62023CJ0723
TIESAS SPRIEDUMS (sestā palāta)
2025. gada 10. aprīlī (
*1
)
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesu iestāžu sadarbība civillietās – Direktīva (ES) 2019/1023 – Ar pārstrukturēšanu, maksātnespēju un parādsaistību dzēšanu saistītas procedūras – 20. pants – Parādsaistību dzēšanas iespējas – 23. panta 1. un 2. punkts – Atkāpes – Fiziska persona, kas kļuvusi maksātnespējīga – Nosacījumi iespējai izmantot parādsaistību dzēšanu – “Negodīgas vai negodprātīgas” rīcības jēdziens – Rīcība pret trešās personas kreditoriem
Lietā C‑723/23 [Amilla] (
i
)
par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši LESD 267. pantam, ko Juzgado de lo Mercantil no 3 de Oviedo, con sede en Gijón (Ovjedo komerctiesas Nr. 3 Hihonas tiesu nams, Spānija) iesniegusi ar 2023. gada 13. oktobra lēmumu un kas Tiesā reģistrēts 2023. gada 28. novembrī, tiesvedībā
Agencia Estatal de la Administración Tributaria
pret
VT,
UP,
TIESA (sestā palāta)
šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs A. Kumins [A. Kumin], pirmās palātas priekšsēdētājs F. Biltšens [F. Biltgen] (referents) un tiesnesis S. Žervazonī [S. Gervasoni],
ģenerāladvokāts: Ž. Rišārs Delatūrs [J. Richard de la Tour],
sekretārs: A. Kalots Eskobars [A. Calot Escobar],
ņemot vērā rakstveida procesu,
ņemot vērā apsvērumus, ko snieguši:
–
VT un UP vārdā – I. Blanco Urizar, abogado,
–
Spānijas valdības vārdā – A. Ballesteros Panizo, pārstāvis,
–
Eiropas Komisijas vārdā – J. L. Buendía Sierra, G. Meeßen un G. von Rintelen, pārstāvji,
ņemot vērā pēc ģenerāladvokāta uzklausīšanas pieņemto lēmumu izskatīt lietu bez ģenerāladvokāta secinājumiem,
pasludina šo spriedumu.
Spriedums
1
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir par to, kā interpretēt Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas (ES) 2019/1023 (2019. gada 20. jūnijs) par preventīvās pārstrukturēšanas regulējumu, parādsaistību dzēšanu un diskvalifikāciju un ar pārstrukturēšanu, maksātnespēju un parādsaistību dzēšanu saistīto procedūru efektivitātes palielināšanas pasākumiem un ar ko groza Direktīvu (ES) 2017/1132 (Direktīva par pārstrukturēšanu un maksātnespēju) (OV 2019, L 172, 18. lpp.) 20. pantu un 23. panta 1. punktu.
2
Šis lūgums ir iesniegts tiesvedībā starp fizisku personu VT, kas kļuvusi maksātnespējīga, un Agencia Estatal de Administración Tributaria (Valsts nodokļu administrācijas aģentūra, Spānija; turpmāk tekstā – “AEAT”) par parādsaistību dzēšanas pieteikumu, ko šī persona iesniegusi pret viņu vērstā maksātnespējas procesā.
Atbilstošās tiesību normas
Savienības tiesības
3
Direktīvas par pārstrukturēšanu un maksātnespēju 78.–81. apsvērumā noteikts:
“(78)
Ne visos apstākļos lietderīga ir pilnīga parādsaistību dzēšana vai diskvalifikācijas izbeigšana pēc laikposma, kas nepārsniedz trīs gadus, un tādēļ varētu būt nepieciešams ieviest tādas atkāpes no šā noteikuma, kuras ir pienācīgi pamatotas ar iemesliem, kas paredzēti valstu tiesību aktos. Piemēram, šādas atkāpes būtu jāievieš gadījumos, kad parādnieks ir negodīgs vai ir rīkojies negodprātīgi. Ja uzņēmējiem saskaņā ar valsts tiesību aktiem nepiemēro godīguma un godprātības prezumpciju, godīguma un godprātības pierādīšanas pienākuma dēļ viņiem nevajadzētu rasties nevajadzīgām grūtībām vai apgrūtinājumam sākt piemērot procedūru.
(79)
Nosakot, vai uzņēmējs bijis negodīgs, tiesu vai administratīvās iestādes varētu ņemt vērā tādus apstākļus kā, piemēram: parādsaistību raksturs un apmērs, parādsaistību rašanās laiks, uzņēmēja centieni izpildīt savas parādsaistības un ievērot juridiski saistošus pienākumus, tostarp publiskās licencēšanas prasības un nepieciešamību pēc pareizas uzskaites; uzņēmēja darbības nolūkā apgrūtināt kreditoru iespējas izmantot pieejamos risinājumus; to pienākumu izpilde maksātnespējas gadījumā, kas noteikti uzņēmējiem, kuri ir sabiedrības pārvaldes institūcijas amatpersonas; un Savienības un valsts konkurences un darba tiesību aktu ievērošana. Vajadzētu būt iespējai šādas atkāpes ieviest arī tad, ja uzņēmējs nav izpildījis konkrētus juridiskus pienākumus, tostarp pienākumu maksimāli palielināt kreditoru ieņēmumus, kas varētu būt vispārējs pienākums radīt ienākumus vai aktīvus. Turklāt vajadzētu būt iespējai ieviest īpašas atkāpes, ja tas ir nepieciešams, lai nodrošinātu līdzsvaru starp parādnieka tiesībām un viena vai vairāku kreditoru tiesībām, piemēram, ja kreditors ir fiziska persona, kurai vajadzīga lielāka aizsardzība nekā parādniekam.
(80)
Atkāpe varētu būt pamatota arī tad, ja izmaksas saistībā ar procedūru, kas noslēdzas ar parādsaistību dzēšanu, tostarp tiesu un administratīvo iestāžu un speciālistu maksas, netiek segtas. Dalībvalstīm vajadzētu būt iespējai paredzēt, ka ir iespējams atsaukt minētās saistību dzēšanas priekšrocības, ja, piemēram, parādnieka finanšu stāvoklis ir ievērojami uzlabojies neparedzētu apstākļu dēļ, piemēram, laimējot loterijā vai saņemot mantojumu vai dāvinājumu. Nevajadzētu atturēt dalībvalstis paredzēt papildu atkāpes precīzi noteiktos apstākļos un pienācīgi pamatotos gadījumos.
(81)
Ja pastāv pienācīgi pamatots iemesls valsts tiesību aktos, varētu būt lietderīgi ierobežot saistību dzēšanas iespēju konkrētām parāda kategorijām. [..] Dalībvalstīm vajadzētu būt iespējai pienācīgi pamatotos gadījumos izslēgt arī citas parādu kategorijas.”
4
Šīs direktīvas 20. pantā “Saistību dzēšanas iespējas” noteikts:
“1.   Dalībvalstis nodrošina, ka maksātnespējīgiem uzņēmējiem ir pieejama vismaz viena procedūra, kas var noslēgties ar pilnīgu parādsaistību dzēšanu saskaņā ar šo direktīvu.
[..]
2.   Dalībvalstis, kurās pilnīga parādsaistību dzēšana ir atkarīga no tā, vai uzņēmējs daļēji veic parādu atmaksu, nodrošina, lai saistītais atmaksas pienākums būtu balstīts uz uzņēmēja konkrēto stāvokli un, jo īpaši, lai tas būtu samērīgs ar uzņēmēja apķīlājamajiem vai rīcībā esošajiem ienākumiem un aktīviem saistību dzēšanas laikposmā, un lai tajā būtu ņemtas vērā kreditoru taisnīgās intereses.
[..]”
5
Minētās direktīvas 23. pantā “Atkāpes” paredzēts:
“1.   Atkāpjoties no 20. līdz 22. pantam, dalībvalstis patur spēkā vai ievieš noteikumus, kas liedz vai ierobežo iespējas izmantot parādsaistību dzēšanu, atsauc priekšrocību dzēst šādas saistības vai paredz ilgākus laikposmus pilnīgas parādsaistību dzēšanas panākšanai vai ilgākus diskvalifikācijas laikposmus, ja maksātnespējīgais uzņēmējs parādsaistību uzņemšanās laikā, maksātnespējas procedūras laikā vai parāda maksājuma laikā attiecībā pret kreditoriem vai citām ieinteresētajām personām saskaņā ar valsts tiesību aktiem rīkojās negodīgi vai negodprātīgi, – neskarot valsts noteikumus par pierādīšanas pienākumu.
2.   Atkāpjoties no 20. līdz 22. pantam, dalībvalstis var paturēt spēkā vai ieviest normas, kas liedz vai ierobežo iespējas izmantot parādsaistību dzēšanu, atsauc priekšrocību dzēst šādas saistības vai paredz ilgākus laikposmus pilnīgas parādsaistību dzēšanas panākšanai vai ilgākus diskvalifikācijas laikposmus konkrētos, precīzi noteiktos apstākļos, ja šādas atkāpes ir pienācīgi pamatotas, piemēram, ja:
a)
maksātnespējīgais uzņēmējs ir būtiski nepildījis atmaksas plānā paredzētos pienākumus vai jebkādu citu juridisku pienākumu, kura mērķis ir kreditoru interešu aizsardzība, tostarp pienākumu maksimāli palielināt kreditoru ieņēmumus;
b)
maksātnespējīgais uzņēmējs nav pildījis informēšanas vai sadarbības pienākumus saskaņā ar Savienības un valsts tiesību aktiem;
c)
parādsaistību dzēšanas pieteikums ir iesniegts ļaunprātīgā nolūkā;
d)
pēc tam, kad maksātnespējīgajam uzņēmējam bija piešķirta pilnīga parādsaistību dzēšana vai kad nopietna informēšanas vai sadarbības pienākumu pārkāpuma dēļ viņam bija atteikta pilnīga parādsaistību dzēšana, ir iesniegts jauns pieteikums saistību dzēšanai konkrētā laikposmā;
e)
nav segtas izmaksas saistībā ar procedūru, kas noslēdzas ar parādsaistību dzēšanu; vai
f)
ir nepieciešama atkāpe, lai nodrošinātu līdzsvaru starp parādnieka tiesībām un viena vai vairāku kreditoru tiesībām.
3.   Atkāpjoties no 21. panta, dalībvalstis var paredzēt ilgākus saistību dzēšanas laikposmus, ja:
[..].
4.   Dalībvalstis var konkrētas parāda kategorijas izslēgt no parādsaistību dzēšanas vai ierobežot parādsaistību dzēšanas iespējas, vai noteikt ilgāku saistību dzēšanas laikposmu, ja šāda izslēgšana, ierobežošana vai ilgāki laikposmi ir pienācīgi pamatoti, piemēram, ja ir:
a)
nodrošināti parādi;
b)
parādi, kas izriet no kriminālsodiem vai ir ar tiem saistīti;
c)
parādi, kas izriet no atbildības par neatļautu darbību;
[..].”
Spānijas tiesības.
6
Pamatlietā rationae temporis piemērojamais likums ir 2020. gada 5. maijaReal Decreto Legislativo 1/2020 por el que se aprueba el Texto Refundido de la Ley Concursal (Karaļa Dekrētlikums 1/2020, ar kuru pieņemta Maksātnespējas likuma pārstrādātā redakcija; 2020. gada 7. maijaBOE Nr. 127, 31518. lpp.), redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar 2022. gada 5. septembraLey 16/2022 de reforma del texto refundido de la Ley Concursal, aprobado por el Real Decreto Legislativo 1/2020, para la transposición de la Directiva (UE) 2019/1023 (Likums 16/2022 par Maksātnespējas likuma pārstrādāto redakciju, kas apstiprināta ar Karaļa Dekrētlikumu 1/2020, reformu, transponējot Direktīvu (ES) 2019/1023; 2022. gada 6. septembraBOE Nr. 214, 123682. lpp.; turpmāk tekstā – “TRLC”).
7
Likuma 16/2022 preambulā noteikts:
“[..]
[..] Ja maksātnespējīgais parādnieks ir fiziska persona, maksātnespējas procedūras mērķis ir identificēt godprātīgus parādniekus un piedāvāt viņiem daļēji dzēst parādsaistības, tādējādi dodot viņiem otru iespēju un novēršot, ka viņi nonāk ēnu ekonomikā vai atstumtības situācijā.
[..]
[Direktīvā par pārstrukturēšanu un maksātnespēju] ir noteikts, ka visām dalībvalstīm jāievieš otrās iespējas mehānisms, lai nepieļautu, ka parādniekiem rodas kārdinājums pārcelties uz citām valstīm, kurās šādi mehānismi jau ir paredzēti, tā rezultātā radot izmaksas gan parādniekam, gan viņa kreditoriem. Tajā pašā laikā standartizācija šajā jomā tiek uzskatīta par būtisku Eiropas vienotā tirgus darbībai.
Viena no radikālākajām izmaiņām jaunajā tiesiskajā regulējumā ir tāda, ka tā vietā, lai parādsaistību dzēšanu padarītu atkarīgu no konkrēta veida parādsaistībām (kā tas bija paredzēts Maksātnespējas likuma 487. panta 2. punktā), tika pieņemta uz nopelniem balstīta parādsaistību dzēšanas sistēma, kurā jebkuram parādniekam, neatkarīgi no tā, vai viņš ir vai nav uzņēmējs, ja viņš izpilda šī iedibinājuma pamatā esošu godprātības prasību, var tikt dzēstas visas viņa parādsaistības, izņemot parādsaistības, kuras nevar dzēst atbilstoši tiesību aktiem izņēmuma kārtā un to īpašā rakstura dēļ. Tiek uzturēta spēkā Spānijas likumdevēja jau 2015. gadā paredzētā parādsaistību dzēšanas iespēja jebkuram godprātīgam parādniekam – fiziskai personai, neatkarīgi no tā vai viņš ir vai nav uzņēmējs.
[..]
Parādnieka godprātība joprojām ir parādsaistību dzēšanas stūrakmens. Saskaņā ar starptautisko organizāciju ieteikumiem godprātības noteikšana normatīvajos aktos ir definēta, atsaucoties uz konkrētiem objektīviem rīcības veidiem, kuri ir izsmeļoši uzskaitīti (izsmeļošs saraksts), neizmantojot neskaidrus vai nepietiekami konkrētus rīcības modeļus, vai kuru pierādīšana uzliek parādniekam neiespējamu slogu. [..]
[..]
Parādsaistību dzēšana tiek attiecināta uz visiem prasījumiem maksātnespējas procedūrā un parādnieka mantu. Atsevišķos gadījumos izņēmumi ir pamatojami ar to, ka šo prasījumu apmierināšana ir īpaši svarīga taisnīgas un solidāras sabiedrības interesēs tiesiskā valstī (piemēram, uzturlīdzekļu parādsaistības, parādsaistības, kas izriet no publiski tiesiskiem prasījumiem, parādsaistības, kas rodas noziedzīgu nodarījumu rezultātā, vai arī parādsaistības, kas rodas atbildības par neatļautu darbību dēļ). Tādējādi parādsaistību dzēšana attiecībā uz publiski tiesiskiem prasījumiem ir pakļauta noteiktiem ierobežojumiem un var notikt tikai pirmās parādsaistību dzēšanas un nevis turpmāko dzēšanu ietvaros. Citos gadījumos izņēmumu pamato negatīva sinerģija vai ārēja ietekme, ko varētu izraisīt konkrēta veida parādsaistību dzēšana: tādu parādu dzēšana, kas izriet no pienākuma segt izmaksas saistībā ar procedūru, kas noslēdzas ar parādsaistību dzēšanu, varētu atturēt noteiktas trešās personas (piemēram, advokātus) no sadarbības ar parādnieku šajā nolūkā – tas traucētu maksātnespējīgajai personai piekļūt savai lietai. Tāpat parādsaistību ar nodrošinājuma tiesībām dzēšana nepamatoti apdraudētu vienu no būtiskākajiem kredīta pieejamības un līdz ar to arī modernas ekonomikas pareizas darbības principiem, proti, kreditora, kuram ir stabilas nodrošinājuma tiesības, imunitāti pret parādnieka maksātnespējas vai saistību neizpildes riskiem. Visbeidzot – izņēmuma kārtā tiesa ir pilnvarota lemt par pilnīgu vai daļēju noteiktu parādsaistību nedzēšanu, ja tas nepieciešams, lai novērstu kreditora maksātnespēju.
[..]”
8
TRLC 486. pantā noteikts:
“Parādnieks – fiziska persona, neatkarīgi no tā, vai viņš ir vai nav uzņēmējs, var lūgt dzēst nesamaksātās parādsaistības saskaņā ar šajā likumā paredzētajiem noteikumiem un nosacījumiem, ja vien viņš ir godprātīgs parādnieks:
1°
iesniedzot maksājumu plānu bez iepriekšējas aktīvu kopuma likvidācijas saskaņā ar šā likuma 3. sadaļas 1. apakšsadaļā paredzēto parādsaistību dzēšanas kārtību; vai
2°
likvidējot aktīvu kopumu, un šādā gadījumā parādsaistību dzēšanai piemērojot šā likuma 3. sadaļas 2. apakšsadaļā minēto kārtību, ja maksātnespējas procedūras izbeigšanas iemesls ir aktīvu kopuma likvidācijas posma beigas vai aktīvu trūkums, lai apmierinātu visus prasījumus.”
9
TRLC 487. pants formulēts šādi:
“1.   Parādnieks, kas ir kādā no turpmāk minētajām situācijām, nevar panākt nesamaksāto parādu dzēšanu:
1°
Ja 10 gadu laikā pirms dzēšanas pieteikuma iesniegšanas viņš ar galīgu spriedumu ir notiesāts ar brīvības atņemšanu, pat ja tas ir apturēts vai aizstāts, par noziedzīgiem nodarījumiem pret īpašumu un sociāli ekonomisko kārtību, par dokumentu viltošanu, noziedzīgiem nodarījumiem pret Valsts kasi un sociālo nodrošinājumu vai pret darba ņēmēju tiesībām, ar nosacījumu, ka maksimālais sods par noziedzīgo nodarījumu ir vismaz trīs gadi, ja vien dzēšanas pieprasījuma iesniegšanas dienā kriminālatbildība nav izbeigta un ja ir izpildītas no noziedzīga nodarījuma izrietošās finansiālās saistības.
2°
Ja 10 gadu laikā pirms dzēšanas pieteikuma iesniegšanas viņam ar galīgu administratīvu lēmumu ir piemērots sods par sevišķi smagu pārkāpumu nodokļu jomā vai par sociālā nodrošinājuma vai sabiedriskās kārtības pārkāpumu, vai ja tajā pašā laikposmā ir pieņemts galīgs lēmums par atbildības paplašināšanu, ja vien dzēšanas pieprasījuma iesniegšanas brīdī viņš nav samaksājis visus parādus, par kuriem viņš ir atbildīgs.
Smagu pārkāpumu gadījumā parādnieki, kas ir sodīti par summu, kura pārsniedz 50 % no 489. panta 1. punkta 5. apakšpunktā norādītās summas, kuru var dzēst [AEAT], var panākt dzēšanu vienīgi tad, ja dzēšanas pieteikuma iesniegšanas dienā tie ir samaksājuši visus parādus, par kuriem viņi ir atbildīgi.
3°
Ja maksātnespēja ir atzīta par krāpniecisku. Tomēr, ja maksātnespēja ir atzīta par krāpniecisku tikai tāpēc, ka parādnieks nav izpildījis pienākumu savlaicīgi lūgt atzīšanu par maksātnespējīgu, tiesa var ņemt vērā apstākļus, kādos šī kavēšanās ir notikusi.
4°
Ja 10 gadu laikā pirms dzēšanas pieteikuma iesniegšanas parādnieks ir atzīts par iesaistīto personu spriedumā, ar kuru trešās personas maksātnespēja kvalificēta kā krāpnieciska, izņemot gadījumus, kad dzēšanas pieteikuma iesniegšanas dienā parādnieks ir nokārtojis visus parādus, par kuriem viņš ir atbildīgs.
[..]
2.   Iepriekšējā punkta 3. un 4. apakšpunktā minētajos gadījumos, ja kvalifikācija vēl nav galīga, tiesa aptur lēmumu par parādsaistību dzēšanu līdz brīdim, kad kvalifikācija ir galīga. [..]”
Pamatlieta un prejudiciālie jautājumi
10
VT un viņa laulātā UP bija BLANCO Y NARANJA SL un MALVA Y NARANJA SL administratori. Attiecībā uz katru no šīm abām sabiedrībām tika sākta maksātnespējas procedūra, pēc kuras tās tika pasludinātas par maksātnespējīgām, un tika nospriests, ka šīs maksātnespējas ir jākvalificē kā “krāpnieciskas”. Abās procedūrās VT un UP kā minēto sabiedrību solidārie administratori tika identificēti kā “iesaistītās personas”, uz kurām attiecas šī kvalifikācija, un viņiem tika atņemtas tiesības pārvaldīt citas personas īpašumu, kā arī pārstāvēt jebkuru personu noteiktu laikposmu (pieci gadi vienā no procedūrām un septiņi gadi otrā). Turklāt viņi zaudēja visas viņu kā kreditoru tiesības attiecībā uz šo pašu sabiedrību maksātnespēju vai mantu. Bez tam viņiem kopīgi un solidāri tika piespriests samaksāt abu attiecīgo sabiedrību kapitāla iztrūkumu, proti, 169085,24 EUR un 62035,91 EUR, kā arī procedūras izmaksas.
11
Tā kā VT bija grūtības atmaksāt šīs summas, viņš sāka ārpustiesas vienošanās par atmaksu procedūru Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Gijón (Hihonas Tirdzniecības, rūpniecības un navigācijas oficiālā palāta, Spānija). Tā kā šīs procedūras noslēgumā šāda vienošanās netika noslēgta, VT iesniedza pieteikumu par maksātnespējas atzīšanu Juzgado de lo Mercantil no 3 de Oviedo, con sede en Gijón (Ovjedo Komerctiesas Nr. 3 Hihonas tiesu nams, Spānija), kas ir iesniedzējtiesa.
12
Ar 2021. gada 8. februāra rīkojumu šī tiesa pasludināja VT kā fiziskas personas maksātnespēju un kvalificēja šo maksātnespēju kā “netīšu”.
13
2023. gada 2. februārī pret viņu sāktajā maksātnespējas procedūrā VT iesniedza nesamaksāto parādsaistību dzēšanas pieteikumu. AEAT iebilda pret šo pieteikumu, apgalvojot, ka uz attiecīgo maksātnespēju attiecas TRLC 487. panta 1. punkta 4. apakšpunktā paredzētais izņēmums, un atgādinot, ka VT ir atzīts par “iesaistīto personu” šī sprieduma 10. punktā minētajās maksātnespējas procedūrās, ka attiecīgo sabiedrību maksātnespēja ir kvalificēta kā “krāpnieciska” un ka VT nav pilnībā nokārtojis savas saistības.
14
Savukārt VT apgalvoja, pirmkārt, ka viņš ir labticīgs parādnieks attiecībā pret “saviem paša kreditoriem” un tas, ka viņš ir atzīts par “iesaistīto personu” to juridisko personu maksātnespējas procedūrā, kurā viņš bija solidārais administrators kā galvinieks, neierobežo viņa iespēju izmantot parādsaistību dzēšanu attiecībā pret viņa kreditoriem. Otrkārt, TRLC 487. panta 1. punkta 4. apakšpunktā paredzētais izņēmums, ciktāl ar to tiek ieviesta objektīva atbildība, kuru nevar izsvērt, esot pretrunā sistēmai, kas izveidota ar Direktīvu par pārstrukturēšanu un maksātnespēju, saskaņā ar kuru, lai noteiktu, vai parādnieks ir bijis negodīgs, jāņem vērā subjektīvie apstākļi, kādos ir parādnieks.
15
Pirmām kārtām, iesniedzējtiesa norāda, ka šīs direktīvas 23. panta 1. punkts attiecas uz situāciju, kad maksātnespējīgs uzņēmējs attiecībā pret kreditoriem rīkojas negodīgi vai negodprātīgi. Tomēr neesot iespējams skaidri noteikt, vai šī tiesību norma attiecas uz tādu situāciju kā pamatlietā, kurā parādnieks kā solidārais administrators ir atzīts par solidāri atbildīgu pret trešās personas kreditoriem. Tādējādi rodoties jautājums, vai atkāpe attiecībā uz parādnieka iespēju izmantot nesamaksāto parādsaistību dzēšanu pret saviem kreditoriem ir piemērojama trešās personas kreditoriem un vai šāda piemērošana ir saderīga ar jēdzienu “kreditori” minētās tiesību normas izpratnē.
16
Otrām kārtām, šī tiesa uzskata, ka TRLC 487. panta 1. punkta 4. apakšpunktā paredzētais izņēmums liedz VT piekļuvi procedūrai, kurā var tikt pilnībā dzēstas viņa parādsaistības pret viņa paša kreditoriem. Tā nav pārliecināta, vai Direktīvas par pārstrukturēšanu un maksātnespēju 20. pants, kurā dalībvalstīm noteikts pienākums paredzēt procedūru, kurā var tikt pilnībā dzēstas parādsaistības, ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj šādu tiesību normu.
17
Trešām kārtām, minētajai tiesai ir šaubas, vai Direktīvā par pārstrukturēšanu un maksātnespēju, it īpaši tās 20. panta 2. punktā, ir prasīts, lai izveidotajā pieejas pilnīgai parādsaistību dzēšanai sistēmā tiktu ņemti vērā subjektīvie apstākļi, kas saistīti ar parādnieka situāciju, proti, viņa individuālā situācija, vai arī dalībvalstīm ir iespēja saglabāt vai pieņemt tādu tiesību normu kā TRLC 487. panta 1. punkta 4. apakšpunkts, kurā paredzēti tīri objektīvi kritēriji un kurā šī situācija netiek ņemta vērā.
18
Šādos apstākļos Juzgado de lo Mercantil no 3 de Oviedo, con sede en Gijón (Ovjedo Komerctiesas Nr. 3 Hihonas tiesu nams) nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādus prejudiciālus jautājumus:
“1)
Vai [Direktīvas par pārstrukturēšanu un maksātnespēju] 23. panta 1. punkts jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj tādu valsts tiesību normu kā [TRLC] 487. panta 1. punkta 4. apakšpunkts, ciktāl šī tiesību norma parādnieka “negodīgas vai negodprātīgas rīcības” jēdzienā ietver tādu parādnieka rīcību attiecībā pret trešo personu kreditoriem, kas nav iekļauta viņa kā fiziskas personas maksātnespējas procesa kreditoru sarakstā?
2)
Vai [TRLC] 487. panta 1. punkta 4. apakšpunkts – paredzot izņēmumu otrās iespējas procedūrā, kas liedz tai noslēgties ar pilnīgu atbrīvojumu no parādsaistībām, – ir saderīgs ar [Direktīvas par pārstrukturēšanu un maksātnespēju] 20. pantu?
3)
Vai [TRLC] 487. panta 1. punkta 4. apakšpunkts – neparedzot valsts tiesiskajā regulējumā parādnieka individuālo situāciju, bet nosakot objektīva rakstura izņēmumu, bez iespējas Spānijas tiesām izvērtēt parādnieka, kurš izmanto otrās iespējas procedūru, subjektīvos apstākļus – ir saderīgs ar [Direktīvas par pārstrukturēšanu un maksātnespēju] 20. panta 2. punktu un 79. apsvērumu?”
Par prejudiciālajiem jautājumiem
Par pirmo jautājumu
19
Ar pirmo jautājumu iesniedzējtiesa būtībā vaicā, vai Direktīvas par pārstrukturēšanu un maksātnespēju 23. panta 1. punkts jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, ar kuru ir izslēgta iespēja izmantot parādsaistību dzēšanu, ja parādnieks pret trešās personas kreditoriem ir rīkojies negodīgi vai negodprātīgi un ir atzīts par “iesaistīto personu” saistībā ar šīs trešās personas krāpnieciskas maksātnespējas atzīšanu.
20
Šis jautājums izriet no tā, ka TRLC 487. panta 1. punkta 4. apakšpunktā būtībā ir paredzēts, ka parādnieks, kurš desmit gadu laikā pirms pieteikuma par parādsaistību dzēšanu iesniegšanas ir atzīts par “iesaistīto personu” spriedumā, kurā trešās personas maksātnespēja ir atzīta par “krāpniecisku”, šādu parādsaistību dzēšanu var panākt tikai ar nosacījumu, ka šī pieteikuma iesniegšanas dienā viņš ir pilnībā nokārtojis visus parādus, par kuriem tas ir atbildīgs.
21
Tomēr jāatgādina, ka saskaņā ar pastāvīgo judikatūru, interpretējot Savienības tiesību normu, jāņem vērā ne tikai tās teksts, bet arī tās konteksts un tā tiesiskā regulējuma mērķi, kurā šī norma ietverta (spriedums, 2024. gada 14. martā, VR Bank Ravensburg‑Weingarten, C‑536/22, EU:C:2024:234, 35. punkts un tajā minētā judikatūra).
22
Pirmām kārtām, runājot par Direktīvas par pārstrukturēšanu un maksātnespēju 23. panta 1. punkta formulējumu, tajā paredzēts, ka dalībvalstis patur spēkā vai pieņem noteikumus, kas liedz vai ierobežo iespējas izmantot parādsaistību dzēšanu, atsauc priekšrocību dzēst šādas saistības vai paredz ilgākus laikposmus pilnīgas parādsaistību dzēšanas panākšanai vai ilgākus diskvalifikācijas laikposmus, ja maksātnespējīgais uzņēmējs “parādsaistību uzņemšanās laikā, maksātnespējas procedūras laikā vai parāda maksājuma laikā attiecībā pret kreditoriem [..]” rīkojies negodīgi vai negodprātīgi.
23
Šajā tiesību normā ir ietverta netieša norāde laikā attiecībā uz brīdi, kurā parādniekam ir jārīkojas negodīgi vai negodprātīgi, proti, “parādsaistību uzņemšanās laikā”, “maksātnespējas procedūras laikā” vai “parāda maksājuma laikā”, un tas ļautu uzskatīt, ka šajā tiesību normā minētie “kreditori” ir tie, kurus var noteikt vai nu brīdī, kad attiecīgais parādnieks ir uzņēmies parādsaistības, vai maksātnespējas procedūras laikā, vai arī parādu atmaksāšanas laikā. Kā rakstveida apsvērumos norādījusi Eiropas Komisija, šī laika norāde var tikt saprasta tādējādi, ka tā liecina par labu tādai Direktīvas par pārstrukturēšanu un maksātnespēju 23. panta 1. punkta interpretācijai, saskaņā ar ko jēdziens “kreditori” attiecas tikai uz kreditoriem, attiecībā uz kuriem attiecīgais parādnieks ir tieši un personīgi uzņēmies parādsaistības, proti, “viņa paša” kreditoriem, nevis tiem, kuri sākotnēji bija trešās personas kreditori un kuri kļuvuši par parādnieka kreditoriem tikai pēc sprieduma, ar ko šis parādnieks atzīts par “iesaistīto personu” attiecībā uz šīs trešās personas krāpniecisko maksātnespēju.
24
Tomēr, ciktāl tādā situācijā kā pamatlietā persona, kas rīkojas kā tādas sabiedrības administrators, kuras maksātnespēja ir kvalificēta kā “krāpnieciska”, zina, ka saskaņā ar piemērojamo valsts tiesisko regulējumu viņu var atzīt par “iesaistīto personu” šī valsts tiesiskā regulējuma izpratnē un tātad viņa var kļūt par šīs sabiedrības kreditoru parādnieku, šī persona nevar pamatoti nezināt, ka kreditori, attiecībā uz kuriem tā nolemj uzņemties saistības minētajai sabiedrībai, potenciāli ir tās pašas kreditori. Līdz ar to šādā gadījumā minētās personas negodīga vai negodprātīga rīcība pret tās pašas sabiedrības kreditoriem – un tātad saviem potenciālajiem personīgajiem kreditoriem – ir jāpielīdzina negodīgai vai negodprātīgai rīcībai pret saviem pašas kreditoriem.
25
Šādu Direktīvas par pārstrukturēšanu un maksātnespēju 23. panta 1. punkta formulējuma interpretāciju apstiprina tas, ka šajā tiesību normā ir lietots jēdziens “kreditori” [franču valodā – “des créanciers”], nevis “viņa kreditori” [“les créanciers”]. Ja Savienības likumdevējs būtu vēlējies minētajā tiesību normā paredzēto kreditoru loku attiecināt tikai uz parādnieka paša kreditoriem, tas būtu varējis to viegli darīt, izmantojot piederības vietniekvārdu “viņa” (“ses”).
26
Šajā ziņā jākonstatē, ka citas Direktīvas par pārstrukturēšanu un maksātnespēju 23. panta 1. punkta valodu versijas, kas nav franču valodas versija, it īpaši vācu (“gegenüber den Gläubigern”), angļu (“towards creditors”), dāņu (“for kreditorer”), spāņu (“respecto a los acreedores”), ungāru (“a hitelezőkkel [..] szemben”) valodas versijas, itāļu (“nei confronti dei creditori”), portugāļu (“para com os credores”), rumāņu (“față de creditori”) un zviedru (“gentemot borgenärerna”) apstiprina, ka likumdevējs nav izmantojis šo piederības vietniekvārdu.
27
Otrām kārtām, attiecībā uz kontekstu, kādā iekļaujas Direktīvas par pārstrukturēšanu un maksātnespēju 23. panta 1. punkts, jānorāda, ka šī tiesību norma ir pirmā no vairākām tiesību normām, ar kurām tiek izdarīta atkāpe no principa par piekļuvi procedūrai, kurā var tikt pilnībā dzēstas šīs direktīvas 20. pantā noteiktās parādsaistības, un ka tādējādi tā ir jāinterpretē šauri.
28
Tomēr, kā izriet it īpaši no Direktīvas par pārstrukturēšanu un maksātnespēju čehu, dāņu, vācu, angļu, īru, franču, horvātu, itāļu, latviešu, nīderlandiešu, portugāļu, rumāņu, slovāku, slovēņu, somu un zviedru valodas versijām, atšķirībā no 23. panta 2., 3. un 4. punkta, kuros izmantoti jēdzieni, kas būtībā atbilst franču valodas jēdzienam “peuvent”, proti, attiecīgi “mohou”, “kan”, “können”, “may”, “féadfaidh”, “mogu”, “possono”, “var”, “kunnen”, “podem”, “pot”, “môžu”, “lahko”, “voivat” un “får” un tādējādi dalībvalstīm piešķir zināmu rīcības brīvību attiecīgi “paturēt spēkā vai ieviest”, “paredzēt” un “izslēgt [..] vai ierobežot” noteiktas atkāpes no šī principa, šī panta 1. punktā šajās valodu versijās nav paredzēts līdzīgs jēdziens un tajā dalībvalstīm ir uzlikts pienākums paredzēt šādu atkāpi, nosakot, ka tās “patur spēkā vai ievieš” it īpaši noteikumus, kas liedz vai ierobežo iespējas izmantot parādsaistību dzēšanu vai paredz ilgākus laikposmus pilnīgas parādsaistību dzēšanas panākšanai vai ilgākus diskvalifikācijas laikposmus, ja maksātnespējīgais uzņēmējs rīkojies negodīgi vai negodprātīgi. Šo konstatējumu neatspēko fakts, ka šīs direktīvas 23. panta 1. punkta spāņu valodas versijā izmantots vārds “podrán” (“varēs”), jo vienā no tiesību akta valodu versijām lietotais formulējums nevar nedz būt vienīgais pamats šā akta interpretācijai, nedz būt šajā ziņā pārāks par pārējo valodu versijām (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2018. gada 20. februāris, Beļģija/Komisija, C‑16/16 P, EU:C:2018:79, 50. un 51. punkts, kā arī tajos minētā judikatūra).
29
Tā kā Savienības likumdevējs ir nolēmis noteikt dalībvalstīm pienākumu paturēt spējā vai ieviest šo atkāpi no minētā principa un nav aprobežojies ar rīcības brīvības piešķiršanu tām šajā ziņā, jāizmanto tāda Direktīvas par pārstrukturēšanu un maksātnespēju 23. panta 1. punkta interpretācija, kas – cik vien iespējams – ļauj novērst, ka parādnieki, kas rīkojušies negodīgi vai negodprātīgi attiecībā pret kreditoriem vai citām ieinteresētajām personām, var saņemt parādsaistību dzēšanu.
30
Līdz ar to 23. panta 1. punkta kontekstuālā interpretācija apstiprina šī sprieduma 24. un 25. punktā ietverto gramatisko interpretāciju.
31
Trešām kārtām, attiecībā uz Direktīvas par pārstrukturēšanu un maksātnespēju 23. panta 1. punkta mērķi no šīs direktīvas 78. apsvēruma izriet, ka Savienības likumdevējs ir vēlējies noteikt atkāpi no iespējas izmantot parādsaistību dzēšanu, “ja parādnieks ir negodīga vai ir rīkojies negodprātīgi”, šajā apsvērumā papildus neierobežojot to kreditoru loku, pret kuriem parādnieks varētu būt rīkojies negodīgi vai negodprātīgi.
32
Attiecībā tieši uz apstākļiem, kas jāņem vērā, lai noteiktu, vai parādnieks ir bijis negodīgs, Savienības likumdevējs minētās direktīvas 79. apsvērumā ir atsaucies uz “parādsaistību rakstur[u] un apmēr[u], parādsaistību rašanās laik[u], uzņēmēja centieni[em] izpildīt savas parādsaistības un ievērot juridiski saistošus pienākumus, tostarp publiskās licencēšanas prasības un nepieciešamību pēc pareizas uzskaites; uzņēmēja darbīb[ām] nolūkā apgrūtināt kreditoru iespējas izmantot pieejamos risinājumus; to pienākumu izpild[i] maksātnespējas gadījumā, kas noteikti uzņēmējiem, kuri ir sabiedrības pārvaldes institūcijas amatpersonas; un Savienības un valsts konkurences un darba tiesību aktu ievērošan[u]”.
33
Pirmkārt, jākonstatē, ka šis uzskaitījums, kurš nav izsmeļošs, jo to ievada vārdi “kā, piemēram”, neietver nevienu norādi, saskaņā ar ko to kreditoru loks, attiecībā uz kuriem parādnieks ir rīkojies negodīgi vai negodprātīgi, jebkādā veidā būtu ierobežots un neietvertu personas, kas sākotnēji bija trešās personas kreditori un kas kļuvušas par šī parādnieka kreditoriem šīs trešās personas krāpnieciskas maksātnespējas dēļ. Otrkārt, šādi uzskaitītie apstākļi, it īpaši tie, kas attiecas uz “parādsaistību raksturu un apmēru”, “parādsaistību rašanās brīdi” un “[parādnieka] darbībām nolūkā apgrūtināt kreditoru iespējas izmantot pieejamos risinājumus”, aptver plašu situāciju klāstu un ir formulēti tādējādi, ka tie ļauj uzskatīt, ka Savienības likumdevējs ir vēlējies aptvert parādnieka rīcību gan attiecībā pret saviem kreditoriem, gan trešās personas, piemēram, sabiedrības, kuras administrators bija šis parādnieks, kreditoriem.
34
Līdz ar to, ņemot vērā šādi noteikto mērķi, Direktīvas par pārstrukturēšanu un maksātnespēju 23. panta 1. punkts nevar tikt interpretēts tādējādi, ka persona, kas atzīta par atbildīgu par komercsabiedrības krāpniecisku maksātnespēju, var izvairīties no solidārās atbildības, kas tai saskaņā ar valsts tiesībām ir attiecībā pret šīs sabiedrības kreditoriem, lūdzot sākt personiskas maksātnespējas procedūru un šajā procedūrā lūdzot pilnībā dzēst savas parādsaistības.
35
Ņemot vērā iepriekš minētos apsvērumus, uz pirmo jautājumu jāatbild, ka Direktīvas par pārstrukturēšanu un maksātnespēju 23. panta 1. punkts jāinterpretē tādējādi, ka tas pieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, ar kuru ir izslēgta iespēja izmantot parādsaistību dzēšanu, ja parādnieks pret trešās personas kreditoriem ir rīkojies negodīgi vai negodprātīgi un ir atzīts par “iesaistīto personu” saistībā ar šīs trešās personas krāpnieciskas maksātnespējas atzīšanu.
Par otro un trešo jautājumu
Par trešā jautājuma pieņemamību
36
Spānijas valdība būtībā apgalvo, ka trešais prejudiciālais jautājums ir balstīts uz pieņēmumu, ka TRLC neļauj Spānijas iestādēm un tiesām subjektīvi izvērtēt tādas personas rīcību, kas lūdz dzēst nesamaksātās parādsaistības. Taču šis pieņēmums esot kļūdainas. Līdz ar to šim jautājumam neesot nozīmes pamatlietas izlemšanai un tāpēc tas esot jāatzīst par nepieņemamu.
37
Šajā ziņā jāatgādina, ka, Tiesai un valsts tiesām sadarbojoties atbilstoši LESD 267. pantam, tikai valsts tiesai, kas izskata lietu un kas ir atbildīga par pieņemamo tiesas nolēmumu, ņemot vērā lietas īpašo raksturu, ir jānovērtē gan tas, cik lielā mērā prejudiciālais nolēmums ir nepieciešams tās sprieduma taisīšanai, gan arī to jautājumu nozīmīgums, kurus tā uzdod Tiesai. Tādējādi, tā kā uzdotie jautājumi attiecas uz Savienības tiesību interpretāciju, Tiesai principā ir jāpieņem lēmums (spriedums, 2024. gada 22. februāris, Consejería de Presidencia, Justicia e Interior de la Comunidad de Madrid u.c., C‑59/22, C‑110/22 un C‑159/22, EU:C:2024:149, 43. punkts, kā arī tajā minētā judikatūra).
38
No tā izriet, ka uz jautājumiem par Savienības tiesībām attiecas nozīmīguma prezumpcija. Atteikties lemt par valsts tiesas uzdotu prejudiciālo jautājumu Tiesa var tikai tad, ja ir acīmredzams, ka lūgtajai Savienības tiesību interpretācijai nav nekādas saistības ar pamatlietas faktiskajiem apstākļiem vai tās priekšmetu, ja izvirzītā problēma ir hipotētiska vai arī ja Tiesai nav zināmi faktiskie un tiesiskie apstākļi, kas nepieciešami, lai sniegtu noderīgu atbildi uz tai uzdotajiem jautājumiem (spriedums, 2024. gada 22. februāris, Consejería de Presidencia, Justicia e Interior de la Comunidad de Madrid u.c., C‑59/22, C‑110/22 un C‑159/22, EU:C:2024:149, 44. punkts, kā arī tajā minētā judikatūra).
39
Šajā gadījumā jākonstatē, pirmkārt, ka nav acīmredzams, ka Savienības tiesību normām, kuru interpretācija tiek lūgta trešajā prejudiciālajā jautājumā, nebūtu nekādas saistības ar pamatlietas priekšmetu vai ka šajā jautājumā izvirzītajai problēmai nebūtu nozīmes pamatlietas atrisināšanā.
40
Lai gan ir taisnība, kā norādījusi Spānijas valdība, ka no lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu izriet, ka iesniedzējtiesa uzskata, ka TRLC 487. panta 1. punkta 4. apakšpunktā ir paredzēta atkāpe no parādsaistību dzēšanas procedūras, kura balstīta tikai uz objektīviem elementiem un neļauj Spānijas tiesām izvērtēt subjektīvos apstākļus, kas saistīti ar parādnieka, kurš izmanto šo procedūru, situāciju, tomēr saskaņā ar pastāvīgo judikatūru tikai iesniedzējtiesa ir kompetenta interpretēt un piemērot valsts tiesības. Tādējādi Tiesai atbilstoši kompetences sadalījumam starp to un valsts tiesām ir jāņem vērā prejudiciālo jautājumu tiesiskais konteksts, kāds izklāstīts iesniedzējtiesas nolēmumā (spriedums, 2024. gada 14. novembris, S. (Iztiesāšanas sastāva izmaiņas), C‑197/23, EU:C:2024:956, 51. punkts un tajā minētā judikatūra).
41
Otrkārt, iesniedzējtiesa lūgumā sniegt prejudiciālu nolēmumu ir sniegusi visu nepieciešamo informāciju, lai Tiesa varētu sniegt lietderīgu atbildi uz trešo prejudiciālo jautājumu.
42
Tādējādi šis jautājums ir pieņemams.
Par lietas būtību
43
Attiecībā uz otro un trešo jautājumu, kuri jāizskata kopā, jānorāda, ka, ciktāl šie jautājumi izriet no tādas atkāpes ietverošas valsts tiesību normas pārbaudes, ar kuru noteiktos apstākļos ir izslēgta iespēja izmantot vispārēji piemērojamo režīmu, tie jāsaprot kā tādi, kas būtībā attiecas uz Direktīvas par pārstrukturēšanu un maksātnespēju 23. panta 2. punkta interpretāciju. Šajā tiesību normā ar zināmiem nosacījumiem ir paredzēta iespēja dalībvalstīm paturēt spēkā vai ieviest atkāpes noteikumus, kas liedz vai ierobežo piekļuvi parādsaistību dzēšanai, atsauc priekšrocību tās dzēst vai paredz ilgāku pilnīgas parādsaistību dzēšanas termiņu vai diskvalifikācijas laikposmu. Šie jautājumi nevar attiekties uz šīs direktīvas 20. pantu, kas ir tādu principu noteicoša norma, atbilstoši kurai dalībvalstīm ir jānodrošina, lai maksātnespējīgiem uzņēmējiem būtu pieejama procedūra, kuras noslēgumā saskaņā ar minēto direktīvu var tikt pilnībā dzēstas parādsaistības.
44
Līdz ar to uzskatāms, ka ar otro un trešo jautājumu iesniedzējtiesa būtībā vaicā, vai Direktīvas par pārstrukturēšanu un maksātnespēju 23. panta 2. punkts jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kurā paredzēta tāda atkāpe no principa par iespēju izmantot procedūru, kuras noslēgumā var tikt dzēstas parādsaistības, kas nav paredzēta šajā tiesību normā, un kurā šī iespēja ir izslēgta, ja desmit gadu laikā pirms parādsaistību dzēšanas pieteikuma iesniegšanas parādnieks ir atzīts par “iesaistīto personu” spriedumā, kurā trešās personas maksātnespēja ir atzīta par “krāpniecisku”, ja vien pieteikuma iesniegšanas dienā viņš nav samaksājis visus parādus, par kuriem viņš ir atbildīgs, un valsts tiesām nav subjektīvi jāizvērtē, vai šis parādnieks ir rīkojies negodīgi vai negodprātīgi.
45
Pirmām kārtām, attiecībā uz jautājumu, vai 23. panta 2. punktam ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, ar kuru ir izslēgta iespēja izmantot parādsaistību dzēšanas procedūru apstākļos, kas nav uzskaitīti šajā tiesību normā, Tiesa jau ir nospriedusi, ka tā jāinterpretē tādējādi, ka tajā iekļautajam apstākļu sarakstam nav izsmeļoša rakstura un ka dalībvalstīm ir rīcības brīvība, kas tām ļauj pieņemt tiesību normas, kuras liedz vai ierobežo iespējas izmantot parādsaistību dzēšanu, atsauc priekšrocību dzēst šādas saistības vai paredz ilgākus laikposmus pilnīgas parādsaistību dzēšanas panākšanai vai ilgākus diskvalifikācijas laikposmus apstākļos, kas nav minēti šajā tiesību normā, ja vien, kā izriet no minētās tiesību normas formulējuma, šie apstākļi ir precīzi definēti un šādas atkāpes ir pienācīgi pamatotas (spriedums, 2024. gada 7. novembris, Corván un Bacigán, C‑289/23 un C‑305/23, EU:C:2024:934, 28. punkts).
46
Attiecībā uz minētajiem nosacījumiem šādas dalībvalstīm piešķirtas iespējas īstenošanai, proti, ka to noteiktajām atkāpēm jāattiecas uz “precīzi noteiktiem apstākļiem” un jābūt “pienācīgi pamatotām”, Tiesa ir nospriedusi, ka tad, ja valsts likumdevējs pieņem tiesību normas, kurās paredzētas šādas atkāpes, šo atkāpju iemesliem jāizriet no valsts tiesībām vai no procedūras, kurā tās ir pieņemtas, un šiem iemesliem jākalpo likumīgām sabiedrības interesēm (spriedums, 2024. gada 7. novembris, Corván un Bacigán, C‑289/23 un C‑305/23, EU:C:2024:934, 31. punkts, kā arī tajā minētā judikatūra).
47
Šajā ziņā jāatgādina, ka, pirmkārt, gan Direktīvas par pārstrukturēšanu un maksātnespēju 78. apsvērums, kurā ir atsauce uz atkāpēm, kas “ir pienācīgi pamatotas ar iemesliem, kas paredzēti valstu tiesību aktos”, gan šīs direktīvas 81. apsvērums, kurā minēts “pienācīgi pamatots iemesls valsts tiesību aktos”, ļauj domāt, ka Savienības likumdevējs ir uzskatījis, ka pietiek ar to, ka tiek ievērota dažādajos valstu tiesību aktos šajā ziņā paredzētā kārtība (spriedums, 2024. gada 7. novembris, Corván un Bacigán, C‑289/23 un C‑305/23, EU:C:2024:934, 32. punkts).
48
Otrkārt, lietā, kas attiecas uz pamatlietā aplūkotajai tiesību normai līdzīgu tiesību normu, proti, TRLC 487. panta 1. punkta 2. apakšpunktu, Tiesa ir nospriedusi, ka Direktīvas par pārstrukturēšanu un maksātnespēju 23. panta 2. punktam nav pretrunā valsts tiesiskais regulējums, ar kuru iespēja izmantot parādsaistību dzēšanu ir izslēgta konkrētos, precīzi noteiktos apstākļos, piemēram, ja 10 gadu laikā pirms pieteikuma par parādsaistību dzēšanu iesniegšanas parādniekam ar galīgu administratīvu lēmumu ir piemērots sods par sevišķi smagu pārkāpumu nodokļu jomā vai par sociālā nodrošinājuma vai sabiedriskās kārtības pārkāpumu, vai pieņemts galīgs lēmums par atbildības paplašināšanu, ja vien parādnieks pieteikuma iesniegšanas brīdī nav pilnībā samaksājis šo nodokļu un sociālo maksājumu parādu, ar nosacījumu, ka no valsts tiesībām izriet, ka minēto izslēgšanu pamato likumīgas sabiedrības intereses, bet tas jāizvērtē iesniedzējtiesai (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2024. gada 7. novembris, Corván un Bacigán, C‑289/23 un C‑305/23, EU:C:2024:934, 47. punkts).
49
Tāds pats secinājums jāizdara attiecībā uz tādu valsts tiesību normu kā TRLC 487. panta 1. punkta 4. apakšpunkts, kurā paredzēts, ka parādnieks, kurš desmit gadu laikā pirms pieteikuma par atlaišanu iesniegšanas ir atzīts par “iesaistīto personu” spriedumā, kurā trešās personas maksātnespēja ir atzīta par “krāpniecisku”, var panākt parādsaistību dzēšanu tikai ar nosacījumu, ka šī pieteikuma iesniegšanas dienā viņš ir pilnībā nokārtojis visus parādus, par kuriem tas ir atbildīgs.
50
Šajā gadījumā, kā izriet no šī sprieduma 7. punkta, Spānijas likumdevējs Likuma 16/2022, kura mērķis ir nodrošināt Direktīvas par pārstrukturēšanu un maksātnespēju transponēšanu Spānijas tiesībās, preambulā ir izklāstījis iemeslus, kuru dēļ tas ir paredzējis atkāpes no parādsaistību dzēšanas. Spānijas likumdevējs tajā it īpaši norāda, pirmkārt, ka “parādnieka godprātība joprojām ir parādu dzēšanas stūrakmens” un ka “godprātības noteikšana normatīvajos aktos ir definēta, atsaucoties uz konkrētiem objektīviem rīcības veidiem, kuri ir izsmeļoši uzskaitīti (izsmeļošs saraksts), neizmantojot neskaidrus vai nepietiekami konkrētus rīcības modeļus, vai kuru pierādīšana uzliek parādniekam neiespējamu slogu”.
51
Otrkārt, no šīs preambulas izriet, ka Spānijas likumdevējs ir uzskatījis par nepieciešamu noteikt izņēmumus no principa, saskaņā ar kuru parādniekam, kas atbilst godprātības prasībai, var būt iespēja pilnībā izmantot savu parādsaistību dzēšanu, un tas attiecas uz parādsaistībām, kuras “nevar dzēst atbilstoši tiesību aktiem izņēmuma kārtā un to īpašā rakstura dēļ.”. Šie izņēmumi ir pamatoti it īpaši ar “to, ka šo prasījumu apmierināšana ir īpaši svarīga taisnīgas un solidāras sabiedrības interesēs tiesiskā valstī ”, vai tos pamato “negatīva sinerģija vai ārēja ietekme, ko varētu izraisīt konkrēta veida parādsaistību dzēšana”.
52
Iesniedzējtiesai jāizvērtē, pirmkārt, vai šie iemesli ir likumīgi sabiedrības interešu apsvērumi, un, otrkārt, vai no valsts tiesību aktiem izriet, ka šie apsvērumi pamatoja izslēgšanu no parādsaistību dzēšanas iespējas tādos precīzi noteiktos apstākļos, kādi norādīti TRLC 487. panta 1. punkta 4. apakšpunktā.
53
Otrām kārtām, attiecībā uz jautājumu, vai Direktīvas par pārstrukturēšanu un maksātnespēju 23. panta 1. punktam ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, ar kuru ir izslēgta iespēja izmantot parādsaistību dzēšanu precīzi noteiktos apstākļos un valsts tiesām nav subjektīvi jāizvērtē, vai attiecīgais parādnieks ir rīkojies negodīgi vai negodprātīgi, jākonstatē, ka, lai gan šī tiesību norma skaidri attiecas uz maksātnespējīgiem uzņēmējiem, kuri ir rīkojušies “negodīgi vai negodprātīgi”, šī panta 2. punktā šādas norādes nav. Šīs direktīvas 23. panta 2. punktā vienīgi paredzēts, ka dalībvalstis var paturēt spēkā vai ieviest normas, kas liedz vai ierobežo iespējas izmantot parādsaistību dzēšanu, atsauc priekšrocību dzēst šādas saistības vai paredz ilgākus laikposmus pilnīgas parādsaistību dzēšanas panākšanai vai ilgākus diskvalifikācijas laikposmus “konkrētos, precīzi noteiktos apstākļos, ja šādas atkāpes ir pienācīgi pamatotas”, tomēr neprasot, lai attiecīgo uzņēmēju rīcība būtu “negodīga” vai “negodprātīga” (spriedums, 2024. gada 7. novembris, Corván un Bacigán, C‑289/23 un C‑305/23, EU:C:2024:934, 41. punkts).
54
Kā Tiesa jau ir konstatējusi, apstākļiem, kas ilustratīvi uzskaitīti minētajā 23. panta 2. punktā un kuros var tikt paredzētas atkāpes no parādsaistību dzēšanas, nav raksturīga attiecīgo uzņēmēju “negodīga” vai “negodprātīga” rīcība un šie apstākļi būtībā atbilst Direktīvas par pārstrukturēšanu un maksātnespēju 79. un 80. apsvērumā minētajiem apstākļiem, turklāt no šiem apsvērumiem neizriet, ka Savienības likumdevējs būtu vēlējies 23. panta 2. punktā minētos “precīzi noteiktos apstākļus” attiecināt tikai uz gadījumiem, kad attiecīgie uzņēmēji ir rīkojušies negodīgi vai negodprātīgi (spriedums, 2024. gada 7. novembris, Corván un Bacigán, C‑289/23 un C‑305/23, EU:C:2024:934, 42. un 43. punkts).
55
Tā kā saskaņā ar Tiesas judikatūru Direktīvas par pārstrukturēšanu un maksātnespēju 23. panta 2. punktam nav pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, ar kuru iespēja izmantot parādsaistību dzēšanu ir izslēgta precīzi noteiktos apstākļos, kad parādnieks nav rīkojies negodīgi vai negodprātīgi (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2024. gada 7. novembris, Corván un Bacigán, C‑289/23 un C‑305/23, EU:C:2024:934, 44. punkts), jāuzskata, ka šai tiesību normai nav pretrunā arī tāds valsts tiesiskais regulējums, ar kuru šādos apstākļos ir izslēgta iespēja izmantot parādsaistību dzēšanu un valsts tiesām nav pienākuma subjektīvi izvērtēt, vai attiecīgais parādnieks ir rīkojies negodīgi vai negodprātīgi.
56
No tā izriet, ka Direktīvas par pārstrukturēšanu un maksātnespēju 23. panta 2. punkts jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalstīm ir iespēja paredzēt valsts tiesību normas, ar kurām tiek liegta iespēja izmantot parādsaistību dzēšanas procedūru situācijās, kurās nav raksturīga attiecīgā parādnieka negodīga rīcība vai negodprātīga, un valsts tiesai nav pienākuma subjektīvi izvērtēt, vai šis parādnieks ir rīkojies negodīgi vai negodprātīgi.
57
Tomēr Savienības likumdevējs minētās dalībvalstu iespējas izmantošanu ir skaidri pakļāvis nosacījumiem, ka šajā tiesību normā paredzētajām atkāpēm ir jāattiecas uz “precīzi noteiktiem apstākļiem” un jābūt “pienācīgi pamatotām”. No tā izriet, kā atgādināts šī sprieduma 46. punktā, ka tad, ja valsts likumdevējs pieņem tiesību normas, kurās paredzētas šādas atkāpes, šo atkāpju iemesliem jāizriet no valsts tiesībām vai no procedūras, kurā atkāpes ir pieņemtas, un šiem iemesliem jākalpo likumīgām sabiedrības interesēm. Tādējādi valsts tiesībām ir jāļauj identificēt likumīgu sabiedrības interešu apsvērumu, kas minētajos precīzi noteiktajos apstākļos pamato iespējas izmantot parādsaistību dzēšanu izslēgšanu.
58
Tādējādi ar Maksātnespējas un pārstrukturēšanas direktīvas 23. panta 2. punktu tiek pieļauts tāds valsts tiesiskais regulējums, kas liedz iespēju izmantot parādsaistību dzēšanu konkrētos precīzi noteiktos apstākļos, piemēram, tāda parādnieka situācijā, attiecībā uz kuru desmit gadu laikā pirms parādsaistību dzēšanas pieteikuma iesniegšanas ir pieņemts galīgs lēmums par atbildības paplašināšanu, ja vien šis parādnieks šī pieteikuma iesniegšanas brīdī nav pilnībā samaksājis šo nodokļu un sociālo maksājumu parādu, ciktāl no valsts tiesībām izriet, ka šādu izslēgšanu pamato likumīgas sabiedrības intereses, bet tas jāizvērtē iesniedzējtiesai (spriedums, 2024. gada 7. novembris, Corván un Bacigán, C‑289/23 un C‑305/23, EU:C:2024:934, 47. punkts).
59
Ņemot vērā iepriekš minētos apsvērumus, uz otro un trešo jautājumu jāatbild, ka Direktīvas par pārstrukturēšanu un maksātnespēju 23. panta 2. punkts jāinterpretē tādējādi, ka ar to tiek pieļauts tāds valsts tiesiskais regulējums, kurā paredzēta tāda atkāpe no principa par iespēju izmantot procedūru, kuras noslēgumā var tikt dzēstas parādsaistības, kas nav paredzēta šajā tiesību normā, un kurā šī piekļuve ir izslēgta, ja desmit gadu laikā pirms parādsaistību dzēšanas pieteikuma iesniegšanas parādnieks ir atzīts par “iesaistīto personu” spriedumā, kurā trešās personas maksātnespēja ir atzīta par “krāpniecisku”, ja vien pieteikuma iesniegšanas dienā viņš nav samaksājis visus parādus, par kuriem viņš ir atbildīgs, un valsts tiesām nav subjektīvi jāizvērtē, vai šis parādnieks ir rīkojies negodīgi vai negodprātīgi, ar nosacījumu, ka šāda izslēgšana ir pienācīgi pamatota saskaņā ar valsts tiesību aktiem.
Par tiesāšanās izdevumiem
60
Attiecībā uz pamatlietas pusēm šī tiesvedība izriet no tiesvedības, kas notiek iesniedzējtiesā, tāpēc tā lemj par tiesāšanās izdevumiem. Izdevumi, kas radušies, iesniedzot apsvērumus Tiesai, un kas nav minēto pušu izdevumi, nav atlīdzināmi.
Ar šādu pamatojumu Tiesa (sestā palāta) nospriež:
1)
Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas (ES) 2019/1023 (2019. gada 20. jūnijs) par preventīvās pārstrukturēšanas regulējumu, parādsaistību dzēšanu un diskvalifikāciju un ar pārstrukturēšanu, maksātnespēju un parādsaistību dzēšanu saistīto procedūru efektivitātes palielināšanas pasākumiem un ar ko groza Direktīvu (ES) 2017/1132 (Direktīva par pārstrukturēšanu un maksātnespēju) 23. panta 1. punkts
jāinterpretē tādējādi, ka
tas pieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, ar kuru ir izslēgta iespēja izmantot parādsaistību dzēšanu, ja parādnieks pret trešās personas kreditoriem ir rīkojies negodīgi vai negodprātīgi un ir atzīts par “iesaistīto personu” saistībā ar šīs trešās personas krāpnieciskas maksātnespējas atzīšanu.
2)
Direktīvas 2019/1023 23. panta 2. punkts
jāinterpretē tādējādi, ka
ar to tiek pieļauts tāds valsts tiesiskais regulējums, kurā paredzēta tāda atkāpe no principa par iespēju izmantot procedūru, kuras noslēgumā var tikt dzēstas parādsaistības, kas nav paredzēta šajā tiesību normā, un kurā šī piekļuve ir izslēgta, ja desmit gadu laikā pirms parādsaistību dzēšanas pieteikuma iesniegšanas parādnieks ir atzīts par “iesaistīto personu” spriedumā, kurā trešās personas maksātnespēja ir atzīta par “krāpniecisku”, ja vien pieteikuma iesniegšanas dienā viņš nav samaksājis visus parādus, par kuriem viņš ir atbildīgs, un valsts tiesām nav subjektīvi jāizvērtē, vai šis parādnieks ir rīkojies negodīgi vai negodprātīgi, ar nosacījumu, ka šāda izslēgšana ir pienācīgi pamatota saskaņā ar valsts tiesību aktiem.
[Paraksti]
(
*1
)	Tiesvedības valoda – spāņu.
(
i
)	Šīs lietas nosaukums ir izdomāts. Tas neatbilst neviena lietas dalībnieka reālajam personvārdam vai nosaukumam.