62022CJ0626_RES
Lieta C‑626/22
C. Z. u.c.
pret
Ilva SpA in Amministrazione Straordinaria
un
Acciaierie d’Italia Holding SpA
un
Acciaierie d’Italia SpA
(Tribunale di Milano lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)
Tiesas (virspalāta) 2024. gada 25. jūnija spriedums
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Vide – LESD 191. pants – Rūpnieciskās emisijas – Direktīva 2010/75/ES – Piesārņojuma integrēta novēršana un kontrole – 1., 3., 8., 11., 12., 14., 18., 21. un 23. pants – Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 35. un 37. pants – Iekārtas darbības atļaujas piešķiršanas un pārskatīšanas procedūras – Vides un cilvēku veselības aizsardzības pasākumi – Tiesības uz tīru, veselīgu un ilgtspējīgu vidi
Dalībvalstis – Pienākumi – “Res judicata” spēks – Valsts tiesu pienākumi – Pienākums pārskatīt tiesas nolēmumu, kas ir ieguvis “res judicata” spēku – Neesamība – Valsts judikatūra, kurā valsts tiesību norma ir interpretēta pretēji Savienības tiesībām – Pienākums interpretēt šo tiesību normu atbilstoši Savienības tiesībām – Prejudiciāls jautājums par Savienības tiesību interpretāciju – Pieņemamība
(LESD 267. pants)
(skat. 53. un 54. punktu)
Prejudiciālie jautājumi – Pieņemamība – Direktīvas interpretācijas lūgums, kas izvirzīts strīdā starp privātpersonām un valsts stratēģiskas nozīmes rūpnīcu – Strīds pamatlietā, kas attiecas uz īpašajiem noteikumiem, kuri pieņemti attiecībā uz minēto uzņēmumu un ietilpst prejudiciālajā jautājumā norādītās direktīvas piemērošanas jomā – Lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu pieņemamība
(LESD 267. pants un 288. panta trešā daļa)
(skat. 56.–64. punktu)
Vide – Piesārņojuma integrēta novēršana un kontrole – Direktīva 2010/75 – Iekārtas darbības atļaujas piešķiršanas un pārskatīšanas procedūras – Apstākļi – Pienākums iepriekš novērtēt iekārtas ietekmi uz vidi un cilvēku veselību
(LESD 191. un 192. pants; Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 35. un 37. pants; Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2010/75 2., 27. un 45. apsvērums, 3. panta 2. un 3. punkts, 4. panta 1. punkts, 5. panta 1. punkts, 8. panta 2. punkta otrā daļa un 10.–27. apsvērums, un I pielikums un VII pielikuma 1. daļa)
(skat. 67.–95., 104. un 105. punktu un rezolutīvās daļas 1. punktu)
Vide – Piesārņojuma integrēta novēršana un kontrole – Direktīva 2010/75 – Iekārtas darbības atļaujas piešķiršanas un pārskatīšanas procedūras – Robežvērtību noteikšana piesārņojošo vielu emisijām – Kaitīgo vielu, ko var emitēt attiecīgā iekārta, ņemšana vērā – Tvērums
(Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2010/75 15. apsvērums un 3. panta 6. punkts, 12. punkta 1. punkta f) apakšpunkts, 14. panta 1. punkta a) apakšpunkts, 18. pants un 21. panta 5. punkta a) apakšpunkts)
(skat. 109.–122. punktu, kā arī rezolutīvās daļas 2. punktu)
Vide – Piesārņojuma integrēta novēršana un kontrole – Direktīva 2010/75 – Iekārtas darbības atļauja – Šajā atļaujā paredzētās iekārtas atbilstības vides un cilvēku veselības aizsardzībai nodrošināšanas termiņš – Valsts tiesiskais regulējums, kas atkārtoti pagarina šo termiņu – Nepieļaujamība smagu un būtisku draudu vides un cilvēku veselībai gadījumā
(Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2010/75 43. apsvērums un 8. panta 1. un 2. punkts, 13. panta 5. punkts, 21. panta 3. punkts un 82. panta 1. punkts)
(skat. 125.–128., 130.–132. punktu un rezolutīvās daļas 3. punktu)
Rezumējums
Izskatot Tribunale di Milano (Milānas tiesa, Itālija) lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu, Tiesa virspalātas sastāvā precizē iekārtas darbības atļaujas nosacījumus saskaņā ar Direktīvu 2010/75 par rūpnieciskajām emisijām (
1
).
Metalurģijas rūpnīca Ilva (turpmāk tekstā – “rūpnīca Ilva”) atrodas Taranto (Itālija) pašvaldībā un darbojas, pamatojoties uz 2011. gadā piešķirto “integrēto vides atļauju”.
Neraugoties uz 2012. gada arestu, šai rūpnīcai saskaņā ar īpašiem izņēmuma noteikumiem tika atļauts turpināt ražošanu 36 mēnešus ar nosacījumu, ka tiek ievērots vides un veselības aizsardzības pasākumu plāns. Šī plāna ievērošanas beigu datums tika vairākkārt atlikts kopā vairāku gadu laikposmā, lai gan attiecīgā aktivitāte radīja smagus un būtiskus draudus vides un tuvumā dzīvojošo iedzīvotāju veselības integritātei.
Šajā kontekstā prasītāji, kas atsaucas uz aptuveni 300000 Taranto pašvaldības un blakus esošo pašvaldību iedzīvotāju tiesībām, vērsās iesniedzējtiesā ar kolektīvu prasību it īpaši par rūpnīcas Ilva vai tās daļu ekspluatācijas izbeigšanu piesārņojuma, ko rada tās rūpnieciskās emisijas, un no tām izrietošā kaitējuma cilvēku veselībai dēļ.
Tā kā Itālijas tiesiskajā regulējumā rūpnieciskās darbības atļaujas izsniegšana vai pārskatīšana nav pakļauta iepriekšējam iekārtas ietekmes uz cilvēku veselību novērtējumam, iesniedzējtiesa nolēma uzdot Tiesai jautājumu par šāda novērtējuma nepieciešamību, par kompetento iestāžu pārbaudes apjomu, kā arī par termiņu, kas piešķirts iekārtas operatoram, lai izpildītu izsniegtajā atļaujā paredzētos nosacījumus.
Tiesas vērtējums
Pirmkārt, attiecībā uz nepieciešamību veikt novērtējumu, kas aptver attiecīgās iekārtas darbības ietekmi uz cilvēku veselību, Tiesa atgādina, ka vides kvalitātes aizsardzība un uzlabošana, kā arī cilvēku veselības aizsardzība ir divas cieši saistītas Savienības vides politikas sastāvdaļas. Paredzot noteikumus par tāda piesārņojuma integrētu novēršanu un kontroli, ko rada rūpnieciskās darbības, Direktīvā 2010/75 ir konkretizēti Savienības pienākumi vides un cilvēku veselības aizsardzības jomā, kas tostarp izriet no LESD 191. panta, tādējādi palīdzot aizsargāt ikvienas personas tiesības dzīvot vidē, kas var nodrošināt viņa veselības stāvokli un labklājību. Šajā ziņā Tiesa atsaucas uz Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 35. un 37. pantu un konstatē ciešo saikni, kas pastāv starp vides un cilvēku veselības aizsardzību.
Viens no šajā direktīvā paredzētajiem darbības atļaujas nosacījumiem ir operatora pienākums veikt visus atbilstošos aizsargpasākumus pret “piesārņojumu”, kā arī monitoringa pasākumus emisiju vidē. Šim operatoram arī jānodrošina, ka viņa darbība nerada nekādu “būtisku piesārņojumu”. Turklāt atļaujas nosacījumus pārskata, ja tam pamatu rada iekārtas radītais “piesārņojums”. Šīs pārskatīšanas periodiskums jāpielāgo iekārtas apjomam un raksturam, un tajā it īpaši jāņem vērā tās vietas vietējās īpatnības, kur notiek rūpnieciskā darbība, un it īpaši mājokļu tuvums.
Šajā ziņā Tiesa norāda, ka Direktīvā 2010/75 minētais jēdziens “piesārņojums” ietver kaitējumu, kas nodarīts vai var tikt nodarīts gan videi, gan cilvēku veselībai. Šo ciešo saikni, kas pastāv starp vides kvalitātes aizsardzību un cilvēku veselības aizsardzību, papildus Savienības primāro tiesību normām turklāt apstiprina vairākas Direktīvas 2010/75 normas, kā arī Eiropas Cilvēktiesību tiesas judikatūra. Attiecībā tieši uz rūpnīcas Ilva radīto piesārņojumu pēdējā minētā tiesa tādējādi konstatēja prasītāju tiesību uz privātās un ģimenes dzīves neaizskaramību pārkāpumu, pamatojoties uz šīs rūpnīcas emisiju piesārņojošo ietekmi gan uz vidi, gan uz cilvēku veselību (
2
).
No tā izriet, ka Direktīvas 2010/75 piemērošanas jomā ietilpstošas iekārtas operatoram atļaujas pieteikumā jāsniedz atbilstoša informācija par emisijām no tā iekārtas un pēc tam visā šīs iekārtas ekspluatācijas laikā jānodrošina šajā direktīvā paredzēto pienākumu, kā arī pasākumu ievērošana, pastāvīgi izvērtējot iekārtas darbību ietekmi gan uz vidi, gan uz cilvēku veselību.
Tāpat kompetentajām valsts iestādēm jāparedz, ka šāds novērtējums ir darbības atļaujas izsniegšanas un pārskatīšanas procedūru neatņemama sastāvdaļa un priekšnosacījums šīs atļaujas izsniegšanai vai pārskatīšanai. Ja no šāda novērtējuma izriet rezultāti, kas liecina par nepieļaujamiem draudiem piesārņojošām emisijām pakļauta liela iedzīvotāju skaita veselībai, attiecīgā atļauja īsā termiņā jāpārskata. Šajā gadījumā rūpnīcas Ilva emitēto piesārņojošu vielu, proti, no PM2_5 un PM10, vara, dzīvsudraba un naftalīna, no difūziem avotiem iegūtu daļiņu ietekme uz vidi un cilvēku veselību neesot tikusi novērtēta attiecīgajās vides atļaujās.
Otrkārt, kas attiecas uz kompetento iestāžu veicamā novērtējuma apjomu, šīm iestādēm papildus tām piesārņojošām vielām, kas ir paredzamas, ievērojot attiecīgās rūpnieciskās darbības raksturu un veidu, jāņem vērā visas vielas, kuras ir zinātniski atzītas par kaitīgām un var tikt emitētas no attiecīgās iekārtas ievērojamā daudzumā, ņemot vērā to raksturu un piesārņojuma pārneses iespējas no vienas vides daļas citā. Saskaņā ar prevencijas principu tādu piesārņojošo vielu daudzuma noteikšanai, kuru emisija var tikt atļauta, jābūt saistītai ar attiecīgo vielu kaitīguma pakāpi.
Tātad iekārtas operatoram darbības atļaujas pieteikumā jāsniedz informācija par to emisiju raksturu, daudzumu un iespējamo negatīvo ietekmi, kuras var radīt minētā iekārta, lai kompetentās iestādes varētu noteikt robežvērtības šīm emisijām, izņemot tās, kuras to rakstura vai daudzuma dēļ nevar radīt risku videi vai cilvēku veselībai.
Savukārt atļaujas pārskatīšanas procedūrā nevar aprobežoties tikai ar robežvērtību noteikšanu vienīgi tām piesārņojošām vielām, kuru emisija bija paredzama un kura tika ņemta vērā sākotnējās atļaujas izsniegšanas procedūrā. Šajā ziņā jāņem vērā pieredze, kas gūta no attiecīgās iekārtas darbības, un tātad faktiski konstatētās emisijas. Ja vides kvalitātes standartu ievērošana prasa, lai attiecīgajai iekārtai tiktu noteiktas stingrākas emisiju robežvērtības, atļaujā jāiekļauj papildu pasākumi, bet var veikt arī citus pasākumus, lai ievērotu minētos standartus.
Treškārt, attiecībā uz termiņu, kas piešķirts iekārtas operatoram, lai nodrošinātu atbilstību darbības atļaujai, Tiesa vispirms norāda, ka tādām iekārtām kā rūpnīca Ilva kompetentajām valsts iestādēm, kā noteikts Direktīvā 2010/75, līdz 2016. gada 28. februārim atļauju nosacījumi bija jāpielāgo jaunajiem pieejamiem tehniskajiem paņēmieniem. Ja tiek pārkāpti iekārtas darbības atļaujas nosacījumi, dalībvalstīm saskaņā ar šo direktīvu jāveic vajadzīgie pasākumi, lai nodrošinātu tūlītēju šo nosacījumu izpildi.
Ņemot vērā šos apsvērumus, Tiesa nolēma, ka Direktīva 2010/75 nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, atbilstoši kuram termiņš, kas piešķirts iekārtas operatoram, lai izpildītu vides un cilvēku veselības aizsardzības pasākumus, kuri paredzēti šīs iekārtas darbības atļaujā, atkārtoti tiek pagarināts, lai gan ir pierādīti smagi un būtiski draudi vides un cilvēku veselības integritātei. Tā piebilst, ka tad, ja darbība rada šādus draudus, saskaņā ar šo direktīvu attiecīgās iekārtas darbība tiek apturēta.
(
1
)	Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2010/75/ES (2010. gada 24. novembris) par rūpnieciskajām emisijām (piesārņojuma integrēta novēršana un kontrole) (OV 2010, L 334, 17. lpp., un labojums – OV 2012, L 158, 25. lpp.).
(
2
)	ECT spriedums, 2019. gada 24. janvāris, Cordella u.c. pret Itāliju (CE:ECHR:2019:0124JUD 005441413).