62019TJ0825_RES
T‑825/19. és T‑826/19. sz. egyesített ügyek
Tazzetti SpAésTazzetti SA
kontra
Európai Bizottság
A Törvényszék ítélete (kibővített első tanács), 2023. március 22.
„Környezet – 517/2014/EU rendelet – Fluortartalmú üvegházhatású gázok – A fluorozott szénhidrogének forgalomba hozatalára vonatkozó kvóták elektronikus nyilvántartása – Ugyanazon tényleges tulajdonoshoz tartozó vállalkozások – Egyetlen gyártó vagy importőr – Sérelmet okozó aktus – Az eljáráshoz fűződő érdek – Elfogadhatóság – A keresetlevél kiigazítása iránti kérelem – Elfogadhatatlanság – Jogellenességi kifogás – Egy végrehajtási rendeletnek az alaprendelettel összhangban álló értelmezése – A Bizottság végrehajtási jogköre”
Megsemmisítés iránti kereset – Természetes vagy jogi személyek – Az eljáráshoz fűződő érdek – Létrejött és fennálló érdek szükségessége – A kereset benyújtásának időpontjában való értékelés – Kereset, amelyből a felperesnek előnye származhat
(EUMSZ 263. cikk, (4) bekezdés)
(lásd: 45., 49–53., 111–122. pont)
Megsemmisítés iránti kereset – Keresettel megtámadható aktusok – Előkészítő aktusok – Kizártság – Bizottsági határozat, amely a fluorozott szénhidrogének kvótáinak kiosztási jogát biztosítja egy vállalkozás számára, és e jogot megtagadja egy másik vállalkozástól, amelynek ugyanaz a tényleges tulajdonosa – Önálló joghatásokat kiváltó jogi aktus – Bennfoglaltság
(EUMSZ 263. cikk, (1) bekezdés; 517/2014 európai parlamenti és tanácsi rendelet)
(lásd: 75., 76., 87–92., 96–99., 104., 108. pont)
Környezet – Levegőszennyezés – A fluortartalmú üvegházhatású gázkibocsátások csökkentése – 517/2014 rendelet – A fluorozott szénhidrogének forgalomba hozatalára vonatkozó kvóták kiosztása – Referenciaértékek megállapításán alapuló kiosztási mechanizmus – A referenciaértékek újraszámítására irányuló eljárás – Bizottsági végrehajtási rendelet, amely ezen újraszámítás szempontjából egyetlen gyártónak vagy importőrnek minősíti az ugyanazon tényleges tulajdonossal rendelkező vállalkozásokat – Hatály
(517/2014 európai parlamenti és tanácsi rendelet, 16. cikk, (2) bekezdés; 2019/661 bizottsági rendelet, 7. cikk, (1) bekezdés)
(lásd: 138–141. pont)
Környezet – Levegőszennyezés – A fluortartalmú üvegházhatású gázkibocsátások csökkentése – 517/2014 rendelet – A fluorozott szénhidrogének forgalomba hozatalára vonatkozó kvóták kiosztása – A Bizottságra ruházott végrehajtási jogkör – Terjedelem – A vállalkozásoknak a kvóták kiosztásában való részesüléshez és e kvóták átruházásához való jogát módosító végrehajtási rendelet elfogadása – Hatáskör hiánya
(EUMSZ 291_cikk, (2) bekezdés; 517/2014 európai parlamenti és tanácsi rendelet, 16. cikk, (3) bekezdés, 17. cikk, (2) bekezdés, 18. cikk, (1) bekezdés, és 2019/661 bizottsági rendelet, VI. melléklet, 1. pont, 7. cikk, (1) bekezdés)
(lásd: 154–161., 165., 166., 184–207., 210., 211. pont)
Összefoglalás
Az üvegházhatású gázkibocsátások elleni küzdelem keretében az Európai Parlament és az Európai Unió Tanácsa elfogadta a fluortartalmú üvegházhatású gázokról szóló 517/2014 rendeletet, (
1
) amelynek célja az Európai Unióban forgalomba hozott fluorozott szénhidrogének (HFC) mennyiségének korlátozása. Az említett rendelet értelmében az Európai Bizottságnak évente meg kell határoznia a HFC‑k Unióban forgalomba hozható maximális mennyiségét, és kvótákat kell kiosztania a gyártóknak és importőröknek egy olyan kiosztási mechanizmus szerint, amely különösen referenciaértékek meghatározásán alapul. E tekintetben a rendelet pontosítja, hogy a referenciaértékeket kezdetben azon gyártóknak és importőröknek osztják ki, akik bejelentették, hogy 2009 és 2012 között forgalomba hoztak HFC‑t. 2017‑től és ezt követően háromévente a Bizottságnak újra kell számítania a referenciaértékeket a 2015. január 1-jétől jogszerűen forgalomba hozott HFC‑k mennyiségének éves átlaga alapján.
Az 517/2014 rendelet szerint a Bizottság feladata továbbá a HFC‑k forgalomba hozatalára vonatkozó kvóták elektronikus nyilvántartásának létrehozása (a továbbiakban: HFC‑nyilvántartás). Az említett nyilvántartás zökkenőmentes működésének biztosítása céljából a Bizottság elfogadta a 2019/661 rendeletet. (
2
)
A HFC‑kvóták kiosztása kijátszásának vagy az azzal való visszaéléseknek az elkerülése érdekében a 2019/661 végrehajtási rendelet 7. cikkének (1) bekezdése előírja többek között, hogy az 517/2014 rendelet szerinti referenciaértékek újraszámítása szempontjából egyetlen gyártónak vagy importőrnek kell tekinteni azokat a vállalkozásokat, amelyek ugyanazon tényleges tulajdonoshoz tartoznak.
2008‑ban a Tazzetti SpA, egy olasz jog szerint létrehozott társaság, amely HFC‑ket hoz forgalomba az Unióban, megvásárolt egy spanyol jog szerint létrehozott társaságot, amely ugyancsak HFC‑ket hoz forgalomba. A Bizottság ezen utóbbi társaságot, valamint a Tazzetti SpA‑t 2019. szeptember 27‑i és 30‑i, valamint november 20‑i elektronikus leveleiben (a továbbiakban együtt: megtámadott határozatok) tájékoztatta arról, hogy mivel e két vállalkozás ugyanazon tényleges tulajdonoshoz tartozik, a 2019/661 rendelet 7. cikkének (1) bekezdésével összhangban a jövőben kizárólag a Tazzetti SpA kaphat HFC‑kvótákat.
A Tazzetti SpA és a megvásárolt társaság, mivel úgy vélte, hogy a 2019/661 végrehajtási rendelet 7. cikke (1) bekezdésének elfogadásával a Bizottság túllépte hatáskörét, két keresetet nyújtott be a Törvényszékhez a megtámadott határozatok megsemmisítése iránt. E keresetek alátámasztásául a felperesek arra hivatkoznak, hogy jóllehet a Bizottság végrehajtási jogköre a HFC‑nyilvántartás zökkenőmentes működésére korlátozódik, a fent hivatkozott 7. cikk (1) bekezdése módosította a HFC‑kvóták 517/2014 rendelettel létrehozott mechanizmusának magát a működését.
E kereseteknek helyt ad a Törvényszék kibővített első tanácsa, amely ennek során pontosítja, hogy meddig terjed a Bizottság végrehajtási jogköre a HFC‑kvóták 517/2014 rendelettel létrehozott kiosztási rendszerének keretében.
A Törvényszék álláspontja
A Törvényszék mindenekelőtt megállapítja, hogy – ellentétben a felperesek állításával – a 2019/661 végrehajtási rendelet 7. cikke (1) bekezdésének szövegéből egyértelműen és minden kétséget kizáróan kitűnik, hogy e rendelkezés alkalmazandó minden olyan gyártóra és importőrre, aki a referenciaértékek újraszámítására irányuló eljárás hatálya alá tartozik, és nem ír elő eltérést a régóta fennálló vállalkozások, azaz az olyan vállalkozások javára, amelyek – a felperesekhez hasonlóan – bejelentették, hogy 2009 és 2012 között HFC‑t hoztak forgalomba.
E pontosítást követően a Törvényszék azt vizsgálja, hogy a 2019/661 végrehajtási rendelet 7. cikke (1) bekezdésének elfogadásával a Bizottság túllépte‑e az 517/2014 rendelet és az EUMSZ 291. cikk (
3
) által biztosított hatáskörét. A Törvényszék e vonatkozásban elemzi a felperesek azon érveit, amelyek szerint a Bizottság kiegészítette vagy módosította az 517/2014 rendeletet egyrészt a vállalkozásoknak a HFC‑kvóták kiosztásában való részesüléshez fűződő jogait, másrészt pedig a vállalkozások HFC‑kvóták átruházásához való jogát illetően.
Elsőként a Törvényszék emlékeztet arra, hogy egyrészt az 517/2014 rendelet 17. cikkének (2) bekezdéséből az következik, hogy a Bizottság hatásköre a HFC‑nyilvántartás megfelelő működésére korlátozódik, amely a kvóták kezelésére, a HFC forgalomba hozatalára és bejelentésére szolgáló eszköz, ideértve a forgalomba hozott eszközök bejelentését is. Másrészt, a Bizottságra az EUMSZ 291. cikk (2) bekezdésének alapján ruházott végrehajtási jogkör esetén az általa elfogadott végrehajtási aktus rendelkezéseinek tiszteletben kell tartaniuk a jogalkotási aktus által elérni kívánt alapvető általános célkitűzéseket, és a jogalkotási aktus végrehajtásához szükségeseknek vagy hasznosaknak kell lenniük, anélkül hogy azt, akár nem lényeges elemeiben, kiegészítenék vagy módosítanák.
Ezt követően, a vállalkozásoknak a HFC‑kvóták kiosztásában való részesüléshez való jogát illetően a Törvényszék kiemeli, hogy az 517/2014 rendelet 16. cikkének (3) bekezdése alapján minden olyan – egyénileg tekintve természetes vagy jogi személyként értendő – vállalkozás, amely 2015. január 1‑jétől jogszerűen hozott forgalomba HFC‑t, és amely benyújtotta az e rendeletben előírt nyilatkozatot, a referenciaértékek hároméves újraszámítása során referenciaértékre jogosult. Márpedig a 2019/661 végrehajtási rendelet 7. cikkének (1) bekezdése annak előírásával, hogy bizonyos feltételek mellett az 517/2014 rendelet szerinti referenciaértékek újraszámítása szempontjából egyetlen gyártónak vagy importőrnek kell tekinteni azokat a vállalkozásokat, amelyek ugyanazon tényleges tulajdonoshoz tartoznak, ezt, az alaprendelete által létrehozott rendszert módosította olyan további feltételek megállapításával, amelyeket az nem ír elő az ugyanazon tényleges tulajdonoshoz tartozó vállalkozások referenciaértékhez való jogának meghatározásához.
Ezzel a Bizottság módosította a HFC‑kvóták 517/2014 rendelettel létrehozott kiosztási rendszerét is, (
4
) mivel a 2019/661 végrehajtási rendelet 7. cikkének (1) bekezdése értelmében vett egyetlen gyártó vagy importőr számára egyetlen referenciaértéke alapján nemcsak az általa korábban forgalomba hozott HFC‑nek megfelelő HFC‑kvótát kell kiosztani, hanem az ugyanezen tényleges tulajdonoshoz tartozó vállalkozások által forgalomba hozott HFC‑k mennyiségének megfelelő kvótákat is, míg ezen utóbbi vállalkozások elveszítik a saját referenciaértékhez való jogukat, és ebből következően a HFC‑kvóták ezen érték alapján történő kiosztásához való jogukat.
Következésképpen ezen utóbbi vállalkozások a 2019/661 végrehajtási rendelet 7. cikke (1) bekezdésének hatálybalépését követően végül a HFC‑kvóták átruházásához való jogukat is elveszítik, mivel az 517/2014 rendelet (
5
) értelmében ez a jog azon vállalkozások számára van fenntartva, amelyeknek referenciaérték alapján kvótát osztottak ki.
A fentiekből az következik, hogy a 2019/661 végrehajtási rendelet 7. cikke (1) bekezdésének elfogadásával a Bizottság módosította az érintett vállalkozások 517/2014 rendeletből eredő jogait, amelyeket a referenciaértékben való részesülés, a HFC‑kvóták számukra történő kiosztásának lehetősége, valamint az említett kvóták átruházásának lehetősége tekintetében élveznek, ekként megváltoztatta a HFC‑kvóták rendszerének magát a működését.
A fentiek fényében a Törvényszék megállapítja, hogy a Bizottság nem rendelkezett hatáskörrel a 2019/661 végrehajtási rendelet 7. cikke (1) bekezdésének elfogadására, következésképpen a Törvényszék megsemmisíti az e rendelkezés alapján elfogadott határozatokat.
(
1
)	A fluortartalmú üvegházhatású gázokról és a 842/2006/EK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2014. április 16‑i 517/2014/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2014. L 150., 195. o.; helyesbítés: HL 2016. L 151., 21. o.).
(
2
)	A fluorozott szénhidrogének forgalomba hozatalára vonatkozó kvóták elektronikus nyilvántartásának zökkenőmentes működése biztosításáról szóló, 2019. április 25‑i (EU) 2019/661 bizottsági végrehajtási rendelet (HL L 2019., 2019.4.26., 11. o.).
(
3
)	Az EUMSZ 291. cikk (2) bekezdése értelmében „[h]a valamely kötelező erejű uniós jogi aktus végrehajtásának egységes feltételek szerint kell történnie, az ilyen jogi aktus végrehajtási hatásköröket ruház a Bizottságra […]”.
(
4
)	Az 517/2014 rendelet VI. mellékletének 1. pontja.
(
5
)	Az 517/2014 rendelet 18. cikkének (1) bekezdése.