62022CC0169
SKLEPNI PREDLOGI GENERALNEGA PRAVOBRANILCA
ATHANASIOSA RANTOSA,
predstavljeni 9. marca 2023 (
1
)
Zadeva C‑169/22
Fractal Insolvenţă SPRL, stečajna upraviteljica družbe Groenland Poultry SRL,
proti
Agenţia de Plăţi şi Intervenţie pentru Agricultură – Centrul Judeţean Dâmboviţa
(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Curtea de Apel București (višje sodišče v Bukarešti, Romunija))
„Predhodno odločanje – Skupna kmetijska politika – Evropski kmetijski sklad za razvoj podeželja (EKSRP) – Ukrepi za podporo za razvoj podeželja – Plačila za dobro počutje živali – Uredba (ES) št. 1974/2006 – Člen 44(2)(a) – Člen 47(1) – Prenos kmetijskega gospodarstva na novega upravičenca – Poznejše prenehanje s kmetijsko dejavnostjo tega upravičenca – Primer višje sile ali izrednih okoliščin – Obveznost povračila dela ali cele izplačane pomoči – Načelo sorazmernosti“
I. Uvod
1.
Ta predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago člena 44(1) in (2)(a) ter člena 47(1) Uredbe (ES) št. 1974/2006 (
2
) o podrobnih pravilih glede uporabe Uredbe Sveta (ES) št. 1698/2005 o podpori za razvoj podeželja iz Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja (EKSRP).
2.
Ta predlog je bil vložen v okviru spora med družbo Fractal Insolvenţă SPRL, stečajno upraviteljico družbe Groenland Poultry SRL (v nadaljevanju: Groenland Poultry), in Agenţia de Plăţi şi Intervenţie pentru Agricultură – Centrul Judeţean Dâmboviţa (agencija za plačila in intervencije v kmetijstvu – pokrajinski center v Dâmboviți, Romunija, v nadaljevanju: APIA) v zvezi s sklepi agencije APIA, s katerimi je bilo družbi Groenland Poultry naloženo, da mora zaradi prenehanja opravljanja kmetijskih dejavnosti vrniti vse pomoči za dobro počutje živali, dodeljene v petletnem obdobju prevzema obveznosti.
3.
V skladu s predlogom Sodišča se bom v teh sklepnih predlogih osredotočil na analizo drugega in tretjega vprašanja za predhodno odločanje. Ti se v bistvu nanašata na vprašanje, ali in v kolikšnem obsegu je treba člen 44(1) in (2)(a) Uredbe št. 1974/2006 razlagati tako, da mora prevzemnik kmetijskega gospodarstva, ki je prevzel tudi večletno obveznost v okviru pomoči za dobro počutje živali, ki se financira iz EKSRP, če dokončno preneha z dejavnostjo pred iztekom obdobja obveznosti, povrniti celoten znesek plačil, dodeljenih v tem obdobju, vključno s tistimi, dodeljenimi predhodnim upravičencem.
4.
Čeprav je Sodišče že imelo priložnost razlagati nekatere določbe Uredbe (ES) št. 1698/2005, (
3
) se bo tokrat prvič izreklo o razlagi člena 44 Uredbe št. 1974/2006. (
4
)
II. Pravni okvir
A.
Pravo Unije
1. Uredba št. 1698/2005
5.
Uredba Sveta (ES) št. 1698/2005 (
5
) je bila razveljavljena z Uredbo (EU) št. 1305/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. decembra 2013 (
6
).
6.
Člen 36(a)(v) Uredbe št. 1698/2005 je določal, da se podpora iz oddelka za izboljšanje okolja in podeželja nanaša na ukrepe, ki so namenjeni trajnostni rabi kmetijskih zemljišč in vključujejo plačila za dobro počutje živali.
7.
Člen 40 te uredbe je določal:
„1.   Plačila za dobro počutje živali iz člena 36(a)(v) se dodelijo kmetom, ki prostovoljno prevzamejo te obveznosti.
2.   Plačila za dobro počutje živali se nanašajo samo na tiste obveznosti, ki presegajo ustrezne obvezne standarde […] ter drug[e] ustrezn[e] obvezn[e] zahtev[e], ki so določene v nacionalni zakonodaji in se opredelijo v programu.
Te obveznosti se praviloma prevzamejo za obdobje od petih do sedmih let. […]
3.   Plačila se dodelijo letno za kritje dodatnih stroškov in izpada dohodka, ki so posledica sprejetih obveznosti. Po potrebi lahko krijejo tudi poslovne stroške.
Podpora ne sme presegati najvišjega zneska iz Prilog[e] I.“
8.
Člen 74(1) navedene uredbe je določal:
„Z namenom zagotavljanja učinkovite zaščite finančnih interesov [Unije], države članice sprejmejo vse [zakone in druge predpise] […].“
2. Uredba (ES) št. 1974/2006
9.
Uredba št. 1974/2006 je bila razveljavljena z Delegirano uredbo Komisije (EU) št. 807/2014 z dne 11. marca 2014 o dopolnitvi Uredbe (EU) št. 1305/2013 Evropskega parlamenta in Sveta o podpori za razvoj podeželja iz Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja (EKSRP) in o uvedbi prehodnih določb. (
7
) Vendar se je Uredba št. 1974/2006 še naprej uporabljala za dejavnosti, ki se izvajajo v skladu s programi, ki jih je Evropska komisija odobrila na podlagi Uredbe št. 1698/2005 pred 1. januarjem 2014.
10.
Člen 1 Uredbe št. 1974/2006 je določal:
„Ta uredba določa podrobna pravila za uporabo Uredbe [št. 1698/2005] v zvezi z načeli in splošnimi pravili za podporo za razvoj podeželja, posebnimi in skupnimi določbami za ukrepe za razvoj podeželja ter upravičenostjo in upravnimi določbami, z izjemo določb o nadzoru.“
11.
Člen 44 te uredbe je določal:
„1.   Če se v obdobju, za katerega je bila prevzeta obveznost kot pogoj za odobritev pomoči, na drugo osebo prenese celotno kmetijsko gospodarstvo upravičenca ali le njegov del, ta druga oseba lahko prevzame obveznost za preostanek obdobja. Če oseba obveznosti ne prevzame, upravičenec povrne izplačano pomoč.
2.   Države članice se lahko odločijo, da ne bodo zahtevale povračila iz odstavka 1 v naslednjih primerih:
(a)
kadar upravičenec, ki je že izpolnil precejšen del zadevnih obveznosti, dokončno preneha s kmetijsko dejavnostjo in naslednik ne more prevzeti obveznosti;
(b)
kadar se prenos dela upravičenčevega kmetijskega gospodarstva zgodi v obdobju podaljšanja obveznosti v skladu z drugim pododstavkom člena 27(12), in prenos ne vključuje več kot 50 % območja, na katerega se je pred podaljšanjem nanašala obveznost;
(c)
kadar se upravičenčevo kmetijsko gospodarstvo ali njegov del prenese na organizacijo, katere glavni cilj je okoljsko upravljanje zaradi ohranjanja okolja, ter če je namen prenosa, da se uporaba zemljišča trajno spremeni v ohranjanje narave, in je to povezano z nedvomno koristjo za okolje.
3.   Države članice lahko sprejmejo posebne ukrepe za zagotovitev, da v primeru manjših sprememb razmer na kmetijskem gospodarstvu uporaba odstavka 1 ne povzroči neustreznih rezultatov glede prevzete obveznosti.
Zmanjšanje površine gospodarstva do 10 % površine iz obveznosti se šteje za majhno spremembo za namene prvega pododstavka.“
12.
Člen 45(4) navedene uredbe je določal:
„Če upravičenec ne more več izpolnjevati prevzetih obveznosti, ker se kmetijsko gospodarstvo arondira ali je predmet podobnih javnih ukrepov združevanj zemljišč, ki jih odobrijo pristojni javni organi, države članice sprejmejo potrebne ukrepe, ki omogočijo prilagoditev obveznosti novim razmeram na kmetijskem gospodarstvu. Če se izkaže, da taka prilagoditev ni mogoča, obveznost preneha in se ne zahteva povračilo za obdobje, v katerem je obveznost veljala.“
13.
Člen 47 iste uredbe je določal:
„1.   Države članice lahko priznavajo, še zlasti, naslednje kategorije višje sile ali izrednih okoliščin, v katerih ne bodo zahtevale delnega ali celotnega povračila pomoči, ki jo je upravičenec prejel:
(a)
smrt upravičenca;
(b)
dolgotrajna nezmožnost upravičenca za delo;
(c)
razlastitev velikega dela kmetijskega gospodarstva, če tega ni bilo mogoče pričakovati na dan sprejetja obveznosti;
(d)
huda naravna nesreča, ki resno prizadene kmetijsko zemljišče gospodarstva;
(e)
uničenje hlevov na kmetijskem gospodarstvu zaradi nesreče;
(f)
kužna živalska bolezen, ki prizadene vso kmetovo živino ali njen del.
2.   O primerih višje sile ali izrednih okoliščin mora upravičenec ali njegova pooblaščena oseba pisno obvestiti pristojni organ in predložiti ustrezne dokaze v 10 delovnih dneh od dneva, ko je upravičenec oziroma njegova pooblaščena oseba to zmožna storiti.“
B.
Romunsko pravo
14.
Člen 17 ordonanță de urgență a Guvernului nr. 66/2011 privind prevenirea, constatarea și sancționarea neregulilor apărute în obținerea și utilizarea fondurilor europene și/sau a fondurilor publice naționale aferente acestora (
8
) (nujna uredba vlade št. 66/2011 o preprečevanju, ugotavljanju in sankcioniranju nepravilnosti pri prejemu in uporabi evropskih sredstev in/ali s tem povezanih nacionalnih javnih sredstev) določa:
„Kakršen koli ukrep za ugotovitev nepravilnosti in izračun proračunskih terjatev, ki izhajajo iz take nepravilnosti, se opravi v skladu z načelom sorazmernosti, pri čemer se upoštevajo narava in teža ugotovljene nepravilnosti ter njen obseg in finančne posledice.“
15.
Člen 30(1) ordonanța de urgență a Guvernului nr. 3/2015 pentru aprobarea schemelor de plăți care se aplică în agricultură în perioada 2015–2020 și pentru modificarea art. 2 din Legea nr.36/1991 privind societățile agricole și alte forme de asociere în agricultură (
9
) (nujna uredba vlade št. 3/2015 o odobritvi shem plačil, ki se uporabljajo v kmetijstvu za obdobje med letoma 2015 in 2020, in o spremembi člena 2 zakona št. 36/1991 o kmetijskih družbah in drugih oblikah združevanja na področju kmetijstva) določa:
„Pri financiranju, upravljanju in spremljanju skupne kmetijske politike so lahko ‚višja sila‘ ali ‚izredne okoliščine‘ priznane predvsem v naslednjih primerih:
[…]
(f)
razlastitev celotnega ali velikega dela kmetijskega gospodarstva, če te razlastitve ni bilo mogoče pričakovati na dan predložitve vloge.“
16.
Člen 31 te uredbe določa:
„1.   O primerih višje sile in izrednih okoliščin se APIA pisno obvesti v 15 delovnih dneh od dneva, ko je upravičenec oziroma njegova pooblaščena oseba to zmožna storiti, pri čemer se predložijo dokazi o nastopu okoliščin iz člena 30(1).
2.   Če upravičenec oziroma njegova pooblaščena oseba prekorači rok iz odstavka 1, se obvestilo ne upošteva.“
III. Spor o glavni stvari, vprašanja za predhodno odločanje in postopek pred Sodiščem
17.
Družba Avicola Crevedia SA, ki upravlja klavnico za perutnino, je z vlogo za pomoč, vloženo pri agenciji APIA 18. januarja 2013, za obdobje petih let prostovoljno prevzela obveznost za dobro počutje živali v skladu s členom 40 Uredbe št. 1698/2005.
18.
V petletnem obdobju prevzema obveznosti je bilo kmetijsko gospodarstvo v celoti preneseno najprej na družbo Abator Avicola Crevedia SRL, ki je navedeno obveznost prevzela 15. novembra 2013, nato pa na družbo Groenland Poultry, ki je prav tako prevzela obveznost in jo 2. aprila 2015 registrirala pri agenciji APIA.
19.
Za to je družba Groenland Poultry 30. marca 2015 sklenila dve pogodbi:
–
pogodbo o prenosu kmetijskega gospodarstva in prevzemu obveznosti z družbo Abator Avicola Crevedia, ki se je odpovedala plačilu pomoči, za katero je 13. novembra 2014 vložila zahtevek pri agenciji APIA, medtem ko se je družba Groenland Poultry, na katero je bila prenesena pravica zahtevati plačilo te pomoči, zavezala, da bo spoštovala obveznosti, ki jih je podpisal prenosnik v vlogi za pomoč, in da bo predložila dokazila o izpolnjevanju pogojev za upravičenost, ter
–
pogodbo o najemu prostorov in proizvodne opreme tega kmetijskega gospodarstva z družbo Agroli Group SRL (v nadaljevanju: Agroli Group) kot lastnico tega premoženja, ki pa ni bilo niti v njeni posesti niti ga ni uporabljala in v zvezi s katero je bil 6. marca 2014 uveden postopek v primeru insolventnosti; ta pogodba je vsebovala odložilni pogoj v korist najemodajalca, v skladu s katerim je moral navedeno pogodbo odobriti odbor upnikov te družbe v okviru tega postopka.
20.
APIA je s sklepom o plačilu z dne 4. decembra 2015 družbi Groenland Poultry na podlagi zahtevka družbe Abator Avicola Crevedia z dne 13. novembra 2014 izplačala znesek 1.506.915,86 romunskih levov (RON) (337.100 EUR). (
10
) APIA je družbi Groenland Poultry na podlagi njenih zahtevkov za plačilo, vloženih in spremenjenih 13. novembra 2015 in 15. junija 2016, v skladu s sklepom z dne 5. oktobra 2016 plačala še znesek v višini 850.673,62 RON (190.635 EUR) (
11
) poleg zneska v višini 375.941,35 RON (82.520 EUR) (
12
) v skladu s sklepom o vnaprejšnjem plačilu z dne 29. marca 2017.
21.
Ker družba Groenland Poultry za peto leto, v katerem so veljale obveznosti (to je leto 2017), ni vložila zahtevka za plačilo, je APIA nanjo naslovila obvestilo o nevložitvi zahtevka. Fractal Insolvenţă, stečajna upraviteljica družbe Groenland Poultry jo je 18. aprila 2017 obvestila, da je ta družba v stečajnem postopku.
22.
APIA je 21. aprila 2017 izdala štiri zapisnike o ugotovitvi nepravilnosti in o določitvi proračunskih terjatev (št. od 3067 do 3070) na podlagi člena 8 Izvedbene uredbe (EU) št. 809/2014 (
13
), s katerimi je odredila, naj se od družbe Groenland Poultry izterjajo zneski v višini 6.940.168,72 RON (1.527.531 EUR), 4.562.717,78 RON (1.004254 EUR), 1.506.915,86 RON (331672 EUR) oziroma 850.673,62 RON (187.233 EUR) (
14
) iz naslova od prvega do četrtega leta obveznosti, kar je obrazložila s tem, da navedena družba, ki je bila v stečajnem postopku, ni več opravljala dejavnosti in ni mogla dokazati nadaljnjega izpolnjevanja petletnih obveznosti. (
15
) Od družbe Groenland Poultry se je skupaj zahtevalo plačilo 14.236.417,32 RON (3.133.435 EUR), to je zneska, ki je vključeval znesek 11.502.886,5 RON (2.531.785 EUR), ki ni bil plačan družbi Groenland Poultry, ampak predhodnim kmetom, saj je ta družba od zneska, ki se ji je zaračunal, prejela zgolj 2.733.530,83 RON (601.650 EUR) (to je vsoto zneskov, navedenih v točki 20 teh sklepnih predlogov). (
16
)
23.
Ker je APIA s sklepi št. od 214 do 217 z dne 19. junija 2017 zavrnila upravne pritožbe, ki jih je družba Groenland Poultry vložila zoper navedene zapisnike, je ta družba pri Tribunalul Bucureşti (okrožno sodišče v Bukarešti, Romunija) vložila tožbo za odpravo navedenih sklepov o zavrnitvi, pri čemer je zlasti zatrjevala:
–
neobstoj obveznosti povračila zneskov, ki jih je prejela, saj je bila družba Groenland Poultry v položaju, v katerem leta 2017 ni mogla še naprej izpolnjevati obveznosti zaradi „razlastitve“ v smislu člena 47(1)(c) Uredbe št. 1974/2006 ali okoliščine, ki jo je mogoče z njo izenačiti, to je obvestila najemodajalca z dne 26. julija 2016 o neizpolnitvi odložilnega pogoja iz pogodbe o najemu skupaj z zahtevo, naj v petnajstih dneh zapusti prostore, (
17
) kot posledice uvedbe stečajnega postopka zoper družbo Agroli Group z dne 9. maja 2016, to je okoliščine, o kateri je obvestila agencijo APIA, s čimer je izpolnila obveznost obveščanja iz člena 47(2) te uredbe;
–
uporabo člena 44(2)(a) navedene uredbe, ki določa, da se lahko države članice odločijo, da ne bodo zahtevale povračila, kadar upravičenec, ki je že izpolnil precejšen del zadevnih obveznosti, dokončno preneha s kmetijsko dejavnostjo in naslednik ne more prevzeti obveznosti, saj je odbor upnikov družbe Agroli Group odobril sklenitev nove pogodbe o najemu z družbo Vitali SRL (v nadaljevanju: Vitali), vendar ta družba, s katero je družba Groenland Poultry nameravala skleniti pogodbo o prevzemu njenih dejavnosti s strani družbe Vitali, pri direktoratu za zdravje živali in prehransko varnost v Dâmboviți (Romunija) ni dobila zahtevanih sanitarnih dovoljenj, ter
–
kršitev načela sorazmernosti glede na to, kako so upravni organi uporabili člen 44(2)(a) Uredbe št. 1974/2006, saj ji je bila naložena obveznost povračila zneska 14.236.417,32 RON (3.133.435 EUR) za obdobje od prvega do četrtega leta obveznosti, čeprav je bila od petih let obveznosti ta izpolnjena štiri leta, pri čemer je naloženi znesek vključeval tudi 11.155.878,064 RON (2.455.409 EUR) za prvo in drugo leto obveznosti, kar ni bilo izplačano družbi Groenland Poultry, ampak predhodnim kmetom, saj je ta družba od zneska, ki ji je bil zaračunan, prejela zgolj 2.357.589 RON (518.905 EUR) (
18
) za tretje in četrto leto obveznosti, ne da bi bila odgovorna za neizpolnitev obveznosti, saj nepodaljšanje pogodbe o najemu z najemodajalko Agroli Group ni bilo odvisno od volje družbe Groenland Poultry in poleg tega ni bila odgovorna niti za nesklenitev pogodbe o prenosu kmetijskega gospodarstva z družbo Vitali, saj ta družba ni dobila zahtevanih veterinarsko‑sanitarnih dovoljenj za prostore, v katerih se je dejavnost opravljala.
24.
Tribunalul Bucureşti je s sodbo z dne 26. oktobra 2018 to tožbo zavrnilo kot neutemeljeno, pri čemer je med drugim ugotovilo, da:
–
se obveznosti niso izpolnjevale v najkrajšem obdobju petih let ter je družba Groenland Poultry v skladu s členom 44 Uredbe št. 1974/2006 in členom 8 Izvedbene uredbe št. 809/2014 po prenosu kmetijskega gospodarstva nanjo pridobila pravice in prevzela obveznosti prenosnika, s tem pa implicitno tudi posledice neizpolnjevanja pogojev za upravičenost;
–
se člen 47(1)(c) Uredbe št. 1974/2006 ne uporablja, saj okoliščine, na katere se sklicuje družba Groenland Poultry, ne pomenijo razlastitve, ki v nacionalnem pravu ustreza državnemu odvzemu premoženja zaradi javne koristi, niti jih ni mogoče s tako razlastitvijo izenačiti ter niso bile nepredvidljive na datum prevzema obveznosti, to je datum sklenitve pogodbe o najemu z družbo Agroli Group, saj je družba Groenland Poultry na ta datum vedela, da je bil zoper zadnjenavedeno 6. marca 2014 uveden postopek v primeru insolventnosti, za pogodbo pa je veljal odložilni pogoj, v skladu s katerim je moral odbor upnikov odobriti pogodbo in načrt najemodajalca za reorganizacijo, v katerem je bila predvidena oddaja premičnin in nepremičnin v najem, tako da je družba Groenland Poultry v zvezi s tem prevzela tveganje. Poleg tega so okoliščine v zvezi z družbo Vitali po navedbah tega sodišča nastopile v času, ko je družba že prevzela obveznost, zato jih ni mogoče upoštevati. Nazadnje, obvestilo o teh okoliščinah ni bilo predloženo v roku, določenem v členu 44(2) Uredbe št. 1974/2006, to je v desetih delovnih dneh od dneva, ko je bila to zmožna storiti, kar ustreza 26. juliju 2016, to je datumu, na katerega je bila družba Groenland Poultry obveščena o prenehanju pogodbe o najemu;
–
sta bila načelo sorazmernosti in člen 44(2)(a) Uredbe št. 1974/2006 spoštovana, saj v skladu s členom 8 Izvedbene uredbe št. 809/2014 posledice tega, da prevzemnik ne izpolnjuje obveznosti, ta nosi med celotnim trajanjem obveznosti, tudi v obdobju, v katerem je bilo kmetijsko gospodarstvo v posesti prenosnika, zato ni mogoče izključiti izterjave od družbe Groenland Poultry, vključno z zneski za obdobje pred datumom, na katerega je prevzela obveznost. Poleg tega je to sodišče ugotovilo, da pogoj v zvezi z nezmožnostjo prevzema obveznosti ni dokazan in je APIA ravnala v mejah proste presoje, priznane državam članicam v skladu s členom 44(2)(a) Uredbe št. 1974/2006.
25.
Predložitveno sodišče, Curtea de Apel Bucureşti (višje sodišče v Bukarešti, Romunija), pri katerem je družba Groenland Poultry vložila pritožbo zoper to sodbo in ki odloča na zadnji stopnji, ugotavlja, da se srečuje s tremi težavami pri razlagi.
26.
Prvič, postavlja se vprašanje, ali pojem „višja sila ali izredne okoliščine“ iz člena 47(1) Uredbe št. 1974/2006 zajema položaj, v katerem upravičenec do pomoči izgubi pravico do uporabe premoženja v najemu po prenehanju pogodbe o najemu zaradi insolventnosti lastnika premoženja, danega v najem, pri čemer je treba ugotoviti, da APIA v obravnavani zadevi ni štela, da to pomeni oviro za prenos kmetijskega gospodarstva in plačilo pomoči družbi Groenland Poultry. V zvezi s tem je po mnenju predložitvenega sodišča težava pri razlagi v tem, da je iz jezikovne razlage te določbe razvidno, da seznam primerov „višje sile ali izrednih okoliščin“ iz te določbe sicer ni izčrpen, vendar po eni strani ta pojem ni opredeljen v tej uredbi, po drugi strani pa ga, ker ni napoteno na nacionalno pravo, ni mogoče opredeliti niti s sklicevanjem na to pravo, ne da bi bila ogrožena enotnost prava Unije.
27.
Drugič, to sodišče se poleg tega sprašuje, kako je treba razlagati člen 44(1) in (2)(a) navedene uredbe z vidika načela sorazmernosti v posebnih okoliščinah, kakršne so te iz obravnavane zadeve, to je, da je APIA družbi Groenland Poultry naložila obveznost povračila celotnega zneska v višini 14.236.417,32 RON (3.133.435 EUR), čeprav je ta po eni strani dejansko prejela le 2.733.530,83 RON (
19
) (približno 601.650 EUR), medtem ko je bila razlika plačana predhodnima upravičencema za prvi dve leti obveznosti, po drugi strani pa se je navedena petletna obveznost izpolnjevala v štirih letih in je družba Groenland Poultry dejavnost prenehala opravljati zadnje leto iz razlogov, neodvisnih od njene volje.
28.
Tretjič, predložitveno sodišče navaja, da se zdi, da morajo za izpolnitev pogoja, da „naslednik ne more prevzeti obveznosti“ iz člena 44(2)(a) iste uredbe, upravičenci, ki trdijo, da so se znašli v takem položaju, predložiti dokaze v zvezi s tem, ne pa zgolj abstraktni dokaz, za katerega bi se lahko izkazalo, da ga ni mogoče predložiti, to je dokaz, da ni nobenega zainteresiranega naslednika, ki bi prevzel obveznost. V zvezi s tem predložitveno sodišče pojasnjuje, da je družba Groenland Poultry predložila dokaze, da je bila družba Vitali pripravljena prevzeti njeno obveznost, vendar kljub dogovoru odbora upnikov družbe Agroli Group za najem prostorov ni dobila za to potrebnih veterinarsko‑sanitarnih dovoljenj.
29.
V teh okoliščinah je Curtea de Apel Bucureşti (višje sodišče v Bukarešti) prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo ta vprašanja:
„1.
Ali je treba člen 47(1) Uredbe [št. 1974/2006] razlagati tako, da primeri ‚višje sile ali izrednih okoliščin‘ zajemajo tudi primer, v katerem upravičenec do pomoči izgubi pravico do uporabe premoženja v najemu po prenehanju pogodbe o najemu zaradi insolventnosti lastnika premoženja v najemu (najemodajalca)?
2.
Ali je treba člen 44(2)(a) Uredbe [št. 1974/2006] ob upoštevanju načela sorazmernosti razlagati tako, da mora drugi upravičenec do [pomoči], če upravičenec v obdobju izvajanja prevzete obveznosti, ki je pogoj za odobritev finančnih sredstev, kmetijsko gospodarstvo v celoti ali deloma prenese na drugo osebo in ta drugi upravičenec sicer izpolni precejšen del obveznosti, vendar preneha s kmetijsko dejavnostjo in naslednik ne more prevzeti obveznosti, vrniti prejeto pomoč (za obdobje, ko je bil upravičen do pomoči) ali mora vrniti tudi pomoč, ki jo je prejel prvi upravičenec?
3.
Katere pogoje mora upoštevati nacionalno sodišče pri razlagi člena 44(2)(a) Uredbe [št. 1974/2006], da oceni, da ‚naslednik ne more prevzeti obveznosti‘?“
30.
Pisna stališča so predložile družba Groenland Poultry, APIA, romunska in grška vlada ter Komisija.
IV. Analiza
A.
Uvodne ugotovitve
31.
Najprej je treba pojasniti, da je bila Uredba št. 1698/2005 osnovna uredba o določitvi splošnih pravil za podporo Unije za razvoj podeželja, ki jo je EKSRP uvedel za programsko obdobje 2007–2013, to je obdobje, v katero spada dejansko stanje iz postopka v glavni stvari. (
20
) Ta uredba je bila dopolnjena s podrobnimi pravili za uporabo, določenimi v Uredbi št. 1974/2006, med katerimi je člen 44(2), na katerega se nanašata drugo in tretje vprašanje za predhodno odločanje ter analiza iz teh sklepnih predlogov.
32.
Uredba št. 1698/2005 je v skladu s svojim členom 36(a)(v) med ukrepi podpore za izboljšanje okolja in podeželja (
21
) določala ukrepe, namenjene spodbujanju trajnostne rabe kmetijskih zemljišč, med drugim plačila za dobro počutje živali. V skladu z določbami člena 40 Uredbe št. 1698/2005 so se ta plačila dodelila kmetom, ki so prostovoljno prevzeli obveznosti za dobro počutje živali (odstavek 1). Praviloma so se prevzele za obdobje od petih do sedmih let (odstavek 2), plačila pa so se dodelila letno za kritje dodatnih stroškov in izpada dohodka, ki so bili posledica sprejetih obveznosti, ter po potrebi poslovnih stroškov (odstavek 3).
33.
V obravnavani zadevi je družba Groenland Poultry tretja upravičenka do ukrepa pomoči, dodeljenega leta 2013 za izpolnjevanje petletne obveznosti, sprejetega na podlagi člena 40 Uredbe št. 1698/2005, v skladu s katerim so bila izvedena letna plačila. Kmetijsko gospodarstvo in to obveznost je prevzela leta 2015 kot najemnica prostorov, vendar je dejavnost prenehala opravljati leta 2016, saj njihova uporaba ni bila več mogoča, ker je najemodajalec odpovedal pogodbo o najemu. V teh okoliščinah se predložitveno sodišče, pri katerem je bila vložena pritožba zoper sodbo, s katero so bili potrjeni sklepi agencije APIA, na podlagi katerih je bilo družbi Groenland Poultry naloženo povračilo celotnega zneska pomoči, plačanih iz tega naslova, to je zneska v višini približno 3.133.400 EUR, sprašuje predvsem o skladnosti teh sklepov z načelom sorazmernosti, pri čemer navaja, da je sama družba Groenland Poultry prejela zgolj približno 585.000 EUR in da se je navedena obveznost izpolnjevala štiri leta od petih, ki so bila z njo določena.
B.
Drugo vprašanje za predhodno odločanje
34.
Predložitveno sodišče z drugim vprašanjem za predhodno odločanje v bistvu sprašuje, ali ob upoštevanju načela sorazmernosti člen 44(1) in (2)(a) Uredbe št. 1974/2006 zahteva, da mora zadnji upravičenec do pomoči, dodeljene za izboljšanje okolja in podeželja, in sicer za dobro počutje živali, ki je prisiljen dokončno prenehati s kmetijsko dejavnostjo pred iztekom obdobja večletne obveznosti, pri čemer je že izpolnil precejšen del te obveznosti, ki je ni mogoče prevzeti, to pomoč povrniti v celoti, to je vključno s pomočjo, plačano njegovim predhodnikom, ali delno, to je do višine pomoči, ki jo je dejansko prejel.
1. Dopustnost
35.
APIA in romunska vlada menita, da je treba drugo vprašanje, enako kot tretje, razglasiti za nedopustno, ker se nanaša na razlago člena 44(2) Uredbe št. 1974/2006, ki ni koristna za rešitev spora o glavni stvari. Natančneje, ti stranki trdita, da se države članice v skladu s to določbo „lahko odločijo“, (
22
) da ne bodo zahtevale povračila iz odstavka 1 tega člena, in da se romunski zakonodajalec ni odločil za vključitev te možnosti v nacionalno pravo, zato uporaba navedene določbe ne more vplivati na rešitev spora o glavni stvari, saj mora zato upravičenec do pomoči to povrniti v skladu s členom 44(1) navedene uredbe.
36.
V zvezi s tem opozarjam, da po eni strani v okviru postopka sodelovanja med nacionalnimi sodišči in Sodiščem, ki je določen v členu 267 PDEU, le nacionalno sodišče, ki odloča o sporu in ki mora prevzeti odgovornost za izdano sodno odločbo, presoja – glede na posebnosti zadeve – tako nujnost pridobitve predhodne odločbe, da lahko izda sodbo, kot upoštevnost vprašanj, ki jih postavi Sodišču. Če se torej postavljena vprašanja nanašajo na razlago pravila prava Unije, mora Sodišče načeloma odločiti. Poleg tega je mogoče odločanje o vprašanju za predhodno odločanje, ki ga postavi nacionalno sodišče, zavrniti le, kadar je očitno, da zahtevana razlaga prava Unije nima nikakršne zveze z dejanskim stanjem ali predmetom spora o glavni stvari, kadar gre za hipotetičen problem ali kadar Sodišče nima na voljo potrebnih dejanskih in pravnih elementov, da bi lahko koristno odgovorilo na postavljena vprašanja. (
23
) Po drugi strani mora Sodišče v okviru tega sodelovanja nacionalnemu sodišču podati koristen odgovor, ki mu omogoča rešitev spora, o katerem odloča. S tega vidika mora Sodišče po potrebi preoblikovati vprašanja, ki so mu bila predložena. Poleg tega lahko Sodišče upošteva določbe prava Unije, na katere se nacionalno sodišče v svojem vprašanju ni sklicevalo. (
24
)
37.
Čeprav se v obravnavani zadevi drugo vprašanje za predhodno odločanje, kot je bilo postavljeno, izrecno nanaša zgolj na člen 44(2) Uredbe št. 1974/2006, to je določbo, ki je za države članice fakultativna in ni bila vključena v romunsko pravo, ugotavljam, prvič, da je predložitveno sodišče v svojem vprašanju napotilo tudi na načelo sorazmernosti, ki je splošno načelo prava Unije, (
25
) drugič, da je iz obrazložitve njegovega predloga za sprejetje predhodne odločbe implicitno razvidno, da se to sodišče sprašuje tudi o povezavi te določbe z odstavkom 1 tega člena, in tretjič, da Tribunalul Bucureşti (okrožno sodišče v Bukarešti) uporabo odstavka 2 navedenega člena 44 ni izključilo zaradi neobstoja „ukrepa za prenos“, ampak ker je menilo, da niso izpolnjeni vsebinski pogoji. (
26
)
38.
Glede na vse navedeno in ob upoštevanju sodne prakse, navedene v točki 36 teh sklepnih predlogov, predlagam, naj se ugotovi, da je drugo postavljeno vprašanje dopustno, pri čemer pa se preoblikuje tako, da se v bistvu nanaša na povezano razlago člena 44(1) in (2)(a) Uredbe št. 1974/2006.
2. Vsebinska presoja
39.
Predložitveno sodišče meni, da je razlaga teh določb z vidika načela sorazmernosti potrebna ob upoštevanju dveh okoliščin:
–
po eni strani dejstva, da je APIA družbi Groenland Poultry naložila obveznost povračila celotnega zneska prejete pomoči, vključno s pomočmi za prvo in drugo leto obveznosti, ki nista bili izplačani družbi Groenland Poultry, ampak predhodnima kmetoma (to je družbama Avicola Crevedia in Abator Avicola Crevedia), pri čemer je družba Groenland Poultry dejansko prejela zgolj zneska za tretje in četrto leto obveznosti, ki sta ustrezala manj kot 20 % celotne pomoči, ki jo je treba povrniti, (
27
) ter
–
po drugi strani dejstva, da se je obveznost izpolnjevala štiri leta od petih, kolikor je trajala, in dejstva, da je do prenehanja opravljanja dejavnosti, torej do tega, da se dejavnost v petem letu obveznosti ni nadaljevala, prišlo – kot se zdi – iz razloga, neodvisnega od volje družbe Groenland Poultry, in sicer zaradi odpovedi pogodbe o najemu prostorov, za katero ni bila odgovorna.
40.
Postavlja se torej vprašanje, ali bi bilo treba v skladu z načelom sorazmernosti določbe člena 44 Uredbe št. 1974/2006 razlagati tako, da bi morala APIA – kot trdi družba Groenland Poultry – zahtevati samo delno povračilo zneskov, izplačanih iz naslova obveznosti, to je zlasti samo zneskov, ki jih je prejela ta družba.
41.
V zvezi s tem je treba na prvem mestu spomniti, da člen 44(1) Uredbe št. 1974/2006 določa, da „[č]e se v obdobju, za katerega je bila prevzeta obveznost kot pogoj za odobritev pomoči, na drugo osebo prenese […] kmetijsko gospodarstvo upravičenca […], ta druga oseba lahko prevzame obveznost za preostanek obdobja. Če oseba obveznosti ne prevzame, upravičenec povrne izplačano pomoč. (
28
)
42.
Splošno pravilo iz te določbe torej je, da oseba, ki od upravičenca do pomoči prevzame kmetijsko gospodarstvo in ki se odloči prevzeti tudi njegovo obveznost, v preostanku obdobja vstopi v vse obveznosti in zaveze zadnjenavedenega. Tako v nasprotju s trditvijo družbe Groenland Poultry ta določba po mojem mnenju jasno in natančno ureja pravne učinke, povezane z obveznostjo povračila, ki izhajajo iz prenosa kmetijskega gospodarstva, saj določa načelo, po katerem mora prevzemnik v takem prenosu, ki prostovoljno prevzame tudi večletno obveznost, kot „upravičenec“ (
29
) izplačano pomoč v primeru novega prenosa kmetijskega gospodarstva na drugo osebo v času trajanja obveznosti povrniti, razen če navedena oseba za preostanek obdobja sama ne prevzame to obveznost.
43.
Kot navaja Komisija, ima v skladu z logiko člena 44(1) Uredbe št. 1974/2006 prenosnik v primeru prenosa kmetijskega gospodarstva možnost, da prenese tudi svoje večletne obveznosti. Če se torej prenosnik odloči, da tega ne bo storil, ali „ne more“ najti prevzemnika (v smislu člena 44(2)(a) te uredbe (
30
)), mora povrniti celotno dodeljeno pomoč, s čimer je razbremenjen svojih obveznosti. Prav tako je prenosnik oproščen obveznosti, če večletne obveznosti prevzame prevzemnik, saj v tem primeru prevzemnik postane upravičenec do pomoči do izteka navedenih obveznosti, in sicer z vsemi prednostmi in zavezami, ki iz tega izhajajo. (
31
)
44.
Na drugem mestu, glede sobesedila člena 44(1) Uredbe št. 1974/2006 je treba ugotoviti, da je s tem členom sicer določeno načelo, po katerem je v okviru prenosa kmetijskega gospodarstva oseba, ki ohrani obveznost, obravnavana kot upravičenka in mora kot taka povrniti izplačano pomoč, vendar odstavka 2 in 3 istega člena vsebujeta izjemi od tega načela, s čimer je državam članicam omogočeno, da ne zahtevajo povračila. Natančneje, odstavek 2(a), ki je upošteven v obravnavani zadevi, uvaja izjemo od obveznosti vračila, „kadar upravičenec, ki je že izpolnil precejšen del zadevnih obveznosti, dokončno preneha s kmetijsko dejavnostjo in naslednik ne more prevzeti obveznosti“. Ker gre za izjemo od splošne obveznosti povračila od upravičenca do pomoči, določene v odstavku 1, je treba primere iz odstavkov 2 in 3 razlagati ozko. (
32
)
45.
Vendar v obravnavani zadevi ni sporno, da ta možnost, določena z navedenim členom 44(2) te uredbe, ni bila prenesena v romunsko pravo, zato ostane upravičenec v vseh primerih neprevzema obveznosti ob prenosu kmetijskega gospodarstva v času trajanja večletne obveznosti v skladu s členom 44(1) iste uredbe zavezanec za povračilo celotne izplačane pomoči in morajo torej – v skladu z načelom polnega učinka – romunski organi zadevno pomoč izterjati, saj ni nobene pravne podlage, s katero bi utemeljili neizterjavo. Zato ob upoštevanju dejanskega stanja iz spora o glavni stvari, kot je opisano v predlogu za sprejetje predhodne odločbe, menim, da se družba Groenland Poultry za to, da bi se izognila povračilu izplačanih pomoči v celoti, vključno s tistimi, ki so bile izplačane predhodnim upravičencem, ne more sklicevati na to izjemo.
46.
Na tretjem mestu je ob upoštevanju namena člena 44(1) Uredbe št. 1974/2006 pomembno poudariti, da zgoraj navedena jezikovna razlaga tega člena omogoča tudi doseganje prvotnega cilja, za katerega uresničitev je bila pomoč izplačana, to je spodbujanje dobrega počutja živali. Najprej, kot trdi Komisija, je za ta cilj bistveno, da se večletna obveznost v celoti izpolni, saj je mogoče le z daljšim obdobjem zagotoviti uresničitev cilja te pomoči. (
33
) Zato je pomembno, da se, če se obveznost prenese na drugega upravičenca, tudi vse zaveze in dolgovi prenesejo na upravičenca, ki je prevzel obveznost. Obveznost je treba izpolnjevati v celotnem obdobju, sicer ta ne doseže svojega cilja in izgubi ugoden učinek za živali.
47.
Dalje, v zvezi s tem je treba tudi upoštevati, da je obveznost povezana z živinorejo in je v korist dobrega počutja živali. Tako prevzemnik, ki prevzame obveznost skupaj z elementi njene aktive in pasive, prevzame tudi celotno obveznost predhodnih let. Ker je prenosnik izplačane pomoči že vložil v dobro počutje živali in v njihovo korist na svojem kmetijskem gospodarstvu, s čimer je izboljšal stanje tega gospodarstva, ki se prenese na prevzemnika, ima ta kot upravičenec posredno korist od predhodnih naložb in prejme preostanek plačila. Če pa navedeni drugi upravičenec obveznosti ne more izpolnjevati do njenega izteka, mora nositi tudi vse neugodne posledice, ki jih vključuje taka obveznost, kar pomeni, da mora povrniti prejete pomoči za dobro počutje živali, vključno z delom, izplačanim prvemu upravičencu. Navedena obveznost povračila celotne prejete pomoči, če se izpolnjevanje obveznosti preneha, je torej za upravičenca spodbuda, da naredi vse za njeno izpolnitev.
48.
Nazadnje, z vidika učinkovite zaščite finančnih interesov Unije, ki jo morajo zagotavljati države članice, (
34
) je pomembno poskrbeti za to, da je mogoče sredstva Unije učinkovito izterjati, če so bila izplačana v nasprotju s pravom Unije. Vendar bi se bilo v primeru, kakršen je ta iz obravnavane zadeve, preprosto izogniti pravilu iz člena 44(1) Uredbe št. 1974/2006, če bi prvi upravičenec do pomoči svojo obveznost prenesel na drugega upravičenca in bi ta nemudoma prenehal izpolnjevati večletno obveznost, preden bi se ta iztekla, ne da bi to imelo finančne posledice za katerega koli od njiju. S tega vidika je obveznost izterjave celotne pomoči, izplačane iz naslova obveznosti, naložena tudi v skladu z določbami Uredbe (EU) št. 1306/2013, (
35
) katere člen 58(1)(e) državam članicam nalaga, da sprejmejo potrebne ukrepe za zagotavljanje učinkovite zaščite finančnih interesov Unije, zlasti za […] izterjavo neupravičeno plačanih zneskov.
49.
Te ugotovitve ni mogoče ovreči z morebitnimi trditvami, ki se nanašajo na kršitev načela pravne varnosti ali načela sorazmernosti.
50.
Po eni strani glede načela pravne varnosti menim, da so namreč določbe člena 44(1) Uredbe št. 1974/2006 povsem v skladu s tem načelom, saj je iz njih jasno razvidno, da mora oseba, ki je v času prenehanja obveznosti „upravičenec do pomoči“ v smislu te uredbe, povrniti celotno pomoč ne glede na to, ali je ta oseba prenosnik ali prevzemnik obveznosti. Drugače povedano, prevzemnik se ob prevzemu obveznosti zaveda, da bo moral po pridobitvi statusa „upravičenca“ povrniti vse prejete zneske, če se obveznost ne bo več izpolnjevala. V takem položaju lahko torej novi upravičenec, ki se v celoti zaveda tveganja in finančnih vložkov, povezanih s prevzemom obveznosti, in ki je to obveznost „monetiziral“ v pogajanjih o pogodbi o prevzemu, bodisi obveznost zavrne, bodisi naredi vse, kar je v njegovi moči, da jo izpolni, bodisi poskusi kmetijsko gospodarstvo in obveznost prenesti na novega prevzemnika, če meni, da ne bo več zmožen zagotavljati nadaljnjega izpolnjevanja te obveznosti.
51.
Po drugi strani glede načela sorazmernosti menim, da je obveznost drugega upravičenca, da povrne vsa plačila, prejeta za dobro počutje živali, sorazmerna, saj sta iz zgoraj pojasnjenih razlogov člen 44(1) Uredbe št. 1974/2006 in logika, na kateri ta člen temelji, dovolj jasna in brezpogojna, da lahko prevzemnik na njuni podlagi ob sklenitvi pogodbe razume, da bo morda moral, če se odloči prevzeti obveznosti in po prevzemu kmetijskega gospodarstva ne bo izpolnjeval večletne obveznosti, povrniti celotno pomoč, vključno s tisto, ki jo je pred tem prejel prenosnik. Sorazmernost pravila izhaja iz dejstva, da se lahko v skladu s tem členom 44(1) prenosnik kmetijskega gospodarstva prosto odloči, da ne bo prevzel večletnih obveznosti (kar je jasno razvidno iz besedila te določbe, to je „ta druga oseba lahko prevzame obveznost za preostanek obdobja […]“ (moj poudarek)). Poleg tega navedeni člen 44 nikakor ne nasprotuje temu, da se stranki v pogodbi o prenosu dogovorita o zavezah vsake od njiju, če zadnji upravičenec preneha izpolnjevati obveznost glede dobrega počutja živali, s čimer se prevzemniku omogoči vložitev tožbe zoper prenosnika na podlagi nacionalnega prava pred nacionalnimi sodišči. Da pa se zagotovi polni učinek člena 44(1) Uredbe št. 1974/2006, se lahko take pogodbene določbe uporabljajo samo na podlagi regresne pravice, potem ko je bila prejeta pomoč že v celoti povrnjena. Nazadnje, ker obveznost povračila izhaja iz upoštevnih določb prava Unije, ne da bi bilo državam članicam zunaj okvira člena 44(2) in (3) prepuščeno kakršno koli polje proste presoje, menim, da se ni mogoče sklicevati na nespoštovanje načela sorazmernosti.
52.
Ob upoštevanju navedenega predlagam, naj se na drugo vprašanje za predhodno odločanje odgovori, da je treba člen 44(1) in (2)(a) Uredbe št. 1974/2006 razlagati tako, da mora v položaju, v katerem se v obdobju, za katero je bila prevzeta obveznost kot pogoj za odobritev pomoči, prenese celotno kmetijsko gospodarstvo upravičenca ali le njegov del na drugo osebo, ki prostovoljno prevzame to obveznost, vendar pozneje dokončno preneha s kmetijsko dejavnostjo, ta drugi upravičenec do pomoči načeloma povrniti pomoč, prejeto iz naslova celotne obveznosti, vključno z zneski, ki so jih prejeli predhodni upravičenci do te pomoči, in sicer ne glede na to, da je že izpolnil precejšen del zadevne obveznosti, razen če se zadevna država članica ni odločila, da tega povračila ne bo zahtevala v skladu z izjemami, na katere se nanaša zlasti člen 44(2)(a) te uredbe.
C.
Tretje vprašanje za predhodno odločanje
53.
Predložitveno sodišče s tretjim vprašanjem za predhodno odločanje v bistvu sprašuje, kateri so upoštevni elementi, ki jih je treba upoštevati pri presoji, ali „naslednik ne more prevzeti obveznosti“ v smislu tretjega pogoja iz člena 44(2)(a) Uredbe št. 1974/2006.
1. Dopustnost
54.
Iz razlogov, že navedenih v točkah od 35 do 38 teh sklepnih predlogov, predlagam, naj se ugotovi, da je tretje postavljeno vprašanje dopustno.
2. Vsebinska presoja
55.
Kot je bilo že opozorjeno v točkah od 41 do 43 teh sklepnih predlogov, člen 44 Uredbe št. 1974/2006 v odstavku 1 določa splošno pravilo, ki se uporablja za položaj, v katerem upravičenec preneha s kmetijsko dejavnostjo, to je pravilo, da „[č]e oseba obveznosti ne prevzame, upravičenec povrne izplačano pomoč“, v odstavku 2(a) pa eno od izjem od tega splošnega pravila, ki se uporablja za posebne položaje, v katerih kmet „dokončno preneha s kmetijsko dejavnostjo“ iz razlogov, ki niso višja sila in izredne okoliščine, na katere se nanaša člen 47 te uredbe (in bodo analizirane v okviru prvega vprašanja za predhodno odločanje).
56.
Ta izjema se uporablja, če sta izpolnjena dva pogoja, in sicer, po eni strani je upravičenec, ki je prenosnik, izpolnil precejšen del zadevne obveznosti, po drugi strani pa naslednik ne more prevzeti obveznosti. Predložitveno sodišče Sodišče sprašuje o razlagi tega drugega pogoja iz člena 44(2)(a) navedene uredbe.
57.
Natančneje, predložitveno sodišče ugotavlja, da se zdi, da morajo na podlagi te določbe upravičenci, ki trdijo, da so se znašli v takem položaju, predložiti dokaze v zvezi s tem, ne pa zgolj abstraktni dokaz, za katerega bi se lahko izkazalo, da ga ni mogoče predložiti, to je dokaz, da ni nobenega zainteresiranega naslednika, ki bi prevzel obveznost. V zvezi s tem to sodišče pojasnjuje, da je družba Groenland Poultry predložila dokaze, da je bila družba Vitali pripravljena prevzeti njeno obveznost, vendar kljub dogovoru odbora upnikov družbe Agroli Group za najem prostorov ni dobila veterinarsko‑sanitarnih dovoljenj, potrebnih za nadaljevanje kmetijske dejavnosti.
58.
V zvezi s tem je treba najprej ugotoviti, da besedilo člena 44(2)(a) Uredbe št. 1974/2006 napotuje na prevzem obveznosti s strani „nekega“ naslednika, torej „katerega koli naslednika“, in se ne nanaša samo na konkretnega točno določenega naslednika (moj poudarek). Če bi torej zakonodajalec Unije želel poudariti nezmožnost konkretnega naslednika kmetijskega gospodarstva, da prevzame obveznost, bi preprosto navedel, da za naslednika prevzem obveznosti ni mogoč. Torej menim, da za možnost sklicevanja na to izjemo ni dovolj, da naslednik morda ne more prevzeti obveznosti zaradi posebne težave tega konkretnega naslednika, potrebno je, da so objektivne okoliščine upravičencu onemogočile, da bi „rešil“ obveznost, kar pomeni, da je objektivno ne bi bilo mogoče prenesti.
59.
Menim, da je mogoče to razlago podpreti tudi s sobesedilno analizo iz točke 44 teh sklepnih predlogov, v skladu s katero pravilo iz člena 44(2)(a) Uredbe št. 1974/2006 pomeni izjemo od pravila iz odstavka 1 tega člena 44 in ga je treba torej razlagati ozko.
60.
Nazadnje, v obravnavani zadevi ugotavljam, da mora predložitveno sodišče sicer presoditi, ali so lahko objektivne okoliščine preprečile prenos obveznosti z družbe Groenland Poultry na družbo Vitali, vendar se zdi na podlagi navedb tega sodišča prevzem obveznosti „mogoč“, saj je naslednik nameraval prevzeti obveznost, pri čemer je ta prevzem propadel zgolj zaradi nezmožnosti pridobitve upravnega dovoljenja, torej zaradi posebnega položaja, ki se konkretno nanaša samo na tega naslednika.
61.
Ob upoštevanju navedenega predlagam, naj se na tretje vprašanje za predhodno odločanje odgovori, da je treba člen 44(2)(a) Uredbe št. 1974/2006 v delu, v katerem določa, da „naslednik ne more prevzeti obveznosti“, razlagati tako, da je z njim napoteno na položaj, v katerem naslednik obveznosti ne more prevzeti zaradi objektivnih okoliščin, ki ne omogočajo njenega nadaljnjega izpolnjevanja in niso povezane s posebnimi ali konkretnimi položaji, ki se nanašajo samo na tega potencialnega naslednika.
V. Predlog
62.
Glede na navedeno Sodišču predlagam, naj na vprašanja za predhodno odločanje, ki jih je postavilo Curtea de Apel București (višje sodišče v Bukarešti, Romunija), odgovori:
1.
Člen 44(1) in (2)(a) Uredbe Komisije št. 1974/2006 z dne 15. decembra 2006 o podrobnih pravilih glede uporabe Uredbe Sveta (ES) št. 1698/2005 o podpori za razvoj podeželja iz Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja (EKSRP), kakor je bila spremenjena z Izvedbeno uredbo Komisije (EU) št. 679/2011 z dne 14. julija 2011,
je treba razlagati tako, da
mora v položaju, v katerem se v obdobju, za katero je bila prevzeta obveznost kot pogoj za odobritev pomoči, prenese celotno kmetijsko gospodarstvo upravičenca ali le njegov del na drugo osebo, ki prostovoljno prevzame to obveznost, vendar pozneje dokončno preneha s kmetijsko dejavnostjo, ta drugi upravičenec do pomoči načeloma povrniti pomoč, prejeto iz naslova celotne obveznosti, vključno z zneski, ki so jih prejeli predhodni upravičenci do te pomoči, in sicer ne glede na to, da je že izpolnil precejšen del zadevne obveznosti, razen če se zadevna država članica ni odločila, da tega povračila ne bo zahtevala v skladu z izjemami, na katere se nanaša zlasti člen 44(2)(a) te uredbe.
2.
Člen 44(2)(a) Uredbe št. 1974/2006, kakor je bila spremenjena z Izvedbeno uredbo št. 679/2011, v delu, v katerem določa, da „naslednik ne more prevzeti obveznosti“,
je treba razlagati tako, da
je z njim napoteno na položaj, v katerem naslednik obveznosti ne more prevzeti zaradi objektivnih okoliščin, ki ne omogočajo njenega nadaljnjega izpolnjevanja in niso povezane s posebnimi ali konkretnimi položaji, ki se nanašajo samo na tega potencialnega naslednika.
(
1
)	Jezik izvirnika: francoščina.
(
2
)	Uredba Komisije z dne 15. decembra 2006 (UL 2006, L 368, str. 15), kakor je bila spremenjena z Izvedbeno uredbo Komisije (EU) št. 679/2011 z dne 14. julija 2011 (UL 2011, L 185, str. 57) (v nadaljevanju: Uredba št. 1974/2006).
(
3
)	Uredba Sveta z dne 20. septembra 2005 o podpori za razvoj podeželja iz Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja (EKSRP) (UL 2005, L277, str. 1). Glej sodbi z dne 12. septembra 2013, Slancheva sila (C‑434/12, EU:C:2013:546), in z dne 7. julija 2016, Občina Gorje (C‑111/15, EU:C:2016:532).
(
4
)	Vendar glej sodbo z dne 16. februarja 2023, Zamestnik izpalnitelen direktor na Darzhaven fond Zemedelie (C‑343/21, EU:C:2023:111), in sklepne predloge generalne pravobranilke L. Medina v tej zadevi (EU:C:2022:696) v zvezi z razlago člena 45(3) Uredbe št. 1974/2006.
(
5
)	Kakor je bila spremenjena z Uredbo Sveta (ES) št. 74/2009 z dne 19. januarja 2009 (UL 2009, L 30, str. 100) (v nadaljevanju: Uredba št. 1698/2005).
(
6
)	Uredba o podpori za razvoj podeželja iz Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja (EKSRP) in razveljavitvi Uredbe Sveta (ES) št. 1698/2005) (UL 2013, L 347, L 487).
(
7
)	UL 2014, L 227, str. 1.
(
8
)	Monitorul Oficial al României, del I, št. 461 z dne 30. junija 2011 v različici, ki se uporablja za spor o glavni stvari.
(
9
)	Monitorul Oficial al României, del I, št. 191 z dne 23. marca 2015 v različici, ki se uporablja za spor o glavni stvari.
(
10
)	Na podlagi referenčnega menjalnega tečaja Evropske centralne banke z dne 4. decembra 2015 (RON 1 – EUR 0,2237).
(
11
)	Na podlagi referenčnega menjalnega tečaja Evropske centralne banke z dne 5. oktobra 2016 (RON 1 – EUR 0,2241).
(
12
)	Na podlagi referenčnega menjalnega tečaja Evropske centralne banke z dne 29. marca 2017 (RON 1 – EUR 0,2195).
(
13
)	Izvedbena uredba Komisije z dne 17. julija 2014 o pravilih za uporabo Uredbe (EU) št. 1306/2013 Evropskega parlamenta in Sveta v zvezi z integriranim administrativnim in kontrolnim sistemom, ukrepi za razvoj podeželja in navzkrižno skladnostjo (UL 2014, L 227, str. 69).
(
14
)	Na podlagi referenčnega menjalnega tečaja Evropske centralne banke z dne 21. aprila 2017 (RON 1 – EUR 0,2201).
(
15
)	Za vse te zneske je prispevek EU‑EKSRP ustrezal 95 %, prispevek nacionalnega proračuna pa 5 %.
(
16
)	Na podlagi referenčnega menjalnega tečaja Evropske centralne banke z dne 21. aprila 2017 (RON 1 – EUR 0,2201).
(
17
)	Razen če ne bi bila sklenjena nova pogodba o najemu za največ tri mesece, vendar tako obdobje nikakor ne bi bilo dovolj za izpolnitev obveznosti za leto 2017.
(
18
)	Pretvorbe, opravljene na podlagi referenčnega menjalnega tečaja Evropske centralne banke z dne 21. aprila 2017 (RON 1 – EUR 0,2201).
(
19
)	Opozarjam, da je v točki 14 predloga za sprejetje predhodne odločbe navedeno, da je tožeča stranka od zneska, ki ji je bil zaračunan, dejansko prejela 2.658.185,04 RON. Vendar pa seštevek treh zneskov, navedenih v isti točki tega predloga, in sicer 1.506.915,86 RON, 850.673,62 RON, 375.941,35 RON, znaša 2.733.530,83 RON.
(
20
)	Čeprav je bila razveljavljena in nadomeščena z Uredbo št. 1305/2013, se Uredba št. 1698/2005 še naprej uporablja za operacije, ki se izvajajo v skladu s programi, ki so bili na podlagi navedene uredbe odobreni pred 1. januarjem 2014 (glej člen 88 Uredbe 1305/2013).
(
21
)	Glej oddelek 2 Uredbe št. 1698/2005.
(
22
)	Moj poudarek.
(
23
)	Glej v tem smislu sodbo z dne 20. septembra 2022, VD in SR (C‑339/20 in C‑397/20, EU:C:2022:703, točki 56 in 57 ter navedena sodna praksa).
(
24
)	Glej sodbo z dne 15. julija 2021, Ministrstvo za obrambo (C‑742/19, EU:C:2021:597, točka 31 in navedena sodna praksa).
(
25
)	Glej sodbo z dne 18. decembra 2007, Cementbouw Handel & Industrie/Komisija (C‑202/06 P, EU:C:2007:814, točka 52 in navedena sodna praksa).
(
26
)	Glej točko 24 teh sklepnih predlogov.
(
27
)	Glej točko 22 teh sklepnih predlogov.
(
28
)	Moj poudarek.
(
29
)	V skladu s členom 2(h) Uredbe št. 1698/2005 „upravičenec“ pomeni „subjekt, organ ali podjetje, javno ali zasebno, ki je odgovorno za izvajanje dejavnosti ali prejema pomoči“.
(
30
)	Glej analizo v okviru tretjega vprašanja za predhodno odločanje.
(
31
)	V skladu s členom 8(4)(a) in (b) Izvedbene uredbe št. 809/2014 se namreč, ko prevzemnik obvesti pristojni organ in zahteva plačilo pomoči in/ali podpore v skladu z odstavkom 3(a), „vse pravice in obveznosti prenosnika, ki izhajajo iz pravnega razmerja med prenosnikom in pristojnim organom, nastalim z vlogo za pomoč, vlogo za podporo ali zahtevkom za plačilo, prenesejo na prevzemnika“, v skladu s točko (b) pa „se vsa dejanja, ki so potrebna za odobritev pomoči in/ali podpore, in vse prijave prenosnika pred prenosom pripišejo prevzemniku za namene uporabe ustreznih predpisov Unije“.
(
32
)	Glej po analogiji sodbo z dne 4. septembra 2018, ClientEarth/Komisija (C‑57/16 P, EU:C:2018:660, točka 80 in navedena sodna praksa).
(
33
)	Ugotavljam namreč, da člen 40(2), drugi pododstavek, Uredbe št. 1698/2005 določa, da „[k]adar je to potrebno in upravičeno, se za posebne vrste obveznosti določi daljše obdobje v skladu s postopkom iz člena 90(2)“ (moj poudarek).
(
34
)	Glej v tem smislu člen 74(1) Uredbe št. 1698/2005.
(
35
)	Uredba Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. decembra 2013 o financiranju, upravljanju in spremljanju skupne kmetijske politike in razveljavitvi uredb Sveta (EGS) št. 352/78, (ES) št. 165/94, (ES) št. 2799/98, (EC) No 814/2000, (ES) št. 1290/2005 in (ES) št. 485/2008 (UL 2013, L 347, str. 549).