62013CC0628
KOHTUJURISTI ETTEPANEK
MELCHIOR WATHELET
esitatud 18. detsembril 2014 (
1
)
Kohtuasi C‑628/13
Jean-Bernard Lafonta
versus
Autorité des marchés financiers (AMF)
(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Cour de cassation (Prantsusmaa))
„Õigusaktide ühtlustamine — Finantsteenused — Direktiiv 2003/6/EÜ — Mõiste „siseteave” — „Täpne” teave — Direktiiv 2003/124/EÜ — Finantsinstrumentide kursi potentsiaalne mõjutamine konkreetses suunas”
I. Sissejuhatus
1.
Käesolev eelotsusetaotlus, mille esitas Euroopa Kohtu kantseleile 2. detsembril 2013 Cour de cassation (kassatsioonikohus) (Prantsusmaa), puudutab Euroopa Parlamendi ja nõukogu 28. jaanuari 2003. aasta direktiivi 2003/6/EÜ siseringitehingute ja turuga manipuleerimise (turu kuritarvitamise) kohta (
2
) artikli 1 punkti 1 ja komisjoni 22. detsembri 2003. aasta direktiivi 2003/124/EÜ, millega rakendatakse direktiivi 2003/6 seoses siseteabe määratluse ja avalikustamisega ning turuga manipuleerimise määratlusega, (
3
) artikli 1 lõike 1 tõlgendamist.
2.
Eelotsusetaotluse esitanud kohtu küsimus kerkis vaidluse raames, mille pooled on J.‑B. Lafonta ja Autorité des marchés financiers (finantsturgude amet, edaspidi „AMF”) ning mis käsitleb finantstehingut, mis võimaldas Wendel SA‑l (edaspidi „Wendel”) – mille direktorite nõukogu esimees J.‑B. Lafonta põhikohtuasja faktiliste asjaolude asetleidmise hetkel oli – omandada märkimisväärse osaluse Saint-Gobaini kapitalis. AMF leidis, et hoidudes avaldamast üldsusele teavet, et valmistatakse ette seda tehingut, rikkus J.‑B. Lafonta siseriiklikke siseteabe avaldamist käsitlevaid õigusnorme, ja määras viimasele 1,5 miljoni euro suuruse trahvi.
II. Liidu õigus
A. Direktiiv 2003/6
3.
Direktiivi 2003/6 artikli 1 punktis 1 on nähtud ette:
„Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid.
1.
Siseteave — täpset laadi avaldamata teave, mis on otse või kaudselt seotud ühe või mitme finantsinstrumentide emitendiga või ühe või mitme finantsinstrumendiga ning millel on avaldamise korral tõenäoliselt märkimisväärne mõju nende finantsinstrumentide hinnale või seotud tuletisinstrumentide hinnale.
[...]”
4.
Selle direktiivi artiklis 2 on sätestatud:
„1.   Liikmesriigid keelavad kõigil teises lõigus osutatud ja siseteavet valdavatel isikutel kasutada kõnealust teavet selleks, et oma või kolmanda isiku arvel otse või kaudselt omandada või loovutada või püüda omandada või loovutada sellise teabega seotud finantsinstrumente.
Esimest lõiku kohaldatakse kõigi isikute suhtes, kes valdavad sellist teavet:
a)
emitendi haldus-, juhtimis- või järelevalveorganisse kuulumise tõttu;
b)
emitendi kapitalis osaluse tõttu;
c)
töö, ametikoha või ülesannetega seotud teabesaamisvõimaluse tõttu või
d)
kuritegeliku tegevuse kaudu.
2.   Kui lõikes 1 osutatud isik on juriidiline isik, kohaldatakse nimetatud lõikes sätestatud keeldu ka füüsiliste isikute suhtes, kes osalevad otsuses sooritada tehing asjaomase juriidilise isiku arvel.
3.   Käesolevat artiklit ei kohaldata tehingute suhtes, mis on tehtud täitmisele kuuluva finantsinstrumentide omandamise või loovutamise kohustuse täitmiseks, kui kohustus tuleneb lepingust, mis sõlmiti enne, kui siseteave oli jõudnud asjaomase isiku valdusesse.”
5.
Selle direktiivi artikli 6 lõiked 1 ja 2 sätestavad:
„1.   Liikmesriigid tagavad, et finantsinstrumentide emitendid teavitavad üldsust nende emitentidega otse seotud siseteabest võimalikult kiiresti.
[...]
2.   Emitent võib oma õigustatud huvide kaitsmiseks lõikes 1 osutatud siseteabe avalikustamise enda vastutusel edasi lükata, kui avalikustamata jätmine tõenäoliselt ei eksita üldsust ning emitent suudab tagada kõnealuse teabe konfidentsiaalsuse. Liikmesriigid võivad nõuda, et emitent teataks pädevale asutusele viivitamata otsusest lükata siseteabe avalikustamine edasi.”
B. Direktiiv 2003/124
6.
Direktiivi 2003/124 artikkel 1 „Siseteave” sätestab:
„1.   Direktiivi 2003/6/EÜ artikli 1 punkti 1 kohaldamisel peetakse teavet täpseks, kui see viitab ilmnenud või mõistliku eelduse kohaselt ilmnevatele asjaoludele või toimunud või mõistliku eelduse kohaselt toimuda võivale sündmusele ja kui see on sedavõrd üksikasjalik, et võimaldab teha järelduse mõju kohta, mida need asjaolud võivad või see sündmus võib avaldada finantsinstrumentide või nendega seotud tuletisinstrumentide hindadele.
2.   Direktiivi 2003/6/EÜ artikli 1 punkti 1 kohaldamisel tähendab „teave, mis avalikustamisel avaldaks tõenäoliselt märkimisväärset mõju finantsinstrumentide või nendega seotud tuletisinstrumentide hindadele,” teavet, mida mõistlik investor tõenäoliselt võtaks arvesse oma investeerimisotsuste tegemisel.”
III. Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimus
7.
Wendel sõlmis ajavahemikul 2006. aasta detsembrist kuni 2007. aasta juunini nelja krediidiasutusega (edaspidi „pangad”) lepingud Total Return Swaps (kogutulu vahetustehingud, edaspidi „TRS”), mille ese olid äriühingu Saint-Gobain aktsiad, kusjuures pangad ostsid nende lepingute täitmise tagamiseks kokku 85 miljonit Saint-Gobaini väärtpaberit.
8.
Lepingute kestuse ajal pidi Wendel tasuma pankadele tasu ja sai nendelt Saint-Gobaini aktsiatega seotud dividendide summa. Lepingutega seotud arveldamise ajal, mis võis toimuda ettenähtud kuupäeval või Wendeli initsiatiivil ennetähtaegselt, tuli välja arvutada erinevus kahe hinna vahel: „alghind” – mis vastas väärtpaberi väärtusele TRS‑ide sõlmimise hetkel – ja „arveldushind” – mis vastas väärtpaberi väärtusele arveldamise kuupäeval. Võõrandamiskasumi saamise korral pidi selle saama Wendel, samas kui võõrandamiskahjumi korral pidi Wendel pangale vahe kinni maksma.
9.
Paralleelselt TSR‑ide sõlmimisega sai Wendel nendelt pankadelt ja veel ühelt krediidiasutuselt rahalist abi kogusummas, mis on lähedane TRS‑ide tehinguväärtusele.
10.
Et Wendel otsustas 3. septembril 2007 TRS‑idega seotud arveldused järk-järgult läbi viia, omandas ta ajavahemikul sellest kuupäevast kuni 27. novembrini 2007 üle 66 miljoni aktsia, mis moodustavad 17,6% äriühingu Saint-Gobain kapitalist, ning deklareeris perioodil 26. septembrist 2007 kuni 26. märtsini 2008 üksteise järel AMF‑le, et on ületanud osaluse läve 5%, 10%, 15% ja 20% Saint-Gobaini kapitalist.
11.
AMF leidis, et kuigi Wendeli direktorite nõukogu oli 3. septembril 2007 teinud ametliku otsuse kujundada majanduslik positsioon Saint-Gobainis ümber selle äriühingu füüsiliseks väärtpaberiosaluseks, näitasid teave AMF‑i uurimiste ja turujärelevalve osakonna uurimisaruandes ning asjaolu, et Wendel allkirjastas TRS‑lepingud ja saavutas rahastamised ‐ mis võimaldasid tal teatava aja möödudes osta Saint-Gobaini väärtpaberid, mille pangad TRS‑idega seotud arveldamiste käigus võõrandasid ‐ samaaegselt, seda, et soov omandada märkimisväärne osalus äriühingu Saint-Gobain kapitalis oli tal algusest peale, ning et sel eesmärgil see tehing kavandatigi.
12.
AMF heitis seega Wendelile ja J.‑B. Lafontale ette, et nad ei teatanud üldsusele selle „finantstehingu” peamisi omadusi, mida äriühing Wendel ette valmistas ja „mille eesmärk oli võimaldada tal omandada märkimisväärne osalus Saint-Gobaini kapitalis”, „hiljemalt 21. juunil 2007, mil kõik TRS‑id pankadega olid sõlmitud”, ega avaldanud üldsusele enne, kui tekkis tema kohustus teatada 5% läve ületamisest, siseteavet, mis seisnes asjaolus, et „äriühing Wendel oli kavandanud eespool kirjeldatud tehingu, et ta oleks suuteline omandama olulise osaluse äriühingu Saint-Gobain kapitalis”.
13.
AMF‑i karistuste komisjon leidis oma 13. detsembri 2010. aasta otsuses, et need etteheited on põhjendatud, ning määras Wendelile ja J.‑B. Lafontale rahalise karistuse.
14.
J.‑B. Lafonta esitas apellatsioonkaebuse cour d’appel de Paris’le, kes jättis AMF‑i otsuse muutmata. J.‑B. Lafonta esitas selle kohtuotsuse peale kassatsioonkaebuse eelotsuse taotluse esitanud kohtule.
15.
J.‑B. Lafonta sõnul on teave „täpne” ainult siis, kui see võimaldab avalikustamise korral teabe valdajal aimata, missuguses suunas finantsinstrumentide kurss muutub. Ta väidab, et ainult teave, mis võimaldab näha ette, kas asjaomase väärtpaberi kurss tõuseb või langeb, võimaldab selle teabe valdajal teada, kas ta peab neid ostma või müüma, ning annab talle seega eelise teiste turul tegutsejate ees, kellel seda teavet ei ole. Ta lisab, et käesoleval juhul oli võimatu ette aimata, millist mõju avaldab teave, et äriühing Wendel omandab osaluse äriühingu Saint-Gobain kapitalis, Wendeli väärtpaberi kursile, st kas see kurss tõuseb või langeb.
16.
AMF leiab, et niisugune nõue läheb kaugemale direktiivide 2003/6 ja 2003/124 sõnastusest, milles ei ole mainitud selle võimaliku mõju suunda, mida teave võib asjaomaste finantsinstrumentide kursile avaldada. Ta arvab, et „kriteerium, mille kohaselt tehakse vahet täpse ja ebatäpse teabe vahel, põhineb selle teabe võimel avaldada turule mõju ning et iga teave, mille kohta saab järeldada, et kui see oleks teada, võiks see tuua kaasa kursi muutumise, kujutab ainuüksi sel põhjusel endast täpset teavet, kusjuures seda, et see teave on täpne, peab täiendavalt näitama tuntav mõju, mida asjaomane sündmus võib väärtpaberi kursile avaldada”.
17.
Neil asjaoludel otsustas Cour de cassation menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmise eelotsuse küsimuse:
„Kas [...] direktiivi [2003/6] artikli 1 punkti 1 ning [...] direktiivi [2003/124] artikli 1 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et täpne teave nende õigusnormide tähenduses saab olla ainult teave, millest on võimalik piisava tõenäosusega järeldada, et avalikustamise korral võib see avaldada asjaomaste finantsinstrumentide kursile mõju konkreetses suunas?”
IV. Menetlus Euroopa Kohtus
18.
J.‑B. Lafonta ning Prantsuse, Tšehhi, Saksamaa, Itaalia ja Poola valitsus ja Euroopa Komisjon esitasid kirjalikke seisukohti. J.‑B. Lafonta, Prantsuse ja Poola valitsus ning komisjon esitasid ka suulisi seisukohti kohtuistungil, mis toimus 13. novembril 2014.
V. Õiguslik analüüs
A. Sissejuhatavad märkused
19.
Eelotsuse küsimus puudutab mõistet „siseteave” niisugusena, nagu see on määratletud direktiivi 2003/6 artikli 1 punktis 1, ja konkreetsemalt sellise teabe „täpsust” niisugusena, nagu see on määratletud direktiivi 2003/124 artikli 1 lõikes 1.
20.
Nagu pealkirigi näitab, püütakse direktiiviga 2003/6 võidelda siseringitehingute ja turu kuritarvitamise vastu.
21.
Nende eesmärkide saavutamiseks on eelkõige direktiivi 2003/6 artikli 2 lõikes 1 sätestatud siseringitehingute keeld, (
4
) st keeld kasutada siseteavet ebaseaduslikult (
5
) ja selle artikli 6 lõike 1 esimese lõigus kehtestatud finantsinstrumentide emitentidele kohustus teavitada üldsust nende emitentidega otse seotud siseteabest võimalikult kiiresti. Lisaks on direktiivi 2003/6 artikli 14 lõikes 1 nähtud ette, et liikmesriigid kehtestavad haldusmeetmed ja haldussanktsioonid (
6
) isikute suhtes, kes on eelkõige artikli 2 lõiget 1 ja artikli 6 lõike 1 esimest lõiku rikkunud. (
7
)
22.
Direktiivi 2003/6 põhjendustest 2 ja 12 ilmneb, et see direktiiv keelab seega siseringitehingud, et kaitsta finantsturgude terviklikkust ning suurendada investorite usaldust, mis põhineb eelkõige sellel, et neid koheldakse võrdväärsena ja kaitstakse siseteabe õigusvastase kasutamise eest. (
8
) Euroopa Liidu seadusandja leiab direktiivi 2003/6 põhjenduses 15, et siseringitehingud ja turuga manipuleerimine takistavad turgude täielikku ja nõuetekohast läbipaistvust, mis omakorda on kõigi ettevõtjate kauplemistegevuse eeltingimus integreeritud finantsturgudel. Direktiivi 2003/6 põhjenduse 24 esimeses lauses on täpsustatud, et viivitamatu ja õiglane teabe avalikustamine parandab turu terviklikkust; seevastu kui emitendid avalikustavad teavet valikuliselt, võib see vähendada investorite usaldust finantsturgude terviklikkuse vastu. (
9
)
23.
Sellest järeldub, et mõiste „siseteave” niisugusena, nagu see on määratletud direktiivi 2003/6 artikli 1 punktis 1, on võtmemõiste, millel on määrav tähtsus, võttes arvesse keskset rolli, mida see etendab selle direktiivi artikli 2 lõikes 1 ja artikli 6 lõike 1 esimeses lõigus. Lisaks eeldab liikmesriikidele selle direktiivi artikli 14 lõikega 1 kehtestatud kohustus kohaldada sanktsioone, et selle mõiste määratlus peab olema selge ja vastama õiguskindluse nõuetele.
24.
Põhikohtuasja faktilised asjaolud puudutavad direktiivi 2003/6 artikli 6 lõike 1 esimeses lõigus sätestatud kohustust teavitada siseteabest võimalikult kiiresti. Selle finantsinstrumentide emitentidele kehtestatud nn „positiivse” (
10
) kohustusega püütakse tagada vajalik läbipaistvus, et järgida selle direktiivi eesmärke. (
11
)
25.
Direktiivi 2003/6 artikli 1 punktis 1 on nimetatud siseteabe neli põhitunnust: esiteks täpsus, teiseks asjaolu, et see on avaldamata, kolmandaks otsene või kaudne seos kas ühe või mitme finantsinstrumentide emitendiga või ühe või mitme finantsinstrumendiga ja neljandaks asjaolu, et see teave võib avaldada märkimisväärset mõju nende finantsinstrumentide hinnale. (
12
)
26.
Turul tegutsejate – sh finantsinstrumentide emitentide – õiguskindluse tugevdamiseks on direktiivis 2003/124 toodud mõiste „siseteave” määratluse neljast põhitunnusest kahe, (
13
) nimelt teabe täpsuse (esimene tunnus) ja selle finantsinstrumentide hinnale või seotud tuletisinstrumentide hinnale avaldatava potentsiaalse mõju ulatuse (neljas tunnus) üksikasjalikum määratlus.
27.
Kohtuotsuse Geltl punktis 53 leidis Euroopa Kohus, et direktiivi 2003/12 artikli 1 vastavalt lõigetes 1 ja 2 sätestatud siseteabe tunnused on miinimumtingimused, mis mõlemad peavad olema täidetud, et kvalifitseerida teave „siseteabeks” direktiivi 2003/6 artikli 1 punkti 1 tähenduses.
28.
Lisaks on Euroopa Kohus rõhutanud nende kahe tunnuse sõltumatust. Teabe täpsus ei sõltu sellest, kas see avaldab märkimisväärset mõju asjaomaste finantsinstrumentide kursile. (
14
) Nagu Prantsuse valitsus oma seisukohtades märkis, „teabe täpsuse kindlakstegemise etapis ei ole vaja välja selgitada, kas mõistlik investeerija võib oma otsuse teha selle teabe põhjal”.
29.
Selles küsimuses märgin, et „täpne” teave võib tegelikult ja praktikas sageli avaldada märkimisväärset mõju finantsinstrumentide kursile ja kujutab endast seega siseteavet. Tuleb siiski veel kord rõhutada, et see, kas teave on täpne, ja see, kas see teave võib avaldada märkimisväärset mõju finantsinstrumentide kursile, on kaks kriteeriumit, mis on üheaegselt kohustuslikud ja samas õiguslikult teineteisest lahutatud.
B. Mõiste
„täpne
”
30.
Direktiivi 2003/124 artikli 1 lõike 1 kohaselt on teave täpne, kui täidetud on kaks kumulatiivset tingimust. Esiteks peab teave viitama ilmnenud või mõistliku eelduse kohaselt ilmnevatele asjaoludele või toimunud või mõistliku eelduse kohaselt toimuda võivale sündmusele. Teiseks peab see olema sedavõrd üksikasjalik, et võimaldab teha järelduse mõju kohta, mida need asjaolud võivad või see sündmus võib avaldada finantsinstrumentide või nendega seotud tuletisinstrumentide hindadele. (
15
)
31.
Eelotsusetaotluse esitanud kohtu küsimus puudutab teist tingimust ja sellega soovitakse sisuliselt teada, kas seda tingimust tuleb tõlgendada nii, et selleks, et teave oleks „täpne”, peab see võimaldama ette aimata, kas asjaomaste finantsinstrumentide kurss tõuseb või langeb.
32.
Kirjalikke seisukohti esitanud liikmesriigid ja komisjon on kõik ühel meelel, et sellele küsimusele tuleb vastata eitavalt.
33.
Ainult J.‑B. Lafonta teeb ettepaneku vastata teisiti, arvates, et investoritevahelist võrdsust on rikutud üksnes siis, kui teabe avalikustamise korral on teabe valdaja võimeline ette aimama, kuidas turg areneb (st kas kurss tõuseb või langeb). Tema meelest võimaldab ainult niisugune etteaimamine viimasel kindlaks teha, kas ta peab asjaomase väärtpaberi ostma või müüma, et tulu teenida. Vastasel korral seisab investor silmitsi sama riskiga nagu kogu ülejäänud turg, mis kaupleb selle väärtpaberiga.
34.
Direktiivi 2003/124 artikli 1 lõikest 1 ilmneb selgesti, et selleks, et teave oleks „täpne”, peab see olema piisavalt konkreetne (
16
) või üksikasjalik, (
17
) et võiks järeldada, et see võib avaldada mõju asjaomaste finantsinstrumentide kursile.
35.
Seevastu tuleb tõdeda, et ei direktiivi 2003/6 artikli 1 punktis 1 ega direktiivi 2003/124 artikli 1 lõikes 1 ei ole mingit konkreetset viidet teabele, mis võimaldaks ette aimata, kas nende instrumentide kurss tõuseb või langeb. (
18
) On enesestmõistetav, et selline teave oleks ilmselgelt täpne teave, (
19
) kuid Euroopa Kohtult küsitakse, kas ilma selle tunnuseta võib niisugust teavet pidada täpseks.
36.
Märgin ka, et direktiivi 2003/124 artikli 1 lõige 1 on sõnastatud väga üldiselt ja kõikehõlmavalt. (
20
)
37.
Nimelt on väljend „järeldus mõju kohta, mida [...] võib avaldada”, (
21
) ilmselgelt väga laia ulatusega ning seda ei saa tõlgendada kitsendavalt nii, et see hõlmab üksnes teavet, mis võimaldab kindlaks teha, mis suunas asjaomaste finantsinstrumentide kurss muutub. (
22
)
38.
Selle õigusnormiga jäetakse mõiste „siseteave” määratlusest tõesti välja ebamäärane või üldine teave, mis ei võimalda oma ebatäpsuse või ebakonkreetsuse tõttu teha mingit järeldust, millist mõju avaldab see asjaomaste finantsinstrumentide kursile. (
23
) Kõnesolev teave on oma laadilt väheveenev ega suuda seega direktiivi 2003/6 eesmärke kahjustada. Niisiis tuleb see teave mõistest „siseteave” välja jätta, et vältida turul tegutsejate ülekoormamist tarbetu teabega, mis võib esiteks nad „enda alla matta” ja teiseks tuua finantsinstrumentide emitentidele kaasa liiga suured kohustused.
39.
Arvan ka, et kuna väga paljudel juhtudel on raske hinnata (
24
)ex ante, kas teave võib põhjustada asjaomaste finantsinstrumentide kursi tõusu või languse, viib mõiste „täpne” teave ulatuse piiramine nii, et täpne on ainult teave, mis võimaldab ette aimata, mis suunas nende instrumentide kurss muutub, selleni, et direktiividelt 2003/6 ja 2003/124 võetakse peaaegu kogu nende sisu. (
25
) See tähendaks, et emitente kohustatakse teavet edastama valikuliselt, mis on direktiivi 2003/6 eesmärkidega vastuolus.
40.
J.‑B. Lafonta väidab siiski, et tema seisukohta kinnitab Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve Komitee (edaspidi „CESR”) (
26
) õigusteooria. 2007. aasta juulikuu dokumendi „Market Abuse directive, Level 3 – second set of CESR guidance and information on the common operation of the directive to the market” (turu kuritarvituste direktiiv, 3. tase: CESR‑i teine kogumik juhiseid ja teavet turudirektiivi ühtseks kohaldamiseks, edaspidi „juhend”) (
27
) punktis 1.8 märgib CESR, et teave on piisavalt täpne näiteks kahel juhul. Esiteks siis, kui teave on niisugune, et võimaldab mõistlikul investoril teha ilma finantsriskideta või ainult väikeste finantsriskidega investeerimisotsuse, st siis, kui see võimaldab tal täie kindlusega hinnata, kuidas mõjutab teave avalikustamise korral asjaomase finantsinstrumendi ja vastavate seotud finantsinstrumentide kurssi. Näiteks isik, kes teab, et konkreetse emitendi puhul korraldatakse kohe avalik ostupakkumine, võib olla kindel, et selle emitendi aktsia kurss tõuseb, kui pakkumine avalikustatakse. Teiseks juhul, kui teave on niisugust laadi, et seda kasutatakse otsekohe turul ära. (
28
)
41.
Kõigepealt tuleb märkida, et juhendi kohta koostatud CESR‑i dokumendis Feedback Statement (aruanne) (
29
), mis avaldati samal ajal kui juhend, on punktis 8 märgitud, et juhendi eesmärk on eelkõige tuua näiteid teabest, mis võib kujutada endast „siseteavet”. Tuleb märkida, et juhend ei ole õiguslikult siduv, sellele ei saa tugineda, et teha erandit direktiividest 2003/6 ja 2003/124 ning tagatipuks avaldati see enne kohtuotsuseid Spector Photo Group ja Van Raemdonck (C‑45/08, EU:C:2009:806) ja Geltl (C‑19/11, EU:C:2012:397).
42.
Ma arvan – nagu arvas komisjon oma kohtuistungil esitatud seisukohtades –, et juhendi punktis 1.8 toodud esimene näide on väga äärmuslik ja kirjeldab üliharva esinevat olukorda, mil teave on selge, täielik ega jäta vähimatki kahtlust. Nagu komisjon rõhutas, ei ole niisugust kindlust kahtlemata vajagi, et teavet võiks pidada siseteabeks. Komisjon märkis ka õigesti, et juhendi punktis 1.15 on toodud veel näiteid sündmustest, mis kinnitavad minu väidet, et seoses mõistega „siseteave” ei ole vaja teavet selle kohta, missuguses suunas kurss muutub. „Kapitali või oluliste varade ostu ja müüki” käsitleva punkti 1.15 kaheksas taane näib puudutavat väga täpselt Lafonta juhtumil vaadeldavat teavet, st TRS‑e. Juhendi järgi on tegemist siseteabe tüüpilise juhtumiga. Pealegi on juhendi punkti 1.15 kolmandas, seitsmendas ja eelviimases taandes samuti toodud näiteid „siseteabest”, kuigi see, mis suunas kurss muutub, ei ole selle teabe põhjal sugugi etteaimatav. Kokkuvõtteks tuleb märkida, et isegi eeldusel, et juhend on asjakohane, näib mulle, et J.‑B. Lafonta ei saa sellega oma väidet põhjendada.
43.
Arvan seega, et direktiivi 2003/6 artikli 1 punkti 1 ja direktiivi 2003/124 artikli 1 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et teavet tuleb pidada „täpseks”, kui see „viitab ilmnenud või mõistliku eelduse kohaselt ilmnevatele asjaoludele või toimunud või mõistliku eelduse kohaselt toimuda võivale sündmusele” ning on võimalik järeldada, et need asjaolud või see sündmus võivad tuua kaasa finantsinstrumentide kursi muutuse või kõikumise. Niisugune teave peab olema „sedavõrd üksikasjalik, et võimaldab teha järelduse mõju kohta, mida need asjaolud võivad või see sündmus võib avaldada finantsinstrumentide [...] hindadele”.
44.
Ei ole aga vajalik, et oleks võimalik piisava tõenäosusega järeldada, et selle teabe potentsiaalne mõju asjaomaste finantsinstrumentide kurssidele avaldub selle teabe avalikustamise korral konkreetses suunas.
C. Märkimisväärne mõju kurssidele
45.
Eelotsusetaotluse esitanud kohtu eelotsuse küsimuses ei ole viidatud „märkimisväärsele” mõjule, (
30
) mida teave asjaomaste finantsinstrumentide kurssidele avaldab. Seda tingimust käsitlen lühidalt nüüd seega ainult täielikkuse huvides.
46.
Meenutan – nagu märgib komisjongi oma seisukohtades –, et see, kas teatava teabe avalikustamine võib avaldada kurssidele märkimisväärset mõju või mitte, ei ole direktiivi 2003/6 artikli 1 punktis 1 nõutava täpsuse tingimuse puhul oluline. (
31
) Näiteks ei kahjusta isegi „täpne” teave direktiivide 2003/6 ja 2003/124 eesmärke, kui see saab asjaomaste finantsinstrumentide kursse mõjutada ainult tähtsusetul määral ega kujuta seega endast „teavet, mida mõistlik investor tõenäoliselt võtaks arvesse oma investeerimisotsuste tegemisel”, vastavalt direktiivi 2003/124 artikli 1 lõikele 2. (
32
)
47.
Direktiivi 2003/124 artikli 1 lõikega 2, mis käsitleb selle potentsiaalse mõju ulatust, mida teave võib asjaomaste finantsinstrumentide kurssidele avaldada, püütakse välistada või filtreerida teavet – isegi täpset teavet –, millel võib olla tähtsusetu mõju nendele kurssidele ja mis ei mõjuta seega turu terviklikkust. (
33
)
48.
Ma arvan nagu ka direktiivi 2003/124 artikli 1 lõike 1 puhul, et selle direktiivi artikli 1 lõikes 2 ei piirduta sugugi ka teabega, mis võimaldab teha kindlaks, missuguses suunas asjaomaste finantsinstrumentide kurss muutub. Teave väärtpaberi potentsiaalse ebastabiilsuse kohta – ükskõik missuguses suunas – võib olla teatavatel juhtudel teave, mida mõistlik investor saab oma investeerimisotsuste tegemisel kasutada.
49.
Euroopa Kohtule esitatud kohtutoimikust ilmneb, et on finantsmehhanisme, mis võimaldavad investoril saada väärtpaberi kursi märkimisväärsest muutusest kasu, kui teatavad turutingimused on täidetud, ükskõik missuguses suunas see kurss muutub.
50.
Seega tuleb igal üksikul juhtumil kontrollida, kas teave märkimisväärse muutuse võimaluse enda kohta võib olla teave, mida mõistlik investor saab oma investeerimisotsuste tegemisel kasutada, isegi kui see teave ei näita muutuse suunda.
51.
Kokkuvõtteks viitan näidetele, mille tõi Poola valitsus kohtuistungil teabe kohta, mis ei näita küll võimaliku kursi muutuse suunda, kuid on sellegipoolest siseteave direktiivide 2003/6 ja 2003/124 tähenduses. Näiteks see, kui ehitussektori ettevõtja peadirektor läheb pensionile ja võidakse välja vahetada juhi vastu, kellel on pikk kogemus telekommunikatsiooni valdkonnas, võib olla täpne teave, mida saavad arvesse võtta mõistlikud investorid, kellest mõned arvavad, et see väljavahetamine annab ettevõtjale uut hoogu, samas kui teised on arvamusel, et juhi töölevõtmine väljastpoolt sektorit saab seda ettevõtjat üksnes nõrgendada. (
34
) Mõlemal juhul tuleb teave vastavalt direktiivi 2003/6 artiklile 6 avalikustada niipea kui võimalik.
VI. Ettepanek
52.
Eelnevatele kaalutlustele tuginedes teen Euroopa Kohtule ettepaneku vastata Cour de cassationi esitatud eelotsuse küsimusele järgmiselt:
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 28. jaanuari 2003. aasta direktiivi 2003/6/EÜ siseringitehingute ja turuga manipuleerimise (turu kuritarvitamise) kohta artikli 1 punkti 1 ja komisjoni 22. detsembri 2003. aasta direktiivi 2003/124/EÜ, millega rakendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2003/6/EÜ seoses siseteabe määratluse ja avalikustamisega ning turuga manipuleerimise määratlusega, artikli 1 lõiget 1 ei tule tõlgendada nii, et täpne teave nende õigusnormide tähenduses võib olla ainult teave, millest on võimalik piisava tõenäosusega järeldada, et avalikustamise korral võib see avaldada asjaomaste finantsinstrumentide kursile mõju konkreetses suunas.
(
1
)	Algkeel: prantsuse.
(
2
)	EÜT L 96, lk 16; ELT eriväljaanne 06/04, lk 367.
(
3
)	ELT L 339, lk 70; ELT eriväljaanne 06/06, lk 348. Märgin, et Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. aprilli 2014. aasta määrusega (EL) nr 596/2014, mis käsitleb turukuritarvitusi (turukuritarvituse määrus) ning millega tunnistatakse kehtetuks Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2003/6/EÜ ja komisjoni direktiivid 2003/124/EÜ, 2003/125/EÜ ja 2004/72/EÜ (ELT L 173, lk 1), tunnistatakse direktiivid 2003/6 ja 2003/124 kehtetuks alates 3. juulist 2016. Tuleb siiski juhtida tähelepanu sellele, et määruse nr 596/2014 artiklisse 7 „Siseteave” on üle võetud nii direktiivi 2006/3 artikli 1 punkti 1 kui ka direktiivi 2003/124 artikli 1 sisu ning selles on täpsustatud nimetatud mõiste kohaldamisala.
(
4
)	Kohtuotsuse Spector Photo Group ja Van Raemdonck (C‑45/08, EU:C:2009:806) punktis 48 leidis Euroopa Kohus, et „direktiivi 2003/6 artikli 2 lõikes 1 sätestatud keelu eesmärk [on] tagada lepingupoolte võrdsus börsitehingutes, vältides seda, et siseteavet valdav ja seetõttu teiste investoritega võrreldes eelisseisundis olev lepingupool saaks sellest kasu teisi lepingupooli kahjustades, kes seda teavet ei valda”.
(
5
)	Vt kohtuotsus Geltl (C‑19/11, EU:C:2012:397, punkt 33 ja seal viidatud kohtupraktika).
(
6
)	Liikmesriigid kehtestatavad need haldusmeetmed ja ‑karistused, „ilma et see piiraks liikmesriikide õigust rakendada kriminaalsanktsioone”. Vt direktiivi 2003/6 artikli 14 lõige 1.
(
7
)	Seejuures tagavad liikmesriigid, et need meetmed on tõhusad, proportsionaalsed ja hoiatavad (direktiivi 2003/6 artikli 14 lõige 1).
(
8
)	Vt kohtuotsus Spector Photo Group ja Van Raemdonck (C‑45/08, EU:C:2009:806, punkt 47).
(
9
)	Vt selle kohta ka kohtuotsus Geltl (C‑19/11, EU:C:2012:397, punkt 34).
(
10
)	Seevastu direktiivi 2003/6 artikli 2 lõikes 1 on sätestatud nn „negatiivne” kohustus, st kohustus hoiduda siseteabe valdamise korral teatavast käitumisest turgudel.
(
11
)	Vt käesoleva ettepaneku punktid 20‐22.
(
12
)	Vt selle kohta kohtuotsused Spector Photo Group ja Van Raemdonck (C‑45/08, EU:C:2009:806, punkt 52) ja Geltl (C‑19/11, EU:C:2012:397, punkt 25).
(
13
)	Direktiivi 2003/124 põhjendus 3.
(
14
)	Vt kohtuotsus Geltl (C‑19/11, EU:C:2012:397, punkt 52).
(
15
)	Esimest tingimust tõlgendas Euroopa Kohus kohtuotsuses Geltl (C‑19/11, EU:C:2012:397) ja käesolev eelotsusetaotlus seda ei puuduta.
(
16
)	Euroopa Kohus kasutas kohtuotsuse Geltl (C‑19/11, EU:C:2012:397) punktis 48 väljendit „konkreetne”.
(
17
)	Vt selle kohta eelkõige hispaaniakeelset versiooni „suficientemente específic”, tšehhikeelset versiooni „dostatečně konkrétní”, saksakeelset versiooni „spezifisch genug”, ingliskeelset versiooni „specific enough”, itaaliakeelset versiooni „sufficientemente specifica”, hollandikeelset versiooni „specifiek genoeg” ja slovakikeelset versiooni „dostatočne konkrétna”.
(
18
)	Tšehhi valitsus märgib, et direktiivides 2003/6 ja 2003/124 ei ole mingit vihjet vajadusele teha kindlaks, mis suunas finantsinstrumentide kurss tõenäoliselt muutub. Prantsuse valitsuse sõnul ei tulene direktiivi 2003/124 artikli 1 lõike 1 sõnastusest kuidagi, „et selleks, et teavet saaks pidada täpseks, peab see vastama ühele lisatingimusele, nimelt tingimusele, et see teave võimaldab juhul avalikustamise korral ette aimata, mis suunas asjaomaste finantsinstrumentide kurss muutub”.
(
19
)	Niisugune teave vastab direktiivi 2003/124 artikli 1 lõikes 2 sätestatud märkimisväärse mõju eraldi tingimusele, sest see kujutab endast minu arvates „teavet, mida mõistlik investor tõenäoliselt võtaks arvesse oma investeerimisotsuste tegemisel”.
(
20
)	Tuleb rõhutada, et direktiividega 2003/6 ja 2006/124 on vastuolus „valikuline avalikustamine”. Vt direktiivi 2003/6 põhjendus 24.
(
21
)	Kohtujuristi kursiiv.
(
22
)	Vt analoogia alusel kohtuotsus Geltl (C‑19/11, EU:C:2012:397, punkt 46). Nagu Itaalia valitsus märkis, „kõneldakse [direktiivi 2003/124] artikli 1 lõike 1 teises lauses selgelt „järeldusest võimaliku mõju kohta [...] kurssidele”, mitte „tõenäolise mõju kohta [...] kurssidele”.” Nimetatud valitsus leiab, et piisab selle kontrollimisest, kas teave võib üldse asjaomase finantsinstrumendi kurssi mõjutada. Saksamaa valitsus arvab, et terminiga „täpne” püütakse „ainult jätta kõrvale ebamäärane ja teisejärguline teave, mis ei saa mõistlikult kurssidele mingit mõju avaldada ja mille põhjal ei saa seega neid hinnata, nagu erasuhtlemise raames levitatavad kuuldused, mis ei põhine piisaval faktilisel materjalil”.
(
23
)	Kohtujurist Mengozzi märgib oma kohtuasjas Geltl (C‑19/11, EU:C:2012:397) esitatud ettepaneku punktis 73, et „[d]irektiiv 2003/124 sätestab kõigest miinimumtingimused, mille puudumisel ei saa teavet pidada täpseks, ega nõua väljendi „mõistliku eelduse kohaselt” tõlgendamisel asjaolu de qua ilmnemise suurt tõenäosust ega seda, et teave oleks nii täpne, et sellest saaks teha kindlaid või peaaegu kindlaid järeldusi võimaliku mõju kohta vaadeldavate finantsinstrumentide või nendega seotud tuletisinstrumentide kursile”. Sama ettepaneku 16. joonealuses märkuses lisab kohtujurist Mengozzi, et „[n]iisiis ei ole teave täpne, kui sündmust on mõistlikkuse kriteeriumi alusel põhjust pidada võimatuks või ebatõenäoliseks ja puudub selle toimumise mõistlik eeldatavus de qua, kuna teave on jäänud näiteks pelgalt kuulujuttude tasemele või on nii ebatäpne, et see takistab tegemast järeldusi võimaliku mõju kohta vaadeldavate finantsinstrumentide või nendega seotud tuletisinstrumentide kursile”. (Kohtujuristi kursiiv).
(
24
)	Tšehhi valitsus arvab, et „peaaegu mitte keegi ei suuda täpselt ette ennustada kursside muutust finantsturul: kui väljenduda lihtsamalt, siis mitte kellelgi ei ole „kristallkuuli””.
(
25
)	Vt analoogia alusel kohtuotsus Geltl (C‑19/11, EU:C:2012:397, punkt 47). Poola valitsuse sõnul „hiilivad emitendid direktiivi 2003/6 artiklis 6 sätestatud kohustusest siseteave avaldada kergesti mööda nii, et toovad ettekäändeks, et mõju osas, mida asjaomase teabe avalikustamine finantsinstrumentide kursile avaldab, on lahknevusi. Niisugune olukord on ilmselgelt vastuolus direktiivi 2003/6 eesmärkidega, milleks on tagada investorite võrdne kohtlemine seoses ligipääsuga teabele ja suurendada investorite usaldust kapitaliturgudesse. Samal ajal kahjustatakse tugevalt direktiividega 2003/6 ja 2003/124 pettustega turul võitlemiseks ette nähtud vahendeid”.
(
26
)	CESR asutati komisjoni 6. juuni 2001. aasta otsusega 2001/527/EÜ (EÜT L 191, lk 43). Selle otsuse artikli 2 kohaselt, mida on muudetud komisjoni 5. novembri 2003. aasta otsusega 2004/7/EÜ (ELT L 3, lk 32), on CESR‑i „ülesanne [...] komisjoni nõustamine eelkõige väärtpaberite valdkonna rakendusmeetmete, sealhulgas avatud investeerimisfondidega (UCITS) seotud rakendusmeetmete eelnõude ettevalmistamisel kas komisjoni taotlusel komisjoni poolt vastavalt asja kiireloomulisusele ettenähtud tähtaja jooksul või komitee omal algatusel”. Otsus 2001/527 tunnistati kehtetuks komisjoni 23. jaanuari 2009. aasta otsusega 2009/77, millega luuakse Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve Komitee (ELT L 25, lk 18). Selle otsuse artiklisse 2 on sisuliselt üle võetud otsuse 2001/527 artikli 2 tekst.
(
27
)	CESR/06-562b.
(
28
)	Mulle näib, et see teine näide ei puuduta täpse teabe kriteeriumit, vaid selgitab pigem direktiivi 2003/124 artikli 1 lõikes 2 osundatud mõistet „märkimisväärne mõju”.
(
29
)	CESR/07‑402.
(
30
)	Vt direktiivi 2003/6 artikli 1 punkt 1 ja direktiivi 2003/124 artikli 1 lõige 2.
(
31
)	Vt käesoleva ettepaneku punktid 28 ja 29.
(
32
)	Direktiivi 2003/124 artikli 1 lõige 2 on nagu ka selle direktiivi artikli 1 lõige 1 sõnastatud väga üldiselt. Nagu ilmneb direktiivi 2003/124 põhjendusest 1, tuginevad mõistlikud investorid oma investeerimisotsustes teabele, mis on juba nende käsutuses. Selles põhjenduses 1 on lisatud, et „[s]ellisel vaatlemisel tuleb arvesse võtta teabe eeldatavat mõju, pidades silmas asjakohase emitendi kogu tegevust, teabeallika usaldusväärsust ja muid turgu iseloomustavaid muutujaid, mis tõenäoliselt mõjutavad teatavatel asjaoludel asjakohast finantsinstrumenti või sellega seotud tuletisinstrumenti”. Vt selle kohta ka kohtuotsuse Geltl (C‑19/11, EU:C:2012:397) punkt 55.
(
33
)	Seda õigusnormi võib pidada miinimumnõudeks.
(
34
)	Poola valitsus tõi ka näite piimatootmisettevõtjast, kes kujundab end ümber ehitusettevõtjaks ja kasutab ehituskruntidena oma kinnisvara, mis varem oli kasutusel piimatootmise eesmärgil. Selle muutuse mõju asjaomase ettevõtja aktsiate kursile ei ole samuti etteaimatav.