62024TJ0534
A TÖRVÉNYSZÉK ÍTÉLETE (előzetes döntéshozatali tanács)
2025. július. 9. (
*1
)
„Előzetes döntéshozatal – Adózás – Jövedéki adók – 2008/118/EK irányelv – 7. cikk – A jövedékiadó‑kötelezettség keletkezése – Szabad forgalomba bocsátás – Energiatermékek – Jövedékiadó‑kötelezettség keletkezésének felmerülése – Hamis számlákon szereplő jövedéki termékek fiktív értékesítése”
A T‑534/24. sz. [Gotek] (
i
) ügyben,
az EUMSZ 267. cikk alapján benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem tárgyában, amelyet az Upravni sud u Osijeku (eszéki közigazgatási bíróság, Horvátország) a Bírósághoz 2024. október 8‑án érkezett, 2024. szeptember 30‑i határozatával terjesztett elő
az MK
és
a Ministarstvo financija Republike Hrvatske, Samostalni sektor za drugostupanjski upravni postupak
között folyamatban lévő eljárásban,
A TÖRVÉNYSZÉK (előzetes döntéshozatali tanács),
tagjai: S. Papasavvas elnök, N. Półtorak (előadó), M. Sampol Pucurull, G. Steinfatt és D. Petrlík bírák,
főtanácsnok: J. Martín y Pérez de Nanclares,
hivatalvezető: V. Di Bucci,
tekintettel arra, hogy a Bíróság az Európai Unió Bírósága alapokmánya 50b. cikkének harmadik bekezdése alapján 2024. október 17‑én továbbította az előzetes döntéshozatal iránti kérelmet a Törvényszékhez,
tekintettel az Európai Unió Bírósága alapokmánya 50b. cikke első bekezdésének b) pontjában említett ügycsoportra és az említett alapokmány 50b. cikkének második bekezdése értelmében vett, értelmezéssel kapcsolatos önálló kérdés hiányára,
tekintettel az eljárás írásbeli szakaszára,
figyelembe véve a következők által előterjesztett észrevételeket:
–
a horvát kormány képviseletében G. Vidović Mesarek, meghatalmazotti minőségben,
–
az Európai Bizottság képviseletében M. Björkland és A. Koričić, meghatalmazotti minőségben,
tekintettel a főtanácsnok meghallgatását követően hozott határozatra, miszerint az ügy elbírálására a főtanácsnok indítványa nélkül kerül sor,
meghozta a következő
Ítéletet
1
Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem a jövedéki adóra vonatkozó általános rendelkezésekről és a 92/12/EGK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2008. december 16‑i 2008/118/EK tanácsi irányelv (HL 2009. L 9., 12. o.) 7. és 8. cikkének az értelmezésére vonatkozik.
2
E kérelmet az MK természetes személy és a Ministarstvo financija Republike Hrvatske, Samostalni sektor za drugostupanjski upravni postupak (pénzügyminisztérium, közigazgatási jogorvoslattal foglalkozó hivatal, Horvátország) között az MK által fizetendő jövedéki adó behajtása tárgyában folyamatban lévő jogvita keretében terjesztették elő.
Jogi háttér
Uniós jog
3
A jövedéki adóra vonatkozó általános rendelkezések megállapításáról szóló, 2019. december 19‑i (EU) 2020/262 tanácsi irányelv (HL 2020. L 58., 4. o.; helyesbítések: HL 2020. L 409., 38. o.; HL 2021. L 84., 28. o.; HL 2023. L188., 60. o.; HL L, 2023/90139; HL L, 2024/90762) 2023. február 13‑i hatállyal hatályon kívül helyezte a 2008/118 irányelvet. Ugyanakkor, figyelemmel az alapügyben szóban forgó tények időpontjára, a jelen előzetes döntéshozatal iránti kérelmet a 2008/118 irányelv rendelkezései alapján kell vizsgálni.
4
A 2008/118 irányelv (8) preambulumbekezdése a következőket mondta ki:
„Mivel a belső piac megfelelő működésének érdekében továbbra is biztosítani kell, hogy a jövedéki adó fogalma és kivetésének feltételei [helyesen: a jövedéki adó kivetésének fogalma és feltételei] minden tagállamban azonosak legyenek, közösségi szinten egyértelművé kell tenni, hogy mely időponttól kezdődik a jövedéki termékek szabad forgalomba bocsátása, és kit terhel jövedékiadó fizetési kötelezettség.”
5
A 2008/118 irányelv 7. cikke a következőképpen rendelkezett:
„(1)   A jövedékiadó‑kötelezettség a szabad forgalomba bocsátás időpontjában és a szabad forgalomba bocsátás szerinti tagállamban keletkezik.
(2)   Ezen irányelv alkalmazásában »szabad forgalomba bocsátás« az alábbiak bármelyike:
a)
jövedéki termék adófelfüggesztés alóli kikerülése, ideértve a szabálytalan kikerülést is;
b)
olyan, adófelfüggesztés alatt nem álló jövedéki termékek birtoklása, amennyiben [helyesen: amelyekre] a közösségi jog és a nemzeti jogszabályok alkalmazandó rendelkezéseinek értelmében nem vetettek ki jövedéki adót;
c)
jövedéki termék adófelfüggesztés alóli kikerülése, ideértve a szabálytalan kikerülést is;
d)
jövedéki termék importálása, ideértve a szabálytalan importálást is, ha a jövedéki termék az importálást követően nem kerül azonnal adófelfüggesztés hatálya alá.
[…]”
6
A 2008/118 irányelv 8. cikke értelmében:
„(1)   A jövedékiadó‑fizetési kötelezettség a következő személyeket terheli:
a)
jövedéki termék adófelfüggesztés alól a 7. cikk (2) bekezdésének a) pontja szerint történő kikerülése esetén:
i.
az adóraktár engedélyese, a bejegyzett címzett vagy bármely más, a jövedéki terméket az adófelfüggesztés alól kivonó személy vagy az, akinek a megbízásából azokat a felfüggesztés alól kivonják, vagy – az adóraktárból való szabálytalan kiszállítás esetén – minden más személy, aki részt vett a kiszállításban;
ii.
a jövedéki termék adófelfüggesztéssel történő szállítása során a 10. cikk (1), (2) és (4) bekezdésében meghatározottak szerint bekövetkezett szabálytalanság esetén: az adóraktár engedélyese, a bejegyzett feladó vagy bármely más, a 18. cikk (1) és (2) bekezdésének megfelelően az adófizetésre biztosítékot nyújtó személy, vagy bármely olyan személy, akinek része volt a termékek adófelfüggesztés alól történő szabálytalan kikerülésében, és tudomása volt vagy tudomása kellett, hogy legyen annak szabálytalan jellegéről;
b)
jövedéki terméknek a 7. cikk (2) bekezdésének b) pontja szerinti birtoklása tekintetében: a jövedéki termékeket birtokló személy, illetve bármely más személy, aki érintett a jövedéki termékek birtoklásában;
c)
jövedéki terméknek a 7. cikk (2) bekezdésének c) pontja szerinti előállítása tekintetében: a jövedéki terméket előállító személy, illetve szabálytalan előállítás esetén bármely más személy, aki részt vesz a jövedéki termék előállításában;
d)
jövedéki terméknek a 7. cikk (2) bekezdésének d) pontja szerinti importálása tekintetében: az importáláskor a jövedéki terméket a vámhatóság felé bejelentő személy, vagy akinek a megbízásából azokat bejelentik, vagy szabálytalan importálás esetén bármely más személy, aki érintett az importálásban.
(2)   Ha ugyanazon jövedékiadó‑fizetési kötelezettség több személyt terhel, akkor egyetemlegesen felelősek az ilyen tartozásért.”
A horvát jog
7
A 2018. november 21‑i Zakon o trošarinama (jövedéki adóról szóló törvény) (Narodne novine, 106/18. sz.) az alapügyben szereplő jogvitára alkalmazandó változatának „A jövedéki adó kiszámítása” című 7. cikke a következőképpen rendelkezik:
„(1)   A törvény eltérő rendelkezése hiányában a jövedékiadó‑kötelezettség a jövedéki terméknek a Horvát Köztársaság területén történő szabad forgalomba bocsátása időpontjában keletkezik […]”
8
A jövedéki adóról szóló törvénynek „A jövedéki adó kiszámítása és megfizetése jogellenes magatartás esetén” című 12. cikke értelmében:
„(1)   Abban az esetben is jövedékiadó‑kötelezettség keletkezik, ha megállapítást nyer, hogy:
1.
az adóköteles termékeket jogellenesen kezelték;
2.
a jövedéki termékeket a Horvát Köztársaság területén jogellenesen bocsátották szabad forgalomba […]
[…]
(2)   A jelen törvény alkalmazásában jogellenes eljárás: olyan adóköteles termékek előállítása, feldolgozása, tárolása, átvétele, feladása, behozatala, forgalomba bocsátása, szállítása, felhasználása, értékesítése, vásárlása vagy birtoklása, amelyek után nem e törvény rendelkezéseinek megfelelően számították ki és fizették meg a jövedéki adót, vagy amelyek után a jövedéki adót nem számították ki és nem fizették meg teljes egészében, valamint az adóköteles termékek szállításának vagy azokkal való rendelkezés jogával való bármilyen más módon történő visszaélés. Jogellenes eljárásnak minősül minden olyan eljárás is, amelyet jelen törvény rendelkezései kifejezetten jogellenesnek minősítenek. Az adóköteles termékek jogellenes kezelésének minősül, ha az adóköteles termékeket kezelő személy nem tudja bizonyítani az adóköteles termékek megszerzésének, birtoklásának és azokkal való bármely más tényleges vagy jogszerű rendelkezés jogszerűségét, az ügy körülményeiből pedig az következik, hogy az adóköteles termékeket jogellenesen kezelték.
(3)   A jövedéki adó e cikk szerinti kiszámításának és megfizetésének kötelezettségét határozattal állapítják meg.
[…]”
9
A jövedéki adóról szóló törvény 124. cikke a következőképpen rendelkezik:
„(1)   Az adóköteles termékek szállításának vagy az azokkal való rendelkezés jogával való visszaélésnek minősül minden olyan személy eljárása, aki bármilyen módon közvetlenül vagy közvetve közreműködik adóköteles termékek szállításában vagy az azokkal való rendelkezésben a következő célokból:
1.
az adóköteles termékek szállítása vagy az azokkal való rendelkezés tényleges szándékának, céljának vagy alapjának leplezése.
2.
a jövedéki adó vagy más közteher megfizetésének elkerülése, ideértve a jövedéki adó vagy más közteher megfizetésének elkerülését lehetővé tevő feltételek megteremtését.
(2)   Adóköteles termékek szállításában vagy az azokkal való rendelkezésben közvetlenül vagy közvetve bármilyen módon részt vevő személyek visszaélnek az adóköteles termékek szállításának vagy az azokkal való rendelkezés jogával, ha:
1.
fiktív vagy színlelt jogügyleteket hajtanak végre az adóköteles termékek szállításával vagy az azokkal való rendelkezéssel kapcsolatban, vagy bármilyen minőségben ilyen jogügyletek végrehajtásában vesznek részt
2.
adóköteles termékek fiktív értékesítését, átvételét, szállítását vagy azokkal való rendelkezést szerveznek vagy abban közvetlenül vagy közvetve részt vesznek
3.
visszaélnek a jövedéki termékek szállításának és felügyeletének rendszerével annak érdekében, hogy fiktív szállításokat vagy fiktív rendelkezést rögzítsenek
4.
közvetlenül vagy közvetve az adóköteles termékek szállításával vagy azokkal való rendelkezéssel kapcsolatos kereskedelmi, szállítási vagy egyéb okmányok meghamisításában, illetve az ilyen hamisított okmányok használatában működnek közre
5.
más természetes vagy jogi személyek adatait jogosulatlanul vagy önkényesen adóköteles termékekkel kapcsolatos ügyletek elvégzése, azok kezelése, azok szállítása vagy azokkal való rendelkezés, illetve azt lehetővé tevő feltételek megteremtése céljából használják fel
6.
hűtlen kezeléssel, csalással, valótlan állítással vagy megtévesztéssel adóköteles termékekkel kapcsolatos ügyleteket hajtanak végre, ilyen termékeket kezelnek, szállítanak vagy rendelkeznek azokkal, vagy ennek feltételeit megteremtik.
(3)   Az adóköteles termékekkel való rendelkezésnek minősül az adóköteles termékek tekintetében vevő, eladó, közvetítő, fuvarozó, címzett vagy feladó minőségében végzett minden tényleges vagy jogszerű rendelkezés, beleértve a pénzügyi tranzakciók vagy olyan ügyletek kizárólagos teljesítését, amelyekhez bármely számviteli bizonylat vagy számla kiállítása, jóváhagyása vagy hitelesítése, szerződés megkötése vagy szerződéses viszonyban való részvétel, illetve fuvarokmány vagy egyéb okmányok kiállítása, jóváhagyása vagy hitelesítése szükséges.”
10
A jövedéki adóról szóló törvény 125. cikke a következőképpen rendelkezik:
„(1)   Ha a jövedéki adó kiszámítására és megfizetésére vonatkozó kötelezettség megállapításának alapját az adóköteles termékek szállításának vagy az azokkal való rendelkezés jogával való visszaélés jelenti, és ha ezzel összefüggésben fiktív vagy színlelt jogügylet, illetve adóköteles tárgyak fiktív értékesítése, átvétele, szállítása vagy azokkal való fiktív rendelkezés állapítható meg, akkor a jövedéki adókötelezettség megállapításának alapját a fiktív vagy színlelt jogügylet, azaz az adóköteles tárgyak fiktív értékesítése, átvétele, szállítása vagy azokkal való fiktív rendelkezés jelenti. Az a személy, aki fiktív vagy színlelt jogügylet teljesítésével vagy végrehajtásával, illetve fiktív adóköteles termék értékesítésével, átvételével és szállításával közvetlenül vagy közvetve joggal való visszaélésben működik közre, a felmerült jövedéki adókötelezettségért egyetemleges adósként felel.
(2)   Az a személy, akinek az esetében objektív körülmények alapján megállapítható, hogy tudott vagy tudnia kellett arról, hogy cselekményével vagy az előírt cselekmény elmulasztásával az adóköteles termékek szállításának vagy azokkal való rendelkezés jogával való visszaélésben működik közre, egyetemleges adósként felel a felmerült jövedéki adókötelezettségért.
[…]”
Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés
11
MK egy horvát jog szerinti kézműipari vállalkozás tulajdonosa, amelynek tevékenysége fakivágás és kiegészítő erdészeti szolgáltatások.
12
2019. július 1‑jén az MK vállalkozásánál végzett adóellenőrzését követően a Porezna uprava, Područni Ured Virovitica (adóhatóság, verőcei regionális hivatal, Horvátország) adómegállapító határozatot hozott, amelyben MK‑t 135603,57 horvát kuna (HRK) (hozzávetőleg 18000 euró) összegű hozzáadottérték‑adó (héa) és az ahhoz kapcsolódó késedelmi kamatok megfizetésére kötelezte. Az adóhatóság ugyanis megállapította, hogy MK a 2016. október 1. és 2017. december 31. közötti időszakban kőolajtermékek értékesítése után kiállított számlák alapján vonta le a héát, amelyekről bebizonyosodott, hogy hamis dokumentumok voltak. Konkrétan azt állapították meg, hogy kőolajtermékek értékesítésére ténylegesen nem került sor. Következésképpen MK‑tól megtagadták az előzetesen felszámított héa levonásához való jogot.
13
Ezenkívül az alapeljárást megelőző közigazgatási eljárásban a vámhatóság tisztviselői többek között a jövedéki adóról szóló törvény rendelkezéseinek megfelelően ellenőrizték az MK‑t terhelő jövedéki adó megfizetését. Így megállapítást nyert, hogy a vizsgált időszakban az MK által benyújtott, Eurodiesel üzemanyag vásárlása céljából 2016‑ban kiállított 36 számla és 2017‑ben kiállított 119 számla hamis volt, és hogy az érintett értékesítésekre nem került sor. Ebben az összefüggésben a vámhatóságok úgy ítélték meg, hogy MK visszaélt a jövedéki termékek szállításának jogával a jövedéki termékek, nevezetesen a kőolajtermékek 63435,23 liter mennyiségben történő szállítása során, a jövedéki adóról szóló törvény 124. cikke (2) bekezdésének rendelkezéseinek értelmében. Következésképpen a vámhatóság a 2019. október 22‑i adómegállapító határozatban 226837,09 HRK (hozzávetőleg 30125 euró) összegben állapította meg az MK által a 2016. október 10. és 2017. december 31. közötti időszakra fizetendő, energiatermékek után fizetendő jövedéki adót.
14
2022. március 31‑i közigazgatási határozatával a Horvát Köztársaság pénzügyminisztériumának közigazgatási jogorvoslattal foglalkozó hivatala elutasította az MK által a 2019. október 22‑i adómegállapító határozattal szemben benyújtott fellebbezést. MK ezt követően keresetet indított a fellebbezését elutasító ezen határozattal szemben a kérdést előterjesztő bíróság, az Upravni sud u Osijeku (eszéki közigazgatási bíróság, Horvátország) előtt.
15
A kérdést előterjesztő bíróság ezenkívül jelzi, hogy az Općinski sud u Virovitici (verőcei városi bíróság, Horvátország) 2019. március 19‑i ítéletével MK‑t büntetőjogilag felfüggesztett szabadságvesztésre ítélte, valamint polgári jogilag adótartozásának megfelelő összeg megfizetésére kötelezte, okirat‑hamisítás, és adó‑ vagy vámcsalás miatt.
16
A kérdést előterjesztő bíróság arra is rámutat, hogy a jövedéki adó kivetésétől függetlenül a vámhatóság 2021. április 21‑én a jövedéki adóról szóló törvény rendelkezései alapján és a jövedéki termékek szállításával kapcsolatos joggal való visszaélés miatt 45000 HRK (hozzávetőleg 6000 euró) összegű bírságot szabott ki MK‑val szemben.
17
A kérdést előterjesztő bíróság pontosítja, hogy a nemzeti bíróságok és közigazgatás értelmezése szerint a jövedéki adóról szóló törvény rendelkezései a jövedéki adó keletkezésére vonatkozó általános szabályoktól, különösen a jövedéki adónak alávetett termékek szállításának meglététől függetlenül állapítják meg az energiatermékekre kivetett jövedéki adót.
18
Végezetül, miután a kérdést előterjesztő bíróság megállapította, hogy MK szerint a szóban forgó kőolajtermékek soha nem léteztek, emlékeztet arra, hogy a jövedéki adó egy meghatározott termék fogyasztását terhelő adó. Kétségeit fejezi ki tehát azzal kapcsolatban, hogy az olyan nemzeti szabályozás, mint amelyet a nemzeti hatóságok értelmeztek, amely a jövedéki adó megállapításának módját határozza meg az alapügyben szóban forgóhoz hasonló helyzetben, amelyben kétségtelenül nem került sor jövedéki termékekre vonatkozó szállításra, és amelyben hamis számlákat állítottak ki az előzetesen felszámított héa levonásához való jog jogellenes gyakorlása céljából, összeegyeztethető‑e az Európai Unió jogával.
19
E körülmények között az Upravni sud u Osijeku (eszéki közigazgatási bíróság) úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdést terjeszti a Bíróság elé:
„Úgy kell‑e értelmezni a […] 2008/118/EK […] irányelvet, és különösen annak 7. és 8. cikkét […], hogy azzal ellentétes az olyan nemzeti gyakorlat (és szabályozás), amely energiatermékek után jövedékiadó‑fizetési kötelezettséget ír elő abban az esetben, ha a jövedéki termékeket nem hozták forgalomba, és jövedékiadó‑kötelezettséget határoztak meg az energiatermékek vásárlásáról kiállított hamisított számlákkal igazolt termékek tekintetében, amely számlák – éppen azért, mert hamisítottak – nem keletkeztetnek jogot az előzetesen felszámított héa levonására, mivel fiktív energiatermék‑értékesítésről van szó, amit büntetőeljárásban is jogerősen megállapítottak?”
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésről
20
Előzetesen meg kell jegyezni, hogy az előterjesztő bíróság kérdése a megfogalmazás szerint mind a 2008/118 irányelv 7. cikkének, mind pedig az említett irányelv 8. cikkének értelmezésére vonatkozik, ez utóbbi rendelkezés pedig „a jövedékiadó‑fizetési kötelezettséggel terhelt személy” meghatározására vonatkozik. Márpedig az előzetes döntéshozatalra utaló határozatból nem tűnik ki, hogy az említett bíróság a jövedékiadó‑fizetési kötelezettséggel terhelt személy meghatározásának kérdésével kapcsolatban kíván a Törvényszékhez fordulni. Kizárólag a 2008/118 irányelv 7. cikkét kell tehát értelmezni annak érdekében, hogy hasznos választ lehessen adni a Törvényszékhez továbbított kérdésre.
21
E körülmények között meg kell állapítani, hogy egyetlen kérdésével az előterjesztő bíróság lényegében arra vár választ, hogy a 2008/118 irányelv 7. cikkét úgy kell‑e értelmezni, hogy azzal ellentétes a nemzeti hatóságok által értelmezett olyan nemzeti szabályozás, amely hamis számlákon szereplő jövedéki termékek fiktív értékesítése alapján jövedékiadó‑fizetési kötelezettséget ír elő.
22
E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy a 2008/118/EK irányelv 7. cikkének (1) bekezdése szerint „[a] jövedékiadó‑kötelezettség a szabad forgalomba bocsátás időpontjában és a szabad forgalomba bocsátás szerinti tagállamban keletkezik”. Ezen irányelv 7. cikkének (2) bekezdése a „szabad forgalomba bocsátást” négy eset útján határozza meg.
23
Ezenkívül a 2008/118 irányelv (8) preambulumbekezdéséből kitűnik, hogy a belső piac megfelelő működése érdekében szükséges, hogy „a jövedéki adó kivetésének” fogalma és feltételei minden tagállamban azonosak legyenek.
24
E célból a 2008/118 irányelv 7. cikke az Unió szintjén meghatározza azt az időpontot, amikor a jövedéki terméket szabad forgalomba bocsátják. Amint azt a Bíróság megállapította, e harmonizáció főszabály szerint lehetővé teszi a tagállamok közötti kettős adóztatás elkerülését (lásd ebben az értelemben: 2024. április 18‑iGirelli Alcool ítélet, C‑509/22, EU:C:2024:341, 41. pont; lásd még analógia útján: 2021. február 24‑iSilcompa ítélet, C‑95/19, EU:C:2021:128, 44. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
25
Ezenfelül a „szabad forgalomba bocsátás” fogalmát, amely meghatározza a jövedékiadó‑kötelezettség keletkezésének időpontját, minden tagállamban egységesen kell értelmezni (lásd ebben az értelemben: 2018. február 8‑iBizottság kontra Görögország ítélet, C‑590/16, EU:C:2018:77, 45. pont).
26
Amint azt a kérdést előterjesztő bíróság kifejti, az alapeljárás tárgyát képező jogvita hamis számlákon szereplő, jövedékiadó‑köteles termékek fiktív szállításával függ össze. A kérdést előterjesztő bíróság által szolgáltatott információk alapján megállapítható, hogy az alapeljárásban a jövedéki adót nem a termékek adófelfüggesztés alóli kikerülése, adófelfüggesztés alatt nem álló termékek birtoklása, adófelfüggesztésen kívüli előállítása vagy importálása miatt vetették ki, amely a szabad forgalomba bocsátás fenti 22. pontban említett, a 2008/118 irányelv 7. cikkének (2) bekezdésében meghatározott négy esete. Azt továbbá nem a 2008/118 irányelv 7. cikkének (2) bekezdésében előírt szabad forgalomba bocsátás esetei alá tartozó, jövedéki termékek szabálytalan kikerülése, birtoklása, előállítása vagy importálása miatt vetették ki.
27
Ugyanis, amint az a kérdést előterjesztő bíróság által szolgáltatott információkból kitűnik, az alapeljárásban a jövedéki adót a jövedéki adóról szóló törvény 124. cikkének rendelkezéseiben előírt joggal való visszaélés, vagyis a jelen ügyben a gazdasági események hamis számlák alapján történő nyilvántartása miatt vetették ki, miközben a jövedékiadó‑köteles energiatermékeket nem hozták forgalomba, és azokat nem is szállították.
28
E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy – amint az a fenti 22. pontban megállapításra került – a 2008/118 irányelv 7. cikkének (2) bekezdése a jövedéki termék „szabad forgalomba bocsátásának” eseteit sorolja fel. Márpedig e rendelkezés szövegéből kitűnik, hogy e négy esetet kimerítő jelleggel sorolja fel. Így ezen eseteken kívül tehát nem tekinthető úgy, hogy az ilyen terméket fogyasztásra bocsátották. Ez az értelmezés következik annak a fenti 24. és 25. pontban hivatkozott azon szükségességből is, hogy a „szabad forgalomba bocsátás” fogalmát minden tagállamban egységesen kell értelmezni.
29
Márpedig meg kell állapítani, hogy a fenti 27. pontban említett eset nem felel meg a 2008/118 irányelv 7. cikkének (2) bekezdésében említett esetek egyikének sem, és nem tekinthető az e rendelkezés értelmében vett szabad forgalomba bocsátásnak.
30
Egyébiránt a kérdést előterjesztő bíróság rámutat arra, hogy az alapeljárásban szóban forgó nemzeti szabályozást többek között a Horvát Köztársaság pénzügyi érdekeinek védelme indokolta, amelynek célja a jövedéki adóra vonatkozó egyes intézmények általi visszaélés és a jelentős adócsalások elkövetésének megakadályozása.
31
E tekintetben rá kell mutatni arra, hogy a tagállamoknak jogos érdekük fűződik ahhoz, hogy pénzügyi érdekeik védelme céljából megfelelő intézkedéseket hozzanak, és hogy az adókijátszás, az adóelkerülés és az esetleges visszaélések elleni küzdelem a 2008/118 irányelv által követett egyik célkitűzés (lásd ebben az értelemben: 2017. június 29‑iBizottság kontra Portugália ítélet, C‑126/15, EU:C:2017:504, 59. pont).
32
Ez azonban nem változtat azon, hogy a tagállamok fenti 31. pontban említettekhez hasonló intézkedések elfogadására vonatkozó szabályozási hatásköre nem gyakorolható a 2008/118 irányelv rendelkezéseinek, és különösen annak 7. cikke (1) és (2) bekezdésének megsértésével, ellenkező esetben sérülne az uniós jogalkotó által elérni kívánt és többek között az említett irányelv (8) preambulumbekezdésében rögzített harmonizációs cél (2023. december 21‑iCDIL ítélet, C‑96/22, EU:C:2023:1025, 68. pont).
33
Ebben az összefüggésben a horvát kormány azt állítja, hogy a jövedéki adóról szóló törvény 124. és 125. cikkének rendelkezései a jogellenesen előállított energiatermékek használatának megakadályozására irányulnak. Ezen érvet illetően hangsúlyozni kell, hogy – amint az a fenti 26. és 27. pontból kitűnik – az adóztatás, amelyre a kérdést előterjesztő bíróság által feltett kérdés irányul, nem a jogellenesen előállított energiatermékekre vonatkozott.
34
A fenti megfontolásokra tekintettel az egyetlen kérdésre azt a választ kell adni, hogy a 2008/118 irányelv 7. cikkét úgy kell értelmezni, hogy azzal ellentétes a nemzeti hatóságok által értelmezett olyan nemzeti szabályozás, amely hamis számlákon szereplő jövedéki termékek fiktív értékesítése alapján jövedékiadó‑fizetési kötelezettséget ír elő.
A költségekről
35
Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Törvényszék elé terjesztésével kapcsolatban felmerült költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.
A fenti indokok alapján
A TÖRVÉNYSZÉK (előzetes döntéshozatali tanács)
a következőképpen határozott:
A jövedéki adóra vonatkozó általános rendelkezésekről és a 92/12/EGK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2008. december 16‑i 2008/118/EK tanácsi irányelv 7. cikkét
a következőképpen kell értelmezni:
azzal ellentétes a nemzeti hatóságok által értelmezett olyan nemzeti szabályozás, amely hamis számlákon szereplő jövedéki termékek fiktív értékesítése alapján jövedékiadó‑fizetési kötelezettséget ír elő.
Papasavvas
Półtorak
Sampol Pucurull
Steinfatt
Petrlík
Kihirdetve Luxembourgban, a 2025. július 9‑i nyilvános ülésen.
Aláírások
(
*1
)	Az eljárás nyelve: horvát.
(
i
)	A jelen ügy neve fiktív. Az nem egyezik az eljárásban részt vevő egyetlen fél valódi nevével sem.