62023TJ0102
SODBA SPLOŠNEGA SODIŠČA (prvi senat)
z dne 30. aprila 2025 (
*1
)
„Skupna zunanja in varnostna politika – Omejevalni ukrepi v zvezi z ukrepi, ki spodkopavajo ali ogrožajo ozemeljsko nedotakljivost, suverenost in neodvisnost Ukrajine – Zamrznitev sredstev – Seznam oseb, subjektov in organov, za katere velja zamrznitev sredstev in gospodarskih virov – Uvrstitev imena tožeče stranke na seznam in njegova ohranitev na njem – Pojem ‚povezanost‘ – Člen 2(1), in fine, Sklepa 2014/145/SZVP – Člen 3(1), in fine, Uredbe (EU) št. 269/2014 – Obveznost obrazložitve – Pravica do obrambe – Napaka pri presoji – Sorazmernost – Ugovor nezakonitosti“
V zadevi T‑102/23,
SBK Art OOO s sedežem v Moskvi (Rusija), ki jo zastopata G. Lansky in P. Goeth, odvetnika,
tožeča stranka,
proti
Svetu Evropske unije, ki ga zastopa A. Boggio‑Tomasaz, agent, skupaj z B. Maingainom, odvetnikom,
tožena stranka,
ob intervenciji
Republike Hrvaške, ki jo zastopa G. Vidović Mesarek, agentka,
Kraljevine Nizozemske, ki jo zastopajo M. Bulterman, A. Hanje in C. Schillemans, agentke,
in
Evropske komisije, ki jo zastopajo M. Carpus Carcea, C. Georgieva in L. Puccio, agentke,
intervenientke,
SPLOŠNO SODIŠČE (prvi senat),
v sestavi R. Mastroianni, predsednik, M. Brkan (poročevalka), sodnica, in T. Tóth, sodnik,
sodna tajnica: I. Kurme, administratorka,
na podlagi sklepa z dne 27. februarja 2024, SBK Art/Svet (T‑102/23 R, neobjavljen),
na podlagi pisnega dela postopka, zlasti:
–
tožbe, ki je bila v sodnem tajništvu Splošnega sodišča vložena 26. februarja 2023,
–
prilagoditvene vloge, ki je bila v sodnem tajništvu Splošnega sodišča vložena 13. aprila 2023,
–
sklepa z dne 29. junija 2023, s katerim je bila Kraljevini Nizozemski dovoljena intervencija v podporo Svetu,
–
sklepa predsednika prvega senata z dne 27. julija 2023, s katerim je bila Komisiji dovoljena intervencija v podporo Svetu,
–
sklepa predsednika prvega senata z dne 8. septembra 2023, s katerim je bila Republiki Hrvaški dovoljena intervencija v podporo Svetu,
–
prilagoditvene vloge, ki je bila v sodnem tajništvu Splošnega sodišča vložena 24. novembra 2023,
–
sklepa predsednika prvega senata z dne 13. decembra 2023 o predlogu tožeče stranke za zaupno obravnavo v razmerju do Republike Hrvaške,
–
prilagoditvene vloge, ki je bila v sodnem tajništvu Splošnega sodišča vložena 18. aprila 2024,
–
sklepa predsednika prvega senata z dne 14. oktobra 2024, da se prilagoditvena vloga, ki je bila v sodnem tajništvu Splošnega sodišča vložena 9. oktobra 2024, ne vloži v spis,
–
dopisa tožeče stranke z dne 18. aprila 2024, v katerem predlaga uporabo člena 45, drugi odstavek, Statuta Sodišča Evropske unije,
–
dokumentov tožeče stranke, ki so bili v sodnem tajništvu Splošnega sodišča vloženi 18. oktobra 2024 in vloženi v spis,
–
dokumentov tožeče stranke, ki so bili v sodnem tajništvu Splošnega sodišča vloženi 5. novembra 2024 in vloženi v spis,
na podlagi obravnave z dne 6. novembra 2024
izreka naslednjo
Sodbo
1
Tožeča stranka, družba SBK Art OOO, s tožbo na podlagi člena 263 PDEU predlaga razglasitev ničnosti, prvič, Sklepa Sveta (SZVP) 2022/2477 z dne 16. decembra 2022 o spremembi Sklepa 2014/145/SZVP o omejevalnih ukrepih v zvezi z ukrepi, ki spodkopavajo ali ogrožajo ozemeljsko nedotakljivost, suverenost in neodvisnost Ukrajine (UL 2022, L 322 I, str. 466) in Izvedbene uredbe Sveta (EU) 2022/2476 z dne 16. decembra 2022 o izvajanju Uredbe (EU) št. 269/2014 o omejevalnih ukrepih v zvezi z dejanji, ki spodkopavajo ali ogrožajo ozemeljsko nedotakljivost, suverenost in neodvisnost Ukrajine (UL 2022, L 322 I, str. 318) (v nadaljevanju skupaj: prvotna akta), drugič, Sklepa Sveta (SZVP) 2023/572 z dne 13. marca 2023 o spremembi Sklepa 2014/145/SZVP o omejevalnih ukrepih v zvezi z ukrepi, ki spodkopavajo ali ogrožajo ozemeljsko nedotakljivost, suverenost in neodvisnost Ukrajine (UL 2023, L 75 I, str. 134) in Izvedbene uredbe Sveta (EU) 2023/571 z dne 13. marca 2023 o izvajanju Uredbe (EU) št. 269/2014 o omejevalnih ukrepih v zvezi z dejanji, ki spodkopavajo ali ogrožajo ozemeljsko nedotakljivost, suverenost in neodvisnost Ukrajine (UL 2023, L 75 I, str. 1) (v nadaljevanju skupaj: akta o ohranitvi iz marca 2013), tretjič, Sklepa Sveta (SZVP) 2023/1767 z dne 13. septembra 2023 o spremembi Sklepa 2014/145/SZVP o omejevalnih ukrepih v zvezi z dejanji, ki spodkopavajo ali ogrožajo ozemeljsko nedotakljivost, suverenost in neodvisnost Ukrajine (UL 2023, L 226, str. 104) in Izvedbene uredbe Sveta (EU) 2023/1765 z dne 13. septembra 2023 o izvajanju Uredbe (EU) št. 269/2014 o omejevalnih ukrepih v zvezi z dejanji, ki spodkopavajo ali ogrožajo ozemeljsko nedotakljivost, suverenost in neodvisnost Ukrajine (UL 2023, L 226, str. 3) (v nadaljevanju skupaj: akta o ohranitvi iz septembra 2023), četrtič, Sklepa Sveta (SZVP) 2024/847 z dne 12. marca 2024 o spremembi Sklepa 2014/145/SZVP o omejevalnih ukrepih v zvezi z dejanji, ki spodkopavajo ali ogrožajo ozemeljsko nedotakljivost, suverenost in neodvisnost Ukrajine (UL L, 2024/847) in Izvedbene uredbe Sveta (EU) 2024/849 z dne 12. marca 2024 o izvajanju Uredbe (EU) št. 269/2014 o omejevalnih ukrepih v zvezi z dejanji, ki spodkopavajo ali ogrožajo ozemeljsko nedotakljivost, suverenost in neodvisnost Ukrajine (UL L, 2024/849) (v nadaljevanju skupaj: akta o ohranitvi iz marca 2024), v delu, v katerem se vsi ti akti (v nadaljevanju skupaj: izpodbijani akti) nanašajo nanjo.
Dejansko stanje spora in dejstva po vložitvi tožbe
2
Tožeča stranka je družba z omejeno odgovornostjo ruskega prava.
3
Ta zadeva spada v okvir omejevalnih ukrepov, ki jih je Evropska unija sprejela v zvezi z dejanji, ki spodkopavajo ali ogrožajo ozemeljsko nedotakljivost, suverenost in neodvisnost Ukrajine.
4
Svet Evropske unije je 17. marca 2014 na podlagi člena 29 PEU sprejel Sklep 2014/145/SZVP o omejevalnih ukrepih v zvezi z dejanji, ki spodkopavajo ali ogrožajo ozemeljsko nedotakljivost, suverenost in neodvisnost Ukrajine (UL 2014, L 78, str. 16). Istega dne je Svet na podlagi člena 215 PDEU sprejel Uredbo (EU) št. 269/2014 o omejevalnih ukrepih v zvezi z dejanji, ki spodkopavajo ali ogrožajo ozemeljsko nedotakljivost, suverenost in neodvisnost Ukrajine (UL 2014, L 78, str. 6).
5
Svet je 25. februarja 2022 glede na resnost razmer v Ukrajini sprejel, prvič, Sklep (SZVP) 2022/329 o spremembi Sklepa 2014/145 (UL 2022, L 50, str. 1), in drugič, Uredbo (EU) 2022/330 o spremembi Uredbe št. 269/2014 (UL 2022, L 51, str. 1), da bi med drugim spremenil merila, na podlagi katerih se lahko zoper fizične ali pravne osebe, subjekte ali organe sprejmejo zadevni omejevalni ukrepi.
6
Člen 2(1) Sklepa 2014/145, kakor je bil spremenjen s Sklepom 2022/329, določa:
„1.   Zamrznejo se vsa sredstva in gospodarski viri, ki pripadajo, so v lasti ali s katerimi razpolagajo ali jih nadzirajo:
[…]
(f)
fizične ali pravne osebe, subjekti ali organi, ki materialno ali finančno podpirajo vlado Ruske federacije, odgovorno za priključitev Krima in destabilizacijo Ukrajine, ali pa imajo od nje korist, ali
(g)
vodilni poslovneži ali pravne osebe, subjekti ali organi, vključeni v gospodarske sektorje, ki zagotavljajo znaten vir prihodka vladi Ruske federacije, odgovorni za priključitev Krima in destabilizacijo Ukrajine,
ter fizične ali pravne osebe, subjekti ali organi, povezani z njimi, kot so navedeni v Prilogi.“
7
Podrobna pravila za to zamrznitev sredstev so določena v naslednjih odstavkih člena 2 Sklepa 2014/145, kakor je bil spremenjen s Sklepom 2022/329.
8
Z Uredbo št. 269/2014, kakor je bila spremenjena z Uredbo 2022/330, je bilo naloženo sprejetje ukrepov zamrznitve sredstev in v njej so bila opredeljena podrobna pravila te zamrznitve, ki so v bistvu enaka tistim iz Sklepa 2014/145, kakor je bil spremenjen s Sklepom 2022/329. Člen 3(1), od (a) do (g), te uredbe namreč v bistvenem povzema člen 2(1), od (a) do (g), navedenega sklepa.
Prvotni vpis imena tožeče stranke na sporna seznama
9
Svet je 21. julija 2022 sprejel Sklep (SZVP) 2022/1272 o spremembi Sklepa 2014/145 (UL 2022, L 193, str. 219) in Izvedbeno uredbo (EU) 2022/1270 o izvajanju Uredbe št. 269/2014 (UL 2022, L 193, str. 133), s katerima je banko Sberbank dodal na seznam, priložen k Sklepu 2014/145, kakor je bil spremenjen s Sklepom 2022/329, in na seznam iz Priloge I k Uredbi št. 269/2014, kakor je bila spremenjena z Uredbo 2022/330 (v nadaljevanju: sporna seznama).
10
Svet je 16. decembra 2022 sprejel prvotna akta, s katerima je ime tožeče stranke dodal na sporna seznama iz teh razlogov:
„[Tožeča stranka je] [d]ružba v Ruski federaciji, povezana z banko Sberbank. Ustanovljena je bila kot hčerinska družba banke Sberbank, preden je bila uvrščena na seznam, da bi bila imetnica interesov banke Sberbank v skupini Fortenova. Sberbank ohranja dejanski nadzor nad [tožečo stranko] ne glede na domnevni prenos njenih delnic na poslovneža v Združenih arabskih emiratih.
[Tožeča stranka] je torej povezana z banko Sberbank, ki je uvrščena na seznam kot subjekt, ki finančno podpira vlado Ruske federacije, in kot subjekt, vključen v gospodarski sektor, ki vladi Ruske federacije zagotavlja pomemben vir prihodka.“
11
Svet je 19. decembra 2022 v Uradnem listu Evropske unije objavil Obvestilo osebam, subjektom in organom, za katere veljajo omejevalni ukrepi, določeni v Sklepu 2014/145, kakor je bil spremenjen s Sklepom 2022/2477, in Uredbi št. 269/2014, kakor se izvaja z Izvedbeno uredbo 2022/2476 (UL 2022, C 481 I, str. 1). V tem obvestilu je bilo med drugim navedeno, da lahko zadevne osebe prošnjo za ponovno preučitev odločitve o uvrstitvi njihovih imen na sporna seznama skupaj z dokazili pošljejo Svetu.
12
Tožeča stranka je z dopisom 21. decembra 2022 Svet zaprosila za posredovanje spisa, na katerega se je oprl pri uvrstitvi njenega imena na sporna seznama.
13
Svet je 11. januarja 2023 tožeči stranki posredoval informacije iz spisa z referenco WK 17709/2022 INIT, v katerem je bilo dokazno gradivo v zvezi z njo in na katerem je bil naveden datum 15. december 2022 (v nadaljevanju: prvi spis WK).
Ohranitev imena tožeče stranke na spornih seznamih do 15. septembra 2023
14
Svet je 6. februarja 2023 tožeči stranki posredoval spis z referenco WK 17709/2022 ADD 1, na katerem je bil naveden datum 25. januar 2023 (v nadaljevanju: drugi spis WK), in spis z referenco WK 1325/23 INIT, na katerem je bil naveden datum 30. januar 2023 (v nadaljevanju: tretji spis WK).
15
Tožeča stranka je z dopisom z dne 9. marca 2023 pri Svetu vložila prošnjo za ponovno preučitev uvrstitve njenega imena na sporna seznama.
16
Svet je 13. marca 2023 sprejel akta o ohranitvi iz marca 2023, s katerima so bili omejevalni ukrepi zoper tožečo stranko iz istih razlogov, kot so bili navedeni v točki 10 zgoraj, podaljšani do 15. septembra 2023.
17
Tožeča stranka je z dopisom z dne 13. aprila 2023 pri Svetu vložila drugo prošnjo za ponovno preučitev.
Ohranitev imena tožeče stranke na spornih seznamih do 15. marca 2024
18
Svet je 13. septembra 2023 sprejel akta o ohranitvi iz septembra 2023, s katerima so bili omejevalni ukrepi zoper tožečo stranko iz istih razlogov, kot so bili navedeni v točki 10 zgoraj, podaljšani do 15. marca 2024.
19
Svet je tožečo stranko z dopisom z dne 15. septembra 2023 obvestil o svoji odločitvi, da njeno ime ohrani na spornih seznamih.
20
Tožeča stranka je z dopisom z dne 22. septembra 2023 pri Svetu vložila tretjo prošnjo za ponovno preučitev.
Ohranitev imena tožeče stranke na spornih seznamih do 15. septembra 2024
21
Svet je 12. marca 2024 sprejel akta o ohranitvi iz marca 2024, s katerima so bili omejevalni ukrepi zoper tožečo stranko iz istih razlogov, kot so bili navedeni v točki 10 zgoraj, podaljšani do 15. septembra 2024.
22
Svet je z dopisom z dne 13. marca 2024 zavrnil prošnjo tožeče stranke za ponovno preučitev, ki jo je prejel 25. septembra 2023, ker je menil, da tožeča stranka s svojimi pripombami ni omajala njegove presoje, v skladu s katero je bil sklep o vpisu njenega imena na sporna seznama zadostno obrazložen, in ji je posredoval sklep o ohranitvi njenega imena na spornih seznamih.
Ohranitev imena tožeče stranke na spornih seznamih do 15. marca 2025
23
Svet je 12. septembra 2024 sprejel Sklep (SZVP) 2024/2456 o spremembi Sklepa 2014/145 (UL L, 2024/2456) in Izvedbeno uredbo (EU) 2024/2455 o izvajanju Uredbe št. 269/2014 (UL L, 2024/2455) (v nadaljevanju skupaj: akta o ohranitvi iz septembra 2024), s katerima so bili omejevalni ukrepi zoper tožečo stranko iz istih razlogov, kot so bili navedeni v točki 10 zgoraj, podaljšani do 15. marca 2025.
Predlogi strank
24
Tožeča stranka v zadnji različici tožbe Splošnemu sodišču predlaga, naj:
–
izpodbijane akte razglasi za nične v delu, v katerem se nanašajo nanjo;
–
plačilo stroškov naloži Svetu.
25
Svet, ki ga podpirajo Republika Hrvaška, Kraljevina Nizozemska in Evropska komisija, Splošnemu sodišču predlaga, naj:
–
tožbo zavrne;
–
plačilo stroškov naloži tožeči stranki.
Pravo
Dopustnost tožbe v delu, v katerem se nanaša na Izvedbeno uredbo 2023/1765
26
Svet v pripombah k drugi prilagoditveni vlogi ob podpori Komisije trdi, da ta ni dopustna v delu, v katerem se z njo predlaga razglasitev ničnosti Izvedbene uredbe 2023/1765. Svet meni, da se spremembe, ki so bile uvedene z navedeno uredbo, ne nanašajo na vpis imena tožeče stranke na sporna seznama in torej nanjo ne vplivajo ne neposredno ne posredno.
27
Tožeča stranka trdi, da se z Izvedbeno uredbo 2023/1765 vpis njenega imena na sporna seznama tehnično sicer res ne spreminja, vendar pa je njen učinek ta, da se tiho potrjujejo prejšnji vpis in zlasti razlogi za vpis, ki se nanašajo nanjo.
28
Tožeča stranka poleg tega trdi, da je Svet zavezan preučiti njen položaj vsakič, kadar ponovno pregleduje vpis njenega imena na sporna seznama. Ker v Izvedbeni uredbi 2023/1765 ta obveznost ni izpolnjena, naj bi to pomenilo kršitev njenih pravic, zaradi česar se navedena uredba neposredno in posamično nanaša nanjo.
29
Presojo dopustnosti tožbe, vložene zoper Izvedbeno uredbo 2023/1765, je torej treba opraviti ob upoštevanju obveznosti Sveta, da seznam iz Priloge I k Uredbi št. 269/2014, kakor je bila spremenjena z Uredbo 2022/330, v skladu z njenim členom 14(4) te uredbe redno pregleduje. V zvezi s tem je treba navesti, da so v izvedbenih uredbah, sprejetih po pregledih, kakršna je Izvedbena uredba 2023/1765, navedene spremembe spornih seznamov in izbrisi z njih po tem pregledu, tako da se na podlagi teh izvedbenih uredb vpisi, ki niso bili spremenjen ali izbrisani, podaljšajo (glej po analogiji sodbo z dne 28. aprila 2021, Sharif/Svet, T‑540/19, neobjavljena, EU:T:2021:220, točka 48 in navedena sodna praksa).
30
V skladu s sodno prakso je treba tak akt – tudi če zadevna oseba ni izrecno navedena v poznejšem aktu, s katerim je bil spremenjen seznam, na katerega je bilo uvrščeno njeno ime, in tudi če se s tem aktom ne spreminjajo razlogi, zaradi katerih je bilo njeno ime nanj prvotno uvrščeno – razumeti kot izraz volje Sveta, da ohrani ime zadevne osebe na navedenem seznamu, kar pomeni, da se zamrznitev njenih sredstev ohrani, saj mora Svet ta seznam redno pregledovati (glej sodbo z dne 11. septembra 2024, NSD/Svet, T‑494/22, EU:T:2024:607, točka 28 in navedena sodna praksa).
31
Poleg tega mora Svet v skladu s členom 14(3) Uredbe št. 269/2014, kakor je bila spremenjena z Uredbo 2022/330, kadar so podane pripombe ali predloženi novi materialni dokazi, pregledati svojo odločitev o uvrstitvi osebe na sporna seznama. Iz druge prilagoditvene vloge izhaja, da je Svet tožeči stranki v dopisu z dne 15. septembra 2023 navedel, da se je odločil, da s sprejetjem aktov o ohranitvi iz septembra 2023 ohrani omejevalne ukrepe zoper njo. Zato je treba šteti, da sta bila ta akta sprejeta po ponovnem pregledu položaja tožeče stranke.
32
Glede na navedeno je treba ugotoviti, da je ta tožba dopustna v delu, v katerem se z njo predlaga razglasitev ničnosti Izvedbene uredbe 2023/1765 v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko.
Predložitev dodatnih dokazov
33
Tožeča stranka je z dopisom, vpisanim v sodnem tajništvu Splošnega sodišča 18. oktobra 2024, predložila 19 dodatnih dokumentov, pri čemer se je sklicevala na člen 85(3) Poslovnika Splošnega sodišča. Predloženi so bili trije sklopi dodatnih dokazov. Prvi sklop se nanaša na trditev, da je bila izrinjena iz skupine Fortenova Group. Z drugim sklopom se želi dokazati, da banka Sberbank nima nadzora nad tožečo stranko, tretji sklop pa se nanaša na odsvojitev tožeče stranke emiratskemu vlagatelju.
34
Tožeča stranka je z dopisom z dne 5. novembra 2024 predložila dva dodatna dokumenta, pri čemer se je zopet sklicevala na člen 85(3) Poslovnika.
35
Tožeča stranka se v utemeljitev prepozne predložitve vseh teh dokazov na eni strani sklicuje na nedaven razvoj dogodkov s pomembnimi posledicami po vložitvi prilagoditvene vloge v zvezi z aktoma o ohranitvi iz marca 2024 in trditev, da je bila izrinjena iz skupine Fortenova Group, na drugi strani pa na to, da mora nujno odgovoriti na trditve Sveta.
36
Svet je ob podpori Republike Hrvaške in Komisije na obravnavi izpodbijal dopustnost novih dokazov, navedenih v točkah 33 in 34 zgoraj, ker naj bi bili predloženi prepozno.
37
Spomniti je treba, da se v skladu s členom 85(1) in (3) Poslovnika dokazi predložijo v okviru prve izmenjave vlog, pri čemer lahko glavne stranke izjemoma predložijo dokaze ali podajo dokazne predloge še pred koncem ustnega dela postopka, če upravičijo zamudo pri njihovi predložitvi oziroma podaji.
38
Določba iz odstavka 3 člena 85 Poslovnika ni – tako kot odstavek 2 tega člena – zgolj odstopanje od splošnega pravila o prekluziji iz odstavka 1 člena 85 navedenega poslovnika, ampak izjema od načelnega pravila in odstopanja, ki sta določena v odstavku 1 oziroma 2 člena 85 Poslovnika, pri čemer je možnost iz odstavka 3 člena 85 navedenega poslovnika glede na besedilo te določbe na voljo le izjemoma, zato mora biti za njegovo uporabo dokazan obstoj izjemnih okoliščin (glej sodbo z dne 23. novembra 2023, Ryanair in Airport Marketing Services, C‑758/21 P, EU:C:2023:917, točka 44 in navedena sodna praksa).
39
V obravnavanem primeru je treba ugotoviti, da tožeča stranka ni izrecno navedla, v utemeljitev katerih aktov je predložila dokaze na podlagi člena 85(3) Poslovnika. Vendar se bo preizkusilo, ali je za te dokaze mogoče šteti, da so bili predloženi prepozno glede na vložitev prilagoditvene vloge v zvezi z aktoma o ohranitvi iz marca 2024, pri čemer se bodo upoštevale pisne navedbe tožeče stranke.
40
V zvezi s prvim sklopom dokumentov, ki se nanašajo na zatrjevano izrinjenje tožeče stranke iz skupine Fortenova Group, je treba ugotoviti, prvič, da je predložila informativni dokument brez datuma o splošnih pogojih vlaganja, sporazum o vpisu brez datuma in izvleček dokumenta Komisije o pogosto postavljenih vprašanjih v zvezi z omejevalnimi ukrepi z dne 8. aprila 2022 (priloge J.3, J.4 in J.8). Za dokumente brez datuma ali z datumom pred vložitvijo prilagoditvene vloge v zvezi z aktoma o ohranitvi iz marca 2024 je treba šteti, da so bili predloženi prepozno. Ker se je tožeča stranka sklicevala le na nedaven razvoj dogodkov s pomembnimi posledicami v zvezi z njenim izrinjenjem iz skupine Fortenova Group, ne da bi dokazala obstoj izjemnih okoliščin, je treba te dokumente na podlagi člena 85(1) in (3) Poslovnika zavreči kot nedopustne (glej v tem smislu sodbo z dne 12. oktobra 2017, Moravia Consulting/EUIPO – Citizen Systems Europe (SDC‑554S), T‑316/16, EU:T:2017:717, točka 63). Drugič, tožeča stranka je predložila povzetek predloga za sprejetje predhodne odločbe v zadevi C‑465/24, vloženega 2. julija 2024, memorandum o ponudbi družbe Open Pass AG z dne 8. avgusta 2024, izjavo Komisije o nadzoru nad združitvami z dne 11. junija 2024, vrsto elektronskih sporočil iz julija in avgusta 2024 in dokument skupine Fortenova Group z dne 2. avgusta 2024 v zvezi s odsvojitvijo kmetijskih dejavnosti skupine Fortenova Group (priloge J.1, J.2 in od J.5 do J.7).
41
Spomniti je treba, da je treba v skladu z ustaljeno sodno prakso zakonitost akta Unije presojati glede na dejanske in pravne okoliščine, ki so obstajale na dan sprejetja akta (glej v tem smislu sodbi z dne 3. septembra 2015, Inuit Tapiriit Kanatami in drugi/Komisija, C‑398/13 P, EU:C:2015:535, točka 22 in navedena sodna praksa, in z dne 4. septembra 2015, NIOC in drugi/Svet, T‑577/12, neobjavljena, EU:T:2015:596, točka 112 in navedena sodna praksa).
42
Navedeni dokumenti pa se nanašajo na dejstva, ki so nastala po sprejetju izpodbijanih aktov 16. decembra 2022, 13. marca 2023, 13. septembra 2023 in 12. marca 2024. Zato jih pri presoji zakonitosti teh aktov ni mogoče upoštevati. Tako je treba ugotoviti, da ta dokazni predlog – ne da bi se bilo treba izreči o dopustnosti dokaznih predlogov – glede na to, da ti dokumenti ne vplivajo na presojo zakonitosti izpodbijanih aktov, v okviru tega postopka ni upošteven.
43
Glede drugega sklopa dokazov o tem, da banka Sberbank ne nadzoruje tožeče stranke, je treba ugotoviti, da je predložila članke iz let 2022 in 2023 (priloge od J.9 do J.12). Vendar je treba ugotoviti, da so bili ti članki že predloženi v prilogi k pripombam tožeče stranke glede intervencijske vloge Republike Hrvaške (priloge 3, 4, 8 in 9 k tem pripombam) in da so bili razglašeni za dopustne v delu, v katerim se z njimi odgovarja na intervencijsko vlogo navedene države. Zato se ni treba izreči o dopustnosti teh dokazov z vidika člena 85(3) Poslovnika.
44
Tožeča stranka je poleg tega predložila prevod intervjuja z delničarjem skupine Fortenova Group (priloga J.13). Vendar je treba ugotoviti, da gre za dokument brez datuma, za katerega je treba šteti, da je bil predložen prepozno v smislu člena 85(3) Poslovnika. Tožeča stranka je v dopisu z dne 18. oktobra 2024 namreč navedla le, da je ta dokument upošteven za obravnavano zadevo. Zato je treba ta dokaz, ker tožeča stranka ni upravičila njegove prepozne predložitve, na podlagi člena 85(1) in (3) Poslovnika zavreči kot nedopusten.
45
V zvezi s tretjim sklopom dokazov glede odsvojitve tožeče stranke emiratskemu vlagatelju je treba ugotoviti, da gre za pooblastilo, ki ga je navedeni emiratski vlagatelj izdal 31. oktobra 2022, dokaze o plačilu z dne 31. oktobra 2022, prodajno pogodbo z dne 24. februarja 2022 in aneks z dne 31. maja 2022, soglasje tožeče stranke za odstop terjatve brez datuma, izjavo o odstopu terjatve z dne 31. oktobra 2022 in dokument o potrdilu plačila na podlagi pogodbe o odstopu terjatve z istega dne (priloge od J.14 do J.19). Za te dokumente brez datuma ali z datumom pred vložitvijo prilagoditvene vloge v zvezi z aktoma o ohranitvi iz marca 2024 je treba šteti, da so bili predloženi prepozno. Tožeča stranka se v utemeljitev njihove prepozne predložitve sklicuje le na nujnost, da odgovori na pripombe Sveta. Ugotoviti je treba, da tožeča stranka ni navedla razlogov, zaradi katerih teh dokumentov ni mogla predložiti prej. Zato je treba te dokaze zavreči kot nedopustne.
46
Glede dokumentov, ki jih je tožeča stranka predložila 5. novembra 2024, je treba ugotoviti, da gre za oceno vrednosti družbe Agrokor z dne 8. junija 2018 in za članek z dne 11. januarja 2019 v zvezi z isto družbo. Za ta dokumenta z datumom pred vložitvijo prilagoditvene vloge v zvezi z aktoma o ohranitvi iz marca 2024 je treba šteti, da sta bila predložena prepozno. Tožeča stranka navaja le, da naj bi do teh dokumentov zaradi razvoja dogodkov v zvezi z njenim izrinjenjem iz skupine Fortenova Group lahko dostopila šele nedavno. Ugotoviti pa je treba, da se tožeča stranka od vložitve tožbe sklicuje na prestrukturiranje družbe Agrokor, ki je vodilo do skupine Fortenova Group. Zato ni navedla razlogov, zaradi katerih teh dokumentov v zvezi z družbo Agrokor ni mogla predložiti najpozneje v okviru prilagoditvene vloge v zvezi z aktoma o ohranitvi iz marca 2024, in torej ni upravičila zamude pri njihovi predložitvi.
47
V teh okoliščinah je treba šteti, da tožeča stranka ni upravičila zamude pri predložitvi teh dodatnih dokazov v smislu člena 85(3) Poslovnika, zato jih je treba zavreči kot nedopustne.
48
Zato tožeča stranka predložitve teh dodatnih dokazov ne more opreti na člen 85(3) Poslovnika, ker delno niso dopustni, delno pa ne vplivajo na zakonitost izpodbijanih aktov.
Predlog za uporabo člena 45 Statuta Sodišča Evropske unije, vložen 18. oktobra 2024
49
Tožeča stranka je 9. oktobra 2024 v sodno tajništvo Splošnega sodišča z ločenim aktom vložila prilagoditveno vlogo na podlagi člena 86(1) Poslovnika, s katero je predlagala razglasitev ničnosti aktov o ohranitvi iz septembra 2024 v delu, v katerem se nanašata nanjo.
50
Na podlagi člena 86(1) Poslovnika v različici po spremembah Poslovnika Splošnega sodišča z dne 12. avgusta 2024 (UL L, 2024/2095), ki so začele veljati 1. septembra 2024, lahko tožeča stranka, kadar se akt, katerega razglasitev ničnosti se predlaga, nadomesti ali spremeni z drugim aktom, ki ima enak predmet, najpozneje dva tedna po vročitvi odločitve o tem, da se določi datum obravnave, ali pred vročitvijo odločitve Splošnega sodišča, da bo odločilo brez ustnega dela postopka, tožbo prilagodi, da bi upoštevala ta novi dejavnik.
51
V skladu s členom 246(3) Poslovnika se določba člena 86(1) uporablja le, kadar začne rok iz člena 86(2) – to je rok za vložitev tožbe iz člena 263, šesti odstavek, PDEU – teči po 1. septembru 2024.
52
Ugotoviti pa je treba, prvič, da sta bila akta, ki sta predmet prilagoditve tožbe, sprejeta 12. septembra 2024 in naslednji dan objavljena v Uradnem listu, kar pomeni, da je rok za vložitev tožbe iz člena 263, šesti odstavek, PDEU začel teči po 1. septembru 2024, zaradi česar se v obravnavani zadevi uporablja člen 86(1) Poslovnika, in drugič, da je bilo tožeči stranki vabilo na obravnavo vročeno 18. septembra 2024. Zato se je rok za vložitev prilagoditvene vloge, v kateri se predlaga razglasitev ničnosti aktov o ohranitvi iz septembra 2024, iztekel 2. oktobra 2024.
53
Prilagoditvena vloga je bila v sodnem tajništvu Splošnega sodišča vložena po izteku roka iz člena 86(1) Poslovnika, zato je bilo s sklepom predsednika prvega senata z dne 14. oktobra 2024 odločeno, da se vloga ne vloži v spis, o čemer je bila tožena stranka istega dne obveščena z dopisom sodnega tajništva.
54
Tožeča stranka je z dopisom z dne 18. oktobra 2024 vložila predlog na podlagi člena 45 Statuta Sodišča Evropske unije. Tožeča stranka je – ko je bila v zvezi s tem zaslišana na obravnavi – pojasnila, da s tem predlogom Splošnemu sodišču predlaga, naj prilagoditveno vlogo, ki je bila vložena prepozno, razglasi za dopustno na podlagi člena 45 Statuta Sodišča Evropske unije. Tožeča stranka trdi, da navedene prilagoditvene vloge zaradi nepredvidljivih okoliščin ni mogla vložiti v roku iz člena 86(1) Poslovnika, kakor je bil spremenjen. Trdi namreč, da se je zaradi tega, ker so bile spremembe Poslovnika objavljene med sodnimi počitnicami z domnevno dvoumnimi informacijami na spletnem mestu EUR‑Lex, znašla v položaju, v katerem ni mogla predvideti, da bo Splošno sodišče dobro znan in pomemben rok v nekaj tednih nadomestilo brez kakršnega koli opozorila ali predhodne objave.
55
Svet ob podpori Republike Hrvaške in Komisije prereka trditve tožeče stranke.
56
Prvič, iz ustaljene sodne prakse izhaja, da je odstopanje od uporabe predpisov Unije v zvezi s procesnimi roki dovoljeno samo v popolnoma izjemnih ali nepredvidljivih okoliščinah oziroma v primeru višje sile v skladu s členom 45, drugi odstavek, Statuta Sodišča Evropske unije, saj stroga uporaba teh pravil ustreza zahtevam po pravni varnosti in nujnosti, da se izogne vsakršni diskriminaciji ali vsakemu samovoljnemu ravnanju pri vodenju sodnih postopkov (glej sodbo z dne 14. decembra 2016, SV Capital/ABE, C‑577/15 P, EU:C:2016:947, točka 56 in navedena sodna praksa).
57
Spomniti je treba, da se člen 45 Statuta Sodišča Evropske unije v postopku pred Splošnim sodiščem uporablja v skladu s členom 53 navedenega statuta.
58
Sodišče je razsodilo, da pojma „višja sila“ ali „nepredvidljive okoliščine“ zajemata objektivni element, ki se nanaša na neobičajne okoliščine in okoliščine, na katere tisti, ki se želi nanje sklicevati, nima vpliva, in subjektivni element, ki od zadevne osebe zahteva, da se zaščiti pred posledicami neobičajnega dogodka s tem, da sprejme potrebne ukrepe brez čezmernega odpovedovanja. Natančneje, tožeča stranka mora posebej skrbno spremljati potek postopka in zlasti izkazati skrbnost glede spoštovanja določenih rokov (sodba z dne 15. decembra 1994, Bayer/Komisija, C‑195/91 P, EU:C:1994:412, točka 32).
59
Tako se pojma „nepredvidljive okoliščine“ in „višja sila“ ne uporabljata za položaj, v katerem bi se skrbna in preudarna oseba objektivno mogla izogniti poteku roka za vložitev pravnega sredstva (glej sklep z dne 11. junija 2020, GMPO/Komisija, C‑575/19 P, neobjavljen, EU:C:2020:448, točka 34 in navedena sodna praksa).
60
Nazadnje je treba spomniti, da v skladu s členom 45, drugi odstavek, Statuta Sodišča Evropske unije breme dokazovanja obstoja nepredvidljivih okoliščin ali višje sile nosi stranka, ki se nanje sklicuje.
61
V obravnavanem primeru je treba ugotoviti, da se okoliščine, ki jih navaja tožeča stranka, nanašajo na to, da naj bi se prepozno seznanila s spremembami Poslovnika, ker, prvič, so bile te objavljene med sodnimi počitnicami, in drugič, ker je bil Poslovnik dvoumno predstavljen na spletnem mestu EUR‑Lex, na katerem naj te spremembe ne bi bile jasno razvidne.
62
Vendar je treba – kot je pravilno navedel Svet – ugotoviti, da so bile spremembe Poslovnika v Uradnem listu objavljene 12. avgusta 2024 z navedenim datumom začetka veljavnosti 1. septembra 2024. Poleg tega je Sodišče Evropske unije v zvezi z njimi 30. avgusta 2024 objavilo sporočilo za javnost, na njegovem spletnem mestu je bila 1. septembra 2024 na voljo prečiščena različica Poslovnika, v dopisu z dne 18. septembra 2024, s katerim je sodno tajništvo stranke povabilo na obravnavo, pa je bila povezava na to prečiščeno različico Poslovnika.
63
Akt, ki izhaja iz institucije Unije, se lahko zoper fizične in pravne osebe uveljavlja, ko so te imele možnost, da se z njim seznanijo prek uradne objave v Uradnem listu (glej v tem smislu sodbo z dne 11. decembra 2007, Skoma‑Lux, C‑161/06, EU:C:2007:773, točka 37 in navedena sodna praksa). Po navedeni objavi se namreč šteje, da je vsakdo seznanjen z vsebino Uradnega lista.
64
Zato tožeča stranka ni dokazala obstoja višje sile ali nepredvidljivih okoliščin, zaradi katerih bi se lahko odstopilo od zadevnega roka na podlagi člena 45, drugi odstavek, Statuta Sodišča Evropske unije.
65
Iz navedenega sledi, da je treba predlog tožeče stranke, ki ga je vložila na podlagi člena 45 Statuta Sodišča Evropske unije, zavrniti kot neutemeljen.
Vsebinska presoja
66
Tožeča stranka v utemeljitev tožbe v bistvu navaja pet razlogov, ki se nanašajo na ugovor nezakonitosti člena 2(1), in fine, Sklepa 2014/145, kakor je bil spremenjen s Sklepom 2022/329, in člena 3(1), in fine, Uredbe št. 269/2014, kakor je bila spremenjena z Uredbo 2022/330, na kršitev pravice do izjave, na napako pri presoji, na kršitev načela sorazmernosti in na kršitev obveznosti obrazložitve.
Ugovor nezakonitosti merila povezanosti
67
Tožeča stranka na podlagi člena 277 PDEU podaja ugovor nezakonitosti člena 2(1), in fine, Sklepa 2014/145, kakor je bil spremenjen s Sklepom 2022/329, in člena 3(1), in fine, Uredbe št. 269/2014, kakor je bila spremenjena z Uredbo 2022/330, ki se nanašata na osebe, povezane z neko osebo, zoper katero so bili sprejeti omejevalni ukrepi na podlagi člena 2(1) Sklepa 2014/145, kakor je bil spremenjen s Sklepom 2022/329, in člena 3(1) Uredbe št. 269/2014, kakor je bila spremenjena z Uredbo 2022/330 (v nadaljevanju: merilo povezanosti).
68
Tožeča stranka trdi, da merilo povezanosti ni v skladu s cilji člena 21 PEU in člena 215 PDEU, ker lahko Svet na njegovi podlagi na sporna seznama uvrsti imena oseb, ki nikakor niso povezane z režimom, na katerega se nanašajo zadevni omejevalni ukrepi. Zatrjuje kršitev načela pravne varnosti. Natančneje, tožeča stranka izpodbija široko opredelitev merila povezanosti, zaradi katere naj bi Svet imel neomejeno in samovoljno diskrecijsko pravico, na podlagi katere naj bi lahko na sporna seznama uvrstil katero koli osebo.
69
Tožeča stranka v repliki trdi, da samovoljnost vpisa njenega imena izhaja iz dejstva, da, prvič, obstaja samo še en subjekt, katerega ime je na sporna seznama uvrščeno kot subjekt, ki je povezan z nekim drugim subjektom, in drugič, da če bi bila še vedno pod nadzorom banke Sberbank, kot to trdi Svet, vpis njenega imena na sporna seznama ne bi bil potreben.
70
Tožeča stranka trdi tudi, da ni več pod nadzorom banke Sberbank.
71
Svet ob podpori Komisije prereka trditve tožeče stranke.
72
V skladu s členom 277 PDEU lahko vsaka stranka v sporu, v katerem gre za pravni akt, ki se splošno uporablja in ga je sprejela institucija, organ, urad ali agencija Unije, pred Sodiščem Evropske unije uveljavlja, da se ta akt iz razlogov, navedenih v členu 263, drugi odstavek, PDEU, ne uporablja.
73
Člen 277 PDEU je izraz splošnega načela, ki vsaki stranki zagotavlja pravico, da za dosego razglasitve ničnosti akta, zoper katerega lahko vloži tožbo, posredno izpodbija veljavnost predhodnih aktov institucije, ki so pravna podlaga za izpodbijani akt, če ta stranka ni imela pravice, da na podlagi člena 263 PDEU vloži direktno tožbo zoper te akte, katerih posledice nosi, ne da bi imela možnost predlagati razglasitev njihove ničnosti. Splošni akt, glede katerega se uveljavlja ugovor nezakonitosti, se mora torej neposredno ali posredno uporabljati v zadevi, ki je predmet tožbe, med izpodbijano posamično odločbo in zadevnim splošnim aktom pa mora obstajati neposredna pravna zveza (glej sodbo z dne 17. februarja 2017, Islamic Republic of Iran Shipping Lines in drugi/Svet, T‑14/14 in T‑87/14, EU:T:2017:102, točka 55 in navedena sodna praksa).
74
Iz ustaljene sodne prakse izhaja, da morajo sodišča Unije v skladu s svojimi pristojnostmi na podlagi Pogodbe DEU zagotoviti načeloma celovit nadzor nad zakonitostjo vseh aktov Unije glede na temeljne pravice, ki so sestavni del pravnega reda Unije, kar med drugim vključuje spoštovanje pravice do obrambe in pravice do učinkovitega sodnega varstva (glej v tem smislu sodbi z dne 3. septembra 2008, Kadi in Al Barakaat International Foundation/Svet in Komisija, C‑402/05 P in C‑415/05 P, EU:C:2008:461, točka 326, in z dne 18. julija 2013, Komisija in drugi/Kadi, C‑584/10 P, C‑593/10 P in C‑595/10 P, EU:C:2013:518, točki 97 in 98).
75
Svet ima široko polje proste presoje pri splošni in abstraktni opredelitvi pravnih meril in načinov sprejemanja omejevalnih ukrepov (glej v tem smislu sodbo z dne 21. aprila 2015, Anbouba/Svet, C‑605/13 P, EU:C:2015:248, točka 41 in navedena sodna praksa). Zato so splošna pravila, ki opredeljujejo ta merila in načine, kot so določbe aktov, ki določajo merila za vpis in ohranitev, na katera se nanaša ta tožbeni razlog, predmet omejenega sodnega nadzora, ki je omejen na preverjanje spoštovanja postopkovnih pravil in obrazložitve, pravilnosti ugotovljenega dejanskega stanja, neobstoja napačne uporabe prava in očitnih napak pri presoji dejanskega stanja ter zlorabe pooblastil (glej sodbo z dne 15. novembra 2023, OT/Svet, T‑193/22, EU:T:2023:716, točka 35 in navedena sodna praksa).
76
Tožeča stranka meni, da merilo povezanosti ni v skladu s členom 21 PEU in členom 215 PDEU in da se z njim krši načelo pravne varnosti.
77
Na prvem mestu, načelo pravne varnosti zahteva, da mora biti zakonodaja Unije jasna in natančna ter da mora biti njena uporaba predvidljiva za pravne subjekte, na katere se nanaša (glej sodbo z dne 15. novembra 2023, OT/Svet, T‑193/22, EU:T:2023:716, točka 42 in navedena sodna praksa).
78
V zvezi s tem je bilo razsojeno, da merilo povezanosti omejuje diskrecijsko pravico Sveta z določitvijo objektivnih meril, ki zagotavljajo stopnjo predvidljivosti, kot jo zahteva pravo Unije, in spoštovanje načela pravne varnosti (sodba z dne 6. septembra 2023, Pumpyanskiy/Svet, T‑291/22, neobjavljena, EU:T:2023:499, točka 126).
79
Na drugem mestu, ugotoviti je treba, da tožeča stranka navaja razlog, ki se nanaša na kršitev člena 215 PDEU, ker naj med osebami, zoper katere so sprejeti omejevalni ukrepi, in zadevnimi tretjimi državami ne bi bilo zadostne povezanosti, in se zlasti opira na sodbo z dne 13. marca 2012, Tay Za/Svet (C‑376/10 P, EU:C:2012:138, točki 64 in 68). Vendar je treba ugotoviti, da se sodna praksa, na katero se sklicuje tožeča stranka, ne nanaša na člen 215 PDEU, ampak na člena 60 in 301 ES.
80
Iz sodne prakse pa izhaja, da se zaradi sprememb primarnega prava po začetku veljavnosti Lizbonske pogodbe 1. decembra 2009 vsebina člena 60 ES, ki se nanaša na omejevalne ukrepe na področju pretoka kapitala in plačil, ter člena 301 ES, ki se nanaša na delno ali popolno prekinitev ali omejitev gospodarskih odnosov z eno ali več tretjimi državami, odraža v členu 215 PDEU. Člen 215(2) PDEU Svetu omogoča, da sprejme omejevalne ukrepe proti fizičnim ali pravnim osebam, skupinam ali nedržavnim subjektom – torej ukrepe, v katerih pravno podlago je moral biti pred začetkom veljavnosti Lizbonske pogodbe vključen tudi člen 308 ES – če njihovi naslovniki nikakor niso bili povezani z vodstvenim režimom tretje države (sodba z dne 19. julija 2012, Parlament/Svet, C‑130/10, EU:C:2012:472, točki 51 in 53).
81
Iz tega sledi, da je treba trditev tožeče stranke, ki se nanaša kršitev člena 215 PDEU, zavrniti.
82
Na tretjem mestu, ugotoviti je treba, da merilo povezanosti ne zahteva, da je oseba, na katero se to merilo nanaša, neposredno povezana z razmerami v Ukrajini (glej v tem smislu sodbo z dne 11. septembra 2024, Ezubov/Svet, T‑741/22, neobjavljena, EU:T:2024:605, točka 120).
83
Možnost, da se v takem položaju naložijo omejevalni ukrepi, je mogoče razložiti s tveganjem, ki ni nezanemarljivo, da oseba, zoper katero so sprejeti omejevalni ukrepi, s ciljem izogibanja tem ukrepom izkoristi to vez z osebami, ki so z njo povezane, da nanje izvaja pritisk (glej sodbo z dne 11. septembra 2024, Ezubov/Svet, T‑741/22, neobjavljena, EU:T:2024:605, točka 121 in navedena sodna praksa).
84
Zato se s tem merilom prispeva k zagotavljanju učinkovitosti omejevalnih ukrepov in se torej z njim na ruske organe izvaja pritisk, da bi prenehali s svojimi dejanji in politikami, ki destabilizirajo Ukrajino, ter z vojaško agresijo te države.
85
Iz tega sledi, da so merilo povezanosti in omejevalni ukrepi, sprejeti na njegovi podlagi, združljivi s ciljem iz člena 21(2)(c) PEU, ki je ohranjanje miru, preprečevanje sporov in krepitev mednarodne varnosti v skladu s cilji in načeli Ustanovne listine Združenih narodov, ki je bila 26. junija 1945 podpisana v San Franciscu (Združene države) (glej v tem smislu sodbo z dne 15. novembra 2023, OT/Svet, T‑193/22, EU:T:2023:716, točka 46).
86
Zato je treba trditev tožeče stranke v zvezi z neobstojem povezave med razmerami v Ukrajini in vlogo fizičnih oseb, na katere se nanašajo zadevni omejevalni ukrepi, zavrniti.
87
Poleg tega je treba zavrniti trditev tožeče stranke, da je uvrstitev njenega imena na sporna seznama samovoljna, ker naj bi obstajal le še en drug subjekt, zoper katerega so bili sprejeti omejevalni ukrepi na podlagi merila povezanosti. Ta trditev se namreč nanaša na uporabo merila povezanosti in ne na njegovo opredelitev.
88
Poleg tega se trditev tožeče stranke, da naj ne bi bila več pod nadzorom banke Sberbank, nanaša na vprašanje utemeljenosti razlogov za vpis in ne na vprašanje zakonitosti merila, ki je pravna podlaga za vpis njenega imena na sporna seznama.
89
Iz tega sledi, da je treba ugovor nezakonitosti, ki ga je uveljavljala tožeča stranka, zavrniti.
Tožbeni razlog: kršitev obveznosti obrazložitve
90
Tožeča stranka trdi, da Svet ni navedel zadostnih ali ustreznih razlogov za uvrstitev njenega imena na sporna seznama, s čimer je kršil člen 296, drugi odstavek, PDEU in člen 41(2)(c) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah (v nadaljevanju: Listina).
91
Prvič, tožeča stranka zatrjuje, da iz konteksta izpodbijanih aktov ne more razumeti obsega ukrepa, ki je bil sprejet zoper njo. Meni, da ni mogla predvideti, da bo Svet trdil, da je „pod nadzorom banke Sberbank“, saj jo je banka Sberbank prodala novemu lastniku.
92
Drugič, tožeča stranka trdi, da trditev, da naj bi ostala pod dejanskim nadzorom banke Sberbank, čeprav je napačna, ni obrazložena, saj bi jo Svet lahko dejansko natančneje obrazložil.
93
Tretjič, tožeča stranka v repliki dodaja, da iz obrazložitve ne more razumeti natančnih razlogov za vpis njenega imena na sporna seznama in njegovo ohranitev na njih. Čeprav je kontekst v uvodni izjavi 3 Sklepa 2022/2477 utemeljen z napadi Ruske federacije z izstrelki in droni na ukrajinske civiliste, naj Svet ne bi podal nobenega razumnega pojasnila, s katerim bi dokazal, kako je tožeča stranka v enakem položaju kot „osebe, ki so odgovorne“ za te napade.
94
Svet ob podpori Komisije prereka trditve tožeče stranke.
95
Spomniti je treba, da mora biti iz obrazložitve, ki se zahteva s členom 296 PDEU, jasno in nedvoumno razvidno razlogovanje institucije, ki je avtor tega akta, tako da se lahko zadevne osebe seznanijo z utemeljitvijo sprejetega ukrepa in da lahko pristojno sodišče opravi nadzor (sodba z dne 15. novembra 2012, Svet/Bamba, C‑417/11 P, EU:C:2012:718, točka 50; glej tudi sodbo z dne 22. aprila 2021, Svet/PKK, C‑46/19 P, EU:C:2021:316, točka 47 in navedena sodna praksa).
96
Obrazložitev, ki se zahteva s členom 296 PDEU, mora biti prilagojena naravi zadevnega akta in okoliščinam, v katerih je bil sprejet. Zahtevo po obrazložitvi je treba presojati glede na okoliščine posameznega primera, zlasti glede na vsebino tega akta, naravo podanih razlogov in interes, ki ga lahko imajo naslovniki ali druge osebe, na katere se navedeni akt neposredno in posamično nanaša, da dobijo pojasnila. V obrazložitvi zlasti ni treba niti podrobno navesti vseh upoštevnih dejanskih in pravnih okoliščin niti na razpravi pred sprejetjem tega akta podrobno odgovoriti na preudarke, ki jih je navedla zadevna oseba, ker je treba zadostnost obrazložitve presojati ne le glede na besedilo tega akta, ampak tudi glede na njegov kontekst in vsa pravna pravila, ki urejajo zadevno področje. Zato je akt, s katerim se posega v položaj, dovolj obrazložen, če je bil sprejet v kontekstu, ki ga zadevna oseba pozna in ji omogoča, da razume obseg ukrepa, sprejetega v zvezi z njo (sodba z dne 15. novembra 2012, Svet/Bamba, C‑417/11 P, EU:C:2012:718, točki 53 in 54; glej tudi sodbo z dne 22. aprila 2021, Svet/PKK, C‑46/19 P, EU:C:2021:316, točka 48 in navedena sodna praksa).
97
Poleg tega je bilo v sodni praksi pojasnjeno, da morajo biti v obrazložitvi akta Sveta, s katerim je bil sprejet omejevalni ukrep, poleg pravne podlage tega ukrepa navedeni tudi specifični in konkretni razlogi, zaradi katerih Svet pri odločanju na podlagi svoje diskrecijske pravice meni, da mora tak ukrep veljati tudi za zadevno stranko (glej sodbo z dne 27. julija 2022, RT France/Svet, T‑125/22, EU:T:2022:483, točka 105 in navedena sodna praksa).
98
Spomniti je tudi treba, da je obveznost obrazložitve iz člena 296 PDEU bistvena postopkovna zahteva, ki jo je treba razlikovati od vprašanja utemeljenosti obrazložitve, ki se nanaša na vsebinsko zakonitost spornega akta (glej v tem smislu sodbo z dne 2. aprila 1998, Komisija/Sytraval in Brink’s France, C‑367/95 P, EU:C:1998:154, točka 67). Obrazložitev odločbe namreč pomeni, da je treba izrecno navesti razloge, na katerih temelji ta odločba. Če so ti razlogi napačni, to vpliva na vsebinsko zakonitost odločbe, in ne na njeno obrazložitev, ki je lahko zadostna, čeprav navaja napačne razloge (sodba z dne 10. julija 2008, Bertelsmann in Sony Corporation of America/Impala, C‑413/06 P, EU:C:2008:392, točka 181).
99
V obravnavanem primeru je treba navesti, prvič, da je splošni kontekst, zaradi katerega je Svet sprejel zadevne omejevalne ukrepe, jasno predstavljen v uvodnih izjavah izpodbijanih aktov, v katerih se med drugim sklicuje na neizzvano in neupravičeno vojaško agresijo Ruske federacije proti Ukrajini. Prav tako sta jasno navedeni pravni podlagi, na katerih so bili sprejeti navedeni akti, in sicer člen 29 PEU in člen 215 PDEU.
100
Drugič, obrazložitev izpodbijanih aktov, sprejetih zoper tožečo stranko, je navedena v točki 10 zgoraj. V nasprotju s trditvami tožeče stranke je treba ugotoviti, da je besedilo obrazložitve dovolj jasno in natančno, da lahko tožeča stranka razume razloge, zaradi katerih je bilo njeno ime uvrščeno na sporna seznama in nato ohranjeno na njih. Natančneje, iz te obrazložitve izhaja, da je Svet v prvotnih aktih ter v aktih o ohranitvi iz marca 2023, septembra 2023 in marca 2024 ime tožeče stranke vpisal na sporna seznama in ga na njih ohranil na podlagi merila povezanosti.
101
Iz obrazložitve je namreč jasno razvidno, da je bilo ime tožeče stranke vpisano na sporna seznama, ker je „povezana z banko Sberbank“, ker je banka Sberbank ohranila dejanski nadzor nad njo ne glede na domnevni prenos njenih delnic na poslovneža iz Združenih arabskih emiratov. Z uporabo izraza „domnevni prenos“ je iz obrazložitve jasno razvidno, da Svet dvomi v prodajo tožeče stranke emiratskemu poslovnežu.
102
Tretjič, zavrniti je treba trditve tožeče stranke, da Svet ni zadostno pojasnil, kako naj bi ostala pod nadzorom banke Sberbank, kar naj ne bi bilo resnično. Ker se te trditve nanašajo na utemeljenost trditev iz obrazložitve vpisa na sporna seznama, se namreč z njimi dejansko zatrjuje napaka pri presoji in ne kršitev obveznosti obrazložitve in bodo obravnavane v okviru tretjega tožbenega razloga.
103
Četrtič, prav tako je treba zavrniti trditev tožeče stranke, ki jo je podala v repliki, da Svet ni navedel nikakršnega razumnega pojasnila, kako naj bi se znašla v enakem položaju kot „osebe, ki so odgovorne“ za napade z droni v Ukrajini. Čeprav se uvodna izjava 3 prvotnih aktov sklicuje na napade Ruske federacije z izstrelki in droni na civiliste ter civilne objekte in infrastrukturo v Ukrajini, je namreč treba ugotoviti, da je v tej uvodni izjavi – tako kot v uvodni izjavi 4 teh aktov, ki se nanaša na resnost razmer v Ukrajini – opisan splošni okvir, v katerega sta umeščena prvotna akta. V nasprotju s trditvami tožeče stranke pa namen prvotnih aktov ni to, da je tožeča stranka postavljena v enak položaj kot osebe, ki so odgovorne za te napade.
104
Zato iz obrazložitve izpodbijanih aktov izhaja, da so specifični in konkretni razlogi, zaradi katerih je Svet ime tožeče stranke vpisal na sporna seznama in ga nato ohranil na njih, navedeni dovolj jasno, da jih lahko razume, Splošno sodišče pa v zvezi s tem opravi nadzor.
105
Na podlagi zgoraj navedenega je treba tožbeni razlog, ki se nanaša na kršitev obveznosti obrazložitve, zavrniti.
Tožbeni razlog: kršitev pravice do izjave
106
Tožeča stranka v tožbi zatrjuje kršitev člena 41 Listine, natančneje kršitev pravice do izjave. Meni, da bi se moral Svet pred sprejetjem prvotnih aktov z njo posvetovati, saj učinek presenečenja ni bil potreben. V zvezi s tem trdi, prvič, da so finančni instrumenti skupine Fortenova Group, ki so v njeni lasti, tudi v primeru spremembe lastništva še vedno sredstva, ki so v Uniji, in da zato ni bilo nobenega tveganja, da se bodo finančni instrumenti prenesli izven Unije in izven področja uporabe Uredbe št. 269/2014, kakor je bila spremenjena z Uredbo 2022/330.
107
Drugič, tožeča stranka trdi, da je skupina Fortenova Group finančne instrumente že zamrznila, ko je bila še v lasti banke Sberbank. Tožeča stranka meni, da to, da bi se ji pred prvotnim vpisom njenega imena na sporna seznama omogočilo podati pripombe, torej ne bi imelo škodljivih posledic in ne bi povzročilo nikakršnega uhajanja sredstev izven Unije.
108
Tožeča stranka v prilagoditveni vlogi v zvezi z aktoma o ohranitvi iz septembra 2023 trdi, da je treba pred sprejetjem odločitve o ohranitvi imena neke osebe na spornih seznamih posredovati obremenilne dokaze in zadevni osebi omogočiti, da se o tem izjavi. Svet pa naj z njo pred ohranitvijo njenega imena na spornih seznamih ne bi vzpostavil stika.
109
Enako naj bi veljalo za akta o ohranitvi iz marca 2024, ki naj bi ju Svet sprejel s kršitvijo svoje obveznosti rednega pregledovanja.
110
Svet ob podpori Komisije prereka trditve tožeče stranke.
111
Spomniti je treba, da pravica do izjave v vsakem postopku, določena v členu 41(2)(a) Listine in ki je sestavni del spoštovanja pravice do obrambe, zagotavlja, da ima vsaka oseba možnost, da ustrezno in učinkovito poda svoje stališče v upravnem postopku, in to pred sprejetjem vsake odločbe, ki bi lahko negativno vplivala na njene interese (glej sodbo z dne 27. julija 2022, RT France/Svet, T‑125/22, EU:T:2022:483, točka 75 in navedena sodna praksa).
112
V okviru postopka, ki se nanaša na sprejetje odločitve o uvrstitvi imena osebe na seznam v prilogi k aktu o omejevalnih ukrepih, se na podlagi spoštovanja pravice do obrambe zahteva, da pristojni organ Unije zadevni osebi posreduje razloge in elemente, na katerih namerava ta organ utemeljiti svojo odločitev. Pristojni organ Unije mora v tem obvestilu tej osebi omogočiti, da učinkovito predstavi svoje stališče glede razlogov, ki so bili navedeni proti njej (glej v tem smislu sodbo z dne 18. julija 2013, Komisija in drugi/Kadi, C‑584/10 P, C‑593/10 P in C‑595/10 P, EU:C:2013:518, točki 111 in 112).
113
Vendar člen 52(1) Listine dopušča omejitve pri izvajanju pravic, ki jih ta zagotavlja, če zadevna omejitev spoštuje bistveno vsebino zadevne temeljne pravice in če je v skladu z načelom sorazmernosti nujna in dejansko ustreza ciljem splošnega interesa, ki jih priznava Unija (glej sodbo z dne 18. julija 2013, Komisija in drugi/Kadi, C‑584/10 P, C‑593/10 P in C‑595/10 P, EU:C:2013:518, točka 101 in navedena sodna praksa).
114
Sodišče je v zvezi s tem večkrat razsodilo, da je pravica do obrambe lahko predmet omejitev ali odstopanj, zlasti na področju omejevalnih ukrepov, sprejetih v okviru skupne zunanje in varnostne politike (SZVP) (glej v tem smislu sodbo z dne 21. decembra 2011, Francija/People’s Mojahedin Organization of Iran, C‑27/09 P, EU:C:2011:853, točka 67 in navedena sodna praksa).
115
Poleg tega je treba obstoj kršitve pravice do obrambe presojati glede na konkretne okoliščine vsake posamezne zadeve, zlasti glede na vrsto zadevnega akta, okoliščine njegovega sprejetja in pravna pravila, ki urejajo zadevno področje (glej sodbo z dne 18. julija 2013, Komisija in drugi/Kadi, C‑584/10 P, C‑593/10 P in C‑595/10 P, EU:C:2013:518, točka 102 in navedena sodna praksa).
116
Spomniti je treba še, da sodišče Unije razlikuje, na eni strani, med prvotno uvrstitvijo imena osebe na zadevne sezname in, na drugi strani, ohranitvijo imena te osebe na navedenih seznamih (glej v tem smislu sodbo z dne 30. aprila 2015, Al‑Chihabi/Svet, T‑593/11, EU:T:2015:249, točka 40).
117
Trditve tožeče stranke je treba analizirati ob upoštevanju teh načel sodne prakse.
– Prvotna akta
118
Na področju omejevalnih ukrepov je treba spomniti, da Svetu v primeru prvotnega sklepa ni treba zadevni osebi ali subjektu predhodno sporočiti razlogov, s katerimi namerava utemeljiti vključitev njenega oziroma njegovega imena na sporne sezname. Da ne bi bila ogrožena učinkovitost takega ukrepa, mora namreč ta že po svoji naravi omogočati učinek presenečenja in njegovo takojšnjo uporabo. V takem primeru načeloma zadostuje, da institucija zadevni osebi ali subjektu sporoči razloge in omogoči njeno oziroma njegovo zaslišanje hkrati s sprejetjem sklepa ali takoj potem (glej v tem smislu sodbi z dne 21. decembra 2011, Francija/People’s Mojahedin Organization of Iran, C‑27/09 P, EU:C:2011:853, točka 61, in z dne 14. oktobra 2009, Bank Melli Iran/Svet, T‑390/08, EU:T:2009:401, točki 92 in 93).
119
Poleg tega je treba poudariti, da niti upoštevne določbe Sklepa 2014/145, kakor je bil spremenjen s Sklepom 2022/329, in Uredbe št. 269/2014, kakor je bila spremenjena z Uredbo 2022/330, niti splošno načelo spoštovanja pravice do obrambe zadevnim strankam ne dajejo pravice do uradnega zaslišanja, saj zadostuje možnost, da pisno predstavijo svoje pripombe (glej po analogiji sodbo z dne 15. novembra 2023, OT/Svet, T‑193/22, EU:T:2023:716, točka 97 in navedena sodna praksa).
120
V obravnavani zadevi je treba ugotoviti, da je bilo ime tožeče stranke na sporna seznama prvič uvrščeno s prvotnima aktoma. Kot je razvidno iz točke 11 zgoraj, so bili razlogi za uvrstitev imena tožeče stranke na sporna seznama posredovani z obvestilom, ki je bilo 19. decembra 2022 objavljeno v Uradnem listu.
121
Na podlagi sodne prakse, na katero je bilo opozorjeno v točki 118 zgoraj, Svetu v okoliščinah obravnavane zadeve pred sprejetjem prvotnih aktov ni bilo treba pridobiti pripomb tožeče stranke.
122
Te ugotovitve ni mogoče omajati s trditvami tožeče stranke, da učinek presenečenja glede na to, da so bila njena sredstva že zamrznjena, ni bil potreben.
123
Čeprav so bila v obravnavanem primeru sredstva tožeče stranke v okviru skupine Fortenova Group zamrznjena že pred uvrstitvijo njenega imena na sporna sezama po vpisu banke Sberbank, je treba upoštevati tudi, da je bila ena od posledic zadevne transakcije prav sprostitev sredstev tožeče stranke. Tožeča stranka je na obravnavi namreč priznala, da bi morala biti sredstva, ki jih je imela v skupini Fortenova Group, sproščena po transakciji z dne 31. oktobra 2022, s katero jo je banka Sberbank prodala emiratskemu vlagatelju. To je bilo potrjeno tudi v elektronskem sporočilu emiratskega vlagatelja z dne 20. novembra 2022 skupini Fortenova Group, ki je bilo vključeno v prvi spis WK pod razdelkom „Dodatni dokazi“ in v katerem je bilo pojasnjeno, da na ta dan tožeča stranka ni bila več pod nadzorom subjekta, za katerega veljajo omejevalni ukrepi, ter v katerem je vlagatelj v bistvu zaprosil za možnost udeležbe in uveljavljanja glasovalnih pravic na sestankih skupine Fortenova Group. Tako Svet – čeprav sam ni priznal te prodaje – ni mogel biti prepričan, da bo to veljalo tudi za vse gospodarske subjekte, ki bi morali zamrzniti zadevna sredstva. Svet je ob upoštevanju tveganja sprostitve sredstev upravičeno menil, da je bil učinek presenečenja v obravnavanem primeru nujen za zagotovitev učinkovitosti omejevalnih ukrepov.
124
Iz navedenega izhaja, da Svet pri sprejemanju prvotnih aktov ni kršil pravice tožeče stranke do izjave.
– Akta o ohranitvi iz septembra 2023
125
Kar zadeva odločitev o ohranitvi omejevalnih ukrepov zoper osebo, za katero ti že veljajo, mora Svet tej osebi posredovati dokaze, s katerimi razpolaga, da utemelji svojo odločitev, ter ji omogočiti, da lahko pred sprejetjem te odločitve učinkovito poda svoje mnenje o razlogih v zvezi z njo. Ta dvojna postopkovna obveznost mora biti izpolnjena pred sprejetjem te odločitve (glej v tem smislu sodbi z dne 21. decembra 2011, Francija/People’s Mojahedin Organization of Iran, C‑27/09 P, EU:C:2011:853, točka 62 in navedena sodna praksa, in z dne 18. julija 2013, Komisija in drugi/Kadi, C‑584/10 P, C‑593/10 P in C‑595/10 P, EU:C:2013:518, točke od 111 do 113 in navedena sodna praksa).
126
Vendar je treba ugotoviti, da mora Svet spoštovati pravico do izjave pred sprejetjem aktov, s katerimi se ohranijo omejevalni ukrepi zoper osebe, za katere ti ukrepi že veljajo, če je zoper te osebe uporabil nove dokaze, ne pa kadar ta ohranitev temelji na istih razlogih, s katerimi se je utemeljilo sprejetje prvotnega akta o sprejetju zadevnih omejevalnih ukrepov (sodbi z dne 28. julija 2016, Tomana in drugi/Svet in Komisija, C‑330/15 P, neobjavljena, EU:C:2016:601, točka 67, in z dne 7. junija 2023, Shakutin/Svet, T‑141/21, neobjavljena, EU:T:2023:303, točka 74).
127
Kadar ohranitev imena zadevne osebe ali subjekta na seznamu oseb ali subjektov, za katere veljajo omejevalni ukrepi, temelji na istih razlogih, kot so tisti, ki so utemeljevali sprejetje prvotnega akta, ne da bi se upoštevali novi dokazi v zvezi z njo ali njim, Svetu – zato da bi bila spoštovana njena oziroma njegova pravica do izjave – ni treba ponovno sporočiti obremenilnih dokazov (sodba z dne 22. junija 2022, Haswani/Svet, T‑479/21, neobjavljena, EU:T:2022:383, točka 85; v tem smislu glej tudi sodbo z dne 7. aprila 2016, Central Bank of Iran/Svet, C‑266/15 P, EU:C:2016:208, točki 32 in 33).
128
Svet je v obravnavanem primeru tožečo stranko z dopisom z dne 15. septembra 2023 obvestil o ohranitvi njenega imena na spornih seznamih. V zvezi s tem je treba ugotoviti, da se obrazložitev aktov o ohranitvi iz septembra 2023 v zvezi s tožečo stranko ni spremenila in da Svet ni predložil novih obremenilnih dokazov, s katerimi bi dopolnil dokazno podlago, na kateri je temeljila ohranitev njenega imena na spornih seznamih, zato mu ni bilo treba na lastno pobudo in brez zahteve tožeče stranke v tem smislu ponovno posredovati obremenilnih dokazov in ji dati možnost, da poda pripombe.
129
Zato je treba drugi tožbeni razlog zavrniti v delu, v katerem se nanaša na akta o ohranitvi iz septembra 2023.
– Akta o ohranitvi iz marca 2024
130
Kot izhaja iz točke 21 zgoraj, je bilo ime tožeče stranke z aktoma o ohranitvi iz marca 2024 na spornih seznamih ohranjeno iz nespremenjenih razlogov. Poleg tega je treba ugotoviti, da se Svet pri sprejemanju teh aktov ni oprl na noben nov obremenilni dokaz. Zato v skladu s sodno prakso, navedeno v točkah od 125 do 127 zgoraj, Svet za to, da bi spoštoval pravico tožeče stranke do izjave, ni bil zavezan tožeči stranki ponovno posredovati obremenilnih dokazov zoper njo in jo pred sprejetjem aktov o ohranitvi iz marca 2024 zaslišati.
131
Poleg tega v nasprotju s tem, kar trdi tožeča stranka, to, da je Svet pred sprejetjem odločitve o ohranitvi njenega imena na spornih seznamih ni zaslišal, v skladu s sodno prakso, navedeno v točkah od 125 do 127 zgoraj, ne more pomeniti kršitve obveznosti ponovnega pregleda Sveta.
132
Na podlagi vseh navedenih preudarkov je treba tožbeni razlog, ki se nanaša na kršitev pravice do izjave, zavrniti.
Tožbeni razlog: napaka pri presoji
– Uvodne ugotovitve
133
Najprej, čeprav ima Svet do neke mere diskrecijsko pravico, da v vsakem posameznem primeru ugotovi, ali so pravna merila, na katerih temeljijo zadevni omejevalni ukrepi, izpolnjena, pa morata sodišči Unije vseeno zagotoviti načeloma celovit nadzor nad zakonitostjo vseh aktov Unije (glej v tem smislu sodbi z dne 3. julija 2014, National Iranian Tanker Company/Svet, T‑565/12, EU:T:2014:608, točki 54 in 55, in z dne 26. oktobra 2022, Ovsyannikov/Svet, T‑714/20, neobjavljena, EU:T:2022:674, točka 61 in navedena sodna praksa).
134
Poleg tega je treba poudariti, da učinkovitost sodnega nadzora, ki ga zagotavlja člen 47 Listine, med drugim zahteva, da se sodišče Unije prepriča, ali sklep, s katerim so bili omejevalni ukrepi sprejeti ali ohranjeni in ki je za zadevno osebo ali subjekt posamični akt, temelji na dovolj trdni dejanski podlagi. To vključuje preverjanje dejstev, ki so navedena v obrazložitvi, na kateri navedeni sklep temelji, tako da sodni nadzor ni omejen na presojo abstraktne verjetnosti navedenih razlogov, temveč se nanaša na vprašanje, ali so ti razlogi – oziroma vsaj eden od njih, za katerega se šteje, da sam po sebi zadostuje za utemeljitev navedenega sklepa – utemeljeni (sodbi z dne 18. julija 2013, Komisija in drugi/Kadi, C‑584/10 P, C‑593/10 P in C‑595/10 P, EU:C:2013:518, točka 119, in z dne 5. novembra 2014, Mayaleh/Svet, T‑307/12 in T‑408/13, EU:T:2014:926, točka 128).
135
Tako presojo je treba opraviti tako, da se dokazi in informacije ne obravnavajo ločeno, temveč v okviru, v katerega so umeščeni. Svet namreč izpolni dokazno breme, ki ga nosi, če sodišču Unije predloži sklenjen sklop dovolj konkretnih, natančnih in skladnih indicev, ki omogočajo, da se dokaže obstoj zadostne povezave med subjektom, za katerega velja ukrep zamrznitve njegovih sredstev, in režimom ali, na splošno, spornimi situacijami (glej sodbo z dne 20. julija 2017, Badica in Kardiam/Svet, T‑619/15, EU:T:2017:532, točka 99 in navedena sodna praksa).
136
Pristojni organ Unije je namreč tisti, ki mora v primeru izpodbijanja dokazati utemeljenost razlogov, navedenih zoper zadevno osebo, in ni dolžnost zadnje, da predloži negativni dokaz o neutemeljenosti navedenih razlogov. Predložene informacije in dokazi morajo utemeljevati razloge, ki so bili navedeni zoper zadevno osebo (sodbi z dne 18. julija 2013, Komisija in drugi/Kadi, C‑584/10 P, C‑593/10 P in C‑595/10 P, EU:C:2013:518, točki 121 in 122, in z dne 3. julija 2014, National Iranian Tanker Company/Svet, T‑565/12, EU:T:2014:608, točka 57).
137
V zvezi s tem je treba poudariti, da je treba pri tem upoštevati kontekst zadevnih ukrepov in stopnjo dokazov, ki se lahko zahteva od Sveta, prilagoditi dejstvu, da je dostop do objektivnih dokazov in informacij otežen (glej sodbo 1. junija 2022, Prigozhin/Svet, T‑723/20, neobjavljena, EU:T:2022:317, točka 102 in navedena sodna praksa).
138
Poleg tega je treba ugotoviti, da je dejavnost sodišča Unije urejena z načelom proste presoje dokazov, edino merilo za presojo vrednosti predloženih dokazov pa je njihova verodostojnost. V zvezi s tem je treba za presojo dokazne vrednosti nekega dokumenta preveriti verjetnost podatkov, ki jih vsebuje, upoštevati zlasti izvor dokumenta, okoliščine njegove izdelave in njegovega naslovnika ter se vprašati, ali se glede na njegovo vsebino zdi razumen in zanesljiv (glej sodbo z dne 31. maja 2018, Kaddour/Svet, T‑461/16, EU:T:2018:316, točka 107 in navedena sodna praksa).
139
Poleg tega je treba spomniti, da so omejevalni ukrepi po naravi varstveni in že po definiciji začasni ukrepi, katerih veljavnost je vedno odvisna od tega, ali so dejanske in pravne okoliščine, na podlagi katerih so bili ti ukrepi sprejeti, še vedno podane, in od tega, ali jih je treba, da bi bil njihov cilj uresničen, ohraniti v veljavi. Tako mora Svet pri rednem pregledu teh omejevalnih ukrepov ponovno presoditi razmere in pripraviti analizo učinka takih ukrepov, da se ugotovi, ali so omogočili dosego ciljev prvotnega vpisa imen zadevnih oseb in subjektov na sporne sezname ali pa je v zvezi s temi osebami in subjekti še vedno mogoča enaka ugotovitev (sodba z dne 12. februarja 2020, Amisi Kumba/Svet, T‑163/18, EU:T:2020:57, točki 58 in 59).
140
Nazadnje, spomniti je treba, da je treba v skladu z ustaljeno sodno prakso zakonitost akta Unije presojati glede na dejanske in pravne okoliščine, ki so obstajale na dan sprejetja akta (glej sodbi z dne 3. septembra 2015, Inuit Tapiriit Kanatami in drugi/Komisija, C‑398/13 P, EU:C:2015:535, točka 22 in navedena sodna praksa, in z dne 4. septembra 2015, NIOC in drugi/Svet, T‑577/12, neobjavljena, EU:T:2015:596, točka 112 in navedena sodna praksa).
141
Na podlagi teh preudarkov je treba preveriti, ali je Svet storil napake pri presoji, ko se je odločil ime tožeče stranke uvrstiti na sporna seznama ter ga nato na njih ohraniti.
142
V obravnavanem primeru je treba ugotoviti, da se je Svet pri utemeljitvi uvrstitve imena tožeče stranke na sporna seznama oprl na dokaze iz prvega spisa WK, pri ohranitvi njenega imena na njih pa na drugi in tretji spis WK.
143
V prvem spisu WK so ti dokazi:
–
sodba rechtbank Amsterdam (sodišče v Amsterdamu, Nizozemska) z dne 6. septembra 2022 (listina št. 1);
–
dokument družbe Kroll Issuer Services Ltd z dne 5. aprila 2022 (listina št. 2);
–
posnetek zaslona spletnega mesta skupine Fortenova Group (listina št. 3);
–
izpisek iz ruskega enotnega državnega registra pravnih oseb z dne 14. septembra 2022 (listina št. 4);
–
izpisek iz ruskega enotnega državnega registra pravnih oseb z dne 3. novembra 2022 (listina št. 5);
–
članek tiskovne agencije Reuters z dne 3. novembra 2022 (listina št. 6);
–
članek iz Euractiva z dne 8. novembra 2022 (listina št. 7);
–
članek iz Bloomberg News z dne 21. novembra 2022 (listina št. 8);
–
obvestilo za javnost na spletnem mestu skupine Fortenova Group z dne 12. marca 2021 (listina št. 9);
–
posnetek zaslona spletnega mesta skupine Fortenova Group (listina št. 10);
–
posnetek zaslona spletnega mesta skupine GFC Media Group (listina št. 11);
–
članek iz časopisa Večernji list z dne 8. novembra 2022 (listina št. 12).
144
V prvem spisu WK je tudi več dokumentov, zbranih pod naslov „Dodatni dokazi“, v katerem so ti dokumenti:
–
pisne vloge, ki so bile v okviru spora med emiratskim vlagateljem in zlasti skupino Fortenova Group vložene pri rechtbank Amsterdam (sodišče v Amsterdamu), in priloge k tem vlogam, in sicer dopis hrvaškega ministrstva za zunanje in evropske zadeve z dne 25. novembra 2022, izpisek iz ruskega enotnega državnega registra pravnih oseb v zvezi s tožečo stranko z dne 31. oktobra 2022, dokaz o plačilu z dne 31. oktobra 2022, ki ga je prek namenskega sklada v korist banke Sberbank opravil emiratski vlagatelj, izpisek iz ruskega enotnega državnega registra pravnih oseb o tem namenskem skladu z dne 22. novembra 2022, izjava emiratskega vlagatelja z dne 22. novembra 2022, dopis skupine Fortenova Group tožeči stranki z dne 22. novembra 2022, letno poročilo družbe Fortenova Group TopCo za leto 2021;
–
elektronsko sporočilo z dne 20. novembra 2022, ki ga je emiratski vlagatelj poslal družbi Fortenova Group STAK;
–
memorandum odvetniške pisarne z dne 14. decembra 2022, naslovljen na skupino Fortenova Group, in priloge k temu memorandumu, med katerimi so pogodba o prodaji tožeče stranke, ki so jo sklenili družbi SBC Aktiv in SBK Uranium na eni strani ter emiratski vlagatelj na drugi strani, posojilna pogodba med emiratskim vlagateljem in namenskim skladom, uporabljenim za izvedbo transakcije, izpiska iz ruskega enotnega državnega registra pravnih oseb v zvezi s tožečo stranko z dne 31. oktobra 2022 in 15. novembra 2022, sporazum o odstopu terjatve z dne 31. oktobra 2022 med banko Sberbank in emiratskim vlagateljem, dokaz o plačilu z dne 31. oktobra 2022, ki ga je prek namenskega sklada emiratski vlagatelj opravil v korist banke Sberbank, izpiska iz ruskega enotnega državnega registra pravnih oseb o tem namenskem skladu z dne 8. novembra 2022 in 24. novembra 2024, izjava o izpolnitvi obveznosti s strani tretje osebe, ki jo je emiratski vlagatelj naslovil na banko Sberbank.
145
V drugem spisu WK je le sodba Gerechtshof Amsterdam (višje sodišče v Amsterdamu, Nizozemska) z dne 29. decembra 2022.
146
V tretjem spisu WK je le povzetek tajnega dokaza, v katerem je navedeno: „Dokaz, ki temelji na uradnih registrih družb in potrjuje, da je družba SBK Art LLC odvisna družba pod nadzorom vlade Ruske federacije“.
– Zanesljivost dokazov, ki jih je predložil Svet
147
Tožeča stranka izpodbija zanesljivost dokazov iz prvega spisa WK, na katere se je Svet oprl pri uvrstitvi njenega imena na sporna seznama, ker meni, da izhajajo iz nezanesljivih virov, in sicer povprečno kakovostnih člankov in blogov, objavljenih na spletu. Natančneje, tožeča stranka trdi, da so v medijskih člankih iz prvega spisa WK zgolj povzete uradne izjave glavnega izvršnega direktorja družbe Fortenova Hrvaška. Tožeča stranka poleg tega prereka dokazno vrednost dokumenta odvetniške pisarne, v katerem naj med drugim ne bi bilo podatka o avtorju in naj bi bil napisan v interesu skupine Fortenova Group.
148
Svet trditve tožeče stranke izpodbija. Trdi, da se ni omejil na članke, ampak je zbral tudi dokaze iz uradnih dokumentov in sodnih postopkov pred nizozemskimi sodišči.
149
Spomniti je treba, da mora presoja organov Unije, kadar ti nimajo preiskovalnih pooblastil v tretjih državah, dejansko temeljiti na virih informacij, dostopnih javnosti, poročilih, člankih v medijih, poročilih tajnih služb ali drugih podobnih virih informacij. Članki se v skladu s sodno prakso lahko uporabijo za podkrepitev obstoja nekaterih dejstev, če so dovolj konkretni, natančni in se skladajo z dejstvi, opisanimi v njih. V zvezi s tem bi bilo od Sveta pretirano in nesorazmerno zahtevati, naj sam opravi preiskave na terenu v zvezi z resničnostjo dejstev, o katerih poročajo številni mediji (glej sodbo 1. junija 2022, Prigozhin/Svet, T‑723/20, neobjavljena, EU:T:2022:317, točka 59 in navedena sodna praksa).
150
Najprej je treba navesti, da tožeča stranka izpodbija zanesljivost dokazov, ki so zgolj v prvem spisu WK.
151
Najprej je treba zavrniti trditev tožeče stranke, da se je Svet pri uvrstitvi njenega imena na sporna seznama oprl le na povprečno kakovostne članke in bloge. Ugotoviti je namreč treba, da članki izvirajo iz različnih virov digitalnih informacij, kot so tiskovna agencija Reuters (listina št. 6), Euractiv (listina št. 7) in Bloomberg News (listina št. 8). V zvezi z zanesljivostjo dokazov, ki jih je predložil Svet, je treba spomniti, da – kot je bilo poudarjeno v točki 149 zgoraj – mora presoja organov Unije, kadar ti v tretjih državah nimajo preiskovalnih pooblastil, dejansko temeljiti na virih informacij, dostopnih javnosti, poročilih, člankih ali drugih podobnih virih informacij. Tožeča stranka tudi ni predložila nobenega drugega dokaza, s katerim bi bilo mogoče izpodbiti zanesljivost navedenih dokazov.
152
Dalje, tožeča stranka trdi, da so v člankih le povzete izjave predstavnika skupine Fortenova Group. V zvezi s tem je treba glede listine št. 6 iz prvega spisa WK, ki je članek tiskovne agencije Reuters, in listine št. 7, ki je članek iz Euractiva, ugotoviti, da ne vsebujeta izjav predstavnika skupine Fortenova Group. V zvezi z listino št. 8, ki je članek iz Bloomberg News, je treba ugotoviti, da so v tej objavi dejansko navedene izjave predstavnika skupine Fortenova Group in se nanaša tudi na izjave predstavnika banke Sberbank. Vendar se zgolj z dejstvom, da so v članku navedene izjave predstavnika neke družbe, ne more izpodbiti dokazna vrednost tega dokaza, v katerem so tudi druge informacije. Poleg tega je treba ugotoviti, da tožeča stranka ni predložila nobenega dokaza, s katerim bi izkazala nepravilnost izjav in informacij, ki so bile vsebovane v zadevnih člankih.
153
Na podlagi navedenega in ker tožeča stranka ni navedla nobenega dokaza, s katerim bi izpodbila zanesljivost virov, na katere se je oprl Svet, je treba te vire šteti za razumne in zanesljive v smislu sodne prakse, navedene v točki 138 zgoraj.
154
Nazadnje, glede dokumenta odvetniške pisarne, ki spada med dokumente, ki jih je Svet dodal v razdelek „Dodatni dokazi“ prvega spisa WK, je treba po zgledu Sveta ugotoviti, da ima to pravno mnenje, ki je bilo izdelano na prošnjo skupine Fortenova Group, šibko dokazno vrednost.
– Uporaba merila povezanosti za tožečo stranko
155
Tožeča stranka v bistvu trdi, da Svet ni predložil konkretnih, natančnih in skladnih dokazov, na katerih bi bilo mogoče oblikovati zadostno dejansko podlago za utemeljitev vpisa njenega imena na sporna seznama in njegove ohranitve na njih. Tožeča stranka izpodbija dejstvo, da naj bi jo banka Sberbank še naprej nadzorovala, in trdi, da Svet o takem dejanskem nadzoru ni predložil dokaza. Prvič, tožeča stranka izpodbija del obrazložitve vpisa, v katerem je navedeno, da naj bi jo banka Sberbank domnevno prodala, in trdi, da je bila ta prodaja izvedena na podlagi ruskega prava in da Svet ni dokazal, da je ni bilo.
156
Drugič, tožeča stranka prereka, da dejstvo, da je eden od članov upravnega odbora skupine Fortenova Group, ki je bil prav tako zaposlen pri banki Sberbank, ostal na svojem položaju tudi po tem, ko jo je banka Sberbank prodala, dokazuje obstoj nadzora te banke, in to še toliko bolj, ker so bila njena sredstva in glasovalne pravice v skupini Fortenova Group zamrznjene in naj ne bi mogla zamenjati tega člana upravnega odbora.
157
Tretjič, tožeča stranka prereka analizo iz dokumenta odvetniške družbe iz prvega spisa WK, v kateri je ugotovljeno, da ni dovolj informacij za odločitev o skladnosti njene prodaje, ki jo je izvedla banka Sberbank, s pravom Unije in o okoliščinah te prodaje. Tožeča stranka trdi, da okoliščine prodaje in financiranje transakcije s posojilom ruske banke niso bile neobičajne.
158
Četrtič, tožeča stranka trdi, da na podlagi dokazov iz prvega spisa WK ni mogoče dokazati, da je bila na dan sprejetja prvotnih aktov pod nadzorom banke Sberbank.
159
Natančneje, tožeča stranka izpodbija dokument iz prvega spisa WK, katerega avtor je hrvaško ministrstvo za zunanje in evropske zadeve in v skladu s katerim naj bi bila še vedno pod nadzorom banke Sberbank, zlasti zato, ker pri hrvaških organih ni bila vložena nobena prošnja za odobritev njene prodaje. Tožeča stranka trdi, da navedenim organom te prodaje ni bilo treba odobriti, saj se člen 17(e) Uredbe št. 269/2014, v skladu s katerim se ta uredba uporablja „za vse pravne osebe, subjekte ali organe v zvezi z vsakim poslom, opravljenim v celoti ali delno znotraj Unije“, ni uporabljal.
160
Tožeča stranka v repliki na eni strani dodaja, da stališče Sveta, s katerim izpodbija veljavnost transakcije, s katero jo je banka Sberbank prodala emiratskemu vlagatelju, ni utemeljeno. Trdi namreč, da ta transakcija, v katero sta bila vključena ruski prodajalec (banka Sberbank), rusko premoženje (tožeča stranka) in emiratski kupec, ni spadala na področje uporabe člena 17 Uredbe št. 269/2014. Tožeča stranka trdi, da je imela banka Sberbank prosto pot, da jo proda brez uporabe odstopanja iz člena 6b(2b) Uredbe št. 269/2014.
161
Na drugi strani tožeča stranka prereka trditev Sveta v zvezi z izogibanjem, saj naj transakcija, sklenjena zunaj Unije s tujim kupcem, katere predmet je tuje premoženje, ne bi mogla pomeniti izogibanje v smislu člena 9 Uredbe št. 269/2014.
162
Tožeča stranka v prilagoditvenih vlogah v zvezi z akti o ohranitvi iz septembra 2023 in marca 2024 ponovno navaja trditev, da Svet ni predložil nobenega prepričljivega dokaza povezavi med njo in banko Sberbank.
163
Svet ob podpori Republike Hrvaške, Kraljevine Nizozemske in Komisije izpodbija trditve tožeče stranke.
164
Ugotoviti je treba, da obrazložitev izpodbijanih aktov temelji na merilu povezanosti iz člena 2(1), in fine, Sklepa 2014/145, kakor je bil spremenjen s Sklepom 2022/329, in člena 3(1), in fine, Uredbe št. 269/2014, kakor je bila spremenjena z Uredbo 2022/330.
165
V zvezi s tem je treba poudariti, da čeprav je pojem „povezanost“ v aktih Sveta, ki se nanašajo na omejevalne ukrepe, pogosto uporabljen, pa kot tak ni opredeljen in je njegov pomen odvisen od zadevnega okvira in okoliščin. To pomeni, da se za tak pojem lahko šteje, da se nanaša na fizične ali pravne osebe, ki so na splošno povezane s skupnimi interesi, pri čemer ni treba, da so povezane prek gospodarske dejavnosti, vendar pa ta povezanost ne more temeljiti izključno na družinski povezavi (sodba z dne 25. oktobra 2023, QF/Svet, T‑386/22, neobjavljena, EU:T:2023:670, točka 54; glej v tem smislu tudi sodbo z dne 8. marca 2023, Prigozhina/Svet, T‑212/22, neobjavljena, EU:T:2023:104, točke 93, 103 in 104 ter navedena sodna praksa).
166
Merilo povezanosti je torej mogoče razlagati tako, da se nanaša na katero koli fizično ali pravno osebo ali subjekt, ki je – na način, kot je opredeljen v točki 165 zgoraj – povezan z osebo, za katero veljajo omejevalni ukrepi na podlagi enega od meril za vpis, določenih s Sklepom 2014/145, kakor je bil spremenjen s Sklepom 2022/329, in Uredbo št. 269/2014, kakor je bila spremenjena z Uredbo 2022/330.
167
Poleg tega, kadar je subjekt v lasti ali pod nadzorom subjekta, za katerega veljajo omejevalni ukrepi na podlagi enega od meril za uvrstitev na seznam iz Sklepa 2014/145, kakor je bil spremenjen s Sklepom 2022/329, in Uredbe št. 269/2014, kakor je bila spremenjena z Uredbo 2022/330, pomeni kapitalska povezanost ali razmerje nadzora med tema subjektoma očitno povezanost v smislu, ki je opisan v točki 165 zgoraj, saj obstaja nezanemarljivo tveganje, da bo zadevni obvladujoči subjekt pritiskal na subjekt, ki je v njegovi lasti ali pod njegovim nadzorom, da bi se izognil učinku ukrepov, ki veljajo zoper njega (glej po analogiji sodbo z dne 4. septembra 2015, NIOC in drugi/Svet, T‑577/12, neobjavljena, EU:T:2015:596, točka 114).
168
Spomniti je treba, da so razlogi, zaradi katerih je bilo ime tožeče stranke vpisano na sporna seznama, navedeni v točki 10 zgoraj in da so v aktih o ohranitvi iz marca 2023, septembra 2023 in marca 2024 ostali nespremenjeni. Iz njih v bistvu izhaja, da je bila tožeča vpisana na sporna seznama in nato na njih ohranjena kot subjekt, povezan z banko Sberbank, zaradi njenega statusa odvisne družbe, ker je bila ustanovljena posebej zaradi imetništva interesov banke Sberbank v skupini Fortenova Group, in zaradi dejanskega nadzora, ki ga je banka Sberbank ohranila nad tožečo stranko, ne glede na domnevni prenos njenih delnic na poslovneža iz Združenih arabskih emiratov.
169
V tem okviru je treba preveriti, ali je Svet z dokazi, ki jih je predložil v okviru sprejetja izpodbijanih aktov, izpolnil svoje dokazno breme in ali ti dokazi pomenijo sklenjen sklop dovolj konkretnih, natančnih in skladnih indicev za utemeljitev razlogov za vpis imena tožeče stranke na sporna seznama na podlagi merila povezanosti.
170
V obravnavani zadevi med strankama, kar zadeva status tožeče stranke kot odvisne družbe banke Sberbank zaradi imetništva interesov banke Sberbank v skupini Fortenova Group, ni sporno, da je bila banka Sberbank, ko je bilo njeno ime s Sklepom 2022/1272 in Izvedbeno uredbo 2022/1270 dodano na sporna seznama, prek svojih odvisnih družb SBK Uranium in SBC Aktiv stoodstotna lastnica tožeče stranke. Tožeča stranka poleg tega ne prereka, da je bila 10. decembra 2021 ustanovljena kot namenski sklad, da bi postala lastnica potrdil o vlogah in zamenljivih obveznic, ki jih je banka Sberbank imela v skupini Fortenova Group, in sicer v družbi Fortenova Group TopCo s sedežem na Nizozemskem. Tožeča stranka prav tako ne prereka, da je banka Sberbank 5. aprila 2022 navedena potrdila o vlogah in zamenljive obveznice prenesla nanjo.
171
Svet pa je 21. julija 2022 sprejel Sklep 2022/1272 in Izvedbeno uredbo 2022/1270, s katerima je ime banke Sberbank pod številko 108 vpisal na sporna seznama. V skladu s členom 2 Uredbe št. 269/2014 so bili na dan vpisa imena banke Sberbank na sporna seznama, in sicer 21. julija 2022, zamrznjeni vsa sredstva in gospodarski viri, ki so bili v lasti, posesti ali pod nadzorom banke Sberbank v Uniji, prav tako ji ni bilo mogoče, neposredno ali posredno, dati na voljo nobenega sredstva ali gospodarskega vira, kar je med drugim vključevalo potrdila o vlogah in zamenljive obveznice v družbi Fortenova Group TopCo s sedežem na Nizozemskem, ki jih je banka Sberbank posredno posedovala prek tožeče stranke. Poleg tega so bili od tega datuma zamrznjeni tudi glasovalne pravice in deleži, povezani s temi potrdili o vlogah in zamenljivimi obveznicami, ker je šlo za gospodarske vire v smislu člena 1(d) Uredbe št. 269/2014.
172
Zato je bil edini namen tožeče stranke, da v obliki namenskega sklada poseduje potrdila o vlogah in zamenljive obveznice banke Sberbank v družbi Fortenova Group TopCo s sedežem na Nizozemskem, ki so bila zamrznjena po vpisu imena banke Sberbank na sporna seznama.
173
Tožeča stranka ne prereka, da so bila potrdila o vlogah in zamenljive obveznice, ki jih je imela v družbi Fortenova Group TopCo s sedežem na Nizozemskem, od vpisa imena banke Sberbank na sporna seznama zamrznjena. Vendar tožeča stranka trdi, da od 31. oktobra 2022, ko sta jo odvisni družbi banke Sberbank – družbi SBK Uranium in SBC Aktiv – prodali emiratskemu vlagatelju, ni bila več odvisna družba banke Sberbank in da zato na datum vpisa njenega imena na sporna seznama, to je 16. december 2022, in na datum sprejetja aktov o ohranitvi iz marca 2023, septembra 2023 in marca 2024 ni bila več odvisna družba banke Sberbank.
174
V zvezi s to prodajo prvi spis WK vsebuje pogodbo o prodaji tožeče stranke, ki so jo podpisali družbi SBK Uranium in SBC Aktiv ter ta emiratski vlagatelj in katere predmet je terjatev banke Sberbank po tem, ko so bili potrdila o vlogah in zamenljive obveznice v družbi Fortenova Group TopCo 5. aprila 2022 preneseni na tožečo stranko. V prvem spisu WK so tudi posojilna pogodba, sklenjena med namenskim skladom (ki ga je emiratski vlagatelj uporabil za nakup tožeče stranke) in rusko banko, dokazilo o nakazilu, ki ga je ta banka 31. oktobra 2022 izvedla v korist tega sklada, in dokazilo o nakazilu, ki ga je navedeni sklad na isti datum izvedel v korist banke Sberbank za plačilo te terjatve.
175
Svet ob podpori Republike Hrvaške, Kraljevine Nizozemske in Komisije meni, da ta prodaja v Uniji nima učinka, ker je pristojni nacionalni organ v skladu z odstopanjem iz člena 6b(2b) Uredbe št. 269/2014 ni odobril.
176
V zvezi s tem je treba spomniti, da je iz točke 171 zgoraj razvidno, da so bili potrdila o vlogah in zamenljive obveznice družbe Fortenova Group TopCo s sedežem v Uniji, ki so bile v lasti tožeče stranke, od vpisa imena banke Sberbank na sporna seznama, to je 21. julija 2022, v skladu s členom 2 Uredbe št. 269/2014 zamrznjeni.
177
Člen 1(f) Uredbe št. 269/2014 opredeljuje pojem „zamrznitev finančnih sredstev“ kot „preprečitev vsakršnega premika, prenosa, spremembe, uporabe finančnih sredstev, dostopa do njih ali kakršnega koli ravnanja z njimi, ki bi imelo za posledico spremembe v njihovi količini, znesku, lokaciji, lastništvu, posedovanju, vrsti, namembnosti ali kakršno koli drugo spremembo, ki bi omogočila uporabo finančnih sredstev, vključno s upravljanjem portfelja“.
178
Zato, kot izhaja iz uporabe člena 1(f) Uredbe št. 269/2014 v obravnavani zadevi, potrdila o vlogah in zamenljive obveznice, ki so v lasti tožeče stranke, od vpisa imena banke Sberbank na sporna seznama, to je od 21. julija 2022, niso več mogli biti predmet nobenega premika, prenosa, spremembe, uporabe ali dostopa, česar posledica bi med drugim bila sprememba v njihovem lastništvu, posedovanju ali kakršna koli druga sprememba, ki bi omogočila njihovo uporabo.
179
Edina možnost za sprostitev navedenih potrdil o vlogah in zamenljivih obveznic, ki so bile v lasti tožeče stranke, je bil bodisi umik imena banke Sberbank s spornih seznamov bodisi uporaba ene od možnosti odstopanja, ki so določene v Uredbi št. 269/2014.
180
V zvezi s tem je treba ugotoviti, da je Svet v trenutku vpisa imena banke Sberbank na sporna seznama s Sklepom 2022/1272 v člen 2(15) Sklepa 2014/145, kakor je bil spremenjen s Sklepom 2022/329, vstavil odstopanje, ki se izrecno nanaša na banko Sberbank, vpisano pod številko 108, ki pod nekaterimi pogoji določa sprostitev zamrznjenih sredstev ali gospodarskih virov. Poleg tega je v členu 6b(2b) Uredbe št. 269/2014, kakor je bila spremenjena z Uredbo 2022/330, določeno enako odstopanje, ki je ubesedeno z enakimi izrazi, kot so uporabljeni v členu 2(15) Sklepa 2014/145, kakor je bil spremenjen s Sklepom 2022/329.
181
Spomniti je treba, da ima tožeča stranka v lasti potrdila o vlogah in zamenljive obveznice družbe Fortenova Group TopCo s sedežem na Nizozemskem. Poleg tega med strankama ni sporno, da v zvezi s prodajo tožeče stranke emiratskemu vlagatelju pri pristojnem nizozemskem nacionalnem organu in tudi ne pri nobenem drugem nacionalnem organu države članice ni bila podana nobena prošnja za odobritev. To med drugim potrjujejo dokazi št. 7, 8 in 9 iz prvega spisa WK, ki so članki, ki so jih objavili tiskovna agencija Reuters, Euractiv in Bloomberg News in v skladu s katerimi v zvezi s tem, da je banka Sberbank tožečo stranko prenesla na emiratskega vlagatelja, pri hrvaških ali nizozemskih organih ni bila vložena prošnja za odobritev.
182
Tožeča stranka meni, da se člen 6b(2b) Uredbe št. 269/2014 uporablja le, če transakcija spada na področje uporabe člena 17 Uredbe št. 269/2014, za kar pa naj v obravnavanem primeru ne bi šlo, ker se je zadevna transakcija nanašala na prenos lastništva ruskega subjekta, in sicer same tožeče stranke, v skladu z ruskim pravom, in so bile vanjo vključene fizične ali pravne osebe, ki niso bile državljani Unije in niso imele sedeža v Uniji.
183
Na prvem mestu je treba ugotoviti, ali se je Uredba št. 269/2014 uporabljala za transakcijo, s katero je banka Sberbank prek odvisnih družb SBC Aktiv in SBK Uranium tožečo stranko odsvojila emiratskemu vlagatelju.
184
V zvezi s tem je treba spomniti, da člen 17(a) Uredbe št. 269/2014 določa, da se ta uredba uporablja „na ozemlju Unije, vključno z njenim zračnim prostorom“.
185
V obravnavani zadevi je treba ugotoviti, da je bila zadevna transakcija izvedena med banko Sberbank prek njenih odvisnih družb SBC Aktiv in SBK Uranium s sedežem v Rusiji in emiratskim vlagateljem ter se nanaša na prodajo družbe s sedežem v Rusiji, in sicer tožeče stranke. Vendar je bila tožeča stranka, kot izhaja iz listine št. 1 iz prvega spisa WK, ustanovljena kot namenski sklad z edinim ciljem imetništva interesov banke Sberbank v skupini Fortenova Group, in sicer potrdil o vlogah in zamenljivih obveznic družbe Fortenova Group TopCo s sedežem na Nizozemskem, ki so bile na tožečo stranko prenesene 5. aprila 2022. Zato ima tožeča stranka – čeprav je družba s sedežem v Rusiji – sredstva, ki so v Uniji v obliki potrdil o vlogah in zamenljivih obveznic družbe s sedežem v Uniji.
186
Glede na to, da so bila s tem, da je banka Sberbank tožečo stranko odsvojila emiratskemu vlagatelju, prenesena ta sredstva, ki so na ozemlju Unije, se je v skladu s členom 17(a) Uredbe št. 269/2014 ta uredba uporabljala za transakcijo, s katero je banka Sberbank tožečo stranko odsvojila emiratskemu vlagatelju.
187
Na drugem mestu je treba ugotoviti, ali se je za zadevno transakcijo, s katero je bila tožeča stranka prodana emiratskemu vlagatelju, uporabljalo odstopanje, določeno v členu 6b(2b) Uredbe št. 269/2014.
188
V skladu z ustaljeno sodno prakso Sodišča je treba pri razlagi določbe prava Unije upoštevati ne le njeno besedilo, ampak tudi njen kontekst in cilje, ki jim sledi ureditev, katere del je (glej sodbo z dne 29. aprila 2021, X (Evropski nalog za prijetje – Ne bis in idem), C‑665/20 PPU, EU:C:2021:339, točka 69 in navedena sodna praksa).
189
Spomniti je treba, da člen 6b(2b) Uredbe št. 269/2014 določa, da lahko „[z] odstopanjem od člena 2 […] pristojni organi države članice odobrijo sprostitev nekaterih zamrznjenih sredstev ali gospodarskih virov, ali dajanje na razpolago nekaterih sredstev ali gospodarskih virov subjektu navedenem pod vnosom 108 v Prilogi I pod pogoji, ki se pristojnim organom zdijo primerni, in potem ko so ugotovili, da so taka sredstva ali gospodarski viri potrebni za dokončanje do 31. oktobra 2022 tekoče prodaje in prenosa lastniških pravic, ki so v neposredni ali posredni lasti tega subjekta v pravni osebi, subjektu ali organu s sedežem v Uniji“.
190
Prvič, iz besedila člena 6b(2b) Uredbe št. 269/2014 izhaja, da se to odstopanje uporablja za prodajo lastninskih pravic, ki so v neposredni ali neposredni lasti banke Sberbank v pravni osebi, subjektu ali organu s sedežem v Uniji.
191
V zvezi s tem je treba zavrniti trditev tožeče stranke, da se to odstopanje ne uporablja za zadevno transakcijo, ker je bila predmet te transakcije družba s sedežem v Rusiji, in sicer sama tožeča stranka, in naj se ne bi nanašala na sredstva, ki so v Uniji. Kot izhaja iz točke 171 zgoraj, je bila banka Sberbank na dan svojega vpisa na sporna seznama prek svojih odvisnih družb SBK Uranium in SBC Aktiv namreč stoodstotna lastnica tožeče stranke, tožeča stranka pa je bila lastnica potrdil o vlogah in zamenljivih obveznic v kapitalu družbe Fortenova Group TopCo s sedežem na Nizozemskem. Zato so bili ta potrdila o vlogah in te zamenljive obveznice lastniške pravice, ki so bile v posredni lasti banke Sberbank v pravni osebi s sedežem v Uniji, in sicer družbi Fortenova Group TopCo s sedežem na Nizozemskem.
192
Drugič, glede sistematične razlage člena 6b(2b) Uredbe št. 269/2014 je treba ugotoviti, da je odstopanje iz te določbe odstopanje od člena 2 Uredbe št. 269/2014, ki določa zamrznitev sredstev in gospodarskih virov, ki so v lasti ali s katerimi razpolagajo ali jih nadzirajo fizične ali pravne osebe, subjekti ali organi ali z njimi povezane fizične ali pravne osebe, subjekti ali organi. Če sprostitev ni odobrena, kot je določeno v členu 6b(2b) Uredbe št. 269/2014, se sredstva in gospodarski viri, ki so bili na podlagi člena 2(1) Uredbe št. 269/2014 zamrznjeni, ne smejo sprostiti in ne smejo biti predmet prenosa lastništva.
193
Tretjič, ta ugotovitev je podprta s ciljem, ki mu sledi Uredba št. 269/2014. Cilj odstopanj iz te uredbe, kot je odstopanje iz člena 6b(2b), je, da se jasno opredelijo primeri, v katerih lahko subjekti, uvrščeni na sporna seznama, pristojne nacionalne organe zaprosijo za odobritev prodaje zamrznjenih sredstev, in s tem zagotoviti učinkovitost omejevalnih ukrepov. Zato spada to odstopanje med cilje te ureditve zadevnih omejevalnih ukrepov, s katero se uresničujejo cilji v zvezi s potrebo, da se glede na resnost razmer izvaja največji pritisk na ruske oblasti, da bi te prenehale s svojimi dejanji in politikami, ki destabilizirajo Ukrajino, ter z vojaško agresijo v tej državi.
194
Tako fizične ali pravne osebe, katerih ime je uvrščeno na sporna seznama, lastništva zamrznjenih sredstev, kot so sredstva, ki so v Uniji in ki jih ima tožeča stranka v skupini Fortenova Group, ne smejo prenesti na druge osebe zunaj Unije, ne da bi uporabile odstopanje, kakršno je to iz člena 6b(2b) Uredbe št. 269/2014.
195
Ker pa je banka Sberbank tožečo stranko, katere edini cilj je bilo imetništvo potrdil o vlogah in zamenljivih obveznic v družbi Fortenova Group TopCo s sedežem na Nizozemskem, prodala, pa naj bi se ta zamrznjena sredstva sprostila in prenesla po vpisu imena banke Sberbank na sporna seznama.
196
Zato se je v nasprotju s trditvami tožeče stranke za njeno prodajo emiratskemu vlagatelju uporabljal člen 6b(2b) Uredbe št. 269/2014 in je bilo treba pristojni nizozemski organ zaprositi ter od njega pridobiti odobritev za izvedbo zadevne transakcije.
197
Če bi se namreč taka transakcija priznala v Uniji brez odobritve pristojnega nacionalnega organa na podlagi enega od odstopanj iz Uredbe št. 269/2014, bi to izničilo učinke omejevalnih ukrepov, ki veljajo za banko Sberbank.
198
V zvezi s tem je treba ugotoviti, da za to prodajo od pristojnega nacionalnega organa ni bila pridobljena predhodna odobritev v skladu s členom 6b(2b) Uredbe št. 269/2014. Brez take odobritve pa ta prodaja z vidika prava Unije ne more učinkovati na omejevalne ukrepe. Zato je Svet v obrazložitvi vpisa imena tožeče stranke na sporna seznama to prodajo pravilno opredelil kot „domnevni prenos“.
199
Iz tega sledi, da je prenos, ki ga je banka Sberbank izvedla v korist emiratskega vlagatelja in katerega predmet so bila potrdila o vlogah in zamenljive obveznice, ki jih je imela tožeča stranka v družbi Fortenova Group TopCo v Uniji in ki so bili od vpisa imena banke Sberbank na sporna seznama zamrznjeni, brez predhodne odobritve pristojnega nacionalnega organa v nasprotju z določbami Uredbe št. 269/2014 in je zato zanj treba šteti, da po pravu Unije nima učinkov.
200
Zato se položaj tožeče stranke z njeno zatrjevano prodajo emiratskemu vlagatelju z vidika prava Unije na dan sprejetja prvotnih aktov in aktov o ohranitvi iz marca 2023, septembra 2023 in marca 2024 glede na njen položaj na dan vpisa imena banke Sberbank na sporna seznama ni spremenil. Tožeča stranka je namreč ohranila imetništvo nad potrdili o vlogah in zamenljivimi obveznicami v družbi Fortenova Group TopCo, ki so bili po vpisu imena banke Sberbank na sporna seznama zamrznjeni in ki jih od tega dne brez odobritve pristojnega nacionalnega organa za sprostitev teh sredstev ni bilo več mogoče ne spremeniti ne prenesti lastništva nad njimi.
201
Iz tega sledi, da dejstvo, da je tožeča stranka ohranila imetništvo nad potrdili o vlogah in zamenljivimi delnicami v družbi Fortenova Group TopCo s sedežem na Nizozemskem, ki so bili po vpisu imena banke Sberbank na sporna seznama zamrznjeni, dokazuje obstoj skupnih interesov, ki jo povezujejo z banko Sberbank.
202
Na podlagi vseh teh elementov je treba skleniti, da je Svet predložil sklenjen sklop dovolj konkretnih, natančnih in skladnih indicev, s katerimi je mogoče dokazati dejstvo, da je bila tožeča stranka na dan sprejetja prvotnih aktov in aktov o ohranitvi iz marca 2023, septembra 2023 in marca 2024 pravna oseba, povezana z banko Sberbank v smislu merila povezanosti, ker je še naprej ostala imetnica interesov družbe Sberbank v skupini Fortenova Group.
203
Iz sodne prakse glede nadzora zakonitosti sklepa, s katerim so bili sprejeti omejevalni ukrepi, izhaja, da če sodišče Unije – ob upoštevanju preventivnosti zadevnih omejevalnih ukrepov – ugotovi, da je vsaj eden od navedenih razlogov dovolj natančen in konkreten, da je utemeljen in da je sam po sebi zadostna osnova za utemeljitev tega sklepa, potem okoliščina, da drugi od teh razlogov to niso, ne more upravičiti razglasitve ničnosti navedenega sklepa (glej sodbo z dne 28. novembra 2013, Svet/Manufacturing Support & Procurement Kala Naft, C‑348/12 P, EU:C:2013:776, točka 72 in navedena sodna praksa).
204
Zato je mogoče drugi tožbeni razlog že zgolj na podlagi utemeljenosti razloga, ki se nanaša na to, da je tožeča stranka odvisna družba banke Sberbank, ki je imetnica potrdil o vlogah in zamenljivih obveznic v družbi Fortenova Group TopCo, zavrniti, ne da bi bilo treba preizkusiti utemeljenost drugih razlogov v zvezi z dejanskim nadzorom, ki naj bi ga banka Sberbank še naprej izvajala nad tožečo stranko.
205
Iz tega sledi, da je treba tožbeni razlog, ki se nanaša na napako pri presoji, zavrniti.
Tožbeni razlog: kršitev načela sorazmernosti
206
Tožeča stranka trdi, da izpodbijani akti ne prispevajo k uresničevanju ciljev Unije. Tožeča stranka meni, da cilj vpisa njenega imena na sporna seznama in njegova ohranitev na njih ni povečanje stroškov vojne za Rusko federacijo, ampak se v resnici z njima uresničujejo drugi cilji, povezani z gospodarskimi interesi Republike Hrvaške v skupini Fortenova Group, to je družbi, ki jo šteje za strateško pomembno.
207
Tožeča stranka trdi, da sta vpis njenega imena na sporna seznama in njegova ohranitev na njih nepotrebna in nesorazmerna. Meni, da je glede na to, da so bila zaradi vpisa imena banke Sberbank na sporna seznama vsa sredstva njenih odvisnih družb, ki so v Uniji, zamrznjena, ne bi bilo treba dodatno sankcionirati, če banka Sberbank – kot trdi Svet – ni nikdar izgubila nadzora nad njo.
208
Tožeča stranka poleg tega trdi, da je skupina Fortenova Group po sprejetju omejevalnih ukrepov zoper banko Sberbank morala ukrepati. Čeprav je skupina Fortenova Group ugotovila, da emiratski vlagatelj delnic tožeče stranke ni kupil za svoj račun, naj bi zadevni finančni instrumenti ostali zamrznjeni, tudi če Svet imena tožeče stranke ne bi uvrstil na sporna seznama.
209
Svet ob podpori Kraljevine Nizozemske in Komisije prereka trditve tožeče stranke.
210
Načelo sorazmernosti, ki je eno od splošnih načel prava Unije in je povzeto v členu 5(4) PEU, zahteva, da morajo biti ukrepi, določeni s pravom Unije, primerni za uresničenje legitimnih ciljev, ki jim sledi zadevna ureditev, in ne smejo prekoračiti okvirov, ki so potrebni za doseganje navedenih ciljev (sodba z dne 15. novembra 2012, Al‑Aqsa/Svet in Nizozemska/Al‑Aqsa, C‑539/10 P in C‑550/10 P, EU:C:2012:711, točka 122).
211
V obravnavani zadevi je treba ugotoviti, da se je s tem, da je bila tožeča stranka določena kot pravna oseba, povezana z banko Sberbank, uresničeval eden od ciljev SZVP. S sprejetjem omejevalnih ukrepov zoper subjekte, povezane s fizičnimi ali pravnimi osebami, subjekti ali organi, uvrščenimi na sporne sezname na podlagi enega od meril iz Sklepa 2014/145, kakor je bil spremenjen s Sklepom 2022/329, se uresničuje cilj iz člena 21(2)(c) PEU, ki je ohranjanje miru, preprečevanje sporov in krepitev mednarodne varnosti v skladu s cilji in načeli Ustanovne listine Združenih narodov. Iz tega sledi, da navedenih ukrepov, kar zadeva njihovo primernost, ob upoštevanju ciljev, ki se uresničujejo z omejevalnimi ukrepi zoper tožečo stranko, samih po sebi ni mogoče šteti za neprimerne (glej v tem smislu in po analogiji sodbo z dne 2. decembra 2020, Kalai/Svet, T‑178/19, neobjavljena, EU:T:2020:580, točka 171 in navedena sodna praksa).
212
V okoliščinah obravnavane zadeve je treba poudariti tudi, da je Svet v uvodnih izjavah od 2 do 10 Sklepa 2022/329 navedel ugotovitve o nenehnem slabšanju razmer v Ukrajini, ki je 24. februarja 2022 privedlo do agresije Ruske federacije proti Ukrajini, ki je vključevala očitno kršitev ozemeljske nedotakljivosti, suverenosti in neodvisnosti zadnjenavedene države. Tako je Svet zaradi poslabšanja razmer v Ukrajini z začetkom vojne agresije Ruske federacije menil, da je treba za uresničitev zastavljenih ciljev razširiti krog oseb in subjektov, na katere se nanašajo omejevalni ukrepi. S takim pristopom, ki temelji na progresivnosti posega v pravice glede na učinkovitost ukrepov, je namreč njihova sorazmernost izkazana (glej po analogiji sodbi z dne 28. novembra 2013, Svet/Manufacturing Support & Procurement Kala Naft, C‑348/12 P, EU:C:2013:776, točka 126, in z dne 25. januarja 2017, Almaz‑Antey Air and Space Defence/Svet, T‑255/15, neobjavljena, EU:T:2017:25, točka 104).
213
Poleg tega je lahko Svet s tem, da je omejevalne ukrepe na podlagi enega od meril iz člena 2(1) Sklepa 2014/145, kakor je bil spremenjen s Sklepom 2022/329, sprejel tudi zoper fizične ali pravne osebe, subjekte ali organe, ki so povezani z osebami, uvrščenimi na sporna seznama, legitimno pričakoval, da bo Ruska federacija prenehala s svojimi dejanji ali da bodo ta dejanja postala za tiste, ki jih izvajajo, dražja, in s tem prispeval k prenehanju očitne kršitve ozemeljske celovitosti, suverenosti in neodvisnosti Ukrajine (glej v tem smislu sodbo z dne 13. septembra 2018, Rosneft in drugi/Svet, T‑715/14, neobjavljena, EU:T:2018:544, točka 157). Zato sta v nasprotju s trditvami tožeče stranke uvrstitev njenega imena na sporna seznama in cilj, ki se uresničuje z omejevalnimi ukrepi, povezana.
214
V zvezi s tem je treba spomniti, da pomembnost ciljev, ki jih zasleduje akt Unije, s katerim se vzpostavlja režim omejevalnih ukrepov, utemeljuje negativne, celo precejšnje posledice za določene subjekte, vključno s tistimi, ki nikakor niso odgovorni za položaj, ki je pripeljal do sprejetja zadevnih ukrepov (glej po analogiji sodbi z dne 3. septembra 2008, Kadi in Al Barakaat International Foundation/Svet in Komisija, C‑402/05 P in C‑415/05 P, EU:C:2008:461, točka 361, in z dne 28. marca 2017, Rosneft, C‑72/15, EU:C:2017:236, točka 150).
215
Uvrstitev imena tožeče stranke na sporna seznama kot pravne osebe, povezane z banko Sberbank, in iz tega izhajajoči omejevalni ukrepi so prav tako potrebni za uresničitev in izvajanje ciljev iz člena 21 PEU, ker z alternativni in manj omejujočimi ukrepi, kot sta sistem predhodne odobritve ali obveznost naknadne utemeljitve uporabe nakazanih sredstev, ni mogoče enako učinkovito doseči zastavljenega cilja, zlasti glede na možnost izognitve naloženim omejitvam (glej v tem smislu sodbi z dne 21. januarja 2016, Makhlouf/Svet, T‑443/13, neobjavljena, EU:T:2016:27, točka 112, in z dne 25. januarja 2017, Almaz‑Antey Air and Space Defence/Svet, T‑255/15, neobjavljena, EU:T:2017:25, točka 106). Tožeča stranka poleg tega ni dokazala, da bi bilo mogoče te cilje enako učinkovito doseči z alternativnimi in manj omejujočimi ukrepi.
216
Ugotoviti je treba tudi, da Sklep 2014/145, kakor je bil spremenjen s Sklepom 2022/329, in Uredba št. 269/2014, kakor je bila spremenjena z Uredbo 2022/330, določata možnost izdaje posebnih odobritev za sprostitev sredstev, drugega finančnega premoženja ali drugih gospodarskih virov in rednega ponovnega pregledovanja uvrstitve imena zadevne osebe ali subjekta na sporna seznama, da se omogoči izbris oseb in subjektov, ki ne izpolnjujejo več meril za uvrstitev na navedena seznama, s teh seznamov.
217
V zvezi s trditvijo tožeče stranke, da je uvrstitev njenega imena na sporna seznama odveč, ker naj bi bila sredstva v njeni lasti po vpisu imena banke Sberbank že zamrznjena, je treba ugotoviti, prvič, da možnost, da se na sporna seznama uvrstijo tudi fizične ali pravne osebe, subjekti ali organi, ki so povezani s sankcioniranimi osebami, izhaja iz člena 2(1) Sklepa 2014/145, kakor je bil spremenjen s Sklepom 2022/329, in člena 3(1) Uredbe št. 269/2014, kakor je bila spremenjena z Uredbo 2022/330.
218
Drugič, s tako uvrstitvijo na seznama se lahko preprečuje tudi tveganje izogibanja omejevalnim ukrepom. Kot izhaja iz sodne prakse namreč v primerih, v katerih so sredstva nekega subjekta zamrznjena, obstaja nezanemarljivo tveganje, da ta izvrši pritisk na subjekte, ki so v njegovi lasti ali jih obvladuje, da se obide učinek ukrepov, ki se nanj nanašajo, zato je zamrznitev sredstev teh subjektov nujna in primerna za zagotovitev učinkovitosti sprejetih ukrepov in zagotovitev, da se ti ukrepi ne obidejo (glej v tem smislu sodbi z dne 13. marca 2012, Melli Bank/Svet, C‑380/09 P, EU:C:2012:137, točka 58, in z dne 22. septembra 2016, NIOC in drugi/Svet, C‑595/15 P, neobjavljena, EU:C:2016:721, točka 89).
219
Tako – v nasprotju s trditvijo tožeče stranke – sprejetje izpodbijanih aktov, s katerimi je bilo njeno ime uvrščeno na sporna seznama in na njih ohranjeno, ni bilo nepotrebno, čeprav so bila sredstva, ki jih je imela v Uniji, po vpisu imena banke Sberbank na sporna seznama že zamrznjena. V zvezi s tem iz elektronskega sporočila, ki ga je emiratski vlagatelj poslal skupini Fortenova Group 20. novembra 2022 in je bilo vključeno v prvi spis WK pod razdelkom „Dodatni dokazi“, namreč izhaja, da je ta vlagatelj menil, da tožeča stranka na ta dan ni bila več pod nadzorom subjekta, za katerega veljajo omejevalni ukrepi, in je v njem zaprosil za možnost udeležbe in uveljavljanja svojih glasovalnih pravic na prihodnjih sestankih skupine Fortenova Group.
220
Poleg tega je treba zavrniti tudi trditev tožeče stranke, da naj bi bila uvrstitev njenega imena na seznam sredstvo za zaščito interesov Republike Hrvaške. Člen 3(1) Sklepa 2014/145, kakor je bil spremenjen s Sklepom 2022/329, namreč določa, da „Svet na predlog države članice […] soglasno odloča o določitvi seznama iz Priloge in njegovih spremembah“. Tako je Svet – in ne Republika Hrvaška – soglasno odločil, da ime tožeče stranke uvrsti na sporna seznama, da bi uresničil cilje SZVP.
221
Iz tega sledi, da je treba tožbeni razlog, ki se nanaša na kršitev načela sorazmernosti, in s tem tožbo v celoti zavrniti.
Stroški
222
V skladu s členom 134(1) Poslovnika se plačilo stroškov na predlog naloži neuspeli stranki.
223
Poleg tega v skladu s členom 138(1) Poslovnika države članice in institucije, ki so intervenirale v postopku, nosijo svoje stroške.
224
V obravnavani zadevi tožeča stranka ni uspela, zato se ji v skladu s predlogi Sveta naloži, da nosi svoje stroške in stroške Sveta, vključno s stroški postopka za izdajo začasne odredbe. Republika Hrvaška, Kraljevina Nizozemska in Komisija nosijo svoje stroške.
Iz teh razlogov je
SPLOŠNO SODIŠČE (prvi senat)
razsodilo:
1.
Tožba se zavrne.
2.
Družba SBK Art OOO nosi svoje stroške in stroške Sveta Evropske unije, vključno s stroški postopka za izdajo začasne odredbe.
3.
Republika Hrvaška, Kraljevina Nizozemska in Evropska komisija nosijo svoje stroške.
Mastroianni
Brkan
Tóth
Razglašeno na javni obravnavi v Luxembourgu, 30. aprila 2025.
Podpisi
(
*1
)	Jezik postopka: angleščina.