja o dometu skupnega sistema cen, uvedenega z Uredbo št. 804/68, je treba takoj opozoriti – kot je generalna pravobranilka izpostavila v točki 32 sklepnih predlogov –, da iz ustaljene sodne prakse izhaja, da se morajo države članice v primeru, če obstajajo predpisi o skupni tržni ureditvi na določenem področju, vzdržati vsakršnih ukrepov, ki bi od nje odstopali ali jo kršili. Predpisi, ki ovirajo njeno pravilno delovanje, čeprav ta ureditev ne ureja tega področja izčrpno, tudi niso združljivi s skupno tržno ureditvijo (glej zlasti sodbo z dne 19. marca 1998 v zadevi Compassion in World Farming, C‑1/96, Recueil, str. I‑1251, točka 41 in navedena sodna praksa).
38. Z navajanjem, da je edini cilj pravil, vsebovanih v nacionalnih predpisih, ki so sporni v postopku v glavni stvari, spodbuditi rejce krav molznic, da dostavljajo le mleko visoke kakovosti, kar bo pospeševalo njegovo prodajo, se nizozemska vlada in Productschap vendarle sklicujeta na prav tako usklajeno sodno prakso Sodišča, po kateri vzpostavitev skupne ureditve kmetijskih trgov v skladu s členom 40 Pogodbe ES (po spremembi postal člen 34 ES) ne učinkuje na izvzetje kmetijskih proizvajalcev od vseh nacionalnih predpisov, katerih cilji so drugačni od ciljev, ki jih ima skupna ureditev, čeprav lahko te določbe z vplivanjem na pogoje proizvodnje učinkujejo na obseg ali stroške nacionalne proizvodnje in torej na delovanje skupnega trga v zadevnem sektorju (glej sodbe z dne 1. aprila 1982 v zadevi Holdijk in drugi, od 141/81 do 143/81, Recueil, str. 1299, točka 12; z dne 6. oktobra 1987 v zadevi Nertsvoederfabriek Nederland, 118/86, Recueil, str. 3883, točka 12, in z dne 18. decembra 1997 v zadevi Annibaldi, C-309/96, Recueil, str. I-7493, točka 20).
39. Ta vlada in Productschap podrobneje poudarjata, da je Sodišče zaradi nacionalnih ukrepov glede kakovosti izdelkov, ki vsebujejo prepoved izdelave sirov druge kakovosti, kot jih določajo nacionalni predpisi, dopustilo, da so države članice, če ni bilo nobenih pravil prava Skupnosti glede kakovosti sirnih izdelkov, zadržale pravico, da taka pravila določijo za proizvajalce sira, ki delujejo na njihovem ozemlju (sodba z dne 7. februarja 1984 v zadevi Jongeneel Kaas in drugi, 237/82, Recueil, str. 483, točke od 12 do 14).
40. Nizozemska vlada in Productschap še opozarjata, da je ciljna cena iz člena 3 Uredbe št. 804/68 političen cilj na ravni Skupnosti in ne zagotavlja vsem proizvajalcem vsake države članice, da bodo dosegli dohodek, ki ustreza tej ciljni ceni (sodba z dne 9. septembra 2003 v zadevi Milk Marque in National Farmers’ Union, C-137/00, Recueil, str. I-7975, točka 88).
41. Vendar je treba ugotoviti, da načela sodne prakse, na katere se sklicujeta nizozemska vlada in Productschap, nikakor ne postavljajo pod vprašaj dejstev, da je eden izmed poglavitnih ciljev skupne tržne ureditve mleka in mlečnih izdelkov, vzpostavljene z Uredbo št. 804/68, proizvajalcem mleka zagotoviti ceno za ta izdelek glede na ustrezno ciljno ceno, in da mehanizem, ki ga je vpeljala ta uredba in je namenjen dosegi tega cilja – med katere spadajo predvsem sistem intervencijske cene iz člena 5 te uredbe za določene izvedene izdelke ter uvozni prelevmani in izvozna nadomestila –, ostaja izključno pod nadzorom Skupnosti (v tem smislu glej sodbo z dne 6. novembra 1979 v zadevi Toffoli in drugi, 10/79, Recueil, str. 3301, točka 11).
42. Načela sodne prakse, na katere opozarjata nizozemska vlada in Productschap, tudi ne morejo postaviti pod vprašaj ugotovitve, da države članice na področjih, ki so zajeti s skupno ureditvijo, in toliko bolj, kadar ta ureditev temelji na skupnem sistemu cen, ne smejo več z enostransko sprejetimi nacionalnimi predpisi posegati v mehanizem oblikovanja cen, ki jih skupna ureditev ureja v isti stopnji proizvodnje (zgoraj navedena sodba Toffoli in drugi, točka 12; sodbi z dne 7. februarja 1984 v zadevi Komisija proti Italiji, 166/82, Recueil, str. 459, točka 5; z dne 21. junija 1988 v zadevi Komisija proti Grčiji, 127/87, Recueil, str. 3333, točka 8, in zgoraj navedena sodba Milk Marque in National Farmers’ Union, točka 63).
43. Kot opozarjata ta vlada in Productschap, je Sodišče presodilo, da v smislu sodne prakse iz prejšnje točke nacionalnih ukrepov, ki naj bi odstranili ovire konkurence, ki izhajajo iz zlorabe prevladujočega položaja, ki ga ima kmetijsko združenje na nacionalnem trgu s tem, da zmanjšujejo njegovo tržno moč in njegovo zmožnost zvišati ceno mleka proizvajalcev, ki so njeni člani, preko ravni, ki je določena kot konkurenčna, ni mogoče opredeliti kot ukrepe, ki posegajo v mehanizem oblikovanja cen pod skupno ureditvijo. Ti ukrepi ne posegajo v oblikovanje cen, temveč naj bi zagotovili pravilno delovanje mehanizma cen, da se doseže raven cen, ki so namenjene interesom proizvajalcev in potrošnikov (zgoraj navedena sodba Milk Marque in National Farmers’ Union, točke 64, 84 in 86).
44. Vendar je v tem primeru treba šteti, da v nasprotju z ukrepi, spornimi v zadevi, v kateri je bila izdana zgoraj navedena sodba Milk Marque in National Farmers’ Union, ali s prepovedjo izdelave sirov, ki ne ustrezajo določenim standardom kakovosti, glede katerih je Sodišče sprejelo zgoraj navedeno sodbo Jongeneel Kaas in drugi, nacionalni sistem, ki je sporen v postopku v glavni stvari, dejansko posega v mehanizem oblikovanja cen pod tržno ureditvijo, ne glede na njegov zatrjevani ali resnični namen. Ta sistem dejansko sili vsako mlekarno, da takoj zadrži odbitek na ceno, ki se navadno dolguje rejcu krav mlekaric, kadar je očitno, da dobavljeno mleko ne ustreza določenim merilom kakovosti, in da rejcu, kadar mleko ustreza navedenim merilom, takoj izplača premijo na sto kilogramov dobavljenega mleka, ki se doda običajni ceni, ki se plača temu rejcu in se financira iz vseh odbitkov, ki jih nizozemske mlekarne zadržijo zaradi dobav mleka slabše kakovosti.
45. Navedeni predpisi tako vnaprej določajo nekatere dejavnike, ki vplivajo na dokončno določitev cene, ki jo mlekarna plača vsakemu rejcu krav molznic, ki ji dobavlja mleko.
46. Kot je Sodišče že presodilo, je bistveni cilj mehanizma skupne tržne ureditve mleka in mlečnih izdelkov, da se na stopnji proizvodnje in trgovine na debelo doseže raven cen, ki upošteva interese vseh proizvajalcev Skupnosti v zadevnem sektorju in interese potrošnikov in ki zagotavlja preskrbo, ne da bi spodbudila presežno proizvodnjo (glej sodbi z dne 10. marca 1981 v zadevi Irish Creamery Milk Suppliers Association in drugi, 36/80 in 71/80, Recueil, str. 735, točka 20, in zgoraj navedeno sodbo Milk Marque in National Farmers’ Union, točka 85).
47. Izplačilo premij, ki jih nacionalni predpisi, ki so sporni v postopku v glavni stvari, predvidevajo za vse rejce krav molznic, ki so na Nizozemskem dobavljali mleko običajne kakovosti, lahko tem ciljem predvsem škoduje z dajanjem prednosti tem rejcem. Sicer je v tej zvezi treba opozoriti, da se ciljna cena iz člena 3 Uredbe št. 804/68 določi glede na standardni tip mleka, ki je priznan kot tipičen za celotno Skupnost (sodba z dne 9. julija 1985 v zadevi Bozzetti, 179/84, Recueil, str. 2301, točka 33).
48. Kot pravilno navaja Komisija, nacionalni predpisi, ki so sporni v postopku v glavni stvari, motijo mehanizem cen, ker v primeru mleka, ki ne ustreza določenim merilom, in je zato morda manj primerno za naknadno obdelavo ter manj uporabno za mlekarne, predvidevajo odbitek na ceno, do katere niso upravičene mlekarne, temveč rejci krav molznic, ki so dobavljali mleko običajne kakovosti, in s tem mlekarnam nalagajo dodatne stroške, ki so nastali zaradi slabše kakovosti pridobljenega mleka.
49. Prav tako je treba opozoriti, da morajo delovanje skupne tržne ureditve in zlasti oblikovanje proizvodnih cen načeloma urejati splošne določbe prava Skupnosti, kot so bile določene v splošnih predpisih in se letno dopolnjujejo, tako da je vsak posamezni poseg v to delovanje strogo omejen na izrecno določene primere (sodba z dne 25. maja 1977 v zadevi Cucchi, 77/76, Recueil, str. 987, točka 31).
50. Glede dejstva, da člen 5(1) Uredbe št. 1411/71 predpisuje, da mora za mleko, ki ga podjetja za obdelavo mleka uporabljajo za izdelavo konzumnega mleka, veljati sistem plačila, ki se spreminja glede na kakovost, je treba poudariti, da je bila izvedba te določbe – kot to izhaja iz odstavka 3 tega člena – predmet poznejšega sprejetja splošnih pravil za uporabo navedenega odstavka 1 s strani Sveta. Kot je Komisija pravilno poudarila, Svet teh pravil ni nikoli sprejel.
51. Zagotovo je iz člena 5 Uredbe št. 1411/71 mogoče razumeti namen zakonodajalca Skupnosti, da vzpostavi tak sistem cen glede mleka, ki se uporablja za izdelavo konzumnega mleka, ki je, kot izhaja iz tretje uvodne izjave te iste uredbe, zelo pomembno kot osnovno živilo vseh prebivalcev in zanj veljajo posebne zahteve glede kakovosti.
52. Vendar je očitno, da se zaradi nesprejetja izvedbenih ukrepov na ravni Skupnosti, ki ga predpisuje člen 5(3) navedene uredbe, tak sistem, ki bi se drugače kot nacionalni predpisi, ki so sporni v postopku v glavni stvari, povrhu tega nanašal le na mleko, namenjeno izdelavi konzumnega mleka in ne drugih mlečnih izdelkov, sploh ne bi mogel vzpostaviti.
53. Iz vsega zgoraj navedenega izhaja, da – kot sta Komisija in A. H. Kuipers pravilna navedla – je na prvi del prvega vprašanja treba odgovoriti, da skupni sistem cen, na katerem temelji skupna tržna ureditev mleka in mlečnih izdelkov, uvedena z Uredbo št. 804/68, nasprotuje temu, da države članice enostransko sprejmejo določbe, ki posegajo v mehanizem oblikovanja cen v isti stopnji proizvodnje, urejeno s skupno ureditvijo. Tak je primer predpisov, ki so sporni v postopku v glavni stvari, ki ne glede na zatrjevani ali resnični namen vzpostavlja mehanizem, po katerem:
– morajo mlekarne, po eni strani, zadržati odbitek na ceno dobavljenega mleka, kadar to ne izpolnjuje določenih meril kakovosti, in
– se po drugi strani zneski, ki so jih v določenem obdobju zadržale vse mlekarne, združijo, preden se, po morebitnih finančnih prenosih med mlekarnami, razdelijo v obliki premij na sto kilogramov v predmetnem obdobju dobavljenega mleka v enaki višini, ki jo vsaka mlekarna izplača izključno rejcem krav molznic, ki so dobavili mleko, ki izpolnjuje omenjena merila kakovosti.
Drugi del prvega vprašanja
54. Ker iz odgovora na prvi del prvega vprašanja izhaja, da sistem cen, vzpostavljen z Uredbo št. 804/68, nasprotuje uvedbi nacionalnih predpisov, kot so sporni v postopku v glavni stvari, ni nujno, da se poleg tega zastavi vprašanje, ali tudi člen 24(2) te uredbe nasprotuje tem predpisom, in zato ni treba odgovoriti na drugi del tega vprašanja.
Drugo vprašanje
55. Z drugim vprašanjem predložitveno sodišče v bistvu sprašuje, ali člen 24(1) Uredbe št. 804/68, ki prepoveduje pomoči, katerih znesek je določen na osnovi cene ali količine izdelkov, navedenih v členu 1 te uredbe, nasprotuje uvedbi nacionalnih predpisov, kot so sporni v postopku v glavni stvari, ki predpisujejo izplačilo premij določenim rejcem krav mlekaric.
56. Iz odgovora na prvi del prvega vprašanja sledi, da sistem cen, ki ga vzpostavlja navedena uredba, nasprotuje uvedbi takih nacionalnih predpisov. V teh okoliščinah ni treba več odgovoriti na drugo vprašanje.
Tretje vprašanje
57. S tretjim vprašanjem predložitveno sodišče v bistvu sprašuje, ali je treba člena 92 in 93(3) Pogodbe razlagati tako, da premije, ki so rejcem krav mlekaric izplačane pod pogoji, ki jih določajo nacionalni predpisi, ki so sporni v postopku v glavni stvari, pomenijo državne pomoči v smislu prve od teh določb, ki jih je zato v skladu z drugo navedeno določbo treba priglasiti Komisiji.
58. Ob upoštevanju ugotovitev iz točk od 31 do 35 te sodbe in danega odgovora na prvi del prvega vprašanja zadošča opozorilo, da z uporabo določb členov od 92 do 94 Pogodbe ni mogoče spremeniti zahtev, ki za države članice izhajajo iz spoštovanja pravil o skupni tržni ureditvi mleka in mlečnih izdelkov, tako da na tretje vprašanje ni treba odgovoriti.
Stroški
59. Ker je ta postopek za stranki v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred predložitvenim sodiščem, to odloči o stroških. Stroški, priglašeni za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, se ne povrnejo.
Izrek
Iz teh razlogov je Sodišče (prvi senat) razsodilo:
Skupni sistem cen, na katerem temelji tržna ureditev mleka in mlečnih izdelkov, vzpostavljena z Uredbo Sveta (EGS) št. 804/68 z dne 27. junija 1968 o skupni tržni ureditvi za mleko in mlečne izdelke, kot je bila spremenjena z Uredbo Sveta (ES) št. 1538/95 z dne 29. junija 1995, nasprotuje temu, da države članice enostransko sprejmejo določbe, ki posegajo v mehanizem oblikovanja cen v isti stopnji proizvodnje, urejeno s skupno ureditvijo. Tak je primer predpisov, ki so sporni v postopku v glavni stvari, ki ne glede na zatrjevani ali resnični namen vzpostavlja mehanizem, po katerem:
– morajo mlekarne po eni strani zadržati odbitek na ceno dobavljenega mleka, kadar to ne izpolnjuje določenih meril kakovosti, in
– se po drugi strani zneski, ki so jih v določenem obdobju zadržale vse mlekarne, združijo, preden se, po morebitnih finančnih prenosih med mlekarnami, razdelijo v obliki premij na sto kilogramov v predmetnem obdobju dobavljenega mleka v enaki višini, ki jo vsaka mlekarna izplača izključno rejcem krav molznic, ki so dobavili mleko, ki izpolnjuje omenjena merila kakovosti.