62017TO0117
ÜLDKOHTU PRESIDENDI MÄÄRUS
3. juuli 2017 (
*1
)
Ajutiste meetmete kohaldamine – Hange – Läbirääkimistega menetlus – Ajutiste meetmete kohaldamise taotlus – Kiireloomulisuse puudumine
Kohtuasjas T‑117/17 R,
Proximus SA/NV, asukoht Brüssel (Belgia), esindaja: advokaat B. Schutyser,
hageja,
versus
Euroopa Liidu Nõukogu, esindajad: A. Jaume ja S. Cholakova, keda abistasid advokaadid P. de Bandt, P. Teerlinck ja M. Gherghinaru,
kostja,
mille ese on ELTL artiklite 278 ja 279 alusel esitatud nõue kohaldada ajutisi meetmeid, et esiteks peatada nõukogu otsuse kohaldamine sõlmida raamleping teise pakkujaga ning teiseks peatada nõukogu ja eduka pakkuja vahel sõlmitud raamlepingu täitmine,
ÜLDKOHTU PRESIDENT
on teinud järgmise
määruse
Vaidluse taust, menetlus ja poolte nõuded
1
Euroopa Liidu Nõukogu kutsus 28. juuli 2016. aasta kirjaga hagejat Proximus SA/NV‑d ja [konfidentsiaalne] (
1
) osalema läbirääkimistega hankemenetluses, mille eesmärk oli raamlepingu sõlmimine.
2
Hankemenetluses osalevaid pakkujaid kutsuti 24. novembri 2016. aasta kirjaga osalema läbirääkimisi puudutaval koosolekul finantsaspektide kohta, mis hõlmasid eelkõige teatud selgitavaid küsimusi.
3
Läbirääkimisi puudutav koosolek toimus 1. detsembril 2016.
4
Pärast koosolekut palus nõukogu pakkujaid vastata koosoleku protokollis tõstatatud punktidele ja esitada kuni 8. detsembrini 2016 muudetud finantspakkumus, mis pidi endast kujutama nende viimast ja parimat pakkumust.
5
Nõukogu teavitas 23. detsembri 2016. aasta kirjaga hagejat sellest, et tema pakkumust ei tunnistatud edukaks ning et leping sõlmiti teise pakkujaga (edaspidi „vaidlustatud otsus“). Samal päeval edastati hagejale tema pakkumusele antud hinnang.
6
Hageja saatis 29. detsembril 2016 nõukogule kirja. Ta palus täiendavat teavet edukaks tunnistatud pakkumuse üksikasjade ja eelise kohta. Lisaks märkis ta, et talle tundub olevat ekslik hinnakriteeriumi kohaldamine, kuna ta sai edukaks tunnistatud pakkujaga võrreldes madalama punktisumma, samas kui viimati nimetatud pakkuja pakkumus oli kõrgema koguhinnaga. Lõpuks palus hageja nõukogul oma otsus ümber vaadata.
7
Hageja palus 6. jaanuari 2017. aasta kirjaga uuesti nõukogul oma otsus ümber vaadata ning jätta edukaks tunnistatud pakkujaga leping sõlmimata. Kirjas tõi hageja üksikasjalikult esile põhjused, miks tema arvates on meetod, mida kohaldati majanduslikult kõige soodsama pakkumuse hindamiseks, ekslik, ning ta märkis, et selle kohaldamine viis „vastuvõetamatu“ lahenduseni. Lisaks viitas hageja asjaolule, et edukaks tunnistatud pakkuja pakutud hind „teenusepakettide“ 1 ja 2 eest oli ebanormaalselt madal. Hageja saatis 10. jaanuaril 2017 nõukogule teise kirja, milles oli mõneti muudetud viisil korratud 6. jaanuari 2017. aasta kirja teksti.
8
Nõukogu vastas 13. jaanuari 2017. aasta kirjaga hageja 29. detsembri 2016. aasta kirjale ning andis talle teada, et tema 6. jaanuari 2017. aasta kirjale vastatakse eraldi.
9
Hageja arendas 16. jaanuari 2017. aasta kirjas edasi oma argumente edukaks tunnistatud pakkuja poolt „teenusepakettide“ 1 ja 2 jaoks pakutud ebanormaalselt madala hinna kohta ning kordas oma nõuet, et nõukogu vaataks oma otsuse uuesti läbi ega sõlmiks lepingut edukaks tunnistatud pakkujaga.
10
Nõukogu võttis 23. jaanuari 2017. aasta kirjas seisukoha hageja 6. ja 16. jaanuari 2017. aasta kirjade kohta. Ta märkis lisaks, et ei näe põhjust, miks ta peaks oma lepingu sõlmimise või selle sõlmimata jätmise otsuse uuesti läbi vaatama.
11
Hageja andis 7. veebruari 2017. aasta kirjaga nõukogule teada, et ta leiab, et talle antud vastused on ebarahuldavad ning et ta on otsustanud alustada kohtumenetlust, esitades paar nädalat hiljem sisulise hagi koos ajutiste meetmete kohaldamise taotlusega. Lisaks palus ta nõukogul lepingut vahepeal mitte sõlmida.
12
Hageja esitas vaidlustatud otsuse tühistamiseks hagi, mis saabus Üldkohtu kantseleisse 23. veebruaril 2017.
13
Üldkohtu kantseleisse 23. veebruaril 2017 esitatud eraldiseisva dokumendiga esitas hageja käesoleva ajutiste meetmete kohaldamise taotluse, milles ta palub Üldkohtu presidendil sisuliselt:
–
peatada vaidlustatud otsuse kohaldamine;
–
peatada kuna lõpliku kohtuotsuse tegemiseni lepingu täitmine, kui see on pakkujaga juba sõlmitud;
–
mõista kohtukulud välja nõukogult.
14
Ajutiste meetmete kohaldamise taotluse kohta 10. märtsil 2017 Üldkohtu kantseleisse esitatud seisukohtades palub nõukogu sisuliselt Üldkohtu presidendil:
—
jätta ajutiste meetmete kohaldamise taotlus rahuldamata;
—
mõista kohtukulud välja hagejalt.
15
Üldkohtu presidendi esitatud küsimusele vastates märkis nõukogu 28. veebruaril 2017, et leping sõlmiti edukaks tunnistatud pakkujaga 15. veebruaril 2017 ning et lepingu täitmist on juba alustatud.
Õiguslik käsitlus
16
Ühelt poolt ELTL artiklite 278 ja 279 ning teiselt poolt ELTL artikli 256 lõike 1 sätete koostoimes tõlgendamisest ilmneb, et ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustav kohtunik võib, kui ta leiab, et asjaolud seda nõuavad, Üldkohtu kodukorra artikli 156 alusel määrata Üldkohtus vaidlustatud akti kohaldamise peatamise või kirjutada ette vajalikke ajutisi meetmeid. ELTL artikliga 278 on kehtestatud siiski põhimõte, et hagi esitamine ei peata õigusakti toimet, kuna liidu institutsioonide võetud aktide suhtes kehtib õiguspärasuse eeldus. Ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustav kohtunik võib seega ainult erandkorras määrata Üldkohtus vaidlustatud akti kohaldamise peatamise või kirjutada ette ajutisi meetmeid (vt kohtumäärus, 19.7.2016, Belgia vs. komisjon, T‑131/16 R, EU:T:2016:427, punkt 12).
17
Kodukorra artikli 156 lõikes 4 on sätestatud, et ajutiste meetmete kohaldamise taotluses tuleb märkida hagi ese, kiireloomulisust põhjendavad asjaolud ning fakti‑ ja õigusväited, mis esmapilgul õigustavad taotletava ajutise meetme kohaldamist.
18
Nii võib ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustav kohtunik määrata kohaldamise peatamise ja muude ajutiste meetmete kohaldamise, kui on tõendatud, et nende määramine on esmapilgul faktiliselt ja õiguslikult põhjendatud (fumus boni juris), ning kui ajutiste meetmete kohaldamise küsimus on kiireloomuline selles mõttes, et tõsise ja korvamatu kahju vältimiseks selle poole huvidele, kes ajutiste meetmete kohaldamist taotleb, on vajalik, et ajutiste meetmete kohaldamine määratakse ja neid kohaldatakse enne põhimenetluses otsuse tegemist. Need tingimused on kumulatiivsed, mistõttu kui ka üks nendest tingimustest on täitmata, tuleb ajutiste meetmete kohaldamise taotlused jätta rahuldamata. Vajaduse korral kaalub ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustav kohtunik ka asjasse puutuvaid huve (vt kohtumäärus 2.3.2016, Evonik Degussa vs. komisjon, T‑162/15 P-R, EU:T:2016:142, punkt 21 ja seal viidatud kohtupraktika).
19
Ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustaval kohtunikul on sellise koosmõju hindamise puhul ulatuslik kaalutlusõigus ja ta võib konkreetsete asjaolude alusel vabalt otsustada, kuidas ja mis järjekorras nende erinevate tingimuste esinemist tuleb kontrollida, kuna mitte ükski õigusnorm ei sätesta, millises korras peab kohtunik otsustama ajutiste meetmete kohaldamise vajalikkuse üle (vt kohtumäärus, 19.7.2012, Akhras vs. nõukogu, C‑110/12 P(R), ei avaldata, EU:C:2012:507, punkt 23 ja seal viidatud kohtupraktika).
20
Arvestades toimikus esitatud asjaolusid, leiab ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustav kohtunik, et tema käsutuses on kõik vajalikud üksikasjad kõnesoleva ajutiste meetmete kohaldamise taotluse lahendamiseks, ilma et eelnevalt oleks vaja ära kuulata poolte suulisi selgitusi.
21
Käesoleva kohtuasja asjaoludel tuleb kõigepealt hinnata, kas täidetud on kiireloomulisuse tingimus.
22
Selleks et kontrollida, kas taotletud ajutised meetmed on kiireloomulised, tuleb meenutada, et ajutiste meetmete kohaldamise menetluse eesmärk on tagada tulevikus tehtava lõpliku otsuse täieulatuslik toime, vältimaks lünka liidu kohtu poolt tagatud õiguskaitses (vt selle kohta kohtumäärus, 14.1.2016, AGC Glass Europe jt vs. komisjon, C‑517/15 P‑R, EU:C:2016:21, punkt 27).
23
Selle eesmärgi saavutamiseks tuleb kiireloomulisust hinnata selle järgi, kas ajutine meede on vajalik, et ära hoida esialgset õiguskaitset taotleval poolel tõsise ja korvamatu kahju tekkimine. See pool peab tõendama, et ta ei saa oodata põhimenetluses esitatud hagi lahendamist, ilma et ta ei saaks tõsist ja korvamatut kahju (vt selle kohta kohtumäärus, 14.1.2016, AGC Glass Europe jt vs. komisjon, C‑517/15 P‑R, EU:C:2016:21, punkt 27 ja seal viidatud kohtupraktika).
24
Mis puudutab siiski hankelepingute sõlmimist käsitlevaid kohtuvaidlusi, siis tuleb kiireloomulisuse hindamiseks võtta arvesse nende kohtuvaidluste eripära.
25
Nimelt nähtub kohtupraktikast, et arvestades nõuetega, mis tulenevad tõhusast kaitsest, mis peab hangete valdkonnas olema tagatud, tuleb asuda seisukohale, et kui edutu pakkuja suudab tõendada, et esineb eriti arvestatav fumus boni juris, ei saa temalt nõuda, et ta tõendaks, et tema esitatud ajutiste meetmete kohaldamise taotluse rahuldamata jätmine võiks talle tekitada korvamatut kahju, kuna vastasel juhul kahjustataks ülemäära ja põhjendamatult tõhusat kohtulikku kaitset, mis on talle tagatud Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikliga 47 (vt selle kohta kohtumäärus, 23.4.2015, komisjon vs. Vanbreda Risk & Benefits, C‑35/15 P(R), EU:C:2015:275, punkt 41).
26
Nagu selgub kohtupraktikast, on selline kiireloomulisuse olemasolu hindamisel kohaldatavate tingimuste leebem käsitlus, mida õigustab õigus tõhusale õiguskaitsevahendile, siiski kohaldatav ainult lepingu sõlmimisele eelneval ajal, kui Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. oktoobri 2012. aasta määruse (EL, Euratom) nr 966/2012, mis käsitleb Euroopa Liidu üldeelarve suhtes kohaldatavaid finantseeskirju ning millega muudetakse nõukogu määrust (EÜ, Euratom) nr 1605/2002 (ELT 2012, L 298, lk 1), artikli 118 lõigetes 2 ja 3 ning komisjoni 29. oktoobri 2012. aasta delegeeritud määruse (EL) nr 1268/2012, mis käsitleb määruse nr 966/2012 kohaldamise eeskirju, artikli 171 lõikes 1 ette nähtud ooteajast on kinni peetud. Kui hankija on sõlminud eduka pakkujaga lepingu pärast ooteaja möödumist ning enne ajutiste meetmete kohaldamise taotluse esitamist, ei ole nimetatud leebema käsitluse kohaldamine enam õigustatud (vt selle kohta kohtumäärus, 23.4.2015, komisjon vs. Vanbreda Risk & Benefits, C‑35/15 P(R), EU:C:2015:275, punktid 34 ja 42).
27
Sellega seoses tuleb märkida, et määruse nr 1268/2012 artikli 171 lõike 2 punktist d tuleneb, et ooteaega käesoleval juhul ei kohaldata, kuna leping sõlmiti läbirääkimistega menetluses.
28
Hageja on arvamusel, et käesoleval juhul tuleks kohaldada kiireloomulisuse olemasolu hindamisel kohaldatavate tingimuste leebemat käsitlust, võttes arvesse kohtuasja keerukust ja hoolsust, mida ta pärast vaidlustatud otsuse teatavakstegemist üles näitas.
29
Nende argumentidega ei saa nõustuda.
30
Isegi kui eeldada, et kohtupraktika, mis käsitleb kiireloomulisuse olemasolu hindamisel kohaldatavate tingimuste leebemat käsitlust, oleks ülekantav sellisele juhule nagu käesolev, mille puhul on määruses nr 1268/2012 täpsustatud, et ooteaega ei kohaldata, ei ole hageja oma ajutiste meetmete kohaldamise taotlust sellegipoolest esitanud õigeaegselt, et saaks kohaldada leebemat käsitlust.
31
Nimelt tuleb kõigepealt märkida, et hageja ei esitanud oma ajutiste meetmete kohaldamise taotlust mitte lepingu sõlmimisele eelneval ajal, vaid alles 23. veebruaril 2017, samas kui leping sõlmiti 15. veebruaril 2017.
32
Nagu aga hageja 6. jaanuari 2017. aasta kirjast on näha, oli tal hiljemalt selleks kuupäevaks teada piisavalt asjaolusid, et teha kindlaks lepingu sõlmimise otsuse võimalik õigusvastasus, et esitada ajutiste meetmete taotlus enne nõukogu ja edukaks tunnistatud pakkuja vahel 15. veebruaril 2017 lepingu sõlmimist.
33
Sellega seoses tuleb märkida, et hageja nende nelja väite ese, mille ta esitas oma ajutiste meetmete kohaldamise taotluse põhjenduseks, on majanduslikult kõige soodsama pakkumuse hindamismeetod ja selle kohaldamine käesolevas asjas. Hageja andis oma kriitilise hinnangu aga juba 6. jaanuari 2017. aasta kirjas.
34
See kriitiline hinnang, mis on esitatud kui tühistamisnõue ja ajutiste meetmete kohaldamise taotluse põhjendus, oleks tal võimaldanud tõhusalt esitada tühistamishagi koos ajutiste meetmete kohaldamise taotlusega, mille eesmärk oleks olnud takistada nõukogu ja edukaks tunnistatud pakkuja vahelise lepingu sõlmimist. Kui selline taotlus oleks õigeaegselt esitatud, oleks see võimaldanud ajutiste meetmete kohaldamise menetluse kestuse ajaks hagejal saavutada juba enne vastaspoole seisukohtade esitamist kodukorra artikli 157 lõike 2 kohase kohtumääruse tegemine, millega oleks lepingu sõlmimise otsuse kohaldamine peatatud (vt selle kohta kohtumäärus, 30.5.2017, Enrico Colombo ja Corinti Giacomo vs. komisjon, T‑690/16 R, ei avaldata, EU:T:2017:370, punkt 40 ja seal viidatud kohtupraktika).
35
Järgmiseks tuleb märkida, et hageja ei saa tekitada argumenti sellest, et ta palus nõukogul korduvalt leping sõlmimata jätta. Nimelt ei andnud nõukogu ühelgi hetkel mõista, et ta on valmis lepingu sõlmimist peatama. Ta märkis oma 23. jaanuari 2017. aasta kirjas hoopis, et ta ei näe põhjust, miks ta peaks oma lepingu sõlmimise või selle sõlmimata jätmise otsuse uuesti läbi vaatama.
36
Lõpuks ei saa samuti nõustuda hageja argumendiga, et talle oleks pidanud „andma mõistliku aja [nõukogu 23. jaanuari 2017. aasta] otsuse analüüsimiseks“. Nimelt ilmneb hageja 7. veebruari 2017. aasta kirjast igal juhul, et ta pidas nõukogu vastuseid ebapiisavaks ning andis nõukogule teada oma kavatsusest algatada kohtumenetlus. Siiski esitas ta oma tühistamishagi koos ajutiste meetmete kohaldamise taotlusega alles 23. veebruaril 2017.
37
Eeltoodut arvestades tuleb jõuda järeldusele, et hangete valdkonnas kiireloomulisuse olemasolu hindamisel kohaldatavate tingimuste leebemat käsitlust käesolevas asjas kohaldada ei saa.
38
Lisaks tuleb analüüsida, kas hageja on õiguslikult piisavalt tõendanud, et vaidlustatud otsuse kohaldamine tekitab talle kahju, mille võib kvalifitseerida mitte üksnes tõsiseks, vaid ka korvamatuks eespool punktis 23 meenutatud kohtupraktika tähenduses.
39
Sellega seoses tuleb esiteks meelde tuletada, et väljakujunenud kohtupraktika kohaselt ei saa nimelt rahalist kahju – välja arvatud erakorralistel asjaoludel – pidada korvamatuks, kuna rahaline hüvitis on üldjuhul sobiv ennistamaks isiku jaoks, kelle õigusi on riivatud, kahju tekkimisele eelnenud olukord. Sellise kahju saab eeskätt heastada ELTL artikli 268 ja ELTL artikli 340 alusel esitatud kahju hüvitamise nõude raames (vt selle kohta kohtumäärus, 23.4.2015, komisjon vs. Vanbreda Risk & Benefits, C‑35/15 P(R), EU:C:2015:275, punkt 24 ja seal viidatud kohtupraktika).
40
Teiseks tuleb rõhutada, et edutule pakkujale kujutavad negatiivsed rahalised tagajärjed endast põhimõtteliselt tavapärast äririski, millega puutub kokku iga turul tegutsev ettevõtja. Seega ei saa pelk asjaolu, et pakkumuse tagasilükkamisega võivad edutu pakkuja jaoks kaasneda negatiivsed majanduslikud tagajärjed, isegi kui need on rasked, iseenesest õigustada tema taotletud ajutisi meetmeid (vt selle kohta kohtumäärus, 11.3.2013, Communicaid Group vs. komisjon, T‑4/13 R, EU:T:2013:121, punktid 28–30 ja seal viidatud kohtupraktika).
41
Viimaks tuleb meenutada, et hankemenetluse tulemusel sõlmitud lepingu põhilised ja peamised üksikasjad on esiteks edukaks tunnistatud ettevõtja poolt lepingu täitmine ja teiseks lepingus ette nähtud summa maksmine hankija poolt. Seevastu kaalutlused, mis puudutavad eduka pakkuja mainet ja võimalust, et ta saab viidata maineka hankelepingu sõlmimisele tulevases hankemenetluses või teises konkureerivas kontekstis, puudutavad üksnes lepingu juhuslikke ja täiendavaid üksikasju. Kui aga edutul pakkujal jääb saamata suur tulu, kuna ta ei saa lepingus ette nähtud summat, mille puhul on tegemist asjaomase hankelepingu põhilise ja peamise üksikasjaga, siis see ei põhjenda ajutise meetme võtmist; seda enam ei ole ajutise meetme kohaldamine põhjendatud lepingu juhuslike ja täiendavate üksikasjadega seoses (vt selle kohta kohtumäärus, 30.5.2017, Enrico Colombo ja Corinti Giacomo vs. komisjon, T‑690/16 R, ei avaldata, EU:T:2017:370, punkt 55 ja seal viidatud kohtupraktika).
42
Hageja argumentide eesmärk on tõendada tõsise ja korvamatu kahju tekkimist, mis tuleneb sellest, et asjaomane leping on „etalonleping“ ja „prestiižne“, hagejal ei ole lepingu täitmisega võimalik oma pädevust edasi arendada ja sõlmida tegelikke partnerlussuhteid teiste äriühingutega, või veel ka sellest, et tal ei ole lepingu olulisust arvestades võimalik saada oma tarnijatelt hinnaalandust ja soodustusi, mis võiks seejärel mõjutada tema kliente, mille puhul on aga tegemist vaidlusaluse lepingu juhuslike ja täiendavate üksikasjadega eelmises punktis meenutatud kohtupraktika tähenduses. Selle kohtupraktika kohaselt ei saa nende argumentidega järelikult nõustuda.
43
Eeltoodust tuleneb, et ajutiste meetmete kohaldamise taotlus tuleb jätta rahuldamata, kuna hageja ei ole tõendanud kiireloomulisust, kusjuures ei ole vaja teha otsust fumus boni juris’e suhtes ega huvisid kaaluda.
44
Kodukorra artikli 158 lõike 5 kohaselt otsustatakse kohtukulude kandmine edaspidi.
Esitatud põhjendustest lähtudes
ÜLDKOHTU PRESIDENT
otsustab:
1.
Jätta ajutiste meetmete kohaldamise taotlus rahuldamata.
2.
Otsustada kohtukulude kandmine edaspidi.
Luxembourg, 3. juuli 2017
Kohtusekretär
E. Coulon
Kohtu president
M. Jaeger
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: inglise.
(
1
)	Konfidentsiaalsed andmed kustutatud.