62019CJ0115
TIESAS SPRIEDUMS (desmitā palāta)
2020. gada 11. jūnijā (
*1
)
Apelācija – Eiropas Savienības preču zīme – Regula (EK) Nr. 207/2009 – Iebildumi – 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts – Sajaukšanas iespēja – Konfliktējošo apzīmējumu līdzības vērtējums – Agrākās preču zīmes atšķirtspējas vērtējums
Lietā C‑115/19 P
par apelācijas sūdzību atbilstoši Eiropas Savienības Tiesas statūtu 56. pantam, ko 2019. gada 14. februārī iesniedza
China Construction Bank Corp
., Pekina (Ķīna), ko pārstāv A. Carboni un J. Gibbs, solicitors,
apelācijas sūdzības iesniedzēja,
pārējie lietas dalībnieki:
Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO), ko pārstāv J. Ivanauskas un D. Botis, pārstāvji,
atbildētājs pirmajā instancē,
Groupement des cartes bancaires
, Parīze (Francija), ko pārstāv C. Herissay‑Ducamp, advokāte,
persona, kas iestājusies lietā pirmajā instancē,
TIESA (desmitā palāta)
šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs I. Jarukaitis [I. Jarukaitis], tiesneši M. Ilešičs [M. Ilešič] (referents) un K. Likurgs [C. Lycourgos],
ģenerāladvokāts: Dž. Hogans [G. Hogan],
sekretārs: A. Kalots Eskobars [A. Calot Escobar],
ņemot vērā rakstveida procesu,
ņemot vērā pēc ģenerāladvokāta uzklausīšanas pieņemto lēmumu izskatīt lietu bez ģenerāladvokāta secinājumiem,
pasludina šo spriedumu.
Spriedums
1
Ar savu apelācijas sūdzību China Construction Bank Corp. (turpmāk tekstā – “CCB”) lūdz atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2018. gada 6. decembra spriedumu China Construction Bank/EUIPO – Groupement des cartes bancaires (“CCB”) (T‑665/17, turpmāk tekstā – “pārsūdzētais spriedums”, EU:T:2018:879), ar kuru Vispārējā tiesa ir noraidījusi tās prasību atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas pirmās padomes 2017. gada 14. jūnija lēmumu lietā R 2265/2016‑1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Groupement des cartes bancaires un CCB (turpmāk tekstā – “apstrīdētais lēmums”).
Atbilstošās tiesību normas
2
Padomes Regulā (EK) Nr. 207/2009 (2009. gada 26. februāris) par [Eiropas Savienības] preču zīmi (OV 2009, L 78, 1. lpp.) tika izdarīti grozījumi ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) 2015/2424 (2015. gada 16. decembris) (OV 2015, L 341, 21. lpp.), kura stājās spēkā 2016. gada 23. martā. Pēc tam no 2017. gada 1. oktobra tā savukārt tika atcelta un aizstāta ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) 2017/1001 (2017. gada 14. jūnijs) par Eiropas Savienības preču zīmi (OV 2017, L 154, 1. lpp.). Tomēr, ņemot vērā tiesvedības faktu rašanās laiku, šī apelācijas sūdzība ir jāizskata, ņemot vērā Regulas Nr. 207/2009 materiālās tiesību normas.
3
Regulas Nr. 207/2009 8. pantā bija paredzēts:
“1.   Ja agrākas preču zīmes īpašnieks iebilst, pieprasīto preču zīmi nereģistrē:
[..]
b)
ja tās identiskuma vai līdzības dēļ ar agrāko preču zīmi un preču vai pakalpojumu, ko aptver preču zīmes, identiskuma vai līdzības dēļ pastāv iespēja maldināt sabiedrību tajā teritorijā, kur ir aizsargāta agrākā preču zīme; iespēja maldināt ir asociāciju iespēja ar agrāko preču zīmi [ja tās identiskuma vai līdzības dēļ ar agrāko preču zīmi un preču vai pakalpojumu, ko aptver preču zīmes, identiskuma vai līdzības dēļ sabiedrībai tajā teritorijā, kur ir aizsargāta agrākā preču zīme, pastāv to sajaukšanas iespēja; sajaukšanas iespēja ietver asociāciju iespēju ar agrāko preču zīmi].
[..]
5.   Turklāt, ja [..] agrākās preču zīmes īpašnieks iebilst, pieprasīto preču zīmi nereģistrē, ja tā ir identiska vai līdzīga agrākajai preču zīmei un to reģistrē precēm vai pakalpojumiem, kas nav līdzīgi tiem, attiecībā uz kuriem ir reģistrēta agrākā preču zīme, ja attiecībā uz agrāku [Eiropas Savienības] preču zīmi tā ir [Savienībā] pazīstama un attiecībā uz agrāku valsts preču zīmi tā ir pazīstama attiecīgajā dalībvalstī un ja pieteiktās preču zīmes izmantošanā bez pietiekama iemesla varētu netaisnīgi gūt labumu no agrākās preču zīmes atšķirīguma vai atpazīstamības [atšķirtspējas vai reputācijas] vai tai kaitēt.”
Tiesvedības priekšvēsture un apstrīdētais lēmums
4
2014. gada 14. oktobrīCCB lūdza EUIPO reģistrēt šādu apzīmējumu kā Eiropas Savienības preču zīmi:
5
Pakalpojumi, attiecībā uz kuriem tika pieteikta reģistrācija, ietilpst 36. klasē atbilstoši pārskatītajam un grozītajam 1957. gada 15. jūnija Nicas Nolīgumam par preču un pakalpojumu starptautisko klasifikāciju preču zīmju reģistrācijas vajadzībām (turpmāk tekstā – “Nicas nolīgums”) un atbilst šādam aprakstam: “Banku pakalpojumi; finanšu novērtēšana [apdrošināšanas pakalpojumi, bankas pakalpojumi, pakalpojumi nekustamo īpašumu jomā], finansēšanas pakalpojumi, kredītkaršu pakalpojumi; vērtslietu depozītu pakalpojumi; senlietu novērtēšana; starpniecības pakalpojumi finanšu jomā; garantiju sniegšana; fiduciāru darījumu nodrošināšana.”
6
2015. gada 7. maijāGroupement des cartes bancaires iesniedza iebildumus pret reģistrācijai pieteiktās preču zīmes reģistrāciju attiecībā uz visiem iepriekšējā punktā norādītajiem pakalpojumiem. Šie iebildumi bija balstīti uz agrākām tiesībām, tostarp ar šādu 1999. gada 12. novembrī reģistrētu Eiropas Savienības preču zīmi:
7
Šī preču zīme tostarp ir reģistrēta attiecībā uz šādiem pakalpojumiem, kas ietilpst 36. klasē Nicas nolīguma izpratnē: “Apdrošināšana un finanses, proti, apdrošināšana, valūtas maiņas aģentūras; ceļojumu čeku un kredītvēstuļu izsniegšana; finanšu lietas, darījumi ar naudu, banku pakalpojumi; [..] bankas darījumu un naudas plūsmu pārvaldīšana elektroniskā veidā; [..] priekšapmaksas karšu, maksājumu karšu, kredītkaršu, skaidras naudas izņemšanas karšu [..] pakalpojumi; [..] elektronisko maksājumu pakalpojumi; [..] finanšu darījumu pakalpojumi karšu īpašniekiem, izmantojot bankomātus; iesaistīto personu autentifikācijas un verifikācijas pakalpojumi; [..] finanšu informācijas pakalpojumi, izmantojot jebkādus telekomunikāciju līdzekļus.”
8
Iebildumi bija pamatoti ar Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunktā un 5. punktā paredzētajiem pamatiem.
9
2016. gada 4. oktobrīEUIPO Iebildumu nodaļa apmierināja iebildumus, pamatojoties uz to, ka pastāv sajaukšanas iespēja Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta izpratnē. Tā neizvērtēja pamatu, kas bija balstīts uz šīs regulas 8. panta 5. punktu.
10
CCB iesniedza apelācijas sūdzību, kas tika noraidīta ar apstrīdēto lēmumu.
11
Šajā lēmumā EUIPO Apelācijas pirmā padome uzskatīja, ka konkrēto sabiedrības daļu daļēji veido profesionāļi un daļēji – galapatērētāji vai plaša sabiedrība, kuras uzmanības līmenis ir augsts.
12
Attiecībā uz atbilstošo teritoriju sajaukšanas iespējas novērtēšanai tā norādīja, ka šī teritorija aptver visu Savienību, vienlaikus atgādinot, ka sajaukšanas iespējas esamības vienā Savienības daļā konstatējums ir pietiekams, lai atteiktu pieteiktās preču zīmes reģistrāciju.
13
Pēc tam tā uzskatīja, ka agrākās preču zīmes izmantošanas dēļ konkrētā Francijas sabiedrības daļa identificē šo preču zīmi kā tādu, kas norāda uz kartēm “CB”. EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2014. gada 27. augusta lēmumā lietā R 944/2013‑4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Groupement des cartes bancaires un CCB par vārdisku apzīmējumu “CCB”, kuru lūgts reģistrēt kā Eiropas Savienības preču zīmi, jau esot ticis konstatēts, ka vārdiskajai preču zīmei “CB” ir reputācija Francijā attiecībā uz pakalpojumiem, kas Nicas nolīguma izpratnē ietilpst 36. klasē. Groupement des cartes bancaires iesniegtie pierādījumi šajā lietā apstiprinot šīs reputācijas saglabāšanu.
14
Attiecībā uz konfliktējošo apzīmējumu salīdzinājumu EUIPO Apelācijas pirmā padome, ņemot vērā agrākās preču zīmes reputāciju Francijā, uzskatīja, ka šī preču zīme, neraugoties uz tās ļoti stilizēto raksturu, tiek uztverta kā burtu “CB” grupa. Runājot par reģistrācijai pieteikto preču zīmi, tās grafiskais elements esot tikai papildu elements dominējošajam elementam, ko veido burtu “CCB” grupa.
15
Līdz ar to starp konfliktējošajiem apzīmējumiem pastāvot zināma vizuālā līdzība. Turklāt fonētiskajā ziņā šie apzīmējumi esot līdzīgi pakāpē, kas ir augstāka par vidējo. Savukārt konceptuālajā līmenī neesot iespējams veikt salīdzinājumu.
16
EUIPO Apelācijas pirmā padome uzskatīja, ka, ņemot vērā ar konfliktējošajiem apzīmējumiem aptverto pakalpojumu identiskumu, šo apzīmējumu līdzību un agrākās preču zīmes reputāciju Francijā, atšķirības starp konfliktējošajiem apzīmējumiem un uzmanības līmenis, kas ir augstāks par vidējo konkrētās sabiedrības daļas uzmanības līmeni, nav pietiekams, lai izslēgtu sajaukšanas iespēju.
17
Tā piebilda – fakts, ka noteiktus ar reģistrācijai pieteikto preču zīmi aptvertos CCB pakalpojumus patērētāji neizmanto regulāri, palielina iespēju, ka šie patērētāji, pat tie, kas izrāda augstu uzmanības līmeni, tiktu maldināti to neprecīzas atmiņas par konfliktējošo apzīmējumu konfigurāciju dēļ.
18
Visu šo iemeslu dēļ EUIPO Apelācijas pirmā padome uzskatīja, ka Francijā pastāv sajaukšanas iespēja un ka līdz ar to šī biroja Iebildumu nodaļa ir pamatoti nolēmusi apmierināt iebildumus.
Tiesvedība Vispārējā tiesā un pārsūdzētais spriedums
19
2017. gada 27. septembrīCCB cēla prasību Vispārējā tiesā.
20
Tā it īpaši izvirzīja pamatu par Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpumu. Ar šo pamatu CCB apstrīdēja EUIPO Apelācijas pirmās padomes vērtējumu par agrākās preču zīmes atšķirtspēju, tās konfliktējošo apzīmējumu līdzības vērtējumu un tās sajaukšanas iespējas esamības visaptverošo vērtējumu.
21
Saistībā ar agrākās preču zīmes atšķirtspēju CCB tostarp pārmeta EUIPO Apelācijas pirmajai padomei, ka tā nav pienācīgi identificējusi pakalpojumus, attiecībā uz kuriem tā uzskatīja, ka šai preču zīmei ir reputācija. CCB uzskata, ka Groupement des cartes bancaires iesniegtie pierādījumi neļauj konstatēt minētās preču zīmes reputāciju attiecībā uz visiem ar to aptvertajiem pakalpojumiem.
22
Attiecībā uz konfliktējošo apzīmējumu līdzības vērtējumu CCB it īpaši norādīja, ka EUIPO Apelācijas pirmā padome šajā vērtējumā esot kļūdaini ņēmusi vērā agrākās preču zīmes reputāciju. Apstrīdētajā lēmumā šī preču zīme esot tikusi analizēta tā, it kā tā būtu vārdiska preču zīme. Tāpat apzīmējums, kuru lūgts reģistrēt kā preču zīmi, esot ticis analizēts, pamatojoties uz tā vārdisko elementu, neņemot vērā tā grafisko elementu.
23
Vispārējā tiesa prasību noraidīja kā nepamatotu.
Lietas dalībnieku apelācijas tiesvedībā prasījumi
24
CCB prasījumi Tiesai ir šādi:
–
atcelt pārsūdzēto spriedumu,
–
lemt par šo lietu vai – pakārtoti – nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai un
–
piespriest EUIPO un visiem lietas dalībniekiem, kas iestājušies lietā, segt savus, kā arī atlīdzināt CCB tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā un tiesvedībā pirmajā instancē.
25
EUIPO prasījumi Tiesai ir šādi:
–
apelācijas sūdzību noraidīt un
–
piespriest CCB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
Par apelācijas sūdzību
Lietas dalībnieku argumenti
26
CCB savas apelācijas sūdzības pamatojumam izvirza trīs pamatus.
27
Ar pirmo pamatu tā pārmet Vispārējai tiesai, ka tā ir pieļāvusi tiesību kļūdas, vērtējot sajaukšanas iespējas esamību, un tādējādi nav ievērojusi Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu.
28
Šajā pamatā ir četras daļas.
29
Pirmkārt, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu pārbaudes posmā, kurā tā vērtēja konfliktējošo apzīmējumu līdzību, ņemot vērā agrākās preču zīmes reputāciju un no jauna ņemot vērā šo reputāciju visaptverošajā sajaukšanas iespējas vērtējumā. Tādējādi tā esot divkārši ņēmusi vērā agrākās preču zīmes atšķirtspēju.
30
CCB uzsver, ka konfliktējošo apzīmējumu līdzības vērtējums ir autonoma analīze. Vienīgi sajaukšanas iespējas visaptverošā vērtējumā nozīme ir agrākās preču zīmes atšķirtspējas pakāpei, tāpat kā konfliktējošo apzīmējumu līdzības pakāpei un attiecīgo preču vai pakalpojumu līdzības pakāpei.
31
Otrkārt, Vispārējā tiesa neesot ņēmusi vērā konfliktējošo apzīmējumu grafisko raksturu. Tā šos apzīmējumus esot analizējusi tā, it kā runa būtu par vārdiskiem apzīmējumiem, tādējādi neņemot vērā judikatūru par Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu, saskaņā ar kuru konfliktējošo apzīmējumu līdzības vērtējumam ir jābalstās uz šo apzīmējumu radīto iespaidu kopumā, kas acīmredzami ietver to grafiskos elementus.
32
Neņemot vērā konfliktējošo apzīmējumu grafisko raksturu, Vispārējā tiesa turklāt esot kļūdaini izsvērusi šo apzīmējumu vizuālo un fonētisko salīdzinājumu. Tā kā attiecīgajos apzīmējumos ir attiecīgo uzņēmumu logotips un logotips pēc sava rakstura ir paredzēts kā vizuāls orientieris, Vispārējai tiesai vizuālajam salīdzinājumam esot bijusi jāpiešķir lielāka nozīme. Tā esot pārāk augstu novērtējusi fonētiskā salīdzinājuma nozīmi.
33
Treškārt, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdas, nosakot pakalpojumus, attiecībā uz kuriem tā uzskatīja, ka agrākajai preču zīmei ir reputācija un tātad tai ir augsta atšķirtspēja. Vispārējās tiesas konstatējums, ka agrākās preču zīmes augstā atšķirtspēja attiecas uz “finanšu darījumiem, monetārajiem darījumiem un banku darījumiem”, neesot ne pierādīts, ne arī pamatots. Vispārējā tiesa šo konstatējumu esot balstījusi uz agrākās preču zīmes reputāciju, lai gan šī reputācija esot tikusi konstatēta tikai attiecībā uz ierobežotu ar šo preču zīmi aptverto pakalpojumu skaitu. Turklāt Vispārējā tiesa neesot nepārprotami konstatējusi, ka EUIPO Apelācijas pirmajai padomei nebija jābalstās uz šī biroja Apelācijas ceturtās padomes lēmumu lietā R 944/2013‑4, kura attiecās uz iesaistīto uzņēmumu vārdiskajām preču zīmēm un kurai tātad bija cits priekšmets nekā šīs lietas priekšmets.
34
Ceturtkārt, Vispārējā tiesa neesot veikusi sajaukšanas iespējas esamības visaptverošu vērtējumu.
35
Proti, netika ņemti vērā vairāki atbilstoši faktori. Tādējādi tas, ka konkrētās sabiedrības daļas uzmanības līmenis ir augsts, kā uzskata CCB, esot bijis jāiekļauj sajaukšanas iespējas esamības visaptverošajā vērtējumā, jo šāds apstāklis padara mazāk iespējamu, ka sabiedrībai būs nepilnīga konfliktējošo apzīmējumu atmiņa un tā varētu sajaukt ar reģistrācijai pieteikto preču zīmi aptverto pakalpojumu un ar agrāko preču zīmi aptverto pakalpojumu izcelsmi. Tā vietā, lai ņemtu vērā šo faktu, Vispārējā tiesa esot pamatojusies uz vispārēju apsvērumu, saskaņā ar kuru konkrētajai sabiedrības daļai ir nepilnīga atmiņa par konfliktējošajiem apzīmējumiem.
36
Otrais pamats ir par Eiropas Savienības Tiesas statūtu 36. panta – kas attiecas uz prasību norādīt spriedumu pamatojumu, kurš saskaņā ar šo statūtu 53. panta pirmo daļu ir piemērojams Vispārējai tiesai, – pārkāpumu.
37
It īpaši Vispārējā tiesa neesot pamatojusi savu konstatējumu, saskaņā ar kuru agrākajai preču zīmei ir reputācija un tādējādi tai ir augsta atšķirtspēja attiecībā uz finanšu darījumiem, monetārajiem darījumiem un banku darījumiem. Tā neesot sniegusi nekādus paskaidrojumus par to, kā agrākās preču zīmes izmantošanas pierādījumi, kas konkrēti attiecas uz maksājumu kartēm, varēja pamatot tik vispārīgu secinājumu.
38
Ar trešo pamatu, ko CCB izvirza pakārtoti, Vispārējai tiesai tiek pārmests, ka tā ir sagrozījusi faktus un pierādījumus, pirmkārt, neņemot vērā konfliktējošo apzīmējumu grafisko raksturu, otrkārt, pamatojoties uz EUIPO Apelācijas ceturtās padomes lēmumu lietā R 944/2013‑4 un, treškārt, piešķirot agrākajai preču zīmei augstu atšķirtspēju attiecībā uz finanšu, monetārajiem un banku pakalpojumiem.
39
EUIPO uzskata, ka apelācijas sūdzība ir jānoraida.
40
Attiecībā uz pirmā pamata pirmo daļu tas norāda, ka EUIPO Apelācijas pirmā padome un Vispārējā tiesa ir izvērtējušas agrākās preču zīmes grafisko attēlojumu un ka tās ir pamatoti uzskatījušas, ka, neraugoties uz šīs preču zīmes stilizāciju, konkrētā sabiedrības daļa to uztver kā akronīmu “CB”.
41
Atsauce uz agrākās preču zīmes reputāciju konfliktējošo apzīmējumu līdzības vērtējumā esot veikta tikai pakārtoti. Pat ja šī reputācija šajā vērtējumā būtu pilnībā ignorēta, Vispārējās tiesas norādītais apsvērums par to, kā konkrētā sabiedrības daļa uztver agrāko preču zīmi, vienmēr esot tas, ko norādījusi Vispārējā tiesa.
42
EUIPO turklāt uzskata, ka Apelācijas padomei un Vispārējai tiesai esot bijis atļauts ņemt vērā minēto reputāciju. Tas norāda, ka konfliktējošo apzīmējumu līdzības vērtējumu nevarot veikt, pamatojoties vienīgi uz šo apzīmējumu grafisko attēlojumu. Proti, no judikatūras izrietot, ka minēto apzīmējumu salīdzinājumam ir jābalstās uz sabiedrības uztveri. Līdz ar to jebkuram elementam, kas var ietekmēt šo uztveri, piemēram, agrākās preču zīmes reputācijai, esot nozīme saistībā ar šo salīdzinājumu.
43
Attiecībā uz pirmā pamata otro daļu EUIPO norāda, ka lielākā daļa CCB argumentu par konfliktējošo apzīmējumu salīdzinājumu attiecas uz faktiem un līdz ar to ir nepieņemami.
44
Turklāt tas norāda, ka Vispārējā tiesa esot varējusi pamatoti konstatēt, ka agrākās preču zīmes stilizācija nav pietiekami pārsteidzoša, lai liegtu konkrētajai sabiedrības daļai koncentrēt uzmanību uz burtu “CB” grupu. Tādējādi CCB esot kļūdaini pārmetusi Vispārējai tiesai, ka tā ir analizējusi konfliktējošos apzīmējumus tā, it kā runa būtu par vārdiskiem apzīmējumiem.
45
EUIPO uzskata, ka pirmā pamata trešā daļa ir jānoraida kā nepieņemama, jo tā attiecas uz faktiem.
46
Argumenti, ko CCB izvirzījusi šajā daļā, katrā ziņā esot nepamatoti.
47
It īpaši attiecībā uz vērā ņemtajiem pakalpojumiem EUIPO uzskata, ka nav jāpierāda augsta atšķirtspēja attiecībā uz visiem plašas preču vai pakalpojumu, kurus aptver attiecīgā preču zīme, kategorijas specifiskajiem elementiem.
48
Attiecībā uz pirmā pamata ceturto daļu EUIPO norāda, ka konkrētās sabiedrības daļas augstais uzmanības līmenis neizslēdz to, ka šai sabiedrības daļai būs nepilnīga atmiņa par konfliktējošajiem apzīmējumiem.
49
EUIPO ieskatā, arī otrais pamats ir jānoraida.
50
Vispārējā tiesa esot pienācīgi izskaidrojusi to, kādēļ tā ir noraidījusi CCB argumentus, saskaņā ar kuriem neesot ticis pierādīts, ka agrākajai preču zīmei ir augsta atšķirtspēja attiecībā uz finanšu, monetārajiem un banku darījumiem.
51
Proti, Vispārējā tiesa esot izklāstījusi, ka EUIPO Apelācijas pirmās padomes konstatējums par agrākās preču zīmes augsto atšķirtspēju ir pietiekami pamatots ar izskatāmajā lietā iesniegtajiem pierādījumiem. No tā izrietot, ka it īpaši nebija jāizskata jautājums par to, vai Apelācijas padome bija pamatoti atsaukusies uz šī biroja Apelācijas ceturtās padomes lēmumu lietā R 944/2013‑4. Proti, šāda pārbaude nebūtu varējusi ietekmēt konstatējumu par agrākās preču zīmes augsto atšķirtspēju.
52
Visbeidzot, attiecībā uz trešo pamatu EUIPO uzskata, ka CCB nav precizējusi faktus un pierādījumus, kurus Vispārējā tiesa esot sagrozījusi, un ka tā nav arī norādījusi konkrētas pārsūdzētā sprieduma daļas, no kurām acīmredzami izrietot šāda sagrozīšana.
53
Šis pamats katrā ziņā esot nepamatots. Pretēji tam, ko apgalvo CCB, Vispārējā tiesa neesot ignorējusi konfliktējošo apzīmējumu grafisko raksturu un tikai pakārtoti esot atsaukusies uz EUIPO Apelācijas ceturtās padomes lēmumu lietā R 944/2013‑4, un esot pamatoti uzskatījusi, ka agrākajai preču zīmei ir augsta atšķirtspēja attiecībā uz visiem attiecīgajiem pakalpojumiem.
Tiesas vērtējums
54
Tādu iebildumu gadījumā, kuri pamatoti ar individuālu agrāku preču zīmi, sajaukšanas iespēja Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta izpratnē ir iespēja, ka sabiedrība varētu uzskatīt, ka ar šo preču zīmi aptvertās preces vai pakalpojumi un ar reģistrācijai pieteikto preču zīmi aptvertās preces vai pakalpojumi ir no viena un tā paša uzņēmuma vai attiecīgā gadījumā no ekonomiski saistītiem uzņēmumiem. Sajaukšanas iespējas esamība ir jāvērtē visaptveroši, ņemot vērā visus uz izskatāmo lietu attiecināmos faktorus (spriedums, 2020. gada 5. marts, Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi/EUIPO, C‑766/18 P, EU:C:2020:170, 63. un 67. punkts, kā arī tajos minētā judikatūra).
55
Šie faktori tostarp ietver līdzības pakāpi starp konfliktējošajiem apzīmējumiem un starp attiecīgajām precēm vai pakalpojumiem, kā arī reputācijas intensitāti un agrākās preču zīmes raksturīgās vai izmantošanas rezultātā iegūtās atšķirtspējas pakāpi (spriedumi, 2011. gada 24. marts, Ferrero/ITSB, C‑552/09 P, EU:C:2011:177, 64. punkts, un 2020. gada 4. marts, EUIPO/Equivalenza Manufactory, C‑328/18 P, EU:C:2020:156, 57. punkts).
56
Attiecībā uz pirmā pamata pirmo daļu, ar kuru CCB pārmet Vispārējai tiesai, ka tā konfliktējošo apzīmējumu līdzības vērtējumā kļūdaini ir iekļāvusi agrākās preču zīmes reputāciju un līdz ar to atšķirtspēju, ir jāatgādina, ka konfliktējošo apzīmējumu līdzības pārbaude ietver tādu apzīmējumu vizuālu, fonētisku un konceptuālu salīdzinājumu, kas ir balstīti uz kopējo iespaidu, ko šie apzīmējumi, ņemot vērā to raksturīgās īpašības, rada konkrētās sabiedrības daļas atmiņā (spriedums, 2020. gada 4. marts, EUIPO/Equivalenza Manufactory, C‑328/18 P, EU:C:2020:156, 71. punkts un tajā minētā judikatūra), savukārt agrākas preču zīmes atšķirtspēja attiecas uz šīs preču zīmes spēju identificēt preces vai pakalpojumus, attiecībā uz ko tā ir reģistrēta, kā tādus, kas ir no noteikta uzņēmuma, un tādējādi nošķirt šīs preces vai pakalpojumus no citu uzņēmumu precēm vai pakalpojumiem (saistībā ar Eiropas Savienības preču zīmju atšķirtspēju skat. spriedumu, 2018. gada 13. septembris, Birkenstock Sales/EUIPO, C‑26/17 P, EU:C:2018:714, 31. punkts un tajā minētā judikatūra).
57
Konkrētāk, attiecībā uz reputāciju ir jāatgādina, ka preču zīmei tā ir tad, ja tā būtiskā konkrētās teritorijas daļā ir pazīstama būtiskai sabiedrības daļai, uz kuru attiecas aptvertās preces vai pakalpojumi. Šajā ziņā ir jāņem vērā it īpaši preču zīmes tirgus daļa, tās izmantošanas intensitāte, ģeogrāfiskā izplatība un ilgums, kā arī uzņēmuma tās popularizēšanai veikto investīciju apjoms (spriedums, 2018. gada 28. jūnijs, EUIPO/Puma, C‑564/16 P, EU:C:2018:509, 55. un 56. punkts, kā arī tajos minētā judikatūra).
58
Tādējādi pretēji konfliktējošo apzīmējumu līdzības faktoram agrākās preču zīmes reputācijas un atšķirtspējas faktors nenozīmē vairāku apzīmējumu salīdzinājumu, bet attiecas tikai uz vienu apzīmējumu, proti, to, ko iebildumu iesniedzējs ir reģistrējis kā preču zīmi. Tā kā šiem diviem faktoriem ir fundamentāli atšķirīga piemērojamība, viena no tiem pārbaude neļauj izdarīt secinājumus par otru. Pat gadījumā, ja agrākajai preču zīmei ir augsta atšķirtspēja tās reputācijas dēļ, šis apstāklis neļauj noteikt, vai un – apstiprinošas atbildes gadījumā – kādā pakāpē šī preču zīme ir vizuāli, fonētiski un konceptuāli līdzīga reģistrācijai pieteiktajai preču zīmei.
59
Līdz ar to ir kļūdaini novērtēt konfliktējošo apzīmējumu līdzību atkarībā no agrākās preču zīmes reputācijas.
60
Šajā gadījumā pārsūdzētā sprieduma motīvu daļā, kas attiecas uz konfliktējošo apzīmējumu līdzību, Vispārējā tiesa šī sprieduma 52. un 53. punktā uzskatīja, ka preču zīmes reputācijai un augstai atšķirtspējai var būt nozīme, lai identificētu dominējošo elementu tās radītajā kopējā iespaidā. Minētā sprieduma 54. punktā Vispārējā tiesa no tā secināja, ka, ņemot vērā agrākās preču zīmes reputāciju, EUIPO Apelācijas pirmā padome pamatoti ir uzskatījusi, ka konkrētā sabiedrības daļa uztvers šo preču zīmi kā vārdisku elementu, ko veido akronīms “CB”. Tā paša sprieduma 58. punktā tā secināja, ka šī apelācijas padome, veicot konfliktējošo apzīmējumu salīdzinājumu, galvenokārt ir ņēmusi vērā šo agrākās preču zīmes sastāvdaļu.
61
Šajā ziņā ir jānorāda, ka, lai gan apzīmējuma dominējošā elementa identificēšana var izrādīties nozīmīga, lai veiktu konfliktējošo apzīmējumu salīdzinājumu (spriedums, 2015. gada 22. oktobris, BGW, C‑20/14, EU:C:2015:714, 37. punkts un tajā minētā judikatūra), no tā tomēr neizriet, ka šī apzīmējuma reputācija un atšķirtspējas pakāpe, kas attiecas uz to kopumā, ļauj noteikt, kurš minētā apzīmējuma elements konkrētās sabiedrības daļas uztverē ir dominējošais.
62
Tieši pretēji, Regula Nr. 207/2009 nevar tikt izprasta tādējādi, ka preču zīmes reputācija vai augsta atšķirtspēja var likt konstatēt, ka viens no to veidojošajiem elementiem dominē pār kādu citu no tās elementiem, lai novērtētu konfliktējošo apzīmējumu līdzību.
63
Pārsūdzētā sprieduma 52. punktā Vispārējā tiesa ir apstiprinājusi, ka agrākās preču zīmes reputācija “varēja ietekmēt attiecību starp dažādiem” šīs preču zīmes “elementiem uztveri”. Tādas stipri stilizētas vārdiskas preču zīmes kā attiecīgā agrākā preču zīme reputācija balstās tieši uz to, ka būtiska konkrētās sabiedrības daļa zina visus šo preču zīmi veidojošos elementus – gan vārdisko, gan grafisko.
64
No tā izriet – uzskatot, ka EUIPO Apelācijas pirmā padome pamatoti no agrākās preču zīmes reputācijas un augstās atšķirtspējas ir secinājusi, ka tā tiks uztverta kā vārdisks elements “CB”, ka šis vārdiskais elements tātad ir dominējošais un ka tam savukārt bija jādominē konfliktējošo apzīmējumu līdzības vērtējumā, Vispārējā tiesa ir pieļāvusi šī sprieduma 59. punktā aprakstīto tiesību kļūdu. Līdz ar to pirmā pamata pirmā daļa ir pamatota.
65
Tā kā agrākās preču zīmes reputācija un atšķirtspēja turklāt tika pārbaudīta pārsūdzētā sprieduma 38.–48. punktā un pēc tam minētā sprieduma 67. punktā ietvertās sajaukšanas iespējas esamības visaptverošajā vērtējumā, vēl ir jānosaka, vai šai Vispārējās tiesas veiktās pārbaudes daļai, kā to savā otrajā pamatā apgalvo CCB, nav norādīts pietiekams pamatojums.
66
Konkrētāk, CCB pārmet Vispārējai tiesai, ka tā, atbildot uz tās argumentiem, kas apkopoti šī sprieduma 21. punktā, ir konstatējusi, šo konstatējumu nepapildinot ar pietiekamu pamatojumu, ka agrākajai preču zīmei ir reputācija un tādējādi tai vispārēji ir augsta atšķirtspēja saistībā ar pakalpojumiem, kas attiecas uz “finanšu darījumiem, monetārajiem darījumiem un banku darījumiem”.
67
Atbilstoši pastāvīgajai judikatūrai Vispārējās tiesas sprieduma pamatojumā skaidri un nepārprotami jānorāda atbilstošs pamatojums, lai ieinteresētās personas varētu uzzināt pieņemtā lēmuma pieņemšanas iemeslus un lai ļautu Tiesai izmantot savu tiesas kontroli (spriedums, 2016. gada 1. decembris, Klement/EUIPO, C‑642/15 P, nav publicēts, EU:C:2016:918, 24. punkts un tajā minētā judikatūra). Jautājums par to, vai Vispārējās tiesas sprieduma pamatojums ir pretrunīgs vai nepietiekams, ir tiesību jautājums, kas var tikt izvirzīts apelācijas tiesvedībā (spriedums, 2020. gada 4. marts, EUIPO/Equivalenza Manufactory, C‑328/18 P, EU:C:2020:156, 25. punkts un tajā minētā judikatūra).
68
Pārsūdzētā sprieduma 39.–41. punktā Vispārējā tiesa plašā pamatojumā ir izklāstījusi, ka apstrīdētajā lēmumā ietvertais vērtējums par agrākās preču zīmes reputāciju var tikt pielīdzināts EUIPO Apelācijas pirmās padomes konstatējumam par šīs preču zīmes augstas atšķirtspējas esamību.
69
Pēc tam tā šā sprieduma 44. punktā skaidri norādīja, ka CCB, neapstrīdot agrākās preču zīmes reputācijas esamību attiecībā uz noteiktiem pakalpojumiem, ir norādījusi, ka šāda reputācija nevar tikt konstatēta attiecībā uz visiem ar šo preču zīmi apzīmētajiem pakalpojumiem. Minētā sprieduma 45. punktā Vispārējā tiesa uzskatīja, ka, lai atbildētu uz šo CCB argumentāciju, ir jāpārbauda, vai apstrīdētajā lēmumā būtībā ietvertais vērtējums, saskaņā ar kuru agrākajai preču zīmei ir reputācija attiecībā uz pakalpojumu, kas saistīti ar “finanšu darījumiem, monetārajiem darījumiem un banku darījumiem”, vispārējo kategoriju, ir pamatots.
70
Šī paša sprieduma 46. punktā Vispārējā tiesa uzskatīja, ka šis vērtējums pienācīgi ir pamatots apstrīdētā lēmuma 22.–24. punktā, jo šajos punktos ietvertie dati pierāda agrākās preču zīmes nozīmīgumu un reputāciju Francijas maksājumu sistēmā un darījumu veikšanā ar bankas karti Francijā.
71
Šajā ziņā ir jākonstatē, ka CCB pamatoti apgalvo, ka agrākās preču zīmes nozīmīgums un reputācija darījumu veikšanas ar bankas karti sistēmā, protams, ļauj saprast, kāpēc Vispārējā tiesa uzskatīja, ka šai preču zīmei ir augsta atšķirtspēja attiecībā uz pakalpojumiem, kas saistīti ar maksājumiem ar bankas karti, bet nekādi nepaskaidro, kāpēc agrākajai preču zīmei vispārēji būtu augsta atšķirtspēja finanšu, monetāro un banku pakalpojumu jomā.
72
Šajā kontekstā ir jāatgādina, ka preču zīmes atšķirtspēja ir jāvērtē, ņemot vērā ar to aptvertās preces vai pakalpojumus un prezumēto ieinteresēto personu uztveri. No tā izriet, ka šīs atšķirtspējas pakāpe ir jānosaka, pamatojoties it īpaši uz attiecīgās preču zīmes tirgus daļu, šīs preču zīmes izmantošanas intensitāti, ģeogrāfisko izplatību un ilgumu, kā arī to ieinteresēto personu īpatsvaru, kuras, pateicoties minētajai preču zīmei, identificē preces vai pakalpojumus kā tādus, kas ir no konkrēta uzņēmuma (spriedumi, 1999. gada 22. jūnijs, Lloyd Schuhfabrik Meyer, C‑342/97, EU:C:1999:323, 22. un 23. punkts, kā arī 2014. gada 19. jūnijs, Oberbank u.c., C‑217/13 un C‑218/13, EU:C:2014:2012, 39. un 41. punkts).
73
Pārsūdzētā sprieduma 46. punktā ir atsauce uz šādiem elementiem, bet tie attiecas uz agrākās preču zīmes tirgus daļu un tās izmantošanas intensitāti Francijā – it īpaši attiecībā uz pakalpojumiem, kas ļauj veikt darījumus ar bankas karti.
74
Kā Vispārējā tiesa pati ir konstatējusi pārsūdzētā sprieduma 45. punktā, lai noteiktu, vai no sabiedrības viedokļa pastāv sajaukšanas iespēja, bija jāpārbauda agrākās preču zīmes atšķirtspēja attiecībā uz pakalpojumiem, kas saistīti “finanšu darījumiem”, “monetārajiem darījumiem” un “banku darījumiem”, jo šie pakalpojumi ir daļa no tiem, kas aptverti ar agrāko preču zīmi, un turklāt tie būtībā ir identiski ar reģistrācijai pieteikto preču zīmi aptvertajiem pakalpojumiem.
75
Pēc tam Vispārējā tiesa šo pārbaudi neveica. Pārsūdzētā sprieduma 46. punktā tā ir vienīgi atsaukusies uz reputāciju, kāda ir agrākajai preču zīmei konkrētajā to pakalpojumu apakškategorijā, kuri ļauj veikt darījumus ar bankas karti. Turklāt minētā sprieduma 47. punktā tā vienīgi noraidīja CCB kritiku par to, ka apstrīdētajā lēmumā ir ņemts vērā EUIPO Apelācijas ceturtās padomes lēmums lietā R 944/2013‑4.
76
Tādējādi izrādās, ka pārsūdzētajā spriedumā nav īstenots agrākās preču zīmes reputācijas un atšķirtspējas vērtējums, kas pienācīgi tiek veikts, ņemot vērā pakalpojumus, kuri ir aptverti ar šo preču zīmi saistībā ar “finanšu darījumiem”, “monetārajiem darījumiem” un “banku darījumiem”, jo šis plašākais ar minēto preču zīmi aptverto pakalpojumu spektrs tomēr, kā tas izriet no pārsūdzētā sprieduma 45. punkta, ir tāds, atbilstoši kuram ir jāizvērtē, vai pastāv iespēja, ka sabiedrība varētu kļūdaini domāt, ka CCB sniegto ar reģistrācijai pieteikto preču zīmi apzīmēto pakalpojumu izcelsme ir no Groupement des cartes bancaires vai ar to saistīta uzņēmuma.
77
No tā izriet, ka pārsūdzētā Vispārējās tiesas sprieduma 48. punktā formulētais secinājums, saskaņā ar kuru agrākās preču zīmes atšķirtspēja apstrīdētajā lēmumā ir tikusi pareizi novērtēta, nav pietiekami pamatots. Šis pamatojuma trūkums ietekmē arī visaptverošo sajaukšanas iespējas esamības vērtējumu, ko Vispārējā tiesa veikusi pārsūdzētā sprieduma 67. punktā, jo šajā 67. punktā it īpaši ir atsauce uz minēto 48. punktu. Šādos apstākļos otrais pamats ir jāapmierina.
78
Ņemot vērā pirmā pamata pirmās daļas pārbaudē konstatēto tiesību kļūdu un pamatojuma neesamību, kas konstatēta, izskatot otro pamatu, pārsūdzētais spriedums ir jāatceļ un nav jāizvērtē nedz pirmā pamata otrā līdz ceturtā daļa, nedz trešais pamats.
Par prasību Vispārējā tiesā
79
No Eiropas Savienības Tiesas statūtu 61. panta pirmās daļas izriet, ka tad, ja apelācijas sūdzība ir pamatota, Tiesa pati var taisīt galīgo spriedumu lietā, ja to ļauj tiesvedības stadija.
80
Izskatāmajā lietā Tiesai ir nepieciešamā informācija, lai taisītu spriedumu par prasību pirmajā instancē.
81
Kā atgādināts šī sprieduma 55. un 72. punktā, agrākās preču zīmes atšķirtspēja ir atbilstošs faktors, lai visaptveroši novērtētu sajaukšanas iespējas esamību, un tā ir jānosaka, ņemot vērā ar šo preču zīmi aptvertās preces vai pakalpojumus un prezumēto ieinteresēto personu uztveri.
82
Saistībā ar šo faktoru EUIPO Apelācijas pirmā padome apstrīdētā lēmuma 22.–25. punktā ir vienīgi konstatējusi agrākās preču zīmes reputācijas esamību Francijā to pakalpojumu nozarē, kuri ļauj veikt darījumus ar bankas karti. Neraugoties uz acīmredzami plašāko ar agrāko preču zīmi aptverto pakalpojumu apjomu, EUIPO Apelācijas pirmā padome nav pārbaudījusi šīs preču zīmes atšķirtspēju, vispārīgāk ņemot vērā ar to aptvertos pakalpojumus.
83
Turklāt no apstrīdētā lēmuma 30. punkta izriet, ka, lai novērtētu konfliktējošo apzīmējumu līdzību, EUIPO Apelācijas pirmā padome ir balstījusies uz agrākās preču zīmes reputāciju. Šī sprieduma 58. un 59. punktā izklāstīto iemeslu dēļ šāda pieeja ir kļūdaina.
84
No tā izriet, ka CCB Vispārējā tiesā izvirzītā argumentācija saistībā ar tās pamatu par Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpumu, saskaņā ar kuru EUIPO Apelācijas pirmā padome ir kļūdaini novērtējusi konfliktējošo apzīmējumu līdzību un nav pienācīgi identificējusi pakalpojumus, attiecībā uz kuriem bija jāizvērtē agrākās preču zīmes atšķirtspēja, ir pamatota. Tā kā līdz ar to šis pamats ir jāapmierina, apstrīdētais lēmums ir jāatceļ.
Par tiesāšanās izdevumiem
85
Atbilstoši Tiesas Reglamenta 184. panta 2. punktam, ja apelācijas sūdzība ir pamatota un Tiesa lietā taisa galīgo spriedumu, Tiesa lemj par tiesāšanās izdevumiem.
86
Atbilstoši šī reglamenta 138. panta 1. punktam, kas piemērojams apelācijas tiesvedībā, pamatojoties uz tā 184. panta 1. punktu, lietas dalībniekam, kuram spriedums ir nelabvēlīgs, piespriež atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ja to ir prasījis lietas dalībnieks, kuram spriedums ir labvēlīgs.
87
Turklāt saskaņā ar Reglamenta 184. panta 4. punktu personai, kas iestājusies lietā pirmajā instancē un kas pati nav iesniegusi apelācijas sūdzību, var piespriest atlīdzināt tiesāšanās izdevumus apelācijas tiesvedībā tikai tad, ja tā ir piedalījusies tiesvedības Tiesā rakstveida vai mutvārdu daļā.
88
Šajā gadījumā Groupement des cartes bancaires, kas bija persona, kura iestājusies lietā pirmajā instancē, Tiesas kancelejā iesniedza atbildes rakstu uz repliku, lai atbildētu gan uz CCB apelācijas sūdzību, gan tās replikas rakstu. Tomēr šis atbildes raksts uz repliku, pirms kura Groupement des cartes bancaires nav iesniedzis atbildes rakstu, atbilstoši Reglamenta 175. pantam, saskaņā ar kuru atbildes raksta uz repliku mērķis ir papildināt atbildes rakstu, ir kvalificēts kā šajā reglamentā neparedzēts dokuments un līdz ar to nav ticis pievienots lietas materiāliem.
89
Lai gan Groupement des cartes bancaires līdz ar to ir jāuzskata par tādu, kurš nav piedalījies tiesvedībā Tiesā, un tādējādi tam nevar piespriest atlīdzināt tiesāšanās izdevumus apelācijas tiesvedībā, tomēr attiecībā uz šo lietas dalībnieku ir jālemj par tiesāšanās izdevumiem, kas radušies pirmajā instancē. Proti, ja Tiesa taisa galīgo spriedumu lietā par prasību pirmajā instancē, tai ir jāpiespriež atlīdzināt arī tiesāšanās izdevumus, kas radušies pirmajā instancē.
90
Tā kā CCB spriedums ir labvēlīgs gan apelācijas tiesvedībā, gan tiesvedībā pirmajā instancē un tā kā tā ir prasījusi piespriest EUIPO un Groupement des cartes bancaires atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ņemot vērā iepriekš minēto, EUIPO ir jāpiespriež papildus saviem tiesāšanās izdevumiem gan šajā apelācijas tiesvedībā, gan tiesvedībā pirmajā instancē atlīdzināt visus izdevumus, kas CCB radušies šajā apelācijas tiesvedībā, un pusi no tiesāšanās izdevumiem, kas tai radušies tiesvedībā pirmajā instancē. Groupement des cartes bancaires sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina pusi no tiesāšanās izdevumiem, kas CCB radušies tiesvedībā pirmajā instancē.
Ar šādu pamatojumu Tiesa (desmitā palāta) nospriež:
1)
Atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2018. gada 6. decembra spriedumu China Construction Bank/EUIPO – Groupement des cartes bancaires (CCB) (T‑665/17, EU:T:2018:879).
2)
Atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas pirmās padomes 2017. gada 14. jūnija lēmumu lietā R 2265/2016‑1.
3)
Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) papildus saviem tiesāšanās izdevumiem sedz izdevumus, kas China Construction Bank Corp
. radušies šajā apelācijas tiesvedībā, un pusi no tiesāšanās izdevumiem, kas tai radušies tiesvedībā pirmajā instancē.
4)
Groupement des cartes bancaires sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina pusi no tiesāšanās izdevumiem, kas China Construction Bank Corp
. radušies tiesvedībā pirmajā instancē.
[Paraksti]
(
*1
)	Tiesvedības valoda – angļu.